Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje. Začenjam 39. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Irena Grošelj Košnik, Iva Dimic, dr. Dragan Matić, dr. Franc Trček, Ivan Prelog, Žan Mahnič do 14. ure, Ljubo Žnidar, Roberto Battelli, dr. Vinko Gorenak, Franc Breznik in mag. Matej Tonin. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Sodnega sveta k 31. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 39. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 12. marca 2018, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda seje nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda seje. Državnemu zboru predlagam, da dnevni red 39. seje razširi s 1.a točko, to je z obvestilom dr. Miroslava Cerarja o odstopu s funkcije predsednika Vlade Republike Slovenije. Predlog za širitev ste prejeli v četrtek, 15. 3. 2018. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne. Potem zaključujem možnost razprave in prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. V skladu z časovnim potekom seje bo zbor 1.a točko obravnaval v torek, 20. marca 2018, ob 9. uri. Prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red kot ste ga prejeli s sklicem ter sprejeto dopolnitvijo. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, eden pa je bil proti. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je dnevni red 39. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 29 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. V zvezi s to točko se je za danes opravičil mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade dr. Miro Cerar. Poslanec Luka Mesec imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala za besedo in lep pozdrav, spoštovani predsednik Vlade. Kot napovedano, vam bom zastavil vprašanje o napovedani porabi 1,2 milijard evrov za oborožitvene zahteve Nata. Za to je neposredno odgovorna vaša vlada. Obrambni ministri Nata so namreč junija lani potrdili cilje Nata za Slovenijo, pri čemer so kot prioritetni cilj za našo državo sprejeli oblikovanje dveh bataljonskih skupin, za kar naj bi slovenski državljani v naslednjih osmih letih, se pravi do leta 2025, porabili 1,2 milijardi evrov. Moje prvo vprašanje se glasi: Od kod Vlada črpa legitimnost za takšno odločitev? Če dam nekaj primerjav. 1,2 milijardi evrov je več, kot je znašal proračun Ministrstva za zdravje v zadnjih osmih letih. 1,2 milijardi evrov je več, kot bo stal drugi tir. 1,2 milijardi evrov je znesek, za katerega bi lahko zgradili dvanajst pediatričnih klinik. Zato me zanima kako lahko Vlada, s kakšno legitimnostjo lahko sprejme takšno odločitev brez posvetovanja z državljani. Dalje, zanima me namen te odločitve. Slovenija ni vojaško ogrožena. O tem mislim, da se strinjamo, obdani smo z državami članicami EU, z vsemi imamo bolj ali manj prijateljske odnose in nobenih indicev ni, da bi se kaj takega utegnilo v bližnji prihodnosti spremeniti. Zato me zanima: Čemu bosta služili ti dve bataljonski skupini, za kar bi bilo treba ne samo investirati 1,2 milijardi evrov, ampak 2 tisoč 100 vojakov za vzdrževanje teh dveh skupin? Konec koncev gre za skupini, ki sta predvsem ofenzivni. Zanima me in je moje drugo vprašanje: Kako bosta skupini poskrbeli, kako bosta prispevali k obrambi te države? In tretje vprašanje: Glede na to, da cilji Nata so sprejeti, niso pa še preneseni v planske dokumente in je odločitev glede novih oklepnikov prestavljena na oktober, se pravi v čas nove vlade, smo v Levici vložili pobudo za posvetovalni referendum o investiciji 1,2 milijardi evrov. Kot predsednik Vlade ste odstopili, ste pa še vedno predsednik največje stranke v tem sklicu Državnega zbora. Zato me zanima: Ali boste pobudo Levice za posvetovalni referendum podprli in s tem dali državljanom možnost, da se na referendumu, ki bi bil lahko na dan volitev, odločijo o tem? Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Spoštovani poslanec Luka Mesec, če prav razumem se vaša stranka tudi načelno zavzema za izstop Republike Slovenije iz zveze Nato. Tudi razprave gredo v tej smeri zelo pogosto. Naj povem, da Vlada Republike Slovenije in pravzaprav vsi smo zavezani referendumski odločitvi, ki jo je tudi potrdil Državni zbor pred leti, ko smo se Slovenci izrekli za vstop v zvezo Nato. Ta referendumska odločitev in odločitev najvišjega predstavniškega organa je zavezujoča. Naj poudarim, da je bila ta odločitev za vstop v zvezo Nato in s tem za sodelovanje v sistemu kolektivne obrambe sprejeta tudi zato, ker pomeni nižje skupne stroške financiranja naše nacionalne obrambe. Vemo, če bi sami morali nositi vse stroške, bi bili večji in bi tudi bili hendikepirani, ker nekaterih zmogljivosti sami ne bi mogli na ta način zagotavljati kot v kombinaciji s sosednjimi državami, ki so članice Nata, in drugimi v članstvu Nato. S tega vidika naj poudarim, da vse odločitve, ki temeljijo na tem, da krepimo našo vojsko kot del obrambne zveze Nato, so nekaj, kar ima vso legitimno in legalno podporo s strani tega spoštovanega telesa in tudi ljudstva Republike Slovenije. Naj tudi rečem, da se ne strinjam z vami, da je Slovenija kar tako povsem vojaško neogrožena. Tako se vedno zdi ta hip. Tako smo pred nekaj leti mislili, da so varnostni problemi, vsaj nekateri so tako mislili, kar naenkrat za vselej rešeni in podobno. Vidimo, da sta varnost in obramba še kako pomembni sestavini neke državotvorne nacije in države. Zato v okviru, ki sem ga povedal, ko smo članica Nata, ko moramo skrbeti za obrambno sposobnost države, smo najprej kot odgovorna vlada zaustavili trend padanja sredstev za vojaške namene, potem smo jih v tem mandatu nekoliko povečali. Seveda pa hkrati tudi skrbimo za vse ostale vladne programe, sociala, zdravstvo, šolstvo, znanost, kultura in tako naprej. Res je, da se je Vlada seznanila leta 2016 s sklepi Strateškega pregleda obrambe 2016, ki med glavnimi razvojnimi cilji zagotavljanja nacionalnih obrambnih zmogljivosti predvidevajo oblikovanje dveh srednjih bataljonskih bojnih skupin. Ti sta bili 2017 junija potrjeni kot dve ključni zmogljivosti Republike Slovenije tudi v paketih ciljev zmogljivosti Nata 2017. Dejstvo je, da Slovenija ne more iti naprej kot članica Nata pa tudi ne more zagotavljati varstva Slovenije in tudi ne varnosti svojih vojakinj in vojakov, če nima ustrezno modernizirane vojske. Zato mora Slovenija gledati dolgoročno naprej. Ministrstvo je že pripravilo predlog srednjeročnega obrambnega programa za obdobje 2018–2023, ki je pripravljen za medresorsko usklajevanje. In tukaj smo sedaj, spoštovani poslanec in ostale poslanke in poslanci! Zadeva še ni bila dlje pripeljana kot do medresorskega usklajevanja na Vladi, torej še zdaleč Vlada ni o tem sprejela nekih dokončnih finančnih odločitev. Te bodo morale biti zelo trezno premišljene, vse skupaj v javnofinančnih okvirjih, ki bodo še naprej uravnotežali naš slovenski razvoj, kot smo ga zastavili tokrat sedaj v pozitivni smeri. Želim poudariti, da s tega vidika bodo stvari premišljene. Zagotovo bodo tudi potekale še razprave v pristojnih odborih Državnega zbora ali tudi širše, zato ne dvomim, da bo tako Vlada kot Državni zbor v prihodnje, ko bo o tem dokončno odločala, ko bodo sprejete te odločitve, tudi s finančnimi posledicami, ravnala skrbno in ne tako, da bi na eni strani povzročila našo obrambno nesposobnost – tu moramo biti skrbni do naših vojakinj in vojakov in do vseh Slovencev, ki jih obrambna sposobnost varuje – hkrati pa moramo paziti, da se država tudi razvija na drugih področjih, da skrbi za socialno ogrožene skupine prebivalstva, da bomo kvaliteto življenja dvigovali še naprej in da bo dobro za vse, kot pogosto rečem. Kar zadeva vašo referendumsko pobudo, takšno, kot je sedaj oblikovana, zaenkrat ne morem podpreti, kajti referendumsko vprašanje je oblikovano premalo določno in je v tem smislu še nejasno in zavajajoče. Tako da dopuščam nekje v prihodnosti tudi možnost referendumskega vprašanja o čem takem. Tu gre namreč za velike odločitve, se strinjam, o katerih je lahko tudi ljudstvo povprašano. Verjamem pa, kot sem rekel, da bosta Državni zbor in Vlada v tem kontekstu pomagala s sprejetjem prave odločitve. Če bo potreba po referendumu, se bo izkazalo v prihodnje, ko bodo te odločitve bolj jasno nastavljene. Toliko zaenkrat. Hvala lepa.
Poslanec Luka Mesec imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo in lep pozdrav. Predsednik Vlade pravi, da legitimnost črpa iz referendumske odločitve državljank in državljanov o članstvu v Natu. Glede tega me potem neposredno zanima in je moje prvo podvprašanje: Ali nam je Nato zagrozil, da bomo v primeru, da ne investiramo 1,2 milijard evrov v opremo dveh bataljonskih skupin, iz te zveze izključeni?. Drugo, ponovno me zanima: Od kod vam legitimnost? Šel sem pogledat predvolilne obljube Stranke Mira Cerarja, zdaj Stranke modernega centra. Nikoli niste govorili o tem v predvolilnih nastopih. Državljanom vnaprej niste povedali. Šel sem pogledat koalicijski sporazum. Nikjer ne piše, da se bo ta investicija zgodila. Šel sem pogledat program stranke SMC. Nikjer ne piše, da boste porabili 1,2 milijardi evrov. Zanima me: Kdaj in kje ste državljanom to obljubili in kdaj so vam državljani dali za to mandat? Dalje. Pravite, da bi sami nosili bistveno večje stroške obrambe, če te odločitve ne sprejmemo. Islandija je članica zveze Nato, pa svoje vojske sploh nima. Vse višegrajske države, ki so članice zveze Nato, na prebivalca za vojsko porabijo bistveno manj, kot porabi Slovenija. Avstrija ni članica Nata, pa za vojsko porabi manj kot porabi Slovenija. Torej me zanima: Od kod izvira ta vaša trditev? In zadnjič, ko pravite, da se ne strinjate, da Slovenija ni vojaško ogrožena. Zanima me: Kdo jo potem ogroža in kako naj bi ti dve bataljonski skupini prispevali k obrambi? Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Kot sem rekel, članstvo v Natu je dejstvo, ki ga sprejema tudi naša vlada, tako kot vsaka pred nami, po odločitvi na referendumu in na Državnem zboru. Jasno je, da Slovenija je članica Nata, tako kot je članica Evropske unije. In te zaveze mora spoštovati. V zvezo Nato prispevamo enega najnižjih odstotkov BDP med vsemi članicami. To je tudi na nek način naš izziv. Poudarjam, enega najnižjih zneskov. Seveda pa smo v drugih segmentih nekje do zdaj to kompenzirali s kvaliteto usposabljanja naše vojske in sodelovanja v misijah, pa vendar, tukaj je dejstvo tako in ne takšno, kot ste rekli, da druge države prispevajo manj. Nasprotno. Slovenija prispeva zelo malo v primerjavi z drugimi. Ko smo oblikovali to vlado, spoštovani gospod poslanec Mesec, marsičesa nismo mogli predvideti. Nismo mogli predvideti begunskega vala, terorističnih groženj in napadov v naši okolici, geostrateških razmer, ki se zaostrujejo s krizami v bližini Evrope, okoli Evrope, z jedrskimi grožnjami temu svetu in podobno. Vedno bolj vidimo, da tudi v neposredni soseščini nismo imuni na take grožnje. Zato, spoštovani poslanec, je še kako pomembno, da je vlada odgovorna, da skrbi za obrambno sposobnost države – ne samo naša, vsaka vlada bo morala to početi – da skrbimo tudi za varnost državljank in državljanov. Zato moramo skrbeti, da se vojska modernizira. Koliko, na kakšen način, tukaj pa je treba korektno sodelovati s stroko in z drugimi deležniki. Politika bo sprejemala dokončne odločitve na način, ki jih bo stroka podpirala in ki bodo sploh javnofinančno vzdržne. Jaz zagotavljam, da ne bi, in nimam namena tudi sedaj, kolikor bom deloval kot predsednik Vlade pri opravljanju tekočih poslov in nujnih zadev, nimam namena ne oslabiti sposobnosti vojske, ne z nekimi neracionalnimi izdatki slabiti katerokoli drugo sfero v državi. Tako da, brez skrbi, ta vlada ne bo storila nič takega, kar vas skrbi. Je pa treba gledati naprej in vojska ima neke zakonitosti delovanja in mora imeti neke strukture. O tem, verjamem, bomo imeli še veliko diskusij, do kod in kako bomo morali te strukture modernizirati. Hvala lepa.
Poslanec Luka Mesec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru.
Hvala za besedo, še zadnjič. Kot ste lahko sami razbrali, mi premier ni odgovoril na vprašanja, zato predlagam, da se o njih pogovorimo v Državnem zboru. Vprašal sem ga, če je Nato zagrozil Sloveniji, da nas bo izključil, če ne investiramo te 1,2 milijardi evrov. Na to nisem dobil odgovora. Drugič, vprašal sem ga, čemu bosta služili ti dve bataljonski skupini in kako je Slovenija varnostno ogrožena. Odgovoril je, da nismo pričakovali begunskega vala, torej se mi poraja vprašanje, bomo naslednji begunski val, če bo, pričakali z bataljonskimi skupinami. Nismo pričakovali terorizma, ali bomo proti terorizmu porabili težke oklepnike. Ali se bo proti temu borila policija? Niste pričakovali novih jedrskih groženj Ali bodo novi oklepniki pripomogli k razrešitve tega problema ali bi morda podpis sporazuma o jedrski razorožitvi, ki so ga podpisale številne države na pobudo Avstrije, Slovenija ga pa ni, ker je zopet rekla, zavezani smo članstvu Nata? Mislim, da je treba opraviti temeljito razpravo o tem, kam bomo investirali 1,2 milijardi evrov. Premier je napačno informiran o tem, koliko zapravijo sosednje ali pa podobne države za vojsko. Vam bom dal samo eno primerjavo. Češka in Slovenija. Slovenija za vojsko na prebivalca porabi 258 dolarjev, Češka 238 dolarjev. V zrcalni sliki, Češka za razvoj in raziskave na prebivalca porabi 108 dolarjev, Slovenija pa 96. Mislim, da si lahko s tem odgovorite, zakaj nas Češka razvojno dohiteva in kam bo peljalo, če bomo še naprej varčevali prav v vseh podsistemih države, ne bo pa nam nikoli škoda dati 1,2 milijardi evrov za vojsko, in to mimo kakršnegakoli mandata državljanov, mimo kakršnegakoli posveta z njimi, mimo kakršnegakoli dogovora. Predlagam, da se o tem pogovorimo, Levica pa vztraja pri svoji zahtevi po posvetovalnem referendumu in upamo, da si bo po današnjem pogovoru tudi premier, predsednik največje strank v tem parlamentu glede te investicije premislil. Hvala.
Poslanec Luka Mesec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 20. marca 2018, v okviru glasovanj. Poslanec Jernej Vrtovec imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Spoštovani predsednik Vlade, mandata je konec, zgodba se tako rekoč zaključuje in ta celoten politični kotel, ki je bil že tako vroč zaradi bližajočih se rednih volitev, kanček v mozaik tega ste dodali tudi sami, ko ste pretekli teden odstopili, podali svoj odstop in dodatno razgreli to politično ozračje, sicer dobro piar potezo za vas, ampak volilna kampanja se je že začela. In če kaj, je zelo pomembno to, da naredimo dober pregled tega mandata in si tudi postavimo vprašanje, kaj čaka novo vlado v naslednjem mandatu. Spoštovani predsednik Vlade, obdobje vašega mandata je spremljala tako vsa štiri leta gospodarska rast, obdobje konjunkture, ko je šlo državi tudi zaradi ukrepov prejšnjih vlad v tem obdobju, se strinjamo, zelo dobro. Kazalci so izjemni in je Slovenija danes, kar se gospodarske rasti tiče, dober gospodarski tiger. Ampak, predsednik Vlade, kaj imajo ljudje danes od te bleščeče gospodarske rasti? Plače so še vedno napram drugim državam Evropske unije nizke, pokojnine so še vedno nizke, prenizke. Občudujem tiste upokojence, gospod predsednik Vlade, ki so sposobne preživeti s 400 evri pokojnine. Poslovno okolje je zelo počasno, okorno. 8 tisoč mladih se vsako leto izseli iz države in išče priložnosti drugje, v razsulu je zlasti naše zdravstvo. Rekli boste, takšne koalicijske partnerjem imam po svoji lastni krivdi, predsednik Vlade, in rekli boste, štiri zakone od petih smo sprejeli. Veste, še ti štirje so takšni, ki ne koristijo slovenskemu zdravstvu. Spoštovani predsednik Vlade, ključnih sprememb za boljšo prihodnost te države, ljudi, ki v tej državi živijo, v tem vašem mandatu ni bilo. Tako ugotavljamo v Novi Sloveniji. In pred nami so še bolj pomembni izzivi, kajti če pogledamo malce izven meja Slovenije, lahko ugotovimo, kakšno obdobje nas čaka. Dogajajo se tudi na mednarodnih trgih silni pretresi, dogaja se trgovinska vojna. V Ameriki so borze tako rekoč že v upadanju in kaj lahko pride do nove gospodarske in ekonomske krize. Kako je Slovenija pripravljena na to ključno obdobje, na obdobje nove gospodarske in ekonomske krize? Kakšni so bili ukrepi te Vlade? In spoštovani predsednik Vlade, ob tem me zanima: Kateri so po vašem mnenju ključni izzivi, ki čakajo Slovenijo v tem naslednjem obdobju? Zakaj na te izzive Vlada ni v dovolj veliki meri odgovorila tekom tega mandata, ko je bila izvrstna priložnost?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Spoštovani gospod Vrtovec, izpostavili ste toliko široko vprašanje ali toliko vprašanj, da bom lahko odgovoril verjetno samo na nekatera, pa še to bo terjalo neko dodatno diskusijo. Poglejte, leta 2014 je bila država v krizi, ko smo prevzeli vodenje Vlade. Tistih številnih dobrih praks s strani prejšnjih vlad ni bilo prav toliko, kolikor vi mislite. Prejeli smo v zelo slabem stanju proračun, državno premoženje ni bilo dobro opravljeno, javni dolg je naraščal, je bil zelo zelo velik, zaposlenost je bila izjemno visoka. Skratka situacija je bila težka. To ne pomeni, da niso že prejšnje vlade delale tudi dobro, tudi neke ukrepe sprejemale, pa vendar je bil ključen premik ravno tisti, ki smo ga morali takrat narediti, da smo vse te zadeve umirili, konsolidirali. Naj rečem, da ne gre samo za gospodarsko rast. Vesel sem, da smo lahko zagotovili številnim državljanom več dela, kajti delo je tisto, ki dela človeku možnost za najbolj spodobno življenje. Poglejte, samo pri mladih, če upoštevamo podatke, smo brezposelnost praktično prepolovili v zadnjih treh letih, od približno 34 tisoč smo prišli na približno 17 tisoč brezposelnih mladih, kar pomeni, da smo ravno za tiste, ki so, kot rečete, veliko hodili v tujino, ne samo na študij, tudi že s trebuhom za kruhom, omogočili več dela doma. Naj povem zelo jasno, da so praktično vsi, s kakšno redko izjemo, v mandatu naše vlade tako v gospodarstvu kot v javni upravi dobili več, povsod so se plače navzgor, povsod se je standard nekoliko dvignil, revščine je nekoliko manj. Tudi pokojnine smo postavili za tiste s polno delovno dobo na minimalno 500 evrov, kar smo sprejeli nedavno, in to je zelo pomembno. Minimalna plača se je zviševala in kljub temu se je še znižalo število tistih, ki prejemajo minimalno plačo. Skratka, napredek je. Ta gospodarska rast je bila tudi v tej smeri izkoriščena. Hkrati smo pa morali odplačevati javni dolg, da ga zmanjšamo. S prestrukturiranjem tega dolga smo bistveno znižali obresti, torej znesek za obresti, ki smo jih vsako leto plačevali, in na ta način država postaja dober gospodar, tudi bolje upravljamo z državnim premoženjem. Kaj je bilo ključno? Da postavimo državo spet na zdrave temelje, da naslovimo vzroke krize, jih odpravljamo, ne pa simptome, in danes nam gre vsem na nek način bolje. Res je pa, ne gre še vsem, tako kot bi si želeli. Tudi sam bi si želel, da je več za ljudi v gospodarstvu, da je več za ljudi v javnem sektorju, da je več za upokojence. In na tem delamo. Zato smo tudi usklajevali pokojnine, zato bodo tudi letos še enkrat usklajevane pokojnine. Enkrat so že bile, zato bodo tudi upokojenci ponovno prejeli celoten regres tudi letos, tako kot lansko leto, česar prej ni bilo. Največji izzivi so pa, ker ne morem dolg, demografski izziv, ki potem pokrije veliko področij. Slovenija ima hitro starajoče se prebivalstvo, imamo velik izziv na tem področju in zato nas čaka v nadaljevanju, še posebej v prihodnjem mandatu že na prihodnjo vlado čaka nadaljnji ključen korak v smeri pokojninske reforme. Za vse te zadeve smo pripravili gradiva, pripravili študije, pripravili tudi nastavke za zakone. Strategija dolgožive družbe je bila sprejeta, celotna strategija do leta 2030. Potem smo pripravili v veliki meri zakon o dolgotrajni oskrbi, pripravljamo se na ukrepe na tem področju, treba bo pa še marsikaj narediti, kajti ta demografski problem je zelo kompleksen. Na zdravstvenem področju na nek način vedno slišim neko tako, bom rekel, nekoliko ironično navajanje tega, kar smo naredili. Ja, res je, štiri zakone od petih reformnih smo sprejeli. Jaz verjamem v javno zdravstvo in verjamem, da smo s temi zakoni, ne da bi podcenjeval zasebno, tudi zasebno je pomembno dopolnilo k javnemu zdravstvu, ampak s temi zakoni smo pomembno okrepili uspešnost vodenja, poslovodenja javnega zdravstva, zmanjšali možnosti oziroma preprečili možnosti za nekatere negativne prakse, kot so bila denimo netransparentna podeljevanja koncesij v preteklosti in omogočili tudi to, da se bomo lažje spopadli z izzivi sodobnega časa. Morali smo pa, žal, poravnavati tudi pretekle dolgove, ki jih ni naša vlada povzročila. Kar 136 milijonov smo samo lansko leto morali dati samo zato, da so se v zdravstvenih zavodih odplačevali dolgovi. Zato smo tudi uvedli sanacijske uprave, da bomo sedaj izvedli nadzor, in to se že izvaja nad vsemi kritičnimi javnimi zavodi, da se bo poslovalo bolje. In to je, kot rečemo, nikoli dokončana zgodba. Trudimo se mi, trudili se bodo v naslednji vladi, kdorkoli bo, in to je nekaj, kar moramo razumeti. Vedno bodo izzivi in z nekaterimi se bomo soočali ves čas, kajti to je neka stalnica razvoja. Smo pa, kot rečeno, državo potegnili iz krize, jo postavili na pravo smer, dosegli napredek in na tem gradimo.
Poslanec Jernej Vrtovec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, predsednik Vlade. Veste, ko se spuščate sedaj v volilno kampanjo, prvič s položaja predsednika Vlade, eno opozorilo, da volitve niso zahvalni dan. Ampak kljub vsemu, Zujf 2012, predsednik Vlade, je bil zelo dobra popotnica tudi za vašo vlado. Velja še danes v veliki meri. Tudi vi ste dobili vlado v roke, ko je že bila gospodarska rast, in to kar nekaj odstotna. Se pravi, državo ste dobili kar v dobri kondiciji. Ampak bistveno je to, da ste vi meni našteli samo en izziv, ki je pred Slovenijo. To me žalosti, in sicer našteli ste demografija. Resničen izziv, to je velik problem. Kazalci so takšni, da bomo mi čez 10 let imeli težave, kako zapolniti pokojninsko blagajno, kako zapolniti zdravstveno blagajno, premalo bo tukaj na tem ozemlju v tej državi ljudi, vedno več bo starejših, vedno večje bodo tudi potrebe zdravstva. Plačnikov v ti dve blagajni pa bo vedno manj. Dokler gre gospodarstvu v redu, ni težave, tudi ti dve blagajni sta polni. Ko pa gospodarstvo malce zaškripa ob takih demografskih kazalcih, kot jih imamo danes, potem pa bodo hude težave, in to že za naslednjo vladno koalicijo. Spoštovani predsednik Vlade, omenili ste tudi javni dolg. Javni dolg se je znižal s 83 % na 78 % v tem obdobju. Ob tem pa sam vidim še en drug izziv, spoštovani predsednik Vlade, in sicer upravljanje državnega premoženja. Zlasti pred izzivom je Nova Ljubljanska banka – kaj in kako? In diskusije ravnokar potekajo. Ne vem, kako so te diskusije učinkovite. Zanima me, predsednik Vlade: Kako gledate na ta izziv Nove Ljubljanske banke v luči privatizacije? Ali je Vlada vedela, ali ste vedeli za rubeže, ki so se dogajali s strani Hrvaške na Novo Ljubljansko banko?
Predsednik Vlade Republike Slovenije, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Spet preveč vprašanj. Glede NLB Vlada že dlje časa zelo intenzivno dela na teh zadevah. Že ob prvem rubežu, ne samo da smo vedeli, ampak smo sprejeli posebna stališča, da naj se ne plača nič, ker za to ni nobene pravne osnove. Ko sem rekel demografski faktor, ta naslavlja probleme na področju sociale, zdravstva, upokojevanja na splošno. Ogromno je teh problemov. Ne morem sedaj o teh govoriti. In to so problemi, ki jih bo imela vsaka vlada, ker je to nekaj, kar traja. Mi smo svoj del že skoraj oddelali. Imamo še nekaj mesecev, ne bomo v tem času stali, kar bomo mogli, bomo še naredili. Kot sem rekel, veliko pa smo. Zujf, pravite, Zujf dobra popotnica. Ne morem zanikati, da Zujf ni uvedel nekaterih ukrepov, ki so bili v času hude krize potrebni. Vendar je Zujf prinesel tudi zelo hudo uro v našo javno sfero, med naše zaposlene. Danes odpravljamo mnoge negativne, bi tudi rekel, posledice Zujfa, in verjamem, da že prihodnje leto bodo posledice, predvsem pa te negativne, odpravljene. Naj omenim še to, da vlagamo v tej vladi predvsem v prihodnost. Začeli smo povečevati sredstva, ki jih vlagamo v znanost. Prej je bilo to mogoče pozabljeno povedano, da ne vlagamo samo v vojsko, kot je hotel nekdo insinuirati, ampak vlagamo v znanost, v infrastrukturo. Toliko kot smo zdaj v tem mandatu spet gradili cest in železnic, dolgo let nismo zaradi krize. To pa je pomembno. Zakaj? Ker ima to množilne učinke. S tem imamo multiplikacijski dejavnik. Dodatno zaslužijo naša podjetja, ki gradijo, zaslužijo druga podjetja, ki pri tem pomagajo, povečuje se zaposlenost in tako dalje. Privabljamo kvalitetne, poudarjam kvalitetne, tuje investitorje v Slovenijo, kar je spet pomembno, ker samo tako lahko širimo obseg našega bruto domačega proizvoda, pa tudi tako, da razvijamo svoje potenciale. To, da smo z veliko težavo zbrali sredstva, da smo dokončali hidroelektrarno Brežice, je bilo izjemno pomembno, ker ima to strukturno dolgoročni pomen, ker krepi zmožnost našega gospodarstva, turizma, lokalnega okolja in zaposluje naše ljudi v vseh teh sedanjih zadevah. Potem nadaljujemo z modernizacijo na področju digitalizacije, kar je izjemno pomembno. Moderniziramo družbo. Mi bomo morali imeti pametna mesta, pametne vasi, širokopasovna omrežja. Tu sodelujemo z Japonci, delamo z vsemi najbolj razvitimi. In ne pozabite, to, da smo premaknili z mrtve točke tretjo razvojno os, da smo premaknili z mrtve točke drugi tir, je vse tisto, kar bo Sloveniji omogočalo delo, dohodke, dobičke, pa tudi da bomo imeli potem nekaj za socialo, za zdravstvo in tako naprej. Ob tem, s čimer se strinjamo, da bo pa treba narediti nadaljnje korake na področju strukturnih reform. Nekatere smo, nekatere pa bo še treba. Hvala lepa.
Poslanec Jernej Vrtovec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru.
Najlepša hvala, predsednik Državnega zbora. Če kaj, potem je ravno Državni zbor tisti prostor, kjer se moramo pogovarjati o tem, kakšni izzivi so pred državo v prihodnosti. Zaradi tega, predsednik Vlade, jaz vidim, da se bomo z veseljem v roku 14 dni po sprejetju tega sklepa srečali tukaj v tej dvorani in razpravljali o teh ključnih izzivih, zlasti o demografiji, kako dvigniti plače, kako znižati davke, zlasti davčno obremenitev pri plačah, izziv, kako bolje gospodariti z državnim premoženjem ter kako se bolje pripraviti na novo krizo, predsednik Vlade. Vsi alarmi že zvonijo. Poglejte, kaj se dogaja na oni strani Atlantika. Veste, da lahko v nekaj mesecih ta kriza eskalira. Poudarjam, da smo zelo šibko pripravljeni, tako kot smo bili tudi šibko pripravljeni leta 2008, pa smo bili v Novi Sloveniji v tistem obdobju tudi v vladi, ampak na krizo smo bili premalo pripravljeni. Tukaj boste nosili določeno breme, kajti trdim, da je v določenih segmentih država popolnoma nevzdržna. Zdravstveno področje. Še enkrat poudarjam, takšno stanje je nevzdržno. Sicer se je kopičilo v vseh 20 letih, ampak v tem obdobju, v obdobju vašega vladanja se stvari na področju zdravstva niso niti najmanj uredile, ampak so se določene stvari še poslabšale. Poglejte, kakšne so čakalne dobe. Podvojile so se v tem mandatu, predsednik Vlade, podvojile! A je to pravično in pošteno? Pa vsi smo za javno zdravstvo. Ampak najmanj pošteno je takšno zdravstvo, kot ste ga vi izvajali v tem mandatu, do socialno šibkih. Tisti, ki imajo denar, gredo k zasebniku, pa plačajo. Tisti, ki so socialno šibki, pa najbolj nastradajo, ker ne morejo iti k zasebniku, ker nimajo denarja. To obdobje je zaradi zdravstva obdobje zamujenih priložnosti. Na področju nižanja davkov, davčne razbremenitve je tudi obdobje zamujene priložnosti. Na področju zmanjševanja javnega dolga, samo za 5 % se je zmanjšal javni dolg. Kakšen je naš manevrski prostor za obdobje, ko bo treba vzeti nove kredite, če bomo želeli napraviti te premostitve? Bojim se, kakšna je prihodnost te države, če ne bomo stopili skupaj in sprejemali nekih dolgoročnih strateških odločitev. Zaradi tega si želim to razpravo v roku 14 dni v Državnem zboru. Še pred koncem mandata lahko naredimo nekaj konkretnega. V Novi Sloveniji mislimo zelo resno.
Poslanec Jernej Vrtovec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 20. marca 2018, v okviru glasovanj. Poslanec dr. Bojan Dobovšek, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala. Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo. Predsedniku Vlade postavljam vprašanje v zvezi z ukrepi Vlade za odpravljanje korupcije. Glede na stanje v zdravstvu, glede na stavke, glede na vaš odstop, vidimo, da ta ekipa ni bila sposobna kreirati odzivov na probleme v svetu, še manj pa na izzive prihodnosti, ki nas čaka. Zato me zanima: Kaj ste storili na področju odpravljanja korupcije, če ugotavljamo, da je korupcija v najširšem smislu na najvišjem nivoju problem razvoja Slovenije? Ne zanima nas tista korupcija na najnižjem nivoju. Konkretno me zanima: Kaj ste naredili pri upravljanju državnega premoženja, kaj na področju zdravstva, kaj na področju javnih naročil, kaj na področju razdeljevanja sredstev kulturi, kaj na področju infrastrukture in pa seveda tudi na področju naročanja piar storitev? Če izpostavim samo segment infrastrukture drugi tir, vidimo, da je najbolj plastično delovanje te vlade pokazala maketa drugega tira. Zato me pri tem zanima: Kdo se je sploh odločil za takšno maketo? Kako je celoten postopek naročanja in izvedbe potekal? Zakaj se maketa umika? Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije, dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala poslancu Dobovšku za vprašanje. Naj najprej rečem, da smo v času vlade, ki jo vodim, zmanjšali obseg korupcije in zmanjšali korupcijska tveganja. To nam priznava tudi Evropska unija in mednarodne institucije. Seveda pa je to spet pot, ki jo moramo hoditi vsi skupaj, da bomo to zmanjševanje nadaljevali. In tudi to ni nikoli dokončana zgodba, zato je pomembno to, za kar se tudi v tej vladi prizadevamo, da zavzemamo do korupcije ničelno stopnjo tolerance in kjerkoli se zgodi, da jo vidimo, prepoznamo, zoper njo brezkompromisno ukrepamo. Tudi v primeru te nesrečne makete, ki se je pojavila, naj povem, da zadevo zelo obžalujem. Dejstvo je, da se takšne makete danes uporabljajo, govorim o tisti maketi o drugem tiru, v Evropski uniji pri vseh podobnih projektih, denimo v Avstriji Brenner, Semmering, Koralmbahn. To je ustaljena evropska praksa investitorjev. Vendar pa je tu žal prišlo do neke napake ali morda celo česa več, upam, da ne, na nivoju razpisne komisije. O tem ne bom ponavljal, kaj mislim. Povedal bom samo to, da sem takoj zahteval, da se postopki uvedejo, postopki že tečejo s strani MJU, s strani pristojnega ministrstva za infrastrukturo, zunanja preverjanja so tukaj in enostavno je treba v čim krajšem času ugotoviti odgovornost, kdo je zagrešil to dejanje, kdo je želel na ta način zadati nek manjši udarec temu pomembnemu projektu, ki sicer poteka transparentno in takšen mora biti. Zato bom tudi zelo pozorno spremljal, da se bodo te zadeve dorekle do konca. Naj samo povem, da davkoplačevalci niso bili oškodovani, ta denar ni bil izplačan še nikomur. Za enkrat je to zadržano. Preverja se žal tudi to vprašanje korektnega zakonitega delovanja na strani ponudnikov, kajti tudi tam so se naknadno pojavila neka razmerja, ampak o tem drugič. Vsekakor pričakujem ostro ukrepanje do tistih, ki so za to odgovorni. Kar zadeva boj proti korupciji. Naj naštejem nekaj, ker spet je vprašanje takšno, da bi lahko kar nekaj časa našteval. Recimo pravosodje. S spremembami Kazenskega zakonika smo zaostrili kazni za korupcijska kazniva dejanja zoper gospodarstvo, zoper uradno dolžnost ter bolj jasno smo opredelili definicijo kaznivega dejanja davčne zatajitve, odpravili smo zastaranje rokov v času, ko je obsojenec na begu oziroma če se izmika nastopu ali plačilu kazni, zaščitili smo novinarje pri varovanju njihovih virov in uvedli kaznivost oškodovanja upnikov itn. Pri Zakonu o izvrševanju kazenskih sankcij smo zaostrili pogoje za odlog nastopa zaporne kazni iz zdravstvenih razlogov in omejili možnosti zlorabe zdravniških opravičil. Vemo, koliko je bilo tega v preteklosti. To so bile zlorabe, torej tudi korupcija, če želite, marsikje. Zagotovili smo spremembo zakona o državnem tožilstvu, pravno podlaga za ustanovitev posebnega oddelka za postopke v zvezi z odvzemom premoženja nezakonitega izvora na Specializiranem državnem tožilstvu. Omejili smo doslej preveč odprte možnosti zlorabe odpusta obveznosti pri osebnih stečajih in omejili možnosti skrivanja premoženja v stečaju. Že leta 2017 je bilo za razliko od leta 2016 začetih za več kot tretjino manj osebnih stečajev, ni prihajalo več do teh zlorab. Okrepili smo transparentnost delovanja sodstva, tožilstva, odvetništva in državnega odvetništva. Okrepili smo transparentnost poslovnega okolja s spremembami ureditve sodnega registra in sodnih dražb. V zakonodajnem postopku je novela zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, ki sledi tudi priporočilom OECD in GRECO, kar je zelo pomembno. Poleg tega je vlada KPK povečala proračun, ki bo omogočil nove zaposlitve in posodobitve informacijske opreme, in sicer za 180 tisoč evrov v letu 2018 in za 140 tisoč dodatnih evrov v letu 2019. Skratka, tudi vlagamo konkretno. Naj povem, da smo v tem mandatu vlade dosegli največjo kadrovsko okrepitev tožilskih vrst od osamosvojitve dalje. Samo leta 2015 je zapriseglo 30 novih tožilk in tožilcev, kar je bilo 15-odstotno povečanje tožilskega kadra ravno z namenom, da se bo odkrival tudi gospodarski in drug kriminal, ki posega tudi v sfero korupcije. Izboljšali smo informacijski sistem, izvajamo programe izobraževanja pravosodnih organov za učinkovitejše delo, še posebej na tistih področjih, ki zadevajo tudi korupcijo. Bančna kriminaliteta. Urejen je dostop do podatkov, varovanih kot bančna tajnost, kar je zelo pomembno za razkrivanje korupcije. Za osebe, ki so z DUTB v pravnem razmerju, smo z zakonom vzpostavili naznanilno dolžnost. Podaljšali smo zastaralne roke za korupcijska kazniva dejanja z 10 na 20 let, da ne bodo zastarala in tako dalje. Tega je še zelo veliko, čas se mi izteka. Ob priliki boste dobili lahko še več podatkov. Hvala lepa.
Poslanec dr. Bojan Dobovšek, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala. Glede na statistike in vse, kar je bilo povedano, gre bolj za ukrepe na enem nivoju, na tistem kazenskem. Bolj pomembni so drugi nivoji, finančni nivo, odškodninska odgovornost, osebna odgovornost, položajna odgovornost. Če navedem primere in tukaj želim odgovore. Kadrovanje kot največji problem v Sloveniji, in sicer: Zakaj stalni problemi, netransparentni, in tudi tisti ljudje, ki ne izpolnjujejo formalnih pogojev, v UKC? Potem kadrovanje v celjski bolnišnici. Potem kadrovanje v Luki Koper, tudi v HIT-u. Kaj je s piar projekti? Vidimo, da v času te vlade so se delovanja piar agencij in zaposlitve močno povečale. Samo en primer. Projekt Naša super hrana, 3 milijone evrov. Kaj je z agencijami, ki imajo največ ukrepov na področju odpravljanja in preprečevanja korupcije na tem finančnem nivoju? Tukaj imamo kar nekaj vedejev. Agencija za zavarovalni nadzor, Agencija za varstvo konkurence, Umar in ostali. Z vedejevstvom se takšnih agencij ne da voditi odgovorno. Kaj je z nadzorom finančnih tokov in upravljanjem bank? Kakšen je nadzor nad bankami? Vidimo, da vlada ni bila aktivna na področju preprečevanja korupcije in kadrovanja v bankah. Tukaj je šlo za t. i. pojav rotirajočih vrat, saj so tisti, ki so bančno luknjo storili, imenovani v nadzorne ali upravne funkcije. In tukaj je odgovorna vlada. Kaj je z drugim tirom? Jaz sem vas opozoril, da drugi tir ne potrebuje zakona, ne potrebuje 2TDK in ne potrebuje Madžarske kot partnerja. Na ključna mesta ste imenovali dva državna sekretarja, ki sta morala odstopiti. Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Na toliko vprašanj in toliko trditev, ki tudi mnoge absolutno ne držijo, ne morem odgovoriti v dodatnih dveh ali koliko minutah. Naj samo povem, da glede osebne odgovornosti je treba vprašati pristojna ministrstva, teh statistik nimam, kje so bila storjena kazniva dejanja, prekrški, druge situacije. Povedal sem, s katerimi sistemskimi ukrepi smo se lotili zadeve. Seveda delujemo tudi operativno, preko urejanja javnih razpisov, denimo na področju zdravstva uvajamo skupna javna naročanja in tako naprej, pa tudi drugod. V celi javni upravi se trudimo z uvajanjem nove kulture zmanjševati te korupcijske rizike in podobno. Zadeve so vedno bolj transparentne. Ne drži to, karpravite, da so kadrovanja netransparentna in podobno. Seveda se zgodi tu in tam, da pri kadrovanjih pride do kakšnih, bi rekel, neuspešnih poskusov kadrovanj, vendar zagotavljam, če smo kdaj v Vladi zaznali, da je prišlo do česa takega, kar je bilo sporno ali celo kaj več od tega, smo absolutno reagirali, zadeve preprečevali ali odpravljali v najkrajših možnih rokih. Absolutno ne morem pristati kar na neke pavšalne ugotovite to in ono. Poleg tega ne morete, spoštovani gospod poslanec, pripisovati vse Vladi, od Hita do Luke Koper, od UKC do vsega. Vlada ima seveda določene sposobnosti, vendar Vlada ne kadruje v podjetjih, Vlada ne kadruje direktno v zavodih in tako naprej. Ima pa na to ponekod vpliv, ponekod ga pa niti neposredno nima. Zato je treba biti korekten in iskati osebno ali institucionalno odgovornost za vsak primer, tako kot je korektno. Ponavljam, da tako delujemo tudi zdaj. Če ugotovimo, da so kje zadeve sporne, odreagiramo preko pristojnih institucij. Omenili ste celo drugi tir. Absolutno se ne strinjam z vami, Zakon o drugem tiru je še kako potreben. Ravno tudi zato, ker uvaja nadzor nad tem projektom. Ne tako kot kakšni prejšnji projekti, ko niso imeli nobenega nadzora, zato je tudi Državni zbor ta zakon sprejel. In ker omogoča lažji dostop do evropskih sredstev in ker omogoča bolj transparenten projekt tudi z nadzorom, tudi z vključitvijo nadzora civilne družbe, ob tem da projekt lahko nadzirajo KPK, Računsko sodišče, nevladne organizacije. To je ravno dokaz, da ta vlada, ki jo vodim, dela popolnoma drugače z velikimi projekti. Nobenih državnih jamstev kot pri Teš 6, nobenih netransparentnih praks, vse je šlo skozi Državni zbor, da so nastavki jasni. In to je tisti proces, ki ga želim videti tudi v prihodnje, ne glede na to, kdo bo vodil vlade, da izboljšujemo to kulturo. Seveda pa je jasno nekaj. Korupcija še bo in tisto, kar mora država vedno delati, je to, da jo sproti preprečuje, omejuje in če jo ugotovi, takoj z ničelno toleranco ukrepa. Na tem smo zelo intenzivno delali ves mandat, zato so tudi rezultati vidni in opaženi tudi v tujini, ne samo pri nas. Hvala lepa.
Poslanec dr. Bojan Dobovšek, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru.
Hvala. Seveda si želim, da opravimo razpravo o vseh teh problemih, ki so pred nami, kajti vlada prelaga probleme, tako zdravstva kot strateških infrastrukturnih naložb, drugi tir in vse ostalo, do bančne luknje, do arbitraže, do vsega na naslednjo vlado. Kar se tiče drugega tira, poglejte, če se izvaja nadzor preko proračuna, potem nekaj dodatnega ni potrebno in je Vlada odgovorna. S tem ko ste šli v pot zakona, ste naredili dve stvari, eno, da se drugi tir ni začel, vsi smo želeli, da se to začne, minister je že na začetku rekel, da ga ne rabimo, potem ste namerno zamudili prvi razpisni rok v Evropski uniji, treba je pripraviti finančni okvir in iti v Evropsko unijo ter dobiti sredstva. Poglejte, koliko so dobili na primer Hrvati za svoje projekte, ker so aktivni. Zakona ne potrebujemo tudi zaradi enega razloga, s tem ste prevalili odgovornost na Državni zbor. Jaz sem koalicijske partnerje takrat opozoril, da s tem, ko bodo dvignili roko za zakon, so prevzeli odgovornost – Vlada se je s tem rešila odgovornosti – in tudi implementirali možnost, da vstopijo Hrvati. Jaz sem vas opozarjal na strateške interese tujih držav: Italije, Avstrije, Madžarske in ostalih. Na to se niste odzvali, jasno, ker ste v varnostni strukturi, v SOVI ne upoštevali vsega, kar vam SOVA dela, s kadrovanjem v SOVO na najvišje položaje. Če grem naprej. Kaj vlada dela? Dela piarovsko vladanje in preko tega piarovskega vladanja skušate sedaj to implementirati tudi na druga področja. Zato takšen odstotek novih piar agencij in projektov. Prav na to, kar sem opozoril, maketa drugega tira je točno takšen projekt. Namesto da bi izpeljali etapno drugi tir, ste se poslužili te taktike. Se pravi, če hočemo v prihodnosti, da bo Slovenija uspešna država, potem se moramo teh projektov lotiti odgovorno. Vi pa te odgovornosti, odškodninske, ker niste nikogar za bančno luknjo odškodninsko tožili, še manj tudi položajsko, ker so ti ljudje še vedno na položajih, imenovali ste jih pa prav vi, kot že omenjena državna sekretarja, in pa tisti, ki formalno niso izpolnjevali pogojev, pa so sedaj na ključnih mestih SDH [[…]], Odgovornost je tudi po normativih OECD na Vladi. Hvala.
Poslanec dr. Bojan Dobovšek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 20. marca 2018, v okviru glasovanj. Poslanec Franc Jurša, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije, dr. Miru Cerarju.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik Vlade dr. Miro Cerar, minuli teden je bil za vas in vašo stranko zelo težak. Očitno pretežak. Vsi pritiski, ki so se zgrinjali na vas, pa so po naši oceni posledica vaših odločitev, ki ste jih sprejemali na podlagi ministrov in svetovalcev, ki so vam večkrat, roko na srce, napačno svetovali. Naša poslanska skupina in tudi stranka vas je opozarjala na napake. Ste nas poslušali, to moram reči, a nas dostikrat niste slišali. Niste slišali, ko smo vam svetovali, da ne pristopite in podpišete sporazuma s sindikatom FIDES. Mi smo se zavedali, da se s tem odpira Pandorina skrinjica. Sindikalne zahteve, s katerimi se soočate zadnjih nekaj mesecev, so potegnile za sabo vse sindikate javnega sektorja. Opozorili smo vas tudi, da je treba nepravilnosti v plačnem sistemu reševati s celotnim pristopom, pa ste preslišali tudi to našo opozorilo. S preglasovanjem na Vladi ste sprejeli Odlok o povišanju plač direktorjev javnih zavodov, kar je še dodatno poglobilo nezadovoljstvo sindikatov s področja javnega sektorja. Ob kopičenju novih in novih težav ste ubrali najtežji izhod in se odločili za odstop. Po vašem odstopu bo Vlada omejena v svojem delovanju in bo opravljala le tekoče posle. Zaradi nefunkcionalnosti Vlade ste z odstopom pustili na cedilu predvsem najrevnejše skupine ljudi, med katere spadajo tudi zaposleni v javnem sektorju. Skupaj z upokojenci so z varčevanjem dali največ k prehodu iz krize, a žal prav te skupine državljanov skupaj ne občutijo pozitivnih premikov dobrega gospodarskega oziroma finančnega stanja v državi. Ne smemo pozabiti na realni sektor, kjer se ogromno delavcev peha za minimalno plačo, ki je nekaj evrov nad pragom revščine. Dvigu minimalne plače je vedno znova in znova oporekal prav minister iz vaše kvote. Zato vas, spoštovani predsednik Vlade, v odstopu, sprašujem: Kako boste v tem prehodnem obdobju do volitev zagotovili socialni mir?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Najprej nekaj dejstev, ki kažejo, da ne drži, da se ta vlada in tudi vodilna stranka SMC ni obnašala odgovorno in s čutom solidarnosti do tistih najnižje plačanih. Naj ponovim, vsi so v teh treh letih dobili več, tako v realnem kot tudi v javnem sektorju. Seveda pa bi jim tudi jaz privoščil še več, če bi država toliko imela. Vesel sem, gospod Jurša, da preklicujete tiste izjave, ki jih včasih dajete v naših pogovorih, da vas zanimajo samo upokojenci. Sem vesel, da v Desusu skrbite tudi za druge. Zdaj sem to slišal od vas in upam, da bo tako tudi v prihodnje, ne samo ko nastopamo javno. Za odpravo anomalij pri plačah zaposlenih v javnem sektorju, ki so bile realizirane v letu 2017, so se plače povišale približno 62 tisoč zaposlenim, kar je vse skupaj 36 %, in sicer od 4 do 16 %. Sorazmerno največjega deleža povišanja plač so bili deležni v plačni skupini J. To so poklici spremljajočih dejavnosti: čistilke, strežnice, hišnik, administrator, laboratorijski, torej tisti dejansko, ki jim je nekako najtežje. Prav tako so se za isti odstotek povišale plače zaposlenim do 26 plačnega razreda v nosilni dejavnosti in poklicih, kot so medicinske sestre, pomočnice vzgojiteljic in tako naprej, pa tudi pooblaščenim uradnim osebam, kot so vojaki, policisti, gasilci, cariniki, finančni preiskovalci, pravosodni policisti in tako dalje. Finančni učinek povišanja plač tem skupinam je znašal 71,4 milijone evrov, kar je bilo več kot je bilo s sindikati dogovorjeno za odpravo vseh anomalij. V to maso ni bilo vključeno povišanje plač zdravnikov in direktorjev. Tako da je bilo to narejeno. V času mandata te vlade so se varčevalni ukrepi skoraj v celoti sprostili. Plače v javnem sektorju že tretje leto zaporedoma rastejo hitreje kot v zasebnem sektorju, pri čemer je masa sredstev za plače v obdobju te vlade zrasla za več kot 10 %. Plače so se mnogim zaposlenim, tudi tistim, ki niso direktorji in zdravniki, povišale tudi za 16 ali celo 20 % za opravljanje istega dela. Trditev, da javni uslužbenci ne čutijo posledic visoke gospodarske rasti pri svojih plačah, ne drži in je neresnična. Kot rečeno pa upam, da jim bo mogoče dati še več in mi je zelo žal, zelo mi je žal, da sindikati niso sprejeli široko ponujene roke, da bi sprejeli dogovor, kajti bil je dogovor, ki je bil zelo zelo naproti tem našim ljudem iz javnega sektorja. Kljub zadnjemu povišanju minimalne plače z 805 na približno 843 evrov se je zaradi odprave anomalij v letu 2017 število zaposlenih, ki prejemajo minimalno plačo, znižalo za več kot tisoč. Ti podatki in mnogi drugi so vam dosegljivi tudi na spletni strani Ministrstva za javno upravo. S sindikati smo se pogovarjali, dialog je bil vsa leta, vsako leto, ponovno potrpežljivo, vztrajno tudi v tem zadnjem obdobju. Pa vendar so bile njihove zahteve absolutno previsoke. Poglejte, zahteve sindikatov so bile ponekod tudi do 30 % višje plače. To je bilo enostavno za pet plačnih razredov. To je bilo previsoko. Naslednje leto prenehata veljati še zadnja dva ukrepa Zujfa, napredovanja in izplačevanja redne delovne uspešnosti. Tako bodo v letu 2019 javni uslužbenci napredovali celo dvakrat, nekateri celo trikrat. Oboje skupaj je vredno 170 milijonov. Zato smo rekli sindikatom, da ne morejo imeti obojega, izpolnitev vseh stavkovnih zahtev, pa še sprostitev obeh varčevalnih ukrepov, saj bi to skupaj pomenilo milijardo 150 milijonov. Zato smo zahtevali neko razporeditev na daljši rok in nek razumen dogovor. Na popoldanskih pogajanjih tisti dan, ki je bil usoden, kot sedaj kaže, ne le da sindikati predvsem vzgoje in izobraževanja se niso zmenili za zahteve Vlade, da se v letu 2019 ne izplača teh 170 milijonov, postavljali so še nove zahteve po še višjih plačah. Daleč od tega, kar smo se skupaj s kolegom Židanom, Erjavcem skupaj s sindikati, pogovarjali in je kazalo na nek konstruktiven dogovor, čeprav do konca zmožnosti, ki jih Vlada še ima. In dejansko je padel dogovor v vodo. Vlada je celo v izhodišča zapisala, da se razlike do zdravnikov odpravijo in je te razlike tudi v celoti bila pripravljena odpraviti. To je bilo ponujeno, pa so kljub temu hoteli še več. Za osnovne in srednješolske učitelje so želeli po 20 % višje plače, kar pomeni, da bi bili plačani bolje kot zdravniki in bolje kot profesorji na univerzah. Zadeve so šle daleč in ni bilo možno takrat zapreti pogajanj, kljub temu da sem si želel, in verjamem, da bo treba takoj, ko se nova vlada formira, pristopiti k temu, da se z javnim sektorjem konstruktivno dogovori, da bomo te stvari uredili, kot je pošteno in prav. Hvala lepa.
Poslanec Franc Jurša imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala. Res je, da sem več ali manj dostikrat govoril v interesu upokojencev. To pa je logična zadeva, saj na primer delavci v gospodarstvu, v javnem sektorju imajo organizirane zastopnike, sindikate. Pri upokojencih je res tudi nevladna organizacija, ampak na nek način je ta stranka bila ustanovljena v preteklosti prav s ciljem, da zaščiti interese upokojencev, ki so več ali manj vsaki vladi na nek način trn v peti predvsem zaradi tega, ker se mora iz proračuna dejansko zagotavljati del sredstev za njihove pokojnine. Ampak ti delavci, ne pozabimo, so si pokojnine tudi zaslužili. Se spomnite reakcije na enem od koalicijskih sestankov, ko smo govorili o odpravi krivic za upokojence? Ne bom rekel, da ste se odzvali vi, ampak nekdo v tisti skupini se je močno vznemiril in razburil. Pa mislim, da si upokojenci te odprave krivic tudi zaslužijo. Ali se vam, spoštovani gospod predsednik, ne zdi, da bi lahko povlekli druge poteze, ki bi pri volivcih dvignile vaš načet ugled? Lahko bi k odstopu pozvali vse ministre, ki so vam zakuhali največ težav. Enega sem že maloprej omenil glede, področja gospodarstva, druga dva pa omenjam tokrat. Vi dobro veste, da smo mi ob interpelaciji tako ministrice za zdravje kot tudi ministra za infrastrukturo jasno postavili zahteve. Te zahteve niso bile uresničene oziroma niso bile realizirane. Vi ste prevzeli odgovornost za te ministre, da bi naredili svoje naloge v določenem roku, ki smo jih postavili kot pogoj. [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije, dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Spoštovani gospod Jurša, ne bom se spustil v to razpravo o ministrih, ker bi bila zelo zanimiva. Tudi verjamem, da veste, zakaj. Dejstvo je, da je vlada dobro delala kot celota. [[smeh v dvorani]] Ne, poglejte, res. Seveda v vsaki vladi so težave z ministri, s predsednikom vlade, z vsemi, ne nazadnje je to zakonitost življenja. Delaš trdo, imaš težave, se trudiš, narediš napake, popravljaš in tako dalje. Tudi ta koalicija jih je imela. Ampak nekaj pa moram reči. Res je, da ste vi eni tistih, ki močno goreče zagovarjate upokojence. Ampak tudi SMC, pa tudi SD smo jih zagovarjali ves čas mandata. To si moramo priznati. Tako da tukaj smo bili vsi tudi njihovi zagovorniki, tako kot tudi drugih družbenih skupin, pa tudi vi ste si prizadevali za druge družbene skupine, ki so v stiski. Tako da je pomembno, da smo tukaj korektni. Poleg tega vemo, da nobena taka pozitivna odločitev tudi v korist upokojencev ni mogla biti na Vladi nikoli sprejeta brez SMC, ki ima večino ministrov. Mi smo za upokojence leta 2016 in 2017 spet usklajevali pokojnine, kar v prejšnjih letih ni bilo mogoče zaradi krize. Letos je poleg redne uskladitve dogovorjena tudi izredna uskladitev, ki pride v aprilu. To je odločitev koalicije ravno v korist upokojencem, tudi SMC jo je močno podprla. Letni dodatek je bil leta 2017 ponovno izplačan vsem upokojencem, leta 2018 bo izplačan v polni meri. Tisti upokojenci, ki so celo delovno dobo delali, bodo dobili od zdaj naprej mesečno pokojnino v višini najmanj 500 evrov. Se pravi tudi za ta sloj ali kakorkoli rečem, ki še kako, imate prav, z minulim delom zasluži korektno, pošteno, pravično obravnavanje, skrbimo, pa tudi drugod. Na področju socialnih dodatkov smo mi spet uvedli leta 2018 otroški dodatek za družine v 7. in 8. dohodkovnem razredu. Kar 98 tisoč otrok spet prejema 10 % višje socialne dodatke. Torej ne samo pri plačah in tako naprej, napredovanjih, sproščanju Zujfa, odpravljanju Zujfa, tudi na področju pokojnin, na področju socialnega varstva je ta vlada naredila veliko. Mislim, da si moramo to korektno priznati, obravnavati v kontekstu tudi tistega, kjer nismo uspeli vsega postoriti. In to je ravno ta izziv, ki ga imamo v prihodnje, in verjamem, da smo pokazali, da nam je mar za te ljudi in da bomo zato tudi z javnim sektorjem nadaljevali, če bomo imeli mi možnost, pogajanja v konstruktivnem duhu, ampak tako, da bo javnofinančno vzdržno. Ne moremo pa z nekim ukrepom v hipu podreti vsega, za kar smo si nekaj let prizadevali, da ne bomo več v krizi, da bomo odporni na prihodnjo krizo, kot je bilo rečeno prej. Ta vlada se še kako trudi z upoštevanjem fiskalnega pravila in drugih mehanizmov, da se pripravljamo na prihodnjo krizo, da zdaj, ko imamo nekaj več, privarčujemo, da delamo neke strukturne spremembe, da podpiramo zdrave dele družbe, da bomo bolj odporni naprej. Hvala za vprašanje.
Poslanec Franc Jurša, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru.
Kar ste, spoštovani predsednik Vlade, govorili na koncu, se v celoti strinjam. Ne morem pa se strinjati s tem, da smo vsi vneti zagovorniki upokojencev. Če bi vsi bili vneti zagovorniki upokojencev, bi verjetno marsikaj še dodatno razrešili. Ampak pustimo to. Dovolj je vloženih zakonov, preko 50 različnih zakonov, ki so jih v veliki meri meri vložili poslanci SMC. Glede na to, da imamo ogromno še za opraviti, mandat pa imamo skrajšan, ne bom predlagal, da se ta zadeva obravnava na eni izmed naslednjih sej.
Ja, samo besedo sem dal pa ravno zato in dobro veste, da ste zlorabili poslovnik zaradi tega, da ste lahko odgovorili še na tisto. Ne. Opomini nimajo več nobenega smisla. Samo da ugotovimo, bila je zloraba poslovnika. [[oglašanje iz dvorane]] Ne, ne, ne [[…]]Potem jih bom moral vsem začeti dajati. Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. Hvala. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslansko vprašanje, postavljeno na 35. seji Državnega zbora. Minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič bo odgovoril na vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi s sodnim postopkom zoper nekdanjega ministra za pravosodje Aleša Zalarja in nekdanjega generalnega državnega tožilca Zvonka Fišerja.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik Državnega zbora.
Mir v dvorani, lepo prosim!
Dr. Gorenaka ni v dvorani. On me je zadnjič pogrešal, ker mene ni bilo. Jaz bi lagal, če bi rekel, da ga danes pogrešam. Kakorkoli že, njegovo vprašanje se nanaša na to, kaj bom storil kot minister za pravosodje, da bi bilo manj izogibanja sodnim postopkom in da bi bilo vročanje v sodni postopkih bolj učinkovito. Od takrat, ko je bilo to vprašanje postavljeno, se je ta konkreten sodni postopek zaključil. Tudi sicer ga ne bi komentiral. Vemo, da sem kot minister za pravosodje po prvi odločitvi Upravnega sodišča skladno s svojimi zakonskimi pristojnostmi podal tudi zahtevo Državnotožilskemu svetu, da se okrog tega izreče in se je izrekel. Drugače pa zgolj na kratko. Ena od zadev, ki pomembno obremenjujejo sodne postopke v Republiki Sloveniji, je vsekakor neučinkovitost vročanja in pa izjemno izjemno radodarna ureditev glede možnosti izostankov in opravičevanja s sodnih obravnav. V predlogu ZKP-N, ki je propadel v Državnem zboru, seveda za to odgovornost nosi koalicija, vendar pa so bili zelo zelo pomembni akterji tudi v opoziciji, konkretno prav dr. Gorenak, ko smo želeli prvič v Sloveniji po nemškem vzoru urediti bistveno bolj učinkovito zagotavljanje udeležbe na sodnih obravnavah v kazenskih postopkih po nemškem vzoru, zmanjšanje zlorab zdravniških in drugih opravičil in pa tudi bistveno izboljšati vročanje, učinkovitost vročanja sodnih pisanj, da ta ne bi bila, kot se pogosto zgodi, posebej ko govorimo o posameznikih, odvisna od velikosti ali pa celo neobstoja poštnega nabiralnika. V tem mandatu smo torej tudi s pomočjo dr. Gorenaka zamudili priložnost, ki je ne bi smeli, če bi nas učinkovitost odkrivanja pregona in sojenja zares skrbela. Pa nas ne, ker nam to omogoča vsakodnevno politizacijo. In ko je pač na tapeti dr. Fišer, se oglaša dr. Gorenak, ko je na tapeti kakšen drug, se oglaša pa kakšen drug. Meni je zato žal, zakonski predlog je bil pripravljen, Vlada ga je sprejela, v Državnem zboru pa ni bil sprejet. Hvala lepa.
V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo še na poslanska vprašanja, postavljena na 38. seji Državnega zbora. Ministrica za izobraževanje, znanost in šport, dr. Maja Makovec Brenčič bo odgovorila na vprašanje Luke Mesca v zvezi z neurejenim stanjem na področju pripravništev in zaposlovanja v vzgoji in izobraževanju.
Spoštovani predsedujoči, cenjene poslanke in poslanci, dragi kolegi in kolegice! Naj podam nekaj odgovor na zastavljeno vprašanje glede načina zaposlovanja, vrst zaposlitev in tudi izvajanja pripravništev oziroma ravno tako tudi možnosti dostopa do strokovnega izpita, na kar so se tudi nanašala vprašanja gospoda poslanca Meseca. V letih 2016/17 in 2017/18 smo v sistemizirani obliki, torej v skladu z integralnimi viri in naraščanjem števila otrok v šolah zaposlili, govorim o šolskih letih, v letu 2016/17 448 učiteljev in v letu 2017/18 514 učiteljev. To je vse v skladu z normativi in standardi, predvsem pa s tem, da smo v obdobju do leta 2019, lahko smo veseli, v velikem porastu otrok in s tem skoraj 20 tisoč nove generacije. To je za vse nas zelo vesel podatek, hkrati pa tudi izjemna skrb, da se v šolah tudi ustrezno zaposlujejo kadri. Hkrati smo povečali zaposlitve tudi na glasbenih šolah, še posebej pa tudi na zavodih, in sicer so to predvsem vzgojni zavodi in zavodi, ki skrbijo za otroke s posebnimi potrebami, to je nekaj več kot 120 zaposlenih učiteljev oziroma tudi ostalih zaposlenih, ki skrbijo za to, da vzgojno-izobraževalni postopek in vse, kar je s tem povezano, vsakodnevno kakovostno teče. Torej to so integralna sredstva v skladu z normativi in standardi in sistemizacijo delovnih mest, lahko bi rekla, da bi bilo lahko zaposlitev še več, vendar smo skušali razumno s šolami in okoliši reševati dano situacijo glede na zelo različno stopnjo porasta otrok v posameznih generacij v različnih urbanih ali ruralnih okoljih. Po Sloveniji se zelo različno koncentrira število porasta otrok in zato so nekatere šole pod izjemnim pritiskom, druge malo manj. Glede zaposlitve mladih učiteljev oziroma tistih, ki že izpolnijo pogoje za to zaposlitev in glede zaposlitve pomočnikov vzgojiteljev, navedli ste namreč, da noben razpis ne vključuje zaposlitve pomočnikov vzgojiteljev. To ne drži, v letih 2017 in 2018 smo že zaposlili 157 pomočnikov vzgojiteljev oziroma pomočnic vzgojiteljic, in sicer v skladu z evropskimi viri. Gre pa za vire, ki se nanašajo tudi na kriterij starosti, to je do 29. leta, kar tudi sprašujete, to ni slovenski kriterij, to je vsesplošni evropski kriterij glede zaposlovanja in pospeševanja zaposlitve mladih. Prav tako smo v okviru tega projekta Prva zaposlitev skupaj v zadnjih dveh letih zaposlili 352 učiteljev, hkrati pa tudi že razpisali nov razpis, ki ravno poteka, to je za dodatnih 114 zaposlitev, in ravno tako dodatnih 79 zaposlitev pomočnic vzgojiteljic oziroma pomočnikov vzgojiteljic, tako smo samo v zadnjih dveh letih že sklenili skorajda 400 pogodb o zaposlitvi, ki šolam močno prinašajo prav tudi v kombinaciji različnih del in nalog oziroma področij, ki so se izpostavila po noveli Zakona o osnovni šoli in zavezah že iz leta 2013, to je razširjeni program, to je dodaten jezik in tudi ustreznost izvedbe podaljšanega bivanja, kjer povpraševanja in potrebe vse bolj naraščajo. Glede strokovnega izpita, kot veste, smo tudi na nek način olajšali oziroma razčlenili pogoje za pridobitev možnosti pristopa do strokovnega izpita, kajti upošteva se sedaj tudi v obsegu 80 ur oziroma 55 ur za strokovne delavce tako imenovana neposredna, kakršnakoli neposredna aktivnost že v prejšnjem času, torej bodisi tekom študija, bodisi tekom drugih aktivnosti, ki jih posameznik izvaja z namenom vzgoje in izobraževanja. Seveda mora biti ta aktivnost tudi ustrezno ovrednotena, na ta način je tudi lažji prehod do strokovnega izpita in s tem tudi hitrejše pridobivanje vseh potrebnih vstopnih pogojev. Samo na hitro, tisto, kar je pri tem pomembno, je, da omogočamo mladim čim večji dostop, zato tudi reševanje skozi evropske vire, a hkrati tudi reševanje, kolikor je le možno, tudi skozi integralne vire.
Poslanec Luka Mesec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo in lep pozdrav tudi vam gospa ministrica. V bistvu imam dve podvprašanji. Glede razdeljevanja sredstev, glede na pokrajine, teritorij, pravite, da jih razdeljujete različno glede na različno koncentracijo priliva učencev v osnovne šole. Tukaj imam v bistvu s tem povezano podvprašanje. V zadnjem razpisu Prva zaposlitev na področju vzgoje in izobraževanja 2018 je bilo samo 22,8 % sredstev namenjenih za vzhodno kohezijsko regijo, vse ostalo pa za zahodno. Ali je to zaradi tega dejavnika ali je kaj drugega na delu? To je prvo vprašanje. Drugo pa, kar se tiče zaposlovanja mladih učiteljev, me zanima: Kako boste pomagali tistim, ki so prešli starostno omejitev, ki, kot pravite, jo predpostavlja Evropska unija, torej 29 let? Kaj z ljudmi, ki so ustrezno izobraženi, ampak so stari preko 29 let in zato ne ustrezajo več pogojem tega razpisa, kako naj pridobijo zaposlitev? Hvala.
Ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, predsedujoči. V celotnem obdobju financiranja iz evropskih virov moramo doseči razmerje med vzhodno in zahodno regijo in tako se tudi postopoma približujemo razmerju 45 : 55. Potrebe so bile v vzhodni in zahodni regiji na začetku različno izkazane, vendar se sedaj že zelo izenačujejo, ker ta razpis poteka vsako leto. Tudi številke, ki sem vam jih povedala, so že rezultat nadaljevanja tega projekta in vsakoletnega zaposlovanja. Tako da se razmerja tudi razlikujejo po letih, ker so tudi potrebe različne v posameznem aktualnem obdobju glede na prirast otrok, česar smo, kar sem rekla, vsi zelo veseli. Kar se tiče drugega vprašanja, starejših od 29 let. Imamo tudi druge projekte, ki pa ne omejujejo starostno, kot je Popestrimo šolo in tudi kar se tiče sistemizacije, v skladu z normativnimi standardi zaposlitve potekajo ne glede na starost posameznika, ki se prijavlja na to delovno mesto. Naj povem, da smo mi tudi že na Vlado pred časom dali ureditev novelacije na področju ZOFVI na temo razporejanja 20, 30, 40 %, ker se lahko tudi kombinira delo posameznika učitelja znotraj šol. Predlagali smo podaljšanje še tistega 20-odstotnega dela prav zato, da bo tudi dostopnost lažja tudi do zaposlitev bodisi skozi projekte bodisi skozi integralne vire. Hvala.
Minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar bo odgovoril na vprašanje gospe Vesne Vervege v zvezi s širokopasovno infrastrukturo na območju pomurske, podravske in koroške statistične regije.
Hvala, predsednik. Hvala, spoštovana poslanka za to vprašanje. Z vzpostavitvijo širokopasovne infrastrukture želimo predvsem pospešiti gospodarsko rast in razvoj celotne družbe. Sami veste, da vedno dajemo temu izjemno velik poudarek, ker menimo, da so odprti podatki in dostopne komunikacije osnova za razvoj vseh področij, seveda tudi tega, o katerem govorimo. Zato je ena od nacionalnih investicijskih prioritet razvojnega obdobja do leta 2020 usmerjena prav v to. Zagotovljena sredstva pa so iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja, ki jih kombiniramo v pokrivanju. Z zagotovljenimi sredstvi bo sofinancirana gradnja širokopasovne infrastrukture na tako imenovanih belih lisah na celotnem področju Republike Slovenije, tudi gospodinjstev v pomurski, podravski in koroški statistični regiji. Pri tem pa smo naredili tako imenovani test tržnega interesa, da dejansko ta sredstva namenjamo za sofinanciranje samo tam, kjer je res nujno potrebno. Vse aktivnosti potekajo usklajeno z Ministrstvom za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in prav tukaj prihaja do manjšega časovnega zamika glede na to, da so spreminjali Program razvoja podeželja 2014–2020, ampak kljub temu so sredstva zagotovljena, bodo investirana za ta konkreten namen in ni nobenega dvoma za izvedbo celotnega projekta. Hvala lepa.
Minister za javno upravo, gospod Boris Koprivnikar bo odgovoril še na vprašanje gospoda Simona Zajca zvezi z zahtevami in razlogi v postopku pridobivanja dovoljenja za začasno prebivanje v Republiki Sloveniji za tujce.
Hvala, predsednik, tudi za to možnost. Naj samo pojasnim, da so upravne enote samostojni organ državne uprave. Upravne enote izvajajo celo vrsto upravnih nalog, ki jih nalagajo njim neposredno za to pristojna ministrstva, in to za notranje zadeve, delo, okolje in prostor, kmetijstvo, infrastrukturo in tako naprej. Pristojno ministrstvo za posamezno področje, ki ga upravna enota izvaja, v celoti določi formalni okvir, naloži naloge in tudi nadzira, spremlja delo upravnih enot. V tem primeru, za katerega sprašujete, je Ministrstvo za notranje zadeve po sistemski zakonodaji odgovorno za pripravo predpisov, organ strokovnega nadzora, Ministrstvo za notranje zadeve upravnim enotam tudi daje direktna navodila in je nenazdanje tudi pritožbeni drugostopenjski organ. Postopek pridobitve dovoljenja za prebivanje v Republiki Sloveniji je opredeljen v Zakonu o tujcih in v Pravilniku o načinu izdaje dovoljenja za prebivanje. Za oba, zakonski in podzakonski akt je pristojno Ministrstvo za notranje zadeve. Tako da o vsebini samega postopka in izdajanja dovoljenj si kot minister za javno upravo ne upam soditi, sem pa dolžan zagotavljati v okviru upravnih enot izvajanje postopkov tako, kot so predpisani. Žal ne morem pojasniti bolj natančno, lahko bi morda kolegica, če bi nanjo naslovili vprašanje, zakaj konkretno je tak postopek. Izvajajo pa upravne enote postopke, tako kot so predpisani s področnimi predpisi. Hvala lepa.
Končno bo minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič odgovoril na vprašanje Luke Mesca v zvezi z izvajanjem prenosa pristojnosti s centrov za socialno delo na sodišča.
Hvala lepa. Ker je večino časa in odgovora porabila zadnjič že kolegica Anja Kopač, bom zelo kratek. Prenos pristojnosti s centrov za socialno delo na sodišča v povezavi z novim Družinskim zakonikom vsekakor predstavlja enega največjih izzivov pa tudi odgovornosti za sodstvo v naslednjih dveh letih. V vašem vprašanju ste na nek način podvomili, ali ta implementacija in priprave tečejo dobro. Mogoče ne tečejo povsem optimalno v vseh segmentih, vendar tečejo s polno paro in verjamem, da v velik delu dobro. Zakon o nepravdnem postopku bo šel v javno obravnavo zdaj v kratkem, ne bomo ga ustavili zaradi tega, ker je vlada odstopila. Redno se sestaja posebna implementacijska skupina. V Centru za izobraževanje v pravosodju smo temu posvetili v letih 2018 in 2019 eno od prioritet, vrsto izobraževanj [[…]]
Saj bo še čas, bo še enkrat vprašal. Poslanec Luka Mesec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala. Očitno rabimo več časa, da lahko stvar razčistimo. Vam bom pa kar vnaprej izpostavil točke, ki me najbolj zanimajo. Prvič, zanima me: Kaj točno dela implementacijska skupina? Obstajala naj bi že eno leto, čez eno leto mora biti zakon implementiran, se pravi aprila 2019, ampak, vsaj tak je feedback sodišč, narejenega ni bilo še nič oziroma sodniki niso dobili občutka, da se karkoli pripravlja. Drugič, sodišča zanima: Ali boste poskrbeli za dodaten kader? Sodniki so, kot veste, že zdaj preobremenjeni, sodni zaostanki so veliki, kako boste poskrbeli, da bodo kadrovsko kos novim nalogam? Z gorenjskega okrožnega sodišča prihajajo informacije, da naj bi samo nanje padlo tisoč 500 novih zadev na Gorenjskem, kar je bistveno več od vaših predvidevanj, da naj bi ji bilo 600 za celotno državo. In zadnjič: Kako boste poskrbeli za dodatne klinične psihologe?
Minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič, imate, mislim, da spet zelo malo časa za odgovore, ampak dajte poskusiti.
Zelo na hitro. To, da implementacijska skupina ne dela nič, ne more držati, ker vem, kaj dela, ker dobivam njihova poročila. Ali je to vse preneseno do zadnjega sodnika, tega pa ne vem. Ali bomo poskrbeli za dodatni kader na sodišču? Jaz vsekakor ne kot odhajajoči minister za pravosodje. Če me bo pa novi vprašal, ali bi rabili nove sodnike, bi jim pa tudi rekel, da ne. Slovenija je druga država v Evropi po tem, kakšno je število sodnikov na prebivalca. Tukaj bo treba sodišča razbremeniti nekaterih drugih pristojnosti, mi smo to poskušali v zvezi z zakonom o notariatu, vendar do tega ni prišlo. Kakorkoli, zavedamo se, da je zadeva resna, zavedajo se tega tudi na Vrhovnem sodišču in se na tem dela. Pod črto pa, če sodstvo misli, da bo to rešilo s tem, da bodo zaposlili novih 100 sodnikov v državi, ki ima že zdaj največ sodnikov v Republiki Sloveniji, pa upam, da tudi novi minister ali ministrica za pravosodje na to ne bo pristala.
Škoda, da tega dela ne bo v magnetogramu. Poslanec Luka Mesec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru.
Hvala za besedo. Jaz predlagam, da o prenosu pristojnosti s centrov za socialno delo na sodišča opravimo razpravo v Državnem zboru. Skrbi me, kaj bo ta zakon povzročil na sodiščih. Obe ministrstvi, ki sta ga pripravljali, Ministrstvo za pravosodje in Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, sta predvidevali, da naj bi s tega naslova, se pravi prenosa pristojnosti s centrov za socialno delo na sodišča padlo dodatnih 600 zadev na leto. Podatki, feedback s terena je bistveno drugačen [[..]]Samo na kranjskem okrožnem sodišču naj bi prišlo dodatnih tisoč 500 primerov, s tem da imamo že zdaj hude zaostanke v sodstvu. Z ministrom, ko sva si izmenjala mnenja, sem dobil občutek, da dodatnih zaposlitev ne bo, in vprašanje je, če sodišča imajo kapacitete za to, da v enem letu te pristojnosti prevzamejo nase. Glede na to,da si neke krize ali pa poglobitve krize sodnega sistema pri nas ne moremo privoščiti, predlagam, da opravimo v Državnem zboru, dokler je še čas, razpravo o tem, ali je ta prenos pristojnosti dobro začrtan, ali je smiseln in na kakšen način in v kakšnih časovnih okvirjih, konec koncev ga sploh lahko izpeljemo. Hvala.
Poslanec Luka Mesec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil 20. marca 2018 v okviru glasovanj. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Poslanec mag. Branko Grims, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za notranje zadeve, mag. Vesni Györkös Žnidar.
Hvala za besedo. Večina žrtev ilegalnega migrantskega toka je bila ženskega spola. Spomnite se samo taharrush gamea sramotno v Kölnu za predlansko novo leto. In resnica je ženskega spola. V tem času je v tej zgodbi zelo grdo nastradala tudi resnica. Zaradi tega je izjemno pomembno, da se o razmerah, v katerih živimo, dejansko seznanimo s stvarmi takimi, kot so, brez neke politične korektnosti, beri: levičarske cenzure, ampak s stvarmi, s problemi v pravi dimenziji, tako da se nanje potem tudi poiščejo pravi odgovori. Razmere na mednarodnem področju so se namreč zelo spremenile. Jutri, ko se bo Državni zbor seznanil z odstopom Cerarjeve vlade, bo to zgodovinski trenutek, gospe in gospodje. To bo zadnja leva vlada, ki bo tudi uradno padla na tem delu sveta. Povsod okoli nas je že vse desno. Kaj to pomeni za temo, o kateri govorim? Avstrija napoveduje, da bo deportirala nekaj 10 tisoč ilegalnih migrantov, Italija napoveduje izgon celo 600 tisoč ilegalnih migrantov. In lahko verjamete, da zlasti na italijanski strani, kjer je reda manj, ne bodo čakali, pljusknili bodo tam, kjer bodo meje odprte. Ob tem se je treba zavedati, da tudi z juga prihaja spet čedalje več migrantov. Uraden podatek je, da se je za 3,73-krat povečala, v primerjavi z enakim obdobjem lanskega leta, v tem času količina migrantov, ki jih prestreže naša policija ob poskusih ilegalnega prehoda meje. Ob tem opozarjam, da je bila ta zima, in je še vedno, zelo dolga in zelo huda, kar kaže na to, da se bo ta tok še bistveno okrepil. To tudi potrjujejo podatki hrvaških služb. Vse to pomeni, da je še kako važno, kako so ljudje seznanjeni z problemi . V zadnjem obdobju smo imeli cel kup primerov, ko so recimo vlomili ilegalni migranti v hišo ob hrvaški meji, ko so sredi Ljubljane vlamljali v avtomobile, ko so jih lovili policisti in se je eden od njih celo policistom uprl s silo, pa še cel kup. Da ne govorim o poskusu umora in vsega ostalega, kar je že bilo. V zavesti ljudi je tega bore malo tudi zaradi obveščanja o tem vprašanju. Zaradi tega sprašujem ministrico: Katere smernice, pravne akte, kakšne podlage torej uporablja policija, ko obvešča javnost o kaznivih dejanjih in o težjih prekrških zlasti s področja javnega reda in miru, ki jih naredijo tujci, zlasti ilegalni migranti [[izklop mikrofona]]
Ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar, imate besedo za odgovor.
Najlepša hvala za besedo, gospod predsednik. Uvodoma lahko povem, da posebnih smernic oziroma navodil, ki bi šli v smeri cenzure, o kateri ste nekako govorili v svojem izvajanju, ni. Mi odgovorimo na vsa vprašanja oziroma odgovorimo na vprašanja oziroma odgovorimo na vprašanja vseh medijev, ki na nas naslovijo to problematiko. Tako da ni nobenih pisnih ali ustnih navodil policijskim enotam, da bi naj omejevali oziroma da naj ne posredujejo informacije o kaznivih dejanjih oziroma prekrških migrantov. Dejansko je zakonska naloga policije, torej v skladu z zakonom o organiziranosti in delu v policiji, da o zadevah s svojega delovnega področja obvešča javnost, če seveda s tem ne škodi opravljanju policijskih nalog ali upravičenim koristim drugih. S tem se dejansko kaže, da se tudi policija zaveda javnosti svojega dela in odprtosti organizacije, ker ima tudi zavezano odgovornost, da doseže čim večjo obveščenost javnosti s podatki in obvestili o opravljanju nalog policije. In nazadnje ena od nalog Generalne policijske uprave v skladu z zakonom je tudi skrb za informiranje državnih organov in javnosti o delu policije, o aktualnih varnostnih razmerah in pa tudi o varnostnih razmerah na sploh. Seveda tukaj upoštevati ustavna določila, vemo, kaj ustava določa, tudi domneva nedolžnosti in vsa druga določila, ki tukaj pridejo v poštev, in pa varstvo osebnih podatkov, kazenski zakonik, zakon o kazenskem postopku in tudi vsa druga določila. Tako da javnost vseskozi obveščamo o varnostni situaciji. Spomnimo se, tudi v času največjega migracijskega pritiska smo redno tudi na tiskovnih konferencah javnost obveščali, ker nenazadnje naloga Ministrstva za notranje zadeve in policije je zagotavljanje varnosti. In takrat je tudi bilo zelo jasno sporočilo, da kljub temu da je čez našo državo šlo skoraj pol milijona ljudi, varnostna slika v bistvu ni bila okrnjena oziroma je policija uspela poskrbeti za to, da ne pride do poslabšanja varnostne slike. In tudi varnostna slika danes ni okrnjena. Lahko pa povem, da policija v skladu z zakonom, ki ureja prekrške v skladu z zakonom o kazenskem postopku obravnava vse primere kršitve zakonodaje, in to bo tudi v bodoče. Lahko pa povem, da se v statističnih evidencah pa posebej ne beležijo podatki o prekrških in kaznivih dejanjih, ki bi jih naj storili migranti, ampak se podatki beležijo na podlagi državljanstva.
Poslanec mag. Branko Grims, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Poglejte, bilo je kar nekaj primerov, ko smo pravzaprav po igri naključij izvedeli iz medijev, recimo, kaj jaz vem, da je bil tam pravi lov, in to ne edini, na ilegalne migrante, ki so se švercali oziroma so jih švercali z uporabo prevoznih sredstev. Eden od takih najbolj divjih lovov je bil en večer tudi tukaj v Ljubljani. Pri vseh teh informacijah je ključno, da se iz njih vidi, kdo je v resnici kdo. Da se potem razume, kaj se dogaja, kdo nekaj naredi. Vsak naj pač odgovarja za svoja dejanja. Da se ne dogaja, recimo, kot je bilo v primeru umora tistega nesrečnega policista ob južni meji, kjer tisti ni bil nek ilegalni migrant, bil je pa migrant s področja radikalnega islama, ki je nekaj let nazaj prišel v Nemčijo, naredil je umor, potem je tudi sam pač končal, ampak še danes, kolikor vem, uradno ni bilo sporočeno, kako mu je bilo ime in priimek. Medtem ko v primerljivih primerih, ko gre pa za vpletenost ljudi iz Slovenije, za slovenske državljane, se pa iznenada v vseh medijih pojavi ime in priimek kdo je kaj naredil. Tu se postavi vprašanje teh enakih meril. In ne sprašujem brez osnove, kajti vsi dobro vemo, da je žal celo Evropska komisija oziroma ena od njenih komisij izdelala neke smernice, po katerih naj se ne bi povedalo, kdo je pravzaprav kaj storil. Tako da potem ljudje živijo v neki lažni predstavi, ko se jim pove en del, tisto bistveno pa ne, in imajo potem napačen vtis, kdo je zakaj odgovoren. Zaradi tega je to vprašanje tudi utemeljeno.
Ministrica za notranje zadeve, mag. Vesna Györkös Žnidar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Naj še enkrat poudarim, kar se tiče delokroga našega ministrstva oziroma policije. Na vsa vprašanja, ki jih dobimo, odgovarjamo. Vsi mediji, ki se na nas obrnejo, dobijo odgovore tudi v skladu z Zakonom o medijih. To je nenazadnje tudi naša dolžnost in ni popolnoma nobenega razloga, da temu ne bi bilo tako. Seveda se upoštevajo, kot sem rekla, ustavna določila, upošteva se Zakon o medijih, Zakon o varstvu osebnih podatkov, ZKP, KZ in pa tudi drugi predpisi, ki urejajo to področje. Ko policija posreduje informacije, je dolžna varovati osebne podatke vseh vpletenih v dogodek, ki ga policija obravnava. Pri navajanju storilcev prekrškov ali osumljencev kaznivih dejanj se dajejo v javnost čim splošnejši podatki, na primer starost, kraj bivanja ali pa državljanstvo, saj je dejansko dolžnost policije skrbno varovati osebne podatke tudi oškodovancev, žrtev, prijaviteljev kaznivih dejanj ali prekrškov in da se s tem onemogoča njihova identifikacija. Seveda pa po drugi strani, ko pogledamo, kaj je končni rezultat, kaj je končni izdelek, ki pa pride v medije, tu se pa strinjam, da včasih potem tudi prihaja do razkritja imen osebnih podatkov, na kar pa mi žal nimamo vpliva.
Poslanec Miha Kordiš, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo, predsedujoči. Moje vprašanje se nanaša na dve svetovalni podjetji, s katerima je Ministrstvo za delo sklepalo pogodbe za neke usluge, ki po našem prepričanju niso niti potrebne, niti ne bi smele biti potrebne. Se pravi, za dejavnosti, ki sodijo v redni delokrog ministrstva oziroma Vlade kot celote. Prvi primer je sodelovanje ministrstva s podjetjem A. T. Kearney Svetovanje, d. o. o., za izvedbo storitev projektnega vodenja in komunikacijske strategije pri projektu prestrukturiranja centrov za socialno delo v vrednosti dobrih 350 tisoč evrov. Ministrstvo za delo je za pomoč pri izvedbi reorganizacije centrov za socialno delo zunanjemu izvajalcu namenilo visok znesek 350 tisoč evrov. Zanima me: Kako je možno, da neko ministrstvo, ki ga že več let zaporedoma obvladujejo Socialni demokrati, nima primernega kadra za tako osnovno operacijo, kot je reorganizacija centrov za socialno delo? Kako je možno, da neko svetovalno podjetje z 10, 20 zaposlenimi tak kader očitno ima, čeprav ga Ministrstvo za delo s svojimi 300 zaposlenimi nima in te reorganizacije ni možno izpeljati? Zakaj potem sploh imamo ministrstvo? Prosil bi, da mi natančno razložite: Katerih nalog v zvezi s to reorganizacijo ministrstvo ni sposobno izpeljati samo in zakaj? Katere naloge ste zaradi vaše lastne nesposobnosti zaupali zunanjemu izvajalcu in kaj točno je oziroma bo ta zunanji izvajalec za 340 tisoč evrov napravil namesto ministrstva? Drug primer je pogodba, ki jo je Ministrstvo za delo sklenilo z Grant Thornton Advisory, d. o. o, za pripravo formule za izračun minimalne plače. Za 60 strani dokumenta, se pravi neka slaba diplomska naloga, ste plačali 23 tisoč evrov. Za ta denar se zaposli svetovalca za eno leto na 36. plačnem razredu z dobrih tisoč 700 evrov mesečne bruto plače. Prosil bi gospo ministrico, da mi pojasni dvoje: Kaj je v tem dokumentu takšnega, kar ministrstvo ni sposobno samo pripraviti – konec koncev ali ni kadra na ministrstvu natančno za to, da bodo računali, kakšna bi lahko bila minimalna plača? In še: Kaj smo za teh 23 tisoč evrov dobili? Ker predlagane formule o določitvi nove minimalne plače niste nikjer objavili, niti navsezadnje je niste sami predlagali, ali lahko potem vsaj nas poslance seznanite, kakšna formula je bila predlagana. Hvala.
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve, enake možnosti, dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani predsednik za besedo. Hvala za vprašanje. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za delo, družino, socialne zadeve, invalide je na seji dne 27. 6. 2017 ob obravnavi Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o minimalni plači, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložila skupina poslank in poslancev, s prvopodpisanim Luko Mescem, sprejel sklep, s katerim Vladi Republike Slovenije predlaga, da do 30. 9. 2017 v dialogu s socialnimi partnerji pripravi predlog formule za izračun minimalne plače, s katero bi zagotovili, da so pri določanju zneska minimalne plače upoštevani minimalni življenjski stroški ter relevantni kazalniki trga dela z namenom prispevati k ustrezni višini minimalne plače in večji predvidljivosti pri vsakoletnem usklajevanju minimalne plače. Pri tem je izhodišče, da neto znesek minimalne plače ne more biti nižji od višini življenjskih stroškov, povečane za letno rast življenjskih stroškov, kot se ugotavljajo v povezavi z 8. členom Zakona o socialnovarstvenih prejemkih. Za namen realizacije sklepa odbora je ministrstvo izvedlo javno naročilo, v okviru katerega je bila izvedena analiza, katere namen je, prvič, pripraviti predlog načinov upoštevanja posameznih ekonomskih kazalnikov, gospodarska rast, zaposlenost, produktivnost in drugih, in socialnih kazalnikov, minimalni dohodek pri določanju oziroma usklajevanju višine minimalne plače v relevantnih državah članicah EU, kjer je minimalna plača zakonsko določena. Drugič. Pripraviti predlog kazalnikov iz 3. člena Zakona o minimalni plači, ki bo v 5. členu Zakona o minimalni plači upoštevan pri določitvi oziroma usklajevanju vsakokratne višine minimalne plače in opredeliti morebitno potrebo po dodatnih spremenjenih kazalnikih. Tretjič. Pripraviti predlog načina, formulo upoštevanja kazalnikov deleža oziroma vpliva posameznih ekonomskih in socialnih kazalnikov na določitev usklajevanja minimalne plače. Četrtič. Pri pripravi zgoraj navedenih predlogov zagotoviti upoštevanje kazalnikov skozi srednjeročno obdobje z namenom preprečitve nehotenih nihanj. Petič. Pri pripravi zgoraj navedenih predlogov upoštevati, da neto znesek minimalne plače ne more biti nižji od višine minimalnih življenjskih stroškov, povečanih za letno rast življenjskih stroškov, kot se ugotavljajo v povezavi z 8. členom Zakona o socialnovarstvenih prejemkih. Analiza s predlogi formule je bila z izbranim subjektom v okviru javnega naročila izdelana 27. 11. 2017 in je objavljena na naši spletni strani, kjer imate tudi vse rezultate. Kar se tiče reorganizacije. Gre verjetno za največji projekt ministrstva v številnih letih. Prvič smo pristopili k reorganizaciji mreže obstoječih centrov za socialno delo. Hkrati pa ni samo to, da je sprememba organizacijske strukture, ampak izvajamo poleg še informatizacijo oziroma avtomatizacijo vseh letnih odločb s tako imenovano uvedbo avtomatskega informativnega izračuna in vpeljujemo prvič v sistem programe opolnomočenja, to je socialne aktivacije, torej gre za tri medsebojno povezane projekte, za katere smo se odločili, da dobimo pomoč, da nam zunaj pomagajo, predvsem projektno vodenje. Vse je dosegljivo. Ni pa bilo izplačano 350 tisoč evrov, ampak je bilo v letu 2017 izplačano 181 tisoč 249,65 evrov. Ko je nekdo izbran, se vsi računi in vse preveri glede na to in potem na podlagi teh izdanih računov se potem izvede izplačilo. To je to. Mislim, da je bilo že velikokrat povedano javno, da se je veliko o tem pisalo, tako da to so dejstva, nimamo nič za skrivati. Jaz sem vesela te pomoči. Če pa želite, zakaj, pa da morda malce o zavajanju, res je, da ima ministrstvo 300 ljudi. Samo, poslanec Kordiš, vi dobro veste, da jih je 200 na Ministrstvu za delo, ostali so na inšpektoratu. Vi točno veste, kakšno je stanje, kako lahko izpeljemo glede kadrovskega načrta, veste, kakšne kvote kadrovskega načrta imamo in žal ni tako preprosto, da bi lahko denar dali za zaposlenega. Če bi bilo to možno, bi jaz to z veseljem naredila, vendar smo s kadrovskim načrtom, ki ga sprejema Vlada Republike Slovenije, omejeni. Hvala.
Poslanec Miha Kordiš, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, predsedujoči. Dejansko ministrica razen floskule ni ponudila odgovora na moje vprašanje. Moje temeljno vprašanje se glasi, kako lahko Ministrstvo za delo, ki ga kontinuirano obvladujejo Socialni demokrati že vrsto let, s trimestno številko zaposlenih ne zmore samo izpeljati tako bazične operacije, kot je reorganizacija centrov za socialno delo. To je gola operativna nesposobnost. Še toliko bolj podčrtana, če poslušamo odgovor gospe ministrice. Podobna, nemara še hujša zgodba primerjalno je predlog formule za izračun minimalne plače, kjer se je podpisala svetovalna pogodba z zunanjim izvajalcem, težka 23 tisoč evrov in še nekaj več za teh 60 strani dokumenta, ki je v resnici neuporaben, ki je krajši od povprečne diplome. To je 400 evrov na stran neuporabnega dokumenta. Pri tem da bi se lahko Ministrstvo za delo mirno obrnilo za pomoč recimo na Ministrstvo za finance, ki imajo tak dokument narejen v dveh dneh, lahko bi se obrnilo na Urad za makroekonomske analize in razvoj in tako naprej in tako naprej. Pa tega ni storilo. Na Ministrstvu za delo sami niso bili zmožni pogledati v formulo za račun minimalne plače in pripraviti alternative, kljub svojemu velikemu številu zaposlenih, kljub temu da se s tem v osnovi ukvarjajo, niso se obrnili na druge javne inštitucije, čeprav so zmožne pomagati. Ne, šli so iskat zunanjega izvajalca. In verjetno ministrica ve, da podjetje, ki so mu naročili izdelavo predloga formule, je to nalogo naprej outsourcalo podjetju Incertus, d. o. o., v lasti ekonomista, rednega profesorja na ljubljanski Ekonomski fakulteti gospoda Aleša Ahčana. Torej ta predlog je pripravil on. Kako, gospa ministrica, ocenjujete gradivo, ki ste ga prejeli?
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Bom zelo kratka. Zelo me čudi, da poslanec tako zelo žaljivo naslavlja javne uslužbence, zaposlene na Ministrstvu za delo. Če že žalite mene in stranko, kateri pripadam, je razumljivo, vendar v današnjem izvajanju žalite uslužbence, da niso sposobni tega narediti, navadne reorganizacije izpeljati. Tako da to me iz vaših ust zelo preseneča. Drugega komentarja na to temo pa nimam več.
Poslanec Miha Kordiš, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru.
Hvala. Zgodba je naslednja. Imamo Ministrstvo za delo, na katerem je zaposlenih 300 ljudi. Ti ljudje se ukvarjajo s stvarmi, kakor so centri za socialno delo, s socialnim dialogom in tako naprej. V sklopu svojega rednega delokroga so več kot zmožni pripraviti alternative, kako se bo izračunavala, pa dvigovala, če želite, minimalna plača v slovenski družbi. Zmožni so izpeljati tudi reorganizacijo centrov za socialno delo, zlasti če je to zastavonošni projekt celega ministrstva in ministrovanja Anje Kopač Mrak. Pa vendarle se to ni zgodilo. Ministrstvo je te naloge s svetovalnimi pogodbami outsourcalo na zunanje izvajalce. Prva pogodba je bila podpisana v okvirni vrednosti 340 tisoč evrov, druga pogodba za ta dokument o minimalni plači za slabo diplomsko nalogo pa v višini 23 tisoč evrov, to je več kot 400 evrov na stran. Pa bi bila to slaba diplomska naloga. Vse to me napeljuje k sklepu, da gospa Anja Kopač Mrak ne da ni zmožna organizirati ministrstva, da opravi te osnovne funkcije in izpelje te projekte znotraj sebe, ampak ni pripravljena tega narediti. Zakaj, s kakšnim namenom se podpisujejo precenjene svetovalne pogodbe v naši družbi, v naši politiki, verjetno vsi vemo, ne rabim tukaj posebej izpostavljati. Pa nemara bi bilo s tem motivom vredno iti pregledat delovanje Ministrstva za delo. Medtem ko je očitno v slovenskem proračunu težko najti denar za dvig denarne socialne pomoči, da se pomaga revežem, tistim, ki ne morejo sami sebi pomagati, se pa očitno lahko z lahkoto najde stotine tisoče evrov za prijateljska podizvajalska podjetja. In to mislim, da je vredno, več kot vredno razprave v tem državnem zboru, ker priča o nesposobnosti, o neučinkovitosti in o napačnih prioritetah Ministrstva za delo.
Poslanec Miha Kordiš, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 20. marca 2018, v okviru glasovanj. Saj bi kaj pripomnil, pa smo že tako daleč v tej bitki, da nima smisla. Poslanec mag. Branislav Rajić, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za kulturo gospodu Antonu Peršaku.
Hvala, spoštovani gospod predsednik. Bitke bijemo do zadnjega dne. Univerzitetna knjižnica Maribor je od leta 1998 lastnica in skrbnica osebne knjižnice generala Rudolfa Maistra. Tudi je pomembna in skrbna varuhinja kulturne dediščine. In tukaj se srečuje z izzivom razglasitve Maistrove knjižnice za kulturni spomenik državnega pomena, ki ga kljub večletnim prizadevanjem še ni uspelo uresničiti. UKM je leta 2014 podala vlogo z vso ustrezno dokumentacijo, vendar Ministrstvo za kulturo ni zaključilo postopka razglasitve. Kje so torej razlogi, da ta izjemni kulturni spomenik, kar osebna knjižnica generala Rudolfa Maistra zagotovo je, še ni pridobil statusa kulturnega spomenika državnega pomena? UKM s ponosom varuje, ohranja in predstavlja osebno knjižnico ene izmed ključnih osebnosti slovenske zgodovine 20. Stoletja. Osebna knjižnica generala Maistra je s svojimi skoraj 6 tisoč enotami na voljo strokovnim in drugim javnostim in njena izjemnost se kaže tudi v ohranjenosti izvirnega korpusa te zbirke. V Maistrovem letu 2014 je UKM ponovno obudila leta 1959 nedokončana prizadevanja, da bi Maistrova knjižnica dobila ta status. V našem letu 2018, evropskem letu kulturne dediščine, ko bomo slavili tudi pomembno obletnico bojev za severno mejo, bi bilo na mestu, da bi Maistrova knjižnica pridobila status kulturnega spomenika državnega pomena. S tem bi ji dodelili čast s priznanjem njene izjemnosti. Maistrova knjižnica ima neprecenljiv kulturni pomen za Republiko Slovenijo in posebno kulturno vrednost. Ta se vidi v razumevanju zgodovinskih procesov, pojavov ter njihove povezanosti s sedanjo kulturo in kot spomin na izjemno osebnost Rudolfa Maistra. Knjižnica, ki jo je zbral Rudolf Maister, kaže duševni profil generala kot slovenskega rodoljuba in tam nam lahko pomaga razumeti njegovo odločno obrambo slovenskega nacionalnega ozemlja v prelomnem zgodovinskem trenutku. Zakaj torej še ni priznano? Hvala.
Minister za kulturo gospod Anton Peršak, imate besedo za odgovor.
Spoštovani mag. Rajić, najlepša hvala za vaše vprašanje v zvezi s statusom knjižnice generala Maistra. Naj takoj na začetku pojasnim. Knjižnica generala Maistra ima status kulturnega spomenika. Ministrstvo za kulturo je na predlog Univerzitetne knjižnice Maribor 19. novembra 2014 v zvezi s statusom knjižničnega gradiva kot kulturnega spomenika knjižnice Rudolfa Maistra z odločbo, ne bom citiral številke, ugotovilo, da ima zbirka knjižničnega gradiva generala Rudolfa Maistra, tako imenovana Maistrova knjižnica, status kulturnega spomenika. Zakon o knjižničarstvu namreč v 5. členu določa, da je knjižnično gradivo, ki ima lastnosti kulturnega spomenika glede na zakon, ki ureja varstvo kulturne dediščine, kulturni spomenik neposredno po zakonu. Ni ga treba posebej razglašati z odlokom. V povezavi s 17. členom Zakona o varstvu kulturne dediščine je kulturni spomenik knjižnično gradivo ali zbirka gradiva, ki predstavlja izrazit dosežek ustvarjalnosti ali dragoceno prispeva h kulturni raznolikosti, je pomemben del življenja na območju Republike Slovenije in njenih regij ali predstavlja pomemben vir za razumevanje zgodovinskih procesov, pojavov ter njihove povezanosti s sedanjo kulturo. Ministrstvo je ugotovilo, da ima zbirka Maistrova knjižnica izjemen kulturni pomen ter posebno kulturno vrednost kot pomemben vir za razumevanje zgodovinskih procesov, pojavov ter njihove povezanosti s sedanjo kulturo in kot spomin na osebnost Rudolfa Maistra. Celovita knjižna zapuščina generala Maistra iz zasebne knjižne zbirke Maistrove knjižnice, maistriane, ki obsega, kot ste rekli, blizu 6 enot gradiva, je že od oktobra 1998 s pogodbo o darovanju s strani dedičev generala Rudolfa Maistra v lasti UKN. Knjižnico hranijo v za to primernem prostoru, pod posebnimi pogoji in je na voljo obiskovalcem knjižnice in raziskovalcem. Maistrova knjižnica kot celota ima navedeni kulturni pomen za Republiko Slovenijo in ji predstavlja posebno kulturno vrednost. V skladu s tem ima neposredno po zakonu status kulturnega spomenika, in je ni treba z odlokom razglašati. Odlok je potreben v primerih, ko je treba za kulturni spomenik posebej opredeliti režim varovanja in kako je treba s tem spomenikom ravnati. Medtem ko je v tem primeru to opredeljeno že s samim zakonom. Glede na vse to neka ugotovitvena odločba, nek poseben odlok ni potreben, in to je bilo vse pojasnjeno tudi z ugotovitveno odločbo številka 6211-8/2014/6 oziroma z dne 18. 8. 2015. Treba je povedati še to, da, kot rečeno, gre za status, ki izhaja iz samega zakona, medtem ko je namen odlokov o razglašanju kulturnih spomenik ne ugotovitev o pomembnosti spomenika, ampak določitev režima, kako s tem spomenikom ravnati oziroma kako zagotoviti varovanje tega spomenika.
Mag. Rajić, imate besedo, da zahtevate obrazložitev. Izvolite, dodatno.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, res je, da je Ministrstvo za kulturo izdalo ugotovitveno odločbo in pojasnilo, da za Maistrovo knjižnico ni potrebna posebna razglasitev, ker je zbirka v ustanovi, kjer ta varstveni režim velja. Kljub temu pa nas je veliko, ki menimo, da si zbirka zasluži status državnega pomena, saj je izjemna po svoji vsebini, selekcijskih kriterijih, po katerih jo je Maister gradil, in ker gre za osebno knjižnico pomembne osebnosti 20. stoletja, katere dejanja so pomembna za identiteto naroda. Zakon o varstvu kulturne dediščine res eksplicitno ne omogoča razglasitve, vendar je tudi ne prepoveduje. Osebne knjižnice so redkost in dajmo jih ohraniti in promovirati. Z dejanjem razglasitve to lahko dosežemo. Jaz imam katalog te knjižnice, ker so bile informacije, da katalog ne obstaja. Torej obstaja, in to ne more biti razlog, da se to ne izpolni. Gre za izjemno zbirko, ki bi ji z dodelitvijo statusa kulturnega spomenika dali zasluženo mesto v slovenskem prostoru. Razglasitev tudi ne povzroča finančnih posledic, ima pa velik simbolni pomen. Pravzaprav je zbirka edina osebna ostalina generala Maistra, generala, čigar strateško razmišljanje je doprineslo, da je naša država za eno tretjino večja in prav toliko, če ne še več, lepša. Spoštovani gospod minister, vaših obiskov v Mariboru smo vedno veseli, imate pa priložnost, da se s svojo odločitvijo in v imenu vseh nas poklonite človeku, zaradi katerega vam, ko pridete v Maribor, in vsem nam s štajerskega konca ni treba kupovati avstrijske avtocestne vinjete že v Celju. Hvala.
Minister Anton Peršak, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Tisto, kar lahko pravzaprav dodam k temu, kar sem povedal že prej, je najprej to, da kot izhaja iz zakona, se po zakonu ugotovi, da je neko knjižnično gradivo spomenik državnega pomena ali pa nacionalnega pomena, če ustreza definiciji kulturne dediščine iz 17. člena Zakona o varstvu kulturne dediščine. Seveda pa gre za eno pomembno razliko – ali je to gradivo pomembno, tako kot vi poudarjate, zaradi osebnosti, ki je to gradivo izbrala, ali je pomembno zaradi samega gradiva, se pravi, ali so v tem gradivu recimo srednjeveški rokopisi ali pa prvi tiski ali pa tako kot primer slovenskih protestantskih knjig in tako naprej. Se pravi, da se ugotavlja njihova dodatna spomeniška vrednost na podlagi teh dodatnih značilnosti. Maistrova knjižnica je prepoznana kot kulturni spomenik državnega pomena, zato je tudi posebej financirana, je skrb in varovanje te knjižnice s strani državnega proračuna, če pa bi mi želeli to knjižnico recimo razglasiti za spomenik na enak način, kot to storimo v primeru Brižinskih spomenikov ali pa nekega pomembnega gradu ali palače ali neke nesnovne kulturne dediščine iz srednjega veka, bi pravzaprav morali najprej spremeniti Zakon o varstvu kulturne dediščine, kajti zdaj bi takšna odločitev na nek način pomenila kršitev zakona. Ministrstvo za kulturo je prepričano, da to, da neka zbirka dobi status, kot temu rečejo pravniki, ex lege, na osnovi samega zakona, ne zmanjša pomena tega dejstva. Pravzaprav je celo več, zbirke te vrste, pa naj bi bila to Prešernova, Maistrova, Cankarjeva knjižnica, če bi obstajale, če bi bile ohranjene ali kaj podobnega, so že vnaprej priznane kot vrednote nacionalnega pomena.
Gospod Danijel Krivec bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Drugi tir, verjetno se vsi strinjamo, je bil predstavljen kot največji projekt te vlade, o tem govori tudi predsednik Vlade, ki je odstopil, govoril je o tem, da je to ključni projekt za razvoj Slovenije, Luke Koper in našega železniškega sistema, zato pričakujem od ministra, ki je skupaj s svojim državnim sekretarjem in ne nazadnje Vlado skrbnik tega projekta, da ima glede na to, da se pri tem projektu stvari zelo hitro spreminjajo, pripravljene tudi neke, kot bi se reklo, rezervne scenarije, tako kot v vseh primerih. Na podoben način smo zavezali tudi HSE v primeru Teš, da se pripravi scenarij glede samega projekta Teš 6, ki zaenkrat sam sebe še poplačuje. Glede na to, da je veliko novih dejstev na projektu drugega tira, pričakujem, da ima minister odgovor, kako naprej s tem projektom. Dejstvo je, da se je verjetno na nivoju ministrstva pripravljalo na to, da bi zakon, ki smo ga sprejeli v Državnem zboru, ki je bil v tem času zaustavljen, po nekem scenariju lahko padel, in je dejansko tudi padel na Vrhovnem sodišču. V tem primeru pričakujem, da ima minister strategijo, kako situacijo v tej zadevi odpeljati naprej. Dejstvo je, da če zakon pade, ni več podjetja 2TDK, zato je tudi vprašanje, zakaj v tem podjetju plačujemo dva direktorja z bruto plačo približno 8 tisoč evrov, če se je vedelo, da je zadeva še vedno zelo vprašljiva in bi se lahko, tako kot se je dalo pogodbo o pripravljalnih delih, na hladno dalo tudi podjetje 2TDK, dokler zakon ni formalnopravno potrjen v neko mirovanje. Ampak tu se plače izplačujejo, vsa dela, ki bi jih moral 2TDK opravljati v tem trenutku, pa opravlja družba Republike Slovenije za infrastrukturo. Za pripravljalna dela so se sredstva prenesla, enako tudi za maketo, v zvezi s čimer bom v nadaljevanju tudi postavil vprašanje. Gospoda dr. Petra Gašperšiča kot resornega ministra in najbolj odgovornega za ta projekt sprašujem: Kakšen je zdaj scenarij projekta drugi tir, ki se je okarakteriziral kot največji projekt te vlade? Glede na to, da so se robni pogoji bistveno spremenili, pričakujem, da ima ministrstvo v predalu nek scenarij B, ki bo tako rešil evropska sredstva kot ne nazadnje res zasadil tisto prvo lopato za začetek projekta, kot je bilo napovedano.
Minister Gašperšič, imate besedo za odgovor.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav vsem poslankam in poslancem! Hvala poslancu Danijelu Krivcu za postavljeno vprašanje. Bilo je rečeno, da je drugi tir največji projekt te vlade, jaz sem prepričan, da je drugi tir največji projekt kar nekaj vlad pred to pa tudi še kakšne vlade za to. Mislim, da se okrog tega lahko vsi strinjamo. Skladno s tem je ta vlada ta projekt ustrezno, odgovorno in prioritetno obravnavala. Bilo je tudi rečeno, da se stvari zelo hitro spreminjajo, jaz bi rekel, da se stvari sploh ne spreminjajo oziroma se spreminjajo zelo počasi. Zakon o drugem tiru je Državni zbor namreč sprejel in potrdil že, če se ne motim, lanskega maja, od takrat naprej smo v pat poziciji, ko z zadevo ne moremo naprej, tako kot je bilo zamišljeno. Najprej imamo to proceduro z referendumom, potem je bil sprožen zahtevek za revizijo oziroma pritožba na Vrhovnem sodišču in Ustavnem sodišču, ki se zdaj postopoma razpleta. Sprašujete me po alternativnem scenariju. Jaz nisem noben čudežni deček, da bi lahko v tako kratkem času, ki še ostaja v tem mandatu na voljo, pripravil kakšen odgovoren, resen alternativni scenarij. Bom razložil, zakaj to ni tako enostavno. Mi smo zelo skrbno in odgovorno v tem mandatu pripravili scenarij, ki je bil potem zapisan v zakon in tudi odgovorno predstavljen javnosti na referendumu. Scenarij omogoča gradnjo drugega tira po koncesijskem principu, to pomeni, da imamo koncesionarja, v tem primeru podjetje 2TDK, ki podjetje zgradi, je investitor, sfinancira in potem v koncesijskem obdobju s prihodki, ki mu jih zakon prinaša, tudi povrne vse vložke. Torej vložke, ki jih da Republika Slovenija, vložke, ki jih dajo sodelujoče zaledne države, in vložke, ki jih pridobimo z zadolževanjem. Edino nepovratnih evropskih sredstev ni treba vračati. To pomeni, da so po koncesijskem delu gradnje na koncu koncesije vsi ti vložki povrnjeni in davkoplačevalci torej s stroški te gradnje nimajo nič. Strošek za davkoplačevalce je nič. Infrastruktura podjetja se takrat ukine, infrastruktura preide v last države. Alternativni scenarij, ki ga vsi pričakujete od mene, bi pomenil proračunsko financiranje. Upam, da se vsi, ki to pričakujejo in govorijo, da je to rešitev, zavedajo, kaj to pomeni. To namreč pomeni zadolževanje za ta projekt iz proračuna, to pomeni neposredno povečevanje javnega dolga, to pomeni neposredno odvajanje prepotrebnih sredstev iz drugih investicij in drugih ukrepov, ki se s proračuna financirajo, in ne nazadnje se pod vprašaj postavljajo tudi že pridobljena evropska sredstva. Skratka, to za mene in za vsako odgovorno vlado ni alternativni scenarij in jaz ga tudi ne bom predlagal. Prepričan sem, da so argumenti za rešitev, ki smo jo predlagali v okviru zakona, pravi, da jih bodo davkoplačevalci, volivke in volivci prepoznali tudi na ponovljenem referendumu in zakon ponovno podprli, kajti zakon je dober, zakon omogoča, da takoj pristopimo v izvedbo projekta, in kot sem rekel, na koncu ne pomeni nobenega stroška za davkoplačevalce. Hvala lepa.
Gospod Danijel Krivec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Kaj bi rekel? Teh pravljic smo se že naposlušali. Najprej ste rekli, 2TDK je pogoj za to, da kandidiramo za evropska sredstva, pa ni bil pogoj. 2TDK je bil pogoj za še in še zadev, ki so se kasneje pokazale, da niso bile potrebne. Kljub temu da zakon ne velja, vi izvajate določena pripravljalna dela in ne nazadnje ste razpisali neko maketo, ki bi jo potrebovali takrat, ko ste bili v kampanji, ne pa kasneje. V obrazložitvah govorite o tem, da je to zahteva Evropske skupnosti, zato me zanima, ali je res zahteva EU, da se maketa pripravi. V razpisu ste dali, da je maketa nek dinamičen model, ki bo omogočal spremembe trase in nekih parametrov, se pravi, da vi sami zavajate že pri samem razpisu. Govorite o tem, da je zakon na mizi, da imamo 2TDK definiran, na drugi strani pa govorite o dinamični maketi, ki bo omogočala spremembe trase in nekih zadev. To je v gradivih, ki so bila na voljo v medijskih poudarkih glede same makete. Večina se sprašuje tudi glede cene te makete. 5 kvadratnih metrov, 133 tisoč evrov. Predsednik Računskega sodišča Tomaž Vesel je rekel, citiram ga: »Upam, da se to, kar se je zgodilo na maketi, ne bo zgodilo na pravem projektu.« Se pravi, »odlična« popotnica. Eno govorite, drugo se v praksi izvaja. Zato sem jaz vprašal, ali imate kakšen resen rezervni scenarij glede na to, da sta vsa dejstva, ki ste jih navedli, življenje in praksa že povozila. Vse, kar ste govorili v Državnem zboru, ste kasneje z ukrepi in sklepi, ki ste jih sprejemali kot resorni minister, kot Vlada pri prijavah, pri izvajanju samega projekta povozili. Govorili ste o dvotirnosti, nikjer sledu o umeščanju tega vzporednega tira, o katerem ste govorili in zagotavljali v kampanji tudi občanom tega primorskega dela. Nikjer se tega ne čuti, nikjer se tega ne vidi, zato sprašujem o tem, ali imate kakšen scenarij glede na to, da so dejstva znana.
Minister Gašperšič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
V Državnem zboru smo že veliko besed namenili drugemu tiru, tudi v javnosti, pa se nekako očitno noče slišati tega, kar sporočamo, kar govorimo. Bom ponovil še enkrat. Finančna konstrukcija, ki je bila z zakonom zastavljena, je bila ne nazadnje potrjena na razpisu tudi s strani same Evropske komisije. Mislim, da je to dovolj jasen pokazatelj, da smo zadeve zastavili pravilno. Projekt je bil odlično ocenjen, bil je drugi najpomembnejši evropski projekt po točkovanju, takoj za danskim predorom med Dansko in Nemčijo, za katerega so, mimogrede lahko povem, tudi na Danskem sprejeli zakon. Tudi tam bodo ta predor gradili po koncesijskem modelu. Skratka, gre za enak finančni model. Ta finančni model je ugoden za davkoplačevalce. Kaj delamo v tem vmesnem obdobju? Seveda lahko izvajamo določene aktivnosti še na finančnih sredstvih, ki so bila na voljo direkciji za izvedbo pripravljalnih del, do tukaj je možno delati zadeve brez investitorstva, pravo investitorstvo je pa potrebno potem, če želimo to finančno konstrukcijo realizirati, na podjetje 2TDK. Glede makete lahko rečem, da je tukaj obžalovanje tudi z moje strani, da je do te napake prišlo. O ceni, koliko je upravičena za takšen izdelek, tudi sam težko sodim. Zadeva je bila na javnem natečaju tako zastavljena. Vsebine so pa dinamične ne zato da se lahko spreminja v času gradnje trase, ampak zato da se lahko dodatne vsebine potem gori prikazujejo, za potrebe katerih bo treba v času gradnje še predstaviti bodisi določene geološke profile bodisi kapacitete bodisi kakršnekoli dodatne podatke. To je možno vse zelo enostavno multimedijsko dodati. To je ta ideja, ne zato da bomo potem nove trase gori prikazovali, to ni. Se pa lahko na tem modelu z veliko enostavnostjo prikažejo vse trase, ki so bile načrtovane pri sprejemanju Državnega prostorskega načrta, tudi to je pomembna dodana vrednost te makete. Še enkrat ponavljam, ta projekt je zastavljen tako, da bo davkoplačevalce stal kar najmanj, oziroma po izvedeni gradnji bodo vsi vložki povrnjeni in tudi ves davkoplačevalski denar bo torej povrnjen iz tega projekta. To je ta ideja, alternativni scenarij je torej, da davkoplačevalci plačajo investicijo v celoti sami. Hvala.
Gospa Ljudmila Novak bo postavila poslansko vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Spoštovana gospa ministrica, na vas sem že aprila lansko leto naslovila pisno poslansko vprašanje v zvezi z dializnimi centri v Sloveniji, dobila sem pisni odgovor 3. maja lansko leto in tudi iz tega vašega odgovora in iz razpredelnice je razvidno, da dializni centri v Sloveniji niso enakomerno porazdeljeni. Če pokažem še to sliko, ki sem jo pridobila iz glasila Ledvica, potem vidimo, da imajo dejansko Notranjska oziroma Kočevsko, Ribnica in te občine težek dostop oziroma imajo do prvega dializnega centra zelo daleč. Bolniki se vozijo več kot 50, 60 kilometrov daleč, in če vemo, da je takšna pot, ki poteka po mnogih ovinkastih cestah, zelo naporna celo za zdravega človeka, kaj šele za bolnika, potem moramo razumeti, da so bolniki na tem območju zelo prikrajšani oziroma v težkem stanju. Zakaj ponovno na vas naslavljam to vprašanje? Ker me ljudje s tega območja, predvsem iz Ribnice, iz Kočevja opozarjajo na probleme, ki jih imajo. Vemo tudi, da za prevoze na dializo in druge ambulante skrbi en koncesionar, zato nekateri bolniki potrebujejo za eno obravnavo tudi okrog 8 ur, s prevozom vred, s čakanjem in z dializo, in so tudi zelo utrujeni oziroma izgubijo ogromno časa na sami poti. Zato vas sprašujem: Ali se vam zdi to stanje primerno, zadovoljivo, kot ste mi zatrdili v pisnem odgovoru, ali se morda trudite, si prizadevate ali ste že imeli kakšne pogovore, da bi vendarle bili tudi bolniki s tega območja enakovredno obravnavani? Tudi ljudje na Kočevskem, na Ribniškem, v Osilnici, Loškem Potoku in še kje so upravičeni do dostojne obravnave.
Gospa ministrica, imate besedo, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora, spoštovana gospa poslanka, ostali prisotni! Hvala za vprašanje. Dovolite mi, da na začetku povem nekaj konkretnih podatkov, koliko imamo v Sloveniji dializnih pacientov in kako pristopamo k njihovemu zdravljenju. Tisoč 406 je teh dializnih pacientov, od tega jih je na hemodializi tisoč 336, na peritonealni dializi, ki jo lahko opravljajo doma, pa je 70 bolnikov. Imamo tudi 15 izvajalcev, ki opravljajo dializo. Prav tako imamo v Sloveniji dobro preddializno vodenje bolnikov v nefroloških ambulantah po vsej Sloveniji, kar zelo pripomore k zmanjšanemu naraščanju števila novih dializnih bolnikov, kar je seveda zelo pomembno. Kljub temu si prizadevamo tudi, da bi čim več bolnikov ozdravili s transplantacijo, saj vemo, da ima ta način zdravljenja številne prednosti, ob tempacientu s presaditvijo popolnoma spremenimo in dvignemo kakovost življenja, pa če na koncu koncev pogledamo tudi stroškovno plat, lahko ugotovimo, da je zdravljenje s presaditvijo veliko bolj ugodno. Stroški, ki jih plačujemo pri zdravljenju z dializo, se že v dveh letih poplačajo s presaditvijo, vključno s stroški oziroma s ceno presaditve. Veseli me, da je bilo v letu 2014 že 55, v letu 2015 64 tovrstnih presaditev, v letu 2016 42 in v letu 2017 55. V zvezi z vašim vprašanjem, s postavitvijo dializnega centra v Ribnici oziroma Kočevju naj povem, da je v letu 2011 Ministrstvo za zdravje prejelo pobudo župana Občine Ribnica za vzpostavitev dializnega centra v njihovem kraju, zato je bil tudi novembra 2011 na ministrstvu organiziran sestanek s takratnim zdravstvenim ministrom gospodom Dorjanom Marušičem. Takrat je bilo dogovorjeno to, kar smo lahko ugotovili iz zapisnikov tega sestanka, da naj bi Zdravstveni dom Ribnica uredil prostore in opremo ter zagotovil ustrezne kadre za izvajanje dializne dejavnosti. Tudi takrat ministrstvo ni nasprotovalo ustanovitvi dializnega centra v Ribnici, vendar se je kasneje na žalost ugotovilo, da je v tem delu Slovenije dializnih pacientov premalo in zato bi bil ta center stroškovno neučinkovit in predvidevam, da zaradi tega razloga do vzpostavitve tega centra in do aktivnosti zdravstvenega doma ni prišlo. Moram povedati, da v mojem mandatu kakšne nove ponudbe za vzpostavitev dializnega centra niti v Ribnici niti v Kočevju nismo prejeli. Lahko rečem, da če bi se izkazalo, da je tak center res potreben, da je število dializnih bolnikov na tem območju tako veliko, da bi to pomenilo in za bolnike in s stroškovnega vidika kakovostno pridobitev, bi jaz in ministrstvo vsekakor podprli ustanovitev takega centra, pri čemer ja pa treba povedati, da ministrstvo lahko s pomočjo in sofinanciranjem pomaga ustanoviti tak center, da pa je seveda osnovna, primarna naloga na lokalni skupnosti, ki je ustanoviteljica zdravstvenega doma. Mi sicer s pomočjo tudi javnih razpisov kar pomagamo temu lokalnemu nivoju s sofinanciranjem predvsem opreme, vendar je osnovna pobuda in iniciativa na lokalni skupnosti oziroma zdravstvenem domu.
Gospa Ljudmila Novak, imate besedo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Spoštovana gospa ministrica! Vi ste govorili o ministru Dorjanu Marušiču. Vemo, da je bilo za njim že kar nekaj ministrov, in v tem glasilu Zveze društev ledvičnih bolnikov sem prebrala, da se je občina Kočevje želela z vami pogovarjati, junija lansko leto je tamkajšnji župan izjavil, da še vedno čaka na odgovor ministrstva. Zato vas sprašujem: Ali ste se od tistega časa kaj pogovarjali z Občino Kočevje ali z Občino Ribnica? Vem, da moramo gledati na denar, moramo biti racionalni, vendar po mojih podatkih, te podatke sem dobila v tem glasilu, naj bi bilo na kočevsko-ribniškem območju 27 dializnih bolnikov. Res, da čakajo tudi na presaditev ledvic, kar je dolgoročno seveda bolje, vendar v tem času morajo hoditi na dializo in za to država plačuje veliko denarja koncesionarjem za prevoze, na primer na Notranjskem, kjer je bilo lani 40 bolnikov, 321 tisoč evrov letno. Za ta denar mislim, da bi se lahko že marsikaj renoviralo oziroma pripravilo za opravljanje dializ. Vem, da so bile tudi pobude zasebnikov za javno-zasebno partnerstvo, pa žal ni prišlo do realizacije, vem pa tudi, da takšen center, ki ima 18 bolnikov, deluje v Kobaridu, pa pravijo, da delujejo rentabilno. Sprašujem vas torej, ali ste se v zadnjem času kaj pogovarjali glede reševanja tega problema, tako z Občino Ribnica kot z Občino Kočevje.
Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Na žalost, kot sem rekla, v zadnjem času do mene niso prišle pobude niti ene niti druge lokalne skupnosti. Če bi bila podana vloga ali želja, bi se dobili z mano ali pa z mojimi sekretarkami, je pa treba povedati, da mora biti neko minimalno število bolnikov, ki potrebujejo dializo, te storitve, da se lahko zagotovi boljša kakovost, manjša obremenitev teh bolnikov, ampak tudi nek minimalni stroškovni pogoj. Vendar, kot sem rekla, je pobuda na lokalni skupnosti, na zdravstvenem domu, ker morajo oni vseeno zagotoviti ali pa najti neke primerne prostore, mi pa lahko pomagamo z opremo v obliki sofinanciranja. Še enkrat, če je zdaj taka pobuda spet aktualna in če je toliko bolnikov, se lahko preveri, naredi sestanek, računica in se ugotovi, ali bi bilo to primerno in potrebno.
Gospa Ljudmila Novak, imate besedo za postopkovni predlog, izvolite.
Seveda bom zahtevala, da se to obravnava kot posebna točka. Dejala sem že, da je samo na območju Kočevja, Ribnice 27 takšnih bolnikov. Na celem območju Notranjske naj bi jih bilo 40. Podatke sem vzela iz tega glasila. Bolnikov je torej kar precej, kot sem že pokazala ta zemljevid Slovenije, če ne bi bilo Novo mesto tako na široko napisano, na drugi strani pa Sežana, potem dejansko vidimo, da je tukaj velika bela lisa na področju Notranjske. Ceste niso tako dobre, da bi rekli, da so lahko pacienti hitro v dializnem centru. Vemo, da gre za hribovito območje, za ne najboljše ceste, za dolgo pot in da so ti bolniki dejansko upravičeni do boljše, bolj enakovredne obravnave. Pacienti torej so, poleg tega je tudi problem prevozov, ki niso poceni, državo veliko stanejo. Po mojih informacijah, na katere so me opozorili tudi tisti, ki so vezani na te prevoze, pa so tudi pravilniki za prevoze precej ohlapni, velikokrat morajo pacienti dolgo časa čakati, zato da pridejo vsi pacienti na vrsto, ker se jih v istem vozilu pelje več hkrati, pravilniki so preohlapni pa tudi kontrola je vprašljiva. Zato menim, da bi bila posebna obravnava upravičena.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Gospa Julijana Bizjak Mlakar, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani prisotni! Gospa ministrica, v času vašega mandata se ni ustrezno poskrbelo za dostojne in varne delovne razmere zaposlenih, za takšno delo Inšpektorata Republike Slovenije za delo, da bi se preprečilo množično izkoriščanje zaposlenih in prekarno delo, za dostojno preživetje mater samohranilk in oseb, ki živijo v enočlanskih gospodinjstvih, za javna dela, s katerimi bi se omogočilo sposobnim za delo preživetje z lastnim delom, ni se poskrbelo za dostojne minimalne plače zaposlenih, v revščini živijo tisti, ki trdo delajo, in tudi njihove družine. Tako se tudi ni poskrbelo za dostojne socialne transfere. Vemo, da se z 297 ali 332 evri ne da preživeti, posebno če si brez premoženja in nimaš nobenih drugih dohodkov. Prav tako se ni poskrbelo za dostojne pokojnine upokojenih in tistih, ki se bodo upokojevali v prihodnje, ter za odpravo prikrajšanja zaradi preteklih zamrznitev pokojnin in invalidskih nadomestil. Naj omenim še nezadostne kapacitete v domovih za starejše, tako so družine prisiljene svoje starše, dedke in babice pošiljati v hrvaške domove za starejše, in še bi se dalo naštevati. Zanima me: Kje so bile ovire, da se je zanemarilo to najbolj pomembno področje socialne in delovne varnosti ter pokojninskega sistema? V parlamentu smo večkrat obravnavali izkoriščanje zaposlenih, vi pa ste govorili o potrebi po njihovi še večji fleksibilnosti. Opozarjali smo na neučinkovitost kadrovsko podhranjenega Inšpektorata Republike Slovenije za delo, pa se ni zgodilo skoraj nič. Opozarjali smo tudi na neumestno uvažanje delovne sile, ki pogosto dela v skoraj suženjskih razmerah. Vse to se je dovoljevalo. Čas vašega mandata tako zaznamujejo tudi naslednji podatki. V letu 2016 je pod pragom tveganja revščine živelo 280 tisoč naših državljanov, socialno izključenih pa je bilo 371 tisoč naših državljanov. Se vam ne zdi, gospa ministrica, da smo premajhen narod, da bi si smeli privoščiti socialno izključitev skoraj vsakega petega našega državljana? Od vseh 280 tisoč oseb, ki živijo pod pragom revščine, je v letu 2017 pod pragom tveganja revščine živelo tudi 83 tisoč upokojencev, od tega 57 tisoč upokojenih žensk in 26 tisoč upokojenih moških. To je skoraj 17 % vseh upokojenih. Revnih upokojencev je bilo kljub visoki gospodarski rasti v letu 2017 celo več kot leto pred tem. Hvala lepa za odgovore.
Ministrica dr. Anja Kopač Mrak, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovana poslanka, hvala za vprašanje. V času mojega mandata se je bistveno spremenilo stanje na trgu dela. Ko sem nastopila mandat, je bilo 125 tisoč brezposelnih, danes je podatek, da je 83 tisoč 282 ljudi registrirano brezposelnih. Pomembno pa je predvsem, da nas je aktivnih že skoraj 850 tisoč. Z našimi neposrednimi ukrepi v obdobju 2014–2016 se je zaposlilo 73 tisoč mladih, od tega neposredno z ukrepi ministrstva za delo 26 tisoč, kar je več kot ena cela generacija, ker se generacijsko namreč rodi približno 20 tisoč otrok. Z ukrepi aktivne politike zaposlovanja, kar je tudi Evropska komisija v zadnjem poročilu zelo jasno navedla, smo izboljšali stanje na trgu dela. Za aktivno politiko zaposlovanja smo v letih 2017 in 2018 namenili 190 milijonov evrov. Če me sprašujete za javna dela, smo v obdobju 2013–2018 vključili 34 tisoč 400 dolgotrajno brezposelnih oseb in za javna dela namenili 182,9 milijona evrov. Prvič smo podelili deficitarne štipendije za mlade na trgu dela, zagotovili smo reformo študentskega dela, s katerim študentje v povprečju dobijo 3 mesece pokojninske dobe na leto, z jamstvi za mlade smo v obdobju 2016–2020 namenili 300 milijonov evrov, to je 60 milijonov evrov letno, za ukrepe zaposlovanja mladih, s katerimi so dali tudi tiste številke, ki sem jih prej omenila. To je toliko, kot približno damo v raziskave in razvoj v Sloveniji. Glede pasivne socialne politike se zavedamo omejitev, zato smo prvič v samostojni Republiki Sloveniji uvedli ukrepe socialne aktivacije, ki so namenjeni dolgotrajnim prejemnikom denarne socialne pomoči in so usmerjeni predvsem k njihovemu opolnomočenju, kar je tudi usmeritev vseh evropskih socialnih politik. To se kaže tudi v podatkih, na področju socialne pravičnosti smo napredovali z 9. na 5. mesto, med 28 evropskimi državami. Denarno socialno pomoč smo dvignili za 30 evrov, rekli ste, da na zgolj 300 evrov, Vlada je sprejela predlog, zvišanje na 331. Boste rekli, da je to premalo – to pomeni 11,3-odstotno povišanje. Dobivam številna vprašanja, zakaj toliko. V skladu s svojimi pristojnostmi smo več čas ravnali tako, da smo zagotovili in zagotavljali čim bolj dostojno življenje vseh kategorij prebivalcev in prebivalk Republike Slovenije. Tudi minimalna plača, spomnite se glede na razprave, na podlagi mojega predloga in spremembe zakona je danes neto vrednost minimalne plače 638 evrov. Kar se tiče kakovosti življenja upokojencev, ne pozabite, sprejeli ste v Državnem zboru zakon, da je 500 evrov minimalna pokojnina. Zaradi tega ima danes 52 tisoč upokojenk predvsem, ker jih je dve tretjini, višjo pokojnino. S spremembami varstvenega dodatka, danes jih 17 tisoč prejema varstveni dodatek in približno 3 % še vedno upravičenci, delež teh raste, in to pomeni 80-odstotno povišanje starejših prebivalcev, kar je osnovni cilj, ker stopnja tveganja revščine starejših namreč ne pada, medtem ko je splošna stopnja tveganja revščine padla in je 13,9, pri čemer gre za podatke o dohodkih iz leta 2015 in bodo vsi naslednji, torej podatek za letošnje leto in naslednje, mnogo boljši. V evropskem kontekstu smo med državami z najnižjo stopnjo tveganja revščine. Kar se tiče revščine družin, je pa 11,9 % in je padla najbolj v vseh državah. Druga stvar, po kakovosti življenja družin nas vse mednarodne študije uvrščajo v vrh. Kar se tiče institucionalnega varstva, povezanega s starejšimi, ste omenili, da nismo zagotovili. Mi smo skupaj z Ministrstvom za zdravje, ker je namreč Zavod za zdravstveno zavarovanje pristojen za financiranje zdravstvene oskrbe v institucionalni oskrbi, razpisali 900 dodatnih mest, 224 jih je že podeljenih, kar se prej ni zgodilo kar mnogo let. Pripravili smo tudi druge pomembne programe tako na področju pokojnin kot staranja prebivalstva. Glede na to, da ste bili sami ministrica, bi verjetno za svoj mandat tudi uspeli našteti toliko številnih izboljšav na področju kulture. Hvala.
Mag. Julijana Bizjak Mlakar, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala lepa. Upam, da ne bo tole šlo na osebni nivo, ker bi bilo neprimerno. Omenili ste 5. mesto v poročilu o socialni pravičnosti v Evropski uniji za leto 2017, vendar pa je treba povedati, da je ta kazalec, to 5. mesto pridobljeno na osnovi treh področij: vašega področja, področja izobraževanja in področja zdravja. Če vam naštejem nekaj kazalcev iz tega poročila z vašega področja, je zadeva takšna, po stopnji dolgotrajne nezaposlenosti v letu 2017 je Slovenija na 18. mestu od 28 držav, kar je slabše kot v letih 2008 in 2011, v letu 2017 se je povečala stopnja nezaposlenosti in manj izobraženih glede na leto 2016, višja pa je tudi kot v letih 2008 in 2011, sicer je Slovenija po tem kazalcu na 15. mestu med 28 državami EU. Po zaposlovanju starejših pa je Slovenija na katastrofalnem 26. mestu med 28 državami, po tveganju revščine in socialne izključenosti starejših v letu 2017 je Slovenija na slabem 17. do 18. mestu med 28 državami v Evropski uniji, po stopnji nezaposlenosti je Slovenija na 16. do 18. mestu, kar je slabše kot v letih 2008 in 2011. 50 tisoč zaposlenih pri nas je živelo pod pragom revščine. To je posledica neaktivnosti oziroma premajhne aktivnosti vašega ministrstva na področju dviga minimalne plače. 46 tisoč mladoletnih otrok je leta 2017 živelo pod pragom revščine. Se zavedate, da bo njihovo otroštvo v revščini zaznamovalo te otroke za celo življenje? Ministrstvo je torej hudo zanemarilo skrb za starejše in druge osebe, ko ne zmorejo več skrbeti zase. Ravno to je tisto, kar se odraža tudi v teh kazalcih, ki sem jih [[izklop mikrofona]]
Ministrica dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Sicer nikoli ne bova prišli skupaj, zaradi tega ker sem jaz govorila o splošni številki in vi ste seveda navedli tiste, ki so slabše. To igro lahko povečujemo v nedogled. Dejstvo je, da se na trgu dela med dolgotrajno brezposelnimi delež povečuje, splošno število pada, ostajajo pa seveda tisti, ki so težje zaposljivi, zato so ukrepi aktivne politike zaposlovanja usmerjeni predvsem v te skupine. Žal rezultati pridejo veliko počasneje kot za druge skupine, pri mladih, kar smo ves čas govorili. Vendar je bilo, kljub temu da so neke objektivne omejitve, da delež dolgotrajno brezposelnih v strukturi brezposelnih oseb ostaja visok – ta je bil najvišji v letu 2014, kljub znižanju 2015 se je v 2016 ponovno dvignil, vendar je bilo – konec decembra 2017 med registriranimi brezposelnimi 43 tisoč 319 dolgotrajno brezposelnih, kar je za 8 tisoč 587 oseb oziroma 16,5 % manj kot decembra 2016. Poleg tega je delež usposabljanja dolgotrajno brezposelnih oseb, torej teh, ki so vključeni v usposabljanje, izobraževanje, višji kot povprečje EU – 8,1 v primerjavi s povprečjem EU, ki znaša 7,5. Evropska komisija, ki na splošno presoja Slovenijo v primerjavi z drugimi 28 državami, v petek je bilo predstavljeno poročilo, kaže izjemen napredek Slovenije na tem področju, kar se tiče splošnega stanja v državi. Ukrepe, ki sem jih navedla, smo številne sprejeli, vsekakor bi bilo super in najbolj idealno, če bi imeli minimalno plačo 800, 900, tisoč evrov, vendar je žal povprečna neto plača v Republiki Sloveniji malce čez tisoč evrov, in je to realnost gospodarskega sistema in drugih omejitev, ki so. Idealno bi bilo, če bi bil minimalni dohodek nad pragom tveganja revščine, vendar če – in tega nobena evropska država nima, če pogledate zadnje poročilo Evropske komisije o minimalnem dohodku, je Danska, ki ima minimalni dohodek na višini 60 % praga tveganja revščine, ki je izračunan na 40 % mediane, medtem ko je Slovenija v skupini takoj pod Dansko z državami, ki imajo relativno radodaren sistem minimalnega dohodka. Žal je to situacija, v kateri so vse evropske države. Seveda to ne pomeni, da ljudje, ki so na minimalnih dohodkih, ne živijo težko, vendar, prosim, bodite toliko realni, da vsaj priznate, da je bilo nekaj truda skupaj napravljenega, saj ste vi vse te zakone sprejeli. Seveda bi lahko bilo kje tudi kaj več, s tem, da pa ni bilo storjeno nič, pa se ob koncu mandata, ob tem, da ste bili 2 leti moja kolegica na Vladi, da ste članica koalicije, enostavno težko strinjam. Hvala.
Gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar, imate besedo za postopkovni predlog, izvolite.
Hvala lepa. Nikakor ni bilo rečeno, da se ni zgodilo nič, vendar je moja dolžnost tudi kot poslanke, da izpostavim področja, kjer se pa res ni naredilo nič, in to je še posebej področje starejših in vsega tega, kar sem prej naštela, ob tem, da ste se kitili s 5. mestom, ki ni ravno zasluga vašega ministrstva, pač pa zasluga področja izobraževanja. Dejstvo je, da – tudi danes smo slišali gospoda dr. Mira Cerarja, ki je imel polna usta, kako vsi skrbijo za revnejše prebivalce, posebej še za upokojene, vendar – če pogledamo tiste zakone, ki smo jih vložili, da bi resnično popravili stanje na tem področju, to se pravi zakon o demografskem skladu, o povišanju vdovskih pokojnin, zakon, s katerim upokojenim odpravljamo prikrajšanja zaradi zamrznitev pokojnin v času krize, jih ni podprla nobena parlamentarna stranka. Brez glasu proti pa je zadnji zakon, ki sem ga omenila, podprl Državni svet. Nasprotno je bila predlagana bela knjiga, s katero bi se položaj upokojenih še poslabšal. Nekako torej ugotavljam, da imajo pred volitvami vsi polna usta različnih obljub za vse različne sloje prebivalstva, ko so volitve mimo, se pa na to bolj kot ne pozabi. Tudi zaradi tega želim napovedati, da bo naša stranka vstop v prihodnjo koalicijo pogojevala s prej naštetimi zakoni Desusa, ki bodo odpravili tudi pretekla prikrajšanja upokojenih. Res pa lahko rečem, da smo kljub temu uspeli upokojenim zagotoviti redna in izredna usklajevanja pokojnin. Sama nekako ne morem verjeti, da bi se dalo v preostanku mandata ministrice, ki bo imela tudi omejena pooblastila, urediti vse tisto, česar se ni moglo urediti v času, ko je gospa ministrica še imela polna pooblastila. Tudi zato ne bom predlagala razprave o odgovoru gospe ministrice. Hvala lepa.
Gospa Julijana Bizjak Mlakar, ob tej priložnosti naj vam povem, da gre za zlorabo, kakorkoli že, brez podanega predloga, ampak zadnja seja je, bomo tolerantni do tovrstnih stvari. Gospod Jan Škoberne bo postavil poslansko vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen ter ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite gospod Škoberne, imate besedo.
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. Namenoma se bom izvzel iz plesa zadnjih dni, ko znotraj zdaj že bivše koalicije skušamo povedati, kdo je naredil kaj več narobe, mislim, da je eden izmed pomembnih dosežkov te vlade in te koalicije umestitev tretje razvojne osi v prostor, to je nekaj, kar so poskušale mnoge koalicije in vlade pred nami, žal neuspešno. Proces je bil izjemno zahteven ravno zaradi tega, ker umeščamo izjemen infrastrukturni in logistični objekt v prostor, posegamo v krajino, v življenja ljudi. Tudi zaradi tega in številnih nasprotovanj in želja je ta dosežek te koalicije in vlade toliko večji. Na nek način si, kljub temu da je zadnja seja, upam trditi, da se proces ne bi smel zaustaviti, da mora teči naprej tako s finalizacijo kot z odkupom zemljišč in tako naprej. V luči tega bi želel obema ministroma postaviti vprašanje predvsem zato, da bodo tudi ljudje, ki jih to najbolj zadeva, torej v prostoru, kamor se tretja razvojna os umešča, vedeli, kako uspešno in v kolikšni meri so bile upoštevane tudi njihove želje, njihove pripombe, njihovi pogledi na to, kako, kam in pod kakšnimi pogoji naj se ta cesta umesti. Posebej bi prosil za naslednje informacije, če je to mogoče. Zanima me: Kaj se dogaja s predlogi Krajevne skupnosti Konovo glede priključka na Selu? Kaj se dogaja s predlogom za dodatno protihrupno ograjo okoli Pesja? Ali napredujemo, kar se tiče zahtev, ki jih ima Občina Šmartno ob Paki in so relevantne, ker cesta tam najbolj poseže v krajino? Razumem, da vseh teh odgovorov, ker je bilo pripomb zelo veliko, morda ne bo mogoče podati glede na moje vprašanje, in bom hvaležen tudi, če to bolj specifično informacijo pridobimo kasneje. Se mi pa zdi pomembno, ker ob tem, ko se neka ekipa poslavlja, morajo ljudje ravno zaradi tega, ker smo tudi kot koalicija povedali, da bomo ta objekt umeščali v prostor čim bolj in skladno z njihovimi željami, življenjskimi potrebami, vedeti in imajo pravico vedeti, kje ta trenutek so, da ne bo potem morda kakšnih presenečenj z nastopom naslednje ekipe. Skratka, na nek način še podvprašanje. Zanima me tudi: Kako uspešni smo bili v Šmartnem ob Paki? Ali bomo uspeli pokriti tiste temeljne želje in pričakovanja čez Goro Oljko, v Pesju? Kako kaže s povezovalno cesto pri Konovem? Kot že rečeno, mislim, da lahko v imenu vseh, za katere je ta projekt pomemben, vendarle rečem tudi hvala za uspešno sodelovanje.
Ministrica gospa Irena Majcen, izvolite, imate besedo kot prva.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana poslanka, spoštovani poslanci! Spoštovani poslanec Jan Škoberne, hvala za vprašanje. Dejstvo je, da so se predlogi za umestitev tretje razvojne osi začeli v letu 2004, ker pa je celotna prometna povezava dolga več kilometrov, so se pripravljalni akti razdelili na več posameznih enot. Kako smo bili uspešni v tem mandatu? Upam si trditi, da celo uspešni. Ministrstvo za okolje in prostor vodi postopke sprejemanja Državnega prostorskega načrta, Vlada sprejme. Seveda igra tu kar precejšnjo vlogo tudi investitor. Res je, da je Vlada v letu 2012 sprejela DPN za avtocesto Ljubljana–Obrežje pri Novem mestu do priključka Maline, v letu 2013 državno cesto od priključka Velenje jug do priključka Slovenj Gradec jug, naša vlada pa je sprejela leta 2017 DPN za avtocesto Šentilj–Koper pri Šentrupertu in priključek Velenje in v istem letu sprejela DPN tudi za državno cesto od priključka Maline do Metlike oziroma priključka Črnomelj jug. To pomeni, da smo se trudili uravnotežiti sprejemanje DPN-jev na obeh oseh. V pripravi in posledično potem v sprejemanju so še državni prostorski načrti za državno cesto med Holmcem in priključkom Otiški Vrh, državno cesto med priključkom Slovenj Gradec jug in Dravogradom z obvoznico, državno cesto za avtocestni priključek Maribor–Ljubljana in avtocesto pri Novem mestu in za državno cesto od priključka Črnomelj jug do Vinice. Ker je postopek umeščanja interdisciplinaren, je proces kompleksen. Če se samo spomnimo razprave krajanov, vsaj jaz se je zelo dobro spomnim, v Laškem, ko je ta razprava med krajani dala vedeti, da naj se tretja razvojna os Laškega izogne, bi povedala, da se pri samem načrtovanju v veliki meri upoštevajo pripombe krajanov, na žalost pa, če bi upoštevali vse pripombe, potem DPN-jev sploh ne bi mogli sprejemati. To je realnost sprejemanja državnih prostorskih aktov, da je v nekih primerih treba, bi rekla, preseči to nezadovoljstvo. Hvala.
Minister dr. Peter Gašperšič, izvolite, imate besedo.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi poslancu gospodu Škobernetu za postavljeno vprašanje. Tudi jaz bi izrazil zadovoljstvo, da smo v tem mandatu vendarle naredili ogromen premik na razvojnih oseh, da je bil sprejet ta manjkajoči Državni prostorski načrt od avtoceste do Velenja, da je bil sprejet tudi Državni prostorski načrt od priključka Maline do Metlike, da pa se seveda še nadaljuje umeščanje v prostor, to, kar je že ministrica rekla, se pravi od Otiškega Vrha proti Holmcu in od Slovenj Gradca proti Dravogradu. Tudi tu so še pomembne naloge. Mi smo prav v ta namen, da te zadeve potekajo čim bolj tekoče in čim bolj z roko v roki z lokalnimi skupnostmi, sklenili kar nekaj protokolov, na severu z vsemi tangiranimi lokalnimi skupnostmi, torej občinami, in tudi na jugu z občinami Novo mesto, Semič, Metlika in Črnomelj. Prepričan sem, da edino na ta način lahko pridemo do rešitev, ki so v prostoru prave, ki zagotavljajo vse tiste razvojne cilje, ki jih zasleduje država, pa tudi vse potrebe, ki jih zagovarjajo in potrebujejo lokalne skupnosti. Mislim, da smo tukaj v vseh primerih našli neko uravnoteženo rešitev, seveda se pa, tako kot je že ministrica povedala, vsemu žal ne da ugoditi. Za konkretna vprašanja, ki ste jih namenili, danes ne bi imel točnih odgovorov. Vem, da smo z občinama Braslovče in Šmartno ob Paki sklenili posebne protokole, s katerimi smo opredelili tudi te lokalne ukrepe, na pamet pa ne vem za zadeve, ki ste jih spraševali. Vem, da se bodo v okviru načrtovanja, ki se bo zdaj že začelo delati za tretjo razvojno os, načrtovale tudi navezovalne ceste, kot je navezovalna cesta Letuša, tudi številne druge lokalne ceste in kolesarske steze. Skratka, vse to so zadeve, ki prinašajo velike koristi tudi za lokalno okolje. Hvala lepa.
Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem. Mag. Marko Pogačnik bo postavil poslansko vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc. Izvolite, mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovana ministrica, v nadaljevanju bi vam želel zastaviti naslednje vprašanje: Kdaj bo vzpostavljena informacijska podpora za sistem izdaje dovoljenj za prodajo tobačnih in povezanih izdelkov? Po mojem vedenju ta sistem in ta pravilnik še ni vzpostavljen. Zakon o omejevanju uporabe tobačnih in povezanih izdelkov je začel veljati že meseca marca lani in po tem zakonu 48. člen določa, da bi ministrica za zdravje morala v šestih mesecih od uveljavitve zakona, to je do 11. 9. 2007, pripraviti pravilnik, ki podrobneje določa pogoje glede prodaje ter postopke in načine elektronske oddaje vlog. Industrija, ki je tukaj notri vpletena, je tudi precejšen polnilec državnega proračuna s strani trošarin. Zato me glede na to, da zamujate že več kot šest mesecev, zanima: Kaj so razlogi za to zamudo? Ali mogoče razmišljate celo o podaljšanju rokov, ki tukaj veljajo za tobačno industrijo? Hvala.
Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Še enkrat hvala za besedo. Hvala tudi gospodu poslancu Pogačniku za vprašanje. Res je, da Zakon o omejevanju uporabe tobačnih in povezanih izdelkov določa, da je treba pridobiti dovoljenje za prodajo. S tem bo mogoče vzpostaviti nadzor nad prodajalci tobačnih izdelkov in učinkovito izvajati zakonodajo s tega področja, predvsem oglaševanja prodaje teh izdelkov mladoletnim. Zaradi tega so bila s tem zakonom tudi uvedena dovoljenja, ker želimo s tem zagotoviti, da bodo to dovoljenje imeli le tisti, ki bodo spoštovali ta zakon. Naj povem, da so bili na osnovi tega zakona izdani že štirje pravilniki. Dovolite, da jih na kratko naštejem in na koncu povem tudi, kaj se pri posameznem pravilniku trenutno počne. Res je, kot je pravilno ugotovil gospod poslanec, da je v 32. členu tega zakona določeno, da morajo vsi, ki prodajajo tobak in tobačne ter druge povezane izdelke, pridobiti dovoljenje za prodajo, na katerega se plača upravna taksa, to je 18 evrov, dovoljenje za prodajo pa velja 5 let. Pravilnik o dovoljenjih za prodajo tobačnih in povezanih izdelkov, ki bo določal podrobnejše pogoje glede sistema izdaje dovoljenja, je v pripravi in bo v kratkem dan v javno razpravo. Naj povemo, da istočasno pripravljamo tudi program, ki se testira, ker želimo slediti zahtevi, da bomo zavezance za to dovoljenje čim manj administrativno obremenjevali. Zaradi tega skupaj z Ministrstvom za javno upravo pripravljamo popolnoma nov informacijski program oziroma podporo za oddajo teh vlog in pridobitev dovoljenj. Vloge bodo dostopne preko portala e-VEM tako za podjetja kot za samostojne podjetnike. Oddaja vloge bo potekala v okviru informacijskega sistema Jedro elektronskih postopkov, imenovanega JEP, ki je, kot sem že dejala, v postopku testiranja. V sistem se bo možno prijaviti zelo hitro in enostavno in tako dobiti to dovoljenje. Ministrstvo bo na svojih spletnih straneh, na spletnih straneh Trgovinske zbornice Slovenije in preko Obrtno-podjetniške zbornice, ko bo ta sistem preverjen, končana faza testiranja, pozvalo že vse sedanje prodajalce k pridobitvi te vloge oziroma k oddaji te vloge in takrat bodo podana tudi vsa podrobnejša navodila za vzpostavitev tega. Vemo, da naj bi ta dovoljenja začela veljati oziroma bodo potrebna 11. novembra letošnjega leta. Vsi, ki imajo že danes to dovoljenje, ga bodo lahko tudi po tem datumu dobili in opravljali dejavnosti. Pravilnik bo torej v kratkem v javni razpravi, program se testira, in takoj ko bo zaključen, bo pravilnik objavljen in bo to spet ena nova administrativno prijazna aplikacija za vse tiste, ki potrebujejo to dovoljenje. Hvala.
Mag. Marko Pogačnik, imate besedo, da zahtevate obrazložitev odgovora.
Spoštovana ministrica, ta vaš odgovor je bil zelo podoben vašemu štiriletnemu vodenju tega ministrstva. Ta odgovor je bil v prazno, brez vsebine in brez vsega. Spoštovana ministrica, jaz sem vas spraševal, zakaj vi kot resorna ministrica zaostajate s pravilnikom že več kot šest mesecev. Podali mi niste niti enega odgovora. Povedali ste pač, da nekaj bo, da se nekaj pripravlja, ampak tukaj zadaj je industrija, ki polni slovenski proračun s približno 450 milijoni evrov trošarin letno. To predstavlja več kot 5 % bruto domačega proizvoda. Sam zakon narekuje industriji, da morajo zaprositi za dovoljenje najkasneje 11. 5. 2018, danes pa sploh še ne vedo, na osnovi česa naj zaprosijo za ta pravilnik. Spoštovana ministrica, po zakonu in 48. členu bi morali pripraviti ta pravilnik vi, in to ne včeraj ali pa jutri, pred več kot 6 meseci. Spoštovana ministrica, zamujate z davčno reformo, zamujate s pravilniki, zamujate z vsem. V štirih letih niste naredili praktično nič, iz zamude v zamudo, trpijo pa tukaj predvsem državljanke in državljani Republike Slovenije s čakalnimi vrstami v zdravstvenem sistemu. Pod vprašaj vzpostavljate še industrijo, ki polni slovenski proračun s trošarinami z več kot 450 milijoni evrov letno. Še imate priložnost, da odgovorite.
Gospa ministrica, imate besedo, izvolite.
Hvala. Ko je gospod poslanec govoril, da zamujam z davčno reformo, je bil to verjetno lapsus, ampak ne bom zdaj tega izkoristila, da bi govorila o tem, kaj si predstavljajo pod davčno reformo. Zakon o tobaku in tobačnih izdelkih ima pripravo številnih pravilnikov. Naj povem, da smo jih več kot polovico, tiste, ki smo jih lahko, že izdali in so bili objavljeni v Uradnem listu. Tako kot sem povedala, nihče ne bo ostal brez možnosti pridobitve dovoljenja za prodajo, 11. november je še kar oddaljen datum. Morate pa vedeti, da bo možno napisati podrobna navodila v pravilniku takrat, ko bo program stestiran, ko bo v celoti deloval in bodo odpravljene vse eventualne pomanjkljivosti. To delamo skupaj z Ministrstvom za javno upravo. Moram povedati, da je to spet nekaj popolnoma novega v slovenskem prostoru, zaradi tega je tudi ta zamuda pri enem pravilniku. Vsi ostali pravilniki pa so bili izdani tako, kot piše v zakonu, razen enega, tistega, pri katerem je potrebna še notifikacija pri Evropski komisiji.
Mag. Marko Pogačnik, imate besedo za postopkovni predlog.
Spoštovani predsedujoči, hvala še enkrat za dano besedo. V skladu s pravilnikom predlagam, da se o tem opravi javna razprava. Spoštovana ministrica, še enkrat opozarjam, gre za industrijo, ki polni slovenski proračun z več kot 450 milijoni evrov trošarinskih dajatev letno. In spoštovana ministrica, vi ste bili predlagateljica tega zakona, vaše ministrstvo je bilo na koncu koncev predlagatelj tega zakona, in vaša vlada. Sami ste si spisali zakon, sami ste v zakonu napisali roke in roke zdaj tudi, bi rekel, načrtno kršite oziroma zamujate. Zamujate s tem rokom, tako kot ste zamujali v teh štirih letih vašega vladanja na tem ministrstvu. Res je bil moj lapsus, namesto davčne reforme zdravstvena reforma, ki ste jo obljubljali in je niste naredili. In da dandanes rečete, vse se bo naredilo – sami ste spisali ta zakon! Mi smo vas takrat opozarjali, ali je to licenciranje ustrezno. Zdaj ste rekli, da bo to unikum v Evropski uniji, če sem vas jaz prav razumel. Če vi pripravljate nek unikum, kako naj potem industrija, ki bo podvržena temu licenciranju, ve, česa se boste vi v tem pravilniku spomnili? Spoštovana ministrica, prepričan sem, da bi bila nujno potrebna javna razprava, kajti – koliko gospodarske škode zaradi vaših zamud lahko utrpi slovenski proračun? Na to vprašanje mislim, da bi bilo smiselno dati odgovor. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Gospa Anita Koleša bo postavila poslansko vprašanje ministru za kulturo gospodu Antonu Peršaku.
Gospod podpredsednik, hvala lepa. Gospod minister, deset dni nazaj sta na vas in vaše ministrstvo naslovila odprto pismo dekana Akademije za glasbo prof. Marko Vatovec in direktor Javnega sklada Republike Slovenije za kulturne dejavnosti mag. Marko Repnik. Odprto pismo ima pomenljiv in zaskrbljujoč naslov: Konec slovenskega vrhunskega zborovstva? Na srečo je na koncu tega stavka še vedno vprašaj, oba pisca pa seveda zelo skrbi, ali ni morda že prišel čas, ko bomo ta vprašaj izbrisali. Več kot 15 let sem delala v kulturi, tudi s pevskimi zbori, in lahko rečem, da je bilo to delovno in ustvarjalno druženje s pevci eno najbolj kreativnih na področju ljubiteljske kulturne dejavnosti. Toliko pozitivne energije, ki mestoma prerašča v izjemno ustvarjalnost in kakovostno delovanje, težko najdeš v življenju nekega kulturnega okolja. Dejstvo je, da je slovensko zborovstvo zgodba o uspehu. Z dvema milijonoma prebivalcev smo svetovni šampioni v množičnosti zborovskega organiziranja in v vrhu kakovosti izvajanja zborov, tudi že zelo zelo prepoznavni po vrhunskih skladateljih, ki ustvarjajo tovrstno glasbeno literaturo. Zdaj pa se naenkrat soočamo z dejstvi, ki nas lahko samo žalostijo in nas opominjajo, kako hitro lahko zapravimo nekaj, kar smo gradili več desetletij. Za tiste, ki morda tega odprtega pisma ne poznajo, naj preberem oziroma predstavim samo uvod: »Trend opuščanja finančne podpore vrhunski zborovski dejavnosti s strani Ministrstva za kulturo se je začel že pred leti, pred štirimi leti je bil v sofinanciranje sprejet samo še en zbor iz nabora izjemnih zasedb z vidnimi in jasno merljivimi mednarodnimi uspehi. Letos je z rezultatom štiriletnega javnega razpisa sofinanciranja javnih kulturnih programov trend dosegel skrajno točko s popolnim izbrisom celotne dejavnosti iz sofinanciranih programov, kar je v popolnem nesoglasju z vrhunskimi dosežki na tem področju.« Gospod minister, zanima me: Kako odgovarjate na to odprto pismo? Hvala lepa.
Minister Anton Peršak, izvolite, imate besedo.
Spoštovana gospa poslanka, najprej hvala za vaše vprašanje. Naj takoj na začetku povem, da smo bili na ministrstvu nekoliko presenečeni ob seznanitvi s tem javnim pismom, ki ste ga citirali in ki nosi nekoliko apokaliptičen naslov, Konec slovenskega vrhunskega zborovstva? Na Ministrstvu za kulturo se zagotovo zavedamo pomena, ki ga ima zborovstvo znotraj ljubiteljskih dejavnosti pri nas. Ta dejavnost predstavlja izjemno bogatitev slovenske kulture, združuje pristen slovenski izraz in množičnost, praviloma, kot vemo, ne na škodo kvalitete in ustvarjalnosti. Skratka, tokrat govorimo o delu zborovske dejavnosti, ki se dogaja v okviru ljubiteljske dejavnosti, obstajajo pa, kot vemo, tudi poklicni zbori, ki ravno tako uspešno delujejo in prispevajo k razvoju zborovskega petja v Sloveniji. Ministrstvo mora zanikati navedbe, da prihaja do opuščanja finančne podpore vrhunski zborovski dejavnosti. Seveda je ministrstvo pri dodeljevanju sredstev vezano na javne razpise in javne pozive, ki jih izvaja skladno z Zakonom o uresničevanju javnega interesa za kulturo. Na javnih razpisih si med seboj konkurirajo številni prijavitelji, avtorji in izvajalci različnih zvrsti glasbe, na tem področju gredo na vseh razpisih skupaj te prijave tudi v stotine. Javni razpisi so odprti za vse, ki izpolnjujejo pogoje, sofinancirani pa so lahko programi ali projekti, ki prejmejo najvišje ocene strokovne komisije. Ta prag je na javnih razpisih Javnega sklada za kulturne dejavnosti nekoliko nižji in številni zbori na razpisih javnega sklada uspešno kandidirajo za sredstva. Še vedno. Na podlagi javnega razpisa ministrstva ali javnega poziva se financirajo programi oziroma projekti, ki so v postopku izbire v skladu s kriteriji ovrednoteni najvišje. Na področju glasbe je bilo v okviru zadnjega programskega razpisa za izbor javnih kulturnih programov na področju umetnosti za čas od 2018 do 2021 izbranih 8 projektov, med katerimi žal tokrat res ni bilo nobenega zbora, vendar pa je ministrstvo poleg tega razpisa objavilo tudi večletni projektni razpis in enoletni projektni razpis, na katerega so se lahko ravno tako prijavili tudi zbori. Vsak razpis tako pomeni tudi priložnost za vse prijavitelje, da s kvalitetno prijavo pridejo do sofinanciranja svoje dejavnosti in možnosti za nove uspehe na področju svojega delovanja. Naj dodam, da je bilo dosedanje sodelovanje z Javnim skladom za kulturne dejavnosti vsa leta vzorno, sredstva za ljubiteljsko dejavnost pa se v zadnjih letih postopoma nekoliko povečujejo, za letos znašajo 4 milijone 59 tisoč evrov, in programska sredstva, vsaj ta, ki jih javni sklad razpiše za programe končnih upravičencev, znašajo blizu 550 tisoč evrov. Ministrstvo za kulturo je tako že leta 2015 poleg rednih sredstev za delovanje sklada namenilo dodatnih 50 tisoč evrov tudi za delovanje Akademskega pevskega zbora Tone Tomšič in Akademske folklorne skupine France Marolt. Oba prijavitelja sta takrat zaradi slabo pripravljenih vlog izpadla iz programskega financiranja. Javni sklad pa znotraj predlaganih dejavnosti sam razpolaga s sredstvi, ki jih prejema z letno odločbo ministrstva, predvsem pa sam določa programske prioritete. Pomen zborovskega petja je lani prepoznala tudi Vlada Republike Slovenije, ki je na predlog Ministrstva za kulturo potrdila sofinanciranje evropskega zborovskega festivala Europa Cantat, ki bo julija 2021 potekal v Ljubljani. Vlada bo za izvedbo festivala v času do leta 2021 namenila skupaj skoraj milijon evrov. Skratka, možnosti za pridobitev sredstev na podlagi razpisov javnega sklada in še nekaterih razpisov ministrstva še vedno obstajajo.
Gospa Anita Koleša, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Samo toliko, tudi sama sem seznanjena z nekaj malega povišanja sredstev za razpise Javnega sklada Republike Slovenije za kulturne dejavnosti, vendar gre tu bolj ali manj za neke dodatne projekte, ki so pač povezani tudi s stroški v višinah, o katerih ste sami govorili, zato vseeno menim, da je bilo temu področju, torej področju zborovstva, vendarle v tem obdobju namenjenih premalo sredstev v vsakem primeru, pa tudi v luči tega, kar ste mi omenili na koncu, in sicer da bo čez nekaj let pri nas ena zelo velika zborovska prireditev. Na nek način mi je res v zadoščenje vsaj to dejstvo, da ste sprejeli odločitev, da bomo leta 2021 gostili tako velik festival, kot je Europa Cantat. Dogodek bo, za tiste, ki morda ne veste, pripeljal v Slovenijo okoli 4 tisoč pevcev in poznavalcev zborovskega petja z vsega sveta. Tega se tudi sama izredno veselim in upam, da se bo zgodilo, da bomo bistveno bolje promovirali ta izjemni kulturni dogodek, saj smo morda to priložnost zamudili takrat, ko smo bili prestolnica Evrope oziroma je bilo eno izmed slovenskih mest. Omenili ste že nek finančni vložek, ki naj bi bil v ta namen, bi pa morda bilo prav, gospod minister, da bi omenili še, ali so v zvezi s tem projektom še kakšne dodatne aktivnosti oziroma aktivnosti, ki so bile sprejete na Vladi, zato ker si pa resnično želim, da bi ne glede na to, kar smo zdaj slišali s strani piscev tega pisma, da zanemarjamo zborovsko dejavnost, vendarle ta dogodek pripravili tako, kot se za državo Slovenijo spodobi, torej državo, kjer zelo zelo cenimo zborovsko petje in imamo zelo dobro organizirane zbore. Hvala lepa.
Minister Anton Peršak, imate besedo, izvolite.
Glede na to, da je poslanka gospa Koleša v bistvu povedala mnenje, lahko samo dve stvari dodam. Ena je ta, da vsi vemo, da so sredstva za kulturo v zadnjih petih, šestih letih do leta 2016 precej padla, praktično za 30 %, in to predvsem na račun programov, zato ker sredstev, ki so namenjena izvajanju programov javnih zavodov, kjer gre predvsem za plače, seveda ni bilo mogoče v enaki meri krčiti. Z letom 2017/2018 se tudi proračun za kulturo do neke mere že popravlja in del tega je tudi to, da za Javni sklad za kulturne dejavnosti zaenkrat sicer še malo, ampak vendarle že nekoliko povečujemo sredstva in s tem tudi sredstva za programe, ki se financirajo skozi sklad. Kar zadeva zbore, zlasti te najkakovostnejše, bo še en razpis, predvidoma v kratkem, s katerim bo vsaj tistim zborom, ki zelo veliko delujejo na področju medkulturne izmenjave, če lahko tako rečem, se pravi, da promovirajo slovensko zborovsko kulturo tudi zunaj meja Slovenije, dana še neka dodatna možnost za prijavo. Kar zadeva pa Europo Cantat, ne gre samo za to, da so namenjena neka sredstva, s sklepom Vlade so tudi že začrtane osnovne organizacijske naloge in tako naprej, tako da sem prepričan, da bo tudi ta dogodek dostojno organiziran, predvsem pa bo pomenil velik dogodek že zaradi števila zborov in pevcev, ki bodo sodelovali. Hvala.
Gospod Žan Mahnič bo postavil poslansko vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Hvala. Kolegice in kolegi, spoštovana gospa ministrica! Ker je konec mandata, je dobra priložnost, da pogledamo, kaj je bilo narejeno. Žal na koncu ugotovimo, da je bilo narejenega bore malo. Osredotočil se bom na področje mladih. Da ne bom govoril na pamet, bom kar prebral, kaj ste zapisali, kaj se bo počelo v mandatu vlade Mira Cerarja. Okrepili boste nadzor nad izvajanjem ukrepov za zaposlovanje mladih, zagotovili pogoje za dostop do prvega stanovanja za mlade in mlade družine, organizirali podporo Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje za aktivno iskanje nove službe za mlade že v času odpovednega roka, izboljšali mehanizme za aktivno iskanje prve zaposlitve, nadgradili kompetence ljudi, zadolženih za reševanje problematike mladih brezposelnih. Konkretni ukrepi za to so: Vse na enem mestu, karierni inkubator za aktivno vključevanje mladih na trg dela in pridobivanje izkušenj na nivoju poklicnih in srednjih šol, cenovno dostopnejši vrtci za mlade, vavčerski sistem za opravljanje obveznega pripravništva in praks, stanovanjske zadruge, študentska digitalna knjižnica za beleženje neformalnih delovnih izkušenj mladih, integracija kariernih inkubatorjev v redni šolski sistem na vseh nivojih, ugodni krediti za nakup ali obnovo starejših hiš na podeželju in prevzemanje kmetij za mlade in pa javna dela za brezposelne mlade na podeželju z namenom oživljanja kmetij in kulturne dediščine. To ne spada vse pod vaš resor, glede na to, kar sem prebral, bi moral zagotovo vključiti še ministrico za okolje, ki je bolj pristojna za stanovanjske zadeve, ministra za kmetijstvo, ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ampak vi kot ministrica za izobraževanje nekako bdite nad položajem mladih, ne nazadnje ste tudi v predsedniški kampanji dali velik poudarek na to, da bi mladim dali pravico že s 16. letom, to sem sicer, potem ko ste neuspešno kandidirali, pogrešal, da bi kot ministrica kaj naredili na tem področju, zagotovo bi se dalo, da bi vsaj vaša stranka potem ta predlog tudi vložila v proceduro. Gospa ministrica, če ostaneva samo pri tem, kar je bilo našteto, me zanima: Kaj je bilo v mandatu te vlade, konkretno tudi v treh letih – mislim, da so bila tri leta – kolikor ste bili ministrica, storjeno? Kako je s pripravništvom? Vemo, da ste večkrat zavrnili predlog, ki smo ga predlagali v Poslanski skupini SDS. Predvsem me zanima tudi: Kako je s sledenjem odločbi Ustavnega sodišča glede financiranja osnovnih šol? To so nekatera vprašanja, ki me zanimajo, kaj ste na tem področju naredili v tem mandatu.
Ministrica dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani kolegi, kolegica in seveda poslanke, poslanci! Premalo minut bo zdajle na voljo, da povemo, kaj vse je bilo storjenega na področju mladih, se bom pa resnično osredinila predvsem na izobraževalno-razvojni del, ne pa toliko na aktivno politiko zaposlovanja, ki je v pretežni domeni ministrstva za delo v sklopu vseh ukrepov na področju zaposlovanja. Naj pa vendarle povem, da smo ena izmed evropskih držav, ki je najbolj zmanjšala ravno nezaposlenost mladih v zadnjih treh letih, in to je eden od tistih res kakovostnih ukrepov, ki so posledica ne le gospodarske rasti, ampak predvsem podlag, ki so botrovale zaposlovanju mladih. Naj začnem s točko VEM za mlade. Tudi to je bil eden od dogovorov, kako lahko mladi hitreje, s tremi kliki, kot temu rečemo, pridejo do vseh informacij tako glede zaposlovanja kot glede stanovanjske politike in glede štipendiranja študentskega dela. Hkrati je bila naša zaveza tudi, tega niste izpostavili, dostopnejši vrtci, predvsem za mlade družine. To zavezo smo izpolnili – se opravičujem, če ste – saj veste, da nam narašča delež vključenosti tudi zaradi ukrepov, ki so povezani s plačevanjem vrtčevskih obveznosti oziroma vključevanjem otrok, še posebej ko gre za mlade družine. Pa ne le to, tudi za tiste bolj ranljive skupine, ki res potrebujejo ustrezne umestitve in socializacijo, kot so recimo Romi, socialno ogrožene družine in tako naprej. Veste, da tudi uvajamo nov koncept socializacije ob prehodu v osnovno šolo. Ker ste že ravno omenjali tudi osnovnošolski del, ZOFVI je končal tukajle v parlamentu, z ustreznimi ukrepi. Še vedno mislimo, da so bili pravi, da so bili tudi ustrezno namenjeni predvsem za razvoj in rast ter vključevanje mladih. O pripravništvu sem danes že razlagala v uvodnem vprašanju gospoda poslanca Luke Mesca, podala tudi že vse podatke glede pripravništva in tudi sistematičnega zaposlovanja na področju osnovnega šolstva in vrtcev, kajti zaposlujemo ne le učitelje, ampak tudi pomočnike vzgojiteljev, tudi zato ker imamo zdaj že v tem letu eno celo novo generacijo v osnovnih šolah. Področje vajeništva je tisto, ki je bilo tudi zavzeto in nanizano kot eno od področij, sicer pod vavčarskim sistemom, naj povem, da smo ga uvedli, da je res, da je to v prvih korakih, da pa pripravljamo tudi ustrezne kampanje za spodbudo, da bi mladi razumeli, kaj pravzaprav vajeništvo v resnici pomeni, da se znebimo tega slabšalnega prizvoka. Da je v resnici poklicno izobraževanje že bolj zanimivo, kaže tudi porast v zadnjih treh, štirih letih, kajti pri posameznih poklicnih skupinah se prav v srednjih šolah, srednješolskih centrih dviguje vpis na poklicnem delu. Kar se tiče štipendiranja in kreditov, naj najprej omenim poseben program na ministrstvu za kmetijstvo za mlade kmete, izjemno uspešen tudi za podjetnost in podjetništvo na kmetijskem področju, in sicer je bilo dodeljenih več kot 12 milijonov evrov in zelo veliko prenosov družinskih kmetij na mlajše, tiste, ki sedaj vodijo kmetije. Kadrovske štipendije, več kot 3 milijoni sredstev za sofinanciranje kadrovskih štipendij, moram pa poudariti nekaj, da se ne izčrpajo vse štipendije, še posebej ne na deficitarnih poklicih, kar skušamo zdaj spodbujati s poklicnimi ozaveščanji, z ozaveščanji, kaj ti poklici pomenijo. Beleženje delovnih izkušenj mislim, da je zelo pomembno, tudi v pripravi na pripravništva, v prvih vstopih na trg dela, zdaj smo na novo uvedli tudi evidenco študentskega dela, s katero se beležijo delovne izkušnje. Tisto, kar pa je morda še bolj pomembno, pa je to, da v okviru evropskih projektov – verjamem, da zdaj ni časa, da gremo od projekta do projekta – namenjamo 170 milijonov evrov prav za področje mladih, bodisi da gre za prve zaposlitve, bodisi da gre za socializacijo, bodisi da gre za nacionalne mreže delovanja mladih, mladinske organizacije in tako naprej. Hvala.
Gospod Žan Mahnič, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Kar se našteli, drži v primeru ukrepov. Kar se tiče rezultatov, je situacija malo drugačna. Res je, da se je mogoče najbolj v Evropski uniji znižala brezposelnost med mladimi, ampak niste pa povedali, da je Slovenija na samem repu po uspešnosti črpanja evropskih sredstev. Če pogledamo države, ki so manjše od nas, ki imajo ravno tako takšne programe, so počrpale desetkrat več kot mi. Da ne govorimo o tem, da 8 tisoč mladih letno odide v tujino, krat 4 leta je to 32 tisoč. Ja, saj je logično, da se brezposelnost med mladimi zmanjša, če je temu tako. Dejali ste, pravi ukrepi v ZOFVI. Če bi bili ukrepi pravi, bi bil zakon sprejet. Ukrepi pa bi bili pravi samo, če bi dejansko sledili sodbi Ustavnega sodišča oziroma če želite, če bi sprejeli takšen predlog, kot smo ga predlagali v Slovenski demokratski stranki. Kar se tiče vajeništva, gospa ministrica, če je vajencev 53, kakor mi je kolega Lisec zdajle povedal, da jih je zaenkrat v programu, ne vem, če je to uspeh v 4 letih. Da ne govorim, da smo v nekem prehodnem obdobju in da bi vajeniški sistem lahko imeli, če bi že takrat leta 2015, ko smo mi prvič to predlagali, ta naš predlog potrdili. Kar se tiče ukrepov za mlade prevzemnike kmetij, gospa ministrica, če so res neki ukrepi, me zanima, zakaj se je, mislim da, za dobro leto zvišala povprečna starost gospodarjev na slovenskih kmetijah. Vse to, kar ste vi našteli, drži v smislu, da so bili neki ukrepi, ampak rezultati so pa drugačni. Rezultati niso takšni, kot bi si jih želeli, kot ste jih napisali ne samo v programu za področje mladih v SMC pred volitvami 2014, ampak tudi v zavezi znotraj koalicijske pogodbe. Večkrat sem jih že naštel in lahko trdim, da več kot 20 % ni bilo uresničenega. Se pravi [[izklop mikrofona]]
Ministrica dr. Maja Makovec Brenčič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
To, kar se tiče navedb v koalicijski pogodbi, prav gotovo ne drži, in vse to, kar sem opredelila, je dejansko tudi opredelitev ukrepov prav v skladu s koalicijsko pogodbo. Naj se vrnem nazaj na črpanje sredstev, ki ste ga posebej izpostavili. Res je, na nekaterih programih – žal jaz ne morem za vsak resor podajati rezultatov, kar se tiče črpanja, naj pa poudarim, da črpanje ni odvisno samo od mladih, ampak je odvisno tudi od drugih deležnikov, ki lahko spodbujajo njihove zaposlitve in ki so tudi del programov črpanja evropskih virov. Ko govoriva recimo o vajeništvu, naj tukaj apeliram tudi na delodajalce, predvsem na zbornice, da nam pri tem aktivno pomagajo, kajti pomembno je, da spodbudimo mlade, predvsem pa starše in družine, da razumejo to pozitivno konotacijo vajeništva in da skupaj z deležniškim pristopom spodbudimo še hitrejši razvoj. Smo se pa zavezali k postopnemu razvoju in predvsem zagotavljanju kakovosti. To ne pomeni, da je enostavno uresničljivo čez noč. Kar se tiče predvsem slabih področij, ki ste jih še omenili, kot na primer mlade kmete, različne oblike zaposlovanja, vedite, da je velik uspeh vendarle ta, da je bistveno zmanjšano število brezposelnih mladih. V resnici smo ena izmed prvih 3 držav v Evropi, ki je to omogočila v zadnjih 3 letih. Hkrati je pri tem pomembno tudi to, da se krepijo oblike podjetnosti mladih, kajti ko pogledamo strukturo njihovih zaposlitev, te niso samo v kratkoročnih oblikah, ampak so tudi v dolgoročnejših oblikah, tudi v samostojni podjetnosti, kar pa je tudi posledica spodbujanja podjetnosti, mi zdaj rečemo temu, od vrtca navzgor. Pomembna pri izvajanju vseh programov za mlade je tudi zaveza, da se najprej ustvari podporno okolje, ki bo mlade spodbujalo, tukaj pa govorimo tako o lokalnih skupnostih kot o različnih institucijah, zelo nam pomagajo pri tem tudi nevladne organizacije, in mladi to s pridom uporabljajo. Kar se tiče nacionalnega programa, ki zavezuje mladinsko polje oziroma mladinske organizacije, lahko povem, da nekateri rezultati še niso takšni, kot bi si jih želeli mi sami in kot smo se zavezali, tudi zato ker zaželene aktivne participacije mladih še nismo dosegli na način, kot bi bilo prav glede na lokalni in tudi nacionalni del in institucionalno zavezanost doseganju rezultatov. Rezultati pa se vežejo na številne resorje, zato je, če bi želeli bolj ekspliciten pregled, treba to naslavljati tudi na druge ministre. Hvala.
Gospod Žan Mahnič, imate besedo za postopkovni predlog.
Gospod podpredsednik, v skladu s poslovnikom predlagam, da se opravi razprava o odgovoru ministrice oziroma bolje rečeno, da se opravi razprava o tem, kaj je za mlade bilo in kaj ni bilo storjeno v tem mandatu. Gospa ministrica, to, da ima vajeništvo nek slabšalen prizvok, so vaše besede. Ko se pogovarjam s podjetniki, ko se pogovarjam z mladimi, vsi vajeništvo vidijo kot nekaj pozitivnega in me resnično žalosti [[…]]Če resorna ministrica govori, da je vajeništvo nekaj slabega, potem ta ukrep ne bo zaživel, ker se je tudi ministrica iz največje vladne stranke tega tako lotila. Žal mi je, da niste sprejeli, trikrat smo predlagali sistem, ki bi v praksi pil v vodo. Žal, rezultati so potem takšni, kot so. Strinjam se, ko govoriva o Jamstvu za mlade, večinoma je na ministrici dr. Anji Kopač Mrak, pa vendarle tam notri, ko se financirajo različni programi, so zagotovo tudi ukrepi, ki spadajo pod vaš resor, in ta program bi bilo treba prevetriti in pogledati, kaj se sploh financira. Razna pridobivanja ne vem kakšnih certifikatov, ki mladim ne pomagajo pri zaposlitvi, pri kasnejšem iskanju zaposlitve oziroma vstopanju na trg dela, mislim, da so metanje denarja skozi okno glede na to, da smo ga dobili 9,6 milijona evrov, Irska pa ga je dobila 68,2 milijona evrov. Skratka, črpanje sredstev s strani ministrstva za delo je bilo na tem segmentu neuspešno, žal. Projekt je bil pripravljen, kot je bil, denarja je bilo, kolikor ga je bilo glede na to, kakšen projekt se je pripravil. Upam, da bo naslednja vlada bolj prisluhnila mladim, da bodo sprejeti ukrepi za mlade. Eden od ukrepov, ki se dejansko tiče stanovanjske problematike mladih oziroma reševanja le-te, bo, mislim da, v sredo na sporedu plenarne seje Državnega zbora, kjer v SDS predlagamo, da se prazna državna stanovanja, ki so takoj vseljiva, dajo na Stanovanjski sklad in se jih da mladim in mladim družinam po neprofitnih najemninah, po petih letih jih lahko odkupijo in se te najemnine štejejo. To je, gospa ministrica, dela za mogoče en mesec, ob vsem aparatu, ki ga imate na ministrstvu, oziroma če je treba vključiti, mislim da, vsaj dve ministrstvi, vaše pa ministrstvo, ki ga vodi gospa Irena Majcen, potem se ta zadeva lahko hitro uredi. Ampak žal je bil čas zamujen, vse predloge, ki so prišli z naše strani, ste zavrnili, in danes je rezultat takšen, kot je. 8 tisoč mladih na leto gre v tujino, starajo se gospodarji na kmetijah na podeželju, ni pravih ukrepov, ni vajeništva in ni financiranja šolstva v skladu z [[izklop mikrofona]]
Gospa ministrica je sicer želela odgovoriti, ampak je to po poslovniku žal nemogoče, zato bomo o vašem predlogu odločili jutri v okviru glasovanj. Dr. Matej T. Vatovec bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite, gospod Vatovec.
Najlepša hvala, podpredsednik. Spoštovani minister! Še zadnjič o drugem tiru v obliki poslanskih vprašanj. Vi dobro veste, da se v Levici zavzemamo za to, da bi Slovenija drugi tir zgradila sama, brez udeležbe tujega kapitala. To je tisto, čemur mi pravimo tako imenovani plan B za drugi tir. Če bi ta plan B realizirali, bi, še enkrat poudarjam, ohranili nadzor nad drugim tirom, prihodke od drugega tira ohranili v svojih rokah in tako naprej. Ocenjujemo, da rekordna rast v Sloveniji omogoča, da bi do leta 2020 zagotovili teh dodatnih 200 milijonov evrov kapitala, ne da bi se dodatno zadolževali. Imam občutek, da je glavna ovira za uresničitev tega plana B pravzaprav vaše ministrstvo. V času referenduma, če se spomnimo, ste obljubljali, da bo mogoče projekt izvesti tudi brez tujega kapitala, zdaj pa delate na nek način vse za to, da drugega tira brez tujega kapitala nikakor ne bi bilo možno zgraditi. O čem govorim? Evropska komisija je Sloveniji odobrila 109 milijonov evrov sredstev na razpisu IPE Blending, državni sekretar Leben pa je 23. januarja tudi javno obljubil, da bo Slovenija sklenila pogodbo o sofinanciranju, na podlagi katere bomo lahko črpali evropska sredstva, tudi brez udeležbe madžarskega kapitala. Ampak, 6. marca je vaš državni sekretar spet obrnil ploščo in povedal naslednje, citiram: »Komisiji smo predlagali, da v delu, ki govori, da finančni vložek zagotovita Slovenija in Madžarska, piše: Slovenija in druga evropska država.« Konec citata. To je enostavno katastrofa. Vi dejansko predlagate Evropski komisiji, da naj Sloveniji odvzame teh 109 milijonov evrov, če Državni zbor ne bo pristal na zahteve Madžarske ali pa ene od drugih evropskih držav. Pogajanja z Madžarsko so torej vnaprej izgubljena, ker zakaj bi Orban ali pa katerikoli drug državnik odstopal od svojih zahtev, kakršnekoli že so, če vidi, da slovenska vlada nima alternativnega oziroma rezervnega načrta. Zanimata me dve stvari: Kako se lahko državni sekretar zavzema za to, da bi Slovenija izgubila evropska sredstva, če zavrne zahteve Madžarske ali druge evropske države? Ali boste kljub odstopu predsednika Vlade še vedno imeli pogovore z Evropsko komisijo? Ali se boste v teh pogovorih zavzeli za formulacijo, da Slovenija ohrani evropska sredstva, tudi če tuji kapital nadomesti sama?
Minister dr. Peter Gašperšič, izvolite, imate besedo.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi poslancu gospodu Tašnerju Vatovcu za postavljeno vprašanje. Očitno je res, da se zadnjič v tem mandatu o drugem tiru pogovarjava na ta način kot minister in poslanec, vendar gotovo o drugem tiru še ne bo rečena zadnja beseda. Ne nazadnje sem tudi danes na zelo podobno vprašanje že odgovarjal in me veseli, da imam priliko te zelo pomembne zadeve ponovno pojasniti. Sprašujete me po planu B in pri tem nekako podajate rešitev, da je plan B to, da Slovenija drugi tir sfinancira sama, torej na klasičen način iz proračuna. Kdor ponuja to rešitev, ali ne ve, kaj bi to pomenilo, ali pa namenoma zavaja javnost in želi ponuditi neko rešitev, ki to ni. Danes sem že skušal biti dovolj jasen, pa tudi v preteklosti, pa očitno se to nikakor ali ne sliši ali noče razumeti, zato bom poskusil še enkrat povedati, kaj bi pravzaprav pomenilo proračunsko financiranje. Proračunsko financiranje bi pomenilo, da bi država za potrebe izgradnje drugega tira morala sredstva zagotoviti s proračunskim zadolževanjem, kar bi v danih javnofinančnih omejitvah takoj pomenilo neposredno povečanje javnega dolga, kar je takoj spet problematično z vidika fiskalnega pravila in vseh omejitev, s katerimi smo se zavezali. Po drugi strani pa, tudi če bi to storili, bi to pomenilo znatne odhodke iz proračuna za potrebe izgradnje drugega tira, kar bi na drugi strani takoj pomenilo primanjkljaj teh sredstev za druge potrebe, ne nazadnje za potrebe na infrastrukturi – vemo, da so zelo velike – in za potrebe v drugih resorjih, od šolstva, zdravstva, policije, vojske in tako naprej. Zato je Vlada z vso odgovornostjo pripravila finančni model, ki je s tem zakonom tudi natančno definiran, koncesijske gradnje tega projekta, kjer je koncesionar investitor podjetje 2TDK, v okviru katerega se vzpostavi ta finančna konstrukcija, ki je sestavljena, zelo uravnotežena, iz kapitalskih vložkov, ki jih zagotovita Republika Slovenija in sodelujoča zaledna država iz nepovratnih evropskih sredstev približno 250 milijonov, praktično smo to z dosedanjimi aktivnostmi že dosegli, in v preostanku z zadolževanjem preko Evropske investicijske banke z, zelo pomembno, garancijo mehanizma EFSI, tako imenovanega Junckerjevega sklada, kar pomeni, da tudi za to zadolžitev državi ne bo treba dati garancije. Skratka, vse je narejeno tako, da se slovenski davkoplačevalec kar najmanj obremeni pri zagotavljanju finančne konstrukcije. Kar pa še na drugi strani koncesijski model pomeni, je to, kar je tudi v zakonu definirano, da zagotavlja prihodke za povrnitev vseh vložkov, ki so bili potrebni za izgradnjo drugega tira. Ti prihodki so taksa na pretovor v pristanišču Koper, pribitek na cestnino za tovorna vozila na odseku avtoceste od Kopra do Šentruperta in uporabnina za železniško infrastrukturo na tem odseku. To so prihodki, s katerimi bo podjetje v dobi koncesije, ki jo zakon predvideva 45 let, povrnilo vse stroške v zvezi z izgradnjo. Na koncu torej davkoplačevalcev ta projekt ne bo stal nič, saj bo podjetje 2TDK s prihodki, ki jih zakon predvideva, prihodki pa prihajajo od uporabnikov infrastrukture, povrnilo vse stroške. Mi torej ponujamo rešitev, ki davkoplačevalcev ne bremeni, vi pa ponujate rešitev, ki bo davkoplačevalce obremenila v celoti oziroma če si mogoče sposodim ime civilne iniciative, ki govori, Davkoplačevalci se ne damo, bi bilo bolje, da se ta iniciativa imenuje Davkoplačevalci vse damo. To je to, kaj več tukaj na to temo res ne morem povedati, zgodba je popolnoma jasna, transparentna. Kdor pravi, da tega ne potrebujemo, še enkrat ponavljam, ne ve, o čem govori, ali pa namenoma zavaja. Hvala lepa.
Dr. Matej T. Vatovec, izvolite, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Na pamet mi pade tisti pregovor, kot bi gluhemu želel dobro jutro. Minister, tisti, ki zavaja, ste vi, mi nikoli nismo trdili, da bi se projekt v celoti iz proračuna financiral, ravno obratno. Nam se zdi finančna konstrukcija v redu, z izjemo tistega dela, ki se tiče tujega kapitala, torej tuje države, za katerega ste tudi sami oziroma vaše ministrstvo in tudi gospod Dragonja še v času referenduma in po njem zatrjevali, da je možno, da bi tuji kapital zamenjala proračunska sredstva. Ne govoriti, da bi to šlo v škodo drugih projektov, tako infrastrukturnih kot socialnih, ker vemo, da obstaja presežek v proračunu, ki bi lahko tudi v teh letih, kot je sam gospod Dragonja dejal, to pokril, v skrajni sili bi pa mogoče zmanjšali za 200 milijonov tista sredstva, ki jih nameravate dati za zaveze Natu, ampak to je druga zgodba. Tu bi samo poudaril, da trditve, da je udeležba tujega kapitala nujna, zavrača tudi sama Evropska komisija. Direktorat za mobilnost in promet pri Evropski komisiji je 27. januarja v komunikeju jasno izpostavil, citiram: »V obdobju izgradnje bi bila madžarska podpora lahko ena od številnih mogočih rešitev za začetek financiranja. Seveda je mogoče predvideti tudi druge rešitve, druge finančne vložke, tudi nacionalne.« Konec citata. Ne gre za to, da ne bi bilo možno tega projekta izpeljati brez madžarskega ali pa drugega kapitala, ampak vprašanje je, ali si to želimo. Vztrajam pri tem oziroma bi prosil za odgovor, ali bi se lahko, kljub vsemu, glede na to, da so bili neki pozitivni znaki, ko je bil gospod Leben v Bruslju, z Evropsko komisijo izpogajali, da tuj kapital nadomestimo z lastnim, domačim.
Minister Gašperšič, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa. Se opravičujem, če vas nisem dobro razumel, kaj pravzaprav predlagate kot rešitev za alternativo, torej plan B, kaj bi vidite. Če sem vas razumel, da je to izključno proračun, se opravičujem. Kot vas razumem, vi torej še vedno menite, da je podjetje 2TDK in koncesijski model izgradnje prava pot, in zakon v tem smislu prava rešitev, edino v delčku, kjer imamo kapitalske vložke, ki so sestavljeni iz Slovenije in sodelujoče zaledne države, menite, da bi ta del izpustili. Če je tako, je to že precej drugačna slika, ampak seveda se pa lahko pogovarjamo o tem, kaj pomeni sodelovanje Madžarske pri tem projektu, ali je to res nekaj takega, česar bi se morali izogibati, ali je to nekaj takega, kar prinaša Sloveniji koristi. Jaz sem prepričan, da tukaj vzpostavljamo neko strateško partnerstvo, ki prinaša obema sodelujočima državama bistvene strateške koristi pri razvoju tako Luke Koper kot infrastrukture, ki jo s tem partnerstvom gradimo, in pri dolgoročnem razvoju logistike, saj zato pa vse to skupaj počnemo, pravzaprav. Ta vložek je pravzaprav nekaj obstranskega kar od vseh koristi, ki jih ta projekt in vse to sodelovanje lahko zgenerira v celotni dobi 40, 45 let, za kolikor je predvideno koncesijsko obdobje. Ker ste prej omenjali, da s tem izgubljamo nek nadzor nad infrastrukturo, bi želel reči še, da to ne drži. Zakon jasno govori, da ima nadzor nad upravljanjem infrastrukture še vedno podjetje SŽ - Infrastruktura. Se pravi, nad upravljanjem vlakovnih, nad izvajanjem vzdrževanja, skratka, vse te pristojnosti upravljanja železniškega prometa se ohranjajo v Republiki Sloveniji. Gre samo za to, kako bomo to infrastrukturo zgradili in kako jo bomo na kocu tudi poplačali. Hvala lepa.
Dr. Matej T. Vatovec, imate postopkovni predlog, izvolite.
Hvala. Po dobrih treh letih ali pa morda še več se vedno znova kaže, da vseeno potrebujemo neko splošno razpravo o tem, tudi zaradi tega, ker v Levici menimo, da še ni prepozno oziroma da se še da nekaj narediti. Vemo, kakšna je bila kronologija tega projekta, ne bom je še enkrat obnavljal, ker sem jo že velikokrat. Kar se tiče same finančne konstrukcije in modela, seveda je 2TDK in tak način izgradnje neka anomalija, ki je, če uporabim smo to besedo, posebna, glede na to, da se nobenega drugega infrastrukturnega projekta ne gradi na tak način. Glavna napaka takšne metodologije je pa seveda ta, da se vključuje tuj kapital. Ni samo to vprašanje, kdo bo vlakovne kompozicije prevažal po drugem tiru, ampak je tudi vprašanje udeležbe investitorjev v samem podjetju, torej ne samo delitev dobička, ampak tudi delitev upravljanja tega podjetja in recimo glasov, ki jih bodo imeli v upravnem nadzornem odboru ali pa kateremkoli drugem organu v 2TDK. Tu ne gre zanemariti, kaj pomeni iti v takšno partnerstvo. Tudi če pogledamo primer Ine in Mola na Hrvaškem, kjer je posledica takšnega sodelovanja tudi neka zaostritev odnosov med državama in dolgo arbitražno pravdanje, kdo bo dejansko potem ostal lastnik. Govorimo o tem, da bomo kljub vsemu za 40 in več let dali v upravljanje to progo podjetju 2TDK, čeprav obstajajo pri tem določena tveganja. Vemo, da so sedaj pogajanja z Madžarsko za meddržavno pogodbo stekla, da je Državni zbor potrdil to obliko, in jaz se tu bojim, da se bo ponovila takšna zgodba, kot smo jo videli pri Teš 6, torej da boste prišli v naslednji parlament z besedilom tega zakona o ratifikaciji, ki ga bodo morali poslanci sprejeti, sicer boste rekli, da ne bo drugega tira. Mislim, da so to prevelika tveganja za to, da bi tako velik infrastrukturni projekt peljali na ta način, in da bi se morali potruditi in si na nek način pri Evropski komisiji izpogajati vse, zato da se da takšno finančno konstrukcijo popraviti, izločiti tuj kapital. Predvsem zaradi tega, kar smo videli s fiaskom z referendumom, s tem, kako se pravzaprav ta projekt vodi že od samega začetka, kar gotovo ni dobra popotnica za to, da bo zgrajen na transparenten, predvsem pa na poceni način. Bojim se, da bomo, če bomo šli tako naprej, ta projekt preplačali in ne najbolj racionalno zgradili. Predlagam, da na eni od naslednjih sej opravimo splošno razpravo o tem.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Gospod Marko Ferluga bo postavil poslansko vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc.
Hvala za besedo. Pozdrav ministrici, ministroma in vsem preostalim »vztrajnikom«! Vprašal bi v zvezi z zadevo okoli pro bono zdravstvene ambulante v Novi Gorici. To je kar precej močno završalo na Primorskem. Rad bi razumel razloge, zakaj je treba na takšen dolgovezen birokratski način zadeve urejati. Mislim, da je to ena od pozitivnih zadev, ki se je tam odvijala. Ministrica, zanima me: Kakšne so konkretne rešitve za trenutno situacijo? Ali predvidevate neke manj birokratske, tehnokratske, pravne, kakorkoli jih imenujemo, zadeve, da bi se lahko takšne pro bono ambulante čim prej na čim lažji način ustanovile – seveda z vsemi pravili, ki morajo biti, in seveda nastopajo tam zdravniki, ki bi imeli željo, voljo delati pro bono – da bi imeli to kot nek suport celotnemu zdravstvenemu sistemu? Sprašujem torej s tega mesta, ministrica, kakšno je vaše videnje rešitve te konkretne zadeve, pa mogoče se lahko ta zadeva aplicira tudi na morebitne druge pobude, ki bodo nastale na podlagi te, se pravi za pro bono zdravstvene ambulante. Mislim, da je to lahko spet en mozaik v reševanju zdravstvene problematike in vseh ostalih zadev, ki so tukaj zraven. Hvala.
Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Hvala za vprašanje, spoštovani poslanec Ferluga. Podpredsednik, poslanke, poslanci, kolegice in kolegi! Zakaj sem hvaležna za to vprašanje? Zaradi tega, ker je treba tu razčistiti dve zadevi. Namreč, ne gre za problem ali zadevo ustanovitve same pro bono ambulante, ampak gre za podelitev statusa humanitarne organizacije enemu od ustanoviteljev te pro bono ambulante. Da bi bilo bolj jasno, mi dovolite nekaj uvodnih pojasnil. Dejstvo je, žal, da v Sloveniji še vedno obstajajo osebe, ki zaradi različnih zapletenih in nerešljivih okoliščin ostajajo brez obveznega zdravstvenega zavarovanja. Zaradi tega se v evropskih državah, pa tudi pri nas, ustanavljajo in delujejo pro bono ambulante, v Sloveniji imamo tri, in sicer v Ljubljani, Mariboru in Kopru. Prav tako pa tudi že deluje ta pro bono ambulanta, o tem bom povedala malo kasneje, na Primorskem, ker podelitev statusa humanitarne organizacije enemu od ustanoviteljev nima direktne povezave ali pa to ni pogoj. Naj omenim, da se ministrstvo ves čas zavzema za dostopnost zdravstvenih storitev za vse, tudi za nezavarovane osebe. Vemo, da imajo v novem predlogu zakona praktično vsi obvezno zdravstveno zavarovanje, da pa bi pomagali delovanju pro bono ambulant, že od leta 2013 preko javnega razpisa sofinanciramo programe pomoči, svetovanja in oskrbe prav teh oseb. Vanj so vključene tudi pro bono ambulante, ki so na primer na osnovi razpisa dobile 160 tisoč evrov za svoje delovanje. Poleg tega naj povem, da ministrstvo plačuje tudi nujne zdravstvene storitve za vse osebe, ki nimajo tega zavarovanja. Recimo v preteklem letu je bilo za te osebe tudi z našega ministrstva zagotovljenih 600 tisoč denarja za zdravstvene storitve. Ministrstvo za zdravje torej ne ustanavlja pro bono ambulant in ne daje soglasja za njihovo delovanje. Običajni ustanovitelji pro bono ambulant so zdravstveni domovi, občina, razne humanitarne organizacije in ostala združenja. Če pa kateri od partnerjev ali društva opravljajo humanitarno delo, lahko zaprosijo, da se jim podeli status humanitarne organizacije. Pro bono ambulanta v Novi Gorici se je odprla že marca 2016 in deluje, Ministrstvo za zdravje pa so zaprosili za podelitev statusa humanitarne organizacije konec julija, ampak ta status želi imeti ena od ustanoviteljic, to je Čezvesoljska zombi cerkev blaženega zvonjenja, Čezvesoljska hiša dobrot. Skladno z veljavno zakonodajo, to je z Zakonom o humanitarnih organizacijah, imamo sedemčlansko komisijo, ki je sestavljena iz različnih predstavnikov dobrodelnih organizacij, predstavnika Socialne zbornice, ministrstva za delo in zdravje. Na osnovi zakona je ta sedemčlanska komisija sprejela sklep, da vlagatelj, se pravi Čezvesoljska zombi cerkev blaženega zvonjenja, ne sodi med pravne subjekte, ki bi izpolnjevali pogoje po 2. členu Zakona o humanitarnih organizacijah, da bi dobila ta status. Čezvesoljska zombi cerkev blaženega zvonjenja se je na to odločitev pritožila, Upravno sodišče je vrnilo ministrstvu v ponovno odločanje predvsem z vidika procesnega in vsebinskega odločanja. Zdaj pa še na kratko, pa bom potem v nadaljevanju povedala, kaj je to sedemčlansko komisijo vodilo, da ta organizacija ni dobila statusa humanitarne organizacije. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Marko Ferluga, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Rad bi slišal ministričin dokončni odgovor na tole moje vprašanje. Mene dejansko zanima samo, kako bomo lahko prišli, če bo prišlo do takih pobud – okej, meni je jasno, da verjetno ti NGO-ji morajo biti registrirani, morajo imeti neka dokazila in ne vem kaj, ampak vseeno – bi rad slišal s strani ministrstva, če pripravljate za ustanavljanje pro bono zdravstvenih ambulant mogoče kakšen pravilnik, kakšno uredbo, na podlagi katere bi se lahko potem tudi drugi odločali, in kar bi jim omogočalo recimo čim lažje in čim hitrejše in čim bolj operativno delovanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Bom še enkrat povedala: nobenih ovir za ustanavljanje pro bono ambulant ni. Ministrstvo s tega vidika tukaj nima nobenih pristojnosti. Ministrstvo za zdravje ima v skladu z Zakonom o humanitarnih organizacijah to vlogo, da če kdo od teh ustanoviteljev ali pa tudi društev želi, da se mu podeli status humanitarne organizacije, potem deluje ta komisija. V tem primeru, kot sem dejala, pro bono ambulanta deluje že od leta 2016, mislim, da od marca. Gre za to, da je ena od ustanoviteljic, to je Čezvesoljska zombi cerkev blaženega zvonjenja, zase prosila, da se ji podeli status humanitarne organizacije, in o tem je odločala sedemčlanska komisija. Ampak da vam samo še na kratko povem, zakaj se komisija ni odločila, da ji podeli ta status humanitarne organizacije. Ker kljub našim večkratnim zaprosilom, da nam povedo oziroma dostavijo, kakšne zdravstvene programe in načrte dela imajo, da bi lahko mi upravičili status humanitarne organizacije, smo v dopisih, ki smo jih dobili od Čezvesoljske zombi cerkve blaženega zvonjenja, dobili, da je to, bom kar citirala, »Hiša dobrot, eden od sestavnih delov organizacijske enote Čezvesoljske zombi cerkve blaženega zvonjenja, kamor sodijo čezvesoljni pisker z regijskimi piskrčki, čezvesoljni misijoni, delavske, kmečke zadruge, čezvesoljski umetniki, zvonjenje s svetim zvonom in blagoslovljenim piskrom.« Jaz vam povem, da sem res dvakrat ali trikrat zaprosila za dopolnitev teh vlog. In potem so nam sporočili, da imajo v okviru dobrodelnih in njim podrejenih spremljevalnih dejavnosti registrirane dejavnosti: razmnoževanje rastlin, prireja mleka, prašičereja, proizvodnja žganih pijač, prosim, proizvodnja spodnjega perila, proizvodnja žimnic, krtač in tako naprej. Jaz se opravičujem, ampak res, z vsem dolžnim spoštovanjem, prosili smo, in ko smo prosili, kaj bo od zdravstvenega programa, so nam pač na eni strani napisali, da oni izvajajo programe referenčnih ambulant, patronažno službo, dnevno varstvo starostnikov in hendikepiranih otrok, zavetišča in azilantov. Vi pa veste, da so referenčne ambulante v zdravstvenih domovih in v teh. In res, vsebinsko ni bilo možno, čeprav se bo zdaj komisija še enkrat sestala, verjetno jih še enkrat pozvala glede programa in ponovno odločala. Žal.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec bo postavil vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc.
Podpredsednik, hvala za dano besedo. Spoštovana ministrica, ostali ministri, ministrice, kolegi, kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! Glede na to, da se bliža konec mandata, sem si drznil pogledati koalicijsko pogodbo te vlade na področju zdravstva. Moram reči, da je bila zelo zanimiva, na dveh straneh A4, dokaj konkretna, moram priznati, za razliko od marsikaterega drugega resorja, ampak ugotavljam dve zadevi. Prvič, ali zadeve niso realizirane, ali drugič, so realizirane tako, da so slabše za slovenskega pacienta. Tukaj govorite: »zagotovitev finančne vzdržnosti obveznega zdravstvenega zavarovanja«, vemo, kakšno je stanje, »ukinitev prostovoljnega dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja«, vemo, kakšno je stanje, »javna naročila«, verjetno sploh še ne vemo, kakšno je dejansko stanje, »razmejitev javnega in zasebnega«, nič se ni zgodilo, »določitev meril«, vemo, da se ne dogaja veliko, vsaj tisti, ki vemo, kaj se na tem področju dogaja z urgentnimi centri, satelitskimi urgentnimi centri, dispečerskimi centri in tako naprej, »podeljevanje koncesij«, popolnoma zgrešeno, »vodenje javnih zdravstvenih zavodov«, vreča brez dna, »korupcija, ničelna toleranca«, pa vsi vemo, kaj se dogaja. Skratka, spoštovana ministrica, očitno je na področju zdravstva ta mandat ne samo mandat zgubljenih priložnosti, ampak na žalost slovenskih pacientov še veliko slabša zadeva, zato dovolite, spoštovana ministrica, nekaj konkretnih vprašanj. Predsednik Vlade je ob tem, ko je preko kamer napovedal svoj odstop, rekel, da so bili sprejeti štirje od petih reformnih zakonov. Tako mene kot celotno slovensko javnost – v studiu sem tisti dan sedel z gospodom Loredanom, ki se je sam spraševal, kateri so ti zakoni. Če zdravniki ne vedo, kateri reformni zakoni so bili sprejeti, kako naj to vedo slovenski pacienti? Zanima me: Kateri reformni zakoni so bili sprejeti? Druga stvar. Včeraj je prišla do nas vest, da je bilo samo na vašem ministrstvu podpisanih za 5 milijonov svetovalnih pogodb. V zvezi s tem me zanima: Kaj je bilo za teh 5 milijonov narejenega oziroma kaj počnejo ljudje na vašem ministrstvu oziroma koliko ljudi na ministrstvu ste odpustili, da ste nazaj dobili teh 5 milijonov, ki ste jih outsourcali ljudem, ki so del problema, ne pa del rešitve, kar vemo iz zgodovine? Nazadnje še dve zadevi, o katerih bom še nekaj več spregovoril v nadaljevanju, to pa so čakalne vrste in ureditev razmerja urgentni centri, satelitski urgentni centri, helikopterska nujna medicinska pomoč, dispečerski centri in nujna medicinska pomoč. Tu sem vam že postavil nekaj pisnih poslanskih vprašanj, pa na žalost ugotavljam, da ni nič kaj konkretnega na tem področju narejenega. Toliko za uvod. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani, hvala za vprašanje. Vesela sem, da ste pogledali koalicijski sporazum, pa lahko ugotovili, da je razen Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki zaradi triletnih dolgotrajnih usklajevanj ni bil sprejet, praktično realiziran 100 %. Pa bom kar naštevala, čeprav moram povedati, da niti niste najavili tega vprašanja, ampak vseeno, zaradi tega bom odgovorila, kar bom lahko. Rekli ste, »zagotovitev finančne stabilnosti financiranja zdravstva«, prav v tem zboru je bila sprejeta novela Zakona o zdravniški službi in interventni zakon za sanacijo javnih zavodov, katerih ustanovitelj je Republika Slovenija. Za sanacijo preteklih dolgov in zadolženosti je ta vlada namenila 136 milijonov evrov, in kot veste, sanacije potekajo in so vse bolnice, 15 jih je, dolžne pripraviti zelo podrobne sanacijske programe. Nekatere, med njimi lahko omenim Splošno bolnišnico Izola, praktično pod mandatom sedanjega direktorja vsa ta leta posluje pozitivno. Nadalje se je v dogovoru z Ministrstvom za finance z novelo Zakona o zdravniški službi preneslo 80 milijonov razbremenitve financiranja z Zavoda za zdravstveno zavarovanje, in to tistih storitev, ki ne sodijo v financiranje naših pravic oziroma storitev obveznega zdravstvenega zavarovanja. Kot veste, je bilo v lanskem letu prenesenih že 23 milijonov, v letošnjem letu je predvidenih 40 milijonov, v naslednjem letu 60 in v naslednjem 80 milijonov. S tem bi se razbremenila zdravstvena blagajna odhodkov, ki sodijo v financiranje državnega proračuna, v katerem se je začasa krize neselektivno prenašalo v zdravstveno blagajno in iz prihodkov iz naših storitev. Nadalje je predviden še dodatni prenos financiranja v tako imenovane znanstvenoraziskovalne dejavnosti ali terciar po predlogu ZZVZZ-1. Torej, tudi v predlogu ZZVZZ-1 se bistveno spreminja struktura in način financiranja zdravstvenih odhodkov, dolgoročno, kjer se iz najnižjega deleža iz proračuna s sedanjih 3 % ta delež dviguje na 7 %. Hkrati je v nadaljevanju, tako kot ste omenili, v tem predlogu zakona tudi ukinitev oziroma preoblikovanje dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, s katerim bi se pridobilo najmanj okrog 50 milijonov dodatnih virov zaradi nepotrebnih obratovalnih stroškov pri tem zavarovanju, ki pravzaprav niti ni pravo zavarovanje, ker vemo, da se vsaka storitev v odstotku plača iz naših prispevkov in iz dopolnilnega. Nadalje, razmejitev med javnim in zasebnim iz koalicijskega sporazuma. To je prinesla novela Zakona o zdravstveni dejavnosti, ki se je tudi usklajevala skoraj tri leta. Razmejilo se je toliko, kolikor se v sedanji situaciji lahko zaradi pomanjkanja števila zdravnikov v slovenskem prostoru, ker vemo, da smo pod povprečjem na tisoč prebivalcev. Prav tako se je uvedel transparenten zakonit način podeljevanja dovoljenj za delo in koncesij. Te ne bodo več in niso odvisne od želja posameznikov, temveč od potreb prebivalstva. Torej je bila tudi ta koalicijska zahteva realizirana – podelitev koncesij na transparenten način. Glede korupcije je bilo že veliko povedanega. Pa bom nadaljevala v nadaljevanju.
Hvala lepa. Gospod Lisec, boste zahtevali dopolnitev odgovora?
Hvala. Kot rečeno, spoštovana ministrica, kar ste naredili, ste pa naredili slabo. Vseskozi ste se hvalili na primer z Zakonom o pacientovih pravicah, kako je ta super, rešitev zelo nujna, vrhunski izdelek. Vidimo pa v praksi, vsaj tisti, ki na žalost hodimo na sekundarno in terciarno raven, kako je to neumna zadeva. Glede koncesij, današnji članek, zasebna lekarnarica je na Okrožno državno tožilstvo v Ljubljani vložila kazensko ovadbo zaradi izdaje domnevno nezakonitega soglasja ene od lekarn. Pustimo ob strani vodenje javnih zavodov, kjer je velika večina te vreče brez dna nastala v vašem mandatu. Pustimo ob strani, da s korupcijo in z javnim naročilom niste naredili nič. Šel bom na tisti dve ključni zadevi, ki ju v prvem delu nisem rešil. To je določitev meril. Leta 2015 pri ustanovitvi nujne medicinske pomoči ste rekli takole: »Ko bo vzpostavljen dispečerski center, takoj po tistem bodo ustanovljeni satelitski urgentni centri.« Tega do danes ni bilo narejenega nič, razen da je tri četrt narejeno tisto, kar je bilo rečeno, da bo v treh mesecih narejeno, dispečerski center. O satelitskih urgentnih centrih ne bu ne mu. Tukaj pa imam seznam – čakajoči na ambulante in operacije, spoštovana ministrica, ki so plod vašega dela; in ne vaših predhodnikov. Vsi čakajoči na prvi pregled za 13 specialističnih ambulant, 1. 1. 2017 je narast 27 % glede na 1. 10. 2014. Vsi čakajoči na 48 storitev, rast 42 % v vašem mandatu; od tega nad dopustno čakalno dobo, 83 % povišanje. Spoštovana ministrica, to so realne zadeve, ki ne izhajajo iz moje glave, ampak iz podatkov Nacionalnega inštituta za javno zdravje. Spoštovana ministrica, še enkrat, na žalost ugotavljam, da je ta mandat na vašem področju naredil to, da bodo verjetno v prihodnje iz omar padli mnogi okostnjaki.
Hvala lepa. Ministrica gospa Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala. Na žalost bo premalo časa, da bi na vse odgovorila in pokazala grafe, ker so to podatki, ki se ne uporabljajo korektno, pravilo; pa se ne bom spuščala, zakaj. Mogoče samo še glede objavljene informacije, da je Ministrstvo za zdravje v tem mandatu dalo za svetovalne pogodbe 5,6 milijona evrov; ta podatek ne drži. Same svetovalne pogodbe so bile 278 tisoč in nekaj. Dejstvo pa je, da glede na definicijo, ki jo je podalo Ministrstvo za notranje zadeve 18. 9. 2014, kjer pravi, da so svetovalne pogodbe vse tiste pogodbe, ki po definiciji obsegajo intelektualne storitve. Ampak kaj je bilo na Ministrstvu za zdravje v tej številki vključeno? Vsa projektiranja za vse investicije v vse bolnišnice in celotno javno mrežo v Sloveniji v tem mandatu. Vsi gradbeni nadzori, ki smo jih dolžni opravljati v skladu z Zakonom o gradbeništvu, da nimamo aneksov na dodatna finančna sredstva, da so investicije korektno izvedene. To so te ključne zadeve pri investicijah. Kolegi so glede na to definicijo MNZ dali tudi vse te zadeve. Kot sem rekla, da je pa tistih – če razumete, kot večina verjetno razume – svetovalnih pogodb po teh podatkih za 278 tisoč evrov. Ampak dovolite še nekaj glede teh čakalnih dob, zakaj sem rekla. Ko sem prevzela resor, so bile te čakalne dobe vodene tako, da najmanj za 15 % izvajalcev sploh ni bilo poročano, ni bilo niti po izvajalcih, ampak tudi po storitvah. Pokazala bi rada dva grafa, kaj se je dogajalo; to, kar želite vse meni pripisati in kaj se je dogajalo januarja. Res je, 21. januarja se začela uporabljati novela Zakona o pacientovih pravicah, ki bo veliko bolj sistemsko in transparentno kazala naše čakalne sezname. In kaj se je zgodilo januarja 2018? Zaznali smo veliko število naročil, se pravi vpisov v čakalne knjige, kajti prejetih je bilo 460 tisoč naročil in izdanih je bilo samo v januarju 360 tisoč napotnic. Razlogi so pa trije. Ker mi čas ne dopušča, tukaj pa si lahko pogledate, kaj se je dogajalo v vseh teh letih.
Hvala lepa. Gospod Lisec, boste zahtevali postopkovno? Izvolite.
Hvala. Bom začel na koncu. Ministrica je rekla, da je premalo časa, da bi odgovorila; zato bi bilo prav, da bi na naslednji seji, če bo do nje prišlo, razpravljali o tem, o čemer sem spraševal, to pa je o aktualnem stanju na področju čakalnih dob in ostalem dogajanju v zdravstvu. Kajti očitno je, da ima ministrica neke svoje podatke, tukaj pa so uradni podatki, ki niso moji podatki. Še enkrat, vir je Nacionalni inštitut za javno zdravje, čakajoči na ambulante in operacije. Katastrofalne številke, če pogledamo, za slovenskega pacienta. Druga stvar, o kateri ste govorili, pa upam, da s tem ne mislite resno oziroma da sem narobe razumel, da pa so sedaj očitno zdravniki na primarni ravni slabi, ker si upajo, dovolijo – dokler še ni novega zakona, ki bi jim to prepovedoval oziroma jih kazensko sankcioniral – dati naročila za sekundarno raven. Kar se tiče čakalnih dob, da prej ni bilo pravih meril, o tem bo verjetno sodila prihodnost. Glede Zakona o pacientovih pravicah,zelo nujno. Spoštovana ministrica, sam, še enkrat, na žalost sem sam videl, kako nesmiseln je ukrep. Lahko napišete 16 stopenj nujnosti, pa pojdite v kakšno čakalnico, na primer urgentni center ali na pediatrično kliniko, pa boste tam videli ljudi, kaj za njih pomeni stopnja nujno, zelo nujno. Da ni samo tistih pol ure ključen problem, ki ste si ga zadali, ampak je še veliko več problemov odprtih. Spoštovana ministrica, mislim, da je prav, da bi spregovorili še širše o vašem kontekstu, glede vodenja javnih zavodov, kot ste rekli, kaj se je naredilo, kaj je bilo narejenega na področju korupcije in javnih naročil. Rekli ste – 5,6 milijona za svetovalne pogodbe. Gledam spet na strani Ministrstva za zdravje. Zakaj danes vaša piar služba, pa verjetno je sestavljena iz več ljudi, ni naredila uradnega demantija oziroma zahtevala popravka glede te informacije? Jaz izhajam iz javnih informacij. Če mislite, da javne informacije niso prave, po Zakonu o medijih obstajajo vsi razlogi, da to zavrnete. Zato tukaj ne bodite jezni name, ampak na tiste vaše sodelavce, ki očitno ne vedo, kaj so svetovalne pogodbe oziroma kaj so mediji spraševali. Spoštovana ministrica, še enkrat, mislim, da bi bilo treba njuno spregovoriti o tem, kakšno stanje je na področju zdravstva. Slikali ste se pri otvoritvah urgentnih centrov, v marsikaterem urgentnem centru ni vse urejeno tako, kot bi moralo biti. Ko se je sprejemal Pravilnik o službi nujne medicinske pomoči, ste rekli, da bo takoj začela delovati dispečerska služba, na podlagi tega takoj helikopterska nujna medicinska pomoč; in le še čakamo določene malenkosti in bomo ustanovili pravilnik o satelitskih urgentnih centrih, ki bodo kmalu začeli delovati. To je zgodba iz leta 2015, sedaj smo marca 2018, pa lahko le na kolenih prosimo, kdaj bomo dobili satelitske urgentne centre; očitno pod drugim ministrom oziroma ministrico.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 20. marca 2018, v okviru glasovanj. Gospod Jožef Horvat bo postavil vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju ter ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica za finance, spoštovani gospod minister za javno upravo! Zadnja novela Zakona o financiranju občin je za letošnje leto določila višino sredstev za sofinanciranje investicij v prehodnem obdobju, in sicer 3 % v obliki nepovratnih in 3 % v obliki povratnih sredstev za posamezno občino. To je moje izhodišče ustnega poslanskega vprašanja, v okviru katerega želim skupaj z vama rešiti akutni aktualni problem slovenskih občin. Obilne snežne padavine v mesecu februarju in začetku marca so povzročile enormno povečanje stroškov občin za izvajanje dejavnosti zimske službe. V večini slovenskih občin, ki so bile izpostavljene izrednim vremenskim dogodkom, so bili stroški zimske službe večji za več kot 100 % glede na planirana sredstva v proračunih posameznih občin. Občine so namreč finančna sredstva planirale glede na stroške zadnjih nekaj let, ko so bile snežne padavine v normalnih, povprečnih količinah. Njihov položaj je zdaj brezizhoden, saj nimajo finančnih virov za poplačilo nastalih stroškov zimske službe. Klub županov in svetnikov Nove Slovenije je 13. marca letos naslovil pisno na predsednika Vlade, kjer je predlagal, da Ministrstvo za finance vsaj delno reši situacijo s tem, da se z letošnjim letom v 10. členu novele Zakona o financiranju občin povratna sredstva v višini 3 % spremenijo v nepovratna sredstva. Vemo, da marsikatera občina teh tako imenovanih povratnih sredstev, čeprav ne gredo v kvoto zadolževanja, ne koristi ali pa samo delno, ker jih je pač treba v desetih letih vrniti. Ta možnost je bila v zadnjih letih dana občinam, vendar se zdaj lahko zgodi, da nekatere občine v prihodnje ne bodo zmogle sredstev vračati, zato se jim raje odpovedo. V primeru, da bi občinam prisluhnili, bi del lastnih sredstev, ki so jih občine namenile za investicije, občine preusmerile v poplačilo stroškov zimske službe; investicije pa pokrile s sredstvi, ki bi jih s spremembo zakona spremenili iz povratnih v nepovratna sredstva. Moje vprašanje, gospa ministrica in gospod minister: Kako se boste lotili predloga, ki sem vam ga predstavil? Gre za to, da moramo skupaj najti rešitve nastalega akutnega problema, s katerim se občine soočajo. Hvala lepa za vašo pripravljenost.
Hvala lepa. Gospod minister Boris Koprivnikar, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala, gospod poslanec, za vprašanje. Na kratko, da me lahko še ministrica za finance dopolni. Dobro vemo, da imajo občine dva vira, lastne vire in tudi povprečnino. Delita si približno polovico občinskih prihodkov. Za izvajanje obveznih nalog, tudi zimske službe, ima občina določeno povprečnino. Ta je od leta 2015 do letošnjega leta narasla iz 519 na 551 ter v naslednjem letu že skorajda na 560 evrov. Občinam so na voljo tudi nepovratna sredstva iz evropskih projektov. Vi sami omenjate – investicijska sredstva, iz sredstev skladnega regionalnega razvoja imajo tudi možnost zelo ugodnega ali brezobrestnega zadolževanja. Ta sredstva so ciljno usmerjena in se točno ve, za katere cilje morajo biti. Če bi ta sredstva prelivali med sredstva za izvajanje obveznih nalog občin, bi prišlo do nenamenske porabe sredstev. Ob tem je pa treba upoštevati tudi to, da se trudimo, da sledimo dejanskim stroškom občin, zato tudi spreminjamo Zakon o financiranju občin. Moramo upoštevati to, da občine same načrtujejo svojo porabo sredstev; in ne delujemo po stroškovnem načelu. Recimo v primeru milih zim občine teh sredstev ne vračajo in v primeru težkih zim tudi nimajo osnove, da zahtevajo dodatna sredstva. Gre za načrtovanje občin, ki se sproti prilagaja. In vem, da je ta situacija trenutno težka, pa vendar po zaključnih računih iz leta 2016 občine izkazujejo skoraj 50 milijonov presežkov. Mislim, da imajo vire, s pomočjo katerih lahko to situacijo razrešijo. Toliko iz moje strani.
Hvala lepa. Gospa ministrica mag. Mateja Vraničar Erman, izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa tudi za vprašanje. Žal problem ni razrešljiv na tako enostaven način, kot je bilo slišati. Gre namreč na eni strani za 34 milijonov, ki so načrtovani v A bilanci. To je investicijski transfer, ki je namenjen občinam po 21. členu Zakona o financiranju občin; medtem ko so povratna sredstva načrtovana v B bilanci. V skladu s proračunskim načrtovanjem prenosi sredstev med A in B bilanco niso možni, kar z drugimi besedami pomeni, če bi želeli povečati nepovratni transfer občinam za investicijska vlaganja, bi morali nekje drugje odškrniti teh 34 milijonov evrov. Rada bi opozorila, da tudi po zaključnih računih za leto 2017 občine izkazujejo za več kot 25 milijonov evrov presežkom. In tudi ko govorimo o investicijskih odhodkih občin, so investicijski odhodki po 21. členu Zakona o financiranju občin ne glede na to, ali gre za povratna ali nepovratna sredstva, zgolj del sredstev, ki jih občine namenjajo za investicije. Kot primer naj povem, da so lani občine prejele iz integralnega proračuna nepovratnih investicijskih transferov za dobrih 56 milijonov in dodatno še skoraj 54 milijonov za evropske projekte oziroma za evropska sredstva. V letošnjem letu so integralna sredstva planirana v višjem znesku ter v znatno višjem znesku še evropska sredstva, ki se lahko koristijo oziroma se preko državnega proračuna transferirajo v občinske proračune. Ocenjujemo, da je investicijskih sredstev v občinah na razpolago dovolj. Razumem, da bi v volilnem letu tudi za občinske uprave oziroma za župane želeli teh sredstev več; vendar trend, ki se kaže v zadnjih letih, kaže na izdatno izboljševanje tovrstnih transferov. S tem bo v prihodnje treba tudi nadaljevati. Moramo pa v državnem proračunu, ko govorimo o transferih iz državnega proračuna, uravnoteženo obravnavati vse prejemnike sredstev iz državnega proračuna. Takšna poteza v razmerju do občin bi pomenila, da je treba nekomu drugemu 34 milijonov nekako odvzeti. Za primer pokrivanja nepredvidenih stroškov pa morajo tako kot državni proračun tudi občinski proračuni načrtovati rezerve. Hvala lepa.
Poslanec Jožef Horvat, imate besedo, da obrazložite zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Hvala za zdaj, gospa ministrica, gospod minister. Vsi vemo, da imajo občine za razvojne projekte na voljo vedno manj finančnih sredstev. Zdaj ne bom govoril o izvajanju operativnega programa kohezijske politike, ker nam gre tam zadeva zelo slabo od rok. Investicij praktično v občinah ni; no, morda za mestne občine. V malih, podeželskih občinah, poglejte na terenu, investicij praktično ni, saj je večji del proračunskih izdatkov namenjen za izvajanje zakonsko obveznih nalog. Največji problem je, da so v zadnjih nekaj letih številne slovenske občine zaradi glavarine, ki je bistveno nižja od potrebne, pri sestavljanju proračuna v zelo nezavidljivem položaju. Številnim občinam tako preostanejo kot edini vir za izvedbo kakšne investicije le sredstva za sofinanciranje iz 21. člena Zakona o financiranju občin. Ampak letos govorimo res o enormnem povečanju stroškov zaradi izvajanja zimske službe. Gospod minister, kar ste rekli, da občine denarja ne vračajo v času milih zim; seveda, ampak ga tudi ne prenašajo na naslednje leto. Oba veva, kako deluje proračun. Zanima me: Glede na pismo predsedniku Vlade, ki sem ga omenil, ali boste občine kaj obvestili, da jim boste pomagali? Predvsem vi, gospod minister Koprivnikar, ste tudi minister, pristojen za lokalno samoupravo. Me pa nekoliko čudi, da vedno dobimo poslanci servirano informacijo, pa se opravičujem, da imajo občine itak prevelik presežek. Vprašajte župane, zakaj je ta presežek. Poleg tega, gospod minister Koprivnikar, če sem prav slišal, vi ste rekli 50 milijonov presežka, gospa ministrica za finance 25. [[oglašanje iz dvorane]] Okej, ampak številke so različne. Morda sem bil preveč naiven; računal sem, da bo le majčkeno več posluha s strani vlade za reševanje akutnega problema. Hvala lepa.
Minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala še za to možnost. Mislim, da ta posluh je. To kažejo dejansko stanja občin. Zadolženost se zmanjšuje, investicije se nasprotno, kot govorite, postopno povečujejo. Tudi dogovor, ki je bil omenjen, za sofinanciranje v letu 2018 in 2019, imajo občine 3 % nepovratnih sredstev in 3 % povratnih. V letih 2020–2021 imajo 4 % nepovratnih sredstev ter v letu 2024 in naprej 6 %. Z občinami je bil tudi dogovorjen natančen model, kako se lahko ta delež nepovratnih sredstev povečuje, če bodo to gospodarske razmere dejansko dopuščale. Hkrati pa moram opozoriti tudi na to, da se zadolženost zmanjšuje, da se struktura občinskih financ izboljšuje, da se prihodki povečujejo. Stanje v občinah ni takšno, da bi šlo na slabše, ampak na bolje. Ravno zaradi tega tudi menimo, da ni tako katastrofalno, kot ta trenutek govorite. Je pa res, da je količina padavin letos velika, vendar to ni naravna katastrofa, zaradi katere bi morda dobili tudi opravičilo za neko dodatno financiranje. To je samo ena od številnih nalog, ki jih občine izvajajo z lastnimi režijskimi obrati ali pa preko pogodb s podizvajalci. Toliko lahko še pojasnim. Ampak dejstvo je, da se finančna situacija občin, ko gledamo tako z investicij kot z vidika presežkov, postopno izboljšuje, predvsem pa se zmanjšuje zadolženost občin.
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa še za to priložnost. Temu, kar je povedal že minister za javno upravo, bi želela dodati še podatke o investicijskih odhodkih občin v lanskem letu. Zaključni računi občin za lansko leto so že izbrani in občine so v svojih proračunih evidentirale odhodkov za investicije za 510 milijonov in pol. 510 milijonov in pol. Torej ne bo držal podatek, da občinam za investicije ostane zgolj investicijski transfer, ki je lani znašal približno 30 milijonov evrov. In povedati je treba, da občine ta povratni del investicijskega transfera kar s pridom izkoriščajo. Res je, da ne stoodstotno, ampak za lansko leto je bilo razdeljenega oziroma porabljenega tega denarja za več kot 20 milijonov. Za letošnje leto podatki od vseh občin še niso zbrani, vendar občine načrtujejo za milijardo odhodkov iz naslova investicij, za milijardo. Hvala lepa.
Poslanec Jožef Horvat, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik Državnega zbora. Se zahvaljujem ministrici in ministru za podane številke in podatke. Na nek način ste me, in slovensko javnost, odpeljali stran od problema. Jaz sem govoril o akutnem problemu, to je enormno povečanje stroškov zimske službe. Moram reči, da sem res pričakoval nekoliko več pripravljenosti, ampak nič še ni izgubljeno. Imate veliko časa in veliko papirja, da boste lahko na poziv Kluba županov in svetnikov Nove Slovenije z rešitvijo odgovorili; ne s statistikami, ampak z rešitvijo. Kot vidim, je Generalni sekretariat Vlade Republike Slovenije prav Ministrstvu za finance in Ministrstvu za javno upravo odstopil ta poziv našega kluba županov in svetnikov. Jaz sem vesel, da so investicije okrog pol milijarde evrov, sem vesel. Problem pa je vedno potem, ko recimo pogledamo vzhodno kohezijsko regijo pa zahodno kohezijsko regijo. Problem je, ko iz tega izvzamemo mestne občine, ki so finančno močne; manjše, podeželske občine pa so tukaj šibke. Tu je problem in tem bi bilo treba bolj prisluhniti. Najbrž ne bomo nikoli dočakali, da bodo občine imele nekega tako močnega pogajalca z vlado, tako močnega tipa pogajalca kot je gospod Štrukelj. Ne bom rekel, da ni bilo problema najti 250 milijonov, ampak se je kar našlo 250 milijonov. Ko tukaj govorimo za občine – in občine smo vsi mi, vsak od nas živi v neki občini. Zdaj bo morda tudi kdo mislil, da je problem to, da imamo preveč in premajhne občine. Ne, nimamo jih preveč in niso premajhne, poglejte recimo v Avstrijo. Ampak veste, da smo vedno imeli kar ostre debate, ko smo govorili o tako imenovani glavarini in ugotavljali, da glavarina praktično ne zadošča za to, da bi občine financirale tiste naloge, ki jih dobijo preko zakonov. Hvala obema za ta dialog, ampak res z radovednostjo pričakujem, kaj boste odgovorili na poziv Kluba županov in svetnikov Nove Slovenije. Hvala lepa.
Zdaj pa moram najverjetneje uporabiti isti vatel, kot sem ga pri kolegu Jurši. Dal sem besedo za to, da se pozove k splošni razpravi. Nisem slišal tega. [[oglašanje iz dvorane]] Ni ravno po defaultu. Ne bomo glasovali o tej zadevi, prav. Saj vemo, da razprave ni kdaj opraviti. [[oglašanje iz dvorane]] Ne, ni treba. Pa tudi tam nismo ničesar naredili. Podpredsednik Državnega zbora in poslanec Primož Hainz, imate besedo, da zahtevate odgovor od ministrice za okolje in prostor gospe Irene Majcen.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav ministricam in ministrom! Dokler ni prišel gospod Čuš, je bilo tukaj enako število ministrov in poslancev. No, zdaj se je to prevesilo; pa tudi ne bo dolgo, vidim. Verjamem, da je za zadnjo sejo vprašanje, ali ima smisel postaviti vprašanje ali ga nima, ker ne moremo rešiti vseh problemov, ki v življenju so. Vendar sem se na koncu odločil, da postavim vprašanje, ki ga že nekaj časa ljudje naslavljajo na poslansko skupino. To je vprašanje etažnih lastnikov. To ni vprašanje mojega poslanskega okraja, Vrhnika, Log, Dragomer in Borovnica, kot me je vprašal kolega, ampak je to vprašanje, ki se dotika tudi te občine oziroma tega volilnega okraja, ker je pač obče vprašanje. Vprašanje etažnih lastnikov v odnosu do upravnikov zgradb, ker jih pač zakon zahteva pri večjem številu stanovanj. Včasih je občutek, tudi sam ga delim, ker poznam zadevo od znotraj, da je rezervni sklad, ki ga upravlja upravnik, nekako odtujen od ljudi. Ni prave kontrole. Občutek je, da upravnik dela, kar hoče. On je podpisnik, on je tisti, ki s tem razpolaga. Ljudje dostikrat rečejo: Mi smo investirali v nekaj, glede česar se nismo dogovorili, potem pa še dodatno včasih tega denarja preprosto ni. O tem se je veliko pisalo po časopisih, v Lenartu, Postojni, Atrij Celje, pa še kakšni primeri kažejo na to. Postavlja se preprosto vprašanje, gospa Irena Majcen: Kako bi lahko nadzorovali oziroma kako bi zaščitili etažne lastnike pred tistimi upravniki, ki nekorektno opravljajo svoje delo? Hvala lepa za odgovor.
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik Državnega zbora dr. Milan Brglez, spoštovana poslanka in spoštovani poslanci! Spoštovani poslanec gospod Primož Hainz, hvala za vprašanje. Stvarnopravni zakonik določa, da so etažni lastniki v stavbah z več kot osmimi posameznimi deli in več kot dvema lastnikoma dolžni ustanoviti rezervni sklad. Sredstva rezervnega sklada so opredeljena kot skupno premoženje etažnih lastnikov, ki jih vodi upravnik ločeno na posebnem računu. Če kateri od etažnih lastnikov ne vplača svojega prispevka v rezervni sklad, ga je dolžan upravnik pisno pozvati k plačilu oziroma izterjati. Stanovanjski zakon, to je pa zakon, ki sodi v resor Ministrstva za okolje in prostor, pa v 43. členu določa, da lahko etažni lastniki v pogodbi o opravljanju upravniških storitev določijo, da sme upravnik sredstva rezervnega sklada dvigovati le skupaj z enim od etažnih lastnikov. V praksi je takih zahtev malo, v večstanovanjskih stavbah je tudi soglasnost etažnih lastnikov velikokrat vprašljiva, se ne doseže in v tem delu lahko lastniki sami zelo veliko naredijo. Stanovanjski zakon ima poleg tega glede rezervnega sklada in ravnanj vrsto varovalk. Po 42. členu mora upravnik zagotoviti, da se vsa vplačila v rezervni sklad vodijo na posebnem transakcijskem računu. Če izvaja upravnik plačila etažnih lastnikov preko svojega transakcijskega računa, mora najkasneje v roku 10 dni od vplačila vsakega etažnega lastnika odvesti sredstva rezervnega sklada na transakcijski račun rezervnega sklada. Če upravnik ravna v nasprotju z 42. členom Stanovanjskega zakona, ga lahko stanovanjski inšpektor tudi oglobi. Zakon nadalje natančno predpisuje način gospodarjenja s sredstvi rezervnega sklada in tudi namensko uporabo sredstev, omejuje izvršbo na sredstva rezervnega sklada, saj je na premoženje rezervnega sklada izvršba dovoljena le za plačilo obveznosti iz pravnih poslov, sklenjenih v skladu s predpisanimi nameni, za katera se lahko sredstva rezervnega sklada uporabljajo. Premoženje rezervnega sklada tudi ni del upravnikove stečajne mase in nanj ne morejo poseči upravnikovi upniki v izvršilnem postopku. Upravnik je dolžan poročati etažnim lastnikom o stanju sredstev rezervnega sklada, vsakemu etažnemu lastniku mora mesečno izstaviti obračun stroškov, med drugim tudi stanje rezervnega sklada za stavbo. Skladno s 65. členom Stanovanjskega zakona mora upravnik vsakemu etažnemu lastniku enkrat mesečno omogočiti vpogled v pogodbe, knjigovodske listine in v stanje rezervnega sklada večstanovanjske stavbe. Če upravnik krši navedeni določbi, lahko stanovanjski inšpektor zoper njega sproži strošek postopka. Upravniki so podvrženi vsem nadzorom, ki v splošnem veljajo v Republiki Sloveniji. Revizijo finančno računovodskega poslovanja določenega subjekta opravljajo zato pooblaščene revizijske organizacije. Revizijo je mogoče naročiti tudi v primeru, če ta ni predpisana oziroma izrecno zahtevana z zakonom. Etažni lastniki lahko imenujejo nadzorni odbor, to je pravica etažnih lastnikov, katerega glavna naloga je nadzor nad delom upravnika, treba se je zavedati, da so za svojo lastnino oziroma premoženje v prvi vrsti odgovorni prav lastniki sami. Velika večina upravnikov opravlja svoje posle korektno in v skladu z zakonodajo ter sklenjenimi pogodbami. Sodelovanje z upravniki brez večjih pretresov in nezadovoljstva teče v objektih, kjer so etažni lastniki aktivni in odgovorni, se redno udeležujejo zborov etažnih lastnikov, imenujejo nadzorne odbore in redno preverjajo ter nadzirajo izvajanje sprejetih sklepov. Več pa mogoče v nadaljevanju.
Podpredsednik Državnega zbora in poslanec Primož Hainz, imate besedo za obrazložitev zahteve.
Hvala lepa za odgovor. Pričakoval sem podoben odgovor, ampak v praksi pa pripovedujejo oziroma pišejo stanovalci oziroma etažni lastniki naslednje. Prvič, da inšpekcijske službe ne posredujejo; drugič, vprašanje prakse je res včasih malce [[…]]Jaz vem, da imajo etažni lastniki nadzorne svete, ampak to je tako, zbor stanovalcev se dobi, potem so nesklepčni, potem skličejo drugo sejo. Ta seja je potem praviloma nekje med božičem in novim letom, tako da jih pride samo tistih nekaj, s katerimi se je upravnik res zmenil, da pridejo za pol ure; in se zmenijo, da je vse v redu. Vem, da je to vprašanje prakse, ne vprašanje teorije, ampak kljub vsemu. Ali imate še kakšno idejo, kako bi se lahko etažni lastniki zaščitili? Hvala lepa.
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Če etažni lastniki upravnikom, ki se ponujajo na trgu, iz kakršnegakoli razloga ne zaupajo, imajo možnost in pravico, da se organizirajo kot skupnost lastnikov. V takšnem primeru se upravljajo sami kot pravna oseba in lahko odprejo račun na svoje ime ter se s tem izognejo vsem tveganjem, povezanim z zunanjim upravnikom. Ampak to je v primerih, ko že sicer ni sklepčnosti na teh zborih, tudi težko doseči. Lastnina na eni strani prinaša neke ugodnosti, po drugi strani pa je lastnina zavezujoča. Tu žal z zakonom ni mogoče preprečiti tudi morebitnih kriminalnih dejanj, ki so jih nekateri upravniki storili, kot recimo Atrij Celje, Lenart, Postojna. Kljub temu pa pri snovanju osnutka nove stanovanjske zakonodaje želimo postaviti nove temelje, s čimer bi bili etažni lastniki bolj zaščiteni, hkrati pa bi imeli tudi večjo odgovornost z upravljanjem s svojo lastnino oziroma solastnino. Razmišljanja gredo v smeri uvedbe pravne subjektivitete skupnosti etažnih lastnikov, ki bo lahko sama na svoje stroške odprla transakcijski račun za zbiranje sredstev rezervnega sklada za svojo večstanovanjsko stavbo. S sredstvi bo upravljal zastopnik skupnosti, ki bo eden od etažnih lastnikov ali upravnik, če se bo skupnost lastnikov tako odločila. Je pa res, da bo ta osnutek v jesenskem času šel v javno razpravo in mogoče bo še s strani uporabnikov prišla kakšna sveža ideja. Zavedajoč se tega problema smo želeli bolj v manjšem delu spremeniti Stanovanjski zakon, ampak so bila prav ta združenja etažnih lastnikov nezadovoljna s tisto rešitvijo, zato ni bilo tudi nobenih posegov, smo umaknili tiste rešitve. Naloga ostaja odprta za prihodnje. Hvala.
Poslanka Violeta Tomić, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc ter ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Saj ne bi, pa moram; najprej se bom obregnila ob odgovor ministrice, ki ga je dala poslancu Ferlugi glede pro bono ambulante v Novi Gorici. Globoko me je razočarala, kajti ni znala izgovoriti niti imena dobrodelne organizacije, ki namesto vas skrbi za revne bolnike. Sodišče je tako in tako določilo, da je bila s strani vašega ministrstva ta dobrodelna organizacija diskriminirana. Prosim vas, ne bodite tako omalovažujoči in ignorantski ter se malo pozanimajte. Ampak pojdimo naprej na moje vprašanje, ki ga bom zastavila obema. Veste, da smo 7. februarja imeli 39. nujno sejo Odbora za zdravstvo, na kateri smo obravnavali temo legalizacije konoplje, uporabe in pridelave v medicinske namene, se pravi nerealizirani sklepi s strani Ministrstva za zdravje. Mi smo na Odboru za zdravstvo kot matično delovno telo ministrstvu že oktobra 2016 soglasno naložili, da pripravite ustrezne podlage, ki bodo omogočile zdravljenje s konopljo kot z zdravilom, in ustrezne pravne podlage, ki bodo v Sloveniji omogočile pridelavo in predelavo konoplje v medicinske namene. Seveda ministrstvo teh ukrepov ni sposobno izvesti ali pa jih noče izvesti. In v luči tega smo povabili določene medicinske strokovnjake, kot je bil dr. Neubauer s Pediatrične klinike. Ravno danes si preberite v Dnevniku, kakšne dobre rezultate imajo pri zdravljenju epilepsije. Od 80 bolnikov se je kar polovici izboljšalo, 20 % otrok napadov sploh ni imelo več. Prof. dr. Červekova, onkologinja, ki je naredila smernice za zdravljenje, in dr. Nolimal. Tukaj se bom ustavila. Dr. Nolimal je poudaril takoj na začetku, da podaja mnenje v lastnem imenu in ne v imenu organa, pri katerem je zaposlen, to je Nacionalni inštitut za javno zdravje. To je razvidno tudi iz magnetograma seje. Čeprav se je seje udeležil v svojem prostem času in v lastnem imenu, je bil deležen mobinga z grožnjo odpovedi delovnega razmerja. In zato me zanima, ker mi minutaža teče: Ali ste vi seznanjeni z dogajanjem na Nacionalnem inštitutu za javno zdravje in pritiski, ki se vršijo nad zaposlenimi? Ali se strinjate s stališčem Nacionalnega inštituta za javno zdravje, da tam zaposleni javni uslužbenci v prostem času ne smejo zastopati stališč, ki niso skladni z uradnimi stališči tega organa? Ali ste seznanjeni z ravnanjem Nacionalnega inštituta za javno zdravje, ki javnim uslužbencem prepoveduje strokovno delo na področjih, za katera so specializirani? Ali se podobne prakse s pritiski na javne uslužbence izvajajo tudi na vašem ministrstvu za zdravje? Hvala.
Hvala lepa. Minister gospod Boris Koprivnikar, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovana poslanka! Bi najprej dal samo en okvir, pa bom potem bolj konkretno. O sami vsebini ne bom sodil; dejstvo pa je, da so v javnih zavodih delovna razmerja in pravice urejene z Zakonom o delovnih razmerjih, ne z uslužbensko zakonodajo. Kajti uslužbenska zakonodaja velja za državne organe in organe lokalnih skupnosti, tukaj velja Zakon o javnih uslužbencih, to je razlika. Uslužbenska zakonodaja ne ureja izražanja mnenja v njegovem prostem času ali izven njegovega časa, se pravi zakonodaja tega ne ureja. Seveda pa moramo pri tem spoštovati ustavno pravico do svobode izražanja, ki vsakemu posamezniku daje pravico, da pove svoje mnenje. Zakonsko določilo pa je, da mora javni uslužbenec pri opravljanju svojega dela spoštovati predpise z njegovega področja, kolektivne pogodbe, pogodbo o zaposlitvi, splošne akte in kodekse etike. Delavec mora upoštevati, tako pravi Zakon o delovnih razmerjih v 34. členu, zahteve in navodila delodajalcev v zvezi z izpolnjevanjem pogodbenih in drugih obveznosti delovnega razmerja; in v 37. členu, delavec se je dolžan vzdržati vseh ravnanj, ki glede na naravo dela, ki ga opravlja pri delodajalcu, materialno ali moralno škoduje in bi lahko škodovale interesom delodajalca. To je splošni zakonski okvir. O konkretni vsebini, ki ste jo navedli, pa jaz ne morem soditi, ker ne vem, kakšni so morebitni interni akti ali navodila in zaveze delodajalca, ki jih je podal. Hvala.
Hvala lepa. Ministrica gospa Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala. Dovolite mi vseeno, da v uvodu povem v odgovor nekaj stavkov glede tega, kar je spoštovana poslanka Violeta Tomić rekla in kar ne drži povsem. Glede prejšnjega vprašanja gospoda Ferluge sem jaz navedla samo dejstva. Nismo dobili argumentirane vsebine kljub večkratnim pozivom, da bi tej organizaciji podelili status humanitarne organizacije. Pro bono ambulanta pa dela in so ustanovitelji drugi. Glede drugega vprašanja tudi to. Ministrstvo in vlada sta sprejela spremembo uredbe, s katerimi je zagotovila, da v vseh tistih primerih, kjer obstajajo medicinske indikacije, nekatere ste omenili tudi vi, je možnost in zdravniki predpisujejo uporabo konoplje ali, če hočete, vršičke konoplje na recept. Kakor je meni znano, ker sem govorila z zdravniki Onkološkega inštituta, ni nobenih težav, da recimo bolniki pri zdravljenju raka to dobijo na recept; in podobno je verjetno tudi za otroke z napadi, kot ste omenili. Vsaj jaz imam informacije, ker sem se pozanimala, da zdravniki tam, kjer je potrebno, predpisujejo ta zdravila na recept, kar je omogočeno z vladno uredbo; kar je ministrstvo pripravilo in vlada sprejela. Zdaj pa k odgovoru na konkretno vprašanje, kaj se je dogajalo na tej seji Odbora Državnega zbora za zdravstvo. Vi vsi veste, da je Nacionalni inštitut za javno zdravje samostojni javni zavod, ki ga vodi direktor, ki organizira, usklajuje delovne procese, prav tako je on odgovoren tudi za strokovnost, poslovanje in zakonitost dela zavoda. Nacionalni inštitut je seveda dolžan spoštovati, kot je kolega Koprivnikar omenil, vso veljavno delovnopravno zakonodajo, v skladu s tem pripraviti ustrezne interne akte oziroma pravila ravnanja za svoje zaposlene. Zaradi tega se kot ministrica za zdravje ne morem opredeljevati do konkretnih internih kadrovskih postopkov na Nacionalnem inštitutu za javno zdravje, ker gre za samostojen zavod. Sem pa za to, da bi lahko odgovorila na vaše cenjeno vprašanje, povprašala za pojasnila oziroma za pisni odgovor Nacionalni inštitut za javno zdravje. Zdaj mi dovolite, da preberem in citiram njihov odgovor. Ker pa bo očitno zmanjkalo časa, bom njihov odgovor povedala, citirala v drugem delu.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala, ministrica. Ne bova izgubljali časa s stvarmi, kjer se nikoli ne bova srečali. Vsaj pravilno bi morali izgovoriti ime humanitarne organizacije. Govorili ste o vršičkih na recept. Tudi o tem se ne pogovarjamo. Žal res ne bova šli v detajle. Mene zanima konkretno – opozorilo pred odpovedjo pogodbe o zaposlitvi je prejel dr. Nolimal. V tem opozorilu je navedeno, da je javni uslužbenec, citiram, »z načinom predstavitve med podajo osebnega mnenja kršil svoje pogodbene in druge obveznosti iz delovnega razmerja.« Skratka, kršil jih je s tem, da je povedal lastno mnenje, ki se razlikuje od mnenja delodajalca. Povedali so mu tudi v pravnem pouku pisnega opozorila, da mu bo v primeru, da se v roku enega leta od vročitve pisnega opozorila zgodi ponovna kršitev pogodbene ali druge obveznosti iz delovnega razmerja, pogodba o zaposlitvi odpovedana iz krivdnih razlogov. Tukaj bi še enkrat natančno vprašala ministra za javno upravo: Ali je nezakonito, da imajo javni uslužbenci osebno drugačno mnenje in stališče, kot je uradno stališče delodajalca? Ali je udeležba javnih uslužbencev na razpravah, sejah in okroglih mizah z njihovega strokovnega področja v njihovem prostem času v lastnem imenu nezakonita in je lahko razlog za odpoved delovnega razmerja? To me zanima; lahko pa bi navedla še marsikaj iz šikaniranja vseh, ki se trudijo, da bi bolnikom vendarle priskrbeli zdravila iz, spet, naravne konoplje. Ne govorimo niti o sintetičnih kanabinoidih, kajti študije dokazujejo, da ne pomagajo, da so celo škodljivi. Pridelava in predelava doma je tema, ki smo jo sprejeli na tem odboru; vendar pa tokrat govorimo o delovni kršitvi. Hvala.
Hvala lepa. Mogoče najprej gospod Koprivnikar? Ne. Dobro. Gospa Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala za besedo in za dodatno vprašanje. Bom zdaj dejansko, dovolite, citirala odgovor Nacionalnega inštituta za javno zdravje, povezano s tem vprašanjem, glede katerega smo zaprosili za mnenje. Citiram: »Prejeli smo vaša vprašanja glede organizacije dela in komuniciranja z javnostmi na Nacionalnem inštitutu za javno zdravje. Očitke, da naj bi Nacionalni inštitut za javno zdravje vršil pritiske nad zaposlenimi, ostro zavračamo. Nacionalni inštitut za javno zdravje organizira delo skladno z nalogami, ki jih opravlja na najvišjem strokovnem nivoju, ter skladno z notranjimi akti, ki urejajo postopke dela. Javni uslužbenci, ki so zavezani na Nacionalnem inštitutu za javno zdravje, lahko v prostem času podajajo lastna mnenja na enak način kot vsi ostali državljani, ne glede na to, ali se njihova osebna mnenja razlikujejo od uradnih strokovnih stališč delodajalca, v tem primeru Nacionalnega inštituta za javno zdravje. Slednje sicer ni običajno, saj strokovna mnenja Nacionalnega inštituta za javno zdravje kreirajo najbolj usposobljeni strokovnjaki na posameznem področju, zato predstavljajo verodostojen vir tudi za ostale zaposlene. Če pa pri komuniciranju z javnostmi omenjajo Nacionalni inštitut za javno zdravje, morajo pri tem spoštovati interni akt, to je Navodilo o dajanju informacij za javnost, ki velja od 4. januarja 2016. Nacionalni inštitut za javno zdravje nikakor ni prepovedal dela kateremukoli od svojih zaposlenih, so pa ustrezno razporejeni na posamezna strokovna področja dela, za katera so usposobljeni ter so skladno z usmeritvami vodstva Nacionalnega inštituta za javno zdravje. Spekter nalog, ki jih Nacionalni inštitut za javno zdravje kot edini zdravstveni terciarni zavod na področju javnega zdravja opravlja, je namreč izjemno širok; ustrezno usposobljenih strokovnjakov pa le določeno število, zato je zahtevna naloga vodstva Nacionalnega inštituta za javno zdravje, da ustrezno organizira delo.« To je bil odgovor na konkretno zastavljena vprašanja vodstvu Nacionalnega inštituta. In še odgovor v zvezi z vprašanjem glede uslužbencev na Ministrstvu za zdravje. Naj povem, kot je bilo že omenjeno, da so vsi javni uslužbenci zavezani k delovnopravni zakonodaji in kodeksu ravnanja javnih uslužbencev, katerega pa je malo prej že pojasnil kolega Boris Koprivnikar.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, izvolite, imate postopkovni predlog.
Seveda mi o tem moramo opraviti razpravo. Na Nacionalnem inštitutu za javno zdravje sigurno nekaj ne štima. Dr. Nolimal je povedal na začetku, da bo podal lastno mnenje in ne mnenje organizacije, pri kateri je zaposlen. In s tem naj bi očitno kršil. Minister Koprivnikar je povedal, da je vse okej, če imaš lastno mnenje drugačno, je to dovoljeno. Vendar od kod potem opomin pred odpovedjo delovnega razmerja z grožnjo, da bo v primeru, da se v roku enega leta od vročitve pisnega opozorila zgodi ponovna kršitev pogodbene obveznosti, pogodba o zaposlitvi odpovedana iz krivdnih razlogov. Tukaj očitno kršitve ni bilo in nekaj ne štima. Sedaj vi meni povejte, kako naj funkcionira ta parlament, če poslanci sklicujemo odbore, na katere vabimo strokovnjake, ki so zaradi tega kaznovani, ker povedo svoje strokovno mnenje. Poslanci bi se radi seznanili z njihovim mnenjem, ker nismo vsi strokovnjaki za medicinsko stroko. In potem ko odbor sklene enoglasno in naloži ministrstvu, da naredi to in to, ministrstvo mirno ignorira zakonodajno telo in reče: Ne, mi tega ne bomo s figo v žepu naredili. In če grem še naprej, poslanski skupini dveh koalicijskih partneric SMC in SD pripravita zakonodajni predlog glede ureditve te problematike, mi, opozicijska Levica, samo lahko prikimavamo, ker vemo, da smo vedno zavrnjeni. In vaši ministri, koalicijski ministri rečejo: »Ne, mi tega ne bomo naredili.« Kaj se mi gremo v tem državnem zboru?! Čemu sploh vlada; seveda, sedaj je padla, ampak bi morala verjetno že pred štirimi leti; čemu poslanci v Državnem zboru, oprostite, ker si dovolimo šikaniranje, izgubo časa nas, strokovnjakov, zaposlenih, državljanov in vseh skupaj. To je farsa. In ravno zaradi te farse želim, da se opravi razgovor in razprava na naslednji seji. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Gospod Uroš Prikl bo postavil vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Izvolite, gospod Prikl.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Lep pozdrav obema poslancema in vsem štirim ministrom! Spoštovana gospa Vraničar tokrat zadnjič v sestavi tega državnega zbora opravlja inštitut poslanskega vprašanja in menda bo statistika pokazala, da sem ga največkrat naslovil prav na vas. Tokrat govorim o Novi Ljubljanski banki, ker pač o drugi veliki državni banki – Novi Kreditni banki Maribor na žalost ne morem več. Pred kratkim je Nova Ljubljanska banka plačala malo manj kot 1,5 milijona evrov na podlagi ene od sodb, ki ste jih vložili Privredna banka Zagreb in Zagrebačka banka zaradi starih deviznih vlog hrvaških varčevalcev Ljubljanske banke, ki so bile prenesene na ti dve banki. Vlada vseskozi zagovarja stališče – in prav je, da je temu tako –, da za kakršnakoli izplačila Nove Ljubljanske banke na podlagi sodb hrvaških sodišč glede prenesenih deviznih vlog seveda ni pravne podlage. Ni pravne podlage iz razloga evropskega pravnega reda ter tudi slovenske zakonodaje na tem področju. Ob tem se mi poraja, ne boste verjeli, cel kup različnih vprašanj. Prvič, kaj bi se lahko s tem denarjem 1,5 milijona evrov naredilo v korist kreditov fizičnih oseb, kreditov pravnih oseb? Kaj bi se lahko s tem denarjem naredilo, če bi ga porabili za potrebe socialnih transferjev ali česa podobnega? Tako pa se lahko, bom uporabil prispodobo, samo ustrelimo v koleno, saj znamo s takšnim ukrepom, s takšnim dejanjem Novi Ljubljanski banki v primeru prodaje – pa bi si intimno želel, osebno želel, da do takšne prodaje Nove Ljubljanske banke v končni fazi ne bi prišlo –, še znižati ceno in naredimo slabo popotnico za tako imenovano privatizacijo te banke. Vedoč, da se pogovarja v Državnem zboru pa tudi širše o možnosti sprejema zakona, ki bo to področje urejal, je pot do zakona je še dolga, ukrepati pa je treba prej. Lepo bi vas prosil, pa brez tega, ker vem, kaj pomeni korporativno upravljanje, vem, kaj pomeni direktno vtikovanje ali pa posredno vtikovanje politike v gospodarske subjekte. Zdaj pa vprašanje: Kako Vlada kot skupščina Slovenskega državnega holdinga, ki zastopa pravice Republike Slovenije kot edinega delničarja Nove Ljubljanske banke, gleda na odločitev uprave NLB, da plača tožbeni znesek? Kaj namerava storiti v prihodnje, kakšno je njeno stališče, da nikakor in nikoli več do podobnih situacij ne bi prihajalo? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica za finance, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Hvala za vprašanje. Zagotovo se strinjava tudi s spoštovanim gospodom poslancem, da je problematika prenesenih deviznih vlog nasledstveno vprašanje, ki ga je treba reševati v skladu s Sporazumom o vprašanjih nasledstva in memorandumom o soglasju, ki je bil sklenjen v letu 2013. Slovenija si je ves čas aktivno prizadevala za rešitev tega vprašanja, vendar žal dogovora med državama naslednicama v vseh letih od podpisa Sporazuma o vprašanjih nasledstva ni bilo mogoče doseči. Omenila sem že memorandum o soglasju, na podlagi katerega se je Hrvaška zavezala, da bo do končne rešitve prenesenih deviznih vlog zagotovila ustavitev vseh sodnih postopkov pred hrvaškimi sodišči v zvezi s prenesenimi deviznimi vlogami, vendar žal te svoje mednarodne zaveze ne spoštuje. In upoštevaje to situacijo je vlada v mesecu februarju ponovno potrdila svoje dosedanje stališče, da tovrstne sodbe v Sloveniji nimajo pravne podlage, so nasprotne slovenskemu pravnemu redu in mednarodnim pogodbam, ki jih je Slovenija sklenila; in tako ne morejo biti predmet izvršbe. Seveda pa lahko na ta način vplivamo samo na dogajanje v Sloveniji, medtem ko je treba v primeru, če pride do izvršbe v drugih državah, ukrepati na drugačne načine. In ravno v tem času tečejo zelo intenzivni pogovori na strokovni in politični ravni, ki bi zagotovili, da do tovrstnih dogodkov, ki niso skladni s slovenskim pravnim redom, ne bi več prihajalo. Poti je več, treba je izbrati tisto, ki bo dala hiter in konkreten rezultat. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, ministrica, da ste mi poskušali odgovoriti na moje vprašanje. Seveda ste nekatere zadeve ponovili. Moram povedati in priznati, da se strinjam, da je vprašanje nasledstva in spoštovanja memoranduma izpred pet let nazaj za moje videnje in verjetno tudi za širše videnje problem. To ne more biti predmet izvršb ne tukaj ne v tujini. Ampak jaz sem vas zelo konkretno vprašal: Kaj Vlada namerava, kako gleda in kako namerava v prihodnje gledati in ukrepati, predvsem ukrepati, da do tovrstnih izplačil ne bi več prišlo? Vsi se strinjamo, jaz, v tej dvorani nas je sicer zelo malo, ampak če boste vprašali širšo javnosti pa tudi tiste, ki se na pravo zelo dobro spoznajo, vam bodo znali povedati, da pravne podlage tukaj ni. Tako s področja mednarodnega prava, za izvršbe govorim, in tudi za izplačila tovrstnih, pod navednicami, kazni ter s področja slovenske zakonodaje. Zato me resnično zanima: Kako misli Vlada, pa bom zelo poenostavljeno povedal, kako misli Vlada kot skupščina preko SDH preprečiti, da do tega ne bo prišlo? Enkrat bo šlo za milijon, drugič bo šlo za nekaj sto tisoč evrov, na koncu se bo tega denarja nabralo. In kaj bomo s tem naredili? Kot sem prej rekel, šus v koleno. Nova Ljubljanska banka je bila dokapitalizirana z zneskom, ki je velik; v milijardah se pogovarjamo. Zagotovo ni prav, da na tak način ta denar anuliramo, to je denar davkoplačevalcev. Če imamo v končni fazi namen to banko prodati, jo prodajmo za dobro ceno; če pa jo nameravamo obdržati, prav bi bilo tako, pa jo dajmo kot kompetentno in ustrezno banko držati v svojih rokah in z njo upravljati.
Hvala lepa. Gospa mag. Mateja Vraničar Erman, izvolite.
Hvala lepa. Vlada do zdaj kot skupščina Slovenskega državnega holdinga ni konkretno ukrepala; je pa kot vlada sprejela zelo jasno stališče o nezakonitosti tovrstnih odločb ter o tem obvestila tudi SDH in Novo Ljubljansko banko. Zelo težko se je namreč boriti proti nečemu, za kar v osnovi trdiš, da ne obstaja oziroma ne sme obstajati. Se pa vsekakor strinjam z vami, da je treba državno kapitalsko naložbo v NLB zaščititi; in temu so namenjeni tudi ukrepi, ki sem jih načelno omenila iz preteklih tednov, in si bomo v to smer prizadevali tudi v naslednjih tednih. V interesu zaščite slovenskih interesov podrobneje o ukrepih, dokler jih ne oblikujemo dokončno, ne morem govoriti. Ker pa ste še konkretno spraševali, kako bi lahko s tem denarjem pomagali ljudem v socialni stiski, pa naj omenim še enkrat, da plačila, ki jih izvaja Nova Ljubljanska banka, niso plačila iz javnih sredstev; medtem ko se za pomoč ljudem v socialni stiski uporabljajo javna sredstva. Za ta sredstva so pravice porabe oziroma možnosti zagotovljene v državnem proračunu in se tudi izvajajo v skladu s sprejetim finančnim okvirom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Samo da ne bom napačno razumljen. Meni je povsem jasno, iz katerega naslova gredo sredstva za javne transfere. Dovolj dobro poznam to problematiko in vem, da direktno ne more to iti iz državne banke. Ampak če bi se ta banka obnašala bolj racionalno, bi bil verjetno kakšen kredit fizični in pravni osebi več odobren, bi se kakšno novo delovno mesto ustvarilo, bi se kakšen stanovanjski problem lahko tudi s tem razrešil in ne bi bilo potrebnega toliko pritiska na proračunska sredstva, namenjena socialnim transferjem. Jaz pozdravljam, resnično pozdravljam to stališče Vlade Republike Slovenije, ki je edino pravilno, da je treba zaščititi vitalne interese, slovenske interese, kamor sigurno sodi tudi upravljanje z Novo Ljubljansko banko, za katero upam, da bo še dolgo ostala v državni lasti. Bi pa toplo priporočal, da ne ostane zadeva samo na stališču, na deklarativni ravni; ampak da se tudi vodstvo Nove Ljubljanske banke zelo jasno in nazorno determinira oziroma se ga usmeri tako, da do podobnih, ne najdem drugega izraza, eskapad pri izplačilu takšnih ali drugačnih sodb več ne pride. Ker pa je moje poslansko vprašanje eno od zadnjih in če bo izglasovana tudi kakšna razprava o predhodnih vprašanjih, za moje poslansko vprašanje verjetno v tem mandatu ne bo dovolj časa, zato tokrat ne bom zahteval postopkovnega predloga, da se opravi splošna razprava. Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, za razumevanje.
Hvala lepa. Jaz vas razumem, ampak bila je čista zloraba. Gospod Andrej Čuš bo postavil vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc ter ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani ministrici, kolegice in kolegi, kolikor nas pač je tukaj! Kje začeti? Sam ne bom skakal v preteklost, ker je bilo dovolj povedanega, tudi že na zadnjih nekaj sejah Državnega zbora. Kolikor sem sam seznanjen, je gradnja Urgentnega centra Ptuj spet prišla pred neke ovire. Moram povedati, da se mi zdi, da se pa vse že nekako odvija s tem namenom, da Ptuj ne bi dobil urgentnega centra, čeprav je bila takšna politična odločitev v tem državnem zboru sprejeta. Kolikor sem seznanjen, smo zbirali finančna sredstva, od nevladnih organizacij, gospodarstva, bolnice z lastnimi sredstvi, prenos sredstev med javnim zavodom Dom upokojencev Ptuj in Splošno bolnišnico Ptuj ter menjava zemljišč, če temu potem dodamo prispevek lokalnih skupnosti, mislim, da manjkata še samo pogodbi in sklepi občinskih svetov Občine Podlehnik in Destrnik. Pogovarjamo se o višini 15 tisoč evrov. Če tega ni moč zagotoviti drugače, mi povejte, bomo vzeli kredit na banki pa sami založili, da se to začne graditi, ker res imamo tega že vsi dovolj. Me pa zanima predvsem to. Pred nekaj dnevi je potekal sestanek, na katerem ste bili prisotni štirje člani Vlade Republike Slovenije, poleg obeh ministric, katerima postavljam vprašanje, še ministrica za delo in minister gospod Žmavc, Ptujčan torej. V javnosti se o tem sestanku ni govorilo nič. Pred nadaljevanjem oziroma drugim krogom bi vas prosil: Ali nas lahko seznanite, kakšni so bili končni sklepi tega sestanka, da se tudi mi vemo organizirati? Morate vedeti, da so ljudje v Spodnjem Podravju že malo siti in pravijo, da bodo prišli po nas in nas nesli ven. Mislim, da imajo čisto prav, če bodo to naredili. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala, spoštovani poslanec gospod Čuš. Res je, počasi postajamo, tudi jaz, utrujeni od te razsežnosti problematike te gradnje urgentnega centra. Jaz sem dala obljubo, kot ste omenili, v skladu z metodologijo julija 2015. Takrat je bil zagotovljen tudi denar v takratnem proračunu za tip urgentnega centra, in sicer takrat v skupni vrednosti 2,5 milijona evrov; od tega 1,9 milijona Ministrstvo za zdravje, 584 tisoč in še nekaj evrov pa Splošna bolnišnica Ptuj. Jaz ne bi ponavljala vse zgodovine, ker mislim, da jo več kot dobro poznamo. Mogoče je treba povedati samo še eno dejstvo, da smo oktobra 2017 dobili novelacijo investicijskega programa, kjer pa je bila ocenjena vrednost investicije malo manj kot 3,4 milijona evrov. Iz 2,5 milijona je zdaj narastla ta ocenjena vrednost na 3,4 milijona. Okrog česa smo se ves čas vrteli? To je bil problem udeležbe Splošne bolnišnice Ptuj. V prvotni vrednosti bi bilo to 585 tisoč evrov, v drugem delu, kjer pa je povečana vrednost in kjer Splošni bolnišnici Ptuj 850 tisoč evrov ne moremo pripisati upravičenih stroškov izgradnje Urgentnega centra Ptuj. Pač ste priskočili na pomoč na lokalnem nivoju k vzpostavitvi ustrezne finančne strukture, da bi lahko končno potrdili s sklepom ta novelirani investicijski program, na katerega mora dati soglasje tudi še vlada, ker za več kot 20 % presega vrednost te investicije. Zato sem jaz prav na ministrskem nivoju, na Ministrstvu za zdravje organizirala sestanek, ker se je ta dolga jara kača že predolgo vlekla. Zdaj bom povzela, do česa smo prišli. Res, bila je prisotna kolegica Mateja, kolegica Anja, gospod Koprivnikar je poslal direktorja direktorata, ter gospod Žmavc. Ugotovljeno je bilo, da presežek prihodkov nad odhodki Doma starejših občanov Ptuj ne more biti prenesen v proračun v višini 640 tisoč evrov, kolikor je bila ocenjena vrednost zemljišča, ki bi ga Splošna bolnišnica Ptuj kot upravljavec odstopila v upravljanje Domu starejših, ker je lastništvo last Republike Slovenije. Zamenjal bi se samo upravljavec in zaradi tega ne more priti do odplačnega prenosa. To je bila prva ugotovitev, da ni pravne podlage. Druga ugotovitev in hkrati tudi sprejet sklep pa je, po naših informacijah tisti dan še ni bilo treh pogodb o sofinanciranju občin; kot zdaj slišim, samo dveh. Jaz verjamem, če je problem, da se bodo potrudili, da še tisti dve dobimo, da bi mi lahko končno zaprli zadevo, pripravili sklep in šli s to novelacijo tudi na vlado. Hkrati pa je zdaj treba povedati, da poleg vseh zbranih sredstev, lokalne skupnosti – 300 tisoč 193 evrov, donacija gospodarstvenikov – 320 tisoč evrov, delež Splošne bolnišnice Ptuj – malo manj kot 230 tisoč, bo zdaj Ministrstvo za zdravje poleg že rezerviranih sredstev moralo samo poiskati pa najti v prihodnosti še manjkajoči del tega presežka, to je nekaj čez 640 tisoč evrov. Jaz verjamem in si srčno želim, da dobimo še omenjeni dve pogodbi, mi praktično imamo sklep lahko pripravljen zelo hitro in gremo na vlado.
Hvala lepa. Gospod Čuš, boste zahtevali dopolnitev? Izvolite.
Moram povedati, da me je skoraj trofla kap, če povem po domače, pa ne zaradi vašega odgovora; ampak zaradi faktov, ki ste jih našteli. Tri leta nazaj, dve leti nazaj in vse do danes je bilo, kar se tiče prenosa finančnih sredstev iz presežka doma upokojencev na Splošno bolnišnico Ptuj in menjavo sredstev, vse splošno znano in povedano, da je vse zmenjeno, da ni problema. To smo povedali večkrat, moram povedati, da je tudi stranka, ki vodi ministrstvo za delo, to večkrat v lokalnih glasilih jasno povedala, da so to zagotovili in da je to njihov predlog. Ti fakti, ki ste jih povedali, pa postavljajo povsem novo dimenzijo temu projektu in očitno je res nekdo držal fige v žepu. Jaz drugega ne morem narediti, kot da pozovem župana Občine Podlehnik in Desetnik, da ti pogodbi čim prej uredijo. Občina Cirkulane, če se ne motim, je to pred dnevi storila, vsaj po mojih informacijah iz javnega zavoda Splošna bolnišnica Ptuj. Ampak kako zdaj do teh 640 tisoč evrov, za katere smo vedno mislili, da jih imamo? Glede na vso pot, ki smo jo naredili; od tega, da je mladinski svet organiziral 090-linijo, pa ne pogovor s puncami, ampak donacijsko številko; da smo zbirali sredstva od gospodarstvenikov in še bi lahko našteval, do zmanjševanja občinskih proračunov, moramo nekaj narediti, ker časa več ni, gospa ministrica. Povejte mi vi ali pa gospa ministrica za finance: Kje zdaj poiskati te rezerve?
Hvala lepa. Izvolite, ministrica mag. Mateja Vraničar Erman.
Hvala lepa. Dovolite kratek uvod, potem bo še kolegica dopolnila. Ministrstvo za finance ta projekt ves čas spremlja z vidika njegovega finančnega načrtovanja, da je to skladno z javnofinančnimi predpisi. Načrtovati je treba takšno investicijo v celoti, hkrati pa tudi dinamiko po posameznih letih. Glede na predvideno porabo v letih 2018 in 2019 je bilo tudi na sestanku prejšnji teden potrjeno, da sredstva, ki so načrtovana v že sprejetih proračunih, zadoščajo. Tudi če bi prišlo do prenosa presežka prihodkov nad odhodki Doma starejših občanov Ptuj v državni proračun, to ne bi moglo biti namenjeno za to konkretno investicijo, saj se bodo ta sredstva potrebovala šele v letu 2020. Ker proračun za leto 2020 še ni sprejet, ampak se bo začel pripravljati, smo ta znesek 640 tisoč evidentirali kot potrebna investicijska sredstva na Ministrstvu za zdravje in se bodo v okviru proračunskega načrtovanja tudi zagotovila. Vse ostalo pa je stvar tehnike in tudi zaključka te novelacije investicijskega programa, ki bo moral podrobneje določati tudi dinamiko porabe sredstev. Še enkrat pa, v skladu z javnofinančnimi predpisi je treba sredstva zagotavljati leto za letom glede na to, kako je predvidena poraba. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Problem je v tem, da je od osnovnega investicijskega programa do tega, ki smo ga mi dobili, novelacija oktobra 2017, to je nekaj mesecev nazaj, narasla ta vrednost za več kot milijon, milijon 100. In še nekaj je treba zelo jasno povedati, za urgentni center tipa C bi bilo 2,5 milijona dovolj, kolikor je bila ocenjena vrednost. Dejstvo je, da Splošna bolnišnica Ptuj želi z novelacijo urediti še kletne prostore, nadzidavo in še neke druge zadeve zraven. To je glede na zagotovljena sredstva, kar je bilo za tip C predvideno, zadeve so se pomaknile, mi bi lahko že zdavnaj šli v razpis, če bi držala prvotna vrednost. Končna novelacija pa je prišla oktobra s temi dodatnimi zahtevami in sredstvi. To je v zgodbi zapletlo zadeve, kar bo pomenilo, da bo treba v nadaljevanju zagotavljati še dodaten denar, da se bo prvo nadstropje, ki je sedaj v sklopu tega projekta, tudi opremilo.
Hvala lepa. Gospod Jan Škoberne bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani ministrice in minister, kolegica in kolega! Z gospodom ministrom sva si že izmenjala eno pisno poslansko vprašanje na temo zahtev prebivalk in prebivalcev Šoštanja po tem, da se zaradi prisotnosti velikega termoenergetskega objekta vendarle uredijo določene zadeve tudi v njihovem mestu. Da ne odpiram vprašanja rente, o kateri se ločeno pogovarja občina; in če prav razumem, so skupaj z onesnaževalcem, ki bi bil po zakonu prvi dolžan, da to tudi plača v nekem dogovoru, če pravilno razumem, v navezi z nadomestili stavbnih zemljišč. Tu imamo vsaj še dve ključni vprašanji. Eno vprašanje je in ostaja: Kdaj se bo, in zakaj se še ne, začel pripravljati zakon o postopnem zapiranju premogovnika, ki je v resnici ključen zakon za zagotovitev ustrezne, predvsem okoljske sanacije posega v prostor? In na drugi strani tisto, kar je bolj nujno in kar ponovno ni povezano z nekimi strateškimi dokumenti, to je sanacija prezračevalnih jaškov, ki je nujna zato, da se ohrani oziroma sploh omogoči neka resna kvaliteta življenja v občini. S tem povezano nekje med obema pa je vprašanje ureditve brežin Družmirskega jezera in še katera od zgodb, ki jo pretežno v tem trenutku naslavlja Civilna iniciativa Šoštanj pa tudi lokalna skupnost občine Šoštanj. In ne gre za zanemarljiva vprašanja. Tisti, ki ste bili, in tudi vi ste bili, gospod minister, v Šoštanju, veste, da je prisotnost Termoelektrarne Šoštanj izjemen poseg v krajino, življenje ljudi, kvaliteto zraka; predvsem pa omejuje v pomembnem delu razvojne možnosti, vključno s turizmom. Nič ne de; dokler se Termoelektrarna Šoštanj oziroma Holding Slovenske elektrarne in vsi povezani obnašajo kot družbeno odgovorno podjetje in lahko sobivajo z okoljem. Ta trenutek tega občutka seveda ni in težko se zadovoljimo, tudi tisti, ki te ljudi predstavljamo, z odgovorom, da bodo s sanacijo prezračevalnih jaškov pač morali počakati; oni pa naj pač živijo, kakor živijo. In ravno tako težko se oni sami odrečejo ali pa se mi vsi skupaj odrečemo razvojnim priložnostim, ki bi jih bolj pospešeno naslavljanje vprašanja sanacije območja, ki je degradirano zaradi prisotnosti teh energetskih objektov, moralo reševati čim prej. In v tem pogledu, ker ne gre za vprašanje posebnih strateških ali zakonskih sprememb, lahko gre v tekoče posle; bi vendarle prosil za odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Hvala tudi poslancu gospodu Janu Škobernetu za postavljeno vprašanje. Res je, že v oktobru sva si na to temo odgovarjala v vašem pisnem poslanskem vprašanju. Tu pa ste izpostavil še določene konkretne zadeve. Preden odgovorim na to, bi povedal nekaj na splošno. Seveda mora vsak objekt z vplivi na okolje delovati v skladu z izdanimi okoljevarstvenimi dovoljenji, v katerih so pogoji, v kakšnih okvirih, mejah se morajo ti vplivi na okolje nahajati. Jaz sem prepričan, da družba TEŠ pa tudi premogovnik zagotavljajo to delovanje v skladu z izdanimi okoljevarstvenimi dovoljenji. Seveda pa to ne pomeni, če je le-to spoštovano, da teh vplivov na okolje potem ni, ampak da so v postavljenih mejah. Tudi sam nadzor nad tem, kako se spoštujejo ta določila iz dovoljenj, je urejen po Zakonu o varstvu okolja in potem to ureja pristojna inšpekcija. Dolgoročnejše, daljnosežne zadeve se pa ureja tudi z Zakonom o rudarstvu, ki ureja tudi pogoje za izdajo koncesij. V okviru teh koncesijskih pogodb je določeno tudi, da mora koncesionar povrniti vso škodo, ki je povzročena z obratovanjem njegovih objektov ter naprav tretjim osebam, in da mora zagotavljati izvedbo sprotne in dokončne sanacije okolja ter odpravljati posledice izvajanja rudarskih del. Pri tem se morajo spoštovati tudi določila Zakona o rudarstvu. To je tako, načelno je na papirju vse lepo urejeno; v praksi, sem tudi sam seznanjen, pa prihaja do določenega nezadovoljstva. Tukaj predvsem zaradi te zaustavitve izplačevanja dogovorjenih odškodnin oziroma nadomestil za obremenjevanje okolja. Z Občino Šoštanj, kot razumem, bo prišlo do dogovora; z Občino Velenje žal zaenkrat še ni, pa sem tudi prepričan, da bo. V zvezi z vašim vprašanjem, kdaj bo to urejeno z nekim ustreznim zakonom o zapiranju. Mi smo v energetskem konceptu, ki je bil na Vladi sprejet, zdaj je bil posredovan v Državni zbor, pa moram reči, da ne vem, ali bo ugledal skozi te procedure še glasovanje v Državnem zboru, da bi bil tudi potrjen; ampak tam notri smo vključili en stavek, da se za prehod v nizkoogljično družbo pripravi tudi vse potrebno za kontroliran prehod v nizkoogljično družbo. To pomeni, da bomo morali urediti tudi vsa vprašanja v zvezi s prenehanjem obratovanja teh energetskih objektov, ki delujejo na fosilna goriva, torej tudi s Termoelektrarno Šoštanj in Premogovnikom Velenje. Je pa to neka zadeva, ki je začrtana za prihodnost. V tem mandatu se s tem vprašanjem res nismo ukvarjali, ampak prepričan pa sem, da bo že v naslednjem mandatu to treba dati na mizo in se lotiti tudi priprave tovrstne zakonske ureditve. Glede konkretnih vprašanj o sanaciji prezračevalnih jaškov, urejanju brežin Družmirskega jezera vam pa žal tudi ne morem tukaj konkretno podati odgovora. Upam in računam, da družbi TEŠ in tudi premogovnik Velenje te zadeve poznata, ker gre tudi za prezračevalne jaške in problematiko posedanja ter vse, kar je s tem povezano. Upam, da bosta obe družbi te zadeve tudi ustrezno urejali na terenu, kot konec koncev morata v skladu s podpisanimi pogodbami. Podrobneje pa lahko seveda v pisni [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Marko Ferluga bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite, gospod Ferluga.
Hvala za besedo. Pozdrav ministricama, ministru in vsem ostalim vztrajnikom! Mojega dragega ministra bi rad vprašal: Kako načrtuje oziroma kakšno vizijo ima Dars poleg Ministrstva za infrastrukturo pri izdelavi projektov za protivetrno, protisnežno zaščito na primorski avtocesti, katere zvest uporabnik sem bil zadnja štiri leta? Verjetno tudi sami dobro veste, da na odseku od Senožeč, Razdrtega do Postojne obstajajo in so zastoji prav zaradi vetrnega nanosa. Ne boste verjeli, tam je postavljena tudi ena od dveh naših vetrnic. Dajem na vas nek apel, če bi in da bi bilo v najkrajšem času možno to izvesti, ker dejansko se dobršen del avtoceste na tistem delu zaustavi. Mogoče bi bilo pametno začeti razmišljati o tem, da se postavi protivetrna zaščita na omenjenem delu cestišča. Vem pa, ker že 10 let traja borba, tudi gospod Nemec se je boril na vipavskem avtocestnem delu, kjer naj bi se postavila ta protivetrna zaščita. Ker že 10 let traja ta proces, se bojim, da bo tudi na tem delu enako. Prosim oziroma apeliram na vas, minister, če je možno na teh odsekih, ki so obremenjeni, to sami veste, ker gre tukaj za zelo velik pretok tovornjakov tudi iz Luke Koper; iz vipavske strani in koprske strani. Upam, da je Dars po zadnjih 10, 15 letih uvidel in da se bo spravil k neki sanaciji. Vsaj v nekaj odsekih je tako, da ko se začnejo ti snežni zameti, je nemogoče voziti. Tam tudi sama avtocestna služba ne more tako hitro odmetati snega, ker ga tako zanaša. Tam bi zagotovo bile bolj potrebne vetrne zaščite kot kjerkoli drugje v Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi spoštovanemu poslancu Marku Ferlugi za postavljeno vprašanje. To bo ena najinih zadnjih izmenjav v tej obliki kot poslanec in minister. Večinoma sva se pogovarjala o drugem tiru, danes pa bova imela malo drugačno problematiko. Kot razumem iz postavljenega vprašanja, vas skrbi oziroma so tukaj problematični, in s tem se strinjam, snežni nanosi na primorskem kraku avtoceste. Tukaj je problematika drugačna od tega, kar imamo na tako imenovanem vipavskem kraku, kjer pa so res nevarni udari burje in se tam dela vetrna zaščita. To smo v tem mandatu tudi po dolgih letih, res se je to predolgo vleklo, uspeli premakniti, da bodo letos postavljena testna polja, s katerimi bomo na terenu verificirali te rešitve, ki so bile narejene na podlagi računskih modelov. Jaz sem optimističen, da bodo tudi na terenu v praksi te rešitve potrjene, da se bo lahko naslednje leto izvedla dokončna sanacija. Na primorskem kraku vetrna problematika, zaradi katere bi bilo treba ustavljati promet, kot je na vipavskem kraku, ni takšna. Promet se zaradi vetra ne ustavlja, razen v izjemnih primerih, ko zaradi varnosti morebitne intervencije v predoru Kastelec zapirajo promet skozi sam predor. To je v izjemnih primerih, kadar burja piha z določeno veliko močjo skozi predor, v tem primeru zaradi varnosti morebitne intervencije v primeru nesreče ta predor zapirajo. Vendar tudi v tem primeru, kot imam informacijo, bo Dars te zadeve skušal reševati z nabavo ustrezne prezračevalne opreme in tako naprej. Kar pa se tiče problematike nanosov snega, zavedam se, da je to velik problem, ker ti nanosi so lahko tudi v popolnoma lepem vremenu, ko je preostala avtocesta suha, kopna. In potem prideš na ta območja, kjer veter nanaša suh sneg z bližnjih polj ter so ti nanosi lahko tudi kar debeli in nevarni. Lahko marsikaterega voznika tudi presenetijo, ker se to dogaja tudi ob lepem vremenu. Na teh območjih je Dars nekoč že imel določene rešitve, da se je veter upočasnjeval, zaustavljal in da se je sneg odlagal pred avtocesto; in ne na samem vozišču. Te zaščite je potem Dars odstranil, ker zadeve ni imel urejene z lastniki teh zemljišč. Danes sem tudi preverjal na Darsu, kjer se te problematike zavedajo in se je bodo, jaz računam, v naslednjih letih lotili ter ustrezno naslovili z nekimi rešitvami tovrstnih ovir, ki bodo zagotavljale odlaganje snega na površinah pred avtocesto, ne pa na sami avtocesti. Toliko lahko zaenkrat povem o tem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Andrej Čuš bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Še enkrat hvala. Spoštovana gospa ministrica, v postopku boja za zaprtje trgovin ob nedeljah sem se vsaj jaz osebno kar nekaj naučil, kar se tiče socialnega dialoga, pogovarjanja med sindikati in nasploh glede načina poteka. Moram povedati, da osebna izkušnja ni najboljša, zato vam ne zavidam. Moram pa povedati, da imam vseeno, če malo razmišljam, kar nekaj dilem in vprašanj, ki se mi porajajo. V Sloveniji imamo Zakon o minimalni plači, minimalno plačo, ki je določena. Ni mi logično, da imamo po drugi strani v nekaterih kolektivnih pogodbah; če gremo recimo na kolektivno pogodbo za železničarsko dejavnost, po tej kolektivni pogodbi je najnižja dovoljena plača za izplačilo 313 evrov bruto za cel mesec dela. Zanima me: Kako je potem sploh možno, da Ministrstvo za delo evidentira oziroma potrdi takšne kolektivne pogodbe, čeprav vemo, da so povsem v nasprotju z veljavnim Zakonom o minimalni plači in v končni fazi tudi v nasprotju z Ustavo? Slovenija naj bi bila socialna, pravna država, ampak sam si ne predstavljam tega, da bi delal za 313 evrov bruto na mesec. Mislim, da je to tragično. Vprašanje perspektive je, kakšne penzije bodo imeli ljudje, ki delajo za tako nizke plače. Če pa nadaljujem in gremo na področje trgovinske dejavnosti in Aneksa številka 3, se prav tako pojavlja veliko očitkov in problematik, ki so prišle v zvezi s tem gnilim kompromisom, za katerega so skoraj vsi poslanci povedali, da je problematičen; ampak ker je to socialni dogovor, je treba to upoštevati. Vidimo pa, da so po treh mesecih trgovke in trgovci v slabšem položaju, premeščajo jih tako, da se morajo ob nedeljah voziti iz Celja na Bled, iz Maribora v Ljubljano in še bi lahko našteval. Res neverjetne anomalije. Podpisovati morajo izjave, da nimajo otrok do tretjega leta starosti, nadure se jim ne štejejo, nedeljsko delo se jim ne plača, kot bi se jim moralo. Na koga se lahko trgovke in trgovci sploh obrnejo? Verjetno na inšpekcijo. Sam zaenkrat nisem zasledil nobene objave, da bi se inšpekcijske službe tega resno lotile. Slišal pa sem, da Novi sindikat trgovk in trgovcev Slovenije namerava v tem tednu vložiti tožbo oziroma pravni spor v zvezi z Aneksom številka 3 k tej kolektivni pogodbi. Verjetno bo to na Delovnem sodišču v Mariboru. Žal nimam vseh informacij, ampak edina rešitev, ki jo zagovarjamo, je v tem, da se trgovine zapre z zakonom; ker vidimo, da je aneks, ki je sprejet, gnili kompromis in je naredil več težav vsem v panogi, prav tako pa ni celovit in ne upošteva javnega interesa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za besedo. Hvala, poslanec Čuš, za vprašanje, ki je danes moje zadnje in zadnje v tem mandatu. Če me sprašujete glede nadzora nad trgovci in izvajanjem aneksa h kolektivni pogodbi, je za to pristojen inšpektorat. Inšpektorat bo nadziral, tudi za večino dejavnosti ima pristojnost, da nadzira; razen če z zakonom ni drugače določeno. Hkrati je poleg zakonov zadolžen tudi za nadzor nad izvajanjem drugih predpisov, kolektivnih pogodb in splošnih aktov. Inšpektorat Republike Slovenije za delo je v letu 2017 na področju delovnih razmerij opravil 7 tisoč 649 inšpekcijskih nadzorov ter ugotovil skupaj 11 tisoč 363 kršitev, od tega v dejavnosti trgovine 963 kršitev. Nadzore opravljajo pretežno v obliki izrednih nadzorov, pri katerih preverjajo predvsem navedbe sprejetih prijav, pri čemer prijav ne evidentirajo po vrsti zatrjevanih kršitev, saj se lahko ena prijava nanaša na več kršitev oziroma tudi na več področij. Nimajo statistike, ki ste jo omenjali. Vse prijave, ki jih bodo v zvezi z obravnavano tematiko prejeli, bodo obravnavali ter v primeru ugotovljenih kršitev ukrepali v skladu s pooblastili. Vse inšpekcijske službe morajo podati program dela in tam na podlagi ocene tveganja predvidijo, kakšne bodo njihove aktivnosti. Na podlagi te ocene tveganja in v skladu s programskimi usmeritvami inšpektorata v letu 2018 načrtujejo tudi poostren nadzor pri delodajalcih v dejavnosti trgovine, zato bo več ugotovitev v zvezi z aneksom, ki ga omenjate, z Aneksom številka 3 h Kolektivni pogodbi dejavnosti trgovine možno podati po izvedenem ustreznem nadzoru. Kar se tiče prvega dela vprašanja, ko ste ga postavili, kako je možno, da so po kolektivnih pogodbah nižji tarifni razredi; to je del problema. Kolektivne pogodbe so v pristojnosti socialnih partnerjev na ravni panoge; dejstvo pa je, da mora biti minimalna plača zagotovljena vsem. Problem podtarifnih razredov pa je, da so določena delovna mesta, kjer so lahko sistemizirana za različne vrste dela, da so enako. Na primer, 5, 6, 7 tarifnih razredov je pod minimalno plačo, na koncu pa so vsi upravičeni do minimalne plače. In to je ta problem sploščenosti plačne lestvice. Dejstvo je, da sam plačni model glede kolektivnih pogodb, zgodovinsko gledano, ni najboljši. Analize pa so pokazale, ko smo gledali različne druge modele, da je dejstvo, da so najboljši plačni modeli v Evropi, če jih primerjamo, dejansko tisti, kjer so zelo močni sindikati in se dogovorijo mnogo tega na kolektivni ravni. Socialni dialog, kot ste sami ugotovili, ima svoje specifike, ampak socialni dialog je v konsenzualni družbi, kot je Slovenija, eden od temeljev za normalen razvoj družbe brez večjih konfliktov. Jasno pa je, da je pomembno, da vsaka od strani, ki vstopa v ta dialog, potem tudi nosi del odgovornosti za sprejete odločitve; in da se tega vsi, ko se pogajamo o katerikoli stvari, tudi zavedamo. O tem, kaj ste se dogovorili, pa težko sodim. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani prisotni, spoštovana gospa ministrica! Tik pred parlamentarnimi volitvami, to je šele 7. marca letos, ko je bilo za izvedbo parlamentarnega postopka že prepozno, ste koalicijskima partnericama poslali v usklajevanje Predlog zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. V spremnem dopisu ste navedli, da ste ga šele nedavno uskladili z Ekonomsko-socialnim svetom. Čeprav ste imeli na voljo štiri leta za pripravo zakona, je bil pred tem pripravljeni predlog zakona šele februarja 2017, in sicer ne da bi ga koalicijski poslanci predhodno videli, ko je bil dan v javno obravnavo. Tedanji predlog zakona je v javnosti doživel pogrom. Šele konec lanskega leta pa sta koalicijski partnerici prvič prejeli vaš predlog, ki pa še sploh ni bil usklajen na Ekonomsko-socialnem svetu. Prav zaradi počasnosti postopkov ministrstva pri oblikovanju zakona sem že ob obravnavi predloga, ki je prispel v koalicijsko usklajevanje konec decembra lani, predlagala, da pravočasno pripravite vsaj spremembe na področju ukinitve dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja; vendar to ni bilo storjeno. Zato me zanima: Zakaj ukinitve dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja niste pravočasno pripravili, saj je bil to ključni projekt vaše stranke? Že nekajkrat ste ob mojih ustnih poslanskih vprašanjih zatrjevali, da imajo vsi državljani, ne glede na njihovo premoženjsko stanje, dostop do pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Seveda to ne drži, zato vas ponovno sprašujem: Kaj boste v preostanku časa do volitev naredili, da bi imeli vsi državljani dostop do obveznega zavarovanja; tudi osebe z nizkimi dohodki, na primer s 332 evri mesečnega dohodka, ki si ne morejo plačati dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja? Ugotavljam, da so bile potrebe pacientov v času vašega mandata zanemarjene. To dokazujejo tudi nekateri podatki. Iz poročila o socialni pravičnosti v državah Evropske unije za leto 2017 izhaja, da se je dostop do zdravstvenih storitev v Sloveniji poslabšal glede na predhodno leto in je slabši celo glede na leto 2011. Slovenija se je v letu 2017 glede na dostop do zdravstvenih storitev uvrstila na 18. mesto med 28 državami Evropske unije. Po številu let zdravega življenja, kar kaže na kakovost samega zdravljenja ali dostopa do zdravljenja, pa se je Slovenija uvrstila na slabo 20. mesto med državami Evropske unije. Rezultati za leto 2017 so slabši kot za leta 2008, 2011, 2015 in 2016. Ker mi zmanjkuje časa, prosim za ta del odgovora.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovana poslanka gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar, poslanec in kolegica z Vlade! Hvala za to vprašanje. Dovolite mi, da na začetku povem, kako je potekalo usklajevanje res obsežnega in zahtevnega Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Saj vsi dobro veste, da ga praktično še nobenemu ministru do zdaj v samostojni Sloveniji ni uspelo pripraviti, kaj šele uskladiti do te mere, kot je to uspelo nam. Naj povem, da intenzivno usklajujemo ta zakon že 17 mesecev. Pravilno ste omenili, zakon je bil v javni razpravi od 1. februarja do vključno 19. marca. Treba je povedati, da ga je pred tem obravnaval vrh koalicije, tudi z določenimi strokovnimi sodelavci, kar se je zgodilo potem vsaj še dvakrat. V sklopu javne razprave, v mesecu in pol, smo prejeli več kot 400 različnih odzivov in predlogov splošne in strokovne javnosti. Poleg omenjenih usklajevanj, pregledovanja teh predlogov, dodelave samega zakona je bil zakon usklajevan tudi v sklopu pogajalske skupine Ekonomsko-socialnega sveta, ki je bila prav za te namene tudi prvič imenovana na seji ESS 21. februarja 2017, kjer smo tudi na tej seji ESS predlog zakona predstavili. Pogajalska skupina Ekonomsko-socialnega sveta se je v obdobju od 1. marca do 11. aprila 2017, to je v slabem mesecu in pol, sestala sedemkrat. Praktično smo imeli intenzivna usklajevanja vsak teden. Moram povedati, da se žal pogajalski del te skupine s strani delodajalcev ni udeleževal vse do zadnjih sej. Dodatna usklajevanja smo s to skupino Ekonomsko-socialnega sveta opravili še v decembru 2017 ter v januarju in februarju 2018. Poleg vseh navedenih usklajevanj je ministrstvo skozi celotno lansko leto ter tudi v začetku letošnjega leta usklajevalo zakon še s številnimi drugimi deležniki. Naj tukaj predvsem omenim Finančno upravo Republike Slovenije, Zavod za zdravstveno zavarovanje, Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, Zvezo društev upokojencev in še bi lahko naštevali. Kar pa je tudi zelo pomembno, mi smo imeli zelo dolgotrajna, mukotrpna usklajevanja z Ministrstvom za finance. Saj veste, da se je od našega prvotnega predloga do tistega zakona, ki je bil v javni razpravi, zelo razlikovalo to zdravstveno nadomestilo ali doplačilo; zaradi tega so potekala več kot pol leta zelo intenzivna usklajevanja z Ministrstvom za finance. Glede koalicije se ne morem strinjati, sem že omenila, da je prejela zakon šele 7. marca. Posredovan je bil decembra 2017, na podlagi navedenega posredovanja smo 17. januarja opravili tudi usklajevalni sestanek, zaradi počitnic. Na tem usklajevanju je bilo dogovorjeno, da dajo koalicijske stranke pisne pripombe. Ko smo mi te pripombe dobili, smo ponovno pregledali zakon, vnesli še nekatere popravke in potem praktično dali čistopis 7. marca, ko je ministrstvo tudi odgovorilo na prejete pripombe. Bom pa še v nadaljevanju odgovorila, zakaj nismo pristopili samo s spremembami zakona, s katerimi bi ukinili dopolnilno zdravstveno zavarovanje; žal to ni možno narediti iz dveh razlogov. Eden je vsebinski, in sicer da imamo danes vsako storitev plačano delno, v določenem odstotku iz prispevkov iz obveznega zavarovanja; delno pa iz dopolnilnega zavarovanja. Torej ni mogoče pripraviti samo spremembe zakona tako, da ne bi hkrati tudi spremenili cel del zakona, ki se nanaša na pravice.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, izvolite, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Verjetno ste preslišali. Omenila sem, da sva konec lanskega leta koalicijski partnerici prvič prejeli vaš predlog, ki pa še ni bil usklajen na Ekonomsko-socialnem svetu. Rekla sem konec leta, ne decembra 2017, kar pa je isto. Zakaj sem se tega vprašanja sploh lotila? Ker je predsednik Vlade dr. Miro Cerar na zadnji oddaji Tarča za neuspešno usklajevanje okrivil koalicijski partnerici, kar pa seveda ne drži, ker je bil sam celo leto nezmožen presekati vaše usklajevanje z Ministrstvom za finance. Tam je bil očiten velik neuspeh in tudi zamuda. Želela bi vas pa še vprašati o dveh stvareh, o katerih sem vas vprašala že na prejšnji seji Državnega zbora. Sedaj ste zatrjevali, da naj bi bolnikom, ki ne morejo dihati brez dodatnega kisika, iz obveznega zdravstvenega zavarovanja pripadala aparat na elektriko in tudi kisikova bomba. Jaz sem še enkrat preverila, to ne drži. Zaradi tega vas ponovno vprašujem: Ali boste podali pobudo za razširitev pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja? Ta kisikova bomba je kar draga in je problem za tiste, ki nimajo denarja, dati 58 evrov vsak mesec, zato da imajo kisikovo bombo pri sebi za vsak primer. Naslednja zadeva, glede katere pa sem vas tudi spraševala, pa je: Kaj ste naredili glede neetične zdravstvene obravnave hudo bolne bolnice na Kliničnem oddelku za pljučne bolezni in alergije UKC Ljubljana oziroma na urgenci UKC Ljubljana? Tedaj sem vas prosila, da to preverite in zahtevate, da se opravi strokovni nadzor nad delom obeh zavodov. Za odgovore se vam zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospa ministrica Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala tudi za to dodatno vprašanje. Bom začela od zadaj. Sem obrazložila že na prejšnji seji Državnega zbora, kjer sem povedala, da je osebni zdravnik tisti, ki določa, kaj pripada glede na zdravstveno stanje zavarovani osebi, ki ima dihalne težave, v sklopu pravice do medicinskih pripomočkov; ali je to koncentrator kisika, aparat za vzdrževanje stalnega pritiska v dihalnih poteh, aparat za mehanično ventilacijo ali aparat za podporo dihanja s pozitivnim tlakom. Jaz moram povedati, kot sem obljubila, da sem dala poizvedbo v UKC glede na tiste podatke, ki ste mi jih navedli, da gre za gospo, staro 80 let, pa datum. Jaz bom takoj, ko bom dobila iz UKC odgovor, videla situacijo, če bo treba, uvedla ustrezne ukrepe ali upravni nadzor ter obvestila o tem tudi vas. Kar sem pač obljubila, bom naredila. In glede tega, kar ste spraševali, predlagatelji in širitve pravic; pripravlja in potrjuje jih skupščina Zavoda za zdravstveno zavarovanje, ker imamo danes še to določeno v njihovih Pravilih obveznega zdravstvenega zavarovanja.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Nisem dobila vseh odgovorov na moja vprašanja, zaradi tega bi tudi prosila, da dobim še pisne odgovore na ostala vprašanja, na katera niste odgovorili. In naj vam hkrati tudi povem, da poskušajte vsaj v teh šestih mesecih, kolikor bo trajalo, da pride nova vlada, kaj storiti tudi za paciente. Kar pomeni, da se reši te probleme za odpravo nedopustno dolgih čakalnih vrst, ki ogrožajo bolnike; za pobudo, ki se jo lahko da Zavodu za zdravstveno zavarovanje, ko gre za razširitev pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Tukaj gre za potrebe bolnikov in prav to sem ves čas pogrešala pri vašem delu, da so bili bolniki ves čas v ozadju, medtem ko mora biti cilj zdravstvenega sistema prav ohranjanje in skrb za zdravje ljudi. In tega ni bilo. Upam, da teh šest mesecev ne bo samo čakanje na konec, ampak da se bo tudi kaj dogajalo. Se pa opravičujem, ker ne bom dala postopkovnega predloga. Upam, da bo to koristno, kar sem sedaj vseeno povedala, in da se bo kaj dogajalo na ministrstvu. Hvala lepa.
Hvala lepa. To seveda ni bilo postopkovno, kot ste sami ugotovili. Dr. Matej T. Vatovec bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, pripada nama ta čast, da zaključiva poslanska vprašanja v tem mandatu; kaj bi bila še boljša tema kot zapis pravice do pitne vode v Ustavo. Državni zbor je na svoji 37. izredni seji 25. novembra 2016 razglasil Odlok o razglasitvi Ustavnega zakona o dopolnitvi III. poglavja Ustave Republike Slovenije in s tem dejanjem je tudi storil zadnji korak pri zapisu pravice do pitne vode v našo ustavo. Ampak ta zapis sam po sebi ne bo prinesel ničesar. Ključno pri tem je to, da ta zapis, ta sprememba Ustave terja obsežne zakonodajne spremembe, ki bodo obstoječi pravni red Republike Slovenije tudi uskladile z novim 70.a členom Ustave in na tak način zavarovale vodo tudi v praksi. Čeprav je od sprejema tega odloka minilo skoraj 16 mesecev, kolikor jaz razumem in ugotavljam, ministrstvo ni naredilo še nobenih konkretnih ustreznih zakonodajnih spremembe, s katerimi bi področno zakonodajo uredilo oziroma prilagodilo ustavni spremembi. Vemo, kakšna je situacija z vodnimi viri, kaj pomeni izčrpavanje vode in kakšni so pritiski za gospodarsko rabo takšnih vodnih virov. In kot vemo, so spremembe Ustave šle predvsem v smeri, da bi morali vodni viri in voda kot taka prvenstveno služiti oskrbi prebivalstva s pitno vodo. Zaradi tega imam dve zelo konkretni vprašanji: Kdaj oziroma do kdaj bo ministrstvo pripravilo ustrezno zakonodajo, ki bo vodo zaščitila tudi v praksi? Ali se Republika Slovenija na ravni Evropske unije aktivno zavzema za zakonodajo, direktive in tako naprej, ki bi vse države članice zavezala k zagotavljanju pravice do pitne vode vsem prebivalcem Evropske unije in ki bi izkoriščanje virov pitne vode za namen oskrbe prebivalstva obravnavala prednostno, torej pred izkoriščanjem za komercialne namene?
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani predsedujoči. Spoštovani poslanec dr. Matej T. Vatovec, hvala za vprašanje. Res je, v ustavo zapisana pravica do vode je pomemben mejnik v delovanju in oskrbi z vodo naših prebivalcev, zato je tudi Vlada Republike Slovenije ustanovila medresorsko delovno skupino za uskladitev zakonodaje z zapisom pravice do pitne vode v Ustavo. V tej skupini sodeluje tudi Ministrstvo za okolje in prostor. Prav gotovo imamo pomemben del zakonodaje, ki ga je treba prilagoditi tej spremembi. Je pa ta delovna skupina pri svojem delu naletela na nekatera odprta vprašanja, povezana z izvedbo ustavne pravice do pitne vode, zlasti glede četrtega odstavka 70.a člena Ustave. Ta odprta vprašanja se nanašajo predvsem na način oskrbe prebivalstva s pitno vodo, saj zapis o neposrednem in neprofitnem zagotavljanju oskrbe prebivalstva s strani države, a preko samoupravnih skupnosti, v dobršni meri posega v sistem gospodarskih javnih služb, varstva okolja, med katere sodi tudi oskrba prebivalstva s pitno vodo. Pa tudi na druga pravna področja, upravljanje voda, lokalna samouprava, finance. Zaradi tega je ta medresorska delovna skupina naslovila na Ustavno komisijo Državnega zbora vrsto stališč in vprašanj, saj je od razjasnitve teh vprašanj in stališč odvisno nadaljevanje dela medresorske delovne skupine. Preteklo je že kar nekaj časa in ko bo delovna skupina od Ustavne komisije prejela odgovore na postavljena stališča in vprašanja, bo lahko skupina, druga ministrstva in tudi MOP nadaljeval s svojim delom, to je pripraviti ustrezno zakonodajo. Na našem ministrstvu smo neke strokovne podlage že pripravili, so v fazi osnutka, zaključna priprava pa bi šla po prejetju tega odgovora. Smo pa pristopili tudi k pripravam povsem novega zakona o gospodarskih javnih službah, tudi zakona o varstvu okolja. Ta dva zakona sta nastala tudi zaradi drugih potreb, recimo revizije Računskega sodišča, zavez, ki so bile dane v odzivih poročilih. Ampak v luči Ustavnega zakona pa je treba posebno pozornost nameniti zlasti vprašanjem infrastrukture in nadzora nad cenami pri zagotavljanju oskrbe s pitno vodo. Sicer je v Zakonu o vodah zagotavljanje pitne vode relativno ustrezno rešeno, tudi podeljene koncesije. V štiriletnem ali tri leta in pol trajajočem mandatu smo mi podelili kar nekaj koncesij, pa tudi že v preteklosti. Pri vseh podelitvah koncesij je posebej člen, ki govori o tem, da v primeru, da je motena oskrba s pitno vodo, lahko ta koncesija tudi preneha. Povsem tržno blago pri nas pitna voda ni; v smislu ali je interes nekoga, da to črpa oziroma oskrbuje prebivalce oziroma kaj se zgodi, če pride do pomanjkanja; tega ni To je prednostna izvedba. Nas pa pri nadaljnji poti, gre za gospodarske javne službe, skrbi, kako to izvesti na način, da bo ustrezen in da bo skladen z Ustavo. Na ravni Evropske unije pa se je v februarju letošnjega leta začela obravnava osnutka Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi. Tu gre za prenovitev te direktive. Cilj direktive je sicer urejanje kakovosti vode, namenjene za prehrano ljudi, z namenom varovanja zdravja ljudi pred škodljivimi učinki vsakršne kontaminacije vode, namenjene za prehrano ljudi, z zagotavljanjem, da je zdravstveno ustrezna in čista. Ne glede na ta navedeni okvir urejanja pa se predlog prenovljene direktive dotika tudi vprašanja pravice do pitne vode. Tukaj se Republika Slovenija v obravnavo osnutka te direktive vključuje z vidika kakovosti vode ter tudi z vidika drugih vprašanj, ki se urejajo s prenovljeno direktivo. Zato je v to razpravo vključeno Ministrstvo za zdravje in Ministrstvo za okolje in prostor.
Hvala lepa. Dr. Matej T. Vatovec, izvolite, zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Jaz bi imel samo nekaj podvprašanj: Kako točno je četrti odstavek 70.a člena Ustave posegel v področje gospodarskih javnih služb? Kje so ta navzkrižja, če prav razumem v tej dikciji, da država zagotavlja oskrbo prebivalstva preko samoupravnih lokalnih skupnosti neposredno in neprofitno? Drugo pa me zanima: Kdaj je delovna skupina glede Ustavnega zakona začela delovati in kdaj je potem tudi naslovila delovno skupino Ustavne komisije? Kot rečeno, v Ustavnem zakonu, v drugem razdelku, je bilo jasno določeno, da mora to vlada narediti v osemnajstih mesecih po uveljavitvi. Tako ali tako bi ta rok potekel ravno nekje ob koncu mandata, tako da bi prosil še za to dopolnitev. Na kakšen način striže Ustavni zakon z gospodarskimi javnimi službami in kdaj je ta delovna skupina začela delati?
Hvala lepa. Gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
Strokovno nisem dovolj podkovana, da bi vam razlagala te pomisleke, ki jih je skupina naslovila na Ustavno komisijo. Mislim, da je možno to pisno odgovoriti in vam ta odgovor lahko prenesemo. Tudi o datumih, kdaj je bila ustanovljena, bi težko govorila; mislim pa, da nekaj mesecev po sprejetju zakona; in nekaj mesecev je tudi od tega, odkar je bilo to vprašanje naslovljeno na Ustavno komisijo. Spoštovani poslanec dr. Matej Vatovec, predlagam, da vam pisno odgovorimo in bodo podatki ustrezni ter pravi. Bi pa povedala, da zakon o javnih gospodarskih službah okolja bi naj bil nov zakon, na novo pripravljen. Mi smo sicer v enem delu sodelovali pri Zakonu o gospodarskih javnih službah, ki je zdaj dan v proceduro s strani ministrstva, rešuje ostale komponente, razen okoljskih. Za okoljsko tematiko pa je naša naloga, da pripravimo nov zakon. Vemo, da so poleg pitne vode javne službe okolja tudi oskrba prebivalcev, ko govorimo o komunalnih čistilnih napravah, o zbiranju odpadkov in obdelavi odpadkov. Imamo nalogo, da vsa ta vprašanja rešimo s tem zakonom, še posebej ko govorimo tudi o cenovni politiki; tu pa priznam, da nas posebej opozarja Računsko sodišče. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Tašner Vatovec, izvolite, postopkovno.
Bo postopkovno. Zahtevam splošno razpravo na eni od naslednjih sej. Hkrati naprošam ministrico, če je možno, da odgovori pisno na ta vprašanja. Še enkrat bi rad izpostavil pomen Ustavnega zakona in 70. člena, predvsem v luči tega, da je naredil velik prelom, da je predvsem definiral vodo kot nekaj, kar naj služi prebivalkam in prebivalcem, da je pitna voda najprej namenjena seveda pitju, kuhanju in oskrbi gospodinjstev; ter ni tržno blago. Drugič pa, da se ta javna služba zagotavlja neposredno in neprofitno. Ker se mandat tako rekoč izteka, izteka se tudi rok, ki smo ga postavili s samim zakonom za implementacijo oziroma za preureditev ustrezne zakonodaje, ki bo tudi imela ključno vlogo, in sicer da zaščiti nadaljnje izčrpavanje vodnih virov, predvsem z omejevanjem koncesij. Mislim, da bi v izteku tega mandata bilo prav še spregovoriti in na tak način tudi za magnetogram podati nekaj napotkov za morebitna naslednja postopanja. Vsekakor pa pričakujemo, da se bodo konkretni premiki zgodili tudi v tem času. Mislim, da je to nekaj, kar lahko razumemo kot nekakšen tekoči posel. Voda je absolutno tekoča, ima pa tudi zelo velik pomen in zaradi tega predlagam, da se opravi ta razprava. Hvala.
Hvala lepa. Ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore! S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 20. marca 2018, z glasovanji. Prekinjam tudi 39. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Vsem skupaj želim prijeten večer!