Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 57. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi drugega odstavka 58. člena, drugega odstavka 60. člena ter 93.a člena Poslovnika Državnega zbora in na podlagi odločitve Kolegija predsednika Državnega zbora, sprejete na 92. seji 27. 1. 2021. Obveščam vas, da je umrl gospod Franc Kramar, poslanec Državnega zbora v mandatu 2018–2022. Spomin nanj bomo počastili z minuto molka. [[minuta molka]] Slava mu! Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Soniboj Knežak do 15. ure, Samo Bevk, Predrag Baković, Matjaž Han in Jani Möderndorfer. Do roka, ki ga je na podlagi 93. odstavka 93.a člena Poslovnika Državnega zbora določil Kolegij, sodelovanje na seji izven sedeža Državnega zbora z uporabo aplikacije za seje na daljavo ni najavila nobena poslanka ali poslanec. Na sejo sem vabil predstavnike Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam! V skladu z drugim in četrtim odstavkom 93.a člena Poslovnika Državnega zbora dnevni red seje Državnega zbora na daljavo določi Kolegij predsednik Državnega zbora s sklicem, zato o njem ne bomo glasovali. Preden preidemo na obravnavo 1. točke dnevnega reda, se Državni zbor na podlagi druge alineje prvega odstavka 9. člena Zakona o poslancih in 112. člena Poslovnika Državnega zbora seznanja z naslednjim sklepom: Državni zbor ugotavlja, da je poslancu Francu Kramarju zaradi smrti prenehal mandat. O tem bom takoj obvestil Državno volilno komisijo in jo zaprosil, da zboru sporoči, kateri kandidat oziroma kandidatka bo nadomestil oziroma nadomestila navedenega poslanca. Na podlagi obvestila Državne volilne komisije pa bo Mandatno-volilna komisija pripravila poročilo in predlagala Državnemu zboru potrditev mandata. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DODATNIH UKREPIH ZA OMILITEV POSLEDIC COVID-19 V OKVIRU NUJNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Dopolnilno obrazložitev bo podal minister za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti minister Janez Cigler Kralj.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani predsednik, državljanke in državljani, dober dan! Po dolgi delovni noči, preživeti v družbi poslank in poslancev članov Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide, smo danes tukaj z namenom razprave in sprejetja že osmega protikoronskega paketa zakonodaje. Kot veste, je v času tega mandata Ministrstvo za delo nositelj marsikaterega obsežnega interventnega paketa in ponosen sem na ekipo ministrstva ter na celotno vladno ekipo ter seveda tudi na vse vas, ki sodelujete pri sprejemanju teh pomembnih zakonov za našo državo, za naše ljudi. Želim vam na kratko dodatno predstaviti predloge, ki predstavljajo celovit odgovor na potrebe naših ljudi in gospodarstva v tem valu epidemije. Vlada tudi v tem paketu naslavlja resnične stiske ljudi, ki jih spoznavamo preko terenskega dela, na katere nas opozarjate vi preko svojih poslanskih vprašanj in razprav v tej hiši, na katere nas opozarjajo državljanke in državljani tudi neposredno s svojimi sporočili. Popravili in dopolnili smo nekatere solidarnostne dodatke iz PKP7 ter vključili še nekatere skupine ranljivih. Prepričan sem, da se bomo še enkrat več dotaknili življenj mnogih, ki nas opozarjajo na mnoge težave in stiske v tem času, ko se epidemija še vedno trdovratno drži, še vedno trdovratno vztraja v naših življenjih, ampak tudi to bomo skupaj zmogli in virus premagali, tudi s pomočjo ukrepov iz protikoronskih paketov. Nabor ukrepov v predlogu PKP8 tokrat zaznamujejo ukrepi za ohranjanje delovnih mest in pomoč gospodarstvu. Prioritetno naslavljamo tudi celovito skrb za starejše. Dovolite, da v začetku najprej spregovorim o nosilnih ukrepih za ohranitev delovnih mest in za gospodarstvo. Naša velika skrb velja zagotavljanju okoliščin, možnosti, da delovni procesi tečejo normalno, kjer je to mogoče, ter da se ohranjajo zaposlitve tam, kjer je epidemija posegla v običajno izvajanje gospodarske dejavnosti. S tem ohranjamo delo in življenje številnih preko 300 tisoč zaposlenih, ki koristijo naše ukrepe, predvsem pa tudi ne pozabimo njihovih družin in družb, firm, kjer so zaposleni. Če pričnem pri ukrepih za trg dela, naj uvodoma poudarim, da razmere na trgu dela vseskozi spremljamo, analiziramo ter se skladno s potrebami nanje tudi odzivamo. Od začetka izvajanja interventne zakonodaje, torej od 1. aprila 2020 do konca januarja 2021, je bilo za vse interventne ukrepe za trg dela, torej za začasno čakanje na delo, za karanteno, višjo silo, skrajšani delovni čas in začasno denarno nadomestilo za brezposelne skupaj izplačanih okoli 433 milijonov evrov. Samo ukrep čakanja na delo je koristilo ali koristi skoraj 32 tisoč poslovnih subjektov. Ključna interventna ukrepa, ki bosta tem in še ostalim, ki pomoč potrebujejo, pomagala in sta zagotovo ključna za ohranitev številnih delovnih mest, sta: podaljšanje čakanja na delo doma oziroma subvencioniranje tega čakanja na delo doma za zaposlene od 1. februarja 2021 do 30. aprila, z možnostjo, da Vlada največ dvakrat za en mesec ta ukrep podaljša, torej z možnostjo, da se podaljša najdlje do 30. junija 2021. Drugi ključni interventni ukrep v PKP8 je subvencioniranje oziroma prevzem dela bremena zaradi povišanja minimalne plače, ki se je zgodilo ravnokar, in sicer v prvi polovici leta 2021. Gre za ukrep subvencije dela tega dviga, v drugi polovici pa za razbremenitev delodajalcev pri plačilu prispevkov za socialno varnost za delavce v delovnem razmerju. Kot veste, se je s 1. januarjem 2021 v skladu z Zakonom o minimalni plači minimalna plača dvignila. Sam kot minister za delo menim, da si delavke in delavci za pošteno delo zaslužijo dostojno plačilo in neto plače v Sloveniji so prenizke, na drugi strani razumemo delodajalce, ki bodo nosili težji del dviga minimalne plače, sploh v teh zaostrenih razmerah zaposlovanja med korona epidemijo. Zato sem se tudi osebno zavzel za dvig minimalne plače, obenem pa predlagal, da dvig minimalne plače delodajalcem začasno subvencionira država oziroma začasno prevzame del bremena z ramen delodajalcev. To predlagamo, da se uredi v zakonu, ki je pred vami. Za delodajalce za plače delavcev, katerih plača brez dodatkov ne dosega zneska minimalne plače, je v prvi polovici leta predlagana subvencija v višini 50 evrov na zaposlenega, za plače in nadomestila plač, ki jih bodo delodajalci izplačali v obdobju od julija do vključno decembra, pa se bo določila nižja najnižja osnova za plačilo socialnih prispevkov. Najnižja osnova za plačilo socialnih prispevkov se bo torej začasno znižala s 60 odstotkov povprečne plače na višino minimalne plače. S tem se bodo v določenem obsegu razbremenili delodajalci, ki so zaradi epidemije že tako v nezavidljivem položaju, zaradi dviga minimalne plače pa bi se jim stroški še dodatno povišali, in obenem se bo tudi odpravila ena administrativna oziroma birokratska ovira. Delodajalec, kar je pomembno, spoštovani poslanke in poslanci, v obdobju prejemanja subvencije še tri mesece po tem ne bo smel iz poslovnega razloga odpustiti delavcev, za katere je prejemal subvencijo, ali odpuščati večje število delavcev iz poslovnih razlogov. Drugi zelo pomemben ukrep za trg dela pa je podaljšanje čakanja na delo doma, torej subvencioniranje tega čakanja zaposlenim, od 1. februarja do 30. junija najdlje. Povračilo nadomestila plače bodo lahko uveljavili vsi delodajalci, ki so bili registrirani najpozneje do 31. decembra 2020 in jim bodo, po njihovi oceni, prihodki v letu 2021 zaradi epidemije upadli za več kot 20 odstotkov glede na leto 2019 oziroma 2020. Ukrep je poznan, ukrep je dobro sprejet pri delodajalcih in ima tudi ugodne vplive, ugodne posledice za trg dela. Na drugi strani pa smo ga v tem težkem obdobju še dodelali, in sicer smo šli naproti tistim delodajalcem, ki so zaradi vladnega odloka zaprti. Torej, za čas, ko je delodajalcu zaradi vladnega odloka prepovedano opravljanje dejavnosti, bo povračilo nadomestila plače, ki ga krije država, vključno z nadomestilom plače, z vsemi davki in prispevki delodajalca – torej tem se bo povračal tako imenovani drugi bruto. Predlog zakona tudi odpravlja neenakost delavcem, ki so pri plači v decembru 2020 prejeli plačilo za poslovno uspešnost ali del tega plačila, na primer božičnico, in zato niso bili upravičeni do kriznega dodatka. Čeprav so ta mesec delali, so bili v drugačnem položaju glede na tiste, ki so plačilo za poslovno uspešnost prejeli izplačano v drugih mesecih, na primer januarja. S predlogom PKP8 to popravljamo in vežemo plačilo oziroma izračun prejem kriznega dodatka na plačo v mesecu novembru 2020. Če preidem iz teh nosilnih ukrepov za trg dela in za ohranitev delovnih mest na področje solidarnostnih dodatkov. S PKP7 smo zagotovili številne solidarnostne dodatke za različne skupine ljudi: od upokojencev, zaposlenih z nizkimi dohodki, za družine z otroki in starejše kmete z nizkimi prejemki in druge. Predlog PKP8 do 31. marca 2021 predvideva izplačilo enkratnega solidarnostnega dodatka v višini 50 evrov za polnoletne dijake s stalnim ali začasnim prebivališčem v Republiki Sloveniji, ki se v šolskem letu 2020/2021 šolajo oziroma redno izobražujejo po javno veljavnih izobraževalnih programih v Republiki Sloveniji. Solidarnostni dodatek bodo prejeli tudi študentje s stalnim prebivališčem v Sloveniji, ki se v študijskem letu 2020/2021 izobražujejo na tujem visokošolskem zavodu. PKP8 predvideva in predlaga razširitev kroga upravičencev do enkratnega solidarnostnega dodatka tudi na invalide z izredno nizkimi denarnimi prejemki. Solidarnostni dodatek v višini 150 evrov bodo prejeli tudi prejemniki nadomestil iz invalidskega zavarovanja, ki delajo krajši delovni čas, vojni veterani in invalidi po zakonu, ki ureja socialno vključevanje invalidov. Solidarnostni dodatek bodo dobile tudi brezposelne osebe, ki so zaposlitev izgubile od 12. marca 2020 do uveljavitve tega zakona. Enkratni solidarnostni dodatek je združljiv z denarnim nadomestilom za brezposelnost oziroma začasnim denarnim nadomestilom za brezposelnost. Ocenjujemo, da s temi predlaganimi ukrepi zaokrožujemo nabor solidarnostnih dodatkov za pomoč ranljivim skupinam prebivalcev. Prehajam na tretji sklop predlaganih ukrepov v PKP8, in sicer je to sklop ukrepov za celovito oskrbo starejših. Vsi do sedaj sprejeti ukrepi na področju oskrbe starejših so bili sprejeti na način, da se finančno breme ne prenese na oskrbovance in njihove svojce. Vemo, da je to lahko huda finančna obremenitev za družinski proračun, ampak smo zasledovali cilj, da se to finančno breme prevzame s strani proračuna Republike Slovenije. Naj na tem mestu na kratko povzamem, kaj vse smo do sedaj zagotovili za naborom dosedanjih PKP zakonov. Iz naslova vseh ukrepov PKP do sedaj je zagotovljenih preko 56 milijonov evrov, in sicer za dodatek za delo v rizičnih razmerah in dodatek za nevarnost, za posebne obremenitve, pomoč izvajalcem pomoči na domu, povračilo oskrbnine zaradi umika v domačo oskrbo, kritje izpada prihodkov zaradi nezasedenih kapacitet, stroške za zaposlene, ki so opravljali zdravstveno dejavnost pri izvajalcih institucionalnega varstva, dodatke zaposlenim, financiranje dodatnih kadrov pri izvajalcih institucionalnega varstva za dve leti, dodatek zaposlenim za delo v sivi in rdeči coni, enomesečno strateško zalogo varovalne opreme, varovalno opremo za zaposlene v sivi in rdeči coni za osnovno in socialno oskrbo ter dezinfekcijo, kritje izpada prihodkov zaradi nezasedenih kapacitet ter povračilo oskrbnine zaradi umika v domačo oskrbo. Po 15 letih so bili v preteklih desetih mesecih realizirani prvi pomembni koraki na področju kadrovske in prostorske stiske. Tako je bilo na tej podlagi interventnih zakonov dodatno zaposlenih 541 oseb s sklenjenimi pogodbami o zaposlitvi, 116 oseb je v institucionalnem varstvu trenutno zaposlenih preko javnih del. Na podlagi začasnega in občasnega dela je bilo predvsem v domovih za starejše občane opravljenih 3 tisoč 527 ur, opravljenih je bilo tudi 55 tisoč 19 ur dijakov in študentov. Ob tem povem, da sem imel tudi čast srečati se z nekaterimi temi dijakinjami in dijaki, študentkami, študenti, ki so se dali na razpolago za pomoč v najtežjih razmerah za pomoč za oskrbo najranljivejših v domovih za starejše, in sem jim zagotovil, da bo to ostalo za vedno vpisano v njihovih srcih, ne samo v njihovih življenjepisih oziroma CV-jih. Bili so ponosni in hvaležni za to priložnost. Te uspešne korake nadgrajujemo tudi z novimi predlogi. Predlog PKP8 tako ureja povračilo stroškov, povezanih z zdravljenjem s kisikom pri osebah s koronavirusno boleznijo v socialno varstvenih in vzgojno-izobraževalnih zavodih, ki izvajajo tudi zdravstveno dejavnost, ter pri izvajalcih podaljšane nege. Eden izmed pomembnejših ukrepov v predlogu PKP8 na področju oskrbe starejših je ravno to – možnost izvajanje podaljšane obravnave, ki se nanaša na čas, potreben za okrevanje. Populacija starejših, zlasti tistih s pridruženimi kroničnimi nenalezljivimi boleznimi, spada v izjemno ranljivo kategorijo. Prebolela bolezen pogosto vpliva na podaljšan čas, potreben za okrevanje. Posledično starejše osebe po preboleli bolezni in zaključenem bolnišničnem zdravljenju zaradi odsotnosti potrebne podpore v domačem okolju iz bolnišnične oskrbe ni mogoče odpustiti. V trenutnih razmerah povečanih potreb po zmogljivostih za bolnišnično obravnavo oseb s covidom-19 je nujno potrebno zagotoviti bolnišnične zmogljivosti za bolnišnično zdravljenje, zato se bo pacientom, ki po zaključenem zdravljenju covida-19 ne morejo biti odpuščeni v domače okolje, zagotovilo podaljšano obravnavo, kar vključuje storitev zdravstvene nege, fizioterapije in delovne terapije, katerih cilj je čimprejšnja vrnitev v domače okolje in samostojno življenje. Predvidene so torej dodatne zmogljivosti v objektih, ki izpolnjujejo pogoje za izvajanje zdravstvene dejavnosti z nastanitvijo. Objekte in izvajalce za podaljšano obravnavo bo določil minister, pristojen za zdravje, zagotavljanje podaljšane obravnave osebi bo lahko trajalo največ 30 dni. Na podlagi ocene odgovorne osebe pa se bo lahko podaljšalo največ enkrat. Sredstva za ta namen bodo zagotovljena seveda iz proračuna Republike Slovenije oziroma iz sredstev, pridobljenih iz proračuna Evropske unije. Tudi tu sestavljamo uspešno zgodbo s črpanjem sredstev Evropske unije. Mimogrede, v letu 2020 je Ministrstvo za delo počrpalo 107 milijonov sredstev Evropske unije, kar je res največ v zadnjih letih, v izjemno težkih razmerah, pod izjemnim pritiskom. Velik uspeh za ekipo in za Slovenijo, ki bo seveda ta sredstva skozi ukrepe tudi pokoristila. Še ostajam na področju oskrbe starejših, in sicer naj omenim, da so vsi ti ukrepi res namenjeni temu, da se skrb za starejše v teh težkih časih ob izjemno okrnjenih prostorskih, kadrovskih, finančnih zmožnostih socialno varstvenih zavodov izvajajo kar se da nemoteno in na visokem nivoju. Tu se želim zahvaliti vsem ekipam, ki to izvajajo. V skladu s PKP8 se bodo povračali tudi stroški za osebno varovalno opremo za zaposlene, ki izvajajo zdravstveno nego in zdravstveno rehabilitacijo. Delo v sivi in rdeči coni in stroški osebne varovalne opreme predstavljajo veliko finančno obremenitev izvajalcev socialno varstvenih storitev, ki izvajajo institucionalno varstvo, zato tudi ta predlog ukrepa v PKP8. Po predlogu zakona se dodatek za izpostavljenost in posebne obremenitve v času epidemije covid-19 za pripadnike, ki izvajajo naloge zaščite, reševanja in pomoči, ne bo štel v dohodek pri uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, razen pri izredni denarni pomoči. Dodatna sredstva namenjamo tudi Rdečemu križu in Karitasu, in sicer ciljno za obdobje od 1. januarja do 30. junija 2021 za izvajanje dodatne pomoči prejemnikov hrane iz Sklada za evropsko pomoč najbolj ogroženim uporabnikom. Poleg tega se s PKP8 Rdečemu križu zagotovijo dodatna sredstva za nemoteno izvajanje dejavnosti v okviru javnih pooblasti. Naj v zaključnem delu te dopolnilne obrazložitve na kratko omenim še nekaj drugih ukrepov, ki jih predlagamo s PKP8 in jih je pristojni matični odbor včeraj tudi potrdil. Ukrep subvencioniranja skrajšanega delovnega časa se bo potem, po sprejemu tega zakona, omogočil tudi fizičnim osebam, ki opravljajo kmetijsko dejavnost in preko pogodb o zaposlitvi zaposlujejo delavce. Torej nosilcem kmetijskih gospodarstev. S predlogom zakona se predlaga začasni ukrep polnega plačila prispevkov za socialno varnost tudi za verske uslužbence. Finančno nadomestilo zaradi izpada dohodka za nosilce kmetijskih gospodarstev in nosilce dopolnilne dejavnosti se bo priznalo tudi za nazaj od 1. oktobra 2020. Do 30. junija 2021 podaljšujemo ukrep nadomestila izpada prihodkov izvajalca prevoza potnikov v železniškem prometu, za izvajalce potnikov z avtobusi in imetnikom licence za opravljanje prevozov v cestnem prometu, ki izvajajo občasni prevoz s kombiniranimi vozili. Prav tako podaljšujemo ukrep nadomestila izpada prihodkov iz naslova šolskih prevozov, in sicer do 24. junija 2021. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, kot izhaja iz povedanega, je predlog PKP8 vsebinsko in logično nadaljevanje in nadgradnja dosedanjih interventnih zakonov, s katerimi ta vladna ekipa že 10 mesecev zagotavlja pomoč prebivalstvu in gospodarstvu prek obvladovanja posledic epidemije z blažitvijo posledic epidemije in z ostalimi pomočmi najranljivejšim skupinam. Naslavljamo številna področja in ponovno dokazujemo, da lahko s skupnim delom in hitrim odzivanjem kljub izjemnim težavam in tudi včasih številnim preprekam zagotovimo tiste ukrepe, ki jih naši državljani, tudi najbolj ranljivi, in naša podjetja, zaposleni, najbolj potrebujejo. Zahvaljujem se za pomoč pri pripravi predloga vsem vključenim ministrstvom, kolegom ministrom, predsedniku Vladi, svetovalni skupini dr. Mateja Lahovnika ter, spoštovani poslanke in poslanci, vsem vam, ki sodelujete pri pripravi in sprejemanju teh rešitev. Verjamem, da smo s tem predlogom zakona še enkrat naslovili ključno aktualno problematiko in pripravili ukrepe, ki bodo v veliko pomoč posameznikom, trgu dela, gospodarstvu pri premagovanju krize zaradi covida-19. Prosim vas za podporo temu zakonu z namenom pomagati čim hitreje in čim bolj učinkovito in želim uspešno delo spoštovanemu zboru.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Evi Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno delo obravnaval Predlog zakona o dodatnih ukrepih za omilitev posledic covid-19, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Predstavnik predlagatelja, minister za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti gospod Janez Cigler Kralj je najprej na kratko predstavil poglavitne rešitve predloga zakona. Mnenje Zakonodajno-pravne službe je predstavila njihova predstavnica in povedala, da predloženo zakonsko besedilo ni pripravljeno povsem ustrezno. V njem je precej napačnih sklicevanj in drugih nomotehničnih nepravilnosti. Odbor je prejel tudi skupno mnenje pristojne Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide ter zainteresirane Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance k Predlogu zakona o dodatnih ukrepih za omilitev posledic covid-19 in predlog zakona podpirata. Komisiji med drugim ugotavljata, da predlagatelj s predlaganim osmim paketom interventnih ukrepov, povezanih z nalezljivo boleznijo, zasleduje cilj omilitve in odprave posledic navedene bolezni na področju gospodarstva, na področju trga dela, delovnih razmerij, socialnega varstva ter zdravstvenega varstva. Odboru so potem v nadaljevanju oziroma že do sklica seje bili predloženi, posredovani tudi številni predlogi in pripombe zainteresiranih in strokovnih javnosti, ki so pisno predstavili svoje poglede in pripombe na predloženo besedilo zakona. Potem je sledila razprava poslank in poslancev. Ne bom šla v detajle, kaj vse se je včeraj do tretje ure zjutraj dogajalo na odboru, morda bo več časa kaj reči o tem v nadaljevanju, v razpravi. Ampak v razpravi so predstavniki koalicije poudarili, da bodo ukrepi, ki jih prinaša predlog zakona, pomembno prispevali k omilitvi posledic epidemije covid-19. Predlog zakona je po njihovem mnenju pripravljen dobro in prihaja ob pravem času. Ključni ukrepi, ki jih prinaša, so ohranjanje delovnih mest preko podaljšanja subvencioniranja čakanja na delo in prevzemanje dela bremena s strani države za dvig minimalne plače. Pomemben ukrep je tudi širitev upravičencev solidarnostnih dodatkov, katerih prejemniki bodo po novem tudi invalidi in vojni veterani z nizkimi dohodki. Enkratni solidarnostni dodatek bo pripadal dijakom, starejših od 18 let, ki so izpadli iz prejšnjega paketa, ter študentom, ki se izobražujejo na tujem visokošolskem zavodu. Ukrepi so predvideni tudi na področju kmetijstva, ukrepi pa niso usmerjeni samo na področje gospodarstva, ampak je veliko pomoči prišlo tudi neposredno do ljudi. Predstavniki opozicije pa so menili, da predlagani ukrepi niso usklajeni s socialnimi partnerji, da prihajajo prepozno, so neučinkoviti in neselektivni ter povzročajo zmedo. Ne bom šla tukaj v detajle, kaj vse se je še zraven dogajalo. Eden od razpravljavcev je menil, da je nujen razmislek o začetku odpiranja malega gospodarstva in samostojnih dejavnosti, saj je mogoče, da na epidemijo gledamo preveč s strahom. Predstavniki opozicije so poudarili, da bi morala Vlada ukrepe pripraviti celostno, s sodelovanjem več deležnikov na način, da bi ukrepi delovali dolgoročno. Minister je pojasnil, da so bili vladni ukrepi na področju trga dela vseskozi premišljeni in ciljni, v PKP8 pa to določeni ukrepi še nadgrajujejo. Poudaril je, da je veliko dražje ustanoviti novo delovno mesto kot ga ohraniti. Očitek glede prevelikega števila ukrepov je zavrnil s podatkom, da je ohranitev okoli 300 tisoč delovnih mest podatek, ki govori sam zase. Odbor je na koncu sprejel amandmaje, na podlagi katerih je pripravljen dopolnjen predlog, potem pa smo poslanke in poslanci glasovali še o vseh členih predloga zakona skupaj ter jih tudi sprejeli. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani minister, spoštovani poslanke in poslanci! Gospodarska škoda je po opozorilih analitikov v Sloveniji že sedaj zelo velika, v prihodnosti pa naj bi se zaradi epidemije in ukrepov še znatno poslabšala. Sama mednarodna konkurenčnost Slovenije se bo šibila, izvoz pa se bo začel poviševati državam z milejšimi ukrepi na račun zniževanja izvoza Slovenije. To bo poleg oslabljene ekonomije znotraj države drastično začelo zniževati bruto družbeni proizvod še zaradi upada izvoza Slovenije. Zato je sicer težko, ampak zelo pomembno, da na eni strani poskušamo zajeziti epidemijo, na drugi strani pa čim manj prizadeti gospodarstvo. Dejstvo pa je, da je gospodarstvo zelo, zelo že prizadeto. Solidarnostni dodatek v višini 150 evrov za Slovence, ki spadajo v najranljivejše skupine, je pravičen ukrep, ki ga absolutno podpiramo. Invalidi z izjemno nizkimi denarnimi prejemniki, vojni veterani in še posebej vojni invalidi bi si zaslužili celo višje solidarnostne dodatke, ne pa, da Vlada ponovno daje absurdna in nepravična darila svoji volilni bazi iz Katoliške cerkve. Zelo pozdravljamo tudi dodatek za izpostavljenost nevarnosti in posebne obremenitve za pripadnike Civilne zaščite, ki so eni izmed prvih na bojni liniji v boju s posledicami virusa. S svojim delom se pogosto žrtvujejo za zaščito nas, Slovence, saj so v času epidemije vpoklicani k opravljanju najrazličnejših nalog, velikokrat tudi težkih, neprijetnih in celo nevarnih. Pravično do slovenskih delavcev je tudi to, da zakon določa, da se pri dodeljevanju solidarnostnega dodatka izplačilo poslovne uspešnosti ne upošteva v izračun dvakratnika minimalne plače. Solidarnostni dodatek so namreč dobili tisti delavci, katerih zadnja plača ni presegla dvakratnika minimalne plače, izplačilo za poslovno uspešnost pa se jim je pri izračunu upoštevalo. Ker je gostinstvo zaradi epidemije eno izmed najbolj prizadetih panog, podpiramo predlog Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije, da Vlada v prihodnje razmisli o umestitvi gostincev v posebno, nižjo stopnjo DDV-ja. V sosednjih državah, natančneje v Avstriji, Nemčiji in na Madžarskem, že uvajajo za gostince nižje stopnje DDV-ja. To bo v času, ko se bodo ukrepi začeli sproščati, imelo pozitivne učinke ne samo na gostinstvo kot gospodarski sektor, ampak tudi na socialno življenje ljudi. V Bosni in Hercegovini in v Srbiji gostinski sektor obratuje, kar ob gospodarstvu še posebej pripomore k psihološki dobrobiti ljudi. Kljub odprtim gostinskim obratom sta obe državi z epidemiološkega vidika na bistveno boljšem kot v Sloveniji, tako da bi morala Vlada dobro razmisliti o svojih trenutnih ukrepih. Podpiramo tudi predlog Sindikata policistov Slovenije, ki želi zagotoviti enako obravnavo zaposlenih, ki delajo v času epidemije v enakih pogojih na področju obravnave migrantov in prosilcev za azil. Delavci v centru za tujce so vsakodnevno izpostavljeni migrantom, med katerimi jih ima veliko potrjeno okužbo s covidom-19, nekateri pa imajo celo kakšne, v našem prostoru manj znane bolezni. Kljub nekaterim pomislekom pri PKP8 bomo zakon vendarle podprli. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Eva Irgl bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala, še enkrat, za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Epidemija covid-19 na gospodarstvu seveda pušča velike posledice. Zaradi tega smo tudi v ekonomsko-gospodarski krizi, ta pa nedvomno vpliva tudi na socialni položaj ljudi. Če pogledamo analize, te kažejo, da bo okrevanje gospodarstva mogoče doseči šele nekje v drugi polovici leta 2021. Kar zadeva brezposelnost, lahko vidimo, da le-ta v zadnjih mesecih ni naraščala, kar je dober podatek, istočasno pa Vlada ljudem pomaga tudi z različnimi solidarnostnimi dodatki. Takšno vzdržno stanje gospodarstva je mogoče tudi zato, ker je Slovenija ohranila ugled na finančnih trgih in se zato lahko ceneje zadolžujemo, kar je v tej situaciji še posebej pomembno. Dejstvo je, da se nahajamo v zelo zahtevnih časih in če so časi zahtevni, potem navadno ti terjajo od nas hitre in odgovorne odločitve, take, ki koristijo in so v pomoč predvsem tistim delom prebivalstva, ki jih je epidemija najbolj prizadela. Vlada je za lajšanje ekonomskega in socialnega položaja doslej sprejela že osem interventnih zakonov, danes bo Državni zbor sprejel torej tega osmega, pri čemer je v vsakem naslednjem interventnem zakonu naslovila vsakokrat vse tiste skupine ljudi, za katere se je tekom veljavnosti prejšnjega zakona pokazalo, da jih je epidemija covid-19 najbolj prizadela. Tako smo v sedmih paketih razdelili že veliko pomoči, pri čemer so bile upoštevane praktično vse kategorije prebivalstva. V PKP8 pa s solidarnostnim dodatkom zajemamo še nekatere druge kategorije – dijake, invalide, ki prejemajo invalidnino in so na čakanju – in obenem popravljamo neenakost, ki je v sedmem protikoronskem paketu nastala s kriznim dodatkom za delavce v višini 200 evrov. Posebej pomembno je, da smo z vsemi paketi pomoči do sedaj pomagali ne samo gospodarstvu in turizmu, ampak je pomoč prišla tudi neposredno do ljudi. Upokojenci so do sedaj že dvakrat prejeli solidarnostni dodatek v razponu od 130 do 300 evrov, seveda odvisno od višine pokojnine. Zagotovljen je solidarnostni dodatek za dijake v višini 50 evrov, za polnoletne dijake s stalnim ali začasnim prebivališčem v Republiki Sloveniji. Vsi ti ukrepi, zlasti tisti, ki so vezani na trg dela, so doslej ohranili približno 300 tisoč delovnih mest. PKP 8 pa poleg tega med prejemnike solidarnostnega dodatka vključuje tudi nekatere nove kategorije: študente, ki študirajo v tujini – 150 evrov –, brezposelni, ki so delo izgubili po 12. marcu 2020 in so še vedno brezposelni – solidarnostni dodatek v višini 150 evrov –, vojni veterani in invalidi tudi solidarnostni dodatek v višini 150 evrov. Osebno sem tega dodatka zelo vesela ali pa še posebej tega vesela, saj smo v Slovenski demokratski stranki že večkrat opozorili, da bi se morale najnižje invalidske pokojnine dvigniti vsaj na raven socialne pomoči. Zelo pomembno je tudi, da smo vzpostaviti sistem nagrajevanja za tiste zaposlene v zdravstvu, ki so najbolj obremenjeni, ki skrbijo za starejše v DSO in bolnišnicah. Preko mesečnega temeljnega dohodka smo reševali stiske samozaposlenih in mikropodjetij. V enem izmed paketov smo zagotovili še dodatnih 31 milijonov evrov za institucionalno varstvo, kar je bilo še posebej pomembno, ker so najbolj ranljive skupine zaradi covid-19 prav starostniki. Prav tako smo s PKP8 podaljšali subvencioniranje čakanja na delo najmanj do konca meseca aprila 2021. Država bo nase prevzela tudi del bremena zaradi dviga minimalne plače, delodajalci bodo za tiste, ki brez dodatkov ne dosegajo minimalne plače, prejeli subvencijo v višini 50 evrov. Še več, Vlada je šla nasproti tudi sindikatom in odpravila neenako obravnavo zaposlenih pri izplačilih kriznega dodatka v višini 200 evrov. Po uveljavljenem PKP8 bodo do izplačila kriznega dodatka upravičeni vsi delavci v zasebnem sektorju. Če povzamem. Sedanje vzdržno gospodarsko stanje, če lahko tako rečemo, lahko pripišemo pravočasnim, učinkovitim, predvsem pa ciljno usmerjenim ukrepom, ki ves čas covid situacije podpirajo socialno najbolj ranljive skupine, tiste, za katere se v naši stranki borimo že od začetka; torej invalide, upokojence, zaposlene, ki prejemajo minimalne plače. Tudi zanje je država nase prevzela del bremena zaradi dviga minimalne plače. Delodajalci bodo za tiste, ki brez dodatkov ne dosegajo minimalne plače, prejeli tudi subvencijo v višini 50 evrov. Seveda bomo lahko v razpravi še dodali, kaj vse prinaša osmi PKP paket. To bi bilo pa v stališču poslanske skupine. Najlepša hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Brane Golubović bo predstavil stališče Poslanske skupine LMŠ.
Spoštovani! Kaj lahko dobimo od vlade, ki verjame, da je samozadostna? Kaj lahko dobimo od vlade, ki ne spoštuje nikogar, ki zavrača socialni dialog, ki vse zna in zmore sama? Dobimo kaotično stanje, kaotično stanje v družbi. Dobimo zmedo pri reševanju epidemije in njenih posledic. Samo poglejmo, kako Vlada ni znala poiskati rešitev, da bi se šole zadnje zapirale in prve odpirale. Iskali niti niso rešitev, kako zaščititi domove za starostnike. Policijsko uro imamo že preko 100 dni, enega najdaljših lockdownov; najdaljšega, ki prinaša katastrofalne posledice za celotno družbo. A kljub vsem ukrepom je Slovenija še zmeraj v vrhu umrlih, na žalost, in razmere se še vedno ne umirjajo. Vladi je spodletelo na vseh področjih obvladovanja epidemije in spodletelo je tudi pri reševanju podjetij in obrtnikov, ki so morali na podlagi vladnega odloka že oktobra zapreti svojo dejavnost. Od 19. oktobra, ko je bila razglašena epidemija, pa vse do danes, Vlada za ta podjetja in obrtnike še vedno ni našla učinkovitih rešitev. Ni jih našla niti za prekarne delavce niti za mlade. Vse težje se je znebiti občutka, da se Vlada norčuje iz njih. Zakaj tako mislimo? Ker jim Vlada ob vsakem sprejemanju PKP obljublja, da bo rešitve za njih našla v naslednjem, a teh rešitev ni in ni. Tudi pri osmem PKP je podobno. Pa naj vas spomnim, o katerih podjetnikih govorimo zadnje tri mesece, za koga želimo v LMŠ najti rešitev. Res niso veliki, so pa po duši in srcu v podjetništvu. Govorimo o tistih, ki zaradi vladnih odlokov ne smejo delati, govorimo o podjetjih in obrtnikih v turizmu, o turističnih prevoznikih, gostincih. Govorimo o celotni industriji srečanj, pa o trgovinah z nenujnim blagom, o kozmetičnih salonih, tudi pasjih frizerjih, avtopralnicah in še uro bi lahko našteval vse tiste, ki jih že mesece druži ista težava – mačehovski odnos Vlade, predvsem v drugem valu. V prvem valu je bilo sofinanciranje čakanja na delo dober ukrep, ki je rešil marsikatero delovno mesto in podjetje, a v drugem valu ta ukrep enostavno kljub polnemu financiranju ni več zadosten, je polovičen. V LMŠ smo prepričani, da je treba povezano reševati tako delovna mesta kot tudi tiste, ki delovna mesta ustvarjajo in zagotavljajo. To pa so podjetja in obrtniki. Če ne bomo reševali tudi njih, se zaposleni po epidemiji ne bodo imeli več kam vrniti in brezposelnost bo šla v nebo. Zato v LMŠ že od jeseni predlagamo Vladi, da se vsem zaprtim podjetjem in obrtnikom povrne izpad prihodkov na pravičen, sorazmeren in preprost način, podobno, kot so to storili v sosednji Avstriji. Spoštovane kolegice in kolegi, ta vlada ne spoštuje ljudi, ne spoštuje njihovega dela in prizadevanj. Nima strategije na področju reševanja epidemije, kaj šele na drugih področjih, pomembnih za državo. Enostavno vladna ekipa po našem mnenju ni dorastla tem zahtevnim situacijam, kar iz dneva v dan dokazujejo. Lahko bi rekli, da so vladne gospe in gospodje prišli do točke, ko niso več sposobni skrivati svoje nesposobnosti in škode, ki jo delajo državi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Dejan Židan bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Gospod predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospod minister s sodelavci in vsi ostali prisotni, lepo pozdravljeni! Naloga vsake vlade je, da v času krize, pa naj bo ta ekonomska, socialna, zdravstvena, sprejema takšne odločitve, ki bodo v času visoke negotovosti prispevale k večji predvidljivosti pogojev za delovanje podjetij in zlasti življenje posameznikov, ki krepijo družbeno solidarnost in organiziranost družbe za soočanje s posledicami krize ter prispevajo k splošnemu občutku varnosti. V epidemiološki krizi, s katero se soočamo danes, so takšne odločitve še toliko bolj pomembne, saj morajo prispevati h krepitvi zaupanju ljudi v odločitve vlade. Samo če so odločitve razumljive, pravične in smotrne, bodo ljudje motivirani k odgovornemu ravnanju in spoštovanju ukrepov za omejitev širjenja virusa. Pred nami je danes že osmi protikoronski paket, s katerim Vlada nadaljuje do sedaj že dobro utečeno prakso sprejemanja interventnih ukrepov, ker se ob vsakem novem svežnju interventne zakonodaje zanemarjajo številni pozivi zainteresiranih skupin in tudi strokovne javnosti, ali pa se sprejmejo začasni ukrepi, ki jih je potrebno zaradi neprimernosti pa tudi neučinkovitosti v praksi vedno znova popravljati. Stihijsko sprejemanje protikoronskih zakonskih svežnjev in njihova kompleksnost ustvarjata pravno zmedo in nepredvidljivost. V poročilu o obravnavi predloga zakona na matičnem odboru je na četrti strani jasno zapisano mnenje Zakonodajno-pravne službe, »Uporabljeni nomotehnični pristop predstavlja primer razdrobljenega in težje razumljivega zakonskega urejanja, ki pravnim naslovljencem otežuje nedvoumno seznanitev s svojim pravnim položajem, kar povzroča pravno negotovost in resno načenja varstvo zaupanja v pravo ter pomeni tudi poseg v načelo pravne države iz 2. člena Ustave«. Tudi tokrat opozicijske poslanske skupine nismo mogle predlagati tistih ukrepov, za katere menimo, da so nujno potrebni za to, da bi prispevali k učinkovitejšemu spopadanju z epidemijo. Zaradi uporabe poslovniškega določila na matičnem delovnem odboru ni bilo glasovanja o našem predlogu, da bi vsi zaposleni, ki zbolijo za covidom-19 ali je se jim odkrije okužba z virusom, prejeli 100-odstotno nadomestilo plače, ne glede na to, ali je do okužbe prišlo na delovnem mestu ali ne. S to spremembo bi odpravili nevarnost prakse, po kateri delodajalci mogoče niso želeli priznati okužbe na delovnem mestu. Preprečili bi nevarnost prihoda na delo tistih zaposlenih, ki nimajo znakov ali imajo zgolj blage znake okužbe, pa zaradi grožnje znižanja plače niso motivirani, da odidejo na testiranje ali ostanejo doma in s tem preprečijo širjenje okužbe. Nasprotno, še vedno bo ostalo tveganje, da številni zaposleni zaradi grožnje, da se bodo njihove plače znižale zaradi odsotnosti od dela, raje hodijo na delo bolni, namesto da bi podjetja in zaposlene spodbujali k odgovornemu ravnanju z učinkovito pomočjo, ki bi ohranjala njihov finančnih položaj, Vlada raje prepoveduje in grozi vsem, ki bi kršili odloke, s katerimi omejuje gibanje in zbiranje ljudi. Strategija boja proti nalezljivi bolezni, ki temelji predvsem na nesmiselnih in kontradiktornih prepovedih ter ustrahovanju ljudi z visokimi kaznimi, ima svoje omejitve, saj pri ljudeh zelo hitro sproži upor in dvome o smotrnosti spoštovanja pravil, kar lahko v teh dneh opazujemo pri protestih o ponovnem zaprtju vrtcev in šol v obalno-kraški in zasavski statični regiji. Poleg tega tudi tokratni sveženj protikoronskih ukrepov vključuje podtaknjence, ki predstavljajo spremembe sistemskih zakonov ali ukrepov, ki sicer ne bi bili sprejeti, v kolikor ne bi bili predlagani v paketu. Tokrat je to poskus uvajanja novega prekrška v Zakonu o nalezljivih boleznih, za katerega je Zakonodajno-pravna služba jasno napisala, da ne izpolnjuje osnovnih pogojev. V kolikor bo vladajoča koalicija predlagala in izglasovala amandma,zavrnitev tega člena v zakon, bo s tem istočasno trasirala pot zakona na presojo na Ustavno sodišče. Še bi lahko našteval, vendar mi čas ne omogoča. Želeli smo povrniti tisto, kar pripada tudi študentkam in študentov, ki študirajo v tujini in so bili krivično izpuščeni. Uspelo nam je z našimi predlogi, da bodo dobili enkratni dodatek, vendar ostali študenti in študentke, ki živijo v Sloveniji, so dobili dvojni 300 evrov, ne 150. In še bi lahko takšne ukrepe našteval, več jih bomo v nadaljevanju, si pa res želimo, da bi vsi razumeli, da nihče ne sme biti izpuščen in da do vseh moramo biti pravični. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane in spoštovani! Ko smo v mesecu aprilu lani potrjevali prvi protikoronski sveženj in se z virusom, ki je postal naš skupni sovražnik, srečevali šele nekaj tednov, smo si želeli, da bi čimprej prenehali preštevati obolele in umrle. Takrat smo obljubili, da bomo naredili vse, kar je v naši moči, da to epidemijo zajezimo. Covid-19 žal še vedno hromi družbo in nam otežuje vsakodnevno življenje. Ta očitek sprejmemo in ne, ne bomo iskali krivcev za nekaj, kar je večje od nas, težko pa pristanemo na očitke, da nismo naredili dovolj, da bi pomagali državljankam in državljanom ter številnih družbenim podsistemom. Če bi bilo temu res tako, danes ne bi sprejemali že osmega protikoronskega paketa, ki prinaša dodatne ukrepe za ohranitev delovnih mest in pomoč gospodarstvu. Ukrepi, ki jih imamo danes na mizi, med drugim prinašajo subvencioniranje minimalne plače v prvi polovici leta 2021, v drugi polovici leta pa razbremenitev delodajalcev pri plačilu prispevkov za socialno varnost za delavce v delovnem razmerju in podaljšanje čakanja na delo od 1. februarja do 30. aprila z možnostjo dvakratnega podaljšanja za en mesec. S tem ukrepom se v pomembnem delu ohranja zaposlenost državljank in državljanov. Predlog predvideva tudi 100-odstotno kritje stroškov za plače in prispevke, ki jih ima delodajalec z zaposlenimi, ki so na čakanju na delo, to pa velja za vse tiste dejavnosti, ki so zaprte z vladnimi odloki. V SMC menimo, da gre za dobro premišljen ukrep, ki bo omogočil, da podjetja ostanejo v dobri kondiciji in se posledično izognejo odpuščanju. Dejstvo namreč je, da se številna podjetja nahajajo v izjemno težki, nezavidljivi situaciji. Prav zato je ta zakonodajni paket še več kot dobrodošel in še vedno nujen, saj bo pomembno prispeval k omilitvi in odpravi negativnih posledic epidemije. V SMC smo tekom priprave zakona opozorili tudi na odpravo neenakosti med delavci, ki so pri plači v decembru prejeli plačilo za poslovno uspešnost in zato niso bili upravičeni do kriznega dodatka. Veseli nas, da bo tudi tem delavcem z januarsko plačo izplačan dodatek v višini do 200 evrov. V primerjavi s prejšnjim se v tokratnem zakonodajnem svežnju širi krog upravičencev do enkratnega solidarnostnega dodatka. Med drugim je bil upoštevan tudi predlog SMC, da bodo do solidarnostnega dodatka v višini 50 evrov upravičeni tudi dijaki, starejši od 18 let. Podobno bodo solidarnostni dodatek v višini do 300 prejeli prejemniki nadomestil iz invalidskega zavarovanja, ki delajo krajši delovni čas, vojni veterani, vojni invalidi in invalidi po Zakonu o socialnem vključevanju invalidov. Do dodatka v višini 150 evrov bodo upravičeni tudi študentje s stalnim prebivališčem v Sloveniji, ki se izobražujejo v tujini. In ne nazadnje bodo enkratni dodatek v višini 150 evrov prejeli brezposelni, ki so delo izgubili po lanskem 12. marcu oziroma po prvi razglasitvi epidemije. Pomoč se namenja tudi Karitasu in Rdečemu križu. V SMC menimo, da nam je z vsemi do sedaj sprejetimi protikoronskimi paketi uspelo obvladati in ublažiti ekonomsko ter socialno krizo. O tem priča tudi podatek, da je bilo do sedaj izplačanih oziroma realiziranih okrog 2,5 milijarde evrov različnih pomoči gospodarstvu in ljudem. Širši pogled na situacijo priča o tem, da je ta kriza zahtevnejša od tiste pred 12-imi leti. A ob tem smo lahko zadovoljni, da ni prišli do zlomov velikih podjetij ter da se je brezposelnost bistveno manj povečala, kot je bilo prvotno napovedano. Ključna je bila hitra in odločna reakcija Vlade, ki je ob izbruhu epidemije in v času prvega vala, saj smo se z nadaljnjimi protikoronskimi paketi ves čas prilagajali, in kar je še pomembneje, hitro ukrepali. Vse to pomeni, da so ekonomske posledice te krize bistveno manjše, kot bi bile brez vseh do sedaj uveljavljenih ukrepov. Potrebno si je naliti čistega vina in se zavedati, da bodo prvi meseci tega leta za gospodarstvo težki, hkrati pa v SMC verjamemo, da z nekaj optimizma že lahko zremo v drugo polovico leta, ki mu mora slediti okrevanje družbe na vseh področjih. Čimprej se je potrebno osredotočiti na izhodno strategijo ter pripravo ciljnih razpisov za hitro okrevanje in lažji zagon ranljivih dejavnosti, predvsem turizma in gostinstva. V SMC rešitve osmega protikoronskega svežnja pozdravljamo in jih bomo podprli. Vsi navedeni ukrepi so namreč pomembni ne samo zato, da bomo skozi epidemijo šli lažje, ampak da bomo iz nje stopili dobro pripravljeni tudi na življenje po njej. Hvala.
Hvala lepa. Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Epidemija covida-19 vztraja v leto 2021, nesposobnost vlade Janeza Janše, da nanjo odgovori, pa prav tako. Pomoč do ljudi ne prihaja, množijo se socialne stiske in psihični zlomi. Preko 3 tisoč mrtvih – tretja najhujša slika v svetu – je najbolj neposreden tragičen davek vladne nesposobnosti. A toliko bolje se godi prijateljem vlade Janeza Janše, kriminalnim združbam, s katerimi odkrito deli oblast, in kapitalističnemu razredu. Ob vseh milijardah, za katere je Vlada državo zadolžila, se je zgolj 370 milijonov prelilo v podporo za ljudi. Kar petkrat več, tisoč 700 milijonov oziroma 1,7 milijarde, je bilo namenjenih kapitalu – do sedaj. Z izdatnimi podporami za managerje in lastnike namreč nadaljuje tudi PKP8, delavski razred pa spet pušča na cedilu. Recimo, vsi dobro vemo, da do okužb prihaja na delovnih mestih. Te okužbe žene prezentizem; delavci odhajajo v službo, čeprav so okuženi, ker se bojijo zdrsa v revščino. Namesto da bi jim v primeru okužbe zagotovili 100–odstotno nadomestilo in socialno varnost, kot so to, recimo, naredili v Nemčiji, Avstriji in na Hrvaškem, nadomestilo ostaja nižje od že tako skromnih delavskih plač, Vlada pa je za povrhu postopek še zakomplicirala do onemoglosti. Še več, sam PKP8 je pripravila na način, da poštenega nadomestila za okužene delavce iz parlamentarne klopi vanj sploh ni mogoče vpisati. Skratka, Vlada delavcem, ki imajo simptome okužbe in bi morali ostati doma, noče zagotoviti polnega nadomestila, bo pa nadomestilo zagotovila njihovim delodajalcem, ki ravno te delavce pogosto silijo na delo, tudi ko so bolni ali okuženi. Za povišico minimalne plače, kot jo zagotavlja zakon, jih Vlada nagrajuje z rezi v prispevke za pokojninsko in zdravstveno blagajno in z neposrednimi subvencijami. Da, prav ste slišali, 50 evrov na mesec bodo za vsako minimalno plačo prejeli kapitalisti, ki na brutalnem izsesavanju delavcev že tako mastno zaslužijo. To nagrado bodo prejeli tudi delodajalci, ki zaradi covida niso prizadeti in celo tisti – pazite! –, ki so prav zaradi covida povečali svoje dobičke. Politika nizkih plač, socialnega dampinga in nelojalne konkurence do delodajalcev, ki izplačujejo nekoliko bolj dostojne plače, očitno ni nekaj, kar se pod Janezom Janšo problematizira ali preganja. Po madžarskem zgledu je razvoj v nerazvitost s parazitiranjem na delavcih in na državnem proračunu postal vrlina. Podobno posmehljivo že osma vlada počne z mladimi. Delavci študentje so znova oziroma še vedno brez pomoči za izgubljeno študentsko delo; naj se znajdejo, kot vedo in znajo. Kako zelo vlada SDS ne mara šolanih in pametnih ljudi, pa priča tudi poseg v število vpisnih mest na fakultete. Po novem bi kar Janez Janša osebno bodočim študentom zapovedoval, kaj lahko študirajo in česa ne, kot da ni dovolj, da jim je uničil že eno leto srednješolske izobrazbe. Nimamo preveč humanistov, ljudi, ki mislijo družbo, odveč je le en obramboslovec, ki te družbe ne zna voditi, zato se jo je odločil terorizirati. Najdaljše zapiranje šol v Evropi, negotovost o svojem študiju in bodočnost ni matura, ki si jo dijaki zaslužijo, sploh s strani vlade, ki bi pri maturi padla, kot je dolga in široka – vsaj za matematiko, slovenščino in zgodovino to lahko zagotovo rečemo. A vsaj tega v vrsti vladnih napadov, takrat na javno univerzo, smo včeraj uspeli zaustaviti z amandmajem. Seveda ga koalicijska vrsta želi takoj danes spet vpisati v zakon. Kot lahko pričakujete, bomo socialisti javno rabo uma branili, enako kot bomo do poslednjega poskusili prepričati Državni zbor, da je siromašenje financ za material in storitve v zdravstvu sredi epidemije verjetno ena najbolj norih idej, kar smo jih v zadnjih mesecih lahko slišali, pa je konkurenca zelo huda.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo Aleksander Reberšek, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija - krščanski demokrati.
Spoštovani predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! PKP8 prinaša dodatne ukrepe za ohranitev delovnih mest in pomoč gospodarstvu v zaostrenih razmerah epidemije covid-19, med drugim podaljšanje subvencioniranega čakanja na delo ter prevzem dela bremena za dvig minimalne plače s strani države. Na pobudo Nove Slovenije - krščanski demokrati bodo enkratni solidarnostni dodatek prejeli tudi polnoletni dijaki, ki so bili v prejšnjem paketu izpuščeni. V tem PKP paketu popravljamo, kar smo v prejšnjem paketu nehote izpustili. Prav tako pa smo prisluhnili slovenskim študentom s stalnim prebivališčem v Republiki Sloveniji, ki študirajo v tujini. Prejeli bodo enkratni solidarnostni dodatek v višini 150 evrov. Posebej pa sem ponosen in vesel, da smo prisluhnili našim najšibkejšim državljanom, invalidom z najnižjimi dohodki, 150 evrov dodatka bodo deležni prejemniki nadomestil iz invalidskega zavarovanja, ki delajo krajši delovni čas, in invalidi po zakonu, ki ureja socialno vključevanje invalidov. Prav tako pa krizni dodatek prejmejo tudi delavci. Predlog spremembe zakona odpravlja neenakost med delavci, ki so pri plači v decembru prejeli plačilo za poslovno uspešnost ali le del tega plačila, na prime božičnico, in zato niso bili upravičeni do kriznega dodatka v višini 200 evrov. Čeprav so ta mesec ti delavci tudi delali, so bili v drugačnem položaju glede na delavce, ki so plačilo za poslovno uspešnost, na primer božičnico, prejeli izplačano v drugih mesecih, na primer januarja. S predlogom spremembe se dosledno sledi namenu kriznega dodatka. Z vsemi protikoronskimi paketi ohranjamo delovna mesta in pomagamo gospodarstvu. 300 tisoč delovnih mest rešujemo z ukrepom čakanja na delo. Medtem ko v levi opoziciji govorijo in vlagajo všečno zakonodajo, mi rešujemo 300 tisoč delovnih mest. S predlogom zakona urejamo dodatne ukrepe za ohranitev delovnih mest in pomoč gospodarstvu v zaostrenih epidemije covid. Ukrep čakanja na delo podaljšujemo za obdobje od 1. februarja do 30. aprila z zmožnostjo podaljšanja ukrepa s sklepom Vlade še dvakrat po en mesec. Na Ministrstvu za delo so v subvencioniranje minimalne plače in razbremenitev delodajalcev vložili ogromno truda in napora. Država bo delodajalcem za plače tistih delavcev, katerih plače brez dodatkov ne dosega zneska minimalne plače, namenila subvencijo v višini 50 evrov. Subvencija se določi za delo, opravljeno v mesecih od januarja do vključno junija 2021. V drugi polovici leta 2021 pa bomo razbremenili delodajalce pri plačilu prispevkov za socialno varnost za delavce v delovnem razmerju. Določili smo nižjo, najnižjo osnovo za plačilo prispevka za socialno varnost za delavce v delovnem razmerju. Najnižja osnova bo tako za plače izplačane za mesec od julija 2021 do decembra 2021 minimalna plača. Do 31. 12. 2021 podaljšujemo možnost, da lahko zaposleni koristi tri dni bolniške odsotnosti brez potrdila o upravičeni zadržanosti od dela, ki ga izda izbrani osebni zdravnik, in sicer največ enkrat v posameznem koledarskem letu. Osmi protkorona paket bomo v Poslanski skupini Nova Slovenija soglasno podprli.
Hvala lepa. Marko Bandelli bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice, cenjeni kolegi! Predlog zakona, ki je danes pred nami, je že osmi po vrsti, ki naslavlja epidemijo koronavirusa, predvsem pa njene posledice. Kot običajno gre tudi pri tem predlogu za velike finančne vložke. 320 milijonov. Vsekakor pozdravljamo, da je Vlada naslovila težko gospodarsko situacijo in podaljšala nekatere ukrepe, ki so se izkazali za učinkovite, kot so ukrepi na področju avtoprevoznikov. Se je pa seveda v zakonskem besedilu ponovno znašlo nekaj podtaknjencev, ki smo jih opozicijske stranke z amandmaji, bolj kot ne neuspešno, skušali črtati iz zakonske materije. V Poslanski skupini SAB smo na predlog zakona vložili dopolnilo 34. člena, s katerim smo po vzoru Nemčije ponovno predlagali zagotovitev treh FFP2 mask vsem starejšim od 65 let. Maske bi upravičenci prevzeli v lekarni s kartico zdravstvenega zavarovanja. Sredstva, ki bi jih lekarne morale založiti, bi do 5. v mesecu uveljavljale z zahtevki za povračilo pri Zavodu za zdravstveno zavarovanje, ta bi moral povrniti do 10. v mesecu. Dejstvo je, kar je izpostavil tudi slovenski infektolog Andrej Trampuž, ki deluje v Nemčiji, da se bomo morali z epidemijo spopasti na drugačen način, hkrati pa zaščiti starejše in rizične skupine prebivalstva. Ker maska tipa FFP2 zagotavlja primerno zaščito tako tistega, ki jo nosi, kot tudi ostalih posameznikov, ocenjujemo, da je zagotovitev mask tega tipa starejšim, ki so hkrati tudi rizična supina, primeren ukrep pri nadaljnjem spopadanju z epidemijo. Strokovnjaki kot tudi sama Vlada pa zaradi angleškega seva že opozarja na tretji val epidemije. Z amandmajem smo uspešno dosegli črtanje 16. člena, ki je predlagal trajno zakonodajno spremembo, v skladu s katero naj bi se med kazensko določbo dodajal prekršek, ki bi omogočal sankcioniranje ravnanj, ki so v nasprotju s programi za preprečevanje, obvladovanje, odstranitev in izkoreninjanje nalezljivih bolezni. Na spornost omenjenega člena je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba. Prav tako smo predlagali črtanje 26. člena, ki zaradi dviga minimalne plače, ki jih delodajalci izplačujejo delavcem od julija do decembra 2021, določa nižjo osnovo, od katere se delavcem plačuje prispevke za socialno varnost. V Poslanski skupini SAB menimo, da Vlada namesto ukvarjanja z epidemijo vztrajno podeljuje odpustke in bonitete Katoliški cerkvi. S PKP8 želi Vlada izplačati celotno višino prispevkov za socialno varnost verskih uslužbencev ob vseh drugih pomočeh, ki jih je Katoliška cerkev že prejela. In to kljub temu da je zvišanje kritja prispevkov za socialno varnost, ki jih država plačuje verskim uslužbencem, slednja prevzela že v prejšnjih protikoronskih paketih in kljub dejstvu, da plačevanje dela prispevkov verskim uslužbencem s strani države ni odvisno od epidemije. Poleg naštetega je Cerkev kot lastnica gozdov deležna tudi subvencij na področju kmetijstva. Vrhunec pa je nedvomno 700 evrov temeljnega dohodka za verske uslužbence iz PKP7, s čimer so slednji prejeli občutno več od študentov, upokojencev, brezposelnih ter drugih ranljivih skupin. V Poslanski skupini SAB smo zato skupaj z opozicijo predlagali, da se 32., 33. člen črtata, saj ne sodita med ukrepe za pomoč pri omilitvi drugega vala epidemije koronavirusa. Večina predlogov SAB in drugih opozicijskih skupin, ki smo jih sopodpisali, so bili zavrnjeni. Kar pa lahko poudarimo in poudarili bomo vedno znova; Vlada je z vodenjem epidemije zavozila na vseh frontah. Omejevalni ukrepi ne dajejo pravih rezultatov, javno zdravstvo poka po šivih, število umrlih pa je še vedno previsoko. To so dejstva, ki povedo vse. Janševa vlada se za dimno zaveso covida-19 loteva zadev, ki za reševanje epidemije in zdravstvene krize niso ne nujne ne potrebne. Še več, utegnejo povzročiti več škode kot epidemija sama. Vladne prioritete so očitno, kot vidimo, drugje. Predloga zakona v Poslanski skupini SAB tako ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Jurij Lep po predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospod minister, kolegice in kolegi, lep pozdrav vsem! 4. marca 2020 je bila v Sloveniji uradno evidentirana prva okužba z novim koronavirusom. 12. marca je Vlada razglasila epidemijo, 18. marca 2020 smo v Državnem zboru že sprejeli prve interventne ukrepe na različnih področjih in le dva tedna po tem je bil prvi tako imenovani protikoronski paket ukrepov za zajezitev epidemije covid-19. Nihče si tedaj niti predstavljati ni mogel, da bo imel ta virus takšen vpliv na slehernem področju našega življenja, tako na nacionalni ravni kot tudi v svetovnem merilu. Od marca 2020 dalje smo praktično mesečno sprejemali pakete protikoronskih ukrepov. Tokrat obravnavamo osmega po vrsti. Obravnava tega v parlamentu še ni zaključena, že se napoveduje PKP9. Kateri PKP bo zaključil interveniranje države, danes nihče ne ve in si tudi nihče ne upa napovedati. Dejstvo pa je, da je vsak izmed protikoronskih zakonov odsev izjemnih razmer, odsev obvladovanja situacije in dolgoročnega zmanjševanja škodljivih posledic za prebivalstvo in gospodarstvo. Na te izjemne razmere je potrebno odreagirati hitro in včasih drži očitek kritikov, da ostane kakšna skupina ljudi v paketu PKP tudi spregledana. Se pa vsak odziv, vsaka pripomba v nadaljevanju preuči in upravičene nato vključi v naslednji PKP paket. To moramo vsekakor priznati. Ključne rešitve tokratnega PKP8 so: podaljšanje subvencioniranja čakanja na delo do konca aprila, odvzem dela bremena delodajalcem zaradi zvišanja minimalne plače v višini 50 evrov v drugi polovici tega leta, enkratni solidarnostni dodatek za polnoletne dijake, za študente, ki se izobražujejo v tujini, za prejemnike nadomestil iz invalidskega zavarovanja, ki delajo krajši delovni čas, za vojne veterane in vojne invalide, podaljšanje pomoči izvajalcev prevoza potnikov v cestnem in železniškem prometu ter šolskim prevoznikom. Kot izjemno pomemben ukrep, ki ga v Poslanski skupini Desus pozdravljamo, podaljšana obravnava, zdravstvena nega, fizioterapija in delovna terapija za starejše, ki po preboleli bolezni potrebujejo še dodatno bolnišnično zdravljenje, in za tiste, ki jih ni mogoče odpustiti v domače okolje. In še bi lahko našteval. Finančna ocena dosedanjih PKP ukrepov je ocenjena na sedem milijard evrov. Vrednost tokratnih ukrepov znaša 320 milijonov evrov. Ob tem pa je obseg vseh realiziranih PKP ukrepov, tako ocenjuje Fiskalni svet, do sedaj znašal 2,9 milijarde evrov, kar je sicer precej manj, kot je ocenila vlada. Prevladujoči ukrepi se nanašajo na ukrepe za ohranjanje delovnih mest, začasno čakanje na delo, plačilo prispevkov, temeljni dohodki, subvencioniranje skrajšanega delovnega časa in podobno. To so enormna finančna sredstva, namenjena pomoči državljanom in gospodarstvu, ki ga bodo morale vračati generacije naših zanamcev. Ob tem pa naj kot poslanec Desusa poudarim, da je bil ob vsakoletnem sprejemanju proračuna potreben velik napor za popravo krivico upokojencev, kar v številki predstavlja pet milijonov za 1 odstotek uskladitve pokojnin na mesečni ravni. Velikokrat je bil to prevelik finančni zalogaj in vladajoče garniture so naše zahteve preprosto povozile. V Poslanski skupini Desus obžalujemo, da so službe Državnega zbora včeraj na seji delovnega telesa označile kot nedopusten amandma, ki je predvideval črtanje ukrepov prisilnega upokojevanja. Poslanci naše Poslanske skupine Desus smo že tedaj opozarjali na ustavno spornost in nekonsistentnost s pokojninskim sistemom, ki je usmerjen k podaljševanju delovne aktivnosti. Še eno zadevo, sprejeto na včerajšnji nočni seji, moram izpostaviti. Prisluhnili smo pozivom fakultet, študentov in dijakov glede razpisov vpisov na fakultete. Slednje bo mogoče brez soglasja Vlade, tako kot lani, seveda če ne bo sprejet amandma. V Poslanski skupini Desus bomo predlog PKP8 soglasno podprli. Upamo, da številka tega paketa predstavlja enega zadnjih. To bi pomenilo, da se bomo končno izvili iz krempljev tega mikroskopsko majhnega virusa, ki je zavrtel celo zemeljsko oblo v nasprotni smeri. V prihodnost moramo zreti z optimizmom, da bo jutri vsaj tak, kot je bil do sedaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Ob tem bi vas želel opozoriti na določbo prvega odstavka 134. člena Poslovnika Državnega zbora, v skladu s katero Državni zbor v drugi obravnavi predloga zakona opravi razpravo po posameznih členih, h katerim so bili vloženi amandmaji. Namreč, dvakrat se je zgodilo, da je pri 1. členu, pri katerem sicer dovoljujemo nekoliko širšo razpravo, prišlo do izčrpanja vsega časa in potem ni bilo razprave pri ostalih členih oziroma amandmajih. Torej, v razpravo dajem 1. člen in amandma poslanskih skupin SDS, SMC in NSi. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Prijava za razpravo poteka. Prva ima besedo Tadeja Šuštar. Želite predlagatelj? Prvi ima besedo predlagatelj. Gospod minister.
Najlepša hvala, spoštovani gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani vsi, ki ste predstavili stališča poslanskih skupin! Res sem pozorno poslušal vaše predstavitve stališč. Nekateri niste čisto eksplicitno povedali, kakšno bo vaše glasovanje oziroma kakšno je vaše stališče, ampak ste se opredeljevali do posameznih predlaganih ukrepov, nekateri pa ste jasno povedali, kako čutite glede celega zakona. Vsekakor vidim, da smo skupaj pri cilju in namenu pomagati gospodarstvu, predvsem ohranjati delovna mesta v tem težkem času in pri želji pomagati čim širšemu krogu ranljivih skupin. V tem smislu se vam zahvaljujem za to podporo. Moram reči, da tudi po težki razpravi, predsednica matičnega odbora je nekaj omenila, da bo kasneje kaj pokomentirala, tudi po težki razpravi do zgodnjih jutranjih ur danes ponoči na matičnem odboru ohranjam optimizem in upanje, da smo sposobni skupaj pomagati ključnim sistemom in podsistemom naše družbe v tem res težkem, nepredvidljivem času epidemije in vseh stisk, ki z njo prihajajo in bodo še nekaj časa med nami. Naj podkrepim svojo uvodno dopolnilno obrazložitev z nekaterimi optimističnimi podatki, zakaj bolj samozavestno trdimo, da so ukrepi za trg dela skozi interventne zakone doslej pomagali ohraniti skoraj 300 tisoč delovnih mest. Zato, ker vidimo tako evropsko primerjavo glede naraščanja stopnje brezposelnosti. Tudi v Sloveniji je žal narasla v prvem valu nekje do dveh tretjin maja, potem se je obrnilo in je začela brezposelnost upadati, potem pa se je znova pričela večati oktobra in se je višala nekje do sredine januarja. Kar je dobra novica in tudi razlog za zmerni optimizem, predvsem pa potrditev, da so vladni ukrepi, ki ste jih, spoštovane poslanke in poslanci, tudi pomagali sprejeti v pomoč trgu dela, da so prijeli. Se tu zahvaljujem vam in tudi na drugi strani gospodarstvu, pravzaprav vsem socialnim partnerjem. V tem primeru sem res hvaležen in smo v Vladi hvaležni, da so delodajalci slišali naše napovedi, naša zagotovila in jim verjeli in jim zaupali, in tega zaupanja nismo zlorabili, da bomo pomagali. In niso šli v množična odpuščanja. Niso šli v množična odpuščanja! Slika trga dela bi bila brez teh ukrepov lahko gotovo, gotovo veliko bolj žalostna, tako pa vam lahko povem, da imamo razloge za zmerni optimizem, da se že zadnja dva tedna umirja, konkretno umirja priliv v evidenco brezposelnih, in kar je še bolj razveseljivo in kaže na neko zdravo okolje tudi v tem težkem času na trgu dela, da je odliv iz evidence brezposelnih pravzaprav že od začetka tega leta, od 4. januarja, stabilen. Nekje okoli 300 oseb se dnevno izpiše iz evidence brezposelnih, le malo nižja je številka tega odliva v zaposlitve, kar je pa najbolj pomembno. Najbolj zdravo, najbolj zaželeno je, da brezposelni grejo iz evidence brezposelnih v zaposlitev. To še bolj potrjuje, da je naša naloga zdaj res strniti vrste v boju proti virusu, zato da čim hitreje skupaj zaključimo to epidemijo in te razmere, da se bodo lahko čim hitreje in čim bolj učinkovito odprle tudi dejavnosti, ki so zdaj žal ustavljene. Predvsem storitvene dejavnosti, ki bodo tudi zagotovile, to verjamem, in tako usmerjamo tudi svoje interventne in siceršnje strukturne ukrepe na Ministrstvu za delo in Vladi, da bomo pomagali gospodarstvu in Sloveniji doseči dober odboj takoj po koncu epidemije. Morda, ker sem ravno pri komentiranju teh ukrepov za trg dela, omenim še današnjo dobro novico. Dobili smo še eno tranšo nakazila iz sistema oziroma sklada SURE. To je sklad, ki ga je Evropska unija ustanovila ciljno za pomoč državam članicam pri sprejemanju in financiranju ukrepov za trg dela. Slovenija se je tu hitro odzvala, s temi ekipami, ki jih imamo na ministrstvih, Vladi, z ekipami, ki so bile polno obremenjene – vsaj za svoje ministrstvo lahko to z vso odgovornostjo trdim – z bojem proti virusu in so pripravile dobre podlage za učinkovito porabo teh sredstev. Kajti to je bistveno, da so ukrepi takšni, da jih gospodarstvo lahko uporabi v svoj prid, v to, da ohranjamo delovna mesta. Toliko zaenkrat, hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Tadeja Šuštar.
Hvala, predsednik, za besedo. Najprej vse lepo pozdravim, ministra in vse ostale kolegice in kolege! PKP8 je zakon, o katerem smo veliko slišali, o njem tudi včeraj veliko govorili. Najpomembnejše pa je, da je napisan za ljudi, za družine, za študente, za delavce, za delodajalce, za brezposelne, dijake, zaposlene v zdravstvu ali domovih starejših občanov in drugje. Zakon zmanjšuje škodljive posledice epidemije na gospodarstvo in na prebivalstvo, ohranja fleksibilen trg dela in preprečuje prekomerno odpuščanje in s tem ohranitev delovnih mest. Podaljšuje se ukrep subvencioniranja čakanja na delo doma, saj se zavedamo, da je ohranitev delovnega mesta za državo veliko cenejše kot ustvarjanje novega delovnega mesta. V Novi Sloveniji si želimo, da zdrav človek dobi delo, ne pa Zavoda za zaposlovanje in socialne pomoči. Z ukrepi, ki jih danes obravnavamo, rešujemo 300 tisoč delovnih mest. S 1. januarjem je v veljavo stopil zakon, ki dviga minimalno plačo in navedbe poslancev, ki smo jim bili priča včeraj, da je minister proti dvigu minimalne plače, ne pijejo vode. Zavedamo se, da je v gospodarski krizi dvig minimalne plače za podjetnike težek in le stremimo k temu, da ohranjamo delovna mesta, smo se odločili, da v dobro delavcev subvencioniramo del dviga minimalne plače v prvem polletju leta 2021, v drugem polletju pa razbremenimo delodajalce dela plačila prispevkov za socialno in pokojninsko varnost. Država bo delodajalcem za plače tistih delavcev, katerih plača brez dodatkov ne dosega minimalne plače, namenila subvencijo v višini 50 evrov. Subvencija se določi za delo, opravljeno v mesecih od januarja do vključno junija 2021. Slovenija je ena od držav v Evropski uniji, ki ima najnižjo stopnjo brezposelnosti. Ta je decembra dosegla 4,7 odstotka in se tako Slovenija uvršča na sedmo mesto po stopnji brezposelnosti, na kar smo lahko ponosni, da smo lahko ohranili toliko delovnih mest z vsemi ukrepi od PKP1 do PKP7 in upam, da se bo to nadaljevalo tudi s PKP8. Poleg vseh teh ukrepov za delovna mesta v PKO8 obravnavamo tudi nekaj solidarnostnih dodatkov, in sicer bodo solidarnostni dodatek 50 evrov prejeli vsi polnoletni dijaki, ki so bili v prejšnjem zakonu PKP7 izpuščeni, študenti, ki študirajo v tujini in imajo stalno prebivališče v Sloveniji, bodo dobili 150 evrov, saj so tudi ti izpadli iz prejšnjega zakona. Nismo pozabili niti na invalide, ki imajo zelo nizke dohodke, in vsi ti bodo prejeli dodatek 150 evrov, da bodo lažje preživeli to epidemijo. Zakon predvideva tudi povračilo stroškov zdravstvenim in socialnim zavodom, ki potrebujejo zaščitno opremo za svoje delo, saj se zavedamo, da je to zanje veliko breme. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Violeta Tomić.
Najlepša hvala za besedo, predsednik. Minister ni odgovoril niti na eno kritično pripombo, ampak nam slika gradove v oblakih, kako je vse krasno. PKP8 je nastal na podlagi tega, da ni prav nobene analize ukrepov, in Vlada se nekako pretvarja, kot da nekaj državljanom daje, v resnici se Vlada zadolžuje v našem imenu in potem deli in troši glede na neke svoje osebne afinitete, lobistične stike, financira interesne skupine in tako naprej. Naša država nadpovprečno veliko troši, trikrat hitreje nam rastejo izdatki kot pri drugih državah evroobmočja, rast brezposelnosti pri mladih je najhitrejša v Evropski uniji – povprečna rast brezposelnih mladih je 15 odstotkov, v Sloveniji je 35 odstotkov – in to samo zato, ker so protikoronski ukrepi usmerjeni predvsem na redno zaposlene. Seveda so mladi zopet izvzeti iz teh ukrepov, nobenih nadomestil ni za izgubo dohodka iz študentskega dela, nobenega nadomestila in pomoči pri plačevanju najemnin, nič od tega. Medtem ko Vlada pa spet deli bombončke verskim uslužbencem. Dajejo jim višje prispevke za socialno varnost in zdajle bodo prispevki kar šli z 48 odstotkov na 100 odstotkov povprečne plače, medtem ko samozaposleni v kulturi obračunavajo prispevke iz minimalne plače. To se mi zdi nedopustno že predvsem iz načela enakosti, kaj šele, če poudarim, da samozaposleni, kadar delajo in če jim Vlada tega ne prepove, izstavljajo račune, plačujejo dohodnino, prispevajo k pokojninski in dohodninski blagajni in iz tega bazena potem je razumljivo, da jim država pomaga. Verski uslužbenci so popolnoma privilegirani. Kot rečeno, oni bodo prispevke dobili 460 evrov na mesec, medtem ko en samozaposlen 402. To je popolnoma nedopustno in seveda z našega stališča tudi nepravično. Imamo tudi najslabšo epidemiološko sliko. Samo dve državi sta pred nami. Zakaj? Zato, ker se nam dogaja prezentizem. Vlada ni predvidela 100-odstotno nadomestilo za tiste delavce, ki so zboleli za covidom, in delavci, ki so že tako in tako podplačani, hodijo v službo bolni, kužni, zato ker drugače ne bi mogli preživeti svojih družin. To je ena glavnih kapitalnih neumnosti, ki jih ta vlada počne. Skratka, ravno zaradi tega imamo tako slabo epidemiološko sliko. In trošenje je, kot sem že prej rekla, arbitrarno in pogojeno s političnimi interesi. Pravite, da ste rešili 300 tisoč delovnih mest in da ste se zavzemali za dvig minimalne plače. Prejšnja vlada je izglasovala na predlog Levice dvig minimalne plače, vendar ste takoj skočili pomagat delodajalcem in jim dovoliti, da ne plačujejo kompletnih prispevkov, s čimer se zdravstvena blagajna in pokojninska blagajna prazni. To je nedopustno, vendar sem prepričana, da so vam delodajalci hvaležni. Počasi bom svojo razpravo zaključila; zakon je nedomišljen, lobističen, klientelističen, nagnjen k samo določenim skupinam in po podatkih Fiskalnega sveta smo porabili skoraj 3 milijarde evrov, od tega smo 1,7 milijarde namenili zasebnemu kapitalu, za delavce in prebivalstvo samo 370 milijonov. Ta zakon dodaja temu zasebnemu kapitalu še več in več in več. Torej, če ne plačujejo kompletnih prispevkov za podplačane delavce in če so utrpeli izpad dohodka, imajo tako in tako veliko možnosti za nadomestila na drug način. Skratka, žal se tudi Vlada ni pogovarjala s sindikati. Na vse sestanke je pošiljala nekaj ljudi, ki niso imeli mandata za dogovore. Skratka, PKP ne vsebuje prav nobenih določil za ponovni zagon šolstva. Sedaj ste videli, da so se že otroci uprli, hočejo v šole, ne morejo več biti doma, ne morejo odtujeno preko zooma poslušati predavanja. Ampak vas to čisto nič ne zanima. V Italiji so, na primer [[…]]Pa saj nismo edini na svetu, ozrli bi se, če že opozicije sploh nočete slišati in če ste sami sebi tako zadostni in najpametnejši, pa se ozrite k sosednjim državam, v Avstrijo, Italijo, kamorkoli, Nemčijo, pa boste videli, kako nemška kanclerka lepo govori s svojimi državljani. Tukaj pa samo grozenje in strašenje. V Italijo so, recimo, zaposlili 60 tisoč učiteljev in 30 tisoč podpornega osebja, da pomaga. Vi ne slišite ne Sviza, ne državljanov in ne otrok. Najhujše, kar se mi zdi, je pa kar naprej strašenje in grozenje: če ne boste pridni, ne boste dobili podpore, ne boste dobili denarja oziroma sledijo kazni. In tako je v tem PKP8 neka kazen med 4 tisoč in 100 tisoč evrov za pravno osebo za prekršek, ki ga bo določil minister za zdravje, ki je ta trenutek Janez Janša. Kakšen prekršek, nismo uspeli izvedeti, pa smo vztrajali včeraj ure in ure. Se pravi, državljane boste kaznovali oziroma pravne osebe, če ne bodo pogodu ali če bodo kršili karkoli. Skratka, nikakor ne morem razumeti te nekako nespametnosti te vlade in te arogance, ki je tako prepričana v svoj prav, da ne sliši nikogar. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Edvard Paulič.
Hvala, predsednik, za besedo. Če kaj, je jasno, da epidemije še vseeno tako hitro ne bo konec. Podjetja in državljani so v vse večji stiski in po sedmih PKP paketih bi bil v osmem vendarle že čas, da se celovito in učinkovito naslovi težave pri vseh. Naštel bom nekaj razlogov, zakaj v Listi Marjana Šarca menimo, da se reševanja posledic epidemije ne lotevate na pravi način. Ukrepi po našem mnenju niso dovolj učinkoviti. Če samo pogledamo realizacijo okvirno 2,3 milijardi od 7 milijard predvidenih pomoči. Podjetja na pomoč čakajo predolgo, v vmesnem času pa so primorana črpati svoja lastna sredstva, v kolikor jih sploh še imajo, in se tako še dodatno finančno izčrpavajo. Na povračilo sredstev oziroma pomoči države podjetja čakajo tudi mesec dni in več. Ukrepi ne zajemajo vseh ranljivih skupin. Ponovno se ne naslavlja v zadostni meri študentov, prekarnih delavcev, mladih. Ukrepi so nelogični, neargumentirani. Tu bom dal dva primera. Praktično ne ločujete med ukrepi za podjetja, ki jim je prepovedano opravljanje dejavnosti, in med tistimi podjetji, ki dejavnost lahko opravljajo. Določenim podjetjem se subvencionira plačilo najemnine. Se pravi, v kolikor najemajo poslovne prostore od občine ali države, tistim, ki najemajo poslovne prostore od privatnih oseb oziroma prostore v zasebni lasti, se te subvencije ne daje. In to je diskriminacija podjetij. Kar se tiče gospodarstva, so ukrepi bolj fokusirani k ohranitvi delovnih mest, čemur seveda ne nasprotujemo, ampak potrebno bi bilo dati večji fokus tudi v samo preživetje podjetij. Namreč, če podjetje v času te epidemije propade, se ti delavci ne bodo imeli kam vrniti. Ukrepi bi morali biti bolj selektivni, kar pomeni, da bi morali upoštevati posamezne značilnosti in potrebe vseh, ki so pomoči potrebni. Tako predlagamo, da bi morali ločiti ukrepe med podjetji, ki ne smejo poslovati, in tistimi, ki lahko; da bi upoštevali specifiko gospodarskih panog, recimo, gostinstvo ali pa visoko tehnološka industrija imata povsem drugo strukturo fiksnih, variabilnih stroškov. Trenutni ukrepi te specifike ne upoštevajo. Ne nazadnje bi morali upoštevati tudi specifiko posameznih družbenih skupin. Če dam primer, finančna pomoč študentom v višini 150 evrov. To pomoč so dobili vsi študentje, ne glede na to, ali prihajajo iz premožnejših ali pa socialno ogroženih družin. V samem nadaljevanju se bom osredotočil predvsem na gospodarsko področje. Recimo, če pogledamo sosednjo Avstrijo, ugotovimo, da so tam ukrepi hitri in enostavni. Od samega začetka upoštevajo to specifiko, o kateri v LMŠ govorimo že kar nekaj časa. Se pravi, razlikujejo podjetja na podjetja, ki delujejo, in tista, ki ne. Tak ukrep za podjetja, ki so zaprta z odlokom vlade, je nadomestitev prihodkov. Se pravi, ta podjetja dobijo od države povrnjen določen procent lanskih prihodkov v primerljivem obdobju. Če dam za primer, v decembru 2020 so gostinci, hotelirji, storitvena dejavnost dobili povrnjenih 50 odstotkov prihodkov iz decembra 2019. Do tega ukrepa so upravičena tudi podjetja, katerim je prepovedano opravljati le del svoje dejavnosti, se pravi, tudi ta podjetja dobijo ukrep nadomestila prihodkov. Poznajo celo pomoč podjetjem, ki so zaradi zaprtja določenih drugih panog ali dejavnosti posredno prizadeta; se pravi, podjetja delujejo, ampak ne morejo prodajati svojih izdelkov, ker so ostala podjetja zaprta. Tudi tu ta podjetja lahko uveljavljajo ta ukrep, ki sem ga ravno prej omenil. Drugi ukrep, ki je namenjen podjetjem, ki lahko delujejo, je podoben našemu, se pravi, subvencioniranje fiksnih stroškov. Pogoj za to, da je podjetje upravičeno do tega ukrepa, je upad prodaje 30 odstotkov v letu 2020 in tudi naprej. Ampak odstotek subvencije v Avstriji ustreza odstotku padca prodaje. Se pravi, tu se razlikuje ukrep od našega slovenskega ukrepa. Če podjetje izgubi 60 odstotkov prodaje, dobiš povrnjenih 60 odstotkov fiksnih stroškov, če izgubi 30 odstotkov prodaje, dobi povrnjenih 30 odstotkov. In pa še ena razlika, med fiksne stroške upoštevajo tudi izgubo vrednosti pokvarljivega blaga. Zdaj smo lahko zasledili, recimo, težave malih pivovarjev, teh butičnih pivovarjev, ki nimajo kam s svojimi zalogami in s tem ukrepom bi rešili tudi njihove težave. Imajo še en ukrep, nov ukrep, nadomestilo za izgubo podjetja. To so uvedli konec lanskega leta. Država bo podjetjem pokrila 70 odstotkov izgube za velika in 90 odstotkov izgube za mala podjetja. In že dostikrat smo slišali, podjetja, ki so v največjih težavah, so podjetja iz dejavnosti gostinstva, turizma, industrije srečanj, nekatere servisne storitve, ki morajo v vsem tem času pokrivati kar dobršen del stroškov. Ne samo pokrivati del fiksnih stroškov, ki jih ne pokrije država, pokriti mora tudi del plače delavcev, ki so, recimo, na čakanju na delo. Glede na to, da vsaj javno do sedaj nikoli ni bila predstavljena analiza ali pa neki argumenti, zakaj so nekatere dejavnosti zaprte in kakšen vir okužb te dejavnosti pravzaprav predstavljajo, bi predlagal, da se postopno in kontrolirano odpre te dejavnosti, za katere lahko na podlagi analize – in tukaj poudarjam analize – ocenite, da ne pomenijo tveganje za poslabšanje epidemiološke slike. Na to opozarja tudi Obrtno-podjetniška zbornica. Zavedati se moramo namreč, da se obseg dela na črno povečuje sorazmerno s trajanjem epidemije in s trajanjem zaprtja teh dejavnosti in to je z vidika nevarnosti širjenja okužbe vsekakor bolj tvegano kot pa delo v nekih kontroliranih pogojih. Za tiste dejavnosti pa, kjer Vlada oceni, da predstavljajo povečano tveganje in bodo ostala zaprta, pa predlagamo, da naj se jim povrne stroške v celoti. Tu imamo na voljo vsaj dva modela; eden je model povrnitve dela izgubljenih prihodkov po vzoru Avstrije. Ta ukrep sem že prej omenil. Poudarjam pa, da mora biti ta ukrep selektiven, kar pomeni, da podjetjem, ki imajo različne poslovne modele in različno strukturo stroškov povrnemo različen procent izpada prihodka. Drug tak model, ki ga pa zagovarjamo tudi v LMŠ, je povrnitev vseh neizogibnih fiksnih stroškov, ki v podjetju nastanejo, ko ne sme delovati. To so stroški najemnin, računovodskih storitev, komunalnih prispevkov, obresti za odlog kreditov in še bi lahko našteval. Še posebej pa bi izpostavil težave samozaposlenih. Namreč po sedanjemu modelu pomoči so ti upravičeni do pomoči države v obliki mesečnega temeljnega dohodka, ampak ta pomoč se jim šteje kot prihodek iz opravljanja dejavnosti. Ko recimo od teh tisoč 100 evrov pomoči, ki jih podjetnik dobi, odštejemo prispevke, pridemo na nekih 700 evrov, potem ima za poravnati še neke fiksne stroške in pride na 200, 300 evrov in s tem denarjem mora ta podjetnik preživeti do konca meseca. Če grem naprej, prepričan sem, da stanje kot je, se pravi, ko lahko, recimo, kmetijske zadruge prodajajo gradbeni material, trgovine z gradbenim materialom pa so zaprte, ko lahko živilske trgovine prodajajo cvetje, cvetličarne pa so zaprte, in še bi lahko našteval takih primerov, da takšno stanje povzroča precejšnjo nejevoljo pri nekaterih podjetjih. Moram reči, da tudi sam te logike ne razumem, je pa dejstvo, da to stanje predstavlja nelojalno konkurenco in tudi neupravičeno prednost za nekatera podjetja. V LMŠ smo že pri PKP7, pa tudi že prej predlagali, da se podjetjem, ki jim je delovanje prepovedano, povrne celoten strošek čakanja na delo in se jim povrne tudi celotne fiksne stroške. Po našem mnenju bi bil sicer še boljši in pa bolj učinkovit ukrep delnega povračila prihodkov, se pravi po vzoru Avstrije. Žal nimamo dostopa do podatkov, da bi lahko napravili potrebno analizo in predlagali takšen ukrep, ki bi bil pošten, sem pa prepričan, da ima Vlada dostop do vseh teh podatkov. Veseli me, da je Vlada v tem PKP8 vključila ukrep celotnega povračila stroška čakanja na delo, tako imenovanega bruto dva, žal pa ta ukrep ni retroaktiven. Začne veljati od 1. 2. 2021. Vedeti moramo, da so ta podjetja, ki bodo deležna tega ukrepa, že sedaj v velikih težavah in bi takšno pomoč potrebovala vsaj od dneva razglasitve druge epidemije dalje. V LMŠ, SD in pa SAB smo danes vložili amandma, ki bi to retroaktivnost omogočil. Se pravi, da bi ta ukrep povrnitve celotnih stroškov čakanja na delo veljal od 19. 10. 2020 dalje. Včeraj smo na matičnem odboru predlagali še en amandma, in sicer da se odpravi omejitev višine pomoči pri povračilu fiksnih stroškov. Ta omejitev trenutno znaša tisoč oziroma 2 tisoč evrov na zaposlenega. Hkrati smo predlagali tudi, da bi se podjetjem za čas zaprtja dejavnosti povrnilo fiksne stroške v celoti. Do glasovanja o teh amandmajih na odboru žal ni prišlo, ker je bil amandma označen kot poslovniško nedopusten. Da zaključim, bi pa samo podal svoj apel vladi, da v naslednjem PKP paketu oziroma zakonu, ki naj bi bil že v pripravi, posebno pozornost posveti podjetjem, ki so zaradi odlokov države najbolj prizadeta in ne smejo opravljati svoje dejavnosti.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dejan Židan.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Spoštovane, spoštovani, še enkrat lepo pozdravljeni! Na začetku bi takole začel, da bi tudi jaz – dve tri besedi mi dovolite – omenil včerajšnji Odbor za delo, ki smo ga imeli. Odbor je bil koristen kakor vedno, zelo dolg, na trenutke pa tudi mučen. Mučen je postal v trenutku, ko smo začeli spraševati, kaj so tisti kriteriji, ko pride do odločitve, da kakšen amandma poslovniško ni dovoljeno, da se o njem glasuje oziroma da bolj jasno povem, kje je tista siva meja. Namreč, kje je težava gospod predsednik? Kadar imamo zakone, ki niso ti omnibusi, kadar imamo zakone, kjer ni tudi potem mnenja Zakonodajno-pravne službe, takšno kot je pri tem, da že zaradi te raznolikosti posega v toliko in toliko zakonov, lahko zmanjša pravno varnost v državi, takrat tudi posamezni amandmaji niso vedno na eni in na drugi strani, ampak so v bistvu nekje mejni. Včeraj je bil vsaj pri meni neke vrste občutek, da se razsoja na ta način, da najpomembnejši amandmaji opozicije niso niti možnosti imeli, da o njih razpravljamo oziroma glasujemo in zna se zgoditi, da sem, ko sem govoril o tem pozno zvečer, uporabil tudi premočne besede. Če je bil občutek pri članicah in članih, zlasti pa pri predsednici odbora gospe Evi Irgl, da sem žaljiv, bi se rad opravičil. To ni bil moj namen. Zelo spoštujem in zelo tudi pazim, če je to le mogoče, da v bistvu govorimo o argumentih, ne pa na osebni ravni. Torej, če je bila kakšna beseda premočna, potem se opravičujem, bom zelo pazil, da tudi v prihodnje tako ne bo, vendar pa problem ostaja, gospod predsednik. Obstaja neko nelagodje tako na strani opozicije pa verjetno tudi koalicije, s katero smo se pogovarjali, da je to področje, ki ni v celoti razjasnjeno. Saj Poslovnik zelo jasno govori v 132. členu, vendar problem je, kadar imamo sivo cono. Zato je pobuda Socialnih demokratov, gospod predsednik, da v nekem doglednem času skličete posvet predsednika Državnega zbora, da se mogoče pogovorimo in tudi sprejmemo kakšno napotilo, podobno kot so napotila za vodenje sej, odborov in komisij, da ne bo tega slabega občutka v prihodnje. To je predlog Socialnih demokratov, če ga boste sprejeli, bomo zadovoljni, če ne pa, to je vaša pristojnost. Želel pa sem se seveda opravičiti, ker je bil včeraj občutek, da sem žaljiv, nisem želel biti žaljiv in če se je kdo počutil, da ga žalim, se res opravičujem in bom v prihodnje zelo pazil na svoje besede. Ampak rad bi povedal naslednje. Sam podpiram zakone, ki imajo intervencijsko naravo, ker se zavedam, da v času epidemije je potrebno vložiti denar, tudi denar, ki ga nimamo in si ga izposodimo, da vzdržimo socialni status ljudi, ljudje so najbolj pomembni, hkrati pa, da omogočimo gospodarstvo, da živi, da omogočimo tudi vsem ostalim družbenim sistemom, da živijo in da potem z nekimi polnimi pljuči zadihajo v obdobje po epidemiji. Torej osnovna usmeritev takšna, ki jo ves čas podpiram. Tisto, kar imamo težavo Socialni demokrati, je, da po našem mnenju ni vedno dovolj premišljen vsak ukrep. To, da se ne upošteva opozicije, to ni sicer dobro, ampak to je tudi za katero drugo sestavo Državnega zbora bilo značilno, ampak socialni partnerji pa so pomembni. Včasih je mogoče kakšen dan ali teden razprave več bolj pomembno kakor takoj vložitev zakona, ker potem dobimo bolj trajnostni zakon. To, da se danes pogovarjamo že o osemki, ki jo bo nasledila devetka – včeraj je nekdo v šali povedal, razmišljamo tudi o trinajstki, ampak verjamem, da je to šala, upam, da bomo takrat že davno ven iz epidemije –, je seveda znak, da v bistvu enostavno marsikateri ukrep ni dovolj učinkovit, ne zadene prave ciljne skupine in ga potem z naslednjim korona zakonom moramo izboljševati. Sedaj vam pa povem tudi, zakaj je bila včeraj tako velika stiska pri opoziciji. Mi smo tudi pogledali, recimo, primer Avstrije, Nemčije in se vprašali, kaj je tisto tam, da omogoča, da so mogoče bolj učinkoviti pri obvladovanju epidemije, kot smo bili v Sloveniji. Eden izmed ukrepov, ki ga v celoti razumem, je 100-odstotno nadomestilo, če se nekdo počuti bolnega, da ne pride v službo. Zakaj je to pomembno? Zato, ker marsikomu je vsak evro zelo pomemben in v resnici mu je 100-odstotna plača tako zelo pomembna, da enostavno si ne želi, ne more privoščiti 90-odstotne. Sicer ne poznam takega primera, ampak predvidevam, da s tem v bistvu ustvarjamo stanje, kjer so ljudje manj pazljivi, ker jim je tako zelo pomembno, da ohranijo mesečni prihodek. V nekaterih drugih državah tako delujejo in verjamem, da so zato bolj uspešni. Kaj narediti, če recimo v zakonih, ki jih Vlada pošilja, enostavno ne najdemo čisto točnega naslova, na kaj nasloviti svoj predlog? Mi smo iskali in smo v osmem korona upali, da smo naslovili pravi člen, ampak tudi o tem členu ni bilo mogoče glasovanje. To je bila naša stiska včeraj. Potem zadeva, ki je pa v resnici ne razumem, je pa naslednja. Mislim, da sem 21. decembra, zato ker sem dobil poziv ene od občank iz Pomurja, kjer je opisala primer svoje hčerke. Hčerka je študentka, ampak študira v tujini. Hčerka, ki študira v tujini, ima celo višje stroške, ker je v tujini, je izpadla iz spomladanskega korona paketa, kjer so študentje že dobili prvih 150 evrov kriznega dodatka. Zanimivo je, da takrat, ko so kontaktirali pristojno ministrstvo, je bil odgovor, da v bistvu študentko, ki študira v tujini, ne morejo šteti kot študentko. Sedaj pa, zakaj je ta odgovor bil v bistvu tako zelo neumesten – zato, ker pred nami imamo tudi državnega sekretarja, pristojnega za delo, socialo, in prav ta študentka je pa iz njegovega centra za socialno delo pa dobila odločbo, da dobi državno štipendijo, ki ji prizna, da je študentka v tujini. Torej ministrstvo gospoda državnega sekretarja je študentki priznalo, da je študentka, neko drugo, ministrstvo – za šolstvo, na žalost – in potem Vlada kot celota pa ji nista priznala. To, razumite, je v bistvu ustvarjanje prvo- in drugorazrednih državljanov. Podobno je bilo tudi v tem jesenskem paketu in je bil moj predlog takrat, da priznajmo, smo se zmotili, spregledali, saj ko se zmotiš in spregledaš in popraviš, ti je vsaj pol oproščeno, in je bila pobuda Vladi, da študentkam in študentom, ki so v obeh terminih ustrezali pogojem za izplačilo študentom v Sloveniji, da jim to enostavno povrnemo. In da razumemo, teh študent in študentk ni tako zelo dosti. Včeraj me je en od poslancev koalicije izzval, da poiščem številke. Točnega slovenskega registra nimamo, imamo pa oceno OECD in tista ocena govori, da je teh študentk in študentov približno 2 tisoč 700. Torej ne gre za znesek, ki bi državni proračun zelo obremenil, gre pa za neko načelo, ali je naš študent, ki študira v Sloveniji, v naših očeh enako, bolj ali manj vreden kot študent, ki študira preko meje. Vesel sem, da je Vlada šla nasproti vsaj s polovično rešitvijo 150 evrov, mi je pa žal, da enostavno včeraj ni bilo omogočeno, da popravimo krivico kot celoto. Poleg tega pa je zanimivo, predlog opozicije je bil, da v bistvu najdemo rešitev tudi za eno skupino študentov, ki je majhna, ampak ko se delajo krivice, vsaka krivica pri vsakem posamezniku šteje, ki študirajo tako, da so vpisani na tuj študij, ki se izvaja v Sloveniji, pa nima v Sloveniji akreditacije, ampak v tujini. Kolikor je meni znano, imamo dva taka programa. Ni zelo veliko ljudi, ne? Ampak študent je študent. Tudi pri tem predlogu enostavno mislim, da je bilo 8 proti 8 in sedaj smo jih izpustili. Zakaj to govorim? Ker ste, gospod državni sekretar – ko vas tako naslavljam, naslavljam seveda Vlado –, tukaj prisotni predstavnik Vlade, ker smo slišali, da pripravljate devetko. Nič ne bom zameril, če boste pač te rešitve upoštevali v devetki; nobene hvale, samohvale ali karkoli podobnega, ampak upoštevajmo te ljudi . Danes pa imamo še možnost, da preko tega zakona v bistvu naslovimo tudi ljudi, ki so, recimo, starejši kot 55 let, so nezaposleni in pač po tej matematiki niso dobili dodatka. Na nas se je obrnilo – verjamem, da tudi na vse poslanke in poslance – kar nekaj teh ljudi. Prosim lepo, da še to skupino vključimo. Včeraj je bila zelo dobra razprava, ali je smiselno, da s PKP zakoni, ki naj bodo stimulativni, uvajamo tudi nove represivne ukrepe. Ne gre samo za konkretno vprašanje o posameznem členu, gre tudi za doktrinarno, kaj narediti, da bodo ljudje sledili navodilom, napotilom, ker nobena represija, noben nadzor tega ne zmore. V resnici zmore samo vljuden pogovor z ljudmi: prosim, dajte se tega držati, saj takrat bomo zmagali hitreje. Včeraj smo z večino glasov, bilo je tesno, enega od teh represivnih členov, za katerega je celo obstajalo tudi stališče, da je dosti verjetno tudi protiustaven, ker se sklicuje na nekaj, kar niti ni v bistvu potem nek zakon, pravilnik ali uredba, smo ga umaknili. Lepo prosim, ker predvidevam, da danes imate večino, ne tega člena vrniti v zakon. Včeraj nam je uspelo, da smo, recimo, vsaj to, kar je bilo najbolj sporno opoziciji, umaknili. Prosim lepo, ne dovoliti, da danes pride to nazaj v zakon. Ni nam včeraj uspelo, da bi dali dodatno avtonomijo univerzitetnemu prostoru. Ponovno je bil razlog, da gre za amandma, ki nima poslovniške osnove in da se ne sme razpravljati. Okej, potem upam, da boste to dali v deveti zakon. Kaj hočem na koncu povedati? Interventne zakone podpiram. Želel bi si, da bi tudi upoštevali to, kar opozicija predlaga, in prosim lepo, ne v interventne zakone vključevati groženj. Bodimo spoštljivi. Imel sem možnost, kar po televiziji sem gledal dva ali tri govore nemške kanclerke gospe Angele Merkel. Gospa je zelo ponižna do ljudi, jih prosi. Res je ponižna. Jim ne grozi in imam občutek, da ji tudi zato ljudje sledijo. In če nekomu sledijo zato, ker jim ne grozi, dosežemo največ, kar je mogoče, in to nujno potrebujemo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Preden dam besedo naprej, bi vas opozoril, da v skladu s prvim stavkom 144. člena Poslovnika splošna razprava pri zakonih, ki so vloženih po nujnem postopku, na plenarni seji ni mogoča. Zato predlagam, da se vsi tisti, ki boste naprej razpravljali, koncentrirate na vloženi amandma. Besedo ima Robert Polnar. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe in gospodje! Ob vprašanju oziroma razmisleku osmega protikoronskega paketa, ki ga danes sprejemamo, se mi zastavlja vprašanje, kako v obdobju globoke krize, s katero smo soočeni, izgledajo zadeve, za katere je veljalo splošno prepričanje, da izpričujejo neovrgljivo gotovost. Šokantnost tekočega dogajanja nas sili v premišljanje o tem, kako so nekatere sprejete predpostavke pravzaprav nezanesljive. Preteklo leto – 10 mesecev smo se ukvarjali z epidemijo in njenimi posledicami – je razkrilo marsikatero skrivnost, prineslo pa je tudi zrno upanja. Nikoli ni lahko izvršiti radikalnih sprememb, zdaj pa je jasno, da je lahko vse tudi drugače. Nobenega razloga nimamo več, da bi zadeve sprejemali take, kot so bile. Najpomembnejše sporočilo minulega leta in našega spopadanja z epidemijo je, da zadeve ne morejo ostati take, kot so, ravno zato ker so take, kakršne so. Težko si je zamisliti bolj globok izvir upanja za naprej, tistega, kar nam je torej prineslo minulo leto, ki bi ga sicer najraje čim prej pozabili. Pregled sredstev, s katerimi se slovenska država zoperstavlja virusu, kaže, da je bilo v letu 2020 porabljenih malo manj kot 3 milijarde proračunskih odhodkov za saniranje različnih vrst elementov krize, ki jo je povzročil virus. Če to primerjamo s prihodki oziroma s prihodkovno zmožnostjo državnega proračuna, kateri je bil realiziran v višini dobrih 9 milijard in 100 milijonov evrov, potem to pomeni 32 odstotkov vseh prihodkov. Mislim, da je to potrebno vedeti zlasti s perspektive tistega finančno najbolj potentnega dela slovenske nacije, ki si vsaj po mojem skromnem prepričanju protikoronske pakete vse bolj predstavlja kot priložnost za plenjenje. Kot priložnost za izmišljanje vedno novih izumov, načinov, metod in sredstev, kako pridobiti delna ali pa popolna sofinanciranja iz državnega proračuna. Državni proračun je entiteta, ki ni neomejena. To se mi zdi, da je najpomembnejše dejstvo, ki bi ga mi vsi skupaj morali upoštevati tudi takrat, ko dobivamo na desetine, morda tudi na stotine elektronskih pošt, sporočil od takih in drugačnih interesentov, zato da bi iz državnega proračuna kaj pridobili. Če pogledamo strukturo načrtovanih odhodkov sedanjega protikoronskega paketa, je potrebno vedeti, da je osnova vseh odhodkov oziroma vsota vseh odhodkov nekoliko več kot 320 milijonov evrov in da je zgolj ena postavka v tej celotni strukturi vredna več kot 200 milijonov evrov. To je tisti del, ki se mu pravi delno povračilo nadomestila plače delavcem na začasnem čakanju na delo. Če bo realizirano, tako kot je predvideno, se pravi, tudi s podaljšanjem do konca maja ali pa do konca junija letošnjega leta, bo vrednost tovrstnih odhodkov 200 milijonov evrov. Če k temu prištejemo še tisto, kar je bilo v preteklem letu realizirano, in tudi seveda tisto, kar je nesporno, da so bili plačani tudi socialni prispevki za zaposlene na čakanju, potem je seštevek 750 oziroma 733 milijonov evrov. To pomeni tri četrt milijarde evrov. In to pomeni, glede na realizacijo vseh odhodkov v preteklem letu, da je samo za sofinanciranje čakanja na delo bilo porabljenih četrtino vseh odhodkov. To tudi kaže na strategijo te vlade, da predvsem ohranja, kolikor se pač v danih razmerah da, stabilnost na trgu dela. To je tisto, kar se pač ne da spregledati. Drugi pomemben del v strukturi odhodkov je tisti del, ki se mu pravi, da gre za poroštvo Slovenski izvozni in razvojni banki za prvo izgubo posojilnega sklada finančnega inženiringa na področju turizma in gostinstva. To je seveda odvisno od soglasja k državnim pomočem od strani Evropske komisije. Vendar pričakovati je, da bo v tem letu realiziranih iz tega naslova 70 milijonov evrov. Tretja pomembna zadeva, ki je ne kaže spregledati in ki je tudi povzročila silno veliko razburjenja, je povračilo za zaposlene z minimalno plačo v višini 50 evrov, ker bo v celotni strukturi pomenilo 17 milijonov evrov. Meni samemu se kaže kot pomembno poudariti še eno zadevo, gre namreč za nekaj postavk, ki vsaka zase ne pomeni ne vem kako velikega odhodka, ko pa jih človek sešteje, zato ker so vsebinsko podobne, pa ta zadeva seveda pomeni konkreten odhodek. Gre predvsem za sofinanciranje vseh dejavnosti izvajalcev različnih oblik cestnega prometa, njihov seštevek je 9 milijonov in 300 tisoč evrov, in sofinanciranje izpada prihodkov v železniškem potniškem prometu oziroma v gospodarski javni službi prevoza potnikov, ki zaobsega 6 milijonov in 300 tisoč evrov. Če to vse skupaj seštejem sem večino tistih najpomembnejših odhodkovnih postavk tega protikoronskega zakona omenil in skupni imenovalec vseh teh postavk je, da so predvsem odhodki usmerjeni v vzdrževanje stabilnosti na trgu dela. Spoštovani gospod podpredsednik, vi ste na začetku dali določeno napotilo v zvezi z razpravo pri tej točki dnevnega reda oziroma pri obravnavi 1. člena. To, kar sedaj sledi, ne bo čisto v duhu člena, ki je izpostavljen. Mislim pa, da bi kazalo to povedati, tudi ne bo pretirano dolgo trajalo, zato ker se nanaša na sprejemanje tako tega protikoronskega paketa kot vseh ostalih, ki smo jih do sedaj sprejemali. To vam vnaprej povem in vas tudi prosim, da to sprejmete z razumevanjem. Gre namreč za to, da smo mi do sedaj v vseh protikoronskih paketih razpravljali o eni sami bistveni in pomembni stvari: ta bistvena in pomembna stvar je zdravje. Zdravje je prioritetno vprašanje vsake družbe. Zato ker govorimo, čisto poenostavljeno povedano, o tem, ali go človeška vrsta obstala ali pa ne. Sedanja epidemija je pokazala vse slabosti in ranljivosti tistih družb, tudi slovenska je med njimi, ki so utemeljene na idejah liberalnega kapitalizma in prepuščanju zdravja neizprosnim tržnim zakonitostim. Zdravje ljudi je zato potrebno izvzeti iz optike liberalnega kapitalizma in zakonov ponudbe in povpraševanja. Zdravstvena politika v čeznacionalni skupnosti, kakršna je Evropske unija, zato ne bi smela biti prepuščena samo posameznim državam, ampak bi morala biti enotna politika na ravni celotne Unije. Pandemija covid-19 je uspela po odpravljanju številnih preprek izroditi skupni dogovor na nivoju Evropske unije, ki se odraža v solidarnosti programa Next Generation EU, predvsem za obnovo gospodarstev držav članic, še posebej tistih najbolj prizadetih. Kazalo je že, da se je Evropska unija končno zganila in je v velikem zamahu zaobšla vse omejitve, ki so jih postavljali zagovorniki plenilskega kapitalizma, predvsem trdno omejevanje proračunskega primanjkljaja in nenehno zmanjševanje državnega dolga. Pod vtisom epidemijskega šoka, ki ga je doživela Evropa, je Evropska unija čez noč ukinila vse proračunske omejitve, vse omejitve državnega zadolževanja in vse to navkljub odporu tako imenovanih skrbnih držav. Pričakovati je bilo, da bo od tod naprej odgovor na epidemijo v celoti skupen, kar bi pomenilo dvig zdravstvene politike na nivo enotne politike Evropske unije po modelu profiliranja nekaterih drugih politik, denimo skupne kmetijske politike ali pa monetarne politike evroobmočja, četudi te le delno. Toda namesto tega je Evropska unija in Slovenija v njej in skupaj z njo nadobudno vstopila v podvig, ki ni čisto nič drugega kot potrditev zakona džungle na farmacevtskem področju in pristanek na izsiljevanja velikega kapitala. Podvig se imenuje skupno naročilo cepiva proti covidu-19. Koordinacijo celotne zdravstvene politike z uvedbo enotnih parametrov in kriterijev zaščite državljanov in odsotnost take politike je Evropska unija kanila nadomestiti s kampanjo za enotno nabavo cepiva in se na koncu srečala z neizogibnim jeklenim zakonom kapitalizma. Veliki monopolisti na trgu, Pfizer, AstraZeneca in Moderna so napovedali, da bodo njihove dobave zamujale, čeprav so regularno iztržili vse svoje prodajne cene. O vzrokih za zamude ni mogoče z gotovostjo trditi. Morda se tudi nikoli ne bo v resnici izvedelo, čeravno vsi dobro vemo, za kaj gre. Zakon kapitala je močnejši, farmacevtski velikani so moderni predatorji, ustvarjajo dodatne ekstra profite in lahko po mili volji izsiljujejo vse, ne glede na podpisane pogodbe; vse, ki jim ne morejo zagroziti s fizično silo, se pravi z vojaško močjo. Evropska unija in tudi Slovenija v njej se je na ta način pokazala oziroma izkazala kot papirnati tiger in to prav v trenutku, ko je izgledalo, da ji je uspelo prebroditi krizo, stagnacijo in letargijo iz preteklih let. Zapleti z zvijačami in triki okrog zamud farmacevtskih velikanov se bodo kajpada razrešili, verjetno spet s kakšnim posipavanjem pepela in nadaljnjo rastjo vrednosti njihovih delnic na svetovnih borzah. Ampak na tem primeru, kakor vidimo, kolegice in kolegi, je ni stvari, ki je človek ne bi mogel storiti v prid lastni škodi. Evropska unija se bo – za predpostaviti je – tudi po vsem tem še naprej zaklinjala v načela svobodnega trga prostega pretoka kapitala in svobodnega podjetništva. Toda naj je to komu všeč ali ne, na koncu bomo končali z ekonomijo, ki ji bo potrebna pomembna podpora države, in z državno upravo, ki bo imela nadzor nad zasebnim sektorjem in bo skrbela, da vsakdo dobi dovolj za preživetje. To, gospe in gospodje, je tudi bistveno sporočilo našega današnjega protikoronskega paketa; skrb države za to, da vsakdo dobi tisto, kar je nujno za preživetje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prav, da ste se sami že vnaprej opravičili. Prosil bi vse ostale razpravljavce, da se držite določb poslovnika. Več povezanih določb poslovnika govori o tem, kakšna naj bo razprava v drugi obravnavi pri nujnem postopku. Eno je prej povedal kolega, predsednik Državnega zbora, gospod Zorčič. Gre za prvi odstavek 134 člena, kjer splošna razprava ni mogoča, in pa tudi prvi odstavek in prvi stavek prvega odstavka 144. člena pri nujnih postopkih pa izrecno določa, da splošna razprava ni mogoča. Zato vam predlagam, da se osredotočite na vložene amandmaje. Tako ali tako pa bi tisto, kar je bilo potrebno povedati v splošni razpravi, je bilo mogoče povedati v stališču poslanskih skupin, ki je bila pri tej točki, zato ker je pač nujni postopek, bila odprta. Nadaljujemo, Jožef Lenart ima besedo. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav prisotnim gostom, spoštovane kolegice in kolegi! Prejšnji učinki ukrepov protikoronskih paketov v Sloveniji so bili med najbolj uspešnimi v primerjavi članic Evropske unije predvsem pri obvladovanju brezposelnosti. Tudi PKP8 sledi temu obvladovanju brezposelnosti, ki je še kako pomembno. Medtem pa tudi bonitetne ocene evropskih in svetovnih finančnih institucij zaenkrat govorijo v prid tem ukrepom, in sicer je Rating agencija Standard & Poor's iz ZDA v decembru potrdila bonitetno oceno Slovenije z A – torej stabilni obeti. To pa pomeni, da Slovenija kljub kriznim razmeram zaradi covida-19 ostaja dolgoročno finančno stabilna država. Torej za to, da smo, kjer smo z dosedanjimi PKP, ki pa imajo seveda pozitivne učinke, in za druge izredne stroške smo torej do sedaj že namenili nekaj milijard evrov, se pravi za reševanje posledic krize. Tako je dejansko bilo porabljeno za izredno pomemben in učinkovit ukrep, ki ga sedaj tudi podaljšujemo, čakanje na delo, do sedaj že preko 400 milijonov evrov in kot smo slišali ministra, ga je do sedaj uspešno koristilo že 32 tisoč poslovnih subjektov. Na ukrepu skrajšanega delovnega časa pa je bilo nekako do konca leta že 34 tisoč oseb in za ta ukrep smo tudi porabili dodatnih 25 milijonov evrov. Sedaj pa brezposelnost, ki jo ta moment imamo in ki kaže kar dobre podatke. Decembra leta 2019 je bilo na Zavodu Republike Slovenije 75 tisoč 200 oseb in povprečno jih je bilo v letu 2019 74 tisoč 200. Decembra leta 2020 je bila brezposelnost 15 procentov višja kot v istem mesecu 2019, povprečno pa je bilo na Zavodu Republike Slovenije prijavljenih v letu 2020 85 tisoč oseb. To se mi zdi pač pomembno poudariti, povprečno torej 14,6 odstotka več kot leto 2019. Zakaj? Ker pač vemo, da je lažje preprečevati kot zdraviti. In sicer iz tega naslova nekako predvidevamo ali pa se predvideva, da je bilo z dosedanjimi PKP ohranjenih do 300 tisoč delovnih mest, na kar smo v Slovenski demokratski stranki in seveda v vseh koalicijskih strankah in teh poslanskih skupinah lahko upravičeno ponosni. Torej očitki opozicije, ki so se danes nadaljevali, bili so pa prisotni že sinoči na Odboru za delo, da ni bilo dialoga s socialnimi partnerji, da ni bilo podpore dobrim predlogom opozicije in seveda se ni sprejelo veliko njihovih amandmajev. Pri amandmajih moram reči, da pač je bilo na mizi in se je izglasovalo, kar se je, to je demokratičen postopek, sistem je takšen, tudi vseh amandmajev od poslanskih skupin koalicije nismo na tem odboru uspeli podpreti, pač tako to deluje. V PKP 8, ki je dejansko dober in dobrodošel, saj so ukrepi usmerjeni k cilju, ki je pomoč delodajalcem in delojemalcem, torej gospodarstvu, strošek osmega PKP torej znaša približno 320 milijonov evrov. Podpirajo ga tako v Državnem svetu, torej obe pristojni komisiji Državnega sveta, pozitivno pa se je do njega na včerajšnjem Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide opredelila tudi Obrtno-podjetniška zbornica. Predsednik Meh je navrgel tudi zelo argumentirane trditve, katere smo si gotovo vsi skupaj zapomnili, in sicer na očitke opozicije, da ti ukrepi gredo v korist kapitalistom in ne delavcem, je dejal, da to seveda ne more držati in da ne more razumeti tega – kot tudi jaz ne morem razumeti –, da nekdo pravi, da če se delodajalcem pomaga, da se s tem ne pomaga delavcem, ker je to normalno vse povezano. Če ohranimo delovna mesta teh delavcev, smo torej naredili veliko za to. Dejansko je potrebno ohraniti tudi mikropodjetja, espeje in tako naprej, kajti, pozneje jih več ne bomo uspešno sanirali in tudi bomo težko sanirali to škodo, ki bi nastala, če bi se ukinjala podjetja, zaenkrat pa ni bilo kaj dosti več stečajev kot v letu 2019, v letu 2020, in upamo tudi, da tako ostane. Tako nekateri poslanci opozicije niso razumeli, da je ta pomoč v obliki sredstev delodajalcem tudi pomoč zaposlenim; tistim, za katere pravijo, da so to mali ljudje. Tukaj imamo eno izredno stanje, to je covid-19 kriza, ki vpliva na delovanje vseh sistemov te države, nek zahteven trenutek, če tako rečem, ko moramo stopiti skupaj in seveda ni časa za populistične in marketinške akcije strank iz opozicije in poslanskih skupin Državnega zbora. Poglavitni ukrepi v PKP8, podaljšanje čakanja na delo, skrajšanje delovnega časa do aprila 2021, se podaljšujejo, potem so tu tudi razni solidarnostni dodatki, ki so se razširili na širše skupine prebivalstva. Zajeti so sedaj dijaki, brezposelni, česar so tudi veseli. Naše gospodarstvo pa bo seveda od tega imelo korist. Zakaj – ker bomo pomagali s tem, ko razdelimo tistim, ki imajo majhne prihodke, da bodo trošili. S tem bomo seveda pospešili denarni tok in zaradi tega se bo potem gospodarstvo lažje dvignilo nazaj na raven izpred krize. Torej gre tudi za odvzem dela bremena delodajalcem zaradi zvišanja minimalne plače, potem skrajšani delovni čas bo država subvencionirala tudi kmetijam oziroma spet tem kmetijam, ki imajo zaposlene ljudi, da delajo na kmetiji, in sedaj nimajo dovolj dela za osem ur. Kje je torej zdaj razlog, da to ne bi bili ukrepi za malega človeka, za delavca in tudi, med drugim, študente, dijake, upokojence? Torej zdaj reči, kaj je bilo dobro narejeno, kaj ne; seveda je lahko kritizirati, ko vidiš te učinke, zelo težko pa je, da v nekem okviru okrog nas sedaj gledaš, kdo je kaj naredil boljše od države Slovenije. Eden od direktorjev, ki ga poznam, je povedal, da ima firmo v Sloveniji in na Hrvaškem, in je tudi povedal, da je posluh države Slovenije in njene vlade veliko boljši, kot pa posluh vlade za to naše gospodarstvo s strani naših južnih sosedov. Tako moram reči, da bi ta minister in ta vlada šele zelo dobro delala, če te krize in seveda teh nagajanj s strani opozicije ne bi bilo. To bi bilo z moje strani vse. Hvala.
Hvala lepa. Bom še enkrat opozoril, preden dam besedo naprej – držite se poslovniških določb. Naslednji dobi besedo Primož Siter. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi, dober dan! Osmi vladni poskus ustvarjanja vtisa, da Vlada obvlada epidemijo, je pred nami. Slabo pripravljeni PKP-ji, tradicionalno slabo pripravljeni PKP-ji, protikoronski paketi, ki ne odgovarjajo niti na resnične potrebe ljudi v času epidemije in njenih gospodarskih in socialnih izzivov niti, na drugi strani, na vzroke za katastrofalno epidemiološko, gospodarsko in socialno sliko. Se pravi, slabo pripravljeni ti zakoni, ki naj bi pomagali, so ključen problem, zakaj je trenutno Slovenija epidemiološko tam, kjer je – na dnu oziroma na vrhu žalostnih statistik. Predvsem žalostnih seveda v tistem delu, ko štejemo smrtne žrtve, ki jih je danes po zadnjih informacijah 3 tisoč 522. Nesposobnost te vlade, ki se lepo zrcali v zdaj že osmih protikoronskih paketih, se torej meri na eni strani v številu mrtvih ljudi, slabemu upravljanju koronske krizne situacije, katastrofalnem komuniciranju z ljudmi, na kar se je danes že opozorilo, in seveda na zelo evidentni želji po absolutni oblasti Janeza Janše in njegove ekipe. Razumljiva posledica pa popolno nezaupanje ljudi, tudi zaradi teh paketov torej, s katerimi je ta vlada počela marsikaj drugega kot reševala epidemijo in katerega oziroma enega imamo pa danes tudi na mizi. Zakaj? Da ne bom pavšalen v svojih ugotovitvah. Fiskalni svet je konec leta, 18. decembra, za interventne ukrepe poročal, da je Vlada za interventne ukrepe porabila, pa takrat smo imeli samo šest protikoronskih paketov, dobre 3 milijarde evrov. Od tega 1,7 milijarde samo za zasebni kapital. 1,7 milijarde! Za delavce, za prebivalstvo, da rečem, pa 370 milijonov. Torej za kapital na eni strani tisoč 700 milijonov, 370 milijonov pa za tiste, ki ga ustvarjajo. Tudi ta zakon, ki ga imamo danes na mizi, tega neravnovesja ne odpravlja, ne izboljšuje. Ugotavljam, da ga še poglablja, pri tem pa niti ne naslavlja, kot sem rekel uvodoma, glavnih vzrokov, zakaj se soočamo s tako enormnim številom mrtvih, in ne odgovarja na, iskreno, skorajšen kolaps izobraževalnega sistema. Smrti je, kot rečeno, 3 tisoč 322 danes. Še pred par dnevi oziroma pred dvema dnevoma, ko smo se pripravljali s kolegi v poslanski skupini na obravnavo tega zakona, smo bili tretji po številu mrtvih na prebivalca v svetovnem pogledu. Danes smo že drugi, prekaša nas samo Belgija. Ampak smo pa prvi po številu mrtvih na milijon – 55. Belgija ima z 21 tukaj boljši trend. Torej v bistvu smo na nek način statistično v sami špici neobvladovanja epidemije in v špici smrtnih žrtev, ki jih epidemija terja. Ampak neobvladovanje tega zdravstvenega dela epidemije je ena stvar, ki je Vlada ne obvlada, druga stvar pa je ta socialni del. Vlada se niti o interventnih ukrepih ni sposobna konkretno dogovoriti s sindikati – videli smo na včerajšnjem Odboru za delo. Navkljub prošnjam tako sindikatov kot opozicije, da se sindikate povabi v to razpravo na pristojno delovno telo, kjer bodo imeli priložnost spregovoriti, se to ni zgodilo – sindikati so dobili vabilo pol ure pred sejo. Da ne govorimo o debaklu, ki se je zgodil na Ekonomsko-socialnem svetu – podoben scenarij. Sindikati so dvignili roke in šli in so rekli, ne da se nam. In potem govorimo o socialnih ukrepih, ki da bodo izboljšali položaj delavca. Pa so sindikati tisti, ki zagovarjajo 800 tisoč delovnih ljudi v Sloveniji! Potem še ena stvar so šole. V teh ukrepih ne vidimo niti enega š-ja od šol, od izboljšanja položaja šol oziroma v delu ponovnega zakona šolskega sistema. Nujno potrebujemo nek ambiciozen načrt, nek ambiciozen pristop in s tem povezane kadre, povezana sredstva, infrastrukturo in tako naprej. Mimogrede, Italijani so dodatno zaposlili 60 tisoč učiteljev, 30 tisoč podpornega osebja, Sviz je pa že, ne vem, pri petem, šestem protikoronskem paketu opozoril oziroma predlagal dodaten denar za organizacijske prilagoditve, za tehnične prilagoditve, za kadrovske prilagoditve – pa nič, nič od tega. Učitelji sami opozarjajo – pa nič. Da ne govorimo o teh civilnih iniciativah staršev, ki se zdaj pojavljajo po vseh državi. Sem kar ponosen Trboveljčan, da se je stvar začela v mojem domačem kraju in se potem razširila vsepovsod drugje. Otroci so začeli govoriti, otroci razumejo, da te stvari ne funkcionirajo. Da Vlada navkljub osmim interventnim zakonskim paketom ne naslavlja ključnega problema. Ljudje umirajo in otroci ostajajo brez izobrazbe in brez priložnosti, da se psihosocialno razvijajo, kot je treba. Problemov je veliko, bržkone bomo ob listanju amandmajev spregovorili o vseh in tudi predstavili rešitve, ki jih predlagamo v Levici oziroma v sodelovanju z opozicijskimi poslanskimi skupinami, ampak ključne stvari pa, ki jih Vlada mora spregledati pri pisanju teh zakonov oziroma teh interventnih ukrepov, pa je tole: ljudje, ki delajo, morajo od pomoči nekaj imeti. Vidimo, jaz se s predhodnikom ne strinjam. Malokdaj v zgodovini se je zgodilo, da je bilo darilo kapitalu preneseno v preživetje delavca, ki ga ustvarja. Malokdaj. Tudi v tem primeru ta trickle-down ekonomija ne funkcionira. Še enkrat, 1,7 milijarde evrov pomoči kapitalu, 370 milijonov pa tistim, ki ga ustvarjajo. To je nevarno početje, to ne bo, spoštovani predstavniki Vlade, države popeljalo ven iz epidemije in gospodarske in socialne krize, ki jo spremlja. Kot rečeno, čez seznam amandmajev in rešitev, ki jih predlagamo, pa se še oglasimo kasneje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlagam, da ste v svojih razpravah korektni. Včeraj je bilo večkrat povedano, da so bili socialni partnerji vabljeni na sejo odbora takoj, ko je bilo to mogoče. Nobeden ni nikogar izločil in predlagam vseeno, ne glede, s katere strani prihajate, da v svojih razpravah uporabljate dejstva, če že kršite poslovnik glede vsebine razprav. Tudi kakšne druge stvari so problematične bile v tej razpravi, ne bom komentiral, zato ker pač mi ni treba, ampak držite se resnice pri svojih razpravah. Postopkovno, Primož Siter. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Ne bom pretirano polemiziral z vami, ampak, prvič, poslovniške podlage za to, da polemizirate z mojo razpravo, nimate. Drugič, navedel sem dve jasni dejstvi: vabilo predstavnikom sindikata za sodelovanje na včerajšnji seji je na njihove naslove prišlo 40 minut pred začetkom seje. To je dejstvo. To je merljivo dejstvo in o tem sem spregovoril. Drugo dejstvo, ki sem ga v zvezi s sodelovanjem predstavnikov delavcev na Ekonomsko-socialnem svetu navedel, pa je tisto, ko so zadnjo sejo Ekonomsko-socialnega sveta protestno zapustili. Tudi to je dejstvo, zato ker so izrazili nezadovoljstvo oziroma nezmožnost posredovanja svojega glasu in bili razočarani nad tem, da Vlada njihovega glasu ne upošteva, in to so dejstva, spoštovani podpredsednik. Nič, kar bi bilo poslovniško sporno, in vse, kar priča o razpoloženju te vlade do socialnega dialoga, do predstavnikov delavcev in na drugi strani seveda večnem in zveličanem odobravanju in ne vem kaj, poveličevanju predstavnikov kapitala na drugi strani, ki pa nikoli protestno ne gredo s seje Ekonomsko-socialnega sveta, saj nimajo za kaj.
Hvala lepa. Spoštovani kolega, v skladu s poslovnikom lahko predsedujoči intervenira, nikjer ni nobene omejitve, v poslovniku je ne boste našli, ampak so izredne določbe, ki predsedujočemu dovolijo, dopustijo, nalagajo intervencijo v primerih, ko prihaja do kršitev poslovnika. To si preberite. 57. člen imate in to je to narejeno. Obstrukcija kogarkoli na Ekonomsko-socialnem svetu je pač obstrukcija. Tako kot v Državnem zboru. To je pač njegova suverena odločitev. Dejstvo pa je, da so bili ekonomsko-socialni partnerji na razpravo na delovno telo povabljeni takoj, ko je bilo mogoče. Niso dobili vabila nič kasneje kot Obrtno-podjetniška zbornica, kot Gospodarska zbornica, kot kdorkoli drugi. In to je tudi dejstvo. Tako predlagam, da se teh navijaških zadev vzdržite. Gremo naprej z razpravo. Besedo ima Vojko Starović. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Res imamo težko situacijo. Res, odkar smo v Sloveniji, odkar imamo svojo državo, samostojno, se še nismo srečali s takšno težko situacijo. Na eni strani imamo pandemijo, s kakršno se svet še ni srečal, ki odpira ogromne zdravstvene, ekonomske in socialne probleme in težave. Na drugi strani pa smo priča slabljenju institucij, na katerih sloni dobro delovanje katerekoli demokratične države in tako posledice nekorektnih napadov na te institucije, predvsem pa zaradi nenehne hitropotezne menjave kadrov. Pri tem se moramo zavedati, da usposobljenih kadrov, ki imajo ustrezne izkušnje, pa je v omejenem bazenu, kot je Slovenija, premalo za vse te menjave. Tako namerno ali nenamerno ustvarjamo precej voluntersko strukturo v teh institucijah, ki pa še ob tem še premalo upošteva napotke stroke in se nanjo ne naslanja ustrezno. Brez tega pa ne gre. Po drugi strani pa brez iskanja podpore tudi tu, v Državnem zboru, sploh pa pri ljudeh sodelovanja in dialoga, upoštevanja drugačnih in drugih mnenj in predlogov, in to je prednost demokracije, na tem demokracija sloni, na dialogu, na iskanju najboljših rešitev: več glav, več ve. Ugledni epidemiolog je nedavno zapisal. – zopet moram povedati, kar sem že včeraj povedal. Na eni strani poslušam, kako je to najbolj sposobna ekipa ta vlada, na drugi strani pa poslušam rezultate, da imamo ene najslabših rezultatov. Najboljša vlada in najslabši rezultati. To je nekaj narobe. Ta epidemiolog je zapisal, da ko so nam zadeve ušle iz rok, so se delale hipoteze, ki niso bile dokazane. Na te hipoteze so se potem delali ukrepi. Še huje, ukrepi so se delali na političen način, z nekim usklajevanjem z interesnimi skupinami, kar seveda nima zveze z epidemiologijo. Imamo člana Vlade, ki pravi, da je za sliko, tako kakor imamo, sorazmerno slabo ali pa zelo slabo, krivo Ustavno sodišče, ki je odločilo, da je potrebno rezultate spremljati in ocenjevati. Gre za povsem običajen kontroling, ki ga v firmah upoštevamo, vse dobre firme to obvladajo in ga imajo narejenega, to je za sprotno spremljanje odmikov od doseganja ciljev, odstopov, da lahko jih potem popravljamo. Osnovno pa je, da priznamo napake, da je napaka in da popravimo. Ne more biti kontroling kriv za take zadeve. Drugi član nam pove, da je Vlada zašla v slepo ulico, zatem pa okrca opozicijo, da se gremo politične igre. In zraven tudi predsednik Vlade, pa tudi drugi člani, tu v parlamentu čujem, da je zdaj vsega kriva ta opozicija, mediji, nedisciplinirano ljudstvo in tako naprej. Mislim, da ne iščemo krivde, ne bom rekel krivde, ampak ne iščemo napak tam, kjer so nastajale, in tam jih naj popravljamo. Kakor je nekdo zapisal napotilo, kako mi dobimo te ukrepe, s slabo komunikacijo, z nejasnimi, da bodo jutri veljali jutrišnji ukrepi, ki dodajajo nekatere sprostitve, ki so veljale predvčerajšnjem, če se bo danes slika poslabšala, bodo veljali današnji ukrepi. Ljudstvo je zmedeno, verjemite mi, da je treba iskati to komunikacijo in treba je iskati podporo tudi pri nas, pri poslancih. Prijel se je nek spin, pustite nam vladati, opozicija nas moti. Povem vam zdaj kot SAB, mi nismo dejansko vložili – prvenstveno smo sopodpisali tudi interpelacijo, ampak tega ni bilo, nismo vložili nobene ustavne obtožbe. Zmeraj nismo glasovali proti, smo se vzdrževali. Pustili smo vam, da odločate, da se sprejemajo ukrepi. Ampak moramo ugotoviti, da zadeva gre zelo slabo, in upam, da boste danes vsaj pri nekaterih amandmajih nekaj upoštevali. Ker glejte, dejansko smo kot parlament suspendirani. Priznam vse sposobnosti predsedniku Vlade, da lahko vlada z manjšinsko vlado suvereno. Vlada z odloki, dopisnimi sejami, vlada preko svojega kabineta. In potem v Državnem zboru po hitrem postopku potrjujemo PKP-je in predsednik in predsedujoči v Državnem zboru to suspenzijo, bom rekel, parlamenta dopuščajo. Mislim, da to ni zdravo in da to vodi v slabo smer in v slabo smer gremo. Začnimo sodelovati, dopustiti dialog in dopustiti, da tudi drugi kaj vedo, ne samo en kabinet nekoga. Hvala lepa.
Hvala lepa. / oglašanje iz klopi/ Postopkovno Marko Pogačnik, izvolite.
Spoštovani predsedujoči. Preseneča me razprava kolega poslanca Stranke Alenke Bratušek. Porabil je skoraj 6 minut svoje razprave in niti z eno besedo se ni dotaknil današnje razprave, teme dnevnega reda protikoronski paket 8. Neke pavšalne obtožbe na račun te vlade, kako bi morali delati, česa se ne dela. Niti z eno besedo pa v šestminutni razpravi ni omenil protikoronskega paketa številka 8, o katerem razpravljamo danes. Mislim, da to dovolj zgovorno pove, da pač tukaj ni neke vsebine, ampak bi rekel, za napad na vlado Janeza Janše [[…]]
Marko Pogačnik, prosim, postopkovni predlog.
Da kot predsedujoči opozorite poslanke in poslance v skladu s Poslovnikom Državnega zbora, da se razpravlja o temi dnevnega reda. Hvala.
Opozoril sem že dvakrat ali trikrat, da imamo amandma k 1. členu in da v skladu s poslovniškimi določbami, 134. in 144. člen, splošna razprava ni možna, v skladu s 7. in 5. členom Poslovnika se pa razpravlja samo o točki, ki je na dnevnem redu. To, da se 1. člen uporablja za splošno razpravo, pomeni, da se poslanec na razpravo ni pripravil. To je prvi znak, prvi znak. Predlagam, da se vsi tisti, ko boste razpravljali k 1. členu, osredotočite na vloženi amandma. Pa pri 5. členu, ki bo naslednji, da se tudi osredotočite na vloženi amandma, sicer bom prisiljen pač ustrezno ukrepati. To je to, kar lahko povemo. Ne bi rad, ker ni potrebe, predlagam pa, da razpravljate pač o vsebini, ki je na dnevnem redu. [[oglašanje iz klopi]] Postopkovno. Še vrata se niso zaprla. Tina Heferle, postopkovno, izvolite.
Ja, hvala lepa, podpredsednik. Res je, sem prehitela iz pisarne, kjer sem spremljala to sejo, ki jo vodite na zelo, zelo čuden in neobičajen način. Malce moram [[…]]
Postopkovni predlog, prosim.
Takoj, gospod Tanko.
No, no, lepo prosim.
3 minute imam časa in si bom vzela 3 minute, [[…]]
Postopkovni predlog [[…]]
[[…]]da ga obrazložim.
Pričakujem predlog, ne [[nerazumljivo]].
Gospod Tanko, če mi dovolite, bom v miru obrazložila svoj postopkovni predlog.
Izvolite, izvolite, imate besedo.
Zdaj ste mi ukradli pol minute in pričakujem, da bo teh 30 sekund dodanih.
Če bo potrebno, bomo dodali.
Gospod Tanko, a dovolite?
Ja, prosili ste za dodatek, če bo treba. 30 sekund [[…]]
Gospod Tanko [[…]]
Seveda sem vam obljubil, da vam dam.
Gospod Tanko, v besedo mi skačete, še predno jaz stavek sploh začnem.
Izvolite, imate besedo.
Prosim za malo spoštovanja [[…]]
[[…]]In če bo treba, bom dal tudi dodaten čas [[…]]
Pa za malo vljudnosti [[…]]
[[…]]vam na razpolago, ni problema.
[[…]]za malo vljudnosti, pa za eno, kako naj rečem, nimate niti osnovnega bontona, človeku se v besedo ne skače.
Odvzel vam bom besedo. Sejo vodim jaz, ne vi.
Ne mi skakati v besedo.
Čez dve uri boste na vrsti, boste lahko po svoje vodili sejo.
Se ne bom maščevala vašim kolegom, brez skrbi.
Saj se jaz tudi ne bom, samo predlagam [[…]]
Gospod Tanko, na 48. izredni seji Državnega zbora, ki je potekala od 18. novembra dalje, ste v enem izmed svojih odgovorov na postopkovni predlog, kjer so poslanci, tako kot je običajno pri amandmaju k 1. členu, ki je pač amandmiran pri nekem zakonu, razpravljali nekoliko širše – tako kot danes –, odgovorili takole, pa vas bom citirala iz magnetograma, ki sem ga iskala v pisarni, zato sem prihitela. Povedali ste takole: »Mala nerodnost tega je,« – namreč postopkovnega predloga, da se širše razpravlja –» da je prvi amandma vložen k 73. členu in ne k 1. členu. 1. člen vsakega zakona je po navadi tisti, ki omogoča nekoliko širšo razpravo.« Torej mi imamo ta trenutek amandma k 1. členu zakona in vi omejujete in onemogočate razpravo poslankam in poslancem, ki razpravljajo nekoliko širše. Seveda je tema, o kateri govorimo, zelo široka. In vas ne razumem pri vaših naporih, da poskušate poslance utišati. Tako vaši kot naši, levi kot desni razpravljajo nekoliko širše, kar je običajno, in seveda za tako temo, kot je protikoronski paket, ki obsega širšo tematiko, seveda normalno. Prosim, vodite sejo tako, kot se gre v skladu s poslovnikom, v skladu z vašimi načeli, ki ste jih tistega novembra, na magnetogramu imamo napisano, izrekli javno, k 1. členu je dovoljeno razpravljati [[izklop mikrofona]]
Dajte ji še 30 sekund, da bo do kraja povedala.
Se bom pa presedla, da bo lažje. Hvala lepa za korektnost, gospod podpredsednik. Torej, saj bom zaključila hitreje, kot mi še dolgujete časa. Pustite poslankam in poslancem, da razpravljajo širše. To ste ne nazadnje sami predlagali v eni izmed prejšnjih sej, »k 1. členu, ki je po navadi tisti, ki omogoča nekoliko širšo razpravo«. Če želite, vam tudi magnetogram predam.
Hvala lepa. Ni treba, ga obdržite za sebe pa upoštevajte pri svojem vodenju. Jaz sem, ko sem začel sejo, citiral tako tisto, kar je povedal predsednik Državnega zbora v napovedi oziroma v uvodu te točke, se pravi, da se držite razpravljavci prvega odstavka 134. člena. Dodal sem še določbo prvega odstavka 144. člena, ki govori o nujnem postopku. Ker splošna razprava ni možna, pa sem seveda povedal, da se upošteva še 57. člen. To se pravi drugi odstavek, kjer se govori samo o točki dnevnega reda. Vse razpravljavce sem po moje korektno opozoril, da se držijo razprave oziroma točke dnevnega reda. Nobenemu nisem vzel besede, opozoril sem pa vse, še gospoda Siterja sem opozoril, ker je pač napačno navajal neko določeno trditev. Bi pa vas opozoril, gospa kolegica, da ste kot podpredsednica Državnega zbora v svojem postopkovnem predlogu nekoč, če že gremo v zgodovino, napovedali obstrukcijo vaše poslanske skupine, za kar niste imeli mandata, in napovedali obstrukcijo celotne opozicije, za kar ste imeli pa še manj mandata. Pa vas nisem takrat nič kritiziral, niti opozarjal. Tako da preštudirajte poslovnik, pravila in [[oglašanje iz dvorane]] – saj boste dobili, ne biti tečni! Pač, delajte v skladu s svojimi oziroma tako kot piše v poslovniku, ne kot se vam zazdi. Postopkovno Tina Heferle, izvolite.
Gospod Tanko, za razliko od vas bom do vas vljudna. Ravnokar ste mi rekli v eter »ne teži mi«. To je nezaslišano in s tiste pozicije, kjer ste trenutno, kjer bom jaz čez uro, je nespoštljivo do mene in do kogarkoli v tej dvorani. In prosim, če se malo vzdržite te vaše [[…]]
Postopkovni predlog, prosim.
[[…]]postopkovni, ja [[…]]
[[…]]ne razpravo z mano, nimate besede za polemiko, ampak za postopkovni predlog [[…]].
[[…]]ker ste vi razpravljali z mano, bom jaz tudi z vami , se bom odzvala glede na to, da ste blatili moje dobro ime, čast in ugled.
Gospa Heferle, imate [[…]]
Gospod Tanko, moj predlog [[…]]
[[…]]imate besedo za postopkovni predlog [[…]]
[[…]]postopkovni je, ga bom takoj povedala .
[[…]]ne za polemiko s predsedujočim.
Pa vi me sploh ne poslušate, ker govorite čez mene!
Opozarjam vas in sem vas lepo opozoril, da imate besedo za postopkovni predlog, ne za polemiko s predsedujočim.
Pa ravnokar ga želim formulirati in artikulirati, pa mi venomer skačete v besedo. Pa vi sploh poznate bonton?
Skrbite za sebe.
Prosim, če mi dovolite, da [[…]]
[[…]]bo dovolj [[…]]
[[…]]v miru povem svoje.
Boste povedali, samo ne polemizirati z mano.
Gospod Tanko, ne morem govoriti, če mi skačete v besedo. Pa prosim, umirite se, ker je nevljudno za takega gospoda, kakršni ste vi [[…]]
Jemljem vam besedo, ker se ne držite [[…]]
Ne, ne morete mi jemati besede!
Vzamem vam besedo.
Moj postopkovni predlog je sledeč [[…]]
Vzamem besedo [[…]]
Vi ste govorili [[…]]
Nimate več besede. / izklop mikrofona/
Postopkovni predlog Primož Siter.
Podpredsednik Državnega zbora, onstran tega, da gre pri tej sceni za nekaj popolnoma nedostojnega, nekavalirskega, prostaškega, nečesa čemur v Trbovljah rečemo houdre, imamo tukaj tri jasne kršitve poslovnika z vašega naslova. Prvič, 1. člen. Razprave o amandmajih k 1. členu so vedno na voljo širši razpravi. Jaz sem po skoraj treh letih Državnega zbora danes prvič slišal, da bi se takšna praksa uvedla. Drugič, vsebinsko komentirate razprave poslank in poslancev, za kar nimate pristojnosti. Kot moderator parlamentarne razprave lahko posežete pri kršitvah poslovnika, nobenega mandata pa nimate, da se opredeljujete, da komentirate vsebinske razprave poslancev, kar ste naredili, če ne drugega, v mojem primeru. In nisem bil edini. In tretjič, ne dovolite poslancem niti izreči svojega postopkovnega predloga, ker bi to zamajalo vašo avtoriteto. Mislim, vi ste poosebljenje vsega, kar vlada Janeza Janše je. Ne dovolite drugim niti spregovoriti, ker veste, da bo kritika, ne dajete jim priložnosti, vsebinsko komentirate vse, za vse imate rešitev, poslovnika ne spoštujete in vse skupaj je en houdrast kaos. Prosim, dovolite podpredsednici, da vsaj izreče svoj postopkovni predlog. Evo, to je moj postopkovni predlog.
No, sedaj sem vas demantiral, ker sem vam pustil, da ste povedali vse, kar ste mislili. Jaz sem se v vaši razpravi dotaknil samo tistega, kar ste narobe navajali. [[…]] [[oglašanje iz klopi]] Ste narobe navajali oziroma ste enostransko navajali. Kar zadeva vodenje seje in poslovnika, sem vam citiral določbe, čisto vse določbe, ki so povezane z vodenjem te seje, ki se nanašajo tako na drugo obravnavo, ki se nanašajo na nujni postopek, in določbe, ki se nanašajo na to, o čemer naj bi govoril tisti, ki ima besedo. Čisto vse te določbe sem vam tudi naštel. Niti ene od teh določb nisem kršil. Sem pa vse, ki ste govorili, vljudno opozoril, da se držite postopkovnih oziroma poslovniških pravil. In nič drugega. In tudi nobenemu nisem vzel besede. Ne dopuščam pa nobene polemike na tak način, kot ste si jo dovolili – ne podpredsednica Državnega zbora ne noben poslanec. Jaz nisem nobenega kakorkoli onemogočil. Postopkovni predlog pa ni namenjen polemiki s predsedujočim. Ni dovoljena in ni dopustna polemika. Poglejte si poslovnik. In če govorite o uporabi poslovnika, potem se sklicujte na določbe poslovnika, tako kot sem se jaz skliceval na določbe poslovnika. In nič drugega ni treba povedati tukaj v tem primeru. Če sem kršil poslovnik, bomo to obravnavali na poslovniški komisiji – nobenega problema. Če so tako hude kršitve, lahko tudi z glasovanjem kaj odredite, če želite, in tako naprej. Ne pa posegati v moje delo in vodenje na tak način, kot si to dovolite. Žal. Tudi če je ženska na drugi strani, veljajo ista pravila. [[oglašanje iz dvorane]] Najprej postopkovno gospod Trček.
Hvala za besedo. Izhajajoč iz vsega, kar ste navedli iz poslovnika, predlagam, ker 1. člen govori o vsebini zakona, citiram, »s tem zakonom se zaradi omilitve posledic epidemije covid-19 spreminjajo in dopolnjujejo določbe [[…]]« in je navedenih taksativno sedem zakonov. In drugič, »s tem zakonom se odstopa od določb naslednjih zakonov« in je navedenih še deset zakonov. Skratka, tukaj imamo od Gradbenega zakona, preko Zakona o lekarniški dejavnosti, Zakona o prekrških do Zakona o verski svobodi. Predlagam, da izhajajoč od tega, ne glede na to, kdo bo zdaj vodil sejo, se dovoli razprava o vsebini zakona, ki je zelo jasno naveden v 1. členu tega PKP-ja. Zgolj to. To je v skladu in s poslovnikom in z nujnostjo postopka. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Besedo ima Tina Heferle, postopkovno.
Postopkovno, gospod kolega Tanko. 144. člen, na katerega se sklicujete, govori tako: »V nujnem postopku za sprejem zakona se ne opravi splošna razprava na podlagi 122. člena tega poslovnika.« Tega dela stavka vi niste prebrali, ker se 122. člen tega poslovnika glasi tako: »Najmanj 10 poslancev lahko v 15 dneh po posredovanju predloga zakona poslancem zahteva, da Državni zbor opravi razpravo o razlogih, ki zahtevajo sprejem zakona [[…]]« in tako naprej. Z eno besedo – splošna razprava. Torej vaša interpretacija, da se pri 1. členu, ki je amandmiran, ne sme opraviti splošnejša razprava zaradi tega, ker se sklicujete na 144. člen Poslovnika, je popolnoma zgrešena in napačna. Kajti ta splošna razprava, o kateri vi govorite, ne pomeni na splošno razpravljati o tem zakonu, ampak pomeni poseben institut, ki ga Poslovnik določa v 122. členu, in to je institut splošne razprave, za katerega vemo, se opravi, predno je opravljeno prvo branje zakona, se opravi splošna razprava in se glasuje, ali je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Torej vaše sklicevanje na 144. člen je popolnoma zgrešeno, popolnoma napačno. Glede na vašo izjavo, ki sem jo prej citirala, samo 1. člen je tisti, ki omogoča nekoliko širšo razpravo, če je amandmiran, vas prosim, zelo spoštljivo – čeprav sem ženska – vas prosim, da dovolite vsem poslankam in poslancem, da vendarle razpravljajo o zakonu na splošno. Ker imamo amandmiran 1. člen. Kolega Trček je pa zelo lepo in nazorno pokazal, o čem vse govori ta zakon in tudi ta člen, ki ga amandmiramo pri 1. členu.
Hvala lepa. Postopkovno, Primož Siter.
Hvala lepa za besedo. Mislim, da sta Franc Trček in Tina Heferle zdaj poslovniško zelo dobro utemeljila, kje ste v vodenju seje zavozili, jaz bi pa samo predlagal naslednje. Glede na to, da smo bili priča enem tako grobem izrazu seksizma z vaše strani pred nekaj minutami, ko ste na podpredsednico Državnega zbora naslovili z »tudi če ste ženska« in s tem onečastili njeno ime in polovico človeštva, prosim, da morebiti sejo prekinemo, se sestanete z vodji poslanskih skupin na Kolegiju predsednika Državnega zbora in se dogovorite, kako bo ta seja potekala naprej brez vašega vodenja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Matjaž Nemec postopkovno, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Skoraj vsakič – gospod podpredsednik, z vami govorim, če me lahko poslušate –, ko sedite tam na tistem stolu, se povzdignete nad vse nas poslanke in poslance in kljub argumentom tako s strani kolegice Tine Heferle kot dr. Trčka si upate vsakič znova ubijati razpravo v Državnem zboru. Ne vem, zakaj to počnete, ni mi jasno. Vsakič znova se moramo z vami prepirati glede najbolj elementarnih demokratičnih postopkov, ki so v praksi v Državnem zboru. Ne vem, kaj je v vas, da so to počnete, ne vem zakaj to počnete. Se počutite mogoče boljše, ko pridete domov? Moj postopkovni predlog je, spoštovani, sledim tistemu, kar je Primož Siter dejal, dovolite, da opravljajo delo drugi namesto vas, ki so bolj primerni za tisto vlogo, ki jo počnete, in dovolite dialog, spoštovani podpredsednik, na spoštljiv način. In ne žalite ne moških in ne žensk, tako kot ste narediti z gospo Tino Heferle, kar je nedopustno. Če mislite, da ste zaradi tega boljši človek, se motite. Zakaj? Ker je razvidno [[…]]
Kolega [[…]]
[[…]]kako to počneta vaša kolega in [[…]]
[[…]]polemizirati s predsedujočim na tak način, kot si dovolite, [[…]]
[[…]]kolegica in kolegi so sposobni voditi seje.
[[…]]bom pa postopkovni del povedal.
Moj postopkovni predlog je, da zapustite to mesto in pustite kolegici oziroma kolegu ali pa predsedniku Državnega zbora, da nemoteno vodi dialog v Državnem zboru. To je vse, spoštovani gospod Tanko. Ni potrebno biti velik človek za majhna dejanja.
Hvala lepa za priporočilo. Kar zadeva vodenje seje in posegov. Vljudno je tudi od tistih, ki dobite besedo, da predsedujočemu ne posegate in skačete v besedo. [[oglašanje iz dvorane]] Najbrž edini, ki ima mandat, da komu poseže v besedo, je predsedujoči. Nima nobenega smisla, da kdorkoli, ki misli, da ima tako ali drugače prav, da to počne. Ni vljudno. Takrat, ko predsedujoči intervenira, je najbolj normalno, da se počaka, da ga opozori ali pa karkoli drugega naredi. Kar zadeva pa vodenje, to boste morali kje drugje urediti. Mandat ste mi dali na začetku, povedal sem, da sem bom trudil voditi po poslovniku, tako kot je zapisano. Pa še bi vas opozoril, da ne gre samo za 144. člen, prvi odstavek, ampak da je predsednik Državnega zbora že pred mano opozoril na določbo prvega odstavka 134. člena, že v uvodu, preden je sploh dal prvemu besedo. To sem potem samo še dopolnil s 75. členom, ker je pač treba govoriti o točki dnevnega reda. Amandma je vložen k zakonu in napoveduje širitev vsebine in o tem je treba razpravljati, tako da ne vidim nobenega razloga, da govorimo o kakršnihkoli zadevah, ki se dogajajo kjerkoli drugje. Govorimo o vsebini vloženega amandmaja. Lidija Divjak Mirnik ima še besedo za postopkovni predlog. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Gospod Tanko, verjamem, da ste vi pravi dedec – v navednicah seveda –, ker to vedno znova tudi kažete s pozicije moči, na kateri ste tudi zdaj. Sploh v zadnjem času svoje mišice kažete tudi tako, da nonstop, ampak res nonstop komentirate razprave opozicijskih poslancev. To ste si vi nekako prisvojili in vzeli za vašo pravico, tega namreč ne počno ostali [[…]]
Kolegica, postopkovni predlog, ne razprava.
[[…]]podpredsedniki. Zdaj ne bom ponavljala tega, kar sta Tina in Franci že povedala, predlagam pa vam, da zadihate, tako kot to na jogi delamo, globoko vdihnite, umirite svoj ego in nadaljujete v spoštljivem duhu, predvsem do žensk in do poslancev opozicije. Vljudnost je namreč mati modrosti in veliki so tisti, ki se znajo obnašati tudi takrat, ko letijo na svojih krilih. Moj postopkovni predlog pa je, spoštovani gospod podpredsednik, da se opravičite Tini Heferle, podpredsednici, poslanki LMŠ, zato ker pač boljše od vas obvlada poslovnik. Bog pomagaj, tako pač je. Hvala lepa.
Glejte, nikogar nisem rad prekinjal. Vsakega ki je govoril mimo, sem opozoril, razen gospoda Starovića na koncu. To je pač dejstvo, pa je šlo za gospoda Polnarja, je šlo za gospoda, mislim da, Lenarta, sta oba koalicijska poslanca, sem povedal gospodu Siterju, da ne drži navedba in tako naprej. Nič drugega nisem naredil in pozval, da ste v svojih razpravah korektni in da govorite o dejstvih, ne na insinuacije, in nič drugega nisem naredil. Bom pa upošteval vaš predlog in bom dal besedo naprej ženski Andreji Zabret. Gospa poslanka, izvolite, imate besedo. [[oglašanje iz dvorane]] Še postopkovni? Tina Heferle, postopkovno, izvolite.
Poglejte, gospod podpredsednik, tole z žensko je bilo spet malo pretirano – kajne? Prosim vas tukaj, na tem mestu, v imenu vseh poslank, da prenehate s takim nespoštljivim početjem. Kar se tiče postopkovnega, drugega dela mojega predloga, pa je, glede na to, da zavajate vso javnost, ki nas gleda, vključno z nami, poslanci, ki tukaj notri sedimo, naj vas razočaram, da nekateri znamo Poslovnik brati in 134. člen, na katerega ste se tudi sklicevali v svoji argumentaciji, češ da zakaj splošna razprava danes ni dovoljena, pravi tako: »V drugi obravnavi predloga zakona Državni zbor opravi razpravo po posameznih členih, h katerim so bili vloženi amandmaji, ter glasovanje o posameznih amandmajih.« Vi se sklicujete na ta člen, na ta odstavek tega člena, češ da je predsednik Državnega zbora na začetku seje to prebral. Ja, seveda, je prebral, ker je tak običaj, vsakič, ko imamo pred sabo zakon, ki je v drugi obravnavi amandmiran, se to prebere. Kot sem že prej povedala, v skladu s 144. členom, na katerega se sklicujete, tista splošna razprava, o kateri vi govorite, je popolnoma nekaj drugega, kot pa jo zdaj opravljajo poslanke in poslanci. Torej, moj postopkovni predlog je – brez vaših intervencij, ko bodo posamezni poslanci ali poslanke govorili na splošno o predlogu zakona, ki je danes pred nami. Drugi del postopkovnega predloga pa je, brez seksističnih opazk do poslank, ker to pa res ni dostojno in vam, takemu gospodu, kot sem mislila, da ste, [[…]]
Polemika [[…]]
[[…]]ne pritiče.
[[…]]s predsedujočim, gospa Heferle. Prosim, da se zadržite tega. Predlagam, da nadaljujemo z razpravo. Samo povedal bom, kaj je še predsednik Državnega zbora v uvodu k točki prebral, lahko si pogledate, imate magnetogram. Pač delamo v skladu s tistim, kar je napisano v poslovniku. Kako ga kdo razume, je drugo vprašanje. [[oglašanje iz dvorane]] Vodim tako, kot mislim, da je prav. Imate gospod Starović repliko? Kako? [[oglašanje iz dvorane]] Repliko? Na kaj, na koga? [[oglašanje iz dvorane]] Repliko je imel [[…]]Ni mogel, on je imel postopkovni predlog. Ni replike [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Nimate replike na mojo razpravo. Dobro, gremo z razpravo naprej. [[oglašanje iz dvorane]] Postopkovno Andrej Rajh.
Lepo prosim, spoštovani predsedujoči, vi ste žalili kolega Starovića, da je nepripravljen na razpravo, in to je povedal tudi kolega Pogačnik in seveda je to žalitev in nespodobno in nesramno. Zato prosim, da nehate s takimi insinuacijami. Preprosto niste šarmantni, če mislite, da ste. Tako da [[…]] [[nemir v dvorani]]
Hvala lepa. Kar zadeva opozorilo, če pri nekem amandmaju nekdo razpravlja o zakonu in širše o zakonu, potem to ni razprava o amandmaju in točki dnevnega reda in to pomeni, da se poslanec na to vsebino, ki je ta hip na mizi, ni pripravil. Ne moreš drugače zaključiti, kajne? Če pa bi se pripravil na vsebino, ki je na dnevnem redu, bi pa razpravljal o vsebini, o konkretni vsebini. [[oglašanje iz dvorane]] Postopkovno, Andrej Rajh ponovno. Izvolite.
Prosim, da to obrazložite. Glede na to, da je v prvi točki navedenih 17 zakonov, povejte, na katerega od teh ta amandma ne vpliva.
Hvala lepa. Lahko pogledate razpravo, pa boste ugotovili, ali je bila razprava o točki dnevnega reda ali ni bila, ni noben problem. Andreja Zabret, kolegica, imate besedo za razpravo. Izvolite.
Spoštovani moški, predsedujoči gospod Tanko. [[aplavz]] Hvala za besedo in po tako burni razpravi, žalitvah kolegice Tine Heferle in tudi mene osebno in vaši vzvišenosti, je pač malo težko razpravljati, ampak se bom potrudila. Prav tako se mi zdi, da se je pravzaprav težko opredeliti, kje so meje širše razprave pri tako širokem zakonu, kot je PKP8, ki vsebuje od začasnih in do trajnih ukrepov, katerih ta PKP zakon sploh ne bi smel vsebovati, in glede na to, ko obravnavamo 1. člen, ko vemo, kaj vse ta 1. člen obravnava. Pa da na kratko pogledamo, kako sprejemamo vse PKP do zdaj, danes je že osmi po vrsti, in predno tega sploh sprejmemo, Vlada pravi, da pripravlja že devetega in da v naslednjem bomo pa res vse naslovili. Modus operandi te vlade je kar predvidljiv, kar pomeni: stalno prelaganje učinkovitih ukrepov na naslednji PKP pomeni, da se Vlada izogiba odgovornosti in s tem povzroča dodatno škodo gospodarstvu. PKP se sprejema brez soglasja sindikatov, katere ta vlada in minister za delo vztrajno postavljata na stranski tir. Samovoljno poseganje v delavsko ustavo s trajno spremembo Zakona o delovnih razmerjih, s prisilnim upokojevanjem pomeni rušenje demokratičnih načel. Sprejemanje nepremišljenih in sistemskih sprememb zakonov v interventnih zakonih pomeni dolgoročno destabilizacijo javnih financ in popolno zmedo v pravnem redu, na kar opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba. V vsak zakon Vlada pripelje podtaknjenca. Tudi PKP 8 ni bil izjema. Vlada si je namislila nek nov prekršek, ki naj bi omogočil sankcioniranje ravnanj, ki so v nasprotju s programi za preprečevanje, obvladovanje, odstranitev in izkoreninjenje nalezljivih bolezni. Nihče ne ve točno, za kakšen program gre in kdo ga bo določal. Niti državna sekretarka iz Ministrstva za zdravje na včerajšnjem Odboru za delo ni znala točno razložiti, kaj to pomeni. Vlada očitno ne razume, kaj pomeni beseda interventnost, saj v interventno zakonodajo, v kateri bi morali biti le začasni ukrepi, za hitro, nujno reševanje ljudi in gospodarstva, stalno tišči tudi trajne sistemske rešitve. Če še povzamem mnenja Zakonodajno-pravne službe, ki že od prvega PKP naprej opozarja – resna opozorila –, da je zakonodaja nepregledna, nerazumljiva, nejasna in povzroča pravno nevzdržno stanje. Predvsem pa bi bila res posebno vesela, če se predsednik Vlade ne bi nonstop hvalil, da naj mu povemo, katera skupina je še izpuščena, da ni po njegovih besedah Slovenca ali Slovenke, ki po PKP še ne bi nekaj dobil. Prvič. Še vedno so skupine, ki so pozabljene ali niso v zadostni meri naslovljene. Drugič pa, ali ne bi bilo bolj pomembno, da bi se ukrepi in denar razdeljeval bolj premišljeno, gospodarno in z neko vizijo, ne pa kar povprek, da si pravzaprav predsednik stranke SDS kupuje mir in volilne točke. V LMŠ ob sprejemanju vsakega PKP ves čas opozarjamo in na to smo opozorili tudi včeraj na Odboru za delo, ki je traja do druge ure zjutraj, in kljub dolgim uram se mi zdi, da smo bili vseeno konstruktivni in ob tem smo oziroma opozarjamo, da so ukrepi neučinkoviti, administrativno prezapleteni in prepozni. Vlada bi morala imeti selektiven pristop do priprave ukrepov. Kaj to pomeni? Ločiti bi morala na podjetja, ki so zaprta z odlokom, in podjetja, ki delajo v zmanjšanem obsegu. Vlada je ponovno spregledala težave in stiske mladih študentov in prekarnih delavcev. Predvsem, kar je najbolj pomembno, pa je, da še vedno ni jasnega načrta, kako po koncu epidemije. Namreč prav od tega je odvisno, kako se bomo pobrali po krizi, kakšne ukrepe bo Vlada pripravila za gospodarstvo, za katere pravi, da bodo v PKP9. Mislim, da bi Vlada res že lahko vedela, saj smo že globoko v drugem valu, na kakšen način bodo podjetja, samozaposleni lahko odprli svoja vrata. Ne vemo še kdaj, nekatere jih sploh mogoče ne bodo. Kje bodo dobili zagonska sredstva? Vemo, da v času državne pomoči, ko je večina gospodarstva na umetnem dihanju, nastajajo tako imenovana zombi podjetja. V primeru, da po krizi ne bodo dobila ustrezne podpore, bodo ta podjetja odpuščala ali šla v stečaj in šele takrat nas čaka socialna bomba. Zato le upam, da se besede vodje vladne skupine za pripravo ukrepov gospoda Mateja Lahovnika pozlatijo, ko pravi, da bo krize konec marca in da v drugi polovici leta že pričakuje močno okrevanje. Po informacijah naj bi Vlada z različnimi ministrstvi pripravljala razpise za podjetnike po epidemiji. Vendar pri tem si res v LMŠ želimo, da bodo taki, da pride pomoč do čim več podjetij in to tudi mikro-, malih in srednjih podjetij. Boji pa se, da bodo ti razpisi, tako kot že številni ukrepi do zdaj, narejeni le za določena podjetja in le za določene panoge. Lahko dam samo en majhen primer; predstavljajte si nek butik, ki je že več mesecev zaprt in v tem butiku so trenutno vsa zimska oblačila, ta butik se bo mogoče odprl spomladi, ne vem, poleti. Ne predstavljam si zdaj – teh oblačil, ki so zimska, jih poleti ne moreš prodajati, se pravi, ta oblačila se lahko samo prodajo za minimalen denar, ne vem pa, kje bo ta lastnica dobila denar za nakup nove kolekcije, recimo poletne. In o tem govorim, da bodo morala biti tudi taka manjša podjetja in samozaposleni tudi prepoznani, da potrebujejo pomoč. V LMŠ smo včeraj na Odboru za delo predlagali kar nekaj dopolnil, katera tudi danes ponovno vlagamo, predlagali smo amandma pri ukrepu povračila fiksnih stroškov. Namreč pri samozaposlenih se je temeljni dohodek štel v prihodek, tako da samozaposleni zaradi tega niso mogli prikazati izgube, kar je pomenilo posledično neupravičenost do povračila fiksnih stroškov. To gre predvsem, kot sem že omenila, za samozaposlene in tudi tem je potrebno pomagati na način, da bodo lahko preživeli, saj je tudi tem majhnim espejem Vlada prepovedala z odlokom, da lahko delajo, prav tako kot tudi večjim podjetjem. Vendar na žalost ta amandma ni bil sprejet. Naslednji amandma, ki smo ga vložili, je bil glede minimalne plače. Namreč zaradi epidemije ter dviga minimalne plače s 1. 1. 2021 je Vlada v PKP8 predlagala subvencioniranje minimalne plače na način, da bo najnižja osnova za plačilo prispevkov v višini od minimalne plače, ki jo je minister določil pri tisoč 24 evrih in ne od povprečne plače, ki pa znaša za leto 2020 tisoč 843 evrov, ki pa bo še višja. Namreč, v ta znesek niso še vštete decembrske plače. Vedeti pa tudi moramo, da se je povprečna plača za leto 2020 nesorazmerno dvignila predvsem zaradi dodatkov covid. In ker ta najnižja osnova za plačevanje prispevkov od minimalne plače velja le za zaposlene, ne pa za prispevke samostojnih podjetnikov, pomeni to neenako obravnavo in na to opozarja več različnih deležnikov. To bo pomenilo, da bodo samozaposleni v povprečju plačevali najmanj 240 evrov prispevkov več na leto. Da se to ne bi zgodilo in da preprečimo to neenako obravnavo in ker si samozaposleni tudi zaslužijo enako pomoč, smo predlagali amandma, kjer bi tudi samozaposleni za čas od julija do konca leta 2021 plačevali minimalne prispevke od minimalne plače, ne pa od povprečne plače. Ta amandma smo včeraj na odboru tudi sprejeli. Poleg tega ta amandma tudi vsebuje, da bi državni proračun potem kril razliko med višino plačanih prispevkov od minimalne plače in povprečne plače. Namreč, v nasprotnem primeru se lahko zgodi, da bodo ti ljudje prikrajšani pri izplačilu pokojnin. Vendar – kako predvidljivo – pozicija je danes vložila amandma in s tem izničila vsa naša prizadevanja in željo, da pomagamo samozaposlenim. Vložili smo tudi amandma glede nadomestila plače z vsemi davki in prispevki – govorim o bruto dve – delodajalcem, katerega bo tudi Vlada v PKP8 povračala bruto dve, vendar samo za obdobje od letošnjega leta, mi pa smo dali amandma, da to velja že od 19. oktobra 2020 naprej, od takrat ko velja epidemija. Ponovno predlagamo tudi nadomestilo za študente, ki ne morejo delati preko študentskih napotnic zaradi epidemije, in to v višini ene dvanajstine letnega dohodka v letu 2019, pri čemer bi bila zgornja omejitev minimalna plača. Tudi ta amandma včeraj ni bil sprejet, zato ga danes ponovno vlagamo in upamo, da bo danes nekoliko več kooperativnosti s strani koalicije. Na koncu pa bi rada še poudarila, da je vseeno treba vzeti v uvid tudi javne finance. Ogromno denarja smo že potrošili, za katerega ne vemo točno vsega, kam je šel. Če bomo želeli pomagati podjetjem po epidemiji, ga bo potrebno vložiti še kar nekaj. To, da se Vlada ves čas hvali, kako dobre bonitetne ocene imamo in da se zadolžujemo po zelo nizkih oziroma negativnih obrestih, to trenutno sicer drži, vendar pa je potrebno ljudem odkrito povedati, da tega ne daje Vlada in da bo ta dolg nekoč potrebno plačati. Namreč, Slovenija mora praktično vsako leto refinancirati dve do tri milijarde evrov že pred leti izdanih obveznic. To pomeni, da ko bomo morali refinancirati te dolgove, denar ne bo vedno tako poceni. In enkrat, ko bomo naredili te zadeve, bomo morali plačati račun tudi zaradi napačnih odločitev te vlade. V LMŠ ves čas opozarjamo in pri vsakem PKP-ju tudi predlagamo, da morajo biti ukrepi bolj domišljeni, učinkoviti in bolj usmerjeni, in to predvsem v gospodarstvo in tiste dejavnosti, ki so zaradi vladnih odlokov zaprte. Vendar ta vlada in pozicija, ki bi lahko podprla kakšen naš amandma, tega pač ne želi ali noče. Za konec mislim, da si moramo vsi skupaj zapomniti, da ni gospodarstva brez delovnih mest in da ni delovnih mest brez gospodarstva.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati pri tej točki? [[Da.]] Vidim, da je še interes, zato bom ponovno odprl razpravo oziroma prijavo za amandma poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 1. členu. 8 prijavljenih. Besedo ima poslanka Iva Dimic. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani minister, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Pred sabo imamo nov paket ukrepov, protikoronski paket, ki dejansko je namenjen reševanju ljudi. Lahko rečem, da je to prva vlada, ki po nekaj desetletjih ali pa po dobrem desetletju rešuje in ima posluh za ljudi, ker dozdajšnje vlade so vse, več ali manj, reševale bančno luknjo in banke. Mislim, da to ljudje na terenu močno občutijo. A si predstavljate krizo, v kakršni smo, da ne bi imeli vseh ukrepov? Kako bi potekalo življenje v Sloveniji? Epidemija res močno vpliva na gospodarstvo in posledično vpliva to tudi na življenje in seveda tudi na socialno varnost ljudi. V Državnem zboru smo večkrat slišali, da je najboljša socialna politika politika dobrih delovnih mest, s katero se lahko omogoča posameznikom in družinam dostojno, človeka vredno življenje skozi osebne dohodke oziroma skozi prejemke za opravljeno delo. Tudi Nova Slovenija se tega najbolj močno zaveda, da je to najbolj pomembna socialna politika v državi. Seveda je zaradi nastalih razmer epidemije covid tudi to področje močno okrnjeno in se strinjam z besedami, ravnokar izgovorjenimi za konec, kolegice, ki je rekla, da ni delovnih mest brez gospodarstva in ni gospodarstva brez delovnih mest. Točno tako! Temu je namenjen tudi ta paket, ki ga imamo danes pred seboj. Zakaj – zato, ker enostavno je solidaren. Solidaren v obliki solidarnih dodatkov invalidom, solidaren v dodatkih kriznemu dodatku za delavce, ki so zaposleni, za upokojence. Kar dvakrat je bil solidaren do tistih, ki imajo najnižje pokojnine. Solidaren je v dodatku za otroke, za velike družine, za študente. Tudi danes je solidaren dodatek za študente, ki študirajo na tujih fakultetah. Solidaren je do vojnih veteranov in solidaren do brezposelnih po marcu 2020. In marsikoga sem verjetno še izpustila. To je bil namen in to je namen vseh protikoronskih ukrepov, da se pomaga ljudem, državljankam in državljanom Republike Slovenije. Vsak paket, katerega smo sprejeli, širi in išče tiste najbolj ranljive v družbi, da bi jim pomagal. Ščuvanje – to, kar poslušam danes – delavcev proti podjetnikom, da so neki grdi kapitalisti, pa moram reči, da to obsojam in je zame to razredni boj. Obsojam vsakršen razredni boj, ker verjamem, da je Slovenija demokratična socialna država, kjer veljajo pravila, kjer se ljudje med sabo spoštujejo. Sama podpiram vse ukrepe, tudi v preteklosti, tudi z davčnega področja, da bi delavcem ostalo kar največ od njihovega dohodka, ki ga zaslužijo. Žal mogoče marsikdo ne deli podobnega mišljenja ali pa pogleda na enakopravnost, na solidarnost v tej državi, pa vendarle sem še vedno prepričana, da je to edina prava pot. Kdaj bo krize konec – to je bilo večkrat slišati tudi danes, včeraj, v zadnjih enajstih mesecih. Kdaj bo krize konec? Srčno upam, da jo bo čimprej. Bojim pa se, med nami ni noben jasnoviden, da bi lahko rekel, te krize bo konec februarja, te krize bo konec marca, maja ali junija. Zato verjamem, da bo tudi v prihodnje vlada storila vse, kar je v njeni moči, in tako dela tudi ves svet, tudi cela Evropa, da bo imela posluh za najšibkejše in da bo imela posluh tudi zato, da bo držala nad vodno gladino tudi delovna mesta in ljudi. To delamo. In jaz sem ponosna na to.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Igor Peček. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, gospod minister! V uvodu bi rad povedal, da bom razpravljal o vsebini interventnega zakona v skladu s 134. členom poslovnika predvsem, čeprav bo mogoče vtis vsaj na začetku malce bolj splošen, ampak je splošna tudi vsebina. Bom pa konsistenten in se bom držal vsebine predvsem 1. člena, govoril pa bom o razlogih, ki so povezani tudi z vsebino amandmajev, ki smo jih v LMŠ predlagali kot dopolnila temu zakonu. Na žalost tudi sam ugotavljam, da je pred nami še eden izmed neusklajenih interventnih zakonov. Socialni partnerji tudi tokrat, kot so to tudi že prej, poudarjajo, da so iz predlaganega zakona izpuščene vsebine, ki so na nek način bile že dogovorjene in usklajene. Po mojem mnenju to pač kaže na neracionalno in samozadostno ravnanje vlade, ki ga potem vlada še opravičuje s tem, da smo sredi zdravstvene in gospodarske krize, bojimo se socialne krize in da je treba z ukrepi pač hiteti. In to s sebi prikrojenim izgovorom – Kdor pač hitro da, dvakrat da. Ampak kdor hitro da napačnemu, ne da. Kriza traja že deset mesecev in skoraj vsak mesec imamo v Državnem zboru predlog ukrepov, vlada pa v tem času na žalost ni izkazala niti potrebne volje, da bi na ustrezen način analizirali učinke, predvsem pa uspešnost ukrepov; in na podlagi te analize predvidela rešitve, ki bi bile učinkovite. Od milijard, ki smo jih obljubljali na začetku predvsem zaposlenim in gospodarstvu, danes govorimo o uspešnosti, ki je nižja od 30 %. To si znamo izračunati vsi. Za nekega podjetnika 30-odstotna realizacija prihodkov od planirane ni uspeh. Po mojem mnenju je eden izmed pomembnih razlogov, zakaj je temu tako, ravno v tem, da ni bilo potrebnega dialoga, niti, kaj je bilo narejenega in kaj je bilo pri narejenem učinkovitega, predvsem pa kaj je tisto, kar je še treba narediti. Ta neusklajenost, nepripravljenost iskanja skupnih rešitev nas je na koncu pripeljala do tega; pač z opozicijo po defaultu skupnih rešitev ne gre oziroma se ne da poiskati, to sem se v teh letih, odkar sedim tukaj, naučil; čeprav sem prepričan, da je bil marsikateri predlog, ki je bil dan s strani opozicije, dober in dobronameren. Ampak ta neusklajenost nas je pripeljala do česa? Do tega, da na žalost je razkorak med delodajalci in sindikati postal tako velik, da je praktično težko sklepati kompromise. In to je tisto, kar bi nas moralo ob ravnanju vseh nas – ne samo vladnih predstavnikov, tudi ostalih deležnikov – najbolj skrbeti. če ozko in enostransko zagovarjaš zgolj in samo svoje interese, skupne rešitve v korist obeh partnerjev ni. Tudi zadnji dialog je žal potekal na enak način. Minister bo mogoče demantiral, vendar to, kar smo uspeli izvedeti, v soboto, 23. januarja, ob deveti uri so se začela usklajevanja s socialnimi partnerji, brez mandata so vladni predstavniki upravičevali nesprejemanje predlogov. Vlada je nato usklajevanje prekinila in potrdila zakon, neusklajen z Ekonomsko-socialnim svetom. Tisto, kar je bolj oziroma manj pomembno, je, da je na ta način tudi kršila Pravila o delovanju Ekonomsko-socialnega sveta. Imamo dogovorjena pravila, ki določajo način pogajanj v interventni zakonodaji. Zdaj pa glede na vsebino predlaganih amandmajev. V LMŠ smo že od vsega začetka, še posebej pa v drugem valu epidemije, opozarjali, zagovarjali in predlagali enostaven, predvidljiv in sorazmeren model moči. Model, na podlagi katerega bi si podjetja znala narediti oceno, napoved, kdaj in koliko sredstev za reševanje svojih težav, pa naj bodo to težave zaradi zmanjšanega priliva s strani prihodkov zaradi posrednih težav, ki nastanejo zaradi manjše prodaje, oziroma manjših prihodkov in so direktno povezani z likvidnostjo. In to, kar se dogaja sedaj, na kar nas opozarjajo dnevno, verjemite mi, da dnevno prihaja do insolventnosti. In najhuje je tisto, ko te doleti insolventnost, pa nanjo nimaš vpliva; nanjo pa nimaš vpliva zato, ker na trgu ne moreš več delovati. In ne deluješ po svoji volji ali pa zato, ker nimaš produkta oziroma storitve, ki bi jo lahko tržil, pač pa zaradi odloka oziroma epidemije, ki nas je prizadela. Pa to ne leti kot subjektiven očitek na to, kar se dogaja. Česa ni v PKP-jih in kaj smo skušali predlagati za amandmaji? To, kar najbolj pogrešam, je, da po desetih mesecih, ko se soočamo z epidemijo, še vedno ni selektivnega pristopa do reševanja težav podjetij v različnih branžah. Dejstvo je, da podjetja oziroma panoge ne čutijo kriznih razmer, predvsem pa posledic epidemije v enakem obsegu. Struktura prihodkov je drugačna v podjetjih, struktura stroškov je drugačna, konec koncev tudi marže, ki jih dosegaš in iz katerih si včasih kriješ, recimo temu, virtualni dobiček, niso enake. Menimo, da bi morali najprej ločiti podjetja, ki so bila zaradi vladnih ukrepov prepovedi poslovanja zaprta oziroma so zaprta in ne morejo opravljati svoje dejavnosti, od tistih podjetij, ki so svojo dejavnost lahko opravljala v zmanjšanem obsegu. In jasno je, da bi morali razdelati ukrepe za pomoč tistim podjetjem, da bi učinki pomoči bili različni. Podobno rešitev, ki bi rešila tudi ta problem, katerega sem sedaj opisal, smo predlagali že v prejšnjem paketu, sedmem, v obliki povračila izpada prihodkov. Tudi sedaj vlagamo podoben amandma, kjer predlagamo povračilo izpada prihodkov v višini 80 % prihodkov od prodaje za podjetja oziroma za tiste subjekte, ki zaradi odloka vlade oziroma zaradi epidemije svoje dejavnosti ne morejo obravnavati. To, kar sem rekel, da ni selektivnega pristopa. Primer imamo, kolega Edvard Paulič je navedel, pa se ne bi rad ponavljal, primer Avstrije, kako se selektivni princip izvaja v praksi. Je učinkovit. Nadomestilo izpada prihodkov je naša sosednja država razdelila po razredih glede na specifiko panoge. Glede na ocenjen upad prometa je določila tudi odstotek pomoči. Vsem je jasno, da prodaja vozil ne potrebuje enakega učinka dane pomoči kot gostinska dejavnost, kjer je struktura, še enkrat pravim, struktura prihodkov in potem posledično tudi stroškov povsem drugačna, da ne govorim o učinku neprodanih zalog. Ali smo o tem sploh kdaj mislili?! Upam, da nam je jasno, kaj je zaloga oziroma razlika zaloge za nekoga, ki se ukvarja z živilsko dejavnostjo, ali pa zaloga, ki leži v skladišču, za subjekt, ki se ukvarja z neživilsko dejavnostjo. Upam tudi, da je jasen pojem nekurantnih zalog oziroma kdaj te zaloge postanejo nekurantne in kakšen je strošek nekurantnih zalog ne samo z vidika davka, ampak tudi ocene tržne vrednosti. Zdaj pa še ena konkretna stvar glede določene dejavnosti, katero sem že enkrat poudaril. Dejstvo je, da so določene dejavnosti že ves čas trajanja epidemije prezrte, prednjačita sigurno gostinstvo, turizem in industrija srečanj. O manku strategije zagona po epidemiji in razvoja tudi teh dejavnosti poleg ostalih sploh ne bi govoril. Berem pa, da je vlada že oziroma bo začela razmišljati tudi o pomoči za zagon podjetij po epidemiji, čeprav bi ta model po mojem mnenju že zdavnaj moral biti dodelan in dogovorjen. Dogovorjen zaradi tega, da bodo podjetja pripravljena tudi na to, zato da bodo zaposleni, katerih delovna mesta s PKP-ji trenutno ohranjamo, vzdržujemo, taista delovna mesta imeli tudi v prihodnje; ker drugače bo pa socialni efekt res tak, da ga po koncu epidemije ne bomo mogli več obvladati. To stanje predvsem v panogi gostinstva in turizma bi ponazoril še z določenimi številkami, potem pa zaključim, gospod podpredsednik. Te številke bi navedel tudi zaradi tega, ker je bila interpretacija teh številk – bodo sicer posodobljene – zelo nekorektno v eni izmed razprav kolegov poslancev uporabljena kot populizem. Decembra 2020 je bilo registriranih 87 tisoč 233 nezaposlenih; 3,7 % več kot novembra, 15,9 % več kot decembra 2019. Porast, na hitro izračunana, več kot 11 tisoč, skoraj 12. Po podatkih, to so verodostojni podatki Zavoda za zaposlovanje, se je do konca novembra število brezposelnih v sektorju gostinstvo in turizem povečalo na – in tokrat ponavljam – na in ne za, kot je bilo interpretirano prejšnjič, na 11 tisoč 365. To velja za november 2020. Od tega je bilo od začetka epidemije in do konca oktobra 9 tisoč 537 novih iz panoge gostinstva in turizma. Od tega je konec novembra oziroma konec oktobra segment gostinstva predstavljal 7 tisoč 585, konec decembra 7 tisoč 874. Vsak mesec beležimo rast in indeks december 2020 – december 2019 je 179. 79-odstotno povečanje števila brezposelnih, medtem ko kolega govori, da povečanje števila brezposelnih ni alarmantno. Skušal sem opozoriti na dve težavi, o ostalih so govorili kolegi, zato se ne želim ponavljati. Kar se pa tiče vsebin oziroma vsebinskih dopolnil in obrazložitev vsebine, pa več v nadaljevanju. Hvala lepa, gospod podpredsednik.
Hvala lepa. Za besedo je zaprosil minister Janez Cigler Kralj. Izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovane, spoštovani! Sem hvaležen za konstruktivno razpravo vsem, ki ste zdaj razpravljali, še posebej zadnja izvajanja so bila odprtih kart in odprte glave. In to mi je všeč in tudi včeraj na odboru je bilo nekaj takih razprav začutiti ob vsem ostalem, kar je predsednica odbora že malo omenila. Kakorkoli, to, da so ukrepi, predlagani v dosedanjih PKP-jih, ustrezni in da jih tudi ciljamo tudi za naprej, PKP8 in PKP9, ki ga nekako idejno že pripravljamo, čeprav sem mogoče celo tukaj z leve strani čutil malo očitka, da ga pripravljamo. Sam menim, da je to dobro, da je prednost, da že mislimo, že razmišljamo, ga že konceptualno pripravljamo predvsem z željo, da je PKP9 vozel ali pa pentlja na koncu zavijanja darila, če lahko to prispodobo uporabim, v smislu tudi tega, da bi bil PKP9 logični zaključek, ki bi konsolidiral vse pakete in pravzaprav ponudil Sloveniji tudi dobro izhodno strategijo. Morda bi šel še nazaj v razpravah, ker sem bil pozvan k temu, da tudi malo predstavim, na katerih analizah in podatkih temeljimo svoje ukrepe. Lahko rečem, da je že proti koncu leta 2020, seveda pa smo njihove analize spremljali že prej, Umar imel že jasne podatke, analize učinka naših ukrepov. In Umar je nedvoumno v svojih rednih poročilih objavil, povedal, da so ukrepi za trg dela in ukrepi za gospodarstvo dejansko v letu 2020 omilili padec BDP, in sicer za tri odstotne točke oziroma še nekaj več kot tri odstotne točke. Ob takem padcu, kot smo ga izkusili ali pa so ga ostale države izkusile, je to kar konkreten ukrep oziroma konkretna blazina, ki pomaga blažiti ta padec gospodarske aktivnosti v Sloveniji. In tudi to je bil med drugimi signal in potrditev, da so ukrepi dobri, da je ta osredotočenost na trg dela in pomoč za ohranitev delovnih mest v ravno pravih razmerjih; v kombinaciji s tem, da nismo generalno zapirali ali pa ustavljali industrije gospodarstva. Samo tam, kjer je bilo nujno, drugje pa ne. In tudi stopnja brezposelnosti, to so mi številni poznavalci priznali, da pravzaprav uspemo skupaj – in spet bom rekel – skupaj s socialnimi partnerji nekako ohranjati eno tako ravnovesje, celo dinamiko trga dela, da smo, primerljivo z ostalimi članicami Evropske unije, kar relativno dobro pozicionirani v stopnji brezposelnosti. Tu je javno objavljen in komuniciran podatek, da decembra 2020 smo dejansko na sedmem mestu med državami Evropske unije, čisto ob Nemčiji. Nemčija – 4,6 %, Slovenija – 4,7 %. In dejansko na nek način skušamo z vsemi ukrepi, tudi z ukrepom iz PKP7 sporazumne možnosti nadaljevanja delovnega razmerja za tiste, ki izpolnijo pogoje za starostno pokojnino, zdinamizirati ta trg dela in omogočiti podaljšanje delovne aktivnosti na obeh koncih starostne daljice. Torej na eni strani, da bi pomagali starejšim kategorijam delavcev, ki so v Sloveniji res v velikem odstotku, kar v 65 %, trajno nezaposljivi, kar ni dobro. In na drugi strani, da bi pomagali ustvarjati razmere, da bi mladi lahko prej stopili na trg dela. In ravno ta ukrep iz PKP7, ki je bil na nek način tudi napaden na seji odbora, ampak zaenkrat, hvala bogu, obstal. Tudi ta ukrep pomaga ohranjati dinamiko trga dela. Glede ukrepov za trg dela, skrajšan delovni čas – lahko povem s podatki do vključno sredine novembra, da je Zavod za zaposlovanje prejel skoraj 13 tisoč vlog delodajalcev za delno subvencioniranje tega skrajšanja delovnega časa za 60 tisoč zaposlenih. In za ta ukrep smo do takrat do sredine novembra, delodajalcem izplačali skoraj 9,5 milijona evrov za nekaj več kot 17 tisoč 400 oseb. Za ukrep čakanja na delo pa je do sredine novembra zavod izplačal že 301 oziroma skoraj 302 milijona evrov, za ukrep karanten 240 tisoč evrov, za ukrep skrajšanega delovnega časa pa 9,5 milijona evrov in za začasno denarno nadomestilo – skoraj milijon evrov. Ravno s temi ukrepi smo pomagali ohraniti blizu 300 tisoč delovnih mest. In še utemeljitev, zakaj smo bolj dinamični s temi interventnimi ukrepi. Mislim, da nismo unikum, tudi evropsko primerjalno gledano, v tem, da ne moremo vsega predvideti. Virus je nov, še vedno ga imenujemo novi koronavirus, čeravno znanstveniki vsak dan kaj novega spoznajo o tem virusu, o posledicah, o bolezni covid-19, ampak obenem pa je virus nepredvidljiv. Vidimo, da je tudi bolezen nepredvidljiva, skoraj vsak posameznik jo drugače preboli in tudi posledice še niso čisto jasne. Potek epidemije je pač tak, kot je. Zelo težko ga – razen z modeli, s katerimi je tudi Državni zbor bil seznanjen – poskušamo predvidevati in usmerjati z nekaterimi ukrepi, to bo kolegica z Ministrstva za zdravje bolje vedela, tudi omiljevati ali pa nadzorovati, ampak trg dela in gospodarstvo pa se odziva na te razmere. Mi smo računali, da po prvem valu, ko se je gospodarstvo ponovno zagnalo, da bo več podjetij [[…]], skušali smo preusmeriti podjetja iz ukrepa čakanja na delo doma na skrajšan delovni čas. Želeli smo jim pomagati, da bi jih čim več presedlalo na drug ukrep, ki bi jim pomagal potem pri postopnem zagonu dejavnosti; ampak, poglejte, prišel je drugi val in morali smo čakanje na delo doma podaljšati. Zdaj smo ga s PKP8 še ojačali za tiste, ki so z vladnim ukrepom zaprti. Tem bomo povrnili celotno nadomestilo plače za čakanje na delo doma. Lahko rečem, da vsaj tisti, ki so se nam odzvali na to napoved tega povračanja drugega bruta z vladnim odlokom prepovedane dejavnosti, so se pozitivno odzvali. To razumejo kot korak nasproti te vlade in, verjamem, tudi Državnega zbora, ki – tudi to verjamem –bo danes ta predlog zakona potrdil. In še ena dobra stvar se je ravno včeraj zgodila. Zaradi zvišanja dovoljenega zneska državnih pomoči smo lahko tudi povišali ta znesek za podjetja. In ne bo več meja 800 tisoč evrov na podjetje, ampak milijon 800 tisoč evrov; in to je bistvena razlika, ki lahko pomeni tudi veliko za posamezna podjetja, ki koristijo te naše ukrepe. sem hvaležen za te razprave o trgu dela, da imamo skupni cilj – odziven trg dela, in da vidimo vrednost v tem, kar je glavni cilj in namen naših vladnih ukrepov – ohranjanje delovnih mest. In skoraj 300 tisoč jih pomagamo ohranjati, zato da bo Slovenija, slovensko gospodarstvo po tej koronaepidemiji lahko napravilo hiter odboj in hitro rast. In kot je nekdo že danes v razpravi tudi omenil, tudi dobro, stabilno rast v drugi polovici leta 2021.
Hvala lepa. Replika, Igor Peček. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Bom poskušal biti kratek. Pa ne, gospod minister, da bi oporekal temu, kar ste povedali. Rad bi eno stvar poudaril. To, kar sem jaz povedal v svoji razpravi glede števila brezposelnosti; dejavnosti so zelo različne in ne moremo vreči vsega v en koš, reči, da 85 tisoč je povprečje, indekse imamo – saj se da podatke dobiti pa analizirati z zelo malo znanja matematike –, pa vidimo, kaj je tisto, kar je problematično. Kar ste pa povedali, bi vam pa rad samo pojasnil, zakaj smo na sedmem mestu pa nas to ne sme zavesti. Z Nemčijo se ne moremo primerjati. Slovensko gospodarstvo se z nemškim absolutno ne more primerjati, ker je struktura dejavnosti in deleži, ki so v gospodarstvu, čisto drugačni oziroma razlike v primerjavi z našimi so prevelike. In verjamem in upam, da se zavedamo tega. Bi pa še rad to omenil, kar sem tudi povedal pa kar ste tudi sami povedali. To pa ne bo replika, pa mi ne vzeti besede, gospod podpredsednik. Ja, čakanje na delo in skrajšan delovni čas. Tukaj se pa absolutno strinjam z vami. Bistveno boljše je za podjetje in za ohranjanje podjetja v fit stanju, se pravi v kondiciji, skrajšan delovni čas. In tukaj smo pa – jaz mislim – naredili napako. Napako smo pa naredili v tem, da so podjetja preračunala, subvencije so bile različne in so znali preračunati, kaj jim subvencija pri čakanju prinese v primerjavi s subvencijo za primer skrajšanega delovnega časa. Tukaj smo naredili napako.
Hvala lepa. Minister, ali nadaljujemo z razpravo? Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Marko Bandelli. Izvolite, imate besedo.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Minister, vas poslušati, če nekdo ne bi bil v gospodarstvu, bi vam lahko skoraj tudi verjel tiste vaše besede. Saj so lepe, optimistične besede, lepa govorica, vse, kar je. Ampak tisti, ki smo pa iz gospodarstva, ki izhajamo 30 let iz gospodarstva, ki smo podjetniki, pa vemo, katero je realno stanje. In vi ste zelo optimist v tej situaciji, če govorite, da ste rešili 300 tisoč delovnih mest. Noben ne ve, kaj se bo zgodilo jutri. Ker zdaj ste jih rešili zaradi sistema, ki ste ga izbrali, kako, na kakšen način financirati to zadevo. Vi ste zdaj financirali davke in prispevke, ste dajali na to poudarek. Saj ste sami rekli, da potem ste spremenili teorijo in ste šli potem na krajši delovni čas. Napaka. Ker vi ste rešili, resnično ste rešili srednja in velika podjetja. Največ zaposlenih v Sloveniji je pa v malih in mikro podjetjih. To je 70 % aktivne delovne sile. In ti niso koristili nič od tega, kar ste dali sem. In to vam dam, ker so podatki, in to vam pove Gospodarska zbornica, to vam pove tudi Obrtna zbornica Slovenije. Predvsem pa Trgovinska zbornica Slovenije. V PKP8 je spet polno lepih besed notri. Opisujete vse možne kategorije, je spoštovanja vredno, resnično, saj povem, da država pomaga; ampak niti v osmem paketu niste dali pomoči, ni zajeto bistvo, in to je konkretne pomoči mikro in malim podjetjem. To jaz vedno govorim, ampak ne slišite, ne veste, kje je problem. Da boste rešili s paketom 9, paket 9 – je že prepozno vse, ker tam se bo zaključila zadeva. In tisti, ki bo crknil, bo crknil. Ali me razumete ali ne? In to vam govorim. Vsi imajo določena likvidna sredstva. Kaj bodo morali vzeti posojila za reševanje njihovih podjetij, ki ste jih vi brutalno ustavili?! Kje je tu sedaj logika? Zakaj določena podjetja ne morejo delovati? Ker ste jih vi namenoma ustavili. Trgovine, gostinski obrati, razni zavodi, to je vse ustavljeno. Razumete ali ne? So še vedno zaprti in bijejo bitko, dobesedno bitko za preživetje. Dan za dnem. Kako da vam ne pride v glavo ta reč tukaj. Saj ne morete vedeti, če niste od tega. To, kar delate sedaj na vladi, oprostite, minister in vsa vlada, je sramota, uničujete dobesedno gospodarstvo. Vi uničujete trgovino na splošno. Pojem trgovine ste uničili. Tri mesece je vse zaprto. Gostinstvo je zaprto skoraj štiri mesece. Ali vam je to jasno ali ne? Tiste plače ne pomenijo nič, ker za tiste plače so ostali ljudje zaposleni, ker dobivajo denar od vas zaradi pufa, ki ga delamo vsak mesec več. Me razumete ali ne, kaj govorim? In to je največji problem. Ne zaradi dejavnosti. Ne zaradi dejavnosti, ker to ne funkcionira. S tem, da vi ponujate neka nadomestila za plače. To ni nič. Kje so vse ostale dajatve, ki jih imajo te firme vsak dan?! Od kje dobivajo oni denar, če so zaprti. Koliko je tistih rezerv, ki jih imajo oni še na razpolago, da bi lahko to naredili, da bi premostili to reč?! In se hvalite, da boste obdržali 300 tisoč delovnih mest. Jaz si želim, da bo tako, ampak se bojim, da ne bo tako. In to dajte razumeti. Razni stroški obratov so tako visoki, da ne bodo prenesli obstoja. Me razumete. Prenesli bodo še 10, 15 dni. Če ne bomo mi odprli dejavnosti in trgovine v 15 dneh, bo kriza. So fiksni stroški, ki so vedno v breme lastnika, podjetnika, vedno, trgovca. Jaz ne razumem tega. Ste pa brez nobenega problema, brez nobenega problema ste pa povišali višino prispevkov verskim uslužbencem. To pa je bilo res treba napraviti. Prav Katoliški cerkvi, ki ne plačuje davkov ne na nepremičnine ne na nič. Te nepremičnine, za katere praktično podjetja, katerim ste resnično prepovedali delovanje, uporabim ta izraz, ker ste edini, ki ga razumete, ta brutalni ukaz s strani vlade – prepoved delovanja. Ali vi razumete, kaj je to, vi ste prepovedali delovanje že tri ali več mesecev, sami plačujejo karkoli. Jaz sem dal včeraj predlog glede nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. Jaz upam, da vam pade to na ušesa. To je ena zadeva, kjer bi lahko rešili ta mikro in mala podjetja, ki morajo plačevati NUSZ. Zmenite se z občinami, pa ne da bodo to občine dale. Refundirajte jim potem to zadevo. Mi bomo prišli v eno fazo, če bi tako rekli, postkriza ali postkoronavirus in kar je, iz te faze se bomo rešili izrecno, samo zaradi iznajdljivosti, dobre volje verjetno, znanja, inovativnosti podjetij. Tako kot so naredili leta 2008, 2009, 2010, 2011. Takrat država ni pomagala nič. In jaz to ponavljam še enkrat. Sami so se izkopali ven iz te krize in tudi tokrat, če se bodo. In če hočete, da to nastane in da bo resnica taka, da se bodo izvlekli ven iz te krize, napravite eno davčno reformo. To je predlog. To je predlog od ljudi, ki vemo, za kaj gre. Z eno davčno reformo, da boste dali pomoč tem podjetjem. Velika podjetja se bodo izkopala vsa ven, so dobila vse denarje; in že prej ste rekli ne vem koliko denarja. In tudi likvidnostna sredstva jim dajete in kar je treba. Ampak majhna podjetja si ne morejo niti privoščiti vzeti kredita. Ne morejo. A razumete to, kar govorimo? Enkrat pustite ob strani vašo tudi depresijsko agresivnost vlade in začnite pripravljati en konkreten predlog, konkretne predloge, kako, na kakšen način priti ven iz te krize. Samo dajete, dajete 50 evrov, dajete 150 evrov, dajete onemu 300 evrov. To se daje in daje, ampak to bo en dan treba vrniti. Dajte denar tistemu, ki ga potrebuje, da obstane naša delovna sila, naš delovni sloj, naše podjetništvo, naše gospodarstvo. Tega ne bo prišlo ven. Mislim, da je treba narediti eno reformo za pomoč gospodarstvu, obvezno. Za ponovno rast in za ponovni razvoj naše države. In predlogov na mizi ni. Zdaj ste rekli, da bo nekaj v devetki. V devetki je vse prepozno. Upam, da je prepozno, upam, da bomo šli ven iz te zadeve. In zdaj bom zaključil in bom povedal samo še nekaj prej, ker moram omeniti kolegico Dimic. Iz Nove Slovenije vedno tolčete, nonstop z našo stranko. Ampak jaz vam bom povedal tako. Mi smo pustili v prejšnji vladi 240 milijonov presežka prihodkov nad odhodki. To je dejstvo. Vi boste pustili pa 10 milijard pufa. To je tudi dejstvo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Naslednji ima besedo gospod Andrej Černigoj. Pripravi naj se gospa Mojca Žnidarič. Izvolite.
Spoštovana gospa predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, spoštovana državna sekretarka, cenjeni kolegice in kolegi! Zelo mi je žal, ker pogrešam predstavnike Levice, ker jih ni v dvorani, ampak upam, da gledajo preko televizijskih ekranov. Naj za začetek kot prvi v tej dvorani absolutno obsodim načrtno vandalsko dejanje na prostorih nevladne organizacije Zavoda Iskreni. Sami presodite, vendar temu jaz pripisujem predvsem politični pogrom in nestrpnost. Do koga – spet presodite sami. Sedanja vlada, z njo tudi vladna ekipa, strokovnjaki vseh nazorskih mišljenj in političnih spektrov in seveda z znanjem, Nova Slovenija – krščanski demokrati in tudi še posebej minister Janez Cigler Kralj je v pomoč gospodarstvu, podjetnikom, obrtnikom in vsakemu posamezniku v dosedanjih sedmih interventnih ukrepih od 1. aprila 2020 do danes pomagala veliki večini v Republiki Sloveniji. Naj poudarim nekaj dosežkov ukrepov te vlade, ki delujejo in so popolnoma ekvivalentni ukrepom v državah Evropske unije in po svetu. 300 tisoč delovnih mest rešujemo z ukrepom čakanja na delo. To koristi 32 tisoč poslovnih subjektov. To niso izmišljotine, to so številke, to so dejstva. Podatki Evropske unije kažejo, da ukrepi v Republiki Sloveniji delujejo, saj je brezposelnost v Sloveniji po Eurostatu med nižjimi v Evropi, tako kažejo tudi številke za podatke za mlade. Druga zadeva, kar je, so realni podatki, bonitetna ocena Slovenije je AA-. To pomeni stabilni obeti. To ne pomeni pogrom Slovenije, ampak stabilne obete za prihodnost. Eno milijardo in 100 milijonov evrov so gospodarstveniki, obrtniki dobili izključno le za namen reševanja zaposlenih in tem zaposlenim je šla vsa ta podpora. Zato prosim vse poslušalke in poslušalce, ki poslušate predstavnike Levice, da kadar pri njih slišite besedo kapitalisti, jo v mislih, prosim, zamenjajte z besedo zaposleni, ko govorimo o učinkih PKP. Težko zastopim stališče Levice, ki so proti delodajalcem, podjetnikom in proti obrtnikom. Osebno mislim in sem prepričan, si brez teh oseb – obrtnikov, podjetnikov – težko predstavljam tudi navadne delavke in delavce, za katere se oni zavzemajo, saj tako pravijo. Ta PKP sledi potrebam ljudem in to je namen. Levica trdi nasprotno, saj vsemu nasprotujejo, naj omenim – Slovenski vojski, ostalim v opoziciji; in očitno zagovarja tudi neke druge ljudi in njihove privilegije. Mi pomagamo invalidom, podjetjem, osebam z minimalno plačo, študentom in še bi lahko našteval. Zato se sprašujem, katere ljudi zagovarja Levica. Za konec bi rad izpostavil še, kdo je ta kapitalist, ki ga Levica tako omalovažuje. Zame je ta človek sosed, ki ima espe in se ukvarja z oblikovanjem in računalništvom. Kolegica, ki ima bar in ima zaposleni dve natakarici. Prijatelj, ki je avtomehanik, znanec, ki ima podjetje in deset zaposlenih, obenem pa še čir na želodcu in neprespane noči, ker ne ve, kako bo zagotovil denar za plače in prispevke. Kdo je ta kapitalist? Sem proti, da se ščuva celotno Slovenijo proti tem ljudem. Mi v Novi Sloveniji ne razdvajamo in ne demoniziramo; mi združujemo in povezujemo. Za konec bi pa še rad opozoril na delovanje nekaterih predstavnikov Levice na včerajšnjem odboru za delo. Je to bonton na nivoju človeškega dostojanstva? Ste včeraj protestirali, ste ploskali? Nič, nič od tega, bili ste tiho kot miške. Hvala za besedo.
Hvala lepa za to razpravo. Naslednja je na vrsti gospa Mojca Žnidarič. Pripravi se gospod Vojko Starović. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav vsem! Res je, da smo včerajšnjo noč zelo veliko poslušali, predvsem s strani Levice, o tem, da smo preveč dali kapitalu, preveč gospodarstvu. Danes ravno malo prej pa sem od levega soseda, torej iz SAB, poslušala, da smo premalo dali, da jim v bistvu dejansko premalo namenjamo. Ko si v opoziciji, lahko zelo veliko govoriš pa žal bolj malo lahko narediš. Koalicija in vlada pa pač mora najti uravnotežene ukrepe, da kolikor toliko uspešno pomaga našemu gospodarstvu in tudi ljudem. Ta osmi paket je vsekakor zelo dobrodošel, za nekatere tudi povsem nujen, saj bo omilil in odpravil še nekatere negativne posledice na področju gospodarstva, delovnih razmerjih, trga dela, sociale, tudi v zdravstveno varstvo posega, nekateri ukrepi se podaljšujejo, nekateri se tudi na novo dodajajo. Ključna ukrepa sta torej tudi to delno povračilo nadomestila plače za delavce na začasnem delu, kot smo slišali, ki je sedaj podaljšano do 30. aprila 2021, z možnostjo, da se dvakrat po en mesec podaljša. Zelo pomembno je tudi, da je tudi v členu zakona napisano, da nadomestilo plače ne sme biti nižje od minimalne plače, kar se mi zdi zelo pomembno, sploh pri tistih, ki imajo nizke plače. Eden izmed zelo pomembnih ukrepov, ki ga v SMC res toplo pozdravljamo, je ta, da se podjetjem, ki so na podlagi vladnega odloka zaprta, torej morajo biti zaprta na podlagi vladnega odloka, krijejo stoodstotni stroški, torej drugi bruto za plače delavcev. Ta ukrep se nam zdi res zelo premišljen in v bistvu nujen, da se podjetja ohranijo v dobri kondiciji in da se posledično izognemo odpuščanju. Veseli me, da se je sedaj dvignila minimalna plača, delavci si jo vsekakor zaslužijo, bi si seveda še višjo. Ampak v teh razmerah, ki so trenutno, je pač bil takšen dvig, kot je bil, največji možen. Bo pa država na dva načina pomagala tem delodajalcem, in sicer v prvi polovici leta s subvencijo plače v višini 50 evrov mesečno za te delavce, ki so na minimalni plači; in v drugi polovici leta 2021 s tem, da bodo delodajalci plačevali nekoliko nižjo osnovo od plačila prispevkov, in sicer se bo plačevala le-ta od višine minimalne plače. Tukaj je minister včeraj na odboru za delo jasno poudaril, da zaradi tega ti delavci ne bodo imeli potem nižjih pokojnin, ker to je bila tudi skrb nekaterih in na ta račun tudi vložen amandma, kajti že sedaj je določena najnižja pokojninska osnova, od katere se potem pokojnine obračunavajo. Dejansko lahko v praksi tudi vidimo, da delavci, ki so vsa leta delali na minimalni plači, če bi se jim danes izračunale pokojnine od njihove minimalne plače, bi bili verjetno tam nekje okoli400 evrov. Je pa bil sprejet zakon, to je bilo v prejšnjem mandatu pod vlado Mira Cerarja sprejeto, ki je določal, kakšna je najnižja pokojnina za polno pokojninsko dobo; in ta sedaj znaša nekje 550 evrov. To nekoliko nižje plačevanje teh 6 mesecev ne bo vplivalo na nižje pokojnine, kot je bilo predvideno. Veseli nas v bistvu tudi to, da je vlada in posamezno ministrstvo res tudi takoj prisluhnilo našim apelom, ko smo ugotovili, da nam je kje kakšna skupina ljudi izpadla. Na primer, ko so delavci, ki so dobili v mesecu decembru zraven novembrske plače izplačano tudi božičnico, so potem izpadli pri izplačilu tega kriznega dodatka. To se sedaj popravlja. Potem tudi polnoletni dijaki, ki so izpadli v prejšnjem paketu, so sedaj vključeni, tudi študenti, ki študirajo v tujini, potem bodo tudi invalidi po Zakonu o socialnem vključevanju invalidov prejeli določene dodatke. Tudi na primer za tiste, ki so kmečko zavarovani oziroma na kmetijah, ni bil možen skrajšani delovni čas za delavce, ki so zaposleni na kmetijah na podlagi pogodb o zaposlitvi, tudi to se rešuje. Rdečemu križu in Karitasu se tudi določena sredstva namenjajo, kajti sami imajo sedaj res ogromno dela, zraven tega pa ima tudi Rdeči križ izpad dohodkov, kajti ne izvajajo se seveda tečaji prve pomoči, ker se vozniški izpiti niso izvajali v tem času. Moram reči, da res sproti ugotavljamo, kaj je nujno, kako se pomaga. Tudi sedaj smo že imeli priložnost vsi skupaj dajati predloge za naslednji paket. Tukaj tudi jaz sama, tudi s strani SMC, apeliram na vlado, da res v naslednjem paketu poskuša najti nekoliko več pomoči oziroma posluha za te male podjetnike, samostojne podjetnike, ki danes dejansko živijo povsem iz tega UTD, tega temeljnega dohodka. Predvsem tisti, ki imajo kakšne lokale v najemu, so trenutno v zelo hudih stiskah, kajti s tem univerzalnim temeljnim dohodkom pokrijejo komajda svoje prispevke za socialno zavarovanje in potem te stroške lokalov, najemnino. Dejansko jim potem za samo življenje ostane zelo zelo malo. Vsaka epidemija ima svoj konec in vsako okrevanje svoj začetek. Upam, da se ta konec res približuje in da se približuje tudi začetek okrevanja. Seveda se zavedamo, da bo prva polovica tega leta za gospodarstvo zelo težka. Z optimizmom pa zremo naprej in upamo, da bo res potem že druga polovica letošnjega leta veliko bolj spodbudna ter da bosta tudi vlada in ministrstvo šla nasproti z določenimi ukrepi, razpisi za čimprejšnje okrevanje gospodarstva. Sami vemo, da bo treba zelo pomagati gostinstvu, turizmu in še marsikomu. Jaz se bom potem v nadaljevanju še pri kakšnem od ostalih amandmajev oglasila, v splošnem delu pa zaenkrat toliko. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima gospod Vojko Starović. Pripravi se gospod Jože Lenart. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica, in tudi hvala, da ste nam ohranili možnost govoriti. Jaz sem hotel replicirati, ampak nisem pa hotel postopkovnega vložiti. Jaz sem v svoji razpravi vnaprej napovedal, da v tem splošnem delu bom pokazal na neko napako, ki se dela v demokraciji. Demokracija išče dialog, vključevanje, išče stroko, išče kompromise. Jaz sem pa poudaril, da na izključevanju in na grožnjah pač ne moremo doseči uspeha. Moj poziv je k temu, da se držimo dialoga, spoštujmo se in ga pripeljemo. To je bil namen. In sem takoj na začetku tudi povedal, da bom v drugem delu pri amandmajih tudi bolj konkretno posegel. Dobil sem pa od predsedujočega, da nisem pripravljen, kar on sploh nima pravice komentirati mojih izjav. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima sedaj gospod Jože Lenart. Pripravi pa se kot zadnji v tem krogu gospod Dušan Šiško. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Ja, zelo pomembno nalogo imamo pred sabo v času epidemije, spoštovani minister, ki ga sicer zdajle ni tukaj, in predstavniki ministrstev. V tej svetovni zdravstveni krizi, ki seveda vse bolj prehaja tudi v gospodarsko, oziroma je že tukaj, in tudi celovito družbeno krizo, žal pa tudi parlamentarno krizo, čemur smo bili priča tudi danes v tem prostoru. Vse oči so uprte v gospodarstvo po epidemiji, ko bodo ukrepi prenehali, ko bodo odpravljeni. In to je prioriteta problema te epidemije tudi v LMŠ, ki jo ves čas ponavljamo skozi vse protikoronske ukrepe, ki smo jih doslej obravnavali. Veliko vprašanj se pojavlja podjetnikom, ki se sprašujejo, zakaj ne morejo delati in ustvarjati, kajti tako ne bi pomagali samo sebi, ampak tudi širši družbi; ne pa da prosijo za pomoč in tako povečujejo skupni dolg države oziroma celotne družbe, na katero se seveda vse skupaj prelaga. Sprašujemo se, zakaj nismo dovolili in še vedno ne dovolimo delovati podjetnikom v dejavnostih, kjer je možno zagotoviti individualno obravnavo dejavnosti oziroma strank, kot so recimo avtoservisne dejavnosti, manjši saloni s pohištvom, belo tehniko in še mnogo je teh dejavnosti. Na drugi strani pa velika podjetja delujejo normalno, za tekočimi trakovi in z veliko stiki. In tukaj je po svoje neke vrste diskriminacija, ki jo podjetniki čutijo. To so tista vprašanja, s katerimi se podjetniki ukvarjajo v mikro in malih podjetjih ter jih ne razumejo. In sprašujejo se, kaj bo jutri, dan potem, ko bodo sploh še lahko zagnali svojo dejavnost; bodo lahko jutri sploh še na trgu. Govorimo o podjetnikih in delavcih v trgovinah, v gostinstvu, turističnih delavcih, servisnih dejavnostih, o čistilkah, čistilcih, avtomehanikih, ličarjih, finomehanikih, seveda pa tudi o samostojnih podjetnikih mikro in malih podjetij. Koliko samostojnih podjetnikov mikro in malih podjetij bo po epidemiji preživelo finančno reorganizacijo, prisilno poravnavo? Koliko jih bo končalo v stečajih, v likvidaciji? Koliko jih bo skozi te postopke izgubilo premoženje? Ali se sploh ukvarjamo s temi vprašanji? Ko gledam druge države, zasledim veliko teh vprašanj in tudi s tem se ukvarjajo. To je tisti semafor, ki bo na koncu tunela prikazal tisto pravo sliko, torej kaj bo potem. Veliko se govori o uspešnih ukrepih te vlade, o turističnih bonih, enkratnih pomočeh upokojencem, skupinam z nižjimi prihodki, nekaj tudi mladim skupinam, žal ne vsem; kot vse države Evropske unije pa največjo pomoč tistim, ki nimajo dela, torej delavcem na začasnem čakanju na delo. Vesel pa sem, da ste prepoznali in v času epidemije podprli podjetja, da obdržimo dvig minimalne plače. To je na dolgi rok zelo pomembno za razvoj Slovenije pri dohitevanju razvoja povprečja Evropske unije, vendar to ne velja samo za čas epidemije. Potem mora to prevzeti gospodarstvo oziroma trg dela. Brez tega žal ne gre. Žal pa to ni tisto, kar bi jutri, se pravi dan potem, zagotavljalo končno rešitev sedanje krize. Tista prava pomoč, ki jo moramo imeti pred očmi, je pomoč podjetjem, gospodarstvu, da bo jutri, dan potem, gospodarstvo ponovno zaživelo in doseglo nivo pred epidemijo. Torej rast BDP in dodano vrednost, višino teh proračunov z davki vseh štirih blagajn – zdravstvena, pokojninska, lokalna uprava, občine in sam proračun Republike Slovenije, da pridemo ponovno na nivo 2019. Pomembno je, da bo teh 250 tisoč delavcev po teh 32 tisoč subjektih, kar je tudi uvodoma v razpravi minister danes omenil, ki danes prejemajo pomoč s čakanjem na delo, jutri, dan potem spet polno zaposlenih. Ko bo to znano, spoštovana vlada, takrat bomo lahko rekli, ali smo bili z ukrepi uspešni ali nismo bili, ali bomo v letu 2022, 2023, 2025 in tako naprej obdržali vsaj 87 %, merjeno z BDP, povprečja Evropske unije. Ja, to je dejstvo. Še vedno lovimo in smo pod povprečjem družine Evropske unije. Težko bo doseči že ta cilj povprečja Evropske unije, kaj šele doseči potem najboljše. In dobro bi bilo, da bi se lahko več pogovarjali o tem cilju. To je tisti cilj, če ga hočemo potem seveda sploh doseči. Z vsem, kar delate s protikoronskimi ukrepi, in vsem ostalim, kar zavijete v te pakete, postavljate neke druge temelje, ki jih bo po vsej verjetnosti reševala tudi neka druga vlada, in to bo velik problem. Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnji v tem krogu dobi besedo še gospod Dušan Šiško. Izvolite.
Predsedujoča, najlepša hvala. Danes je bilo že tukaj veliko povedanega, od koronazakona osemke in da se že pripravlja devetka. Vendar mene je nekaj drugega zmotilo. Poznam vsaj dva primera in mi je žal, da ministra ni trenutno tukaj notri, da bi mi lahko tudi dal obrazložitev. Mogoče mi bo znal kateri drugi izračunati. Za enkratni znesek, ki je bil v PKP8 za dijake do 18. leta in za študente deljen, in je bilo treba izpolniti do 31. januarja. Ampak vi meni zdaj povejte, jaz imam dva primera. Dijak je star 19 let. In ko je zaprosil, začel izpolnjevati, je dobil odgovor, da ne more dobiti teh sredstev, enih majhnih 50 evrov. Pa če gremo naprej delati računico. S šestimi leti greš v šolo, devetletka je, plus štiri leta, pa pride na 19 let. Vsekakor bomo v Slovenski nacionalni stranki dali to pobudo, da se bo umestilo in popravilo napako za te dijake, ki so stari 19 let. Potem naprej. Ni mi jasno, kako je možno že ne vem od katerega PKP-zakona, da taksisti lahko vozijo tri različne osebe, nikakor pa ne more avtošola opravljati svojih dejavnosti. Pri zadnjem zakonu je prišlo, da avtošola sicer lahko opravlja, vendar se mora učitelj testirati vsakih 72 ur. Pazite, učitelj, ki sedi zraven osebe, ki opravlja vožnjo, se mora testirati vsakih 72 ur, taksistu pa ni potrebno, da se testira. In mi smatramo avtošolo kot neko šolo. Ne morejo opravljati testov. Tudi če jih opravijo, ne morejo potem izvajati vožnje. Oni sicer predlagajo, saj mislim, da bo celo vlada dobila ta dopis, pobudo, zahtevo slovenskih učiteljev vožnje, da se testirajo vsaj enkrat tedensko oziroma na 14 dni. In da se kandidat testira enkrat tedensko in za vsakič, ko pride do tistega dne, ko bo opravil vožnjo. Res je, da je vlada nekaj naših pobud potrdila, za kar smo veseli. Še bolj sem pa vesel kot Posavec, da smo končno prišli na svetlo obzorje in da smo ta regija, črna, in da se nas je začelo omenjati, ker nekaj časa smo spadali pod Dolenjsko, nekaj časa pod Štajersko. Ampak, spoštovani kolegi, mi smo Posavci in mi se bomo tudi zavzemali, če bodo regije, da je Posavje samostojna regija. Ker se pripravlja že deveti PKP, napovedujem že sedaj, da bomo vse to, kar sem povedal, in še katero drugo stvar podali na vlado, da bo obravnavala vsak naš predlog. Potem bomo pa videli, kaj bo potrdila in česa ne. Najlepša hvala.
Hvala lepa tudi vam. Končali smo s tem krogom prijavljenih razpravljavcev, je pa še interes, zato odpiram nov krog. Prosim, prijavite se. Imamo sedem prijavljenih razpravljavcev. Prva dobi besedo gospa Jerca Korče. Pripravi se mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, podpredsednica. Lep pozdrav vsem skupaj! Začela bom pri naši skupni prihodnosti ali pa prihodnosti te države, in to so mladi. Tista družbena skupina, ki je ponovno popolnoma zignorirana tudi v tem paketu. V vseh paketih vlada na nek način sistematično ignorira to družbeno skupino. Govorim o 150 tisoč študentih in dijakih, ki so v naši državi, od tega jih je 100 tisoč opravljalo študentsko delo. 20 tisoč, žalostno, je moralo opravljati študentsko delo, zato da so bivali in študirali, torej da so se sploh preživeli. V prvem valu epidemije je ponudba študentskega dela upadla za 90 %, v drugem valu za približno 60 %. In podatek je, da so študenti v letu 2020 izgubili več kot 75 milijonov preko študentskega dela. Kaj je naredila vlada? Namenila jim je dvakrat po 150 evrov. En tak ukrep je vlado stal skupaj približno osem milijonov. Žalostno. In se strinjam s tistimi, ki so povedali, tudi študentske organizacije in številni študenti, da je to praktično norčevanje iz teh ljudi. Gre za to, da se na tak način ustvarja medgeneracijski konflikt. V tem primeru govorim o ekonomskem medgeneracijskem konfliktu. Ta generacija bo tudi odplačevala dolgove, ki nastajajo danes zaradi vseh izdatkov, ki jih imamo. In imamo otroke, katerim se nekako omejuje to, da bi hodili v šole, zaradi zamejevanja širjenja okužb, na drugi strani so te šole marsikje zaprte zaradi porasta okužb v domovih za ostarele. Tudi tukaj se ustvarja medgeneracijski konflikt, ko se otrokom zapre šolo zaradi tega, ker je porast okužb v domovih za starejše občane. In to ustvarjanje konfliktov, ki ga namensko dela vlada, je zelo zelo zelo slaba popotnica za prihodnost vsake družbe in vsake države. Brezposelnost med mladimi do 25 let je 14,6 %. Vlada se rada pohvali, da brezposelnost ni narasla, ampak med to populacijo je bila lani brezposelnost 8,3 %, danes pa smo nad evropskim povprečjem. Potem govorimo o prekarcih, o tistih v različnih netipičnih oblikah zaposlitve, ki so tudi ponavadi predstavniki mlajše generacije. In tudi tisti so popolnoma zignorirani v vseh paketih. In na tak način se ustvarja nova socialna družbena skupina – in to zelo namenoma, kajti nenehno vam na mizo prinašamo amandmaje vsaj za reševanje teh, ki so opravljali delo preko študentskega servisa, pa jih sistematično zavračate. V Listi Marjana Šarca smo ga ponovno tudi v osmem paketu prinesli na mizo, rezultat je bil viden že včeraj na odboru. Temu se reče gladka zavrnitev in ignoranca ene družbene skupine. Glavni očitek, ki ga v Listi Marjana Šarca praktično vsi ponavljamo, je ta, da je pomoč panogam nezadovoljiva; in to tistim panogam, ki jim je vlada z odlokom prepovedala opravljanje dejavnosti. Govorimo seveda o tem, da je vlada nekomu prepovedala delati. In ko to storiš, je dolžnost države oziroma v tem primeru vlade in seveda nas zakonodajalcev, da poskrbimo, da do teh ljudi pride pomoč zelo hitro, v pravi meri in da je ta pomoč karseda učinkovita, brez posebnih birokratskih postopkov, brez večmesečnega čakanja na to, da bodo sploh nekaj dobili. Še huje je to, da dejavnosti, ki so zaprte, niti ne dobijo pojasnil, zakaj ravno one ostajajo zaprte. Pa če govorimo o cvetličarjih, ki opazujejo, kako se v velikih trgovskih centrih artikli, ki jih tudi oni ponujajo, vendarle lahko prodajajo. Tudi če govorimo o gostincih, tudi če govorimo ne dolgo nazaj o avtoservisih, avtopralnicah in tako naprej. In zakaj teh pojasnil ni s strani vlade. Recimo danes v Dnevniku beremo članek, gospod Krek je rekel, da nimamo najstrožjih, imamo pa najdaljše ukrepe. In pojasnjeno je, da ukrep omejitve gibanja na občine ni pomembno vplival na zmanjšanje mobilnosti, pa je v veljavi že tri mesece. Mobilnost pa je seveda tista, ki pripomore k širjenju okužb. Seveda, ker imamo na drugi 54 % vseh smrti v domovih za starejše občane. In očitno je, da po analizah ta ukrep, ki velja tri mesece, ne deluje. In sprašujem se, če bi imeli enake analize za vsako dejavnost posebej, kaj bi te analize pokazale, torej koliko je zaprtje kozmetičnih salonov pripomoglo k dvigu števila okužb. Ker glavna napaka je bila storjena pri nezaščiti v domovih za starejše občane, pri tem, da se v določenem obdobju ni izdajalo karantenskih odločb ter seveda pri zakonskih podlagah za izplačilo bolniških nadomestil in nadomestil za samoizolacijo, karanteno in tako naprej. Dejavnosti ne dobijo pojasnil, zakaj so zaprte. Na drugi strani pa ne dobijo hitre učinkovite pomoči. Včeraj smo veliko povedali o fiksnih stroških pa še o marsičem, kar ni pravilno urejeno. In problem je razlikovanje specifik posameznih dejavnosti. Zdaj se pa bom, ker je ta priložnost, ozrla v prihodnost, ker sem danes prebrala, da je gospod dr. Lahovnik, nek višji svetovalec vlade, za vse te gospodarske ukrepe rekel: »A čas je, da začnemo razmišljati o izhodni strategiji.« Beži no, dobro jutro! Jaz bi rekla, da ima vlada že kaj pripravljeno. Ampak po izkušnji, kako ste čez poletje spali in pripravili nič ter potem seveda v PKP-jih ne razlikujete dejavnosti, ampak vse zmečete v isti koš, bomo očitno tudi pri izhodni strategiji gledali isto zgodbo brez razlikovanja posameznih specifik. Ker veste, berem tudi v Dnevniku, da okrevanje turizma bo trajalo vsaj do leta 2024. Že sama turistična organizacija pove, da so panoge znotraj turizma različno prizadete. Seveda, gostinec ni enak hotelski verigi. Nek pivovar, ki je pridelal ogromne količine, mikropivovar, ki se je dolga leta trudil, da je postavil svojo dejavnost, pa danes zliva po cesti ali pa bo zlival po cesti tisto trdo pridelano pivo, pač ni enak cvetličarju. Prireditvena dejavnost, industrija srečanj ni enaka kozmetičarki. Vsaka dejavnost ima svoje specifike, vsaka dejavnost je bila različno prizadeta in vsaka dejavnost terja od te vlade, da pripravi analizo, kako ji pomagati. Če ste zamudili pri pomoči v obliki teh PKP-paketov, si želim ali pa apeliram na vas, da pri izhodni strategiji uberete drugačno logiko, ker si ti ljudje to zaslužijo, da ko bodo lahko delali, ko jim bo dovoljeno, da delajo in ponovno razvijajo svojo dejavnost, bodo imeli primeren zagonski kapital, da se sploh poberejo normalno na noge. Jaz mislim, da je to dolžnost, ki bi jo vlada morala pripraviti in že danes usklajevati, kako najlažje, najhitreje in najboljše doseči posameznika, ki mu je bilo prepovedano delati. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo mag. Andrej Rajh. Pripravi se gospod Boris Doblekar. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Res je, razprava je burna in seveda je burna zaradi tega, ker se poslanci ponovno soočamo z novo inflacijo zakonodajnih ukrepov. Tokrat sprejemamo in obravnavamo že osmi sklop ukrepov, kar nakazuje predvsem na to, da se ukrepi sprejemajo hitro, nepremišljeno, da so neučinkoviti in da jih ljudje, ki jih morajo izvajati, težko izvajajo. Inflacija zakonodaje ni nikoli dobra. Zakon mora biti vedno tak, da sledi svojemu namenu in da ga tisti, ki ga mora izvajati, lahko izvaja. To pomeni, da ga mora poznati. In s takim načinom dela očitno ni tako. Na to nas je tudi opozorilo sodišče, ki je vladi naložilo, da mora tehtati sorazmernost ukrepov. In ko pogledamo, kakšni so ti ukrepi – ukrepi so taki, da je 300 tisoč ljudi moralo zaprositi za eno od vrste pomoči, da lahko delovna mesta obstanejo. In to zaradi tega, ker jim je država z dekretom prepovedala poslovati. Torej vlada ni rešila 300 tisoč delovnih mest, vlada jih je ogrozila s tem, ko je sprejela rokohitrske ukrepe, s tem, ko je sprejela ukrepe, ki v Avstriji niso veljali, ki niso veljali v Italiji, ki niso veljali na Hrvaškem. Pa imajo povsod v sosedstvu boljšo epidemiološko sliko. Še enkrat, vlada je ogrozila 300 tisoč delovnih mest, ni jih rešila, ni jih ohranila. Še več, prepovedala jim je delati, opravljati svojo osnovno dejavnost; s tem naredila veliko veliko škodo, ki jo bodo odplačevali naši zanamci. In to ne naslednja generacija, več naslednjih generacij. Vlada se je večkrat pohvalila – joj, izdali smo 60-letno obveznico, in da je to uspeh. Če bi nam dal kdo petletno obveznico, je mi ne bi bili v stanju vrniti. Si kdo predstavlja, da bo še nerojeni otrok ali pa zdaj rojeni otrok odplačeval kredite, ki jih ustvarja ta generacija, 60 let?! Skoraj do penzije. In to samo zato, ker so bili ukrepi sprejeti rokohitrsko in nepremišljeno. Mi imamo sprejete hude omejevalne ukrepe od oktobra prejšnjega leta, sosednji Avstrijci od decembra. Kakšna škoda je v tem času nastala? Kakšna škoda je v tem času nastala? 300 tisoč delovnih mest ogroženih. Kje je evalvacija ukrepov? In to ni samo medgeneracijski konflikt, ki se je ustvaril, to je večgeneracijski konflikt. Generacije, ki se danes rodijo, ki jih vi radi kažete na slikah, bodo ta dolg odplačevale 60 let. Niti v penzijo ne bodo mogli iti, ker bo starost dvignjena na 70. In ko govorimo o izhodnih strategijah, dinamikah, ciljnih ukrepih, kakšni ukrepi se sprejemajo, ko pogledamo stroške dela? V enem inženirskem biroju, če želiš, da funkcionira, je nenapisano pravilo 1 : 3, torej moraš zaslužiti trikrat več kot daš za plačo, da lahko pokriješ vse stroške. In če ti država nameni 700 evrov ali pa tisoč evrov bruto za minimalno plačo, kdo bo pokril 2 tisoč evrov izpada prihodkov, da lahko plačaš prostor, da lahko plačaš programsko opremo, da lahko plačaš razvoj, da lahko plačaš energijo? In o tem govorimo. In zato morajo ti ukrepi biti premišljeni in ciljno usmerjeni. In če mi vemo, da so bili ranljivi v prvi fazi predvsem starejši, in vlada je delala študije, pri katerih je obolele v domovih za starejše in bolnišnice kar razširila na celotno populacijo, zato da smo bili bolj kužni; oprostite, to ni pravi pristop. To je nepremišljeno, rokohitrsko dejanje. Ampak če se ozremo naprej, mi moramo kot družba sprejeti določene ukrepe, da lahko čim prej normalno zaživimo. Govorimo tudi o odpiranju šol, govorimo tudi o tem, da bodo starejši lahko kolikor toliko varno šli v trgovino, na pošto, do zdravnika. In tudi zaradi tega smo v Poslanski skupini SAB dali amandma, da se upokojencem zagotovijo tri brezplačne posebne maske s tem najvišjim standardom FFP2 na mesec. Hkrati zelo nasprotujemo, torej govorimo o 26. členu, da se socialni prispevki delavcem plačujejo nižje, kot so določeni za minimalno plačo, če je to obvezno. In upam, da bodo naši amandmaji sprejeti, ker so dobri. Če mi želimo najšibkejše obvarovati pred hudimi posledicami epidemije, potem jih moramo zaščititi; in zaščititi moramo tudi delavce. In delavcev se ne zaščiti na tak način, da se jim plačujejo nižji prispevki za socialno varnost, kot je to z zakonom predpisano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Boris Doblekar. Pripravi pa se gospa Eva Irgl. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Te razprave, ko poslušam, kaj dosti o PKP8 ni bilo, ampak je bilo bolj kot ne o nekih ukrepih, o epidemiji na splošno, o prebiranju člankov iz Dnevnika in ostalih medijev, ki nekako povzemajo delo naše opozicije v parlamentu. Moram reči, da bi rad na začetku pohvalil delo vlade, pohvalil delo ministra, pohvalil delo državnih sekretarjev in tudi pohvalil delo strank, ki so tvorno, državotvorno sodelovale pri oblikovanju in tudi sprejemanju dosedanjih protikoronskih paketov. In bi se zahvalil predvsem vsem strankam, ki so sodelovale – Desusu, Novi Sloveniji, SMC, naši stranki – Slovenski demokratski stranki in tudi Slovenski nacionalni stranki v opoziciji. Mi smo pripravili dobre ukrepe, ukrepe, ki prijemajo, ukrepe, ki pomagajo ljudem, državljanom Republike Slovenije in gospodarstvu. Eno samo kritiziranje, neke grožnje, podtikanja, ki jih slišim iz vrst opozicije oziroma neke koalicije KUL, ki se oblikuje že od meta puške v koruzo, od začetka epidemije lansko leto, pa ji to še ni uspelo, se mi zdi, da je to neodgovorno in ne prinaša nič dobrega. Imeli ste možnost vladati, ste imeli vlado, pa ste se odločili, da ne boste vladali, zato ker se niste počutili sposobne in vas je bilo strah sprejeti tako težko odgovornost. Vi ste se tega dobro zavedali in ste se odločili, da ne boste več vladali, hkrati pa ste se še skregali vmes notri. In zdaj poslušamo te neumnosti, nebuloze. Ob tem naj se še zahvalim in pohvalim predsednico odbora za delo, ki je sinoči dejansko dobro odpeljala to sejo ob vseh napadih, ki jih je doživljala na tej dolgotrajni, mučni seji, od različnih poslancev, predvsem poslanca stranke Levica, ki se je res pobalinsko obnašal in po vsem tem, kar smo poslušali in gledali, ni vreden, da se mu lahko reče poslanec. In res vse čestitke Evi Irgl, da je tole speljala, in tudi vsem, ki ste člani tega odbora, da ste podprli vse te člene PKP8 in tudi večino vseh pripravljenih amandmajev. Slišali smo že neštetokrat, koliko denarja je bilo namenjenega za kakšno stvar, za ljudi in za gospodarstvo, koliko milijonov in koliko bo še treba tega. Govorite, kot da se ne zavedate, da smo v epidemiji, da nam ljudje umirajo, da ljudje zbolevajo in da so popolnoma vsi ukrepi naravnani samo v to smer, da zdrži zdravstveni sitem, da zdrži zdravstveni sistem. In popolnoma nič drugega. Če ne bi bilo toliko obolelih, če ne bi bilo toliko mrtvih, ker vemo, da so mrtvi tudi zato, ker vaša vlada ali pa vaše prejšnje vlade niso poskrbele za domove za starejše, da so domovi neprimerni za bivanje starejših, da so neprimerni za to, da so se lahko razdelili v cone – varne cone in nevarne cone, rdeče, sive, ne vem kakšne vse. V takih domovih, starih gradovih, zapuščenih hišah, gradovih, ki ste jih nekoč plenili po državi in ste jih potem namenili za starejše občane. Sramota. Katastrofa. Zdaj pa pravite, kakšni so ti domovi. In kaj ste naredili do zdaj? Nič. Popolnoma nič. Ta vlada se je lotila ob epidemiji, ob vseh potrebnih ukrepih, ki so dostikrat tudi boleči, vsi se tega zavedamo, popolnoma vsi. Tudi sam se zavedam, da ni enostavno, da so omejitve take in drugačne, da se je treba držati ukrepov, da smo ljudje družabna bitja, da so šole zaprte. Poglejte, kaj se dogaja danes s šolami, koliko okužb je v šolah, kako se spet razredi pa šole zapirajo. Verjetno ste si pogledali zadnje podatke. Videli ste koliko okuženih učiteljev je bilo na testih. Si predstavljate, da bi vsi ti zanesli okužbe naprej med otroke, otroci domov staršem, starim staršem; potem pa kažete s prstom na vlado, da je toliko in toliko mrtvih. Ne vem, zakaj se je treba na tak način pogovarjati oziroma da niste konstruktivni. Veste, da smo po brezposelnosti v samem vrhu v Evropi. Nam se ni dvignila brezposelnost, in to zaradi ukrepov vlade, tega se menda zavedamo. O zadolževanju so vas polna usta, mi se zadolžujemo po negativni obrestni meri; da ne bomo zdaj govorili o tem, kako ste se zadolževali nekoč, kako se je zadolžila Alenka Bratušek, po kakšnih obrestnih merah in kam je šel tisti denar, v bančne luknje in tako naprej. Ne bom zdaj o tem, ker ni to tema današnje seje. Vemo, da so pridobili z osmim protikoronskim paketom invalidi, delavci, tisti, ki niso prejeli 200 evrov pomoči v decembru, to ste slišali, ampak takih stvari nič ne poveste, da je to v redu, da je to pozitivno, da je to dobro. Tega nič ne poveste, kot da ni nič. Nič niste povedali v opoziciji, da se vam zdi v redu, da so tudi 18-letni dijaki dobili pomoč, ki še niso na fakulteti, kajti študenti so dobili pomoč in tudi študenti, ki se šolajo v tujini. Jaz sem prav tako imel ogromno klicev, kot verjetno vsi ostali, tako za dijake kot za študente, za avtobusne prevoznike in za vse ostale, vsak se še nekje vidi, da mogoče nečesa ni dobil. Ljudje pa se, lahko vam povem, zavedajo, da je pomoč države bila pravilna, in se tudi zavedajo, da država na njih ni pozabila. In prav vsak je dobil pomoč – z vavčerji in z vsemi ostalimi ukrepi. In ni treba samo kritizirati, nagajati, živcirati pa begati naroda. Potem mediji povzemajo te vaše izjave in gledajo splošno stanje ter potem, če se le da, še dodano bolj napihnejo – in na koncu imamo celo zmešnjavo v državi. In se požvižgate na smrti ljudi, na obolele v bolnicah, ki so na respiratorjih, na zdravstvene delavce, ki garajo, samo radi rečete – prve bojne vrste; samo to. Ne zavedate se pa, da če ne bomo zajezili epidemije, bomo imeli bolnišnice polne in bomo imeli še več mrtvih, ker smo zelo stara družba, hitro starajoča se družba, in tega se menda zavedate. 300 tisoč delovnih mest smo rešili; ah, kot da nič ni. Brezposelni so dobili dodatke, vojni veterani, dodatki v zdravstvu, univerzalni temeljni dohodek, institucionalno varstvo, posebna pozornost, za čakanje na delo, 32 tisoč gospodarskih subjektov je dobilo pomoč. Dajte to malo večkrat povedati še v opoziciji, da ne bomo samo mi govorili; in tega se gospodarstvo zaveda. Gospodarstvo, ki dela, ki zaposluje ljudi in ki polni državni proračun. In ga vi imenujete raznorazni kapitalisti, buržuazisti in ne vem, kaj vse najdete v tistih knjigah od Marxa in Engelsa, da se vam že vsi režijo. In kar naprej same kritike. Kapitalisti mastno in brutalno služijo in z bajoneti jih je treba napoditi v morje in ne vem kaj vse. Katastrofa. In vi bi potem vladali, sestavili vlado in vladali. Kako, lepo vas prosim, na tak način?! Pa od kriminalnih družb in tako naprej. Za vas so kriminalne družbe podjetja, ki so nam priskrbela najcenejše hitre antigenske teste, in to je kriminalna združba. Žilne opornice in vse ostalo, ko so šli milijoni in milijarde v bančno luknjo, to pa za vas niso kriminalne združbe. Napadli ste na polno verske skupnosti – vse, kolikor jih je v Sloveniji. Napad na verske skupnosti, ali se zavedate tega, na vse, kar je mogoče. Človek ne more verjeti, kaj se vse dogaja. Pa da je to klientelističen zakon in ne vem kaj vse. Zakon, ki skrbi za ranljive, upokojence, študente, brezposelne, delavce, zato da bodo podjetja obstala, to je za vas klientelističen zakon? Lepo vas prosim. Pravite – obrnite se ven, kako je zunaj. Zelo podobni ukrepi. In tudi vsaka država ima najbrž drugačne specifične lastnosti. Sem pa stoodstotno prepričan, da imajo zelo podobne ukrepe; in nekatere države mnogo strožje, mnogo strožje ukrepe – od prepovedi oddaljevanja 50 metrov od stanovanja, enkraten izhod. Nimajo pa tako nore opozicije. Absolutno ne, to sem pa stoodstotno prepričan, da ni popolnoma nič konstruktivna. Redke izjeme, redki primeri poslank ali poslancev iz opozicije, ki imajo konstruktivno razpravo ali pa pomagajo vladi in vsem nam skupaj, ki se trudimo, da bomo prišli skozi to najhujšo krizo. In moram reči še enkrat, da sem vesel, da bo tudi danes ta osmi protikoronski paket sprejet, da bo pomoč prišla pravočasno do ljudi. Verjamem, ker se že pripravlja naslednji paket, da bo vanj verjetno vključeno še marsikaj ali pa kaj takega, kar se je morda do zdaj niti ne morda pozabilo, ampak mogoče v zmanjšani obliki kakšne pomoči uveljavilo s temi zakoni. Jaz bi res želel, da ste bolj konstruktivni, da nekako pomagamo vsi skupaj, da pridemo iz tega ven, da se ta epidemija konča in da zaživimo normalno življenje vsi skupaj. Nobenemu ni lahko in tega se vsi zavedamo. Toliko, hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Eva Irgl. Pripravi pa se dr. Franc Trček. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani gospod minister! Ker je včeraj na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide, ki mu predsedujem, razprava o tem osmem protikoronskem paketu trajala skorajda do tretje ure zjutraj, ne bom dolga. Tudi ker sem že prej imela predstavitev stališča poslanske skupine k tej točki dnevnega reda. Ne bom šla tudi v to, kako so nekateri opozicijski poslanci delali vse, da paket ne bi bil pravočasno sprejet. Moramo se namreč zavedati, da smo vezani na roke zaradi izplačil, in če mi ne bi izpeljali teh postopkov včeraj v pravem času in ne bi danes uspeli tega pripraviti za sejo Državnega zbora, potem, spoštovani državljanke in državljani, ta pomoč do vas ne bi prišla. In moram reči, da gre tukaj za načrtno škodovanje – in to je za poslance Državnega zbora nedopustno. Ne bom se spuščala v to, kaj se je tudi v nadaljevanju dogajalo, to ni tema te seje Državnega zbora; ampak tisti, ki so to sejo spremljali, bodo znali oceniti in preceniti, kdo na kakšen način deluje in ravna ter kdo je tisti, ki dela v dobro vas – državljank in državljanov. Raje se bom v tem trenutku osredotočila na tako imenovani osmi protikoronski paket, ta je namenjen, kot smo že večkrat povedali, blaženju posledic, ki jih ima covid-19 na različne segmente te družbe. Mi smo danes v situaciji, ne samo mi, celoten svet, Evropa, Slovenija, smo v situaciji, ki je nepredvidljiva, ki nastaja iz dneva v dan, vsakič znova je treba pretehtati določene ukrepe, vsakič znova je treba pretehtati, kaj je tisto, kar bo še vedno sorazmerno ter bo najbolje za državljane in državljanke. Smo v situaciji, ki terja od nas po eni strani odgovorne odločitve, obenem pa tudi hitre odločitve. In če se dogajajo hitre odločitve, se seveda lahko tudi zgodi, da v kakšnem paketu kakšna kategorija umanjka, ampak se potem to nadomesti v novem, naslednjem paketu. Najprej glede socialnega dialoga. Ves čas tukaj poslanci iz opozicije govorijo, kako ni nobenega socialnega dialoga, kako Ekonomsko-socialni svet ne funkcionira, kako se nič ne znajo dogovoriti, nič zmeniti, nič. Ampak jaz mislim, da gre tukaj za precejšnjo politizacijo. Če kdo, potem ta vlada skrbi za socialni dialog. Če kdo, potem ta vlada skrbi za socialni dialog. Mi smo do sedaj izpeljali že sedem protikoronskih paketov. Večkrat je bila dosežena visoka stopnja konsenza s socialnimi partnerji. Naj me minister popravi, če temu ni tako, visoka stopnja konsenza s socialnimi partnerji glede rešitev, glede ukrepov. Ta dialog je nedvomno potekal in jaz tudi mislim, da je potekal na visoki ravni. Je pa res, da ne moreš vedno vsem ustreči, to je pa dejstvo. In odgovorna vlada, odgovorna izvršilna veja oblasti je tista, ki mora pretehtati, kaj je v nekem trenutku vzdržno in kaj ni, kaj je treba nujno sprejeti in kaj je mogoče manj nujno. To so stvari, s katerimi se ukvarja odgovorna vlada. Verjamem pa, da opozicija teh skrbi nima, ker nima nobene odgovornosti. In nima nobene odgovornosti, ko govorimo o tem, kar se dogaja v tako zahtevni situaciji, nima odgovornosti. Imate pa odgovornost, da pomagate in da ne rušite vsega, kar dobite pred sabo s strani te vlade. In da delujete škodljivo proti državljankam in državljanom Republike Slovenije, tega pa nimate. V tem delu bi morali biti odgovorni. Za to ste tudi bili izvoljeni v ta parlament, ne zato, da škodujete, ampak da odgovorno ravnate. Jaz nimam nič proti temu, da opozicija pove svoja stališča, da problematizira, da daje predloge, da ima mogoče druge rešitve. Jaz proti temu nimam nič, to je pomembno. Mi smo bili večino časa v opoziciji in vemo, kako se deluje, in vemo, da je treba izvršilni veji oblasti gledati pod prste, to jaz razumem. In smo tudi v parlamentu, kjer je dovoljeno razpravljati, kjer je priporočljivo, da se razpravlja, da se čim bolj izmenjuje stališča; vendar pa na nek argumentiran, predvsem pa kulturen, kultiviran in spoštljiv način. To pa žal od nekaterih opozicijskih poslancev doživimo zelo redko. V sedmih protikoronskih paketih smo razdelili že veliko pomoči. Upoštevane so bile praktično vse kategorije. Tiste kategorije, ki do sedaj niso bile zajete, pa so sedaj zajete v PKP8, še posebej ko govorimo o tako imenovanem solidarnostnem dodatku, ki ga dobijo v tem trenutku tudi nekatere druge kategorije – dijaki, študenti, vojni veterani in invalidi. Še posebej pomembno se mi zdi, da smo ta solidarnostni dodatek v višini 150 evrov, ki ga prinaša osmi protikoronski paket, namenili invalidom in vojnim veteranom. Jaz zelo pozorno spremljam te vsebine. Pred kratkim sem se sestala s predsednikom Nacionalnega sveta invalidskih organizacij Slovenije gospodom Severjem in sva precej detajlno šla skozi vsebine, ki so ključnega pomena za invalide. In med njimi je bilo tudi to, da je treba vzpostaviti takšen sistem, ki bo tiste najnižje pokojnine zvišal vsaj na raven socialne pomoči, kar smo mi v Slovenski demokratski stranki že večkrat tudi predlagali. Jaz verjamem, gospod minister, da bomo naredili vse v tej smeri, da to izpeljemo tudi v prihodnje, sedaj pa je pomembno, da smo dali ta solidarnostni dodatek v višini 150 evrov. Seveda pa jaz tukaj ne bom odnehala in mislim, da mi boste šli naproti, da bomo izpeljali tudi ta drugi del. Mislim, da ne bi smelo biti nekih večjih problemov s tem. Seveda sva takrat obdelala tudi druge stvari, ampak to pomeni, da se socialni dialog vrši na različnih nivojih. Saj socialnega dialoga ne opravlja samo vlada. Socialni dialog se ne opravlja recimo samo s sindikati. Ne opravlja se samo z njimi, opravlja se tudi z drugimi posamezniki in le-ti povedo in veliko jih reče, da je ta dialog zelo dober. Vlada je tudi v tem paketu, torej osmem paketu, šla nasproti sindikatom in je odpravila, to se mi zdi pa zelo pomembno, neenako obravnavo zaposlenih pri izplačilih kriznega dodatka v višini 200 evrov. To pomeni, da bodo po uveljavljenem osmem paketu do izplačila kriznega dodatka upravičeni vsi delavci v zasebnem sektorju. Zelo pomembno je bilo, da je vlada to neenakost odpravila. Zelo pomembno. Na to so opozarjali delavci v zasebnem sektorju in to se je tudi spremenilo. In tukaj je vlada stoodstotno šla naproti tudi sindikatom. Zato bi prosila, ko govorimo o socialnem dialogu, da dajmo najprej pogledati, kaj se zares dogaja, potem pa lahko tudi govorimo. Pomembno se mi zdi reči, da smo v vsem tem času ne samo pomagali, da se je gospodarstvo nekako stabiliziralo v tem obdobju te zahtevne situacije, da se je pomagalo turizmu, da se je pomagalo različnim deležnikom; ampak pomembno je, da je pomoč zaradi posledic epidemije covida-19 pravočasno, hitro in predvsem neposredno prišla tudi do ljudi. In to ljudje sami povedo in so hvaležni. Vse ostalo je propaganda. Propagando pa obvladate, ne bom povedala, od katerega leta naprej, ker to si znate sami odgovoriti, propagando ste vedno obvladali in jo še danes. Imate večinske medije pod sabo, veste, kako je treba kakšno stvar izpeljati; in seveda lahko delate propagando naprej. Tako kot jaz opažam, da v tem državnem zboru veliko poslancev – pa ne prihajajo samo iz leve opcije, da ne bo pomote, so tudi na desni – išče veliko pozornosti z ekscesi in tako naprej, morebiti vsake toliko časa, ker to nekako prinaša vstopnico v te večinske medije. Če danes delaš dobro, profesionalno, odgovorno, vsebinsko, si popolnoma ignoriran v medijskem prostoru. Če pa delaš ekscese, ki ne prinašajo nič dobrega za nikogar, nič dobrega za nikogar, potem si pa seveda po vseh medijih in se lepoto odvija, kot se; ali pa če imaš neke druge povezave. Jaz bi si želela, da v tem političnem prostoru, v državnem zboru začnemo z neko bolj konstruktivno polemiko o vseh vsebinah, ki pridejo v ta državni zbor. Ne razumem tudi te dejansko zelo sovražno nastrojene energije, ki se vrši v teh prostorih na različnih sejah odborov. Zakaj je to potrebno? Zakaj? Ali nismo tukaj zato, da naredimo dobre stvari. Zakaj je to potrebno? Jaz tega res ne razumem, moram povedati. Se opravičujem, izhajam tudi iz včerajšnjega dogajanja pa tudi dogajanja izpred nekaj mesecev. Jaz sem že dolgo poslanka, ampak takšnih načinov komunikacije nisem nikoli prej doživljala. Pa smo imeli s poslanci zelo polemične razprave, kar je čisto normalno, ampak ne glede na to, s katere strani je kdo prihajal, te razprave so bile spoštljive drug do drugega. Tukaj bomo morali še kakšen korak narediti. Ta paket, ki ga imamo danes pred seboj, prinaša dodatne ukrepe zlasti za ohranitev delovnih mest in za pomoč gospodarstvu. Že prej sem povedala, da bodo nekatere kategorije dobile solidarnostni dodatek. Je pa pomembno tudi to, da bodo brezposelni, ki so delo izgubili po 12. marcu 2020 in so še vedno brezposelni, prejeli tudi 150 evrov. Tukaj gre za vrsto pomoči, ki je glede na to, v kakšnem stanju smo, v kakšni situaciji se nahajamo, nujno potrebna. Dejstvo je, da če ne bi bilo vseh teh paketov, ne bi mogli ohraniti približno 300 tisoč delovnih mest. Veste, da se trg dela sedaj sooča res z izjemnimi preizkušnjami, in vlada dela vse v tej smeri, da vsaj malo ali pa dovolj ublaži posledice, ki jih ima ta epidemija covida-19. Če pogledamo brezposelnost, vidimo, da le-ta v zadnjih mesecih ni naraščala. In to je dober podatek. To je dober podatek in kaže, da se znajo neke stvari tudi izboljšati. Analize tudi kažejo, da bo okrevanje gospodarstva mogoče doseči šele v drugi polovici leta 2021, ampak to je seveda razumljivo, saj je praktično ves svet v tej epidemiji. Je pa pomembno tudi to, kar so povedali nekateri strokovnjaki, da Slovenija ohranja ugled na finančnih trgih in da je to bistvenega pomena zaradi tega, ker se zato lahko ceneje ali pa bolj poceni zadolžuje. To so argumenti, ki so pomembni zato, da vidimo, prvič, kakšna je širša slika teh ukrepov, in da potem tudi vidimo, kakšne učinke imajo ti ukrepi, ko so implementirani, na različne kategorije, predvsem pa na gospodarstvo in podjetništvo. Bom rekla samo še to, da v enem izmed paketov, in to se mi zdi pomembno, smo zagotovili še dodatnih 31 milijonov evrov za institucionalno varstvo. Zakaj je bilo to pomembno? Še posebej zaradi tega, ker so pač najbolj ranljive skupine zaradi covida-19 prav starostniki. In tukaj smo seveda vložili sredstva in tudi druge napore, da bi se stvari čim bolj tudi človeško odvijale, kar je pomembno, ker gre za zelo zahtevno zdravstveno situacijo; in izgube so velike, vsekakor. Jaz bi samo še rekla, da sem vesela, da smo včeraj kljub vsem nesprejemljivim ravnanjem – ne bom več rekla, kaj vse si mislim o teh ravnanjih – sprejeli ta osmi paket na odboru. In upam, da bo tudi danes od vseh poslanskih skupin sprejet, ker to bi bilo dobro in je dobro za državljanke in državljane Republike Slovenije, zlasti pa za gospodarstvo in za trg dela. Najlepša hvala, gospa predsedujoča.
Hvala lepa, gospa Irgl, za vašo razpravo in za to, da ste pripomogli k umiritvi energije v tej dvorani. Pa če malce nadaljujem v vašem duhu pa se pošalim, imate srečo, da vodim jaz sejo v tem trenutku, ko ste vi razpravljali. Vaš poslanski kolega bi vas najverjetneje nekajkrat opozoril. Šalo na stran. Nadaljujemo. Gospa Violeta Tomić, imate repliko? Ja, izvolite.
Sem že razpravljala, hvala na opozorilo. Tole, kar smo zdaj poslušali, je čisto sprenevedanje, kolegica Irgl. Tudi jaz lahko tako mirno govorim pa kapljam na možgane ljudem in rečem, kaj vam pa je, jaz to delam iz ljubezni, čiste ljubezni. Prosim vas, to, kar ste zdaj govorili, da smo na nekulturen način razpravljali, gospa Irgl, na vašem odboru, smo predlagali dobre rešitve za državljane, za tiste najranljivejše, ki ste jih gladko povozili tudi vi, ko ste vodili odbor. Jaz si ne dovolim, da vi meni govorite, kako jaz in mi v opoziciji vam nismo pustili, da ljudem pomagate. Ne. Mi želimo tudi pomagati ljudem, pa ne samo enim izbrancem, tistim, ki jim že tako in tako ni treba pomagati. Pravite, zakaj je potrebna vsa ta sovražna energija? Poglejte si vašega predsednika, spoštovana gospa Irgl, kdo seje sovraštvo, kdo zmerja z medijskimi prostitutkami novinarke, ki mu niso všeč; kdo zmerja mednarodne politike. In govorite, da smo zadržali kredibilnost na finančnih trgih. Pa mi nimamo kredibilnosti več nikjer, ker nam vlada Janeza Janše, predvsem pa on osebno, dela sramoto povsod po svetu, kajti ta pomoč je bila tudi pogojena z vladavino prava. In samo Poljska in Madžarska sta bili proti in žal Slovenija. Slovenija, ki preganja kulturnike, medije, vse, ki niso v lasti Janeza Janše. Zakaj je treba, spoštovana koalicija, tako grdo delati z vsemi po sistemu – kdor ni z nami, je proti nam. Zakaj je treba državljane in državljanke ustrahovati in pisati visoke kazni, jih pretepati in jim ne dovoliti, da izkažejo svoje legitimno nasprotovanje, ustavno zagotovljeno nasprotovanje tej vladi. Oprostite, ampak to je takšno sprenevedanje. In nesprejemljiva ravnanja niso na strani opozicije. Opozicija vas prosi in opozarja, da vendarle postanite malo bolj človeški in pridite s svojega piedestala. In Janez Janša nas res ne pelje nekam, kjer bo sonce sijalo za vse nas. Hvala.
Hvala lepa. Besedo je sedaj želel gospod minister. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovana gospa podpredsednica. Naj povem, da delim vaše mnenje o prejšnjem izvajanju gospe Irgl. Tudi sam želim prispevati k umirjeni, konstruktivni, argumentirani razpravi. Zdajle imam tukaj posodobljene podatke glede uveljavljanja ukrepov za trg dela, ker je bilo še kar nekaj razprave tudi po moji intervenciji glede trga dela in pomoči za ohranitev delovnih mest. Nekdo mi je polagal v usta, da smo rešili in tako naprej. Govorim o pomoči za ohranitev delovnih mest. Še vedno smo v času epidemije in ne moremo še delati zaključkov. In res mislim, lahko pogledamo tudi magnetogram kasneje, da striktno govorim o pomoči za ohranjanje delovnih mest, seveda pa sem sam, ekipa, vsi skupaj, cela vladna ekipa hvaležni delodajalcem za sodelovanje in tudi zaposlenim, da vsi skupaj, z vsemi deležniki skupaj konstruktivno gremo skozi ta čas. Podatki od aprila 2020 do konca januarja 2021, čakanje na delo doma je uveljavljalo več kot 31 tisoč poslovnih subjektov za približno 260 tisoč oseb. Če to ni pomoč zaposlenim za ohranjanje njihovih delovnih mest, če to ni pomoč podjetjem za ohranjanje njihovih delovnih mest. Za ta ukrep je bilo do danes izplačanih 394 milijonov evrov. Skrajšani delovni čas, ta ukrep je koristilo več kot 7 tisoč 600 delodajalcev za več kot 40 tisoč oseb. Izplačanih je bilo že 33 milijonov evrov. Do konca januarja 2021 je bilo za vse interventne ukrepe – čakanje, skrajšani delovni čas, karantena, višja sila, začasno denarno nadomestilo – skupaj izplačanih okoli 433 milijonov evrov. Nekdo je prej v razpravi rekel, da s tem ogrožamo delovna mesta. Nekje se konceptualno ne srečamo v tej razpravi, v tej debati. Mislim, da so zelo konkretne številke; in tudi odziv gospodarstva, odziv delodajalcev ter tudi odziv zaposlenih je pozitiven na to pomoč in pomoč je zelo konkretna. In ta vlada je res te ukrepe ciljala na način, da grejo do ljudi; ne samo nekim, kaj pa jaz vem, bančnikom, bankam, nekim mrežam, kapitalskim povezavam in tako naprej, kot morda kdaj v preteklosti; ampak ljudem. Poleg teh ukrepov za trg dela imamo še druge ukrepe za pomoč gospodarstvu za ohranjanje delovnih mest. Sem hvaležen, ker je prej nekdo v razpravi omenil, da je res velika večina mikro in majhnih podjetij. Zelo dragoceni so samozaposleni in delovna mesta, tudi teh samozaposlenih, ohranjamo z ukrepom mesečnega temeljnega dohodka. Do 8. januarja je bilo v drugem valu epidemije izplačano 117,3 milijona evra. Zaposlenim in samozaposlenim za karanteno, višjo silo – milijon in pol evrov. In za ukrep, ki po krivici doživlja veliko kritiko, pa se je dobro začel v tem mesecu izplačevati, in mislim, da to ni taka majhna številka, za delno kritje fiksnih stroškov smo že izplačali 133, skoraj 134 milijonov evrov. Če to ni konkretna pomoč za ohranitev delovnih mest in če to ni investicija v prihodnost, v čas po koroni, potem res ne vem, kako bi lahko to poimenoval. Poleg tega s številnimi ukrepi še zagotavljamo likvidnost gospodarstvu. Spomnimo se turističnih bonov, so podaljšani do konca leta 2021. Tukaj je bilo opravljenih izplačil že za 128,3 milijona evrov. In še ostali ukrepi – odlogi kreditov komercialnih bank, javnih skladov in kreditov za podjetja v težavah, odlog ali obročno odplačevanje davkov, likvidnostni krediti podjetniškega sklada, regionalno razvojnega sklada do 50 tisoč evrov za manjša podjetja in še covidukrepi ministrstva za gospodarstvo, ki so izven PKP-jev, ampak so vseeno so namenjeni pomoči gospodarstvu. Gre za finančne instrumente in razne javne pozive, so posojilni skladi SID banke, mikrokrediti, garancije podjetniškega sklada, COVID-19 javno povabilo turizem SPIRIT in COVID-19 javni razpis RRI SPIRIT. Sam z ekipo Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti to jemljem kot dejstva, ki kažejo na naklonjenost te vlade, da pomaga tam, kjer je treba, in toliko, kot je treba. Slišimo tudi opozorila tistih, je bilo tudi v razpravi izpostavljeno, ki svarijo pred prevelikim zavijanjem gospodarstva v vato, kar bi lahko pomenilo težavo potem pri izhodni strategiji in pri ponovnem zagonu. Te ukrepe sprejemamo vedno s tehtanjem in tudi v nekem dogovoru s tehtnimi argumenti članov svetovalne skupine. In seveda prevzemamo odgovornost za to, ko sprejemamo to na vladi in tukaj v parlamentu. Malo kasneje se bo, upam, pridružila še državna sekretarka z Ministrstva za zdravje, ker bo lahko najbolje utemeljila. Nekaj hude krvi je bilo prej v razpravah izpostavljene glede tega, da smo z odlokom zaprli gospodarstvo, in zakaj smo to zaprli in da delamo veliko krivico. Sam nisem z Ministrstva za zdravje ali pa medicinske izobrazbe, ampak ta vlada ni zapirala gospodarstva v globalu, industrije v globalu. Nismo se za to odločili in dobro je, da se nismo, ker tudi dogajanje na trgu dela zdaj kaže, da so razmere dobre za poslovanje. Nekdo je prej tudi omenil, izpostavil, da je zaradi specifike slovenskega gospodarstva zelo pomembno, če je le mogoče, da panoga deluje. Ker če bo v tem globalnem svetu izgubil naročnika, ga bo zelo težko ponovno dobil, ker ga bo hitro nadomestil nekdo z drugega dela sveta. Tiste dejavnosti, ki pa smo jih z vladnim odlokom zaprli ali pa so še zaprte – in ni jim lahko, to vemo –,predvsem storitvene dejavnosti, ki pa so z vladnim odlokom zaprte, pa seveda za to obstaja zdravstvena utemeljitev. To govorim zato, da ne bi obstal v zraku nek vtis, da se mi kar usedemo, odločimo in rečemo – to in to in to bomo zaprli. Ravno obratno: kaj imamo lahko odprto, da ljudje delajo, da imajo službe. Tega si pravzaprav dela zmožen, zdrav človek želi – da lahko dela, opravlja svoj posel. In to žene naprej naše življenje in to je tudi garant tega, da bomo po tej epidemiji lahko dosegli hiter odboj in novo rast. Pa sem pravzaprav hvaležen, da me nekdo potem zaradi tega označi za nekega optimista. Tak sem in ni prva preizkušnja, s katero smo se srečali, in tudi ne bo zadnja. Ampak vsaka nas utrdi, morala bi nas tudi povezati In upam, da je ena kritična masa ljudi, jaz jo čutim in jo poznam, ki zna videti priložnost v tem, da se povežemo in potegnemo naprej. In zdaj je čas za to, da se pripravimo na čas po koroni. Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica.
Hvala lepa, gospod minister. Naslednji ima besedo dr. Franc Trček. In potem še kot zadnji v tem krogu gospod Jure Ferjan.
Hvala lepa za besedo. Jaz žal ne znam tako lepo šepetati kot Violeta, ker sem na tem področju diletant. Zdi se mi, da se je celo tako imenovalo neko prvo amatersko gledališko društvo v Celju. Diletanti smo včasih bili tisti, ki nismo bili profesionalci. Žal ta vlada na preveč področjih deluje diletantsko. Moram se malo obregniti ob ta predhodna ubesedovanja. Najprej sta nam tukaj predsednik Državnega zbora in podpredsednik Državnega zbora držala neko pridigo, kaj lahko razpravljamo in kaj ne, potem sta oba razpravljavca SDS to drito kršila in nam tukaj brala neko moralko. Jaz se tudi strinjam s kolegico Irgl in se tudi sprašujem ista vprašanja, da smo res, kot bi rekli mogoče mlajši, čisto zbluzili in da je to samo še eno bevskanje počez. A veste, za dialog potrebuješ najprej ljudi, ki so na to pripravljeni, pa smo videli, za kakšen dialog je bil pripravljen podpredsednik Državnega zbora do podpredsednice Državnega zbora. Pa je takrat kolegica Irgl tukaj sedela in drito gledala in molčala. Če bi takrat odreagirala, bi jo jemal resno. Če bi odreagirala takrat, ko je moj sosed, ki tukaj zdaj sedi, Kaloh lagal, da sem jaz zapustil otroke, ker sem se pač ločil, nisem jih pa zapustil; pa je tudi molčala pa se je mogoče kdo še tam hehetal z vaše strani, bi jo jemal resno. Če bi takrat odreagirala, ko še nisem bil politik, ko ste mi metali naprej, da imam prepoved približevanja bivši ženi, ker sem jo dvakrat pretepel, kar je drito laž, bi jo tudi jemal zares. Vi ste tulili v ta gozd − nestrpnost, spoštovana gospoda, in zdaj smo pa mi vsi skupaj skoraj že svojad. In nekako po tem, kar izvaja tukaj podpredsednik Državnega zbora, kar izvaja predsednik Vlade in še kdo, se bojim, da nas bodo kmalu lovili tukaj po parlamentu kot na tistem griču v Washingtonu. In takrat ne bodo gledali, ali je Eva Irgl, ali je Violeta, ali je Kordiš, ali sem jaz, ali je mladi nadomestni poslanec − takrat bomo vsi fasali. In kdaj jih je v Ameriki začelo, kakor bi rekli v jeziku moje matere, u dupe žvakat? Ko so tam vsi bežali pred zblojenimi skrajnimi radikalci, ki jih noben nima pod nadzorom. To je dolg uvod. Kje je težava, gospod minister? Težava ni le v tej vladi, težava je v tem, ker je v vladi in v politiki in nasploh premalo kvalitetnih družboslovcev, premalo analitičnih družboslovcev, ki znajo misliti na družbo in njen razvoj. Mi smo država, ki nima enega resnega gospodarskega tednika, kaj šele dnevnika, kaj šele inštituta. In potem se sprašujemo, kje smo. Pa mogoče, če bi imeli tisti zakon o političnih fundacijah, bi vsaj vsaka resna stranka − toliko smo socialni demokrati pa tudi vi krščanski demokrati resni, pa tudi jaz kot krščanski demokrat v Socialnih demokratih − imela vsaj dva, tri, kot jaz rečem, pubece ali mlado damo, ki bi se resno s tem ukvarjali. To, kar govori vlada, pa minister je omenil teren, to, kar meni govori teren. Pa tudi če bi meni recimo pol ljudi lagalo, ki me kličejo v obupu, pa mi ne, je nek prevelik razkorak. Je razkorak skoraj dveh različnih vesolj. Ko sem bil skupaj s kolegico Jeraj pri Pirkoviču na tretjem programu, se je hvalila s tem − Joj, glejte, v Italiji so sprejeli samo dva PKP-ja, mi smo jih pa sedem, pa sedaj bo osmi in tako naprej. Potem kolegica Irgl je rekla, da ne moreš vsem ustreči. To je napačen pristop. Dajmo reči, da v osnovi podobne ukrepe delajo vse vlade po Evropi, tu ta ni izjema, verjetno tudi vlada, če bi jo Miha Kordiš vodil, ne bi bila izjema, pa če bi bil jaz njegov podpredsednik. Ampak ta vlada se dokaj ponesrečeno in prepozno gre neko navidezno uravnilovko, ker pogosto pozabi čisto na take bazične zadeve, kot je kolega Šiško govoril. Ja, nekdo je v srednji šoli pa je star 19 let. Nekdo je mogoče padel kakšen razred pa je star 20 let. Nekdo je šel v srednjo šolo malo pozneje, pa je mogoče star ne vem koliko let. Če nekako razložim na primeru. In seveda bi se morali resno vprašati, tudi koga pozitivno diskriminirati. Nimam nič proti verskim uslužbencem pa duhovnikom, ampak se mi zdi, da verjetno v tem PKP8 potrebujemo kakšno drugo pozitivno diskriminacijo. Kolegica Jerca je govorila o mladih. Ko po tem bevskanju v Državnem zboru pridem domov, me moja najprej napade, da nobena stranka se resno ne ukvarja z mladimi. To je žal res. Ta nek vbogajme 50 evro. Danes sem si šel nočitev rezervirati, ker vem, da bomo dolgo, pa sem dal malo napitnine eni študentki, tako konkretno, dokler imam, lahko dam; pa je skoraj skupaj padla. Rekla je − toliko že dolgo nisem dobila. Pa ne da bi se s tem hvalil, ker se nekako s tem ne ukvarjamo. Mogoče tudi zato, ker večina politikov s svojimi dohodki lahko poskrbi za lastne otroke, pa potem nimajo tega uvida, da je svet mogoče drugačen. To je že dovolj, če pogledate, kaj Janša pravi − saj moja dva pubeca sta super, ful navdušeno sta doma v šoli na Zoomu. Večina otrok pa nima take kvalitete življenja, kot jo imajo otroci Janeza Janša, sorry. In če kdo, bi se tega moral zavedati predsednik Vlade. Rad bi se šel tudi neko resno razpravo, ampak saj nam jo onemogočate, kolega Cigler. Nacionalni načrt okrevanja in obnove je nek dokument, ki je zaprt. Je nek dokument, o katerem ne moremo resno razpravljati, pa bi morali, tudi da vidimo, zakaj imamo težave z njim. Ker se je v tej politiki na vseh straneh pozablja nekaj, čemur jaz rečem prfoksarska perpleksnost mišljenja, ker se je pozabilo misliti na družbo, ker se misli samo parcialno, komu bo kdo ustregel. Bomo imeli resne težave s tem. In tisto, ne vem, milijardo 600, na koncu se bomo nekaj izpogajali, da jo bomo zabetonirali. Pa kot je že več kolegov povedalo, zdaj zadolžujemo naše otroke, zadolžujemo naše vnuke in zadolžujemo pravnuke in pravnukinje. Saj verjetno ne jaz, ne Janša, ne Žiga Turk, ne kaj je že tisti, Frutek mu rečemo ljubkovalno, ne bomo čez 60 let plačevali teh kreditov, ampak to še ne pomeni, da ne smemo biti resni na tem področju. Primerjalni podatki nam kažejo, nisem si jaz tega izmislil, resni inštituti so to delali, da damo primerjalno gledano dvakrat več penez za manjše učinke kot določene države Evropske unije. Leto dni skoraj porabimo, vidimo, da so nam okužbe v gospodarstvu eden glavnih virov okužb, da naredimo to, kar so že Avstrijci, Nemci, Hrvati pa še kdo že zdavnaj naredili. In način karantenskih odločb in stoodstotno nadomestilo. Nekdo v moji družini je trenutno doma, ker se je nekdo drug okužil, pa ne iz mojega ožjega mehurčka, in je celo dopoldne moral po mobitelu urejati neke zadeve, da se ga je, po domače povedano, firma malo znebila na pleča države, čeprav je ta firma zelo dobro poslovala 2019, je imela več dobička kot kakšna slovenska mestna občina. Mi tudi v tej uravnilovki nismo gledali, koga subvencionirati in koga ne. Saj smo leto 2019 imeli rekordno po dobičkih. Jaz bi v teh PKP-jih ali ločeno videl tudi nek zakon, ki bi to trasiral v bodoči gospodarski razvoj in razvoj tehnologije. Saj veste, kdaj se je začelo Šarca na političnem kolu vrteti. Ko je ven dal tisto možnost, da bi bil prenos teh dobičkov v zasebno denarnico nekoliko več obdavčen. Še vedno dosti dosti nižje kot Ameriki, v Avstriji pa še kje drugje. Spet imamo v tem PKP nek podtaknjenec neke nove prekrškovnosti. Krščen matiček, ali vam po letu dni ni jasno, da se s tem, da boste žugali ljudem, iz te epidemije ne bomo izvili ven. Jaz se opravičujem, ampak nismo vsi mazohisti; če mogoče, ne vem, v SDS ste, to nam kolegi govorite, vedno ste v nekem strahu, kdo bo kandidiral, kdo ne bo. Folku se bo speljalo, enostavno povedano. Upravičeno, pa ne da jih pozivam k temu. Saj v bistvu že v nekih občinah, ki so dejansko tako imenovano vaše po sestavi občinskih svetov, starši zgroženo protestirajo pred šolami, bi jih bilo treba nekako slišati, pa jih v bistvu ne slišite. In zdaj boste spet tu podtikali, kako boste nekoga kaznovali. Prosim lepo, ali ni tega dovolj po že letu dni?! Vsak psiholog, socialni psiholog, psihologinja z leti izkušenj, tisti dolgoletni gorski reševalec iz bohinjskega konca, so vam tudi lepo povedali − jenjajte s tem, nehajte s tem. Saj veste, da nikamor naprej ne gre. Ne, ampak bum. Nam se bo zdaj dejansko razkrila ne ravno krasna struktura slovenskega gospodarstva. In na to bi bilo treba misliti. Franček Drenovec je nek človek, ki o tem dokaj osamljeno že 20 let piše. Mogoče bi se morali tudi vprašati, kako imamo mi lahko osnovno plačo nižjo od minimalne plače. Se opravičujem, ampak meni je to kriminal. Meni je to protiustavno. Pa še na nekih organizacijah, ki so sindikalno in drugače relativno dobro poštimane, že če grem gledati tiste osnovne plače na ajzenponu, koliko imajo razredov, jih je dve tretjini pod minimalno plačo. Nek čas je tudi za razmislek, ker jaz tu osamljeno tulim že v bistvu osmo koledarsko leto, da neka gospodarska dejavnost, ki ne more generirati tisoč 400 bruto na zaposlenega, je nekaj, česar se v Sloveniji ne moremo iti, ker minimum od minimuma človeškega dostojanstva zaposlenemu ne moremo ponuditi. Zdaj, ko dela, gara; kaj šele takrat, ko bo v penzionu, če ga bo sploh zgaran dočakal. To je neko vprašanje, s katerim bi se rad konstruktivno pogovarjal z ministrom, z državnim sekretarjem ali s komerkoli od 89 prisotnih tukaj. »Težki časi zahtevajo odgovorne politike.« To je citat Tatjane Rojc, senatorke v italijanskem senatu, Slovenke. In jaz neke odgovornosti ne vidim, pa ne bom rekel, da je vse krasno na opozicijski strani. Ampak ali bomo mi pa naši zanamci te kredite odplačevali z neko politično ekonomijo minimalnih plač pa osnovne plače pod minimalno plačo?! Oziroma tudi vprašanje – Kdaj se bodo ti PKP-ji nehali? Saj ta je še kar skromen. Ta šari v bistvu zgolj po nekaj zakonih pa starih PKP-jih, kjer ste kaj pozabili. Ali kdo sploh še folga, kaj smo mi že vse razsuli. Verjetno gospe kolegice iz Zakonodajno-pravne službe. Pa Grims je tulil včeraj ali predvčerajšnjim, da bi bilo eno treba iz šihta vreči, ker ni spisala tako, kot bi on rad. Takemu poslancu bi bilo treba vzeti pasivno volilno pravico; ne pa gospe iz Zakonodajno-pravne službe, ki so same krasne dame, tudi če se včasih ne strinjam z njimi. Dejansko bi morali vsi poslanci in poslanke biti ponosni, da imamo tako dobro Zakonodajno-pravno službo. Jaz bi hotel imeti še tako močan oddelek za raziskave in razvoj v Državnem zboru, tukaj bi potem vsi nekaj pokazali; pa ne bom rekel, da tudi oni ne delajo okej. Da ne bom predolg ob vseh amandmajih, ki se nekako ponovno poskušajo vlagati s strani opozicije. Socialni demokrati se v vseh naših amandmajih ukvarjamo z delavci in delavstvom. Ker kakorkoli že obračamo, struktura slovenskega gospodarstva je, kakršna je. Moramo se zavedati, da dejansko delavci so tisti ali smo tisti, ki bomo ustvarjali prihodnjo blaginjo za vse. In nekako v tej smeri gredo vsi naši amandmaji, ki jih bodo opredeljevali kolegi. Vizavi tej koaliciji pa tako – preden nastaviš ogledalo drugemu, ga nastavi najprej samemu sebi. Verjemite, da trenutno niste v tem položaju, da bi nam lahko brali moralke. Jaz vam jih ne berem, ker to ni moj šiht, bi šel za moralnega teologa, če bi hotel to početi, z vsem dolžnim spoštovanjem do njih. Ne vidim, da je pa tukaj ravno nek interes po skupnem iskanju rešitev. Mi imamo to nesrečo, da imamo nekega predsednika Vlade, ki v 21. stoletju misli, da bomo – ajde, da ne bomo o čistem vinu govorili, bom neko drugo fazo uporabil – voz potegnili iz blaga z enoumjem. Pa že na kmetih, če se nam je kakšen voz ustavil v blatu, je več ljudi šlo okoli pa smo pretehtali nekaj predlogov pa smo verjetno našli kakšen kompromis, tudi kdo, ki obvlada fiziko; in potem smo voz potegnili. Te modrosti ta vlada in Janez Janša žal nimata. Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnji v tem krogu je k razpravi prijavljen gospod Jure Ferjan. Izvolite.
Gospa podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarja, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci in vsi, ki nas, čeprav je že večer, še vedno zavzeto spremljate. Protikoronski paket številka 8, torej osmi protikoronski paket ima v osnovi dva temeljna cilja, in sicer gre za ohranjanje stabilnosti na trgu dela, torej ohranitev delovnih mest; in kot drugo, blažitev posledic epidemije covida-19. S tem se sledi tudi širjenju upravičencev, ki bodo prejeli solidarnostni dodatek, in tistih, ki bodo vključeni v takšno ali drugačno obliko državne pomoči. Da osmi protikoronski paket in tudi preostalih sedem zasleduje omenjena cilja, nam priznajo tudi mednarodne institucije. Vsi, ki spremljamo to področje, lahko že s spremljanjem zadnjih nekaj bonitetnih ocen jasno vidimo, da je Slovenija stabilna država kljub krizi, ki se dogaja tako pri nas kot po celotnem svetu. Prav tako je spodbuden trend brezposelnosti, ki nekako vendarle kaže luč na koncu tunela, da se bo stanje začelo izboljševati. Spoštovane in spoštovani, v večurni razpravi je bilo povedano tudi marsikaj, kar se tudi posredno ni dotikalo tega protikoronskega paketa, zato si bom jaz v nadaljevanju vendarle vzel nekaj minut v svoji razpravi in šel še bolj konkretno skozi posamezne ukrepe, ki jih ta sveženj pomoči prinaša. Pri nekaterih mogoče beseda ali dve več, pri drugih pa samo to, o čem pravzaprav gre. V osmem protikoronskem paketu gre v bistvu za nadgradnjo in podaljšanje nekaterih ukrepov, ki so bili že predstavljeni v preteklih in že sprejetih protikoronskih paketih, tukaj denimo gre za nadomestilo za izvajalce občasnega prometa in nadomestilo za izvajalce mestnega prometa. Zdi se mi tudi odlična nadgradnja, da ne bo upoštevan dodatek za dijake in študente, ki delajo s covidnimi bolniki, se pravi teh dodatnih 30 % urne postavke, v osnovo za dohodnino. To je zagotovo stimulativno. Potem zagotovo tudi solidarnostni dodatek za prejemnike invalidskih nadomestil, povračilo nadomestila za čas kratkotrajne odsotnosti z dela, tukaj gre konkretno za tridnevno bolniško, to se podaljšuje vse do konca leta 2021. Zagotovo ukrep, ki ima tudi po sami vrednosti večjo težo, okoli 17 milijonov evrov je ocenjen za obdobje prvega polletja, torej prve polovice leta 2021, gre za povračilo za zaposlene z minimalno plačo v višini 50 evrov, glede na to, da se je minimalna plača z letošnjim letom nekoliko dvignila. Ta ukrep je potem tudi v nadaljevanju nadgrajen z ukrepom, ki temu sledi, za drugo polovico letošnjega leta, ki prav tako delodajalcem pomaga nekako nadomestiti ta dvig za nekako lažji prehod. Pomembno se mi zdi, da se je razširilo tudi nekatere skupine, ki bodo prejele solidarnostne dodatke. Tukaj gre tudi za dijake, ki so starejši od 18 let in do sedaj še niso prejeli pomoči, pa jo bodo sedaj s protikoronskim paketom številka 8. In seveda se ni pozabilo tudi na slovenske študente, torej študente s stalnim prebivališčem v Republiki Sloveniji, ki pa študirajo, ki se izobražujejo v tujini. Enkratni solidarnostni dodatek bodo prejele tudi brezposelne osebe. Kot eden izmed ključnih ukrepov pa je zagotovo tudi delno povračilo nadomestila plače delavcem na začasnem čakanju na delo, ki se tako podaljšuje. Tukaj gre za okrog 200 milijonov evrov, kolikor je težek ta konkretni ukrep znotraj svežnja PKP8. Prav tako je pomembno tudi poroštvo SID banki za prvo izgubo posojilnega sklada finančnega inženiringa na področju turizma in gostinstva. Ta ukrep je ocenjen na okoli 70 milijonov evrov, kar priča o tem, da vlada seveda ima posluh tudi za tiste sektorje, ki jih je ta kriza najbolj prizadela. V tem se tudi ta kriza bistveno razlikuje od tistih preteklih, ki so bile drugačne, ta pa je sektorska in je nekatera področja, nekatere sektorje prizadela bistveno bolj kot druge. V svoji razpravi sem se odločil, da bom pokomentiral tudi nekaj, kar je bilo v preteklih razpravah povedano, v tem tretjem krogu, če se ne motim, razprav. Kolega poslanec gospod Rajh je dejal, da je moralo 300 tisoč ljudi zaprositi za pomoč. Torej 300 tisoč delovnih mest je bilo potemtakem, lahko sklepamo, ogroženih. In kolega Rajh je nadaljeval, da je Vlada Republike Slovenije kriva, da je teh 300 tisoč ljudi moralo zaprositi za pomoč. Jaz bi se zdaj na tem mestu vprašal, če vlada ne bi ponudila roke slovenskemu prebivalstvu in gospodarstvu ter omogočila to pomoč, h komu bi se pa lahko teh 300 tisoč ljudi prijavilo za pomoč. Sončni upravi?! Nikomur. Ti ljudje bi izgubili delovna mesta in toliko več brezposelnih bi danes imeli. Tako pa je teh 300 tisoč delovnih mest ostalo, se jih ohranja in se s tem tudi ohranja potencial slovenskega gospodarstva za fazo, ko bomo v stanju, da bo čas za izhodno strategijo iz epidemije oziroma iz tako imenovane koronakrize. In odgovor na to tezo je preprost. Ni Vlada Republike Slovenije kriva za to, da je 300 tisoč ljudi moralo zaprositi za pomoč. Kriv je virus. Vlada Republike Slovenije pa je tem 300 tisoč ljudem oziroma, kot je bilo tudi povedano, 32 tisoč poslovnim subjektom pomagala in omogočila. 32 tisoč poslovnih subjektov. To je tisto, kar tudi drži slovensko gospodarstvo pokonci, mala in srednje velika podjetja držijo slovensko gospodarstvo pokonci. Seveda so pomembna tudi večja podjetja, ampak mala in srednja podjetja predstavljajo jedro slovenskega gospodarstva. Namen moje razprave ni kazati s prstom, kdo je kriv za to, da se virus širi. Če pa že moramo, krivi so tisti, ki ne upoštevajo ukrepov, tisti, ki ne upoštevajo osnovnih priporočilih, ki so zelo enostavna, pa že ta osnovna priporočila o pravilnem in doslednem nošenju maske, ohranjanju socialne distance, da se izogibamo nenujnim stikom, lahko ogromno prispevajo pri zajezitvi virusa. Prepričan sem, da smo zmožni, sposobni in da se konec koncev tudi večina državljank in državljanov Republike Slovenije tega drži. Res pa je, da ko pridemo tako daleč, da se za politične namene izrablja celo otroke, svoje otroke, pa se lahko vprašamo, čemu je danes stanje takšno, kot je. Kajti moje osebno mnenje je, da smo ljudje zelo prilagodljiva bitja in da je to, da se otroci šolajo od doma oziroma da šola poteka na daljavo, pri večini primerov predvsem problem staršev in ne otrok. Jaz razumem stiske marsikaterih. Seveda je razlika, ali so razmere v družini urejene, ali so takšne ali drugačne težave, pa morda ni predmet današnje razprave. Tudi protikoronski paket številka 8 se dotika pomoči in to je tudi ena izmed neposredno vezanih tem na epidemijo. In vprašam se na tem mestu, potem pa nadaljujem konkretno s temo, kaj menite, kako se počutijo zdravniki, medicinsko osebje, tisti, ki v prvih bojnih linijah sodelujejo v boju z bitko covid-19, se bom tako izrazil. Ko vidijo proteste otrok, njihovih staršev, da so otroci žalostni, ker ne morejo v šolo, oni pa cele dneve in cele noči skrbijo za bolnike s covidom-19, ki imajo takšne in drugačne posledice, ki tudi umirajo; in bijejo bitko. Takšna dejanja potem širijo virus in seveda poslabšujejo epidemiološko sliko v naši državi. Spoštovane in spoštovani, v tem boju smo skupaj. In samo, če bomo delovali skupaj, bomo zmagali in prepričan sem, da kljub vsemu, kar tudi spremljamo v zadnjih nekaj tednih, smo to še vedno sposobni. In ob tej točki, potem pa nadaljujem, mi dovolite tudi, da se iskreno zahvalim vsem, ki upoštevate ukrepe, in vsem, ki se na takšen ali drugačen način trudite, da bomo epidemijo covida-19 premagali s čim manj posledicami in iz te krize, iz te bitke izšli kot zmagovalci. Potem naj nadaljujem tudi z govorom v eni izmed prejšnjih razprav glede zadolževanja Republike Slovenije v smislu, da bodo današnje zadolževanje plačevale naslednje generacije. Seveda, tudi naša generacija plačuje zadolževanje tistih, ki so se zadolžili še v prejšnji državi, pa tistih, ki so se zadolžili zato, da so dali denar v banke, po bistveno večji obrestni meri. Mi danes dajemo denar ljudem in ga dajemo slovenskemu gospodarstvu. Na tem mestu bi izpostavil tri stvari, kar se tiče zadolževanja in kar se tiče slovenskega bančnega sistema. Prvo je, kot sem omenil, kam je šel denar. Prej je šel denar v banke, danes gre denar v slovensko gospodarstvo in slovenskemu prebivalstvu. Drugič, negativna obrestna mera je nekaj povsem drugega kot visoka obrestna mera. In tretjič, tisti, ki ste prej govorili, kako se ta vlada zadolžuje in da bodo to plačevali naši otroci in naši vnuki, naši pravnuki; tudi naši otroci, naši vnuki, naši pravnuki bodo manj plačevali za to, kar ste se vi zadolžili, ker ta vlada refinancira dolg po nižjih obrestnih merah. Kakšno zaupanje morajo imeti institucionalni investitorji v Republiko Slovenijo, da kupijo obveznice s 60-letnim rokom dospetja, to se vprašajte. Nekdo je pripravljen vložiti denar v Republiko Slovenijo, čez 60 let pa bo ta denar dobil nazaj; verjetno niti ne on, ampak njegovi potomci. Toliko v razmislek, ko kritizirate, zakaj se ta vlada danes zadolžuje. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci ter seveda cenjeni gledalci in gledalke, ki nas spremljate! V svojem sklepnem delu razprave se vendarle moram dotakniti tudi včerajšnje oziroma, glede na dolžino seje odbora za delo lahko rečem, današnje seje Odbora za delo. Ne bom šel konkretno v posamezne razprave, ker to niti ni moj namen, je pa prav, da povem, da sicer nivo razprave posameznega poslanca oziroma poslanke največ pove o njem samem, pa vendarle vse skupaj pove veliko tudi o tem, da ko na eni strani zmanjka vsebine za nasprotovanje oziroma ko vsebine za nasprotovanje ni, potem je očitno dovoljeno vse. S tem, ko nekateri – pa ne bom rekel opozicija, ker jaz sem prepričan pa tudi vem, da niste vsi taki –, tisti, ki nagajate, ne nagajate Vladi Republike Slovenije oziroma ne nagajate samo Vladi Republike Slovenije; nagajate sami sebi, nagajate svojim volivkam in volivcem, vsem nagajate. Boj proti covidu-19 je naš skupni boj. Skupaj zmagamo, skupaj izgubimo. Prej se bomo tega zavedali, bolje bo. In jaz si želim, da bi tisti, ki rušite to vlado, vsaj pol toliko energije in truda vložili v boj z epidemijo covida-19. Spoštovane in spoštovani, vsem bi bilo bolje in vsem bi bilo lažje. In prosim vas, da se naslednjič, ko boste govorili ali pa poslušali o državotvornosti, spomnite na to. Spomnite se. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, zaključil pa bom s tem. V eni izmed prejšnjih razprav je spoštovana kolegica gospa Violeta Tomić dejala, da ta vlada deli denar med izbrance. Ja, ta vlada je izbrala tiste najranljivejše, izbrala je invalide, izbrala je upokojence in izbrala je tiste, ki prejemajo minimalno plačo. Vlada Republike Slovenije, vladna koalicija je na prvo mesto postavila slovensko prebivalstvo in slovensko gospodarstvo. In temu sledi tudi 350 milijonov evrov težak protikoronski paket številka 8, ki ga bom z vso odgovornostjo podprl.
Hvala lepa. Repliko ima mag. Rajh. Izvolite.
Hvala lepa. Kolega Ferjan me ni razumel, ko govori, da vlada skrbi za ljudi. Vlada je ljudem prepovedala delati in skrbeti za sebe. In zato danes sprejemamo protikoronske ukrepe. In ko sem prej omenjal, da je ogrozila 300 tisoč delovnih mest, ne pa rešila, govorimo o tem, da je sprejela ukrepe, ki so bili bistveno bistveno bolj ostri kot v soseščini. Od oktobra dalje imamo hude omejitve in take omejitve so v sosednji Avstriji sprejeli šele meseca decembra. In o tem govorim – o škodi, ki je nastala po nepotrebnem. Ker se tudi dokazano ve, da ukrepi, ki jih je vlada sprejela, niso bili učinkoviti in da imamo mi višje število okuženih kot na primer v Bosni, kjer zdravstvenega sistema praktično nimajo in kjer imajo 10 tisoč beguncev v šotorih. O tem govorimo. In ko govorite o reševanju bančne krize, res je, nas je bolela glava, ko smo morali plačati dolgove prejšnjih vlad. In tudi zdajšnji predsednik Vlade je takrat na vso moč delal, da se čim dražje zadolžujemo. In te dolgove plačujemo še danes. In tega se je treba zavedati. Mi ne hodimo okrog pa prosimo držav, naj nam ne prodajo cepiva. To je takratna opozicija delala na čelu z zdajšnjim predsednikom Vlade. Taki so ti absurdi. In ko govorimo, prosim, da govorimo o dejstvih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Vidim, da je interes. Prosim za prijavo. Besedo ima Janez Moškrič. Pripravi naj se Franc Breznik. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Če sem se kaj naučil v tem času, ko sem med vami, je to, da sem se naučil poslušati. Nekaj že zato, ker sem primoran, nekaj pa zato, ker drugače se ne da delati, če se ne poslušamo. Če izhajam iz tega in izhajam iz poslušanja včerajšnje-današnjega odbora, potem lahko nekaj vzporednic zaključim, ne da bi mi kdo oporekal. Danes smo tukaj že pri osmem paketu. Kaj lahko ugotovimo? Lahko ugotovimo, da je podobna razprava bila pri vseh prejšnjih paketih – pozabili ste, tega ni, onega ni. Potem se pa vprašamo, kako so ti paketi nastali. Ti paketi so nastali na podlagi strokovnih podlag skupine. Skupine ljudi, ki so že kdaj delali v dobrobit te države, ki se spoznajo na delovanje države in gospodarstva ter ki želijo tej državi dobro. Pripravili so rešitve. Te rešitve so potem zaprli, oblikovali v tako imenovan interventni zakon – zakon, ki je skupek popravkov, dopolnil že obstoječih zakonov, in nekaj dodatnih točk. Kako so odreagirali, ste odreagirali v opoziciji? V opoziciji ste najprej povedali to – treba je pomagati gospodarstvu. To je en del opozicije govoril. V istem delu iste stranke je drugi kolega povedal – ne, ni treba pomagati gospodarstvu, treba je pomagati posamezniku, recimo študentom, dijakom. Tretji iz iste stranke, je rekel – zakaj dobijo upokojenci denar, kaj bodo z njim in tako naprej. Se pravi, da ste sami sebi v nasprotju. In zato sem vesel, da v koaliciji tega ni. Koalicija sledi ciljem vlade, mogoče je bilo v kakšnem paketu rahlo odstopanje, ampak generalno gledano je bilo več kot 90 % zadev, s katerimi smo se vsi strinjali. In da danes pri osmem paketu nekateri še vedno vztrajajo, da je glavnina denarja, tako je bilo rečeno – milijarda 700 je šla kapitalistom, šla je delodajalcem, ki izkoriščajo delavce. To je pa – zelo lepo rečeno – laž in nič drugega. Kako lahko izhajamo iz dejstva, da so delodajalci izkoriščevalci in da so samo to in zgolj samo to. Potem ne bi bilo več delavcev. Kaj je pravilo dobre organizacije? Brez dobrega delavca ni dobrega delodajalca. Če v to verjamemo, potem vemo, kako sistem poteka. Poteka tako, da delodajalec ustvari delovno mesto. Vemo, da se nekaj delovnih mest ustvari zato, da sploh lahko živimo; in za te ponavadi skrbi država, druga delovna mesta pa zato, da napredujemo kot narod, kot skupnost, kot generacija. In bodimo ponosni, da imamo v Sloveniji delodajalce, ki ustvarjajo delovna mesta. Včasih ugotavljamo, da nam celo zmanjka delavcev za ta delovna mesta, zato tudi iz drugih držav prihajajo k nam delavci. Strinjam se z vsemi, ki so povedali, da če ne more za delavca delodajalec poskrbeti z minimalno plačo toliko in toliko, ali je to zdaj tisoč 300, ali je tisoč 400, ali je tisoč 200 evrov mesečno, potem ne more obstajati. Ampak še enkrat, delodajalec je ustvaril delovno mesto, delavec je oddelal in delavec je za to delo dobil neto plačo, spoštovani kolegi iz Levice. Naprej pa je poskrbel delodajalec za to, da so bili za njega plačani prispevki, skladno z zakonodajo, ki velja v Republiki Sloveniji. Kaj se je v preteklosti dogajalo? Delodajalci niso plačali, samo napisali; in tu je pa problem, ki je bil pod prejšnjimi vladami včasih tudi spregledan. Potem je delodajalec dolžan odvesti tudi davek na dodano vrednost, tako imenovani DDV, in če je posloval z dobičkom, tudi dobiček. Sam sem se srečal v tem področju, ko sem bil hkrati na eni in drugi strani, se pravi samostojni podjetnik je hkrati delodajalec in je hkrati delavec. Zato mu je popolnoma jasno, kako je treba; da najprej po končanem, opravljenem delu, storitvi sledi pa drugačen vrstni red kot za delodajalca. Mora pa najprej poplačati davek, potem mora poplačati prispevke in tisto, kar ostane, je potem njegovo. Šele potem, ko je vse v obratnem vrstnem redu. Delavec je pa tisti, ki dobi. In če je dober, se bo zavedal svojih pravic in svojih dolžnosti, bo imel kontakt ali preko sindikata ali sam samostojno; in bo videl, čemu sledi ta denarni tok. In zakaj smo morali uvesti protikoronske pakete? Zato ker smo grobo – na podlagi virusa, ki je svetovne narave, ne slovenske – morali poseči. Kolega iz Stranke Alenke Bratušek ni tukaj, ko pravi, prepovedali smo, država je prepovedala. Vse države po svetu so določene stvari prepovedale. Vse, ker so zdravstveni strokovnjaki, spet iz več držav, ne samo iz Slovenije, videli to kot edino možno rešitev – zamejiti druženje, splošno druženje, ki je v današnjem času zelo zelo veliko. Vemo, kako smo včasih živeli v Sloveniji, osamljena kmetija, podeželje; in tam je bilo manj tega druženja, pa še tam je bilo druženje. Delodajalci naj bodo spoštovani, spoštovani naj bodo delavci. Take žalitve, ki so se včeraj dogajale, to res ni v ponos, da institut poslanca tako govori proti tistim, ki skrbijo, da sploh lahko kot nacija obstajamo. Če smo ena organizirana družba na enem ozemlju, potem je sestavni del tega, da ta družba tudi nekako za sebe skrbi. Če ne skrbi za sebe, ne more obstajati. Velikokrat se reče – zadolževanje za ne vem koliko rodov. Kolega Ferjan je že povedal, kako je s tem. Zadolževanje je toliko staro kot denar, s katerimi operiramo. Prispevki, ki so jih plačevali naše očetje, so bili že za en rod prej, prispevki, ki jih danes plačujemo, so za ta rod, ki sedaj uživa pravice iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja in tako naprej. Je bilo v preteklosti – to je tudi treba povedati – veliko grobih dejanj oblasti, ki smo jih potem morali poravnati. Ko je bilo pa nekaj nasilno odvzeto pa je bilo potem treba v začetku, ko smo ustvarili svojo državo, ko so jo ustvarili, še to poravnati, pa še danes plačujemo. Govoriti, da vlada skrbi za sebe, temu ne bo tako. Če bi vlada skrbela za sebe, potem bi pustila tok toku, kaj bi namreč prinesel tok. Še več smrti, kot jih je, in vsaka smrt je preveč. Vsaka smrt v tej državi je preveč. In ravno zato, ker je bila pred gospodarstvom najprej skrb za človeška življenja, so bili temu namenjeni vsi ostali ukrepi. Nekateri so že povedali, pa zelo težko je govoriti o smrtih, sam nimam težav o tem govoriti, analize povečanja števila umrlih v Republiki Sloveniji za leto 2020 so pokazale nekaj čez 600 oseb. Velika številka, bi rekli. To znese na podlagi povprečnih smrti na leto nekaj čez 3 %, ampak lahko smo pa videli, prebrali tudi povečanje smrti v naši sosednji državi Hrvaški. Če številke držijo – 56 tisoč, nekaj čez 4 tisoč povečanj, to znese 8 %. Se pravi, da smrtnost je bila, ni pa bila taka, kakršna bi lahko bila, če ne bi vseh teh ukrepov za zajezitev upoštevali. Populacija pa je stara, da smo Slovenci stari, to pa je nesporno dejstvo. Bodimo dosledni in to se nekako potem tudi v glasovanju o teh zakonih izkaže. Izkaže se, da je zgolj Levica tista, ki je bila že sedemkrat proti in bo tudi danes proti. Dvakrat je bil malo večji odklon, da so potem pristopili tudi poslanci ostalih koalicijskih strank, enkrat pa en del ene od koalicijskih strank. Mislim, da se v srcu vsi poslanci zavedamo, da je namen pomagati, da na podlagi vseh omejitev, ki jih je ta država na eni strani sprejela, poskuša na drugi strani to uravnotežiti s finančno konstrukcijo. Dobro je to, da je take narave ta epidemija oziroma ta problematika, da so bile vsaj finance, finančna strani Evrope in tudi sveta nekako stabilna, zato smo si lahko dovolili to finančno. Če bi se nam ta virus zgodil 5 let nazaj, leta 2014, ko je bila največja gospodarska kriza v celi Evropi, kaj bi se nam takrat zgodilo. Nihče si verjetno ne upa povprašati. Še nekaj v zvezi s tem, kako so ljudje nemirni v teh ukrepih. Seveda, vsaka sprememba, ki se nam dogaja v življenju, nas strese. In teh sprememb je bilo v zadnjem letu toliko, da je popolnoma normalno, da je človek v stresu. In tukaj bi lahko pristopili vsi, od vsakega politika do vsakega ostalega zavednega državljana, predvsem pa novinarji, da bi lahko nekako ljudje videli celostno sliko, koliko je bilo v medijih predstavljenih oseb, ki so dobili te ukrepe – starejši z najnižjimi pokojninami, ki so dobili solidarnostni dodatek. Zakaj? Zato, da so si lahko kupili tudi zaščitno opremo, da so lahko mlademu dali kakšen evro, vnuku, vnukinji, da so šli vnuki namesto njih v trgovino ali v lekarno, tako se je ta denarni krog zaobrnil. Ali je bilo to zadosti predstavljeno? Na žalost ne, zaradi te medijske slike, kakršna je. Predstavljeno pa je bilo nekaj tistih, ki so izpadli. Kaj se je nam dogodilo? Dogodila se nam je pri vsakem koronapaketu enaka zgodba, naša slovenska zakonodaja je tako togo in tako prepleteno zapisana, da če si na enem mestu želel nekaj urediti, ko so pravni strokovnjaki brali to dokumentacijo, so ugotovili, da se na štirih koncih tudi nekaj premakne. In to je bila največja težava. Ampak ta težava ni nastala z vlado 13. marca lanskega leta, ampak že ob začetku te naše ljube države. In to je pa želja, mislim da, vseh, ki se resno ukvarjajo s politiko, da bi se to odpravilo, te tako imenovane birokratske, ki pa niso več birokratske, ki so že v sistemu vzpostavljene katastrofalne dispozicije, da če hočeš enemu nekaj dobro narediti, porušiš na drugi strani kompletno zgodbo. In s tem so se na žalost morali na Odboru za finance ter v našem primeru na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide ukvarjati, da so v naš pravni red te ljube države tako napisali, da niso bili v neskladju z obstoječo zakonodajo. In če ste želeli pomagati na tem področju, da se poskuša uskladiti, da res ne prihaja do napak, tukaj jaz pozdravljam vsako prizadevanje; ko pa se govori na splošno, laži ali pa hujskaštvo, to je pa v danem momentu, v času epidemije res politično najbolj podlo, kar je možno. Sonce sije, hvala bogu, za vse in mislim, da ga bo glede na časovnico čedalje več, in upam, da bo sijalo za vse nas še naprej. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Breznik. Pripravi naj se Miha Kordiš. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Tudi sam bi rad v svojem nagovoru danes morda predstavil ta PKP8 z različnih vidikov, ki morda danes v številnih razpravah kolegov in kolegic niso bili nekako razumljeni, pri nekaterih pa morda. In tudi pred slovensko javnostjo je prav, da povemo tudi še nekaj zadev, tudi tistih nekaterih skupin, ki od PKP1 pa morda celo do PKP8 nekako niso bile uslišane. Prva zadeva, v vseh teh mesecih, v katerih se borimo s PKP-ji, obstaja eno dejstvo – imamo nekaj več kot 2 milijona prebivalcev, imamo 2 milijona različnih situacij posameznikov in posameznic. Avstrijci jih imajo 8,9 milijonov takšnih situacij. Ko iščeš neke zakone, ko iščeš zakonodajo, v kateri bi lahko zasledoval cilje, ki bodo po nekaterih kriterijih delovali v prid spopadanja s covidkrizo, po drugi strani pa stabilizirali vitalne dele države, ki so nujno potrebni za to, da obdržimo slovensko gospodarstvo, ki je malo, ki nima svojega notranjega trga in je le-ta omejen, ki je izredno izvozno; da držimo v neki kondiciji tiste pomembne gospodarske družbe, predvsem tiste srednje in manjše, ki so vpete v mednarodne multinacionalke, ki so njihovi partnerji, in da smo pri tem seveda tudi konkurenčni. Ob tem pa ne smemo pozabiti, da imamo omejene resurse. Do krize je bil slovenski bruto družbeni produkt približno 26 tisoč ameriških dolarjev na prebivalca, Avstrija ima na prebivalca bruto družbeni produkt 52 tisoč dolarjev. V okviru vsake države je treba pogledati njeno strukturo gospodarstva, tudi standard, stanje njenega zdravstvenega sistema, tudi kondicijo, pripravljenost državnih uradnikov na tako imenovane politično-upravne procese, kjer je na eni strani vlada, ki je zasedla položaj in ima nek nov cilj, ima neko novo doktrino; in po drugi strani, ali bodo to spremljali s takšno hitrostjo kot tudi vlada s svojimi ministri, državnimi sekretarji, ki ima željo spraviti neke zakone v življenje. Vse to je specifika, spoštovani kolegi, vsake države. Tudi ta vlada je kljub velikim ambicijam naletela na številne zidove. Jaz bom danes pustil razpravo glede zidov, glede opozicije, glede nagajanja, jaz bom to dal nekako na stran, ne bom poskušal iti v to sfero, ampak v tisto sfero, kjer so strukture, ki leta vedrijo, predvsem tudi med uradniki, ki se ne premaknejo. In tudi tu je velik problem, ne razumem številnih medijev, še posebej tistih, ki naj bi zasledovali cilje Slovenije, kot je javna RTV; in če pogledam, kakšno političnoaktivistično vlogo so nekateri mediji zavzeli tudi v času krize. Seveda se dogajajo tudi napake in napako je treba, če smo razumni, tudi kakšno priznati, jo popraviti, iti naprej in biti boljši. Bodimo realni, vsak od nas greši in tudi lahko naredi kako napako. Pri tako obsežnih zakonih – v bistvu bi lahko rekli, da imamo pri PKP8 najmanj razprave, ker je od prvih sedem PKP-zakonov eden najmanjših. Dobro ste ugotovili nekateri, ko ste dejali, po vsej verjetnosti je copy-paste nekaterih rešitev, ki so že do sedaj bile, pa so bile podaljšane. Morda je res ena vrhunska specifika tukaj subvencioniranje minimalne plače, kjer je spet bil problem, da je nekdo že v času, ko se je začelo gospodarstvo ohlajati, dvignil minimalno plačo. Vlada poleg vsega še popravlja neke napake iz preteklosti. Kot smo lahko ugotovili, da je bil zdravstveni sistem že pred krizo v slabi situaciji, da vlada je lahko zagotovila materialna sredstva, ni pa mogla zagotoviti človeških resursov za to, da bi lahko povečali. Ampak bodimo realni, številne države okrog nas, ki imajo dosti večji BDP, so tudi bile na meji stabilnosti zdravstvenih sistemov. In Sloveniji ni zmanjkal ventilator za nobenega pacienta. Ni sem nam bilo treba odločati, kdo bo preživel in kdo ne. In že to je za sistem, za krizo, ki jo imamo pred nami, ki je po vsej verjetnosti največja po 2. svetovni vojni, uspeh. Naslednja zadeva, ki jo je tukaj pomembno poudariti, tudi za vsi tiste, ki morda gledajo, pa se tudi v PKP8, ne vidi. Nekateri, ki manj govorimo v zadnjem času, delamo predvsem na strategiji, kako in v kakšni kondiciji; predvsem prvih sedem zakonov je imelo v ospredju tudi kondicijo slovenskega podjetništva, gospodarstva, vseh družb z različno zaposlenimi, da bodo v dobri kondiciji. Kolegi pred mano, ki so govorili, so povedali bonitetno oceno Slovenije. Ljudje imajo do Slovenije predvsem izredno veliko zaupanje, izredno veliko zaupanje. Takšne bonitetne ocene bi si želeli recimo v času, ko sva bila s kolegom Pojbičem 2012–2013, ko so bili pribitki na slovenske obveznice 5 %, 6 %, celo 7 %, ko smo šli po zadolževanje komaj na ameriško tržišče. Tudi kolegu Rajhu, ki ga zdaj ni v dvorani, pa ni kulturno, bi povedal še nekaj zadev. Pred kratkim smo imeli Komisijo za nadzor javnih financ. Če bi kdo pogledal revizijo Banke Slovenije in predvsem, kot je rekla Alenka Bratušek, da je reševala Slovenijo, slovensko finančno stanje in slovenske banke, poglejte sedaj eno dejstvo. Zaradi amaterjev v slovenski politiki, ki so takrat prevzeli vlado po drugi vladi Janeza Janše, je Slovenija nadkapitalizirala banke za 1,5 %, z obrestno mero približno 5 % povprečno. Ali si vi sedaj to predstavljate?! Nadkapitalizirala. Tudi nismo znali pravilno ovrednotiti tehnik stresnih testov, nismo niti nadzirali tistih, ki so upravljali to državno poslovna skrivnost; različne multinacionalke, ki so prišle to opravljati. Stresne teste so opravljali multinacionalke s študenti iz Romunije, ki so se vozili po Sloveniji in iz avta ocenjevali nekatere vrednosti nepremičnin. Na podlagi teh stresnih testov smo nadkapitalizirali slovenske banke. In nesposobna politika ravno v vladi Alenke Bratušek in z njo na čelu se je nato tako slabo pogajala v Bruslju, da je bila zaveza – češ, šlo je za veliko državno pomoč in te banke morate pa sedaj takoj prodati. Torej ni si sposodila niti poceni denarja iz katere evropske institucije. In ob tem, da nismo dobili nobenega denarja ali pa smo si denar sposodili po visoki obrestnih merah, smo se na koncu obvezali, da bomo banke najhitreje prodali. In kje smo bili v tej stiski? Nadkapitalizirane banke smo prodali po relativno izredno majhnih cenah. V neki krizi ljudje niso dobili ničesar. Bančniki niso bili sanirani. Danes imamo poleg vseh teh problemov še podrejene obveznice, kjer je spet kabinet za finančnega ministra in njegovi državni sekretarji takratne vlade Alenke Bratušek deloval v številnih lobijih. Ne bom sedaj, zadeva bo v kratkem prišla v slovensko javnost. Ti ljudje so se sedaj umaknili; dolg je ostal. In nekdo je ob tem govoril, da je on reševal Slovenijo. Za kakšno ceno? Ob drugi strani pa je rekel, da se bonitetne ocene [[…]]Pogledal sem diagrame bonitetne ocene, ko je padla druga Janševa vlada, marca 2013, ko je Alenka Bratušek prevzela vlado, so se pribitki na slovenske obveznice ponovno povečali. Boniteta je padla in še večje obresti so bile. Ne dosti, ampak približno za 0,5 % naslednjih šest mesecev. To je resnica. In ko danes ljudje razlagajo; mi smo sedaj denar dali vsem, vsakega smo zasledovali, nekateri bi rekli, zakaj upokojenci. Ko je človek star približno 70 let, si morda tudi pri šibki penziji ne more kupiti ali pa si težko dodatno kupi tista zdravila, ki so na beli recept. Recimo, vsi zdravniki sedaj priporočajo vitamin C, vitamin D, ne vem, kaj vse. S tem smo jim omogočili, da skrbijo za svoje zdravje. Jaz upam, da to ni slaba rešitev. Kmečke ženske, ki imajo 200, 300 evrov pokojnine, so lahko videle, da v tej krizi tudi dobijo nekaj tistih evrov, ki jih nikoli niso dobile, nekateri so bili od boga pozabljeni ljudje. Ali je to slabo, mi povejte, gospe in gospodje. Je to slabo? Jaz mislim, da ni slabo. In tisto, kar je pomembno poudariti, pa je, da v PKP9 – ki pa je, lahko že sedaj napovem, še obširni – bo že zajeta, vsaj jaz upam, izhodna strategija te države. Tam pa se bomo pogovarjali, kam bo Slovenija šla po tej krizi. Veste, da sem vsa leta govoril o četrti industrijski revoluciji, digitalizaciji, o številnih projektih. To je sedaj tema desetletja, kot pravijo, tudi na podlagi Evropske unije, Evropska komisija pripravlja podlage. V Slovenski demokratski stranki ste pred kratkim dobili predlog, da tudi ustanovimo v Državnem zboru specialni odbor za digitalno in zeleno preobrazbo Slovenije, kjer bo zajet največji nabor izhodne strategije, kjer bodo dobili prostor številni slovenski intelektualci, posamezniki, ki bodo lahko napovedali ali pa iskali rešitve za tisti preboj Slovenije, ki bo nujno potreben, da bomo te dolgove, ki so bili sedaj relativno poceni, kot ste vi večinoma ugotovili, zmanjšali in da bo Slovenija lahko izšla iz te krize kot velika zmagovalka. Da ne pozabim, svet po tej krizi ne bo več enak. Karte se bodo mešale na novo in nekateri bodo postali globalni igralci, ki jih danes morda še niti ne slutimo. Spoštovani kolegi, nekaj si pa zapomnite. Človeka, sočloveka, partnerja, pa tudi politika najbolj prepoznaš v krizi – kako deluje, kako se obnaša, kakšna je njegova psiha, ali bo zdržal ali ne bo zdržal, ali bo ponudil roko in ali mu gre za to, da Slovenijo premaknemo s te točke. Zahvaljujem se tudi številnim kolegom v opoziciji, ki ste to prepoznali. Vsi tisti, ki pa še niste, pa naj vam bo to nek poduk, da boste to prepoznali v prihodnje. To ne bo zaradi Janeza Janše, ne zaradi neke vlade, ki jo vodi Janez Janša, ne zaradi Franca Breznika, Marijana Pojbiča ali koga drugega; to bo zaradi vas, vaših otrok, vaših rodbin in za našo Slovenijo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Repliko ima mag. Rajh. Izvolite.
Kolega Breznik očitno ne pozna dovolj dobro dejstev. Višino bančne luknje je določila Banka Slovenija oziroma Evropska centralna banka. Minusa ne določa dolžnik, ampak upnik. In ko si enkrat v zosu do vratu, potem je najmanj, kar lahko od koalicijskih oziroma opozicijskih strank pričakuješ, da o svoji državi v tujini ne govorijo grdo in da je ne blatijo in da ne prosijo upnikov, naj nas pošljejo v še globlji stečaj. In to je delala takratna vlada. In vlado Alenke Bratušek je bolela glava, pa ne zato, ker bi pila in jedla, ampak zato, ker je plačala dolgove prehodnih vlad, zapitke. In enako se dela zdaj. Smo na enaki poti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovno ima gospod Pojbič. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik. Prosim vas, da razpravljavca pred mano opozorite, da ne trosi absurdnih laži. To, kar je zdaj moj kolega razpravljal, je skrajno neprimerno, absurdno in je v nasprotju z vsem tem, kar govorijo dokumenti. Zato lepo prosim, da si ne sme nihče nikdar, ne glede na to, kdo sedi v tem državnem zboru, dovoliti zavajati in lagati. Spoštovani gospod podpredsednik, prosim, da ga opozorite na to, da vse, kar je zdaj povedal, je sakramenska laž. Ne drži, je skrajno v nasprotju s tistim, kar se je v resnici dogajalo, in skrajno v nasprotju s tistim, kar bi Slovenija lahko doživela, ko je bila ta možnost, da bi se z bistveno manjšimi stroški zadolžila in tisto krizo premagala z bistveno manjšimi stroški. In danes bi mi vsi skupaj bistveno lažje živeli, bistveno več denarja bi ostalo v blagajni za delitev ljudem; ne pa za to, ko je nekdo poskušal kupiti svoj položaj, ki ga je izsilil v Državnem zboru, zato da bi lahko bil komisar v Evropski skupnosti; in je bil pripravljen za to prodati na tak način državo, kot je bilo danes tukaj povedano. Jaz se s tem ne strinjam in vas prosim, da ga opozorite, da gospod ne trosi laži.
Hvala lepa. Pozval bi vas, ko imate postopkovni predlog – zdaj bo dobil besedo najprej gospod Andrej Rajh –, da res predlagate vsebino postopkovnega predloga in da se držimo amandmaja, pri katerem smo. Postopkovno, gospod Rajh.
Vlada Alenke Bratušek je plačala zapitek predhodnih vlad in nas je bolela glava, zato ker so drugi pili in jedli. In nekateri se očitno še danes niso streznili. Hvala lepa.
Gospod Rajh, to ni bil noben postopkovni predlog. Prosim, da ne izkoriščate poslovnika v te namene. Gospod Golubović, tudi vi imate postopkovno? Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. V bistvu bi rad opozoril, da je kolega Rajh izkoristil repliko in potem je kolega Pojbič postopkovno zlorabil. In jaz bi pričakoval od nekoga, ki je 16 let v Državnem zboru, da bi poznal poslovnik. Moj postopkovni predlog je ta, da tako hudo zlorabo postopka, kot si ga je privoščil kolega Pojbič, prekinete. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miha Kordiš. Pripravi naj se mag. Elena Zavadlav Ušaj. Izvolite, Miha.
Če bi koalicija Janeza Janše ljudem pomagala vsaj pol tako vneto, kot danes že več kot šest ur skupaj laže, potem v državi ne bi imeli niti zdravstvene, niti socialne, niti gospodarske krize. A očitno so gospe in gospodje iz koalicije na čelu s SDS danes na normo – vsaj tri laži na minuto. Medtem pa vsi ostali v tej državi, ki nas koalicijski gospe in gospodje prepričujejo, kako so uspešni v spoprijemu z epidemijo covida-19, živimo v državi, ki je tretja po številu smrti v globalnem merilu, tretja. Pred nami je samo Belgija in San Marino. Več kot 3 tisoč zgodb, življenj se je tragično zaključilo, 2 tisoč od teh v domovih starejših občanov. Ker je minister Cigler Kralj med poletjem gledal stran, ker ni poslušal nas v Levici, ki smo ga od aprila najprej pozivali in nato rotili, naj vendarle tam, kjer le lahko, obolele starostnike premesti v bolnišnice, kjer je seveda prostor in se jih lahko premesti; kjer pa ne, pa naj organizira dislocirane oddelke. Pa so nas na pomlad zavračali, poleti so gledali stran, prišel je drugi val, tragedija. Vsi ostali, ki nismo koalicija ali kriminalna združba SDS s prijatelji, živimo tudi v državi, ki je v sedmih preteklih PKP-paketih kar tisoč 700 milijonov evrov, to je 1,7 milijarde evrov, namenila za reševanje kapitala. Petkrat manjši znesek, 370 milijonov evrov, pa je namenila za zaščito in reševanje ljudi. In ne, gospe in gospodje, espejevci ne sodijo v kategorijo kapitala. Zelo jasno je pri tovrstnih prioritetah vlade Janeza Janše, ki samo gleda, kako bi epidemijo zlorabila, da se zabetonira na oblasti, da so ljudje zmedeni. Ne vedo, kaj velja, ne vedo, kaj ne velja, še več, njihovo socialno dobrobit je vlada izpustila že v osmo. Po podatkih Nacionalnega inštituta za javno zdravje, čeprav v resnici smo to vedeli že prej, je glavni vir okužb ravno na delovnih mestih, velik del v industrijskih conah oziroma v industriji, v gospodarstvu nasploh. Vlada sankcionira delodajalce, ki delavce silijo v tovarne tudi takrat, ko so okuženi, tudi takrat, ko izkazujejo simptome? Ne. Je zaprla okužene obrate in kontaminirane industrijske cone? Tudi ne. Zaprla je šole. Šole, ki bi se morale zapreti zadnje in odpreti prve. Velik del teh okužb, ki se širi skozi industrijo, poganja naraščajoči fenomen prezentizma. To je, da ljudje prihajajo na delo tudi, ko so bolni, ne samo zaradi tega, ker bi jih v to silil delodajalec, ampak tudi zato, ker se bojijo izgube dohodka. Delavske plače v tej državi so že tako prenizke. Vlada Janeza Janše pa jim niti v osmem protikoronskem paketu ni namenila stoodstotnega nadomestila v primeru, da zbolijo oziroma so okuženi s covidom-19. Nadomestila so nižja od njihovih, kot sem že omenil, že tako skromnih plač. Poleg tega pa je sam postopek za pridobitev tega nadomestila vlada tako zelo zbirokratizirala, da človek v roke prime obrazec in ga zaboli glava. In seveda ljudje zato, da ne zdrsnejo v revščino ali pa da zagotovijo osnovno preživetje sebi, svoji družini, lahko rečemo, tudi starim staršem in otrokom, odidejo na delo, če le lahko, čeravno so okuženi, pa se izogibajo prijavljanju stikov. Vlada Janeza Janše, minister Cigler Kralj se delajo, kot da tega ne vedo, se delajo, kot da tega ne vidijo, in delavcem ne pomagajo. In epidemija covida-19 hara dalje, smrti se kopičijo. Hrvaška, Nemčija, tudi Avstrija so našle zelo eleganten odgovor, precej samoumeven odgovor v resnici, na to, da zamejijo širjenje okužbe po gospodarstvu in dalje zaradi prezentizma. Ni raketna znanost. Vsakemu delavcu, ki je okužen s covidom-19, pripada stoodstotno nadomestilo. Pa naj ostane 2 tedna doma, naj se pozdravi, ne ogroža na ta način niti zdravja svojih kolegov niti kogarkoli drugega, s katerim bi prišel v stik v tranzitu na delo in nazaj. Problem rešen. Brez kakšne hude birokracije. Pa bi se epidemiološka slika kaj kmalu začela izboljševati. Imamo dobre zglede v tujini, ki pa jih vlada Janeza Janše ne vidi. Niti ne vidi prav iste ureditve, ki jo predlagamo v amandmajih k njenim PKP-paketom. Ne le k PKP8, tudi v preteklosti. Še več, ta PKP8 je vlada Janeza Janše napisala na tak način in ga poslala v državnozborsko proceduro, da z amandmaji niti ni mogoče zavarovati delavcev s stoodstotnim nadomestilom v slučaju, da zbolijo oziroma se okužijo. In ne razumem, zakaj. Če so lahko druge države to naredile z dobrim premislekom, zakaj tega ne moremo pri nas? Pa to predlagajo sindikati, na to neprestano opozarjamo v Levici, še Nacionalni inštitut za javno zdravje, ki si ga je vlada Janeza Janše do neke mere z nameščencem Milanom Krekom podredila, je moral koncem prejšnjega leta razgrniti podatke in povedati na glas – potem ko se je več mesecev temu izogibal – do okužb prihaja na delovnih mestih. Ne pri nekih kolesarjih, v zidanicah, na martinovanjih – ali karkoli že je laž dneva, ki si jo namisli Janez Janša in njegov štab. Odziv je zelo simptomatičen za celotno sprejemanje PKP8, samo sprejemanje PKP8 pa je spet simptomatično tudi za prejšnje protikoronske ukrepe. Seja odbora za obravnavo PKP8 je potekla včeraj. Sklicana je bila v petek na vrat na nos. Sindikati so bili popolnoma odrinjeni od kakršnegakoli socialnega dialoga oziroma celo od kakršnegakoli prispevka. Vabilo na sejo so dobili pol ure pred njenim začetkom. To je cinično direktno norčevanje iz predstavnikov 800 tisoč delavcev in delavk, ki so nas pripeljali skozi prejšnji val epidemije in družbo vzdržujejo tudi v tem valu epidemije, pogosto na minimalnih plačah. In potem sama obravnava PKP8, ki se je včeraj vlekla cel dan in pozno v noč. Danes nas že nekaj ur iz koalicijske vrste poskušajo prepričati, češ kako smo grozni opozicijski poslanci. Tisti, ki – ne razumem čisto točno – smo zavlekli obravnavo, nismo podprli tega zakonskega paketa PKP8? Ker to, kar smo včeraj videli, je bil popoln kolaps zakonodajnega postopka. PKP-paketi, namesto da bi šlo na boljše v zakonski čistosti in neki smiselnosti ukrepov, gre zmerom na slabše. In včeraj je ta nesposobnost vlade Janeza Janše, da pripravi zakonski paket, papir v osnovi, da ga napiše tako, da pije vodo, zadela svojo notranjo mejo. Seja je kolapsirala. Glasovali so o amandmajih, ki niso bili poslovniško sploh dopustni, na glasovanje jih je dala kar predsednica odbora Eva Irgl iz SDS. Koalicijska vrsta tam sploh ni vedela, kaj točno se dogaja, kje smo, ali ti amandmaji lahko gredo na glasovanje, ali ti amandmaji ne grejo na glasovanje, kaj piše v tem amandmaju. Pa neprestano se je seja prekinjala, zato da so koalicijski svoje amandmaje popravljali, ker so jih v originalu napisali še bolj šlampasto, kot so nekaj dni pred tem napisali sam zakon. Ta absurd nesposobnosti je šel tako daleč, da smo se na koncu opozicijski poslanci lahko samo spogledovali in ostajali brez besed. Popolni kolaps zakonodajnega postopka. In seveda so posledice za državo zato tragične. Namesto da bi se vlada ukvarjala s smiselnimi ukrepi, da bi pomoč prihajala do ljudi, je bilo ljudem, delavcem v tej državi namenjenih zgolj 370 milijonov evrov pomoči. Zgolj 370 milijonov evrov. Kapitalu, velikim obratom, tudi finančnemu sektorju – tisoč 700 milijonov evrov. Pač pa Janez Janša izrisuje neke druge prioritete, kot je to pomoč in podpora ljudem. Na primer to, da bi kar on osebno bodočim študentom predpisoval, kam se lahko vpišejo na študij in kam se ne, arbitrarno zamejeval vpisna mesta na fakultetah. Vse to je neka norost, ki smo jo uspeli na včerajšnjem odboru ustaviti, in smo sprejeli amandma, da se vladi začasno vzame pristojnost, da posega v razpisna mesta na univerzah in fakultetah, ker nam je vsem precej dobro jasno, zakaj to počne. Ne vlada SDS ne Janez Janša kot predsednik Vlade preprosto ne mara pametnih ljudi. Ker njihovim lažem v tako ostrem nasprotju s hudimi stiskami ljudi lahko verjamejo samo še butalci; šolani ljudje pa to pač niso. Konec koncev tudi tisti, ki kakšne šole nimajo, otipljivo v svojem vsakdanjem življenju občutijo, v kakšni stiski so se znašli. In za to stisko v veliki meri ni odgovorna epidemija kar sama po sebi, po neki biološki nujnosti ali karkoli podobnega; ampak družbene razmere, v katerih se ta epidemija dogaja. To so družbene razmere, v katerih imamo popolnoma nesposobno vlado, ki je ljudi pustila na cedilu, namesto tega pa se raje brati s kriminalnimi združbami. Celo minimalna plača, ki smo jo zakonsko v Levici uspeli dvigniti in redefinirati v sodelovanju z vlado Marjana Šarca leta 2018, in to je dosežek, na katerega smo res silno in izrazito ponosni, celo ta dvig, ki bi moral znašati 20 % nad minimalnimi stroški in bi moral potekati gladko, avtomatsko, ni nekaj, kar bi vlada Janeza Janše bila sposobna ali pripravljena izpeljati. In smo dobili PKP8, notri dva člena, enega, ki delodajalcem, ki izplačujejo minimalne plače, reže prispevke za plačila delavcev v pokojninsko in v zdravstveno blagajno; in drugega, ki tem izplačevalcem minimalne plače namenja iz državnega proračuna, iz kase vseh državljank in državljanov, 50 evrov vsak mesec za vsako izplačano minimalno plačo. Vau. Pa v Novi Sloveniji pravijo, da so proti socialnemu turizmu, in na približno enak način naslavljajo socialne stiske ljudi tudi ostali koalicijski partnerji. Za ljudi, ki so v stiski, za reveže, za te očitno velja prosti trg. Za vse pravzaprav, ki niso kapitalisti. Te je pa treba izdatno nagraditi z našim skupnim denarjem iz proračuna Republike Slovenije, proračuna, ki se praktično mesečno obremenjuje sedaj z novimi dolgovi, zato da bodo skovali še več dobička na plečih že tako brutalno izkoriščanih delavcev, ki jim dajo minimalno plačo za njihovo službo. Ta s prispevki je še dodatno zanimiva na nek črn način, ker z rezi prispevkov v zdravstveno blagajno se v resnici režejo prilivi v plačnika storitev in materiala v slovenskem zdravstvu. Gospe in gospodje, sredi epidemije smo, več kot 3 tisoč mrtvih imamo. Vi pa počnete kaj? Tistim delodajalcem, ki niso pripravljeni svojim zaposlenim izplačati minimalne plače s povišico, režete prispevke, da bodo manj dali za slovensko zdravstvo, zato da bodo sami sebi lahko prekanalizirali višje dobičke. Ni čudnega, da tej vladi ne verjame nihče več. Pri tako vočibijočem razkoraku, kako se skrbi za delovne ljudi na eni strani, ki se jih pušča na cedilu, in kako se bogato razveže državni mošnjiček za kakršnegakoli kapitalista, kako bi le lahko komurkoli iz vladne ali koalicijske vrste verjeli na besedo in verjeli na zaupanje. Ne gre, seveda ne gre, še zlasti če prihajaš iz katere od premnogih skupin delovnih ljudi, ki jih je vlada pozabila, glede na to, da smo pri PKP8, lahko rečemo, da najprej verjetno delno iz nesposobnosti, nato pa delno tudi iz nepripravljenosti. Recimo delavci študenti. Tiste študente, ki se oprijemajo oziroma so se oprijemali študentskega dela, zato da lahko preživijo, zato da lahko študirajo, kar 20 tisoč je bilo takih, ki so bili življenjsko odvisni od tega dohodka, te je vlada gladko pozabila, pustila jih je na cedilu ne glede na vsa opozorila, ne glede na vse amandmaje. Mladi za vlado Janeza Janše očitno niso vredni niti počenega groša. Naj se znajdejo sami, kakor vedo in znajo, naj si kupijo kruh in pašteto, če si ju lahko; če si ju ne morejo, pa vlada očitno izkazuje, da to ni njen problem in naj se znajdejo sami. Očitno so si delovni študentje, revni študentje sami krivi, da nimajo v lasti tovarne s 300 zaposlenimi na minimalni plači; ker če bi bili ti študentje sposobni, bi tako tovarno imeli in vlada bi jim dala milijone. Ali pa mogoče iz enega drugega vstopa v to isto enačbo. Prav jim je, kaj pa ne švercajo s pokvarjenimi hitrimi testi, kar naj crknejo od lakote. In ta prioritetna lestvica, komu se pomaga in komu se ne, je res ekstra zgovorna. Če si ti delavec študent, te bo vlada pustila, da se znajdeš, kakor veš in znaš. Če si nekdo, ki delaš kot prekarec, imaš svoj espe, si samozaposlen, potem ti bo namenila nekaj temeljnega dohodka, tisoč 100 evrov, s katerim se bo nato na veliko hvalila, čeprav boš ta dohodek mogoče dobil, mogoče ga pa ne boš dobil, ker eni espeji so upravičeni, tisti, ki so svoje espeje odprli dva dni kasneje, pa pač ne. In če od teh tisoč 100 evrov temeljnega dohodka odrežemo še vse stroške, ki so na tovrsten espe vezani, pridemo do tega, da je v resnici vlada pomagala nekaterim espejem mogoče z 200 evri temeljnega dohodka. Če si ti seveda korporacija, ena velika tovarna, ki izplačuješ minimalno plačo, v takem slučaju te bo vlada nagradila z rezom v prispevke, ki jih daješ v naše skupno dobro. Še več. Nagradila te bo s 50 evri izplačila iz državnega proračuna, zato ker si ti res tako dober človek, da izkoriščaš ljudi na minimalni plači. No, če si ti korporacija, ki v imenu nosi Vatikan, si korporacija RKC, v takem slučaju ne dobiš zgolj 50evrskega mesečnega nakazila iz državnega proračuna in manjšega reza v prispevke – o, ne ne – v takem slučaju ti bo vlada Janeza Janše prispevke kar plačala, zraven ti bo pa namenila še plačo. Ne boste verjeli, gospe in gospodje, niti tu se zgodba ne zaključi. Če si ti finančna institucija, no, takrat pa Janez Janša pleše tako, kot žvižga banka.
Hvala lepa. Postopkovno ima gospa Bah. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik Državnega zbora. Jaz moram povedati, da vas zelo cenim, ampak lepo prosim, v skladu s 75. členom vas pozivam, da zaščitite mene in Poslansko skupino Slovenske demokratske stranke. Jaz nisem lažnivka in Slovenska demokratska stranka ni kriminalna združba. Jaz si tega ne dovolim, kajti, spoštovani, verbalno nasilje ima samo še korak do fizičnega. In jaz prosim, da nas poslance zaščitite, kajti v politiko sem stopila, ko je kolega Kordiš bil še v plenicah. To je bila moja odločitev. Doživela sem marsikaj in tudi marsikaj preživela. Ne bom pa dovolila, da nekdo v tem hramu demokracije nad mano izvršuje verbalno nasilje. Še enkrat, nisem kriminalec in nisem lažnivka. Nenazadnje to posluša moja družina, moj otrok, moj starši, ki so me zelo zelo pošteno vzgajali. In tega si res ne dovolim. Prosim, predsedujoči, da nas v skladu s 75. členom zaščitite in tovrstne razprave tudi onemogočite. To presega vse meje in tako naprej več ne gre. Sicer imamo poslanci res možnost tudi uporabe Kazenskega zakonika in postopkov, ki niso predmet tega Državnega zbora, ampak jaz si tega več ne dovolim. Ne dovolim, kajti nisem kriminalec in nisem lažnivka! Vedno sem delala pošteno in tako bom tudi v prihodnje. Nekdo, ki je enkrat mlajši od mene, mi kaj takega pač ne bo govoril. In res prosim, predsednik, da zaščitite tako mene kot moje poslanske kolege. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gotovo je vaš postopkovni predlog sprejemljiv. Poslanke in poslance bi res prosil, da se vedemo temu hramu demokracije primerno in da se izogibamo takih in drugačnih namigovanj; predvsem če te stvari še niso resnične. Postopkovno, gospod Miha Kordiš. Izvolite.
Kolegice in kolegi in predsedujoči. Kot postopkovni predlog. Ne vem, če ste opazili, ampak v postopku sprejemanja protikoronskega paketa osem se je zgodil nek premik, ki ga prej v predhodnih paketih nismo videli. V predhodnih paketih smo namreč lahko spremljali, kako o protikoronskih ukrepih komunicira vladna vrsta, koalicija pa je bolj ali manj tiho in nekako čaka, da se mi v opoziciji izkašljamo, da bo glasovanje mimo, da Janša udar na državo svojo pot nadaljuje. A tokrat je drugače. Danes koalicijski poslanci kot stekli psi napadajo nas v opoziciji. Laži jim niso tuje. Po njih posegajo češče, kot da so na normo. Sprašujem se, zakaj. Je to zato, ker so včeraj popolnoma odpovedali v izvajanju zakonodajnega postopka?! Nemara zato, ker vladi in še posebej SDS tone podpora ali ker je bilo v javnosti razkrito, kako vlada Janeza Janše sodeluje s kriminalnimi združbami. Nemara [[…]]
Gospod Kordiš, prosim, [[…]]
Zaključujem, predsedujoči.
[[…]]postopkovni predlog.
Nemara pa so tako silno v koaliciji nervozni zato, ker se določene policijske preiskave morda bližajo zaključku.
Gospod Kordiš, naj rečem, da zlorabljate poslovnik. To ni bil postopkovni predlog. Ja, gospa Anja Bah Žibert, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Vidite, kako gre v tem državnem zboru. Jaz sem se prej dobesedno navezala na člen poslovnika. Kolega Kordiš ponovno zlorablja ta državni zbor ter ponovno govori o kriminalnih združbah in lažeh. Jaz vas prosim, da v skladu s 76. in nadaljnjimi členi postopate in za takšna dejanja izrekate opomine. To je višek. To je višek. Oprostite, kriminalna združba, pa se sploh kdo zaveda, kaj ta poslanec govori?! Še enkrat, jaz nisem kriminalna združba in nisem v stranki, ki je kriminalna združba. In tudi ne lažem. In dovolj je! Kolega Kordiš, prosim, res je dovolj. Predsedujoči, nekje se mora nehati v tem državnem zboru, sicer ne vem, če ne bom morala naslednjič priti z zaščitno opremo, ker ne vem, kaj bo naredil naslednjič, ko me bo srečal. Kajti očitno nadaljuje s temi žalitvami. Kot sem pa povedala, pa vsi vemo, kaj pomeni verbalno nasilje in kam pelje verbalno nasilje. Jaz si tega ne dovolim! Pa ne zaradi mene, ampak zaradi moje družine. Ne dovolim! In prosim, da me zaščitite.
Hvala lepa za vaš postopkovni predlog. Gospod Kordiš, lepo prosim, povejte, na kateri člen poslovnika boste dali postopkovni predlog. Izvolite, gospod Kordiš.
Rad bi opozoril na to, da se uporablja poslovnik in njegova določila, ki urejajo postopkovne predloge, za čisto vsebinsko obračunavanje in za komuniciranje z javnostjo na način igranja žrtve, ki nima absolutno nikakršne veze s tem, kaj sem jaz kadarkoli povedal.
Gospod Kordiš, prosim, kakšen je vaš postopkovni predlog?
Da tovrstno ravnanje, predsedujoči, ustavite, ker je nespoštljivo do državljank in državljanov.
Poglejte, ker izrabljate poslovnik, vam na podlagi 76. člena poslovnika izrekam opomin in jemljem besedo.
Nimate postopkovnih možnosti, da mi jemljete besedo, predsedujoči.
Naprej ima besedo [[…]]
Moj postopkovni predlog še teče, predsedujoči.
Izvolite, gospod [[…]]
Ne more se prijaviti, če moje postopkovno še teče. Niti mi po enem opominu ne morete odvzeti besede.
Gospod Kordiš, vzel sem vam besedo.
Niste mi je, poglejte, mikrofon imam prižgan, predsedujoči. Prosim vas, dajte se potruditi to sejo voditi malo bolje, kot je Eva Irgl včeraj vodila sejo delovnega telesa, prosim [[izklop mikrofona]]
Gospod Doblekar.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Jaz imam postopkovni predlog, da poslancu gospodu – če mu sploh lahko rečem gospod – Kordišu izrečete opomin, enega je sicer že dobil. Kajti to, kar je sedajle spet počel, kar je izvajal, in kar je izvajal sinoči na seji odbora, ko je govoril – lažeš, kradeš, bolhe imaš –, da ga cela Slovenija gleda, in nas je zdaj imenoval za kriminalno združbo, stekli psi in podobnimi izrazi, ki ne sodijo v Državni zbor, takega pobalinskega obnašanja jaz enostavno več ne morem trpeti. To je pa izpod vsakega nivoja. Marsikaj si poslanci rečemo, se pogovarjamo, se pregovarjamo, ampak s takimi žaljivkami, s takimi nizkimi besedami, to, kar počne poslanec Kordiš, s tisto grdo masko, to je res katastrofa. To je obup od obupa. In taki napadi na poslance se tudi potem odzivajo na terenu, v javnosti in zato je stanje duha v Sloveniji takšno, kakršno je, ravno zaradi takega obnašanja. Mi bi morali biti prvi zgled in delovati v skladu z ustavo, zakoni in predpisi. Sprejeli smo kodeks, ki se ga ta poslanec ne drži. In bi moral biti že zdavnaj kaznovan. In zaradi tega, kar je počel včeraj na seji odbora in žalil Evo Irgl, bi moral iti ven s tiste seje. Katastrofa od katastrofe. Prosim, naj se opraviči za vse to, kar počne. Hvala, podpredsednik, da ste nekako odreagirali, tako kot je treba v tako ekscesnem, zavržnem primeru, kot je ta poslanec stranke Levica, ki se jo je ravno zaradi tega prejelo ime ekstremna, pa še kakšna druga Levica, ker se tako grdo obnaša. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naj povem, da sem gospodu Kordišu izrekel opomin in odvzel besedo. Besedo ima mag. Elena Zavadlav Ušaj. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Prav lepo pozdravljeni, kolegice in kolegi ter vsi ostali prisotni na tej seji! Začela bom mogoče s tem, da je kolega Kordiš lepo označil preteklo vlado, vlado Marjana Šarca, z besedami nesposobna vlada, ki je pustila ljudi na cedilu. In v tej vladi, kolikor vemo, je bila Levica nadkoalicijska stranka, ki je povzročila tudi enega izmed vzrokov, da je prejšnja vlada šla po tisti poti, kakršni je šla, da je dejansko res pustila ljudi na cedilu. Ta vlada, vlada Janeza Janše pa dela za ljudi, kar je videti že s tem, ko danes sprejemamo osmi protikoronski paket, v katerem vsi ukrepi, ki so zapisani, zasledujejo predvsem cilj, da pomagajo ljudem, navadnim ljudem – take kot imenuje Levica, navadni ljudje –, ampak poleg njih še namenja poudarek temu, da se ohranjajo delovna mesta in da se nekako ohranja gospodarstvo pri življenju. Nekateri ste mogoče izpostavili, da ti ukrepi ne pomagajo gospodarstvu preživeti, sama vam bom povedala, da imamo v Novi Gorici velikega delodajalca poleg ostalih, ki so tudi zelo pomembni, ampak bom se osredotočila na tega, ki ga verjetno vsi poznate – HIT, hoteli, igralnice, turizem. Če ta delodajalec ne bi imel teh pomoči, teh ukrepov, se pravi začasnega čakanja na delo, bi že zdavnaj zaprl vrata. Poleg tega pa so tudi ostali ukrepi bili dobrodošli, tudi izredna pomoč v obliki mesečnega temeljnega dohodka; marsikateremu espejevcu in marsikateremu kulturnemu delavcu ne bi uspelo premagati teh težav, ki jih je epidemija prinesla. In zelo težko poslušam to, da nekdo reče kolegu Moškriču, ki je vsa leta v gospodarstvu in se je moral marsikaj naučiti, da se je prebil skozi trnovo pot, ki mu je bila kot gospodarstveniku postlana, da mu nekdo, ki nima izkušenj iz gospodarstva, reče, da espejevci pa ne ustvarjajo kapitala. Ravno tako ga ustvarjajo, veliko prometa v naši državi ustvarijo ravno ti mali espejevci. Je tudi kapital, to, kar vi mislite, gospodarske družbe so pomembne, ampak gospodarske družbe so tisto gonilo v naši lokalni skupnosti. Tisti, ki dobro dela, pusti nekaj v lokalni skupnosti, pusti za državo in tudi za tiste zaposlene, ki vedo in znajo ceniti dobrega delodajalca. Kajti dober delodajalec poskrbi tudi za dobre delavce. In to, da delodajalci ne skrbijo za delavce, je samo zavajanje. Pozanimajte se, kaj vse delodajalci postorijo, da ohranjajo zaposlene kolikor toliko pri zdravju. In upoštevali so navodila stroke in so delovna mesta, se pravi tam, kjer so delavci zaposleni, kjer opravljajo svoje delo, priredili, da lahko varno opravljajo delo in da se okužbe ne širijo. Glavni vir okužb ni pri delodajalcih, kajti to je žalitev za delodajalce. Vsak delodajalec bo poskrbel, da se pri njem ne bo širila okužba, ker mu je cilj, da ohranja, če lahko rečemo, proizvodnjo oziroma osnovni delovni proces, osnovno dejavnost. Glavni vir okužb so predvsem hujskanja nekaterih opozicijskih poslancev proti temu, da ljudje ne spoštujejo ukrepov, da pozivajo ljudi na ulice. In s tem, ko pozivajo ljudi na ulice, se ljudje družijo, in to brez zaščitnih mask. Sama sem zelo ponosna, ker sem danes pogledala tudi ta tako imenovani shod, ki podpira odpiranje šol, kajti prikazano je bilo, kot da je to zelo številčen upor v Novi Gorici. Starši otrok, ki imamo otroke vključene v osnovne šole in v srednje šole, smo dobili poročilo in z veseljem vam povem, da je dejansko manjši procent tistih, ki podpirajo odpiranje šol v takem smislu, kakor si vi želite. Več je tistih, ki si želijo, da se zaščiti življenja, da gredo otroci takrat v šolo, kadar bodo lahko tudi sami poskrbeli, da ne bodo okužili učiteljev in da bodo varno prihajali v šolo: ne na tak način sredi epidemije. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, imate repliko. Izvolite.
Najlepša hvala. Jaz sem poslušala prej nekaj razprav poslancev SDS. In če ste gledali risanko, mi, ki smo starejši, ko je bil tam Kalimero, to je tipično kalimerovsko, ker vam se ne sme nič reči. Vi ste konstantno užaljeni, vi ste konstantno v vlogi žrtve. Kar pa mene osebno najbolj moti, in bom še enkrat poudarila, ne znate slovenščine. Pa dobro, smo različnih izobrazb, ampak če vam nekdo reče, da nas napadate, opozicijo, kot stekli psi, vi razumete – joj, vi nas zmerjate s steklimi psi. Prispodoba. Z vami se ne da figurativno pogovarjati. Vi razumete takole: smrt janšizmu; joj, grozijo našemu prezidenteju. Pa kje ste vi?! Ali pa namerno to počnete, kar pa verjamem. Gospa Elena Ušaj, vi ste rekli, da je bila gospodu Moškriču trnova pot postlana kot espeju. Super, če mu je bila postlana, res. Dober delodajalec, spoštovana gospa Elena Zavadlav Ušaj, je tisti, ki dobro plačuje svoje delavce, pošteno plačuje in ki mu plačuje prispevke, da ta delavec, ko odide v penzijo, ne bo crkoval in ne bo na Rdeči križ hodil po pakete. Pa veste, koliko je takih upokojencev. To je dober delodajalec. In vi ste tukaj z vašimi ukrepi seveda hoteli, da se delodajalcem dovoli, da [[izklop mikrofona]]
Iztekel se vam je čas. Mag. Elena Zavadlav Ušaj, izvolite, imate repliko.
Hvala. Jaz bom kratka, ker tudi jaz nimam dosti časa, ampak rada bi povedala kolegici Violeti to, da dejansko zavaja. Zelo dobro razumemo prispodobe, zelo dobro; zato pa smo tudi obrazložili, da nas bo širša javnost razumela, kaj tudi vi namigujete. To je prva obrazložitev. Druga pa je ta, da verjetno resnično ne veste, kaj pomeni dober delavec in dober delodajalec.
Hvala lepa. Besedo ima Soniboj Knežak. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane predstavnice Vlade, kolegice, kolegi! Sem bolj na slabem glasu, upam, da bom lahko povedal tisto, kar mislim. Ko sem maloprej po nekaj urah stal v avli dvorane in pil kavo, sem jo spil ob vitrini, kjer so osebne stvari in knjige dr. Franceta Bučarja, enega izmed očetov te države. Intelektualec, ki ga cenim. In sem si mislil, kaj bi si ob vsem tem, kar se zdajle že dva dni dogaja v tem državnem zboru, ta človek mislil. Mislim, da se obrača v grobu. Tole zdajle, kar je bilo pred mano, dve, tri razprave, spoštovani kolegice in kolegi, mi se bomo požrli med sabo. Na tak način ne bomo naredili nič dobrega za to državo. Včeraj nisem mogel na sejo, sem imel neke zdravniške preglede, sem jo pa skoraj večino – pet, šest ur – spremljal po televiziji. Doma me je bilo sram, nivo komunikacije, ki smo ga spustili v ta državni zbor. Jaz sem bil presrečen, ko so mi ljudje dali zaupanje pa sem dobil glasove, da sem izvoljen sem, ker mi je to čast, da sem poslanec tega državnega zbora. Vseh 90 bi se moralo truditi za dobrobit ljudi, da bodo boljše živeli v tej državi, da nam bo jutri boljše, kot nam je danes. Kaj delamo? Poklali se bomo med sabo. Ne manjka veliko. Me jezijo te zadeve, da ne najdem včasih besed, kaj bi rekel. Okrog česa se sučemo. Pogovarjamo se z retoriko tridesetih let prejšnjega stoletja – o lomljenju kapitalistov pa delavskih hrbtov, na drugi strani, kaj je bilo pred tridesetimi leti, kdo je za kaj odgovoren, kaj je bilo pred desetimi leti, kdo je kaj kriv. Včasih mislim, da sem v društvu zgodovinarjev; ne pa v Državnem zboru, sem že enkrat povedal tukaj notri. Dajmo se strezniti. Številke so bile že nekajkrat omenjene, koliko ljudi je mrtvih, mi pa tukaj, kdo bo bolj nespoštljiv, kdo bo bolj žaljiv drug do drugega. Nehajmo s tem. Ne bo boljše v tej državi, dokler ne bomo s to prakso prekinili. Res ne. Sram me je, res me je sram včasih, da sem tukaj notri, da moram ta nivo [[…]]Jaz se lahko s kom ne strinjam, imam drugačne poglede na določene zadeve, jih bom povedal; ampak jaz sem lahko pri tem spoštljiv. Ampak v končni fazi se sprašujem tudi zaradi vse te situacije, ki jo imamo danes v Sloveniji, ko nam ne uspeva najboljše cela vrsta ukrepov, ki so bili že sprejeti; pa se sprašujem, zakaj. Prav zaradi tega odnosa, kakršnega smo vzpostavili na vrhu državne politike. Pa če začnem pri predsedniku Vlade, preko Twitterja je skregan s tri četrt Slovenije, obračunava z vsakim drugače mislečim. Predsednik Vlade bi mogel biti gospod, ne pa z vsakim, ki drugače misli, obračunavati preko Twitterja. Državni zbor, podpredsednik Državnega zbora gospod Tanko, leta nazaj so mu rekli doktor poslovnika. Danes katastrofa, žaljiv, seksističen, po svoje si razlaga poslovnik. Minister za notranje zadeve, minister za policijo se krega s policijo, minister za kulturo je skregan s kulturniki. Dajmo malo ustaviti konje, kot pravijo, pa se zavedati funkcije, zakaj smo v tem državnem zboru. Ni zaupanja več pri ljudeh. To nam manjka. Ali naj bo zaupanje v tak cirkus, kot ga zganjamo tukaj. Toliko glede tega, ker mi je ležalo na duši. Zdaj pa nekaj besed tudi glede teh PKP-jev pa zgodovinarjev. Morda samo še dve zadevi iz razprave tudi na to temo spoštljivega odnosa drug do drugega. Začne se pri glavi. Sam pri sebi se večkrat sprašujem, ne vem, če je res, slišal sem, da imajo baje Američani način, da po vsaki vojni, ki jo imajo kjerkoli po svetu, generale, ki so zmagali, bili v teh vojnah, upokojijo, ko je konec te vojne. Ni važno, koliko so stari, zagotovijo jim ustrezen status, skratka jih umaknejo. Pri nas se še kar 30 let obremenjujemo z osamosvojitvijo pa z zaslugami, ki jih nekateri pripisujejo samim sebi. Dajte, povejte, kaj naj naredimo, kakšen muzej še postavimo, spomenik komu, da se bo enkrat to nehalo, no, pa da se bodo generacije, ki bodo 20 ali 30 let mlajše od mene, da se bodo moji otroci pa naši otroci tukaj notri pogovarjali o prihodnosti, ne pa o zgodovini. Samo toliko. Okoli PKP8. V bistvu se mi ni izneveril v tej smeri, ker gre nekako tako kot do zdaj, ustvarja neko zmedo v zakonodaji, na kar je včeraj opozorila Zakonodajno-pravna služba. Nobenega razloga ni, da ima take pripombe, da ima številne člene, ki so v nasprotju z ustavo. Nekateri imajo resne pomisleke, da danes pa ni taka nuja, da jih sprejemate v tej naglici in da pridejo popolnoma nepripravljeni, tako kot je rekla včeraj predstavnica Zakonodajno-pravne službe, da so v bistvu mislili, da so dobili nek delovni osnutek, ne pa končno verzijo tega zakona. Za to ni nobene potrebe. Zakaj ustvarja zmedo? Ker že od vsega začetka teh PKP-jev pa pooblastil, ki jih ima Vlada, ni jasno, ne vem, mi se pogovarjamo o gospodarstvu, pa še enkrat nisem videl ministra za gospodarstvo. Meni je logično, da je za gospodarske ukrepe, najmanj, kar je, matični odbor, Odbor za gospodarstvo, da se tam obravnavajo te zadeve. Veste, koliko sej Odbora za gospodarstvo smo imeli v tem mandatu? 12 rednih sej. Pa mislim, da nekaj čez 20 izrednih, kjer pa v glavnem sprejemamo, usklajujemo direktivo, našo zakonodajo z EU. 12 sej, mi pa rešujemo gospodarstvo. Socialni del bi moral biti tak, kot je, delo, družina, sociala. Ne pa, da smo naredili eno zmešnjavo, tako da ljudje, gospodarstveniki, tudi ljudje – s temi ukrepi, ki jih Vlada spreminja danes tako, jutri drugače, je totalna zmeda. To se mi ne zdi prav. Tudi na področju zakonodaje smo s temi PKP-ji, ko posegamo v številna področja, naredili veliko zbrko. Da ne govorim okrog ukrepov Vlade, ki so se, ne vem, vsak dan spreminjali, zadnje čase se spreminjajo vsako uro. Šole delajo, šole ne delajo. Pa ne bom pametoval, da morajo biti odprte, jaz sem tudi za to, da je prva skrb za otroke, da so varni, ampak ljudje imajo tega počasi – ne dohajajo ukrepov. Mene velikokrat sprašujejo pa se na mene obračajo: »Soni, kaj pa velja zdaj?« Odgovor, ki ga lahko dam: »Spoštovana kolegica, vem toliko kot vi, izvem iz medijev. Poslušam poročila po seji Vlade, kakšni so ukrepi.« Kakšni so danes, nimam pojma. In ljudje imajo počasi tega dosti. Ne morejo v ponedeljek iti v šolo, v torek pa ne iti v šolo. Ti ljudje so zaposleni, so pri delodajalcih, si urejajo zadeve tam, kjer si kruh služijo, da bodo normalno funkcionirali. Ne nazadnje morajo tudi firme, delodajalci delo organizirati pa imeti eno predvidljivo delovno okolje. Pa ne bom pametoval, res ne, okrog ukrepov, ker si želim verjeti in tudi verjamem, da se trudite kot Vlada. Trdno sem prepričan, da nam namenoma ne delate ne vem kakšne škode, pa ne vem, kaj poslušam vse v teh razpravah. Koliko ste uspešni, je druga zadeva. Če bi se jaz česa vzdržal, pa sem že nekajkrat to rekel in predsedniku Vlade in ministrom – ne hvalite se, kaj vse ste dobrega naredili, koliko je bilo vse fajn. Ni bilo vse fajn. 3 tisoč mrtvih. Jaz ne bom nikoli rekel, da je za to kriv Janez Cigler Kralj, nikoli. Ima pa odgovornost, delno jo pa nosi za tisto, kar se je v resorju dogajalo. Verjetno bi bilo pametno razmisliti, da bi jih izločili kakšno leto nazaj, tako kot je bil predlog takrat. Ne vem. Vem, da je tudi minister za zdravje temu nasprotoval pa da so imeli tudi različna mnenja, ampak to so dejstva. Lepo vas prosim, ne se hvaliti, kaj vse smo naredili pa za koga smo naredili. Danes sem že ne vem kolikokrat slišal, kaj smo naredili za vojne veterane, za invalide – vsi ti so imeli starše in tudi ti umirajo. Zberimo se, skupaj stopimo pa sprejemajmo ene take državotvorne ukrepe, ne pa da se prepiramo iz seje v sejo bolj, tako da so vse bolj podobne cirkusu, ne pa Državnemu zboru. Včeraj sem gledal to sejo, kot sem rekel, po televizij in sem spremljal razpravo ministra Kralja, češ da je vesel, da se pripravlja že osmi zakon PKP, da je v pripravi že deveti. Moram reči, da ne vem, če sem tega ravno vesel, ker PKP-ji so, spoštovane kolegice in kolegi, posledica, posledica neuspešnih ukrepov na področju obvladovanja epidemije. Teh PKP-jev ne bi bilo treba, če bi osnovni problem, požar, ki ga imamo v tej državi, uspešno gasili, pa ga ne. Vprašajte me, ali imam jaz boljše recepte, pa edino, kar bi vam vedel povedati, je to, da mora biti komunikacija z državljankami in državljani te države najmanj drugačna. To vem. Drugače pa ne bi pametoval. In kot sem rekel, vem, da vam ni lahko. Nekajkrat je bilo tisto, na kar imam jaz pripombe tudi generalno, pa sem jih že nekaj imel. Tudi v mesecu maju sem bil med pobudniki, da smo zahtevali izredno sejo odbora za delo, družino in socialo na temo pomanjkanja socialnega dialoga. Morebiti sem v tistem obdobju dobrega meseca, ko se je Vlada začela soočati s temi ukrepi, še malo razumel, da se je mudilo, pa tudi danes, spoštovane kolegice in kolegi, se nič ne mudi tako, da si ne bi vzeli časa pa poskušali kakšne zadeve uskladiti tudi s socialnimi partnerji. Pa ne samo s sindikati, ve se, kdo je v Ekonomsko-socialnem svetu. Tisto, kar sem danes poslušal, ne vem, kolegico Irgl prej: koliko pa je, to pa ne drži, pri nas imamo pa super socialni dialog, sedemkrat so se že usklajevali. Jaz ji bom preposlal, če še nima, mislim pa, da ga je dobila, predsednik Vlade pa ministri vem, da so dobili mail, ki so ga napisali – mislim, da je prišel danes ali včeraj – iz Evropske konfederacije sindikatov na temo protesta, kaj se dogaja v Sloveniji zadnje mesece na področju pomanjkanja socialnega dialoga. Minister, razumite Ekonomsko-socialni svet kot roko, kot bazen, kjer se imate možnost pogovarjati. Dajte, stopite kakšen korak včasih tudi naproti dobrim predlogom, enim ali drugim. Jaz vem, da ne morete vedno, ampak to, kar počnete, da se hvali pol ure prej – pa pustimo sedaj razloge, to moraš planirati prej, pravočasno planiranje sej. Da se jih izključuje iz ukrepov, ki se jih tičejo, to dolgoročno ne pelje v nek konsenz, v neko skupno poenotenje, tudi ne nazadnje pri ukrepih, ki bodo izboljšali položaj na področju zdravstva in epidemije. Toliko okrog socialnega dialoga. Če grem naprej. Okrog ukrepov. Pozdravljam, nekaj je zelo dobrih ukrepov, daleč od tega, da bi lahko rekel, da je vse narobe. Tiste ukrepe, ki jih podaljšujete, podpiram, ker so se izkazali kot dobri, se pravi podaljšanje subvencioniranja čakanja na delo. Kaj v končni fazi s tem omogočamo? S tem omogočamo, da zaposleni, da delavci, kljub temu da je obseg dela zmanjšan, ohranjajo zaposlitev. Verjamem, da je boljše, da dobiš od delodajalca vsak dan, čeprav si na čakanju, kakor pa da si na zavodu. To je eden dobrih ukrepov. Jaz sem daleč od tega mnenja, da s tem pa financiramo kapitaliste pa ne vem koga še. Tudi vsi mi smo se odločili 1990. leta, verjetno z neko drugo namero, govorili smo o neki Švici, danes sicer nismo ta Švica, ampak mi smo danes v sistemu, ki temelji na privatni lastnini, se pravi kapitalistih. In metati danes vse v isti koš – da so vsi delodajalci kapitalisti, ki samo cuzajo zaposlene, ni res. Tudi take primere imamo, imamo jih preveč, sem za to, da se jih z ustreznimi organi, se pravi inšpekcijami, sankcionira, ne moremo pa reči, da imamo danes na eni strani kasto, ki, ne vem, samo izžema zaposlene. Številne svetovno uspešne firme imamo. Zakaj so uspešne? Zato, ker so uspeli tudi zaposlene vključiti v svoj proces, v inovativne procese, seveda jih morajo tudi temu primerno nagraditi. Danes in včeraj sem poslušal tudi okrog tistih 200 evrov dodatka v decembru. Jaz ne vem, če je bil pa to ravno tak problem pa če je to bilo množično, da ljudje niso dovolj. Verjamem, da niso dovolj, in tudi verjamem, da decembra številna podjetja izplačujejo svojim ljudem raznorazne – sicer si izmišljujejo nore načine, ker še imamo neustrezno politiko obdavčenja, bi morali kaj narediti, bi te nagrade bile še višje. Ampak ne vem pa, če je to glavni problem, pa da je tudi [[…]]Okej, če ste tudi v tem paketu to rešili pa če to dobi, bom tudi zadovoljen. Tisto, kar bi še okrog teh paketov. Kar se tiče področja sociale, pozdravljam tudi solidarnostni dodatek za upokojence oziroma invalide, ki bodo to dobili. Če mi kaj ni jasno, ker jaz vem – verjamem, da tudi minister, ker imajo vpogled v podatke – kakšne plače dobivajo invalidi, da so te invalidske pokojnine mizerne, je to, da tega nismo naredili že kakšen paket prej. Dobro, dodali ste vojne veterane, to gre v isto skupino, kot sem prej rekel, kar talamo nekim skupinam, ljudem, ki ali so bili ogroženi ali kaj drugače. Vem, da denar vsakemu prav pride, ampak mi je jasno, ker je kolegica Irglova rekla, da se je z njimi sestala, in so verjetno posledično danes v njih. Pa niso edini, da ne bo kdo rekel, da imam kaj proti njim. Pozdravljam, da ste največjim humanitarnim organizacijam, se pravi Karitasu in Rdečemu križu, dali pomoč. Organizacije, ki so cenjene, ki so mnogo dobrega naredile v tem, tako da s tem sam nimam težav. Dodatek. Mi pa ni čisto jasno, zakaj enkratni solidarnostni dodatek za brezposelne. Pri tem omenjate oziroma postavljate datum 12. 3. Tudi ljudje, ki so že dve leti na zavodu, imajo težak socialni položaj, se pravi tistega, kar dobijo z zavoda, je bore malo. In da smo delali en presečni datum tistim, ki so šli pa 14 dni ali pa dva dni prej, mi ni čisto smiselno, tudi ne vem, zakaj ste se za to odločili. Okrog tega dodatka pa minimalne plače. 50 evrov. Jaz tudi nisem ravno pristaš, da je to čisto popolnoma za vse, tudi za firme, ki delajo z dobičkom. Dvomim, da se bodo podjetja, ki delajo z dobičkom, ukvarjala s papirologijo za tistih 50 evrov na zaposlenega, kolikor jih imajo. V končni fazi, kakor imam jaz podatke, če se spomnim, je takih okrog 40 tisoč oziroma tam nekje. Veliko je tudi uspešnih podjetij pa dvomim, da bodo uveljavljala tistih 50 evrov za nazaj. Prav pa je, da se tistim, ki so delovno bolj intenzivni, ki nimajo ne vem kakšnih zalog, na ta način pomaga, če se jim da. Še dva stavka okrog ukrepov na področju zdravstva. Pozdravljam ponovno uvajanje možnosti bolniškega staleža do treh dni, tisto, kar me pa pri teh moti oziroma, ne vem – pozdravljam seveda, da ponovno določite obveznost države, da financira osebno varovalno opremo za zaposlene v domovih za starejše. To pozdravljam, ker vem, kakšen strošek jim predstavlja, je dober ukrep. Ampak tukaj bi vas opozoril, da pa popolnoma pozabljamo na stroške, ki jih imajo stanovalci teh domov. Ravno danes je bila ena zanimiva oddaja, od 300 do 500 evrov je predstavnica teh zavodov, DSO-jev izjavila, da morajo ljudje doplačevati za dodatne storitve, ker jih je covid opešal, ker ne morejo sami do jedilnice, ker rabijo malo pomoči. To se vse zaračuna. To se mi pa zdi, da je strošek – ker so dodatni stroški posledica bolezni covid, se mi ne zdi korektno, da se to prenaša na zaposlenega. Okrog verske svobode pa tega. Že interpelacija oziroma petkova seja zaradi zavoda, ki ga je minister financiral, oziroma vsega tistega, kar se je dogajalo, pa zadeva, ki ste jo hoteli spreobrniti s strani koalicije v vprašanje verske strpnosti in nestrpnosti, in to, kar se dogaja tudi danes pri teh ukrepih pri pomoči cerkvi oziroma ta nadomestila – bom počasi končal, da še kolegom pustim – s tem jaz sam osebno nimam problema, če so manjši prihodki, cerkve so zaprte, če ima kategorija, ne vem, duhovnikov tudi socialne stiske. Se pa strinjam z vsem tistim, da imajo zadaj v končni fazi največjega delodajalca v Sloveniji, to je RKC, ki bi tudi lahko nekaj za svoje naredil. S tem sicer v končni fazi, če ste ocenili, nimam težav. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Tanko postopkovno.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsedujoči in tudi vsi ostali! Ko sem vodil sejo, sem samo opozoril na to, da dajmo spoštovati določbe poslovnika. Vse, kar se dogaja v Državnem zboru, se začne z elementarnim nespoštovanjem poslovnika, ki se izvaja sistematično in načrtno. Veste, če nekdo nekoga obdolži, da je kriminalec, ob tem, da ta oseba ni niti procesirana niti nobenega postopka proti njemu ni, potem mu krši 27. člen Ustave. Če se nekomu krši in ne zagotavlja nedotakljivosti telesne in duševne celovitosti, zasebnosti in osebnostnih pravic, se mu krši 35. člen Ustave. Če nekomu kršite človekovo osebnost in dostojanstvo, se krši 21. člen Ustave. In če kolegi poslanci niste sposobni teh stvari zaznati pri razpravah, potem kdorkoli težko vodi sejo Državnega zbora, zato ker krši določbe ustave, ki se nanašajo na človekove pravice. Sprejeli ste kodeks za poslance Državnega zbora. 1. člen Kodeksa piše, da kodeks velja za vse poslance in da je, če se krši načela tega kodeksa, to za Državni zbor nečastno. Potem imate, da mora poslanec varovati ugled Republike Slovenije, ugled Državnega zbora in poslanske funkcije. To imate v 4. členu Kodeksa napisano. Potem imate v 8. členu dostojnost in spoštljivost: »Poslanec je dostojen, spoštljiv, strpen in nediskriminatoren,« in tako naprej in tako naprej. Ko sem jaz prej pozval samo na spoštovanje poslovnika, se je tukajle notri usulo raznih protestov, zaradi tega ker sem opozoril na to. Ena kolegica, podpredsednica, še vrat ni zaprla, je že vpila: »Postopkovno!« Ko se je to dogajalo zdajle pri razpravi enega izmed poslancev, ni bilo nikogar. Nihče od vas ni protestiral. Na tak način razumeti poslovnik, razumeti ustavo, razumeti etični kodeks je nekorektno. Vsi tisti, ki ste mi očitali prej, da sem, ne vem, nekomu posegel v razpravo ali pa sem mu komentiral njegovo razpravo – v primerjavi s tem, kar je bilo tu izrečeno, je minorno dejanje. Od vseh kolegov poslancev, od vseh kolegov poslancev, od nas, ki vodimo seje, in od vas, ki razpravljate, pričakujem, da spoštujemo načela ustave in pravic, ki jih imamo kot državljani, načela kodeksa, in da se držimo Poslovnika Državnega zbora pri teh razpravah. Gospod podpredsednik, predlagam samo to, da se to pri vseh teh razpravah upošteva. Ker če ne bomo spoštovali ustave, če ne bomo spoštovali poslovnika in kodeksa, potem smo v tem državnem zboru končali, tega državnega zbora, takega, kot si ljudje predstavljajo, ni več. To je naloga nas, ki vodimo seje, in dolžni smo vsakega, ki teh stvari ne spoštuje, ki jih krši, opozoriti, med razpravo, po razpravi, kadarkoli to stori. Hvala lepa.
Hvala lepa. Popolnoma soglašam z vašim predlogom in pozivam vse kolegice in kolege, da bodimo strpni, vedimo se in uporabljamo besede, ki so v Državnem zboru primerne. Nehajmo deliti neke puščice sovražnosti in ne vem česa. Tako da soglašam s tem, ampak to je apel vsem nam. Seveda potem posegamo po takih zadevah, ko nekoga tudi dvakrat opozorimo pa mu jemljemo besedo in tako naprej. Sprašujem, ali želi še kdo razpravljati. Vidim, da ja. Prosim, gospod Trček, postopkovno. Kar izvolite.
[[18 sekund govora ob nevklopljenem mikrofonu; ob vklopu govorec povzame že izrečeno]]Gospod Tanko je tudi poslanec, in če nastavljaš ogledalo, najprej nastaviš ogledalo samemu sebi. Jaz se absolutno strinjam z njim, pozabil je pa še na nekaj. Poslovnik velja tudi za gostujoče v Državnem zboru, zlasti za tiste, ki po 110. členu Ustave odgovarjajo Državnemu zboru. Če bi se Jože Tanko držal tega, kar je zdaj povedal, bi on zahteval odpoklic vsaj Janeza Janše pa gospoda Hojsa. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Postopkovno, Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Moj postopkovni predlog je, da spoštovanega podpredsednika Državnega zbora opozorite, da naj ne zlorablja postopkovnih predlogov. Zakaj? Zato, ker to njegovo, da rečem v navednicah, »pametovanje« oziroma poučevanje vseh vas poslancev – jaz sem imela vmes občutek, kot da on to ni, ampak okej – je verjetno služilo samo temu, da »opere«, v navednicah seveda, tisto, kar je prej storil, kar je pravzaprav več kot pol ure tukaj počel. Počel pa je nesprejemljive stvari, ki jih ne bi smel početi ne kot poslanec, še manj pa kot predsedujoči na seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlagam, da ponovimo postopek prijave, ker je bilo nekaj rok vzdignjenih. Prosim za prijavo. Postopek teče. Besedo ima Robert Pavšič. Izvolite.
Hvala lepa. Na Hrvaškem, v Italiji pa v Avstriji govorijo o tem, kako bodo ukrepe sproščali, v Sloveniji je pa vse narobe, in to že tri mesece. In po napovedih bomo mi ukrepe še zaostrovali in vse to naj bi trajalo v dobrem primeru scenarija do maja oziroma junija, pa smo že danes zaprti v občine, imamo zaprte šole, delo je prepovedano za nekatere in za vse nas velja policijska ura. Kljub vsem tem ukrepom imamo 3 tisoč 500 mrtvih. In ljudje se sprašujejo. Če se sprašujejo, jim je potrebno dati odgovore. Kaj je bil odgovor pred nekaj dnevi? »Čeprav število pada, opažamo rast.« S takim načinom komunikacije, nihče ga ni niti demantiral niti ga poskušal razložiti, vi od ljudi in od nas pričakujete resnost pri obravnavanju vaših predlogov in imate še obraz reči, saj imajo v drugih državah tudi ukrepe. Ja, jih imajo, ampak tam izgleda zaradi sorazmernosti pa uravnoteženosti delujejo, so učinkoviti. Nas pa lahko samo še v kleti pa v bivša zaklonišča zaprete pa mogoče upate, da bo končno začelo število okuženih padati. Zakaj? Zato, ker ljudje v tujini vedo, kaj bo čez 14 dni pa zakaj bo 14 dni veljal kakšen ukrep. Pri nas pa teh 14 dni traja že štiri mesece oziroma tri mesece. In za nastalo stanje, ker je pač taka porazno slaba statistika, je kriv – kdo? Krivi so ljudje, kriva je opozicija, krivi so mediji, zdaj bo kriv britanski sev pa južnoafriški sev, včeraj smo slišali že poskuse, da je pa mogoče kriv celo slovenski sev, ki smo ga mi kot unikum imeli v celi Evropi, samo naš sev je bil tako hud, da imamo statistiko porazno. Posledice vseh teh neučinkovitih ukrepov, popolnega poraza politike pri obvladovanju te epidemije so tukaj. Danes že osmič, osmič popravljamo s paketom PKP zadeve za nazaj, popravljamo nesorazmerne, neučinkovite ukrepe. V 10 mesecih osem zakonov! Samo čez poletje ste si vzeli prosto in vi to ocenjujete kot nek uspeh?! Še eden v seriji porazov. Še vedno vas ne izuči, že osmič Zakonodajno-pravna služba govori: razdrobljeno, nepregledno, nerazumljivo, otežuje seznanitev s svojim pravnim položajem, neustavno, nezakonito. Po vašem mnenju je to vse idealno, krasno je in rešujete življenja, rešujete delovna mesta in ne vem, kaj še vse. Kaj ima 32 tisoč podjetij oziroma 260 tisoč ljudi, ki čakajo na delo, do zdaj z bonitetnimi ocenami, s katerimi se tako hvalite? Nič, razen tega, da je Vlada z odlokom, ne ta parlament, Vlada z odlokom prepovedala določene dejavnosti. Ona jih je prepovedala in s PKP jih zdajle rešuje, poskuša reševati. Tega ni naredil virus. Nehajte se enkrat izgovarjati na virus, ni tega naredil virus, to je povzročila Vlada z nesorazmernimi in neučinkovitimi ukrepi. Vi si lahko natikate rožnata očala in vidite, kako je vse krasno – ni krasno! Zavozili ste. Prej ko boste to priznali, prej bomo lahko šli en korak naprej. Vlada daje? Vlada je najprej vzela, torej prepovedala, potem se je zakreditirala, zdaj pa daje. Ja, seveda. Mi pa vse to verjamemo.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, državna sekretarka, drage kolegice in kolegi! Osmi protikoronapaket za pomoč gospodarstvu in ljudem je na mizi. Kar štiri, se pravi polovico od vseh v Državnem zboru, brani naš minister Janez Cigler Kralj. Zakaj? Ne zato, ker je največje pozitivno presenečenje te vlade, ampak zato, ker so ti paketi fokusirani na tista področja, ki so v pristojnosti ministrstva za delo, družino, socialne zadeve, invalide, enake možnosti in tako naprej. Gre za trg dela, gre za socialo, gre za družine, gre za upokojence. Mimogrede, v lanskem letu, vključno z letošnjim 11. januarjem, izplačanih za upokojence poleg redne penzije 630 milijonov. Gre za domove za starejše. Seveda, opravičujemo se, v 10 mesecih nismo bili sposobni zgraditi niti enega, jih pa bomo. Jih pa bomo. Smo pa za domove za starejše, za zaposlene tam zagotovili 30 milijonov evrov. Pogovarjam se z direktorji, z direktoricami, to je bilo zelo dobrodošlo in kadrovske stiske se učinkovito rešujejo. Ta razprava, ki smo jo prej poslušali, mi ni bila prav nič všeč, ker je za vse kriva Vlada. Začenši z dežjem v aprilu, to še pride, začenši z meglo v novembru, to je že bilo, in seveda, ta vlada je kriva tudi za virus, tudi za angleški sev pa za južnoafriški sev in tako dalje in tako dalje. To je tipično. To je tipično. Bila mi je pa všeč razprava spoštovanega kolega Soniboja Knežaka in bi jo rad nadaljeval. Res je, res je, bojim se, še pobili se bomo. Ali ne bi umirili konjev? Ali ne bi spoštovali ustave, poslovnika, etičnega kodeksa za poslance? Ali se lahko zmenimo, kolegice in kolegi, da bi črtali iz naših razprav nekaj besed, na primer fašist, morilec, golazen, kriminalci, kriminalci na oblasti in tako dalje in tako dalje? Ali se lahko to zmenimo? Saj si je lahko zapomniti pet, šest besed pa rečemo, od danes naprej jih več ne bomo uporabljali, še najmanj pa na ta način s temi besedami naslavljali svoje kolege. Ja, jaz govorim v prvi osebi množine. V času, ko pustoši smrtonosni virus, bi se res morala politika poenotiti. Ja, opozicija reče, z vami ni mogoče, ampak kako si pa naj razlagam, da kar trije šefi parlamentarnih strank predsedniku republike – pa kdorsibodi to je, je predsednik republike, funkcija – kar rečejo, ne, mi pa ne bomo prišli na tvoje povabilo? Si predstavljate? Kar trije rečejo ne. No, zdaj pa naj se politika poenoti. Se pravi, nihče ne more enostavno te politike poenotiti. Vem, da vam je to hudo poslušati, mi smo pa zaskrbljeni, kolegice in kolegi, in trdno stojim za tem, da iz tega državnega zbora prihaja sovražna retorika, ki se širi na ulice in se odraža v kljukastih križih na mnogo objektih in se odraža z uničeno fresko neprecenljive vrednosti in se odraža v tem, da se blati naše kolege, konkretno iz SMC, iz Desusa in tako dalje, da se blati, mi je zelo žal in sočustvujem, tudi predsednika Desusa in tako dalje. Trdim, da od tu prihaja ta sovražna retorika in to me zelo skrbi. Kolegice in kolegi, ne smemo si dovoliti, da se koncept svobode naše slovenske družbe spremeni, spreminja. Zavedati se moramo vrednosti svobode ali pa se zavedati, da je svobodna volja stvar vsakega človeka in da smo mi tisti, ki se danes odločimo za dobro ali za zlo. Ja, iz te strahovite krize lahko izidemo boljši ali slabši. Enaki, kot smo vanjo stopili, ne bomo izšli. Vse moramo narediti, da izidemo boljši. Ljudje se moramo vrniti k sebi, ves čas razmišljati o tem, da ne naredimo česa slabega, nečesa, kar lahko ogroža drugega. Danes je neki človek storil zlo, kljukasti križ je narisal. To je simbol delitve, vojne, stradanja. Naše najstarejše generacije imajo grenko izkušnjo tega simbola. Danes bolj kot kdajkoli prej potrebujejo enotnost, solidarnost. Zakaj bi se sovražili? Kdo profitira pri tem, da sovraži? Zato se moram ostro upirati vsem, ki ustvarjajo novice, ki delijo našo družbi in v ljudeh vzbujajo zlo. Danes so to bes, jeza in grafiti, po mojem niti malo naivni grafiti, jutri bo to lahko nekaj hujšega. Mogoče bo to človek nad človeka. Tega si ne smemo dovoliti. Ne smemo se razvijati v tej smeri [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ali lahko nadaljujem, gospod predsednik? Hvala lepa. Govorimo o stanju duha, spoštovani mladi kolega. O ukrepih, če bom govoril, boste itak rekli, da je vse zanič, zato ne bom o njih govoril. Če bom govoril, kako delujejo ukrepi, kako jih vidi Evropska unija, boste rekli, da se hvalimo, pa se ne hvalimo. Pa se ne hvalimo. Ampak glejte, kaj je delo te vlade oziroma Janeza Ciglerja Kralja, če že želite. Poglejte današnji Twitter, ki je izjemno koristen komunikacijski kanal, EU Social [[…]]
Kolega Horvat, pri PKP smo. Predlagam, da se res držimo današnje teme.
Hvala lepa, gospod predsednik. Zakaj delamo vse te ukrepe? Zakaj? Ravno to želim dokazati. Zato da smo med sedmimi, na sedmem mestu smo glede brezposelnosti. To so metodologije Evropske komisije. Nekdo pravi, da ne delamo, da ti ukrepi niso za ljudi – gospe in gospodje, ali zaposleni v podjetjih, v javnem sektorju, v zavodih niso ljudje? Jaz sem prepričan, da je slovenski državljan najbolj srečen, ko lahko ustvari novo vrednost, ko lahko razvije vse svoje potenciale, intelektualne, podjetniške, kulturniške, umetniške in tako naprej. To je tisto, kar človeka naredi srečnega, in to želimo narediti. Vem, nismo idealni. Vem, priznam, ne uspeva nam 100-odstotno, sploh ne. Vem, nismo idealni v komunikaciji. Težko pa pristajam na to, da enostavno ne znamo za en mesec naprej napovedati, kaj bo. Virus zna, virus to zna napovedati. Ampak 3. decembra je Vlada sprejela natančne kriterije tudi sproščanja, če hočete, z natančnimi številkami, ki morajo veljati za nacionalno raven, za regionalno raven, in ko je tem kriterijem zadoščeno, potem se ukrep tudi zgodi oziroma sprosti. Jaz sem zadovoljen, da je v tem paketu res posebna pozornost namenjena gospodarstvu – jaz to vedno razumem kot logično celoto delojemalec in delodajalec – da gre za podaljšanje čakanja na delo od 1. februarja do 30. aprila z možnostjo podaljševanja do 30. junija, da gre za subvencioniranje minimalne plače. Ta vlada spoštuje Zakon o minimalni plači in prav je, da ljudje dobijo takšno minimalno plačo, kot je tudi v zakonu zapisana. Zaključujem z vprašanji, o čemer, se je spraševal tudi kolega Soniboj, ker danes je bilo preveč, gospe in gospodje, krivice narejene delodajalcem. Kdo je ta kapitalist, iz katerega se nekateri norčujete? Sosed, ki je samostojni podjetnik in se ukvarja z oblikovanjem in računalništvom? Bratranec, ki ima bar in dve zaposleni natakarici? Prijatelj, ki je avtomehanik in ima zaposlene štiri strojne inženirje za avtodiagnostiko? Znanec, ki ima podjetje in 20 zaposlenih, čir na želodcu in neprespane noči, ker ne ve, kako bo zagotovil denar za plače, prispevke, davke? Kdo je ta kapitalist? Morda velekapital, ki je v Sloveniji ustvaril v lanskem in predlanskem letu okrog 4 milijarde dobička in približno prav toliko, 4 milijarde, investiral v raziskave in razvoj za nova delovna mesta za mlade? Proti komu se borite, na koga ščuvate ljudi, delavce? Dajmo se umiriti, dajmo se strezniti. Vsak je dragocen v tej prekrasni državi. Z veseljem bomo danes jaz in tudi Poslanska skupina Nova Slovenija paket podprli. Z vsem svojim znanjem in trudom bomo pripravili tudi naslednji paket, deveti, če bo potrebno tudi deseti za zagon slovenskega gospodarstva v nekem obdobju, ki bo svetlejše. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolegica Andreja Zabret, ste se za razpravo javili? [[Ne.]] Postopkovni predlog.
Spoštovani predsednik! Prosila bi vas, če lahko v skladu s poslovnikom gospoda poslanca Horvata opozorite, namreč, od 12 minut, ko je govoril, je spregovoril o samem zakonu morda sedaj na koncu tri besede. Se pravi, da se ni držal same teme točke dnevnega reda. Druga točka je, da sem lahko zasledila, da je obtožil nekoga izmed državnega zbora tukaj notri, da je risal kljukaste križe po določenih objektih po Sloveniji [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ja, rekli ste, da izhaja konkretno iz tega prostora ven. Ampak saj če pogledamo, smo od gospoda Horvata tega lahko navajeni, pred kratkim je tudi obtožil, da je policija vpogledovala v njegove osebne mape, in obtožil vlado Marjana Šarca, da so mu vpogledovali v njegove osebne mape. In je bilo ugotovljeno, da to ni res, in se še danes niste opravičili. Prosim, moj postopkovni predlog je, da mu izrečete opomin, da naj se v skladu s poslovnikom obnaša in se drži točke dnevnega reda. Hvala.
Razumel sem postopkovni predlog. Kolegica Zabret, to ni za opomin, je pa postopkovni predlog na mestu. Jaz sem zdajle po šestih urah prišel nazaj in mi smo še vedno pri 1. členu. Na začetku, če se spomnite, sem dal predlog, da se vendarle nekoliko odmaknemo od ustaljene prakse, to je, da se pri 1. členu govori na dolgo in široko. Namreč, že pri dveh zakonih se je zgodilo, da smo ves čas izčrpali pri 1. členu. Vsaka poslanska skupina prosto razpolaga s svojim časom, ki ga ima na voljo, ampak namen poslovnika je verjetno v tem, da doreče, s poslovnikom je dogovorjena nekakšna strukturirana razprava, torej da se poslanci tam, kjer mislijo, da je to potrebno, oglasijo. Nekateri izmed vas se pripravljajo na določene člene in nekateri so me tudi opozorili, da prejšnjič niso uspeli priti na razpravo o členih, za katere so se pripravili, zaradi tega ker se je čas izčrpal pri 1. členu, potem je pa stekla razprava prehitro. Tako da jaz predlagam, da se vendarle držimo 134. člena, ne govorimo na dolgo in široko in se premaknemo počasi na amandmaje. Ker drugače bomo potem samo amandmaje zdrdrali in mislim, da to ne bo najbolje oziroma ne bo prineslo nič h kvaliteti razprave o zakonu. Gospod minister ima besedo kot predlagatelj.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Dodal bi nekaj pomembnih podatkov, ker je sklop ukrepov v PKP8 poleg tega, kar smo že zelo naglasili z ukrepi za pomoč trgu dela, gospodarstva, ranljivim skupinam, namenjen v zelo pomembnem delu tudi socialnovarstvenim zavodom. V izogib temu, da bi zopet ostali samo pri nekem vtisu, kako je minister Cigler Kralj z ekipo poleti spal. Ne vem, če si smem to dovoliti, ampak v znanem slovenskem filmu na ta očitek en aktivist Vanč zelo sočno odgovori. Mislim, da boste tisti, ki poznate film Moj ata, socialistični kulak, vedeli, o čem govorim. Lahko vam rečem, da ekipa pregoreva in ekipe domov za starejše pregorevajo, še zdaj čutijo posledice tega. In ne dovolim kot minister, ki je tukaj, zato da predstavlja vse te negovalke, predvsem ženske, žene, matere, ki delajo v domovih za starejše, da se jih tako zmerja. MDDSZ je v dosedanjih paketih zagotovil 26 milijonov evrov za dodatne zaposlitve v socialnovarstvenih zavodih, ki so bili desetletja zapuščeni, mi na Koroškem rečemo zapuščeni od boga. Uredili smo sredstva za izpad dohodka domov zaradi praznih postelj, povrnjena sredstva za obvezno zaščitno opremo in tudi za vzpostavitev zunanje rdeče cone ter izplačilo dodatkov zaposlenim. Ne bom pozabil 13. marca 2020 takoj po primopredaji poslov na ministrstvu, ko sem dobil klic direktorice Doma starejših občanov Metlika: vdor virusa, osebne varovalne opreme, pa še te ne ravno primerne za rdečo cono, za dva dni. Iz naslova vseh ukrepov PKP je bilo do sedaj v letih 2020, 2021 skupaj z Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti zagotovljenih kar 56 milijonov 286 tisoč evrov. Pa da ne bo ostalo samo pri abstraktni številki, so tu ukrepi. Dodatek za delo v rizičnih razmerah, to je 65 % po kolektivni pogodbi za javni sektor, in dodatek za nevarnost in posebne obremenitve za javne zavode, skupaj 24 milijonov. Dodatek za delo v rizičnih razmerah 65 %, koncesionarji 4 milijone. Pomoč izvajalcem pomoči na domu slab milijon. Povračilo oskrbnine zaradi umika v domačo oskrbo slabega pol milijona. Kritje izpada prihodkov zaradi nezasedenih kapacitet 1 milijon 400. Stroški za zaposlene, ki so opravljali zdravstveno dejavnost pri izvajalcih institucionalnega varstva, 250 tisoč evrov. Dodatki zaposlenim, zasebni izvajalci 176 tisoč evrov. Financiranje dodatnih kadrov pri izvajalcih institucionalnega varstva za dve leti 4 milijone 300. To je že bilo izplačano. Govorimo zadevah, ki so že bile izplačane. In to je zelo pomembno, ta postavka je zelo pomembna, zato ker so bili domovi kadrovsko popolnoma podhranjeni. Seveda ne govorim, da smo z interventnimi ukrepi rešili zdaj to za vse večne čase, smo pa pomagali takrat, ko je bilo najtežje, in na ta način, kot so ga domovi pač najbolj potrebovali oziroma ga zdaj najbolj potrebujejo. Kako lahko najbolje pomagaš utrujeni, pregoreli ekipi? Tako, da jim zagotoviš sodelavce in razbremeniš posameznike. Dodatek zaposlenim za delo v sivi in rdeči coni 290 tisoč. Enomesečna strateška zaloga varovalne opreme – ni samoumevno, 13. marca ni bilo več kot za nekaj dni varovalne opreme v večini domov – 1 milijon. Varovalna oprema za zaposlene v sivi in rdeči coni za osnovno in socialno oskrbo ter dezinfekcijo 4 milijone 168 tisoč. Kritje izpada prihodkov zaradi nezasedenih kapacitet 1 milijon 376 tisoč. Povračilo oskrbnine zaradi umika v domačo oskrbo 90 tisoč. Dodatek za delo v rizičnih razmerah 11 milijonov. Dodatek za delo v rizičnih razmerah koncesionarji, tu govorim obe postavki za september–november, prej pa sem povedal za marec–maj, torej dodatek za delo v rizičnih razmerah za javne zavode september–november 11 milijonov 100 in dodatek za delo v rizičnih razmerah koncesionarji 2 milijona 871 tisoč. To je le nekaj postavk, ki smo jih pripravili za domove za starejše, da jim pomagamo tam, kjer so najbolj potrebovali pomoč in še to pomoč potrebujejo. Lahko vam zagotovim, da vsak od direktoric in direktorjev, ki jih vprašam glede koriščenja teh ukrepov, pravi, minister, zelo dobro. Ne bomo rešili vseh problemov, ne bomo, ampak za dom lahko šest novih kadrov pomeni veliko. Neprecenljivo, če imajo še težavo z vdorom virusa. Ne samo denar, ampak tudi spodbuda prek Zavoda za zaposlovanje Republike Slovenije je pomagala, da so bili po 15 letih v 10 mesecih realizirani prvi pomembni koraki pri dodatnih zaposlitvah, 541 oseb se je zaposlilo v teh 10 mesecih s sklenjenimi pogodbami o zaposlitvi, 116 je trenutno zaposlenih prek javnih del, na podlagi začasnega in občasnega dela je v domovih za starejše opravljenih 3 tisoč 527 ur, opravljenih pa je bilo tudi 55 tisoč 19 ur dijakov in študentov. Ti ukrepi tečejo, nekdo jih je moral pripraviti, nekdo jih je moral uskladiti tudi s Skupnostjo socialnih zavodov, z vsemi izvajalci, nekdo je moral poskrbeti za platformo in nekdo mora to izvajati. Ti ukrepi imajo konkretne učinke na terenu in res težko težko sprejemam povišane tone v smislu, da smo spali celo poletje. Ker je bilo v razpravi tudi večkrat izpostavljeno, kako Vlada zapira gospodarske družbe, zato ker se ji to zdi v redu, bi prosil predstavnico, gospo državno sekretarko Ministrstva za zdravje, če dovolite, spoštovani predsednik, da še ona spregovori na kratko o utemeljitvi, zakaj so nekatere, predvsem storitvene dejavnosti zaprte z vladnim odlokom. Če dovolite.
Gospa državna sekretarka, imate besedo.
Hvala lepa. Vsi smo utrujeni, pa verjetno ne od ukrepov, od vsega stanja, od virusa, od vsega, kar se nam dogaja. Zagotovo. Vendar ti ukrepi so bili potrebni in so še vedno potrebni. Če pogledamo, kako se gibljejo te okužbe, lahko vidimo, da so še vedno take, da bi se v primeru sproščenih ukrepov število okuženih povečalo, pa vendar samo povečano število okuženih ni problem, problem je, da pomemben delež teh okuženih in obolelih potem potrebuje bolnišnično zdravljenje, se pravi bolnišnično zdravljenje, tudi zdravljenje na intenzivnih enotah. Noben zdravstveni sistem ne more zdržati enkratnega hitrega povečanja. Ključni problem, ključni namen vseh ukrepov je zagotoviti to, da je zdravstveni sistem na razpolago za vse, ki ga potrebujejo. Bolj ko lahko zamaknemo širjenje teh okužb in jih zmanjšamo, toliko lažje se zdravstveni sistem prilagaja. Tudi zdravstveni sistem, zdravstveni delavci, vsi, ki delajo v tem, so utrujeni, zagotovo, pa vendar verjamejo, da se bodo v nekem kratkem obdobju predvsem s pomočjo cepiva in cepljenja stvari uredile in postopoma normalizirale. In to je namen teh ukrepov – da zdržimo toliko časa, da bomo s cepljenjem pa vendar kljub vsemu epidemijo obvladali do take mere, da se bo življenje postopoma vrnilo v približno običajne okvire. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Aleksander Reberšek.
Spoštovani predsednik, najlepša hvala za besedo. T je že četrti PKP, ki ga je pripravil kralj med ministri Janez Cigler Kralj s svojo ekipo. Jaz sem zaradi tega zelo ponosen, ker delamo dobro za ljudi. Na pobudo Nove Slovenije – krščanskih demokratov bodo enkratni solidarnostni dodatek prejeli tudi polnoletni dijaki, ki smo jih v prejšnjem paketu PKP nehote izpustili. Prav tako smo prisluhnili slovenskim študentom s stalnim prebivališčem v Republiki Sloveniji, ki študirajo v tujini, prav tako bodo prejeli enkratni solidarnostni dodatek v višini 150 evrov. Tisto, kar bi rad posebej poudaril, je pa to, in na to sem resnično ponosen in sem vesel, da smo prisluhnili našim najšibkejšim državljanom, invalidom z najnižjimi dohodki. Tudi ti bodo deležni 150 evrov dodatka, tisti, ki prejemajo nadomestila iz invalidskega zavarovanja, ki delajo za krajši delovni čas, in invalidi po zakonu, ki ureja socialno vključevanje invalidov. Hvala lepa in resnično sem vesel, da z dejanji odgovarjamo na vprašanje leve opozicije. Na ministrstvu za delo so v subvencioniranje minimalne plače in razbremenitev delodajalcev vložili ogromno dela in truda, o tem sem prepričan, ker situacijo tudi dosti dobro poznam. Država bo delodajalcem za plače tistih delavcev, katerih plača brez dodatkov ne dosega zneska minimalne plače, namenila subvencijo v višini 50 evrov za dvig minimalne plače. Levica je glasovala proti temu predlogu, Levica je torej proti pomočem za ohranitev delovnih mest in to se je tudi potrdilo včeraj na glasovanju na odboru za delo, kar je povsem razumljivo. Levica za svoj obstoj v Državnem zboru potrebuje pacienta, potrebuje reveža, potrebuje brezposelnega, Levica potrebuje tistega, ki ima čim manjše prihodke od dela, kajti na njih poslanci Levice gradijo vso svojo politično pot. In za Levico ni hujšega problema od tega, da Janez Cigler Kralj zagotovi pomoč podjetnikom, delavcem, študentom, dijakom, invalidom in ostalim, pri minimalni plači tako delavcem kakor delodajalcem. Ko se to zgodi, v Levici ostanejo brez teksta in se zatečejo k obtoževanju. Obtoževati si drznejo, kljub temu da je Miha Kordiš od svojega stalnega naslova do Šubičeve 4, kjer je Državni zbor, oddaljen zgolj 23 kilometrov in je zaprosil za državno stanovanje. Polna usta so vas neke borbe proti privilegijem [[…]]
Predlagam, da se držimo zakona, kolega Reberšek.
Levica pravi, da mi pomagamo kapitalistom in še polno drugih neresnic, in jaz se moram odzvati, zakaj nimajo prav. To, kar sem zdaj govoril, se bo v nadaljevanju tega tudi dotikalo. Hotel sem povedati, da so vas polna usta neke borbe proti privilegijem, zase se pa grebete za vse ugodnosti. Če bi državo vodila Levica, bi prej kot v petih letih Slovenija izgledala točno takole [[pokaže predmet]] . Jaz se obenem zavedam, zelo se zavedam tega, da bolj prime neka levičarska retorika, ki jo uporabljate, tudi včeraj na odboru za delo, tudi danes na tej seji Državnega zbora, ta levičarska retorika, ki jo intonira Miha Kordiš. Mi smo slišali, in to me zelo žalosti: kriminalci na oblasti, golazen, mazači, storilci, nesposobna vlada. Ravnokar vam tukaj odgovarjam, koliko je ta vlada oziroma to ministrstvo tudi sposobno, tako da ne pristajam na trditve, da je ta vlada nesposobna, da dajemo denar kapitalistom. Kolikrat sem to slišal v zadnjih nekaj dneh! Celo stavek, ki sem ga včeraj slišal na odboru za delo, Lažeš, kradeš, bolhe ješ, vse to smo včeraj slišali s strani Levice. Kdo vas bo sploh jemal resno, lepo vas prosim? Vaše zaganjanje proti paketu PKP in ministru Kralju je najboljši dokaz, o tem sem trdno prepričan, da smo na pravi poti in da delamo dobro. Naša retorika, predvsem pa naša dejanja pa so recimo čisto drugačna od te retorike. 300 tisoč ohranjenih delovnih mest v okrog 32 tisočih podjetjih. To pa je dejstvo in to je politika Nove Slovenije, politika Janeza Ciglerja Kralja. Solidarnostni podatek za upokojence, za tiste, ki imajo najnižje pokojnine, povečanje minimalne plače, solidarnostni dodatek družinam, solidarnostni dodatek novorojenim otrokom, prav tako solidarnostni dodatek študentom, dijakom, solidarnostni dodatek invalidom, osebam s posebnimi potrebami. Nekaj očitkov sem danes slišal tudi glede brezposelnosti pa bi rad tudi to pokazal, da boste lažje razumeli. Tukaj so rezultati [[pokaže predmet]] , poleg Nemčije, pod evropskim povprečjem, kar se brezposelnosti tiče, smo poleg Nemčije. In če ne bi minister Janez Cigler Kralj z ukrepi ohranjal vseh teh delovnih mest, 300 tisoč delovnih mest v 32 tisočih podjetjih, bi bili tam, kjer je Grčija – največ bi imeli brezposelnih. Ta vlada dela in tukaj je nazoren dokaz tega. Dobro si poglejte. To so vse skupaj naša dejanja in z dejanji odgovarjamo na vsa vaša vprašanja. Levica prav tako problematizira, da so ukrepi veliko dali delodajalcem, da so veliko dali tudi podjetnikom, kot sami rečejo kapitalistom. Kdo pa je sploh kapitalist v tej državi, vas sprašujem. V Sloveniji je 205 tisoč podjetij, od tega je 95 % mikro podjetij, v Sloveniji je 105 tisoč espejev. 105 tisoč espejev. Kdo so torej zlobni kapitalisti? Ali je mogoče to sosed, ki se ukvarja z oblikovanjem in računalništvom? Je mogoče to bratranec, ki ima bar, ki ima dve zaposleni natakarici? Ali je mogoče to prijatelj, ki je avtomehanik? Ali pa mogoče celo znanec, ki ima podjetje in ima 10 zaposlenih, čir na želodcu in neprespane noči, ko se sprašuje, kako bo plačal prispevke, kako bo dal plače svojim zaposlenim? Kdo je ta kapitalist? Morda tako imenovani velekapital, ki je v lanskem letu v Sloveniji ustvaril milijarde dobička in praktično čisto vsega reinvestiral v raziskave in razvoj, v nova delovna mesta? Proti komu se borimo? Koga v tej državi ščuvamo? Proti komu razdvajamo in koga demoniziramo? Delodajalci niso zlobni kapitalisti, to so naši sosedje, prijatelji, sorodniki, znanci, so eni izmed nas kot vsi drugi državljani. In niso to sovražniki od zunaj. Ni sovražnosti med delom in kapitalom, ta razdor delajo samo v Levici, brez njega nimate svoje politične zgodbe. Na tem razdoru gradite svoj politični obstoj. Levica torej ustvarja nek konflikt, mi pa ustvarjamo sodelovanje. Vlada ne pomaga kapitalu, ampak pomaga podjetjem in s tem posledično pomaga tudi delavcem. Vlada pomaga človeku. Vlada pomaga človeku po svojih najboljših močeh in pri tem je zelo uspešna. Številke ne lažejo. Hvala lepa.
Postopkovno, kolega Prebil.
Predsednik, hvala lepa. Mislim, tole zdaj je bilo pa za kozlati, no, jaz se opravičujem. Moj postopkovni predlog bo zelo jasen. Kolega poslanca ste tako kot prejšnjega, vodjo iz iste poslanske skupine, NSi, opozorili, naj se drži teme že na začetku. Te teme se poslanec ni držal. Govori o vseh zadevah, obračunava s poslanci, s poslanskimi skupinami, meče vse v isti koš. Prosim, dajmo te zadeve enkrat za vselej razčistiti in naj poslanec težave z določeno poslansko skupino rešuje izven tega in ne izmed vseh. Druga stvar. To, kar poslanec navaja, enostavno ne drži. Nenehno se govori o neki ohranitvi delovnih mest. To ne drži, to je trenutno ohranjanje, to je koma, ki bo počila, takoj ko boste z ukrepi nehali [[…]]
Kolega Prebil, to ni postopkovni predlog, to je razprava.
Moj postopkovni predlog, spoštovani, dajte kolegu opomin, da zadevo zaključimo. Govorimo že šest ur, večinoma ravno poslanci koalicije o stvareh, ki nimajo zveze z današnjo sejo. Prosim.
Hvala lepa. Vaš prvi del je bil deloma upravičen. Še enkrat apeliram, držimo se tega pravila, da razpravljamo o členih in amandmajih. Če nima nihče nič proti, predlagam, da se premaknemo s 1. člena. [[Ne.]] Okej. Zaključujemo razpravo. V razpravo dajem 5. člen in amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati pri 5. členu? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 7. člen, torej amandmaja k naslovu sedmega poglavja drugega dela in k 16. členu. Ker sta amandmaja poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k naslovu sedmega poglavja drugega dela in k 16. členu vsebinsko povezana, bomo o njiju razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem naslov sedmega poglavja drugega dela in 16. člen ter dva amandmaja poslanskih skupin SDS, SMC in NSi. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. K 21. členu je bil vložen amandma poslanskih skupin LMŠ, SD, Levica in SAB. Ker je amandma vložen v nasprotju z drugim odstavkom 135. člena v povezavi s tretjim odstavkom 129. člena Poslovnika Državnega zbora, o njem ne bomo niti razpravljali niti glasovali. V razpravo dajem 24. člen in amandma Poslanske skupine Levica. Ni želje po razpravi. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 26. člen in amandma poslanskih skupin SDS, SMC in NSi, amandma Poslanske skupine LMŠ ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 27. člen in amandma poslanskih skupin SD in SAB ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Da. Kolegica Bojana Muršič, imate besedo.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Končno smo se premaknili s 1. člena še naprej. Moram pa reči, da sem malo zmedena, zaradi tega ker pregleda amandmajev še nismo dobili. Ni ga še na e-klopi in imam kar malo težav. Ampak kljub temu, ker govorimo o 27. členu, bi rada povedala, da smo predlagatelji Socialni demokrati in SAB, predlagamo amandma, da se pri subvencioniranju dviga minimalne plače določi neki prag. Kajti ne zdi se nam prav, da bi vsi delodajalci lahko zahtevali subvencioniranje dviga minimalne plače, kljub temu da bi lahko ta dvig pokrili iz svojih lastnih prihrankov. Kajti vsi se zavedamo tega, da bomo denar, ki ga dajemo, zelo krepko potrebovali tudi kasneje. V razpravah je bilo danes kar nekajkrat povedano, koliko delovnih mest smo ohranili. Jaz moram reči, da sem vesela, da smo jih ohranili z vsemi temi ukrepi, bom pa še bolj vesela, če bo prihodnje leto stanje tudi tako, bom rekla, rožnato, kot se danes prikazuje. Moram reči, da se mi zdi, da sem ob razpravah, ko sem poslušala, kar dobila sladkorno, koliko dobrega je bilo storjenega. In ja, saj je bilo dobrega, ampak ne tako govoriti! Vedeti je treba, da ima ta naša vreča, naš proračun dno. Tega se enostavno ne zavedamo, zato je potrebno, vsaj po naši presoji, da ne bi brez vsakih omejitev dobili določanja subvencioniranja dviga minimalne plače vsi. Socialni demokrati in SAB predlagamo omejitev, da se subvencionira dvig minimalne plače tistim, ki ne presegajo 30 tisoč evrov na zaposlenega. Se pravi, da bodo to subvencijo lahko koristila tista podjetja, ki bodo to res potrebovala, ne pa tista, ki bi lahko pokrila ta dvig iz lastnih sredstev. Ob zadnjem dvigu leta 2009, ko je to potekalo v času velike gospodarske negotovosti, česar se še vsi krepko spomnimo, je bilo uvedeno tudi prehodno obdobje, ki pa ni bilo splošno in so ga res lahko uveljavljali zgolj delodajalci s težavami v poslovanju. Zato je še toliko bolj pomembno, da danes tudi razmišljamo v tej smeri. Socialni demokrati in SAB menimo, da je glede na vse ostale ukrepe pomoči ta ukrep smiselno usmeriti tja, kjer bi lahko povzročil to, o čemer govorimo, da bi lahko prišlo do opuščanja dejavnosti. Torej predlagamo, da se subvencija omogoči le tistim podjetjem, ki trenutno ustvarjajo nizko dodano vrednost na zaposlenega in torej razlog za težave v izplačevanju minimalne plače tiči v njihovem poslovnem modelu, ki s tem ustvarja nižjo dodano vrednost. Podjetja, ki imajo visoko dodano vrednost, pa vsekakor po našem mnenju naj ne bi bila upravičena do tovrstne pomoči. In ker nas je Zakonodajno-pravna služba včeraj oziroma danes tudi opozorila na to, da je v bistvu v našem predlogu manjkala številka, na katero leto bi se ta omejitev nanašala, smo ta amandma dopolnili, da se postavi tudi omejitev te subvencije pri 300 tisoč evrih, ki se gledajo na leto 2019. Se pravi, bi se subvencija minimalne plače subvencionirala zgolj tistim podjetjem, pri katerih je poslovni model dejansko tak, da bi dvig minimalne plače otežil njihovo poslovanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Ker sta amandmaja poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k naslovu desetega poglavja tretjega dela in k 33.a členu vsebinsko povezana, bomo o njiju razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem naslov desetega poglavja tretjega dela in 33.a člen ter dva amandmaja poslanskih skupin SDS, SMC in NSi. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 34. člen in amandma poslanskih skupin SAB, SD in Levica. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 37. člen in amandma poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 42. člen in amandma poslanskih skupin LMŠ, SD in SAB. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 45. člen in amandma poslanskih skupin SD, LMŠ, Levica in SAB. Želi kdo razpravljati? Da. Kolegica Bojana Muršič.
Hvala lepa za besedo. Namen tega je, da se s spremembo amandmaja zasleduje namen zakona, se pravi ponovno spet ohranjanje delovnih mest. Delodajalec se obvezuje, da delavcev, za katere bo prejel 80-odstotno subvencijo nadomestila za napotitev na čakanje, med ali po koncu uporabe tega ukrepa ne bo enostavno odpustil. To je za nas izjemno pomembno, kajti ne želimo si tega, da bi se subvencioniralo – ukrep je v bistvu ohranjanje delovnih mest, potem bi pa enostavno prišlo do tega, da bi se delovna mesta izgubljala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 55.a člen in amandma poslanskih skupin SDS, SMC in NSi. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. K naslovu sedmega poglavja četrtega dela je bil vložen amandma poslanskih skupin LMŠ, SD, Levica in SAB. Ker je amandma vložen v nasprotju z drugim odstavkom 135. člena Poslovnika Državnega zbora, o njem ne bomo niti razpravljali niti glasovali. V razpravo dajem 56. člen ter amandma poslanskih skupin LMŠ, SD, Levica in SAB in amandma poslanskih skupin SD, LMŠ, Levica in SAB. Kolegica Jerca Korče najprej, potem kolegica Muršič.
Hvala, predsednik. Še enkrat in ponovno pozivam, da se to področje uredi. Vlada je sistematično zanemarila mlade – dvakrat po 150 evrov arbitrarno vsem. Pri tem amandmaju pa govorimo o 150 tisoč študentih in dijakih, od tega jih je 100 tisoč opravljalo delo prek študentskega servisa, 20 tisočim je bilo to delo za potrebe tega, da so lahko bivali in študirali, šlo je za njihovo preživetje. Upad študentskega dela je bil v prvem valu 90 %, v drugem valu 60 %. Neprimerno je, da se s tako ignoranco pristopa do te družbene skupine, ki je bila močno prizadeta. Na žalost bi lahko šli širše pogledat, zakaj imamo tako štipendijsko politiko, da sploh mora mlad človek med študijem delati, na drugi strani pa si skozi to pridobiva tudi neke izkušnje in vrednote in še kaj in si ustvarja neko samostojno pot. Ni pa primerno, da ko pridemo v situacijo, v kateri smo, pustimo te mlade prepuščene samim sebi oziroma jih totalno zignoriramo. Ker še enkrat, ti mladi bodo vendarle tista prihodnost, ki bo podedovala tudi dolgove in še kaj, kar se je nakopičilo v času epidemije. Že tako ali drugače jaz mislim, da je ta družbena skupina utrpela neko pomanjkanje oziroma ima neko težko obdobje, ker ji je odvzeto obdobje, v katerem se tudi na drugačne načine družiš, mogoče greš na kakšen koncert in tako naprej, pa so te dejavnosti logično zaradi virusa zaprte. Že ta del je dovolj težak, da se na drugi strani še ignorantsko obnašamo na tem ekonomskem področju, pa marsikoga od njih potiska v zelo zelo hudo stisko. In ja, ustvarja se medgeneracijski konflikt na ekonomskem področju in to ni prav. Skozi praktično vse pakete se trudimo prinašati na mizo amandma, ki bi rešil ta del, torej študente, ki so opravljali delo prek študentskega servisa, da se jim v določenem sorazmernem deležu, preračunano na primerljivo obdobje, torej delo, ki so ga opravljali, to povrne, pa to koalicija oziroma večina na žalost ignorira. In ni prav. Mislim, da je nujno, da vsaj v nekem delu pokrijemo ta izpad, ki so ga ti mladi imeli. O brezposelnosti je bilo danes veliko govora, kako smo zelo dobri v nekem primerljivem evropskem merilu. Res je, ker imamo kar veliko delovnih mest tudi zamrznjenih s čakanjem na delo. Za čakanje na delo bomo vendarle šele videli, kaj prinese, ko se bo ta ukrep odmrznil, in kakšen val bo butnil na Zavod za zaposlovanje. Tako da je težko sedaj govoriti o tem, ali so ti podatki sploh relevantni ali ne. Je pa dejstvo, da se je brezposelnost ravno med mladimi do 25 let povečala. Lani je bila 8,3 %, podatek sedaj je 14,6 % in tukaj smo nad evropskim povprečjem. Zelo zelo mačehovsko se Vlada obnaša do mladih in to ni dobra popotnica. Dvakrat po 150 evrov je enemu študentu pomenilo super fajn, sem dobil še nekaj za zraven, ker je v drugačnem socialnem položaju, nekomu, ki se je pa preživljal s študentskim delom, in teh je res veliko v naši družbi, pa je teh dvakrat po 150 evrov pomenilo nek posmeh in popolnoma neprimeren znesek. In vprašanje, kakšne zgodbe se res skrivajo za temi posamezniki. Prepuščati mlade na tak način in jih ignorirati ni dobra popotnica definitivno za nobeno družbo. Verjetno bo minister, če me posluša, rekel, da sem že malo papagajska, ampak ta tematika se mi res zdi zelo zelo pomembna, da bi jo naslovili. Ko nam rečejo, kako smo napadalni v opoziciji – jaz si nikoli ne želim, da bi opozicija, koalicija in Državni zbor postal stavba enoumja, kimanja in tišine. Ravno čar demokracije je, da soočamo mnenja, da si povemo, da opozicija nadzira, kaj počne Vlada, opozori na nesprejemljive prakse Vlade, določenega ministra, in da seveda prinaša amandmaje, s katerimi opozarja na tematike, ki jih Vlada sistematično izpušča. Amandma k 56. členu je eden izmed takih, ki pokrivajo vsaj neko majhno družbeno skupino, ki jo sistematično izpuščate brez pojasnila, zakaj taka odločitev oziroma čemu se k temu problemu ne pristopi v nobenem izmed paketov. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Bojana Muršič.
Hvala lepa ponovno za besedo. Vlada nenehoma govori, da se je s protikoronskimi paketi dotaknila vseh državljank in državljanov. In res, dotaknila se je invalidov, upokojencev, delavcev, študentov, nekaterih študentov, ne vseh, ampak pozabljamo ali pozabljate pa na skupino tistih, ki res niso nič dobili v nobenem izmed teh paketov in spadajo med najbolj socialno ranljivo skupino ljudi oziroma državljank in državljanov. Zakaj o tem govorim? Minister bo sicer rekel, da ponavljam po vsej verjetnosti že, ne vem, tretjič ali že četrtič, ampak na nas so se obrnili številni državljani in državljanke, ki upravičeno menijo, da so bili pozabljeni pri delitvi solidarnostnega dodatka, soočajo se pa s podobnimi socialnimi stiskami kot ostale skupine, ki so ta dodatek prejele. Osebno sicer menim, da celo še s slabšimi pogoji oziroma še večjimi socialnimi stiskami. Govorim o skupinah brezposelnih oseb, ki so prijavljene na Zavodu za zaposlovanje, čakajo na upokojitev pa jim manjka še nekaj mesecev ali mogoče leto ali dve, da se upokojijo. Zaradi svoje starosti zelo zelo težko najdejo zaposlitev, kajti starost vemo, kakšna je pri teh prejemnikih denarnega nadomestila oziroma nekateri celo ne prejemajo ničesar. Le redki delodajalci se odločijo, da takšno brezposelno osebo tudi zaposlijo. Sicer jih običajno, če se le da, vključujejo v ukrepe aktivne politike zaposlovanja, vendar verjemite mi, da tisti, ki je prejemnik denarnega nadomestila ali pa brezposelna oseba brez vseh prejemkov na zavodu in ki je delal 35, 36, 38 let za trakom,absolutno ne more več opravljati nobenega fizičnega dela. Zato naslavljamo ta amandma, da se vključi v PKP8 starejše brezposelne osebe, ki so enako socialno ranljiva skupina kot upokojenci, ki pa so dobili dvakrat ta solidarnostni dodatek. Pa da se razumemo, sploh ne osporavam tega, ampak ti prejemniki denarnega nadomestila na Zavodu za zaposlovanje prejemajo nekje od 280 do 450 pa mogoče še kateri malce več denarja, nadomestila za brezposelnost. Prag je bil pri upokojencih 500 evrov pa so dobili 300 evrov solidarnostnega dodatka, mi v tem predlogu predlagamo 150 evrov. Verjamem, da, minister, dobro poslušate, in v kolikor, ampak dvomim, bo prišlo do tega, da bi danes koalicija temu amandmaju nasprotovala – glede na to, kaj vse je bilo v tem času povedano, verjamem, da me razumete, o kateri skupini ljudi govorim, starejših oseb nad 55 let, mejo smo potegnili v skladu z Zakonom o delovnih razmerjih, ki določa, kdaj se šteje starejši delavec in njegova dopolnjena delovna ali pokojninska doba. To so posebej ranljive skupine. Ena skupina ljudi, se pravi, da so stari najmanj 55 let, nekateri od teh ne prejemajo denarnega nadomestila, ker pač njihov partner dobi zgolj in samo nekaj evrov več, kot je tisti minimalni življenjski cenzus, ali pa prejemajo denarno nadomestilo za brezposelnost v višini do 500 evrov mesečno. V opoziciji predlagamo, da se tem najbolj ranljivim skupinam tudi omogoči solidarnostni dodatek v višini 150 evrov, da se ne bodo počutile drugorazredne ali pa celo manjvredne državljane in državljanke, ker že tako ali tako nimajo niti evra v svojem žepu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez 30 minut v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Postopkovno, kolega Knežak.
Hvala, predsedujoči. Sicer ne vem, ali je to možno, ampak vem, da je tako poslovniško določilo. Glede na to, da smo vsi tukaj že kar nekaj ur, predlagam, če je to možnost, da sejo prekinemo za 15 minut in po 15 minutah nadaljujemo. Da se ne držimo teh 30 minut, če ni potrebno. Bodimo včasih malo življenjski.
Prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali z glasovanji ob 23.25. (Seja je bila prekinjena ob 22.54 in se je nadaljevala ob 23.25.)
Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o dodatnih ukrepih za omilitev posledic COVID-19 v okviru nujnega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 2. 2. 2021, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC, NSi k 1. členu. Glasujemo. Prekinitev. Prosim, da malo glasneje najavite obrazložitve glasu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine kolega Dejan Židan.
Najlepša hvala. Se opravičujem, roko sem držal. Kasneje jo bom držal takole [[pokaže z gesto]] , če je to pomembno. Na samem odboru smo nekaj dosegli. Dosegli smo vsaj to, da damo univerzitetnemu prostoru neko avtonomnost, ki bo varna pred diverzantskimi napadi te konkretne vlade, ki jo pač trenutno na žalost v Sloveniji imamo. Zato seveda mi danes ne bomo podprli ponovnega vračila nazaj, zato ker mislimo, da je univerzitetni prostor potrebno pustiti na miru. Mi ne želimo, da se prek twitterjev ugiba, ali je pravilen delež družboslovcev 25, 35 ali 45 %, mi želimo, da univerzitetni prostor to razpravo opravi, in potem ko jo opravi – in ta razprava ne more biti narejena prek Twitterja – pride s svojim predlogom, potem je družba takšna, da predlog sprejme. Zato Socialni demokrati nasprotujemo, da se to, kar smo dosegli včeraj na pristojnem odboru, danes ponovno spremeni in se v bistvu da še en udarec univerzitetnemu prostoru. In če ste, spoštovane in spoštovani, brali peticijo, ki smo jo danes dobivali od vseh možnih profesorjev, profesoric, ljudi, ki skrbijo, in v resnici, če poslušamo sami sebe – kaj je Socialnim demokratom pomembno? Ves čas govorimo, da želimo biti družba znanja, ves čas govorimo, da želimo biti bolj inovativna družba, ves čas govorimo, da bomo država blaginje lažje, če bomo imeli višjo dodano vrednost – nič od tega nam ne bo uspelo, če ne bomo prisluhnili univerzitetnemu prostoru. To, kar se danes, sedaj želi eliminirati, je eden redkih uspehov včerajšnje razprave – da smo priznali univerzitetnemu prostoru avtonomijo. Na to Socialni demokrati ne moremo pristati in bomo glasovali proti. Tudi zato ker – jaz ne vem, kaj ste ostali delali – mi smo brali vse te dopise, kar smo jih danes dobivali. In moram reči, da če univerzitetni prostor odreagira v roku 24 ur tako, da imamo več kot 10 tisoč eminentnih podpisnikov, je naša naloga, vsaj Socialnih demokratov, da jim prisluhnemo. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 37. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 5. členu. Kolega Primož Siter obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Epidemija je pobegla z vajeti in zadnja linija obrambe, tista, ki še živi, ki se v jarkih bori za javno zdravje, za preživetje marsikoga od nas, so medicinske sestre. Amandma k 5. členu izboljšuje njihov položaj oziroma vrednotenje njihovega težkega dela. Glavne sestre v zdravstvenih in socialnovarstvenih zavodih, ki zasedajo delovno mesto pomočnika direktorja v zdravstvenih zavodih, še posebej v času epidemije opravljajo, predvsem primorane so zaradi kadrovskega manka opravljati delo v neposrednem stiku s pacienti in varovanci. So nosilke organizacije zdravstvene in socialnovarstvene nege v zavodih. Kot rečeno, zaradi kadrovskega manka, kadrovskih izpadov in siceršnje kadrovske podhranjenosti pa so pogostokrat primorane opravljati nadurno delo, ki bistveno presega njihove sicer z zakonom določene omejitve. Zato je povsem nerazumno, da so v skladu s trenutno veljavno zakonodajo upravičene do dodatka za delo v rizičnih razmerah le za polovico ur svojega siceršnjega rednega delovnega časa, ne pa tudi za preostanek ur, ki jih na delovnem mestu opravijo. Gre za izjemno težko in zahtevno delo, tako stik z okuženimi pacienti kot organizacija dela, zato da zdravstveni sektor in pacienti oziroma okuženi to epidemijo preživimo. Edino logično je, da je njihovo delo ovrednoteno v celoti, da jim je ponujen dodatek za delo v teh težkih razmerah v celoti, torej za ves redni delovni čas in tudi čas dela preko svojega polnega delovnega časa. Torej ne samo za polovico, zakonsko določeno polovico svojega delovnega časa plačan dodatek, ampak za dejansko vse ure, ki jih medicinske sestre v zdravstvenih in socialnovarstvenih zavodih opravijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 48. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC, NSi k naslovu sedmega poglavja drugega dela. Če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma istega predlagatelja k 16. členu brezpredmeten, saj sta amandmaja vsebinsko povezana. Kolega Trček v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo. Kot ste že povedali, sta člena povezana. Če bi nam nekaj moralo biti jasno zdaj že po skoraj letu dni pa dobrih 10 mesecih te vlade, bi nam moralo biti jasno, da te epidemije, ki nam je pandemično zbezljala, ne bomo rešili z nekim načinom groženj, z vedno nekimi obsedenostmi s prekrški, z neko linijo, ki jo izkazuje predsednik Vlade, nepreklicno neodstopljeni nadminister Hojs, dvojec Krek-Kacin, skratka neka prekrškovnost, kaznovali vas bomo, še malo pa bomo prišli v neko stanje, da nekdo še ne bo rojen pa bo že kaznovan, ker ne pedena v redu epidemije. Še zlasti se ne moremo iti na tak način, kot je to v tem PKP naumila Vlada, kot je to zelo jasno povedala Zakonodajno-pravna služba. Ne glede na to, da bi zdaj kakšen mag. Grims kar nekoga iz te službe, iz šihta vrgel, pa vi, gospod predsednik Državnega zbora, na to še niste odreagirali. NIJZ bo pač nekaj napisal pa bo ministrstvo sprejelo neki akt in potem nas boste kar malo počez prekrškovno kaznovali. Pa dajte se že enkrat zresniti. Socialni demokrati seveda take politike ne podpiramo. Veste, navsezadnje v tistih evropskih državah, ki se uspešno ukvarjajo z epidemijo, zlasti skandinavskih, izhajajo iz zaupanja med državljankami in državljani ter vlado, pa verjetno ni naključje, da tam vlade vodijo socialni demokrati. Zato bomo seveda glasovali proti takim predlogom. Hvala.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine kolegica Violeta Tomić.
Seveda bomo v Levici tudi glasovali proti. Včeraj smo na odboru tudi jasno argumentirali zakaj. Med 4 tisoč in 100 tisoč kazni naj bi dodelili pravnim osebam, ki se ne držijo nekih pravil, ki sploh še nikjer niso sprejeta. Ta pravila pa bo določil minister za zdravje, ki je ta trenutek sam Janez Janša v eni osebi. Ne moremo odrejati kazni za prekrške, za katere ne vemo, kdaj bodo, ko bodo, če bodo. In še enkrat ponavljam, med 4 tisoč in 100 tisoč evrov kazni za nedorečen prekršek – pa kateri človek pri zdravi pameti to lahko podpre? Spomnimo se pred leti, ko so ljudi deložirali iz stanovanj in domov za 100 ali 150 evrov. Zdaj bodo, ko bo nekdo dobil kazen, pa čeprav pravna oseba – vendar za pravnimi osebami stojijo ljudje, ko govorite podjetniki, ki jih imate tako radi samo na papirju – za 100 tisoč evrov mnogi izgubili dom. Kdo pa še lahko plača kazen 100 tisoč evrov, prosim vas lepo? Tukaj sem pomislila na žičnico oziroma smučišče Krvavec, ko je Janez Janša versus Janez Janša bil zelo nezadovoljen, ker je delovala. No, taka pravna oseba bi dobila 100 tisoč evrov kazni. Kdo v tej državi je sposoben plačati 100 tisoč evrov kazni arbitrarno po odločitvi Janeza Janše, ne da bi bil to njegov definitivni konec, konec njegovega premoženja, življenja, potomcev in vsega? V Levici menimo, da je pa to res eden najbolj absurdnih členov tega zakona, ki ga nikakor ne moremo podpreti. Sploh pa, kot je bilo prej že omenjeno, s kaznimi ne bomo premagali epidemije, samo z razumevanjem in sodelovanjem, o katerem toliko radi govorite nekateri koalicijski poslanci. Vendar te številke so grozljive. Že tako in tako naši prebivalci dobivajo nenormalno visoke kazni za nenormalno absurdne in abotne prekrške, jedenje bureka in tako naprej. Tako da tole, od 4 tisoč do 100 tisoč evrov kazni – lepo vas prosim. Kdo je tukaj padel na glavo? V Levici temu absolutno nasprotujemo in bomo glasovali proti.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske? Ne. Mag. Židan v lastnem imenu.
Hvala, gospod predsednik. To je tipično vprašanje, kaj naj naredi poslanec, če dobi pred sebe amandma, za katerega Zakonodajno-pravna služba dosti dobro razloži, zakaj je verjetno protiustaven. Seveda v resnici mi ne moremo glasovati za to, ampak danes boste kljub vsemu glasovali za to. Jaz sem povsem prepričan, da čez nekaj tednov, mesecev potem nobenega od teh, ki bodo danes glasoval za, ne bo sram, ko bo Ustavno sodišče vse skupaj zaustavilo. Zdaj si zamislite, bom povedal praktični primer, o katerem sem razmišljal. Danes imamo pred seboj, recimo, da govorimo o prometnih prekrških in pride predlog Vlade, da naj kot neko bianko menico sprejmemo, da bomo državljana, državljanko kaznovali za 200 tisoč evrov, če bo vozil v nasprotju s programom, ki ga niti ne sprejme Vlada, ampak Avto-moto zveza Slovenije. Približno tako je tudi tukaj. Ko smo se pogovarjali na odboru o tem programu, na koncu izvemo, da je to program NIJZ. Zelo prijazno se pove s strani Vlade, tukaj imamo v mislih predvsem cepljenje, potem seveda jaz takoj to prevedem, verjetno to, kar se ponekod dogaja, preskakovanje vrst. Razumem, ampak zakaj se potem tako ne napiše? Potem je potrebno tako napisati, ne pa bianko menica, velika kazen, če boš delal v nasprotju s programom AMZS oziroma NIJZ. To enostavno ni pravna država. Mi ne moremo določiti kazni za nekaj, za kar sploh ne vemo, v kakšni obliki bo prekršek. Huje od tega bi bilo samo to, da bi napisali: Vladi dovolimo, da sama sprejme višino kazni za nek prekršek, ki ga bo določilo dimnikarsko podjetje. Torej pač tam nekje nekdo, ki ne sme niti izdati pravnega akta. Ob tem še enkrat poudarjam, kar sam sebe sprašujem: zakaj je sploh pred nami amandma, za katerega je povsem jasno, da je protiustaven, ker tako pravi Zakonodajno-pravna služba, ki je pa jaz ne mislim odsloviti, ampak jo mislim poslušati? Zato bom glasoval proti. Nimam pravice ostalih prositi, sam bom pa glasoval dvojno proti. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Starović ima besedo.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Upoštevajoč mnenje naše Zakonodajno-pravne službe, ki ga je dala k prvotnemu 16. členu, katerega brisanje je predlagala SAB z amandmajem – na odboru je bil sprejet soglasno – novi predlog še vedno ni okej. Namreč, Zakon o prekrških določa, da je prekršek dejanje, ki krši zakon, uredbo Vlade ali odlok samoupravne lokalne skupnosti. Torej, prekršek nikakor ne more biti dejanje, ki pomeni kršitev nekega programa, ki ga določi posamezni minister. Nedvomno je tako. Gre za neskladnost z načelom zakonitosti iz 28. člena Ustave. Prekrški morajo biti vnaprej določeni, opredeljeni. To je pomembno, da se prepreči arbitrarnost pri prekršku, od magne karte naprej, vseh ustav, zakonov v novejši, v moderni družbi, vse je namenjeno temu, da zaščiti državljane, svobodo, dostojanstvo ljudi pred samovoljo oblasti. S to določbo se določa samovolja oblasti. Rekel bi še nekaj, čisto tako, bodimo demokrati, demokracija brez pravne države ne obstaja, je ni. Mi gremo zdaj v tej smeri, da če to potrdimo, če to sprejmemo, ni pravne države, ni demokracije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Miha Kordiš.
Na to določilo PKP8 sem postal pozoren v resnici šele včeraj, ko je šel PKP8 skozi odbor za delo v Državnem zboru. Pa še to ne takoj na začetku, ko se je člen odprl, ampak šele ko so se začeli odgovori s strani predstavnikov Vlade na vprašanja, ki so jih nanizali drugi kolegi in kolegice iz opozicije. Iz odgovorov, ki jih je Vlada podala, zakaj predvideva tudi do 100 tisoč evrov kazni, si v resnici slike, zakaj sploh gre, nisem zares uspel ustvariti. Pod črto, kolikor razumem – ker, ponavljam, vladna stran ni zares obrazložila česarkoli – gre za naslednje. NIJZ v navezavi z Ministrstvom za zdravje bi pripravil program, bi pripravil nek akt, če prihaja do kršitev tega, se lahko kršilcu tega akta, tega programa izda globa tudi do 100 tisoč evrov. Če vam prevedem v konkretna imena in priimke: Milan Krek na čelu NIJZ in Janez Janša na čelu Ministrstva za zdravje bosta napravila nek program in nek akt, potem pa vsakemu, ki tega ne bo spoštoval, karkoli že bosta onadva tam notri napisala, izstavil račun za 100 tisoč evrov. Glede na vse, kar smo pod vlado Janeza Janše že videli, to niti ni fantastičen scenarij, ampak verjetno naslednji korak do položnic za 400 evrov, ki jih prejema vsak, ki Janezu Janši ni po godu. Seveda bom glasoval proti tovrstnim penalnim določbam, ki zgolj nasilno utrjujejo primež vlade Janeza Janše nad državo, k boju proti epidemiji pa nikakor ne prispevajo. Znova in spet tudi v PKP8 še en podtaknjenec.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Žnidarič.
Hvala za besedo. Amandma bom podprla. Sicer smo se včeraj na odboru vsi skupaj dogovorili, da se amandma opozicije podpre, zato da člen ostane odprt in da ga Ministrstvo za zdravje pripravi tudi veliko bolj določnega in takšnega, kot mora biti, s pravimi sklici, na kar je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba. Sedaj je ta dopolnitev tako narejena, kot je bilo dogovorjeno, in tudi piše, da se nanaša na cepljenje v času razglašene epidemije nalezljivih bolezni, in ne tisto, kar je gospod Židan prej razlagal o vseh drugih zakonih, o čemer je bila razprava včeraj. Se pravi, včeraj je res bil nedoločen tale člen, sedaj je pa dopolnjen, ni pa bilo govora o nobeni višini kazni, kajti ta člen je odprt, dodaja se ta alineja in ista kazen na primer že velja za delodajalce, ki delavcem ne omogočijo zdravniških pregledov. Tako da kazni in tudi več drugih situacij je naštetih, zaradi katerih so lahko pravne osebe kaznovane. Na to še posebej opozarjam, gre za pravne osebe in ne za fizične osebe. Člen je sedaj pripravljen tako, kot je bilo včeraj dogovorjeno, in bom amandma podprla.
Hvala lepa. Besedo ima Nataša Sukič.
Hvala lepa. Ta dopolnitev ne odgovarja na pomisleke, še zmeraj se nanaša na neobstoječ program. Kaj delamo s tem členom, spoštovane in spoštovani? Mi določamo neko kazen za nekaj, kar še sploh ne obstaja, kar ni definirano, kar pomeni, da dajemo bianko menico nekomu, da bo post festum, ko bo tole uzakonjeno, določal te drakonske kazni. Ali se vi zavedate, kaj to pomeni? To je dejansko neki – razumete? – gradnik fasadne demokracije. Naša država se na žalost – to je živa farsa – spreminja v fasadno demokracijo, neki fantomski program, ki ga sploh še ni, in mi bomo že zdaj vedeli, koliko bo kazen za to. Ali se vi zavedate? Ali se je v tej državi, v zgodovini te države že kaj takega, precedenčnega sploh zgodilo? In to daste v interventno zakonodajo in spet, referendum o tem ni mogoč. Pa saj to je noro. Jaz vas pozivam, spoštovane poslanke in poslanci, tole je pa preveč. Iz paketa v paket se soočamo z neverjetnimi podtaknjenci, neverjetnimi idejami, kako čim bolj kontrolirati in stopnjevati represijo nad državljankami in državljani. Tole, tole je pa šlo res onkraj. To je pa šlo daleč onkraj. Resnično vas prosim in pozivam, da se zavedate, zakaj smo tu, vsi. Ne se norčevati, spoštovani kolega Pojbič, ampak raje poslušajte vsebino [[…]]
Kolegica Sukič, obrazložitev glasu je.
Glasovala bom absolutno proti. Absolutno proti. To je grob poseg v človekove pravice.
Kolega Nemec, umirite se, prosim. Dajmo se malo umiriti, prosim vas. Postopkovni predlog, kolegica Muršič.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Danes sedimo že ne vem koliko ur. Nekateri smo sedeli tukaj do druge ure zjutraj že na matičnem delovnem telesu, tudi gospod Pojbič. Danes bi jaz res prosila, tudi sama sem utrujena, ampak bi res prosila, da vi kot predsedujoči zagotovite red v dvorani. Res je pozna ura, ne dovolimo si, da takrat, ko razlagalec obrazlaga svoj glas – ja, gospod kolega Pojbič ponovno krili, ponovno govori in to so tista ravnanja, ki ne sodijo v Državni zbor. Mi vedno poslušamo, zato vas lepo prosim, glejte po dvorani, spremljajte nas, skrbite za red in mir, da izpeljemo to sejo do konca, tako kot se spodobi. Hvala.
Postopkovno, kolegica Sukič.
Spoštovani predsednik! Prosim, da opozorite kolega Pojbiča. Mene je zmotilo, ko sem razpravljala, me je to kriljenje in spakovanje motilo. Prosim, da opozorite na neprimerno obnašanje, tako kot opozarjate nas, kadar se neprimerno obnašamo. Prosim, imejte enake vatle za vse, in prosim, opozorite, ker to je res moteče, ti govoriš in ti nekdo krili.
Kolegica Sukič, razumel sem vaš postopkovni predlog. Prosim vas, da ne ponavljate postopkovnih predlogov. Kolega Pojbič, prosim vas, da se umirite. Že prej sem vas slišal, da ste govorili, ozirali ste se nazaj, na glas govorili. Vse prosim, tudi na vaši strani je nekaj govorjenja, če si morate kaj povedati, prosim, šepetajte, ne motite drugih. Pa prosim, držite se pravila pri obrazložitvi glasu, da navedete svoje argumente, ne da ostale nagovarjate, kako naj glasujejo. Besedo ima mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa. Pri tem amandmaju bom glasovala proti. Včeraj smo razpravljali več kot dve uri in ministrstvo se je zapletalo iz besede v besedo, obe ministrstvi, zato se nam zdi pravilno, da je bil izglasovan na matičnem delovnem telesu amandma za črtanje tega, bom rekla, podtaknjenca, ki se uvaja kot nov prekršek, ki ni eksaktno določen. Zakonodajno-pravna služba je govorila, da je potrebno določene konkretne zadeve in konkreten program opredeliti. Sicer je ta amandma malce popravljen, ampak še vedno smatramo, da je protiustaven, proti 28. členu Ustave, zato bom glasovala proti temu amandmaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Razložil bom kot krščanski demokrat pa me tudi ne moti, če mi kdo z vsemi štirimi ali petimi okončinami vmes kaže, da sem nor. V krščanstvu vemo, kaj je izvirni greh, v sekularni družbi lahko to sprejmeš ali ne, vsaj zaenkrat. Vi pa greste onkraj tega. Vi dejansko rečete: pravni subjekt, imaš izvirni greh, jaz, Janez Janša, ob pomoči Kreka bom pa določil, kaj je ta izvirni greh. Tega niti v krščanstvu ne kupimo, kaj šele v ustavni parlamentarni demokraciji. Zato bom glasoval proti. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 37. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 16. členu. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 38. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 24. členu. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 49. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 26. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postaneta amandma poslanskih skupin SDS, SMC in NSi in amandma Poslanske skupine LMŠ k istemu členu pod številkama 2 in 3 brezpredmetna. Miha Kordiš v imenu poslanske skupine.
V sodelovanju z vlado Marjana Šarca je Levica z začetkom tega mandata uspela spremeniti, popraviti in izboljšati Zakon o minimalni plači. Iz definicije minimalne plače so se izvzeli vsi dodatki. Delavske plače, še posebej za starejše delavce, so se zato občutno dvignile, najmanj za 60 evrov, z izvzetimi dodatki pa se je kakšnemu delavcu zvišala plača tudi za več sto evrov. Ta zakon je vključeval tudi določbo, da se mora v bodočih usklajevanjih minimalna plača gibati 20 % nad minimalnimi življenjskimi stroški. Se pravi, da ljudje, ki minimalko prejemajo, ne živijo v revščini, vsaj po številkah, ki jih imamo na voljo, da ta prag presegajo vsaj za 20 %. Pa je prišla vlada Janeza Janše in se je zataknilo. Zataknilo se je pri socialnem dialogu, zataknilo se je pri pripravljenosti ministrstva za delo, da delavcem omogoči pošteno povišico, seveda iz žepov delodajalcev, tam, kjer ti delavci delajo in kjer vrednost ustvarjajo. Zato je Vlada v PKP8 vpisala dva člena. V tem konkretnem členu delodajalce, ki izplačujejo minimalno plačo, nagrajuje z rezi v njihove prispevke. Ampak pozor, to so prispevki, ki pripadajo delavcem in jim pripadajo kolektivno, polnijo pokojninsko blagajno za varno starost in polnijo zdravstveno blagajno, ki financira material in storitve v slovenskem zdravstvenem sistemu. Seveda se bo v sektor država prek osiromašenja teh dveh blagajn z rezi v prispevke naredila velika škoda, sočasno ko se država na veliko zadolžuje in ta sredstva uporablja bolj ali manj za boj proti epidemiji covida-19. To so razmere, v katerih se je vlada Janeza Janša odločila, da bo znižala prihodke v zdravstveno blagajno, ki krije bolnišnice, ki krije zdravstvene ustanove, ki krije plače vseh teh zaposlenih, ki jim vladni predstavniki tako radi čestitajo in se jim zahvaljujejo, dodatke pa jim izplačujejo bolj počasi. Seveda bomo v Levici glasovali proti temu, tako z vidika siromašenja javnega zdravstvenega sistema in nevarnosti privatizacije javnega zdravstvenega sistema, ki jo odpira, kot tudi iz razloga, da je rezanje prispevkov za delodajalce, tiste, ki izplačujejo minimalne plače, politika spodbujanja nizko kvalificiranih delovnih zaposlitev namesto sklenjenega razvojnega gospodarstva, ki bi ga potrebovali.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 53. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 53.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 26. členu pod številko 2. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine LMŠ k istemu členu pod številko 3 brezpredmeten. Kolegica Andreja Zabret v imenu poslanske.
Hvala za besedo. K 26. členu smo v LMŠ vložili amandma, ki se danes spreminja v delu, da bo besedilo v skladu s predlogom Zakonodajno-pravne službe glede točno določenega datuma veljavnosti. A ne želimo, da se člen spreminja več kot toliko. Namreč, včeraj smo v LMŠ vložili amandma na odboru za delo, ki je bil sprejet, s katerim smo zagotovili, da bodo tudi espeji deležni enake razbremenitve kot ostali delodajalci. Zaradi epidemije ter dviga minimalne plače s 1. 1. 2021 je Vlada predlagala subvencioniranje minimalne plače na način, da bo najnižja osnova za plačilo prispevkov v višini od minimalne plače, ki jo je minister določil pri tisoč 24 evrih, in ne od povprečne plače, ki znaša za leto 2020 tisoč 843 evrov. Vendar ta najnižja osnova za plačevanje prispevkov od minimalne plače velja le za zaposlene, ne pa za prispevke samostojnih podjetnikov. To pomeni, da bodo samozaposleni v povprečju plačevali minimalno 240 evrov več na leto. Da se to ne bi zgodilo, smo dodali v amandma tudi 145. člen, kjer bodo tudi samozaposleni plačevali minimalne prispevke od minimalne plače in ne v višini od 60 % povprečne plače. Hkrati pa pomeni nižje plačilo prispevkov od minimalne plače tudi nižjo pokojninsko osnovo, kar bo povzročilo, da bodo zaposleni za to obdobje v prihodnosti dobili nižjo pokojnino. Da se to ne bi zgodilo, smo tudi v amandmaju predlagali, da to razliko med prispevki od minimalne plače in povprečne plače za čas od julija do decembra 2021 krije proračun. S tem bomo poskrbeli, da zaposleni in samostojni podjetniki, na katere je Vlada v tem PKP ponovno pozabila, ki ne morejo delati ali delajo z zmanjšanim obsegom zaradi odloka Vlade, ne bodo prikrajšani, ko se bodo upokojili, in zaradi tega dobili nižje pokojnine. Zato bomo v LMŠ pri tem amandmaju glasovali proti in podprli svoj amandma k 26. členu. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 35. (Za je glasovalo 46.)(Proti 35.) Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ker je bil sprejet amandma poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 26. členu pod številko 2, je postal amandma Poslanske skupine LMŠ k istemu členu pod številko 3 brezpredmeten. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 27. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma poslanskih skupin SD in SAB k istemu členu pod številko 2 brezpredmeten. Kolega Miha Kordiš v imenu poslanske.
Za delodajalce, ki izplačujejo minimalno plačo, ki komajda dvigne delavce preko praga revščine in praga preživetja, rez v prispevke za pokojninsko in zdravstveno blagajno ni bil edina nagrada in edino darilo v PKP8. Sočasno bo izplačevalcem minimalne plače Vlada financirala 50 evrov vsak mesec za vsako izplačano plačo iz državnega proračuna. To je iz naše skupne malhe. Pri tem, da se država za financiranje ukrepov proti epidemiji in še kakšnih drugih zraven prav v tem trenutku na veliko zadolžuje. Pazite to, ta subvencija, 50 evrov na mesec za vsako minimalno plačo, niti ni vezana na to, kako dobro stoječe podjetje je, ali si izplačilo plač lahko privošči ali si ga ne more, ali je zašlo v težave ali ni. Kaj pa tista podjetja, ki so v epidemiji covida-19 svoj obseg poslovanja razširila in svoj dobiček podvojila? Denimo kakšne dostavne službe. Vsi bodo nediskriminatorno prejeli teh 50 evrov na mesec za vsako izplačano plačo iz našega skupnega proračunskega denarja, ne glede na to, ali ta sredstva potrebujejo ali ne. Ne preseneča, da se je v zadnjih debatah okoli minimalne plače zato vnela razprava tudi znotraj Gospodarske zbornice same med posameznimi sektorji kapitala. Obstajajo delodajalci, ki dajejo višje plače, ki vodijo bolj razvojno usmerjena podjetja, ki ne stavijo na izmozgavanje delovne sile, ampak na ustvarjalnost in na prebojnost. Tem je seveda v interesu, da jim kakšna druga nizko produktivna podjetja ali delodajalci, ki ne želijo izplačevati niti minimalne plače, še ta jim je odveč, ne predstavljajo nelojalne konkurence. S politiko dodatnega subvencioniranja izplačevanja minimalnih plač celotno gospodarstvo porivamo v neproduktivni smeri. Delamo na tem, da ne bomo postali druga Švica, ampak podalpska Kitajska. To zagotovo ni pot v prihodnost. Pa še ta absurd. Poglejte, kaj se bo po tem ukrepu delodajalcem izplačalo in kaj ne. Tisti, ki bo izplačeval minimalno plačo, bo dobil teh 50 evrov nekega bonusa, nagrade, socialnega turizma v resnici, kot bi se v koaliciji izrekli. Tisti, ki izplačuje boljše plače ali pa samo en evro nad minimalno plačo, tisti ne bo dobil nič.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske skupine? Ne. Kolegica Nataša Sukič v lastnem imenu.
Hvala lepa. V lastnem imenu. Čisto preprosto bom povedala, kaj se meni osebno zdi zelo velik problem. S tem ukrepom se nekako spodbuja delodajalce, da raje izplačajo natanko minimalno plačo in potem dobijo teh 50 evrov, ki jih recimo lahko dodajo kot bonus delavcu, ampak pokojninska osnova bo pa izhajala iz minimalne plače. To je dobesedno spodbujanje, kot rečeno, če je plus en evro ali plus 10 evrov ali plus 100 evrov, to več ne velja. Zelo preprosto. S tem, spoštovani minister, se na žalost spodbuja, da bodo začeli prikazovati, da izplačujejo minimalno plačo, kar pa pomeni nižjo pokojninsko osnovo. To je problem. Zato bom seveda podprla ta naš amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Violeta Tomić.
Hvala. Tudi s tem členom se spodbuja prezentizem, kajti osnova je tista, ki ti je osnova, če greš slučajno na bolniško. S tem ukrepom enostavno spodbuja Vlada manjše plače. Kot smo rekli, če plača delodajalec 1 evro čez minimalni osebni dohodek, ni upravičen do 50 evrov subvencije, kar je popolnoma zgrešen ukrep. Tukaj prihajajo ljudje bolni, okuženi, zato ker si ne morejo privoščiti na minimalcu, da bi bili doma s takšno osnovo, kot jo imajo. Tukaj moram vendarle povedati, kako je Vladi popolnoma vseeno, kako ji ni škoda denarja za ukrepe, kajti za samozaposlene je vedno problem, za ljudi na minimalcu je problem, nimamo pa niti odprtega člena, ki govori o tem, da verski uslužbenci dobijo 100 % od povprečne plače, vsi espeji pa 60 % od minimalne. Ob tem, da, poudarjam, niso uslužbenci, kajti uslužbenec hodi v službo, plačuje, dela in plačuje davke. Verski uslužbenci niso uslužbenci, ampak so pač zaposleni v najbogatejši inštituciji na svetu. In ta vlada njim daje z veliko malho, delavcem, ki pošteno delajo, pa onemogočajo bolniško, onemogočajo normalno pokojnino in onemogočajo normalno življenje. Popolnoma nedopustni ukrepi in seveda bom podprla naš amandma, da se vsaj ta 27. člen, ki je odprt, črta. Hvala.
Hvala lepa. Miha Kordiš v lastnem imenu.
Hvala za besedo, predsedujoči. Zelo pogosto v Levici kot našo politično prioriteto opozarjamo na življenjskih standard delavskega razreda. Kakšne krivice se jim godejo, kakšno zakonodajo moramo sprejeti zato, da jim bo bolje. Pa smo vedno soočeni z argumentom, češ, joj, vi v Levici, vi socialisti vidite samo neke slabe delodajalce, ampak tu so tudi dobri delodajalci. Da, res je, obstajajo bolj razvojno naravnana podjetja, obstajajo podjetja, ki plačujejo plače višje od minimalne. To so perspektivna podjetja. Obstajajo pa tudi podjetja, ki ne izplačujejo dostojnih plač, ampak se na vse kriplje oklepajo minimalne plače, čeravno bi lahko izplačevala tudi višje plače. Tu so prišli do trenutka odločitve, po kakšni razvojni poti hoditi v razmerah epidemije covida-19. In zgodilo se je – kaj? Te dobre delodajalce, na katere se vlada Janeza Janše tako zelo rada sklicuje, se je ob prvi priložnosti odrinilo vstran. Njihovi nelojalni konkurenci, ki izplačuje nižje plače, minimalne plače pa namenja subvencijo 50 evrov vsak mesec za izplačano plačo iz naše skupne malhe državnega proračuna, v katerega z davki vplačujemo vsi državljanke in državljani, tudi gospodarstvo. To je strategija socialnega dampinga, namerna strategija zniževanja delavskih plač, ki nas poganja v razvoj, ki vodi paradoksalno v nerazvitost. Tak razvoj smo lahko videli že na sosednjem Madžarskem na gospodarskem terenu in prelilo se je tudi na politični teren. Prosti trg očitno velja za vse, samo za največje kapitaliste ne.
Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 49. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD in SAB k 27. členu pod številko 2. Mag. Dejan Židan v imenu poslanske skupine.
Hvala, predsednik, za besedo. Poslanska skupina bo glasovala za lastni amandma. To pa zato, ker se, spoštovane poslanke in poslanci, mi zavedamo, da 23 milijonov, ki jih danes delimo prek tega zakona, ni denar, ki gre iz žepov ministric in ministrov slovenske Vlade ali poslank ali poslancev koalicije. Niso tako radodarni, da bi nam to iz ljubezni do svojih državljanov podarili. To tudi ni denar, ki ga ima država nekje v svoji blagajni, kjer ima predvsem pajke, luknje in mrežo, prazno, niti muh ni zraven, ker imamo nekaj milijard primanjkljaja. To tudi ni denar, ki ga imajo nekatere druge države, ki imajo srečo, da ležijo na naftnih, plinskih poljih ali pa na gručah zlata. Povsem prepričan sem tudi, vsaj ta stran parlamenta [[pokaže z gesto]] ne verjame v dobro teto Merkel ali dobrega strica Macrona, ki nam bosta to podarila, ker nam ne bosta. To je denar, in zato bomo glasovali proti, ki si ga sposodimo od svojih otrok in tudi od svojih vnukov. Zdaj si zamislite, prebral sem – ne vem, če je že operacija izpeljana – da se država z vsem veseljem zadolžuje za 60 let. Meni je to grozno. Veste, kaj to pomeni? Jaz, ki imam sedaj 53 let, ko dodam 60 let – verjetno takrat več ne bom živ. Če bo imel srečo, pa si res želim, bodo živi takrat moji otroci, in če bom imel srečo, sedaj jih še nimam, tudi moji vnuki. To so ljudje, ki bodo takrat plačevali to, kar mi danes delimo. To so ljudje, ki bodo to plačevali, kar mi danes delimo. Ne delimo denarja, ki je na kupu, ne delimo denarja, ki ga ima vlada v žepu ali poslanci v koaliciji v žepu, delimo nekaj, česar nimamo in bodo morali naši otroci ustvariti. In zato je prav, da delimo samo tisto, kar je nujno. Da delimo tisto, kar je nujno, ima neki namen. Zdaj si poglejte pri minimalni plači. Res imamo v Sloveniji tudi podjetja, ki jim je težko, ki imajo nizko dodano vrednost. Jaz ne želim, da ostanejo brez dela, in zato mi predlagamo, da tem podjetjem pomagamo, da pridejo tudi do solidarnostnega prispevka, da jim pomagamo pri dvigu minimalne plače. Ampak, spoštovane in spoštovani, mi imamo tudi podjetja, ki imajo dodano vrednost 100 tisoč na zaposlenega, zakaj hočete dati denar mojih vnukov podjetjem, ki imajo 100 tisoč evrov dodane vrednosti na zaposlenega in ga ne potrebujejo? Zato predlagamo, da naj bo ukrep ciljan. Dajmo denar tistim, ki ga potrebujejo, ker, še enkrat, zavedajmo se, da dajemo denar, ki ni naš, tega denarja nimamo. Mi danes izgledamo mogoče dobri, ker delimo denar tja, tja in tja, ampak to ni naš denar. To je denar naših otrok in naših vnukov. Zato vam predlagam, da smo pri deljenju denarja racionalni. Dajmo denar tistim, ki ga potrebujejo, in ne tistim, ki ga ne potrebujejo. To je razlog, da bomo Socialni demokrati podprli amandma Socialnih demokratov in SAB. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 46. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k naslovu 10. poglavja tretjega dela. Če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma istega predlagatelja k 33.a členu brezpredmeten, saj sta amandmaja vsebinsko povezana. Miha Kordiš v imenu poslanske skupine.
Za šolajočo se mladino je v tej državi zelo travmatično skoraj leto dni. Epidemija covida-19, zaprte so šole, zaprte so srednje šole, kadar seveda so. Včasih tudi niso, pa malo odvisno, o tem povprašaš predsednika Vlade, zdravstveno ministrico, vladni Twitter ali osebni Twitter predsednika Vlade Janeza Janše. In kot da za višje letnike dijakov ta stres in travma, izgubljeno leto, v katerem se niso nič naučili, ne bi bili dovolj, se je vlada Janeza Janše odločila, da jim bo še dodatno življenje zagrenila s posegi v vpisana mesta na fakultetah. Po novem bo očitno kar Janez Janša osebno predpisoval, kaj bo mladina v tej državi lahko študirala in česa ne bo smela. O nekih smernicah, ki si jih je namislil sam. To je seveda hud poseg v svobodo izbire izobraževanja. Ravno visokošolsko izobraževanje utemeljuje svoje poslanstvo na tem, da lahko prek njega vsak posameznik v slovenski družbi samostojno, kreativno razvija svoje potenciale, gradi svojo srečo in svojo prihodnost. Ne, to pa ne, se je sedaj odločil Janez Janša. Seveda smo na včerajšnjem odboru intervenirali, predložili amandma, da se začasno suspendira vladno pristojnost pri tem, da lahko posega v vpisna mesta na fakultetah. To je tema in materija, ki se mora prepustiti univerzam samim, tako kot je bilo že na začetku. Za družbo v 21. stoletju je to edino primerno. Ne pa da se današnjim dijakom, bodočim študentom še dodatno greni življenje s tem, ko so pod stresom, ne vedo, kaj bo z njihovo prihodnostjo, ne vedo, kam se bodo lahko vpisali in kam se ne bodo smeli. Vsebina tega, kar ravnokar obrazlagam, je vključena v 33.a člen. Ampak ta 33.a člen je znotraj poglavja s svojim naslovom v PKP8, kjer je potrebno tudi naslov popraviti. Zato to vsebino razlagam že na tej točki in napovedujem, da bom glasoval proti temu amandmaju, ki izničuje dosežke iz včerajšnjega odbora, ki varujejo svobodo izobraževanja aktualnih študentov in bodočih študentov v tej državi.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 38. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 33.a členu. Kolegica Divjak Mirnik v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Ta amandma je predlagalo ogromno različnih deležnikov, od univerz do sindikatov, mladinskih organizacij, profesorjev. Danes so nam tako rekoč zasuli naše maile. Po nekem čudežu se je včeraj zgodilo, da je ta zadeva šla skozi, ampak seveda, koalicija se je odločila, da bo zadevo izbrisala, ker včeraj je to očitno šlo skozi po pomoti. Jaz srčno upam, da to ni začetek konca javnega šolstva. Namreč, brez znanja ne bomo nikoli napredovali kot družba, ostali in postali bomo navadne ovce. V LMŠ si želimo, da bi mladi razmišljali, želimo si tudi, da bi se šolali tam, kjer vidijo svoje interese, in seveda tudi tam, kjer vidijo svojo prihodnost. Iz vseh e-mailov, ki smo jih danes dobili od vseh mogočih, od vseh klicev, ki sem jih vsaj jaz tudi z Univerze v Mariboru dobila, smo izvedeli, da je vladna koalicija pravzaprav že onemogočila zaposlovanje na raziskovalnih projektih, celo tam, kjer so bili projekti že pridobljeni. In glej ga zlomka, predsednik Vlade tvitne, tako kot je v njegovi navadi pet pred dvanajsto, da je potrebno ustaviti vpise. Zakaj? Zato ker imamo, tako on pravi, preveč družboslovnih vpisov. Ampak obenem pa zasebne fakultete to lahko počnejo. Zaključek je seveda zelo jasen: v Sloveniji ne potrebujemo zasebnih družboslovnih fakultet, ker je že javnih preveč, tako pravi predsednik Vlade. In jaz zdaj samo čakam, da bo ministrica za šolstvo sama sebi ukinila svoje delovno mesto na FDV, zato ker tega je tako ali tako preveč. Seveda sem malce sarkastična. V LMŠ tega amandmaja ne moremo podpreti iz čisto preprostega razloga – ker bi razpis moral biti zunaj že včeraj. In tudi zato, ker ne moremo zaupati besedam ministrice, da bo Vlada na četrtkovi seji dala soglasje k temu razpisu. Glasovali bomo torej proti. Hvala.
Hvala lepa. Luka Mesec v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Temu amandmaju bom seveda nasprotoval, ker je popolnoma nor. Mi smo tukaj pred situacijo, kjer so fakultete in univerze pripravile razpis za prosta mesta za vpis za nove študente, nakar je Janez Janša osebno presodil, da je ta razpis treba ustaviti, ker imamo po njegovem preveč družboslovcev in premalo naravoslovcev. In rekel je naslednje – da imajo konkurenčne države razmerje med družboslovjem in naravoslovjem dva proti ena v prid naravoslovja, kar je seveda popolna laž in popolna neumnost. Včeraj je časopis Dnevnik opravil raziskavo oziroma pokazal evropsko primerljive podatke, ki so naslednji. V Sloveniji se na družboslovje vpisuje 39 % študentov, v Nemčiji 41, v Avstriji 39, v Veliki Britaniji kar 48. Na naravoslovje se pri nas vpisuje 37 % študentov, v Nemčiji 35, v Veliki Britaniji samo 26. Se pravi, to, kar je predsednik Vlade rekel, je popolna neumnost. Ampak vseeno, ustavljen je razpis in zdaj bo nekdo, očitno brez kakršnihkoli kompetenc ali pa sploh predstav o tem, kako izgleda študij v tujini ali pa kako bi moral izgledati, odločal o tem, kako se bodo razporedila vpisna mesta. Pa kam smo mi prišli?! Mi smo prišli do stanja, kjer morajo, pardon, univerze zbirati peticijo proti neki samovolji nekega predsednika Vlade. Ta amandma, ki smo ga včeraj na odboru sprejeli, je v tem zakonu zato, da se to prepreči, da imajo tisti, ki nekaj vedo o tem, kako študij poteka, se pravi fakultete in univerze, glas pri tem, kako se bo razporedilo vpisna mesta. Z današnjim glasom boste vsi v tej sobi pokazali, kako vi mislite, da je treba to narediti. Ali naj to delajo strokovnjaki, naj to delajo univerze in fakultete, ki so mimogrede 11 tisoč podpisov zbrale s svojo peticijo v podporo našemu amandmaju in proti temu, kar vi hočete danes reverzirati, ali boste pristali na to, da se kot v kakšni Franciji tam v 18. stoletju pač neki sončni kralj odloča o tem, kdo se bo kam vpisal na fakulteto? Mislim, lepo vas, prosim, no. Seveda bom glasoval proti.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo. Amandma bomo podprli. Zagato glede soglasja in objave vpisnih mest na fakultetah bo rešila Vlada, ki tudi zagotavlja sistem financiranja visokega šolstva. Danes je zadeva že šla skozi oba pristojna odbora na Vladi in je uvrščena na četrtkovo sejo Vlade. Želim povedati tudi, da se s seznamom vpisnih mest, ki ga pripravijo fakultete, in pri tem seveda imajo svoj glas, kot ste rekli, Vlada dejansko le seznani in ga nikoli ne spreminja brez soglasja s fakultet. Današnjih čez 300, verjetno še več, elektronskih pošt, peticij je povsem nepotrebnih in po nepotrebnem je spet nastal res velik politični vihar. Zadeva je povsem spolitizirana, kar ni okej in res ni dobro. Hvala.
Kolega Trček obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo. Kakorkoli že obračamo, nekdo, ki v 21. stoletju dela delitev na odvečne, zajedavske družboslovce versus potrebne druge, ta ni za politiko v neki manjši občini, kaj šele za vodenje države. Če kaj, moramo v 21. stoletju, tudi če poslušate mojega soimenjaka o industrijski revoluciji 5.0, 7.2 ali kakorkoli, izhajajoč iz zelo dobre humanistične podstati omogočati študije, kjer bomo lahko študirali, če hočete, in naravoslovje in tehniko in družboslovje skupaj. Sam sem primer nekega naravoslovno-matematičnega tehnika, ki je postal ne ravno tako slab družboslovni analitik. Cela vrsta sebe mislečih družb to počne že 30 let. Že 25 let nazaj je imel Telenor na svojem znanstvenoraziskovalnem oddelku ob tehnikih, ob inženirjih čez 40 sociologov, andragogov, muzikologov, vsega živega. Zato tudi ni tako v buli, kot je slovenski Telekom, ki so ga vodili nemisleči ljudje. Za to gre. In konec je tega, da takim dobesedno razvojnim debilom dopustimo, da bodo odločali o naših otrocih in njihovi prihodnosti! Zato bom glasoval proti in to je tudi stališče Socialnih demokratov. Hvala.
Kolega Trček, izražajte se dostojno. Še kdo v imenu poslanske skupine? Ne. Potem imam prijavljene še tri v lastnem imenu. Najprej kolega Kovačič, potem Kordiš in potem Sukič [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Če vas je toliko, bom pa listo sprožil. Samo malo. Prijave potekajo. Prvi ima besedo Dejan Židan. Prosim, da tisti, ki zapuščate dvorano, to naredite tiho, kolikor se da.
Hvala, predsednik, da ste mi omogočili, da lahko spregovorim v dveh minutah. Sam bom glasoval proti. Verjetno je marsikoga v tej državi, tudi v tem parlamentu presenetilo, ko je predsednik Vlade začel prek Twitterja sporočati, ali so razmerja prava ali razmerja niso prava, torej o neki zelo resni razpravi, ki bi morala trajati kar nekaj mesecev, se prek Twitterja pogovarjati. Ampak potem, zanimivo, ena misel, ki je meni prišla na misel. Vi verjetno veste, da je moja osnovna izobrazba doktor veterinarske medicine. Jaz sem ponosen, da sem obiskoval veterinarsko fakulteto. Ljudje pravijo, tudi moja izkušnja je takšna, da je to ena najboljših, verjetno tudi najtežjih fakultet. Ampak sem ponosen, da sem doktor veterinarske medicine. In potem me je nekje prešinilo, kdaj bomo prišli do trenutka, ko bomo prek Twitterja predsednika Vlade izvedeli, ali bo anatomija kosti v prvem letniku ali v drugem. Pa sem se posmehnil in šel naprej, pa sem rekel, ni preveč brihtna misel. Dokler nisem danes ugotovil, da kar tako sprejmemo prekršek, ki še ni definiran. Torej, mi smo danes sprejeli tukaj prekršek, ki še ni definiran, z bianko menico gospodu Kreku in gospodu Janši. Jaz sploh ne vem, ali ste razmislili, kaj smo naredili. V meni pa to povzroča velik strah. Jaz želim zaščititi sisteme, ki morajo biti neodvisni od politike kot celote, kaj šele od konkretne vlade, pa je leva, desna, srednja, spodnja, zgornja, ali predsednic ali predsednikov vlad. Ta člen, ki smo ga včeraj sprejeli, omogoča univerzitetnemu prostoru, da je nekoliko bolj varen pred muhavostjo katerekoli oblast. Danes, ko ga želite – in ga boste, ker imate večino, seveda – ponovno odpraviti, ali veste, kaj boste naredili? Ne boste samo nekaj naredili proti 11 tisoč podpisom uglednih državljank in državljanov, Slovenk in Slovencev, enostavno jim boste, enemu od temeljev naše prihodnosti, povedali, da niso tako pomembni, kakor jim vsak dan z besedami govorimo. Z dejanji kažemo drugače. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Robert Pavšič.
Hvala lepa. Vidim in verjamem, da je nekaterim zelo težko poslušati vso to argumentacijo, že včeraj na odboru pa sploh danes tukaj. To vehementno kaže na to, da ste vi vedno in neizmerno prepričani v svoj prav in neizmerno zaupate svojemu velikemu vodji, da bo to Vlada obravnavala v četrtek. Glede na izkušnje z vami pa vam jaz ne zaupam niti najmanj in vam ne zaupa niti 11 tisoč ljudi, ki so se podpisali in nam pošiljali vso to pošto v samo zadnjih 48 urah. Mi pozabljamo, spet pozabljamo, zato ker smo se tudi že sami desenzebilizirali pri obravnavi te interventne zakonodaje. Mi bi se morali ukvarjati z epidemijo in posledico epidemije, moramo pa se ukvarjati z visokim šolstvom. In to je sramota!. Pravzaprav pa spet rešujemo zagato, ki jo je zakuhala Vlada sama! Že osmič, tako kot sem povedal v razpravi, že osmič, v 10 mesecih osmič. Vsak mesec en zakon, čez poletje ste si pa vzeli počitnice pa dva meseca nismo sprejeli nobenega zakona. In s ponosom napovedujete deveti zakon, pri katerem bodo pa verjetno spet eksponentno naraščala števila strateških napak te vlade in te koalicije, ki podpira to vlado, in jo bomo reševali spet z interventno zakonodajo, ki sploh ne sodi v takšno obliko. Zdaj je najlažje gledati v tla in sprejemati spet neke odločitve, ki jih bomo popravljali v bodoče. Sram vas je lahko. Ne, tega organa za sram verjetno res nimate. Če danes glasujete za, glasujete za amandma 11 tisoč ljudi, mi pa moramo glasovati proti zaradi tega, da bomo potrdili voljo ne 11 tisoč ljudi, ampak gre za cele generacije [[izklop mikrofona]]
Spoštovane kolegice in kolegi, predlagam, da se držimo ustaljenih pravil, to je, da nanizamo argumente, zakaj boste glasovali za ali proti, in da se vzdržite nekih agitacij in podobnega. Besedo ima Nataša Sukič.
Hvala lepa za besedo. Seveda bom glasovala proti. Ne more Janez Janša osebno odločati, da imamo v tej družbi preveč humanistov. Ne, nimamo jih preveč. Nimamo preveč ljudi, ki mislijo družbo. Imamo enega obramboslovca preveč, ki vodi to državo pa je ne zna voditi, zato jo terorizira. Odločno bom glasovala proti, ker je popolnoma nedopustno, da smo v PKP8 prišli do situacije, ko smo kar v dveh členih dobesedno ustoličili, tako kot je Luka prej rekel, sončnega kralja ali pa velikega maga Janeza Janšo, ki lahko sam odloča. Mi določimo kazen danes tu vnaprej in potem bo on odločil, koga in zakaj bo kaznoval, kar vnaprej je dobil bianko menico. To ste naredili, zdaj greste v podobni smeri še na področju univerze. In kaj ste še naredili? Včeraj bi moral iti razpis ven, včeraj je šel razpis na privatnih univerzah, torej Jambrekova univerza je lahko imela razpis, subvencionirana Jambrekova univerza, javna univerza pa ga ne sme imeti. Zakaj? Ker se je veliki mag ali pa sončni kralj Janez Janša pač domislil pred nekaj dnevi, da pač ima ta družba toliko in toliko preveč družboslovcev, in je navrgel laži, prej ste slišali podatke, kakšne laži so to. Preberite si primerljive analize z drugimi državami. Takšni posegi v avtonomno institucijo univerze. Ta parlament itak ni več avtonomen, kot vidimo, ker potrjujete stvari, ki so onkraj razuma. Onkraj razuma. Poslanke in poslanci, vsak, ki pritisne za tako stvar za, se podpiše pod tole, vi se podpisujete pod neznosne stvari, ki so dejansko ustavno sporne. Zato bomo zdaj seveda romali z vsem tem na Ustavno sodišče. Pa vi se ja norca delate iz lastne institucije parlamenta. Prosim, spravite se k sebi vsaj v tem primeru in ne delajte takšnih stvari, ne posegajte v avtonomijo [[izklop mikrofona]]
Kolegica Sukič, zmanjkalo je časa. Besedo ima Mojca Škrinjar.
Hvala lepa. Amandma je utemeljen. Namreč, razmestitev študijskih mest ni zgolj stvar univerz in ministrstva za izobraževanje, je stvar vseh resorjev. Zahteva premislek vseh resorjev v državi, ki jih seveda predstavlja Vlada. Vsekakor trg zaposlovanja, strategijo razvoja države oziroma gospodarstva, ki pa potrebuje tako družboslovce kot naravoslovce, tehnike in ljudi s področja digitalizacije ali pa še česarkoli drugega. Razmislek je torej potreben pri vseh resorjih, razmislek pa je potreben tudi na celotnem kontinuumu. Ni potrebno gledati zgolj na ocene, ampak predvsem na delo šolajočih se in iskanje talentov vsakogar. Vsakdo ima nek talent, ki ga je potrebno podpreti in razvijati. Le v celostnem pogledu se bo lahko ta strategija uresničila v korist vseh. Hvala.
Kolega Trček in kolegica Sukič, kakšne postopkovne predloge imate? Rad bi slišal.
Moj postopkovni je, da upoštevamo, da smo ustavna parlamentarna demokracija, v kateri strategije sprejema državni zbor, vlade jih izvršujejo in naj nas že enkrat nehajo žaliti [[…]]
Kolega Trček, to ni postopkovni predlog.
Drugi postopkovni predlog je, da če že govorimo o sončnem kralju, veste, v času sončnega kralja je bilo na francoskem dvoru dosti več protokola, kot ga je v našem poslovniku, pa še držali so se ga. Hvala.
Kolega Trček, opomin. To ni bil postopkovni predlog. Kolegica Sukič.
Spoštovani! Prosim, da opozorite razpravljavko, ki je pravkar razpravljala, da naj ne zavaja. V treh dneh ali pa v enem tednu [[…]]
Kolegica Sukič, to ni postopkovni predlog. Ne bom dovolil razprave. To je razprava, kar vi govorite zdaj. To ni postopkovni predlog.
Ja, to je. Da opozorite, da se neha s temi manipulacijami. No, v glavnem, manipulacija je v tem, da v treh dneh ali pa v enem tednu ni mogoče opraviti analize potreb te družbe. Za to je potrebno vsaj leto dni in to je gola laž. Gola laž. To pomeni, da se že resno zafrkavate.
Kolegica Sukič, izrekam vam opomin. Ni korektno od vas. Ni korektno, ona je vas poslušala, tudi vi lahko njo poslušate. Ni korektno. Besedo ima Aljaž Kovačič.
Hvala, predsednik, za besedo. Slovenija je rekorder v marsičem, v marsičem je tej vladi uspelo Slovenijo postaviti na vrh lestvice. Tudi v tem, da so naši otroci več kot tri mesece doma, tudi v tem, da so dijaki v negotovosti, na kakšen način in če sploh bodo lahko opravljali maturo. In ko že misliš, da jih ne moreš presenetiti, Vlada poskrbi za to in jih spravi v novo negotovost s tem, da ni dala soglasja pri razpisu za vpis. S kratko obrazložitvijo: naredili bomo analizo. Jaz se sprašujem, kakšna bo ta analiza. Ali bo ta analiza izhajala, ne vem, iz nekaj let nazaj, ko smo imeli na Zavodu za zaposlovanje več kot 100 zdravnikov? Bomo ukinili katero izmed medicinskih fakultet, ker zdravnikov enostavno ne potrebujemo? Ker mi smo vedeli leta 2018, da čez dve leti ne bo epidemije ali pa bo Vlada naredila analizo in preverila, koliko denarja, davkoplačevalskega denarja gre v zasebne fakultete in koliko je ta kader tudi zaposljiv. Mogoče bo tam naredila Vlada analizo. Skratka, sprašujem se, ali Vlada namenoma to dela ali pa so to neki začetki razgradnje avtonomnih univerz, ki so temelj znanja in razvoj vsake razvite demokracije. Včeraj smo na odboru uspeli to zadevo rešiti, ker Vlada ni bila sposobna do 1. februarja potrditi tega razpisa. Ampak glej ga zlomka, koalicija je vložila amandma, ki dejansko to briše. Zato bom seveda sam glasoval proti, kot izgleda pa bo žrtveno jagnje na koncu nič kriv državni sekretar, ki si je upal spregovoriti proti predsedniku Vlade.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Breznik.
Lahko pričakujete, da bom podprl. Prvič zaradi tega, ker predsednik Vlade in nobeden iz naše stranke ni delal razlik med humanistiko, družboslovjem in naravoslovjem. Kot smo večkrat povedali, smo potrebni v tej družbi vsi. Naslednja neresnica, ki jo je danes izrekel kolega Luka Mesec, in časopisno podjetje Dnevnik. Ponavljam, mi ne tekmujemo z Nemčijo, Avstrijo in Švico, zato ker imajo te države 150 let številne multinacionalke, imajo globalno znanje, imajo znamke, ki so vredne na desetine milijard, in imajo izredne inštitute in patentne zaščite. Mi tekmujemo s Čehi, s Slovaki, z Madžari v tem trenutku za partnerstvo v teh podjetjih. Tam, v teh državah je naravoslovje približno procentualno zastopano v 45 %. Kitajska kot največji globalni igralec, ki prihaja, ima 2 tisoč univerz, 70 % študentov študira in diplomira v najkrajšem času na naravoslovju. To pomeni, da Kitajska letno proizvede skoraj 700 tisoč inženirjev. Slovenija in vsi trendi, če bi pogledali zdaj Davos in vse ostalo, ugotovite, da rabimo: mehatronika, bionika, nanotehnologija, strojne inženirje, gradbene inženirje in tako naprej. Da ne razlagam, kam bo svet šel v roku petih let. In razmerja. Če želimo vsaj blizu dodati visoko dodano vrednost, spoštovani kolegi, moramo delno ta razmerja spremeniti. Bodite realni. Razen če je vaš cilj, da boste vsi skupaj imeli pokojnine 200 ali pa 300 evrov. Naši, vaši ali kateri otroci se bodo morali boriti na globalnih trgih in v četrti industrijski revoluciji bo izredno pomembno znanje predvsem iz tehnike. Številne multinacionalke, o katerih sem govoril, navadno vodijo inženirji z magisterijem, doktoratom iz ekonomije. To je cela zgodba, zato bom to podprl. Edina pravilna razprava v tem trenutku.
Hvala lepa. Besedo ima Violeta Tomić.
Rekla bom samo nekaj. Po-kvar-je-no. Ko smo začeli braniti avtonomijo univerz, ki jo sredi največje zdravstvene epidemije ta vlada Janeza Janše zlorablja, ste vstali in šli, ker vas ne zanima. Pojbič spet maha, ampak seveda vi ne razumete, kaj je univerza. V redu. Ampak poslušajte. In potem vam je nekdo rekel, da pridite nazaj, ker grdo izgleda [[…]]
Kolegica, spoštljivo prosim. Obrazložitev glasu.
Kako dolgo boste poslanci koalicije sledili nekim popolnoma norim ukrepom enega Tvitota, ki doma sedi in tvita, in to je za vas odlok? Bodite odgovorni, vendarle. In za kaj gre pri celi stvari? Zopet gre za denar, ljubčki zlati. Da gre javni denar v zasebne žepe. V enem PKP dodelite Jambrekovi univerzi subvencijo in potem vidite, da ljudi ne zanima ta univerza, ker je javna univerza bolj kvalitetna, in jo bomo potunkali, da se bodo lahko vpisali na Jambrekovo univerzo. Pa kaj se vi greste?! In potem se čudite, če je ljudem dovolj. Enkrat bo kaplja čez rob. Pa kaj počnete? Kje vam je odgovornost? Organ za sram je zdavnaj odmrl v vaših tehle [[pokaže z gesto]] . Še nekaj bom rekla. Ko človek najde poklic [[...]] [[nemir v dvorani]] Ali me lahko poslušate, prosim? Ali smo mi še v demokraciji in lahko jaz kot poslanka razpravljam in obrazložim svoj glas? Hvala lepa. Ko najdeš poklic, ki ga opravljaš z veseljem, nisi delal niti ene ure v življenju. To hoče Janez Janša vzeti našim mladim. Srednješolci ne vedo, kam se lahko vpišejo, kajti Janez Janša ne mara izobraženih ljudi, ki razmišljajo s svojo glavo. Ampak to družbo bo treba misliti, veste. Hvala.
Spoštovani kolegice in kolegi, mi smo pri obrazložitvi glasu. Ponovno apeliram na vas, da argumentirate, zakaj boste glasovali za in proti. Pri zadnji obrazložitvi nismo niti slišali. Dajmo se držati tega, ne agitirati in pozivati drugih. Povejte, obrazložite glas v svojem imenu. Kolega Kordiš ima besedo.
Uradna letnica ustanovitve Univerze v Ljubljani je 1919. Ampak zelo hitro se je ta nova, mlada univerza v prvi Jugoslaviji znašla pod pritiskom centralnih oblasti v Beogradu, da se jo ukine. Pa so se takrat znašli prefrigani Slovenci in preimenovali Univerzo v Ljubljani v Univerzo kralja Aleksandra. Seveda takratni jugoslovanski kralj Aleksander ni mogel kar ukiniti univerze, ki je nosila njegovo ime, in slovenski prostor je svojo prvo univerzo obdržal. Morda pa bi morali v 21. stoletju poseči po enakih metodah. Imamo tri, pogojno štiri javne univerze. Vse tri oziroma štiri lahko odenemo v ime Ivana Janeza Janše. Ali pa nemara Viktorja Orbana. Ampak ta navodila, ta tvit, to v resnici še čakamo. Cela zgodba posega predsednika Vlade Janeza Janše v število vpisnih mest v humanistiko, družboslovje na javni univerzi ima v resnici brado na začetku tega mandata, ko je vlada Janeza Janše začela sprovajati ukrepe, menda proti epidemiji, pa se jim je po robu postavila stroka na Nacionalnem inštitutu za javno zdravje. V dveh tednih so zamenjali tri predstavnike tega inštituta, dokler niso prišli do Milana Kreka. Poslali so zelo jasno sporočilo: ne obstaja stroka, obstaja samo stroka SDS, ne obstaja znanost, obstaja samo znanost SDS. Sedaj, v zamejevanju teh vpisnih mest na javni univerzi, je sporočilo točno enako: ne obstaja humanistika, ne obstaja družboslovje, obstajata samo humanistika SDS in družboslovje SDS. Prišli smo od samozvanega najboljšega epidemiologa v državi do tega, da želi biti ta najboljši epidemiolog še najboljši študent, najboljši dekan in najboljši rektor, čeprav še za dve uri naprej ne ve, ali bomo šole odprli ali ne.
Hvala lepa. Postopkovno, kolegica Tomić.
Hvala lepa. Predstavljajte si, da je Levica tam in obratno in da imamo mi neke medije, ki diskreditirajo vsakega, ki se z nami ne strinja. Pa bi recimo gospodič Černigoj snemal mene in ne snemal recimo Pojbiča, ki maha in nas dekoncentrira, ne snemal Anje Bah Žibert, ki me dekoncentrira z razporkom do polovice riti, ampak bi se mi morali v Novi24 zagovarjati zato, ker reflektiramo ene stvari. Pa dajmo se obnašati, prosim!
Kakšen je vaš postopkovni predlog, kolegica Tomić?
Da držite vsaj malo discipline in da ne dovolite, da tisti tamle maha in odkimava, da si bo glavo odšravfal, pa da me tamle en gospodič snema. Oprostite, ali imam kaj pravic in ali smo enakopravni vsi tukaj, vseh 90?
Kolegice in kolegi, prosim malo miru. Ura je petnajst do enih, jaz predlagam, da se res ne snemamo, ne mahamo, predlagam, da se še malo skoncentriramo in izpeljemo to do konca. Vidim, da je še želja po obrazložitvi glasu. Sta to samo dva? Ne, vas je več. Sprožam listo. Besedo ima Alenka Jeraj.
Gospodarstvo že leta opozarja in zagovarja povezavo med potrebami trga in študija. V Gospodarski zbornici Slovenije so povedali: analize o poklicih prihodnosti, razvojnih trendih na posameznih področjih, mednarodne primerjalne analize na področju izobraževanja in predvsem gospodarstva in njegovega razvoja v Sloveniji v preteklih letih niso imele skoraj nobenega vpliva na mrežo visokošolskih programov in na njihov obseg. OECD nas že leta opozarja, da v Sloveniji nimamo uradnega razvojnega spremljanja in napovedovanja potreb po kadrih in kompetencah, ki jih potrebujemo danes in v prihodnosti. Posledica take prakse je tudi strukturna brezposelnost med visoko izobraženimi kadri v Sloveniji ali pa pogosto neprijetna situacija, ko morajo diplomanti s suficitarno izobrazbo spremeniti svoj poklic, ker ne najdejo zaposlitve s svojo izobrazbo. Gospodarska zbornice Slovenije je že leta 2015 predstavila svoj model dolgoročnega napredovanja, napovedovanja potreb po kadrih in kompetencah, kot ga poznajo tudi v drugih državah. Ta model upošteva dolgoročne razvojne tehnološke in socialne trende. Očitno je to nujnost prepoznala tudi vlada, takrat Marjana Šarca, ki je 29. avgusta 2019 sprejela sklep, s katerim nalaga posameznim ministrstvom izvedbo aktivnosti za postavitev platforme za napovedovanje kompetenc. Še enkrat. Tak sklep je sprejela vlada Marjana Šarca, v kateri so bile tudi stranke SD, Desus, SMC in SAB. Torej ste se tudi vi spraševali o tem, ali financiramo prave študijske programe ali ne. Mi v SDS vemo, da potrebujemo družboslovce in naravoslovne, je samo vprašanje razmerij. Danes na naravoslovnih fakultetah zavračajo študente, torej želje so, ni pa vpisnih mest. Jaz bom ta amandma podprla.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala. Saj mi je malo mučno te praznine poslušati. Strategije sprejemajo parlamenti na osnovi neke široke razprave, kjer naj razpravljajo tisti, ki se o temah najprej podučijo. Če ves čas govorimo, da niti ne vemo, kakšni bodo poklici prihodnosti, je naša dolžnost, da mlade izobrazimo v radovednosti in kritičnem in celostnem in tudi didaktičnem mišljenju. To je dolžnost. Ja, študijskih programov je preveč, ker se je drobnjakalo. Ampak veste, te na videz privatne fakultete, ki so v bistvu fakultete na proračunu, samo z manj nadzora, bi se morale vprašati, zakaj pa ljudje nočejo hoditi na te fakultete. Ja, enostavno – ker primerljivo niso toliko kvalitetne, ker tudi ne izpolnjujejo nekih uzanc, če bi bili strogi. Suma sumarum, veste, tudi resnega družboslovja je premalo. Glavnina tega, kar štejete pod družboslovje, so neki pogosto honky-tonk poslovni študiji, ki niso nekaj blazno resni. Veste, mi potrebujemo tudi nek resen inštitut za razvoj. Jaz vedno tistega južnokorejskega omenjam. Če že ne tega, kar imajo Nizozemci recimo pod akademijo, neki inštitut za advanced studies, tako imenovani. Potem se bomo lahko resno pogovarjali. Če se pa hočete iti razsvetljeni absolutizem, potrebujete pa razsvetljenega absoluta. Če hočete kuhati petelina v vinu, potrebujete vino pa petelina! Vi pa nimate razsvetljenega absoluta pa se hočete iti razsvetljeni absolutizem pa še povoziti univerzo in njeno avtonomijo, ki je ustavna kategorija. Tudi zato bom glasoval proti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jure Ferjan.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Samo nekaj besed o tem, zakaj bom podprl ta amandma za črtanje člena. Najprej bom povedal eno osebno izkušnjo iz prvega letnika na Ekonomski fakulteti v Ljubljani, kjer je vpisanih nekje 500, 600 študentk in študentov v prvi letnik, naredi pa jih nekje polovica, vsaj tako so nam na začetku rekli. Po tem je pa nekje 95-odstotna uspešnost v naslednjih letnikih. To je na eni strani. Na drugi strani bi pa rad povedal nekaj dejstev. Problem je dostikrat v tem, da določena razpisana mesta niso zasedena. Druga stvar, ki izhaja tudi iz tega, je, da fakultete dobijo plačano tudi za mesta, ki niso zasedena. Razlika v tem za javne in za koncesionarje je 3 %. Zdaj me pa zanima, zakaj je za neko razpisno mesto, kjer je recimo razpisanih 100 mest pa se jih že leta prijavi po 30, 40, vedno znova po 100 mest? Kajti mi plačamo 100 mest, ne pa 40 ali pa 30, kolikor se jih je dejansko vpisalo in kolikor se jih potem dejansko tudi izobrazi skozi določen proces. Pa še na to je potem treba gledati, kdo pride od prve faze pa do konca procesa določenega izobraževanja, torej da zaključi posamezno izobraževanje. Na drugi strani imamo pa določene poklice, in kar nekaj je takih poklicev, tudi poklic za medicinske sestre, ko ni dovolj razpisnih mest pa si morajo potem ta študij plačevati sami. Toliko. Jaz bom podprl ta amandma, da se ta člen črta.
Hvala lepa. Postopkovno, kolega Kordiš. Upam, da ni zloraba postopkovnega.
Nikakor ni zloraba, predsedujoči, samo prosil bi, da opozorite predhodnega razpravljavca na nekaj, kar sem se v resnici naučil od vašega nekdanjega [[...]]
Ne ne, kolega Kordiš. To je zloraba postopkovnega.
Ali smem dokončati pa boste na koncu presojali? Kar sem se naučil od vašega nekdanjega strankarskega kolega Dušana Mramorja.
Kolega Kordiš, o čem naj ga podučim? V poslovniku ne obstaja nobena možnost, da nekomu posegamo in z njim polemiziramo, nekom, ki je obrazložil svoj glas. Vi ste obrazložili svoj glas, nihče ni predlagal postopkovnega, zato da bi nekaj vam nazaj odgovoril.
Ali smem končati? Ne polemiziram z njim. Smem končati? Ne odgovarjam njemu. Vam podajam postopkovni predlog, predsedujoči. Vas sem neposredno naslovil [[…]]
Ne, rekli ste, da se na njega odzivate. Ni postopkovnih predlogov pri obrazložitvi glasu. Če bi rekli, da vas moti hrup, bi razumel. Če se ozirate na kolega, ki je imel obrazložitev glasu, pa ni nobenega postopkovnega predloga, ker ni nič v zvezi s tem v poslovniku takšnega, da bi vi lahko upravičeno terjali neko intervencijo.
Še artikulirati nisem začel, predsedujoči. Vam bom povedal v enem stavku.Težko presojate glede na to, da še nisem dokončal.Univerze se financirajo po principu lump sum, kar ni neposredno vezano z razpisnimi mesti. Se pravi, celotna obrazložitev glasu, ki smo jo ravnokar poslušali, je bila zlagana, in bila je zlagana namerno. Naučil sem se pa tega in dobil to informacijo od Dušana Mramorja.
Opomin, kolega Kordiš. To je čista zloraba poslovnika. Naslednjič vam bom vzel besedo. Vojko Starović ima obrazložitev glasu.
Hvala za besedo, predsednik. Tudi tu ne bom podprl tega predloga, glasoval bom proti. Kajti posegamo v avtonomijo univerze, avtonomijo znanosti, znanja, kar je visoka vrednota liberalne družbe že vrsto let. Mi kot SAB smo stranka socialnih liberalov in podpiramo svobodno izbiro poklica, kamor bom šel, in avtonomijo univerze. S prejšnjimi sklepi smo tudi derogirali pravno državo, in če gremo v tej smeri, jaz ne vem, kam pljujemo. Resno ne vem. In mi je prav hudo, da sodelujem, da sem udeležen v taki situaciji, kjer glasujemo proti svobodi. Glasoval bom proti. Hvala.
Hvala lepa. Še kolegica Anja Bah Žibert.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Seveda bom ta amandma podprla. Če ne bi bilo to pomembno, potem ne bi bilo že sedaj in že leta nazaj vedno tako, da Vlada daje soglasje. To ni prvič, to je vsakokrat. In vsakokratna vlada daje soglasje. Se pa sprašujem, kaj so vlade delale do zdaj, da se niso vprašale, ali gremo v pravo smer. Tudi danes sem to poslušala v tem državnem zboru – mi govorimo o tem, da so mladi nezaposljivi, govorimo o tem, da morajo v tujino, nihče jim pa očitno ne pove, da je zelo pomembno, kakšen poklic si bodo izbrali. Ne zato, da ga bodo z veseljem opravljali, jaz upam, da ga bodo, ampak da bodo v njem sploh zaposljivi. Mi dobro vemo, da imamo v Sloveniji veliko deficitarnih poklicev in na drugi strani tudi hiperprodukcijo, dobesedno hiperprodukcijo nekaterih poklicev, ki so žal nezaposljivi. To smo dolžni mladim povedati. Ni res, da Vlada ne bo dala soglasja. Gre zgolj za premislek in vpogled, ali je vse tako, kot mora biti v dobro mlade generacije, v dobro naših mladih in tudi ne nazadnje za našo prihodnost. Tako bom seveda ta amandma podprla. Moram pa na koncu povedati še nekaj. Očitno v tem državnem zboru primitivizem in hudobija nimata meja. Se pa sprašujem, kaj se bo zgodilo, če tak primitivizem in takšna hudobija kdaj dobita oblast v svoje roke. Hvala lepa.
Kolegice in kolegi, vidim, da ste že zelo utrujeni. Prosim, držimo se pravil. Obrazložitev glasu v lastnem imenu je zdajle na sporedu. Kolegica Lidija Divjak Mirnik, potem Ljubo Žnidar.
Hvala lepa za besedo. Povedala bom en mit. Bog je v osmih dneh ustavil svet. Janez Janša bo očitno v dveh dneh naredil analizo tega, kaj potrebujemo v naslednjih desetih letih. Torej, Janez Janša je bog. Ampak dajmo seveda šalo malce na stran. Ja, vlada Marjana Šarca se je odgovorno obnašala, kolegica Jerajeva, zato je že avgusta naročila, da se pripravijo potrebe, in potem seveda tudi ob pravem času, to je 1. februarja, objavila vpis na fakultete. To bi lahko naredila tudi aktualna vlada, pa žal ni, ker je očitno plavala na Hrvaškem in ni imela časa in se je ukvarja s čim drugim kot s tem, kar so potrebe današnjega časa. Ker če bi takrat v avgustu ali pa še prej začela s to analizo, bi celo verjeli, da je zadaj neka resna zadeva. Žal pa ni, zato ker gre za denar. In to javni denar, ki se bo pretočil v zasebno fakulteto. Sama bom glasovala proti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Ljubo Žnidar.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Moram reči, da kar težko poslušam tole jokanje v luno. Če pogledam malo zgodovino za nazaj, okrog 10, 15 let, ko je bila Vlada tisti potrebni regulator pri fakultetah, konkretno bom navedel, lesarska fakulteta je imela vpis vsako drugo leto, zaradi tega ker je bilo tega kadra na trgu dovolj oziroma preveč. In če danes pogledam, kdo danes peče hamburgerje v Ljubljani pa raznaša malice po Ljubljani? Družboslovci s sedmo stopnjo izobrazbe pa z magisterijem. To je danes slika tega kadra. Tu Vlada, ne da si jemlje pravico, mora biti regulator prihodnosti izobraževanja in osnovne prihodnosti države. Mora biti, ne da si jemlje pravico. Mora biti. Če danes pogledamo, kakšna je struktura v gospodarstvu pa koliko kadra primanjkuje – vprašajte, gospodarstvenike vprašajte. Dajte biti argumentirani. Naravoslovni kader je danes v blaznem pomanjkanju, ampak vi bi gospodarstvo kar ukinili. On, bi rekel kolega, ki nima niti dneva delovne dobe, bi gospodarstvo kar ukinil, vi bi pa zdaj ne zagotavljali kadrov, ki jih gospodarstvo potrebuje, nujno potrebuje. Nujno potrebuje. Zato bom ta amandma z veseljem podprl. Zato ker moramo podpreti gospodarstvo, da bo država sploh lahko preživela.
Hvala lepa. Besedo ima Jerca Korče. Kolega Kordiš, nimate postopkovnega [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne, ne dam vam postopkovnega. Ne, ker ste ga zlorabili že dvakrat. Ne, dam vam postopkovno. Ne dam vam postopkovno. Kolegica Jerca Korče ima besedo.
Najlepša hvala. Jaz bom glasovala proti temu amandmaju iz enega preprostega razloga. Ker bi lahko opravljali take debate, kot jih danes v obrazložitvah glasu slišimo, mogoče na kakšnem odboru, nikakor pa ne gre pristajati na to, da se pet pred dvanajsto to zadevo zaustavlja na ta način. Tudi če v tem parlamentu kadarkoli vodimo debato, kaj potrebujemo v prihodnje, kako uravnavati vpise, so te debate lahko legitimne, ampak da se predsednik Vlade odloči pet pred dvanajsto potegniti tako potezo, pa je zame skrajno neodgovorno ravnanje. Sploh do tistih, ki se želijo vpisati na univerze, ker na tak način posegamo tudi v neko predvidljivost pa v nek vpogled, ki so ga ti ljudje oziroma dijaki imeli. Druga stvar. Veste, če bi ta vlada mogoče, ker tako radi posegate v to polje družboslovja, ki je problematično, tudi v času epidemije poklicala kakšnega komunikologa, sociologa, psihologa ali pa geografa, ki se malo spozna recimo na mobilnost, pa vključevala tudi kakšnega družboslovca v reševanje epidemije, bi kakšna stvar potekala drugače. Tako smo pa pač imeli nekega obramboslovca pa gradbenika, ki sta se ubadal z virusom. Tako da, veste, ni treba blatiti humanistike kot take. In ja, takih stvari se predvsem ne počne z danes na jutri. Zato glas proti temu amandmaju.
Hvala lepa. Luka Mesec.
Treba je malo obnoviti, kar se je zgodilo. Zgodilo se je to, da kolikor jaz vem, je to prva vlada, ko je predsednik Vlade takole [[pokaže z gesto]] malo tlesknil s prsti in ustavil razpis za mesta na fakultetah. In zdaj slišim, da nekdo temu reče regulacija. To ni regulacija, to je sesuvanje nekega obstoječega sistema, sesuvanje s tem, da je predsednik Vlade rekel, konkurenčne države, takole malo na pamet, imajo pa razmerje med naravoslovjem in družboslovjem dva proti ena. Kar ni res in to sem povedal že prej. Vse države, po katerih se oziramo v Evropi, imajo razmerje približno takšno kot mi, v debati smo pa zdaj slišali, kako približno bodo šli ti argumenti, zakaj je treba posegati v avtonomijo univerze in zakaj mora nekdo z dekretom odrejati, koliko dobi kdo vpisnih mest. Če sklepam po razpravi danes, bo to šlo približno takole: aha, mehatronika pa nanotehnologija, to se sliši fensi, bam, tam bomo povečali. Na drugi strani nekomu pač ni všeč, ne vem, filofaks ali pa FDV, tam bomo malo posekali, še posebej zaradi tega, ker imamo konkurenčne fakultete za uporabne družbene študije, ki so bližje neki stranki, ki je trenutno na oblasti, pa tudi v zasebni lasti in lahko mogoče malo kadra preusmerimo tja. Približno tako bo to vse skupaj izgledalo. In zdaj bodo to določali, kot smo slišali – danes je marsikdo med tistimi, ki je drugi strani očital pomanjkanje delovne dobe in tako naprej pa bi rad bil pameten o univerzah, gimnazijski maturant. Kdor bo danes glasoval za to, da se ta amandma sprejme in da se Vladi omogoči, da takole malo čez prst določa vpisna mesta, bo glasoval ne za regulacijo, ampak za sesutje nekega sistema. Jaz bom seveda glasoval proti.
Hvala lepa. Boštjan Koražija.
Spoštovani predsednik, najlepša hvala za besedo. Seveda bom glasoval proti. Ker mislim, da se bo gospod Janez Janša še preveč igral s prihodnostjo naših mladih, sploh dijakov, študentov, osnovnošolcev. Ta primat, ki si ga zadnje čase žal jemlje, da je po novem tudi ministrica za izobraževanje in šolstvo pa ne vem, kaj še vse, v bistvu prva oseba. In ker gre res za odprto družbo, za družbo znanja, za vključujočo družbo, mislim, da se take stvari sploh ne bi smele dogajati, kot se danes dogajajo, da moramo o tem celo glasovati. V bistvu danes govorimo oziroma tudi glasujemo o tem, kakšno prihodnost želimo mi in kakšno prihodnost želimo našim otrokom. Otroci si vsekakor želijo odprto družbo, družbo znanja, družbo vključevanja, zato še enkrat, glasoval bom proti in tudi drugi razmislite o tem. Postavite se v vlogo svojih otrok in malo razmišljajte o svojih otrocih, ne samo o sebi in o svojih, bom rekel, prioritetah, ki jih imate, takšne ali drugačne. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 36. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SAB, SD in Levica k 34. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine, kolega Rajh.
Hvala lepa, spoštovani predsednik Državnega zbora. Res je, virus covida-19 se ponovno širi po celem svetu in nastal je celo nov sev, južnoafriški, britanski, nekateri omenjajo celo slovensko inačico tega seva. Po drugi strani se pa pojavljajo težnje, da se življenje normalizira in da se vzpostavi tako, kot je bilo prej. Ravno v tej luči po vzoru sosednje Avstrije v naši poslanski skupini skupaj s kolegi iz opozicije predlagamo, da se upokojencem, torej starejšim od 65 let, zagotovijo tri brezplačne FFP2 maske mesečno, ki jih lahko upokojenci oziroma starejši od 65 let prevzamejo v lekarnah, v breme državnega proračuna. Gre za pomemben ukrep pri preprečevanju širjenja epidemije. Gre za maske, ki so učinkovitejše, gre za maske, ki varujejo tako tistega, ki jo nosi, kot drugega, sogovornika. Tako da mi prosimo v tem smislu za podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 48. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ in SAB k 37. členu. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 49. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin LMŠ, SD in SAB k 42. členu. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 49. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ, Levica in SAB k 45. členu. Mag. Židan obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine.
Hvala, predsednik, za besedo. Samo tole bi rad povedal. Kadar koristimo javni denar v javnem interesu, imamo pravico, da od tistega, ki ga dobi, dobimo tudi kakšno obligacijo. Če financiramo ali sofinanciramo subvencije za čakanje gospodarskim družbam, kar je prav, imamo kot država tudi pravico zahtevati nekoliko boljši odnos do zaposlenih. Torej, to, kar mi predlagamo, je, da če družbe, gospodarstvo koristijo denar, ki ga damo v dobri veri za to, da se ohranijo delovna mesta, pa kontra pričakujemo, da vsaj za tri mesece dajo ti gospodarstveniki garancijo zaposlenim, ker ne nazadnje mi delamo za ljudi, da dajo garancijo, da jim bodo vsaj tri mesece po prenehanju dobivanja državnega denarja še zagotavljali delovno mesto. To je naš predlog. Glasovali bomo za. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 49. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 55.a členu. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti 15. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin LMŠ, SD, Levica in SAB k 56. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma poslanskih skupin SD, LMŠ, Levica in SAB k istemu členu pod število 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 50. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, LMŠ, Levica in SAB k 56. členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 51. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 51.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 1. členu, k naslovu sedmega poglavja, k 16. členu, 26. členu, k naslovu 10. poglavja, 33.a členu in k 55.a členu dopolnjenega predlog zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje. Ugotavljam, da ne. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu poslanke skupine, Miha Kordiš.
V Levici bomo glasovali proti protikoronapaketu 8. Tako iz razloga, ker je napisan neskončno slabo, kot tudi zaradi tega, ker ne pomaga ljudem, ki bi jim moral pomagati. Vsa pomoč, vsi milijoni do ljudi ne prihajajo, hkrati pa v slovenski red spet vpisuje stvari, ki v protikorona ukrepe ne sodijo in so škodljive za državo in za družbo. Za začetek minimalna plača. Vlada želi subvencionirati delodajalce, ki izplačujejo minimalne plače, s 50 evri iz državnega proračuna vsak mesec za vsako izplačano minimalno plačo. S tem gradijo nelojalno konkurenco tistim delodajalcem, ki izplačujejo višje plače in si želijo delati s prodornostjo in inovativnostjo in ne z izžemanjem delovne sile. Sočasno tem delodajalcem izplačevalcem minimalne plače reže prispevke, ki financirajo pokojnine in zdravstveno blagajno. Sredi epidemije reže prispevke v zdravstveno blagajno, denar za material in storitve. Potem so tu kazni za pravne osebe, za ne čisto točno definirane programe in akte, ki jih bosta pripravljala in podpisovala Milan Krek iz NIJZ in Janez Janša kot zdravstveni minister. Kar do 100 tisoč evrov se te kazni za pravne osebe povzpenjajo. Če nisi pokoren, te bomo disciplinirali, tudi če nisi fizična oseba ali če si nemara espe. Zelo razvpita univerza. Vlada Janeza Janše se je odločila, da ona najbolje ve, kaj naj se v tej državi študira in česa ne. In to so med drugimi izglasovali tudi koalicijski poslanci, ki univerze od znotraj sploh še videli niso, kakšen od njih je komajda zaključil samo osnovno šolo. To je grob poseg v avtonomijo univerze. Kako zelo bo to vplivalo na razvoj oziroma kakšen razvoj s tem vlada Janeza Janše nakazuje, pa smo videli že na primeru minimalne plače. Razvoj z nizko kvalificiranimi delovnimi mesti ni razvoj. Da ga lahko dosežemo, potrebujemo univerzo, potrebujemo izobražene ljudi, potrebujemo tudi kritične ljudi, ki se diktatorski oblasti postavijo po robu, ko je to potrebno, recimo prav v takem trenutku. Ni presenečenje, da vlada Janeza Janše pametnih ljudi ne mara. In študentje zagotovo so pametni ljudje, zato jih je v PKP8 ponovno še drugače kaznovala. Študentom delavcem, ki so odvisni od študentskega dela in prihajajo iz revnih družin, ne priznava nadomestil za izgubo dohodka iz naslova študentskega dela, ki ga ne morejo opravljati. Študenti v tej državi naj se znajdejo, kot vedo in znajo, znajdejo naj se sami, medtem ko Janez Janša mozga o tem, kam se bodo lahko naprej na študij vpisali ali pa morda tudi ne.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske? Ne. Franc Trček v lastnem imenu.
Hvala za besedo. Kot dobesedno šolnik, v podružnični osnovni šoli rojen otrok in kot človek, ki je celo svoje odraslo življenje soustvarjal kvalitetno visoko, univerzitetno šolstvo v Sloveniji, tudi zelo kvalitetno družboslovje, ne morem podpreti takega PKP, ki hoče na način nekega ihtavega, užaljenega, naj mi Slovenska vojska oprosti, podoficirja, ki me spominja na kake podoficirje iz JNA, uničevati to. Drugič. Ne morem podpreti PKP, ki v bistvu uvaja sistemsko korupcijo. Vi imate polna usta tujcev pa kako boste privabili tujce v slovensko gospodarstvo. Kateri resni tujec bo šel v Sloveniji odpirat firmo, če bo že v štartu imel izvirni greh, ki ga bo potem Janša dorekel? Šel bo odpirat samo nekdo, ki se bo prej bolj ja kot ne kleptokratsko zmenil s tako nerazsvetljeno oblastjo. V bistvu tudi ne morem podpreti tega zakona kot starš, zlasti ko sem poslušal stran SDS, ki tukaj predava »mi moramo mladim povedati«. Mladi niso tako butasti, kot je trenutno ta parlament, veste. Tudi zato bom glasoval proti. Hvala.
To so verjetno neke ocene sebe. Še kdo? [[Da.]] Kolega Primož Siter.
Hvala lepa za besedo. Dobro jutro! Vlada Janeza Janše ima s svojo parlamentarno konstelacijo v rokah vsa ministrstva, vse ministre, vojsko, obveščevalno agencijo, policijo, najdlje trajajočo policijsko uro, vse domove za starejše, celoten zdravstveni sistem, celoten šolski sistem, največjo versko organizacijo, odklenjen državni proračun, ima celo ugrabljen državni zbor, celo državo, vso oblast drži v rokah. Ampak za rekordno število danes oziroma včeraj 5 tisoč 388 mrtvih v Sloveniji pa krivi novogoriške in trboveljske osnovnošolce in njihove mamice in tradicionalno poslanke in poslance Levice. Osmi protikoronski paket je jasen pokazatelj, najbolj plastičen pokazatelj trenutnega staja in prioritet vlade Janeza Janše. Na eni strani ukinja pravico do svobodnega odločanja o lastnem izobraževanju. Medicinskim sestram, ki so steber našega zdravstvenega sistema, odreka dostojno plačilo za opravljeno delo. Študente ohranja v negotovem položaju, v revščini, vse to smo že slišali skozi utemeljitve. Medtem ko se prilizuje cerkvenemu vrhu, ki že itak ima vsega dosti, pa niti svojih ljudi ne plačuje in jim zagotavlja socialne varnosti. Spoštovani predstavniki Vlade, jaz tega zakona ne morem podpreti. Vi za iskanje krivca za to zabredlo epidemijo, za te rekordne številke ne rabite sestavljati nekih medresorskih delovnih skupin, analiz in ne vem, česa vse. Vi za iskanje krivca za rekordno število smrtnih žrtev in pobeglo epidemijo rabite samo pogledati v špegel. Glasoval bom proti. Hvala.
Hvala lepa. Miha Kordiš v lastnem imenu.
Že od začetka je zelo jasno, od kod se napajajo okužbe v tej državi, še posebej pa se je izkristaliziralo v drugem valu epidemije covida-19. Epidemija se širi predvsem na oziroma prek delovnih mest, tistih v gospodarstvu, tistih v industriji. V ta delovna mesta, v industrijske hale, v industrijske cone vlada Janeza Janše ni intervenirala. Namesto tega je šla in raje zaprla šole, čeprav so šole tiste, ki bi se morale zapreti zadnje in odpreti prve. Celo Nacionalni inštitut za javno zdravje je objavil podatke novembra prejšnjega leta, ki tovrstno širitev okužb podčrtujejo. A vlada Janeza Janše nič. Osnovni motor, ki širi okužbe prek delovnih mest, je prezentizem. Se pravi, zaposleni odhajajo na delo, prihajajo na delovna mesta tudi takrat, ko so bolni, tudi takrat, ko izkazujejo simptome, iz dveh razlogov. Prvi razlog. V to jih silijo delodajalci, in sicer jim grozijo z odpuščanji. Jih bo vlada Janeza Janše kakorkoli kaznovala? Ne bo. Drugi razlog. Vlada obolelih in okuženih delavcev s covidom-19 ni socialno zavarovala na način, da bi si lahko privoščili in ostali doma, kjer bi preboleli, se pozdravili in ne širili virusa med potjo na delo in na samem delovnem mestu. Delavske plače so v tej državi že tako nizke in seveda se pred strahom zdrsa v revščino delavske družine odločajo, da bodo njihovi zaposleni še kar naprej odhajali na delo. Zakaj? Ker so nadomestila za odsotnosti nižja od njihovih že tako ubornih plač. Avstrija, Nemčija, Hrvaška so uvedle stoprocentno nadomestilo za odsotnost z dela, če imaš korono. Slovenija tega niti v osmem paketu PKP ni sposobna.
Hvala lepa. Nataša Sukič. Ne. Okej. Potem pa glasujemo. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 10. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 57. izredno sejo zbora.