Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 13. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: zaenkrat le gospod Drago Koren. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SISTEMU PLAČ V JAVNEM SEKTORJU. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev predloga zakona in ga obenem tudi lepo pozdravljam. Izvolite, gospod minister dr. Virant.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci! Plače v javnem sektorju nas vsako leto stanejo približno 700 milijard tolarjev in to je okvir, o katerem se danes pogovarjamo. Uvodoma bi rad posebej poudaril, da današnjih dveh predlogov, torej sprememb zakona o sistemu plač in odloka o plačah funkcionarjev, ni mogoče gledati izolirano, ampak ju je treba gledati v kontekstu celotne ureditve vseh plač v javnem sektorju. Plačna reforma v javnem sektorju je bila zastavljena leta 2002. Zakon o sistemu plač je postavil nekatera osnovna načela, to je načelo enotnosti ureditve za celoten javni sektor, načelo preglednosti, in postavil si je za cilj odpravo plačnih nesorazmerij v javnem sektorju. Od leta 2002 je ta plačna reforma ostala do danes mrtva črka na papirju - imamo zakon, ki pa v realnosti še ni prinesel nobenih sprememb; čeprav je zakon sam po sebi dober in načela, ki jim sledi, so zelo pozitivna. Zakon predvideva takšen sistem urejanja plač v javnem sektorju. Plače funkcionarjev se urejajo v odloku, ki ga sprejme državni zbor, enotno za vse nosilce javnih funkcij. Plače direktorjev v javnem sektorju se urejajo z uredbo vlade, ki jo je vlada že sprejela v lanskem letu in bo stopila v veljavo s 1.3. letošnjega leta. In vse ostalo, torej plače javnih uslužbencev, nekaj več kot 150.000 javnih uslužbencev, se urejajo s kolektivnimi pogodbami. Najprej s kolektivno pogodbo za javni sektor, kjer bodo določeni plačni razredi za tipična orientacijska delovna mesta - tam se bodo znašli v primerjavi učitelji, zdravniki, dramski igralci, uradniki in vsi drugi v javnem sektorju - in potem še ostala delovna mesta v kolektivnih pogodbah dejavnosti in poklicev. Vlada se je odločila, da ob intenzivnem poteku pogajanj za sklenitev kolektivne pogodbe za javni sektor prioritetno uredi plače direktorjev in funkcionarjev. Zakaj? Zato, da prvič pokažemo, da z reformo plačnega sistema v javnem sektorju mislimo resno in da zato tiste segmente, ki niso vezani na kolektivna pogajanja, lahko in želimo urediti čim prej in čim bolj učinkovito. Drugič, zaradi tega, ker je zlasti v segmentu direktorskih plač prihajalo do anomalij, na katere je tudi javnost opozarjala, na katere so mediji opozarjali, do tako imenovanih ekscesnih plač. In tretjič, ker želimo z ureditvijo najvišjih plač, torej funkcionarskih in direktorskih, določiti orientacijo, vreči sidro in hkrati postaviti tudi izhodišče za nadaljevanje pogajanj za sklenitev kolektivne pogodbe za javni sektor. In to je kontekst, 700 milijard tolarjev iz javnih blagajn na letni ravni, zato je potrebno biti zlasti pri urejanju najvišjih plač, torej ko urejamo svoje plače, še posebej previden in pozoren in odgovoren. Sprememba zakona o sistemu plač in odlok ter naslednja točka dnevnega reda sta celota in ju je praktično nemogoče obravnavati drugega brez drugega. Tudi uveljavitev odloka je vezana na uveljavitev sprememb zakona. Zakon predvideva uveljavitev sistema za funkcionarje s 1. marcem. Predvideva enotnost sistema funkcionarskih plač, to se pravi ureditev plač vseh nosilcev javnih funkcij v enem odloku, pregledno in enotno, in predvideva enostavno sestavo plače nosilcev javnih funkcij. Plača javnega funkcionarja je sestavljena iz osnovne plače in dodatka za delovno dobo. Funkcionarji v pravosodju, se pravi sodniki in tožilci, pa imajo strukturo plače takšno kot javni uslužbenci, torej zdravniki, učitelji in ostali. Sestavljena je iz osnovne plače, ki ovrednoti funkcijo, iz dodatkov, ki pridejo v poštev zgolj v primeru nekih izjemnih okoliščin in ne morejo biti več pravilo in iz dela plače za delovno uspešnost, kar je novost, ki jo sedaj operacionalizira sprememba zakona o sodniški službi, ki bo tudi pred vami na tem zasedanju državnega zbora. Pri eskalaciji, torej pri letnem usklajevanju plačnih razredov, funkcionarji po zakonu, delimo usodo javnih uslužbencev. Torej ni različnih osnov za določanje plač, ampak se plače usklajujejo v skladu z dogovorom, ki ga na letni ravni skleneta na eni strani vlada, na drugi strani reprezentativni sindikati javnega sektorja. To je bistvo sprememb in dopolnitev zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Manjša sprememba je potrebna tudi zaradi dejanske uveljavitve novega sistema direktorskih plač s 1.3. Zakon že sedaj vsebuje varovalko, ki omogoča, da se nekaterim direktorjem v javnem sektorju s 1.3. plače znižujejo, vendar smo želeli to še bolj jasno napisati, da ne bi v praksi prihajalo do sporov in do komplikacij. Zakon in odlok sta torej celota, sta paket in prinašata, gledano v celoti, znižanje funkcionarskih plač, predvsem iz naslova znižanja dodatka za delovno dobo za 0,5% na 0,3%. Zato moram posebej pojasniti, zakaj predlagamo znižanje tega dodatka za delovno dobo. Treba je povedati, da je danes, da seveda veljavni dodatek za delovno dobo na letni ravni, torej za leto delovne dobe, znaša 0,5%, toda javni uslužbenci dobivajo ta dodatek na osnovno plačo, medtem ko funkcionarji dobivamo ta dodatek na svojo celotno plačo. Dodatek za javnega uslužbenca 0,5 na osnovno plačo predstavlja približno 0,3% na njegovo celotno plačo. Pri funkcionarju pa 0,5 pomeni 0,5. Lahko bi torej rekli, da je ta dodatek 0,5 v primerjavi med funkcionarji in javnimi uslužbenci privilegij funkcionarjev, velja za vse, razen za župane. Ti pa imajo obračunan dodatek za delovno dobo 0,5 na osnovno plačo. Finančni učinki te spremembe bodo seveda pozitivni. Skupaj z znižanjem nekaterih plačnih razredov v odloku bodo prinesli prihranek v letu 2006 nekje na ravni 550 milijonov tolarjev, prihranek v celotnem obdobju usklajevanja plač v javnem sektorju, torej do konca leta 2009, nekje na nivoju ene milijarde tolarjev. Če pa upoštevamo predpostavko, ki je zelo realna in tudi edina možnost, da izpeljemo plačno reformo v javnem sektorju, to je, da bomo vsako leto približno polovico letne eskalacije, torej povišanja plač zaradi inflacije namenjali, vplačevali v poseben sklad za odpravo nesorazmerji, pa ta prihranek znaša približno 4 milijarde tolarjev. Del tega prihranjenega zneska bo seveda kanaliziran v plačevanje dodatne delovne uspešnosti sodnikov, kajti še enkrat poudarjam, v sodni veji oblasti se struktura plače spreminja tako, da ne bo več uravnilovke. To pomeni, da bodo sodniki plačani tudi po delovni uspešnosti oziroma po učinkovitosti. Nivo plač na koncu obdobja usklajevanja, torej na koncu leta 2009, bo ob tej predpostavki, torej da se bo 1,25 ali po konzervativni varianti 1% vsako leto plačeval v sklad za odpravo nesorazmerij, torej pod temi predpostavkami bo nivo funkcionarskih plač na koncu tega obdobja usklajevanja, torej od 31.12.2009 naprej, približno za 4% nižji, brez upoštevanja dodatnih sredstev za stimulacijo oziroma za dodatno delovno uspešnost v pravosodju. Na individualni ravni praktično vsi funkcionarji s 1.3. letošnjega leta izgubljamo. Naše plače se torej znižujejo zaradi učinka znižanega dodatka za delovno dobo z 0,5 na 0,3. Tako povprečen minister, če lahko tako rečem, z 20-imi leti delovne dobe izgubi približno 50 tisoč tolarjev bruto, povprečen poslanec z 20-imi leti delovne dobe približno 40 tisoč tolarjev bruto. Kaj to pomeni? Ali ta sprememba, to znižanje pomeni razvrednotenje, znižanje ugleda političnih funkcionarjev, ministrov, poslancev, predsednikov in ostalih? Menim, da pomeni nasprotno, da pomeni odgovoren odnos do javnih sredstev, do davkoplačevalskega denarja. Znova bi rad postavil ta zakon in ta odlok v kontekst celotne ureditve plač v javnem sektorju. Danes sicer res da odločamo o svojih plačah, vendar moramo to odmisliti in se zavedati, da odločamo o plačnem sistemu, ki nas na leto stane 700 milijard tolarjev, zato sem trdno prepričan, da bo ob odgovornem ravnanju, to se pravi ob sprejetju predloga sprememb zakona in odloka, ugled državnih institucij in javnih funkcionarjev kvečjemu narastek, ker bomo pokazali, da znamo odgovorno zaznati z javnimi sredstvi. Smo pravzaprav med redkimi privilegiranci, ki imamo to moč, da si plače določamo, urejamo sami. To je seveda skušnjava in prav o tej točki moramo po mojem mnenju ravnati z visoko stopnjo odgovornosti in zavesti, da smo izvoljeni ali imenovani za to, da delamo javno korist in ne za svojo osebno korist. Ljudje pravijo tako, vsi smo vedno za spremembe, dokler se ne dotaknejo nas samih. Danes smo v situaciji, ko se te spremembe, torej reforma plačnega sistema v javnem sektorju, ki je bila pozdravljena in podprta v letu 2002, udejanja uresničuje in dotika nas samih, zato je pred nami oziroma danes pred vami zelo odgovorna odločitev. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora, gospo Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav ministru in predstavniku ministrstva, kolegicam in kolegom. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na prvem nadaljevanju svoje šestnajste seje obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Predstavnik predlagatelja, minister dr. Gregor Virnat, je v dopolnilni obrazložitvi poudaril, da je namen predloga zakona omogočiti lažji in hitrejši prehod v nov plačni sistem oziroma lažjo izvedbo določil zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Zakon, ki je bil sicer sprejet v letu 2002 ter spremenjen in dopolnjen v letu 2004 in 2005, določa skupne temelje sistema plač v javnem sektorju, in sicer za uveljavitev načela enakega plačila za delo na primerljivih mestih, nazivih in funkcijah ter za zagotovitev preglednosti sistema plač ter stimulativnosti plač. Ta načela ostajajo nespremenjena, res pa je, da se v praksi do danes še ni dosti spremenilo, kar pa je potrebno čim prej preseči. Predstavnik zakonodajno-pravne službe je po predstavitvi mnenja njihove službe poudaril, da je predlagatelj upošteval pripombe iz pisnega mnenja in tudi pripravil predloge za amandmaje odbora. V nadaljevanje je opozoril le na pripombo k 5. členu, ki je bila bolj nomotehnične narave in ker je prišlo do manjšega nesporazuma. Sodelovala sta tudi predstavnik SVIZ-a in predstavnik sindikata državnih in družbenih organov Slovenije, ki sta poudarila, da reprezentativni sindikati javnega sektorja nasprotujejo vladnemu predlogu, da se plače funkcionarjem začnejo izplačevati v skladu z novim plačnim sistemom najkasneje 1. marca, kajti po njihovem mnenju takrat še ne bodo izpolnjeni zakonski pogoji za vstop 150.000 javnih uslužbencev v nov plačni sistem. Predstavnik državnega sveta je navzoče seznanil, da je predlog zakona podprla tako komisija državnega sveta za politični sistem kakor tudi državni svet na svoji seji. Državni svet podpira prizadevanja vlade, da se uredijo plače funkcionarjev in direktorjev v javnem sektorju. Pred tem pa tudi menijo, da predlog sicer ni idealen. Državni svet opozarja na nevarnost parcialnega spreminjanja urejenega področja, saj je na uveljavitev zakona vezan le začetek veljavnosti odloka o plačah funkcionarjev ter uredbe o plačah direktorjev v javnem sektorju, še vedno pa ni sklenjena kolektivna pogodba za javni sektor, ki bi uredila plače tudi drugih zaposlenih v tem sektorju. Zaradi navedenega je izrazil upanje, da se delo vlade ne bo ustavilo le pri urejanju plač funkcionarjev in direktorjev v javnem sektorju, temveč se bo zavzemala tudi za čimprejšnji zaključek pogajanj o kolektivni pogodbi za javni sektor, ki bo omogočila celovito ureditev plač v javnem sektorju. Predstavnik sodnega sveta je poudaril, da sodni svet vztraja pri pripombah na predlagano novelo zakona. Po njihovem mnenju se namreč nekatere plače sodnikom znižujejo. Ob tem je namreč poudaril, da je plača eden od pogojev za zagotavljanje sodnikove neodvisnosti, češ da to ni sodnikova pravica, temveč njegova dolžnost do državljanov in hkrati njihova pravica do zakonitega in nepristranskega sodnika. Predstavnik predlagatelja je tekom razprave odgovoril na te in druge izražene pomisleke k predvidenim zakonskim rešitvam. V razpravi so bila izražena različna stališča do predlagane novele. Del razpravljavcev je menil, da se na ta način nekako uveljavlja parcialni pristop plačnega sistema in da pomeni predlagani zakon oddaljevanje od zastavljenega cilja, predvsem pa, da bi bilo potrebno spoštovati izjavo, s katero se je vlada zavezala, da neusklajenih pripomb ne bo vlagala v zakonodajni postopek, med tem, ko je večina razpravljavcev podprla čimprejšnjo ureditev plačnega sistema in s tem tudi približanje realni možnosti za podpis kolektivne pogodbe za celotni javni sektor. Amandmaji, ki so bili vloženi k 1. členu, to je bil amandma poslanca Antona Kokalja in poslanskih skupin SDS, SNi, SLS in DeSUS, je bil sprejet, poleg tega pa je odbor tudi podprl nekatere svoje amandmaje in vse člene skupaj kot celota. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Alojz Sok, Nova Slovenija. Prosim.
Spoštovani gospod minister s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! Okoli predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o plačah v javnem sektorju in na ta zakon vezanega odloka, kar imamo danes oba pred seboj, je bilo v javnosti že veliko povedanega in tudi veliko napisanega. Tudi leta 2002, ko je bil sprejet osnovni zakon, je bilo temu tako in dejstvo je, da so od leta 2002 razen dveh novel, sprejeti leta 2004 in 2005, na tem področju v zvezi z urejanjem najvišjih plač v javnem sektorju pravzaprav ni nič zgodilo in tako se danes srečujemo s to odločitvijo, da tokrat uredimo plačni sistem v javnem sektorju, za katerega na letni ravni porabimo približno 700 milijard proračunskega ali pa, če hočete, davkoplačevalskega denarja. Torej gre za nekaj, kar je napovedala že prejšnja vladna koalicija, tokratna pa mora to zadevo tudi dejansko uresničiti. Predlog zakona je, kot že rečeno, tesno povezan s predlogom odloka o plačah funkcionarjev. Oba urejata najvišje plače v javnem sektorju, posredno bosta tudi vplivala na uvrstitev drugih delovnih mest v javnem sektorju. Sprejetje zakona bo omogočil tudi uveljavitev odloka, hkrati z uredbo o plačah direktorjev v javnem sektorju s 1. marcem letos. Vemo, kakšne podatke smo lahko v preteklosti brali v medijih v zvezi s plačami direktorjev v javnih zavodih. Tako bo urejen sistem plač za funkcionarje na državni in lokalni ravni ter za direktorje javnih zavodov, javnih skladov, občinskih uprav itd. in to je najpomembnejše, kar je treba ob tem, ko sprejemamo ta zakon, povedati. Nov plačni sistem bo prinesel takojšnji prihranek približno 600 milijonov slovenskih tolarjev, in sicer, kot je že minister tukaj obrazložil, zaradi tega, ker ko bo sprejet ta zakon in pa odlok, se bo dodatek na delovno dobo znižal za vse z 0,5 na 0,3% za vsako leto delovne dobe. Tako bo višina omenjenega dodatka pri funkcionarjih enaka, kot se predvideva za delavce v javni upravi oziroma za javne uslužbence. Kljub temu da se s predlagano ureditvijo v celoti ne strinjajo sindikati, pravijo, da predlog ni z njimi popolnoma usklajen, enako velja tudi za nekatere, ki spadajo v plačne razrede, bomo v poslanski skupini Nove Slovenije-Krščansko ljudske stranke ta zakon in pa tudi odlok, ki potem na podlagi tega zakona sledi, sprejeli. In sicer, predvsem iz treh razlogov: prvič, ker bo s tem zakonom dosežena preglednost v plačnem sistemu, ker bo v javnem sektorju s tem zakonom dosežena tudi enotnost, predvsem pa zato, da odpravimo plačna nesorazmerja. Še zlasti pa nas veseli, da se s tem zakonom in odlokom popravlja, lahko bi rekli, tudi neke vrste nezaslišana diskriminacija, in sicer plač županov v manjših občinah. To, kar je bilo v preteklosti na tem področju, je treba nujno spremeniti in tem ljudem pokazati, da je njihovo delo v teh lokalnih samoupravnih skupnostih cenjeno. Poslanci lahko brez kančka slabe vesti glasujemo za ta zakon, ker - tako kot je tudi minister obrazložil in to tudi vsi vemo in nam ni treba posebej tu govoriti -, se s tem zakonom znižujejo tudi plače nam, poslancem. Vsi pa tudi vemo, ko je v prejšnjem stoletju ameriški predsednik Roosvelt napovedal nov gospodarski program, tako imenovani "new deal", je najprej začel pri sebi. Vemo, da je znana tista anekdota, da je najprej zmanjšal temperaturo v svoji pisarni, potem pa naročil, da vsi uslužbenci v javnem sektorju ravnajo enako. Torej, če hočemo nekaj storiti, potem je treba ta zakon in ta odlok sprejeti. In upam, da bo tako ravnala večina poslancev v državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Jakob Presečnik. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister s sodelavcem, spoštovane kolegice in kolegi! Spremembe zakona o sistemu plač v javnem sektorju so potrebne zaradi izvedbe plačne reforme v javnem sektorju. Gre za reformo, ki jo je zakon določil že leta 2002. Ta zakon je določil temeljna načela, in sicer načelo enotnosti in preglednosti plač ter določil je odpravo plačnih nesorazmerij. Problem tega zakona pa je - tega, ki je bil sprejet pred leti in še potem s korekcijami -, kar je sicer značilno še za nekaj drugih sicer zelo ambicioznih zakonov: problem je seveda vse te zakone spraviti v življenje, problem jih je realizirati. Ta vlada si je za enega od ciljev postavila tudi dokončno ureditev tega sicer zelo občutljivega področja, področja plač v javnem sektorju. In zakaj gre za občutljivo področje? Če želimo izvesti neko reformo v smeri racionalizacije porabe sredstev za plače javnih uslužbencev, moramo nekje verjetno nekomu tudi nekaj vzeti. In seveda je vsakomur, ki ima določeno pravico oziroma v tem primeru določeno plačo, težko, če se mu ta plača znižuje. Vendar seveda drugega recepta za dosego omenjenega cilja enostavno ni; če bi ta obstajal, bi ga zagotovo že marsikdo tudi uporabil. Predlog obravnavanega zakona želi omogočiti, da bi bile s 1.3. letošnjega leta urejene vse najvišje plače v javnem sektorju, torej ne le plače direktorjev v javnem sektorju, ki so urejene z vladno uredbo o plačah direktorjev v javnem sektorju, ampak tudi plače funkcionarjev na državni in lokalni ravni. Plače funkcionarjev bodo urejene z odlokom, ki ga bomo obravnavali, kot je znano, pri naslednji točki dnevnega reda. S potrditvijo sprememb zakona o sistemu plač v javnem sektorju bomo torej uredili najvišje plače v javnem sektorju, za vse ostale plače pa bo treba doseči ustrezno rešitev v kolektivni pogodbi za javni sektor. Na predlog sprememb zakona je bilo na seji odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje podanih veliko pripomb s strani predstavnikov sindikatov ter tudi predstavnikov institucij, ki se jih zakon tako ali drugače dotika. Poslanci Slovenske ljudske stranke se zavedamo, da gre za poseganje v določene pravice in upravičenja, glede katerih smo ljudje še posebej občutljivi, zato pristopamo k odločanju o tem zakonu z vso resnostjo in odgovornostjo. Je pa treba upoštevati tudi dejstvo, da pomeni uskladitev najvišjih plač v javnem sektorju že s 1.3. letošnjega leta zelo odločno potezo, ki priča o resnosti napovedanih ukrepov, s ciljem zmanjševanja stroškov javne uprave. Sprejetje predlaganega zakona bo pomembno prispeval k realizaciji reforme plačnega sistema v javnem sektorju. Na tem mestu moram reči tudi to, da so do sedaj obstajala mnoga nesorazmerja. Vendar glede na to, da so bile plače regulirane v posameznih posebnih zakonih, prave primerjave ni bilo. Zagotovo bodo tudi sedaj kakšna nesorazmerja, bodo pa bolj razvidna in primerljiva in jih bo možno kasneje tudi s spremembami odpravljati. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo torej predlagani zakon podprli, s sprejetjem tega zakona, pa bomo tudi poslanci pokazali, da imamo resne namene pri urejanju plačnega sistema v javnem sektorju, saj smo tudi poslanci tisti, ki bodo zaradi sprejema tega zakona, kar se plač tiče, v slabšem položaju kot do sedaj. Smo pa edini, ki lahko o tem dokončno odločimo in smo zato še posebej odgovorni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Boštjan Zagorac. Prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni! Zakon, ki ga imamo pred seboj in pa odlok, ki šele bo pred nami, sta v bistvu nerazložljiva celota. To so besede gospoda ministra, izrečene na odboru, zato se že vnaprej opravičujem, če bom kdaj pa kdaj uporabil tudi kakšne navedbe ali pa stvari, ki se nahajajo v odloku. Za zakon, ki je pred nami, smo v Slovenski nacionalni stranki prepričani, da gre za zakon, s katerim vlada želi varčevati; varčevati na način, s katerim bi bila všečna ljudem, po našem prepričanju pa gre za navaden blef. Če pogledamo državo z gospodarsko-političnega vidika kot neke vrste podjetje, pomeni znižanje plač zaposlenim v podjetju določeno krizo, krizo, na katero v Slovenski nacionalni stranki opozarjamo že dlje časa. Dejstvo je, da zakon, ki zajema tako velik segment ljudi, ni usklajen s socialnimi partnerji. Čeprav vsi tisti, ki ste koalicijsko pogodbo podpisovali, se verjetno zavedate, da je v njej tudi navedba, da vlada Republike Slovenije se obvezuje, da v zakonodajni postopek ne bo vložila nobenega zakona, ki ne bo podprt oziroma usklajen s socialnimi partnerji. Enako govori tudi etični kodeks vlade, ki ga je vlada sprejela. Zdi se mi, da je takšna neusklajenost s sindikati nehigienska. Če pogledamo plačilne razrede, ki sledijo, in delijo poslance in druge državne funkcionarje v določene skupine, se moramo pač zavedati, da nas je vseh 90 poslancev bilo izvoljenih na volitvah, in mislim, da ni prav, da se razvrščamo v posamezne razrede. Dejstvo je tudi, da zniževanje dodatka za delovno dobo z 0,5 na 0,3 odstotka, kot ga predlaga vlada, mora biti usklajeno s socialnimi partnerji in mora imeti nek širši konsenz. Da se ne razumemo napak, v Slovenski nacionalni stranki podpiramo varčevanje države, vendar ne na takšen bleferski način, kot ga danes predlaga vlada. Predlagali smo že nekatere rešitve, kako bi država lahko privarčevala dovolj denarja, ne da bi tako gobo posegala v plačni sistem v javni sferi. Eden od teh je vsekakor odvzem trajnega mandata, kjer bi z zmanjšanjem sodnih zaostankov "prišparali" kar nekaj finančnih sredstev. Ukinitev državnega sveta je bil drugi takšne poskus, v katerem bi država ravno tako prišparala kar velik kupček denarja. Članarine Slovenije v raznoraznih članstvih, pa naj omenim Nato, znašajo, recimo, letno okrog 55 milijard slovenskih tolarjev. Predsedovanje OVSU in organizirana konferenca, ki je bila tridnevna v Ljubljani, je stala to državo 800 milijonov slovenskih tolarjev, to so tista sredstva, ki so bila prikazana. Resnice verjetno o višini teh sredstev ne bomo nikoli izvedeli in če bi danes delali anketo po slovenskih ulicah, bi verjetno razen gospoda zunanjega ministra nihče ne vedel, da se je to v Ljubljani dogajalo. Vse kar smo za teh 800 milijonov slovenskih tolarjev dobili, je bila lastna promocija enega izmed ministrov. In ne nazadnje, v kolikor bi vlada imela resnične namene varčevanja, bi bilo modro razmisliti o tem, da bi sprejela mogoče sklep o odpravninah direktorjev v javnih podjetjih. Vemo, da nekateri direktorji vzdržijo v določenem javnem podjetju tri, štiri, pet ali šest mesecev, potem pa dobijo nadomestila za 24 mesecev, čeprav vemo, da je v vseh teh pogodbah je razpon odpravnin od nič pa do 24, vendar se ne spomnim primera, ko bi kakšen direktor javnega podjetja, katerega večinski lastnik je vlada Republike Slovenije, dobil odpravnino: nič, dva ali pet. Do zdaj je bil vedno primer, da je dobil odpravnino v višini dveh polnih let. Takšen sklep bi bil zelo zanimiv in bi ga v Slovenski nacionalni stranki z veseljem podprli. Ne nazadnje bi lahko takšen sklep vlada dosegla tudi preko svojih nadzornikov, ki jih ima v podjetjih, kateri večinski lastnik je. Vse to so dejstva, zaradi katerih v Slovenski nacionalni stranki ne moremo pristati na bleferski način varčevanja vlada in tako zakona kot tudi odloka ne bomo podprli. Hvala lepa.
Stališče poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Vili Rezman. Izvolite.
Hvala lepa. Zakon o sistemu plač v javnem sektorju je neusklajen. Poslanska skupina DeSUS ga zato ne more podpreti oziroma poslanska skupina DeSUS mu bo nasprotovala. Zakon je bil sprejet pred tremi leti in vmes skoraj vsako leto dopolnjevan. Sedaj ga ponovno dopolnjujemo. Ambicija zakona, ki govori o varčevanju, o preglednosti, o odpravljanju plačnih nesorazmerij je sicer dobra in to ambicijo poslanska skupina DeSUS podpira. Ampak od te ambicije kaj veliko ne ostane potem v izvedbi. Mi sodimo, da se ti cilji, ki so bili zapisani, v veliki meri ne bodo uresničili, zagotovili pa so postopki, ki smo jim bili priča veliko mero nezadovoljstva, veliko mero nasprotovanja tudi v poslanskih vrstah, ne samo med opozicijo, tudi med koalicijskimi poslankami in poslanci. Očitkov in nezadovoljstva je torej bilo kar precej. In napovedi, danes smo ponovno slišali, napoveduje se, da je pač potrebno najprej sprejeti zakon, potem je potrebno sprejeti odlok, potem bo potrebno sprejeti kolektivno pogodbo za javni sektor pa druge kolektivne pogodbe itd., in vse to na koncu ima neke določene posledice. Minister je večkrat opozoril na to ali pa, bi rekel, dal signal, da bi bili pozorni, da gre pravzaprav samo za dober vzgled, da gre za orientacijo, kaj bomo počeli kasneje, in da gre za določitev smeri, sedaj, jaz citiram njegove besede. Minister med drugim pravi, da je ta zgled dober, morebiti za koga, za velikansko manjšino, za veliko večino je to slab vzgled; tistim, ki se bo pisalo slabo, je veliko več od tistih, ki bodo od tega imeli kakšno posebno korist. Naslednje, kar nas moti v poslanski skupini DeSUS, je omenjena benevolenca državnega zbora. Kaj pa ima biti izvršna oblast benevolentna do nas, od kdaj je to tako postavljeno, da smo mi samo še apendiks, nek nepotreben privesek, morebiti celo moteč za koga? To je napak postavljena logika in tovrstne logike mi seveda ne podpiramo; tudi ko govorim o benevolenci, govorim o tem, kar se da citirati, bi rekel, iz avtoriziranih člankov, ne iz tega, kar bi morebiti novinar napak napisal. Torej, te orientacije in tega signala in te benevolence vlade poslanska skupina DeSUS tudi ne sprejema. Metode in načini dela, ki so bili pri tem uporabljeni, so takšni, da ni usklajenosti s socialnimi partnerji, česar nihče ne upa zanikati. Razen tega pa je prišlo v zadnjem delu celo do neke novosti v predlogu, ki prej ni bil usklajen, in sicer do novosti, ki govori o zmanjšanju z 0,5 na 0,3. Zato bomo mi tudi podprli danes amandma, ki je predlagan, ker tovrstni naš je bil zavrnjen v prejšnjem postopku, in sodimo, da se takšnega amandmaja na račun 150 tisoč javnih uslužbencev in ne vem koliko 100 tisoč delavcev ne sme spregledati, da torej ne smemo poslabševati njihovega položaja, in tudi v koalicijski pogodbi med drugim piše, da tega ne bomo počeli. Zavračamo to tudi zavoljo tega, ker dodatek za minulo delo ne pomeni nekaj za tistega, ki je komaj vstopil v delovno razmerje, pa ne dobi še nič; nekateri pa imajo že 15, 20, 25, 30, 35, 39 in skoraj 40 let, ti pa seveda veliko izgubljajo. Mi se ne strinjamo, da bi to ceho plačevala samo starejša generacija, tega mi ne bomo podprli. Pomisleki in reakcije so bili danes iz številnih naštetih uglednih institucij posredovani, veliko pomislekov pa je bilo tudi s strani koalicijskih poslank in poslancev. Ne vem, katere argumente so slišali, da bo dobo sedaj spremenili svoja stališča, mi v poslanski skupini DeSUS jih ne poznamo in mi nismo tisti, ki bi spreminjali svoje stališče samo zato, da bi jih ubogali. Mi nismo tisti, ki bi pristali na to, da nam nekdo reče, globoko zajemi sapo in ne dihaj, pa bi nehali dihati. Mi bomo skušali dihati še naprej in ugovarjati tam, kjer se nam zdi, da imamo racionalne argumente. Smo proti temu, da bi zapitek vlade plačali starejši, javni uslužbenci in tisti, ki bodo prišli na vrsto še kasneje.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Petan, ki bo podal stališče poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani! Pred kakršnokoli resno razpravo je dobro poznati velikost sistema, ki ga obravnavamo. V javnem sektorju je zaposlenih 150.000 ljudi in letno je za plače namenjenih prek 650 milijard, se pravi, skoraj 700 milijard. Ob teh številkah se v SDS sprašujemo, zakaj takšen gigantski sistem, ki porabi eno tretjino državnega proračuna, še nima urejenega sistema plač. Spomnimo se nedavnih odkritij nesorazmerno velikih plač nekaterih direktorjev javnih zavodov, agencij, ki so si poračunali nekaj milijonov na mesec, pa pri tem niso nič vedeli o višini, ker so jim plače izračunali pač računovodje. Predsednik države je bil pravi revež v primerjavi z njimi. Želja vsakega zaposlenega je čim večja plača, tudi v javnem sektorju, in s tem ni nič narobe. Vendar pa je žal tako, da je masa plač odvisna tudi od zmožnosti gospodarstva. Sprejemljivost te trditve je večja, če vemo, da gre za skoraj 700 milijard SIT na letni ravni, to je vsota, ki je večja od vsote za investicije na letni ravni. Istočasno pa je treba priznati, da željo ali pravico po višji plači imajo vsi zaposleni in ne samo direktorji nekaterih javnih zavodov v državi, drugi pa ne. Tudi zaradi odprave plačnih nesorazmerij in plač direktorjev je treba sprejeti predlagani zakon, zaradi veljavnosti uredbe oziroma odloka o plačah direktorjev javnih zavodov. Velik problem pa so razmerja med plačami posameznih sektorjev, kjer so za enaka ali podobna dela bile in so še različne plače. Do teh nesorazmerij je prišlo zato, ker v prejšnjem obdobju ni bilo volje, da bi se sistem uredil. Zato lahko rečemo, da sistema ni bilo, ampak je tako rekoč vsak imel svoja pravila, brez možnosti primerjave. Zmedo pa so povečevali še različni dodatki, za vsako branžo drugačen dodatek. V obdobju po sprejetju osnovnega zakona leta 2002 je bil dvakrat odložen datum začetka veljavnosti zakona in v SDS smo na to opozarjali, tudi zato, ker smo takrat kot opozicija podpirali omenjeno zakonodajo, ker smo želeli, da se na plačnem delu javnega sektorja ustvari jasna, pregledna in evropsko primerljiva situacija. Zavedali smo se odgovornosti zaradi velikih sredstev, ki se porabijo, in to upravičeno, za ta namen. Istočasno pa je treba priznati, da je pa ravno plačno področje najbolj občutljivo in neizmerno veliko področje tudi za demagogijo. Veliko govorimo o urejenem javnem sektorju, še posebej o učinkoviti in prijazni javni upravi kot enemu od segmentov javnega sektorja. Kako pa naj bo tako, če pa nimamo urejenega niti osnovnega motivacijskega faktorja, to je plačni sistem, ki velja za celoten sektor in je tudi pregleden in javen. Nedopustno in nenormalno je, da se ravno največja odstopanja, se pravi, vnebovpijoči primeri raznih plač, skrivajo za tajnostjo. Plače iz proračuna pa tajni podatki - tega svet ne pozna. Tudi zato je treba sprejeti predlagani zakon, da ne bo samoumevno, da je javna plača lahko samo tista od poslancev. V SDS se zavedamo, da sistem, kot je predlagan v zakonu, ni idealen. Toda, ali je sploh lahko sistem, kjer je več kot ena plača, idealen? Ali je sploh lahko kdo zadovoljen? Težko, vendar se najde nekdo, ki je in sam bi dejal, da je tako tudi prav. Vendar pa je pomembno to, da za vse veljajo enaka pravila ravnanja, obnašanja, tudi odgovornosti in ne samo pravice. Torej, da obstaja sistem, kamor spada tudi napredovanje, tako v položaju kot tudi plačno. Celoten sistem, celoten sklop javne zakonodaje to ureja in obravnavani zakon je eden od nujnih pogojev. Potrebno je priznati, da je to prvi poskus, da se to področje enkrat dokončno uredi. V SDS smo prepričani, da bo sistem potrebno še popravljati, da ni idealen, toda kako in na kateri osnovi naj ga popravljamo, če ga še nimamo. V samostojni Sloveniji smo ga popravljali in pilili 15 let, pa smo bili vedno na začetku, ker smo izboljševali tistega virtualnega na papirju ali na ekranu, nikoli pa tistega pravega iz prakse. Tudi zato smo prišli do stanja, da si je nekdo upal poračunati nekajmilijonske vsote. In ker me čas že preganja, bi še dejal, da tudi v Evropi so ta sistem ustvarjali nekaj desetletij, in še sedaj niso čisto zadovoljni. To se pravi, čim prej moramo mi začeti to popravljati, pripravljati in ne moremo preskočiti celotne faze razvoja. In tudi zaradi tega bomo v SDS podprli omenjeni zakon. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod doktor Pavle Gantar, podal bo stališče poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister, sodelavec, spoštovane kolegice in kolegi. V obrazložitvi sprememb in dopolnitev zakona o dopolnitvah zakona o sistemu plač v javnem sektorju se predlagatelj sklicuje na spremembe v plačnem sistemu za javni sektor in še posebej za javne uslužbence, ki so bile uveljavljene z novo zakonodajo že v prejšnjem mandatu. Predlagatelj zatrjuje, da bo s spremembami zakona in s sprejetjem poznejša odloka o plačah funkcionarjev postavil v enoten plačni sistem, realiziral intence zakona za plače v javnem sektorju, predvsem pa naj bi uredil tudi najvišje plače v tem sektorju. Minister je danes zelo odkrito povedal svoje namene in moram reči, da je bila razlaga zanimiva. Mislim pa, da je povedal več kot je nameraval povedati. V poslanskem klubu LDS menimo, da je takšno utemeljevanje tega zakona zavajajoče in ne pove vse resnice o spremembah. Prvič, ni jasno, zakaj bi najvišje plače v javnem sektorju določili le tako, da bi hkrati določili tudi najvišje plače voljenih funkcionarjev, razen če javnih uslužbencev, predvsem pa tistih na vodilnih mestih - in tistih na vodilnih mestih v javnem sektorju ne enačimo z javnimi funkcionarji. Dejansko enačimo te dve kategoriji. Takšno enačenje, četudi se dogaja skozi plačne sisteme, je škodljivo za delovanje javne uprave. Vsakomur je razumljivo, da mora obstajati neko dogovorjeno razmerje med plačnim sistemom javnih funkcionarjev in javnimi uslužbenci. Nikakor pa iz tega ne izhaja, da lahko samo na podlagi novega odloka o plačah funkcionarjev določimo tudi najvišje plače v javnem sektorju. Minister je povedal, da za plače funkcionarjev odreja, torej določa odlok, ki ga bomo danes tudi sprejemali. Plače najvišjih državnih uradnikov pa določa uredba o teh plačah. Zakaj bi moral pravzaprav urediti te anomalije, ki so pri plačah teh funkcionarjev, teh javnih uslužbencev najvišjih, zakaj bi te anomalije odpravljali tako, da bi popravljal odlok o plačah funkcionarjev? Tega preprosto ne razumemo, če so tam anomalije, se jih popravi z uredbo in odlok o plačah funkcionarjev nima s tem nobene zveze. Če so anomalije pri plačah javnih funkcionarjev, povejte, kakšne so in popravili jih bomo s tem odlokom, ki ga danes spreminjamo. In to je samo takšna interpretacija možna, nikakršna drugačna. Predlagatelj trdi, da bo s tem zakonom utrl pot k enotnemu plačnemu sistemu, in sicer tako, da bo funkcionarjem odpravil razne dodatke za delovno dobo. To seveda ne drži. Gotovo je, da se bodo ti dodatki, ki jih danes voljeni funkcionarji imajo, preprosto prelili v enotno plačo skozi razvrščanje v plačne razrede. Če se ne motim, smo poslanci razvrščeni v šest takšnih razredov. Zdaj, ko imamo kolegice in kolegi poslanci te različne dodatki, bodo ti seveda se izrazili v različnih plačnih razredih. Sploh pa ta določba ne velja za sodnike, za državne tožilce, za državne pravobranilce, ki jim pripadajo dodatki, če to določa zakon. In zakoni, ki urejajo ta področja, bodo to določali. Zakon o sodniški službi to že pove. Zato te spremembe ne vodijo k enotnemu plačnemu sistemu v javnem sektorju, pač pa se ponovno uveljavlja parcialni pristop do plačnega sistema in predstavlja korak k oddaljevanju od deklariranega cilja in ne korak k enotnim in primerljivim plačnim sistemom. Kot bomo videli tudi pri odloku, namesto da bi vlada odpravljala stara, ustvarja nova plačna nesorazmerja. Hkrati pa so številni akterji, sindikati in drugi, ki delujejo na tem področju, tudi ugotovili in spregledali namero vlade, da z znižanjem plač nekaterih funkcionarjev in sicer tako, da se dodatek za delovno dobo zniža z 0,5 na 0,3, dejansko postavljajo pogajalska izhodišča za pogajanja z javnim sektorjem. Funkcionarji smo tukaj, voljeni in imenovani, talci v pogajanjih. Zakaj? Tega ne vemo. Zaradi takšnega pristopa pa bi lahko poimenovali to kot zgodbo o nehotenih posledicah. Namesto da bi si minister pogajalski položaj izboljšal, si ga je poslabšal. Včeraj smo ugotovili, da je ustanovljena konfederacija sindikatov v javnem sektorju, kar bo zagotovo mu otežilo pogajanja. Ker se ni nič izpogajal, prihranki niso znani in seveda ne vemo, kakšni bodo, če sploh bodo. Hkrati [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]700 milijard ostaja še naprej kontekst, v katerem se gibljemo, in ta bo ostal tudi takšen po tem zakonu. Zato seveda v poslanskem klubu LDS tega zakona ne bomo podprli in mu bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Potrč. Podal bo mnenje poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa. Gospod minister, gospod podpredsednik, kolegice in kolegi! Zavedamo se, da je tematika plač za urejanje zelo zahtevna, posebej, če zadeva 150 tisoč ljudi, če želimo zagotoviti relativno pravičnost, in da je konec koncev posebej nepriljubljena, kadar se govori o plačah, o katerih odločaš sam. Je pa hkrati tudi krasno polje za demagogijo, za polresnice, podlaga za obtoževanje in zamolčevanja in za vse, verjamem, da bo na žalost danes tudi šlo. Kar zadeva poslansko skupino Socialnih demokratov, povzroča predlagani zakon za nas toliko daljnosežnih sprememb in odpira toliko načelnih vprašanj, da ga ne bomo podprli. Naj navedem nekaj temeljnih. Prvič. Zakon je pripravljen brez sodelovanja s pristojnimi sindikati. Kljub podpisanemu dogovoru med vlado in sindikati - tudi minister, ki predlaga ta zakon, je takšen dogovor podpisal -, da se spremembe in dopolnitve plačnega sistema ne bodo uveljavile brez oziroma pred novim dogovorom, vlada tak dogovor ignorira in predlaga bistvene spremembe zakona. Kot Socialni demokrati na tako ignoriranje socialnega partnerstva, na požrto besedo na tako pomembnem področju ne moremo pristajati. Nobena demagogija, nobene neresnična propaganda, ki jo ob tem zakonu sproža vlada, nas od tega stališča ne more odvrniti. Že samo to dejstvo bi lahko in je dovolj, da se zakona ne podpre. Toda kot drugo, vlada z zakonom in njegovo izpeljavo v odloku ne uvaja enotnega plačnega sistema, ampak ponovno razlikovanje za mnoge skupine javnih uslužbencev. Namesto da bi uveljavljali res enoten plačni sistem, se v nekaterih pomembnih skupinah, tri so danes že bile omenjene, to je skupina sodnikov, tožilcev in pravobranilcev, uvajajo nova pravila določanja plač in namesto postopnega uvajanja enotnega sistema se ponovno vračamo na začetek, na različne sisteme, na borbo vsake posamezne skupine in vsakega posameznega sindikata za to, da se za njega oblikujejo posebne pravice. To je slaba popotnica za zakon. Kot tretje. Ni res, da bo s predlaganim zakonom prišlo do varčevanja v okviru celotnega sistema. To je enostavna neresnica. To je laž. Poskuša se z zelo spornimi rešitvami uveljaviti nekaj prihranka s 1. marcem, v naslednjih štirih letih bo prišlo zaradi zakona do povečanja mase sredstev za plače. Ne trdim, da je to nelogično ali pa nemogoče, zaradi tega, ker običajno po mojih izkušnjah, kadarkoli smo poskušali plačne sisteme prilagajati in jih prilagajati tako, da smo motivirali ljudi, smo rabili kakšen procent, dva, rezerve za prilagoditve. Verjetno tudi sedaj to potrebujemo, vendar potem ne govoriti, da se sprejema sistem zato, da se bo prihranila masa sredstev. To ni res, to je laž. Samo s 1. marcem na račun določene skupine bi se to zgodilo, sicer v naslednjih štirih letih bo prišlo zaradi zakona do povečanja. Kot četrto. Predlagane rešitve je treba oceniti z vidika skladnosti z ustavo, na kar nas opozarjajo tudi v zakonodajno-pravni službi, in mnoge skupine, ki sem jih že imenoval, ki so med drugim tudi skupine, ki se ukvarjajo s pravom. Namreč, kadarkoli smo doslej spreminjali kakršenkoli sistem, ki je posegal v pravice ljudi, plačni, pokojninski, invalidski, razne nominalne prejemke, smo ga vedno spreminjali na način, da nismo za nazaj zmanjševali pridobljenih pravic. Tokrat to delamo prvič. Prepričan sem, da je ta stvar - vsaj za resno oceno, če ne v celoti - nesprejemljiva, ker doslej v nobenem primeru ni bilo kot ustavno sprejeto načelo varovanja pravic, če se je posegalo v njih za nazaj in jih zmanjševalo. To so razlogi za glasovanje proti zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 1.2.2006. Prosim? Imate vprašanje, proceduralno? Ne. Na kaj bi vas rad pred razpravo spomnil? Razpravljamo o amandmaju k 10. členu. Da bi nam bilo to bolj blizu, bom ta 10. člen prebral, pravi: "Do uveljavitve kolektivne pogodbe za javni sektor se za funkcionarje začasno določi dodatek za delovno dobo v višini 0,3% od osnovne plače za vsako zaključeno leto delovne dobe." Prosil bi vas, da se v svojih razpravah res držite tematike, ki se nanaša na amandma k 10. členu oziroma na 10. člen. Zato v razpravo dajem 10. člen ter amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. Kdo želi besedo? Javil se je gospod Kumer.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Najprej bi rad na nek način protestiral, ker je minister v svojem uvodnem nastopu zopet uporabil besedo "privilegiranci" in je to v množini za funkcionarje. Moram reči, da ne spadam v to kategorijo privilegirancev. Ste mi pa v ponedeljek na poslansko vprašanje odgovorili s konkretno številko, da v vladi in ministrstvih v tem trenutku samo na enem področju, to so člani nadzornih svetov in upravnih odborov sedi 46 privilegirancev. To so privilegiranci. Ti, ki poleg svoje osnovne plače, ki jo dobivajo za funkcijo, ki jo opravljajo, seveda, opravljajo še druge naloge v delovnem času in za to dobivajo materialno "satisfakcijo". In še okoli vzgleda. Vzgled bomo dajali takrat, ko bodo ti privilegiranci, o katerih sem sedaj govoril, se temu odpovedali. Takrat bomo verodostojni seveda za vzgled vsem državljankam in državljanom Slovenije. Sedaj pa konkretno na ta amandma. Podpiram, da se ta amandma črta, iz bistvenega razloga. Namreč, tako kot je bilo danes že večkrat poudarjeno, sam zakon ni bil usklajen med socialnimi partnerji. Tu gre za eklatantno kršitev koalicijske pogodbe, etičnega kodeksa, ki sem ga citiral že na odboru, pa ga lahko še enkrat, ki so ga podpisali vsi ministri. Gre tudi za dvoličnost in nekorekten odnos vlade do socialnih partnerjev, saj je minister Virant 3. maja lani celo podpisal izjavo, katere 2. točka povsem jasno daje zagotovilo vlade Republike Slovenije - se pravi, v imenu vlade je podpisal -, da neusklajenih sprememb v zakonu ne bo vlagala v zakonodajni postopek. Citiram: "Vlada Republike Slovenije se obvezuje, da v zakonodajni postopek ne bo vložila in v zakonodajnem postopku ne podprla dodatnih sprememb in dopolnil zakona, ki niso usklajena s socialnimi partnerji." [[Konec citata.]] Takšno enostransko dejanje, kot ga je v tem primeru storila vlada, ni dobro, ni korektno do socialnih partnerjev, ni modro in še enkrat dokazuje, da gre za relikt absolutističnega obvladovanja vseh vej oblasti s strani vlade, torej izvršne veje oblasti [[več o tem bom govoril potem, ko bomo imeli odlok]] . Zato je seveda v tem predlogu zakona tudi ta določba, o kateri je zdaj govora, ki ni bila nikoli predmet pogajanj med socialnimi partnerji. Zato med poznavalci, ki se s tem ukvarjajo, ta dodatek 0,3 poimenujejo celo, da je to "Virantov dodatek". Tu ne gre samo za funkcionarje, tu gre seveda kasneje za vseh 160.000 in nekaj zaposlenih v javnem sektorju, od učiteljev, zdravnikov, policistov, vojakov, vse do zaposlenih v državnih in občinskih upravah, ki jih bo ta isti odvzem tega 0,5 doletel nekoliko kasneje. Kasneje pa seveda to pomeni, da se bo isto zgodilo tudi v gospodarskem sektorju, zasebnem sektorju in tako dalje. Torej gre za ukrep, ki brez diskusije med socialnimi partnerji ne bi smel biti v predlogu zakona, in zato tudi temu nasprotujemo. In na koncu še: denar nekatere spravlja ob pamet, druge pa k pameti. Zato predlagam, da tudi predlagatelj uporabi ta drugi del te sintagme, da pridemo k pameti - z boljšimi rešitvami, kot je ta.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Potrč. Prosim.
Hvala lepa. V poslanski skupini Socialnih demokratov smo se ob vložitvi tega amandmaja zavedali, da stopamo v prostor, kjer je demagogija lahko najbolj plodna. In gospod minister je na ta način že s svojim uvodom tudi začel. Verjamem, da se bodo k temu priključili še kakšni kolegi poslanci in kolegice poslanke, vendar mislim, da je prav zato tudi na tej točki treba poskušati naliti čistega vina in povedati, za kaj gre. Prvo, kar je, če bi ta vlada res želela varčevati - to je bilo že povedano -, bi lahko varčevala tudi v okviru plačnega sistema javnih funkcionarjev na mnogih konkretnih področjih: nezdružljivost funkcij, nagrade za sodelovanje v nadzornih svetih. Ne bi se odločila tako, kot je rekla, na veliko obljubljamo, da bomo zmanjšali ali pa uredili plače državnim sekretarjem. In kaj smo naredili? Ker so imeli na osnovo še stoodstotno uspešnost, smo jim to uspešnost dali v nov koeficient in s tem trdimo, da smo uredili plače. So pa te plače ostale enake ali še višje, kot so bile pred tem. Imamo več vrst plač ministrov in ministri se sami razporejajo, kam in v katero skupino plač bo kdo sodil. In končno govoriti o tem, da moramo sprejeti zakon in odlok in ga uveljaviti s 1. marcem zato, da bi uredili plače direktorjev v javnih zavodih, enostavno ni res. To vlada želi narediti, ker ne upa urediti plače v javnih zavodih, ne da bi hkrati uredila plače tudi drugje. To je možno, samo naj se pove. Ne pa reči, da je sistemski pogoj zato, da bi to uveljavili. Kar pa zadeva konkretnega predloga. Moram reči, da sem trdno prepričan, in to vlada celo v različnih dokumentih in teh, ki jih napiše, da je znižanje dodatna za delovno dobo od 0,5 na 0,3% ciljan ne samo zaradi plač funkcionarjev, ampak predvsem zaradi plač javnih uslužbencev, ker je to tudi napisano v obrazložitvi, da bi si vlada pridobila boljša izhodišča za pogajanja z javnim sektorjem, in da bi rekla, poglejte, če so funkcionarji pristali, morate pristati tudi vi. Koliko se da na pogajanja in koliko vlada drži besedo, je bilo danes že nekajkrat povedano. In bo to enostavno izsilila. Treba je povedati, da se tukaj ne bo ustavilo. Vlada ima v programu ekonomskih in socialnih reform zapisano konkretno določilo, po katerem želi dodatek za delovno dobo nadomestiti z dodatkom za stalnost. Dodatek za delovno dobo je treba ukiniti tudi v materialni proizvodnji, se pravi za vseh 300 in toliko tisoč, ki dela tam. Tudi za njih bo današnja odločitev dober vzgled. In ko se bo na podlagi tega, tudi na podlagi računa, ki ga je naredila vlada pri povprečni delovni dobi 20 let za 4% zmanjšala nominalno plača vsem v javnem sektorju in vsem v materialni proizvodnji, bodo šle toliko počasneje gor tudi pokojnine. In tudi 500 in toliko tisoč upokojencev iz tega nosilo svoje konsekvence. Jaz bi rad, da se tega zavedamo. Če bo minister svojo demagogijo uspel dokazati drugače, naj poskuša, samo to je resnica, do katere bomo prišli v nekaj mesecih ali pa v letu ali dveh, in bo posledica današnje odločitve. Da ne bi kdorkoli mislil, da se pogovarjamo izključno samo o nas. Mi smo v poslanski skupini rekli, gospod minister, ko bo vlada sklenila sporazum z vsemi socialnimi partnerji: v negospodarstvu, v javnih službah in v gospodarstvu in obljubila, da ne bo izsiljevala teh socialnih partnerjev s spremembami, ki so danes, smo se pripravljeni sami zase tudi teh 0,2% na leto odpovedati, da ne bi sedaj kdorkoli trdil, vaš interes in vaše plače so tiste za kar se borite. Napravite to. Dokler pa tega ne naredite, je treba povedati, kakšne bodo te posledice. In na koncu. Treba je povedati tudi to, da so rešitve sistemsko vprašljive. So vprašljive. Doslej nikoli neka pravica, ki je bila zagotovljena, ni bila odvzeta za nazaj. S tem se dejansko za nazaj odvzema. Vem, v bistvu boste rekli, ni za nazaj, ker je od 1. marca za naprej, ampak je za delovno dobo, ki jo kdorkoli že ima, ali eno leto pa samo 0,5 ali trideset let pa 15%. Njemu se bo ta pravica za 40% zmanjšala takoj in bo pomenila poseg v pridobljeno pravico za nazaj. Prav je, da se to ve in to prav gotovo bo na tak ali drug način dano v presojo ustavnemu sodišču. Argumenti ki jih je doslej vlada dala, so bili v tem delu, ne argumenti, ampak trditve, ne ni res, to je sprejemljivo. V redu. Saj se da trditi, ampak argumentirati se to najbrž ne da in to vprašanje je resno. Zato smo prepričani, da zaradi varovanja sistema, zaradi nesprejemljivih posledic, ki bi jih ta odločitev imela na vse zaposlene in upokojence v naši državi, je prav, da tudi vlada še enkrat resno razmisli o predlogu, ki ga je dala, mi ga v 10. členu ne bomo podprli. Hvala.
Besedo ima gospod Vili Rezman. Prosim.
Hvala lepa. Seveda je jasno, da bomo poslanci poslanske skupine DeSUS podprli amandma, ne nazadnje za voljo tega, ker smo podobnega sami že poprej predlagali, pa ni bil akceptiran. Radi bi povedali, da ne pristajamo na tovrstno igro, ki ob tem, ko zavrača ta amandma, ponavlja dva pojma. Eden se imenuje privilegiranci in drugi odgovornost. Kar zadeva privilegiranost naj povemo, da se poslanci in poslanke, domnevam vsaj, ne borimo za svoje privilegije. Tudi zelo malo nas je, da bi lahko državni proračun na osnovi tega, kar se zdaj predlaga, zmanjšanja iz 0,5 na 0,3, pri poslancih kaj veliko prihranil, ne bo opazno. Seveda mora veliko prihraniti pri drugih, pri tistih več 100 tisočih, ki pa lahko, to so pa delavci in javni uslužbenci, ki lahko prispevajo k masi zelo pomembno številko. In zato je, to se bo gospod minister zagotovo spomnil, bilo v naših pogajanjih z njegove strani tudi jasno povedano. Če nam pade 0,3, nam pade zakon, zakon nima smisla. To je bilo povedano na zapisnik. In to seveda zdaj očitati kot borbo za privilegije poslancev seveda ne vzdrži kritike. Druga reč je ta, to gospod minister ve, da je vrsta koalicijskih poslancev, ne samo tistih iz vrst poslanske skupine DeSUS, proti temu, kar predlaga. Res je nenavadno, da se zdaj spreminjajo stvari in jaz ne vem, kdo jim stoji na prstih in zakaj so pripravljeni ob tem, ko jim nekdo stoji na prstih, stiskati zobe in molče prenašati bolečino, namesto da bi poprosili, stopite nam s prstov dol. Ampak tako je. Tudi to je bilo na zapisnik, tudi to je bilo v javnih medijih zapisano, tudi to so bile osebne zagotovitve meni in nekaterim drugim poslancem, ki so nasprotovali slabim rešitvam. Torej privilegiranost, o kateri se govori, je deplasirana. Kar zadeva odgovornosti, ki jo je gospod minister omenjal, in sicer v tem kontekstu, tisti, ki boste glasovali za moj predlog, boste glasovali odgovorno za varčevanje in za državni proračun. Tisti, ki ne, ste pa neodgovorni. Tako se seveda ne da argumentirati. Tisti, ki bomo proti, imamo po ustavi, po zakonu o poslancih in tudi sicer po nekih čisto običajnih človekovih pravicah pravico misliti s svojo glavo. In mi prevzemamo odgovornost, vendar ne za peščico privilegirancev, ampak za 100 tisoče tistih, ki jih bo ta zakon o plačnem sistemu prizadel. Zanje mi čutimo svojo odgovornost.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Aurelio Juri. Prosim.
Hvala. Bom kratek, gospod predsednik. Jaz sem že ob eni priliki ministru povedal, da tega njegovega predloga ne bom podprl oziroma smo tudi vložili amandma, ki nekoliko ublaži posledice, zlasti pri razvrednotenju funkcije določenih položajev. Glejte, da se jaz, in v preteklosti smo v naši stranki dokazali, da smo pripravljeni varčevati, zmanjševati tudi lastne plače in podpirali smo kar pomembna zmanjšanja v odstotkih. Jaz bi rad spomnil na 20% znižanje, ki je veljalo dolga leta. Da smo pa postavljeni kot izvoljeni predstavniki ljudstva v položaj, ko nas prehitevajo državni sekretarji, lahko domnevamo, da bodo kmalu pred nami direktorji direktoratov in tako naprej, razvrednotimo naš položaj. Lahko gremo tako daleč, da bomo spet prišli v situacijo, ko bomo zastonj počeli to, kar počnemo. To bo seveda do davkoplačevalcev najbolj vzorno, najlepše. Vprašanje je pa, kakšna bo čast tega položaja in kakšna bo naša odgovornost. Jaz bi raje videl, da bi se vlada odločila za to, da predlaga ob obstoječih razmerjih plač, zlasti med funkcionarji, znižanje 10%, pa vsi prihranimo tudi veliko več, kolikor bo prihranjeno s tem ukrepom. Tako vse lepe besede o tem, da moramo biti odgovorni do davkoplačevalcev, je lepo, ampak nas ne prepriča. In me čudi, da kolegi iz koalicije, kar tako pristanejo na to, da se njihova funkcija, in njihov ugled tako razvrednoti. Ne nazadnje je malo funkcij, ki so neposredno izvoljene. So poslanci, so župani, je predsednik republike. Vsi drugi so imenovani tudi s strani nas. In je smešno, da se naenkrat znajdemo v plačilnih razredih, nižje kot tisti, ki smo jih imenovali. Če se bo ta trend nadaljeval bomo šli v napačno smer. Mislim, da sami si znižujemo ugled in potem ne čudimo se, če nas tudi javnost kategorizira, tako kot pač nas. Pozivam k temu, da vsaj s tem amandmajem nekoliko ublažimo učinke te odločitve vlade in ohranimo vsaj nekoliko ugled, ki mislim, da si ga zaslužimo. Hvala.
Besedo ima gospod Alojz Sok. Prosim.
Hvala lepa. Najprej bi rad rekel, da pravzaprav ugled ni povezan samo z višino plače, ampak na ugled državnega zbora vpliva še marsikaj drugega. Toda v tem trenutku smo pri amandmaju, se pravi, 0,3 ali 0,5 oziroma 0,5 ali 0,3, to je sedaj vprašanje. Prej je kolega Kumer rekel, da se to imenuje - oziroma napeljal na to, da bi se to lahko imenovalo kar nekako "Virantov dodatek". Vendar lahko ugotovim, da če bo parlament to sprejel, potem bo to kar dodatek državnega zbora. Zdi se mi, da je pri tem urejanju plač, ki je težavno vprašanje - sami smo videli, kako je ta diskusija tekla, kako teče od leta 2002, ko je bil sprejet novi zakon o plačnih razmerjih. Sami smo lahko brali, kakšne milijonske plače so se izplačevale v javnem sektorju nekaterim direktorjem zavodov, in ljudje so seveda pričakovali, parlament mora nekaj storiti. In če moremo in če lahko kaj storimo, potem je, še enkrat povem, treba začeti pri sebi. Ne moreš nekaj sprejeti in vsem drugim nekaj predpisati, pri tem pa ne imeti tudi svojega deleža. Jaz pač to na takšen način vidim. Vem pa, da se je težko brez tega pogovarjati in da socialni partnerji pravzaprav se težko čemurkoli odpovejo. Vsi pravijo samo, več. In če poslušamo tudi opozicijo, kako se te debate vrtijo tu v državnem zboru samo ta teden - vi pravite, več za stanovanja, več za štipendije, več za študij, več za socialo - ja, vendar se postavi vprašanje, kje bomo vzeli. Kje bomo jemali? Ta vreča je takšna, kot je. Vsak prihranek seveda pride zelo prav. Ker enostavno ne moreš samo ven jemati, pa ne dajati noter. To pa je demagogija, ne? To pa je, dejansko. In sam se seveda s tem ne morem strinjati. Je pa res, marsikaj bo treba urediti. Veste, te velike odpravnine so sicer bolj stvar lastnikov, ampak tudi v to bo treba poseči. Kakšen smisel pa imajo te stomilijonske odpravnine? Kakšen smisel? Ko na drugi strani vemo, da delavci zaslužijo toliko, kot zaslužijo, ko imamo toliko in toliko tisoče upokojencev, ki komaj preživijo, toliko in toliko socialnih problemov. Seveda bomo, kar se tiče opozorila in sedanja v nadzornih svetih, največ storili [[...]]
Gospod Sok, prosim, da se osredotočite na amandma k členu.
Saj to je amandma, gospod predsedujoči. To je amandma. Hočem obrazložiti, zakaj bom za takšno rešitev, kot je v zakonu predlagana. In ne bom podprl tega amandmaja, ker hočem opozoriti na tisoče problemov, ki so v tej državi. Sam mislim, da tu ne gre za nikakršen poseg za nazaj. Če se zakon spremeni, potem od tistega obdobja, ko zakon začne veljati, začne veljati tudi neko novo razmerje. Ne verjamem, da bo ustavno sodišče - na kar je kolega Potrč napeljeval - to presodilo kot neustavno. Konec koncev, tudi če gre neko podjetje v stečaj, pa nekdo izgubi službo, ki jo je imel za nedoločen čas, ali bi tu potem tudi lahko rekli, da je poseg v neko pridobljeno pravico? Pa nihče tega tako ne razlaga. Amandmaja ne bom podprl. Ampak še enkrat, predsedujoči, vse, kar sem povedal, se tiče tega amandmaja. Toda če bi vi raje samo slišali, da vsak pove, ali je za ali proti, potem bi bilo tako pač treba voditi sejo. Hvala.
Hvala lepa. En moment, spoštovane poslanke in poslanci. V veliko čast mi je, da v naši sredini pozdravim predsednika švedskega parlamenta gospoda doktor Byörna von Sydowa in člane švedske parlamentarne delegacije, ki so se nam pridružili na balkonu. Spoštovanim [[...]] [[Aplavz.]] [[...]]spoštovanim gostom želim uspešne pogovore in prijetno bivanje v naši državi [[...]] [[Aplavz.]] [[...]]Hvala lepa. Izvolite gospod Cvikl, proceduralno vprašanje.
Prosim predsednik, jaz bi vas prosil, da bi v skladu s poslovnikom naredili to, kar ste rekli na začetku te točke, in to je, opozorili gospoda Soka, da je šel izven konteksta razprav o amandmaju k 10. členu, ker danes razpravljamo o sistemu plač v javnem sektorju. Upam, da ne razpravljamo o sistemu plač v zasebnem sektorju. Vprašanja pogodb, o katerih je gospod govoril, gotovo niso predmet 10. člena. Če se boste odločili in ga ne boste opomnili, bomo mi samo razumeli, da potem tudi mi lahko gremo izven te razprave, ki ste jo začrtali na začetku. Mešati tukaj demagogijo odpravnin, izgubljanje delovnih mest z demagogijo, ki jo je seveda gospod minister začel, pač preprosto ne gre. Tako predlagam, da ga opomnite gospoda Soka [[...]]
Hvala lepa [[...]]
[[...]]pa naj seveda na to pač pazi in bomo tudi sami spoštovali, kar ste na začetku rekli.
Hvala lepa. Mislim, da sem v začetku razprave opomnil, da razpravljamo o amandmaju k 10. členu. Repliko na izvajanje gospoda Soka ima gospod Kumer. Prosim.
Hvala za besedo. Saj malo mi je nerodno, da moram jaz kot nov poslanec, nov obraz tukaj, nazaj spomniti nekatere druge poslance, ki tukaj sedite, na dejstva, ki so se v tej dvorani zgodila. Pred dvema letoma se je v tej dvorani ropotalo z dolgimi spiski direktorjev, ki imajo veliko plačo. Glasnogovornik izpred dveh let je danes predsednik vlade in bi lahko v tem času nekaj storil. Je že bila sprejeta lani poleti uredba vlade, pa še vedno ni doživela svoje implementacije. Zdaj seveda je treba k temu, ker očitno je nekoga strah, priključiti še vse funkcionarje, da bo seveda ta uredba lahko tudi zaživela. Ampak dobro, tako je. Drugo. Jaz vem, da je lažje sprejeti odlok, kot peljati socialni dialog. In to je to. Ta 0,3 je posledica tega, ker je vlado oziroma predstavnike vlade strah voditi dialog s socialnimi partnerji na tem področju in je seveda lažje sprejeti odlok. In tretje. Ko že govorimo o varčevanju, skozi tri moja poslanska vprašanja bom jaz prišel do treh milijard, ki bi jih lahko do leta 2009 privarčevali. Ena milijarda na potovanjih v tujino, ne naštevam, do leta 2009. Druga milijarda, ki bi jo lahko, sem predvčerajšnjim postavil poslansko vprašanje [[...]]
Prosim lepo, držite se, dal sem vam besedo kot repliko. Repliko gospodu Soku, prosim.
Saj repliciram, saj gospod Sok je govoril o denarju, kjer je rekel, da govorimo demagogijo, ne povemo od kod, in jaz povem, od kod lahko pridemo do teh milijard. Tretje je seveda gospodarjenje z državnim premoženjem. V letu in nekaj dni smo odprodali skoraj še nič državnega premoženja, pa veliko o tem govorimo, celo v lanskem letu smo dvakrat spreminjali, dopolnjevali odlok. Edini vir, ki se polni iz tega naslova, je odprodaja oziroma v najem dan falcon. Vse ostalo je pa skoraj nič.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Stanislav Brenčič, izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo. Glede vprašanja dodatka na delovno dobo, mislim, da je potrebno prav gotovo vsaj za tiste, ki se s tem vprašanjem srečujemo že nekaj let, nekaj besed povedati. Mislim, da je to vprašanje veliko bolj kompleksno, kot se ga lotevamo v tem trenutku. Tak je moj pogled. Dejstvo je, da dodatka za delovno dobo ne moremo mi parcialno reševati. To je konsenzualno vprašanje. Ali bo dialog težak ali ne, voditi bomo morali ta dialog. Realno stanje na trgu dela je takšno, da smo tisti, ki imamo na osnovi tako velikega dodatka na delovno dobo, enostavno predraga delovna sila, primerjalno z Evropo, primerjalno s tistim, ki jo sedaj v najboljšem času svoje aktivnosti v nekem 40-em letu starosti in z nekim 15 letnim delovnim izkušnjami. Mi smo v primerjavi z njimi predragi, zato je tako težko vzpostaviti učinkovit sistem zaposlovanja starejših tam nad 50, kaj šele nad 55 let. To je dejstvo, ki se ga bomo morali lotiti kot družba. To je bilo tudi predmetno vprašanje, ko smo v prejšnjem mandatu sprejemali novi zakon o delovnih razmerjih. Evidentno so se vsi delodajalci kot eden zavzeli za razreševanje v nekoliko korist boljše možnosti zaposlovanja starejših in ohranjanje starejših v zaposlitev, da bi ta procent generalno zmanjšali. Jaz mislim, da je to potrebno in da bo ta konsenz, ta dialog moral steči v smislu dosega konsenza. Mene malo skrbi to, da se tega lotevamo v tem trenutku samo v tem kontekstu, čeprav to po eni strani pozdravljam, če je to prispevek k temu, da se bomo resno začeli soočati s tem vprašanjem. Jaz bi raje videl, da se generalno za vse zaposlene ta dodatek rešuje skozi sistem delovnih razmer, ki bi jim moral dati tisti limit, pod katerega kolektivna pogodba ne more. Tako malo s tesnim občutkom sprejemam ta predlog tega zmanjšanja, ker se bojim, da nismo s tem omogočili začetek resnega dialoga na celem nivoju zaposlenih. Zato bi pozval, da se o tem vprašanju nekoliko še dodatno razmisli, če je to tako, kot je trdil minister, da je zajemanje dodatka 0,5 v primeru javnih uslužbencev, kot so funkcionarji, naslovljen na veliko večji skupek kot na osnovo, potem bi to razumel, ampak bi bilo treba na ta način sistem spremeniti, da se to zajema 5% od osnove brez vseh drugih funkcijskih dodatkov itn., bi bilo veliko bolj korektno, glede na temeljno izhodišče rabe 0,5 po letu. Mislim, da bi bilo resno treba tukaj iskati dialog. Če mislimo resno s trgom dela, pa z reformami, je treba priti do tega, da bomo po dodatku na delovno dobo evropsko primerljivi in verjetno, da bomo morali to spremembo zastaviti najprej od nekega trenutka, za katerega se bomo dogovorili naprej. če pa bomo nazaj posegali, bo to enostavno v družbi povzročilo prevelike spore. Hvala.
Besedo ima gospod minister dr. Virant. Izvolite prosim.
Hvala lepa. Naštel bom devet razlogov, zaradi katerih mislim, da tega amandmaja ni mogoče sprejeti. Prvič. S sprejetjem tega amandmaja bi nastala pravna praznina. Amandma je tudi pravno gledano nekorekten. Namreč osnovni zakon o sistemu plač v javnem sektorju pravi v 25. členu, konkretno v tretjem odstavku: Funkcionarjem pripada dodatek za delovno dobo v višini, ki je za javne uslužbence določena s kolektivno pogodbo za javni sektor. Kolektivne pogodbe za javni sektor seveda še nimamo. Smo sredi trdih pogajanj in resno računamo, skupni cilj sindikatov in vlade je, da bo pogodba sklenjena letos. Pogajanja je začela prejšnja vlada sredi leta 2002 in do zaključka svojega mandata ni na tem področju naredila nič, torej do podpisa kolektivne pogodbe ni prišlo. In s prehodno določbo določamo, kolikšen je dodatek za delovno dobo v tem prehodnem obdobju do sklenitve kolektivne pogodbe za javni sektor. In če se ta določba črta, kar amandma predvideva, potem smo v pravni praznini in se bojim, da je edina možna pravna razlaga, da ostanemo brez dodatka na delovno dobro. Zato dobro razmislite, preden boste glasovali za ta amandma. Ne, ne, to je pravno dejstvo, drugače ne more biti. Druga zadeva. Rad bi posebej odgovoril gospodu Rezmanu, ki je rekel, da pri tej razpravi 0,3%, 0,5% ne gre ali ne brani funkcionarskih plač, ampak da brani plače 150 tisoč javnih uslužbencev. To ni res. Zakon o sistemu plač v javnem sektorju predvideva možnost zmanjšanja nominalne plače samo za funkcionarje in za direktorje, za javne uslužbence, druge pa izrecno pravi, da se jim nominalna plača znižati ne more. In še enkrat bom poudaril, javni uslužbenec, zdravnik, učitelj, operna pevka, če hočete, dramski igralec ali pa čistilka, ki dela na ministrstvu, dobiva 0,5% na svojo osnovno plačo. Osnovne plače danes v javnem sektorju predstavljajo cca. 50 do 60% celotne plače. Torej dobi dejansko 0,3% na svojo plačo in zato vlada predlaga v teh pogajanjih, da bi v novem sistemu, ki bo v osnovni plači ovrednotil delo in bodo dodatki samo izjema, v izjemnih okoliščinah predlagamo 0,3 zato, da bi ohranili nivo mase sredstev za plače, ne pa znižali. To je treba posebej poudariti. Če hočete, da poenostavljeno povem, dodatek za funkcionarje se znižuje iz 0,5 na 0,3 zato, da bi lažje ohranili in ne poviševali tega dodatka v celotnem javnem sektorju. Učinek dodatka 0,5 v javnem sektorju v novem sistemu bi bil 17 milijard plusa na letni ravni, torej dodatnih 17 milijard tolarjev sredstev na letni ravni, ali pa nižanje osnovnih plač. Naslednji razlog je, da se s tem amandmajem ohranja privilegij, o katerem sem govoril. To, da smo edini v javnem sektorju, ki dobivamo 0,5 na celotno plačo, v primerjavi z vsemi javnimi uslužbenci, ki dobivajo 0,5 samo na svojo osnovno plačo, pa lahko mirno štejemo kot privilegij. Ali pač ne? S sprejetjem tega amandmaja bi postavili slab zgled in slabo izhodišče za nadaljnje urejanje sistema plač v javnem sektorju. Sprejetje tega amandmaja in že predlaganje tega amandmaja je neodgovorno dejanje, ker povečuje maso sredstev za plače, ker posledično praktično onemogoča, da bi kot delodajalci ponudili dodatek za delovno dobo 0,3 sindikatom in posledično povišuje maso sredstev za plače v javnem sektorju na letni ravni za 17 milijard tolarjev. In objektivna okoliščina je, pa vzemite to kot demagogijo ali ne, da s sprejetjem tega amandmaja nasprotujete oziroma tisti, ki ta amandma podpre, nasprotuje znižanju funkcionarskih plač. Hvala.
Besedo ima gospod Kristijan Janc, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Gospod minister, kolegice in kolegi! Ta amandma, ki so ga kolegi predlagali, mislim, da to, kar je sedaj ponovno obrazložil minister, po mojem prepričanju ni sprejemljiv in ga tudi sam ne bom podprl. Zavedam pa se, da področje, o katerem danes govorimo, da je izredno občutljivo, zahtevna materija. Tukaj je 150.000 uslužbencev v javnem sektorju, ki so se v zadnjih letih zagotovo namnožili. Po moji oceni jih je tudi preveč in da so premalo uspešni in da bi tukaj na tej uspešnosti morali kaj več narediti, zagotovo tudi v tem sklopu in da verjamem, da poten nagraditi tistega, ki je bolj uspešen, tistega, ki je manj uspešen. Tu bi bilo potrebno mogoče več tega nagrajevanja tistih uradnikov, ki so dobri, ki so nadpovprečno uspešni, kot tisti, ki morda bolj ko ne presedijo določene ure in nimajo nobenega uspeha konec meseca, razen plačo, ki jo dobijo. Javni sektor je dobro plačan, dobro nagrajen napram gospodarskemu sektorju, definitivno. Primer iz lokalne skupnosti, večkrat sem ga povedal in ga bom še enkrat tukajle, ki "paše" v ta kontekst, da ima direktor, ravnatelj vrtca boljšo plačo kot župan z 18.000 prebivalcev, je tu nekaj narobe. S tem, da župan poskrbi za vse v tem vrtcu, razen pedagoškega vodje, je svet narobe postavljen, drage moje kolegice in kolegi! In tu nekaj ni v redu. In da ta ista vzgojiteljica v tem vrtcu ima dodatek za delo z otroki je nekaj zelo čudnega. To je narobe. To je javni sektor, kolegice in kolegi! In tukaj bi bilo treba popraviti stvari, ki so popolnoma nesorazmerne. In ta reforma v javnem sektorju bo en korak naprej, zagotovo pa ne bo dokončen korak. Tukaj nas čaka še precej dela, vseh nas, ki smo tako ali drugače povezani. In ne nazadnje, če želimo red narediti, najprej ga moramo na svojem dvorišču, potem pa iti k sosedu. To je eno pravilo igre: če si sam "ta pravi", potem zahtevaj tudi od svojih sodelavcev. Če ga pa sam že malo kvariš, težko pričakuješ uspeh od svojih bližnjih. Hvala.
Besedo ima gospod Boštjan Zagorac. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! V Slovenski nacionalni stranki bomo amandma kolegov iz Socialnih demokratov podprli. Razlogov za to, mislim, da imamo kar nekaj. Sam bom rekel, da se s svojim predhodnikom strinjam v tistem delu, ko je dejal, da je v javnem sektorju zaposlenih preveč ljudi. S tem se seveda strinjam, ampak zelo dvomim, da bomo s tem zakonom in pa s takim sistemom odpravili to anomalijo, da je tam zaposlenih preveč ljudi. Hkrati se ne morem strinjati, da bo ta zakon dvignil uspešnost zaposlenih v javnem sektorju. Gre za to, da se dodatek na delovno dobo lahko znižuje, vsaj po našem prepričanju, samo z dogovorom in ne z vsiljevanjem. Tega dogovora niste dosegli ne v koaliciji, hkrati s tem zakonom ste, bom rekel, do neke mere kršili tudi koalicijsko pogodbo in danes, če uzakonimo ta nov 0,3 - odstoten dodatek, v bistvu ne gre več za dogovor in sporazum, ampak za vsiljevanje nekega dejstva, razen, če mi boste zagotovili, če se boste z zainteresiranimi sindikati pogajali in ugotovili, da bi bil pa 0,4 tisti prag, ki bi bil sprejemljiv tako za vlado kot za sindikate, da boste čez dva meseca prileteli v ta državni zbor s spremembo obstoječega zakona. In ne nazadnje ne poznam primera v svetu ali pa v Evropi, kjer bi se zvestoba, vestnost ali pa pridnost nekega zaposlenega, ki dolga leta dela v nekem podjetju, nagrajevala tako, da bi mu ta dodatek nižali. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Tomaž Štebe. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Iz sedanje razprave ali pa iz svojega pogleda, predvsem tisti, ki podpirate ta amandma, bi pač človek težko našel kakšen smiseln argument. Ampak poglejte, zatečeno stanje, v katerem je sedanja vlada, glede na obseg sredstev, ki je potreben za plače v javnem sektorju, skoraj 40% proračuna gre, gospodje, za plače. Za plače. V eni občini je to nekje od 10 do 15%. Ampak v tej državi, pa je to skoraj 40%. 700 milijard v primerjavi s 1700 milijardami. Predvsem je pa problem v tem, da je v nekaterih segmentih javnega sektorja bistveno preveč zaposlenih. Predvsem verjetno v upravi. Pa tudi v zadnjem desetletju ali pa v zadnjih letih, jaz opažam, kot župan, da tudi na področju vzgoje in izobraževanja. Na način, kot so se spreminjali normativi, tako, da so zahtevali večje število zaposlenih. Nataliteta in število prebivalcev pa seveda pada. Je pa tudi bilo to, da so prejšnje vlade z raznoraznimi dodatki in povečevanjem plač kupovale podporo tudi na volitvah. Najslabše in najbolj sebično je, če gledate samo nase. Jaz bi bil seveda proti. Meni se bo plača zaradi zmanjšanega dodatka na delovno dobo za 0,2% znižala za 6%; imam pač 30 let delovne dobe. Ampak bistvo premika, ki pa ga moramo narediti v javnem sektorju in dati zgled vsem ostalim, predvsem pa tistim, ki delajo in plačujejo davke, pa imajo sorazmerno nižje plače, moramo dati zgled oziroma imeti močan argument v pogajanjih s sindikati javnega sektorja - mi, funkcionarji; pač nekateri, ne vsi, ker so iz tega zmanjšanja pač izvzeti sodniki, tožilci in pravobranilci. Mislim, da če bi v celotnem javnem sektorju bil ta sedanji predlog odloka tudi izpogajan in bi samo tistim, ki so v javnem sektorju zaposleni eno leto, zmanjšali za 0,2%, bi to pri 700 milijardah pomenilo, po nekem grobem izračunu, 14 milijard tolarjev - za eno leto, se pravi, če so vsi zaposleni samo eno leto in imajo tako znižan dodatek z 0,5 na 0,3. V celotnem izračunu - ne vem, gospod minister govori o 17 milijardah, pa ne vem, ali sem pravilno razumel, ampak prepričan sem, da v celotnem izračunu za vse število javnih uslužbencev bo ta znesek bistveno večji in gre verjetno že v rang 10% znižanja sredstev, ki so sedaj potrebna za plače v javnem sektorju. Ampak ne gre za to, za neko zmanjšanje. Pravzaprav ne gre za zmanjšanje plače, gre za zmanjšanje dodatka, ki je kar tako po zakonu. Jaz se še spominjam, da smo včasih imeli neke dodatke na stalnost, ki je bila stvar delodajalca. Delodajalec tudi danes lahko s svojo regulativo verjetno svojim zaposlenim za stalnost, za efekte, ki iz tega nastajajo, ko je nekdo dlje v svoji firmi, lahko tak dodatek da. Pri nas se pa dogaja to, da nekdo dela v nekem podjetju 20 let in gre med javne uslužbence, in ta delodajalec mu mora takoj priznati 20 let delovne dobe, se pravi, dodatek na delovno dobo. Jaz se močno strinjam s tem, da je treba nekje začeti in da je treba dati zgled. Pričakujem pa, da bo ta poteza uspela najprej v tem parlamentu - in zato tudi nasprotujem temu amandmaju -, da bo zadeva uspela v pogajanjih s sindikati, kajti vsi zaposleni v javnem sektorju se moramo zavedati, da je treba razbremeniti gospodarstvo, pravzaprav razbremeniti proračun in povečati kvoto denarja, ki je na razpolago za investicije, za razvoj. Tako upam, da bo ta gesta, nas parlamentarcev, pa upam tudi potem vseh v javnem sektorju, sindikatov, obrodila sadove. Pričakujem pa od vlade, da bo začela ukrepati tudi na področjih, se pravi preštevilnega zaposlovanja ali pa prirejanja normativ na način, da se je to zaposlovanje povečevalo v prekomernem obsegu. Samo en primer. Na področju vzgoje v sedmih, osmih letih se je v našem proračunu znesek za prispevke staršem za plačilo vrtcev po domače povedano povečal s približno 90 milijonov na 250 milijonov. To je bil efekt vseh dodatkov k plačam, pogajanj, kolektivnih pogajanj, ministrstva z sindikati vzgoje in seveda vseh ostalih povečevanj. To je bil efekt v približno sedmih letih. Jaz tega amandmaja nikakor ne morem podpreti iz razlogov, ki sem jih navedel. Hvala.
Hvala lepa. Jaz bi vas lepo prosil še enkrat in še enkrat opomnil, da se osredotočimo na vsebino 10. člena oziroma amandmaja. Prosim vas, s tem tudi vlečemo to debato oziroma to razpravo naprej po nepotrebnem, kajti imeli bomo še v naslednji točki dosti možnosti za razpravo o teh stvareh, vendar prosim vas še enkrat, amandma k 10. členu, amandma predloga je, da se ta 10. člen črta. Da ali ne, o tem razpravljamo. Besedo ima gospod Milan Cvikl.
Hvala lepa gospod predsedujoči. Upam, da vseeno mi boste dovolili, da bom odgovoril vsaj na nekatere neustrezne trditve ministra, ki je v sklopu razprav o 10. členu razpravljal o marsičem, kar tja notri ne spada. Začel bi najprej z vprašanjem mojemu poslanskemu kolegu, ki je rekel, da se mu bo plača zmanjšala za 6%, ali mogoče spada v tisto skupino županov, katerim se bo plača povišala hkrati za 26%. Ampak to je manj pomembno. Gospodje, vprašanje, o katerem danes razpravljamo, ni, ali nas to, kot pravi minister, stane 700 milijard. To sploh ni vprašanje. Jaz upam, da to ni vprašanje ali nas plače stanejo 700 milijard. Vprašanje, gospod minister za javno upravo, bi moralo biti: Ali denar, ki ga imamo za plače razporejamo tako, da tisti, ki ta denar dobijo, za to zagotavljajo ustrezno aktivnost in je zato država učinkovita? In gospod minister, jaz bi se z vami strinjal popolnoma in bi vse to, kar vi predlagate, podprl, če bi vlada podprla, da ne ukinemo protikorupcijske komisije. [[...]] [[Vmesno govorjenje.]] [[...]]Bom povedal, kaj ima to zveze. Gre za čisto demagogijo. Minister je povedal, da se bo nekaterim ministrom plača neto zmanjšala za 20 do 25 "jurjev". Hkrati pa ta ista vlada pravi, da bomo dohodnino, ki bo zelo zapletena in v njej ugotavljali, ali so vsi ministri, državni sekretarji prijavili vse dohodke na podlagi svetovnega dohodka, o tem razpravljali v neki, če ne drugega, vsaj laični skupini poslancev in poslank. Vi pravite, da s tem vlada skrbi za povečanje učinkovitosti. Jaz bi vam pa rad rekel, da če hočete povečati učinkovitost, citiram, svetovna banka, World Development Report, leta 1997, da je potrebno za povečanje učinkovitosti javnega sektorja poleg ustreznega oblikovanja spodbud za dobro delo oblikovati zavore za arbitrarno in koruptivno delovanje. In vi danes ne delate nič od tega. Ukinjate spodbude, ker s tem, ko boste danes to, predpostavljam, da bo vladajoča koalicija to morala podpreti, ustvarili pritisk na sindikate. In boste namesto dogovarjanja o načinih in oblikovanju spodbud za boljše delo javnega sektorja predvsem oblikovali oziroma ukinili nek socialni dialog. Tukaj se strinjam s kolegom Brenčičem. To vprašanje 0,5%, 0,3% bi morali reševati v okviru delovne zakonodaje, ne pa skozi še eno od demagoških potez te vlade. Zato pravim, da je demagoška poteza te vlade, da tukaj pred slovensko javnostjo imamo diskusijo o tem, ali si nek poslanec zasluži 20 ali pa 15 tisoč višjo ali nižjo neto plačo. Ali si minister, minister prvi, minister drugi, minister tretji, zasluži takšno ali drugačno plačo? To sploh niso vprašanja, gospod minister za javno upravo. Če bi vi bil minister za finance ali pa minister za plače, bi se jaz z vami strinjal. Ker ste pa minister za javno upravo, ki naj ustvarja pogoje za to, da bo sektor deloval učinkovito, in da oblikujete zavore za arbitrarno in koruptivno delovanje, ne boste pa kot vlada se strinjali z ukinitvijo protikorupcijske komisije, potem ustvarjate tukaj precej megle. Torej učinek tega nesprejetja amandmaja bo predvsem velik pritisk na sindikat. Sprašujem se, ali bo to tudi način vlade, ki bo odgovorila na kritiko evropske komisije, da imamo probleme v pokojninskem sistemu. Kolega, poslanec Potrč je o tem zelo jasno govoril. Ukinitev ali pa zmanjšanje dodatka na delovno dobo, včasih smo ga imenovali minulo delo, z 0,5 na 0,3 se bo s hkratno ukinitvijo kolektivnih pogodb oziroma splošne kolektivne pogodbe, kar vlada predlaga v zakonu o kolektivnih pogodbah, prenesel v celotno gospodarstvo isti dan, ko bomo to sprejeli. To bo zmanjšalo marsikomu plačo, imelo bo vrsto problemov, da se razumemo, nekaj manj bo virov v proračunu, predvsem bo pa zmanjšalo pokojninske osnove. In sprašujem se, ali je to način, kako boste reševali tudi nekatere napake, ki ste jih naredili v pokojninski blagajni. Sam za to ne morem drugega, kot da podprem amandma poslanske skupine. Sedaj pa to, kar je gospod minister govoril. Gospod minister, če vi res kot vlada verjamete, da obstaja pravna praznina, potem predlagam, da naročite gospodu ministru za finance, da danes zaustavi obračun plač in da zmanjšajo tam v tistem računalniškem programu postavko 0,5 na 0,0. Ker, gospod minister, rekli ste, da obstaja pravna praznina. Če obstaja pravna praznina, vi ste rekli, da če bomo sprejeli ta amandma, bo pravna praznina. Veste, mi smo v ne vem katerem branju, vlada ima v skladu s poslovnikom pravico, da oblikuje ustrezen tako imenovani uskladitveni amandma, in ne morete reči, da če bomo mi ta amandma sprejeli, da bo pravna praznina. Če bo ta amandma sprejet, potem boste pač vi morali nekaj narediti, ali pa, kot sem rekel, predlagati ministru za finance, da to vrže iz obračuna plač. Ne pa tukaj nam "blefirati", da mi tega ne smemo podpreti, ker bo nastala pravna praznina. Če bo nastala pravna praznina, ker če postopek ni zaključen, se ve, kaj se naredi. Uvede se prehodna določba. Ampak vi delate nekaj drugega, vi nas tukaj pred slovensko javnostjo strašite, da ne smemo podpreti amandmaja, ker bo pravna praznina, vi pa rabite ta člen zato, da boste pritisnili na 150 tisoč sindikalistov javnega sektorja in posledično na 600, 700, 950 tisoč je vseh skupaj zaposlenih v Sloveniji v zasebnem sektorju. Zato to rabite. Ali je to način reševanja ali pa uveljavljanja tako imenovanega socialnega dialoga, sam ne vem. Jaz vam moram seveda povedati, da pred približno, če se ne motim, 17 leti je bila v bivši državi, pa potem tudi leta 1991 na povabilo gospoda Peterleta in gospoda Drnovška v Sloveniji vrsta mednarodnih institucij. In so se spustili tudi v ta dodatek na minulo delo in so rekli: "Zakaj za boga imate vi v tej državi," in vemo, kdaj je to nastalo, "dodatek na minulo delo?" In potem, ko smo jim razložili, da gre za način, da je to ena od spodbud, kjer ceniš izkušnje ljudi, ki delajo v javnem sektorju ali v zasebnem sektorju, da je to eden od načinov, kako seveda ohranjaš institucionalno znanje, so seveda pozabili na to idejo. Vi ste pa 16, 17 let za temi [[..]] [[Nerazumljivo.]] [[..]]Svetovno banko, itd., prišli z idejo, ker seveda želite, ker ne znate drugače zmanjšati pritiska v državnem proračunu. Eden od kolegov je danes govoril, kakšen problematični državni obračun imamo, ker je 40% notri za plače, v občinah je pa, ne vem, 10% do 15%. Pozablja gospod, ki je to govoril, da seveda državni proračun zagotavlja denar za plače učiteljev, itd., v osnovnih šolah, da marsikaj, kar se izvaja na lokalni ravni in ne mi reči, da upravne enote ne zagotavljajo storitve za, bi rekel, občane in občanke posamezne občine, se seveda pač financirajo iz državnega proračuna. Tako govoriti o tem, da imamo na ravni občin veliko bolj racionalno delovanje, ker so se pač nekatere funkcije med občinami in državo v financiranju razdelile tako, da jih pretežno financira država, izvajajo se pa vedno na lokalni ravni. Ko stopimo iz te dvorane, je vse lokalna raven. In vsa javna poraba se izvaja lokalno, zato seveda to ni ustrezna trditev. Želim povedati to, da če tudi imamo 40%, bodo mednarodne primerjave pokazale, da je to povsem skladno s tem, kar imamo v primerljivih razvitih državah. Zakaj je pa to pomembno gospod minister? Zato, ker študije kažejo, da vi ne morete izvajati aktivnosti države, če nimate sposobnih javnih uslužbencev, javnih funkcionarjev, pa če hočete tudi opernih pevk, čistilk ne bi omenjal, ker večina čistilk, kolikor vem v državni upravi dela preko čistilnih servisov in bi vam svetoval, da pogledate, ali so dobro zaščitene v delovni zakonodaji. Skratka, razpravljati o tem, da 700 milijard ali 40% je nekaj, kar je narobe, je osnovno nerazumevanje, kaj je funkcija države. Funkcija države je izvajati storitve za občane in občanke. In samo dobro vodeni in dobro nagrajeni, z ustreznimi spodbudami spodbujani uslužbenci bodo takšen servis lahko zagotavljali. Jaz bi vseeno rekel, da ukinjati kar tako v nekem odloku o funkcionarjih, v zakonu o plačah, dodatek na minulo delo, bi veljalo delati v neki drugi zakonodaji, na nek drug način. Ko se boste, kot pravijo kolegi, s socialnimi partnerji dogovorili o tem pristopu, potem pa pridite v državni zbor. Vse drugo je demagogija. In po 13-ih mesecih vladanja, če boste to danes sprejeli, se bo seveda gospod Janša lahko pohvalil, da poleg tega, da je ne vem, kaj že ukinil, nalepke, pa zmanjšal notarske storitve, je sedaj tudi zmanjšal plače funkcionarjem. Vmes pa gredo velike teme. Ukinili bomo protikorupcijsko komisijo in s tem seveda onemogočili [[...]]
Gospod Cvikl, dajmo se držati [[...]]
[[...]]delovanje. In na tej seji državnega zbora bomo naredili še veliko drugih neumnosti, zaradi katerih bomo 10% tega denarja, gospod Virant, 10% od 700 milijard, je 70 milijard, več plačali, ker vlada pripravlja slabe odločitve. Veste, da seveda mislim, na nepotrebno plačevanje obresti, na nepotrebni dolg Darsa, ki bo, ne dvomim, na tej seji sprejet. Gospod Virant, jaz sem vas podrobno poslušal. Rekli ste, da boste navedli devet razlogov, jaz sem si jih uspel zapisati pet. Tako ne vem, kateri so tisti preostali štirje. Ampak to, kar ste danes govorili, je za mene demagogija. Poslanci vladajoče koalicije boste pač glasovali tako, kot vam zvijajo roke. Sam pa seveda ne bom tega podprl in bom podprl amandma kolegov iz Socialne demokracije. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Cvikl. Besedo ima gospod Kontič Bojan.
Hvala lepa. Nimam težave [[...]]
Bi prosil, če lahko prekineta dvogovor, ker vam nisem dal besede. Izvolite, gospod Kontič, nadaljujte.
Hvala lepa, gospod podpredsednik za besedo. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Sam bom seveda podprl amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. Naj pri tem povem, da nisem obremenjen z višino plač in bi podprl predlog ministra, ki bi dejal: Vsem funkcionarjem znižamo plače za 10% ali kolikor je to potrebno, da ta država preživi in da vlada normalno funkcionira. Ne pa na način, ki ste se ga lotili tokrat, z zmanjševanjem z 0,5 na 0,3. Ampak ne zaradi tega, ker bo posledično znižana plača funkcionarjev, to je najmanj problematično verjetno za vse nas, ki sedimo tu v dvorani, ampak zaradi tega, ker bo to signal ostalim, da se zadeva nadaljuje po tej poti. In verjetno se ta odstotek 0,5 ne bo ustavil na 0,3, bo padel tudi na 0,0, ampak tam, kjer so ljudje veliko bolj občutljivi za ta dodatek, kot smo občutljivi v državnem zboru. Razlogov za to, da se ta amandma podpre, je kar veliko. In ko govorite, gospod minister, o privilegijih, že lahko, da ima kdo privilegije. Običajno o privilegijih govori tisti, ki jih pač pozna. Ta privilegij 0,5% na minulo delo ali pa za stalnost, ali kakorkoli, dodatek za delovno dobo, je odstotek, ki ga imajo vsi. Kako ga izračunavamo in kako je lahko županom izračunano na način, da je vse tako, kot je treba, na osnovno plačo, ostalim funkcionarjem pa ne. Pristop je napačen. Vsem je potrebno, tako kot županom, obračunavati dodatek na minulo delo. In ni potrebe po tem iz 0,5 na 0,3, ker bomo v enakem položaju vsi. In ko še govorimo o privilegijih. Privilegiji so, ampak ne v tej hiši parlamentarni. So pa v privilegijih tisti, ki hodijo v to parlamentarno hiši, državni sekretarji, pa še kdo, ki sedijo v raznih nadzornih svetih in so zato poleg svoje plače, ki je sedaj višja od poslanske, še nagrajeni še za sejnine nadzornih svetov. Sem za to, da se pristopi k reševanju tega problema, če je to res problem, na drug način, ne pa na ta, ki ste ga vi danes s tem zakonom predlagali. Kar nekako ne morem se znebiti občutka, da se obnašamo, ali obnašate kot hiperaktivni otroci, ki morajo nekaj početi, pa rezultat dela ni nujno, da je dober. K temu je potrebno pristopiti sistemsko, kot vlada vedno rada poudarja takrat, ko zavrača opozicijske predloge, in celovito rešiti predloge. To zmanjšanje z 0,5 na 0,3 se bo odslikavalo tudi pri vseh drugih zaposlenih v Republiki Sloveniji. Slej ko prej.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman. Ob tem se gospod Rezman opravičujem, ker nisem prej ocenil, da imate repliko na ministrovo izvajanje in sem vas napisal kot razpravljavca. Se opravičujem.
Hvala lepa. Jaz tudi nimam dovolj časa na razpolago, da bi na vseh 9 napovedanih argumentov lahko odgovarjal, pa tudi slišal nisem vseh, čeprav sem skušal biti pozoren. Na nekaj bi pa rad odgovoril. Bilo je rečeno, da bi sprejeti amandma povzročil pravno praznino, tako rekoč anarhijo, da ne bomo vedeli, kaj početi. Rad bi spomnil gospoda ministra, da je predlagani amandma posledica - to je posledica nekega dogajanja, ki se je zgodilo poprej, in je odziv na to, kar ste vi predlagali. To ni povzročitelj, to je odgovor na poprej povzročeno. Kar zadeva pravno praznino, sam sicer nisem pravnik, ampak spomnim se, da imamo še zmeraj veljavni zakon o poslancih, ki to stvar ureja. Mislim, da v 24. členu zakona o poslancih piše, kako se to minulo delo obračunava. Doslej ga nismo spreminjali, najnovejše prečiščeno besedilo tega zakona še zmeraj velja. Ne vem, ali bi lahko potem rekli, da torej delamo v pravni praznini, ali pa celo, da predlagatelji amandmajev povzročamo pravno praznino. Torej, to je ena reč. Druga reč. Očitali ste mi, da ni res, da se zavzemam za javne uslužbence in druge delavce, ki jim napovedujete podobno, kar se zdaj dogaja na področju plač funkcionarjev. Res je, jaz se zavzemam zanje. Ker ne razumem te logike, da bi lahko - in to lahko preverjamo čez leto dni, čez dve leti, čez tri, čez pet -, torej ne razumem te logike, da bo zmanjšanje odstotka za minulo delo povzročilo povečanje njihovih plač. Starši odkrivajo novo logiko, je naslov knjige, katere avtor je Fuksa. Dolgo je še tega, kar sem jaz imel to v rokah, ampak toliko se še spomnim, tam v učbeniku logike takšne argumentacije ne moremo racionalno braniti. Mi se, vsaj nekateri, zavzemamo za to, da se javnim uslužbencem, starejši generaciji in drugim zaposlenim ne bi dogodilo to, kar vi v uvodu napovedujete. Zato ste pisali o orientaciji, o smeri in o tem, da si lajšate položaj za pogajanja. Samo še mimogrede, ker smo vsi govorili tako rekoč po vrsti o tem, da se je treba sporazumeti. Jaz se strinjam, moramo se sporazumeti. In naj vas spomnim - ne bom zdaj o tem govoril, bom potem pri plačah funkcionarjev -, da imamo še en dokument, dokument, ki se imenuje okvir za reforme, ki bi naj prispeval k boljšemu življenju Slovenk in Slovencev. Tam predvidevamo drugačen postopek za urejanje tega minulega dela.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Jaz ne bom nikogar prepričeval, ali naj podpre ta amandma ali naj glasuje proti. Sam bom proti, toda želel bi opozoriti še na nekaj drugega. Zelo sem bil vesel prej razmišljanja gospoda Brenčiča v zvezi s to tematiko, pa bi še sam mogoče to nadgradil. To je sicer zelo všečno vprašanje v tem trenutku, ker je pač to zatečeno stanje in imamo to vgrajeno v naš sistem. Se pa strinjam z vsemi tistimi, ki pravijo, da je potreben temeljit razmislek. Ampak še nekaj drugega je potrebno, in na to želim opozoriti. To deluje tudi kot palica z dvema koncema. Dejstvo je, da ta dodatek je pač v tem trenutku pomemben, ker imamo tak sistem obračuna plač. Če bi bil drugačen sistem, je lahko tudi nula navsezadnje; ali pa bi lahko bil tudi 150%, pa bi prinesel ravno toliko kot zdaj, ko je 0,5. Popolnoma enako, če bi bil pač sistem obračuna plač takšen. Tako da to ni neka edina in zveličavna in a priori zadeva, za katero bi se splačalo, ne vem, iti z golo roko v ogenj. In je potrebno razmisliti. Poglejte, v Sloveniji je splošno znano in s tem smo se mogoče že vsi sprijaznili, da vsak, ki nekje izgubi službo pri 45 letih, bo zelo težko dobil službo. Pa zakaj? Saj pri 45 let navsezadnje smo ljudje še kar voljni, pripravljeni delati, tudi zdravstveno stanje je še lahko v redu, ampak delodajalci so izračunali nekaj drugega. Nekaj drugega. Ta 0,5 prinese toliko procentov in jaz sem avtomatsko dražji zaradi tega, ker imam toliko let, avtomatsko, pa delodajalec sploh ne ve, ali sem sposoben, ali nisem sposoben ali sem dober, res da imam nekaj delovne izkušnje, ampak ni nujno, da so to dobre delovne izkušnje, da bo delodajalec od tega imel kaj koristi. Ampak sem avtomatsko dražji zaradi tega faktorja obračuna. Tako je vprašanje, če ne bi bilo potrebno tudi tu razmisliti o kakšnem drugem sistemu obračuna. Poglejte, to, da je ta faktor in da sem jaz dražji pri mojih letih ima seveda pozitivno in negativno plat. Pozitivna je ta, da če dobim službo pri teh letih, bom avtomatsko dobil višjo plačo. To drži. Vendar, kaj pa ona druga plat, kaj pa če zaradi tega pa jaz ne bom dobil službe, zato ker bo delodajalec rajši vzel tistega, ki ima manjši - 0,5 - manj prinese tisti 0,5 in je cenejši zaradi tega. In je popolnoma enako, kar se delodajalca tiče, glede uspešnosti. Jaz bi rajši, da bi imel enako možnosti zaposlitve kot neki mlajši, pa bi me delodajalec preskusil, če sem sposoben, pa bi mi potem nekaj dal zraven, tako kot bo verjetno tudi tistemu mlajšemu nekaj dal zato, da ga bo zadržal. To se pravi, to je palica z dvema koncema. Zato se jaz res ne bom spuščal z golo roko v ogenj po kostanj zaradi tega 0,5 ali pa 0,3. Ker v končni fazi je lahko dvorezen meč. Ampak se pa strinjam in to priznam vsem tisti, ki zagovarjate to, da v tem trenutku pa nekaj prinese, ampak nič ne pomeni, da bo čez leto, dve, tri, štiri še tak sistem obračuna veljal. Jaz bi bil prej za to, da imamo drugačen obračun. In kolikor poznam to zakonodajo s tega področja, kjer je več zakonov, odlokov in podobno, se predvideva tudi tisto, kar se do zdaj ni nikoli govorilo, sistem napredovanja, hierarhija napredovanja. In jaz z leti, če bom uspešen, bom napredoval, bom imel možnost napredovanja, ampak napredoval bom ne zaradi tega, ker bom bolj star, ampak zaradi tega, ker bom uspešen, ker bo delodajalec videl pri meni neko garancijo, da mu bom nekaj več prinesel, in me bo uvrstil v višji razred. In bom takoj nadomestil 0,5 ali pa še več kot 0,5. Zato a priori zaradi starosti napredovati se mi s stališča uspešnosti ne zdi ravno dobra poteza. In tudi bolj pošteno se mi zdi, da če je nekdo bolj prizadeven - in mimogrede, ko toliko govorimo o neki uspešni, dobri, prizadevni, prijazni javni upravi. Tam pa imamo sistem, kjer sploh ni važno, ali si boljši ali pa nisi, ker napreduješ, ker ti ta 0,5 toliko prinaša. Sistem napredovanja v višji razred zaradi tega, ker si dober, ker te tvoj šef postavi višje, je pa stimulativen za delavca, pa tudi za delodajalca. In zato sem rekel, da ne bom nobenega prepričeval, kako naj glasuje, jaz sem svoje povedal. Sem pa povedal tudi svoje razmišljanje v zvezi s tem. Ne trdim, da je edino pravilo, je pa ena od možnih. Ena od možnih in kolikor poznam, recimo, v sosednjih državah je več tega sistema napredovanja po razredih, kot pa a priori neki faktor, ki ti daje na število delovnih let nekaj zraven. In mislim, da niso slučajno to naredili, zato ker ta sistem so gradili pač nekoliko dlje kot mi - zato dobro, pač imamo državo, ki tudi še ni toliko stara, kot je njihova, tako da so oni to obdobje že dali skozi in so prišli do nekega sistema, ki sem jim je zdel učinkovit. In jaz mislim, da je res učinkovit in tudi stimulativen in tudi se odraža, recimo, če govorimo o javni upravi, pri strankah, ker tisti, ki je bolj prijazen uradnik, recimo, če malo zožimo to področje, tisti bo verjetno tudi kakšno pohvalo dobil, pa bodo verjetno tudi njihovi šefi kaj zraven dodali, pa ga bodo dali v višji razred in bo stimuliran za to, da bo prijazen in bolj uspešen. Pri nas pa tega ni, mi smo samo govorili, da moramo imeti bolj uspešne in bolj prijazne - samo kako? S sistemom nagrajevanja se to naredi vse - jaz govorim na splošno o prijaznosti brez političnih predznakov, samo kot stranka, ki se pojavi pri okencu, nič drugega. En del razmišljanja, en sistem razmišljanja, ne trdim pa, da drugi tudi nimate prav, ampak tudi jaz mislim, da imamo ravno toliko prav kot pa ostali, ki zagovarjajo drugačen sistem. Hvala.
Besedo ima gospod minister. Prosim.
Hvala lepa. Nekateri opozicijski poslanci, pa tudi gospod Rezman, se mi zdi, kot da nočejo slišali ali pa nočejo razumeti določenih zadev. Poglejte, če še enkrat čisto poenostavljeno sistematično poskušam prikazati, za kaj pravzaprav danes gre. Leta 2002 je bil sprejet zakona o sistemu plač v javnem sektorju. In ta zakon predvideva, da se funkcionarske plače uredijo z odlokom, da se direktorske plače uredijo z uredbo in da se plače javnih uslužbencev uredijo s kolektivno pogodbo za javni sektor in s kolektivnimi pogodbami dejavnosti. Ta zakon je bil sprejet v prejšnjem mandatu, je dober, ima dobre principe, ker temelji na enotnosti in preglednosti plačnega sistema. Torej ambicija je bila, da se uredi plačni sistem v javnem sektorju. In zdaj smo tukaj, vlada je uredila direktorske plače, najprej interventno, potem z uredbo, ki bo začela veljati s 1.3. Sedaj urejamo funkcionarske plače in seveda te so pa naše. In smo v situaciji, ko moramo poseči, ko moramo urediti tudi svoje plače. In v nadaljevanju se bomo pogajali s sindikati, tako kot se že doslej, za sklenitev kolektivne pogodbe za javni sektor. Zdaj vas pa vprašam, zakaj, če je s tem dodatkom 0,3 v javnem sektorju tako narobe, zakaj to pogajalsko izhodišče stoji na papirju že, mislim, da več kot leto dni. To se pravi, ga je prejšnja vlada sprejela. Gospod Cvikl, vi ste glasovali zanj. Prejšnja vlada je sprejela pogajalska izhodišča dodatka za delovno dobo 0,3%. In še enkrat vam razložim, zakaj. Zaradi tega, ker se v novem sistemu struktura plače javnega uslužbenca spreminja. Ker želimo stvari, tako kot je zakon nakazal, narediti enotne in pregledne tako, da se delo ovrednoti z osnovno plačo in da se ne flikajo neki dodatki. Se pravi, koliko je vredno delovno mesto učitelja, naj bo ovrednoteno z osnovno plačo, dodatek pa naj gre tistemu, ki opravlja delo v posebnih okoliščinah, ob nedeljah, ob neugodnem delovnem času, pod radiacijo, zdravniki in podobno. V tem je zgodba. In zato, če želimo ohraniti isti dodatek za delovno dobo, nespremenjen, mora biti to 0,3%. In rad bi videl pogajalca na vladni strani, ki bi mirne duše rekel, mi bomo pa to zvišali na 0,5, s tem povišali maso sredstev za plače avtomatično za 4%, povprečna delovna doba je 20 let, krat 0,2 je 4%. To je zelo neodgovorno. In iz opozicijske strani, ko niste odgovorni za ta pogajanja, ko niste odgovorni za ta proračun, je to neznosna lahkotnost odločanja o sistemu. In če mislite, da to, o čemer se danes pogovarjamo, ne vpliva na celoten sistem, ki obsega 700 milijard tolarjev za plače, ste ozkogledi in kratkovidni. Mi si tu urejamo svoje plače. Ali ste že kdaj slišali za izraz vodenje z zgledom? In ko mi uredimo vrh, bomo s tem dali tudi orientacijo in sidro za vse ostalo.
Hvala lepa. Gospod Vili Rezman, imate repliko, prosim.
Sedaj smo pa dobili pravo lekcijo. Gospod Rezman in opozicija ne razumejo. Malo poprej je eden izmed koalicijskih kolegov govoril, da ima palica dva konca. Jaz se vprašam, ali obstaja vsaj teoretična možnost, da gospod Virant česa ne razume na drugem koncu. Izgleda, da ne. Ampak jaz to teoretično možnost dopuščam; samo da on je človek, ki ni človek za argumentiranje, ampak za zapovedovanje. In nekateri si pač ne pustimo zapovedovati. Dajte nam to pravico, da jo tudi javno deklariramo. Drugič, pravite, da mi zvišujemo na 0,5. Ne, vi znižujete na 0,3. Vi ne poznate kavzalnega niza. Vi ne veste, kaj je to vzrok in posledica. To pa res uči elementarna logika. To otroci v osnovni šoli razumejo. Morebiti jaz to napak razumem, ne vem, jaz imam prav in jaz sem te knjige o logiki študiral, moral sem jih, ker sem take stroke. Nekaj drobnega mi je ostalo, ne veliko, nekaj drobnega pa. Potem govorite, da je to nezaslišana, neznosna neodgovornost. Veste kaj, povejte nam, ostanimo kar doma, poslanci. Najprej ostanemo brez plač, ker to bi bil najboljši način varčevanja. Tako je bilo v pariški komuni, ampak pariška komuna je stara več kot 200 let. Upam, da nas ne rinete tja nazaj v prehod iz srednjega v novi vek. In če bomo mi ostali doma, potem bo pač res izvršna oblast bolj ali manj benevolentna do nas, pa se sama odločila; ampak mi se s tem ne strinjamo. Imamo vse zakonske pravice, ne samo legalne tudi legitimne pravice, da se s tem ne strinjamo in da to povemo. Minulo delo, zopet tista palica, ki ima dva konca; ali smo starejši, jaz tudi sodim med tiste, ki imamo že več kot polovico potrebnih delovnih let za penzion, ali smo boljši, ali smo bolj izkušeni, ali smo bolj modri, ali smo slabši, itd., to res ni stvar nekega zgolj povprečja. Ampak, zakaj se ne bi vprašali, ali ni morebiti to minulo delo ali dodatek za to, kar smo v preteklosti delali, morebiti tudi neka odškodnina za to, kar smo mi že ustvarili za tiste, ki še nič ne ustvarjajo. Ali ni to odškodnina za tiste, ki smo omogočili, da bodo mlajši šli študirati, da bodo dobili delovna mesta, da bodo neko tehnologijo itd., dobili v roke, s katere bodo lahko ustvarjali novo vrednost pa morebiti kaj oddelili tudi za tiste, ki bodo takrat že ali pa šli v penzion. Torej, gospod Virant, jaz vas prosim. Upoštevajte nasvet svojega kolega iz poslanskih vrst, da ima palica dva konca, in nas ne zmerjajte, kako smo mi neznosni, kako nič ne razumemo in kako ste vi edini, ki vse veste.
Besedo ima gospa Breda Pečan. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bi rada ene par stvari najprej razčistila, seveda ne bom sedaj na dolgo in široko razlagala, zakaj, da bom podprla amandma, rada bi izvedela tudi nekaj odgovorov na vprašanja, ki se mi zastavljajo v zvezi z 10. členom in amandmajem, ki ga smo ga vložili v naši poslanski skupini. Prvič. Mi ni čisto jasno, priznam, da nisem pozorno poslušala ministra, ko je govoril o 14-ih milijardah, ki so po mojem matematičnem znanju 2% od 700 milijard, in potem je kolega razlagal spet o 14-ih milijardah in govoril o tem, 0,2% dodatka na delovno dobo pomeni 14 milijard. Če znamo kaj računati, je to milijarda 400 milijonov. Če bruto plače vseh javnih uslužbencev znašajo v državnem proračunu pač 700 milijard, se pravi, prihranek pri tisoč 700 milijardah ni ravno pretresljiv, vendar pa bi povedala takole. Jaz sem razumela ministra, ko je govoril o tem, da ko preidemo iz sistema obračuna plač javnih uslužbencev, ki pa niso javni funkcionarji, razen župani, ki so tudi funkcionarji, kjer je dodatek na delovno dobo računan na osnovno plačo, se pravi, če je, recimo, koeficient 53 tisoč tolarjev ali kolikor je že letos, krat recimo 8, če je nek dobro plačan javni uslužbenec, je to potem približno 400 tisoč ali pa 450 tisoč bruto. Na to dobi danes ta uslužbenec 0,5% dodatka na leto delovne dobe, ki je dosežena oziroma maksimalno 20%, enako kot velja za funkcionarje. Razlika do funkcionarjev je v tem, da se funkcionarjem tudi po novem sistemu zniža dejansko plača. To pomeni, ker poslanci, ministri in sodniki nimamo osnove in na osnovo dodatke, ampak cela plača v bistvu predstavlja tudi osnovo, istočasno bo to efektivno znižanje plače; kar pri nas ne pomeni nič, zaradi tega, ker je tako ali tako naša osnova za odmero pokojnine višja, kot pa je lahko maksimalna pokojnina. To upam, da nam je vsem jasno. Tako je nam čisto vseeno. Tisti, ki razumemo stvar, nam mora biti čisto vseeno, kako visok dodatek na delovno dobo imamo na leto, ker nam nič ne pomaga pri odmeri pokojnine, ker naša pokojnina bo maksimirana glede na to, da bo odmerjena maksimalno, glede na to, da bo osnova dovolj visoka. Se pravi, ne more nam nihče reči, da smo mi tukaj egoistični. In je zato demagogija govoriti o tem, da moramo dajati vzor. Vzor pa morajo dajati državni sekretarji, današnji državni sekretarji. Mislim, da nihče ni dematiral tistega, kar smo v medijih prebrali, v časopisih, na televiziji nisem tega videla, ker nimam časa gledati, ampak v nekaj časopisih sem prebrala, da so dodatki za uspešnost državnih sekretarjev, ki jih sicer ni množica, to je res, vendar so - mislim, da jih je okrog 14 ali nekaj takega - 100%; kar pomeni, da če ima danes državni sekretar bruto plačo milijon, da bo bolj enostavno, dobiva dodatek na delovno dobo, če je 20 let v službi, 4% krat 500 tisoč. Ko bo pa dobil po novem zakonu, pa bo dobil sicer 0,3% ker boste tako ali tako to sprejeli, vendar bo dobil od milijona bruto. Zakaj? Zaradi tega, ker je bil uvrščen v tisti razred, ki ga uvršča v efektivno bruto plačo, ki jo ima danes, ne glede na to, kakšna je v resnici njegova osnova. On bo imel 200% osnove, sedanje, preneseno v 100% njegovega razreda. Kar pomeni, da bo imel, namesto, kot sem rekla, pri 20 letih delovne dobe krat 0,5 bo imel 10% dodatka, kar pomeni 50 tisoč danes, potem bo imel pa 0,35 krat milijon. Se pravi, njemu se ne bo poznalo praktično nič, medtem ko se bo drugim funkcionarjem, ki imajo plačo bruto, taka kot je, brez dodatkov, se bo pa poznalo. Ampak pravim, da to je nam v bistvu vseeno. Najhujše pri vsem skupaj je pa to, da mi sedajle ne vemo koliko - jaz razumem to, da bodo javni uslužbenci šli z 0,5% na 0,3% in da se njim to ne bo poznalo, če se bo njihova osnova, ki bo zajela, baje, celoto stare osnove in vse dodatke, zvišala za 40%. Povejte mi, gospod minister, ali se bo zvišala za 40% vsem javnim uslužbencem? Ali bodo imeli oni efektivno enake plače [[...]]Ja jaz drugače berem. Jaz berem v časopisih, pa tudi tukaj notri v vaših obrazložitvah, da se bo veliko javnim uslužbencem plača znižala. In zaradi tega vas vprašam, kako jim boste to kompenzirali. Poleg tega, če imamo v resnici tak namen, da uskladimo dodatek na delovno dobo zaradi načina obračuna bruto plače glede na sedanji način, potem lepo prosim, recite tako: od leta 2006 dalje bo uslužbenec, ki je delal 20 let in dela letos 21. leto, dobival za 20 let še zmeraj 0,5 in od tukaj dalje potem nič celih, se pravi bo moral dobivati efektino toliko denarja, kot ga je dobival prej. Zaradi tega, ker tukaj gre za to, da je ta na videz, napad na funkcionarske plače, vendarle moramo vedeti, da je 0,2% pri tako visokih plačah glede na vse druge ljudi v tej naši državi majhen znesek. Se pravi, da sploh ne gre za to, da je treba funkcionarjem znižati plače, ampak gre za to, da je treba v celotni državi znižati plače in to želite doseči. In to greste v tisto postavko, ki je v bistvu za delodajalca pravzaprav najpomembnejša, zaradi tega, ker je to vendarle vezano na to, da človek, ki ima veliko delovnih izkušenj, vsaj po mojem mnenju, lahko več prispeva pri svojem delu, kakor pa nekdo, ki je komaj prišel v delovno razmerje. In tukaj mislim, da seveda delodajalec - govorim zdaj o gospodarstvu - bo lahko dela ostanku razdelil, kakor bo hotel. In če bo hotel nagraditi delavce, ki dolgo časa pri njem delajo, jim bo dajal dodatke, vendar pa pri naši mentaliteti, naših japijev, ki jih imamo tukaj v gospodarstvu, v vodstvu gospodarskih organizacij, bo seveda rezultat popolnoma drugačen, kontra. Iskali bodo vse možne načine, kot jih iščejo, da bi ljudem čim bolj priškrnili plače. Napadi na stroške za prevoz na delo, napadi na stroške za prehrano med delom, sedaj napadi na dodatek za delovno dobo, potem bo napad na dodatke za delovne razmere zaradi tega, ker vemo, da delodajalci v dlako natančno poskrbijo za to, da so delovne razmere točno samo minimalno takšne, kakršne predpisuje zakon in niti za milimeter ne gredo v boljše. Tako, da če pogledamo, recimo, kaj se je zgodilo pri nesreči v rudniku v Kanadi in kaj se dogaja pri nesrečah, žal jih na veliko srečo jih nimamo veliko, in kaj bi se zgodilo, če bi recimo tisoč metrov pod zemljo se pri nas kaj takega zgodilo, me zanima, če bi lahko delavci v rudniku pri nas imeli take delovne pogoje, da bi lahko čakali 36 ur, preden bi jih prišli rešiti, in ostali živi. Tako, da tukaj bi jaz vprašala, ja, bom takoj, ne bom več govorila, ne, hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo. Prosim.
Hvala. Repliko pravzaprav. Še enkrat bi vas prosil, ne strašite drugih zato, da bi obranili svoje plače. Ker govoriti o tem, da se javnim uslužbencem z reformo plačnega sistema v javnem sektorju plače znižujejo, je neresnica. Je neresnica. Jaz nisem hotel bili žaljiv in se opravičujem, gospod Rezman, če ste tako razumeli. Nisem hotel biti žaljiv, ampak želim 100-krat poudariti, če bo treba. Lahko vam preberem člen zakona, ki o tem govori, prvi odstavek 49. člena, ki je nedotaknjen: "Če bi javni uslužbenec po določitvi plače v skladu z določbami tega zakona prejel plačo v nižjem znesku, kot je znesek plače, določen po predpisih, ki se uporabljajo do začetka uporabe tega zakona, se mu do izenačitve obeh zneskov izplačuje višji znesek plače." To je prva stvar. In druga stvar, preračuni kažejo to, kar ste vi na začetku zelo lepo sami ugotovili in ste prišli do pravilnega sklepa, da dodatek za delovno dobro 0,3 v novem sistemu plač, ki temelji na osnovni plači, pomeni v masi, v znesku in na individualni ravni toliko plus, minus malenkost morda, kot pomeni 0,3 oziroma kot pomeni 0,5 po starem sistemu. Zato prosim, ne govoriti, da znižanje dodatka za delovno dobo z 0,5 na 0,3 oziroma ta predlog, ki ga vlada daje sindikatom, znižuje plače javnim uslužbencem. Potem bi vas pa še enkrat vprašal, gospod Potrč, gospod Cvikl, vaša vlada je v prejšnjem mandatu dala pogajalsko izhodišče 0,3 na leto delovne dobe v javnem sektorju. Zakaj? Zaradi tega, ker je minister Bohinc z zakonom o sistemu plač dobro zastavil plačno reformo v javnem sektorju in tudi to pogajalsko izhodišče je bilo dobro in racionalno, samo izpeljal ga pa ni. In najbrž bi, če bi izpeljeval zadevo naprej, bi se znašel v ravno taki situaciji tukaj v državnem zboru. Preprosto ni res to, kar trdite, ne znižuje se! Da ne govorimo o tej, to je pa res demagogija, da ima to vpliv tudi na delovno dobo v zasebnem sektorju. Vsi dobro veste, da se to ureja s kolektivno pogodbo med delodajalci in delojemalci.
Hvala lepa. Dve repliki bom dal. Prvo gospod Cvikl, prosim. Nato gospod Potrč, nato gospod še na tretjo.
Gospod Virant, res je. Prejšnja vlada je to dala v pogajalsko izhodišče, vi pa to uzakonjate. Gospod - dovolite! To, kar pravite, je seveda neznatna lahkotnost, kako vi mislite, da je treba vladati. Zelo lepo so vas citirali, "neutrudni lomilec železnih zakonov", Nedeljski dnevnik, današnja številka. Glejte, gospod Virant, razlika je v tem, da - jaz sem prej povedal. Jaz to podprem, če vi zagotovite, da seveda ohranjate vso tisto zakonodajo, ki preprečuje, da bi tisti, ki bodo, v narekovaju, sedaj "nekaj manj dobili", ne mogli tega dobiti kako drugače. Potem seveda, gospod Virant, ker to pravite - vi pravite, da bomo zdaj zagotovili nekih pač 700 milijard bolj učinkovito razporejenih in bodo ti ljudje nekaj žrtvovali. Potem gospod Virant, morate danes predlagati vladi, da ohranimo korupcijsko komisijo. Da jo ohranimo to komisijo, ki bo preprečevala to, kar je ključni problem. Saj je zelo lahko, veste, reči, ljudje so delali zastonj v odboru za reforme, potem pa sklepati pogodbe z nekaterimi iz teh skupin. Rekli ste, da smo v prejšnji vladi to sprejeli. Res je, kot izhodišče za pogajanja, in se je treba o tem izpogajati s sindikati, ne pa priti v državni zbor, stisniti roke svoji vladajoči koaliciji in potem reči, to je pa zdaj zakon. Mi ne moremo v pogajanjih iti iz tega ven. In zato seveda pravim, gospod Virant, če bi ta vlada manj lahkotno vladala, potem bi v času diskusije o porabi sredstev iz državnega proračuna opravila to razpravo. Bi takrat rekla, bomo prihranili toliko in toliko denarja. Ampak ta vlada tega ni naredila, gospod Virant. Ta vlada je, kot ste sami rekli, nekje pač se odločila, da bo imela takšno ali drugačno vojsko, in zato je dala dodatnih 36 milijard za vojsko. Jaz bi dal raje dodatnih 17 ali 14 milijard za bolj učinkovit javni sektor. Vi pa pravite, tam smo že porabili, zdaj moramo tu prihraniti, način, kako prihranimo, niso pogajanja, ampak je sprejem zakona. In to seveda po mojem ni odgovoren način upravljanja, ampak gre za lomljenje. Gre za lomljenje. Prav, boste zlomili roke svojim poslancem v vladajoči koaliciji. Dovolite nam, da tu temu oporekamo, ker to ustavno pravico pač imamo, kadar [[...]]
Čas vam je potekel, gospod Cvikl. Prosim.
Bom končal. In ne nas v bistvu tukaj napadati, da je nekaj prejšnja vlada sprejela in zato morate vi to sedaj uresničiti. Popolnoma drug kontekst je, kot ga vi predlagate.
Hvala lepa, gospod Cvikl.
Se pa prijavljam tudi za razpravo. Hvala.
Repliko ima gospod Miran Potrč. Opozarjam vas na čas, ki ga imate zelo malo.
Hvala lepa. Gospod minister Virant, vi dobro veste, da je navajanje samo nekaterih dejstev od vseh polresnica. In vi dobro veste, da je polresnica mnogokrat hujša od laži. In to počnete. Kako je mogoče govoriti o tem, primerjati predlog in izvršeno dejstvo? Res je, predlagali smo, vendar smo vse spremembe urejali prek dogovora s sindikati. Vi eksplicitno kršite svoj lasten podpis in svojo lastno obljubo. Kako je mogoče, da ignorirate dejstvo, da ste v vladni zakon v obrazložitev napisali, da bo sprememba dodatka za delovno dobo za vas močan element v pogajanjih s sindikati? Kako lahko rečete, da ni res, da v ekonomskih in socialnih reformah želite spremeniti, kar imate napisano - dodatek za delovno dobo v dodatek za stalnost? [[Opozorilni znak za konec.]]
Čas je potekel, gospod Potrč.
In to so vse pomembne spremembe, ki jih vi zamolčite, da bi prikazali samo svoj interes. Hvala.
Gospod Vili Rezman, imate repliko, kot tretji.
O tem 0,3 smo govorili že v preteklih tednih in mesecih oziroma mesecih ne, ker je to prišlo zadnji hip. Če bi bila to resna namera za pogajanja, potem bi bile pripravljene simulacije, tako da bi videli, kako se bo dogajalo, trende in tako naprej. Od vsega tega seveda ni bilo nič, ali pa ni bilo nam predstavljeno, ker morda ni bilo ugodno. Sprašujem, kako dolgo bo ostala nominalno enaka plača? Za koliko časa bodo imeli javni uslužbenci nominalno isto plačo? Ali se ne bo nikoli nič zgodilo? Če se nikoli nič ne bo zgodilo, zakaj potem sploh to spreminjamo? Zakaj posiljevati ljudi v spore, če ni nobenih posebnih efektov? Preprosto vsi ne uspemo razumeti, da je manj več. Najbrž bo potrebno še kakšen kurz opraviti v zvezi s tem. Če bi imeli simulacije, ki bi to dokazovale, bi najbrž bil pogovor manj vnet in bi lažje dogovorili. Če bi to bila resna namera in če se očita opoziciji, da je ona to predlagala že v prejšnjem mandatu, v prejšnjem letu, kako to, da ste nam to skrivali čisto do zadnjega, kar je to čisto nazadnje to določilo prišlo v predlog.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Ničesar nismo skrivali, ker pri funkcionarskih plačah prejšnja vlada nikoli ni govorila o dodatku 0,3, je pa sindikatom, torej javnim uslužbencem ponudila dodatek za delovno dobo 0,3. In tu morate priznati, da ste se znašli v zagati. Jaz verjamem, da mogoče gospod Cvikl sploh ne ve, da je na vladi glasoval za takšen predlog. Najbrž, zadeva je šla nekako mimo njega. To je predlagala kot pogajalska izhodišča prejšnja vlada, pameten predlog, racionalen predlog, moder predlog in mi to izhodišče držimo naprej in je na pogajalski mizi. Poglejte, brez podpisa sindikatov pod kolektivno pogodbo, tega dodatka 0,3 v javnem sektorju ne bo. Kar pomeni, da jih bomo mi morali še vedno argumentirano prepričati, da akceptirajo ta predlog, ki pomeni, da se zaradi dodatka na delovno dobo masa plač ne povečuje. Naša logika je pa ta, najprej pokažimo pri sebi, da smo to sposobni narediti, in spotoma odpravimo še ta privilegij, ki je nesporen in tudi državni sekretar ga ima, gospa Pečanova, tako da ni prav tisto, kar ste prej rekli. Državnemu sekretarju se danes 0,5 obračunava na kompletno plačo, ne samo na osnovno, tako kot vam in meni, in po novem bo dobil 0,3 na isto kompletno plačo. Se pravi, da se mu bo plača iz tega naslova zmanjšala ob predpostavki 20 let delovne dobe za točno 4%. To je 100% zadeva. In še gospodu Rezmanu. Glejte, cel koncept plačne reforme v javnem sektorju - še enkrat pravim zastavljen leta 2002, dobro zastavljen - temelji na nekem izhodišču, v katerega se očitno niste poglobili. Saj vam tega na očitan, ne pravim, da ne razumete, ampak očitno ga ne poznate. Pravi tako, da se bodo plačna nesorazmerja pri javnih uslužbencih odpravljala tako, dejansko, da se nikomur ne bo nominalna plača znižala, ampak da bodo tisti, ki bodo v novem sistemu uvrščeni višje, v naslednjih letih hitreje rasli, ker se bo polovica eskalacije, torej letnega usklajevanja z inflacijo, namenjala v tako imenovani sklad za odpravo nesorazmerij.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Pavel Gantar. Jaz bi vas opozoril, da je čas za razpravo prijavljenim poslancem gospodu Žnidaršiču, ki ima na razpolago 12 sekund, gospe Potrati in gospodu Kumerju potekel. Izvolite. Ste prijavljeni?
Jaz imam še pol ure [[...]]
Oprostite, samo to bi rad povedal, da so prijavljeni za razpravo še naslednji poslanci: gospod Brenčič Stanislav, Terčon, Anderlič, Cvikl, Gulič.
Gospod podpredsednik, da ste me opozorili, da so še drugi prijavljeni, seveda, nimam na razpolago pol ure, ampak precej precej manj, ker se je prijavil tudi kolega Cvikl. Skratka, rad bi predvsem opozoril na to, da to, kar sem že omenil prej, jaz bom podprl amandma poslanske skupine Socialnih demokratov, ker mislim, da s tem amandmajem preprosto vrača zadevo na staro stanje, takšno kot je. Drugače kot tako ga ne morem razumeti. Predvsem bi rad opozoril to, da bi z veseljem podprl ne samo ta amandma, ampak ga ne bi podprl, ampak bi podprl zakon in odlok v celoti, če bi bil prepričan, če bi vedel, da dejansko pelje k cilju, ki ga je minister predstavil, da pelje k bolj urejenemu, bolj preglednemu, bolj pravičnemu plačnemu sistemu v segmentu javnih uslužbencih, javnih funkcionarjih, visokih funkcionarjih ali direktorjih ali karkoli in javnih voljenih in drugih imenovanih funkcionarjih. Ne vodi tja! Zgodba, ki nam jo je pripeljal danes minister v parlament, je šolska zgodba o tem, čemur pravimo nehotene posledice. Ko hoče doseči ta vlada določen cilj, ne samo da ne doseže tega cilja, ampak nasprotno, doseže prav tisto, kar si je prizadevala, da bi odpravila oziroma da ne bi dosegla. In to je tudi danes. To je zgodba o nehotenih posledicah in prva ta, najbolj očitna je, prav s tem nesrečnim 0,3, s katerim je zapel, je ta, da so sindikati manever spregledali in se celo dodatno organizirali in bo imel izjemno, izjemno težke razmere pri pogajanju v zvezi z novo kolektivno pogodbo. Ne samo, da ni prišlo do cilja, ampak celo od cilja se oddaljuje. Hkrati bi rekel to, da mogoče le nismo tako neumni, da nočemo ali pa ne znamo razumeti, ampak vas še kako dobro razumemo. Še kako dobro razumemo tudi zakon, odlok o plačah javnih funkcionarjev, uredbo o plačah visokih teh uradnikov in kolektivno pogodbo. Nismo tako neumni. Ampak vam še enkrat povemo zelo natančno, da ne morete peljati pogajanja v javnem sektorju tako, da poskušate urejati neke anomalije v plačah javnih funkcionarjev, za katere ugotovimo, da jih ni. Ne morete govoriti, da je problem milijonskih plač direktorjev, ki so bile, bil problem v tem, kako so urejene plače javnih funkcionarjev. Dobro vemo, da temu ni tako, dobro vemo, da je bil problem dodatkov, kaj se šteje kot dodatek, ali ta lahko dela, ko je še direktor, gor, dol in sem in tja in seveda še marsikaj drugega. In to je zgodba, ki ne pije vode. Okoli dodatka na stalnost, je vprašanje dogovora. Seveda ni nujno, da je, ne takšen ali pa drugačen. Lahko bi se zmenili, da imamo neke druge mehanizme. Če bi se pošalil, bi celo rekel, da si poslanci, ministri in voljeni funkcionarji ne zaslužimo dodatka za stalnost, ampak nasprotno. Zaslužimo si dodatek za nestalnost. Mi smo zelo nestalna kategorija, tega se morate zavedati, in bi moralo biti to sploh drugače urejeno, če smo že na tem. Ampak o tem ne bom govoril. Seveda je problem, ki se marsikje kaže, pa je seveda ta, da je človeški kapital zelo pomembna zadeva, da se ta človeški kapital po letih nagrajuje tudi z določenimi bonitetami, stalnostjo in tako naprej, ne samo tu, ne samo v javnem sektorju, predvsem zasebnem sektorju, tudi drugje. Predvsem bi rad opozoril še na nekaj. Ker je bilo veliko zgodb, ki so se spletle v to enolončnico, ki je zelo preprosta, in to je zgodb o javnem sektorju, o zaposlenih, o učinkovitosti javnega sektorja - se strinjam gospod podpredsednik, to ni tema, zato jo tudi ne bom načel. Eno samo stvar bom pa rekel. Če nekdo misli, da je preveč zaposlenih v javnem sektorju, je to lahko ali pa tudi ne. Toda, če nekdo misli, da bo preveč zaposlenih v javnem sektorju zmanjšal tako, da bo držal "plače dol", potem mu povem, kaj je naslednja nehotena posledica. Odšli bodo najboljši, tisti, ki kam lahko gredo, in ostali bodo tisti, ki nimajo kam iti. Posledica je slab, razmajan in neučinkovit javni sektor. Zato seveda bodite pozorni, bodite pozorni na posledice, ki jih niste predvidevali, jih niste prej pričakovali, pa se vam pojavljajo. S tem bi jaz zaključil.
Besedo ima gospod Terčon Davorin.
Hvala, gospod podpredsednik. Torej, minister, vi ste veliko govorili o vzgledu. Jaz se seveda sprašujem, zakaj možnosti vzgleda vlada ni že izkoristila, zakaj si niste znižali plač in potem prišli v samostojno vejo oblasti, zakonodajno oblast, z nekim predlogom za sistemsko ureditev. Vi ste prišli z enim zgledom, kjer bi po moje bolj "nastradali" drugi, kot sama vlada in zadevo poskušate peljati v pravo smer. Jaz ne dvomim, da bodo javna trobila, ki so pod nadzorom SDS-a in vlade oziroma vladne koalicije, nekako poročala tako, da so se nekateri poslanci iz opozicije hoteli povišati dodatek na delovno dobo na 0,5, vendar je vlada zdržala na 0,3. Vendar ni uspel. Bolj objektivni si bodo postavili kakšno vprašanje. Vi, gospod minister, ste bili že na tiskovni konferenci, mislim, da sem nekaj gledal o tem, kjer ste postavil svoj vzgled, o katerem se govori, in ste sami pravili, da se vam bo plača znižala nekako, ne vem par 10 tisoč, ne vem 40. Na matičnem delovnem telesu ste tudi povedali, da nesporno dejstvo ostaja, da če boste imeli dodatek 0,3 namesto 0,5, da to nominalno pomeni manj. To drži. Ampak ne poveste pa nečesa drugega, ne poveste, kam boste in kateri minister bo uvrščen v ministra prvi razred, ministra drugi razred in ne vem kateri razred in mogoče se bo kakšnemu celo zvišala plača, ker bo prvi razred. Ne poveste, kateri minister sedi v katerem nadzornem odboru in kateri državni sekretar, poslanci seveda ne sedijo, in koliko honorarjev dobijo. Neke podatke smo brali v časopisih, vendar ne vseh, ker jih ščiti zakon, in koliko tam "kasirajo", in ne poveste, kdo ima izpeljano kakšno izvajalsko pogodbo kam in tam služi. Tega ne poveste. In nesporno dejstvo je, da bo tako kot sem rekel: Nekateri poslanci iz vladajoče koalicije, ki točno niti ne vedo, nekateri so tudi "frišni", jim ni za zameriti, potem bodo bentili, kako jih je vlada prinesla okoli. To se je dogajalo tudi v prejšnjih mandatih. In tudi naše vlade so, izvršne oblasti, so hotele zakonodajno "malo prinesti okoli". Moram reči, da tudi zakonodajna je hotela kdaj malo skočiti; to zakonodajni ni uspelo, ni uspelo pa tudi izvršni, da bi ta balans, tudi na koncu koncev neko razmerje moči, neko avtonomijo, ki jo ima, porušili. Očitno bo vaš glasovalni stroj ta precedans danes naredil. Očitno ste jih dobro zdresirali. Nekaj je pa sigurno, gospod minister. V vseh tej kolobociji, poleg tega, da bodo nekateri bentili, drugi pač ne, ker mogoče imajo povišane županske plače, ki so tudi župani, bo precej "nasrkalo"približno 150 tisoč javnih uslužbencev, ki ne morejo iti v noben razred, imajo samo količnik - minister ena, minister dva, ali poslanec ena, poslanec dva, tudi poslanci bomo preživeli, seveda, brez problemov, ki ne morejo sedeti v nobenem nadzornem odboru in ki niso imeli nobenih izvajalskih pogodb. In vse zato, da se bo vlada pohvalila, da je "prišparala" nekaj milijard za plače javnih uslužbencev, tudi pri sebi. Na isti seji pa je "zapufala" državo, samo pri eni točki, za 250 milijard. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Anderlič Anton. Prosim.
Saj bi človek res lahko rekel, verjetno, ampak nemogoče, kar danes poslušam s strani ministra. Lahko bi se vprašal, kje je bil zadnjih deset let, kaj je počel. Kako se je vključeval v vse postopke za urejanju plač, če hočete, v Sloveniji v zadnjih petih letih; ampak, da je po vseh teh izkušnjah tako predrzen, da vsem po vrsti očita, kako smo tako rekoč nevzgojeni, ker si upamo postaviti vprašanje, kaj pravzaprav želimo s tem zakonom narediti. Jaz mislim, da vlada želi urediti nekaj, kar ni pripravljena niti ni poskusila urediti s tistim najvitalnejšim instrumentom, ki ga imajo vse moderne družbe kot osnovo, torej dogovarjanje socialnih partnerjev, doseganje nekega socialnega sporazuma, doseganje nekega ravnotežja v družbi. Saj, če govorimo o tem, kako bodo delodajalci tako ali tako z ukinitvijo zbornice in tako naprej brez enega ustreznega predstavnika. Če govorimo o uzakonitvi za funkcionarje določenih stvari, ki bodo vzor za javne uslužbence, potem tudi sindikati tukaj nimajo kaj več početi. Vi v letu in več niste niti enega resnega poizkusa naredili - vsaj jaz nisem opazil v kakšnih predlogih -, kako bi s socialnimi partnerji na področju plač dosegli sporazum. Še več, jaz razumem, da morate vi opraviti pokoro, ki vam jo je naložil predsednik vlade, da boste tisto, kar ste počeli v preteklih letih in še zdaj, postrani ali pa kar naravnost, med delovnim časom, delali na predavanjih, honorarje "kasirali" in tako naprej, in zdaj s prsti kazali na druge, ki so "kao" barabe, ki tu zagovarjajo interes sindikatov, delavcev v javnem sektorju, da se ne bo zgodil nasilen poseg prek zakona v njihov osnovni status, položaj, dosežen nivo. Ni mogoče drugače razumeti teh vaših tekstov, kot tako. Če pravite, da se bodo plače v globalu znižale oziroma masa plač v globalu se bo znižala, pravite, da boste s tem usposobili sistem, da bo bolj stimulativen in tako naprej, torej pomeni, da, ker so plače individualne, niso v masi, niso kar neka amorfna masa tam in pade, kolikor komu pade, ampak to pomeni, da od obračuna pri vsakem posamezniku se bo to moralo poznati, da bi v masi lahko dosegli to znižanje. To je vendarle jasno! Ali boste zmanjšali število zaposlenih? Ne boste jih, ker vam ne uspeva - povečali ste jih v tem času, odkar ste na oblasti. Tudi prav, ne spuščam se v to, kaj boste s tem počeli. Ampak ne morete pa trditi v svojem tekstu, da boste to zmanjšali, da boste naredili stimulativen sistem, ki bo tistim, ki bodo boljši, bolj prijazni oblasti, ali kako je že rekel nekdo od poslancev, boste celo povečali. Jaz to vse razumem. Ampak navadno farizejstvo je, verjemite mi, če eno delate, drugo pa govorite. Vi ste najboljši primer tega, da delate eno, nas pa prepričujete, kako naj počnemo drugo; to poznamo iz zgodovine in kdo to počne, pa se nočem zapletati v to. Rekel bi vam še to, da tudi prejšnje vlade - med drugim ste v eni bili - so takrat, ko niso mogle doseči, ali se niso potrudile ali niso imele dobrih rešitev in tako naprej, nekega dogovora, pa če gremo pred leto 1990 nazaj, vedno je bila ataka na tako imenovane funkcionarske plače. Kaže se s prstom in daje za vzor ljudem, ja, oni so barabe, oni vam odžirajo kruh in tako naprej. Ampak plače poslancev, če hočete, funkcionarjev, so urejene in pravzaprav stabilne že od leta 1992 naprej, kar se tiče sistema - od tistega zakona, ki ga je nekdo danes celo citiral. In to je neodgovorno. In prepričan sem, da vi sami v to, kar govorite, ne verjamete, kajti drugače bi šli prebrat, pa bi videli, da ste zapisali, da boste zmanjšali v globalu, po drugi strani pa pravite, da boste povečali. Jaz celo verjamem in vem, saj to bo pri 2. točki, ko gledam nekatere sedanje razporeditve, da boste tistim, ki jih hočete nagraditi, jih boste nagradili, tistim, ki pa mislite, da so nadzor nad vlado, da so nadzor nad transparentnostjo dela itn., jim boste pa znižali. Ampak o tem bomo kasneje. Zato verjamem, da želite tudi vi, da bi se kljub vsemu začeli ukvarjati s socialnim sporazumevanjem, in da bi šli po obratni poti, torej da bi najprej poskusili, če nič drugega, se s socialnimi partnerji dogovoriti za ta 0,3 in potem prišli in to uzakonili. Do sedaj nikoli ni bilo drugače kot tako, da se je dogovorjen sporazum uzakonil kasneje, ne pa, da se je z zakonom nekaj storilo, v eni veji, zato da se je bičalo drugo. To je res sprevrženo, arogantno, nedostojno s strani, če hočete, vlade in tudi tega parlamenta, ki bo to naredil. Ali je res mogoče, da si nalagate tako veliko odgovornost, da boste 150 tisočem delavcev rekli: "Mi smo si znižali plače, poglejte, kakšen vzor, in zato morate si tudi vi znižati plače." Kje je pravzaprav tisto, kar bi vi morali narediti, stimulirati, dati spodbudo ljudem, da bodo boljše delali, o ne vem čem vse tukaj je bilo govora. Na ta način - ne.
Imate besedo, gospod minister.
Hvala. Najprej moram še enkrat zelo odločno protestirati proti temu, da namigujete, da ta odlok in ta zakon nakazujete znižanje plač v javnem sektorju. Nikjer ne piše, da se bo masa plač za javne uslužbence znižala. Ja. Berete odlok, v katerem urejamo plače funkcionarjev. Masa, tako je, masa plač za funkcionarje, gospod Anderlič, se bo znižala za približno 4% in nivo plač funkcionarjev se bo znižal za približno 4%, nikjer pa niti z besedico niso omenjena kakršnakoli znižanja v javnem sektorju, torej pri javnih uslužbencih. Enostavno morate bolje zadeve prebrati in pogledati tudi še kaj drugega. To je ena zadeva. Glede socialnega partnerstva. Poglejte, dodatek za delovno dobo za javne uslužbence se lahko določi samo s kolektivno pogodbo za javni sektor. Torej sploh nimamo izbire. Mi moramo preko socialnega partnerstva priti do tega dodatka, moramo. In če se bomo tam neuspešno izpogajali tako, da bomo višali obseg sredstev za plače, se pravi, dvignili dodatek oziroma imeli dodatek 0,5 na višjo osnovo, potem ga boste imeli tudi vi, ga bomo imeli tudi mi, kajti rešitev je, kot ste sami videli, začasna. Najprej urejamo zadeve zase in potem, ko gremo v pogajanja, pokažemo, da je to pogajalsko izhodišče logično in to dokažemo tudi s tem, da smo enak dodatek namenili tudi sebi. Kar se pa tiče tistih osebnih namigovanj, ne bi šel rad na osebni nivo, vendar lahko si vzamete čas in lahko brskate nekaj dni po vseh papirjih, kar jih je v javnem sektorju, in ne boste našli, da bi jaz kdajkoli iz proračuna, iz davkoplačevalskega denarja dobil v času, ko sem opravljal ali funkcijo državnega sekretarja ali ministra, razen plače, karkoli. Niti potnih stroškov, niti dnevnic ničesar ne boste našli. Tisto kar sem jaz, bi rekel, svojo eksistenco sem si ustvaril preden sem prišel na funkcijo. In če bi gledali moje prejemke, bi videli, da se z vsako višjo funkcijo nekoliko znižujejo. In tudi ko bom funkcijo zaključil, verjemite, se bom znašel na drugačen način, kot pa mnogi vaši ministri in poslanci, ki si eno leto niso mogli najti službe, dobivali zato vsak mesec polno nadomestilo plače, potem pa po točno 365 dneh se je pa po čudežu služba našla.
Hvala lepa. Replika, gospod Anderlič.
Če bi bilo gospod minister pošten, bi šel pogledat, ker govori o strankarskih pripadnikih, koliko časa so vlekli plačo, za 3 mesece je primer, ko je iz penzije neka poslanka prišla v državni zbor in je potem eno leto prejemala plačo, potem je šla pa spet nazaj v penzijo, ampak je to brez zveze. Saj sedaj jaz verjamem, da po novem ne bomo več prebral ničesar v nobenem mediju o tem, kako ste ali niste kaj ob delu ali pa, bolje rečeno, med delom počeli. Kajti mnoge aktivnosti, ki so bile, so bile med delom. Tistih 80 milijonov pozabimo, je preteklost, ni nobenega problema. Tudi to, ko boste sedaj na tisti družinski fakulteti predavali, bo tudi najbrž brezplačno, to ni nobenega problema. Ampak, jaz se v to ne spuščam. Samo ne pa očitati nam, da sebi "rihtamo" plače. Govorimo o zakonu o javnih uslužbencih. Je tako? Pardon, o plačah v javnem sektorju. Plače v javnem sektorju pa ni teh 90 poslancev, pa bom odštel tistih 44, ki so v opoziciji. To ni javni sektor, ampak je samo ta državni zbor. In je to navadno podtikanje in laž. Vzrok in posledica. In če vi pravite, da morate najprej imeti zakon, da se greste pogajati, imate to za potrebo, da to naredite in posledično boste iz tega izhajali, da uredite tudi tam 0,3. Zakaj se ne pogajate in zakaj nas vse skupaj ne daste v isti koš, pa da se skupaj pogajamo - če smo res mi funkcionarji, ki smo tudi del javnih uslužbencev zares, če je temu tako. Zakaj pa nismo še mi potem v tem istem paketu potem? Lepo vas prosim! Naj bo za vse enako in tako je prav.
Hvala, kolega Anderlič. K besedi je naslednji prijavljen kolega Cvikl.
Najprej proceduralno, ampak ker je gospod predsedujoči zamenjal, nima smisla. Žele sem pač, da bi gospod predsedujoči opozoril gospoda ministra, da naj ostane znotraj diskusije o 10. amandmaju. Gospod minister, na dve vaši tezi se bom osredotočil. Ena je vodenje z vzgledom, drugo je pa neznatna lahkotnost naše diskusije. Najprej bi rekel, da kadar je nekdo v stresu, navadno je v stresu takrat, kadar ga najdejo na neresnici ali polresnici, potem začne srce hitreje biti, usta se izsušijo in človek potrebuje veliko vode. Razumem, ampak veste, voda ne pomaga pri stresu, bolj priporočljivo se je vrniti v pravilne teze in vsaj ne spreminjati tega, kar ste nekoč rekli. Zakaj? Vodenje z zgledom, jaz bi vam to celo verjel gospod minister, če bi vi leta 2004 predlagali prejšnji vladi, da bodo imeli ministra ena, ki bo v 64. razredu. Prejšnja vlada je za vse ministre, skladno z zakonom o vladi, rekla, da naj bodo v enem razredu, 61. razred, tri razrede nižje, kar verjetno boste vi, glede na to, da ste pomemben minister in da ste seveda predsednik kadrovske službe vlade. Tako, da če že govorimo o vodenju z zgledom potem predlagam, da vsi ministri ostanejo v 61. razredu, ne pa, da bomo imeli prvič tri vrste ministrov in da ne dvomim, da boste vi za tri razrede višji, kot je predlagal vaš prejšnji minister, gospod Bohinc. Drugič. Če vodite z vzgledom bi vas prosil, da ohranite, ohranite to, kar se je zgodilo v letu 2005, ko so morali poslanci, politiki, funkcionarji prvič podati celovito napoved dohodka, premoženja doma. Zdaj pa seveda, ker je začel veljati leta 2005 še svetovni dohodek, pa bo treba ohraniti celovito napoved od dohodkov iz naslova prejemkov doma, v tujini in sprememb premoženja doma in v tujini. To ohranite in potem seveda ni problem, lahko plače seveda zmanjšujete in bomo to celo potrdili, demagogijo zganjati, da je potrebno plače ministrom zmanjšati za 20 tisočakov, pa je seveda zgolj vzrok tega, da na ta način želite lomiti hrbte nekaterim drugim. Povedal sem že, potrebno je oblikovati spodbude in lahko bi kombinirali, gospod minister, če bi si pogledali in verjamem, da kolegi v vaših službah to poznajo, leta delovne dobe in nagrajevanje učinkovitosti oziroma nagrajevanje, kjer bi seveda daljša, višja delovna doba in višja ocena za učinkovitost pomenila višjo plačo in seveda pri višji delovni dobi, nižji učinkovitosti nižjo plačo oziroma nižji dodatek. To je način, kako ljudi, ki imajo izkušnje spodbujamo, ne pa da jim najprej neko zadevo vzamemo. In zato tukaj gre. Gre za to, da vlada z enotno lahkotnostjo lomi hrbte. Vi ste bil prvi minister, ki je prišel v ta parlament z neustavnimi zakonom, s katerim ste zlomili hrbte javnim uslužbencem. Sedaj boste preko tega zakona lomili hrbte sindikalistom na kolektivnih pogajanjih. In o neznatni lahkotnosti še naslednje. Prejšnja vlada je predlagala izhodišča v letu 2004. Sedaj smo v letu 2006. Pričakovali smo, da bi seveda ključni del socialnega dialoga bil zaključen, da bi to na nek način lahko vsebinsko vključili v proračune, ki smo jih sprejemali v 2006, 2007. Tega niste naredili, praktično se dialog na ključnih točkah še niti ni začel, sedaj boste današnjo odločitev seveda uporabili, da boste le tem lomili hrbte, vmes pa ste že porabili denar, ki vam je bil na voljo. Vlada gospoda Janše, z vašim strinjanjem, gospod minister, na vladi, 13. aprila 2005 na eni spomladanski seji v Kopru in v juliju 2005 na neki dvodnevni seji ste že zapravili, kar ste imeli na voljo v državnem proračunu. Vem, da je potrebno varčevati, ampak ne varčevati na javnih uslužbencih, predvsem pa ne varčevati na javnih uslužbencih tako, da z neko demagoško zgodbo tukaj ukinjamo dodatek, hkrati pa seveda funkcionarjem omogočate marsikaj drugega, še posebej, če ukinjate kot sem povedal na začetku moje razprave, zavore z arbitrarno in koruptivno delovanje. Če bi to seveda imeli, potem bi seveda vi bil minister, ki bo povečeval učinkovitost javne uprave, javnega sektorja v Sloveniji, tako pa mislim, da boste na koncu vašega mandata minister, ki bo predvsem razsul, kar je dobrega, potem ko je najprej zlomil hrbte javnim uslužbencem. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Cvikl. K repliki na vaše izvajanje se je prijavil minister. Izvolite, prosim.
Jaz bom na koncu mandata vsaj minister, ki bom lahko z merljivimi podatki dokazal, koliko smo prihranili s poenostavitvami postopkov za državljane in za podjetja, to je preverljivo in si lahko vsak dan ogledate. Druga zadeva. Kaj vam dvigne pritisk in posuši grlo, ne vem, meni običajno dvigne pritisk in posuši grlo, ko poslušam, če me nekdo gleda v oči in se laže, izmišljuje, se spreneveda in govori nesmisle, tako da, smo različni. Po mojem petnajstič bom danes zavrnil tezo, da s tem odlokom in zakonom znižujemo plače javnih uslužbencev ali napovedujemo znižanje plač javnih uslužbencev, ni res, ni res, ni res. Govorimo o plačah funkcionarjev, zakon o sistemu plač in kolektivna pogodba, ki smo jo ponudili pa ne predvideva znižanja plač za javne uslužbence. Kar se pa tiče moje plače, ali bo v resnici nižja ali ne, vam pa lahko vsak mesec pošljem plačni list, od 1.3.2006 naprej, pa boste videli, da bo s 1.3.2006 za 37 tisoč bruto približno nižja, potem vam lahko vsak mesec to dostavim, to so tudi javni podatki pa ne bova imela nobenih problemov.
Hvala. Proceduralni predlog, izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bi predsedujočega opozoril, da opozori ministra, da je gost v hramu zakonodajne veje oblasti in da se obnaša tudi kot gost in da izbira vrednostne ocene in besede, ki jih izreče za to govornico. Lepo prosim, še enkrat, ste gost v tej hiši in predsedujoči predlagam, da opozorite, da včasih je treba tudi zobe malo stisniti, ko se kaj sliši pa se obnašati kot gost v tej hiši.
Hvala za vaše opozorilo. Jaz verjamem, da je minister slišal vaš napotek tudi jaz se mu pridružujem. Mi pa nadaljujemo z razpravo. Naslednji na seznamu prijavljenih. Repliko na ministra imate gospod Cvikl? Izvolite.
Na kratko. Jaz bi vseeno prosil ministra, glede na to, kar je povedal, kaj od tistega, kar je kdo rekel, je bila laž in če to seveda navedete z dejstvi. Kar se pa tiče vaše plače. Ne jo pošiljat v državni zbor, vi jo kar še naprej pošiljajte na Kosovo komisijo, skupaj s celotnim premoženjskim stanjem, ne pa, da jo ukinjate. Hvala.
Takoj bomo nadaljevali z repliko. Zaradi vrstnega reda in pripravljenosti poslancev vam bom prebral seznam prijavljenih. Prvi bo besedo dobil poslanec Gulič, za njim poslanec Petan, potem poslanec Sok ter nato poslanec Štebe. K besedi vabim poslanca Guliča. Izvolite, prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi, gospod minister! Seveda je treba pozdraviti željo in voljo po tem, da bi se zadeve uredile. Ampak to je pravzaprav tudi vse. Tisto, kar sem poslušal danes od 9.00 zjutraj, so pravzaprav domine, ki so padale iz ene neresnice, polresnice v drugo resnico. Tisto, kar se je dalo prebrati doslej, se pravi, predlog zakona, in tisto, kar je bilo izrečeno na odboru za notranje zadeve, je bilo danes na nek način dopolnjeno in povedano je bilo veliko več, vsaj s strani ministra, kot je bilo na začetku, pa tudi kot je bilo mišljeno najbrž. Pa ne bi o tem. Jasno je, da se je tu vsem poslancem, vsem 90 prisotnim in odsotnim, večkrat zgodila velika krivica. Na nek način smo bili ozmerjani in odvzeta nam je bila tudi kakšna od zadev, ki pripadajo drugim državljanom. Namreč, tu nismo otroci, gospod minister, da bi jih karali, da bi jim razlagali, kako naj bodo zgled, kako naj ne bodo zgled - mi smo zgled ali pa nismo, vsak posebej, kolikor se kdo potrudi biti zgled in kolikor mu je do tega. Nekateri tudi niso samo dober zgled, so lahko tudi slab zgled. Druga stvar, ki je tudi pomembna - nihče nam ne sme jemati pravice, da se borimo za svoje plače. Tu je bil to očitek, tu je bil to greh, tu je bilo to nekaj nezaslišanega. To je normalna pravica, ki jo ima vsak človek. Tisti, ki so organizirani v sindikatih, to počno prek sindikatov, tisti, ki so kako drugače, pa kako drugače. Mi pa pač tukaj povemo kaj. In ta zgled seveda ni resničen zgled, ampak je samo na nek način fiktivna podoba tistega, kar naj bi bil pravi zgled. Tisto, kar vi hočete, ni to, da bi bili mi zgled, ampak da bi bili prva domina v vrsti, ki pada. In vse te demagoške ali kakršnekoli prepričevalne metode, ki jih tu uporabljate, gredo v to, da bi na koncu vsi ljudje bili ob teh 0,5% in imeli 0,3, ker tudi tisto, kar bo potem, bo zgled nečemu. In tako se bo pač zrušil ta, sicer vzpostavljen sistem kolikor toliko normalnega nagrajevanja. Za nagrajevanje in plačevanje znotraj vseh teh funkcij in pa služb je veliko več veliko bolj pametnih metod, ki se dajo delati celo v večjem razponu, kot pa je tale razlika med 0,3 in 0,5. Še kakšno reč bi lahko povedal. Vse to, predvsem pa vaš nastop in vaš odnos do nas, poslancev, do vseh 90, je seveda takšen, da ne povzroča samo žejo, mene sili v recidiv, in če se mi zgodi, bo pa vrag. Hvala lepa.
Hvala lepa, poslanec Gulič. K besedi je prijavljen poslanec Rudolf Petan. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Torej jaz bom proti amandmaju, zato, ker je to palica z dvema koncema, ampak drugačna, kot sem bil razumljen. Proti bom zato, ker ne želim škodovati starejšim, ki so zaradi tega načina obračunavanja dražji na trgu delovne sile in višji, ko je ta koeficient, dražji smo. Jaz pa želim, da smo tisti, ki smo že v letih, enakovredni na štartu pri pridobivanju službe z mladimi. Želim in verjetno večina si nas želi z delom in sposobnostjo dokazati, da si zaslužimo večjo plačo, še prej pa službo, zato, ker s takim načinom obračunavanja bomo imeli manj možnosti za službo, ker smo dražji. Ker ne želim biti diskriminiran, kot iskalec službe, zato ker sem starejši, za to jaz nisem kriv. Sem pa kriv, če sem nedelaven, neprizadeven in neučinkovit in zato je tak sistem z 0,5 če hočete krivičen do mene in pa do starejših na trgu delovne sile in takih je veliko in jih je vedno več in vedno manj zaposlitev dobijo. Problem pa ni v 0,5 ampak v sistemu nagrajevanja in tak sistem nagrajevanja z 0,5 pa z 0,2 pa 0,3 je krivičen in višji, ko je koeficient, slabše je. Zato bom proti temu amandmaju. Hvala.
Hvala, kolega Petan. K besedi je prijavljen poslanski kolega Alojz Sok. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. V vsej tej razpravi se zdi, kot da gre za nekakšne vrste spopad opozicije z vlado in vladajočo koalicijo in to tiste opozicije, ki je kot pozicija leta 2002 trasirala pot tej odločitvi. In seveda ni problem v vsem tem, kar govorimo, ker sedaj se na veliko govori mimo tega amandmaja o vsem drugem. Problem je v tem, da je naš plačni sistem na tem področju nepregleden, neenostaven, neenoten in tisto, kar je najhuje, nesorazmeren. Se pravi, plače niso v sorazmerju in je to jedro problema v vsem tem. Seveda je elegantno v opoziciji kritizirati, ampak jaz nisem v vsej tej razpravi slišal s stani opozicije nekih boljših rešitev, kako to zgodbo pripeljati do konca. Najlažje je reči to ne velja, to je narobe. Sedaj ne vem, če je ta predlog, da se ohrani 0,5% za vsako leto delovne dobe, tisto boljše, ob dejstvu, da je glede plač funkcionarjev že v tem trenutku teh 0,5% določeno na osnovno plačo in na dodatke. Medtem, ko je pri ostalih v javnem sektorju ta dodatek samo na osnovno plačo. Neresni bi bili, če ne bi sedaj, ko poskušamo ta sistem enotno za vse urediti, dejansko pristali na to, da to izenačimo. To bi pomenilo za vse tiste, ki naj se na podlagi tega potem v javnem sektorju pogajajo, negativni signal. Čeravno vem, da je težko pritisniti na tipko takrat, ko nekaj sam izgubljaš. To je težko. Pričakoval bi tudi, da minister ne bi tako energično odreagiral na vse te provokacije opozicije, ker ni potrebno tako odreagirati. Torej, vsi razumemo, kaj je provokacija. Mislim, da bo tudi slovenska javnost to razumela. Tudi ne verjamem, da bi se vlada potem, ko bomo danes to, jaz sem prepričan da, sprejeli, da bi se vlada hvalila s 600 milijoni prihranka. Ker, kot je bilo že večkrat povedano, tega prihranka tudi ne bo, ker se bodo potem v skladu s sprejetim odlokom nekatere plače, predvsem na sodnem področju, povečale. In tudi ni potrebno, da bi se vlada s tem hvalila. Vlada se konec koncev lahko hvali s tem, da smo izpolnili kriterije za prevzem evra, čeravno sem slišal sinoči s strani gospoda Ropa, da je to zasluga prejšnje vlade. Pa recimo, da je to zasluga vseh vlad v tem obdobju, ker smo vsi delali za ta cilj, da to uresničimo in da se to zgodi. In sedaj smo pred tem. In tudi plače v javnem sektorju so pravzaprav uspeh in prejšnje vladne koalicije in te. Prejšnja je sprejela zakon leta 2002. Sedaj pa je potrebno ta sistem izpeljati do konca. Poslanski kolega Cvikl, moram vam reči, tukaj ne gre za nikakršno lomljenje rok. Če ste kdaj v vladni koaliciji, ko ste vi bili zraven, delali na takšen način, da ste komurkoli lomili roko, v tej vladni koaliciji smo imeli na to temo veliko pogovorov, različna mnenja so bila in konec koncev poslancem je prepuščeno, da po svoji odločitvi glasujejo za ta zakon in potem za odlok ali tudi ne. Jaz sem prepričan, da bo večina za to glasovala in tudi sam bom tako glasoval. In tega amandmaja, da povem, ne mislim podpreti. Ker če bi ga, potem v konceptu tega zakona nismo storili tistega, kar bo dejansko dalo vladi neko možnost, neko izhodišče za pogajanja z vsemi ostalimi. Če pa tega vlada nima, potem pa je uspeh celotne reforme na tem področju, če temu lahko rečem tako, zelo vprašljiv. Verjamem, če bomo tak korak storili, da bomo potem tudi te velike dabate, ki so bile v preteklosti in pa ta velika odstopanja, o katerih smo lahko brali v medijih, predvsem glede direktorjev javnih zavodov, da se bo to enkrat za vselej razrešilo in da bodo vse te deviacije odstranjene. Hvala lepa.
Hvala. Naslednji se je k besedi prijavil poslanski kolega Tomaž Štebe, ki pa mu besede ne bom dal, ker ni več časa na razpolago za govor poslancu SDS-a. K besedi sta prijavljena samo še dva: kolega Pavel Gantar in poslanski kolega Milan Cvikl. Kolega Gantar, imate besedo.
Hvala lepa. V bistvu je to neke vrste replika, ker se nanaša na bivšo vlado. Jaz sem bil nekoč član neke bivše vlade, večih vlad, tako da sem to razumel kot neko interpelacijo.
Kolega Pavle Gantar, dovolite prosim, replike vam ne morem dati, ker [[...]]
[[...]]ne saj govorim [[...]]
[[...]]in vam je tudi ne bom dal, torej imate [[...]]
[[...]]samo ne mi jemati časa [[...]]
[[...]]navadno razpravo.
[[...]]ker mi teče.
Izvolite.
Rekel bi predvsem tole. Prvič. Kaj bi lahko bila možna rešitev? Možna rešitev tega bi bila seveda takšna, da minister gre v pogajanje z javnimi sektorjem, da se pogaja o vseh odprtih dilemah in rešitvah, da se pogaja glede višine dodatka na delovno dobo in da se poslanci zavežejo, da bodo delili usodo vseh v tem sektorju, kakršna bodo iz pogajanja. To bi bila ena izmed možnih rešitev, jaz osebno takoj podpišem. In to bi bila lahko zaveza vseh nas poslank in poslancev. Brez problemov in brez težav. Problem, gospod minister, seveda ni v tem dodatku, problem ni v tem, da bomo nekateri imeli za nekaj tisoč ali pa 10 tisoč manjše plače, ker se nismo dali izvoliti, da bi imeli velike plače. Problem je v tem, da vi pravzaprav zavajate in se napačno lotevate pogajanj in da boste zato proizvedli namesto enotnega plačnega sistema kaos in probleme. In drugič prejšnja vlada, res, zdaj pa kot razumem, je bila sedanja vlada izvoljena zato, da bi bilo vse drugače, da bi bilo vse boljše, da ne bi bilo tako. In tako je bilo tudi takoj, ko je vlada nastopila, prve tri mesece smo povedali, smo to slišali, kako bo vse drugače, kako bo vse boljše, kako se bo prekinilo slabo prakso prejšnjih vlad. Marsikdaj je prejšnja vlada tudi seveda naredila kakšno napačno potezo. Kaj pa slišimo danes? Danes vlada pri vsem pomembnih zadevah govori, da delajo isto, kot bi delala prejšnja vlada oziroma da pelje niti naprej, če smem tako reči, od prejšnje vlade. Pa naj gre za Irak, pa naj gre za plače, naj gre za evro ali kakorkoli hočete. Ta vlada je čedalje bolj podobna prejšnji, bivši, pod LDS-om vodeni vladi, in vi nam postajate čedalje bolj podobni, takšni, kot smo bili nekoč. Ampak to je slabo, kajti mi smo danes drugačni in boljši in problem je preprosto v tem, da enkrat stopite na svoje noge in povejte, mi to delamo, mi delamo zato, ker tako mislimo, da je prav, ker tako hočemo, ker nas so volivci zato pooblastili, ker tako razumemo voljo volivcev in pustite prejšnjo vlado na miru. Tisti, ki smo iz prejšnje vlade tu notri pristali, se imamo krasno in moram reči, vsak dan rečem, dobro se ve, da sem opozicijski poslanec, dobro je, da nisem v prejšnji vladi. Hvala lepa.
Hvala vam, za vašo izpoved. K besedi pa je prijavljen tudi poslanec Cvikl. Izvolite.
Zelo na kratko. Sam bom seveda podprl amandma zaradi tega, kar je rekel gospod Petan. Gospod Petan je rekel, da je treba ukiniti dodatek na minulo delo. Treba ga je ukiniti je rekel, ker samo tako bodo starejši od povprečja, se pravi starejši do 40 let, če smo pač recimo takrat že nekateri z 20 leti delovne dobe, samo tako bomo konkurenčni na trgu. Jaz s tem, gospod minister, nimam problema. Če vladajoča koalicija želi ukiniti dodatek na minulo delo ga ukinite. Ampak ukinite ga v zakonu o delovnih razmerjih, ukinite ga v pogovarjanju s sindikati, ne pa skozi neko zgodbo plač funkcionarjev ukinjati dodatek na minulo delo. In še seveda gospodu Soku. Jaz pravim, da pač vam lomijo roke zato, ker slišim vrsto poslancev vladajoče koalicije, ki temu nasprotujejo v diskusijah in upam, da seveda to ni prepovedano v vladajoči koaliciji. Hvala.
Hvala vam. K besedi se je prijavil tudi minister Virant. Izvolite.
Se opravičujem, ampak spet moram reči, kolega dr. Gantar, da se očitno nisva dobro razumela. Primerjava med prejšnjo in sedanjo vlado na področju plač v javnem sektorju je zelo enostavna. Prejšnja vlada je dobro začela - upam, da ste me slišali, pravim, dobro je zastavila, z zakonom iz leta 2002 so bili zastavljeni pravi principi - enotnost, preglednost, odprava nesorazmerij. Ampak problem je v tem, da prejšnja vlada tega ni izpeljala; to je pa dejstvo. Ni uredila funkcionarskih plač, ni uredila direktorskih plač in pogajala se je dve leti in pol s sindikati javnega sektorja neuspešno. To so dejstva, to je slika prejšnjega mandata. Sedaj na tisti dober nastavek, ki se mu reče zakon o sistemu plač iz leta 2002, bi rekel, ta odličen nastavek nadgrajujemo. In smo uredili plače direktorjev, sedaj urejamo plače funkcionarjev. In sedaj smo tu, pred vami, predstavljam vam predlog ureditve plač funkcionarjev, kar je pravzaprav moja dolžnost po zakonu o sistemu plač v javnem sektorju. In ko sem tu pred vami in vam ta predlog predstavljam, moram predlagati tudi ureditev dodatka za delovno dobo, začasno, do sklenitve kolektivne pogodbe za javni sektor, kajne, ki bo temu sledila. In ko predlagam dodatek za delovno dobo, bi se seveda lahko odločil za 0,5. Toda s kakšnim obrazom bi potem sedel za pogajalsko mizo in rekel sindikatom, poglejte, vam smo ponudili 0,3 - kot je ponudila že tudi prejšnja vlada, z vami kot članom te vlade, z gospodom Cviklom kot članom te vlade, pa še kom, ki sedi v tem državnem zboru -, ampak mi bomo sebi določili 0,5, stojimo pa za predlogom prejšnje vlade in vam predlagamo 0,3. S kakšnim obrazom bi lahko to naredili? Socialni dialog je potekal pod prejšnjo vlado med sindikati javnega sektorja in vlado dve leti in pol, kolektivna pogodba ni bila sklenjena. Mi imamo za sabo dobro leto, še vedno ni sklenjena in s tem nismo zadovoljni. To je neuspeh obeh strani, tako sindikalne kot vladne. In letos si seveda tega uspeha zelo želimo, da bi kolektivno pogodbo sklenili. To bo uspeh in za sindikalno stran in za vladno stran in to je tudi resna prioriteta letošnjega leta.
Hvala. K besedi vabim poslanca Pavla Gantarja. Izvolite.
Zelo kratko. Brezplačen nasvet, gospod minister: pojdite k sindikatom in povejte, poslanci bodo sprejeli tisti dodatek na delovno dobo, za katerega se boste vi v javnem sektorju dogovorili - 0,5, 0,3, 0,2 ali 0,0. Zelo enostavno, brezplačen nasvet. In drugič, seveda, prejšnja vlada je dobro začela, bojim se, da bo ta vlada slabo končala. Hvala lepa.
Hvala. K besedi vabim še poslanca Alojza Soka. Izvolite.
Samo na kratko bi rad poslanskemu kolegu Gantarju odgovoril, da se sam redko sklicujem na prejšnjo vlado, ampak danes v tej debati seveda tega ni možno narediti, kajti zakon je bil sprejet leta 2002 in gospod Bohinc je kot prednostno nalogo pač zastavil, da to področje tudi uredi. Ne želim reči, da si ni zadosti prizadeval, ker si je prizadeval, ampak enostavno ni bilo možno. In danes, če se pač ta prilika na novo ponuja, potem jo je treba z obema rokama zagrabiti, če se tako izrazim, in poskušati to, kar ste začeli dokončno urediti. In mislim, da bi tukaj opozicija morala sedanji vladi in vladajoči koaliciji pomagati, ne pa da na takšen način dejansko poskušate zadevo ovirati. Hvala lepa.
Hvala. In še enkrat k besedi vabim ministra Viranta.
En stavek, gospod Gantar, prejšnja vlada je slabo končala. Ta vlada je pa dobro začela in bo tudi dobro končala.
Hvala. Kolega Pavle Gantar, imate repliko. Za vami pa bo besedo dobil gospod poslanski kolega Cvikl.
Spoštovani gospod Virant, tokrat me niste razumeli. Ravno obratno.
Dobro. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanski kolega Milan Cvikl. Izvolite.
Gospod Sok je malo zamešal pojme. On predlaga, da naj mi podpremo nekaj, kar je predlagala vlada brez tega, da se pogovorimo s socialnimi partnerji, če ste dobro poslušali, dogovorite se s socialnimi partnerji in to bomo podprli. Ne pa uporabljati in zlorabljati državnega zbora za pritiske na socialne partnerje.
Hvala. S tem smo zaključili oziroma izčrpali seznam prijavljenih, vseh tistih poslank in poslancev, ki so želeli debatirati v okviru razpoložljivega časa. O amandmaju bomo v skladu z dosedanjo prakso, poslovnikom državnega zbora in pa časovnim potekom seje zbora odločali danes, v okviru točke glasovanj, pol ure po končani 13. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19.05 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Mi prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOG ODLOKA O PLAČAH FUNKCIONARJEV. Ob tem vas seznanjam, da je za skupen čas razprave predvidenih 4 ure in 5 minut. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev predloga. Predstavnik vlade je minister Virant. Glede na to, da ni interesa oziroma želje po predstavitvi s strani predlagatelja, ministra za javno upravo, bomo nadaljevali po ustaljenem postopku. Zato besedo dajem matičnemu delovnemu telesu, ki je odlok tudi obravnaval. To je odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, kot matično delovno telo. Dovolite pa pred tem, da vprašam, kolega Pavel Gantar, proceduralno?
Da.
Izvolite prosim.
Gospod podpredsednik. Jaz mislim, da bi vlada želela obrazložiti ta odlok. Minister je cel dopoldne marljivo sedel v dvorani, je pil tudi vodo in domnevam, da je lahko šel v tisti prostor, recimo na WC, in bi vendarle počakali, da se vrne nazaj. Že prihaja.
Hvala za vaš proceduralni predlog. Minister, verjetno želite predstaviti stališče. Poslanski kolegici Kucler se opravičujem ker sem jo predhodno klical, ampak bo počakala. Minister Virant izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Kratek bom, ker smo že pri prejšnji točki dnevnega reda ugotovili, da sta zakon in odlok tako tesno povezana, da ju je pravzaprav težko obravnavati ločeno enega od drugega. Bi pa še enkrat poudaril, da je bistvo tega odloka, da temelji na zakonu o sistemu plač iz javnega sektorja iz leta 2002, ki je za javni sektor predvidel enoten in pregleden sistem, v katerem smo vsi, ki smo plačani iz javnih sredstev, torej tako funkcionarji kot direktorji v javnem sektorju in približno 150 tisoč javnih uslužbencev. Dosedanja ureditev funkcionarskih plač je imela to hibo, da so bile funkcionarske plače urejene v številnih področnih zakonih, kar je ustvarjalo neenoten in nepregleden sistem in zato je bilo hvalevredno, da je zakon v letu 2002 predvidel, da se ta sistem poenoti. In zdaj je pred vami predlog tega poenotenja, torej predlog odloka, ki uvršča posamezne funkcije oziroma nosilce javnih funkcij v plačne razrede. Uvršča jih po kriteriju načina izvolitve, teže odgovornosti in pomena neke funkcije, neke inštitucije v političnem sistemu. Seveda, kot sem že povedal na matičnem delovnem telesu, bi rekel odgovornosti, teže odgovornosti in pomena posamezne funkcije v političnem sistemu ni mogoče meriti z finimi inštrumenti, kar pomeni, da tudi ni mogoče ustvariti sistema, s katerim bi bili vsi zadovoljni, ki bi ga vsi pozdravili kot absolutno pravičnega, tukaj absolutno pravičnega sistema ni. Pač pa trdimo, da s tem odlokom odpravljamo številna nesorazmerja in da bodo nova plačna razmerja boljša, kot so bila dosedanja. Toliko na kratko za uvod.
Minister Virant, hvala za kratko predstavitev. Kot pa je bilo rečeno prej, je predlog odloka obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo, zato vabim predsednico odbora gospo Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo oziroma stališče odbora. Izvolite.
Hvala lepa. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na prvem nadaljevanju 16. seje obravnaval tudi predlog odloka o plačah funkcionarjev. Predstavnik predlagatelja, minister doktor Gregor Virant je, kot že rečeno, združil svojo dopolnilno obrazložitev tako k predlogu odloka kot tudi k noveli zakona o sistemu plač v javnem sektorju, saj ureja ta podobno vsebino, predvsem pa je v dodatni obrazložitvi k odloku poudaril, katera merila so bila upoštevana pri razvrščanju funkcij v odloku. Tako je poudaril, da so bila merila, ki so bila pomembna pri razvrščanju funkcij upoštevana, kot na primer pomen funkcije v političnem sistemu, merilo odgovornosti in merilo načina izvolitve posameznega funkcionarja oziroma izvolitve na posamezno funkcijo. Glede najvišjega 65. plačnega razreda je predlagatelj odloka omejen z zakonom o sistemu plač v javnem sektorju, ki je bil sprejet v letu 2002 z visoko stopnjo podpore. Prav tako pa je bilo takrat podprto tudi to, da se vsi funkcionarji urejajo v enotnem odloku. Predstavnik zakonodajno-pravne službe je najprej opozoril na vprašljivost sprejemljivosti naslova odloka, saj po njegovem mnenju se besedilo nanaša le na uvrstitev posameznih funkcij v plačne razrede, pri čemer pa je predstavnik predlagatelja na pomisleke odgovoril, da sprememba naslova ni potrebna, ker vsebina zakona ne presega njegovega naslova, zaradi česar odbor te pripombe ZPS ni upošteval. Prav tako je bilo s strani zakonodajno-pravne službe opozorjeno na nekatere sporne določbe glede amandmaja k 6. in 7. členu odloka, pri čemer pa je predstavnik predlagatelja pri tem že pripravil ustrezne amandmaje ter jih je odbor sprejel tudi kot svoje. Na seji je sodeloval tudi predstavnik Državnega sveta Republike Slovenije, ki se je v načelu z odlokom strinjal, vendar pa je predstavil svoje mnenje predvsem tistem delu, v katerem predlaga dopolnitev predloga odloka s funkcijo sekretarja državnega sveta. Na seji so predstavili svoja stališča k predlaganemu odloku tudi predstavniki vabljenih institucij, in sicer predstavniki sodne veje oblasti, ki odloka niso podprli, nekako se namreč ne strinjajo s plačami sodnikov začetnikov na okrajnih sodiščih, češ, da je za dva plačilna razreda prenizka. Nekatere svoje pomisleke so izrazili tudi varuh človekovih pravic, predsednik Računskega sodišča Republike Slovenije in predsednik državne revizijske komisije, medtem ko se je predstavnik vrhovnega državnega tožilstva strinjal z umestitvijo državnih tožilcev ter poudaril, da je prvič po dolgih letih tudi pri nas dosežen evropski standard, ko je državni tožilec izenačen s sodnikom istega ranga. Predstavnik predlagatelja je glede navedenih stališč v nadaljevanju tudi ustrezno odgovarjal in pojasnil izpostavljena vprašanja. Člani in članice odbora smo predlog zakona podprli. V razpravi pa so bila izražena različna stališča, člani in članice odbora, ki so predlagani odlok podprli so menili, da je predlog odloka po dolgih letih neuspešnih poskusov končno enotno urediti plačni sistem to tudi uredil in ga bo v bodoče še naprej urejal, predvsem pa, da je predlagan plačni sistem preglednejši od sedanjega ter odpravlja dolgoletno nesorazmerje nekaterih plač. Člani in članice odbora, ki so predlogu odloka nasprotovali pa so navajali, češ, da so funkcije v odloku navedene arbitrarno, da so neustrezna nekatera plačna razmerja. Predstavnik predlagatelja je odgovoril, da razmerja med vejami oblasti ostajajo nespremenjena, s predlaganim odlokom pa se odpravlja sedanja očitna nesorazmerja med posameznimi funkcijami glede na njihovo vlogo in pomen. Bila sta sprejeta vsebinsko enaka amandmaja k 8. členu, ki sta ju vključili poslanec Anton Kokalj in poslanske skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS ter tudi nekateri odbori amandmaja [[...]]
Zaključite prosim.
[[...]]pri čemer je odbor na koncu podprl tudi vse člene predloga odloka skupaj.
Hvala za predstavitev. Prehajamo oziroma o predlogu odloka so se opredelile tudi poslanske skupine, stališča bodo predstavili. In sicer, najprej k besedi vabim predstavnika poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Poslanec Jakob Presečnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister s sodelavcem! Predlog odloka o plačah funkcionarjev ureja podobno vsebino kot predlog sprememb zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Oba dokumenta sta povezana, saj se dopolnjujeta in sledita cilju, da se čim prej realizirajo določila zakona o sistemu plač v javnem sektorju oziroma da se uredi plačni sistem v javnem sektorju. Ta odlok je skupaj z že sprejeto uredbo o plačah direktorjev v javnem sektorju pomemben tudi kot okvir, na podlagi katerega bodo določene tudi vse ostale plače, saj so z njim določene najvišje plače. Mnenja o tem, ali je razmerje med posameznimi funkcionarji znotraj posameznih vej oblasti ter v lokalnih skupnostih določeno ustrezno, niso enotna. Nekateri poslanci, pa tudi predstavniki zainteresirane javnosti so opozarjali, da ta razmerja niso dobra, da niso logična in podobno. Tu moramo poudariti, da obstaja možnost, da katero od razmerij ni absolutno najboljše, da posamezen funkcionar ni uvrščen v najbolj primeren plačni razred. To je seveda možno. Po drugi strani pa je nedvoumno tudi dejstvo, da je v tem državnem zboru danes zelo realna možnost, da prvič sistemsko uredimo plačni sistem funkcionarjev v javnem sektorju, ki po našem prepričanju predstavlja tudi dober okvir za dokončno ureditev celotnega sistema plač v javnem sektorju. Vsekakor pa bo praksa izvajanja tega odloka pokazala morebitne njegove pomanjkljivosti. In pri tem ni popolnoma nobene ovire, da se že čez nekaj časa naredi tudi potrebne popravke odloka. Poslanci Slovenske ljudske stranke torej predlog odloka podpiramo in smo prepričani, da prinaša dobre in primerljive rešitve. Pri tem moram še posebej poudariti, da se s tem dokumentom urejajo tudi plače županov, kjer je bila nesorazmernost največja in najbolj očitna, delno takoj, ostalo pa postopoma v naslednjih letih, kot tudi odlok in zakon predvidevata. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo odlok o plačah funkcionarjev podprli. Hvala lepa.
Hvala za podano stališče. Bogdan Barovič bo predstavil stališče v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade! Veliko ocen in mnenj Slovenske nacionalne stranke o odloku o plačah funkcionarjev je bilo povedanih že pri prejšnji točki. Dovolite mi nekaj bistvenih sporočil. Odlok o plačah funkcionarjev je bil v obrazložitvi o oceni stanja in razlogov za sprejem odloka naveden kot odlok, ki bo naredil, ustvaril transparentnost, s slovensko besedo rečeno, preglednost. Ob tem bi dodal samo to, da temu odloku sledijo trije zakoni kot posledica tega odloka: zakon o tožilstvu, o pravobranilcu in o sodnikih, ki, če ste ga le bežno pogledali, po mnenju Slovenske nacionalne stranke in najbrž po mnenju tudi koga drugega, ustvarja odlično scensko meglo. Poglejte samo alinejo "dodatki", ki se z zakonom urejajo, tam pa se dodajajo. V nadaljevanju, evropska primerljivost. Danes smo slišali in prebrali, da je cilj dejanj, o katerih govorimo, spremembah zakona in odloka, primerjalnost z Evropo. Spoštovane kolegice in kolegi, kolikor ste kot poslanci prebrali prikaz o ureditvah v drugih pravnih sistemih, ste lahko prebrali ravno nasprotno, kot je bilo povedano. Skupnega evropskega modela sistema plač ni, dokaz, piše na strani 4, pri obrazložitvi odloka, seveda, spoštovani kolegi, ste danes poudarjali neštetokrat Evropo. V tem delu se govori o varčevanju, na strani 6., v obrazložitvi piše, da iz vseh ocen izhaja, da bo iz naslova odprave nesorazmerja v plačah funkcionarjev na državni ravni dosežen prihranek sredstev v višini 4-ih milijard skoraj 700 milijonov, tako piše. Sprašujem vas v imenu Slovenske nacionalne stranke, kaj pa tudi, če drži, je teh 4 milijard proti 55-im milijardam samo članarine, ki jo ta država plačuje Natu. Ali pa proti 800 milijonom, ki so izpuhteli v zrak v treh dneh predsedovanja OVSE v Ljubljani, pa nimam nič proti OVSE, ampak 800 milijonov je šlo za to, da se ni zgodilo na žalost nič. Poudarjam, 55 milijard članarine, tu pa govorimo o 4-ih milijardah privarčevanega denarja. Nazadnje, spoštovane kolegice in kolegi. Jaz se strinjam, povedano je bilo, da je treba začeti urejati te stvari pri vrhu, se strinjam, po podatkih november 2005 smo pač mi, ker priznam, tako, kot je moj spoštovani kolega rekel malo prej, vsak se ima pravico boriti za pošteno plačilo svojega dela, pošteno opravljenega dela. Žal, poslanci nismo pri vrhu, po podatkih november 2005 smo na 177 mestu v plačah v javnem sektorju, ponavljam, na 177 mestu je prvi najbogatejši, najdražji, najbolj plačan poslanec državnega zbora Republike Slovenije. Če je 177 mesto vrh, prav. Nenazadnje, kolegice in kolegi. Dovolj je sprenevedanj, veste kaj, če sami sebe ne bomo spoštovali, če imamo pošten odnos do tega dela, potem nas res nihče več nikjer ne bo spoštoval. V Slovenski nacionalni stranki tega odloka ne bomo podprli.
Hvala za stališče. Stališče poslanske skupine DeSUS bo predstavil poslanski kolega Žnidaršič. Med tem pa dovolite, da vas samo obvestim, da bom med 13. in 14. uro sejo zbora prekinil, zaradi aktivnosti delovnih teles. Izvolite, gospod Žnidaršič.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod minister s sodelavcem, kolegice in kolegi. Poslanska skupina DeSUS odloka ne bo podrla iz naslednjih razlogov. Odlok koalicijsko ni usklajen in kot tak sploh ne bi smel biti predmet današnje obravnave, beri, zadnji stavek koalicije pogodbe. Odlok je sicer doživel nekatere popravke na bolje tudi z našo pomočjo, predvsem na področju sodne veje oblasti, za katero smo zainteresirani, da bi delala čim bolje in se zlasti spopadla nakopičenimi zaostanki vendar po našem mnenju ostale razporeditve niso ustrezne. Odlok seveda res odraža in v resnici odraža ta hip znižanje plač le funkcionarjem. Vendar z namenom istih posledic, seveda, za vse v javnem sektorju. Ni dokazal, da bi znižanje plač funkcionarjev le-te stimuliralo k boljšemu delu, pač pa mislimo, da bo prišlo prej do nasprotnega. V vsakem primeru pa gre za hude razlike. V smislu znižanja funkcionarskih plač, ko gre za mlajše in starejše funkcionarje, v škodo starejših, ki smo jih po naravi programa naše stranke dolžni braniti. Gre seveda, ne samo za posledično nekaj malega, nižje pokojnine in seveda za manj prispevkov v pokojninsko blagajno, gre v resnici tudi za nepomembno zmanjšanje priliva v zdravstveno blagajno, kjer so pa fiksni stroški, ki se zaradi tega ne bodo zmanjšali in bo tam seveda težje pokriti stvari. Največ seveda razlogov za to, da bi zmanjšali najprej funkcionarjem, potem še vsem drugim v javnem sektorju plače, s strani vlade, je pa v namenu varčevanja, ki ga mi razumemo tudi s čim drugim, ne samo na ta način, na primer z boljšim izkoriščanjem delovnega časa zaposlenih v javni upravi, vključno s funkcionarji, z manj številni delegacijami na potovanjih, tudi ko gre za delegacije s strani vlade, ne samo s strani parlamenta, kjer so strahovito omejene, z limitiranjem nekaterih stroškov pri najemanju dragih apartmajev, pri potovanjih kakšnega ministra, s premišljenim zaposlovanjem, z zmanjšanjem števila in stroškov nekaterih honorarnih pogodb za razna dela, svetovanja in druge, sicer potrebne posle, za kar smo brali v medijih, da je samo eno ministrstvo porabilo 60 milijonov v enem letu in podobno, da ne naštevam. Ne nazadnje seveda ni opravičila za neponovni premislek glede razvrščanja funkcionarjev v plačne razrede, glede na pripombe varuha človekovih pravic, računskega sodišča, sodnega sveta, da ne naštevam vseh. Namreč, to niso institucije, katerih stališča in mnenja bi lahko brezprizivno zmetali v koš, jih neupoštevali, nerevidirali naših predlogov in ravnanj in seveda potem šli naprej, kakor da jih ni bilo. In ne nazadnje naša poslanska skupina, razen prisile, ne pozna nobenih argumentov za spremembo svojih stališč glede tega razvrščanja vseh funkcionarjev v plačne razrede, s strani nad 10 poslancev koalicije, če odštejem poslance DeSUS-a, ki se niso strinjali v postopku usklajevanja s tem odlokom pa danes le tega, da ne rečem, navdušeno podpirajo. To je samo stranski razlog, da mi tega ne bomo podprli, ker mislimo, da vsak dan in kar čez noč ne moremo spreminjati svojih stališč. Gledano v celoti, mislimo, da bi in to tudi ni nepomembno, nadaljnje zniževanje plač funkcionarjem, ki se sicer lepo sliši, če ne bi imelo znanega ozadja v javnosti, pripeljalo v končni konsekvenci vsaj na položajih, kjer ni predpisana izobrazba, denimo v parlamentu, da vedno slabše strukture po izobrazbi, sposobnostih, znanju in delavnosti, kar ne more roditi nekih plemenitih sadov v prihodnosti, kar se je izkazalo znanstveno dokazano in ni nobena demagoška pripomba. Iz naštetih razlogov mi tega odloka podpreti ne moremo. Hvala.
Hvala za vašo predstavitev. Preden pa nadaljujemo s predstavitvami stališč poslanskih skupin, samo kolega Sušnika sprašujem: Bo vaša predstavitev trajala več kot 5 minut? Potem izvolite prosim. Torej poslanski kolega Franc Sušnik bo podal stališče poslanske skupine SDS.
Hvala lepa predsedujoči. Spoštovani minister! Predlog odloka o plačah funkcionarjev, ki je pred nami, je eden od načinov, kako priti do ključnega cilja pri oblikovanju novega plačnega sistema, to pa je vzpostavitev skupnega plačnega sistema za funkcionarje in javne uslužbence. Gre za pomemben segment, ki ga je nujno urediti in v skladu z že danes večkrat omenjenim sprejetim zakonom iz leta 2002, spraviti v nek red. Nepregledna ureditev najvišjih plač v javnem sektorju, pri čemer je vsekakor potrebno omeniti tudi plače direktorjev, posledično povzroča neobvladljivost plač v javnem sektorju, še posebej ob dejstvu, da se določene skupine javnih uslužbencev zgledujejo po plačah določenih skupin funkcionarjev in zaradi tega v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke navedeni odlok tudi podpiramo, ker hočemo biti vzgled in ponuditi model, kako urediti plače v javnem sektorju. Izmed ciljev in poglavitnih rešitev, dovolite, da poudarim še glavni in vodilni cilj, ki ga ima za namen doseči predlagani odlok, to pa je, da se vse funkcije uvrstijo v plačne razrede v skladu s prilogami, in da bodo na ta način osnovne plače funkcionarjev izkazane na enak način kot osnovne plače javnih uslužbencev, in da tako, to je predvsem pomembno, plače funkcionarjev postanejo in ostanejo neposredno primerljive. Ne glede na način prevedbe nominalnih zneskov osnovnih plač so osnovne plače za posamezne funkcije z odlokom določene višje oziroma nižje od prevedenih osnovnih plač, pri čemer bi pa rad povedal tri osnovne kriterije, ki jih podpiramo in ki jim pri podpiranju tega odloka sledimo. To je predvsem način izvolitve oziroma imenovanja, ki je predviden za upoštevanje kot enega izmed kriterijev za razvrstitev na posamezno funkcijo, drugič, pomen posamezne institucije v političnem sistemu in pa odgovornost funkcioniranja pri izvrševanju določene funkcije. Pri sprejemanju tega odloka bi želel omeniti tudi, da s tem popravljamo izrazito podcenjenost plač županov, ki je posledica odločitve državnega zbora v letu 2002 [[?]] , ko so se plače županov manjših občin enostavno razpolovile. V zvezi s tem želim povedati, da je kot finančne posledice treba pripoznati naslednje. In sicer, pri funkcionarjih na državni ravni je pomembno povedati, da se obseg sredstev za plače z uveljavitvijo tega odloka zniža za 4,6%, pri funkcionarjih na lokalni ravni pa se obseg sredstev za plače zviša za 7,5%. S tem bomo ta nesorazmerja odpravili. Še enkrat pa poudarjam, tudi naša podpora temu odloku gre v smer urejanja plač v javnem sektorju. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Sušnik, za predstavitev stališča. V skladu s prej povedanim, prekinjam to točko dnevnega reda in sejo državnega zbora do 14.00 ure. Ob 14.00 uri, ko bomo nadaljevali s sejo in točko dnevnega reda, bo prvi predstavil stališče poslanski klub Liberalne demokracije. Do takrat, srečno!
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljevali bomo s prekinjeno sejo državnega zbora in s tem s prekinjeno točko, predlog odloka o plačah funkcionarjev. Prosim vse tiste poslanke in poslance, ki se nahajajo v svojih pisarnah ali v preddverju, da se nam pridružijo. Točko smo prekinili v okviru predstavitve stališč posameznih poslanskih skupin. K besedi vabim predstavnika poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije, dr. Pavla Gantarja, da predstavi stališče. Izvolite, prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister s sodelavcem, spoštovana komorna zasedba poslank in poslancev oziroma poslancev celo samo! Mogoče res ni zanimivo, saj samo nadaljujemo zgodbo iz prejšnje točke dnevnega reda. Odlok o plačah funkcionarjev je po mnenju poslanskega kluba LDS zgolj manever, s pomočjo katerega želi vlada na nek način pretentati sindikate in si izboriti ugodno pogajalsko izhodišče za pogajanja o plačah v javnem sektorju. Ta manever je bil spregledan že na odboru za notranjo politiko in verjetno bi bilo bolje za usodo teh pogajanj, da tega odloka sploh ne bi obravnavali. Hkrati pa ta odlok, po besedah predlagatelja in tudi nasploh, pomeni neko všečno dejanje, na kar je bilo že opozorjeno. V globalu se zaradi znižanja dodatka na delovno dobo z 0,5 na 0,3 - kako pomenljive številke! - znižujejo tudi plače funkcionarjem in tako naj bi prihranili denar davkoplačevalcem. Če boste vprašali državljanke in državljane, ali se strinjajo s tem, da se znižujejo plače funkcionarjev, predvsem voljenim političnim funkcionarjem, bodo gotovo odgovorili pritrdilno. Še posebej profesionalni politiki kot voljeni funkcionarji nismo, moramo priznati, posebno ugleden poklic v družbi in marsikdo utegne reči, da je za nas vsaka plača prevelika. Poslanke in poslanci v poslanskem klubu LDS nismo šli na volitve, da bi si zagotovili visoke plače, zato o teh vidikih ne nameravamo posebej razpravljati ali se celo boriti za 0,5% dodatka na delovno dobo. Kot sem že omenil, pripravljeni smo, tako kot drugi, deliti usodo vseh javnih uslužbencev, funkcionarjev, zaposlenih, direktorjev in tako naprej. Kakorkoli se boste dogovorili, tako bo dobro tudi za nas. Kljub temu pa glede na to, o čemer razpravljamo danes, bi želel poudariti, da je nekaj okoliščin, ki vendar govorijo za to, da imajo voljeni funkcionarji solidne plače. Seveda je ta solidnost opredeljena s kriterijem, kaj je družbeno pravično in kaj ni, ampak ostanimo pri besedi solidne plače. Zakaj? Razloge sem nekoč že omenjal v nekem prispevku in jih bom samo na kratko ponovil. Prva stvar je ta, da moramo priznati, da je profesionalno ukvarjanje s politiko kljub vsemu tvegan posel - danes si, jutri nisi več izvoljen. Posameznik ali posameznica, ki se poteguje za profesionalno poslansko mesto ali voljeno mesto nasploh, se mora odreči svoji prejšnji zaposlitvi, delovnem mestu, poklicu vsaj za štiri leta. Po štirih letih je lahko na cesti, nivo delovnega mesta zaseda drugi in tako naprej. Vesel je, če lahko najde službo in marsikdo jo ni uspel kar tako najti. Nižji dohodki poslancev in pričakovana zaposlitvena negotovost po mandatu vplivajo na odločitve ljudi, ali naj sploh kandidirajo. V sedanjih razmerah se mlajšim strokovnjakom, ki so stopili na pot resne kariere v bistvu ne splača kandidirati in preprosto se jim splača bolj nadaljevati svojo profesionalno kariero. To je mogoče dobro za stroko, mogoče dobro za družbo, ni pa tako dobro za strukturo poslancev. Drugi razlog za solidne plače, ne previsoke, ne ekstremne plače voljenih politikov, je seveda povezan z naravo javne funkcije. Ne smemo se ukvarjati s pridobitno dejavnostjo, podjetja naših sorodnikov ne smejo poslovati z državo in občinami in javnimi podjetji, pri odločanju moramo biti kolikor se da nepristranski, ne smemo svojih odločitev pogojevati s pridobivanjem gmotnih ali kakršnihkoli koristi zase, za družino, stranko ali kaj podobnega. Vse to so nujne in razumne omejitve, ki jih moramo spoštovati, če želimo, da je družba urejena in da dobro deluje. Nižje plače politikov, priznajmo si, in voljenih funkcionarjev ne bodo ne zvišale, in se strinjam s tem, in ne znižale ugleda politike v družbi, zato so pač drugi razlogi za višji ali nižji ugled, utegnejo pa načeti nekaj drugega. Utegnejo načeti samo spoštovanje samih voljenih funkcionarjev in s tem utreti pot v večjo pristranskost, nemara tudi celo v koruptivnost. Marsikdo v politiki bi se utegnil, ne pravim da se je, ne pravim da se je kdo v tej dvorani, pa vendarle, govorimo objektivizirano, ne samo kot poslanci. Marsikdo v politiki utegne pomisliti, da more sedaj, ko je v politiki, poskrbeti zase, ker ima možnosti vpliva in odločanja ali celo tedaj, ko je na oblasti. To ni dobro. To je zelo slabo. Seveda je obet predlagateljev zakonov tudi v tem, da bo znižal plače funkcionarjev, ta obet je pesek v oči za javnost. Nekaterim se bodo plače res znižale, nekaterim, predvsem tistih v represivnih aparatih, če smem tako reči, sodstvu, tožilstvu, pa se bodo povečale in še niti ne vemo dobro, za koliko se bodo povečale, ker še niso znani vsi dodatki, ki jih bodo prejeli. Tako bo tisto, kar bo prihranjeno pri politikih in neodvisnih nadzornih organih, kot je računsko sodišče, informacijski pooblaščenec, varuh človekovih pravic pa tudi predsednik republike in tako naprej, vse to, kar bo prihranjeno tu, bo porabljeno za sodnike, za tožilce, kar je nadvse pomenljivo. Sam, mi v poslanski skupini nimamo nič proti temu, da se reče, da morajo imeti tudi državni tožilci primerljive plače s sodniki, vendar pa ne sprejemamo argumenta, da so tožilci del sodne veje oblasti, so del pravosodnega sistema, gotovo, ne pa del sodne veje oblasti, razen če sodno vejo oblasti in razmerja med tožilci in sodniki razumete tako, kot pravi stara, mislim, da srbsko reklo "kadija sudi, kadija tuži", tožilec in sodnik nista v isti tako imenovani sodni veji oblasti. Predvsem zaradi tega, kar opažamo ponovno nek premik, da se nagrajuje predvsem represivne organe, tožilce, sodnike, in da se zmanjšuje plače pri tako imenovanih neodvisnih organih, ki vladi nemara niso preveč všeč. Tega absolutno ne sprejemamo. Ne sprejemamo, kot smo že prej povedali, same logike urejanje plačnega sistema na osnovi zakona, ki je dober, postopki so po našem mnenju slabi, ki jih peljejo. Zato pri takšnih manevrih ne bomo sodelovali, odloka ne bomo podprli in mu bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala vam za podano stališče. K besedi pa vabim poslanskega kolega Dušana Kumra, da predstavi stališče poslanske skupine SD. Izvolite prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! Vlada Republike Slovenije je v lanskem letu poslala v parlamentarno proceduro predlog odloka o uvrščanju funkcij v plačne razrede, s katerim bi se naj delno uveljavil zakon o sistemu plač v javnem sektorju. Glede na to, da gre za akt, ki pomeni tudi izvedbo ustavnopravno opredeljenih razmerij med nosilci posameznih funkcij, posebej med nosilci funkcij v zakonodajni, izvršni in sodni veji oblasti, bom skušal utemeljiti mnenje poslanske skupine Socialnih demokratov v nekoliko širšem kontekstu teh razmerij. Sam odlok se namreč teh razmerij loteva neposredno in na svojstven pragmatičen način in v bistvu utemeljuje več, kot samo, da ureja plače. Utemeljuje tudi odnos med vlado in tem državnim zborom oziroma parlamentom. Tako zakon kot odlok sta nek nov kamen v mozaiku vztrajnega rušenja načela delitve oblasti, katere avtor je vedno znova vlada. Sam sem to začel poimenovati neke vrste ustavna erozija. To načelo, namreč načelo delitve oblasti za enkrat še vedno predvideva in zagotavlja 3. člen Ustave Republike Slovenije. Toda že nekaj časa se v Sloveniji ustvarjajo pogoji poenotenja in koncentracije moči odločanja v vladi, torej v izvršni veji oblasti, parlament pa odigrava le vlogo legalizacije takšnega odločanja. Če se po eni strani omenjeni projekt izvaja po pravilu vsakršne kompatibilnosti, še posebej politični vladi, spomnimo se javnih uslužbencev, ali po pravilu sankcioniranja neposlušnih, kot je Kosova komisija, RTV, znanstveni in raziskovalni zavodi, univerze in ne nazadnje tudi Gospodarska zbornica Slovenije, je zagotovo druga pot tega istega projekta v odnosu vlade do zakonodajne in sodne veje oblasti. V sodstvu se želi zlasti omejiti pristojnosti sodnega sveta ter retroaktivno posegati v posamezne postopke in spreminjati pravila igre v času poteka samih postopkov. Za poslansko skupino Socialnih demokratov je najpomembnejši odnos izvršne oblasti do zakonodajne, torej vlade do tega državnega zbora. Naj le spomnim na poskus vlade po spreminjanju poslovnika državnega zbora z zakonom, ki bi naj omogočil, da zaposleni na posameznih ministrstvih, ki ne morejo zaradi poslovnika vlade samostojno zastopati stališč na sami seji vlade, bi pa to lahko počeli v tem državnem zboru namesto ministrov in državnih sekretarjev. Za poslance je dovolj, da državni uradnik obrazloži zadevo in na ta način legitimno zastopa vlado v tem državnem zboru, je bil temeljni in osnovni argument. Zgodba gre seveda naprej. Tako je pri predlogu novele zakona o dostopu do informacij javnega značaja vlada na koncu mirno zapisala, citiram: "Poleg tega predlagatelj predlaga, da se skupnega letnega poročila ne bi več predložilo v obravnavo v državni zbor Republike Slovenije, saj ga s tem le dodatno obremenjuje, ker obravnava ne prinaša nobenih pozitivnih učinkov. Zadostuje, da ga vlada sprejme in objavi na svetovnem spletu", konec citata. Menim, da ta odstavek pove vse o odnosu in o odnosih izvršne oblasti do zakonodajne, se pravi tega državnega zbora in seveda do nas, poslancev in poslank. In posledica takšnega odnosa je tudi ta predlog odloka, ki ureja plače nosilcev javnih funkcij. Če izhajamo iz vladne ocene, ki jo je sama zapisala k predlogu tega odloka, citiram: "... posledice urejanja plač nosilcev javnih funkcij v različnih predpisih so tudi nesorazmerja oziroma anomalije. Plačna razmerja v novih primerih ne odražajo pomena in odgovornosti posamezne javne funkcije", konec citata. Potem moram reči, da ta odlok predstavlja novo, še večjo anomalijo. Tudi v tem odloku opredeljena plačna razmerja v mnogih primerih ne odražajo pomena in odgovornosti posamezne javne funkcije. Gre med drugim tudi za statusni odnos med tremi vejami oblasti: zakonodajno, izvršno in sodno. In na drugi strani odlok z razvrščanjem v posamezne plačilne razrede odraža tudi pomen in odgovornost posamezne javne funkcije. Očitno tako, kot jo vidi minister oziroma vlada. Za ilustracijo - skozi ta očala je funkcija vseh državnih sekretarjev vlade, na čelu s sekretarjem vlade, pomembnejša in odgovornejša od več kot 80 poslancev in poslank v tem državnem zboru. Tudi sekretar državnega zbora je po pomenu in odgovornosti pred več kot 80-imi poslanci in poslankami tega državnega zbora. Tukaj moram seveda dodati, da gre za funkcije, ki so politično kompatibilne in so seveda iz kadrovskega vidika v pristojnosti vlade in aktualne večinske oblasti. Ali povedano še drugače, celotna vladna ekipa, vsi ministri, ena, dva, tri, vsi državni sekretarji ena, dva, tri, skupaj s sekretarjem vlade, so po pomembnosti in odgovornosti pred več kot 80-imi poslanci in poslankami. In to je zame neke vrste anomalija. Ne bi bila, če bi minister oziroma vlada prišla s predlogom, da bi tudi kakšen minister ali ministrica, za katerega je dal predsednik vlade ob koncu leta oceno, da ga vodi ministrstvo, ne pa on ministrstva, da se bi znašlo v kakšnem plačilnem razredu, kot je recimo poslanec, poslanka 4, 5, da se znajde v tem plačilnem razredu 55, 56 tudi kakšen državni sekretar, ne pa, da so vsi ti po pravilu povsem na vrhu te lestvice plačilnih razredov. In ne nazadnje je bilo vseh 90 poslancev in poslank izvoljenih na neposrednih volitvah, medtem ko so vsi ti, o katerih govorim, bili imenovani v tem državnem zboru z večino poslank in poslancev. Kakorkoli stvari obračamo gre za podcenjujoč odnos izvršne oblasti do tega parlamenta, do njegovega pomena, dela in odgovornosti. Zato mi je nerazumljivo ravnanje in odnos poslancev in poslank koalicije, da se temu vladnemu absolutizmu ne postavijo, in da rečem, ne postavimo po robu. Tu ne gre le in zgolj za plače. Gre za veliko več. Gre za to, ali moramo ali morate poslanci in poslanke le pritrjevati vladnim predlogom, ki so po večini že tudi odločitve, torej več ali manj dokončne in potrebujejo le še več kot polovico glasov za v tem državnem zboru, ali smo zmožni, ko gre za ta vprašanja odnosa vlade do parlamenta, ki niso v prid tej hiši, reči tudi ne. Malo več samospoštovanja je po vsej verjetnosti v nas lahko. V poslanski skupini Socialnih demokratov iz teh in še drugih razlogov tega predloga odloka ne bomo sprejeli.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Nova Slovenija, poslanec Alojz Sok. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, sodelavec, ministrstva, spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Jaz bom v predstaviti stališča Nove Slovenije kratek. Gre v bistvu za to, da bi najverjetneje takšen odlok, ki ureja plačilne razrede, vsak izmed nas, ki danes tukaj sedimo, in tudi tisti, ki nas poslušajo, uredil po svoje, glede na funkcijo oziroma pomen, ki ji pripisuje, včasih pa bi tudi še upošteval pri tem kakšne osebne razloge. Verjamem, da bi marsikdo v tej državi po tistem, kar je storil predsednik republike, slišimo včeraj in danes, mu verjetno takoj znižal plačo za kakšen razred, ampak tako pač je. Pred nami je nek odlok, ki je bil dalj časa v koalicijskem usklajevanju. Na koncu smo se nekako uskladili predlagati to, kar je pred vami, in jaz upam, da bo to danes tudi sprejeto. V poslanski skupini Nove Slovenije smo se odločili, da bomo takšen odlok podprli. Res je sicer, da so bili nekateri pomisleki, ali je res potrebno uvrščati v takšen odlok 6 razredov poslancev, ali nismo bili vsi enako izvoljeni. Ampak resnici na ljubo, so pa tudi poslanci po zadolženosti, ki jo imajo, različno obremenjeni. In tak sistem v bistvu poznamo že sedaj v tem parlamentu in tudi prej smo ga poznali. Ena tistih zadev, ki nas je v poslanski skupini Nove Slovenije še posebej zadovoljila, pa je, da nekako popravljamo plače županom, kajti te so bile dejansko v marsikateri občini do sedaj, lahko bi temu rekli, sramotno nizke in se je na tak način delo županov popolnoma degradiralo. To je bilo seveda znano že poslancem prejšnjega sklica, pa vendar niso imeli nikoli volje in tudi ne ideje, da bi to diskriminacijo spremenili in zadeve popravili. Tokrat so v tem odloku popravljene. Kar se tiče samega odloka, ga bo poslanska skupina Nove Slovenije podprla. Hvala lepa.
Hvala. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava o predlogu odloka, nato pa bomo razpravljali o vloženem amandmaju k 7. členu. Ob tem vas opozarjam, da je za oba vsebinska sklopa predviden enak čas, kot so ga prijavile poslanske skupine. Toliko v obvestilo. Kot rečeno, prehajamo na splošni del razprave o predlogu odloka. Prvi ima besedo poslanski kolega Miran Potrč. [[Ga ni.]] Besedo ima kolega Alojz Sok. [[Ga ni.]] Besedo dajem poslanskemu kolegu Stanislavu Brenčiču. [[Ga ni.]] Prosil bi vodje poslanskih skupin, da me obvestijo o odsotnosti svojih poslancev, ki so predhodno napovedali, da bodo razpravljali. Mislim, da ne zahtevam preveč in verjamem, da bi bilo to korektno, predvsem zaradi lažjega vodenja seje. Besedo dajem poslanskemu kolegu Zagorcu. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni! Kot je že moj kolega, gospod Barovič, povedal v predstavitvi stališča Slovenske nacionalne stranke, tudi sam odloka ne bom podprl. Razlogov za to je kar nekaj. Predvsem so me zbodle v oči velike besede tako ministra kot tudi vladnih poslancev o tem, da ta odlok v povezavi z zakonom prinaša transparentnost na področju plač v javnem sektorju. Glede te transparentnosti je treba povedati, da temu odloku in temu zakonu sledijo še trije ostali zakoni, ki jih bomo obravnavali nekoliko kasneje na tej seji. To je zakon o državnem tožilstvu, zakon o državnem pravobranilcu in zakon o sodnikih. V teh zakonih lahko najdemo številne dodatke, ki so tako ali drugače zamaskirani v ta zakon. Zato mislim, da bo transparentnost samo na tistem delu plač v javnem sektorju, kjer si to vlada želi, ne pa tudi tam, kjer želi kako zadevo prikriti. Zato se mi zdi govorjenje o transparentnosti takega odloka popoln blef. Kar se tiče izvajanja s strani vladnih poslancev o tem, da gremo zdaj pa na evropsko primerljive plače v javnem sektorju, moram povedati, da me je zelo presenetilo, ko sem videl, da v odloku piše, da odlok ni evropsko primerljiv, ker Evropa ne pozna takšnega skupnega reševanja plač v javnem sektorju. Zato ne vem, od kod vam ideja o tej evropski primerljivosti. Tri četrt obrazložitve v odloku je namenjene besedam o velikem varčevanju države prav na tem področju plač v javnem sektorju. Kot je že moj kolega povedal za govornico, ko je predstavljal stališče, bi bilo bolj smotrno varčevati tam, kjer na veliko trošimo. To so razne članarine, srečanje Ovse v Ljubljani in ne nazadnje, ko je omenjal, tudi sam, ko sem razlagal stališče poslanske skupine o zakonu o plačah v javnem sektorju, sem povedal, da so predvsem državna podjetja in njihovi direktorji tisti, kjer bi se mogoče pa res dalo kaj "prišparati". Naj vam povem, za primerjavo, novembrski osebni dohodki, najvišjega je imel ravno direktor enega takšnega javnega podjetja, za katerega, če bom povedal naziv tega podjetja, verjetno še nihče v tem državnem zboru niti ni slišal. Vse to so razlogi, zakaj takšnega odloka ne morem podpreti. Hvala.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima mag. Potrata.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister! Vem, da se spuščam na zelo spolzka tla, ko razpravljam o odloku o plačah funkcionarjev in bi bilo verjetno bolj pametno molčati in ostati filozof. Je pa vendarle nekaj reči, ki jih je v zvezi s tem odlokom treba povedati. Če naj bi postale plače funkcionarjev bolj pregledne, to namreč pomeni transparentne, če naj bi bil plačni sistem za funkcionarje pravičnejši, potem bi morali biti dovolj jasno opredeljeni razpoznavni kriteriji, po katerih naj bi se ta dva osnovna cilja dosegala. Opravljena razprava na odboru za notranjo politiko pa kaže, da ga skoraj ni področja, ki je uvrščeno v ta odlok, ki bi lahko z gotovostjo trdilo, da vsaj tema dvema kriterijema predlagan odlok ustreza. Sama imam pravzaprav največ pripomb na razmerje med različnimi vejami oblasti. Če je eden od kriterijev, po katerih naj bi bili funkcionarji razvrščeni v odloku, tudi način imenovanja oziroma izvolitve, so zame tiste funkcije, ki so zvezane z neposrednimi volitvami, zagotovo tiste, ki so lahko razvrščene višje od onih, kjer gre za imenovanje. Moment, tveganja, možnosti ponovitve in časovne omejitve je pač tisti, ki opravi svoje. Tu je seveda razvrstitev poslancev v predlaganih 6 razredov že nekaj, o čemer bi kazalo razpravljati, saj je sistem volitev za vse poslance, vsaj za 88 od njih, enak. Razumem, da po zdajšnjem sistemu odigravajo pomembno vlogo funkcijski dodatki, ampak govorimo o razvrščanju v razrede, kjer gre za razvrščanje po osnovni plači. Pa če zanemarim ali odmislim ta del, ta moteči del odloka, potem moram opozoriti vsaj še na eno zadevo, ki se mi zdi, da v predlaganem odloku ni dobro rešena. Gre za uvrstitev v plačne razrede vseh tistih funkcionarjev, ki delujejo v okviru neodvisnih organov, da tako rečem, pa moti pri tem, recimo, da niti uvrstitev na dnevni red komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti ni bila možna, ko je urad varuha človekovih pravic imel pripombe na ta odlok. Gre torej za to, da se pri nekaterih neodvisnih inštitucijah, ki se jim s tem odlokom plača znižuje, pravzaprav potiska glavo v pesek in se noče slišati argumentov za to, da ti predstavniki nimajo možnosti pridobivati dohodka iz kakršnih koli drugih služb, dodatnih obveznosti, funkcij ali kaj vem česa še, tako da je znižanje plače tam okrog 200 tisočakov, pa govorim bruto resda zelo na pamet, ker je znesek približen, ni natančen, mislim, da bi bilo bolj korektno, če bi rekla blizu 190 tisoč bruto, vendarle stvar, o kateri bi bilo treba razmisliti. Tudi razpon med prvim med enakimi, kot je bilo mogoče slišati pri predsedniku vrhovnega sodišča, da misliti, da je razpon za nekaj plačnih razredov nesprejemljiv za tiste, ki hočejo zagotoviti kakovostno in odgovorno delo tudi v prihodnje. To je samo nekaj malega razlogov, zakaj se mi zdi odlok slab, poleg vsega tistega, kar bi bilo mogoče še razbrati in povezati s prejšnjim zakonskim besedilom, o katerem smo govorili in napeljuje mojo sodbo v tako odločitev, da predlaganega odloka ne bom podprla. Hvala.
Hvala. Besedo dajem poslancu Viliju Rezmanu. Izvolite prosim.
Hvala. Ko govorimo o tem odloku, je treba reči, da poslanci poslanske skupine DeSUS ta trenutek niti ne vemo natančno, kako bomo glasovali, ker sta tukaj dva pogoja. Prvič je treba najbrž reči, da bomo podprli amandma, ki je zdaj predlagan k temu odloku, ki je navsezadnje nastal tudi na našo pobudo. Mi smo želeli v tej veji, v pravosodju, več sprememb, ampak to je pač tisto bilo, o čemer smo se lahko uskladili, več pa ni šlo. Drugi del, torej kako bomo glasovali v zvezi z odlokom, je pa odvisen seveda od sprejetja ali nesprejetja amandmaja k prejšnjemu zakonu, ker je to pač ključno, in je ta trenutek težko napovedovati. Če bo amandma k prejšnjemu zakonu sprejet, potem bomo mi podprli tudi ta odlok. V nasprotju pa nam bo zelo žal, če tega ne bomo mogli podpreti, ker odlok ima celo vrsto dobrih rešitev, ki bi jih sicer mi podpirali. Kaj je tisto, kar nas pri vsem tem še najbolj moti, pa tudi nekatere druge. Postopek, po katerem smo prišli do tega, kar sedaj imamo na mizi. Naj spomnim, da na strani 21 in 22 koalicijske pogodbe piše, da bomo sprejemali v državnem zboru tisti, ki smo v koaliciji, samo to, kar bo po prej usklajeno in kar bo usklajeno tudi s socialnimi partnerji. Sedaj v tem primeru žal pač ni tako. Drugo, kar nas nekoliko moti, je, da je to znižanje s 0,5 na 0,3 za dodatek preteklemu delu samo prvi del napovedi iz okvira za reforme. Tam se govori o tem, da se bo preverilo, ali bi ta dodatek sploh ukinili, tukaj pa sedaj govorimo o tem, da de facto en del pač zmanjšujemo, vsaj po cifri, da se ne bomo prepirali o končnih učinkih. Tisto, kar nas moti v zvezi s tema dvema dokumentoma, je naslednje. V reformi, v okviru za reforme smo mi govorili, da bomo preučili možnosti, ali je to možno narediti. In s tem smo se tudi mi strinjali, da proučujemo te možnosti. Zapisano je, da bomo to naredili na način, da bomo hkrati ali pa morebiti celo najprej uredili dodatek za stalnost. To smo sedaj zopet preskočili. Eno fazo pogajanj smo preskočili in to nas v tem postopku pač moti. Zato mi še enkrat menimo in pozivamo, da je treba pač upoštevati to, da vse to, kar je bilo obljubljeno v zvezi s pogajanji in s soglasji, ni bilo doslej uresničeno in da pri odločanju pač tega ne moremo kar pozabiti in zaobiti.
Hvala. Naslednji na seznamu prijavljenih prisotnih je poslanec Franc Kangler. Besedo dajem poslancu Bojanu Kontiču. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Pri obravnavi tega odloka o plačah funkcionarjev se kar nekako ne morem se znebiti občutka, da je odlok napisan skladno s tem, kdo opravlja posamezno funkcijo v tem trenutku. Kajti hitri pogled na to tabelo lahko pokaže, da je na primer v nemilosti ministra in vlade gospod Hanžek, gospod Kos, ki gresta po lestvici navzdol, na drugi strani pa gospa Barbara Brezigar, generalna državna tožilka, ki gre po lestvici navzgor. To me seveda prepričuje v to, da ste poleg tega, kako razvrstiti posamezne funkcionarje, predvsem gledali, kdo je tisti funkcionar, ki ga razvrščate, razmerje poslanci: državni sekretarji: ministri. Pripombe, ki so bile podane že na odboru, vse kar v matičnem delovnem telesu, vsekakor držijo. Večina poslancev je uvrščena v plačilne razrede pod celotno vejo izvršilne oblasti, kar vsekakor ni logično. Prav tako naj opozorim, da ni logična razvrstitev, če primerjamo predsednika komisije, recimo za preprečevanje korupcije, ga nekako lahko razvrstimo med župana tretjega in četrtega razreda. To je med župane občin od 30 do 100 tisoč, manj kot ti župani in več kot župani izmed 15 tisoč in 30 tisoč. To vsekakor ni sprejemljivo in ni logično. Čeprav poznam tudi opravila, ki se v takšnih občinah dogajajo in se strinjam, da so župani do sedaj imeli nekoliko prenizke plače, ampak spet ste bili zelo radodarni pri županih manjših občin. Tam so res tudi plače bile mizerne in s tem lahko soglašam in je prav, da se jim te plače popravijo. Ampak vsi ostali župani pa niso bili toliko deležni vaše podpore pri pripravi tega odloka. Kot sem dejal, je v tem odloku veliko nelogičnosti in zaradi tega odloka tudi ni mogoče podpreti.
Hvala. Naslednji na seznamu prijavljenih k razpravi je poslanec Roberto Battelli. Izvolite prosim.
Hvala lepa, se opravičujem. Zanimivo je, kako naš parlament pravzaprav nima mesta odločanja o svojem lastnem položaju. Paradoksalno je, ampak temu je tako. Imamo tudi tak privilegij poslanci, da ne moremo samostojno, brez logike vladnega urejanja stvari v družbi, reševati lastna vprašanja. To ni očitek vladi. To je bilo v vseh situacijah več ali manj, razen, ko smo parlament in demokratično ureditev vzpostavljali in sprejemali ustavo. Če pogledate tiste razprave, so šle, kar zadeva položaj parlamenta, v precej drugačno smer, kot so potem stvari šle. Ne gre za plače. Gre za status, za položaj poslanca med izvajanjem funkcije in tudi po njej. Hočem reči, da če bi bile te stvari razčiščene, bi bilo tudi odločanje o takih predlogih dosti lažje in dosti bolj objektivno, nepristransko in tudi verjetno poglobljeno na način, ki ne bi zbujal suma po demagogiji ali celo licemerstvu. Naj poudarim, da nekateri izmed nas smo že šestnajst let izven vsake možnosti graditve kakršnekoli profesionalne kariere, za razliko od vseh ostalih, ki to lahko delajo. Biti poslanec v ničemer ne kompenzira ta trenutek manj kot tega dejstva, v ničemer. Torej imamo predvsem tak privilegij. To povedati javnosti je praktično nemogoče. Mene še zdaj ustavljajo po ulici in pravijo, saj ti itak greš v penzijo, kadar hočeš. Ne bi rekel, če bi bila penzija nekaj, kar bi si človek želel čim prej pridobiti, kajti penzija je vendarle uživanje nekih pravic, ki so bile akomulirane potem, ko je človek delal. Poslanci ne morejo normalno delati, ko niso izvoljeni. V tem je problem. In to ni rešeno. Jaz ne vem, še ne vem kako bom odločal o odloku. Pravzaprav se počutim, kot da bi bil v tistih ameriških nadaljevankah, ko je nekdo aretiran, pa mu policaj reče, vse, kar boš od tu naprej govoril, bo obrnjeno proti tebi, se bo obrnilo proti tebi. Kar je po svoje, kako bi rekel, nizek nivo take misli, ki sem jo izrekel, tako nizka je situacija, v kateri se nahajamo. Dobro bi bilo, če bi se resno lotili enkrat za vselej rešiti ta vprašanja in bi verjetno šele takrat lahko ustvarili takšno ozračje, ki bi nam omogočalo izvajanje svojega dela tudi ob takih odločitvah mnogo boljše. Lahko tudi predsednik državnega zbora prevzame iniciativo. Hvala.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Naslednja na seznamu razpravljavk je poslanka Majda Širca. Izvolite.
Nekoliko turobno vzdušje je danes in v marsičem bi rada nadaljevala na iztočnicah, ki jih je zapustil moj predhodni sogovorec gospod Battelli. Mogoče tudi z razmišljanjem ob tem, da ste pripravili neko tako situacijo, kjer naj bi že zaradi tega, ker smo tukaj, in že zaradi tega, ker dobivamo plačo, in že zaradi tega, ker je v očeh javnosti ta plača previsoka, bili krivi. Namreč, zelo težavno in težko je govoriti o tem vprašanju v trenutku, ko je nekje prisotno v zraku, da so vloge funkcionarjev - ker so ljudje pač alergični na statuse in vloge funkcionarjev oziroma na javne funkcionarje nasploh, ker naj bi namreč za te veljalo to, da je že kar vsaka plača za njih previsoka. Po drugi strani se ob takem razmišljanju, ki bi bilo lahko kar skupni imenovalec občega razmišljanja, lahko postavi ob bok drugo razmišljanje, ki ga izjavlja tako rekoč vsak minister zdajšnje ali tudi kakšne druge vlade prej, da se s takim opredeljevanjem in razumevanjem javne službe in neugleda javne službe postavljajo tudi neke težave, ko se za te javne službe ljudje sploh ne odločajo več, ko imajo ministrstva težave s tem, da kdo sploh še kaj napiše, da se kdo sploh še študiozno in odgovorno ukvarja z dokumenti, zaradi tega, ker se mu to enostavno več ne splača; ne samo zaradi tega podcenjujočega in neuglednega tretmaja, ki ga ima, ampak tudi zaradi, konec koncev, teh ureditev, s katerimi se danes srečujemo. In tako ministri kar naprej tarnajo, da nimajo kadrov, s katerimi bi to urejali. To, kar mene moti pri rešitvi, s katero je prišla vlada, je, v kratkem povedano, sporno vsaj na dveh nivojih. Ena je ta všečna poteza, ki je, minister, enostavno ne morete zanikati, da ste regulirali določena vprašanja prav v določenem trenutku. Tako rekoč pred lokalnimi volitvami ste poskrbeli za ureditev nekaterih vprašanj, ki se dotikajo plač županj in županov, ki so večkrat vpili po reševanju. Toda način, kot je ta, ki je na mizi, ima tudi svoja sporočila. Drugo temeljno sporočilo, ki je pri splošni diskreditaciji javnih služb, je pa tisto, da se na nek način kaznujejo določeni segmenti javne službe, ki opravljajo nadzorno funkcijo v državi. Tu mislim seveda na službe varuha človekovih pravic, o katerih se, kot je bilo danes že rečeno, niti ni želelo govoriti na komisiji, kjer bi se lahko, o neodvisnih službah, kot so računsko sodišče in še druge komisije, ki nadzorujejo delo tudi tistih, ki po teh odlokih dobivajo bistveno večjo plačo kot oni sami. Tako da na nek način se mi zdi, da gre celo tako daleč, za neko posledično kaznovanje, da če že nekje ne morete nekoga zamenjati, da ne morete tudi v trenutku spremeniti zakon o njegovem imenovanju, se pa vsaj njegovim službam zmanjšuje plača. Danes se lahko sprašujemo tudi o tem, ali ugled lahko določamo s plačo. Zagotovo ne. Je pa diskusija o tem, kaj je in na kakšen način se diskreditira ugled javne službe po mojem razmišljanju preveč šibka, premalo pogumna in zagotovo tudi demagoška, vsaj jaz sem jo tako razumela do današnjega trenutka.
Brez skrbi bo državni zbor počakal, da boste poklepetali do konca, kolega Kangler, Pavel in Petek. Ste končali? Hvala. Potem lahko nadaljujemo z delom. Besedo dajem poslancu Mitji Ljubeljšku. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani zbor, spoštovani minister, spoštovani predstavnik vlade! Težko je pri tem odloku povedati nekaj, kar še ni bilo slišano tako danes kot tudi na samem matičnem delovnem telesu. Možno bi bilo še razpravljati iz različnih zornih kotov na sam koncept ali pa na postopek definiranja plačnega sistema ali na kriterije ali na kaj drugega, vendar to ni tema te razprave. Kdorkoli se je izmed nas v svoji profesionalni praksi že ukvarjal s spremembami plačilnega sistema, ve, da je to izredno težka in tudi občutljiva tematika, ki nikoli ni idealno rešena, ki praktično nikoli ne zadovolji tako posamezna funkcijska ali organizacijska področja ali posameznike v teh področjih. Problem je v tem, da se nehote ali hote vsak posameznik išče, kje bo v novem plačilnem sistemu, kaj dobi in kaj izgubi. In to se mi zdi čisto človeško. In to se dogaja tudi s tem odlokom. Vsaka veja oblasti tako zakonodajna, izvršna in sodna ceni bolj ali manj sebe, vsaka gleda svoje interese skozi svoje vrednostne poglede in za temi pogledi se pojavljajo ali skrivajo videnja in hotenja tudi posameznikov. Jaz sam nimam vzroka, da bi dvomil o razporeditve funkcij v posamezne plačilne razrede, ki jih določa ta odlok. Verjamem, da je razporeditev narejena na osnovi jasnih kriterijev, kot so način izvolitve, teža funkcije v državnem političnem prostoru in odgovornost posamezne funkcije. In to se mi zdi pomembno. Jasno mi je, da ti kriteriji niso merljivi, zato jim je mogoče z ene ali z druge strani oporekati, glede na težo posameznega kriterija v medsebojni primerjavi. Morajo pa biti ti kriteriji jasni in na odkrit in korekten način tudi priznani. In to po mojem mnenju tudi so. Sam vidim temeljni cilj tega odloka in v sklopu tega odloka tudi predlagani amandma, da se na osnovi takih kriterijev postavi poštena in pregledna razporeditev funkcij v plačilne razrede, da bo odpravil plačna nesorazmerja tako prevrednotena kot tudi podvrednotena. Tak odlok s predlagano vsebino, vključno tudi s predlogom amandmaja, imamo torej pred seboj in napaka bi bila po mojem mnenju, če bomo poslanci, ko se bomo odločali o predlaganem zakonu, o amandmaju in odloku, če hočemo, da bo plačilni sistem javnega sektorja sistemsko urejen, pri odločitvi "za" ali "proti" gledali vsak s svojega posebnega zornega kota ali interesa. Kajti vsak izmed nas bo nekaj izgubil, eni več eni manj. Jaz med vami sem eden izmed tistih, ki bom največ, ker imam 40 let delovne dobe. Menim, da se moramo tudi poslanci vključiti v to igro, v kateri veljajo za vse enaka osnovna merila, tako za funkcionarje kot tudi za javne uslužbence. To verjetno od nas pričakujejo tudi državljanke in državljani, ki so davkoplačevalci, in tudi ostali davkoplačevalci. Poslanci se moramo odločiti, ali smo za take sistemske spremembe, za ureditev plač v javnem sektorju ali ne. Ali želimo vzpostaviti pregleden, urejen, enoten, pravičen sistem ali pa želimo z zavlačevanjem vzdrževati ekscesne plače direktorjev javnih zavodov in plačilna krivična nesorazmerja med funkcijami? Ali želimo poslanci z lastnim primerom pokazati, da reforma plač v javnem sektorju ni prazna beseda in obljuba, ampak da je dejanje, ki bo med drugim prineslo tudi velike letne prihranke v javnih financah oziroma v državnem proračunu. Zaradi teh glavnih in za mene pomembnih vidikov in argumentov bom sam glasoval za ta zakon, za zakon in tudi za amandma in odlok. Sprejem zakona in odloka bo tudi dobra osnova in popotnica tudi za naprej, da se z dopolnitvami in spremembami in z dograjevanjem izboljšuje sistem plač v javnem sektorju, seveda če bo to pokazala praksa. Hvala za pozornost.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Aurelio Juri. Izvolite.
Kolegice in kolegi! Jaz sem med redkimi tukaj v tej dvorani, ki že 15. leto spremljam tudi ta dogajanja okrog vrednotenja našega statusa. Bil sem v prvi skupščini, pa tokrat že tretjič v državnem zboru in spremljam, kako vsakič, ko je bil v startu status poslancev pač nekoliko vrednoten, ga mi zmanjšujemo. Povečujejo se posamezni segmenti izvršne oblasti. Situacija ni samo turobna, kot je dejala kolegica Širca, ampak tudi bizarna. Smo nekako v vlogi delodajalca, kateremu delojemalec določa plačo in mu počasi seveda reže tako, da si delojemalec viša položaj napram delodajalcu. Jaz razumem, da nas javnost ne ceni. Razumem, da smo tudi za vlado neke vrste nebodigatreba, ker pač počnemo neko delo, ki je odveč. Kajti vlada točno ve, kaj počne in seveda kam vodi vse nas. Ampak da mi sprejemamo to vlogo, je pa bizarno, če že ne porazno. In bojim se, kot sem dejal ob prejšnjem zakonu, da bomo mi prišli v naslednjih mandatih do situacije, ko bomo to delo opravljali amatersko. Morda bi se vrnili na skupščinski sistem, ko bomo enkrat mesečno sem prišli, pritrjevali temu, kar vlada predlaga in šli domov na svoje delovno mesto. To bo najceneje, ne vem pa, koliko bo to kvalitetno. Me res kolegice in kolegi iz koalicijskih vrst, čudi, da s tako lahkoto na tako razvrednotenje statusa poslanca pristajate. Kolikor spremljam situacijo v Italiji, ki mi je najbližja, ko gledam televizijo, poslušam radio in berem časopise, ko bi minister prišel s takimi predlogi, zakona in odloka, bi ga že nosili ven. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec doktor Mitja Slavinec.
Hvala lepa za besedo. Tudi sam ocenjujem odlok kot neprimeren, saj ne obravnava funkcij kot takih, ampak funkcionarje, ki te funkcije v tem trenutku zasedajo. Že smo slišali več primerov, ko se plače glede na funkcionarje, ki določene funkcije zasedajo, dvigujejo ali pa znižujejo. V večini primerov seveda zelo, zelo tendenciozno. In pri samih plačah, kolikor se nominalno nekomu plača dvigne ali pa zniža, tudi ni prvotnega pomena. Gre za načelno vprašanje. Same plače so zgolj poceni populizem in demagogija, na kar je že v uvodnem nastopu kolega Gantar na to opozoril in seveda povedal podobno, kot smo slišali pred minuto, da bi bili za večino najboljše plače, če bi bile enake nič. Ampak kot rečeno, gre za demonstracijo moči in statusa, moči in statusa v tem parlamentu izvoljene vlade, ki iz neposredno izvoljenih poslancev dela kmete na šahovskem polju, slepe pritrjevalce vladnih sklepov. In zato rabijo seveda smo malo več kot polovico celotnega državnega zbora. In kam to vodi? Kot rečeno, ne gre samo za plače, sploh pa ne plače poslancev. Saj prej smo veliko lahko slišali o dobrem zgledu. Ne nazadnje dober zgled iz teh klopi izhaja in imamo poslanci zgolj 80% plač, ki nam po zakonu pripadajo. In je ta parlament sprejel 20% znižanje. Smo tudi edini, če se že pogovarjamo o bonitetah, ki jih tolikokrat tudi demagoško spravljajo v medije, ki nimamo priznanega dodatka na akademski naziv, potem omejitve pri povračilu potnih stroškov, še posebej za večje oddaljenosti, potem odpravnine, o katerih smo prej slišali, ki je v primeru poslancev in drugih funkcionarjev razvlečena na eno leto, direktorji pa jo dobijo v enkratnem znesku, in to v višini, velikokrat smo lahko danes slišali, dveh let. Gre za to, da ima očitno nekdo interes vzpostaviti negativno selekcijo v smislu tega, da bo lažje dobil malo več kot polovico prej omenjenih slepih, ki pritiskajo na gumbe. V politiki se na pošten način ne da obogateti, saj plače tega ne omogočajo. Zato tudi motiv obogateti v materialnem smislu ni ukvarjati se s politiko. Dalo pa se je včasih duhovno obogateti. Vendar bo za tako degradacijo tega žal zmeraj manj in manj in zaradi tega tudi toliko manj tistih najboljših, sposobnih, ki se bodo odločili za tovrstno dejavnost. In spet vidimo, da je stvar usmerjena v negativno selekcijo. Nikakor ne pristajam na dejstvo, da je smisel te vlade varčevati, temveč je sigurno smisel te vlade, da z danimi sredstvi iztrži čim več in čim bolje, da zna ljudi motivirati in jih tudi ustrezno stimulirati. Zato ne bodimo cenejši, ampak se raje trudimo biti čim boljši. To ne nazadnje od nas tudi ljudje pričakujejo. Hvala lepa.
Hvala gospodu Slavincu. Besedo ima gospod Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Kolegice in kolegi! Meni se današnja razprava sploh ne zdi duhamorna, celo nasprotno. Lahko bi rekel, da se človek ob teh zadevah, ko gleda razmerje in dve polovici v parlamentu, lahko celo zabava. Tisti, ki bomo glasovali proti temu, bomo iz te dvorane šli z nekim takšnim sproščenim in veselim občutkom. Za razliko od tistih, ki bodo to podprli s stisnjeni zobmi. Mislim, da bo na strani poražencev tokrat zadovoljstva več. Drugače pa so te načelne razprave, recimo, o pameti, spolni moči in pa denarju vedno zelo zanimive. Kajti za prvi dve vsakdo misli zase, da jih ima največ, medtem ko za tretjo o denarju pa vsi vedno mislimo, da ga imamo premalo. In približno takšna bo tudi ta razprava. Vendar, če je duh ministra Viranta bil v tem, da bi rad privarčevali državljanom 4 milijarde tolarjev, ga jaz v tem dobrem namenu lahko podprem, bi mu pa tudi svetoval, da so številna področja tako s področja državnih funkcionarjev kot tudi lokalne samouprave, kjer pa bi on tega denarja lahko počrpal še nekaj več. Nikakor ne nasprotujem povišanju plač županov. Tisti, ki delajo v svojih občinah vestno, resno in odgovorno, zaslužijo nedvomno premalo. Toda nekateri, ki so svojim občinam samo v okras in so si recimo omislili kar 4 podžupane, ki namesto njih opravljajo levji delež dela, za tam je pa že dilema, ali gre stvar v pravo smer. In eden od razmislekov, ki se tiče reforme lokalne samouprave in pobuda gospodu ministru, da razmisli, in to čisto resno, tudi o teh stvareh in o tem razmerjih. Smešno je tudi, da o višini plače nekemu županu ne odloča realno delo in rezultati, pač pa razmislek vladajoče koalicije, ki ga podpira. Ta občutek je pa marsikdaj ne tako realen kot pa predvsem političen. Hvala lepa.
Hvala gospodu Sajovicu. Besedo ima gospod Milan Petek. Izvolite.
Hvala, predsednik. Ta dinamika teh naših nastopov je kar hitra. Opozicijski poslanci hitro prihajamo do besede očitno zaradi tega, ker koalicijski kaj dosti nimajo za povedati in tudi vsebina njihovih dosedanjih nastopov je takšna, da bolj kaže na samoupravno pritrjevanje tistemu, kar so jim njihovi vladarji ukazali. Vsaj meni se takšen vtis ustvarja, ko sem do sedaj poslušal nekatere redke koalicijske poslance. Ko sem danes prihajal na to sejo državnega zbora in včeraj, predvčerajšnjem pravzaprav, sem dobival klice mojih pristašev, namreč sem eden izmed tistih, ki me nagovarjajo za mariborskega župana, pa so mi pravili: "Milan, lepo prosim, ne govori danes nič o tem zakonu, ker ti bo to samo škodilo." Prav imajo. Danes govoriti o tem je zelo delikatno, ker je gospod Virant s svojimi dosedanjimi nastopi uspel javno mnenje obrniti v to smer, da je vse, kar se tiče plač poslancev tudi plač županov, bogokletno, posebej se je to zgodilo po včerajšnji nizkonivojski oddaji v nizkonivojskem lokalnem tv studiu z nizkonivojskim voditeljem pa tudi po mojem mnenju z nizkim nivojem tistih, ki so voditeljem odgovarjali, so bili ti klici še močnejši "ja, ne drzni si govoriti o plačah poslancev". Torej, ni to razlog, da jaz o plačah poslancev ne bom govoril, razlog je v tem, da so marsikateri že povedali vse. Govoril bom pa o tistem delu tega zakona, ki se tiče enega dela funkcionarjev, to so župani. V Liberalni demokraciji se zavedamo, da so nekateri župani bili podcenjeni pri svojem nivoju plač in pozdravljamo, da je prišlo do tega, da so se nekateri premiki tudi na tem nivoju zgodili. Vendar mi smo prepričani, da je bilo vsem tem županom pa tudi podžupanom potrebno dvigniti tako radikalno ta nivo razredov, v katere torej spadajo, saj vemo, da se je iz prejšnjega najnižjega 36-i sedaj dvignila na najnižji 46-i, kar pomeni 10 razredov. To pomeni, seveda, če preračunaš, najvišji dvig med vsemi, ki so do sedaj pravzaprav v tem novem odloku zajeti. Nič nimamo proti županom, nič nimamo proti spremenjenim nekaterim vrednotenjem, opozarjamo pa, da so tisti župani, ki so župani najmanjših občin, pravzaprav po naši presoji previsoko ovrednoteni. Mislimo, da je to nastalo zaradi tega, ker ima pač ta politična koalicija neke svoje ambicije, neke svoje namere, ki so jih izkazovali tudi že pri ustanavljanju novih občin, ko so te občine, vse so po vrsti skoraj male pravzaprav tudi skozi argumente višjih sredstev za proračun dobivale pozitivno mnenje oziroma so večinoma bile torej izglasovane oziroma bodo izglasovane verjetno tudi v državnem zboru. Seveda ne vem, če ste tisti, ki ste te občine predlagali, svojim občanom povedali, kaj bo pomenil dvig teh plač županov v najmanjših občinah. Kaj to pomeni? Ko dviguješ županu plačo, pomeni, da posegaš v proračun. In s tem, ko dvigneš županu plačo, pomeni, da s tisto omejitvijo, znano, 15% največ svetniki lahko dobijo za sejnine, pomeni, da dviguješ tudi maso plač oziroma teh sejnin za svetnike in to seveda v masi pomeni nek izračun, ki bo dobesedno načel proračunska sredstva, ker ne verjamem, da bo gospod Virant, ki govori o prihrankih, na eni strani ministru Bajuku ali pa ministru Žagarju velel, naj pa popravi kriterije za financiranje teh občin, ker bo s tem posredno povečal javno upravo. Naj to ponazorim, da ne bom na pamet govoril s primerom, recimo, neke hipotetične občine, ki sodi v občino do 2 tisoč prebivalcev. V tem našem primeru je ta občina 700 prebivalcev, ki ima proračun 72 milijonov. Do sedaj po tej metodologiji je ta župan dobival neto plačo 5 milijonov 962 in po analogiji 15-ih% so bile sejnine občinskih svetnikov 5 milijonov 526. Skupaj je to bilo 10 milijonov, od 72-ih milijonov je torej 10 pa nekaj milijonov šlo za same funkcionarje, in to je bilo 15% nekega občinskega proračuna na tem nivoju. Po novi uvrstitvi v višji plačilni razred se bodo ti odhodki za plačo župana povečali na 7 milijonov 700, za svetnike na 8 milijonov 100, skupaj na 15 milijonov 800 ali to bo pomenilo 22% občinskega proračuna ali 7% dvig v primerjavi s preteklim stanjem, zatečenim stanjem. Ne rečemo, da ni bilo popravkov treba delati, vendar v takšni višini in na tak način je zelo vprašljivo. Vprašanje je, če so vse te posledice iz enega takega primera preračunane tudi na vse ostale primere v tej masi povečane porabe sredstev za funkcionarje, posebej če vemo, da se bo to dogajalo v že zatečenih občinah, da se bo to dogajalo z novimi občinami in v tej masi je naš izračun, da se bo torej ta poraba povečala za milijardo. Če je to racionalno, smotrno, primerno ravnanje, o tem naj seveda razmišlja ta vlada, ki govori, kako varčuje, ki govori, kako pravzaprav trezno, modro ravna pri vseh te ravnanjih. Zaradi tega in zgolj zaradi tega sem se odločil pri razpravi o teh funkcionarskih plačah, koliko je teh anomalij, koliko je teh nesorazmerij, koliko je teh še odprtih vprašanj, od tega, kako je razširjena možnost, da bo tudi te plače županov padale po principu samostojnosti lokalnih skupnosti tudi še izven teh do sedaj določenih razredov v razponu, ker so razponi zelo veliki. Koliko je teh možnosti, da bo torej minister ali predsednik vlade ali, ne vem, kdo razporejal vse ministre, ki so po njegovi presoji politično bolj primerni, od tistih, ki so malo manj primerni, v svoje razrede, kako bodo to naredili in kdo bo to naredil z nami poslanci, to so vsa ostala vprašanja, ki so bila že izrečena, zaradi tega torej o teh ne govorim. Sam seveda ne mislim podpreti tega odloka. Hvala.
Hvala. K besedi se je javil gospod minister. Izvolite gospod Virant.
Hvala lepa. Glede na to, da je že kar nekaj razprave za nami in da se je nekaj vprašanj odprlo, se mi zdi primerno, da na tej točki odgovorim, repliciram na nekatere zadeve. Prva stvar, ki je bila izpostavljena, je vprašanje usklajenosti tako zakona kot odloka z socialnimi partnerji, torej sindikati javnega sektorja. Dejstvo je, da ne zakon ne odlok z njimi nista usklajena, da smo se dolgo časa trudili, da bi do te uskladitve prišlo. Namreč, ko gre za zakonske predloge, ko gre za zakone in druge predpise, ki sodijo v pristojnost državnega zbora in vlade, je potreben seveda socialni dialog in socialno partnerstvo razumeti kot procesni standard. To pomeni, da je potrebno sindikatom predloge predložiti v obravnavo, da imajo pravico povedati svoje stališče, svoje pripombe, svoje komentarje, da imajo pravico slišati tudi argumente z druge strani in v primeru, da do usklajenosti ne pride, je vlada dolžna predloge v neusklajenih točkah posebej argumentirati. To je ta standard. Če bi ta standard zahteval popolno usklajenost vseh zakonov, uredb, pravilnikov s sindikati, potem seveda politike v tej državi ne bi določala vlada in državni zbor, državni zbor in vlada, ampak bi jo določali sindikati. V tem primeru sindikati javnega sektorja, ki seveda predstavljajo en manjši del volilnega telesa. Ko govorimo o plačah v javnem sektorju seveda govorimo o celoti. Treba je tudi povedati, da že sam zakon o sistemu plač v javnem sektorju izrecno predvideva, da se funkcionarske plače uredijo z odločitvijo državnega zbora, direktorske plače pa z odločitvijo vlade in vse ostalo z kolektivnimi pogodbami. In na ta koncept, na ta sistem so sindikati pristali leta 2002, bila je podpisana izjava o usklajenosti zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Posebej se zahvaljujem za vse pozitivne razprave in za podporo vladnem predlogu. Zavedam se, da kot minister za javno upravo sedim na vročem stolu, kjer je moja naloga, da uredim plače v javnem sektorju, morda je to prav zaradi tega področja eden najbolj vročih stolov, tega se popolnoma zavedam. In kot je bilo danes rečeno, s svojo plačo običajno nihče ni zadovoljen ali pa vsaj ne popolnoma. Rekel sem že uvodoma, da odlok odpravlja številne anomalije. Vsi verjetno poznate, kako so bile funkcije uvrščene in kako so uvrščene sedaj v plačne razrede. Ne bi omenjal najbolj izrazitih anomalij, komentiral bi samo očitek, da se poslabšuje položaj oziroma da se neustrezno obravnavajo tako imenovane neodvisne in nadzorne institucije, to ne bo držalo. Sodstvo kot neodvisna veja oblasti, torej tretma sodstva kot neodvisne veje oblasti, se na simbolni ravni kaže tako, da je predsednik vrhovnega sodišča sedaj izenačen s predsedniki drugih vej oblasti; mislim, da je to pomemben korak v simbolno izenačevanje teh treh vej oblasti. Generalni državni tožilec kot vrh prav tako neodvisne nadzorne institucije, ki opravlja pomembno funkcijo, je uvrščen v 64. plačni razred. In če primerjamo s sedanjim stanjem, ko ima generalni državni tožilec nižjo plačo, denimo, od namestnika generalnega sekretarja predsednika republike, mislim, da je to velik korak naprej pri odpravljanju plačnih nesorazmerij. Komentiral bi še teh nekaj komentarjev, ki so bili izrečeni, češ da s temi predpisi vlada ureja tudi poslanske plače. Seveda, končna odločitev o zakonu in odloku je na državnem zboru, torej na poslancih. Poslanci ste tisti, ki boste pritisnili gumb za ali proti, vlada je predlagateljica, kar pomeni, da boste vi tisti, ki boste uredili svoje plače, pa tudi naše, ali pa jih ne boste. In tako kot pri vseh drugih zakonih je bil postopek enak. Torej, vlada prihaja v parlament kot predlagateljica in državni zbor bo o predlogu odločal. Seveda ne gre samo za plače poslancev in ministrov; ti v celotnem številu funkcionarjev predstavljamo relativno majhen del, tudi v deležu mase sredstev za plače, tako da danes odločate o bistveno širši zadevi. Izračun, ki ga je opravil gospod Petek, temelji na predpostavki, da bi lokalna skupnost maksimalno izkoristila vse možnosti za plačevanje sejnin članom občinskega sveta in podžupanom. Za to občinski svet in župan prevzemata vso odgovornost in morata položiti tudi račun pred volivci. In prav je tako. Imamo lokalno samoupravo, župani in občinski sveti so odgovorni za gospodarjenje z denarjem lokalnega proračuna in to velja tudi za plače. Koliko zaposlujejo, kakšne so plače v občinski upravi, kakšna plače bodo znotraj razpona določili podžupanom in kakšne sejnine svetnikom, je seveda stvar posamezne občine. To ni stvar ministra za finance, ali za javno upravo, ali vlade, ali državnega zbora, za to imamo lokalno samoupravo in za to imamo lokalne volitve. Dostikrat je bilo danes rečeno, zakaj varčujete na tem področju, zakaj ne varčujete na drugih področjih. Glejte, varčevalni projekti tečejo na mnogih področjih in marsikaj, na kar je bilo danes opozorjeno, drži in tudi resno jemljemo in se tudi nameravamo lotiti. Poslansko vprašanje, recimo, gospoda poslanca Kumra, ki je bilo postavljeno v zvezi s sejninami v nadzornih svetih, v svetih javnih zavodov in tako naprej, je zelo umestno in tega se lotevamo; ministrstvo za finance pripravlja uredbo na to temo. In še veliko je manevrskega prostora. Lahko bi vam tudi našteval, na katerih področjih smo že realizirali konkretne prihranke, pa mislim, da ni to tako povezano z današnjo temo, da bi bilo potrebno. Vendar tisto, kar želim poudariti, je to, da se nikakor ne lotevamo tega vprašanja parcialno, ampak je to eden izmed projektov. In "ceterum censeo" ta globalni, recimo globalno znižanje funkcionarskih plač, ki dejansko izhaja iz predloga spremembe dodatka na delovno dobo, ne pomeni tudi znižanja plač za javne uslužbence. To sem že večkrat danes poudaril. In za konec. Razmerje med zakonodajno in izvršilno vejo oblasti se s tem odlokom v plačnem smislu nič ne spreminja, ostaja nespremenjeno. Tako da podatki ne kažejo v to smer, da bi si izvršilna oblast vizavi zakonodajne izboljševala plačni položaj in številke kažejo drugače. Ta razmerja se sicer tudi ne spreminjajo v korist parlamenta, ostajajo pa nespremenjena.
Hvala gospodu ministru. Besedo ima gospod Jelinčič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Baje smo poslanci, pravzaprav tistih 90, ki nas sledi tukaj, oblast te države, ki dela zakone in jih potrjuje. Kakor kaže, nismo več in nas bodo razdelili v razrede, poslanec 1, poslancev 2, 3, 4, 5 in 6. To mene spominja na rusko ustavo iz leta 1937. Takrat so tudi tako neko delili vse skupaj in človek se vpraša, če ni to prvi korak med kakšnimi čudnimi uravnikovkam, ko bo čez čas prišlo do tega, da bo prvovrstni torakalni kirurg na istem nivoju kot snažilka, s tem da bo imela snažilka več besede. Tudi predsednik državnega zbora naj bi bil po parlamentarnih uzancah Evrope in sveta, naj bi bil prvi med enakimi. Kako bo prvi med enakimi, če smo že mi razdeljeni na šest razredov. To vendar ne gre. To je skregano z vsem skupaj. In jaz se strinjam, da ne moremo na tak način iskati nekih prihrankov za državo. Seveda jih ne moremo iskati. Tukaj se ne prihrani, prihrani se ne pri svinčnikih, prihrani se kje drugje. Prihrani se lahko pri sodstvu. Sodstvo je 10-kratno preplačano in tožilstvo ravno tako. Za tisto delo, ki ga oni opravljajo, dobijo 10-krat preveč plače. Konec koncev je nemški twinning to pokazal in dokazal in ko jim je tisti nemški strokovnjak to predočil, so ga, gospoda sodniki in tožilci, nagnali iz Slovenije, preden je do konca objavil in preden je do konca naredil svojo raziskavo. In ko je gospod minister rekel nekaj latinskega, bi tudi jaz rekel, da človeka nekako preveva razmišljanje, da gre to po načelu "Odi profanum vulgus et arceo". In kdo je ta "profanum vulgus"? Mi, ki jim, oblast, ki jo ima v rokah dirigira, kako bomo dihali. Konec koncev, poslanci smo, kot mi je znano, nekje na 25.000 mestu, po plačah, če gledamo na splošno, razen enega, ki je med 300 najvišje plačanimi, mislim na 177. mestu, medtem ko je mariborsko tožilstvo na 24. mestu, okrožno sodišče v Murski Soboti pa celo na 4. mestu. Mislim, človek se vpraša [[...]]Varuh človekovih pravic, ta, ki bi moral varovati slovenske državljane in državljanke, pa na 6. mestu. [[Znak za konec razprave.]] Ja, kje je zdaj tukaj tisto, kar bi moralo biti nekako uravnoteženo, lepo vas prosim. Konec koncev, če pogledamo pa še, kaj država vse nudi po Sloveniji Ciganom, potem pa naj [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala, gospod Jelinčič. Besedo ima gospod Žnidaršič. Izvolite.
Hvala lepa. Zelo na kratko. Torej, ko govorimo o odpravljanju nesorazmerij plač v javnem sektorju, pa tudi če gre za plače funkcionarjev, prav gotovo pri tem ne mislimo zniževanja plač, pri čemer seveda mi poudarjamo dejstvo, da so najbolj prizadeti starejši, ki se jim za nazaj zmanjšuje plača v tistem delu, ki so jo pridobili z dodatkom za delovno dobo, po 30-ih, 35-ih in več letih. In prihaja zdaj kazen za njihovo dolgoletno delo, v najslabšem primeru tistim, ki odhajajo v penzijo, najprej z znižanjem plače, potem pa še z nemožnostjo podaljšati delovne dobe, čeprav so sposobni, dobri in bi lahko pridobili bonus iz naslova 52. člena zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, se pravi, to je že druga kazen za starejše zaposlene, pa čeprav gre za funkcionarje. Kajti, niti enkrat nisem v obrazložitvah slišal predlagatelja, da bi jasno in javno povedal, da so te plače previsoke. Pač pa je tisoč drugih razlogov bilo naštetih zato, da se pač sprejema ta odlok, kakršen je. Saj pravim je v marsičem boljši, kot je bil na začetku, vendar glede na, proti koncu pripeljano diskusijo okoli dodatkov, ki resda ta hip, če bo to sprejeto, ne pomenijo znižanja plač v javnem sektorju kot celoti. Je pa tak namen in tega namena pač, prav nihče danes ne more spregledati. In v tem primeru se pa potem stvar zaplete do [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]"ad generalem" za vse tudi kasneje, to pa ni tisto, o čemer govorimo, glede na to, da smo prišli v Evropo in tako dalje. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Gulič. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik! Cenjene kolegice, kolegi in gospod minister! Dve volji sta se pokazali pri tem odloku, in sicer ena, da bi se zadeve uredile, kar je seveda prav gotovo za pozdraviti in je hvalevredno. Druga pa na pomenski ravni, da bi, se uredile tako, da bi se eni nagradili, drugi, recimo, kaznovali ali pa vsaj ne nagradili. Če zelo na hitro pogledamo, kar tako počez, po diagonali, vidimo, da se nagrajujejo tisti, ki so na nek način blizu vlade, po srcu. Da se ne nagrajujejo tisti, ki so od nje oddaljeni, ki so na nek način ali nadzorni mehanizem ali pa vsaj moteči element, tako kot je državni zbor, ki pa vendarle ni tako enovit in ga je treba kar naprej prepričevati. Znotraj tega seveda se potem še razvrsti ljudi v, recimo, šest razredov in seveda se s tem na nek način ubije enakost in pravzaprav razvrednoti tudi tisto, kar so naredili volivci, izvolili so nas kot poslance in poslanke, ne pa kot poslance prvega, drugega, tretjega, četrtega, petega, šestega, sedmega in ne vem katerega razreda, kar se da še kaj narediti. V glavnem imamo celo skupino ljudi, kar se je pokazalo tudi na odboru za notranje zadeve, ki niso zadovoljni s tem, tudi sodniki ne. Ker poglejmo, šolniki ne in še kdo ne. V glavnem, ne samo da ni bilo dogovora, tudi pogovora očitno ni bilo, vsaj jaz ne vem zanj, da bi se kaj pogovarjali o teh zadevah. Tega odloka seveda ne bom podprl, ker pravzaprav ne samo da veča razlike med ljudmi, ampak ker je tudi diskriminatoren. Se pravi, bodi poslušen, priden in tako naprej, pa boš, recimo, nagrajen ali pa vsaj te ne bomo tepli. Če boš pa drugačen, boš pa nenagrajen ali pa na nek način kaznovan. To, da plača ni odraz ugleda, je res. Ampak predlagatelj zelo dobro ve, da se tudi na ta način meri, da se na ta način vidi ugled, predvsem se pa vidi na ta način ugled, kdo jo komu določa, kdo jo komu krni, kdo komu jemlje ali daje pravico. Tam se vidi. Ne toliko v tej višini ali je to 0,3% ali je 0,5 ali je 80% izhodišče ali bo 100%, niti tega pravzaprav ne vemo, kako se bo to dogajalo in merilo, ampak gre za to, kdo komu gospodari. In seveda tukaj se je gospod Virant, ki se pač ni dal preveriti na volitve, ampak je malo drugače tukaj, dal točno v položaj, ko je tisti, ki on določa. In nas tukaj že od zjutraj pravzaprav, zdaj je to že 6 ur in še nekaj, na nek način vodi v tej trdi megli, zunaj je pa tako lep dan. Prepričan sem, da tudi na ta način, ko se pripoveduje o tem, kako je treba vse sistemsko urediti in pojasniti in narediti transparentno, da se ob tem, seveda ob tej dobri volji, ki jo najbrž vsakdo tukaj podpira, zraven seveda še v tem paketu pelje marsikaj drugega. In to je tisto, kar je slabo, in to je tisto seveda, kar slišimo, če že ne tukaj notri, pa po hodnikih. Hvala lepa.
Hvala gospodu Guliču. Besedo ima gospod Hvauc. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Že pri prejšnji točki je bilo večkrat poudarjeno, da je zakon v povezavi z odlokom, ki ga obravnavamo sedaj. Velja seveda tudi obratno, vse skupaj pa pelje do zaključka, da je tudi ta odlok v povezavi s celotnimi plačami v javnem sektorju. Se pravi, z vsemi 150.000 in še nekaj zaposlenimi v tem sektorju. Torej, tudi ko govorimo o plačah funkcionarjev, ne moremo mimo zakona o plačah v javnem sektorju, ki ga sicer imamo že od leta 2002 v prvotni vsebini, nimamo pa nikakor sistema plač v javnem sektorju. To, kar imamo danes, to ni noben sistem, to je navadno sračje gnezdo, kjer je vse skupaj nametano počez in povprek in kjer marsikaj štrli iz tega, skratka, nič kaj uglednega. Jaz se zavedam, da je sprememba takega stanja zelo težka naloga, zelo zapletena, po moje tudi dolgotrajna. Če bi bila to enostavna naloga, bi verjetno to začeli reševati že leta 2002. Če bi bila to enostavna naloga, verjetno tudi debate ob pripravi in sprejemu teh dokumentov, ki jih sedaj obravnavamo, ne bi bile tako vroče. Ne nazadnje sem se tudi sam najmanj petnajst let ukvarjal s pogajanji za plače, za plačni sistem, za vrednotenje dela, za kolektivno pogodbo v sistemu, kjer je bilo svoje čase tudi 15 ali pa 18.000 zaposlenih in sem na lastni koži izkusil, kako težka in zapletena naloga je to. Tako da je treba pozdraviti namero vlade in odločnost, da se na tem področju vzpostavi nek red. Nekaj korakov je tu že bilo storjenih. Navedena je bila že uredba o plačah direktorjev v javnem sektorju, pri prejšnji točki smo obravnavali predlog zakona, sedaj imamo odlok o plačah funkcionarjev. Meni je popolnoma jasno, da se pri takih spremembah vedno pojavijo pripombe, pomisleki, nasprotovanja. Vsak pač verjetno najbolj ceni sebe ali pa vidi najprej sebe, vsak je najpomembnejši in takšna reakcija je, kar se mene tiče, popolnoma naravna, popolnoma logična, zato me tudi številne pripombe sploh ne presenečajo. Strinjam pa se, da bi bilo idealno, če bi lahko sistem plač spremenili tako, da bi se vsem plače povišale ali pa bi vsaj ostale na enakem nivoju. Žal to v praksi ne gre ali pa gre bolj težko. Soočamo se z omejitvami, ki so čisto finančne narave, in v našem primeru to prav gotovo ni izvedljivo. Če hočemo nekatera plačna nesorazmerja popraviti, potem ne gre drugače, kot da tam, kjer štrli, porežemo, in damo tja, kjer je bil pač največji manjko. In tako ta odlok tudi učinkuje. Nekaj primerov je že bilo navedenih, župan, tožilec itn., ki se jim očitno neskladje ali pa neprimerljivost znotraj sistema popravlja. Nekaj takih je pa tudi, ki so štrleli navzgor, in je bilo potrebno tudi to urediti. Jaz ne bi dajal sodbe o tem, ali je ta odlok idealen ali ne bi bilo mogoče pripraviti še boljšega. Tudi ne bi dajal zaključkov tem, ali so bili vsi postopki res maksimalno dobro in učinkovito izpeljani, ko se je odlok pripravljal in v fazi sprejemanja. Bi pa upal reči, da je ta odlok prvi in zelo pomemben korak na poti k temu, da pridemo do potrebnih uskladitev in odprave nesorazmerij plač funkcionarjev in da je to eden od pomembnih korakov tudi do ureditve plač v javnem sektorju. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Janc. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Sekretar, kolegice in kolegi! To področje, ki ga imamo danes, odlok o plačah funkcionarjev, je stanje, ki je po moji oceni popolnoma neurejeno. Neurejeno je to, kar že ves čas poslušamo, o nesorazmernih plač določenih direktorjev zavodov, javnih podjetij, takšnih in drugačnih, ki dobesedno presegajo vse norme neke normalne plače, tudi do funkcionarjev, kot je župan in poslanec itn. Pa vendarle sam se ne pritožujem nad plačo poslanca, ker sem bil navajen na nizko županovo plačo in mi je to dosti boljše. Sem pa vesel tistega dela v tem odloku, tu pa mislim na majhne občine in župane, ki so bili tako tako podcenjeni v tem slovenskem prostoru, prava sramota za to funkcijo, ki jo je delal in še vedno dela, župan slovenske občine, pa naj bo majhna ali velika. Verjemite mi, včasih v majhni občini mora župan še bolj delati kot tisti v veliki občini, kajti je za mnoge stvari sam. In ta odlok zagotovo to popravlja, to sramoto mnogo let nazaj in tukaj dajem to pozitivno mnenje na to zgodbo, kajti župan je praktično oseba v občini, ki je tudi strelovod za vse, kar se dogaja v tisti občini slabega; in to je mnogo stvari in za vse stvari je ponavadi kriv prav ta isti župan. In to za nizko plačo. Njegov delavnik, ki traja od ponedeljka do nedelje, ne 40 ur, ampak 80 in več ur na teden, in da je za tisto delo bil plačan tako slabo, je sramota za bivšo vlado, pa tudi še vedno zardeva, po moji oceni ni najbolj primerno urejena, kajti tisti v nekoliko večjih občinah sploh nekega dobrega ali pa večjega napredka v plačah niti ne bodo dosegli. Ampak o tem se ne pritožujem tudi sam, kajti konec koncev bolj mislim na tiste majhne občine slovenske, ki jih je veliko. Res je, da to nenormalno stanje pri določenih plačah, ki je bilo, da določen direktor javnega zavoda, agencije dobi večjo plačo kot predsednik vlade, mislim, to je skratka neprimerno, neokusno. In s tega vidika, zornega kota pozdravljam ta odlok, ki bo vendar nekako uredil. To, o čemer se pogovarjamo, je sedanje stanje, ki še vedno velja, odlok še ni sprejet in govorim o tem, kar je, kar doživljam, kar čutimo in kar je ne nazadnje tudi v lokalni samoupravi. Jaz sem o tem že prej govoril v prejšnji točki. Konec koncev je logično, da lahko, ravnatelj vrtca ima večjo plačo kot župan občine, katerekoli - ni logično; direktor zavoda - boljšo plačo kot župan občine, itd. To so anomalije, ki popolnoma "ne pijejo vode", da tako rečem malce po spodjeposavsko. Kar se tiče teh ostalih stvari sem jaz tudi že ministru Drobniču dal poslansko vprašanje, da se poskuša urediti na njegovem področju odpravnine v društvih, kjer je vzdržala večinski lastnik, o plačah, o sejninah, ki so enormne, ki so neprimerne, in to je tisto, česar bi se morala država tudi lotiti, te zgodbe. Jaz upam, da po sprejetju verjamem, da današnjega zakona in odloka, da bo vendar sledil res ta redosled tudi naprej ali se bo samo tukaj ustavilo. Bojim se, da če se bo tukaj ustavilo, na tej točki, potem seveda s tem nismo nič naredili. Vem pa, spoštovane kolegice in kolegi, da ko odločamo o sebi, o svoji usodi, nobenemu ni pri srcu, pritisniti tipko za to, da se ti plača zmanjša, tudi meni ne, ampak upam, da se bo ta slovenska zgodba, ta javni sektor in te anomalije, ki so se dogajale med plačami takšnih in drugačnih vodstvenih ljudi, vendarle počasi vodila na nek skupen imenovalec, da se bo vedelo, kdo je na vrhu, kdo je tam nižje, kdo je od spodaj. Če bo temu tako, potem ta odlok seveda sedi in ima svoj smisel. V kolikor ne, potem nismo nič naredili. O vlogi poslanca in o plači namenoma ne bom govoril, ker se mi zdi to v tem trenutku neprimerno. Želim si pa samo to, da bo morda tudi enkrat prišel očitno, tako vsaj nagovarja minister Virant, z zakonom o poslancih tudi v to hišo pa morda naredili neko evropsko primerjavo, kako imajo poslanci v Italiji, v Avstriji, na Madžarskem, itd., pa upam, da takrat bomo vendar tudi to zadeve enkrat poskušali voditi tako, da bo primerno. Dejstvo je, da tudi sam spoznavam mnoge poslance, ki so opravili mandat, enega, dva ali celo več, so tako ali drugače "odpisani" za svoje kariere, za svoje delo in so dobesedno postavljeni na rob ter družbe in za njega običajno nihče nič ne poskrbi. Tega se nihče ne vpraša v tej družbi, ali ta poslanec tudi velja po tistem, ko bomo končali mandat v naslednji ali mogoče še en ne vem, potem za njega kdo poskrbi - nihče, nihče. Si kontaminiran s stranko, s politiko in takega nobeden niti v gospodarstvu niti kjerkoli drugje seveda ne želi imeti. Tako da jaz upam, da bomo pa takrat morda v zakon o poslancih kakšno povedali, konkretno, ali je ta poslanec res nebodigatreba v tej družbi, ali je res tako nepomembna zadeva. Jaz mislim, da ravno nasprotno. Poslanec je bil izvoljen neposredno, vsak si je moral za mandat tako ali drugače dobiti zaupanje volivcev v svojem okolju. Zato je tudi ne nazadnje ta isti poslanec, ta isti parlament imenoval predsednika vlade, imenoval ministre in po ustavi gotovo ima svoje mesto, žal pa mislim, da danes počasi dobiva večjo moč izvršilna oblast kot pa zakonodajna. Hvala.
Hvala gospodu Jancu. Besedo ima gospod Germič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Torej, ko se danes razpravljamo pravzaprav povezano o obeh dokumentih, tako o spremembi zakona kot o odloku, je nekako rdeča nit, da je nekako potrebno dati vzgled in vzgled je treba dati tudi v odnosu ene veje do druge veje oblasti. Žal danes ugotavljam, da bi vlada želela vse prenašati na državni zbor v smislu tega, da bi morali kazati na to, da z nižjimi dohodki opravičujemo nekako zgled te družbe. Meni se vsekakor postavlja jasna slika, da samo s plačami v državnem zboru ni možno urejati ugleda te institucije. Seveda pa lahko to urejamo na način, da obravnavamo predloge, ki v državni zbor pridejo takšni, da med nami ne bo toliko prepirov, toliko trdih in težkih besed, kajti tisti, ki bi morali določene dogovore, pogovore narediti prej, jih ne naredijo, prenesejo na nas, ki moramo pravzaprav na očeh javnosti narediti vse tisto negativno delo, ki bi ga moral nekdo narediti prej. In v tem kontekstu se mi zdi s strani gospoda ministra zelo cinično rečeno, gospe in gospodje, pred vami so odločitve, vi boste odločili, vi boste slovenski javnosti povedali, da ne želite spremeniti tega plačnega sistema na način, kot ga je dobrohotno predlagala vlada. Kaj pa predlaga vlada? Vlada predlaga to, da se nikomur nič ne bo spremenilo, samo zelo ozki skupinici, ki naj bo vzgled. Ampak ta vzgled ima smisel samo za to, da se potem nekaj drugega spreminja. Zato je zelo težko razumeti, vsaj po naši pohorski logiki, da bomo nekomu vzgled, da se nekaj spremeni, tistemu se pa nikoli nič ne bo spremenilo. Torej, masa ostaja enaka, ta kapljica v morje, ki bo na tem prihranku, bo pa ta dober vzgled. Ali in na kakšen način ustvarjati ugled tega parlamenta - prav gotovo v odnosu med vlado in parlamentom s tem, da bomo tu obravnavali dobre predloge in da ne bodo diskusije takšne, kot jih lahko danes ocenjujemo kot favoriziranje ene skupine na račun druge skupine, da mi s stisnjenimi zobmi ne upamo uveljaviti tega svojega mnenja, ki ga imamo. Ko sem vstopal v volilni proces in bil izvoljen, sem se zavedal tudi vseh posledic, ki sledijo po izteku mandata. Seveda nisem dojel vsega, da si tako močno etiketiran, ko se vračaš, da zato, ker si politik, si najslabši; pa te ocenjujejo tudi tisti, ki ne vedo - mogoče, ko ga vprašaš za neko konkretno stvar, povej konkretno, za katero dejanje mi daš ta pečat, potem pravzaprav ostane brez besed. V tem kontekstu si želim, da bi vlada in parlament drug drugemu ustvarjala ugled; ugled - ne na demagogiji, ampak na skupni odgovornosti za to, da je tukaj izbir nekako tistih, ki imajo zaupanje volivk in volivcev vsake toliko časa. Nikakor se ne morem strinjati s to demagoško tezo, da poslanci s tem, ko postanete vzgled, vlada ta vzgled tudi na drugi strani ponuja. Gospod Virant, vi ste član vlade in bi na te zglede lahko že velikokrat vplivali s svojimi dejanji v vladi, prav gotovo pa osebno s svojimi ravnanji. Nikoli niste omenjali, recimo, kakšne so absolutne številke. O tem je govoril kolega Jelinčič, ki je postavljal poslance na neko mesto v tej družbi. Nikoli niste omenjali, recimo, tistega, kar vi kot državni sekretar prej, pa zdaj kot minister lahko počnete, kar nihče od poslancev ne more početi. In vi to počnete, vi počnete zato, glede na to, da ste se dali tudi habilitirati, habilitirati in pri čemer ste tudi dali vzgled temu, za kar jaz mislim, da v Sloveniji ne more biti vzgled habilitacij takšnim profesorjem na tem nivoju, kajti tukaj lahko govorimo, kot je bilo tudi danes že rečeno, o dobri in o slabih vzgledih. In seveda s tega vidika, ob tem, kar je bilo danes že rečeno, ob vseh teh anomalijah, ki jih tukaj prinašate in ne prinašate k temu, da ne bodo pravzaprav negativne selekcije, ki bodo uvrščale ljudi na kandidatne liste pri odločitvah, kdo želi v državni zbor, kajti nedavno sporočilo v medijih je bilo, da izobrazbena struktura nas, ki smo tukaj, pada. Jaz mislim, da je želeno, da med devetdesetimi imamo res tiste izbrane, ki bodo lahko z najrazličnejšimi izkušnjami, znanjem doprinesli k najboljšim odločitvam in spoštovanju tako vlada kot državnega zbora. Žal danes, gospod minister, v več nastopih niste recimo bili ravno vzor vedenja v odnosu do državnega zbora. Na podlagi vseh teh danes iznešenih dejstev seveda ne bom podprl tega odloka. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Anderlič.
To je ena od tistih stvari, ki je v navadi tej vladi ali pa je kar pravilo, da je potrebno vreči javnosti kost zato, da se ukvarja z nepomembnimi stvarmi, ona pa vlada, razporeja ljudi, nekaterim določa plače, drugim jim jemlje, kot jim je to ljubo. Drugače seveda ne bi bilo mogoče razumeti naslovov v časopisih danes: Poslanci o plačah, v sodstvu pa vre. Torej zaradi poslancev vre. Ne. Zaradi predlogov vlade. Danes smo slišali, poslanci v koaliciji so imeli močno voljo, da bi spremenili nekatere stvari - niste jim dopustili. Dopustili ste jim, da so osem ljudi od tisočev, ki so tukaj v odloku, za en plačilni razred dvignili z 61 na 62 in enega odpravili, torej pomeni, da so za sedem ljudi za en razred, to je približno 0,5% pri plači, spremenili s predlogom amandmaja, amandmaja, ki so ga vsi podpisali. Pri vseh ostalih stvareh ste jih očitno tudi zavedli, ste jih očitno tudi zavedli. Gospod Janc govori tukaj o vrtcih, o ravnateljicah, o županih. Ja ubogi župani, ki so poslanci, pa še tretjino županske plače dobijo zraven, so res ubogi. In zdaj seveda na zvišani osnovni - zelo prefinjeno, tako kot tam pri tožilcih, pri nekaterih drugih in tako naprej, o čemer so že drugi govorili. Govorim o občini Sevnica. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Govorim o občini Sevnica. Govorim o občini Sevnica. In seveda, ko vi govorite o tem, da poslanci odločamo, pustite vsem, da povedo tisto, kar govorijo tam na hodnikih, kar si zares želijo, pa naj naredijo tako, kot je. Bog ne daj, da boste jutri tudi to naredili, kar ste baje napovedali, da boste tudi zakon o poslancih vi naredili. Ni parlamenta na svetu demokratičnega, kjer bi vlada - baje ste včeraj na televiziji to napovedali -, da bi vlada prinesla zakon o poslancih. Tudi pred 13 leti, ko je bila še gnila skupščina na odhodu, je zakon o poslancih bil spisan v državnem zboru oziroma v teh prostorih, zato, ker je to bila zamisel, da bodo tri različne in samostojne veje oblasti v tej državi in ena od teh je tudi državni zbor. Sedaj po novem očitno in po vaših napovedih to ne bo in ne sme biti. Kako razložiti to, da govorite, da se bo masa plač za funkcionarje znižala in se bodo znižale s tem tudi plače, za funkcionarje pa ne in vsi bomo delili isto usodo? Jaz sem jo pripravljen deliti in vseskozi za to navijam. Izpogajajte se, pogajajte se, in ko boste na koncu pogajanj prišli do rezultata, pridite sem, tako kot se to tudi dela, to je izpogajano med socialnimi partnerji, sindikati javnih uslužbencev, državni zbor naj to na teh osnovah uskladi. To bi bilo prav. Ne pa obratno. Sedaj celo trdim in sem v to prepričan, da na nivoju funkcionarskih in nekaterih plač, ki se urejajo tukaj, ni bilo nobenih anomalij. V tem odloku ni nobenega govora o tistih direktorjih, ki jih navajajo razni poslanci tukaj, ni nobenega govora o vrtcih, ni nobenega govora o ne vem čem. Trdim, da že desetletje so najbolje urejene plače funkcionarjev, torej v državnem zboru poslancev. Pojdite pogledati plačilne liste in boste videli, da nikjer nobenega odstopanja, v tolar točno - ja. Tisti, ki ste od vsega začetka tukaj, veste, o čem govorim. In ker teh anomalij ni bilo, ni upravičeno in je krivično, da zaradi tega, da se boste lažje pogajali s sindikati, kažete, kako boste naredili vzor pri poslancih in boste znižali plače, njim boste pa pustili na isti osnovi. Anomalij v državnem zboru ni bilo. Nobeden se ni po svoje obračunaval, ampak na osnovi zakona in do tolarja, še celo vsak mesec v različnih časopisih se objavlja najmanj deset najvišjih plač. Za nobeno drugo vejo oblasti, za nobeno javno podjetje, za noben vrtec, če hočete, za nobeno občino tega ni, kot je za državni zbor. Vi pa tukaj govorite seveda, da gre za anomalije, da gre za ne vem kaj in da je treba pokazati s prstom na poslance, ker oni to delajo. Nikjer ne piše, da to vlada tukaj zagovarja in da, kot je bilo rečeno, ne pusti poslancem - to sem slišal od koalicijskih poslancev - ne pusti, da bi karkoli spremenili oziroma se ni pripravljeno usklajevati, tako kot piše v koalicijski pogodbi. To je dejstvo. Jaz ne morem drugače kot poslušati, gledati, brati in ugotoviti. Ampak ne dovolim pa sam sebi, da ne bi odgovoril na očitek, na podlo insinuacijo, da gre za to, da so anomalije pri funkcionarskih plačah, kamor sodi tudi državni zbor, in zato je treba znižati poslancem plačo, da bi lahko potem izsiljevali javne uslužbence, ki pa po vaše se ne bo nič zgodilo. Bo se zgodilo. Po istem principu kot pri odloku o plačah funkcionarskih, o razvrstitvi. Tisti, ki bodo blizu, všečni, je bilo že rečeno, bodo šli gor, tisti ki pa ne - tudi poslanci so se tega navadili. Očitno ste jim to dobro zabičali v glavo. Je rekel poslanec pri prejšnji točki, dobesedno, tisti ki bodo pridni, prijazni, tisti bodo dobili več, bodo stimulirani. Tisti, ki pa ne, pa [[...]]Hvala lepa.
Hvala. K besedi se je javil gospod minister. Izvolite.
Hvala lepa. Resnično ne bi želel, da bi katerakoli z moje strani izrečena beseda danes izzvenela kot nespoštovanje do državnega zbora ali do izvoljenih predstavnikov ljudstva. Zato moram posebej poudariti še enkrat, da zakon predvideva, da državni zbor z odlokom uvrsti funkcionarje oziroma nosilce javnih funkcij ali funkcije same, če hočete, v plačne razrede, da je bila ta odločitev sprejeta v parlamentu leta 2002 in da je vlada dolžna to storiti. Lahko bi seveda zakon spreminjali, lahko bi rušili koncept enotnosti plačnega sistema, ampak se z njim strinjamo. Bil je postavljen v prejšnjem mandatu, prejšnja koalicija ga je postavila, ampak ta princip je dober in mi sedaj izvajamo ta zakon. In vlada mora pripraviti predlog odloka o uvrstitvi funkcij v plačne razrede in ga pripeljati v državni zbor. Vlada to mora storiti, odločitev je pa seveda na državnem zboru. O masi sredstev za plače v javnem sektorju se je že razpravljalo danes, gospod Anderlič, še enkrat poudarjam, masa za plače v funkcionarskem segmentu se bo znižala ob predpostavki, da je sprejet zakon in odlok, kar pa ne pomeni, da se bodo zniževale plače javnih uslužbencev. Še enkrat bom pojasnil, plača povprečnega javnega uslužbenca je danes sestavljena iz približno 60% osnovne plače in 40% dodatkov. In dodatek za delovno dobo gre zgolj na osnovo, kar pomeni, da za javnega uslužbenca danes dodatek za delovno dobo "de facto" pomeni 0,3. Za vas, za mene in za druge funkcionarje, pa 0,5 pomeni dejansko 0,5 na celotno plačo. In če mi želimo v novem sistemu, ki temelji na enotnosti in na tem, da osnovna plača ovrednoti delovno mesto v celoti, ohraniti in ne zviševati mase sredstev za plače, potem seveda ne moremo ohraniti dodatka za delovno dobo 0,5%. Tega se je zavedala že prejšnja vlada in tudi sama sprejela pogajalsko izhodišče 0,3. Kar se tiče direktorjev, naj vas spomnim te anomalije, ki jih omenjate, so bile deloma, vsaj deloma že odpravljene z interventnim zakonom, ki je začel veljati 1.7. lansko leto, uredba o plačah direktorjev v javnem sektorju pa stopi v uporabo s 1.3. In od takrat naprej lahko rečemo, da ob spoštovanju predpisa do teh anomalij ne bo moglo prihajati. Smo pa tudi že v minulih mesecih analizirali oziroma zbrali podatke o direktorskih plačah v javnem sektorju. In tam, kjer smo ugotovili, da nekaj striže, da se nekaj ne ujema, pozvali resorje k pojasnilom in ugotovili neke nepravilnosti. In tam, v teh segmentih, so bile že predložene zahteve za vračilo preveč izplačanih plač. To je bilo tudi javno objavljeno. Kategorije poslancev, odlok seveda ne govori o poslancu ena, dva, tri in tako naprej, pač pa določa poslanske plače v razponu, glede na funkcijo, ki jo posamezen poslanec opravlja v državnem zboru. Kategorije obstajajo že danes, izražajo se še v funkcijskih dodatkih, v novem sistemu se izražajo v različnih plačnih razredih. Tako se tu nič ne spreminja, razen tistega, kar je gospod Anderlič pravilno ugotovil, da se število teh razredov zmanjšuje za ena.
Hvala. K repliki na izvajanje gospoda Anderliča se je javil gospod Janc. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz kolegu Anderliču predlagam, da jeseni bodo lokalne volitve, da poskuša kandidirati za župana ene občine, poskuša te volitve dobiti in bo dobil tisti dodatek zagotovo zraven tudi on. Ne nazadnje, če seštejem jaz moj dodatek pa poslansko plačo, še vedno ne dohajam plače poslanca gospoda Anderliča, pa delam vsak dan najmanj 12 ur na dan, tudi v soboto in verjetno je to neka težnja enega in drugega. Bi bilo pa prav, da bi povedal še to, da je bila v času vladavine LDS županska funkcija izjemno, izjemno zapostavljena. Hvala bogu, da majhni župani v majhnih občinah bodo dobili zdaj neko povračilo za tisto, kar so bili v preteklosti podcenjevani. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Pavliha. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovani gospod minister s sodelavcem, drage kolegice in kolegi! Svoje kratko izvajanje bi morda lahko naslovil z besedami, ki sem jih danes prebral v časopisu: Poslanci o plačah, v sodstvu pa vre. Sam odloka ne bom podprl zaradi številnih razlogov, ki so bili danes predstavljeni, ampak osredotočil bi se pa na tisto področje, ki ga morda najbolj poznam. To pa je pravosodje oziroma sodstvo. Očitno so sodniki zadnje čase dežurni krivci za vse, za pravosodne zaostanke, za tako imenovano nepravno državo, tako javnost kot politika jih ponižuje, jih zaničuje, jih kritizira, hkrati pa računa, da bo z nekim čudežnim programom Lokenda situacija jutri boljša. Že, že in seveda z vso pohvalo in ministru Šturmu in vsem ostalim, ki se s tem ukvarjajo, ampak brez ustrezne motivacije verjetno tudi ta čudežni program ne bo prinesel nobenih čudežev. Odgovorite mi na to vprašanje, kako lahko nekdo, ki štiri ali pet let študira, prebere na tisoče strani, opravi približno 70, 80 izpitov, potem zopet porabi dve, tri leta, da dočaka, da pride na vrsto za pravosodni izpit, pa zopet nekaj let čaka kot strokovni sodelavec, da ga morda izvolijo za sodnika, kako lahko motivirano opravlja svoje delo, saj bo imel po tem odloku plačo, kot jo ima na primer najnižji plačani župan, ki opravlja funkcijo v najmanjši občini manjši od 2000 prebivalcev? Treba je opozoriti, da je ena bistvena razlika med predstavniki izvršilne oblasti ali pa ne nazadnje tudi zakonodajne in sodne. Sodniki namreč so po 133. členu ustave izjemno omejeni pri opravljanju katerekoli druge dejavnosti, tako imenovana nezdružljivost sodniške funkcije z ostalimi. Tu in tam kakšen lahko kaj odpredava, to je pa tudi to, ne sme imeti podjetja, ne sme imeti ne vem kakšne drugačne popoldanske obrti ali dejavnosti; skratka, bolj ali manj prinese domov, če govorimo o plači, tisto, kar dobri konec meseca. Zato se ne gre čuditi, da ravno na okrajnih sodiščih mladi ljudje, če sploh že pridejo do okrajnega sodnika, zdržijo kakšno leto, dve, potem gredo pa raje v advokaturo, med notarje, v gospodarstvo, zaradi mene tudi v politiko ali pa na univerzo; skratka, povsod tja, kjer so plače bistveno boljše. Zato sam osebno mislim, da razmerja niso dobra. Prvič, če primerjamo okrajnega sodnika z županom ali pa z drugimi funkcionarji - moj predlog bi bil, da so, na primer, plačni razredi, začenši s faktorjem 45 za okrajnega sodnika, pa potem za okrožnega 48, za okrožnega kazenskega sodnika 49 in za višjega sodnika 51. Tu pravzaprav samo citiram sodni svet, slovensko sodniško društvo, predsednika vrhovnega sodišča, gospoda Testena, in, skratka, vso stroko. Prav tako bi na ta način z boljšimi razmerji preprečili ali pa vsaj zmanjšali fluktuacijo sodniškega poklica. Namreč, odliv sodnikov v druge poklice je zastrašujoč in še poudarja to protislovje: na eni strani moramo zmanjšati sodne zaostanke, na drugi strani bo pa vedno manj dobrega kadra. Seveda, o pojavu feminizacije si pa niti ne upam govoriti kot liberalec. Pa vendar, tudi stroka očitno opozarja na ta problem. Prav tako ne moremo sodnikov izenačevati z državnimi pravobranilci ali pa, na primer, s tožilci. To so stranke v postopku, sodnik je pa tista oseba, ki mora z vso odgovornostjo sprejeti odločitev. In če zaključim še s podpredsedniki in predsedniki sodišč. Prav tako stroka opozarja, da so neupravičeno favorizirani. Ne nazadnje so eni enaki od enakih. In zopet prihajamo do protislovja. Minister Virant je dejal na seji parlamentarnega odbora, da naj imajo boljšo nagrado, večjo plačo zaradi tega, ker morajo pridobivati vlogo menedžerjev. Je tako? Minister Šturm pa ravno zaradi tega ni imenoval gospoda Zalarja, češ da se je preveč ukvarjal z menedžmentom in premalo s sodstvom. Dobro bi bilo, da bi se tudi ministrstva in izvršna oblast glede tega zedinila. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Cvikl. Izvolite.
Danes smo že zelo veliko o tem govorili, tako da bo moja razprava zelo kratka, eno samo vprašanje. Prejšnja vlada je ministre postavila v 61. razred, ta vlada nekatere ministre postavlja v 64. Zakaj?
Hvala. Besedo ima gospod Džuban.
Hvala lepa. Čas me močno omejuje. Kaj lahko še rečem? Da odloka ne bom podprl. Da pri tem, kar danes tu poslušam, lahko ugotavljam, da vsa ta leta nazaj tisti kolegi poslanci, ki so zganjali cirkus in demagogijo okrog privilegijev funkcionarjev in poslancev, praviloma niso bili izvoljeni na naslednjih volitvah. Jaz odloka ne bom podprl tudi zaradi tega - ne zaradi tega, ker je, recimo, tudi v povezavi s prejšnjim delom zakona o zniževanju dodatka na delovno dobo. Zaradi mene, čeprav sem med starejšimi, je dodatek lahko nič, briga me. Pa tudi to, kar se bo zgodilo po tem odloku, tudi če bo bruto znižanje, ne 40, 140 - nič mi ne morete. Zaradi tega jaz ne bom prizadet in bom preživel še ta mandat. Ampak to, kar se dela, ni pošteno. In te zgodbe, ki so pri nas prisotne - včeraj smo brali v časopisu, da bi se nekateri dali v mučilnici nategovati za poslanske plače. Pa lepo vas prosim, kakšno klimo ustvarjamo! Tudi početje v tej hiši, predvsem v koaliciji. Iz prejšnjega obdobja smo imela kolega, ki je vložil zakon o zmanjšanju vseh privilegijev. Pred pol leta je pred kamerami, ker tudi ni bil izvoljen, pred kamerami je rekel, da bi bil nor, če ne bi izkoristil vse bonitete, ki so mu dane po zakonih, ki jih imajo poslanci. Drugi kolega iz iste politične stranke je tam za vrati Presečniku rekel: "Izglasujte ta zakon o naših privilegijih, jaz ne morem, ker me bodo ubili moji." To so zgodbe, ki so tudi tokrat prisotne [[...]] [[Glas iz dvorane.]] [[...]]Ja, res je, Jakob, se spomniš ne. [[...]] [[Glas iz dvorane.]] [[...]]Tebi je rekel. Saj vemo, kdo je rekel. Skratka, zgodbe so, ki peljejo k temu, ko je - sedaj bom zaključil - gospod Oman je rekel: "Ukinimo ta parlament, izvolimo si ljubljenega vodjo." Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Toliko je že bilo danes rečeno; jaz sem že prej v mnenju poslanske skupine nekatere stvari nakazal, rad bi pa malo iz diskusije danes, ki je bilo marsikaj rečeno, tudi o lomljenju rok itn. Moram reči, da že vseskozi zagotavljam, tudi na koalicijskih usklajevanjih sem zagovarjal načelo, da je potrebno v skladu z zakonom, ki je bil sprejet leta 2002 in ki je nakazal to, da je potrebno te stvari urediti, sem zagovarjal, da se te stvari uredijo in to tako, da bodo primerljive, da bodo vidne tudi posamezne relacije, posamezne razlike. Zagotavljam in prepričan sem, da so sedanje rešitve, ki so, ki jih rešujejo posamezni področni zakoni, da imamo zaradi tega takšno stanje, ker stvari niso primerljive. Mnogo diskusij je danes diskusija na obstoječi sistem - ne toliko na novi sistem, na obstoječi sistem, kjer so razlike ogromne, kjer tam kroži neka tabela o dejanskih plačah, kjer so - to, kar je eden od poslancev prej govoril -, na katerem mestu je kdo. To je iz te stare obstoječe tabele. In zato je potrebno zadevo urediti. Jaz sem prepričan - že prej, v mnenju poslanske skupine sem rekel, da bo možno čez nekaj časa, upam da, da bo možno, ko se bo pokazalo, da so nekateri odnosi nepravilni, da bo možno tudi popraviti, ampak dejstvo je, da je ta tabela vsaj pregledna, če ne drugega. Tudi moj kolega Janc je prej rekel, da bi bolj pričakoval, da bi z zakonom o poslancih zadevo razrešili. Jaz imam že neke prakse tudi iz nekaj let nazaj, kolega Džuban jih je omenil, jaz bom zadnji za to, da se sploh odpira pa da se sploh kaj ureja na novo, z novim zakonom o poslancih. Ker toliko demagogije, ki jo je pa tam potem in ki jo je bilo leta, 1998 ali 1999, torej več jih pa že skoraj ne more biti. Zato sem kar izrazito proti, da sploh poskušamo kaj. Tem bo šele diskusije, takšne, ki je danes, pa še petkrat slabše. Torej, ne glede na, tudi na neke diskusije, s katerimi se posamezniki ne strinjajo s tem, ponovno poudarim, rešujemo tudi lokalno oblast, rešujemo župane, predvsem župane manjših občin. Mislim, da je zdaj sedanje stanje nevzdržno. Čeprav jih ne rešujemo takoj, delno ja, delno pa šele čez nekaj let - mislim, da bo zadeva vsaj delno urejena. Zato bom jaz seveda ta odlok v končni fazi pri glasovanju podprl. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Kumer. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz se seveda ne ustrašim groženj, tako kot je bilo pri zakonu, ko je minister rekel, da bo naštel devet razlogov, zakaj bi se naj dodatek na delovno dobo znižal z 0,5 na 0,3, pa je povedal sedem groženj, pa dva razloga. In bom seveda še naprej zagovarjal ta parlament in ne poslance in njihove plače, ampak predvsem status napram zakonodajni veji oblasti oziroma vladi in mu skušam zdaj tudi ene stvari konkretno zastaviti, vprašanje in upam, da mi bo minister odgovoril. Najbolj pravno korektno bi bilo, če je osnovni razlog glede dodatka na delovno dobo, da imamo funkcionarji, poslanci zajete vse dodatke, da se seveda po istem principu, po isti logiki, ki velja za ostale javne uslužbence, to naredi tudi za nas. Se pravi od osnovne plače se 0,5 in potem naj bi ta razlika po vaši razlagi in vaši logiki nastala. To bi bilo pravno najbolj korektno. To, kar je bilo že desetkrat danes tole povedano. Drugo, nismo tako, vsaj jaz nisem tako naiven, ko govorim, da so državni sekretarji uvrščeni pred več kot 80 poslancev, v plačilne razrede 61, 62. Pri tem bi vas opozoril, da osnovna plača državnih sekretarjev, ni ta, ki zdaj ga odraža ta plačilni razred, ampak da je tukaj 100% stimulacija, ki so jo dobivali vsi državni sekretarji po vrsti. To smo imeli priložnost in možnost prebrati tudi v sredstvih javnega obveščanja. Se pravi, da je bila njihova plača sestavljena iz teh dveh delov. Sedaj je osnovna plača plus 100% stimulacija ta plačilni razred, ki je tukaj. In še enkrat sprašujem, zakaj se nekateri državni sekretarji ne pojavijo v plačilnem razredu 56, 55, 57, 58. Če se lahko poslanci, 90 poslancev se razvrsti od razreda 54 do razreda 65. 11 plačilnih razredov je vmes. Tukaj me ne boste prepričali, da je to logika, ki je seveda v to vkomponirana z nekim razumom. Še naprej. Vi ste mi na poslansko vprašanje v ponedeljek odgovorili, ko sem vam zastavil vprašanje v zvezi s tistim, kar ste prej govorili - članstvo državnih uradnikov, v nekaterih primerih tudi funkcionarjev v nadzornih organih, organih upravljanja, oseb javnega sektorja. To ni nekaj nelogičnega, ampak je logično in tudi običajno, saj vlada v teh institucijah, v teh pravnih osebah izvaja ustanoviteljske pravice in nadzor. Če izpeljem ta vaš odgovor, potem bi logično bilo, pa čeprav gre za prehodno obdobje, dokler vi v vladi ne uredite glede sejnin in nagrad, da je seveda ta logičnost vkomponirana v nagrajevanje oziroma plače državnih sekretarjev, uradnikov in tako dalje. Ker teh ni tako malo, naj vam jih naštejem. Vi ste mi jih našteli. Gre za pet ministrov - pa pustimo, da še drugi opravljajo nekaj, tu smo govorili samo o javnih skladih - gre za 9 državnih sekretarjev, gre za 8 generalnih direktorjev, gre za ene predvsem v vladi, gre za 16 predstojnikov organov in gre za 17 generalnih direktorjev direktoratov. Se pravi, že prej sem povedal, gre za 46 ljudi. In ko govorite danes že 7 ur v tem državnem zboru o zgledu, ki ga naj damo mi poslanci, ki bomo danes to sprejeli, bi bilo seveda zdaj, pa jaz bom uporabil to besedo, logično, da vlada da zgled in da te stvari, o katerih sem govoril uredi in potem pride z odlokom o razvrščanju funkcionarjev, tudi državnih sekretarjev in tudi ministrov. In na koncu še nekaj. Vam odkrito povem, da teh stvari ne govorim zaradi svoje lastne plače, ki jo tukaj imam. Ne govorim. Čeprav sem siv, imam ta dodatek že visok. Bom malo v "hecu" rekel, ker računam, ko bo ukinjena Kosova komisija, da me bo koalicija postavila za predsednika velike antikorupcijske komisije in bom dobil funkcijski dodatek, ne vem, 20% in se lahko zgodi, da bom imel višjo plačo, kot jo imam zdaj. Na to po tihem moram imeti upanje, tudi računam. Preden bi zaključil bi samo predlagatelju, vladi in ministru, v prispodobi povedal, da se videti na kakšnem filmskem kadru ali pa kakem TV kadru, ko orel zleti proti nebu. Parkrat naredi še nekaj korakov na tleh preden zleti proti nebu. In jaz vam predlagam, da še naredite kakšen korak na tleh, preden s tem odlokom zletimo v nebesa.
Hvala. Besedo ima gospod Sušnik. [[Ne želi.]] Gospod Virant, želite še kaj glede splošne razprave, ker potem bomo prešli na amandma. Izvolite.
Hvala lepa. Ta zgodba o plačah državnih sekretarjev je bila dejansko obravnavana tudi v medijih. Mislim, da so Finance o tem poročale. Zgodba s plačami državnih sekretarjev je bila taka, da so se njihove plače že od leta 1994 ali pa vsaj leta 1996 naprej določale na ta način, da je znaten del plače zajemala delovna uspešnost, ki de facto to ni bila. Namreč, če bi izhajali samo iz količnika, ki je bil limitiran oziroma določen z zakonom, potem bi državni sekretar prišel tam nekje, recimo, v ministrstvu, ki šteje 300 ljudi, na 130 do 140 mesto po svoji plačil in to bi bila seveda velika anomalija. Tega "flikanja", nenavadnega "flikanja" si nismo izmislili mi, ampak je to praksa, ki je tekla že od prej. Nikoli pa nihče ni dvomil o tem, da je sama uvrstitev oziroma sama določitev te plače primerna. To je bila dejansko delovna uspešnost, ki to ni bila, ampak stalen fiksen del plače, kar je bilo običajno tudi pri večini direktorjev javnih zavodov. To je treba poudariti, večina direktorjev javnih zavodov je konstantno prejemala določen fiksen del delovne uspešnosti. To je bila anomalija, ampak jaz bi rekel, da bolj tehnična, administrativna anomalija. Pri državnih sekretarjih je treba upoštevati tudi to, da je njihova vloga danes v novem sistemu, po novi zakonodaji precej drugačna kot po prejšnji. Po prejšnji zakonodaji so bili ali smo bili državni sekretarji vodje direktoratov, bilo nas je prek 50 in je bilo to nekaj popolnoma drugega kot današnji državni sekretar, ki pa je drugi človek ministrstva, je tako rekoč mali minister, če lahko tako rečem. Takšna je njegova vloga na ministrstvu. Tako da mislim, da je status, da je plačni razred državnih sekretarjev ustrezen. Celo bi lahko rekli, da se razmerje v primerjavi s poslanci nekoliko poslabšuje v njihovo škodo, za en plačni razred. Mislim, da je treba nekaj besed reči tudi o problemu pravosodja, o problemu sodstva. Položaj sodstva z novim odlokom v kombinaciji z zakonom o sodniški službi - bili smo posebej pozorni na to, da na te predpise gledamo kot na celoto, da se nam ne zgodi, da bi se nam sistem raztreščil že na samem začetku -, položaj sodne veje oblasti po novem bo ugodnejši kot doslej. Sodna veja oblasti pridobiva. Treba je namreč povedati, da so okrajni sodniki uvrščeni v ciljnem stanju, se pravi, na koncu leta 2009, za dva plačna razreda višje. Roko na srce, en plačni razred kompenzira izgubo na delovni dobi, drugi plačni razred kompenzira izgubo zaradi polovične eskalacije, ki jo vsako leto vplačujemo v sklad za odpravo nesorazmerij, približno, če bo to 1%. Se pravi, na tem segmentu ostaja nivo njihovih osnovnih plač nespremenjen. Toda v zakonu o sodniški službi dobivajo sodniki - in v zakonu o tožilstvu tudi tožilci - možnost nagrajevanja po delovni uspešnosti. To pa je novost. Zato pravim, da sodna veja oblasti pridobiva - z zaključkom obdobja usklajevanja, torej, ko bomo v celoti prišli na nov sistem, bodo imeli osnovne plače na približno enakem nivoju, zraven pa še možnost stimulacije, v višini na individualni ravni do dveh letnih plač, to se pravi, približno to pomeni ena šestina, nekaj več kot 16%, kar lahko pomeni štiri plačne razrede dejansko za najboljšega sodnika. Res pa je, da sodniško društvo in sodniki vsaj zaenkrat nasprotujejo plačevanju po delovni uspešnosti. Torej zagovarjajo obstoječi sistem uravnilovke. Vlada pa ocenjuje - o tem bo posebej govoril minister Šturm -, da mora na sodiščih veljati enako kot v katerikoli organizaciji, da je treba uspešnejše bolje nagraditi od tistih, ki so manj uspešni, ki so povprečni ali pa podpovprečni. Tako da za sodno vejo oblasti je nov sistem nedvomno določen; res pa je, da ne za vse sodnike, ampak samo za tiste, ki so boljši, ki so nadpovprečni. In za predsednike sodišč se je prav tako sodniško društvo postavilo na stališče, da jih ne smemo preveč nagrajevati, da so predsedniki sodišč samo prvi med enakimi. No, vidite, tu gre pa za razliko v konceptu. Koncept, ki ga zasleduje vlada skozi odlok in zakon o sodniški službi, je seveda ta, da je v sodni veji oblasti prav tako kot v upravi ali v zdravstvu ali pa tudi v gospodarstvu, če hočete, menedžment izjemno pomemben. In da predsednik sodišča ne more biti samo prvi med enakimi, ampak da je predsednik sodišča šef, pa če se to še tako heretično sliši za sodno vejo oblasti - da je predsednik sodišča šef sodnikov in sodnega osebja, ki delajo na nekem sodišču, in da tudi odgovarja za organizacijo, ki jo vodi. Mislim, da je prav, da sem nekaj več pozornosti posvetil tej sodni veji oblasti, ker je bilo zelo veliko pripomb, ugovorov tudi na seji matičnega delovnega telesa in tudi v razpravi kolege Pavlihe je bilo to zaznati.
Hvala. Prehajamo na razpravo o vloženem amandmaju, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 1. februarja 2006. V razpravo dajem 7. člen ter amandma poslanske skupine SDS, NSi, SLS in DeSUS. Kdo želi razpravljati? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 13. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19.05. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DRŽAVNEM PRAVOBRANILSTVU. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada Republika Slovenije. Besedo dajem predstavniku odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, ki je kot matično delovno telo obravnavalo predlagani zakon. Prosim predsednico odbora gospo Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala, predsednik. Lep pozdrav kolegicam in kolegom! Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na prvem nadaljevanju 14. nujne seje obravnaval kot matično delovno telo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem pravobranilstvu. Na sami seji je predstavnik predlagatelja v kratki dopolnilni obrazložitvi poudaril, da je temeljni razlog za noveliranje zakona o državnem pravobranilstvu celovita reforma na področju plač državnih pravobranilcev oziroma sistemsko enaka ureditev njihovih plač v skladu z odlokom o plačah funkcionarjev in zakonom o sistemu plač v javnem sektorju. Poleg tega je potrebna sprememba veljavnega zakona tudi v delu, ki je vsebinsko povezan z drugimi zakoni. Nadalje se dopolnjuje ureditev izključne pristojnosti državnega pravobranilstva na sedežu, ostale predlagane spremembe in dopolnitve zakona pa so takšne narave, da organu omogočajo učinkovitejšo in preglednejšo organizacijo dela, ter sočasno odpravljajo doslej neustrezne opredelitve oziroma ureditve. Predlagatelj je preučil pripombe iz mnenja zakonodajno-pravne službe ter na tej podlagi pripravil tudi predloge za amandmaje odbora, ki jih je odbor sprejel. Predstavnica zakonodajno-pravne službe pa je ob predstavitvi mnenja službe še poudarila, da je predlagatelj upošteval pripombe, ki izhajajo iz njihovega mnenja. Izhajajoč iz mnenja je izpostavila le določbo 3. člena, ki predvideva rešitev, da državno pravobranilstvo zastopa državo, njene organe in upravne organizacije v sestavi, ki so pravne osebe pred sodišči in upravnimi organi v skladu z usmeritvami in usmeritvenimi navodili zastopanih subjektov. Predstavnik ministrstva za pravosodje je na izražene pripombe podal ustrezna pojasnila in odgovore. Predstavnica državnega pravobranilstva je poudarila, da so spremembe in dopolnitve predloga zakona posledica uskladitve z reformno plačnega sistema v javnem sektorju, preostale spremembe pa so namenjene predvsem in zagotovitvi ustreznejše in učinkovite organiziranosti dela znotraj državnega pravobranilstva in pa tudi zagotovitvi ustreznejšega razporejanja zadev med funkcionarje. K predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, kot rečeno pa je odbor sprejel nekaj svojih amandmajev in ob koncu sprejel tudi vse člene zakone skupaj. Hvala lepa.
Hvala, predsednici odbora, gospe Mojci Kucler Dolinar. Gospod Cvikl, izvolite.
V samem pregledu dela seveda je tukaj zapisano, da naj bi bila dodatna obrazložitev vlade. Zato predlagam, da jim pač to omogočimo. Razumem pa, da zaradi predčasnega končanja prejšnje točke gospodje še niso bili tukaj.
Slišali ste proceduralni predlog. Ali kdo nasprotuje, da predstavnik vlade predstavi stališče? [[Ne.]] Izvolite.
Lepo pozdravljeni. Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! S predlogom zakona se na prvem mestu v skladu z veljavnim zakonom o sistemu plač v javnem sektorju ureja plačni sistem in sistem imenovanja ter napredovanja državnih pravobranilcev. Na podlagi predlaganega zakona ima državni pravobranilec oziroma pomočnik pravico do osnovne plače, ki je določena s plačnim razredom, v katerega je uvrščena njegova funkcija na podlagi odloka, pravica do dodatkov, in sicer, poleg položajnega dodatka in dodatka za delovno dobo, ki so glede na dosedanjo ureditev prilagojeni ureditvi v zakonu o sistemu plač v javnem sektorju, bodo imeli pravobranilci še pravico do naslednjih dodatkov: za mentorstvo, za specializacijo, za doktorat, magisterij, za dvojezičnost, za posebne obremenitve, za delo v manj ugodnih delovnih pogojih in za delo v manj ugodnem delovnem času - vse pod pogoji, določenimi skladno z zakonom o sistemu plač v javnem sektorju. Skladno s predlogom bodo imeli pravobranilci tudi pravico do dela plače za delovno uspešnost in pravico do dela plače za dodatno delovno uspešnost, kar se ureja na novo v skladu z zakonom po sistemu plač v javnem sektorju. Na novo je urejeno tudi to, da bo lahko generalni državni pravobranilec na podlagi dogovora z državnim pravobranilcem oziroma pomočnikom državnega pravobranilca odločil o povečanem obsegu dela oziroma nadpovprečni delovni obremenitvi in o plačilu za povečan obseg dela. V skladu s predlogom bo vlada določila pogoje, merila in obseg plačila za takšen povečan obseg dela. Opisana ureditev je primerljiva tudi s predlagano ureditvijo glede sodnikov in državnih tožilcev. Kljub podobnostim s sodniki in državnimi tožilci glede na področje dela, ki ga opravljajo državni pravobranilci, pa je njihov položaj že v sami osnovi različen od položaja sodnikov in državnih tožilcev. Mandat državnih pravobranilcev je omejen na obdobje 8 let z možnostjo ponovnega imenovanja. Glede na to, je položaj državnih pravobranilcev, ki je predlagan s tem predlogom zakona, nekoliko drugačen od predlagane ureditve položaja s sodnikom in državnih tožilcev, in sicer v delu, ki se nanaša na napredovanje. S predlogom zakona se izpostavlja le napredovanje v plačnih razredih, kot so predvideni v predlogu odloka o plačah funkcionarjev. Pomočnik državnega pravobranilca lahko napreduje za 9 plačnih razredov, državni pravobranilec pa za 6 plačnih razredov, kar je primerljivo napredovanju okrajnih in okrožnih sodnikov oziroma višjih sodnikov. Generalni državni pravobranilec tako kot vrhovni sodnik v plačnih razredih ne napreduje. Nadalje se s predlogom zakona besedilo veljavnega zakona usklajuje z drugimi zakoni, ki so bili sprejeti po njegovi uveljavitvi leta 1997, prav tako pa se s predlogom zakona odpravljajo pomanjkljivosti in nejasnosti obstoječega zakonskega besedila glede krajevne in stvarne pristojnosti zunanjih oddelkov. Ostale spremembe pa so take narave, da organom omogočajo učinkovitejšo in preglednejšo organizacijo dela. Hvala.
Hvala gospodu Maroltu, državnemu sekretarju v ministrstvu za pravosodje. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Barbara Žgajner Tavš bo predstavila stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, cenjeni kolegi, spoštovani predstavniki ministrstva! Danes smo v tem parlamentu že slišali, da so spremembe in dopolnitve predloga zakona posledica uskladitve z reformo plačnega sistema v javnem sektorju. Po drugi strani pa so spremembe namenjene tudi zagotovitvi ustreznejše in učinkovitejše organiziranosti dela znotraj državnega pravobranilstva, vključno z ustreznejšo razporeditvijo zadev med funkcionarje. Izpostavlja se vprašanje, ali ne pomenijo določbe o plačnem sistemu državnih pravobranilcev rušenje doslednosti in enotnosti, ki naj bi jo imel tako imenovani Virantov plačilni sistem funkcionarjev in javnih uslužbencev. Predlog zakona namreč ureja izjeme enotne ureditve plač funkcionarjev. Tako bodo državni pravobranilci lahko prejeli dodatke, ki jih sicer funkcionarji ne morejo prejemati. Državni pravobranilci potem takem pridobivajo poseben status znotraj funkcionarjev. Ali in kje je zagotovilo za jasno postavljeno zgornjo mejo njihovih plač? Zakonodajno-pravna služba državnega zbora je podala kar nekaj, skoraj na vsak člen novele zakona pripomb na osnovni predlog vladnega zakona, kar ne nazadnje na nek način tudi zbuja dvom v to, da so ministrstva med seboj usklajena, in da gre dejansko za transparentno reformo na področju plačne politike v javnem sektorju. S predlagano novelo naj bi se po mnenju spreminjale tudi opredelitve pojma državni pravobranilec in s tem posledično se pojavljajo tudi vprašanja, vezana na sistemizacijo, napredovanje, osnovno plačo, dodatke uspešnosti in tako dalje. In ker državni pravobranilci ne zmorejo obravnavati vseh zadev, ob zadnjem poročilu o delu državnih pravobranilcev za leto 2004 je bilo izpostavljeno, da se je na državnem pravobranilstvu v zadnjih letih bistveno povečal obseg dela. Spori, s katerimi se srečujejo, so bistveno večjega pomena, saj izhajajo predvsem iz ravnanj države oziroma njenih organov pri izvajanju funkcije oblasti. Zato se z dano novelo širijo pristojnosti pomočnikov državnih pravobranilcev. Po drugi strani pa se z novelo nalagajo tudi nove obveznosti, ki naj bi prispevale k zmanjševanju sodnih zaostankov, gledano seveda v globalu. Dejstvo je namreč, da je zoper Republiko Slovenijo kar nekaj tožb vloženih pred Evropskim sodiščem za človekove pravice zaradi nerazumno dolgega trajanja sodnih postopkov v Republiki Sloveniji. Pa vendar, kakšno bo reševanje kadrovskih težav, s katerimi se že danes srečujemo na omenjenem državnem pravobranilstvu. Dovolite pa, da v tem okviru, ker gre ne nazadnje tudi po trditvah vlade za zakon v sklopu reforme plačne politike v javnem sektorju. Danes smo že slišali, da je celotna reforma, kot razumem tudi zakon o državnem pravobranilstvu, primerljiva z evropsko plačno politiko. To je omenil danes sicer pri drugi točki dnevnega reda eden od poslancev največje vladajoče stranke, konkretno SDS. Ne razumem, ali gre vnovič za tako očitno zamegljevanje namena zgolj v smislu večje popularizacije vlade, ker je pač zmanjševanje plač funkcionarjev priljubljena tema za pridobivanje na javnem mnenju, ali pa vladni poslanci ne vedo, o čem pravzaprav odločajo. V tem zakonu, ki ga danes in v tem trenutku obravnavamo, jasno piše, pa bom citirala, "zaradi specifične ureditve varovanja premoženjskih interesov države v drugih državah je težko primerjalno pravo obravnavati navedeno problematiko." Pričakovala bi, da ministri mislijo resno, ko operirajo tudi z besedami, kakršne so "vodenje z zgledom." Zaradi vsega tega in vsega, kar smo danes že slišali, zakonu v Slovenski nacionalni stranki ne bomo pritrdili.
Hvala. Besedo ima gospod Vili Rezman, ki bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Zakon o državnem pravobranilstvu je pravzaprav zdaj kod odvzem nekega refrena. Dvakrat smo danes o podobnih oziroma o tistih zakonih, ki so pravzaprav izhodišče za to, že govorili in dvakrat bomo še v naslednjem tednu poslušali ta refren. Poslanska skupina DeSUS zato misli, da ni potrebno prav posebej na dolgo razlagati svojih stališč, ker smo jih ob drugih predlogih zakonov in odlokov že pojasnili in jih bomo imeli priložnost zopet v naslednjem tednu. Vendar bi radi povedali, da je ta zakon pravzaprav padel v nek splet okoliščin, ki za njega, vsaj v naši poslanski skupini, niso najbolj ugodne. Zakon ima dva dela. En del je, ki ga je predstavil državni sekretar Marolt in ga je pripravilo njegovo ministrstvo. In drugi del, ki ga podedujejo od ministrstva za javno upravo. In kar zadeva vašega ministrstva, tiste izboljšave, ki govore o tem, kako je treba pravobranilstvu zagotoviti večjo učinkovitost, kako bo lahko pravobranilstvo bolj varovalo naše državne interese in s tem posredno tudi interese državljank in državljanov. V tistem delu ga mi podpiramo. V drugem delu je pa žal izpodbit z določbami, ki jih prejudicira zakon o plačnem sistemu in zakon o državnih funkcionarjih, kjer pa mi nismo bili veliki navdušenci za podporo. Zato žal, ne moremo zagotoviti aktivne podpore, čeprav bi jo v tistem delu, ki ga je vaše ministrstvo pripravljalo, pravzaprav radi.
Hvala gospodu Rezmanu. Gospod Dimitrij Kovačič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice, kolegi! V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo spremembe zakona o državnem pravobranilstvu podprli. Predlagani zakon namreč omogoča, da bo državno pravobranilstvo učinkovitejše, organizacija dela preglednejša. Hkrati pa se odpravljajo tudi nekatera dosedanja neustrezna določila. Slovenija je že kar nekaj časa del Evropske unije, zato je nujno, da se tudi na področju sodelovanja z evropsko komisijo vzpostavijo mehanizmi, ki bodo čim bolj učinkoviti. Tako bo s predlagano novelo državno pravobranilstvo pooblaščeno za sodelovanje pri pripravi stališč in odgovorov vlade v pravosodnih postopkih pred evropsko komisijo. S tem bo že pred morebitnim kasnejšim postopkom pred evropskim sodiščem s svojim specializiranim znanjem in prakso racionaliziral postopek, ki bo verjetno večkrat kot doslej lahko končan, še preden bo evropsko sodišče zadevo začelo obravnavati. V Slovenski demokratski stranki verjamemo, da bo z nekaterimi delovnopravnimi in organizacijskimi spremembami, pravobranilstvo lahko postalo bolj učinkovito, kot je bilo marsikdaj v preteklosti, da bo obravnavalo postopke, kjer zastopa državo kot varuh državnega premoženja, bolj življenjsko. Da bo mogoče določene postopke pospešiti in jih končati bistveno prej kot doslej, da bo prišlo do večje pripravljenost sklepanja poravnav v dvomljivih in negotovih postopkih, če so za to izpolnjeni pogoji, kajti vse preveč je bilo primerov, ko so se postopki nerazumljivo dolgo vlekli, na koncu pa je morala država po izgubljeni pravdi plačevati poleg odškodnine še visoke zamudne obresti in vse stroške postopka. Pravobranilstvo bo moralo bolj kot doslej prožno razmišljati in marsikdaj sklepati tudi poravnave, ne pa, da gre za vsako ceno, pa naj stane kolikor hoče, s pravdanjem do konca. Potrebna bo boljša presoja sporne situacije, večja fleksibilnost odločanja, kar bo seveda posledično pomenilo tudi precejšen prihranek proračunskega denarja. Predlagani zakon svoja določila usklajuje tudi z zakonom o sistemu plač v javnem sektorju in odlokom o plačah funkcionarjev, kar je bilo danes tudi že povedano, s čimer bo tudi na obravnavanem področju zagotovljen enoten javni plačni sistem. Kot rečeno, bomo poslanci Slovenske demokratske stranke predlagani zakon podprli, saj prinaša potrebne spremembe, ki bodo omogočale boljše in učinkovitejše delo državnega pravobranilstva. Na pravobranilstvu pa je, da bo določila, ki to omogočajo, tudi v praksi znalo izkoristiti. Hvala.
Hvala gospodu Kovačiču. Gospa Mojca Kucler Dolinar bo predstavila stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Lepo pozdravljeni, predstavniki ministrstva! Spremembe in dopolnitve zakona o državnem pravobranilstvu, kot smo slišali, po eni strani prinašajo uskladitev z novim sistemom plač v javnem sektorju. Poleg tega pa so spremembe predvsem namenjene tudi zagotovitvi boljše, s tem pa tudi učinkovitejše organiziranosti dela v tem organu, kar je predvsem pomembno, tako mislimo v poslanski skupini Nove Slovenije, spričo dejstva, da državno pravobranilstvo dobiva večje pristojnosti. Med drugim tudi za zastopanje na delovnem in socialnem sodišču, pa tudi na okrožnih sodiščih. V nekatere postopke pa bodo lahko aktivneje vključeni tudi strokovni sodelavci ali pomočniki državnega pravobranilstva po sprejetju te novele, kar je pomembno spričo večanja posameznih postopkov. Iz letnega poročila državnega pravobranilstva za leto 2004 izhaja, da se povečuje število sklenjenih predsodnih poravnav. To kaže na to, da je država prišla do spoznanja koristnosti tega instituta in tako pogosteje sledi tudi strokovnim mnenjem in priporočilom. Že veljavni 14. člen zakona o državnem pravobranilstvu določa, da se mora oseba, ki namerava začeti pravdni ali drug postopek proti subjektu, ki ga zastopa pravobranilstvo, predhodno predlagati, da se sporno razmerje reši pred uvedbo pravdnega ali drugega postopka. Z novelo pa se pristojnosti državnega pravobranilstva opredeljujejo še podrobneje. Zakon se nanaša tudi na tisti del, ki ni bil usklajen z ustavo. Usklajuje se z odločbo ustavnega sodišča glede obveznega obveščanja neizbranih kandidatov, ki so se prijavili na razpis, pa niso bili izbrani. Določena je tudi pristojnost generalnega državnega pravobranilca, da imenuje in razporeja nižje pravobranilce v posamezne oddelke. V Novi Sloveniji tako ocenjujemo, da je pripravljena novela dobra, in bomo spremembe zakona o državnem pravobranilstvu podprli.
Hvala gospe Kuclerjevi. Gospod Franc Kangler bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! V Slovenski ljudski stranki bomo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem pravobranilstvu podprli. V Slovenski ljudski stranki podpiramo prizadevanje ministra za pravosodje za zmanjšanje sodnih zaostankov. Za potrebo Republike Slovenije, da se odpravijo sodni zaostanki, je v predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem pravobranilstvu predlagan določen normativni okvir za okrepitev učinkovitosti državnega pravobranilstva, da bi opravilo te naloge tako v sodnih postopkih, kjer zastopajo državo in druge osebe javnega prava, kot tudi v postopkih izvensodnih poravnav. Predlagane spremembe in dopolnitve zakona so v glavnem posledice uskladitve z reformo plačnega sistema v javnem sektorju, ostale predlagane spremembe pa so namenjene predvsem zagotovitvi ustreznejše in učinkovitejše organiziranosti dela znotraj državnega pravobranilstva in zagotovitve ustreznejšega razporejanja zadev med funkcionarji, zato bomo tudi zakon, kot sem že uvodoma omenil, v celoti podprli.
Hvala gospodu Kanglerju. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo opravili danes v okviru glasovanj, čez pol ure, to je ob 17.15 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in prekinjam tudi sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 17.15 uri.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da se umirite, zasedete svoja mesta in se pripravite na glasovanje. Nadaljujemo sejo državnega zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalne naprave, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Opažam, da glasovalne naprave delujejo. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda - obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Nadaljujem z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 10. členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 39, proti 41. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo sprejetih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me je zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Gospod Cvikl, želite obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine?
Proceduralno. V skladu s poslovnikom prosim za odmor v imenu poslanske skupine 15 minut.
Ga boste dobili pred glasovanjem. Želi kdo obrazložiti glas? [[Nihče.]] Zaključujem fazo obrazložitve glasu in prekinjam sejo za 15 minut. Nadaljevali jo bomo ob 17.35.
Nadaljujemo sejo državnega zbora. Želi predlagatelj prekinitve besedo? Izvolite, gospod Cvikl.
Zelo na kratko. Mi smo samo želeli med tem odmorom razmisliti, kaj je bilo ravnokar narejeno. Ob vsem, kar je bilo pa danes povedanega, pa ni več kaj dodati. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Glasovanje o zakonu teče. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 39. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda - obravnavo predloga odloka o plačah funkcionarjev. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 7. členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti 16. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o odloku v celoti. Ob tem vas obveščam, da me vlada in zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bil odlok neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 39. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da je odlok v celoti sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda - obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem pravobranilstvu. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona v drugi obravnavi ni bilo vloženih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati. Zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. O zakonu glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti 16. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 8. točke dnevnega reda - tretjo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o nacionalni stanovanjski varčevalni shemi. Državni zbor je včeraj, 1. februarja 2006, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili sprejeti amandmaji, v skladu s 139. členom poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon, zaradi sprejetih amandmajev na matičnem delovnem telesu neusklajen. Glasujemo. Glasovanje o zakonu teče. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti 6. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 13. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali v ponedeljek 6. februarja 2006 ob 9. uri. Hvala za prisotnost.