Spoštovane gospe in gospodje, dober dan! Pričenjam nadaljevanje 7. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Leopold Grošelj, Alojz Peterle, dr. Andrej Bajuk, Stanislav Brenčič, Anton Delak, Dorijan Maršič, Ciril Pucko, Milan Kopušar, Richard Beuermann, Bogdan Barovič, Sonja Areh Lavrič, mag. Janez Drobnič, Feri Horvat, mag. Janez Kramberger za pričetek seje, Vili Trofenik, Roberto Battelli, Ivan Božič do 11.00 ure, Janez Janša, Pavel Rupar, Franc Pukšič, Franc Sušnik, Bogomir Zamernik, Bogomir Vnučec, Bojan Kontič do 11.00 ure, Jožef Kavtičnik, Jelko Kacin od 12.00 ure dalje, Geza Džuban za pričetek seje, Jožef Školč za pričetek seje, Andrej Gerenčer od 13.00 ure dalje in Miran Jerič. Prosim, da vstavite kartice, da bi lahko preverili prisotnost v dvorani. Ugotavljamo prisotnost. Prosim, če pritisnete "kvorum". Navzočih nas je 48, tako je zbor sklepčen in lahko odloča. Na sejo sem povabil predstavnike vlade Republike Slovenije in vse lepo pozdravljam. Želel bi vas obvestiti, da smo danes zjutraj imeli delovni pogovor pri predsedniku državnega zbora in se dogovorili o nadaljevanju 7. redne seje. Dogovorjeno je bilo, da bo državni zbor danes zasedal do 14.00 ure, nato prekinil zasedanje in ga nadaljeval v torek, 17. julija ob 14.00 uri. Torej, danes prekinjamo in nadaljujemo v torek, 17. julija ob 14.00 uri, in potem 18. in 19. julija od 10.00 do 18.00 ure, v petek, 19. julija med 10.00 in 14.00 uro. Če v tem času ne bomo uspeli teh 17 točk, ki so nam še ostale, končati, bomo nadaljevali po potrebi tudi 24.7. in do konca tedna, če bo tako treba, se pravi, do petka, 27. julija. Hkrati je bilo dogovorjeno, da se vlada pozove, da do petka, 13. julija, do 12.00 ure posreduje državnemu zboru predlog zadev, ki naj bi jih državni zbor Republike Slovenije dokončno sprejel do začetka jesenskega zasedanja, se pravi tiste najbolj urgentne zadeve. In v tem primeru bi na kolegiju predsednika državnega zbora odločili o tem, kdaj bi te zadeve še v juliju, na izredni seji seveda, obravnavali. Dogovorili smo se, da bi tiste nujne točke, za katere vlada meni, da so res nujne, urgentne, da rečem, opravili takoj po zaključku te seje. Se pravi, normalno delamo naprej, ko končamo to sejo, bo izredna seja, na kateri bodo samo tistetočke, ki so res najbolj urgentne. Čaka nas obsežno delo in predlagam, da upoštevamo ta izjemen obseg, ki ga imamo še pred seboj, da se ne bi seja zavlekla v avgust. To je nekoliko tudi od nas odvisno. Današnje nadaljevanje 7. seje državnega zbora bomo pričeli z obravnavo prekinjene 36. TOČKE DNEVNEGA REDA, TO JE PREDLOGA NACIONALNEGA PROGRAMA VARNOSTI CESTNEGA PROMETA V REPUBLIKI SLOVENIJI, in zatem prešli na obravnavo 37. točke, to je predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o filmskem skladu Republike Slovenije in seveda potem po vrstnem redu naprej. Pisno so se k razpravi prijavili, jaz imam tu [[...]]Oprostite. Ali je še kdo od predstavnikov poslanskih skupin morda? Dobro. Potem gospod Čeligoj v imenu DeSUS-a, gospod Božič v imenu ljudske stranke, gospa Potrata. Gremo po tem vrstnem redu. Zaenkrat imam samo eno pisno prijavo posameznika, poslanca. Prosim, gospod Čeligoj, če lahko predstavite stališče.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani prisotni! V poslanski skupini DeSUS sprejemamo predlog nacionalnega programa varnosti cestnega prometa. Vendar imamo tudi še kakšen pomislek in kakšen kritičen razmislek. Osnovni cilj nacionalnega programa je vsekakor večja varnost na naših cestah in bistveno zmanjšanje števila mrtvih. Da je program zapisan dovolj ambiciozno, govorijo že uporabljeni pridevniki v samem uvodu, kot "delo mora biti opravljeno sistematično, strokovno, usklajeno, uspešno, učinkovito, racionalno in kontinuirano". Je že to garancija za uspeh? Analiza prometnih nesreč navaja kot najpogostejša vzroka prometnih nesreč hitrost in alkohol. Žal pogrešamo navedbe tudi ostalih vzrokov, ki neposredno ali posredno tudi botrujejo premnogim nesrečam na naših cestah. Pešci so daleč najštevilčnejša skupina udeležencev v prometu in so hkrati najmanj zaščitena skupina. Prav statistika ogroženosti pešcev je najbolj alarmantna. Znotraj te skupine so prav starejši pešci izredno ogroženi. Če je v starostni skupini od 7. do 44. leta starosti po ena smrtna žrtev na 10.000 prebivalcev, se v starostni skupini do 54 let smrtni primeri kar potrojijo. Do leta 64 celo popeterijo, torej število mrtvih. In po 65. letu je to število že skoraj 11 mrtvih na 10.000 prebivalcev. Nikjer pa nismo še zasledili, da je tem tako ogroženim skupinam posvečena kakšna posebna skrb, kakšni posebni programi. Podobno je med kolesarji, kjer so ponovno zelo ogroženi udeleženci starejši od 54 let, še bolj pa starejši od 65 let. Tudi tu pogrešamo akcije, ki bi zaščitile starejše kolesarje, čeprav se zavedamo, da so med njimi tudi mnogi, ki se s svojim vedenjem sami izpostavljajo nevarnostim. Zanimivo pa je, da je prav skupina starejših voznikov motornih vozil pa najbolj varna in izkušena skupina, z najmanj nesrečnimi slučaji. Gotovo se starejši vozniki motornih vozil dosti bolj zavedajo svojih sposobnosti in odgovornosti in objektivneje ocenjujejo svoje sposobnosti. Morda bi kazalo tudi zaradi tega pomakniti starostno mejo voznikov in obvezne zdravstvene preglede v višja leta. Med opredeljenimi ključnimi organizacijskimi in funkcionalnimi problemi zasledimo celo vrsto problemov, ki organizirani družbi, kot je naša, resnično ne morejo biti v čast. Naj jih nekaj naštejem: nezadostna družbena podpora, neopredeljena odgovornost, neustrezna in neučinkovita struktura državnih in lokalnih organov na področju prometne varnosti, nepravočasno izvajanje nalog, pomanjkanje finančnih virov, do pomanjkljivega podatkovnega sistema in pomanjkanja ustreznih raziskav. Vse to kaže, da smo še daleč od primerne organiziranosti pri reševanju te problematike in doseganju zastavljenih ciljev, kar postavlja pod velik vprašaj celotni projekt. Bo organizacija sveta za preventivo in vzgojo v cestnem prometu v naslednjem letu v nacionalni svet in odbora za varnost cestnega prometa poleg organizacijskih sprememb prinesla tudi vse ostale spremembe, ki jih pričakujemo? Izobraževanju in usposabljanju na področju prometne varnosti je v nacionalnem programu posvečena le ena sama stran, čeprav se vsi zavedamo, da gre za izredno pomemben segment naporov za dosego zastavljenih ciljev. Menimo, da je prav tu ključ uspeha sedanjega sveta oziroma nacionalne organizacije za varnost cestnega prometa, ki naj bi zaživela že prihodnje leto. Ambiciozen cilj, ki sledi iz tega programa, razpoloviti število smrtnih žrtev na naših cestah, pa je dovolj pomemben razlog, da bo naša poslanska skupina podprla ta nacionalni program. Podprla pa bi ga tudi, če bi kot rezultat teh naporov bilo rešeno eno samo življenje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Božič, v imenu poslanske skupine SLS + SKD.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Saj res nas ni veliko v dvorani, kadar govorimo o tako velikem in pomembnem zakonu. Če hočemo zmanjšati število žrtev v nesrečah na cestah v Sloveniji za polovico, potem bi morali biti bolj resni in bi nas moralo biti pri takem zakonu več prisotnih, kadar se obravnava in sprejema. V naši poslanski skupini ga podpiramo in bomo tudi glasovali za njegov sprejem v prvi obravnavi. Tudi kasneje se bomo vključili v obravnavo vseh amandmajev in pripomb, ki jih bomo še dobili s katerekoli strani. Sta pa dve stvari, o katerih je treba še nekaj doreči, in je prav, da bi se v pripravi zakona za drugo obravnavo še malo upoštevali. Našteli smo štiri ministrstva, ministrstvo za notranje zadeve, ministrstvo za promet, ministrstvo za zdravje in ministrstvo za šolstvo, znanost in šport, ampak malo premalo, mislimo, da je napisano o delu ministrstva za šolstvo, znanost in šport. Namreč, nič ne pomaga ugotavljati, da imamo veliko nesreč pri mladih ljudeh. Seveda, pred 40 leti, ko se je začela motorizacija Slovenije, so imeli vozila starejši ljudje, ne pa mladi, in je to treba upoštevati. Šolstvo pa mora vzgojiti otroka, mladega človeka, najstnika, v mišljenju in ravnanju, da je na cesti zmeraj ogrožen tudi od drugih in od samega sebe. Zadnji čas je, da smo nehali govoriti in na prvo mesto postavljati alkohol v Sloveniji. To ni res. Res pa je, da je velika hitrost vzrok skorajda vseh nesreč in neodgovorno ravnanje. Tudi danes, ko sem prišel sto kilometrov daleč iz Tolmina do Ljubljane, sem videl cel kup stvari, ki ne sodijo v obnašanje voznika na cesti. In to gledam in vi gledate, nas je 90, ki prihajamo v parlament, pa vendar o nas se ne piše, da smo slabi vozniki, pa nas je 90. Torej, treba je vzgojiti mladega človeka, da se bo znal obnašati na cesti. In mu je treba dopovedati, da hitrost sodi na dirke, na prostore, kjer je primeren teren za veliko hitrost, ne pa na naše ceste, kjer jemarsikje 60 kilometrov na uro preveč. In drugo, kar bi radi še dopolnili in mislimo, da bo dopolnjeno, pri kontroli prometa na naših cestah. Ker živim, in sem dostikrat tudi v tej dvorani že rekel, ob zahodni meji našega nacionalnega prostora, iz Ljubljane v Tolmin je sto kilometrov, do Rima pa nekaj tisoč, ampak če se peljem do Rima, bom videl manj policijskih kontrol na cestah kot pa pri nas. Nekaj drugega bo treba narediti. Treba je doseči disciplino, samodisciplino, ne pa samo kontrolo na cestah, ki odvrača vse tujce, ki prihajajo v naše kraje, kajti pravijo, "ne moremo si predstavljati Slovenije, ki je lepa, s toliko policijskimi kontrolami." Pri tem mislim, da je amandma, ki smo ga vložili in ga je podpisalo dosti poslancev, resna opomba, da je na tem področju treba nekaj razmisliti. In še enkrat poudarim. Ministrstvo za šolstvo je odgovorno, da bo v šolah vzgojilo mlade ljudi, da se bodo znali obnašati na cestah. Ne samo vozniški izpit, kaj drugega jim je treba dati. Ministrstvo za notranje zadeve pa naj razmisli o kontroli prometa, ki naj bo taka, da ne bo preveč moreče vplivala na vse udeležence v prometu na naših cestah. Mi bomo predlog zakona tudi podprli, torej poslanska skupina SLS + SKD. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine združene liste gospa Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade! Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov podpira predlog nacionalnega progama varnosti cestnega prometa v Republiki Sloveniji in podpira tudi oba sklepa odbora za notranjo politiko. Ker drugi sklep odbora opozarja predlagatelja tudi na pripombe iz razprave in pripombe sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve, dovolite, da se zadržim samo pri razlogih za podporo predloga. Teh je četvero. In sicer, s predlogom je uresničena zahteva iz petega odstavka 3. člena zakona o varnosti cestnega prometa, ki pravi: Republika Slovenija določi nacionalni program varnosti v cestnem prometu. Predlog pa, tako sodimo, je tudi zasnovan tako, da je strateška podpora omenjenemu zakonu. Drugič. Ker je temeljni namen programa opredelitev ključnih nosilcev in rokov za izvedbo konkretnih nalog, s katerimi se bo izboljšala prometna varnost, in odprava problemov, ki ovirajo celovito zagotavljanje varnosti cestnega prometa, je razdelitev programa v dve fazi, to je v dveletno pripravljalno obdobje, ki mu bo sledilo obdobje izvajanja konkretnih prometnovarnostnih ukrepov od leta 2004 naprej, primerna strateška usmeritev, ki omogoča tudi izvedbo programa. Tretjič. Cilj programa je zmanjšati število mrtvih v prometnih nesrečah za polovico. Neizmerna škoda, ki jo utrpimo vsako leto zaradi vsakega izgubljenega življenja in poškodovanega na naših cestah, je kljub počasnemu upadanju v zadnjih letih opozorilo vsem odgovornim in vsakemu posamezniku. Zato so poudarjanje vzgoje in izobraževanja vseh udeležencev v prometu ter nujnost osebne identifikacije s problemi in vzbujanje odgovornosti ter solidarnosti med vsemi udeleženci v prometu izjemnega pomena, ker dajejo prednost preventivi, h kateri je zaradi najbolj ogroženih skupin udeležencev treba prišteti tudi gradnjo prometne infrastrukture in ukrepe za umirjanje prometa. In četrtič, ker se zavedamo, da mora program upoštevati razmere in možnosti ter se lotevati problemov prometne varnosti iz različnih zornih kotov, bomo torej predlog nacionalnega programa varnosti cestnega prometa v Republiki Sloveniji podprli. Hvala.
Hvala lepa. Smo s tem zaključili predstavitve stališč poslanskih skupin? [[Da.]] Besedo dajem poslankam in poslancem. Tu imam samo eno pismeno prijavo - gospod dr. Bernik, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Dame in gospodje, gospodje od vlade! Poslanska skupina Nove Slovenije je vložila predlog k besedilu nacionalnega programa, ki ste ga dobili na mizo, in upam, da ga utegnete prebrati. Osnutek tega programa je izredno obširen, tehnično dobro in natančno izdelan, kolikor pač morem presojati po svojih skromnih tehničnih sposobnostih. Nekateri predgovorniki so že opozorili na določene pomanjkljivosti, sam bom pa opozoril še na eno, če dovolite, in to je vljudnost na cesti. Ker ste dobili naše razmišljanje o tej stvari, ne bom šel skozi vse točke, vendar bi rad poudaril, da je poudarek v tem programu na tehnični strani varnosti. Slišal sem, da so pred leti, v povojni dobi, potem, ko so naši državljani prišli do avtomobilov, morali na izpitih dokazati, da poznajo motor in ne vem kajše vse. Nikjer pa nisem zasledil, da bi kdo poučeval, kakšna je olika in odgovornost na cesti. To se tudi še danes pozna. Nek prijatelj iz Argentine, ki je Argentinec, ki je bil tukaj, lahko povem, si ni upal voziti po Sloveniji; obratno se pa sam nisem upal voziti po Argentini. Namreč, ko sem ga vprašal, zakaj, je rekel, nepredvidljivost vaših voznikov. V Argentini pa je nekoliko drugače. Tam je pa, kako bi rekel, kaotična predvidljivost voznikov. To se pravi, če nekaj časa opazujete, boste videli, kakšnekaotične manire imajo, in se jim prilagodite. Pri nas pa tega ni. Zato mislim, da bi poudarek v tem programu moral biti na človeku, na vozniku, to pogrešam v programu. Kot je že gospod Božič omenjal, ministrstvo za šolstvo je večkrat omenjeno, vendar nikdar v tem smislu, o katerem govorim. Tukaj bi šola morala imeti izredno veliko funkcijo za civilno vzgojo mladih. In ne samo za vzgojo mladih v cestnem prometu, ampak tudi na drugih področjih naše družbe. Pravijo, da se je v Združenih državah Amerike cestna varnost povečala, potem ko so mladi študentje v srednjih šolah dobili možnost, da se učijo vozništva v šolah samih. In to se je začelo poznati, kajti šola jim je dala prave dimenzije, ne samo tehnične, ampak tudi vzgojne. Vendar vsa stvar je v tem, dapri nas si tega verjetno še ne moremo privoščiti, kajti to zahteva velike finančne investicije in seveda tudi sprejemanje takega šolanja s strani šolskih organov. Mislim da, kar se tega tiče, še nismo tam. Torej, kot sem rekel, pogrešam poudarek na vzgoji mladih in za vse panoge naše družbe. Sprašujem se, včeraj smo slišali, da je predmet nekoliko preimenovan, torej državljanska vzgoja in etika. Sprašujem se, ali je v tem predmetu tudi kaj o varnosti na cestah, o vzgoji mladih za odgovornost do drugih ljudi in podobno. Nekoliko me čudi, da so sestavljavci tega programa ta vidik povsem spregledali. Naša stranka Nova Slovenija bo podprla ta program, vendar želimo, da se vanj vključi to, o čemer sem govoril, kajti to bo izboljšalo ne samo varnost na cesti, temveč tudi poudarilo odgovornost človeka do svojega sočloveka, sobivalca. Hvala lepa.
Hvala lepa. To so bile pisne prijave oziroma to je bila pisna prijava k razpravi. Razpravo ostalih poslancev, ki se niso pisno prijavili, omejujem na 5 minut. Najprej ima besedo gospod Lavrinc. Prosim.
Hvala za besedo. Jaz bi se predvsem v zvezi z dodatno predlaganimi sklepi želel oglasiti. Najprej bi podprl vsebino, ki jo pravzaprav oba sklepa, sicer vsak na svoj način, gre pa za isto vsebino, vsebujeta. To je, da je treba na nek način omogočiti mladim voznikom, denimo, da pridejo do šole varne vožnje, da se učijo, potem ko so izpit pravzaprav že opravili. Drugo je to, da se samo na tak način lahko zagotovi tudi, torejdenimo, če bi prišlo do enega ali več poligonov, da se tam ljudje zares usposobijo. To je bilo včeraj že tudi rečeno tukaj. Poglejte, nekdo dela izpit in se pripravlja kot kandidat za izpit v poletnem času, pridejo zimske razmere, nima pojma in seveda temu primerno se uči potem na cesti in s tem ogroža sebe in ostale. Zato razmišljam v to smer, da bi predlagateljem obeh dveh sklepov predlagal, da naj jih na nek način preformulirata kot zavezo vladi, kolikor seveda je to mogoče dati v sam program, da si bo država denimo prizadevala, da do tega pride ali pa da take sklepe sprejmemo ob koncu, ko bomo sprejeli zaključni dokument, ki bo očiščen tistega, na kar je bilo opozorjeno, skratka, da bo usposobljen za objavo v uradnem listu, da se takrat državni zbor opredeli do te teme. Jaz mislim, da se da na tem področju celo - torej tukaj bo tako šlo samo za neko deklaratorno odločitev državnega zbora ali pa države, da je to, bom rekel, nek poligon ali pa več poligonov, da so dobrodošli v tej državi. Na lokalnih skupnostih, privatni iniciativi itn. pa je seveda, koliko so to sposobni izvesti. Sicer pa bi v tem delu rekel, da nisem mnenja, da se pri nas v šolah malo naredi. Mislim celo, da se v šolah precej postori za to, da se otroci spoznajo s prometom. Sam imam tri, tako da vem, kako to izgeda. Ampak nikoli ni preveč. Tako je treba razumeti te stvari. Torej, da je možno otrokom poleg tistega, kar sedaj delajo, torej ko imajo potem na koncu tisti preizkus, da jim je možno tudi, ne vem, z nekimi raznimi tekmovanji -spomnim se preteklosti - o poznavanju cestnih predpisov, o spretnostnih vožnjah itn. S tem se da tudi po mojem še dopolniti to, kar se sicer že sedaj izvaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Vizjak, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani predstavniki vlade in kolegice in kolegi! Nadaljeval bi oziroma popolnoma se strinjam s predhodnikom glede poligonov oziroma glede te zagotovitve potrebne infrastrukture za izvajanje oblike praktičnega izobraževanja. Zato smo tudi v Socialdemokratski stranki pripravili dopolnilni predlog, ki se glasi, da naj državni zbor predlaga vladi, da za drugo obravnavo oziroma za drugo branje nacionalnega programa varnosti cestnega prometa v Republiki Sloveniji dopolni v osmem poglavju, "izobraževanje in usposabljanje", v smislu korenite in celovite prenove praktičnega usposabljanja bodočih voznikov motornih vozil in mladih voznikov, s poudarkom na tehniki varne vožnje. Prepričani smo, da sodi v ta nacionalni program strategija potrebe po kadrih in ustrezni infrastrukturi za tovrstno izobraževanje, kajti to je lahko dobra podlaga za dejansko nastajanje infrastrukture in udejanjanje teh naših, kot vidim, enotnih pogledov na praktični del tega izobraževanja. Zato predlagamo, da se v sklopu tega tudi vlada zaveže, da to dopolni in nekako s tem ustvari pogoje dejansko tudi za izgradnjo te infrastrukture in seveda tudi kadrov za kar vsi ugotavljamo, da je potrebno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo želi besedo? Minister, bi počakali toliko, da končajo poslanci in poslanke, pa bi vi potem na koncu morebiti dodali [[...]]Še kdo od poslank in poslancev? Gospod Kelemina.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi skupaj! Načeloma prav gotovo tudi sam osebno podpiram ta nacionalni program. Vendar se nekako ob vseh teh dokumentih, ki sem jih zdaj prebral, in tudi ob tem, kar so povedali spoštovani kolegi in kolegice, nekako sprašujem, ali je v tem nacionalnem programu zajeto vse tisto, kar bi v nekem programu moralo biti in ali so stvari pravilno postavljene. S tem pomislekom pač nisem več tako na strani vseh tistih, ki ta program tako hvalijo. Namreč, mislim da tukaj ni v tem dokumentu nič povedano o tem, kolikor sem ga pač prebral, da se je v Sloveniji v teh zadnjih 15 letih morda zgodila revolucija v prometu in da Slovenija na določenih področjih na to ni bila pripravljena oziroma oblast, ki je kreirala politiko na vseh teh področjih, tudi prometno politiko, ni bila na to pripravljena. Namreč, mi smo po številu avtomobilov in vseh drugih prevoznih sredstev menda v samem vrhu Evrope, če se ne motim. Oziroma že mogoče celo razvite Evrope. Naša infrastruktura za to ni pripravljena, spoštovani gospodje in gospe. Naša infrastruktura zato ni pripravljena. Najbolj me je zbodlo v oči tole, ko sem pogledal, da recimo Švedska in Velika Britanija sta najbolj varni državi s 65, 64 mrtvih na milijon prebivalcev. Ja, spoštovani prijatelji. Upam, da ste bili kdaj v kateri od teh držav. Jaz sem bil slučajno na Švedskem, Norveškem, sem se tudi vozil po teh cestah in sem videl. Tam je infrastruktura nekaj drugega kot pri nas. Tam imaš zelo redko naseljenost, seveda to veste, da je dežela redko naseljena na določenih področjih. Vendar so ceste izredno široke. V vsakem naselju pa obstajajo široki pločniki in široke kolesarske steze na obeh straneh ceste. Ali imamo mi to zagotovljeno v naši državi? Ne, nimamo. In to so glavni vzroki nesreč pri nas. To so glavni vzroki, ker nismo pravočasno pristopili k izvrševanju drugih projektov, se pravi, izvrševanju infrastrukture, ki bi omogočala dokaj varen promet. Tako gnečo, tako stisko, kot jo imamo v naseljih, tega ni nikjer, daleč naokoli, kolikor sem se pač vozil, daleč naokrog. In logično, to je tisti razlog ki povzroča nesreče. Kakšni so samo pri nas pločniki! V naseljih jih tako rekoč sploh nimamo. Če jih imamo, jih imamo samo na eni strani, in to čisto ozke, seveda, ker ni prostora. Vem, da ni prostora. Zato je pa treba v vseh naseljih narediti obvoznice.To je nujno, da se glavni promet spelje mimo naselja, notranji promet se bo pa že uredil s tistimi cestami, ki tam obstajajo. To so glavni problemi. Ne vem, če to sodi v ta nacionalni program, ampak o tem ni niti besede. Vendar mislim, da bi bilo treba vsaj kakšen stavek povedati. Če nadaljujem o drugih stvareh. Kritičnih točk je na naših cestah stotine in stotine in tisoče. Sam jih opažam, tudi s kolesom se vozim in vidim, kaj se dogaja in kako je to nevarno. In je prav čudno, da ni še več nesreč. Stik asfalta z makadamom, z bankino - tam je višinske razlike tudi po deset centimetrov in več. In kako naj se zdaj nekdo s kolesom umakne, ko gre nek šlepar pred njim ali za njim, kako naj se umakne, pa slučajno posluša zapeljati na bankino, ki je tako ali tako neurejena, potem pa poskuša zaviti nazaj na asfaltno cesto. To je absurd, spoštovani gospodje! Absurd. To so nemogoči pogoji. Da ne govorim o vseh teh luknjah na cestah, ki so zelo nevarne za vse, nepokrpane, potem je na mostovih zožanj po celi Slovenijiogromno, in na teh propustih, ovinki so nemogoče obdelani in jih nihče noče dograditi, je pač ovinek, ne vem zakaj že obstaja, zaradi tega, ker je makadamska cesta nekoč bila in so kar po tisti naredili potem asfalt, seveda, in se vidi velikokrat, da ni treba veliko, da bi lahko samo malo poravnali tisto, pa bi se dalo te stvari rešiti. Ne, ovinek za ovinkom, in tako mora biti, zato da pač gre cesta po tisti trasi, [[Opozorilni znak za konec.]] ki je šla pred sto leti mogoče, ko so ljudje vozili z vozovi in tako naprej.
Gospod Kelemina!
In to je tisto, kar povzroča pri nas, po moji oceni, največ katastrof, seveda, poleg tudi drugih elementov, drugih faktorjev, prav gotovo. Ampak mislim, da je to tudi ključno, in o tem ni tu nič govora oziroma celo niti ene besede spregovorjene oziroma celo več [[...]]
Gospod Kelemina, vzeti vam bom moral besedo, pet minut je minilo.
Pardon! Pozabil sem, da imam samo pet minut. Se opravičujem! Hotel sem samo to, če še lahko povem, absolutno se ne strinjam s tem, da ste tu napisali, da več kot 210 mrtvih na naših cestah v letu 2005 ne sme biti. Jaz takega nacionalnega programa ne bom podprl, s tako visokim številom mrtvih. Tega ne bom podprl, in če bo priložnost, se bom še v nadaljevanju oglasil. Hvala.
Hvala lepa. Prosil bi, če je pet minut, je pet minut. Od zdaj naprej si bom dovolil silno nesramnost, da bom izključil mikrofon po petih minutah. Oprostite, ampak saj smo se zmenili za 5 minut. Naslednja je gospa Stoparjeva. Prosim.
Hvala lepa. Lep pozdrav prav vsem! Dovolite, da vam v tem prijetnem petkovem dnevu vzamem dve minuti časa in se tudi sama vključim v razpravo. Zelo podpiram nacionalni program o varnosti v cestnem prometu. Res, prav na tem področju nas je močno močno povozil čas, prav z razvojem motorizacije in velikanskega prometa, ki ga doživljamo in imamo tudi na naših cestah. Živim tudi sama na področju, kjer ob magistralni cesti, samo 3 m lastnega dvorišča, ta promet dnevno opazujem, torej na območju, ki je znano tudi po črnih točkah. Zato se mi zdi toliko bolj nujno, da v tem štiriletnem obdobju zares temeljno opredelimo te naloge, kot jih nosi naš nacionalni program,ki je zelo dobro zastavljen. Takih črnih točk je v Sloveniji še več. Dobro je, da nacionalni program povezuje med seboj kar nekaj ministrstev. Žal pa so prav ta ministrstva, ki s svojimi programi vstopajo po pristojnostih na to področje, finančno najbolj obremenjena. In menim oziroma moj strah je izražen prav tu, ali bomo finančno zmogli to, kar moramo, poseči na vse naše ceste, da bomo res zagotovili varnost vsem, torej človeku, otroku in vsem tistim, ki so najbolj izpostavljeni. Sprašujem se torej, alismo sposobni res realizirati vaš in naš program, kajti izkušnje kažejo prav na cestnem področju, da v letošnjem letu realiziramo samo 47% lanskoletnega nacionalnega programa izgradnje cest. Hkrati pa bi, upam da imam še toliko časa, opozorila še na nekaj.Veliko veliko je storjenega v šolah za vzgojo v cestnem prometu. Vendar glede na izkušnje in tudi opažanja bi rekla, da moramo v tem programu dati še večjo mesto družini, staršem, kajti v najnežnejšem obdobju so oni edini zgled otroku za varno in pravilno vedenje na cesti. Torej za skrb za lastno varnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vučko, prosim. Repliko ima gospod Kelemina.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani gospe poslanki Stoparjevi bi repliciral v tistem delu, ko je omenjala oziroma se bolj spraševala, ali smo mi finančno sposobni, predvsem v nekaterih resorjih, zagotoviti sredstva za bolj učinkovito oziroma s tem prispevati tudi k varnemu prometu. Tukaj bi jaz opozoril rad na to, da, spoštovana gospa, ravno vaša politična opcija, ravno vi ste zdajle v zadnjih letih iz - samo poglejte proračune zadnjih let - iz cestnih programov, se pravi za iz ministrstva za promet, zmanjšali sredstva za razne investicije, za obnovo teh kritičnih točk, da ne bom govoril zdajle, vsa leta bistveno zmanjšali. Bistveno zmanjšali, torej dejansko vi krojite varnost in usodo naših otrok in naših ljudi na naših cestah. Ker ne zagotavljate zadostnega števila, zadostne višine proračunskih sredstev, da bi se te kritične točke uredile. Ja, to je osnovno. Lepo vas prosim. Vi zagovarjate neka stališča in bi pač načelno neke stvari radi naredili, v praksi pa teh stvari ne želite uresničiti. To je glavni problem. Zakaj so ti programi investicij na cestah v zadnjem času tako okrnjeni. To je absurd in tukaj bi vas prosil, tukaj bi vas prosil, da potem tudi pri proračunu držite to načelno svojo držo in da pri proračunu v naslednjem obdobju, če že do zdaj ni bilo mogoče, pripravlja se proračun za naslednje dve leti, če se ne motim, dajte vplivati na svoje politične veljake, da se uresniči ta vaša želja in tudi moja in vseh nas, državljanov in tudi vseh, ki smo pač prizadeti na takšen ali drugačen način, da se za te namene nameni več sredstev. Jaz upam, da boste uspeli. In vam želim veliko sreče. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Vučko.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister, sodelavci, kolegice in kolegi! V začetku se v bistvu nisem želel oglasiti, vendar pa bi opozoril na eno stvar. In sicer, da nacionalni program, takšen kot je, opredeljuje predvsem nosilce, roke in pa konkretne projekte. Strinjam se in menim, da so opozorila kolegov na določene pomanjkljivosti oziroma opozorila, kaj vse bi še moralobiti v tem programu, da so umestna, vendar pa po posameznih področjih, če gremo skozi program, je predvidena metodologija izdelave teh projektov in pa konkretni projekti. In menim, da se bodo s temi projekti potem konkretizirali posamezni ukrepi, katerih skupni cilj pa je, in naj bi bil, se pravi, da zmanjšamo število prometni nesreč in pa število mrtvih na naših cestah. Pobuda o izgradnji poligonov in varne vožnje, mislim, da je umestna in pravilna. Seveda se mi pa postavlja vprašanje, kdo bo to financiral. Če se odločimo v tem državnem zboru, da bomo v nacionalni program vse te sestavine dopolnili, bo potrebno v prihodnosti nameniti tudi finančna sredstva za izgradnjo teh poligonov, kjer se bodo seveda mladi vozniki učili tehnike varne vožnje v vseh okoliščinah. Sam sicer v svetu ne poznam, kako to funkcionira, ali v okviru države nekih združenj, vem pa za poligon tovarne BMW, ki je popolnoma v lasti BMW-ja in seveda država in institucije v tem pogledu nimajo nič zraven. Se pa strinjam, da bi v tej začetni fazi podprli to vsebino in v nadaljevanju razmislili, kako priti do teh poligonov in koliko naj jih bo v Sloveniji. Hvala.
Hvala. Gospod Levič.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Jaz osebno v svojem imenu podpiram predlog nacionalnega programa. Mislim, da tudi moji kolegi poslanci podpirajo v naši stranki. Rad bi samo, dosti je že povedanega, v zvezi z ostalimi stvarmi bi pa samo rad poudaril predvsem preventivo in izobraževanje. Namreč, kot prvo je tukajdomače okolje, ki vpliva na to, ko otrok naredi prve korake, kako bo šel čez cesto, kam bo pogledal. Vzgoja, kot prvo, se začne že doma. Trnova pot, tukaj mislim, da je že začel svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu, kjer učijo učence prvih korakov oziroma učence osnovnih šol prometnih predpisov in ostalih stvari z raznimi kolesarskimi tečaji; učijo jih že tako vožnje kot tudi preventive varnosti in vse ostalo. Nadalje se začne v avtošolah. Tukaj je velik problem, ker pač avtošole naj bi zagotavljale pri izobraževanju določene standarde, ki jih po mojem mnenju ne. Se pravi, kot prvo, avtošole naj bi imele neke prostore, kjer naj bi vozniki motornih vozil oziroma avtomobilov začeli prve korake. To se ponavadi dogaja na nekih mestnih parkiriščih ali pa kar v mestu. Tipičen primer je to, da je naša avtošola na Roški, da ne rečem skoraj v centru mesta, kjer se izpit začne sploh opravljati. Se pravi, da bi vse te stvari morali dati nekam na obrobja. Zato tudi podpiram predlog, ki sem ga tukaj slišal, za nekakšne poligone varne vožnje, kjer bi se pač bodoči vozniki naučili svojih prvih korakov. To bi bilo daleč od mesta, daleč od mestnih ulic in seveda od gostega prometa. Vendar pa tale poligon ne bi bil potreben samo za voznike osebnih avtomobilov, ampak tudi za motoriste in voznike tovornjakov, ker vemo, da ko se tovornjak enkrat znajde na poledeneli cesti ali kakorkoli drugače, vemo do česa pride, do nesreč, kakršne so tudi na Črnem Kalu, kjer ni kriva cesta, ampak predvsem neprilagojena hitrost voznikov Je pa za razmisliti, tudi v Nemčiji poznamo dirkališča. Namreč, vse preveč mladih dirka po naših cestah. Poznamo dirkališča, tako v Italiji, Avstriji, Nemčiji, kot tudi mislim, da Grobnik, kjer pač daš 100 mark, uničiš gume na avtomobilu in to je tudi vse. Ne narediš škode nikomur drugemu. Mogoče je potrebno misliti tudi to, da bi zgradili mogoče kakšno dirkališče, kjer bi mladi sproščali svoj adrenalin na ta način. Pa še ena zanimivost. Dva dni nazaj so prišli prijatelji iz Kanade. Vozili so se iz Budimpešte proti Ljubljani in so rekli, da so ceste v Sloveniji neznosne, da jih je bilo strah vožnje po slovenskih cestah. To je samo v razmislek, kakšna je situacija po naših cestah. Hvala.
Hvala lepa. Replika, gospod Lavrinc.
Hvala za besedo. Tudi sam sem podpiral tole, ampak da ne bi bilo narobe razumljeno - nihče ne pričakuje od države, da bo država investirala. Tu je treba samo - torej, to sem si predstavljal predvsem tako, v kolikor se da vključiti v nacionalni program deklaratorno določbo, da država to podpira, tovrstno aktivnost, namreč, sicer pa tu vidim predvsem privatno iniciativo, kapital, ki bo od tega tudi služil. To je bilo mišljeno, ne pa da se zdaj neki državni poligoni naredijo po tej državi. Je pa res, da "vis ŕ vis" tem avtošolam, kar je moj predhodnik govoril, da bo treba tam poostriti, tudi sedaj že, dokler tega nimamo. Namreč, avtošole, bom rekel, ti izpitni centri so pravzaprav zadnji filter, ti se zdaj borijo s slabo pripravljenimi kandidati. Prepričan sem, da bo treba na nek način poostriti kontrolo, da tako rečem, kako avtošole opravljajo svoje delo. Hvala.
Hvala. Gospa Potrata, razprava. Prosim.
Hvala za besedo. Marsikaj je bilo v razpravi doslej že povedanega, sama bi se pa rada dotaknila problema, ki se mi zdi, da je v predlogu nacionalnega programa varnosti cestnega prometa dovolj jasno razviden in je za slovensko družbo tudi sicer socialni problem. Gre namreč za problem, ki bi mu lahko rekli alkohol. Če izhajam iz podatka, ki je v nacionalnem programu zapisan, da je namreč vsak tretji povzročitelj smrtne nesreče pod vplivom alkohola, če temu prištejem, da je vsak peti pod vplivom alkohola, ki povzroči nesrečo s telesnimi poškodbami, in vsak deseti tisti, ki povzroči materialno škodo v prometnih nesrečah, je to v petih letih 25.654 povzročiteljev pod vplivom alkohola nad dovoljeno mejo. To pa je problem, ki je po moje zelo, zelo resen problem in ki ga je treba posebej poudarjati, zaradi tega, ker bi nam moralo priti v zavest, da je vsak voznik, ki je pod vplivom alkohola, potencialna nevarnost zase in za vse udeležence v prometu. In tu se mi zdi, da kljub vinorodnosti slovenske dežele in kljub temu, da ne plediram za prohibicijo v tej deželi, da tudi sama nisem abstinentka, vendarle poudarjam, kako zelo pomembno je poudarjati, da je alkohol na drugem mestu po številu med povzročitelji prometnih nesreč in da je tu treba zlasti v populaciji odraslih narediti kaj in začeti vzgojoin preventivo predvsem pri vsakem posamezniku. Navsezadnje saj se dajo najti poti, kako je mogoče tudi iz oddaljenih mest v veseli družbi potem priti varno tudi domov. Zato se mi zdi, da ne kaže kazati prevelike tolerance, ki jo v naši družbo običajno kažemo do tovrstnih pojavov, in da bi morali med pomembne vedenjske razvade, ne navade, ampak razvade šteti tudi to, koliko storimo sami, da tistemu ob sebi, ki je pod vplivom alkohola, pa hoče sesti za volan, to tudi v družbi preprečimo in mu svetujemo, naj si na kak drug način pomaga, da ne bi bil potencialna nevarnost za svoje okolje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, zdaj vas prosimo za besedo.
Hvala lepa. Rad bi rekel to, da sem hvaležen za vsebinsko zelo bogato in koristno razpravo. In vas hkrati obvestil o tem, da je dolžnost vlade, da med prvim in drugim branjem pripravi preglednico ukrepov po vsakem od petih projektov, ki bo nastal na podlagi tega programa. Pešec, kolesar, mladi voznik, hitrost, alkohol. Po teh petih naslovih, boste dobili za drugo branje preglednico operativnih ukrepov, ki jih bodo pristojna ministrstva tudi z upoštevanjem današnje razprave, ki je dala zelo veliko koristnih dodatnih sugestij, in seveda z upoštevanjem tistega, kar sicer načrtujejo v svojih ministrstvih. Posebej se mi zdi pomembno poudariti finančni vidik celotnega programa. Mislim, da bi bilo nadvse koristno priporočilo tudi tega državnega zbora občinam, da v svojih proračunih za leto 2002, pa potem tudi naprej, 2003, 2004 in 2005, predvidijo ukrepe, ki jih je potrebno sprejeti, predvsem na tej tehnični ravni - v tem smislu so bila opozorila tudi v razpravi - in da se enako priporočilo da tudi vladi oziroma ministrstvom, da pri pripravi proračuna za naslednje in naslednja leta upoštevajo operativne ukrepe, ki jih bodo načrtovali po vseh teh petih projektih. Zdaj na tej podlagi, to se pravi s komplementarnostjo ukrepov in financ, mislim, da lahko dosežemo tisto, česar si pravzaprav vsi želimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko zdaj zaključimo razpravo in preidemo na odločanje? Torej najprej, še kdo želi besedo. Ja, gospod Gasparini, prosim.
Hvala lepa za besedo.
Torej jaz, oprostite, da vas prekinjam, ampak jaz vas prosim za malo več dinamike pri razpravah. Ne da se zadnjo sekundo prijavite k razpravi. Prosim.
Jaz sem prav čakal, da se bo končala ta debata, da poslušam svoje kolege, kaj bodo rekli. V glavnem so zdaj teorije tukaj, kako pridemo to teh nesreč. Torej ene, smo slišali, alkohol, druge, luknje na cesti. Nihče se ni spomnil, razen dr. Bernika, na tisto, kar je bit problema. Če je nekdo alkoholiziran, pijan, no, bom rekel po domače, potem se mora zavedati svojegastanja, čeprav se ne zaveda, če je v komi, da vozi tako, kot vozi. Če ima luknje na cesti, pa naj vozi tako, kot imamo predpise, da se vozi. Če so neutrjene bankine, imamo tudi predpise. In mislim, da je bit problema v tem, da se ne znamo obnašati eni do drugih. In tisto, kar je dr. Bernik tu povedal, mislim, da je bit problema. Enkrat, ko se bomo med sabo spoznali in obnašali na cesti pri vožnji tako, kot se mora, kot je gospod Božič rekel, da greš do Rima pa ne najdeš policaja na cesti, ker to velja tudiza policaje na cesti, mislim, prometne policaje - mislim, niti oni se ne znajo obnašati, te "opalijo" zato, ker nimaš luči prižganih sredi belega dne sredi Izole, in tako naprej. Saj to je smešno, samo zato, da se izkaže, kako je pač v zakonu o cestnoprometnih predpisih napisano, da moraš pač imeti luči; komu je to treba, ne vem, ampak zdaj pustimo to. Torej, hočem povedati, da bom podprl tisto, kar je dr. Bernik rekel. Ker v vsakem primeru alkohol - daleč od tega, da bi jaz rekel, da to ne vpliva na nesreče, ali pa luknje, ampak glejte, dajmo se držati predpisov, v katerih točno piše, da ne smeš piti, ko voziš, in tako naprej.
Hvala. Repliko ima gospod Kelemina. Opozarjam, da poskušajmo biti racionalni. Poslušajte, če ne, bomo tu do 15. avgusta sedeli.
Hvala lepa. Samo stavek mogoče. Saj sam se strinjam s kolegom, da ima tudi prav, in vsi, ki ste razpravljali, ste v bistvu v pozitivni smeri, pa tudi moja razprava ni bila mišljena v neko negativno smer. Ampak veste, kako, dejansko je najlažje napisati, da moraš razmere vožnje prilagoditi razmeram na cesti. To je najlažje napisati. To se pravi, zdaj se pa ti znajdi, kakor veš in znaš. Da bi pa karkoli poskušali preprečiti, izboljšati in tako naprej, to pa naj naredi, kdorkoli hoče. Saj, jaz lahko grem iz Ljubljane domov, pa se peljem tri ure, pa bom verjetno varno prišel ali pa celo ne, ker sem ogrožal ne vem koga drugega, samo zato, ker sem bil prepočasen. Mislim, veliko je takih faktorjev, razumete. Stvari morajo potekati v nekem redu, v nekih normalnih okvirih, ne pa da potem neke stvari potiskamo na stran, drugih se pa lotevamo. Ministra bi vprašal morda samo še tole. Poglejte, dejansko si ne morem dovoliti, da planiramo, koliko jih bo na naših cestah umrlo leta 2005. Tega ne morem podpreti. Prizadevam si za to, da ne bi bilo nič mrtvih na naših cestah, in bi morali napisati, prizadevali si bomo in bomo storili vse, da ne bo mrtvih oziroma da jih bo čim manj. Ne pa da planiramo 210 mrtvih, jaz tega ne morem podpreti. Ne bom podprl tega.
To že ni bila več replika, opozarjam. Oprostite, če bom tako nesramen in vas bom opozoril, kadar ne bo več replika. Gospa Tisovic.
Hvala lepa za besedo. Prej ste me verjetno spregledali. Hotela sem se odzvati na izvajanje gospoda Lavrinca in vseh tistih, ki so govorili o problematiki vzgoje in obnašanja na cestah. Res je, da imamo v osnovni šoli kar dobro vzgojo cestnoprometnih predpisov in temu primerno se tudi obnašajo naši otroci. Manjka pa vzgoja med 14. in 18. letom starosti. To je tisto obdobje, ko se človek razvija v odraslega človeka, pri 18 letih grejo pa naši mladi skoraj že, bi rekli, v več kot 50% delati izpite. V tem obdobju bi bilo res potrebno ali narediti tak program v srednjih šolah oziroma poklicnih šolah, da se naučijo odgovornosti na cesti, ali pa mogoče lahko v tem smislu tudi razmišljamo - mi moramo vsak narediti recimo tečaj prve pomoči, preden gremo na izpit -, da se tudi pri tem naredi kakšen tečaj ali kaj podobnega. Ne bom zdaj trdila, da je to edina možnost. Samo, mi vedno pozabljamo, da v obdobju med 14. in 18. letom na tem področju nič ne naredimo. Če pa pogledamo statistiko teh mladih, je pa večinoma teh mrtvih mladih. Hvala lepa.
Gospod Merlo, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Jaz bi repliciral kolegu Gaspariniju. Mislim, da kar mi tule zakonodajno sprejmemo, je potrebno spoštovati. Tako mislim, da morajo policaji kontrolirati tudi prižgane luči. Pač, če so umestne ali ne, mislim, da je to treba spoštovati. Tam se nekje zadeve začnejo. Kar se pa tiče vseh teh mladih mrtvih in podobno, jaz bi se strinjal s kolegico, ki je pravkar rekla, malo več poudarka pri izobraževanju med 14. in 18. letom, ko začnejo hormoni delati in bi vsi neke motorčke dobivali za že tako osrednji rezultat. Ob koncu šolskege leta pa vidim, da starši popuščamo in takoj so mopedi, bicikli in podobno, s tem, da se prevažajo najstniki vsi po pravilu, češ malolepše zgleda, brez čelad, tako na biciklih, tako na motorjih in podobno. Jaz bi rekel, da bi morda apeliral, ko imamo tule vrh policije, da bi neko posebno pozornost dali ob zdajšnjem trenutku dosti na kolesarje, na njihovo varnost in predvsem na motoriste, ker mislim, da je njihova kontrola totalno ušla iz rok. Jaz mislim, kar se na tem področju dela, bi svetoval to. Mi, ali bomo delali poligone ali podobno ali ne, to gre za čiste objestnosti na cesti. In kot se trudimo za malo dviga natalitete pri tem slovenskem narodu, poglejte, koliko izgub imamo in kakšni stroški so od teh poškodovancev, da ne govorimo o rehabilitacijah. Jaz mislim, da bi bilo umestno pogledati malo te številke in se potem v naslednjih časih zamisliti, ali ne bi bilo umestno take objestnosti kaznovati z nekimi dodatnimi denarji pri zavarovanjih. Mislim, da edino tukaj lahko nekaj naredimo. To so milijardne vrednosti. Jaz mislim, da to sploh ni nikdar poudarjeno, kaj družbo stanejo ti bodoči invalidi. Hvala.
Repliko ima gospod Levič, potem gospod Lavrinc. Dve repliki. Prosim, izvolite.
Bom čisto kratek. Mogoče samo en predlog ministrstvu. Namreč, gospa je lepo povedala, da manjka izobraževanje me 14. in 18. letom. V Ameriki je pač tako, da se izpit dela pri 16. letih in dve leti voziš v spremstvu staršev. Tu bi mogoče zapolnili tole luknjo teh štirih let brez vzgoje v cestnem prometu in bi mogoče s tem lahko nekako pripomogli k temu, da bi se voznik že prej začel s tem seznanjati. Hvala.
Ali lahko to morebiti oblikujete, kot dopolnitev stališča?
Bomo kot dopolnitev stališča. Hvala.
Hvala. Gospod Lavrinc, replika.
Samo v enem delu bi rad kolegu Merlu repliciral. Namreč, ne pozna statistike prometnih nesreč, v katerih so udeleženi motoristi. Če bi poznal, potem bi vedel, da je precej manj kot polovica prometnih nesreč povzročena s krivdo motorista. Gre za to, da so motoristi seveda bolj ogroženi. Govorim tudi iz lastnih izkušenj. Še ni deset dni nazaj, ko mi je avtomobilist zaprl pot, meni na motorju. Tega je preveč. Preveč, pravijo motoristi, tudi zato, ker smo prižgali luči avtomobilom. Zdaj so motoristi manj vidni, zato v Italiji recimo tega predpisa ni. Pri nas ni polarnih noči, pa dnevov, da bi morali imeti to. Zato mislim, da bo zakon o varnosti v cestnem prometu potreben prenove, o tem se tudi pogovarjamo. Je tudi kar nekaj predlogov. Ob tem pa mislim, da bo treba tudi zakon o prekrških popraviti. To, da se nekomu da polovičen odpustek, je po moje absurd. Ne, dvakrat naj plača, če ne bo plačal v roku. To je prvo. Drugo pa, samo če dobro udari po žepu, potem se znamo tudi Slovenci bolj primerno in pametno obnašati.
Hvala. Vendar moram opozoriti, da govorimo o nacionalnem programu. Razprave, ki jih danes tu poslušamo, so pa dostikrat razprave, ki bi bile lahko tudi kjerkoli drugod. Zato vas prosim, držite se dnevnega reda. Jaz sem vas kot predsedujoči dolžan opozoriti, da govorimo o nacionalnem programu in samo o tem lahko govorite. Prosim. Gospod Merlo ima repliko.
Hvala za besedo. Jaz bi repliciral samo gospodu Lavrincu. Problem ni, kdo je povzročitelj, jaz se strinjam, da so dostikrat drugi, ne pa motoristi. Vsekakor pa je treba poudarjati, da na cesti imamo dosti mladih, takih še neizkušenih šoferjev, dosti starejših ljudi, ki vozijo in preden zaznajo motorista, jaz vam povem, celo vsak od nas verjetno na lastni koži opazi, kakšne brzine soto. Dokler ga opaziš, si ti lahko povzročitelj nesreče potem motoristu. Jaz mislim, da dostikrat to ni omenjeno, dostikrat, poglejte, dejansko niso motoristi krivi, da so, recimo, ostali udeleženci v cestnem prometu. Samo brzina je ta, ki [[...]]Bom končal. Hvala.
Razprava, gospa Simšič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki vlade, spoštovane kolegice in kolegi. Jaz moram reči, ko sem pregledala ta nacionalni program varnosti cestnega prometa v Republiki Sloveniji, sem bila pravzaprav precej zadovoljna. Zato ker je interdisciplinarno pisan, ker zajema nekatere ukrepe in opozorila, ki jih v naši državi pogosto preslišimo zavestno ali podzavestno. Drži, da je svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu pod vodstvom gospoda Žlendra naredil ogromno, zlasti na področju vzgoje v vrtcih in v osnovnih šolah. Drži, da smo tudi starši odgovorni za vzgojo svojih otrok in tudi za to, kako sami ravnamo kot udeleženci v cestnem prometu. Drži tudi, da je kaznovalna politika precej stroga, hkrati pa menim, da bi vendarle veljalo opozoriti še na eno stvar. Policija relativno dobro opravlja svoje delo, pa vendar jaz osebno ne vidim vloge policije samo v tistem smislu, da mora natančno opazovati in kontrolirati, koliko določen voznik vozi in ali določeno hitrost prekorači za km ali 5, in v bistvu izvajati zgolj kaznovalno politiko. Menim, da bi tudi v tem nacionalnem programu veljalo dati še dodaten poudarek preventivi in preventivni vlogi slovenske policije, da bi opozarjala, da bi že s samo navzočnostjo na cestah voznike opozarjala, da v tej državi veljajo določena pravila, ki jih je treba spoštovati, in da ne bi vselej samo in izrecno kaznovala in lovila tiste, ki kršijo predpise. Veste, star slovenski pregovor pravi, da lepa beseda lepo mesto najde. Pogosto je to, če te policaj, policist opozori, ti svetuje, mnogo več zaleže, zlasti pri nekoliko starejših udeležencih, kot neusmiljeno kaznovanje. Hkrati bi rekla, da je program: največ 210 mrtvih na slovenskih cestah do leta 2005, smelo zastavljen. Pa vendarle me kar malce zaboli, ko slišim, da je projekt 210 mrtvih na slovenskih cestah. Jaz bi morda tole nekoliko prevedla, ker ko prebiraš nacionalni program seveda iz njega veje popolnoma drugačna ambicija kot to, da bo ugasnilo 210 življenj. Za 50% zmanjšati število mrtvih otrok, za 50% zmanjšati število kolesarjev. To se pravi, da je to nadaljevanje projekta, ki smo ga nekoč v tej državi že imeli, minus 10%, tokrat bi lahko rekli minus 50%. Kajti ambicija je za 50% zmanjšati posledice najhujših nesreč na slovenskih cestah. In to seveda je ambiciozni program in v tem smislu ga podpiram. Seveda je pa to samo en del nekega projekta, ki bi mu jaz osebno rekla projekt humane družbe. Dokler v tej družbi ne bo nekoliko več strpnosti, tolerance, upoštevanja ljudi, ki živimo drug ob drugem, seveda tudi varnosti v cestnem prometu ne bo. To pa ni stvar, ki jo lahko zaukažemo ali z odlokom ali z zakonom, ampak je to stvar, ki se gradi leta in desetletja. Zato je ta nacionalni program še toliko pomembnejši. Da si boste pa morda, tako kot si sama lažje predstavljam z ilustracijo, kaj pomenijo žrtve zlasti med šoloobveznimi in predšolskimi otroci in pa povzročanje težkih invalidnosti, naj preprosto povem, da gre pravzaprav za en avtobus na leto. Za avtobus otrok, ki umrejo ali imajo zavoljo udeležbe v prometnih nesrečah hude ali hujše telesne poškodbe. Če je ambicija tega ministrstva, te vlade, da za 50% zmanjša to v naslednjih štirih letih, je to lepa, velika ambicija in jo s srca pozdravljam. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ni več razprave [[...]]Še minister je želel en stavek.
Da bi pojasnil gospodu Kelemini, da ne bo nesporazuma, da si ne bi napačno razlagali ciljev tega programa. Mi ne načrtujemo, kolikšno bo število mrtvih na naših cestah leta 2005. Mi pa načrtujemo z vso odgovornostjo, koliko bomo zmanjšali število mrtvih na naših cestah. Pri tem se naslanjamo na metodologijo, ki jo uporablja tudi Evropska unija, ki je v svojem programu varnosti cestnega prometa sprejela številko zmanjšanja števila mrtvih na evropskih cestah na milijon prebivalcev na 110. Tudi oni torej kvantitativno načrtujejo. Moram vas pa obvestiti, da je vlada Republike Slovenije ob sprejetju predloga nacionalnega programa sprejela še tako imenovano "vizijo nič". "Vizija nič" je temeljna dolgoročna orientacija vsake civilizirane družbe, kar zadeva število smrtnih žrtev na cestah, in je to priporočilo mednarodne organizacije za preventivo v cestnem prometu, katere član je tudi Slovenija. Skratka, to temeljno orientacijo smo sprejeli. Zraven pa smo sprejeli program, ki je naša zaveza, za koliko zmanjšati število mrtvih. Upam, da je to dovolj jasno, da ne gre za načrtovanje v drugačnem smislu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na razpravo o predlaganih sklepih in stališčih. Najprej dajem v razpravo prvi sklep matičnega delovnega telesa, ki se glasi: "Predlog nacionalnega programa varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami, prva obravnava, je primerna podlaga za pripravo predloga nacionalnega programa za drugo obravnavo." Napaka je v tekstu. Gre za predlog nacionalnega programa varnosti cestnega prometa. Kdo želi besedo? Želi kdo o tem sklepu samo razpravljati? [[Nihče.]] Lahko preidemo na glasovanje? Glasujmo, prosim. Navzočih je 54, za 54, nihče proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na razpravo o stališču, ki ga je pripravilo matično delovno telo in je zapisano v poročilu delovnega telesa, kot tudi na razpravo o treh stališčih, ki smo jih prav tako dobili zraven. Kdo želi razpravljati o stališču in dodatnih treh stališčih, ki so bila vložena? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Šli bomo po vrsti. Najprej bomo odločali o stališčih, kot so bila vložena. Najprej odločamo o stališču poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke [[Bogdan Barovič je podpisnik tega stališča]] . Glasujemo, prosim. Od 51 prisotnih je za glasovalo 45, 1 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je stališče sprejeto. Odločamo o stališču, ki ga je vložila poslanska skupina SDS [[imate ga v gradivu]] . Glasujemo. Od 53 prisotnih, je za glasovalo 48, 1 proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 1.]] Stališče sprejeto. Imamo še tretje stališče. To je stališče, ki ga je prej dr. Bernik tudi pojasnil. To je stališče Nove Slovenije. Glasujmo, prosim. Od 52 prisotnih je za glasovalo 48, nihče proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam tudi, da je to tretje stališče sprejeto. Na koncu prehajamo še na odločanje o predlogu stališč v celoti. Glasujmo, prosim. Od 50 prisotnih, je za glasovalo 49 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Torej so tudi po tej plati stališča sprejeta. Imamo še dodatni sklep, s prvopodpisanim gospodom Davorinom Terčonom. To je prav tako v vašem gradivu. Torej glasujemo o dodatnem sklepu. Gospod Terčon, želi besedo.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. V razpravi okrog te točke je bilo izrečenih veliko pomislekov o načinu izvajanja cestnih kontrol oziroma kontrol v cestnem prometu. Poslanci iz prejšnjega mandata se bodo spomnili, da je bilo v tem parlamentu, in tudi sam sem sodeloval pri tem, velikokrat opozorjeno da je tak način izvajanja cestnih kontrol nesprejemljiv in da nadzorovanje in kaznovanje vsakogar in vsevprek ni ne preventivno in niti ne vzgojno, in da ima morda edini namen, da polni državni proračun, ne vzgaja in preventivno ne deluje na udeležence v cestnem prometu. S tem so se strinjali tudi mnogi razpravljavci tukaj. Jaz mislim, da tak način dela oziroma izvajanja kontrole je za državo, vsaj za moje območje, od koder jaz prihajam, iz Primorske, trdim, da je tudi gospodarsko oziroma ekonomsko škodljiv in škodi ugledu države Republike Slovenije kot prijazne in turistične države. Predlog dodatnega sklepa je podpisalo 47 poslancev državnega zbora, torej večina najvišjega zakonodajnega telesa Republike Slovenije. Jaz upam, da bo to sporočilo zadosti jasno za bodoče delo policije, glede na to, da dosedanja opozorila niso zalegla. Pričakujem, da bo policija spremenila prakso in da bo kaznovala, tako kot je v normalni evropski državi, kjer je število prometnih nesreč bistveno manjše kot v Sloveniji, takrat ko storiš prekršek, in nadzorovala na odsekih, kjer se bodo tudi zgodile najhujše prometne nesreče z najtežjimi posledicami. Hvala.
Hvala lepa. Lahko preidemo na glasovanje ob tem dodatnem sklepu? [[Da.]] Glasujmo, prosim! Navzočnost 45. Podpisnikov sklepa je bilo 47. Bomo prešli še enkrat na glasovanje. Glasujmo prosim drugič! Glasujmo! V dvorani nas je namreč dovolj. Od 52 prisotnih jih je za glasovalo 49, 1 je bil proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je dodatni sklep sprejet. S tem je tudi zaključena točka dnevnega reda. Predstavnikom vlade se zahvaljujem. Prehajamo na 37. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O FILMSKEM SKLADU REPUBLIKE SLOVENIJE, skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Predstavnikov vlade ta hip še ni [[...]]So. Pozdravljam gospoda državnega sekretarja in ga sprašujem, če želi besedo? Gospod Zorko. Izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada je preteklo jesen vložila predlog zakona o filmskem skladu, javnem skladu, v parlamentarno obravnavo. O tem zakonu je razpravljalo delovno telo državnega sveta in predvsem na osnovi pripomb, ki so bilena dodatne ali pa možne dodatne vire financiranja filmskega sklada, odločilo, da zakon, takšen kot je bil predlagan, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Prav tako je bil opravljen prvi del razprave na matičnem delovnem telesu, se pravi odboru za kulturo državnega zbora. Na osnovi razprave, ki je bila ravno tako negativna do predlaganih rešitev, smo se odločili in vladi predlagali, zdaj je predlog pred vami, da namesto prvotnega novega zakona o filmskem skladu, javnem skladu, predlagamo samo spremembo obstoječega zakona o filmskem skladu, s katerim v principu urejamo samo harmonizacijo z evropsko zakonodajo in opuščamo dodatne vire, ki so bili v prvotni verziji predlagani kot dodatni viri za financiranje filmskega sklada. Hkrati vas želim obvestiti, da bo prihodnji teden vlada razpravljala o ustanovitvenem aktu filmskega sklada, in sicer v tem ustanovitvenem aktu želimo podrobneje in bolje kot doslej urediti delovanje filmskega sklada, predvsem da bi to delovanje bilo bolj transparentno, dosti večje pristojnosti kot do zdaj dobiva nadzorni svet filmskega sklada. Tako bi naj med drugim nadzorni svet filmskega sklada odločal o tem, katere, kakšne filme bomo financirali. Uvajamo delitev funkcij direktorja, in sicer na poslovnega direktorja in programskega direktorja, in še nekatere druge spremembe, da bi zagotovili na eni strani transparentnost in zakonitost delovanja filmskega sklada in seveda na drugi strani postopoma razvijali tudi dodatne funkcije, ki jih sicer zakon in ustanovitveni akt o filmskem skladu žepredvidevata, ki jih pač do zdaj zaradi različnih razlogov filmski sklad ni razvil. Na ta način, upam, da bomo dovolj dobro uredili bodoče poslovanje filmskega sklada. Zavedamo pa se, da s tem ne bomo rešili vseh vprašanj, ki so se v zadnjih letih ali desetletjih nakopičila v slovenski filmski produkciji. Da bi postopoma tudi to urejali, imamo celo vrsto pogovorov in sestankov z ljudmi, ki sodelujejo pri celotni produkciji, in upam, da bomo tudi z drugimi mehanizmi, ne samo z zakonom o filmskem skladu aliz dopolnitvami zakona o filmskem skladu, poskušali celoviteje urediti to področje in zagotoviti več dodatnega denarja oziroma dodatnih virov za slovenski film. Še enkrat bi pa želel poudariti, da samo z dopolnitvami zakona ali pa z zakonom o filmskem skladu se vseh problemov pač ne da rešiti. S tem urejamo samo delovanje filmskega sklada, ki je pa eden bistvenih elementov v slovenski filmski produkciji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, da predstavi stališče odbora. Gospod Moge.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Treba je povedati, da je ta zakon, ki ima samo sedem členov, na odboru doživel večurno burno razpravo predvsem zaradi tega, ker zainteresirana javnost, to je društvo slovenskih filmskih ustvarjalcev, gospodarsko interesno združenje slovenskih producentov in pa sam filmski sklad Republike Slovenije, ki so bili vsi povabljeni na odbor, menijo, da je treba to problematiko rešiti v nekem krovnem zakonu o kinematografiji, ustanoviti poseben urad za film pri vladi Republike Slovenije, in da pač v teh pogojih, kot so sedaj, zelo težko delujejo. V razpravi, ki se je potem vnela in v kateri so sodelovali skoraj vsi člani odbora, nekateri tudi po več kot šestkrat ali sedemkrat, je odbor prišel do sklepa, da je bolje, da v tem zakonu, ki je predložen in ima samo sedem členov ter spreminja in dopolnjuje osnovni zakon, uskladimo s tem zakonom samo zakon o filmskem skladu z zakonodajo, en del z evropsko, drugi del pa s to zakonodajo, ki je nastala, ko smo sprejeli zakon o skladih. Odbor predlaga državnemu zboru, da se ta zakon sprejme po skrajšanem postopku. Odbor predlaga tudi nekaj amandmajev, ki izboljšujejo besedilo tega zakona. Vsi amandmaji ne vsebujejo vsebinsko le besedila tega zakona, ampak nekateri tudi bistveno vplivajo, posebej bo verjetno, ko bomo obravnavali ta zakon v drugi obravnavi, amandma k 3. členu. Zdajšnji zakon namreč opredeljuje, da je vir napajanja sklada tudi naročnina RTV. Pojma naročnina RTV v zdajšnjem zakonu o RTV ni več, ampak je pristojbina, in je to nek zaostali pojem. Odbor ni pritrdil amandmaju vlade, da se ta člen črta in je pač nasprotoval temu, da se ta amandma vlade sprejme. Treba je povedati, da je predstavnik vlade zagotovil, glede na žgočo razpravo, ki je bila na odboru, da bo vlada do konca tega leta pripravila nov zakon o filmskem skladu Republike Slovenije in bo prenovila tudi akt o ustanovitvi filmskega sklada Republike Slovenije, tako da bo zadoščeno tem pogojem, ki so bili pač izraženi na samem sprejemu zakona o filmskem skladu. Ob razpravi se je pa tudi pokazalo, da sam filmski sklad, ki ga pa v glavnem ustanavlja in imenuje njegov nadzorni odbor vlada,je ob sami obravnavi deloval prav kontradiktorno, nasprotno temu, kar je vlada v tej razpravi predlagala. Zato je bilo tudi rečeno, da naj vlada bolj podrobno pogleda, kako ta sklad deluje in naj potem, kar se tega sklada tiče, tudi ustrezno ukrepa v okviru svojih kompetenc. To pa seveda ni stvar tega zakona, ki ga danes obravnavamo. Zato bi jaz, spoštovani predsedujoči, če pač izrabljam vaše potrpljenje, predlagal, da se posvetimo temu zakonu, skrajšan postopek je že sprejet in da o tem zakonu v okviru tega zakona, ki je predložen, odločamo.
Hvala lepa. Mislim, da je bilo to napotilo primerno. Tudi s postopkovnih razlogov. Želi besedo predstavnica sekretariata? [[Ne želi.]] Preden gremo na predstavitve stališč poslanskih skupin, bi vas vendarle prosil, v poslovniku jasno piše, v prvi obravnavi v bistvu govorimo samo o tem, ali gremo na drugo ali ne gremo. O konkretnih stvareh govorimo pa v drugi obravnavi, da ne bomo zdaj ponavljali stvari. Torej besedo dajem zdaj predstavnikom poslanskih skupin. Tu imam prvo prijavo in edino. Janez Cimperman, poslanska skupina SDS. Prosim.
Se odpovedujem razpravi.
Oprostite, nisem [[...]]
Se odpovedujem razpravi.
Hvala. Gospa Črnugelj, združena lista.
Lepo pozdravljeni gospod predsedujoči in predstavnik vlade. Poslanska skupina združene liste bo podprla predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o filmskem skladu Republike Slovenije, saj meni, da so predlagane spremembe in dopolnitve resnično manj zahtevne in predstavljajo uskladitev s predpisi Evropske unije ter drugimi že sprejetimi zakoni, kot so zakon o javnih skladih in podobno. Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov bo ravno tako podprla predlagani skrajšani postopek, saj le ta omogoča najbolj racionalno obravnavo v takih primerih. Vendar se v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov dobro zavedamo dejstva, da bo treba celovit predlog zakona o filmskem skladu pripraviti v kratkem, najkasneje pa v letu 2002. Enako tudi predlog krovnega zakona o kinematografiji, ki bo celostno uredil celotno mrežo tako pomembne dejavnosti, kot je slovenska filmska produkcija. Pričakujemo, da bo na ta načinurejena vrsta odprtih vprašanj, kot so financiranje, razvoj, investicije Viba filma, odnos do televizije in obratno, način izobraževanja, ki pa bo vse to natančno uredil, predvsem pa omogočil razvoj in rast slovenskega filma, ki je bil, je in bo izjemnegapomena za našo nacionalno samobitnost. Zato menimo, da slovenski film potrebuje globalno zakonsko rešitev, pa tudi zaščito, in ureditev. Poglejte, slovenska televizija si je izbojevala svoj nacionalni prostor pod soncem brez večjih spopadov in pretresov in to trajno ter sistemsko rešila. Kaj pa slovenski film? Saj se moramo zavedati vsi poslanci, ne glede na to, ali prihajamo iz vrst opozicije ali pozicije, da smo očividci in tisti del, ki bo temeljno posegel v zgodovino slovenskega filma, da bomo zaradi odločitev in rešitev, ki jih bomo ponudili za ohranitev in razvoj filma ter filmske produkcije, tako da bomo lahko zapisani v vseh kronikah in zgodovini filma. Spomnimo se začetkov slovenskega filma, predvojnega dela, briljantnega mojstra Božidarja Jakca, dr. Mira Foersterja, dr. Karla Grosmana, ljutomerskega odvetnika Veličana Beštra, ljubljanskega fotografa z obrtnim listom za izdelovanje filma že iz davnega leta 1922. Spomnimo se Črta Škodlarja, Jaka Travna, filmskega zgodovinarja, Matjaža Klobčiča, Duše Počkaj in vseh tistih, ki so neizprosno ter s trdim in ustvarjalnim delom ustvarili naš film, ki ima že dolgo zgodovino, ki jo je vredno nadaljevati in razvijati. Upravičeno pričakujemo, da bo novi zakon ponudil optimalno rešitev financiranja filmske in TV industrije, ki bo jasno definiral povezavo javnega načina financiranja in privatnega, ki bo omogočil še dodaten zagon filmu. V poslanski skupini združene liste pričakujemo, da bo novi predlog zakona o filmskem skladu Republike Slovenije natančno zarisal vse zapletene odnose med vsemi akterji v produkciji in distribuciji. Poslanska skupina združene liste socialnih demokratov pričakuje, da bo vlada Republike Slovenije ponudila v verifikacijo konvencijo Sveta Evrope o filmski koprodukciji iz leta 1992 in ostale konvencije s področja kulture. V poslanski skupini združene liste bomo predlagane amandmaje vlade podprli, saj menimo, da so v skladu z osnovnimi razlogi oziroma nameni za spremembe in dopolnitve zakona o filmskem skladu Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Nove Slovenije, gospa Tisovic, prosim.
Hvala lepa za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Poslanska skupina Nova Slovenija bi se bolj strinjala s tem, da se ta predlog sprememb in dopolnitev zakona o filmskem skladu umakne in se vloži popolnoma nov, moderen zakon, ki bo zajemal vso problematiko na filmskem področju in problematiko filmskega sklada. Vlada Republike Slovenije je v avgustu 2000 vložila predlog zakona o filmskem skladu Republike Slovenije, vendar ga je sedanja vlada umaknila in nam poslala v obravnavo le popravke k staremu zakonu. To so manj zahtevne uskladitve s predpisi Evropske unije in sprejetim zakonom o javnih skladih. Menimo, da se s sprejemanjem teh minimalnih popravkov nekako odrekamo priložnosti za določen čas, da bi v Sloveniji uveljavili model evropsko urejene kinomatografije. Potrebujemo torej nov krovni zakon, ki bo v celoti urejal kinomatografijo v Sloveniji. Zato poslanska skupina Nove Slovenije podpira oba predlagana dodatna sklepa, tako poslanske skupine SDS kot predlagan sklep gospoda Bevka, ki sta bila podana 19.6.2001 na matičnem odboru. S tem pa zavezujeta vlado naj v najkrajšem možnem roku predloži v državni zbor predlog zakona, ki bo področje kinematografije urejal v celoti. Glede na to, da je že vlada delala na tem, verjetno ne bo tako težko že začeto delo nadaljevati. Tako bi dobili nov evropsko primerljiv krovni zakon za kinematografijo. Ta bi nadomestil stari, pokrpani zakon in prav gotovo prinesel več reda v zadovoljstvo vseh, ki delajo na tem področju in nenazadnje tudi nam, ki smo več ali manj porabniki filmske produkcije. Ker pa se zavedamo, da to še ne bo takoj, podpiramo te popravke zakona in se strinjamo s skrajšanim postopkom, kot je predlagano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kakšna poslanska skupina želi besedo? Ja, prosim, gospa Širca v imenu Liberalne demokracije. Prosim.
Odbor za kulturo je na eni izmed svojih prvih sej pred meseci zavrnil predlog sprememb in dopolnitev zakona o filmskem skladu, kot je bilo že danes predstavljeno. Skratka predlog, ki je bil vložen v parlamentarno proceduro avgusta lani - lahko rečem, da je šlo za ta Šeligova dopolnila - ta predlog ni namreč podprla ne kasnejšavlada ne naš sekretariat za zakonodajo, ne državni svet, ne distributerji, ne kinematografi, ne televizija in tudi ne vsi poslanci. Prinašajo namreč rešitve, ki so bile nekonsistentne; nekonsistentne v smislu razumevanja veljavnega ustavnega načela integralnega proračuna, zaradi nesistemskih rešitev, ki bi posledično prizadele tudi kinematografijo, to se pravi, posledično bi prinašala povečane cene kinovstopnic, kaznovala bi se na nek način art-distribucija in tudi prikazovalci umetniške ali evropske kinematografije pri nas v javnem interesu. Posledično bi se zmanjšala lahko televizijska umetniška produkcija itn. Skratka, prinašal je tiste rešitve, s katerimi naj bi se filmski sklad dodatno napajal s tako imenovanimi državnimi sredstvi, ne zgolj samo s proračunskimi sredstvi. Filmski sklad bi se s predlogom, ki je bil takrat prikazan, res napajal z dodatnimi, tudi davki, če jim tako lahko rečem, a to, kar bi pridobil, bi pridobil na račun nekoga drugega, ker bi pač bilo potrebno nekomu drugemu tudi odvzeti Sklep tiste, takratne, prvotne oziroma druge redne seje matičnega parlamentarnega telesa je bil, da naj vlada prouči boljše in bolj konsistentne rešitve za filmski sklad oziroma za financiranje filmskega sklada oziroma kinematografije pri nas. In kaj je v teh mesecih od takrat vlada naredila? Vlada je preučila, preučila je, da bo šele preučila, da je pripravljena obljubiti, da bo preučila možnosti za iskanje dodatnih sredstev, virov za slovensko kinematografijo in da bo opravila raziskavo, ali obstaja potreba za pripravo krovnega zakona s področja kinematografije. S to obljubo, s katero je na nek način potuhnjeno preslišala sklep parlamentarnega odbora, nam je posredovala nekakšni lepotni popravek, ki pa nas poslance kljub njegovi minimalnosti razorožuje saj ta popravek je nujen zato, da bi se na tak način plastične kirurgije zaprlo poglavje, ki ga narekuje usklajevanje z EU. Poslanci seveda s to rešitvijo nismo srečni, hkrati pa ji ne moremo ali pa celo ne smemo oporekati, saj nas zavezuje dogovor k pristopanju k EU. Poleg tega pa nam vlada ponovno obljublja, da bo še naprej proučevala sublimno, kot pravi, kot sem že dejala, ali sploh obstaja potreba za iskanje krovnih rešitev. Situacija je zagotovo shizofrena, kajti če bi se res prilagajali sistemom Evropske unije - govorim o tistih, ki delujejo v praksi, ne pa na papirju - ne zgolj direktivam, potem bi morali imeti na mizi rešitve, ki bi bile sorodne rešitvam v drugih državah, uspešnejših, tudi kinematografskih, nam primerjivih, ne pa zgolj rešitve, ki se usklajujejo z enim papirnatim dekretom o prostem pretoku kapitala, ki, opozarjam, že sedaj ni oviran, kot je zapisano v 4. členu zakona. Nerodnost je še večja ob dejstvu, da je zakon o filmskem skladu na nek način v tej obliki, kakršen je, jalov, osiromašen oziroma zgolj formalen, ker je bil ob oziroma so mu bili odrezani večinski oziroma več kot polovica členov v trenutku, ko je bil lani sprejet zakon o javnih skladih, ki je krovni zakon in pokriva tudi zakon o filmskem skladu. Zakon o javnih skladih je iz zakona o filmskem skladu izločil večino členov, tako da jih je sedaj ostalo, mislim, da 8, z enim kazenskim in z nekaj členi prehodnih določb. Tako je temeljni operativni akt o delovanju in reguliranju sklada ustanovitveni akt filmskega sklada, ki jebil sprejet lani jeseni na vladi, ki pa resda sicer kot podzakonski akt vendarle vsebuje skoraj vse, kar že prinaša ta zakon o filmskem skladu. To se pravi, da definira, kaj je namen ustanovitve sklada, naloge sklada, financiranje sklada, nagrade, deloma razvid filmskih delavcev, ki ga v zakonu in v praksi sploh ni in tako naprej. V zakonu o filmskem skladu je torej pomemben - v tem, ki ga imamo sedaj na mizi - predvsem tisti člen, ki govori o dovoljenju za tuje producente. Ta člen sedaj popravljamo zato, da bi tuji producenti lažje snemali pri nas, ne manj ovirano, kot mogoče v dikciji, ki velja v osnovnem tekstu zakona. Kjer pa menimo, da so koprodukcije za slovensko kinematografijo zelo vzgojne, da ne rečem pomembne, pedagoške, zagotovo ne moremo teh sprememb podcenjevati, pa ne zgolj tudi zaradi dejstva, da so del pogodbe z Evropsko unijo, prilagoditvenih postopkov. Prav v soočanju s tujimi izkušnjami se slovenskemu filmu, bom rekla, lažje širijo obzorja oziroma se lažje postavlja pod vprašaj občasno, poudarjam, občasno, samozadovoljstvo slovenskih filmarjev, ki, poudarjam, občasno iščejo rešitve zgolj za iskanje dodatnih proračunskih sredstev ali izvenproračunskih sredstev. Naj opozorim tudi, da poseg po sredstvih RTV prispevka, s katerim naj bi se po mnenju filmskih delavcev, pa tudi nekaterih poslancev, tudi nekaterih poslancev LDS, napajal filmski sklad, pomeni poseg po proračunskih sredstvih v neki drugi obliki, če razumemo seveda televizijski prispevek, nekdanjo naročnino, kot davek na televizijski program oziroma na električni tok. Skratka, kljub temu da bomo zakon danes vsaj poslanci LDS večinoma podprli, naj poudarim, da bomo to naredili s pridržki, ker na nas je namreč, da verjamemo vladi v njeno tolikokrat obljubljeno voljo po študiranju, raziskovanju in proučevanju drugih rešitev. Obvezali jo bomo z dodatnim sklepom, kot vidim tudi druge poslanske skupine, ki zavezujejo vlado k iskanju resnično bolj ustreznih rešitev. Če teh rešitev ne bo, zagotovo se, vsaj poslanci LDS, zavezujemo, da bomo bdeli, če ne drugega, če smo tudi mi nekoliko skeptični, vsaj nad tistim trenutkom, ko bomo v parlamentu sprejemali proračun oziroma ko bomo nadzorovali oziroma mogoče tudi botrovali ponudbam in rešitvam, ki jih bo vsaj v proračunu za financiranje slovenskega filma ponudila vlada. Kajti opozorim naj, da v zadnjih letih se je na nek način sanirala situacija finančnih sredstev za film, sredstev, ki so bila z osamosvojitvijo skoraj prepolovljena in če so se v letih 1997, 1998 in 1999 bistveno dvignila proračunska sredstva za film, tudi za 45, 46 milijonov letno, so se letos ne samo stagnirala, še huje, so se dobesedno ustavila oziroma so bistveno nižja od prejšnjih let. Po vseh oživitvah, ki jih slovenski film v zadnjih letih doživlja, ne samo oživitvah, tudi ozemljitvah, so mu letos namenili manj denarja, kot si ga zagotovo zasluži.
Hvala lepa. Še katera od poslanskih skupin? Nihče več. Dobro. Besedo dajem poslankam in poslancem. Imamo eno pismo prijavo. Gospod Jakič, prosim.
Hvala za besedo. Jaz seveda ne nameravam tratiti časa kolegicam in kolegom, ampak kljub vsemu menim, da je točka dnevnega reda še kako pomembna z več vidikov. Predsedujoči, vi ste seveda pozvali, da naj razmišljamo, v kateri smeri naj diskutiramo, glede na to, da je v prvi obravnavi. Ampak glede na to, da je skrajšani postopek, mi dovolite, tako kot ste dovolili tudi predstavnikom poslanskih skupin, da povem enkrat za vse obravnave tega predloga. Poglejte, tudi danes je predstavnik vlade, državni sekretar tu povedal, da predlagane spremembe, da gre v principu, če citiram "v principu urejamo samo harmonizacijo z Evropsko unijo". Na matičnem delovnem telesu sem bil jaz eden od tistih akterjev, ki je povzročil burno diskusijo. In mi je všeč, da sem jo, nenazadnje zato, ker je matično delovno telo prišlo do odločitve, da črta 3. člen predlaganega besedila členov. Naj grem nazaj. Jaz, sami veste, sem zelo proevropski in zelo zagovarjam čimprejšnjo, čimhitrejšo in seveda čimkvalitetnejšo vključitev Slovenije v Evropsko unijo. Nimam nikakršnih pomislekov nikoli, ko gre v resnici za harmonizacijo s pravnim redom Evropske unije, v tem primeru, ko govorimo o prostem pretoku ljudi, blaga, storitev in kapitala. V teh sedmih členih sta v resnici samo dva člena tista, ki govorita o harmonizaciji z Evropsko unijo. Zato me vedno in znova razjezi, če kdorkoli, tudi Vlada Republike Slovenije, v kateri sodeluje moja stranka, poskuša ob harmonizaciji z Evropsko unijo, v narekovaju, "podtakniti" tudi nekaj, kar ni predmet harmonizacije z Evropsko unijo. Ravno to je pri 3. členu predlaganega besedila, ko filmskemu skladu na nek način poskuša odvzeti zakonsko podlago za dodatno financiranje, ki ga je ta zakon uvedel leta 1994. Če odmislim dejstvo, da so sredstva ministrstva za kulturo minorna v primerjavi z ostalimi izdatki, naj vam povem, da so seveda na ravnini primerljiva samo s skladom za ljubiteljsko dejavnost. Danes smo slišali od kolegice Širce višino teh sredstev. Za primerjavo naj vam povem; jaz kot predsednik atletske zveze, proračun Atletske zveze Slovenije je tak, kot je proračun, namenjen na ministrstvu za kulturo za filmski sklad. Mislim, da to ni prav. To ni prav že zaradi tega, ker če pogledamo podatke, ki nam jih je posredovalo društvo slovenskih filmskih ustvarjalcev, kaže, da je v lanskem letu bilo prikazanih v Sloveniji 108 filmov, večinoma ameriških, na žalost. Vsaj na žalost, jaz bi rad - to govorim v svojem imenu, osebno - in bi rad videl kaj več evropskih. Trije slovenski filmi so se po gledanosti uvrstili med prvih 15. Če je povprečje gledanosti tujih filmov 19 tisoč 222, je povprečen obisk slovenskega filma 39 tisoč 438, da ne govorimo, koliko naših filmov je dobilo nagrade na številnih mednarodnih festivalih. Zato se je treba na tej točki seveda zahvaliti vsem mladim in starejšim ustvarjalcem, filmskim ustvarjalcev za njihov altruizem, da v takih razmerah seveda sproducirajo to, kar lahko. Če je tudi naša krivda, tega parlamenta, da ne zagotovi večja sredstva v proračunu, se mi zdi nesprejemljivo s strani tega državnega zbora odvzeti zakonsko podlago za dodatno financiranje filmskega sklada, ki pa je v resnici zapisano v 9. členu osnovnega zakona o filmskem skladu, in sicer v alinei, ki pravi, da sklad pridobiva sredstva za izvajanje dejavnostiiz deleža naročnine Televizije Slovenije za bogatenje programa nacionalne televizije. Moram reči, da sem ostro protestiral na matičnem delovnem telesu, ko so mi tako predstavnik vlade Republike Slovenije kot nekateri moji kolegi govorili, da je ta člen inta alinea neoperativna. In sem se seveda spraševal, zakaj je lahko stvar neoperativna že od leta 1994 in zakaj v bistvu tisti akterji, ki so imeli kakršnokoli možnost, ta člen niso spravili v operativo. Zato seveda ni rešitev črtanje tega člena, ampak operacionalizacija tega člena, se opravičujem. Kot sem napovedal na začetku, ne bom dolg. Rad bi seveda povedal, da bom jaz zakon podprl z amandmajem odbora, matičnega delovnega telesa, ki govori o črtanju 3. člena, in pa seveda z veseljem podprl sklep, ki nalaga Vladi Republike Slovenije, da v resnici do konca leta pripravi krovni zakon za področje kinematografije. Jaz seveda močno močno upam, da bo ta krovni zakon v resnici podoben, poudarjam, podoben, če ne celo boljši od zakonov, ki rešujejo to področje vEvropski uniji. V Evropski uniji namreč zelo veliko pozornost namenjajo, predvsem v državah Evropske unije, namenjajo svoji filmski produkciji, ne samo z nacionalnega vidika in upam, da tu ni, ampak tudi z gospodarskega vidika. Zato upam, da bo ta zakon vresnici primerljiv in ga bom z veseljem podprl, če bo tak, kot ga predvideva acquis communitaire. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Razprava ostalih poslancev, ki se niso pisno prijavili k razpravi, je omejena na 5 minut. Gospod Jerovšek, imate repliko. Izvolite.
Hvala lepa. Repliciral bi kolegu poslancu gospodu Jakiču, ki se je na nek način trudil pokazati, kako bi rad sedel na dveh konjih hkrati. Namreč, z eno njegovo tezo se ne strinjam. Omenil je, da ni prav, da so sredstva za atletsko zvezo oziroma za atlete v isti višini, kot so sredstva za filmsko produkcijo. Jaz nimam nekih argumentov, da je to vaše mnenje zelo pravilno. Moram pa reči, da mi je zelo žal, da pravzaprav še nisem gledal dobrega slovenskega filma. Zadnji mladi producenti, upam, da se bodo razvili, ti ki so V leru producirali in posneli, da bo šlo v to smer. Hkrati pa vem, da imamo odlične atlete, ki so promovirali Slovenijo v svetu. Zdi se mi zelo čudno, da se zavzemate za to, da bi se atletiki, ki je kraljica športov, na nek način manj sredstev namenjalo. Mislim pa, da v filmski produkciji, da bodo morali filmski producenti sami za več resnosti poskrbeti. Pred nedavnim sem peljal študenta filmske režije in mi je razlagal o katastrofalni neresnosti tujih profesorjev, ki so vsi filmski producenti. Po dva meseca manjkajo na predavanjih, ne delajo s študenti. Na tak način se ne bo prišlo to naprej. Filmski producenti se morajo najprej sami vprašati, ali so dovolj resni, po večini, vem, da so izjeme, da zahtevajo od družbe sredstva. Ogromno sredstev, po mojem, ki so bila vržena v slovensko filmsko produkcijo, je šlo dostikrat za popolnoma neresne projekte, popolnoma neresen pristop. Porabila so se sredstva, sploh ni bilo posneto, ali pa tudi nekatere filme, ki smo jih gledali, vam odkrito povem, da se mi zdi, da je tu selekcija kadrov napačna na tem področju, da so imeli pristop do državnih sredstev in to, da so bili kot priznani režiserji v slovenskem filmskem svetu, po mojem, po ne vem, kakšnih kriterijih. Človek se kot Slovenec včasih čudi, kaj so si nekateri dovolili posneti, da je naletelo na splošno zgražanje ljudi. Če filmski delavci znotraj sebe ne bodo kriterije profesionalnosti uredili, potem se je dejansko težko zavzematiza več denarja na tem področju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika gospod Jakič, izvolite.
Hvala za besedo. Jaz seveda repliciram spoštovanemu kolegu, da razjasnim dve stvari. Res, da je šla diskusija izven okvirja, ampak moja intervenca in glede atletske zveze sem hotel samo povedati, da je atletska zveza ena od mnogih panožnih športnih zvez, in, če seštejete vse panožne športne zveze, boste videli, da je seveda mnogo mnogo denarja nemenjenega športu, in v primerjavi s tem seveda sem hotel pokazati kako malo. Mimogrede, ko govorite o kraljici športa, ta kraljica športa ima v primerjavi z nogometom, smučanjem ali pa košarko 10% tistih sredstev, kar drugi dobijo. Ampak ne smete pa si dovoliti reči, da atleti promovirajo našo deželo in državo, Šterk, Kozole, Košak in ostali pa ne. Vsak jo promovira na svojem segmentu. Bikarjeva v atletiki, Šterk v filmu. In seveda je tudi subjektivna ocena vaša, kaj je dober film. Če se usedeva midva skupaj, bova prišla do ugotovitve, da se ne moreva ujeti tudi na enem filmu, da ne govorim na eni knjigi ali kakorkoli drugo. Zato je seveda subjektivna ocena vaša, ali je za vas film dober ali ne. Seveda, če vas iritirajo naslovi kakšnih filmov, kot so, Jebi se in tako naprej, je seveda to drugo vprašanje. Jaz vem, da je bila velika diskusija v tem državnem zboru in predvsem v javnosti polemika, ali naj država namenja sredstva za filme, ki se tako imenujejo. Ampak to je subjektivna ocena. Zato seveda v obrambo tako atletov kot filmskih ustvarjalcev je treba vzeti in reči, da oboji, vsi poskušamo, tudi mi s svojo parlamentarno diplomacijo poskušamo v svetu narediti čim več za to državo Slovenijo. In seveda z denarjem, ki ga ima ta segment, ki dela film, je moja osnovna teza, da seveda s tem denarjem maksi, maksimalno promovirajo to Slovenijo, in da bi lahko te promocije bilo mnogo več, če bi denarja imeli več, da bi lahko naredili več, zopet subjektivna ocena, kvalitetnih ali pa vašem mnenju nekvalitetnih filmov, ki bi poleg teh 60nagrad, ki so jih dobili v tujini, lahko dobili 120 in seveda s tem promovirali na različnih nivojih to Slovenijo.
Hvala lepa. Želite replicirati nazaj, gospod Jerovšek? Preden replicirate, v obrambo poslovniku in zakonu, ki ga imamo pred sabo, in kolegom poslancem, ki vaju bodo zdaj očitno poslušali, vaju opozarjam, da je vajina razprava absolutno iz konteksta, ki ga imamo ta trenutek pred sabo. Gre za skrajšani postopek in s tem omejeno število členov, ki so odprti,in tudi omejeno možnost razprave. Dovolim vam repliko, gospod Jerovšek in upam, da bomo s tem končali. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz tudi upam, da ne boste na meni se izživljali, ker povzročena je bila s strani vašega kolega Jakiča. So se pa pomembne teme tu odprle. Jaz se strinjam s kolegom Jakičem, da je vsaka ocena subjektivna in da sam nisem strokovnjak za filme, vendar imam pa tudi znotraj svoje subjektivne ocene možnosti in sposobnost primerjati različne filme in različne filmske produkcije. In še enkrat vztrajam pri tem, da so nekateri mlajši filmski režiserji, po mojem perspektivni. Osebno jih ne poznam tako dobro, ampak da je pa pri nekaterih starejših prihajalo do nekritičnega odobravanja sredstev, ker nekatere filme sem gledal in po mojem je šlo včasih dobesedno za blodnje režiserjev in se mi zdi, da bi bilo in tudi vam pravim, ta dveurni razgovor s študentom režije, mi je potrdil, kako so zavirani nekateri mlajši režiserji, ki so pokazali perspektivo in talent. Znotraj teh birokratskih struktur jih "bremzajo" na vse možne načine. Ampak to, za kar se zavzemam; glejte, ko sem tudi starejše filme, celo tisti, ki so dobri filmi - je v veliki meri in pa dostikrat nerazumljiva neprofesionalnost snemanja, kar se v ameriškem filmu, recimo, praviloma ne zgodi. V dobrem filmu, recimo, kot je televizijsko Cvetje v jeseni, mi še sedaj ne gre v glavo, kako lahko pri nas posnamejo sekvenco v filmu, ko glavna igralka grabi listje in drži grablje tako, kot jih fiziološko ni možno držati. Če bi [[..]] [[se ne razume, govorita drug čez drugega.]] [[...]]v Ameriki
Gospod Jerovšek, se opravičujem, to prekoračuje meje ne samo skrajšanega postopka, ampak absolutno razpravljate v repliki o stvareh, ki jih mi ostali tu nismo dolžni poslušati. Gospod Jerovšek, to je moj prvi opomin.
Zaključil bom v enem stavku. V enem stavku; tako da, gospod Jakič, ne gre za to, da bi me katerikoli zakon, ne, naslov iritiral! Sploh ni šlo za to, ker ste hoteli zopet z neko tezo, da vi ste super napredni, drugi smo pa nazadnjaški. Gre čisto za odnos do gledanosti filma in tako kot ga povprečen gledalec vidi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jakič, tudi vas resnično opozarjam. Sami ste na začetku svojega izvajanja podali oceno svoje razprave, da "bo malo iz okvirov". Ker je bila malo iz okvirov, povzroča tovrstne replike. Zato vas opozarjam, gospod Jakič, če gre za oceno stvari, ki jih imamo pred sabo, dovolim repliko, drugače ne.
Spoštovana podpredsednica, nisem šel iz konteksta okvirov, govoril sem, da bom obe fazi, prvo obravnavo in drugo, združil in govoril o amandmajih. Namreč, v prvi fazi bi lahko govoril samo o tem, ali sem za to, da gre v drugo fazo, ali ne. In sem združil in sem govoril vseskozi o 3. členu in harmonizaciji z Evropsko unijo, kar je tudi materija tega. Vendar me kolega Jerovšek provocira in vleče za jezik, zato si ne bom dovolil, da bi si prislužil opomin z vaše strani, tako kot kolega Jerovšek. Samo v bran slovenskemu filmu bi rad ponovno rekel sledeči stavek: slovenska filmska produkcija je kvalitetna; o tem pričajo nagrade strokovnih žirij in ne nagrade ali mnenja Jakiča ali Jerovška. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, se opravičujem! Spoštovani, replika, ki lahko sledi temu izvajanju gospoda Jakiča, je samo "jaz se ne strinjam", to ste pa povedali že prej. Povedali ste svojo oceno filmov v naši državi, ki pa niso predmet tovrstnega postopka. Gospod Jakič se samo ni strinjal z vami. Spoštovani, želi še kdo razpravljati? Gospod Rudi Moge, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Ne bom govoril o filmski dejavnosti, ampak o filmskem skladu. Morda sem že uvodoma premalo povedal, da obstoječa zakonodaja omogoča filmskemu skladu tudi, da bi prišel do neprimerno večjih sredstev. Vendar se samo delo sklada, kakor je bilo povedano na odboru - s tem pa nobena ocena, ki bi jo filmski sklad predložil pristojni vladi ali komerkoli drugemu, ni bila narejena - bi lahko bilo boljše, če bi bilo naslednje izpolnjeno. Prvič, v zakonu je pet alinei, od kod pridobiva sredstva. Prav je, da država daje, in bom vedno za tem stal, da bo dala dovolj velika sredstva iz državnega proračuna. Govorim o okroglih številkah: od 20 milijard, namenjenih kulturi, se da pol milijarde filmskemu skladu, da s tem razpolaga in da pelje svoj program dela. Potem pa pride druga alinea, od kod bi filmski sklad črpal, to je: iz lastnih prihodkov, trženja s filmsko proizvodnjo, ki jo napravijo, iz financiranja iz javnih sredstev, kar je tudi država dala; se pravi, da se je ta krog začel vrteti. Jaz na to vprašanje na odboru, pa tudi nekateri drugi, nismo dobili odgovora oziroma je bilo skoraj evidentno jasno, da iz tega naslova filmski sklad ni dobil sredstev, ki bi kvalitetno pripomogla k delu tega sklada. Tretja reč. Iz naslova sodelovanja z mednarodnimi ustanovami in organizacijami. Tudi tu - gospod državni sekretar, kajne? - je bilo rečeno, da teh sredstev filmski sklad ni pridobil ali so pa bila zanemarljivo majhna. Četrta reč. Iz deleža naročnine TV Slovenije za bogatenje programov nacionalne televizije, za katerega se s srcem zavzema moj kolega Jakič, je bilo ugotovljeno, da sklad ni dobil nič, ampak da je RTV producente financirala, ne pa, da bi ta sredstva dala skladu in da bi sklad s temi rečmi razpolagal in pa z dotacijami daril in iz drugih virov, ki jih tudi skoraj nič ni bilo. Torej je ta sklad, ki naj bi iz petih reči bil napajan, dejansko v pretežni meri napajan iz tega, kar mu data proračun. In so bile izrečene kritične besede na seji odbora v tem, da naj vlada pripravi, ko bo pripravljala zakon, zakon tudi v tej smeri, da kritično analizira, kako deluje ta sklad, ki ga je sama ustanovila, in naj potem pogleda, če ta reč ne funkcionira tako, kot je zastavljeno z zakonom in z aktom o ustanovitvi filmskega sklada, naj pač potegne konsekvence in v skladu z zakonodajo omogoči, da pridemo do bolj kvalitetnega dela na tem področju. Mislim, da sem bil sedaj dovolj širok, ko sem povedal o tej dilemi, in bom s tem potem tudi nehal. Ampak, če se pogovarjam samo o tem zakonu, potem mislim, da je bilo v uvodu dovolj povedano - za zakon, ki ima samo 7 členov. Če pa hočemo odpirati celotno razpravo, ki je pa bila na odboru, potem pa seveda je to razprava, ki bo pač vodila v to, da se lahko ure in ure o tem pogovarjamo. Je bilo pa tukaj sedaj že kot predhodnica izrečeno dosti ocen s strani poslancev, ki verjetno niso bile resne, ki jih je pač neko povedal iz svojega lastnega prepričanja, kako gleda na te stvari. Uradne ocene in pa uradno - nekako temu, kar je Jakič govoril - je treba pa povedati to, da se na podlagi filmskega sklada filmska reč v Sloveniji razvija, ampak bi morali pri tem razvoju gledati z vsemi efekti, ne pa samo na ta efekt, kaj bo dala televizija, kaj bo dala država, ampak je treba te stvari pogledati širše. In zato, gospod državni sekretar, vam polagam na srce, da boste to obljubo, ki ste jo dali na odboru, držali in da bomo v jeseni lahko kvalitetno razpravo odprli o nekem krovnem zakonu o filmskem skladu in da si kot Slovenci tudi zagotovimo dostojne pogoje; in da se to, kar sprejmemo, tudi izvaja v taki meri, da vsak, kdor bo za kaj zadolžen, da bo tudi za to odgovarjal. Ne pa, da bo samo vedno se vsa debata osredotočila na to, kaj daje državni zbor, kaj dajejo ti viri, ki so neizčrpni, ne pa, kaj smo sami naredili za to, da bi bilo delovanje tega filmskega sklada boljše. Jaz se, spoštovana predsedujoča, ne bom več oglašal, ampak te dileme in vse, kar je bilo povedano - tam pravim, da je razprava trajala več ur, ob zakonu s sedmimi členi - terjajo pač to, da bi to točko dnevnega reda morali spremeniti in bi potem ocenjevali filmsko dejavnost v Republiki Sloveniji, ne pa spremembe in dopolnitve zakona o filmskem skladu Republike Slovenije.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem splošno razpravo. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo ter odločanje o posameznih členih predloga zakona. Zboru predlagam, da skladno z drugo alineo 189. člena poslovnika po končani razpravi in glasovanju o amandmajih in členih, razpravlja in glasuje skupaj o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Predlagani sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočih poslancev. Glasujemo! Žal prvič nismo uspeli opraviti veljavnega glasovanja. Vljudno prosim kolege in kolegice, ki so v bližini, da se nam pridružijo. Drugič, torej, glasujemo o predlogu sklepa, ki sem ga prej predstavila. Glasujmo! Ko smo se zdaj prešteli, nas je v dvorani zadosti. Poskušala bom še enkrat in še enkrat opozoriti, da s pritiskom na enega izmed gumbov vendarle zagotovimo veljavno odločanje. Drugič, torej, glasujemo o predlogu sklepa! Žal ni uspelo. V skladu s poslovnikom bomo nadaljevali z delom ob 12.35.
Spoštovani, spoštovane! S tretjim glasovanjem o predlogu sklepa, da skladno z drugo alineo 189. člena poslovnika po končani razpravi in glasovanju o amandmajih in členih razpravljamo in glasujemo skupaj o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji, bomo tretjič ugotavljali navzočnost v dvorani. Zato vas lepo prosim, da s pritiskom na enega izmedgumbov omogočate veljavno tretje glasovanje o predlogu sklepa. Glasujmo! Navzočih je 51 poslank in poslancev. Za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Prehajamo na razpravo o posameznih členih in vloženih amandmajih. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 29.6.2001. V razpravo in odločanje dajem 1. člen in amandma k temu členu, katerega predlagatelj je odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport. Vlada amandmaju ne nasprotuje. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Glasujemo! Navzočih je 51 poslank in poslancev. Za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo še o členu v celoti. Glasujmo! Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je člen sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o 3. členu in amandmaju k temu členu, katerega predlagatelj je odbor. Vlada amandmaju nasprotuje. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Glasujmo! Navzočih je 46 poslank in poslancev. Za je glasovalo 14, proti 27. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Odločamo še o 3. členu v celoti. Glasujemo! Navzočih je 47 poslank in poslancev. Za je glasovalo 32, proti 9. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je 3. člen sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o 4. členu in dveh amandmajih k temu členu. Predlagateljica prvega je vlada, z opombo, da v kolikor bo sprejet amandma pod 1, je amandma pod zaporedno številko 2 brezpredmeten. Predlagatelj le-tega je odbor. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Najprej o amandmaju pod zaporedno številko 1. Glasujemo! Navzočih je 51 poslank in poslancev. Za je glasovalo 37, proti 11. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma pod 1 sprejet, zato je postal amandma pod 2 brezpredmeten. Odločamo še o 4. členu v celoti. Glasujemo. Žal nismo uspeli opraviti uspešnega glasovanja. Glede na to, da nas je v dvorani toliko, da sklepčni zagotovo smo, vas vljudno prosim za malo pozornosti. Glasujemo o členu v celoti, drugič. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 36, proti 4. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je člen v celoti sprejet. Prehajamo na razpravo o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Želi kdo besedo? Ker ne, prehajamo na odločanje o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Glasujemo. Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za je glasovalo 43, proti nihče. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so preostali členi sprejeti. Prehajamo na razpravo o naslovu zakona. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje o naslovu zakona. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 43, proti nihče. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je naslov sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da so bili k predlogu zakona v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k členoma 1 in 4. Če želijo k tema členoma kvalificirani predlagatelji vložiti amandma, prosim, da to storijo, pred tem pa sprašujem, ali želi kdo razpravljati o predlogu zakona v celoti. Ker ne, prehajamo na odločanje o zakonu v celoti, pred tem pa sprašujem sekretariat, ali je morebiti prišlo do neusklajenosti. [[Ni.]] hvala lepa. Prehajamo torej na odločanje o zakonu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za je glasovalo 39, proti 1. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon v celoti sprejet. V zvezi s tem zakonom imamo tudi dva predloga dodatnih sklepov, ki se nahajata tudi na pregledu amandmajev, in sicer na strani 3 pregleda amandmajev. Predlagateljica prvega predloga je poslanska skupina Socialdemokratske stranke Slovenije, predlagatelj drugega pa je poslanec Samo Bevk. O teh dveh predlogih dodatnih sklepov odpiram razpravo. Gospod Bevk, izvolite.
Kot je napovedala kolegica Silva Črnugljeva, je poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov podprla zakon o filmskem skladu. Kljub temu pa smo predlagali tudi dodatni sklep, ki se glasi: "Državni zbor predlaga vladi Republike Slovenije, da do januarja 2002 pripravi celovit predlog zakona o filmskem skladu Republike Slovenije in predlog krovnega zakona o kinematografiji, ki bo uredil odnose v celotni verigi te dejavnosti." Podobna je dikcija sklepa, ki ga predlaga poslanska skupina Socialdemokratske stranke. Katerikoli sklep bo sprejet, bo zavezoval vlado Republike Slovenije in pristojno ministrstvo za kulturo, da vprašanje filmske umetnosti oziroma, bolje rečeno, slovenske kinematografije reši celovito. V slovenskem filmu ne gre za posamezna nerešena vprašanja, kot je na posvetu v državnem svetu Republike Slovenije dejal režiser Metod Pevec, temveč za nerešeno celoto. Država se ne more in ne sme izogniti vprašanjem in pričakovanjem, ki jih pred nas postavljajo slovenski filmski ustvarjalci in ljubitelji filmske umetnosti. Zato na koncu želim, da bi vsaj enega od teh dveh sklepov državni zbor podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Spoštovani, dovolite samo še dodatno pojasnilo. Besedilo, ki se nahaja pod opombami, je napačno umeščeno in spada pod predlog dodatnega sklepa, ki se nahaja pod zaporedno številko 2, to je torej predlog dodatnega sklepa poslanca Bevka, zaradi tega, ker je predlog dodatnega sklepa pod zaporedno številko 2 širši in zajema ureditev predloga dveh zakonov, to je zakona o filmskem skladu in predloga krovnega zakona; predlog dodatnega sklepa, ki je pod zaporedno številko 1 in ki ga je predlagala poslanska skupina Socialdemokratske stranke, pa se nanaša samo na krovni zakon. Gospod Cimperman, izvolite.
Hvala za besedo. Umikamo svoj amandma.
Hvala lepa. Se pravi, predlog dodatnega sklepa, ki se nahaja pod zaporedno številko 1, je umaknjen. Po razpravi bomo opravili glasovanje o predlogu sklepa pod zaporedno številko 2. Gospod Zorko, izvolite.
Hvala lepa. Torej, na odboru je bilo dosti govora o tem celovitem urejanju področja filmske dejavnosti v Sloveniji. Menimo, da z današnjim sprejetjem zakona oziroma dopolnitev zakona o filmskem skladu in s spremembami, ki jih bo vlada sprejela, s spremembami ustanovitvenega akta, je delovanje filmskega sklada dovolj dobro urejeno ali dovolj dobra osnova, pravna osnova, pravni okvir za to, da bi filmski sklad v bodoče še bolj koristno ali pa bolje deloval v korist slovenskega filma. Res pa je, da mnoge stvari v slovenski kinematografiji niso celovito urejene. Namreč, slovenski filmski sklad je samo en del celotne verige v produkciji ali pa v nastajanju slovenskega filma, zato se zavedamo, da je treba celovito to področje urediti. In ker je v tekstu tega predloga dodatnega sklepa, da bi ponovno do jeseni proučili tudi zakon, celovit zakon o filmskem skladu, če dovolite, vam predlagam, da se mi zavežemo oziroma da nas zavežete, zavezali smo se pa pravzaprav že tudi sami v vseh dosedanjih razpravah, da pripravimo predlog zakona o celovitem urejanju slovenske filmske produkcije. Menimo pa, da dodatni posegi v zakon o filmskem skladu verjetno ne bodo potrebni, ker s temi spremembami bo samo to, samo ta en del področja, dovolj dobro urejen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Takoj dobite besedo, gospa Majda Širca, potem se je javil gospod Jakič. Zdaj, da samo ta nesporazum odpravimo. Če sem prav razumela, ste podprli dodatni predlog sklepa, ki se nahaja pod številko 1 in katerega predlagateljica je poslanska skupina Socialdemokratska stranka, ki pravi, da se do konca letošnjega leta pripravi nov zakon, ki bo področje kinematografije celovito uredil. Gospod Cimperman, vi pa ste rekli, da le - tega umikate.
V tem primeru ga ne umikamo, ga vračamo nazaj.
Hvala lepa. To pomeni, da ponovno imamo dodatni predlog sklepa pod 1. Gospod Zorko mu je dal podporo. Gospa Majda Širca, izvolite.
Hvala lepa. Z dodatno pripombo predstavnika vlade, opozarjam, da se soočamo z - ne bom rekla velikim, ampak zagotovo neprijetnim dejstvom, da vse, kar je vlada do sedaj obljubljala, na nek način, umika. Državni sekretar pravi, da je zakon o filmskem skladu, kot smo ga zdaj pravzaprav skoraj že izglasovali, povsem dobra osnova za delovanje filmske produkcije oziroma kinematografije na Slovenskem v smislu produkcije. To pa je nesporazum. V soočenju z vsem tistim pogovarjanjem in vsem tistim sklepom pravzaprav in intencam odbora za kulturo, ki je navajal vendarle vlado oziroma želel, da vlada predoči boljše rešitve, kot so bile predočene v tistem trenutku, ko jih je odbor zavrnil. To pa velja iskati znotraj zakona o filmskem skladu; vprašanje, če znotraj krovnega zakona o kinematografiji. Gospod Moge je v predhodni razlagi 9. člena zakona o filmskem skladu povsem jasno nakazal, iz katerih sredstev se filmski sklad napaja po sedaj določenih osnovah. Se pravi: iz državnega proračuna, iz naslova sodelovanja iz mednarodnih organizacij, iz dotacij, daril in drugih virov. Ampak vendarle! Rešitve, katere po tihem pričakujemo oziroma ki smo jih tudi naložili, ne gredo zgolj v te alinee, temveč gredo v tiste rešitve, ki so primerljive s prakso, ki ima večji rok trajanja kot v Sloveniji v drugih državah. To so pa rešitve, ki iščejo na nek način tudi bolj trdno sodelovanje s televizijo, čemur smo seveda danes z dodatnim amandmajem vsaj osnovo dajali, ki iščejo rešitve tudi v možnostih, tako mogoče bančnih garancij v okviru eventualnih - tudi davčnih - olajšav, v okviru boljših rešitev, kot smo jih bili deležni pri prvi obravnavi na davek oziroma takso na kino vstopnice. To so tudi rešitve, ki izhajajo tudi iz določenega lahko obdavčevanja distribucijskih kopij - seveda ne na način, kot je bilo takrat v tako imenovanem Šeligovem zakonu. Tukaj so rezerve. Ampak te rezerve gre iskati znotraj rešitve zakona o filmskem skladu, ne pa o kinematografiji, ki bo lahko reševal vprašanje tudi reproduktivne in ostale kinematografske dejavnosti od distribucije, od začetka do konca - se pravi, do eksploatacije. V tem smislu hočem poudariti, da velja [[...]]Absolutno se resno, mogoče bolj kot kdajkoli prej - tudi dodatna sklepa. Jaz sem se sicer nagibala k prvemu sklepu, ki ne definira, kateri je ta zakon: ali je zakon o filmskemskladu oziroma zakon o kinematografiji, kot k drugemu sklepu, ki ga je predlagal prvopodpisani Samo Bevk oziroma Samo Bevk, zaradi tega, ker drugi govori o dveh zakonih in nas obvezuje, da se v bodoče soočamo z dvema zakonoma. Skratka, zakon o filmskem skladu in o kinematografiji; kar je vprašanje, če bo seveda vlada, ki se zavezuje, da bo raziskovala in proučevala, prišla do tega zaključka. Najbrž predpostavljam, da ne bo prišla, kot poznam potrebe. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jakič, izvolite. Potem gospod Zorko.
Hvala za besedo. Moram reči, da sem bil tudi presenečen, ko sem poslušal državnega sekretarja; ne samo to, o čemer je kolegica Širca zdaj govorila, ampak državni sekretar je govoril o proučitvi. V teh sklepih ne govorimo o proučitvi - da se prouči, ali pride do sprememb -, ampak se govori o pripravi novega krovnega zakona. Tako opozarjam državnega sekretarja, da ne bi seveda ta informacija šla narobna, da državni zbor poziva vlado, da pripravi v letošnjem letu krovni zakon, ker ga nujno ta država potrebuje. Osebno moram reči, da je ta dilema: en zakon, dva zakona, je umetna dilema in bo seveda predlagatelj sam prišel s predlogom, če smo se že sklicevali na ureditev v Evropski uniji. Naj vam povem,da se v Evropski uniji problematika ureja celovito; se pravi, da se govori o avdiovizualni problematiki, ki upošteva tako film kot seveda tudi televizijo in je tudi krovni. Mi smo si našli svoj model. Ampak zato bi dal več prostih rok vladi v tej smeri, da bi podprl prvi predlog, predlog Socialdemokratske stranke, ker menim, da je širši in daje več možnosti. Ampak še enkrat poudarjam, državni sekretar, ne govorimo o tem, da bo zdaj vlada zopet proučevala, ker po moje tudi na osnovi - ne, današnje diskusije, predvsem na osnovi diskusije, ki je bila v matičnem delovnem telesu. Upam, da je vladi zdaj pa že jasno, da mora krovni zakon biti pripravljen v letošnjem letu.
Hvala lepa. Gospod Zorko, izvolite.
Samo, da ne bo nekega osnovnega nesporazuma, ker se dostikrat nekako zamenjuje krovni zakon ali zakon, ki naj bi celovito urejal filmsko področje, z delovanjem filmskega sklada. Trdim samo, da zakon o filmskem skladu ureja samo delovanje enega segmenta celotne produkcije, in to je delovanje filmskega sklada. Res, da je to izjemno pomemben, če že ne najpomembnejši segment, ampak če hočemo celovito urediti področje filma, pritegniti tudi kakšne druge vire izven filmskega sklada ali izven proračuna, potem je treba narediti zakon, ki bo govoril še o čem drugem, ne pa samo o filmskem skladu. Filmski sklad je proračunski sklad in karkoli se počenja v okviru filmskega sklada, se počenja prek integralnega proračuna. Ta zadeva ima pa seveda svoje zakonitosti in svoje logike. Če se bo pokazala potreba, da se tudi filmski sklad enkrat v bodočnosti, bližnji bodočnosti, še dodatno spremeni - ne nasprotujemo temu. Menimo pa, da je ta trenutek seveda potreba, da ostala področja nekako integralno poskušamo povezati skupaj s filmskim skladom v nekem integralnem zakonu. Kakšen bo tekst: ali prouči ali ne - seveda, lahko sprejmete zavezo, konec koncev boste vi sprejeli tekst, tak ali drugačen. Ampak hotel sem poudariti, da s spremembami, ki ste jih danes sprejeli, in s spremembami, ki jih bo vlada predvidoma sprejela prihodnji teden, s spremembami ustanovitvenega akta, menimo, da so dane možnosti, da filmski sklad kot eden pomembnih segmentov postopoma začne bolje delovati, kot je deloval do zdaj. Seveda pa druge stvari ostajajo resnično še odprte in jih je treba urediti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, prehajamo na odločanje. Izvolite, gospod Partljič. Se opravičujem, ker sem vas spregledala.
Mislim, da je zdaj diskusija pokazala, da bo morda treba v prihodnje proučiti, ko bo zaživelo tudi to, kar smo danes sprejeli. Moram pa takole kolegom reči, da me je zmeraj malo strah, kadar se v kaki umetniški veji govori o celoviti ureditvi stvari. Življenje, hvala bogu, ni tako, da se ga celovito zajeti, kaj šele vprašanje ustvarjanja in vsega skupaj. Tako meni te formulacije niso tako zelo ljube, nima pa to veze s tem, kako bom glasoval.
Hvala lepa. Zdaj res ne želi nihče več razpravljati, zato prehajamo na glasovanje. Najprej bomo glasovali o predlogu dodatnega sklepa, ki ga je predlagal gospod Samo Bevk. Če bo ta sprejet, bo amandma pod zaporedno številko 1 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za je glasovalo 17, proti 26. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da predlog dodatnega sklepa predlagatelja Bevka ni bil sprejet. Odločamo še o predlogu dodatnega sklepa, katerega predlagatelj je poslanska skupina SDS. Glasujmo! Žal glasovanje ni bilo veljavno. V dvorani nas je bilo zadosti. Drugič glasujemo o predlogu dodatnega sklepa poslanske skupine SDS. Glasujmo! Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani dodatni sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Predstavniku vlade se zahvaljujem za sodelovanje. Gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Na podlagi 70. člena proceduralno protestiram sedaj o zaključku te točke zato, ker ste mi s kršenjem poslovnika vzeli besedo. Moram opozoriti, da je zaenkrat še tu veljaven sedanji poslovnik. Vi pa se ravnate po tistem poslovniku, za katerega smatrate, da je že sprejet in da je treba opozicijo na vsak način utišati. Namreč, dovolili ste si tudi, da ste mi gledali v glavo, kaj bom jaz odgovoril, ko še besede nisem dobil. 70. člen mi daje absolutno pravico do replike‚ na navedbe, ki jih je gospod Jakič, ki so bile po mojem mnenju v velikem delu netočne. Namreč, moram tudi protestirati zaradi tega, ker se stalno potem zgodi manipulacija, da tudi v časopisu zapišejo "mu ni bila dana beseda, ker ni govoril o vprašanju, ki je bilo na dnevnem redu". Ne bodo napisali, da je gospod Jakič govoril o prevelikem proračunu atletske zveze in bi ga vi morali takrat ustaviti, ampak bodo zapisali, da Jerovšek ni dobil besede. Ampak, ker se taka rešitev ni zgodila prvič, ampak že tretjič, jaz ne morem odgovarjati, kaj koalicijski poslanci govorijo, če jih je treba popraviti, jih bom popravil, dokler je tak poslovnik. Jaz upam, da ste spoznali svojo napako in da boste zmogli toliko moči, da se boste opravičili za to kršitev poslovnika, ki mi je bila povzročena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, opravičujem se vam. V delu, v katerem imava skupno težavo, da pojem replike razlagava vsak drugače. Nadaljujemo z 38. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O INVESTICIJSKIH SKLADIH IN DRUŽBAH ZA UPRAVLJANJE . Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade besedo? Gospod državni sekretar Darko Tolar, izvolite. Lahko greste na govornico, gospod Tolar.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Predlog zakona o investicijskih skladih in družbah za upravljanje, predstavlja zadnji zakonski temelj za zaokroženo zakonodajo s področja slovenskega finančnega sistema na področju trga kapitala: primarnega kakor tudi sekundarnega. Zakon temelji na ustrezni zakonodaji v Evropski skupnosti, točneje na direktivi o investicijskih skladih in na vseh popravkih in dopolnitvah te direktiva, ki so bile v Evropski skupnosti sprejete. Zakon omogoča zbiranje prihrankov in nalaganje zbranih prihrankov prek kuponov ali delnic v investicije v gospodarstvu. Cilj tega zakona je, ustvariti trdnost in zanesljivost delovanja tega segmenta finančnega sistema in seveda na dolgi rok zaupanje vlagateljev v tovrstne naložbe in tovrstno varčevanje. Temelji na načelu preglednosti delovanja investicijskih skladov na načelu varnega in skrbnega poslovanja ter na načelu nadzora nad ravnanjem subjektov, ki profesionalno delujejo na tem področju v skladu z določbami zakona. Za izvedbo oziroma sama izvedba zakona ne bo zahtevala dodatnih posebnih proračunskih sredstev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Želi poročevalec predstaviti mnenje odbora o predlogu zakona? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Tudi ne.]] Besedo imajo predstavniki poslanskih skupin. V imenu poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil stališče, gospod Miran Potrč. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana gospa podpredsednica. Zakon o investicijskih skladih in družbah za upravljanje ima mnogo členov, zelo skopo pa so opredeljeni razlogi za njegovo sprejetje in tudi obrazložitev zakona. Napisano je, da gre za uskladitev zakona z mednarodno primerljivimi rešitvami, s čemer soglašamo in zato tudi zakon podpiramo. Rad bi pa uvodoma poudaril, da posebej soglašamo tudi z opredelitvijo, da je eno od pomembnih načel tega zakona, tudi načelo varnega in skrbnega poslovanja. Vse osebe, ki profesionalno opravljajo storitve v zvezi z upravljanjem investicijskih skladov, torej tudi družbe za upravljanje, morajo storitve opravljati v interesu vlagateljev. To je pomembno, to je nesporno; tako naj bi veljalo, vsaj po našem mnenju, tudi že doslej. Vendar se je treba vprašati, ali je bilo res tako posebej, ker so nas tudi leta 1994, ko smo sprejemali sedaj še veljavni zakon o skladih in družbah za upravljanje, prepričevali na enak način - da bo zakon dobro uredil vsa vprašanja in da prevzemamo, pač, svetovno prakso na tem področju. Sedaj se pa ne poudarja in ne opozarja, da z novim predlogom zakona veljavni zakon o investicijskih skladih in družbah za upravljanje, ki smo ga sprejeli leta 1994, razveljavljamo, in kako so doslej po veljavnem zakonu poslovale in delovale posebne investicijske družbe, ki so zbirale tudi certifikate državljanov po zakonu o lastninjenju. Z zakonom, ki ga danes sprejemamo v prvi obravnavi, se zahteva namreč tudi njihovo preoblikovanje. Nismo pa pozorni na to, ali in kako se rešujejo vprašanja, ki so doslej bila v zvezi z njihovim poslovanjem odprta. Zato se mi zdi, da je prav, da ob tem zakonu govorimo tudi o stanju in delovanju na podlagi veljavnega zakona, tako pooblaščenih investicijskih družb kot tudi družb za upravljanje, posebej zato, ker niti vlada niti dosedanja razprava v državnem zboru na to posebej nista opozorili. V imenu poslanske skupine bi na kratko govoril o treh skupinah vprašanj v zvezi s tem. Prvič. Pooblaščene investicijske družbe so bile neločljivi sistem lastninjenja. Zbrale so cca 320 milijard vrednosti lastniških certifikatov, v njih je certifikate vložilo prek milijon 200 tisoč državljank in državljanov. Mnogi brez pooblaščenih investicijskih družb ne bi imeli možnosti kamorkoli vložiti svoje certifikate. Vedeti je namreč treba, da upokojenci, zaposleni v državni upravi, v javnih zavodih in mnogi drugi niso mogli, tudi če bi želeli, certifikatov vlagati v podjetja. Zato govoriti o tem, da so imeli imetniki certifikatov možnost kakršnekoli izbire, ni v celoti objektivno; malenkost izbire je bilo, ampak malo. Ti lastniki certifikatov, ki niso mogli vlagati v svoja podjetja, so lahko namreč sodelovali le v javni prodaji delnic, ki so jo razpisovala podjetja. Iz poročil o lastninjenju pa je razvidno, da je bilo razpisane javne prodaje v podjetjih le za približno četrtino vrednosti zbranih certifikatov, in torej če bi vsi šli tudi v javno prodajo, bi na koncu še vedno tri četrtine certifikatov ostalo za vlaganje v pooblaščene investicijske družbe Drugo. Kljub takšni vlogi pooblaščenih investicijskih družb in kljub obljubi po zakonu še do danes, osem let in pol od sprejetja zakona, država ni pokrila vse vrednosti lastninskih certifikatov, ki so jih zbrale pooblaščene investicijske družbe. Še vedno ni zagotovljene cca četrtine vrednosti premoženja, potrebnega za zagotovitev protivrednosti zbranih certifikatov. Na to v Združeni listi socialnih demokratov - ne trdim, da edini - opozarjamo že dalj časa. Na naš predlog je bil v jeseni leta 1996 sprejet celo zakon, ki je obvezal vlado, da do 31.12.1997 zapolni privatizacijski primanjkljaj. Kasneje je bilo določenih še nekaj rokov, zadnji zakonski rok je zapadel 12. januarja 2000, se pravi tudi že pred skoraj letom in pol, zapadel pa je tudi že rok, ki smo skupaj dogovorili v koalicijski pogodbi. Nismo prenehali z našimi opozorili, ampak zaenkrat je treba priznati, da posebej uspešni nismo bili. Ne trdim, da je za tako stanje kriva samo vlada, morda so krivi tudi v družbah za upravljanje in njihovi lastniki, vendar problem ni rešen. In tretjič. V zadnjem času smo prejemali ali pa vsaj jaz sem sprejel in zaznal še informacijo o enem resnem problemu, to je vprašanje vrednosti delnic družb za upravljanje. Ugotovili smo namreč lahko, da je vrednost delnic pooblaščenih investicijskih družb v zadnjih letih realno padla, trdim za cca 10-krat, medtem ko se je v istem času vrednost delnic družb za upravljanje, torej tistih, ki so upravljali pooblaščene investicijske družbe, povečala najmanj za 10-krat. Imeli smo torej popolnoma obratno situacijo. Tisti, ki so upravljali pooblaščene investicijske družbe, so si povečali svoj kapital, upravljali pa so družbe tako, da se je kapital ali pa delnice teh, ki so vlagali, za 10-krat zmanjšal. Tisti, ki bi torej morali skrbeti za varno in skrbno poslovanje pooblaščenih investicijskih družb, najmanj vsaj za ohranjanje njihove realne vrednosti, so bogato - trdim bogato - poskrbeli zase v škodo imetnikov pooblaščenih investicijskih družb. Mislim, da je to nesporno. To je pač dejstvo, to kažejo številke, ne glede na to, ali je to prijetno ali pa je to grobo slišati. To je anomalija procesa lastninjenja, to - po mojem - ni sprejemljivo. Zato bi bilo prav, da izvemo, kje so razlogi, da je to bilo mogoče in kdo je to omogočil: ali je to omogočil zakon - torej država, vlada, ki ga je leta 1994 predlagala in ki ga doslej nismo spremenili, da bi takšno stanje onemogočal -, ali je to omogočilo zlorabljanje zakona, ali karkoli drugega. Tudi če je tako stanje formalno zakonito - in ne bom trdil, da ni -, je po mojem nemoralno. Nemoralno je, da nekdo, ki skrbi za premoženje drugega, mirno gleda, kako mu to premoženje propada, sam pa ob tem bogati, če je to zaradi svojega ravnanja omogočala celo država, pa je dodatno nesprejemljivo. Zaradi tega v Združeni listi socialnih demokratov pričakujemo, da nam bodo predstavniki vlade dali pojasnila in odgovore, kako je doslej to bilo mogoče, kje so razlogi za takšno stanje, zakaj nismo pravočasno dobivali od vlade predlogov, da se to onemogoči ali kajdrugega. Pričakujemo, če danes to ne bo mogoče, da nam bodo dali to vsaj do druge obravnave zakona. Poleg tega pa bolj ali manj, bi rekel, resno in odločno opozarjamo na to, da bi bilo tudi ob tem zakonu prav opozoriti, da je privatizacijsko vrzel po mnogih obljubah treba končno zapolniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ne želi očitno nobena poslanska skupina več predstaviti svojih stališč do tega zakona, dajem besedo poslankam in poslancem. Pisnih prijav k razpravi nisem prejela, zato je razprava morebitnih razpravljavcev omejena na 5 minut. Želi kdo razpravljati? Ker ne, zaključujem splošno razpravo. Prehajamo na razpravo o predlaganih sklepih in stališčih. Najprej dajem v razpravo prvi sklep matičnega delovnega telesa, ki se glasi - pred tem pa glede na to, da nas v dvorani za izvedbo veljavnega glasovanja ni zadosti, vljudno prosim kolege in kolegice, ki se nahajajo v bližini, da se nam pridružijo. Najprej dajem v razpravo prvi sklep matičnega delovnega telesa, ki se glasi: "Predlog zakona o investicijskih skladih in družbah za upravljanje, prva obravnava, je primerna podlaga za pripravo predloga zakona za drugo obravnavo." Želi o predlaganem sklepu kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Glasujemo. Žal nas v dvorani ni zadosti, zato v skladu s poslovnikom drugič glasujemo, zatem bomo prekinili za deset minut. Drugič glasujemo. Navzočih nas je 43, kar pomeni, da ne moremo veljavno odločati. Tretjič bomo glasovali o predlogu sklepa ob 13.31 uri.
Spoštovani, tretjič bomo glasovali o sklepu z naslednjo vsebino: "Predlog zakona o investicijskih skladih in družbah za upravljanje, prva obravnava, je primerna podlaga za pripravo predloga zakona za drugo obravnavo." O predlogu sklepa odločamo tretjič. Glasujemo. Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Prehajamo na razpravo o stališčih, ki jih je pripravilo matično delovno telo in so zapisana v poročilu delovnega telesa, kot tudi na razpravo o dopolnjevalnem stališču, ki ga je vložil poslanec Miran Potrč; najprej bomo odločali o slednjem, nato pa še o dveh predlogih dodatnih sklepov. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje o dopolnjevalnem predlogu, ki ga je vložil gospod Miran Potrč. Glasujemo. Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti 2. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlog dopolnjevalnega stališča sprejet. Prehajamo še na odločanje o predlogu stališč matičnega delovnega telesa. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti nihče. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so predlagana stališča v celoti sprejeta. V zvezi s tem zakonom je gospod Miran Potrč vložil tudi predlog dveh dodatnih sklepov. Želi o tem kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o obeh predlaganih dodatnih sklepih. Glasujemo. Navzočih je 51 poslank in poslancev. Za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da sta oba predlagana dodatna sklepa sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 39. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O BANČNIŠTVU, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade besedo? Gospod državni sekretar, gospod Tolar, izvolite.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlog sprememb in dopolnitev zakona o bančništvu temelji na treh temeljih, in sicer na dopolnitvi zakona o bančništvu in njegovi uskladitvi s konsolidirano direktivo Evropske skupnosti za področje bančništva, ki je bila sprejeta sredi lanskega leta, in v nadaljevanju tudi z dodatno direktivo št. 28, ki obravnava položaj, mesto in pa tudi določilo v zvezi z vse hitrejše se razvijajočim elektronskim denarjem. Drugi temelj so manjše dopolnitve ureditve, ki so se pokazale v praksi izvajanja samega zakona, odkar je bil sprejet v februarju leta 1999. Tretji vir so nekateri redakcijski popravki navedenih določb. Načela, ki so v tem zakonu vsebovana, so načela preglednosti poslovanja bank, načelo varnega in skrbnega poslovanja in načelo nadzora. Tudi pri tem zakonu niso ogroženi dodatni proračunski viri. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Želi poročevalec predstaviti mnenje odbora? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Tudi ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Pisnih prijav poslank in poslancev k razpravi nisem prejela, zato je razprava morebitnih razpravljavcev omejena na 5 minut. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem splošno razpravo. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo ter odločanje o posameznih členih predloga zakona. Zboru predlagam, da skladno z drugo alineo 189. člena poslovnika po končani razpravi in glasovanju o amandmajih - imamo samo en amandma - in členih razpravlja in glasuje skupaj o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Predlagani sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj tretjina navzočih poslancev. Glasujmo! Navzočih nas je 45. Ta trenutek mislim, da že 46. Upam, da bo drugo glasovanje o predlogu sklepa veljavno. Drugič glasujemo o predlogu sklepa, kot sem ga predstavila. Glasujmo! Navzočih je 47 poslank in poslancev. Za je glasovalo 41, proti 1. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Prehajamo na razpravo o posameznih členih in vloženih amandmajih. Kot sem vas seznanila, je vložen samo en amandma, in sicer k 35. členu. Predlagatelj amandmaja je vlada Republike Slovenije. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o amandmaju k 35. členu. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev. Za je glasovalo 40, proti nihče. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo še o 35. členu v celoti. Glasujemo. Žal je bilo glasovanje neveljavno. Tako bomo morali napravo, toliko sem poučena, da tehnična naprava, če ni vse brezhibno, sama označi tovrstno sporočilo. Zato ponavljamo glasovanje o 35. členu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti nihče. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je člen v celoti sprejet. Ker smo opravili razpravo in odločanje o vloženem amandmaju, prehajamo na razpravo in odločanje o ostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o preostalih členih. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti nihče. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so preostali členi sprejeti. Prehajamo na razpravo o naslovu zakona. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 45, mislim, da nas je več, zato vljudno prosim, da pritisnete na enega izmed gumbov, bližamo se h koncu. Lepo vas prosim, da opravimo zdaj veljavno glasovanje, ker v dvorani nas je ravno toliko, kot nas je bilo pri prejšnjem glasovanju. Ponavljam torej drugič. Glasujemo o naslovu zakona. Glasujemo. Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je naslov zakona v celoti sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je bil k predlogu zakona v drugi obravnavi sprejet amandma k 35. členu. Če želijo kvalificirani predlagatelji k temu členu vložiti amandma, prosim, da to storijo. Pred tem sprašujem, ali želi kdo razpravljati o predlogu zakona v celoti? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje o zakonu v celoti. Pred tem sprašujem sekretariat, ali je prišlo do morebitne neskladnosti določb zakona zaradi sprejetega amandmaja? [[Ni prišlo.]] Hvala lepa. Prehajamo torej na odločanje o zakonu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti nihče. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon v celoti sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Predstavnikom vlade se najlepše zahvaljujem. Spoštovani, če dovolite, ker ni predstavnikov vlade za 40. točko dnevnega reda, samo še sporočilo - prosim za pozornost - na klopi ravnokar dobivate uskladitveni amandma k zakonu o prevozih v cestnem prometu. Prosim, če bi bili še toliko pozorni, da v tretji obravnavi glasujemo še o tem uskladitvenem amandmaju, in potem zaključimo za ta teden. Počakali bomo še kakšno sekundo, da bo uskladitveni amandma razdeljen, da se lahko z njim seznanite. Prehajamo torej na obravnavo PREKINJENE 5. TOČKE DNEVNEGA REDA - TRETJA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O PREVOZIH V CESTNEM PROMETU, HITRI POSTOPEK. Na podlagi ugotovitve sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve, da je zaradi sprejetih amandmajev porušena medsebojna skladnost določb zakona, je vlada Republike Slovenije predložila [[kar smo zdaj dobili na klopi]] dva uskladitvena amandmaja. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Predstavnice sekretariata ni. Želi besedo predstavnik matičnega delovnega telesa? [[Ne.]] O vsebini uskladitvenih amandmajev razprava ni možna, zato prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju vlade k 51. členu. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 40, proti 2. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Gospod Kelemina, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Se opravičujem, ampak, ko gledam seznam teh amandmajev in pa tudi predlog zakona za drugo obravnavo, kot je meni znano iz tega izhaja, da 120. člen sploh ni bil amandmiran v drugi obravnavi. Potem k 120. členu ne moremo dati amandmaja. Zdaj jaz tega ne morem tolerirati. Praksa je taka, spoštovati moramo poslovnik. Jaz tega ne bom podprl in mislim, da je v nasprotju s poslovnikom. Če je pa obrazložitev drugačna, pa prosim za obrazložitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predstavnica sekretariata se nam je ravnokar pridružila. Mislim, da vam bo pojasnilo podala. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Sekretariat je iz razlogov, ki so navedeni pri obrazložitvi k 120. členu, ocenjeval, da je potrebno zagotoviti enoten pristop, kar se tiče tistih rešitev, ki se nanašajo na odložitev določenih členov predlaganega zakona do polnopravnega članstva Republike Slovenije v Evropski uniji. Členi so bili amandmirani, in sicer od 54. do 59. Niso pa bili členi, ki so navedeni potem v obrazložitvi, to so 21. 22. in 23., ki so potem vsebinsko povzeti v predlagani spremembi 120. člena. Na ta način ocenjujemo, da je zagotovljena konsistentnost besedila zakona. Amandmaji so bili pa sprejemani v drugi obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da ste lahko s pojasnilom zadovoljni. Prehajamo torej na odločanje o uskladitvenem amandmaju k 120. členu. Glasujmo! Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za je glasovalo 36, proti 5. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo torej na glasovanje o zakonskem predlogu v celoti. Se opravičujem. Prekinjam glasovanje. Spregledala sem [[...]]Želi obrazložitev glasu najprej gospod Sok in potem gospod Kelemina. Izvolite gospod Sok.
Hvala za besedo. Osnovni namen zakona naj bi bil avtoprevoznikom omogočiti čimbolj enostaven dostop do trga storitev, se pravi do prevozništva, opravljanja prevozov in pa prevoz blaga in pa prevozov potnikov. To, kar ta zakon prinaša, so glavnem obremenitve, in sicer obremenitve tako po ekonomski plati, finančni kot tudi po administrativni plati. Ta zakon je po našem mnenju pisan na kožo velikih družb, z veliko kapitala, ki bodo povzročile, če lahko temu rečem, avtoprevozniški kanibalizem. Enostavno bodo pač ugasnile določene male avtoprevozniške firme oziroma posamezni avtoprevozniki. Zato osebno tega zakona ne bom podprl, pa tudi poslanci naše poslanske skupine ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kelemina, izvolite, obrazložitev glasu.
Hvala lepa, za besedo, spoštovana, spoštovani vsi skupaj. Sam osebno, pa tudi naša poslanska skupina v večini tega predloga zakona ne bo podprla. To pa iz več razlogov, ker je po naši oceni in po oceni še marsikoga v tem parlamentu, ampak tega pač javno ne bo povedal, zakon bistveno prenormiran, neevropski, nepregleden, nejasen, diskriminatoren, pri izvajanju se bo pa pokazalo veliko število težav. Vse posledice, ki bodo iz prisiljenega sprejema tega zakona, zaradi neuskladitve s prezadetimi nastale v zvezi z izvajanjem tega zakona, si pač pripišite tisti, ki boste ta zakon podprli. Samo če omenim eno zadevo, kjer ste v zadnjem trenutku tako rekoč lokalne skupnosti obvezali vseh obveznosti tako rekoč. Prej je bilo določeno, da bodo lokalne skupnosti pomagale pridobiti te parkirane prostore, po novi določbi samo zagotovijo v prostorskih aktih, da se to uredi, potem pa ni več njihova briga. Mislim, da to ni bilo v prvotnem konceptu tako mišljeno, potem je še cela vrsta drugih nepravilnosti in tudi zato, ker niste tako rekoč skoraj v nobenem primeru hoteli upoštevati tistih pripomb, ki smo jih v drugi in pa tretji obravnavi, v amandmajski obliki predložili poslanci socialdemokratske stranke, zato tega zakona ne bomo podprli. So pa tudi mogoče kakšne dobre rešitve, ki bi jih bilo vredno podpreti, vendar smatramo, da je toliko slabih, da zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo torej na odločanje o zakonu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 31, proti 13. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon v celoti sprejet. S tem zaključujem 5. točko dnevnega reda. Predstavnikom vlade se za sodelovanje zahvaljujem. Spoštovani, spoštovane! Preden zaključimo, dovolite samo še tole sporočilo. 7. sejo bomo nadaljevali v torek 17. julija ob 14. uri, in sicer z obravnavo 40. točke dnevnega reda, morebiti z obravnavo 26., če bo mnenje delovnega telesa, in nato po dnevnem redu dalje. Za sodelovanje se vam najlepše zahvaljujem. Na svidenje.