Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 10. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Tanja Cink, gospa Anja Bah Žibert, gospod Janez Janša, gospod Kamal Izidor Shaker in gospod Roberto Battelli. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Kmetijsko gozdarske zbornice kot predstavnika 5 tisoč volivk in volivcev k 2. točki dnevnega reda, predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije ter predstavnika Sodnega sveta k 30. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Preden preidemo na določitev dnevnega reda seje, dovolite, da na kratko nagovorim Državni zbor. Spoštovane državljanke in državljani, cenjene kolegice poslanke in kolegi poslanci! Tekom bogate in raznovrstne zgodovine naše civilizacije je simbolika cvetov vztrajno spremljala človeka na domala slehernem koraku njegovega vsakdana in tako ostaja še danes. Takšni in drugačni cvetovi zaznamujejo najbolj radostne kot tudi najbolj tragične dogodke našega življenja, od rojstva, velikih in manjših življenjskih prelomnic, pa vse do slovesa naših najdražjih in nas samih. V Državni zbor je danes prispel poseben cvet – potujoči cvet Srebrenice. Ta s svojo navzočnostjo med nas prinaša bridko, a upanja vzbujajoče sporočilo. Na eni strani nas spominja in opominja na več kot 8 tisoč nedolžnih življenj, predvsem muslimanskih dečkov in mož, ki so bila pred 20 leti nasilno končana v brutalnem in skrbno načrtovanem genocidu, ki danes predstavlja najhujšo morijo na evropskih tleh po koncu druge svetovne vojne. Opominja nas tudi, da smo se po grozotah holokavsta ter Lemkinovih sicer uspešnih prizadevanjih za nastanek danes univerzalno sprejete konvencije o preprečevanju in kaznovanju zločina genocida naučili premalo. Spomin na žrtve iz Srebrnice tako v nas vedno znova odkriva tiste najbolj mračne in sprevržene kotičke človeške zavesti, v katerih se izgubi občutek za pripadnost enemu enotnemu in nedeljivemu človeštvu. Genocid namreč ne predstavlja neposrednega napada le na njegove žrtve, temveč na vsakega izmed nas. Zanemariti in ubiti človečnost v nekom, pomeni zanikati obstoj temeljev naše civilizacije. Sleherni v nebo vzpenjajoči se nagrobni kamen v Potočarjih zato predstavlja ne le spomin na tragično preminule, temveč tudi porast človeštva v odnosu do zavezanosti k temeljem naše skupne širše moralne skupnosti. A iz zelene sredice sveta Srebrenice veje tudi sporočilo upanja. Upanja v svetlejšo prihodnost, ki temelji na priznanju in obsodbi zakrivljenih hudodelstev, na dostojnem odnosu do žrtev in ohranjanju spomina na njih, na odpovedi kolektivizacije krivde, privedbi odgovornih pred roko pravice ter ne nazadnje tudi na simboličnem a iskrenem odpuščanju. Tako preživeli in sorodniki žrtev kot tudi krvniki slednih so velik del te trnove poti že prehodili, del nje pa se še vedno vzpenja pred njimi. Sami si verjetno ne moremo niti predstavljati gorja in bridkosti, ki preživele in sorodnike žrtev pestita že dve desetletji. Prav zaradi tega je ključnega pomena, da osmislimo narativ pravičnosti do žrtev, da spravimo občutke bolečine in neizogibnega spomina, da se prisilimo razumeti, kako je, če te pozabijo, zamolčijo in zlomijo človeka v tebi. Zgolj takrat bomo lahko iskreno izrazili solidarnost s tistimi, ki v teh dneh ponovno žalujejo za preminulimi v srebreniškem genocidu. Solidarnost je upanje. Spoštovani! Srebrenica ostaja velik črn madež naših generacij. Madež, ki nas nazorno opozarja na prelomljene obljube ob koncu druge svetovne vojne ter na najhujše napake in pomanjkljivosti politično ohromele, a vendarle ne nemočne mednarodne skupnosti. Evropski parlament tako danes sprejema že tretjo resolucijo ob obeležitvi tragičnih dogodkov v Srebrenici. Temu izrazu sočutja in solidarnosti se v imenu Državnega zbora Slovenije pridružujem tudi sam. Dovolite mi, da zaključim s pomenljivimi mislimi nemškega pesnika Bertolta Brechta. "Ko je bilo prvič sporočeno, da so naše prijatelje razmesarili, se je zgodil krik groze. Potem so jih razmesarili sto. A ko jih je bilo razmesarjenih tisoč in moriji ni bilo videti konca, se je razprostrla prevleka tišine. Ko prične zlo padati kot dež, nihče ne zakriči dovolj. Ko se zločini prično kopičiti, postanejo nevidni. Ko trpljenje postane neznosno, se krikov več ne sliši." Danes skrbimo za to, da krikov srebreniške groze nikoli ne pozabimo ter da jih tišina nikoli ne prikrije. Zato vas vljudno vabim, da danes v preddverju velike dvorane v spominsko knjigo o potujočem cvetu Srebrenice zapišete svoje misli. Spoštovani! Poklonimo se spominu na žrtve Srebrenice z minuto molka. / minuta molka/ Prehajamo na določitev dnevnega reda 10. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v četrtek, 2. julija 2015, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za umik točke z dnevnega reda seje. Poslanska skupina Združena levica Državnemu zboru predlaga, da se z dnevnega reda 10. seje Državnega zbora umakne 29. točka, to je Predlog odloka o strategiji upravljanja kapitalskih naložb države, EPA 520 /7. Predlog za umike ste prejeli in je objavljen na e-klopi. Želi besedo predstavnik predlagatelja umika? Besedo ima Luka Mesec.
Hvala za besedo, gospod predsednik. V Združeni levici predlagamo umik točke z dnevnega reda, in sicer Odloka o strategiji upravljanja kapitalskih naložb države. Razlogi, zakaj predlagamo ta umik, so trije. Prvič, predlog kakršnega imamo sedaj na mizi, ne omogoča izvrševanje določb iz zakona o SDH. Po 4., 11., 28., 7., 17. in 30. členu Zakon o SDH določa, da mora imeti strategija upravljanja državnih naložb opredeljene tudi nefinančne cilje, ki so konec kocev bistveni pri odločanju o tem, ali je neko podjetje strateško ali ni, in na kakšen način naj se ga upravlja. Neko podjetje ni strateško zato, ker je veliko, ampak je strateško zato, ker pač upravlja neke razvojne funkcije, neke nefinančne funkcije, ima pač neke nefinančne cilje upravljanja in je zato smiselno, da ostane v državni lasti. To pa v tej strategiji, ki jo imamo na mizi, ni opredeljeno, niti tabelce ni, kjer bi bili ti cilji našteti in jasno opredeljena merila, po katerih naj se SDH kot upravitelj državnega premoženja ravna pri bodisi upravljanju ali prodaji teh podjetij. To je za nas prevelik manko, da bi lahko strategijo spregledali in jo spustili v obravnavo. Poleg sta pa še dve drugi pomanjkljivosti. Po postopkovni plati najprej predlog ni bil usklajen z Zakonodajno-pravno službo, ki je opozorila na vrsto pomanjkljivosti. Ampak vladna koalicija tukaj ni pripravila amandmajev in je predlog še sedaj neusklajen s priporočili Zakonodajno-pravne službe. Tretji razlog pa je, da so v odloku strategije kot temelj navedeni dokumenti, ki sploh še niso bili sprejeti. Tukaj govorim predvsem o strategiji zavarovalništva in bančništva, ki sta v bistvu vladni delovni gradivi, poslanci in poslanke pa jih niti nismo dobili v vpogled, niti nismo imeli možnosti, da bi se o njih izrekli, kaj šele odločali. Se pravi, za predpostavke te strategije lahko rečemo, da ne gre za nacionalno usklajene cilje, ampak za neka delovna gradiva Vlade, ki niso bila niti sprejeta, niti obravnavana, ampak strategija je kljub temu utemeljena na njih in jih jemlje za svoje predpostavke. To je za nas nesprejemljivo. Zato iz vseh treh razlogov, se pravi, prvič, manko nefinančnih ciljev, drugič, utemeljitev na dokumentih, ki še niso sprejeti, in tretjič, neusklajenost z Zakonodajno-pravno službo, predlagamo, da se točka umakne z dnevnega reda in da se odpravijo te nekonsistentnosti, ker ne nazadnje tu govorimo o več kot 11 milijardah državnega premoženja in neodgovorno bi bilo, da jih prepustimo strategiji na ta način, kot je sedaj pripravljena. Hvala.
Želi besedo predstavnik Vlade? Besedo ima državni sekretar na Ministrstvu za finance gospod Metod Dragonja.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije kot predlagatelj meni, da so izpolnjeni vse poslovniške določbe in da je predlog odloka primeren za obravnavo in sprejetje v Državnem zboru. Na kratko bom utemeljil. Prvi razlog, ki ga navaja predlagatelj umika, da dokument ne vsebuje vseh ključnih elementov, ki so predvideni v Zakonu o SDH. 28. člen zakona opredeljuje, da strategijo upravljanja kapitalskih naložb določajo tri bistvene zadeve. Opredelitev in razvrstitev naložb na posamezne vrste naložb, skladno z 10. členom tega zakona. Predlog to vsebuje. Druga alineja, opredelitev razvojnih usmeritev Republike Slovenije kot delničarke in družbenice družb za vse družbe, ki so predmet obravnave v tej strategiji. Razvojne usmeritve so opredeljene. Še več, opredeljene so tudi nekatere širše sektorske usmeritve in sklicujemo se na tiste strateške dokumente, ki so bodisi sprejeti, veljavni ali pa so v fazi obravnave in priprave, tako da predlog presega samo določbo zakona. In tretja alineja, posamezne strateške cilje, ki jih Republika Slovenija želi uresničiti z vsako naložbo, opredeljeno kot strateško. Za vsako naložbo, ki je opredeljena kot strateška, in tudi za pomembne naložbe imamo postavljene sisteme kazalnikov, najprej ciljev, potem pa kazalnikov, s katerimi želimo usmerjati SDH pri tem, ko bo upravljala te naložbe. Pripombe Zakonodajno-pravne službe so v največji možni meri upoštevane. Niso pa upoštevane vse. Tiste pripombe, ki niso upoštevane, so ustrezno utemeljene. In tretje, kar se tiče t. i. nekomercialnih ciljev, je treba poudariti, da se naložbe v skladu z duhom zakona upravljajo po kapitalskih principih. Nefinančni cilji so delno zajeti in so sestavni del strategije, predvsem tudi zaposlenost in sodelovanje zaposlenih, predstavnikov delojemalcev, tako pri delu SDH kot v državnih podjetjih, je pa možno te nefinančne cilje na nivoju gospodarskih družb dopolnjevati in te [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]strategija ne omejuje. Zato menimo, da je predlog za umik točke neutemeljen. Hvala.
Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne. Želi besedo predlagatelj? Izvolite.
Ja, zdaj na žalost prostora za polemiko tukaj ni, smo pa na pristojnem odboru, kjer smo strategijo obravnavali, zelo jasno pokazali, da obrazložitve, ki jih je gospod sekretar predstavil, niso zadostne. Je res, da predlog strategije vsebuje nekatere določbe iz 18. člena Zakona o državnem holdingu, ampak jaz sem opozoril tukaj vsaj na šest členov, se pravi 4., 11., 7., 17., 30. in 28. člen, v katerih je določeno zelo jasno, da morajo biti opredeljeni nefinančni cilji razpolaganja z državnimi naložbami in da mora biti opredeljeno, na kakšen način naj država po navodilu, ki ga da Državni zbor, in to je ta strategija, razpolaga s temi naložbami in jih konec koncev tudi upravlja kot strateške. Še enkrat poudarjam, strateškost naložbe se meri ravno skozi nefinančne cilje, se pravi skozi to, da neko podjetje upravlja nek cilj, ki ni izključno dobičkonosen, ampak je širši, razvojen. Zato rabimo vsebinska navodila, po katerih naj se Slovenski državni holding ravna. Tega pa v tej strategiji ni. Zato je škodljivo, da bi prepuščali državnemu holdingu proste roke za razpolaganje z več kot 11 milijardami državnega premoženja na tako površno opredeljenih ciljih in tako površno opredeljeni strategiji. Poleg tega pa ponavljam, da strategije, ki jih ta strategija jemlje kot predpostavko, niso bile niti obravnavane niti sprejete v Državnem zboru in da ne moremo sprejeti nekih ciljev, ki so v bistvu delovna gradiva Vlade, kot da gre za nacionalno usklajene prioritete. Najprej moramo poslanci dobiti v branje, v vpogled in odločanje tako strategijo o bančništvu kot strategijo o zavarovalništvu, da šele lahko sprejmemo ali ne sprejmemo ciljev, ki jih ti dve strategiji opredeljujeta. Poleg tega pa je gospod sekretar rekel, da so bile pripombe s strani Zakonodajno-pravne službe upoštevane. Jaz tega ne razumem. Ker niso bile. Pomisleki niso bili razrešeni, po navadi smo dobili kratko obrazložitev, niso pa na noben način te nekonsistentnosti in pomanjkljivosti, ki jih strategija vsebuje, bile odpravljene. Zato predlagam, da točko danes umaknemo z dnevnega reda, da si kot Državni zbor vzamemo več časa in da dobimo v jeseni na mizo neko veliko bolj popolno strategijo, ki bo dejansko omogočala odgovorno razpolaganje z 11 milijardami državnega premoženja, kot pa da danes naredimo korak ali pa celo več njih v napačno smer s sprejetjem te strategije.
Zaključujem predstavitev stališč o predlogu za umik. Prehajamo na odločanje. Ni obrazložitve pri tej točki. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za umik 29. točke z dnevnega reda seje. Ne dela? Bomo počakali, da bo začelo delovati. Ste preverili? Deluje. Če deluje, potem lahko glasujemo. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 46. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti 5. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je dnevni red 9. seje določen. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO MANDATNO-VOLILNIH ZADEV. Prehajamo na obravnavo Ugotovitve o mirovanju mandata poslanke na podlagi prvega odstavka 14. člena Zakona o poslancih. Vlada je Državnemu zboru posredovala odločbo z dne 12. junija 2015, iz katere izhaja, da je bila poslanka mag. Margareta Guček Zakošek imenovana za državno sekretarko na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo. Odločbo Vlade je obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je na podlagi 36. člena Poslovnika Državnega zbora predlagala Državnemu zboru, da se na podlagi prvega odstavka 14. člena Zakona o poslancih seznani z naslednjim sklepom: Ugotovi se, da je poslanka mag. Margareta Guček Zakošek imenovana za državno sekretarko na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, zato od današnjega dne v skladu s prvim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih ne more opravljati funkcije poslanke, dokler opravlja funkcijo državne sekretarke. O navedenem sklepu bom takoj obvestil Državno volilno komisijo in jo zaprosil, da zboru sporoči, katera kandidatka oziroma kandidat bo v skladu s 14. členom Zakona o poslancih nadomestil navedeno poslanko. Na podlagi obvestila Državne volilne komisije bo Mandatno-volilna komisija Državnega zbora pripravila poročilo in ga posredovala zboru. Poslanka, ki je bila imenovana za državno sekretarko, začasno ne more opravljati poslanske funkcije, zato se Državni zbor na podlagi 112., 200. in 201. člena Poslovnika Državnega zbora seznani še z naslednjim sklepom: Ugotovi se, da poslanki mag. Margareti Guček Zakošek, ki začasno ne more opravljati poslanske funkcije, ker je prevzela funkcijo državne sekretarke na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, preneha funkcija predsednice Odbora za gospodarstvo. Funkcija ji preneha z dnem seznanitve na seji Državnega zbora. Bivši kolegici poslanki se zahvaljujem za opravljeno poslansko delo in ji želim veliko uspeha v nadaljnjem delu. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠBI IN ZAVAROVANJU PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, cenjene poslanke, cenjeni poslanci! Pred nami je Zakon o izvršbi in zavarovanju – že "K" novela tega zakona. Izvršilni postopek je zaključna faza, s katero se uresničuje ustavna pravica do sodnega varstva iz 23. člena Ustave, vendar pa učinkovite realizacije upnikove terjatve ni mogoče doseči za vsako ceno in na kakršenkoli način. Slovenija je vendarle poleg tega, da je pravna, je tudi socialna država, človekovo in osebno dostojanstvo pa se nanaša tudi na dolžnika. In prav tem načelom in ukrepom, h katerim se je med drugim Vlada zavezala tudi ob letošnjem podpisu socialnega sporazuma, sledi predlog relativno kratke, a po našem mnenju pomembne novele, ki je pred vami. Kaj predlagamo? Štiri točke. Prvič, varovani znesek pred izvršbo je izenačen z minimalno neto plačo. Za nekaj deset evrov se dviguje. Ni veliko, vendar za socialno ranljive skupine vendarle pomembno. Omejuje se izvršba na veteranski dodatek, ki je bila doslej možna. Na novo in jasneje se ureja in varuje položaj dolžnikov, ki ne po svoji krivdi, na primer zaradi nerednega plačevanja plač, zaradi zakasnitve pri odločanju o socialnih pravicah ali zaradi slabe solventnosti delodajalca z zamudo naenkrat dobijo prejemke za več preteklih mesecev. Iz izvršbe nato nadalje izvzemamo določene druge prejemke, ki imajo socialnopravno naravo in jih daje država v okviru socialnih transferjev. Na primer, izvzet bo enkraten prejemek ob namestitvi otroka v rejniško družino, ki je bil sedaj tudi lahko predmet oziroma objekt izvršbe. Ena ključnih in po našem mnenju pomembnejših sprememb pa predstavlja zakonsko omejitev po našem mnenju nedopustne in celo nedostojne prakse nekaterih, ponavljam, nekaterih bank, ki so pri izvršbah doslej zaračunavale neposredno iz tekočih računov komitentov visoke manipulativne stroške prejemnikov denarne socialne pomoči in s tem mimo upnikov, mimo siceršnjih upnikov tudi posegale v preživetveni minimum teh oseb. Povedano preprosto in drugače, država je preko socialnega transferja nekomu nakazala recimo 300 evrov denarne socialne pomoči, banka pa je od tega 30 evrov, se pravi desetino preprosto pobrala s tekočega računa zaradi tako imenovanih manipulativnih stroškov. Ob skrbnem tehtanju ustavne pravice do svobodne gospodarske pobude na eni strani in na drugi strani do socialne komponente lastnine in načela pravne in socialne države, smo se mi odločili za zakonsko omejitev tovrstne prakse, ki je podobno urejena in omejena tudi v drugih državah, konkretno v Nemčiji. Za zaključek bi rad rekel, novela, ki je pred vami, se osredotoča na ureditev eksistenčnega položaja dolžnika v izvršilnem postopku. Ne rešuje vseh vprašanj, mnogo vprašanj je še treba urediti, vendar pa bi rad opozoril, da bo sprejetje jasnejših pravil, ki urejajo položaj socialno ranljivih dolžnikov, in o njih to pot govorimo, pomenilo korak naprej pri izvrševanju načela socialne države. Še vedno pa ne bo poseženo v jedro pravice do učinkovitega sodnega varstva, ki ga mora ustava zagotavljati upniku. Če bo novela danes sprejeta, bo imela tudi takojšnje pozitivne učinke za socialno najbolj ogrožene. In na koncu bom dodal, da sem bil vesel, ko je bila novela soglasno s strani opozicije in pozicije potrjena na Odboru za pravosodje, kjer je bila obravnava. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici mag. Bojani Muršič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Minister, kolegice in kolegi! Odbor za pravosodje je na 9. seji, 1. 7. kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvršbi in zavarovanju, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada. Skrajšani postopek je potrdil tudi Kolegij predsednika Državnega zbora. Predstavnik predlagatelja, minister za pravosodje je v dopolnilni obrazložitvi členov povedal, da se s predlaganim zakonom v postopku izvršbe uresničuje ustavno načelo socialne države in prinašajo naslednje rešitve. Omejujejo se stroški izvrševalcev sklepa o izvršbi v primeru narubljenih prejemkov, spreminja se ureditev omejitve izvršbe, tako da minimalni varovani znesek, ki mora dolžniku ostati v primeru izvršbe, ni nižji od minimalne neto plače, s čimer se izpolnjuje zaveza predlagatelja iz socialnega sporazuma za obdobje 2015–2016. Omejuje se izvršba na veteranski dodatek, tako da je možno vanj poseči le v primeru izvršbe za izterjavo terjatve iz naslova zakonite preživnine in odškodnine za izgubljeno preživnino zaradi smrti tistega, ki jo je dajal. Iz izvršbe se izvzema enkratni prejemek ob namestitvi otroka v rejniško družino ter prejemki dolžnika po zakonu o urejanju trga dela, jasneje se ureja uveljavljanje višjih omejitev zaradi preživljanja družinskih članov ter spreminja ureditev omejitve izvršbe v primeru, ko dolžnik prejme enkratne zneske za več mesecev skupaj. V nadaljevanju je ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti predstavila težave prejemnikov denarne socialne pomoči, s katerimi se soočajo v primeru blokiranih bančnih računov, in napovedala spremembe v tako imenovani socialni kartici ter zakonske spremembe davčnega postopka. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je izpostavila pripombi k 2. členu, ki z vloženimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin nista bili upoštevani. Z zvišanjem varovanega zneska plače, ki mora po izvršbi ostati dolžniku v primeru navadnih terjatev, s 70 % na 76 % minimalne bruto plače se uvaja neenotnost ureditve tega vprašanja v civilni in davčni izvršbi. Glede predlaganega načina izkazovanja upravičenosti do višje omejitve iz naslova preživljanja družinskega člana ali druge osebe, ki jo je dolžnik dolžan preživljati po zakonu pri izvrševalcu sklepa o izvršbi. Zakonodajno-pravna služba nas je opozorila tudi, da upnik z odločitvijo izvrševalca ne bo seznanjen, kar bo otežilo njegovo pravico do učinkovitega izpodbijanja te odločitve pred sodiščem. Državna svetnica je predstavila pisno mnenje komisije Državnega sveta za državno ureditev, ki predlog zakona podpira ter poziva k upoštevanju pripomb vseh deležnikov. Reševati je treba socialne stiske ljudi, ki jim je povzročena tudi z izvršbami in njihovimi poplačili, preprečevati je potrebno revščino ter državljanom zagotoviti dostojanstvo. Predstavnica Odvetniške zbornice Slovenije je povedala, da so njihove pripombe v času priprave zakonskih sprememb upoštevane le deloma. Med drugim je opozorila, da se bodo banke za stroške izvrševanja sklepa o izvršbi kljub predlagani spremembi poplačale pred ostalimi upniki in jih s tem postavile v slabši položaj. Direktor Združenja bank pa je povedal, da se Združenje bank Slovenije zaveda svoje socialne odgovornosti v postopku izvršbe, zato so v priprave zakonskih sprememb neuspešno predlagali, da bi se prejemnikom denarne socialne pomoči, ki imajo blokiran račun, ta nakazoval na poseben račun, predplačniško kartico ali v gotovini preko nakaznic. Prav tako so predlagali, da bi se stroški bank priznali kot sodni stroški, ki bi jih založil upnik, na podlagi predlaganih sprememb pa se od bank pričakuje, da storitve opravlja brezplačno. Opozoril je še, da so banke v izvršilnih postopkih dolžne varovati tudi pravice upnika in ne le dolžnika. V razpravi so poslanci podprli predlagane spremembe, saj sledijo uresničevanju načela socialne države ter ustrezneje varujejo pravico do osebnega dostojanstva in varnosti. Izpostavili so nekaj dodatnih vprašanj in ugotovitev glede določitve omejitve izvršbe na minimalno plačo, področje rejništva, izvršbe na nepremičnine, na kar sta predstavnika predlagatelja podala dodatna pojasnila. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD ter ni sprejel amandmajev Poslanske skupine Združene levice. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih podprl. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa, ponovno, za besedo. Predlog novele zakona o izvršbi in zavarovanju, ki ga danes obravnavamo, je nastal na pobudo ministrice za delo, družino in socialne zadeve in enake možnost dr. Anje Kopač Mrak, in to skupaj z ministrom za pravosodje. Sledi uresničevanju načela socialne države in ustrezno varuje pravico do osebnega dostojanstva in varnosti. Na opozorilo ministrice za delo, civilne družbe in sodišč bo izvršba po predlogu danes obravnavanega zakona na plenarni seji Državnega zbora omejena oziroma onemogočena tudi v primeru veteranskega dodatka in enkratnih prejemkov o namestitvi otroka v rejniško družino. Spomnimo se tudi primerov, ko se je položaj ljudi z že tako nizkimi dohodki ob tem še poslabšal, tudi zaradi zaračunavanja stroškov bank, ki so za stroške izvršbe zaračunali tudi več kot 30 evrov. Tudi to se ureja v tem zakonu. Vlada Republike Slovenije, ki je s socialnimi partnerji podpisala dokument, to je socialni sporazum za obdobje 2015–2016 uresničuje tudi ta ukrep iz tega sporazuma, zapisanega v točki 1.2, ki predvideva tudi spremembo Zakona o izvršbi in zavarovanju na način, da z izvršilnim sredstvom ni možno poseči pod minimalno plačo, zmanjšano za prispevke in davke, ter proučitev ustreznosti sodne prakse in zakonodaje z namenom preprečitve nesorazmernega posega v povračila stroškov dela. S predlagano in danes obravnavano novelo Zakona o izvršbi in zavarovanju torej sledimo temu sporazumu tudi v tem našem parlamentu, sledimo tudi ustavnemu načelu o socialni državi. Socialni demokrati smo na matičnem delovnem telesu dopolnjeni predlog novele Zakona o izvršbi in zavarovanju podprli. Tako bomo storili tudi danes, vendar pa ne bo odveč, če rečemo, da si želimo predvsem to, da bi se število brezposelnih ljudi zmanjšalo, dohodki iz dela pa bili tako visoki, da bi zadostovali za spodobno življenje. Spodobno življenje pomeni, da bodo delovni ljudje s plačo lahko poskrbeli zase in za svoje družine, plače pa naj bi poleg dostojanstva in spodobnega življenja v času aktivne dobe omogočile tudi dovolj visoko osnovo za življenje v pokoju. Pravzaprav morajo gospodarsko rast čim prej začutiti tudi tisti, ki so v zadnjih letih najbolj občutili gospodarsko in finančno krizo, pa praviloma ne po svoji krivdi. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! Bistvena sprememba Zakona o izvrši in zavarovanju se nanaša na dvig varovanega zneska. Sredstva, ki jih tako v postopku izvrše ni mogoče zarubiti, se s 70 % minimalne plače dvigajo na 76 % minimalne plače. Ne gre sicer za velik dvig, je pa to kljub temu eden izmed redkih socialno naravnanih ukrepov, ki jih je vlada do danes predlagala. Po novem mora torej dolžniku na računu ostati vsaj 600 evrov. Poleg tega se s predlogom določa, da se iz teh sredstev ne morejo poplačati niti banke, ki si v zvezi z izvršbo zaračunavajo posebne stroške. Obe bistveni rešitvi v Združeni levici podpiramo, ne moremo pa mimo občutka, da gre za neke vrste gasilsko akcijo vlade, ki skuša pred poletjem uveljavljati načelo socialne države in predlagati nekaj reform. Novela tako rešuje le dva problema, ki se pojavljata v zvezi z izvršilnimi postopki, ne rešuje pa vseh ostalih težav, ki se kažejo v praksi. Tako bo tudi po uveljavitvi sprememb zakona še vedno mogoče zarubiti nepremičnino zaradi 100 ali nekaj 100 evrov dolga. Še vedno bodo lahko banke zaračunavale visoke stroške le zato, da preverijo, koliko sredstev ima dolžnik na računu. Predlog prav tako ne spreminja krivičnega sistema, po katerem so stroški izvršbe, ki jih plača dolžnik, enako visoki, ne glede na višino terjatve, pa naj gre za 10 ali milijon evrov. Še vedno se vam tudi lahko zgodi, da pozabite plačati položnico za 25 evrov, ne da prejeli vsaj opomin, in bo zoper vas začet postopek izvršbe. Če bo izvršba uspešna, boste poleg tistih 25 evrov dolga, plačali še 55 evrov sodne takse in poravnali stroške banke, ki so lahko tudi več kot 30 evrov. Za 25 evrov dolga 80 evrov stroškov. Tudi takšna ureditev ni najbolj skladna z načelom pravne socialne države, ampak očitno za vlado to ni dovolj pereč problem, da bi ga rešila. Kot navaja vlada, se s predlogom izpolnjuje tudi zaveza iz socialnega sporazuma. Pri tem opozarjamo, da se zaveza izpolnjuje samo v enem delu. Vlada se je ob dvigu varovanega zneska zavezala tudi k proučitvi ustreznosti sodne prakse in zakonodaje z namenom preprečitve nesorazmernega posega na povračilo stroškov dela. Za ta drugi del je vladi očitno zmanjkalo časa ali pa si ga sploh ni vzela. Predlog zakona torej vsekakor ne rešuje vseh težav, ki bi jih bilo treba čim prej odpraviti. V Združeni levici smo zato predlagali nekaj dopolnitev, s katerimi bi rešili vsaj še tri problem, a jih je koalicija brez kakršnekoli utemeljitve zavrnila. Tako smo na primer predlagali, da se bankam prepove zaračunavanje stroškov le zato, da z vpogledom na transakcijski račun ugotovijo, da izvršba ni možna. Takšno ureditev poznajo tudi v drugih državah, na primer v Nemčiji, ki je pri kakšni drugi tematiki vladi in koaliciji v velik zgled. Koalicija amandmaja na žalost ni podprla in banke bodo te stroške lahko zaračunavale še naprej. Dve rešitvi smo predlagali tudi za to sejo Državnega zbora in današnjo obravnavo. Prva se nanaša na jasno določitev, da postopka izvršbe ni mogoče začeti, če upnik ne izda dolžniku opomina za plačilo zapadle terjatve in mu določi tudi rok za plačilo. V praksi se namreč pojavlja vse več primerov, ko upniki sprožijo postopek brez predhodne izdaje opomina, kar pomeni, da posamezni dolžniki terjatve niso poravnavali, ker sploh niso vedeli, da obstaja. Glede na to, da takšno določbo imamo, ko gre za zagotavljanje javnih storitev in dobrin, in je določena v Zakonu o varstvu potrošnikov, ne vidimo nobenih tehtnih argumentov, da tega ne bi določili tudi za vse druge primere. Druga pa se nanaša na enako določitev varovanega dohodka tudi v Zakonu o davčnem postopku. Na to, da je obveznost države, da vsakemu zagotavlja možnost za dostojno življenje, enaka, ne glede na to, ali gre za davčno izvršbo ali civilno izvršbo, je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Poleg tega pa ni mogoče najti nobenega tehtnega razloga, da bi lahko bila država bolj požrešna od ostalih upnikov. Prav FURS je bil medijsko največkrat izpostavljen zaradi svojih slabih praks v zvezi z izvršbami. O našem drugem amandmaju se sicer ne bo glasovalo zaradi formalnih zadržkov, ki so jih imele strokovne službe Državnega zbora. A glede na to, da je minister Klemenčič na odboru podprl njegovo vsebino, pričakujemo, da bo vlada v najkrajšem možnem času predlagala uskladitev obeh zakonov. Če se to ne bo zgodilo, pa bo to delo, ki bi ga morala opraviti vlada, ponovno opravila Združena levica. Kot sem povedal na začetku, bomo v Združeni levici podprli predlog zakona, vendar pa pričakujemo, da bo vlada čim prej pristopila tudi k reševanju vseh ostalih problemov na tem področju, ki se nanašajo predvsem na izvršbo, na nepremičnine ter na nepravični sistem višine sodne takse in stroškov izvršbe. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani predsedujoči, predsednik, spoštovani minister, kolegice in kolegi! Veljavni Zakon o izvršbi in zavarovanju, ki je bil sprejet v letu 1998, je bil deležen številnih sprememb in dopolnitev, vse s ciljem izboljšanja postopka in pospešitve izvršilnih postopkov. V Novi Sloveniji – krščanski demokrati ocenjujemo samo zakonodajo s področja izvršb za dobro, vendar perečega problema, dolgotrajnost izvršilnih postopkov znotraj tega področja, pa še posebej nepremičninskih izvršb nismo uspeli skrajšati. To kažejo podatki letnega poročila o delu sodišč za leto 2014. Na področju nepremičninskih izvršb je v letu 2014 sicer viden napredek, ki je seveda tudi posledica zakonodajnih sprememb na tem področju, sprejetih v lanskem letu, vendar so zaostanki iz preteklih let še mnogo preveliki, obsegajo kar nekajkratnik pripada zadev. Predlog je tudi pričakovan, čas rešitve posamične nepremičninske izvršbe pa je še vedno predolg. Na tem mestu moramo poudariti, da smo imeli krščanski demokrati večja pričakovanja glede uspešnosti sodišč na tem področju. Predvsem predsedniki sodišč bi lahko s svojimi pooblastili, ki jih imajo po Zakonu o sodiščih, lahko več storili za hitrejše reševanje zadev na tem področju. Danes obravnavana novela Zakona o izvršbi in zavarovanju posega v položaj in pravice dolžnika. Konkretno novela zakona omejuje izvršbo tako, da se posega v sredstva, ki zagotavljajo eksistenčni minimum dolžnika in drugih družinskih članov, če jih je dolžnik dolžan preživljati. Ta je postavljen na znesek neto minimalne plače. Iz izvršbe se izvzemajo tudi nekateri prejemki, kot so nadomestila za brezposelnost, povračilo stroškov, izobraževanj, veteranski dodatek in enkratni prejemek ob namestitvi otroka v rejniško družino. Krščanski demokrati predlagane spremembe podpiramo. Kot smo na matičnem delovnem telesu že opozorili, pa pričakujemo od vlade oziroma ministrstva, da dokončno uredi stroške izvršbe oziroma manipulativne stroške, ki jih banka zaračuna dolžniku pri izvrševanju sklepov o izvršbi. Glede na to, da je izvršitev sodnega sklepa, to je sklepa o izvršbi, zakonska obveznost banke, po našem prepričanju nobena banka, enako kot tudi ne delodajalec, kadar se opravlja izvršba na plačilo ŕ la izpis, če gre za izvršbo na pokojnino, ni upravičena do takih stroškov. Strošek, ki ga večina bank zaračunava za izvršitev sklepa o izvršbi, je zelo visok. Po naših podatkih kar okoli 30 evrov za vsako izvršbo in presega 10 % zneska denarne socialne pomoči. Lahko si sami izračunamo, koliko sredstev ostane dolžniku, če ima v postopku več izvršb. Praktično nič. Kolikor nam je poznano, tak strošek zaračunava več slovenskih bank, čeprav po razlagah Ministrstva za pravosodje za zaračunavanje tega stroška nimajo zakonske podlage. Če gre za kartelni dogovor med bankami, pa pričakujemo, da bo ministrstvo ukrenilo potrebno, da se zoper vse te banke uvede ustrezen postopek pred nadzornim organom. Ustrezna rešitev problema varovanih prejemkov dolžnika bi bila tudi uvedba socialnega računa oziroma socialne kartice in pričakujemo čim prejšnjo realizacijo tega projekta, ki je po navedbah resornega ministrstva, Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti že v pripravi. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvršbi in zavarovanju, kot že rečeno, podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Zavezništvo, zanjo gospod Jani Möderndorfer.
V Zavezništvu nas v resnici veseli, da je vlada posegla v ta zakon in ga uredila na način, ki bo urejal vprašanje za najmanj 10 tisoč zavezancev oziroma prejemnikov socialne pomoči. Zakaj nas v resnici veseli? Veseli nas zato, ker banke zagotovo niso tiste, ki bi jih lahko takšen ukrep tako, ekonomsko prizadel, da v resnici ne bi mogle več poslovati. Še več, prepričani smo, da so si do danes v resnici, sicer legalno, vendar nelegitimno zaračunavale tovrstne stroške. V Zavezništvu kaj dosti besed o tem ne bomo izgubljali, saj je bilo vse povedano že na odboru. Na koncu lahko povem samo to, da v Zavezništvu podpiramo ta zakon in se bomo zato tudi odpovedali času v sami razpravi. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo dr. Jasna Murgel.
Spoštovani predsednik, spoštovani minister. Spoštovane kolegice in kolegi! Veseli nas, da vse poslanske skupine izražajo namen, da bodo podprle spremembo Zakona o izvršbi in zavarovanju. Gre za socialno novelo. Jaz sem že kar nekaj teh novel doživela tudi na sodišču in nobena ni bila tako socialno usmerjena, kot je ta, zato me veseli, da je tako široka podpora tej noveli. Gre za izpolnitev zavez, pa četudi delno iz socialnega sporazuma za leti 2015 in 2016. Zakaj ministrstvo ni predlagalo sprememb celotnega zakona o izvršbi in zavarovanju, zakaj gre samo za te predlagane spremembe? Zato ker gre za zelo kompleksen zakon, katerega celovita sprememba bi trajala dosti več časa. Ne smemo čakati s socialno nujno spremembo, da bi sedaj nekaj časa še premlevali vse druge rešitve, zato menimo, da je treba te socialne spremembe sprejeti takoj zdaj. Ne bom ponavljala vsega, kar so že rekli predhodniki, kaj so bistvene spremembe. Bistveno je predvsem to, kar smo že vsi povedali, da se bo bankam onemogočilo, da pri sklepu o izvršbi, ker delodajalci tega niso počeli, niso zaračunavali teh manipulativnih stroškov, samo nekatere banke so to delale, da se torej bankam onemogoči, da zaračunajo te manipulativne stroške pred vsemi drugimi upniki. Dolžniku, ki je sicer res dolžnik, ne moremo odvzeti tistega socialnega minimuma, torej minimalne plače oziroma prejemkov, ki so izvzeti iz izvršbe. Seveda mora poplačati svoje obveznosti, ampak mora ohraniti tisti minimum, ki je potreben za preživetje, in to tudi takrat, ko gre za izvršbo na prejemke na banki. Tudi nekateri drugi, kot je veteranski dodatek in enkratni prejemek ob namestitvi otroka v rejniško družino se izvzemajo, kajti sodna praksa je pač takšna, da če prejemek ni izrecno izvzet iz izvršbe, so sodišča štela, da če ni izrecno zapisan v zakonu, ni izvzet iz izvršbe, in je bila izvršba tudi opravljena na te prejemke. Zelo dobrodošla je sprememba, to je omejitev izvršbe, ko dolžnik hkrati oziroma zaporedoma prejme prejemke za več mesecev, torej tiste prejemke, na katere bi bila sicer omejena izvršba, ampak jih prejme naenkrat in je doslej veljalo, da ostane samo tista minimalna plača oziroma najnižji znesek, na katerega je omejena izvršba in je dejansko oškodovan za zneske, če bi prejemal mesečno posamezne zneske. Torej dobrodošla sprememba, ki jo bomo v Poslanski skupini stranke modernega centra sprejeli, ker gre za doslednejše uresničevanje načela socialne države, kljub temu da je sicer izvršba namenjena predvsem poplačilu upnika, ampak kot smo povedali, zato da se ohrani tisti socialni minimum. V Stranki modernega centra bomo predlagano spremembo Zakona o izvršbi in zavarovanju podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Za zakone, ki jih je do sedaj prinašal gospod Klemenčič, smo običajno rekli, da so okraski, da so nepomembne stvari itn. In take so tudi bile. Kar pa se tiče Zakona o izvršbi in zavarovanju, v katerega posega minister oziroma v katerega posega vlada, tega seveda ne moremo reči. Ta zakon je pravzaprav dokaz nečesa drugega, in sicer tega, da se da s posegi v zakonodajo početi tudi dobre stvari, početi tudi stvari, ki so v korist državljanov in manj v korist tistih, kot so recimo banke. Zakon o izvršbi in zavarovanju, ki enostavno varovani znesek pred izvršbo z vidika minimalne plače, potem z vidika veteranskih dodatkov, potem z vidika prejetih prejemkov na enkratno pomoč, varianta, če dobi v enem mesecu več prihodkov, potem enkratni dodatek ob namestitvi v rejniško družino in podobni, to so vsi ukrepi, ki gredo po naši oceni v pravo smer, zato bomo zakon podprli. Podprli bomo tudi amandmaje, mislim, da jih je Združena levica ponovila in tudi amandmaji bodo deležni naše podpore. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovane in spoštovani! Cilj predloga zakona je uresničitev ustavnega načela socialne države. Tako je ena izmed bistvenih predlaganih sprememb omejitve izvršbe na način, da minimalni varovani znesek, ki mora ostati dolžniku v primeru izvršbe, ni nižji od minimalne neto plače. Zaradi izpolnitve zaveze iz socialnega sporazuma, se predlaga dvig varovanega zneska, ki mora ostati po izterjavi tako imenovanih navadnih terjatev, in sicer z dosedanjih 70 % na 76 % bruto minimalne plače. Tako se omejuje možnost izvršbe na sredstva, ki so posamezniku nujna za zadovoljevanje osnovnih življenjskih potreb. Iz ustavnega načela pravne države izhaja, da izvršba za poplačilo upnika ni dovoljena na stvareh in pravicah, ki so nujne za zadovoljitev osnovnih življenjskih potreb dolžnika in oseb, ki so odvisne od njegovega dohodka. Zelo pomembna novost, ki jo prinaša novela, je tudi odprava anomalij, ki so se do sedaj dogajale v primerih, ko je izvrševalec sklepa o izvršbi na podlagi pogodbenega razmerja za poplačilo stroškov, ki jih ima z izvršbo, posegel tudi na prejemke, ki so iz izvršbe izvzeti in iz katerih upnik ne more biti poplačan. Tako se dogaja, da po veljavni ureditvi banke, kljub temu da je denarna socialna pomoč izvzeta iz izvršbe, za poplačilo svojih stroškov posežejo tudi na ta sredstva. In dogajalo se je, da je višina teh manipulativnih stroškov, ki so si jih banke zaračunale, znašala tudi 10 % na primer socialne pomoči, ki jo je oseba prejela. Sprememba tega zakona je nujna za preživetje ljudi, ki so se znašli v stiski in so zato upravičeni do pomoči države, in prav je, da jim ostane znesek, ki je namenjen preživetju. Pomembna je tudi sprememba zakona glede omejitve izvršbe na veteranski dodatek. Zakon določa, da je možno na veteranski dodatek poseči le v primeru izvršbe za terjatve iz naslova zakonite preživnine in odškodnine za izgubljeno preživnino zaradi smrti tistega, ki jo je dejal. Po sedanji ureditvi namreč prihaja do različnih razlag, s to spremembo pa se predlaga ureditev problematike na način, da ne bo nobenega dvoma, da na veteranski dodatek ni možno poseči, razen v teh dveh navedenih primerih. Iz Ustave Republike Slovenije izhaja, da izvršba na plačo in druge prejemke dolžnika ne sme prizadeti v takšni meri, da bi bil ogrožen njegov eksistenčni minimum, saj bi bila s tem ogrožena njegova socialna varnost in njegovo dostojanstvo. S predlogom zakona se zasleduje cilj uresničitve ustavnega načela socialne države. V Demokratični stranki upokojencev Slovenije se zavzemamo za socialno pravično in pravno državo, zato predlog sprememb in dopolnitev obstoječe ureditve podpiramo. Hvala lepa.
S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 8. 7. 2015. Obveščam vas, da sta bila k predlogu zakona vložena dva amandmaja, vendar o amandmaju za novi 6.a člen ne bomo razpravljali niti glasovali, saj je vložen v nasprotju s tretjim odstavkom 129. člena in 132. člena Poslovnika Državnega zbora. O tem ste bili seznanjeni z mojim dopisom z dne 8. julija 2015. V razpravo dajem drugi člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. V Združeni levici smo vložili ta amandma k 2. členu. Kot sem že v stališču povedal, se nanaša z novim sedmim odstavkom na to, da postopke izvršbe na denarna sredstva ni možno začeti brez predhodne izdaje opomina. Mislim, da je v praksi jasno že bilo videno, da je veliko takšnih primerov, ko upniki sprožijo postopek izvršbe brez vednosti dolžnika, se pravi, ne da bi predhodno obvestili osebo, ki dolguje, da ta dolg obstaja in ga je treba poravnati, to pa za sabo povleče veliko dodatnih stroškov za upnike. Če zdaj izhajamo iz predpostavke, da ti dolgovi nastajajo zaradi nekih socialnih vidikov, se pravi, to, kar je tudi osnovno načelo tega zakona, ker pač teh dolgov preprosto ne morejo poravnati, ali pa zaradi drugih okoliščin, mislim, da bi bilo smiselno, da se v zakon vpiše tudi ta možnost, se pravi, da upniki izdajo ta opomin, preden sprožijo postopek izvršbe. Pri tem bi morali dodati še nek zakonski rok, v katerem mora do tega poplačila priti, in tako bi deloma tudi uresničevali cilj zakona, se pravi, to socialno korekturo pri postopku izvršbe. Ta opomin je res nek minimum, mislim, da bistveno ne podaljša postopka, niti ne postavlja upnikov v nek slabši položaj. Preprosto daje še eno možnost, da se dolžnik do svojega dolga na nek način opredeli, ga skuša poravnati, v nasprotnem primeru pa potem steče izvršba, kot je to določeno. Ta pomanjkljivost se je pokazala v praksi. Ta rešitev že obstaja, kar se tiče določb, ki so zapisane v Zakonu o varstvu potrošnikov. Se pravi, na nek način imamo že del tega urejeno, se pravi, da so opomini obvezni. Zdaj preprosto, če že popravljamo ta zakon, dajmo to vpisati še v ta del. Kljub temu da ste rekli, da razprave o 6.a členu ne bi imeli, bi rad samo poudaril, da smo zgolj skušali s tem amandmajem za novi 6.a člen urediti to stvar skladnosti med obema zakonoma. Skratka, zdaj z uveljavitvijo tega zakona bomo imeli dve različni stopnji za podobno stvar, na eni strani 70 %, na drugi strani 76 %. Zato smo predlagali, da bi to uredili v prehodnih določbah in bi na tak način v tem času uredili to neskladje. Minister je na odboru sicer že dejal, da se pripravlja tudi sprememba Zakona o davčnem postopku, ampak glede na to, da bo do priprave in sprejetja tega novega zakona verjetno preteklo nekaj časa, bi bilo smiselno v tem prehodnem obdobju na nek način to stvar uskladiti in rešiti, se pravi, da sta ti dve stopnji enaki, to je 76 %. In po svoje ne razumem, zakaj tega amandmaja ne bi dali na glasovanje in ga tudi sprejeli. Želel bi slišati tudi stališče vlade do tega, kdaj bodo to naredili, kako hitro bo to sprejeto in kdaj bo to neskladje odpravljeno. Če se vrnem k 2. členu, pa pozivam vse, da razmislijo o tem. En majhen opomin, ki bi ga vnesli v ta zakon, lahko reši finančne stiske mnogih dolžnikov. Hvala.
Besedo ima minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovani poslanec! Najprej glede 2. člena. Rad bi poudaril zelo iskreno, zakaj tega člena ne moremo podpreti. Dva tipa izvršb imamo, če zelo poenostavim. Eden je tisti, ki se zgodi na podlagi neke pravnomočne sodne odločbe. V takem primeru ne moreš z zakonom predpisati, da potem, ko si že s pravnomočno sodno odločbo kot upnik dobil izvršilni naslov, da potem še enkrat pozoveš osebo k plačilu, ker bi bilo to lahko problematično s tega vidika, da si moral najprej tožiti in tako naprej. Pa tudi noben drug zakonik, obligacijski zakonik ali kakšen drug zakon tega ne predpisuje. Mislim, da to tudi ni tisti problem, ki ga vi izpostavljate. Potem imamo pa drug tip izvršbe. To je pa izvršba na podlagi verodostojne listine. To je pa tisto, ko ne plačaš računa, in ta gre direktno v izvršbo. Lahko. Nekateri to počnejo, drugi [[…]]To je pač stvar odločitve upnika. Zdaj pa poglejte, če odmislimo to, ker ni noben od teh členov odprt, da bi na 102. člen to obesili, je malo sistemsko problematično, ampak vsi vemo, da se marsikaj da narediti. Česar se pa ne da narediti, je pa to, da je izvršba na podlagi verodostojne listine v Sloveniji povsem informatizirana. Postopek je absolutno informatiziran. COVL, se reče temu. To je zadeva, ki ni edina, je pa ena redkih stvari, ki pri izvršbi res hitro teče v Sloveniji. Informacijski sistem se je postavil, pohvalili so ga tudi v Evropski uniji, ker je hiter itd. Ta element je lahko problematičen, ga razumem, vendar če bi v zakonu to zapisali, bi podrli sistem, sistem ne bi več mogel biti elektronski. Ko smo z Vrhovnim sodiščem govorili, so rekli, bi morali, če bi do te spremembe prišlo, preden bi bila uveljavljena, spremeniti računalniški program. Ni to tako preprosto. To nekaj stane. To je prva stvar. Drugič. Če vi zakonski pogoj daste, da mora upnik najprej nekoga obvestiti, če je to procesna predpostavka, potem moraš imeti tudi razloge za to, da pride lahko do pravde, do ugotavljanja dejstev, ali je res poslal, ali je prevzel opomin ali ga ni itd. Se pravi, iskreno rečeno, ko sem jaz to videl, se mi je zdelo na nek način logično. Kot en dodatni element, ki bi sicer spet podaljšal izvršbe. Tukaj imamo dva nasprotujoča si interesa. Na isti seji včasih govorimo, da izvršilni postopki so eni najpočasnejših, ne ščitimo dosti upnikov, prepočasi se poplačajo, na drugi strani ljudje pozabijo račune. Vsak kdaj pozabi plačati račun. Tudi jaz sem ga. Pa je šlo direktno v izvršbo. Dejstvo je, da v tem trenutku bi to za seboj potegnilo spremembo obstoječega sistema, za seboj bi potegnilo stroške. Nisem tako zelo prepričan, da bi bilo to pametno. Toliko o tem amandmaju. Zato mu nasprotujemo v tem delu. Ker ste tudi vi izpostavili tisti amandma, ki ga sicer niste vložili, bi pa rad samo rekel, da je Zakon o davčnem postopku v fazi, da je že končana faza medresorskega in strokovnega usklajevanje, je zaključena. Tukaj imam besedilo predlaganih členov, ki gredo v tej smeri. Opozoril bi pa rad, da tudi če bi ta amandma lahko vložili, ne bi reševal situacije, ker bi rešil samo tistih 70 na 76, ne pa vseh ostalih stvari, ki smo jih tudi tukaj notri dali: veteranski dodatek, rejništvo itd. To se bo rešilo s tem, čeprav ne gre za zakon z Ministrstva za pravosodje, kot rečeno, smo že pripravili, ko smo ta zakon pripravili, besedilo predlaganih členov in zadeva bo septembra, predpostavljam, na vladi in potem v parlamentu. Vsekakor se bomo za to zavzeli. Hvala.
Besedo ima mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa za besedo. Minister je omenil da imamo dva tipa izvršb, to se pravi, pravnomočne sodne odločbe, ki nastanejo, in tukaj jaz verjamem, da predlog amandmaja bi bil malce nenavaden. Pri drugih, verodostojnih listinah, ki pač nastajajo, pa moram reči, da sem zelo razmišljala o tem amandmaju, in glede na dobo informacijske tehnologije, ki jo imamo, se mi postavlja tudi vprašanje, kaj se bo zgodilo v primeru, ker imamo ta sistem, da računalniško prejemamo račune. Meni se elektronski naslov zruši, enostavno tega računa nisem dobila oziroma ga nisem mogla odpreti. Za ta račun, ker ga nisem plača v roku, ne dobim opomina in dobim direktno izvršbo. Izvršba seveda stane. Zato na tem mestu zgolj v razmislek predlagatelju, da bi bilo res smiselno razmišljati v tej smeri. Da ne omenim tega, da se recimo izvršbe dajejo za pretekla leta za nazaj. Konkretno lahko govorim o enem primeru, o zelo malem znesku iz izvršbe govorim, za leto 2015 je bil podan predlog za izvršbo. Če bi bila dolžnica opozorjena na ta znesek, takrat ne bi prišlo do izvršbe, ker bi ta znesek poravnala. Jaz mogoče res apeliram na predlagatelja, ker verjamem, da bo še kar dosti teh sprememb, da razmisli o tej določbi in o tej informacijski tehnologiji, ki tudi velikokrat zataji. Da se mogoče med spremembami, ki se predvidevajo v prihodnje, vključi tudi ta dikcija v zakon. Mogoče pa res v ta 102. člen, ki ga imamo sedaj, ravno v tem kontekstu ne spada, ampak zgolj resnično še enkrat v razmislek. Res ste navedli, da bi informacijski sistem na sodiščih bilo treba zaradi tega nadgraditi, ampak jaz mislim, da tam ena mala alineja, ko upnik poda zahtevo za izvršbo, vemo, da se izvršbe vlagajo v elektronski obliki, samo spodaj alineja "bilo je opozorilno podano" oziroma opomin. In jaz mislim, da to tudi ni tako velik strošek. Bilo bi zelo zanimivo, meni se spet poraja vprašanje, če bi pogledali stroške, ki bi jih imelo sodišče za dograditev informacijskega sistema, na drugi strani pa koliko imajo stroškov ti posamezniki, ki vlagajo te izvršbe. To zgolj v razmislek predlagatelju, da tudi v bodoče razmisli o tej dikciji. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Jasna Murgel.
Hvala lepa. Glede tega amandmaja k 2. členu, ki bi določil, če bi bila takšna rešitev sprejeta, obveznost, da upnik zgolj v primeru, če gre za izvršbo na sredstva na dolžnikovem računu, bi moral izkazati, da je dal opomin. Če poznate izvršbo, veste, da izvršba lahko poteka na več sredstev. Če bi sedaj mi uzakonili možnost, da mora upnik izkazati, da je poslal opomin dolžniku samo za eno sredstvo, bi potem neenakopravno obravnavali vsa druga izvršilna sredstva. In ker drugi členi niso odprti, to ne bi veljalo na plačo, na nepremičnino, ne vem, na delnice in na vrednostne papirje, karkoli že, na druge terjatve, potem bi to bilo neenakopravno obravnavanje. In ker drugi členi niso odprti, tega na ta način ne moremo sedaj zgolj s tem amandmajem urediti. Kar pa se tiče teh opominov, kolikor je meni znano, v postopkih večina upnikov, kljub temu da niso zavezani, te opomine tudi pošilja. Ampak če gledamo na interes upnika, ker je primarno v postopku izvršbe, je to, da vsak mora pogodbo spoštovati. Vsak, ki se zaveže za neko storitev, da bo plačeval račun, mora vedeti, da je obveznost zapadla. Potem bi morda morali tudi razmišljati o spremembi obligacijskega zakonika in tako dalje. Ena taka mala sprememba, da je namreč upnik dolžan poslati opomin dolžniku, kljub temu da dolžnik ve, da je podpisal pogodbo, da je obveznost zapadla in da mora obveznost spoštovati, le ne gre za eno tako majhno spremembo, ki bi jo sedaj samo mi sprejeli s tem amandmajem, ampak gre za spremembo, ki bi povzročila sistemska neskladja v celotnem Zakonu o izvršbi in zavarovanju. Zato tega amandmaja ni mogoče sprejeti. Hvala.
Besedo ima dr. Matej T. Vatovec.
Jaz osebno sicer menim, da ne glede na tip izvršbe, pa tudi če gre za odločbo sodišča, to ne bi smela biti ovira. Imam pa eno vprašanje, ki je čisto konkretno. To stvar imamo zapisano na tak način v Zakonu o varstvu potrošnikov. Kako se tam izvaja in kako je tam možno, da se ta obvezni opomin pred izvršbo izpelje. Po drugi strani pa, če že govorimo o upnikih, imamo tukaj dve zelo bistveno različni kategoriji upnikov. Po eni strani so seveda tisti, ki izstavljajo račune za neke storitve ali karkoli, na drugi pa imamo primer delavcev, ki po več desetkrat morajo iti do delodajalca prosit za plačo, dobesedno. Ampak prva stvar, ki se potem zgodi, je ta, da morajo iti na Delovno sodišče. Šele po odločbi Delovnega sodišča lahko gredo v izvršbo. Jaz mislim, da če lahko delavci, ki za svojo zasluženo plačo morajo čakati in iti skozi ta postopek, ne bi to smel biti noben problem za ostale upnike. Če govorimo o zaščiti upnikov, dajmo jih potem enako vrednotiti. Resno me pa zanima, kako je ta stvar urejena v zakonu o varstvu potrošnikov in kako se tam izvaja.
Besedo ima minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič.
Najprej bi rad ponovil, da iz razlogov, ki jih jeposlanka, kolegica Murgel bolje predstavila kot jaz, dejansko tega amandmaja ni mogoče podpreti. Mogoče je pa o tem razmišljati ob naslednji noveli, in to je zakon, ki se velikokrat spreminja, kar je dobro ali slabo. Kar se tiče Zakona o varstvu potrošnikov, pa iskreno povedano, sistema ne poznam dovolj, da bi vedel. Zdajle mi bo kolega tule dal [[…]]Ja, tako je, kot se mi je približno zdelo. Zakon o potrošnikih nima neposredne zveze z izvršbo, govori pa o varstvu potrošnikov pri različnih, recimo, pri prejetju kreditov, pri obročnih odplačevanjih in tako naprej. Tam je predpisana zahteva po predhodnem opominu. Dvomim pa – tako so nam tudi strokovne službe zdajle posredovale – da bi bilo to vezano neposredno na, recimo, plačilo že zapadle storitve v primeru podpisane pogodbe, za kar največkrat gre, komunalne storitve ali kaj takega.
Želi še kdo razpravljati? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju k 2. členu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH KAZENSKEGA ZAKONIKA PO REDNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Cenjene poslanke in poslanci! Pred vami je novela Kazenskega zakonika, enega najbolj občutljivih zakonov v zakonodajnem postopku, ki ga je treba spreminjati redko in premišljeno. Gre za relativno majhno novelo, ki pa po našem mnenju predstavlja pomembne spremembe. Katere so te spremembe? Primarno se dodatno ureja varovanje ranljivih skupin, pod katere kompleks spada drugačna opredelitev kaznivega dejanja trgovine z ljudmi, uvedba novega kaznivega dejanja zalezovanja, uvedba novega kaznivega dejanja sklepanja prisilnih zakonskih zvez in vzpostavljanje podobnih skupnosti ter uvedba novega varnostnega ukrepa prepovedi komuniciranja ali približevanja žrtvam kaznivih dejanj. Naslednja pomembna zadeva je, da se za kaznivo dejanje grožnje oziroma ogrožanja varnosti, ki je bilo po zadnji noveli spremenjeno v pregon na zasebno tožbo, kar je bilo večkrat kritizirano s strani žrtev civilne družbe in celo organov odkrivanja in pregona, ta se ponovno vrača med kazniva dejanja, pregonljiva na predlog. Odpravlja oziroma omejuje se zastaranje, skoraj se odpravlja, izvršitve kazni v primerih, kjer se obsojena oseba izmika nastopu kazni, na primer z begom, še pred samim nastopom kazni, kot rečeno. Nato z vidika po našem mnenju potrebnega dodatnega varstva svobode izražanja in javnega interesa predlagamo uvedbo delne izključitve kaznivosti v primeru izvršitve kaznivega dejanja izdaje tajnih podatkov iz 260. člena Kazenskega zakonika in uvajamo možnost zaščite žvižgačev na tem področju. Z vidika zaščite finančnih, fiskalnih interesov države in javne koristi, kamor spada tudi načelo socialne države, se pomembno spreminjajo elementi kaznivega dejanja davčne zatajitve, kjer se inkriminacija krepi, če rečem najpreprosteje. Vlada predlaga tudi sorazmeren dvig kazni za korupcijska kazniva dejanja, kar na eni strani pomeni pomembno sporočilo in odraz tega, da gre za kazniva dejanja, ki so družbi nevarna, po drugi strani pa bi se ta sprememba in dvig kazni odrazila tudi v procesnih pooblastilih in vrstah postopkov ter tipu sodišč, ki bi ta dejanja obravnavala. Če bo ta predlog sprejet, bodo vsa korupcijska kazniva dejanja v Republiki Sloveniji padla pod pristojnost okrožnih sodišč, s tem pa tudi povezano pooblastilo organov odkrivanja in pregona, ki ta dejanja preiskujejo. S predlogom se dopolnjujejo in spreminjajo opisi nekaterih drugih kaznivih dejanj predvsem zaradi izvrševanja obveznosti, ki jih ima Republika Slovenija na podlagi direktive Evropske unije in konvencij Sveta Evrope oziroma se odpravljajo določene manjše pomanjkljivosti, ugotovljene pri izvrševanju mednarodnih obveznosti države. Tudi na tem področju z veseljem ugotavljam, da je Odbor za pravosodje soglasno podprl predlog zakona s predlaganimi amandmaji. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici gospe Kseniji Korenjak Kramar.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Odbor za pravosodje je na 9. seji 1. 7. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika, ki ga je Državnem zboru v obravnavo predložila Vlada in je objavljen na spletni strani Državnega zbora v Poročevalcu z dne 22. 5. 2015. Odbor se je predhodno seznanil z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, mnenjem Komisije Državnega sveta za državno ureditev, s pojasnili ministrstva k mnenju Zakonodajno-pravne službe in z dopisi nevladnih organizacij. Predstavnik predlagatelja je v dopolnjeni obrazložitvi poudaril, da je Kazenski zakonik eden najbolj občutljivih zakonov ter je zato treba spremembe vanj vnašati preudarno. Novela prinaša spremembe, ki se nanašajo na varstvo najbolj ranljivih skupin, mladoletnikov, žrtev trgovine z ljudmi in žrtev groženj. Kot pomembno novost je izpostavil še predlagano izključitev kaznivosti razkritja tajnih podatkov zaradi prevladujočega javnega interesa in svobode izražanja. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe gospa Špela Maček Guštin je povedala, da je večina podanih pripomb ustrezno upoštevanih v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin, vendar pa je pri 14. členu ponovno poudarila, da predlagana ureditev pomeni praktično ukinitev instituta zastaranja izvršitve kazenske sankcije, kar je lahko sporno z vidika načela pravne države. Prav tako se postavlja vprašanje upravičenosti izvršitve kazenske sankcije po preteku daljšega časovnega obdobja, saj se učinek kazenskopravnih institutov s tem zmanjšuje. Glede predlaganega 17. člena pa je bila mnenja, da izrazi nezadostno načelo lex certa v kazenskem pravu, prav tako pa tudi da termini niso pravno sistemsko usklajeni z Zakonom o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Komisija Državnega sveta za državno ureditev predlog zakona podpira, opozarja pa, da bi predlagano zvišanje kazni za korupcijska dejanja lahko porušilo razmerje med kaznimi ter na probleme centrov za socialno delo, s katerimi se srečujejo pri nadomestitvi izvrševanj kazni zapora z delom v splošno korist. Po mnenju Odvetniške zbornice Slovenije predlagana sprememba glede pretrganja izvrševanja kazni pomeni dejansko ukinitev tega instituta. Nasprotujejo tudi ponovnemu zvišanju zagroženih kazni za korupcijska kazniva dejanja, saj se s tem po njihovem mnenju nesorazmerno podaljšuje tudi zastaralna doba za njihov pregon. Nevladne organizacije, ki se ukvarjajo s problematiko prisilnih porok, nasilja v družini in za zaščito žrtev, pa predlagane spremembe pozdravljajo. V razpravi so poslanci podprli predlagane spremembe, v nadaljevanju pa je odbor sprejel tudi amandmaja poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 1., 10., 14., 17., 22., 25., 26. in 32. členu ter Poslanske skupine SDS k 17. členu ter svoja amandmaja k 16. in 25. členu. Odbor ni sprejel amandmajev Poslanske skupine Združene levice k 8., 16. in 17. členu ter Poslanske skupine SDS k 18. in 19. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj ter jih soglasno sprejel. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo dr. Matej T. Vatovec.
Hvala. Novela Kazenskega zakonika, ki jo obravnavamo danes, je predvsem posledica problematike kazenskega preganjanja novinarjev. Februarja smo v Združeni levici namreč zahtevali nujno sejo Odbora za pravosodje in Odbora za notranje zadeve glede te problematike. Na seji je bil sprejet tudi sklep, s katerim smo vlado pozvali, da v najkrajšem možnem času pripravi potrebne spremembe Kazenskega zakonika. Gre predvsem za poročanje za objavo tistih tajnih podatkov, za katere javni interes po razkritju prevlada nad javnim interesom po ohranitvi tajnosti. Te spremembe v Združeni levici podpiramo. Ministrstvo je poleg urejanja te problematike v novelo zakona vključilo tudi nekaj drugih sprememb. Če so na eni strani nujno potrebne spremembe, ki se nanašajo na trgovino z ljudmi in prisilne poroke, pa na drugi strani nismo najbolj navdušeni nad dvigovanjem višine zagrožene zaporne kazni za korupcijska kazniva dejanja. Iz obrazložitve ni jasno razvidno, zakaj je ministrstvo dvig predlagalo le pri teh kaznivih dejanjih in zakaj naj bi to bilo potrebno. Če pogledamo poročila policije in podatke državnih tožilstev, je namreč jasno, da ni težava v višini zagroženih kazni, ampak v težavnosti odkrivanja in pregona teh kaznivih dejanj. NPU je na primer v lanskem letu vložil 21 tovrstnih ovadb. Tožilstvo pa jih je skupaj prejelo 159. Od tega je bilo vloženih 56 obtožnih aktov, obsodbe pa so bile izrečene za skupno 84 kaznivih dejanj. Poleg tega je tožilstvo zaradi tovrstnih kaznivih dejanj obravnavalo še šest pravnih oseb, vendar obsodbe ni bilo nobene. Iz tega bi lahko zaključili, da problem ni v višini zagrožene kazni, pač pa v tem, da je odkrivanje tovrstnih dejanj ter da je težje tudi dokazovanje krivde. Delati bi torej morali na učinkovitem preprečevanju in pregonu korupcije ne pa le na dvigovanju kazni. Zgolj dvig zagrožene kazni po našem mnenju ne bo prinesel nobene bistvene spremembe na tem področju. Kar se tiče teh sprememb, izgleda, kot da jih je ministrstvo uvrstilo v predlog kar tako, ker so bile že spisane. Sploh glede na to, da je bistvo sprememb kazenskega zakonika bistveno drugje. Poglavitne rešitve predloga zakona se nanašajo predvsem na izboljšanje trenutne ureditve, ko gre za tista najbolj zavržna kazniva dejanja, ki v trenutni ureditvi niso primerno urejena. V Združeni levici podpiramo posebno obravnavo kaznivih dejanj v primerih, ko so žrtve le-teh mladoletne osebe, prav tako podpiramo uvedbo novega varnostnega ukrepa prepovedi približevanja ali komuniciranja z žrtvijo ter določitev novega kaznivega dejanja prisilne sklenitve zakonske zveze ali vzpostavitve podobne skupnosti. Smo pa vložili tudi dva amandmaja, saj se nam zdi, da bi lahko predlagane spremembe še nekoliko izboljšali, sploh ko gre za trgovino z ljudmi. Za oba predloga, ki sta vključena v amandmajih, se zavzemajo tudi nevladne organizacije, ki na to problematiko opozarjajo že dlje časa, ter organizacije, ki pomagajo žrtvam trgovine in so najbolj seznanjene s problemi s terena, razpolagajo tudi s podrobnimi informacijami o pomanjkljivosti določb Kazenskega zakonika, s svojimi predlogi so se že večkrat obrnile tudi na Ministrstvo za pravosodje. Kot smo slišali na Odboru za pravosodje, so njihovi predlogi naleteli na gluha ušesa. Dejstvo je, da število žrtev trgovine z ljudmi iz leta v leto narašča. Pa ne le globalno, pač pa tudi na ravni Evrope in z njo tudi Slovenije. Narašča število žrtev spolnega izkoriščanja, mnoge žrtve opravljajo slabo plačano ali nezakonito delo na kmetijah ter težaška dela v delavnicah in zasebnih gospodinjstvih. Po podatkih mednarodne organizacije dela naj bi bilo takšnih žrtev več kot 2,45 milijona, med njimi največ žensk in otrok. Gre torej za sodobno obliko suženjstva, kjer se ljudje obravnavajo kot blago, ki se za prisilno delo lahko kupuje in prodaja, največkrat v spolni industriji, kmetijstvu, neprijavljenih in prijavljenih delavnicah in tako naprej. Vsem tem žrtvam je skupno le eno, njihovo življenje jim uničujeta izkoriščanje in pohlep. Zaradi tega smo z amandmajem predlagali, da se pri kaznivem dejanju črta dodatni pogoj, torej da gre za izkoriščanje, saj menimo, da preveč krči polje kaznivosti in je dejansko ovira pri preganjanju kaznivega dejanja trgovine z ljudmi. Polega tega tudi predlagamo določbo, da se lahko preganjajo tudi tisti, ki to kaznivo dejanje storijo iz malomarnosti. Drugi amandma pa se nanaša na kaznivo dejanje prisilne sklenitve zakonske zveze ali vzpostavitve podobne skupnosti, s katerim predlagamo, da se ustrezna zaščita določi tudi za primere, ko gre za vzpostavitev neregistrirane istospolne skupnosti. Kot že rečeno, bomo novelo Kazenskega zakonika v Združeni levici podprli, ob tem pa upamo, da bodo sprejeti tudi naši amandmaji. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani predsednik, minister, kolegice in kolegi! Kazenski zakonik je eden tistih redkih sistemih zakonov, ki se v naši zakonodaji ne spreminja pogosto oziroma prepogosto. Vendar pa v Novi Sloveniji – krščanskih demokratov menimo, da so tokratne spremembe in dopolnitve potrebne glede na nove pojavne oblike kaznivih dejanj, med katere zagotovo sodi novo kaznivo dejanje zalezovanja, zlasti pa obseg in družbena škodljivost določenih kaznivih dejanj. Naj v prvi vrsti izpostavimo kazniva dejanja korupcije, kjer se zvišuje zagrožena višina zaporne kazni, posledično pase pristojnost za sojenje za to kaznivo dejanje prenaša na okrožna sodišča. Zaostritev sankcioniranja je glede na obseg tega kaznivega dejanja zagotovo na mestu, vendar ob tem opozarjamo, da je enako pomembna raziskanost tega kaznivega dejanja, ko vemo, da se dogaja po navadi med dvema osebama, brez prič in listinskih dokazov. Število preiskanih kaznivih dejanj korupcije je zato največkrat odvisno od uporabe posebnih preiskovalnih metod, ki jih pri svojem delu uporablja policija oziroma NPU. Raziskanost tega kaznivega dejanja je glede na podatke o razširjenosti korupcije v Sloveniji bistveno premajhna in pričakujemo napredek tudi na tem področju. Predlog zakona uvaja nov varnostni ukrep: prepoved približevanja ali komuniciranja z žrtvijo. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratov smo večkrat opozarjali na neustrezno zakonsko ureditev zaščite žrtve nasilja v družini in na potrebne zakonodajne spremembe pri pogojih in trajanju izreka varnostnega ukrepa prepovedi približevanja. Uvedba tega varnostnega ukrepa v kazenskem zakoniku je potrebna in jo pozdravljamo. Še vedno pa opozarjamo, da je nujno potrebna čim prejšnja sprememba zakona o policiji, tako glede pogojev kot tudi glede časa trajanja izreka tega varnostnega ukrepa s strani policije. Nekajdnevno trajanje izrečenega ukrepa ne zagotavlja žrtvi nujno potrebne varnosti, kar pa je cilj izreka tega varnostnega ukrepa. Kot ustrezno ocenjujemo tudi spremembo glede kaznivih dejanj, izvršenih na škodo mladoletnikov, ki imajo znake nasilja, za katere odslej ne bo več potreben predlog oškodovanca in se bodo preganjala po uradni dolžnosti. Kot ustrezno ocenjujemo tudi rešitev, da se kaznivo dejanje grožnje preganja na predlog oškodovanca po uradni dolžnosti in ne na zasebno tožbo. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov bomo predlog sprememb in dopolnitev Kazenskega zakonika podprli, hkrati pa pričakujemo, da bo Vlada čim prej posredovala v parlamentarno proceduro še preostale spremembe zakonodaje, na katere smo opozorili in ki bodo skupaj s tem zakonom zagotavljale učinkovito zaščito žrtev.
Besedo ima Poslanska skupina Zavezništvo, zanjo gospod Jani Möderndorfer.
Kot je rekel minister že na samem začetku, gre v resnici za zakon, ki je v resnici občutljiv za vse. Občutljiv je za tiste, ki so obtoženi, občutljiv je za tiste, ki v resnici morajo zadevi priti do dna, policijo. Občutljiv je za tožilce, istočasno pa imajo veliko odgovornost tudi sodniki. Zato je še kako pomembno, da se tega zakona v resnici loti vlada in ne kdorkoli pavšalno in nesistemsko. Zato z določenimi predlogi, ki jih je vlada v samem zakonu predvidela oziroma določene spremembe v bistvu nadgrajujejo in rešujejo marsikatero vprašanje, ki je bilo do danes nedorečeno, zato ga na ta način seveda tudi pozdravljamo. Imamo pa seveda predvsem problem oziroma želimo opozoriti na dve stvari. Ena je zagotovo trgovanje z ljudmi. Trgovina z ljudmi je občutljivo področje, ker je na nek način pojem trgovanja ostal še vedno na nekem zelo ozkem pasu in nikakor ne želi razširiti in definirati bistveno bolj podrobno tistega, kar se danes v resnici dogaja. Če sem bolj natančen, če citiram varuhinjo človekovih pravic, ki pravi:"Gre za novodobno trgovino z ljudmi in vprašanje trgovine z ljudmi še zdaleč ni le to, da je to samo prostitucija." Varuhinja opozarja, da je tem ljudem v resnici kršena pravica do dostojanstva in osebne svobode, a se tega pogosto tudi ne zavedajo, zato je takšne kršitve zelo težko preganjati. Kje se to v resnici vidi? Če sem v resnici bolj natančen, kje je v resnici problem. Problem nastane predvsem v tem, da danes vemo, da ko kriminalisti iščejo kaznivo dejanje, ga iščejo predvsem v telesni nedotakljivosti oziroma tudi v tem primeru spolni nedotakljivosti. Gre za to, da danes pojmujmo pojme, kot je na primer suženjstvo, da je lahko suženjstvo v gradbeništvu, kmetijstvu, tekstilni industriji, kriminalisti pa pri preiskovanju tovrstnih primerov v Sloveniji niso prepoznali takšne pojave pri trgovini z ljudmi. Ampak ko gre za tovrstne primere, jih v resnici preganjajo kot izkoriščevanje delovne sile. To sta pa dva različna pojma. Zato tega v Kazenskem zakoniku nimamo vgrajenega. Zato smo na odboru vložili amandma, ki smo ga kasneje umaknili, misleč, da bo ministrstvo pripravilo izboljšan predlog amandmaja oziroma dikcije amandmaja, kajti v samem kontekstu se je pojavila besedna zveza "ekonomsko izkoriščanje ljudi" in minister je bil takrat zelo jasen, da tak amandma ne more iti naprej, kajti v resnici posega na področje gospodarske pobude, in se zelo hitro zapletemo ob tem, da bomo kriminalizirali ekonomsko dejavnost. Ker do danes te izboljšave v resnici ni bilo, smo ga ponovno vložili in v resnici opozarjamo na isti problem, to pa je, da je treba zelo jasno definirati, da gre za suženjstvo ali suženjstvu podobno razmerje, in s tem damo orodje kriminalistom in organom pregona, ki zasledujejo tako kaznivo dejanje, zato da lahko lažje opravijo svoje delo. Potem je pa tukaj še en problem, na katerega smo opozorili, gre pa za pomanjkanje ureditve v primerih kazenskega pregona novinarjev, kar pa bomo v nadaljevanju v sami razpravi bolj jasno razložili. Toliko za sedaj.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centa, zanjo mag. Lilijana Kozlovič.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Vsi nekako začnemo in dejansko je tako, da je Kazenski zakonik tisti, ki varuje najbolj temeljne vrednote v družbi in obenem ščiti oškodovance in pa žrtve teh dejanj. Po drugi strani pa je tudi tisti zakon, ki omejuje svobodo posameznika, njegovo vedenje in ravnanje. Tisto svobodo, ki jo nekako pojmujemo kot eno največjo dobrino demokracije, zato morajo res ti posegi v Kazenski zakonik biti izvedeni takrat, ko so nujni. Če se pa nekako odmaknemo in od daleč pogledamo, kaj pravzaprav danes urejamo v tem kazenskem zakoniku, bomo priča, da poskušamo zaščiti tisti najbolj prvinske dobrine človeka, njegovo svobodo, njegovo dostojanstvo in njegovo osebnost, to, kar smo mislili, da smo z uvedbo varstva človekovih pravic pravzaprav že odpravili. Vedno bolj smo priča temu, da ta posameznik, ki mu je s konceptom varovanja človekovih pravic bila dana ta svoboda, to svobodo pojmuje kot nekaj absolutnega. Da se ne zaveda, da v bistvu je ta njegova pravica in svoboda omejena s pravicami drugega. Včasih je bilo oziroma nastale so človekove pravice zaradi tega, ker je država kršila pravice posamezniku, danes pa smo priča vedno bolj kršitvi pravic človeka po človeku. In zato so te spremembe nujne, da se zaščitijo najbolj ranljive skupine, kajti nepojmljivo, vsaj za mene in mislim, da za velik del družbe, je to, da v tem času govorimo o trgovini z ljudmi, s suženjstvom, z izkoriščanjem človeka po človeku in seveda njegovem dostojanstvu. Prav tako je zame in mislim, da tudi za nas nepojmljivo,da se pogovarjamo o prisilnih porokah. Ampak dejstvo je, da tudi v Sloveniji na to nismo imuni. Nevladne organizacije so opozorile, da poznamo vsaj 14 takih primerov, dejansko pa jih je veliko več, ko gre za prisilno sklepanje tako zakonskih zvez kot pa tudi drugih oblik, ki imajo enaka razmerja, med deklicami in dečki. Torej gre za otroke. Prav tako narašča nasilje v družini, zato je prav, da se ta kazniva dejanja in grožnje, ki so izrečene, kakor tudi kazniva dejanja, ki so storjena proti mladoletnim osebam, ne preganjajo na zasebno tožbo, ampak da se preganjajo na predlog. Prav tako ugotavljamo, da gre za veliko stopnjo kriminala, ki je na škodo in ogroža našo državo. Gre predvsem za gospodarski kriminal, za bančni sektor, za podkupovanje, za izkoriščanje temeljnih ekonomskih pravic delavcev in tudi, kot je bilo že prej rečeno, spravljanje skoraj v suženjsko razmerje. Zato menimo, da je prav, da se te kazni dvignejo in da se tudi na ta način zamejijo ta dejanja. Seveda je pomembna tudi delna dekriminalizacija izdaje tajnih podatkov. Kajti družba, ki se ne boji, da se razkrijejo tisti podatki, ki so v javnem interesu, ta javni interes pa je pred interesom varovanja tajnega podatka, pokaže, da je demokratična družba. Naj na koncu povem, da je torej namen spremembe Kazenskega zakonika specialna in generalna prevencija. Kar pomeni, da naj bi tiste, ki želijo storiti kaznivo dejanje oziroma ki ga storijo, kaznovala, obenem pa tudi tisti, ki to želijo storiti, odvračala od tega. V bistvu na tak način zamejujemo družbeno najbolj nevarna in tudi škodljiva kazniva dejanja in ravnanja. V Stranki modernega centra spremembe podpiramo in smo seveda zadovoljni, in upamo, da bo te generalne prevencije čim več in da bo takih kaznivih dejanj čim manj.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani gospod minister! Na današnji seji obravnavamo tri pravosodne zakone. Ob tem moram povedati, da v Slovenski demokratski stranki obžalujemo, da ti zakoni ne predstavljajo takšnih vsebinskih reform, ki bi na nek način dvignile pravosodje oziroma sodstvo na evropsko raven. Na to pa opozarjamo v Slovenski demokratski stranki že več let, namreč, da potrebujemo reforme pravosodja in da potrebujemo takšne reforme, ki bodo šle v smeri izboljšanja stanja v pravosodju oziroma sodstvu. Lahko pa rečem, da nas veseli dejstvo, da je pravosodni minister pri tej noveli kazenskega zakonika prisluhnil tudi predlogom za ureditev vprašanj, na katera sem tako sama opozarjala kot tudi Slovenska demokratska stranka. Zlasti ko govorimo o kaznivem dejanju grožnje, kjer se predlaga ukinitev pregona na zasebno tožbo in uvedba pregona na podlagi predloga oškodovanca, kar je sicer podvrsta pregona po uradni dolžnosti. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo z amandmajem na Odboru za pravosodje sicer predlagali, da bi se to kaznivo dejanje preganjalo tudi po uradni dolžnosti. Vendar pa žal amandma ni bil izglasovan. Vendar kljub temu, poudarim, da sem pred leti podala poslansko pobudo, da bi se omenjeno kaznivo dejanje preganjalo na predlog. Nesporno je namreč, da gre za izjemno občutljivo področje, in ta predlog kljub vsemu predstavlja premik v pozitivno smer. Žrtve nasilja v družini lahko v nasilnem odnosu vztrajajo več mesecev ali celo let, saj se partnerja – povzročitelja nasilja ne upajo zapustiti zaradi lastne varnosti, zaradi varnosti otrok, zaradi ekonomske odvisnosti, zaradi pritiskov okolice. Ko pogum končno zberejo in storijo odločilni korak, pa seveda upravičeno pričakujejo, da bodo na poti deležne podpore, pomoči in potrditve, da to, kar so doživele, ni prav, in je obsojanja vredno. Zato so potrebni podpora in ukrepi, ki bodo izboljšali položaj žrtev. Pozdravljamo tudi uvedbo novega kaznivega dejanja zalezovanja, prisilne sklenitve zakonske zveze ali podobne skupnosti. Prav tako se nam zdi pozitiven premik uvedba novega varnostnega ukrepa prepovedi približevanja ali komuniciranja storilca kaznivega dejanja z žrtvijo kaznivega dejanja ali z njenimi bližnjimi osebami. S tem se sledi varstvu oseb pred nasiljem in nadlegovanjem. Glede na navedeno, predlogu novele Kazenskega zakonika v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo nasprotovali in jo bomo podprli. Vendar pa bi se morali v nadaljevanju bistveno bolj spoprijeti s tistimi zadevami, ki bi odpravile sodne zaostanke, da bi zagotovili enotno sodno prakso za zagotavljanje poštenega sojenja pravne varnosti in pravične države. Bomo pa v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke vsekakor skrbno spremljali izvajanje tudi novih določil Kazenskega zakonika, ko bodo začela veljati, in sicer še posebej z vidika zagotavljanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin v sodnih postopkih. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovane in spoštovani! Novela Kazenskega zakonika, ki jo obravnavamo, prinaša številne pozitivne spremembe. Kot prvo bi omenila uvedbo delne izključitve kaznivosti v primeru izvršitve kaznivega dejanja izdaje tajnih podatkov iz 260. člena Kazenskega zakonika. V zadnjem času je bilo več odmevnih primerov postopkov zoper novinarje zaradi izdaje tajnih podatkov. Odmeven je bil predvsem primer Delić, žal pa je naša država tudi v Svetu Evrope izpostavljena kot država, ki ima težave z zaščito svobode izražanja. Zato je treba to področje čim prej urediti. To temo sta februarja letos obravnavala tudi Odbor za pravosodje in Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Sprejet je bil sklep, s katerim je bilo Vladi predlagano, da v najkrajšem možnem roku v zakonodajni postopek vloži spremembe Kazenskega zakonika, ki bodo zaščitile novinarje pred kazenskim pregonom zaradi razkritja tajnih podatkov v primerih, ko za njihovo razkritje obstaja javni interes. In to se ureja s to novelo. Vsekakor je pozitivna tudi sprememba, ki jo prinaša ta novela Kazenskega zakonika na področju večje zaščite tako imenovanih ranljivih skupin v primeru groženj in zalezovanja ter v primerih kaznivih dejanj proti mladoletnikom in kaznivih dejanj trgovine z ljudmi. Zalezovanje je definirano kot nova oblika kaznivega dejanja. Do zdaj namreč proti zalezovanju še ni bilo ustreznega pravnega sredstva za pregon, čeprav gre za zelo občutljivo temo, predvsem v družinskih in nekdanjih družinskih razmerjih. S to novelo Kazenskega zakonika se povečuje tudi zaščita žrtev nasilnih kaznivih dejanj v primeru nadlegovanja z varnostnim ukrepom prepovedi približevanja in komuniciranja, na primer prepoved uporabe elektronskih komunikacijskih sredstev, kar pomeni tudi prepoved nadlegovanja preko SMS-sporočil, raznih komunikacijskih aplikacij in družbenih omrežij. Na podlagi sprejete Istanbulske konvencije pa se uvaja tudi novo kaznivo dejanje prisilne sklenitve zakonske zveze ali vzpostavitve podobne skupnosti, ki doslej ni bila definirana. Da je problematika prisilnih porok in prodaje deklet za poroko tudi v Sloveniji pereča, opozarjajo tako nevladne organizacije kot tudi Inštitut Republike Slovenije za socialno varstvo. Naj na koncu omenim tudi predloge ureditev področja zastaranja in področja kaznovanja korupcijskih kaznivih dejanj, kjer se je v veljavni zakonodaji prav tako pokazalo precej anomalij. S predlogom zakona se določa, da je zastaranje izvršitve kazni prekinjeno v času, ko je obsojenec na begu ali se kako drugače izmika izvršitvi kazni. S to novelo se torej odpravljajo anomalije, ki smo jim bili priča v primeru zadeve Lipa, ko je kazen zoper obsojenca v času njegove bega zastarala. Uvaja se tudi strožje kaznovanje korupcijskih kaznivih dejanj, saj imamo kot družba velike težave na tem področju, veljavne predpisane kazni pa so precej nizke. Uredilo se bo tudi področje kaznivega dejanja davčnih zatajitev. Tako bo po novem kaznivo dejanje storjeno, ko bo nekdo v obdobju enega leta skupaj, torej lahko tudi z več zatajitvami, utajil več kot 50 tisoč evrov. V Poslanski skupini se zavzemamo za zajezitev korupcije ter ureditev drugih anomalij, ki so se pokazale z uporabo veljavnega zakonika v praksi, zato bomo predlog spremembe zakonika podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina socialnih demokratov, zanjo mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa, predsednik, ponovno za besedo. Po obravnavi novele Zakona o izvršbi in zavarovanju smo na točki, ko nadaljujemo z obravnavo in razpravo še o drugem zakonu z Ministrstva za pravosodje. Gre torej za novelo Kazenskega zakonika. Ob vsakokratnem posegu v Kazenski zakonik rečemo, da gre za zelo občutljivo temo in da moramo biti zadržani pri vnašanju novih kazenskih norm. Tudi tokrat ni nič drugače. Predlagane rešite, ki jih je pristojno ministrstvo predlagalo, so dosegle visoko stopnjo usklajenosti med vsemi deležniki, ki so sodelovali v medresorskem usklajevanju ali pa so bili vključeni v ta proces preko instituta javne razprave. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo dopolnjeni predlog novele Kazenskega zakonika podprli. Podpiramo krepitev za zaščito in varstvo ranljivih skupin, še posebej takrat, ko gre za grožnje in zalezovanje. Zalezovanje je namreč definirano kot nova oblika kaznivega dejanja. Posebna pozornost je namenjena varovanju mladoletnih oseb in kadar gre za kazniva dejanja proti mladoletnikom in v primerih trgovine z ljudmi. Socialni demokrati podpiramo vsakršen poseg v zakonik, ki pomeni večjo zaščito žrtev nasilnih kaznivih dejanj, še posebej v primeru nadlegovanja. Tukaj gre za varnostni ukrep prepovedi približevanja in komuniciranja. Predlagana je tudi uvedba pregona na podlagi predloga oškodovanca. Gre za obliko pregona po uradni dolžnosti, kar bo olajšalo pogoje za sprožitev kazenskega pregona. V Poslansko skupino Socialnih demokratov smo povabili predstavnici Društva ključ. Predstavila nam je problematiko prisilnih porok, ki se nam tako rekoč dogajajo pred očmi. Po podatkih, ki jih je predstavila predstavnica Društva ključ tudi na matičnem delovnem telesu, je kar preko 300 mladoletnic predvsem s strani staršev prisiljenih v tovrstne zveze. Gre za podatke nevladnih organizacij, ki se ukvarjajo tudi s tako žalostnimi zgodbami mladih deklet in prav lahko jim verjamemo, da gre tukaj za resno in težko izsledljivo kaznivo dejanje. Zato tudi Socialni demokrati podpiramo, da se v zakonik zapiše novo kaznivo dejanje. To je prisilna sklenitev zakonske zveze ali vzpostavitev podobne skupnosti. Upajmo, da bo ta ukrep preprečil kakšno novo prisilno poroko. Bojimo pa se, da gre to že sedaj za zelo sofisticirano dejanje, ki se zgodi na tiho in zelo hitro. Poleg novih kaznivih dejanj zakonik prinaša nekaj sprememb in dopolnitev trenutno veljavnih določb. Te spremembe pa so potrebne zato, ker je v praksi ugotovljeno, da gre za anomalije. Pravzaprav gre za posameznike, ki spretno izigravajo zakonske določbe. Torej predlagana je prekinitev poteka zastaranja kazni in zahteve za plačilo kazni v primeru bega in drugih načinov izogibanja kazni. Uvajajo pa se tudi strožja kaznovanja korupcijskih kaznivih dejanj tako v prestajanju kazni kot tudi obvezen izrek denarne kazni. Ne gre spregledati, da z zakonikom posegamo tudi v 260. člen, ki govori o kaznivem dejanju izdaje tajnih podatkov. Ta člen se nanaša na novinarsko delo in na nekaj medijsko odmevnih primerov. V novem tretjem odstavku 26. člena novele zakonika je določeno, da oseba, ki sicer izpolni znake kaznivega dejanja izdaje tajnih podatkov, ni kaznovana, če gre za tajni podatek, ki razkriva protipraven poseg v človekove pravice in temeljne svoboščine, druge ustavne ali zakonske pravice in tudi če gre za podatke o hujših zlorabah oblasti ali pooblastil ali druge hujše nepravilnosti pri izvrševanju oblasti, dejanje pa ni storjeno iz koristoljubja in ne ogroža življenja ljudi. Prav tako pa ne smemo ogrožati varnosti in zakonsko varovanih interesov Republike Slovenije. Socialni demokrati obsojamo vsakršno nasilje, še posebej nasilje nad mladostniki, ženskami, starejšimi in vsemi drugimi ranljivimi skupinami. Kršitelje oziroma tiste, ki izvajajo nasilje nad zgoraj omenjenimi skupinami, je treba v sodnih postopkih kar najhitreje obsoditi, jim izreči zakonsko predpisane kazni ter jim odvzeti možnost, da izvajajo nasilje tudi prek sodobnih elektronskih naprav. Ne moremo namreč pristati na to, da te žrtve kaznivih nasilnih dejanj ostanejo žrtve še naprej. Kot sem že napovedala, Socialni demokrati bomo predlog dopolnjenega Kazenskega zakonika podprli.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 8. 7. 2015. V razpravo dajem 16. člen ter amandma Poslanske skupine Združene levice in amandma Poslanske skupine Zavezništva. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala. Z amandmajem v Združeni levici predlagamo, da se v 113. členu Kazenskega zakonika, ki opredeljuje kaznivo dejanje trgovine z ljudmi, črta beseda "izkoriščanja". Poleg tega pa predlagamo, da se določi, da je lahko to kaznivo dejanje tudi storjeno iz malomarnosti. Zakaj? Črtanje besede "izkoriščanje" predlagamo, ker zakonski znak zaradi izkoriščanja po našem mnenju bistveno krči polje kaznilnosti in je dejansko ovira pri samem preganjanju kaznivega dejanja trgovine z ljudmi. Na to opozarjajo tudi nevladne organizacije, ki se vsakodnevno soočajo s takšnimi primeri in pri pripravah na kazenski pregon takšnih dejanj pravzaprav trčijo točno ob ta problem. Nedopustno je namreč, da so storilci kaznivega dejanja trgovine z ljudmi na koncu oproščeni, ker se ne preganjajo zaradi dejstva, da poleg obstoječega ali dokazljivega naklepa ni bilo možno dokazati tudi posebnega namena, torej ravno tega izkoriščanja. Če že, bi bilo veliko bolj primerno, da je namen izkoriščanja posebna oteževalna okoliščina, ki prinese višjo kazen. Poleg tega predlagamo, da se doda še ta nov šesti odstavek, s katerim se določi, da je možno kaznivo dejanje tudi iz malomarnosti. Nevladne organizacije so prav tako dlje časa opozarjale na pomanjkljivost kazenskih določb, ki se nanašajo na tako hude posege v človekove pravice in svoboščine. Ker je trgovina z ljudmi nedopustna in nesprejemljiva, bi bilo po našem mnenju nujno treba določiti kazen tudi v primerih, ko je dejanje storjeno iz malomarnosti. Vlada je sicer v predlogu navedla, da se ji zdi neprimerno, da bi se določilo, da je možno to kaznivo dejanje storiti tudi iz malomarnosti, ampak ne vidimo pravega argumenta za to. Kazenski zakonik namreč določa omejitve glede malomarnosti, ki je lahko kazniva le, če tako določa zakon. pri tem določa da je kaznivo dejanje storjeno iz malomarnosti, če storilec ni ravnal s potrebno pazljivostjo, čeprav se je zavedal, da lahko stori dejanje, pa je lahkomiselno mislil, da se to ne bo zgodilo ali da bo to lahko preprečil – zavestna malomarnost, ali če se ni zavedal, da lahko stori dejanje, pa bi se bil po okoliščinah in svojih osebnih lastnostih tega moral in mogel zavedati. Se pravi, nezavestna malomarnost. Poleg tega Kazenski zakonik določa, da sodišče storilcu, ki je storil kaznivo dejanje iz malomarnosti, odpusti kazen, če posledice dejanja storilca toliko ne prizadenejo, da kaznovanje v takem primeru očitno ne bi bilo upravičeno. Imamo torej neko sodno prakso, ki ščiti take primere, tako da imamo to varovalko glede te malomarnosti in so vzpostavljeni tudi ustrezni standardi na podlagi te prakse, ki postavljajo nek nabor okoliščin, iz katerih bo mogoče potegniti sklep, ali je šlo za malomarnost ali ne. Zaradi tega predlagamo, da se pri tako resnih kaznivih dejanjih uvede tudi ta možnost malomarnosti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa, predsedujoči. Seveda smo vložili amandma iz preprostega razloga, ker mislim, da se je treba v Državnem zboru, kadar se pogovarjamo o Kazenskem zakoniku, pogovarjati zelo, zelo na glas, kadar gre za elemente suženjstva. Še posebej zato, kot sem povedal že v uvodu, ker se včasih zelo hitro zadovoljimo z nekim izrazom, ki zelo ozko pojmuje neka določena kazniva dejanja, v resnici pa se nam pred očmi odvijajo določena druga kazniva dejanja, ko je po eni strani težko dokazati v postopku elemente kaznivega dejanja, po drugi strani pa tudi zato, ker kaznivega dejanja dostikrat niti ne zasledujejo oziroma še manj prepoznajo. Težko je verjeti – vsi se spomnite zadnjih posnetkov v času največje gospodarske krize, ko so gradbena podjetja ena za drugo propadala, smo gledali žalostne posnetke, kako delavci sedijo, ne dobijo plačil, poslušali smo tragične zgodbe posameznikov, kako so prišli nekam delat z nekimi obljubami, na koncu pa so ostali sami, brez denarja in možnosti, da bi iskali zaščito. Nekaj podobnega smo pred nekaj meseci gledali, kaj se je dogajalo z delavci, ko so odhajali v Nemčijo na delo, in to na podlagi naših, slovenskih podjetij, ki so bila samo posredniki za tovrstna dela, in na koncu je že skorajda izpadlo tako, kot da še celo sodelujemo in pomagamo pri teh kaznivih dejanjih posredovanja in tudi, lahko rečemo, suženjskih oblik dela. Zato je več kot jasno, da smo s tem amandmajem želeli zelo jasno poudariti, da gre za več vrst suženjskih oblik, ne samo tisto, kar je nam najbolj poznano v zadnjih desetih, petnajstih letih, ko odkrito govorimo in se pogovarjamo, ne nazadnje imamo tudi nevladne organizacije, ki delujejo zelo aktivno na tem področju, ko govorimo o prostituciji. Nič novega. Še več. Tudi v parlamentu smo se že pogovarjali celo o legalizaciji prostitucije in podobnem. Pa vendar, tisto, kar je za nas pomembno, je, da zelo jasno definiramo – in to danes je pomanjkanje znotraj Kazenskega zakonika – če govorimo, da gre za spolne zlorabe oseb, prisilno delo ali storitve suženjstva ali suženjstvu podobna razmerja, služabništvo ali odstranitev organov. Se pravi, govorim o zelo širokem spektru oblik suženjstva in posledicah tega suženjstva, na podlagi katerih bi lahko organi pregona dobili orodje, da ga temeljito lahko iščejo, najdejo in ne nazadnje tudi ukrepajo z določenimi dejanji na podlagi zakona. Seveda, problem pa nastane tisti trenutek, ko se začnemo pogovarjati o tem, ali imamo vse elemente, da to zapišemo tako, da bo na koncu tudi stalo. Minister je bil zelo jasen na odboru, takšen predlog amandmaja, kot smo ga predlagali, pa smo ga tudi umaknili, nekako ne bi prestal neke resne presoje in bi v nadaljevanju celo kriminaliziral neko dejanje, ki je danes legitimno in ga na nek način želimo celo spodbujati. Nekako tako približno se je izrazil; ta zadnji del je moj dodatek. Pa vendar, naš namen je bil iskren, da se znotraj tega člena definira pojem "suženjstvo", da se ne omejuje zgolj in samo na prostitucijo in vse oblike, ki se vrtijo okoli tega. Ampak gre za tudi vse tiste oblike, za katere v resnici, žal, poudarjam, žal, marsikdo, ki je v tem odnosu, se niti več ne zaveda, da je v nekem sužnjelastniškem odnosu že skoraj – ene osebe. Na koncu, preden zaključim, se bom dotaknil samo še, da zaključim malo bolj prijetno, v predstavitvi kolegice Bojane Muršič je bila njena izjava, da so poroke" hitre in tihe", tako nekako se je izrazila. Moram reči, da sem kar nekaj oseb v naši državi poročil, pa še nobeno na tiho in nobeno skrito. Vse se je dogajalo javno in pred uradnimi osebami, tako da upam, da se kje res ne dogajajo tiho in skrito kakšne poroke. Problem verjetno, na katerega je hotela opozoriti, je, da se dogajajo v ozadju dogovori, prisiljevanje v takšne poroke, in to je seveda problematično. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je prosil minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič.
Hvala lepa. Najprej glede amandmaja, ki ga predlaga Združena levica, glede izkoriščanja dodatka. Kar se tiče drugega dela, denarna kazen, to smo že sprejeli na odboru. Kar se tiče izkoriščanja, pa je tako. Eden ključnih elementov kaznivega dejanja trgovine z ljudmi je izkoriščanje, je zakonski znak izkoriščanja. V vseh konvencijah, v konvenciji Sveta Evrope v 4. členu, a. točka, v direktivi Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o preprečevanju trgovine z ljudmi, v konvencijah Združenih narodov, ki se dotikajo trgovine z ljudmi, je izkoriščanje temeljni element tega kaznivega dejanja. To ne pomeni, da druga dejanja, ki so vezana na podobne elemente, pa nimajo znakov izkoriščanja, niso kazniva. Ne govorimo pa v povezavi s tem o trgovini z ljudmi. Zato tega amandmaja ne moremo sprejeti, ker bi izvotlili sam pojem kaznivega dejanja trgovine z ljudmi, in bi bili eni redkih, če ne edini, dobro, zdaj to na pamet govorim, ampak dejansko to kaznivo dejanje ne bi bilo več skladno z mednarodnimi akti, in to za seboj potegne en kup problemov, tudi v smislu sodelovanja in tako naprej. Je pa dejstvo, da je zaradi tega elementa to kaznivo dejanje izjemno težko dokazovati. To pa se strinjam in razumemo tukaj nevladne organizacije, vendar je pri tem tudi potrebno vedeti, da nekatera druga kazniva dejanja pokrivajo te elemente. Kar se tiče naslednjega elementa vašega predloga, in to je inkriminacija kaznivega dejanja skozi malomarnost. Za to se nismo odločili, bilo je pa precej razprav v pripravah zakona. Temu so načeloma nasprotovali tudi drugi organi, recimo tožilstvo. Pa še to bi rad povedal, opravljena je bila tudi analiza, izjemno malo držav, obstajajo pa, ima to kaznivo dejanje inkriminirano tudi iz malomarnosti. S tem se namreč izjemno širi krog kaznivosti in pridete v situacijo, kjer lahko za trgovino z ljudmi inkriminirate taksista, ki ni vedel, da prevaža, ne vem, recimo prostitutko v podrejenem razmerju, a se mu očita, da bi moral in mogel vedeti. To je odločitev družbe, ali to inkriminira ali ne. Po našem mnenju tako daleč še nismo prišli, moram pa povedati, da smo se temu zelo približali ravno z namenom in v čim večji meri poslušati tudi argumente civilne družbe. Gospod poslanec, rekli ste, da je civilna družba rekla, da so na Ministrstvu za pravosodje glede tega naleteli na gluha ušesa. Niso tako rekli, ker to ne drži. Rekli so, da so zadovoljni, da je prišlo do napredka, da pa napredek ni tak, kot bi si ga oni v celoti želeli. Opozoril bi, da novela v četrtem odstavku 16. člena po našem mnenju še vedno na sorazmeren način širi inkriminacijo, ne gre pa v malomarnost, in sicer s tem da širi inkriminacijo tudi na uporabnike storitev žrtev, na uporabnike žrtev, storitev žrtev trgovine z ljudmi, kar prej ni bilo inkriminirano. Kdor ve, da je oseba žrtev trgovine, pa uporablja njene storitve. Mimogrede, vedenje, naklep je lahko tudi eventualen. Kar se tiče amandmaja Zavezništva pa sledeče. Strinjamo se in nekaj pogovor je bilo na samem odboru o dobronamernosti tega amandmaja. Ne podpiramo ga, ker bi v kontekstu, v katerem je predlagan, na člen, v katerem je predlagan, lahko imel po našem mnenju v tem trenutku celo nasproten učinek. Če ti jasno inkriminiraš določeno obliko suženjstva ali podobnega razmerja, s tem priznaš,da ta sedaj ni bila inkriminirana. Praksa pa se trenutno oblikuje, da se skozi suženjstvu podobna razmerja, služabništvo, prisilno delo, ki je že zapisano v samem zakonu, prvi postopki na tem področju se že izvajajo, in bi vsekakor pozitiven namen predlagatelja bilo treba inkriminirati ne skozi trgovino z ljudmi, ampak skozi ustrezno drugačno inkriminacijo v poglavju kaznivih dejanj zoper delovno razmerje in socialno varnost. Ta pa sedaj niso odprta. Edino, kar lahko rečem, je, da se bomo k temu vrnili, ko bo Kazenski zakonik spet v Državnem zboru. Dodal bi še nekaj. Amandma, ki je sedaj predstavljen, pa je v veliki meri že pokrit s 112. členom, ki sicer tudi ni odprt, ampak bi rad prebral: "Kdor s kršitvijo [[…]]spravi drugega v suženjsko ali njemu podobno razmerje …" To pa je že napisano. Povedano drugače, vaše opozarjanje na problem je legitimno opozarjanje predvsem na problem implementacije, izvrševanje tega zakona v praksi in dovolj pozornosti temu s strani organov odkrivanja in pregona in manj mogoče kazenskega urejanja. Toliko za enkrat. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa, predsedujoči. Minister, prej vas ni bilo v dvorani, ko sem jaz razlagal, kako je prišlo do tega amandmaja, zato mogoče deluje sedaj malo tako nekonsistentno, ampak prav pa je, da veste. Mi smo ta amandma vložili predvsem zaradi tega, ker upamo, da v naslednjem popravku bo ministrstvo našlo ustrezno rešitev. S tem smo danes v resnici želeli odpreti to diskusijo tudi na plenarnem zasedanju, ker gre po našem pojmovanju za pomembno vprašanje. Daleč od tega, da bomo forsirali in se zavedamo odgovornosti, da tisto, kar bo zapisano in kar mora biti zapisano, mora biti tako, da bo nedvoumno in jasno tudi vsem ostalim, ki bodo zakon uporabljali, da se bo lahko izpeljal do konca. Pa vendar je treba slediti in upoštevati tudi vse že sprejete konvencije, ki govorijo o teh vprašanjih. Za to gre. Danes se sklicevati, kaj že vse imamo in tako naprej, to je eno. Drugo pa je, kako zadevo izboljšati, da bo delovala. Na koncu bi rad samo še toliko, ker prej nisem uspel oziroma nekako sem pozabil, veseli me tudi to, da ste v Kazenskem zakoniku, kar se tiče vprašanja pomanjkljive ureditve pregona novinarjev, uveljavili, glede na to, da smo takrat opozorili na to problematiko in ste držali besedo in v tem zakonu to zadevo tudi dovolj jasno opredelili, da danes vemo, o čem govorimo in kdaj ukrepati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 16. členu oziroma amandmajih k 16. členu? Ne. Potem zaključujem to razpravo. Prehajamo na 17. člen oziroma v razpravo dajem 17. člen ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? Izvolite, pobudnik amandmaja, dr. Vatovec.
Hvala, gospod podpredsednik. Z amandmajem predlagamo, da se pri opredelitvi novega kaznivega dejanja, se pravi prisilne sklenitve zakonske zveze ali vzpostavitve podobne skupnosti, upošteva tudi prisilna vzpostavitev neregistrirane istospolne partnerske skupnosti ter se opredelitev kaznivega dejanja določi bolj jasno. Glede na to, da smo v Sloveniji v tem sklicu v Državnem zboru sprejeli novelo Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki na podlagi odločb in ugotovitev Ustavnega sodišča pravzaprav izenačuje istospolne in raznospolne partnerske skupnosti, menimo, da je ta rešitev, ki trenutno velja v tem zakonu, nediskriminatorna, ker izpušča ravno ta del, se pravi neregistrirane istospolne partnerske skupnosti, in domnevamo, da lahko pride tudi do takih primerov. Se pravi, da bomo imeli v samem Kazenskem zakoniku neko luknjo, ki pravzaprav ne ščiti morebitnih takšnih oblik prisilne sklenitve zakonske zveze oziroma podobne zveze. Se pravi, z amandmajem skušamo samo slediti načelom, h katerim smo se tudi zavezali, se pravi v nekakšni široki družbeni emancipaciji, in tudi v kazenskem pravu, mislim, da je potrebno, da se to odraža v polnosti in do odločitve Ustavnega sodišča, ki bo na nek način povedalo, ali bomo o tem še odločali na referendumu ali ne, ali bo ta novela Zakona o zakonski zvezi dejansko prišla v veljavo in se začela izvajati. Predlagam, da se s tem amandmajem v tem času korigira ta manko, se pravi ta luknja, kar se tiče takšnih možnih zvez. Hvala.
Dr. Vatovec, hvala lepa. Še kakšna želja za razpravo?. Mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje, izvolite.
Samo na kratko. Rad bi povedal, da je z amandmajem, ki je bil sprejet na Odboru za pravosodje, po našem vedenju to vprašanje ustrezno rešeno. Ko se je popravilo in so se sprejele podobne skupnosti, smo se izognili nevarnosti, kako bo kakšna skupnost poimenovana v nadaljevanju. Vsekakor glede kaznivosti je po našem trdnem prepričanju intenca predlagatelja amandmaja že dosežena z amandmajem, ki je bil sprejet na odboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, dr. Matej T. Vatovec.
Vendar obstaja druga težava pri tej rešitvi, ki je sedaj sprejeta z amandmaji na odboru, to je, da napotuje na Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih in Zakon o partnerski skupnosti, ki pa izredno izključuje neregistrirane istospolne partnerske skupnosti.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 17. členu oziroma amandmaju? Ne. Hvala lepa. Zaključujem to razpravo. Prehajamo na 32. člen oziroma v razpravo dajem 32. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želite razpravljati? Prosim za prijavo. Gospa Eva Irgl, izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V Slovenski demokratski stranki smo vložili amandma, ki je sicer nomotehnične narave, je pa vezan na 135. člen Kazenskega zakonika, ki govori o kaznivem dejanju grožnje. Da bomo vedeli, zakaj je tako pomembno, da danes pregovorimo o tem 135. členu, naj sežem malce nazaj v zgodovino. Pahorjeva vlada je bila tista, ki je leta 2009 šla popolnoma nespametno po mojem mnenju in po mnenju Slovenske demokratske stranke v spremembo tega člena, in danes, hvala bogu, to napako popravljamo vsi skupaj. Mi smo želeli sicer še bolj rigorozno poseči v ta člen, ampak se strinjamo, da morda je pa ta rešitev v danem trenutku, če že ne najboljša, pa izjemno dobra in koristna. Gre za to, da je pri kaznivem dejanju grožnje predlagana ukinitev pregona na zasebno tožbo. Torej to, kar je storila v 135. členu leta 2009 Pahorjeva vlada. To je pomenilo, da je žrtev lahko edina prijavila storilca, se pravi neko grožnjo, ki je bila izrečena. Samo žrtev je lahko to storila. Ampak če že psihološko pogledamo, lahko vidimo, da je to velik problem. Žrtev mora najprej že sama pri sebi razčistiti in se sprijazniti s tem, da ji nek storilec, bodisi partner v krogu družine ali kdorkoli drug, grozi, potem pa mora še sama prijaviti takšno dejanje. Zato smo mi ves čas trdili, in tudi jaz osebno sem postavila kar nekaj poslanskih vprašanj na to temo oziroma tudi dala konkreten predlog, da se ta 135. člen Kazenskega zakonika spremeni in da se uvede pregon na podlagi predloga oškodovanca oziroma da bi se to preganjalo tudi po uradni dolžnosti. Ta amandma, kot rečeno, na Odboru za pravosodje, kjer smo govorili o spremembah Kazenskega zakonika, ni bil sprejet, ampak tudi ta rešitev je boljša od tiste, ki se je zgodila leta 2009, zato jo tudi pozdravljamo. Naj še rečem, da v zvezi s spremembami in dopolnitvami Kazenskega zakonika, ko gremo v kakršne koli spremembe katerega koli člena, ki je vezan na Kazenski zakonik, moramo biti zelo previdni. Moramo biti zelo previdni in iti v takšne spremembe pretehtano, da se ne zgodijo kakšne nepričakovane stvari, ki bi jih kasneje lahko obžalovali. V Slovenski demokratski stranki podpiramo spremembe novega kazenskega zakonika, vendar jih bomo budno spremljali, obenem pa upamo, da bo minister prisluhnil tudi nekaterim našim drugim rešitvam, ne vezanim izključno na to zakonodajo, ki jo danes obravnavamo, ampak širše. Zlasti kar se tiče celotne reforme pravosodja. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o tem amandmaju, členu? Ne. Hvala lepa. Če ne želi potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 10. točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠEVANJU KAZENSKIH SANKCIJ V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade mag. Goranu Klemenčiču, ministru za pravosodje.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlog novele Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij, ki je danes pred vami, predstavlja najširšo novelo iz tega paketa, ki ga danes obravnavamo. Gre za spremembe zakona, ki ureja izvrševanje kazenskih sankcij in ki že dlje časa ni bil spremenjen. V temu času je Slovenija dobila kar nekaj priporočil mednarodnih odborov in pristojnih teles za varstvo človekovih pravic, prepoved mučenja nehumanega in ponižujočega ravnanja pa tudi priporočila vsakokratnega varuha za človekove pravice na področju izvrševanja kazenskih sankcij so se debelila. Vsa ta priporočila smo poskušali kot predlagatelji v čim večji meri uveljavljati in v tem delu novela pomembno po našem mnenju krepi pravno varstvo obsojencev, hkrati pa odpravlja tudi administrativne ovire in racionalizira postopke izvajanja nekaterih nalog pravosodnih policistov oziroma mnogih nalog pravosodnih policistov in strokovnega osebja. Se pravi, računamo na to, da poleg zagotavljanja višje pravne varnosti in humanosti pri izvrševanju kazenskih sankcij skladno z mednarodnimi standardi in priporočili tudi varuha človekovih pravic in nevladnih organizacij. Hkrati debirokratiziramo določene postopke osebja, ki te naloge izvršuje. Predlog se poleg tega loteva tudi problematike izogibanja prestanja zaporne kazni iz zdravstvenih razlogov in pomembno poenostavlja postopke izmenjave podatkov med sodišči in Upravo Republike Slovenije za izvrševanje kazenskih sankcij. Toliko bi bilo z moje strani za začetek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici mag. Bojani Muršič.
Hvala lepa predsedujoči. Odbor za pravosodje je na 9. redni seji 1. 7. 2015 obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Minister za pravosodje je uvodoma povedal, da je predlog zakona o izvrševanju kazenskih sankcij predstavlja premišljen poseg v normativno ureditev sistema izvrševanja kazenskih sankcij in zaostruje pogoje za odlog izvršitve kazni zapora, krepi pravno varnost obsojencev, hkrati pa tudi odpravlja administrativne ovire in racionalizira postopke izvajanja nekaterih nalog pravosodnih policistov. Predlog se loteva tudi problematike izogibanja prestajanja zaporne kazni iz zdravstvenih razlogov, tako da je odlog nastopa možen zgolj v primeru bolnišničnega zdravljenja. Bolj učinkovitemu izvrševanju kazenskih sankcij je namenjen tudi predlog nove normativne ureditve elektronske izmenjave podatkov med sodišči in Upravo Republike Slovenije za izvrševanje kazenskih sankcij. Na učinkovito pravno varstvo pravic obsojencev v primerih pritožb zaradi neustreznih bivalnih pogojev je Republiko Slovenijo opozorilo Evropsko sodišče za človekove pravice v svojih letnih poročilih pa tudi Varuh človekovih pravic. Pojasnil je še, da predvidene zakonske rešitve v nekaterih segmentih, na primer pri postopkih premeščanja obsojencev iz enega v drug zavod, pri strokovnih odločitvah v okviru pooblastil in nalog pravosodnih policistov, ki nimajo značaja pravne zadeve, pri izdelavi osebnega načrta obsojenca, predstavljajo racionalizacijo poslovanja zaposlenih v zaporskem sistemu, kar ob razbremenitvi določenih opravil prinaša tudi možnost bolj poglobljenega posvečanja strokovnemu delu pri obravnavi in resocializaciji obsojencev. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v uvodu povedala, da je bil pomemben del pripomb, zlasti tistih k posameznim členom, upoštevan v amandmaju koalicije, opozorila pa je tudi na del pripomb, ki so kljub pojasnilom predlagatelja zahtevale ustrezen odziv. V okviru splošnih pripomb je izpostavila pravnosistemsko problematičnost pristopa, ki v določbah, s katerimi se ureja vlaganje pritožb zoper odločbe, izdane v okviru izvrševanja kazenskih sankcij, po nepotrebnem ponavlja določene določbe Zakona o splošnem upravnem postopku. S pravnotehničnega vidika pa je opozorila tudi na dejstvo, da obseg sprememb presega tretjino členov osnovnega zakona, kar bi namesto noveliranja narekovalo pripravo novega zakona, in na neustrezno spreminjanje več členov veljavnega zakona z enim, ki se pojavlja na več mestih predloga zakona. Komisija Državnega sveta za državno ureditev je v svojem predlogu predlog zakona podprla. Razprava je potekala predvsem o predlaganih rešitvah, ki jih vsebuje predlog zakona, in o amandmajih, vloženih k posameznim členom. Nekaj nasprotovanja s strani nekaterih razpravljavcev je bilo glede določila 9. člena predloga zakona, ki omejuje pravico do odložitve izvršitve kazni iz zapora iz zdravstvenih razlogov. Predlagali so njeno črtanje in pojasnili, da s tem predlogom sledijo mnenju ZPS, upoštevajoč tudi mnenje Vrhovnega državnega tožilstva, Varuha človekovih pravic, Odvetniške zbornice in Inštituta za kriminologijo pri Pravni fakulteti Univerze v Mariboru, ki v svojih mnenjih opozarja na ustvarjanje pravne praznine in nastajanje morebitnih dodatnih nepotrebnih posledic na področju zdravja ki so lahko tudi finančne narave. Pri tem je član odbora citiral tudi prispevek Hinka Jenulla, v katerem slednji med drugim ugotavlja, da predlagana ureditev ne zagotavlja ustreznega pravnega položaja in varstva obsojencev z zdravstvenimi težavami, ki so takšne narave, da lahko ovirajo nastop oziroma izvrševanje kazni zapora. Drugi so pozdravili predlagane rešitve predloga zakona in poudarili, da slednje pomenijo hitrejše, učinkovitejše in bolj ekonomične ukrepe. Pojasnili so tudi, da zaradi kršitev obsojencev do učinkovitejšega pravnega sredstva v primerih prezasedenosti zapora, na kar je v sodbah, izrečenih proti Sloveniji, opozorilo tudi Evropsko sodišče za človekove pravice in v 19. rednem letnem poročilu tudi Varuh človekovih pravic. Po končani razpravi o posameznih členih predloga zakona je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin SMC, DeSUS in SD, ni sprejel pa amandmajev Poslanske skupine SDS k 9. členu, brezpredmetni pa so postali amandmaji k 10. členu Poslanske skupine SDS in Poslanske skupine Združena levica k 2. členu. Odbor je na podlagi osmega odstavka 131. člena Poslovnika Državnega zbora oblikoval tudi in sprejel amandma k 86. Členu, nato pa je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani minister, kolegice in kolegi! Danes obravnavane spremembe in dopolnitve Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij so precej številne, ne pomenijo pa posega v koncept samega zakona. V večini primerov se nanašajo na odpravo pomanjkljivosti, ki so se pokazale pri dosedanjem izvajanju zakona, in pomanjkljivosti, na katere je opozorilo Evropsko sodišče za človekove pravice. Te pomanjkljivosti se pretežno nanašajo na izvrševanje kazni zapora. Prav ta oblika izvrševanja kazenskih sankcij je bila največkrat predmet obravnav na Evropskem sodišču za človekove pravice. Pritožbe zapornikov, posredovane na Evropsko sodišče za človekove pravice, so se v večini primerov nanašale na neustrezne prostorske razmere v posameznih slovenskih zaporih. Statistični podatki namreč kažejo, da se je v zadnjih letih število zapornikov povečevalo, lani kar za 5,7 % v primerjavi z letom poprej, medtem ko prostorski pogoji zaporov oziroma zavodov za prestajanje kazni zapora takemu povečanemu prilivu niso sledili. Zlasti pri krajših prostostnih kaznih, to je do dve leti izrečene kazni zapora, je treba v čim večji meri spodbujati in omogočati obsojencem alternativne oblike prestajanja zapornih kazni. Gre zlasti za tiste oblike, ki v največji meri prispevajo k resocializaciji storilca, hkrati pa pretirano ne obremenjujejo državnega proračuna. Tu mislimo zlasti na ukrep nadomestitve kazni zapora z delom v splošno korist. O takem alternativnem načinu izvršitve krajših prostostnih kazni odločajo sodišča. Po našem prepričanju je ta oblika izvršitve izrečene kazni premalokrat izkoriščena. Največkrat je razlog v tem, da ni dovolj izvajalskih organizacij. Na tem področju pozivamo tudi samoupravne lokalne skupnosti k večji aktivnosti na tem področju. Namreč po veljavnem pravilniku, Pravilniku o izvrševanju dela v splošno korist so občine dolžne pripraviti in sporočati centrom za socialno delo nabor del in tudi seznam organizacij, kjer je možno opravljati delo v splošno korist. Lahko ugotavljamo, da samoupravne lokalne skupnosti na tem področju niso najbolj dejavne. Eno izmed področij, kjer je precej neizkoriščenega potenciala za izvajanje dela v splošno korist, je urejanje javnih površin in parkov v posameznih lokalnih skupnostih. Zakonske rešitve posegajo tudi na področje odloga prestajanja zaporne kazni zaradi zdravstvenih razlogov, kjer predlagane rešitve onemogočajo zlorabe tega instituta. Te zlorabe so se do sedaj v praksi pogosto dogajale. Zakonske rešitve morajo preprečevati izigravanje datuma nastopa kazni zaradi zdravstvenih razlogov. Ne nazadnje ima vsak zapor oziroma zavod za prestajanje kazni svojo službo medicinske pomoči, ki bo po pregledu obsojenca znala presoditi, ali je zapornik zdravstveno sposoben za prestajanje zaporne kazni. Predlagane zakonske rešitve bodo še vedno omogočale odlog oziroma prekinitev prestajanja zaporne kazni za tiste obsojence, ki so zboleli pred in med prestajanjem kazni zapora. Rešitve, ki jih prinaša predlog zakona, izboljšujejo učinkovitost izvrševanja kazenskih sankcij in prinašajo tudi izboljšanje ukrepov, ki jih ima na razpolago država za zagotovitev pomembnega cilja, ki ga zasleduje ta zakon, to je resocializacija storilcev kaznivih dejanj. Poslanci Poslanske skupina Nove Slovenije bomo iz tega razloga Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij podprli.
Hvala lepa. Gospod Igor Zorčič bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Podpredsednik, hvala za besedo. Namen novele Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij je racionalizacija postopkov in zmanjšanje administrativne obremenitve zaposlenih v zavodih za prestajanje kazni zapora in prevzgojnih domovih, z navedenim, pa tudi z nekaterimi drugimi novimi ureditvami, pa tudi povečanje obsega strokovnega dela z obsojenci in mladoletniki in povečanje kvalitete njihove obravnave z namenom njihove resocializacije. Na novo se ureja sodelovanje med strokovnimi delavci zavoda in pristojnimi centri za socialno delo, kar je pomembno za celostno obravnavo obsojencev med prestajanjem kazni in za načrtovanje socialnega vključevanja ob odpustu in po njem. S tem namenom se na novo urejajo tudi določbe o zaporu ob koncu tedna in o delu v splošno korist. V zvezi z delom v splošno korist novela predvideva racionalizacijo stroškov in uravnoteženje ureditve razmerja med osebami, napotenimi na delo v splošno korist v okviru kaznovalnega prava, in tistimi, ki opravljajo delo v splošno korist v okviru splošnih delovnopravnih predpisov. Novela zakona se odziva tudi na posledice nedavnih obsodb na Evropskem sodišču za človekove pravice v Strasbourgu, ki so se nanašale na stanje v nekaterih zavodih za prestajanje kazni in na ugotovitev sodišča, da obsojenec v primeru prezasedenosti zaporov nima zadosti učinkovitega pravnega varstva. V skladu s prenovljenim 83. členom zakona bo obsojenec, ki meni, da je podvržen mučenju ali drugim oblikam prepovedanega nečloveškega ali ponižujočega ravnanja, zahteval sodno varstvo, pri čemer pa novela zakona podrobneje določa nadaljnji postopek za vloženo zahtevo za sodno varstvo, s čimer se bo bistveno povečala njena učinkovitost. Z urejanjem navedenih področij v noveli Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij se tako udejanjata načelo pravne varnosti in načelo ekonomičnosti in hitrosti v upravnem postopku. Novela vsebuje tudi določbe, ki zasledujejo večjo učinkovitost izvršitve sodnih odločb, ko posebne okoliščine kažejo na nevarnost pobega oziroma izmikanju nastopa kazni zapora. Sodišče bo lahko namreč v takšnih primerih odredilo prisilno privedbo obsojenca po pravnomočnosti sodbe, še preden ta postane izvršljiva. Novela zakona nadalje zmanjšuje tveganje zlorabe denarne pomoči, ki so jo nekateri obsojenci neupravičeno prejemali še po nastopu zaporne kazni; utrjuje pravno podlago za zbiranje in obdelovanje podatkov o dovoljenih dopisovalcih obsojencev; daje možnost, da se obsojence, ki so nadpovprečno prizadevni pri delu, nagradi s posebno denarno nagrado; spreminjajo se določbe glede disciplinskih postopkov zoper obsojence, tako da se upošteva tudi ureditev evropskih zaporskih pravil; uvaja se nova disciplinska sankcija zoper obsojence – pisni opomin; spreminja pa se tudi vloga zdravnika pri izvrševanju disciplinske kazni samice. Zdravnik v tem primeru ne bo več odločal, ali bi izvršitev te kazni ogrozila obsojenčevo zdravstveno stanje, temveč bo dnevno preverjal zdravstveno stanje obsojenca. S predlagano spremembo zakona pa se zdravstveni razlog za odlog prestajanja kazni nadomešča z razlogom, da je odlog dopusten samo zaradi bolnišničnega zdravljenja obsojenca. Navedena ureditev bo pomenila poenostavitev postopka odločanja o odlogu, hkrati pa ne bo v ničemer vplivala na pravico obsojenca do ustreznega zdravstvenega varstva, saj zdravstveno oskrbo v zavodih za prestanje kazni zapora zagotavljajo zdravstveni domovi, na območju katerih deluje zavod. Novela vsebuje tudi jasnejše določbe organizacije Uprave Republike Slovenije za izvrševanje kazenskih sankcij in so nujna podlaga za načrtovanje in izvedbo reorganizacije zaporskega sistema, jasnejšo opredelitev in normativno ureditev statusa inštruktorjev in drugih strokovno-tehničnih delavcev v zaporskem sistemu, s tem pa za njegovo večjo učinkovitost kot celote. V Poslanski skupini Stranke modernega centra ocenjujemo, da so spremembe Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij korak k bolj racionalnim in učinkovitim administrativnim postopkom v okviru izvrševanja kazenskih sankcij ter k izboljšanju pravne in socialne varnosti obsojencev, hkrati pa bodo pripomogle tudi k bolj učinkovitemu izvrševanju kazenskih sodb, zaradi česar bomo predlagano novelo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims bo predstavil stališče Poslanke skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani, vsem prav lep pozdrav! Zakon, ki je pred nami, zagotovo prinaša tudi nekatere izboljšave, vendar pa je v zvezi s tem zakonom odprt en problem, ki je zelo načelne narave in ki ga v pravu pogosto združimo v enem stavku: ali cilj posvečuje sredstva. Zakon je zaradi tega, ker je na tej točki spodletel na kraju njegovega nastanka, se pravi na ministrstvu. Zdaj je napisan tako, kot se v pravu vedno uči, da se stvari ne sme delati, da je napisan na določen primer oziroma na določeno osebo. Za kaj gre? Naj si pomagam z znanim in uglednim pravnikom, ki je iz povsem nasprotne politične strani, da ne bi pripomb o tem, kdo koga ščiti, ali kakšnih podobnih duhovitosti, kot se pogosto pojavijo, ko se obravnava nek načelen problem in napaka, ki jo v danem primeru kdo naredi. V Pravni praksi je bila prejšnji mesec objavljena daljša razprava gospoda Hinka Jenulla, vrhovnega državnega tožilca in svetnika na Vrhovnem državnem tožilstvu, ki opozarja na neživljenjsko rešitev v predlogu. Namreč, bistvena zaostritev pogojev, tako kot je predvidena, ne glede na to, da je bil potem sprejet z amandmajem v nekem manjšem delu nek omiljen člen, je namreč pravno vprašljiva z vidika tistega, o čemer sem govoril na začetku: ali res cilj posvečuje sredstva. Proti komu je uperjena? Točno za en primer gre, gre za primer, ko se gospodu Bavčarju vedno znava odlaga iz zdravstvenih razlogov odhod na začetek opravljanja kazni. Zaradi tega je gospod Hinko Jenull v Pravni praksi uporabil za ta zakon in za ta sporni člen kar izraz lex Bavčar. Vendar ne opozarja na napako v tem primeru in na pravno nesprejemljivost rešitve, ki jo ponuja Vlada in ki jo zdaj zagovarja vladajoča koalicija, samo on, ampak naj naštejem, kdo vse so dali pripombe. Bistvene pripombe so dali Vrhovno državno tožilstvo Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic, Odvetniška zbornica Slovenije in tudi Inštitut za kriminologijo pri Pravni fakulteti v Ljubljani. Vsi so zagovarjali, da je sedanja ureditev v zakonu ustrezna, v obstoječi zakonodaji, in da zato novela v tem delu sploh ni potrebna in da gre za drastično nepotrebno zaostrovanje, ki lahko povzroči številne hude posledice, pri čemer pa je bil odziv glede na to, kako povzema Hinko Jenull s strani predlagatelja, torej Ministrstva za pravosodje, nesprejemljiv. Če citiram. Na stališče ministra v odgovoru na pripombo Odvetniške zbornice, da je predlagani strožji poseg trenutno uveljavljen v družbeni stvarnosti v Republiki Sloveniji, ki terja normativno intervencijo, v tem primeru neustrezen. Kajti govori – citiram – "stroga garantističnost na tem mestu žal ni na mestu". In potem temu nasprotuje gospod Jenull z odgovorom, da če kje, mora biti garantistični pristop, vendar ja, prav pri odločanju o pravicah in dolžnostih, povezanih s človekovim zdravjem, še posebej pri kategorijah, ki so predmet prisilnih posegov, kar nedvomno velja za obsojence na zaporno kazen. Podobno ima pomisleke tudi glede odgovora ministra Pravni fakulteti v Ljubljani. Če se samo govori o tem, da se reagira na neke anomalije in se s tem se ukine institut, je to popolnoma napačna rešitev, ali pa, da se tako zaostri, da je praktično nedosegljiv. Treba bi bilo odpravljati probleme tam, kjer so. To je temeljni pomislek, ki ga gospod Hinko Jenull v zvezi s tem zakonom naslavlja in zaradi katerega tudi v SDS danega zakona ne bomo podprli, razen v primeru, če bi bil sprejet naš amandma, potem bi svojo odločitev ponovno pretehtali. Ponovno namreč predlagamo, da se obdrži sedanja ureditev in da se ne soočamo s stanjem, ki ni [[znak za konec razprave]] in ki včasih tudi ni človeški. Že zdaj namreč se zgodi, da odide na zaporno kazen ali pa je zaprt kdo, ki mu praktično zdravstveno stanje tega ne omogoča, ne dopušča. Znan je vsaj en primer, ko se je v zaporu znašel nekdo, ki je tako senilen, da se na čase kar izgubi. In da gre za človeka, ki je hotel razkriti en del političnih in ekonomskih bančnih ozadij, povezanih tudi z nekdanjim predsednikom gospodom Kučanom, je samo naključje. Naj v taka naključja verjame, kdo hoče. Pred zakonom, gospe in gospodje, moramo biti vsi enaki, zakoni pa morajo biti človeški in izvršljivi.
Hvala lepa. Gospa Marjana Kotnik Poropat bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, spoštovane poslanke in poslanci! Predlog novele Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij prinaša številne novosti. Predlagatelj se je sprememb lotil predvsem zaradi opozoril glede kršitev pravic obsojencev, na katere je v sodbah proti Sloveniji opozorilo tudi Evropsko sodišče za človekove pravice. Spremembe in dopolnitve zakona sledijo tudi opozorilom Varuha človekovih pravic, upoštevajo pa se tudi priporočila upravne in delovne inšpekcije. Novela prinaša novosti v zvezi s tako imenovanim vikend zaporom, s čimer se bo preprečilo zlorabljanje te ugodnejše oblike prestajanja zaporne kazni, prav tako se zagotavlja večja pravna varnost obsojencev, odpravljajo številne administrativne ovire in racionalizira postopke izvajanja nekaterih nalog pravosodnih policistov. Zelo pomembne novosti prinaša novela tudi glede nadomestitve izvršitve kazni zapora z delom v splošno korist. Na novo se med drugim določajo obseg in vrste stroškov izvrševanja dela v splošno korist, ki je breme proračuna, in tisti del in vrste stroškov, ki se naloži obsojencem, ki jim je bila tovrstna možnost izvršitve kazni zapora dopuščena. Pri tem se med drugim zasleduje bolj ustavnopravno uravnotežena ureditev razmerja med osebami, napotenimi na delo v splošno korist v okviru kaznovalnega prava, in tistimi, ki tovrstno delo opravljajo v okviru splošnih delovnopravnih predpisov. Odpravlja se tudi anomalija veljavne ureditve v zvezi z zdravstvenim razlogom za odlok prestajanja zaporne kazni. Zaradi dosedanje normativne ohlapnosti je obstajala velika možnost zlorabe tega instituta, čemur smo bili lahko priča tudi v nekaterih medijsko odmevnih primerih. Zato bo po novem odlog dopusten samo zaradi bolnišničnega zdravljenja obsojenca, seveda pa se kasneje prestajanje kazni lahko prekine zaradi obsojenčeve bolezni, poškodbe in podobnih razlogov, ki niso bolnišnično zdravljenje. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev pa še posebej pozdravljamo ureditev na področju socialne oskrbe in zdravstvene nege starostnikov v času prestajanja kazni zapora, saj starejši obsojenci, predvsem kronični bolniki, včasih potrebujejo zdravstveno nego ter pomoč pri opravljanju osnovnih življenjskih potreb. Zapori niso prostorsko posebej prilagojeni za obsojence s tovrstnimi težavami, zato je tudi že Varuh človekovih pravic opozoril, da je v skladu s sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice iz junija leta 2013 obveznost države, da zagotovi ustrezne pogoje za zaprte osebe s posebnimi potrebami. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije izražamo posebno zadovoljstvo, da bodo sedaj v skladu z določbo novega drugega odstavka 60. člena ti obsojenci lahko bivali v prilagojenih prostorih ali na oddelku enega izmed zavodov. Naj na koncu omenim še eno pozitivno spremembo, ki se nanaša na starostnike in oslabele obsojence. S spremembo 82. člena veljavnega zakona se med razloge za prekinitev kazni dodaja določba, da se obsojencu lahko prekine kazen zapora, če brez tuje pomoči ni sposoben opravljati vsaj ene od osnovnih življenjskih potreb v skladu z zakonom, ki ureja invalidsko in pokojninsko zavarovanje, zavod pa mu te pomoči ne more zagotoviti. Ker zakon prinaša številne izboljšave sedaj veljavnega zakona, ga bomo poslanke in poslanci Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jan Škoberne bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, kolegice in kolegi! Dopolnjeni Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij bomo Socialni demokrati podprli. V uvodi in v oceni stanja je predlagatelj podrobno opisal, orisal stanje in izpostavil nekaj ključnih elementov, na podlagi katerih je poseg v ta zakon nujen. Socialni demokrati se strinjamo z oceno Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, da bi zaradi sprememb in dopolnitev tako velikega števila členov morda bilo smotrneje, da se pripravi nov zakon. Razumemo pa, da bi to preneslo precej več dela, usklajevanj in da je verjetno tudi več razprave o drugih, zaenkrat še zaprtih členih zakona, kar je v bodoče potrebno nasloviti. Zakon o izvrševanju kazenskih sankcij torej ureja področje izvrševanja kazenskih sankcij, s tem da ima država pooblastilo, da neposredno posega v posameznika in njegove človekove pravice ter temeljne svoboščine. Zagotovo je tudi to zakonska materija, ki kaže, da je potrebno pri sprejemanju tovrstne zakonodaje precej previdnosti in razmisleka. Ena od pomembnejših sprememb se ukvarja z odložitvijo kazni v primeru bolezni. Tukaj si ne gre zatiskati oči, da je to povezano tudi z nekaterimi odmevnejšimi primeri o izogibanju nastopa prestajanja kazni. Ugotavljamo, da se je prepogostokrat marsikatera zakonska rešitev, pa ne le v tem primeru, ampak tudi drugje, nanašala na posameznika oziroma izhajala iz posamičnih primerov. Zavedamo pa se tudi tega, da vseh odstopanj in ravnanj ni mogoče predvideti vnaprej, zato je včasih žal napačen vtis, da se zadeve ureja zaradi posameznih odstopanj oziroma na podlagi posameznih primerov. Spremembe, ki se nanašajo tudi na postopke prekinitve kazni za obsojence, ki jih ne morejo več prestajati, so seveda pomemben del tega zakona. Ureja se oddelek, na katerem bodo lahko bivali obsojenci, ki pri vsakodnevnih opravilih potrebujejo pomoč in nego. Zaradi želje večjega števila obsojencev, da med prestajanjem kazni delajo tudi pri zasebnih delodajalcih, pa se ureja s tem zakonom tudi način njihovega plačila. Socialni demokrati se tako strinjamo z ocenami, da je celostno gledano s tem predlogom zakona želja izboljšati položaj zaprtih oseb in tudi tistih, ki v teh ustanovah delajo, nekaj, kar je treba sprejeti in tudi urediti. Zato si želimo, da bi predlagane zakonske rešitve prinesle pozitivne rezultate. Seveda pa si ne le mi Socialni demokrati, ampak vsi skupaj želimo, da bi ta zakon bil čim manjkrat uporabljen oziroma da bi s tem zakonom čim manjkrat reševali sicer pomembne družbene posledice in dejanja posameznikom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Matej T. Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica.
Hvala, gospod podpredsednik. O tem, da je treba spremeniti sistem izvrševanja kazenskih sankcij, je bilo v zadnjem času že veliko govora. Na nevzdržnost stanja opozarja tako varuhinja človekovih pravic in na nek način tudi praksa Evropskega sodišča za človekove pravice, kjer so zaporniki zaradi zaskrbljujočih razmer že velikokrat tožili Slovenijo in bili s tožbo tudi uspešni. Spremembe Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij so bile tako pričakovane, nikakor pa ne bodo dovolj, da se problemi v zvezi z izvrševanjem kazenskih sankcij tudi rešijo. Spremembe tako ne bodo rešile problema prezasedenosti slovenskih zaporov in tudi ne kadrovske in finančne stiske zavodov za prestajanje kazni zapora. Nekaj premikov v zvezi z reševanjem kadrovske problematike je sicer v zadnjem času videti, vendar še zdaleč ne dovolj. Vsi slovenski zapori se srečujejo s praktično identičnimi težavami: s kadrovsko podhranjenostjo in prezasedenostjo. Pred dvajsetimi leti je bilo v slovenskih zaporih na primer zaprtih 772 oseb, za njih pa je skrbelo 855 javnih uslužbencev, lani na primer pa je bilo zaprtih 1511 oseb, za njih pa je skrbelo 832 zaposlenih. Povprečna zasedenost slovenskih zaporov je 117 %. Po besedah direktorja Uprave Republike Slovenije za izvrševanje kazenskih sankcij bi za normalno delovanje zaporov nemudoma potrebovali najmanj dvanajst pravosodnih policistov, deset strokovnih delavcev in tri druge profile; dva pravnika in enega zdravstvenega delavca. Samo za plače zaposlenih pa jim letos že manjka 600 tisoč evrov. Vsega tega seveda z novelo Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij seveda ne moremo rešiti, vsekakor pa upamo, da bo Vlada upoštevala to problematiko pri pripravi proračunov za leto 2016 in 2017. Predlog zakona bomo v Združeni levici sicer podprli, ampak ob tem opozarjamo, da je treba prekiniti s škodljivimi varčevalnimi politikami, ki škodijo tako ljudem kot gospodarstvu in so splošna mantra te vlade. In opozarjamo, da je potrebno prenehati z varčevalnimi politikami tudi na tem zelo občutljivem področju. Če za delovanje zaporov ne bomo zagotovili potrebnih kadrov ter sredstev, se stanje ne bo izboljšalo. Število opozoril Varuha človekovih pravic in sodb pred Evropski sodiščem za človekove pravice pa bo ostalo nespremenjeno. V Združeni levici smo k predlogu vložili tudi amandmaje, ki se nanašajo na odpravo diskriminacije zoper istospolne pare. V štirih členih, ki se nanašajo na ožje družinske člane in posamezne pravice, ki pripadajo zapornikom, predlagamo, da se upoštevajo tudi neregistrirani istospolni pari, saj ni nobenega utemeljenega razloga, da bi bili iz odločb izločeni. Prepričani smo, da je treba to področje urediti tudi za vmesno obdobje, torej za obdobje do uveljavitve sprememb Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki izenačuje raznospolne in istospolne pare glede vseh pravic in tudi dolžnosti. Ustavno sodišče še vedno ni sprejelo svoje odločitve glede dopustnosti referenduma niti ni mogoče predvideti, kdaj bo odločitev sprejelo, in tudi ne, kdaj se bo novela dokončno uveljavila, zato je treba tudi v tem vmesnem obdobju istospolnim partnerjem zagotoviti enake pravice. Pričakujemo, da bodo amandmaji sprejeti, saj ne obstaja noben tehten razlog proti njim. Ustavno sodišče je v dveh odločbah jasno povedalo, da so tudi zunajzakonska skupnost in neregistrirana istospolna zakonska skupnost v bistvenem enaki in da je razlikovanje na podlagi spolne usmerjenosti nedopustno. Glede na to, da je koalicija večinsko podprla novelo Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, bi morala podpreti tudi te amandmaje. Če ne bomo dosledno skrbeli za to, da se ne sprejemajo nove diskriminatorne določbe v področnih zakonih, se bo v času od sprejema Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih pa do trenutka, ko se bo le-ta uveljavil, število zakonov, ki vsebujejo nedopustno diskriminacijo z več kot 70 povišal na več kot 80, in to s strani tistih, ki so popolno izenačitev v Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in o vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi predloženih amandmajev z dne 8. julija 2015. Torej, razpravljali bomo o členu 2., 9., 10., 19. in 38. členu. Ker je amandma Poslanske skupine Združene levice k 2. členu vsebinsko povezan z amandmaji istega predlagatelja k 9. členu pod številko dve in k 19. in 38. členu, bomo o njih razpravljali skupaj. Ker pa je amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 9. členu povezan z amandmajem istega predlagatelja k 10. členu, bomo tudi o teh dveh amandmajih razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem 2., 9., 10., 19. in 38. člen ter štiri amandmaje Poslanske skupine Združene levice in Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k tem členom. Kdo želi razpravljati? Prosim, če se prijavite. Izvolite, dr. Matej Tašner Vatovec.
Hvala lepa. Kot sem že v zaključku predstavitev stališča poslanske skupine povedal, smo te štiri amandmaje vložili in so tudi med seboj slični iz tega zelo preprostega razloga, da sledimo spremembam, ki so se že zgodile oziroma se bodo kmalu zgodile v našem pravnem redu in skratka z amandmajem se kot ožjega družinskega člana dodajo tudi oseba, s katero oseba, zoper katero se izvršuje kazenska sankcija, živi v neregistrirani istospolni partnerski skupnosti. Mislim, da ne glede na to, kdaj in kako bo novela Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih sprejeta, moramo tem načelom slediti in ugotovljeno protiustavnost pri diskriminaciji istospolnih parov upoštevati v vseh vidikih. Z amandmaji k temu zakonu uvajamo to tudi tukaj in na nek način skušamo izenačiti pravice, ki jih imajo takšne skupnosti. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. V kontekstu razprav, ki so bile do zdaj, in amandmajev, o katerih razpravljamo, imam eno vprašanje za ministra. Namreč, predstavnik SD je rekel, da je to reakcija na aktualne razmere in tako dalje. Zelo preprosto vprašanje, minister: Ali bi ta zakon bil na mizi, če Igor Bavčar ne bi bil bolan? Zelo preprosto vprašanje. Namreč, prepričan sem v to, da ste na ministrstvu dali nek zakon, ki je namenjen neki osebi, torej Igorju Bavčarju, za katerega pa po številnih preverjanjih, ki ste jih uvedli, ki jih je sodišče uvedlo in vsi ostali, z izvedenskimi mnenji vemo, da ni odšel na Dob, zato ker je bil operiran na srcu, in za katerega vemo, da se torej ni izogibal zaporu. On se ni izogibal, ampak so to izogibanje ustvarili mediji. To izogibanje je ustvarilo sodišče, ki je izdajalo tiste odredbe, ki jih je potem policija seveda na nek pameten način realizirala, tako da je on lahko ostal na zdravljenju. Zdaj mi torej obravnavamo nek zakon, namesto da bi imeli pred seboj kakšne druge reči, ki bi šle v smeri reform pravosodnega sistema. Pred seboj imamo torej nek zakon, ki mu lahko rečemo lex specialis Bavčar, saj ga tako imenuje tudi vrhovni tožilec Jenull. Po drugi strani bo pa čez dve leti, mislim da, minilo 20 let, odkar je iz zapora odkorakal Sandi Grubelič. In Sandi Grubelič že skoraj 20 let nosi potrdila, da je bolan. A njemu pa sodstvo verjame? Njemu sodstvo verjame. Nekomu, ki se pa piše Igor Bavčar, ki je sooče te države – drugače mu ne morete reči, pa karkoli je počel potem, me ne zanima, bil sem njegov sodelavec v najtežjih trenutkih ustvarjanja te države –, ta je pa seveda "lex specialis". Tu je pa treba zakon sprejeti zato, da ga bomo čim prej spravili v zapor. Minister, reklamo si delate; poceni reklama je to, pa nečastna reklama je to, za vas nečastna reklama. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Goran Klemenčič, minister, izvolite.
Hvala lepa. Najprej glede amandmajev, ki jih imamo na mizi. Združena levica, dr. Vatovec, jaz pa verjamem, da bo tisti zakon sprejet in uveljavljen, res. Ker če ne bo, tega ne moremo reševati na tak način. Mi smo se dobili s predstavniki civilne družbe, ki je opravila zelo dobro pravno analizo, v koliko zakonih so taka in drugačna družinska razmerja opredeljena in bi jih bilo treba, če tega ne rešimo sistemsko, spremeniti. Teh predpisov je ogromno. Ne želimo, da se jih spreminja partikularno, ker tu spremenimo, v ZKP ostane tako, kot je, v ZPP ostane tako, kot je. Če ne bo šlo drugače, bomo pač tudi tako naredili, ampak verjamemo, jaz verjamem, da bo tisti zakon uveljavljen. Če pa ne bo, pa za zapisnik povem, da se bom zavzel, da bodo zakoni, ki so v pristojnosti Ministrstva za pravosodje, enkrat v paketu se spremenili samo glede teh določb. Je pa teh zakonov ogromno, ker skoraj vsak procesni in materialni predpis tako ali drugače določa tudi družinske člane. Glede vprašanja, glede na to, da pač neko reklamo mi delate vi s takimi intervencijami, gospod poslanec dr. Gorenak, kratek odgovor. Seveda bi bil ta zakon pripravljen tudi, če ne bi bilo gospoda Bavčarja, ta zakon nima neposredne zveze z gospodom Bavčarjem in rešuje [[…]]Ker trditi, da spreminjamo 93. člen nekega zakona, ki zelo pomembno racionalizira postopke v zaporih na eni strani in na drugi strani uveljavlja večletna priporočila Varuha človekovih pravic in odbora Sveta Evrope za preprečevanje mučenja, zaradi enega človeka – to je nesmiselno. Sandi Grubelič – 20 let ste rekli. Za ta primer sem izvedel, ko smo začeli s pripravo tega zakona in ta primer tudi rešuje ta zakon. Ne vem, kdaj ste vi izvedeli za ta primer, bili ste pa dolgo časa tudi na vodilnih funkcijah v izvršilni veji oblasti, da o parlamentu ne govorim, pa ga prej niste omenili. Rad bi pa povedal, da smo se prvič posvetili resno temu, koliko je takih primerov – letno jih je približno 16. Teh 16 primerov seveda samo po sebi ne opravičuje spremembe zakona, če ne bi s tem bila zelo močno okrnjeno, v bistvu zelo okrnjeno tudi zaupanje ljudi v pravno državo. Dodal bi še to, kar je v uvodu bilo povedano, mislim, da s strani gospoda Grimsa, ravno glede [[…]]se pravi od 93 členov smo se fokusirali zdaj na ta člen okoli omejitev pri odlogu izvrševanja kazni, pri čemer so bila vsa mnenja, ki so bila citirana danes, mnenja, ki so nasprotovala taki rešitvi, mnenje odvetniške zbornice, mnenje varuhinje človekovih pravic, mnenje Zakonodajno-pravne službe, članek gospoda Jenulla in tako naprej, so se vendarle nanašale na člen, preden je bil amandmiran. Toliko poštenja je potrebno. Na odboru smo predlagali amandma, ki je zadevo precej omilil, za moj okus celo preveč omilil, ampak tako smo se strinjali. Hkrati je treba zelo jasno povedati, citirali ste članek, ki je izšel v Pravni praksi pred kratkim, od gospoda Jenulla. Ker očitno večkrat berete Pravno prakso, v zadnji pravni praksi 9. 7. je odgovor gospodu Jenullu, pa ne od nikogar, ki je povezan z Ministrstvom za pravosodje, ampak je izpostavljena sodba Evropskega sodišča za človekove pravice v francoskem primeru Helhal proti Franciji, zelo nova sodba, 19. februar 2005, kjer je podoben oziroma celo hujši režim v Franciji bil spravljen pred Evropsko sodišče. Evropsko sodišče je Franciji v tem primeru pritrdilo. Se pravi naša – sej berejo Pravno prakso, pa si bodo potem prebrali, da ne bom zdaj obremenjeval cele plenarne s tem, da bi iz članka bral. Rad bi povedal tudi, da z novim, z enim členom zakona, 60. členom, ustrezno dvigujemo ustrezno zagotavljanje oskrbe tistih ranljivih skupin, ki so bodisi bolne, stare, invalidne in tako naprej, v zaporskem sistemu, z ustanavljanjem posebnega negovalnega oddelka, na kar je več let opozarjala tudi varuhinja človekovih pravic. Rad bi povedal še nekaj, po številkah, ki mislim, da je vendarle tudi povedna, okoli zdravstvenega varstva, ki je osebam, ki izvršujejo kazen zapora v Sloveniji, podana. Imamo letno približno, zadnja leta res to raste, zdaj se je nekoliko ustalilo, tisoč 500 zapornikov. Pravosodni policisti vsako leto opravijo, reci in piši 6 tisoč 700 prevozov na specialistične preglede – za tisoč 500 zapornikov! 250 bolnišničnih zdravljen letno pride na slovenske zapornike, in to zato ker slovenski zapori so vključeni v javno zdravstveno mrežo in zato ni posebnih razlogov, razen da takrat, ko gre za bolnišnično zdravljenje ali pa za neke izjemne izjemne primere, da oseba ne bi nastopila kazni in se potem lahko kazen, če je treba, prekine tudi iz zdravstvenih razlogov, o čemer bo odločalo sodišče in potem posebna komisija, in to hitreje, kot se je dogajalo sedaj. Še enkrat pa, če že jemljemo to kot merilo, podoben sistem je bil potrjen tudi s strani Evropskega sodišča za človekove pravice in to v sistemu, ki ima načeloma, to pa vam povem, lahko pa mi verjamete ali ne, francoski zapori so praviloma hujši zapori kot slovenski zapori. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim, za prijavo. Izvolite, dr. Vinko Gorenak.
Hvala, saj bom zelo kratek. Ne vem, razštelana koalicija ste potem – ali kaj? Kot kakšen "štrumpant". Vi trdite, minister, da to ni odgovor na zadevo Bavčar pa utemeljujete z ne vem čim, gospod Škoberne je pa zelo jasno rekel, da koalicija reagira na aktualne dogodke. Ja, kaj so pa potem aktualni dogodki v zvezi s tem? Je kakšen Miha Šraufciger tudi kje dal kakšno vlogo ali kaj, ki ga mi ne poznamo? Mislim, v časopisih sem bral o aktualnih dogodkih domnevnem seveda izmikanju zaporu, ki to sploh ni bil, samo v primeru Igorja Bavčarja. Potem mi pa pojasnite, kakšno odzivanje na aktualne dogodke je ta zakon! Tako trdi vaš član torej koalicije, vi pa trdite čisto nekaj drugega. Skratka, ne verjamem vam, saj veste, da vam ne verjamem, ne samo v tem primeru. Že dolgo ne. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, predlagatelj mag. Goran Klemenčič.
Hvala, podpredsednik. Da si ne bomo polagali besed v usta [[…]]Seveda je vsak zakon tudi odziv na določene aktualne dogodke, na določeno stanje v družbi, kar pa ne pomeni, da je zakon nastal samo zaradi tega. V družbi se je začelo takrat izpostavljati prepoved oziroma problem izogibanja kazni in smo se tega resno lotili; ugotovili, kakšen je problem, kakšen je obseg tega problema, kako nastaja. Takrat smo izvedeli med drugim tudi za Sandija Grubeliča. Kar se pa tiče medsebojnega zaupanja, so pa [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Tako ja, enako. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem mag. Branku Grimsu, izvolite.
Hvala. Najprej, ne vidim nobenega razloga za sorazmerno užaljeno reakcijo glede na to, da smo govorili samo o pravni argumentaciji in v danem primeru sem si pomagal z nekom iz Pravne prakse, konkretno s prispevkom gospoda Hinka Jenulla. Dejstvo je, da je res Evropsko sodišče v primeru Francije presodilo tako, kot ste povedali, samo potem je treba dodati še b. B pa je, da je ustavnopravna ureditev v Franciji drugačna, da so drugačne družbene razmere, da je drugačna zgodovina in še kaj bi lahko naštel. In seveda, mogoče je stvari urediti pravno tako ali drugače, to vse drži. Tisto, o čemer govorimo, je naš ustavnopravni red in naše izročilo oziroma naša pravna praksa. Kar se pa tiče te pravne prakse, pa je zanimivo, da ste prav v odgovoru, ki sem ga citiral, Pravni fakulteti v Ljubljani zapisali, da so prelagane spremembe nujne zaradi, citiram, "anomalij v praksi". To se pravi, je zadeva pisana na nek konkreten primer in najbrž je vsakomur v tej dvorani pri zdravi pameti jasno, za kaj gre, in ni nobenega razloga iz tega zdaj delati cirkus, ampak se pomenimo, kaj je pravzaprav za družbo bolje. Trdno sem prepričan, da je slovenska ureditev na tem področju primerna, da ne potrebujemo nobenih francoskih zaporov, da imamo družbo takšno, kot je, in da je treba, kar se tega tiče, tudi če hočete nenasilnega izročila te družbe, storiti vse, da takšna tudi ostane, vključno z ustrezno ureditvijo vseh institucij, in da se pretirano ne reagira na posamičen primer. Kajti, še enkrat citiram gospoda Hinka Jenulla – in tu se pa več kot strinjam z njim –: anomalijo, če do nje pride, je treba odpraviti tam, kjer do nje pride, ne pa z odpravo instituta, pri katerem je prišlo, ker potem gredo stvari predaleč. To je tista stara slovenska rešitev, zato ker nas nekaj moti, potem pa vržemo umazano vodo skozi okno, pa prezremo, da smo še dojenčka vrgli. Tako ne gre. To se tako ne dela. V tem je problem te logike. Bi pa še, da ne bom predolg, ker bo zmanjkalo časa, opozoril samo na eno stvar. V tem zagovoru ena stvar je bila precej komična. Pripomba, da zakon je dolg 93 členov, vi ste se pa sedaj zapičili v enega ali dva člena. Ja, seveda, zato ker tam so bile pripombe! Pripombe institucij, ki sem jih naštel, to so bile Odvetniška zbornica, Vrhovno državno tožilstvo, Varuh človekovih pravic, pa še Inštitut za kriminologijo pri Pravni fakulteti, so vsi opozarjali na to, da je tam stvar problematična. In če se potem zagovarja v tem primeru s to logiko, da 93 členov je bilo v redu, vi ste se pa ravno v enega zapičili, je to približno tako, kot bi eden rekel, ko bi ga policij ustavil, ker je ravnokar povozil nekoga na prehodu za pešce. Ja, poglejte čez 93 prehodov za pešce sem v redu peljal, pa vsem pešcem na njih sem se izognil, sedaj sem pa tu enega povozil, me pa ravno zaradi tega ustavljate in kaznujete, kaj se pa to pravi. To ni noben izgovor, to ni noben pogovor, pa tudi noben argument. Če je nekaj tako, da menimo, da je sporno, se o tem pogovorimo in se pač sooči argumente. Na koncu vsi vemo, kako je, žal, s pravno prakso v tem parlamentu in na koncu, ko vam bo zmanjkalo argumentov, boste itak izglasovali po svoje.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 11. točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O PRIKRITIH VOJNIH GROBIŠČIH IN POKOPU ŽRTEV V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina petih poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Ljudmilo Novak. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja predloga zakona gospe Ljudmili Novak. [[Je ni.]] Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve, invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Urošu Priklu.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani kolegici, spoštovani kolegi! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 13. seji 30. 6. kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o prikritih vojnih grobiščih in pokopu žrtev, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Ljudmilo Novak. Članice in člani odbora so prejeli naslednja gradiva: sam predlog zakona, mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide Državnega sveta ter amandmaje poslanskih skupin SMC in Nove Slovenije. Na Seji odbora so prisostvovali predstavniki predlagatelja s prvopodpisano gospo Ljudmilo Novak, predstavniki Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, predstavnik Ministrstva za gospodarski razvoj, predstavnica Zakonodajno-pravne službe, predsednik in podpredsednik Zveze združenj borcev za vrednote NOB, predstavnika Komisije Vlade Republike Slovenije za reševanje vprašanja prikritih grobišč ter predstavnik Društva za urejanje zamolčanih grobov. Kot je bilo že povedano, sta k zakonu, ki ima 18 členov, vložili amandmaje Poslanski skupini Nove Slovenije in Poslanska skupina Stranke modernega centra. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je navedeni predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika. Sama služba je posebej opozorila na nejasen pravni odnos statusa Komisije Vlada Republike Slovenije za reševanje vprašanja prikritih grobišč, saj se glede na poimenovanje in način imenovanja članov in članic zdi, da gre za posvetovalno telo Vlade Republike Slovenije. V uvodni dopolnilni obrazložitvi členov je predstavnica predlagatelja poudarila, da predlog zakona ureja področje dostojnega pokopa vseh žrtev vojnega in povojnega nasilja v prikritih grobiščih na območju Republike Slovenije. V nadaljevanju je predstavnica Vlade predstavila stališče Vlade, ki ga bo v nadaljevanju verjetno tudi tukaj, da je treba predlog zakona proučiti v smislu sistemsko-pravnega vidika, ali bi bilo nemara bolje, da se cilj in nameni predlagatelja zakona uredijo s spremembo že veljavnega Zakona o vojnih grobiščih. S tem mnenjem Vlada ne želi odpirati tem, ki spodbujajo ideološki boj in ustvarjajo nove delitve. Končni namen je, da vsi deležniki, ki si prizadevamo za rešitev dostojnega pokopa vseh žrtev vojnega in povojnega nasilja, združimo moči in najdemo boljšo, najboljšo rešitev. Izpostavljena so bila stališča poslanskih skupin, Združene levice, SDS, Desusa in Zavezništva, da predlagani zakon ni potreben, saj imamo obstoječi Zakon o vojnih grobiščih, ki bi ga lahko samo novelirali. V Poslanski skupini SDS sicer predlogu zakona, kot so povedali, ne nasprotujejo, menijo pa, da za pokop žrtev nov zakon ni potreben, saj že veljavni zakon omogoča evidentiranje in pokop žrtev. Prav tako je bilo na trenutke v malo ideološki razpravi izpostavljeno stališče, da se slovenska politika ni znala in se ne zna poenotiti glede teh tem ter da gre za še eno populistično obračunavanje. Prav tako je bilo izpostavljeno vprašanje pristojnosti Komisije za reševanje vprašanja prikritih grobišč, ki se ji po mnenju nekaterih razpravljavcev dajejo prevelika pooblastila, odgovornost pa se še vedno pušča na ministrstvu. Predvsem je treba odpraviti administrativne ovire, ki onemogočajo, da se postopek pripelje od evidence grobišč do registra. Pripomb je bilo deležno tudi določilo, ki uvaja upravni dualizem, saj deli pristojnosti do sedaj pristojnega ministrstva in se prenašajo tudi na Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo. V nadaljevanju je odbor sprejel vse amandmaje, tako Poslanske skupine Nove Slovenije kot tudi Poslanske skupine Stranke modernega centra. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni tudi sprejeti amandmaji. Predlog zakona je sestavni del poročila odbora, ki ste ga prejeli. Hvala lepa.
Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti gospe Martini Vuk.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci! Po mnenju predlagatelja je cilj predloga zakona, ki je pred nami, celovita ureditev področja prikritih vojnih grobišč za vse žrtve vojnega in povojnega nasilja, s čimer bo vsem padlim zagotovljena pravica do dostojnega pokopa, obeležitve groba oziroma grobišča in spomin nanje. Predlog zakona na novo definira izraz prikritih vojnih grobišč, domnevnih vojnih grobišč, novoodkritih vojnih grobišč in dokončnega dostojnega pokopa. Določa tudi pristojnost nad izvajanjem zakona, način dela in pristojnost drugače, kot je zdaj to urejeno pri Komisiji Vlade Republike Slovenije za reševanje prikritih vojnih grobišč, celoten postopek odkrivanja teh grobišč, vpis grobišč v register in register kulturne dediščine ter ureditev vojnih grobišč in njihovo financiranje. Vlada ugotavlja, da področje vojnih grobišč kakor tudi prikrita vojna grobišča normativno že ureja veljavni Zakon o vojnih grobiščih. Skozi razpravo, ki smo jo bili deležni tako na odboru kot tudi javno, smo ugotovili, da v veljavnem zakonu sicer obstajajo nekatere pomanjkljivosti, kjer je predlagatelj zagotovil, da jih bo s tem predlogom novega zakona odpravil, dopolnil in uredil tako ustrezno, da bo izvajanje, odkrivanje teh prikritih vojnih grobišč hitrejše, boljše, bolj pospešeno in da bodo tudi hitreje potekali vpisi v register. Vlada Republike Slovenije razume in podpira namen in cilje, ki jih želi s predloženim predlogom zakona doseči predlagatelj. Menimo, da ta predlog zakona omogoča izpopolnitev nekaterih tehničnih postopkov pri postopkih odkrivanja prikritih vojnih grobišč z namenom skrajšanja časa odkrivanja in ureditve le-teh. Hkrati tudi menimo, da je glede na to, da predlog zakona v veliki meri ureja samo odkrivanje, prekop in pokop žrtev ter druge postopke, ki privedejo do urejenosti vojnega grobišča, se nam zdi primeren amandma, ki je bil sprejet, da je za to področje pristojno ministrstvo, ki pokriva pokopališko in pogrebno dejavnost. Vendar pa bi želela za konec poudariti, da tako s tem svojim mnenjem, s celotno razpravo o predlaganem zakonu Vlada Republike Slovenije ne želi odpirati tem, ki spodbujajo ideološki boj in ustvarjajo nove delitve. Namen Vlade je, da Slovenija in njeni državljani, državljanke, prebivalke in prebivalci ponovno postanemo del odprte, poštene, solidarne, pravične, napredne in samozavestne družbe. Končni namen Vlade Republike Slovenije pa je, da vsi deležniki, ki si prizadevamo za rešitev dostojnega pokopa vseh žrtev vojnega in povojnega nasilja, združimo moči in najdemo najboljše rešitve za prihodnost. Hvala lepa.
Ker je zbor na osmi seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 8. 7. 2015. V razpravo dajem 1. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Prav, prijavite se. Bom dal njej besedo najprej, ker je predlagateljica. Najprej ima besedo gospa Ljudmila Novak kot predlagateljica. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Nova Slovenija je predlagala zakon o prikritih vojnih grobiščih in pokopu žrtev z namenom, da to področje bolj temeljito uredimo, kajti ves čas so nastajale težave, na kar nas je opozorila komisija za prikrita vojna grobišča, ki je do sedaj ima vlogo posvetovalnega telesa pri Vladi. Žal pa ni bilo upoštevano tisto, kar je velikokrat predlagala komisija in pravzaprav grobišča niso bila vpisana v register vojnih grobišč. Pri tem smo naleteli, so naleteli tudi na vrsto problemov, kajti obstoječi zakon ne ureja podrobnosti, kako evidentirati grobišča, kako narediti sondiranje, izkope, kako vpisovati, kdaj, kdo vpisuje v register vojnih grobišč, kdo zaprosi za soglasje lastnikov in tako naprej. Skratka, pojavljale so se težave, seveda pa ves čas ugotavljamo, da na eni strani zakon ni dovolj dober za te namene, po drugi stani je manjkala politična volja in po tretji strani je manjkal tudi denar. Amandma, ki ga predlaga Združena levica, torej da izključimo dve resoluciji; resolucijo,ki jo je sprejel Svet Evrope, resolucijo, ki jo je sprejel Evropski parlament o obsodbi parlamentarnih režimov, mislimo, da ni upravičen. Slovenija je članica Sveta Evrope, Slovenija je članica Evropske unije. Leta 2009, ko smo v Evropskem parlamentu sprejemali to resolucijo o sodbi totalitarnih režimov, smo vsi slovenski evropski poslanci glasovali za to resolucijo, ki je uravnotežena, ki je skrbno napisana in ki jo je podprla večina evropskih poslancev. Poglejmo, ravno na današnji dan se je začela invazija na Srebrenico, ravno na današnji dan pred 20 leti. V začetku smo imeli tako rekoč žalno sejo oziroma smo se spomnili teh dogodkov v Srebrenici in prepričana sem, da vsi čutimo, da se je zgodil zločin, da to ni prav, da je treba to obsoditi, predvsem pa, da je to nam vsem v opomin, da se takšne stvari ne bodo ponavljale. In ne moremo reči, da je v Sloveniji drugače, 15 tisoč Slovencev, ki ležijo v prikritih grobiščih, preko šesto jih je, skupaj s sto tisoč žrtvami, to so dejstva, ki se jim ni mogoče izogniti, ki jih ni mogoče prikrivati, ki jih pač moramo enostavno priznati. Osnovna civilizacijska norma vsake civilizirane družbe pa je, da poskrbi za pokop teh žrtev, za ureditev grobišč, torej vsak človek ima civilizacijsko pravico do groba in spomina. Če se nam smilijo žrtve, begunci, vse to, kar se po svetu dogaja, potem je prav, da se nam smilijo, da imamo sočustvovanje in da želimo urediti to problematiko tudi v Sloveniji. Če v Srebrenici vsako leto identificirano žrtve in jih dostojno pokopljejo, potem je prav, da po sedemdesetih letih to storimo tudi v Sloveniji. Mi smo tudi potem upoštevali vse to, kar je predlagala Zakonodajno-pravna služba parlamenta oziroma pripombe smo potem v obliki amandmajev predlagali na odboru in so bile sprejete. Zato menimo, da je naš zakon tisti pravi korak v tisto pravo smer. Seveda pa nasprotujemo temu amandmaju, ker izključuje resolucije, ki so bile sprejete tako v Svetu Evrope in v Evropskem parlamentu, kajti Slovenija je članica teh institucij in je prav, da imamo tudi za doma enake norme, kot jih imamo za druge primere.
Besedo ima Violeta Tomić.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predsednik, hvala za besedo! V Združeni levici predloga Zakona o prikritih vojnih grobišč in pokopa žrtev ne podpiramo. Prepričani smo, da že veljavni zakon zadovoljivo ureja to področje. Če se res pojavlja nuja za kakšne tehnične popravke, bi jih lahko vnesli z novelo zakona, a s tem seveda ne bi bilo političnih točk, ob sprejetju ne bi bilo ponovnega odpiranja teme, s katero desnica že dvajset let zastruplja naš politični prostor. Naš amandma smo pripravili, ker zakon v 1. členu jasno pokaže svoj namen. Tukaj ne gre za tehnični zakon, ampak za ideološki zakon. Skozi zadnja vrata vpeljuje zgodovinski revizionizem, saj se sklicuje na dve resoluciji, ki imata jasen namen vsiliti določen desničarski pogled na zgodovino. Zgodovinskemu revizionizmu, spreminjanju in prilagajanju zgodovine smo v zadnjih letih priča iz dneva v dan v bolj ali manj različnih variantah. Za vsem pa se skriva razvrednotenje narodnoosvobodilnega boja, ki je bil boj za narodno, kulturno in socialno osvoboditev ter seveda za boj proti nacifašističnemu okupatorju. Hkrati se s tem zgodovinskim revizionizmom sodelavce okupatorja skuša prikazati kot narodne domoljube, partizansko gibanje pa oblatiti in mu odvzeti njegovo zgodovinsko vlogo. V 1. členu zakona sta omenjeni dve resoluciji, katerih namen je vsiliti točno določen model za razlago sodobne evropske in svetovne zgodovine, to sta Resolucija o mednarodni obsodbi zločinov in totalitarnih komunističnih režimov in Resolucija Evropskega parlamenta o evropski zavesti in totalitarizmih. Slednja je ta nesrečna resolucija, za katero je SDS že ničkolikokrat skušala pridobiti podporo Državnega zbora. Obravnavana bo torej tudi na tej seji in tudi tokrat bo zavrnjena, kar je popolnoma logično, saj temelji na psevdo konceptu totalitarizma, pod katerim želi izenačiti različne režime 20. stoletja – nacizem, fašizem in komunizem. Pri čemer ji gre seveda zgolj za samo demonizacijo slednjega, se pravi komunizma. Tudi NOB in jugoslovanski socializem sta naša skupna zgodovina, pa če je nam to prav ali ne. In vedeti morate, da mnogi Slovenci imajo pozitivne spomine do tega dela zgodovine ali pa jo vsaj sprejemajo kot normalen del skupne zgodovine naroda. V Združeni levici zato zavračamo prazna in puhla zgodovinska posploševanja, s katerimi želi desnica v isti koš vreči tako fašizem kot komunizem. Ne naslajamo se ob primerjavi številk komunističnih režimov s fašističnimi, saj bi jim zelo enostavno lahko prišteli tudi zločine nekih zglednih evropskih demokracij. Prizadevanje za drugačno družbo, za socializem je od pariške komune dalje priborilo splošno in enako volilno pravico, storitve socialne države in večino civilizacijskih dosežkov, ki bi jih morali danes najvišje ceniti, a jih neoliberalna doktrina vztrajno odpravlja. Ideje socializma in gibanja, ki so si prizadevala za te socialistične vrednote, so odprla perspektivo širjenja demokracije na vsa področja človekovega življenja, predvsem pa tudi tja, kjer v zglednih demokracijah vlada neizprosen despotizem, se pravi na delovnih mestih. Bomo zdaj v 1. členu Zakona o vojnih grobiščih vse to odpravili in pristali na zgodovinski revizionizem?! Da gre pri deklaracijah, ki jih črtamo z našim amandmajem za zgodovinski revizionizem, potrjujejo tudi argumenti vlade. Naj navedem citat: "Načrtovani pristop iz predlagane resolucije bi lahko pomenil uvedbo t. i. zgodovinskega revizionizma, torej preusmeritev ocene polpretekle zgodovine v leto 1939, in tako lahko celo nenamerno izenačitev narodnoosvobodilnega boja in njegovih pridobitev z nacističnim in fašističnim sistemom ter kolaboracijo z njima ter popolno neupoštevanje specifike Slovenije." Iz citata bi seveda mirne duše lahko izpustili besedico "nenamerno", saj gre za načrtne in stalne poskuse izenačevanja okupatorja in sodelavcev z okupatorjem z narodnoosvobodilnim bojem, ki se je boril proti okupatorju. Kot je pred kratkim v intervjuju dejal partizan Alojz Kajin, ki je 9. maja prišel osvobojen v Ljubljano: "Mi smo se uprli okupatorju, oni so se z njim borili proti nam. Kaj tukaj ni jasno?" Pred nami imamo torej Zakon o prikritih vojnih grobiščih in pokopu žrtev, za katerega predlagatelj in podporniki pravite, da gre za tehnični zakon. Zakaj torej ne popravimo starega zakona? Sklicevanje na škodljivi revizionistični resoluciji v 1. členu je dokaz, da so ambicije predlagatelja drugačne. Sprejemanje popolnoma novega zakona je indic, da gre predlagatelju tudi za politične točke in prestiž. Če se motimo, potem boste predlagatelji iz Nove Slovenije glasovali za naš amandma, ki črta sporno besedilo iz 1. člena. Le-to bo dokaz, da gre za tehnični zakon in ne vpeljevanje zgodovinskega revizionizma skozi zadnja vrata. Posebej pa na tem mestu sprašujem kolega in kolegice iz SMC, sploh ker je SMC sredinska stranka, ki se ne želi nikakor ideološko opredeljevati, in še zlasti v luči obravnavane Resolucije o evropski zavesti in totalitarizmih. Kakšno je vaše stališče do te resolucije? Na odboru ste jo zavrnili in ali zdaj vztrajate pri tem? Zakon o prikritih vojnih grobiščih in pokopih žrtev ste na dosedanjih obravnavah podprli in podali več argumentov v njegov prid. Kako pojasnjujete dejstvo, da podpirate zakon, ki temelji v 1. členu na resoluciji, kateri upravičeno nasprotujete? Kolegi in kolegice poslanke iz SMC, kakšno je vaše stališče do tega, da se zakonodaja sklicuje na politični dokument, za katerega Vlada ocenjuje, da je zaradi zgodovinskega revizionizma potencialno v nasprotju z ustavo in odločitvijo Ustavnega sodišča? Hvala, ker boste v nadaljnji razpravi odgovorili na ta vprašanja. Seveda, položaj je popolnoma jasen, če želite obdržati vsaj kanček politične kredibilnosti in če želite pokazati vsaj nekaj politične konsistentnosti, če želite pokazati zdravo pamet, potem imate dve možnosti – ali podprete naš amandma ali pa glasujete proti predlaganemu zakonu. Hvala.
Besedo ima gospa Ljudmila Novak kot predlagateljica.
Torej besedilo deklaracij Sveta Evrope in Evropskega parlamenta je sporno za vas, ni pa sporno za Evropo, za demokratično Evropo in za institucije Evropske unije. Govorite o tem, da bi lahko veljavni zakon popravljali, češ da si s tem nabiramo politične točke. Mi smo to želeli storiti, ker smo se spraševali, zakaj ta prikrita grobišča niso vpisana v register, zakaj se ne skrbi zanje, zakaj ne prihaja do prekopa itn. Napisali smo celo amandmaje k temu zakonu, ko smo pa se srečali s tistimi, ki se dnevno srečujejo s to problematiko, so pa prav oni povedali, da problemi tičijo drugje, in prav na podlagi tistih, ki imajo izkušnje s tem področjem, ki že več kot dvajset let delajo na tem področju, prav na podlagi njihovih izkušenj smo mi predlagali novi zakon. Če bi tudi amandmirali obstoječega, mislite, da se ne bi podobne razprave razvnemale, kot se sedaj razvnemajo? Prav podobne stvari bi se govorile. Tako da, tukaj kdor na tej temi želi nabirati politične točke in pri tem spodbujati ljudi k sovraštvu ali k nadaljnjemu kreganju, tisti pač mislim, da je velik politikant. Mi želimo s tem zakonom urediti to področje, da bi naredili napredek, ker je skrajni čas, če že 70 let je toliko teh grobišč in se nič ne zgodi, je potrebno poiskati vzroke in potem predlagati tudi primerne ukrepe. Govorite o reviziji zgodovine. Poglejte, ko sem bila še evropska poslanka, sem prav bila prisotna na eni seji, ki so jo pripravili zgodovinarji Nemčije in zgodovinarji Francije. Vemo, da sta se v zgodovini ti dve državi nenehno spopadali. Strasbourg je mesto, nemško, francosko in nenehni spopadi in tako naprej. Na tej seji so predstavljali skupen zgodovinski učbenik in v njem so zapisane resnice, do katerih so skupno prišli. Zato si jaz tudi želim, da bi v Sloveniji zgodovinarji imeli zadnjo besedo, ker mi, politiki, smo pri tem pristranski, neposredni udeleženci na eni in drugi strani pa tudi. Šele, ko bodo zgodovinarji zapisali resnice, s katerimi se bomo večinsko oziroma se bodo oni med seboj strinjali na podlagi odkritih dejstev, tisti zapis bo verjetno verodostojen. Ker vemo, da zgodovino sicer pišejo zmagovalci, ampak ta zapis je vedno pristranski. Naš zakon tudi ne govori proti partizanskemu boju. Naš zakon govori o žrtvah, o prikritih grobiščih in te žrtve so se večinoma zgodile v večji meri celo po vojni. Torej ne govorimo o partizanih, govorimo pa o nasilju, zaradi katerega je do teh žrtev prišlo in jih je treba pokopati. Samo o tem govori naš zakon. To so pa dejstva. Tukaj pa ne gre za izkrivljanje zgodovine. Petnajst tisoč Slovencev naj bi bilo v teh grobiščih, preko 600 grobišč. To je treba urediti in tega ne more nihče več zanikati v Sloveniji. Zato ne gre za nobeno sprenevedanje ali pa spreminjanje zgodovine. Tudi ne morete trditi, da so bili vsi ti v grobiščih pobiti kar sodelavci okupatorja. Vemo, da takrat so bile zelo kaotične razmere. Vsi so bežali eden čez drugega, pripadniki različnih vojska, različnih narodnosti, tudi Slovenec, isti Slovenec se je boril v različnih vojska, ker je pač tako naneslo naključje. Zato ne moremo ljudi kar razvrščati, tako kot si zamislimo in vse metati v isti koš in jih vse imeti za izdajalce; in tudi, če so bili, če je kdo bil, je bil človek. In vsak človek ima pravico do pokopa in do groba. To želimo povedati tudi z našim zakonom. Ne nazadnje, na odboru, ko smo obravnavali ta zakon, so bili prisotni tudi predsednik in še član Združenja za vrednote NOB. Kaj so oni dejali? Pokopljimo že te mrtve! Tudi od njih je prišel apel: naredimo že nekaj. Prepričana sem, da mnogi, ki so bili neposredno vpleteni tudi kot storilci, zaradi tega še trpijo danes ali pa so zelo trpeli. Če bi mi enkrat te stvari razčistili, tudi če bi bil kdo za to kaznovan, mislim, da bi vsi doživeli neko osvoboditev, ker samo resnica osvobaja. Ampak, kot sem dejala, naš zakon govori o načinu, o merilih, o postopkih, kako odkriti prikrita grobišča in kako pokopati žrtve.
Besedo ima gospod Franc Jurša.
Predsednik, hvala za besedo. V naši poslanski skupini ocenjujemo, da bi lahko izvajali tudi trenutno veljavni Zakon o vojnih grobiščih, ki je bil sprejet leta 2003, in to z večinsko podporo, tudi Nova Slovenija je takrat ta zakon podprla, noveliran pa je bil leta 2009. Na tem mestu bi veljalo omeniti, da novi zakon nima širokega konsenza, da ta zakon podpirata od sedmih poslanskih skupin oziroma strank samo dve poslanski skupini, to je Stranka modernega centra in Nova Slovenija. Po našem mnenju stari zakon že sedaj dovolj učinkovito ureja vsa bistvena vprašanja, ki naj bi jih reševali z novim zakonom. Zdaj izvajati bi ga bilo treba, država pa tem vprašanjem tudi v luči finančno-gospodarske krize ni namenila dovolj pozornosti, ni namenila dovolj denarja, saj je padla v globoko recesijo. Postavitev spomenika vsem žrtvam vojn in z vojnami povezanimi žrtvami na območju Republike Slovenije je bil plod trenutnega veljavnega zakona, celo besedilo, ki naj bi bilo napisano na plošči, je obstoječi zakon že definiral. Žal pa moram povedati, da sem bil s strani predsednika republike osebno, ustno povabljen na dogodek, ki je bil počaščen dejansko postavitvi spomenikov. Takrat je jokalo tudi nebo. Imelo pa je globok razlog, saj tam niso bili vsi politični faktorji, ki sem jih osebno pričakoval. Bil sem na to še kako in zelo pozoren. V Demokratični stranki upokojencev imamo tudi sicer nekaj tehničnih dilem okoli Zakona o prikritih vojnih grobiščih in pokopu žrtev, ki so vezane predvsem na delo in status Komisije Vlade Republike Slovenije za reševanje vprašanj prikritih grobišč. Še vedno nas moti nejasen pravni status komisije, čeprav so bili sestava in pristojnosti komisije amandmirane v tem v postopku, ki je bil v parlamentu. Še vedno ni jasno, ali gre za posvetovalni organ vlade ali pa gre za upravni organ, saj jih imenuje vlada, njihove pristojnosti pa so bolj kot ne upravne narave. Nenavadno se nam, recimo, zdi, da lahko komisija ministru predlaga zamenjavo tajnika oziroma njegovega namestnika, če po njenem mnenju ne izpolnjuje nalog, ki so mu bile zaupane. Torej je komisija nad ministrstvom, ki sicer bdi nad zakonodajo. Na tej točki je nenavadno tudi to, da bomo imeli zdaj dva zakona o istih vprašanjih, za njeno izvajanje pa bosta skrbeli dve ministrstvi. To bi znalo postopke urejanja prikritih vojnih grobišč še bolj zakomplicirati. Šlo naj bi za tehnični zakon, pravite predlagatelji, nam pa se zdi, da zares tehnični zakon že imamo in da novi samo odpira dodatna vprašanja, na koncu pa bodo postopki še bolj dolgotrajni, kot so bili do sedaj. Zakon prinaša tudi nemajhne finančne posledice, a tukaj ne bom izgubljal posebej besed, saj smo tudi v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev za pomiritev, sprava pa pride kasneje, seveda z dobro voljo ljudi in z umikom politike, ki nestrpno spodbuja dejansko to, da potem pride do razdvajanja ljudi. V poslanski skupini ne želimo odpirati ideoloških tem, saj spoštujemo spomin na vse žrtve. Vsi si zaslužijo dostojen grob in primerno obeležje. Prav zato smo se odločili, da danes ne bomo veliko razpravljali, glasovali pa bomo po svoji vesti.
Besedo ima gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Najprej čisto za začetek vprašanje vsem nam, ki sedimo tukaj v Državnem zboru – kako lahko obravnavaš zločin selektivno? Kako lahko obravnavaš zločin selektivno? Govorite o zločinu, ki se je zgodil v Srebrenici, zgodilo se je nekaj pošastnega, zgodil se je genocid nad narodom, zgodil se je zločin zoper človečnost in vsi to obsojamo in prav je tako. Vendar pa na drugi strani zagovarjate zločin, ki se je zgodil ob koncu 2. svetovne vojne na slovenskih tleh. Kako lahko ravnate tako selektivno? To je dušebrižno ravnanje, je dvolično ravnanje, to je navadno licemerstvo. Šele, ko boste ugotovili, da do zločinov, ne glede na to, kateri totalitarizem jih je povzročil, ne moremo postopati selektivno, bomo lahko lažje in bolj iskreno zadihali tudi našo skupno prihodnost. Ali se vas dogodki, ki so se zgodili v Hudi jami, v Košnici, na Teharjah, tudi v Armeniji, tudi v Ukrajini – holodomor, v Srebrenici, dvajset let nazaj, res niso prav nič dotaknili, da bi ne ravnali selektivno? Združena levica je v Državni zbor vložila amandma, v katerem pravijo, da je potrebno, da se zakon o prikritih vojnih grobiščih in pokopu žrtev naj ne navezuje na resolucijo Evropskega parlamenta o evropski zavesti in totalitarizmu, kar je seveda popoln absurd. Sploh, če vemo, da se resolucija Evropskega parlamenta navezuje in izhaja iz resolucij in deklaracij, tudi iz evropske pogodbe, ki govorijo o spoštovanju človekovih pravic, ki govorijo o spoštovanju vsakega dostojanstva človeka in ki govorijo o spoštovanju žrtev. O tem govori resolucija Evropskega parlamenta, o kateri ne želite razpravljati, ki je tudi ne boste potrdili v sredo v Državnem zboru. Združena levica celo pravi, da se zakon o vojnih grobiščih ne bi smel sklicevati na to resolucijo. To je popolnoma nesprejemljivo, tudi za Združeno levico, da ne govorim za Evropo. Celo za Ciprasa in Sirizo je nesprejemljivo. Ampak vi ostajate v teh okovih. To se vam ne zdi popolnoma nič nenavadno. V Slovenski demokratski stranki vsekakor nasprotujemo amandmaju, ki so ga vložili v Združeni levici, saj je popolnoma neodgovorno vlagati amandma, ki nasprotuje osnovnim civilizacijskim normam in skupnemu naporu evropskih narodov po življenju brez totalitarnih in avtoritarnih režimov. Ta amandma danes je dokaz, da je vrednostni sistem nekaterih posameznikov v političnem prostoru zelo pohabljen. Osebno sem prepričana, da če bi Slovenske in Slovence danes vprašali, ali je treba obsoditi zločine, ki so jih storili totalitarni režimi, bi rekli: da. Torej, slovenski družbeni prostor je zrel za takšen korak. Žal pa slovenska politika ni zrela zaradi levice, ki vztraja na tem, da je potrebno obsoditi fašizem in nacizem, ko pa govorimo o komunizmu, pa je to skorajda nekaj najlepšega, kar se nam je zgodilo. Ampak komunizem je povzročil veliko gorja tudi slovenskemu narodu: ne samo fašizem in ne samo nacizem ampak tudi komunizem. Nepodpora kakršnemukoli takšnemu dokumentu, kakršnemukoli, pomeni, da se podpira zločine, ki so bili storjeni v imenu nekega totalitarizma. In obenem, danes imamo vsi pripete te rože, zato da se nekaj takega, kar se je zgodilo v Srebrenici, ne bi nikoli več zgodilo. Vsi vemo, da to ni bilo prav, kar se je zgodilo v Srebrenici, vsi vemo, da ni bilo prav, ampak tudi tisti, ki sedijo danes v Združeni levici in imajo pripeto rožico, govorijo, da ne moremo podpreti resolucije Evropskega parlamenta, pa čeprav, spoštovani kolegi iz Združene levice, resolucija Evropskega parlamenta se med drugim sklicuje tudi na Resolucijo Evropskega parlamenta o Srebrenici. 15. januarja 2009 je bila ta resolucija Evropskega parlamenta o Srebrenici, o genocidu v Srebrenici, sprejeta. In Resolucija Evropskega parlamenta o evropski zavesti in totalitarizmu se sklicuje prav na to resolucijo. To ni nič drugega kot dvoličnost, in tega pač ne morete upravičiti z ničemer, da glasujete potem proti. Da glasujete proti. Amandmaja, kot rečeno, v Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli, če pa se navežem na sam zakon, lahko rečem, da zakonu, tako kot že ob stališču, ko smo imeli splošno razpravo, ko sem povedala, ne bomo nasprotovali. Cenimo vsakršen napor, ki gre v smeri, da bi se pokopalo mrtve, vendar pa trdimo, da so izhodišča tega zakona popolnoma napačna. Izhajajo namreč iz Zakona o vojnih grobiščih, ki je bil sprejet leta 2003 in takrat smo tako v Slovenski demokratski stranki kot tudi v Novi Sloveniji to glasovanje obstruirali ravno zaradi teh izhodišč. Mi namreč trdimo, da je treba pri teh zadevah tudi obsoditi povojno revolucijo, treba je obsoditi komunistični režim in tudi obsoditi storilce. Ne nazadnje o tem govori tudi resolucija Evropskega parlamenta. Resolucija Evropskega parlamenta namreč med drugim pravi, da je potrebno opraviti poglobljeno razpravo o teh vprašanjih, ne pa se izmikati tej razpravi. Mi jo pa potiskamo nekam daleč stran od nas že toliko in toliko let, ampak enkrat butne pač na plan in takrat je neobvladljiva. Neobvladljiva. Danes jo lahko še obvladujete, ker imate na pozicijah ljudi, ki lahko to rešujejo, ampak enkrat bo postala neobvladljiva in takrat bo izstavljen račun vsem nam. Vsem nam. Zlasti pa tistim politikom, ki so ves ta čas stali na stališču, da se ni zgodilo nič takega po drugi svetovni vojni in da zločincev ni treba kaznovati. Hvala.
Zopet prosim za prijavo. Besedo ima dr. Dragan Matić.
Hvala za besedo, gospod predsednik! Mislim, da ko govorimo o teh temah, bi morali biti vsi enotni v nekaterih ocenah. Sam osebno zelo cenim narodnoosvobodilni boj in upor proti okupatorju. Smatram, da je bila kolaboracija z okupatorji med drugo svetovno vojno zavržno dejanje, ki se ga ne da opravičiti s protikomunističnim bojem, obenem pa tudi smatram, da so bili povojni poboji zločin, ki se ne bi smel zgoditi. In če izhajamo iz teh treh, po moje ne preveč kompliciranih resnic, potem je treba v tej luči opazovati in proučevati tudi ta predlog zakona, ki ga imamo danes pred sabo. Sam sem ga pregledal in v njem ne vidim teh strahov, ki jih kolegica Tomić navaja, da gre za poskus revizije izida druge svetovne vojne. Glede tega, kdo je bil na pravi strani med drugo svetovno vojno, mislim, da ni treba razpravljati. Vsi vemo, kdo so bili na strani protihitlerjevske koalicije, kdo so bili zmagovalci druge svetovne vojne, v dobesednem in moralnem smislu, in vemo, kdo je bil na napačni strani, kdo je podpiral Hitlerja, Mussolinija in ostale. Glede tega revizije ne more biti. Tudi v tem zakonu, če gledamo od člena do člena, tega poskusa revizije druge svetovne vojne ne morete najti. Da pa ta zakon poskuša doseči neke občecivilizacijske norme, da imamo mrtve ljudi, ki ležijo po breznih, v gozdovih, zakopani na neprimernih mestih, na neprimeren način, in da je treba to sanirati, verjamem, da nihče v tej dvorani temu ne more nasprotovati. Ker je dosedanji zakon, čeprav je že dolgo časa v veljavi, očitno bil premalo dobro orodje, da bi dosegli ta cilj, ima ta zakon preprost namen. Tu se ne morem strinjati s kolegi iz Desusa, ki pravijo, da se oba zakona križata, ker se ne. Ta zakon ima cilj, da pripelje grobišče, ki je do zdaj neevidentirano, ki ni obeleženo na verodostojen, civilizacijski način, do te faze, ko bo mogoč njegov vpis v register vojnih grobišč, da bo občecivilizacijsko urejeno, da bo prepoznavno mesto, kjer so bile žrtve pokopane, če je mogoče, da bodo tudi prekopane, v ostalih primerih pa, da bo zadoščeno vsem občecivilizacijskim normam. Zato se mi zdi, ker gre res za tehnični zakon, ki pa je v službi nekih občecivilizacijskih vrednot, da je tu politiziranje in ideologiziranje neprimerno. Če v preambuli omenja to resolucijo, moramo pač priznati, da je po drugi svetovni vojni tisti režim bil komunističen in totalitarističen, saj drugače ga ne moremo imenovati, ampak to ne pomeni, da s tem upravičujemo kolaboracijo med drugo svetovno vojno ali pa da želimo podpirati spremembe izida druge svetovne vojne, da želimo predrugačiti zgodovino. Ne. Naša podpora je samo v tej smeri, da se žrtve, katerekoli so že, če so naše, pokoplje na ustrezen način, če so pripadniki tujih držav, se omogoči tem državam, da jih oni pokopljejo ali pa se jim vsaj označi mesto groba. In ne vem, dragi kolegi, kdo bi lahko tem namenom nasprotoval. Sam tu ne vidim nobenega poskusa revizije druge svetovne vojne. Zagotavljam vam, če bi šlo s tem zakonom za poskus spremembe izida druge svetovne vojne v kateremkoli smislu, sem jaz prvi, ki bi temu zakonu nasprotoval. Hvala.
Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lahko bi tudi brez "doktor". Samo resnico sva oba povedala, gospa Ljudmila, drži. Preden karkoli začnem, bom rekel, da imam med svojimi prijatelji dobršen del, lahko rečem, skoraj večino prijateljic in prijateljev iz Bosne in Hercegovine, iz različnih koncev Bosne in Hercegovine, in pri tem, na kakšen način v to interno debato, ki jo imamo v Državnem zboru, ki je delno povezana tudi z nekim "fiskalcem" in kupovanjem glasov, vključujete Srebrenico, se mi obrača želodec. Seveda je treba o neizrekljivosti Srebrenice nedvomno govoriti, znova, ponovno in tako naprej, ampak na takšen način, kot jo vi zdaj vpeljujete v to debato – to je moje osebno mnenje –, je sramotno. Do zločinov ne moremo postopati selektivno. Res je, gospa Irglova, sam sem bil na belih trakah v Prijedorju. Vi ste velika ljubiteljica Riblje čorbe, pa vas nisem videl tam. Sem mislil, da bi se prijela pod roko in bila tam neselektivna. Upam, da boste neselektivno naprej vodili komisijo, ki ji predsedujete, ki jo zadnje čase vodite selektivno. Slovenska politika ni zrela. Res je. Lahko bi se vprašali, koliko je koliko mandatov kdo v slovenski politiki in zakaj slovenska politika ni zrela. Tudi jaz bi rad, da se opravi neka poglobljena razprava, ampak seveda v tej poglobljeni razpravi, da ne gre za neko revizijo zgodovine, ker Evropa temelji in je zgrajena na, bom natančen, da me kakšen zgodovinar ne bo napadel, antinacizmu. Če seveda poteptamo to, potem dobimo to, kar se dogaja v Grčiji. To je vse, kar bi povedal glede teme. Prosim ne zlorabljati Srebrenice, ker je čisto prehud genocid za ta vaša pingpongiranja, in upam, da "fiskalec" ne bo sprejet. Hvala za besedo.
Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa, predsednik. Govorimo – v resnici pravzaprav niti ne vem, ali govorimo o tehničnem zakonu ali govorimo o zakonu, kjer bomo politično spravili to našo ljubo Slovenijo za vse dogodke za nazaj, ki so se zgodili. Res ne vem. Eni pravijo, smo slišali prej, da v resnici gre za tehnični zakon, drugi pravijo, da v resnici gre za političen zakon, ideološki, da se skozi zadnja vrata pripeljejo določena vprašanja, ker bomo v bistvu razčistili s preteklostjo, mogoče pa celo dobili osnovo za to, da lahko začnemo popravljati učbenike, kaj se je res zgodilo in kaj ne. Namenoma postavljam odprta vprašanja tako, da bomo vedeli, o čem govorimo. Namreč, s 1. členom preprosto ne verjamem več pobudnikom, da gre za to, ker v resnici s starim zakonom, obstoječim zakonom ne moremo, tako kot pravijo predlagatelji, več popraviti določenih vprašanj, ki jih sedaj popravljamo s tehničnim zakonom. Če je tehnični zakon, sem prepričan, da se da s starim zakonom tehnično vse urediti, pa potem še na koncu nomotehnično vse uredimo, da bo ja zdržalo in da bo zakon stal tako, kot je potrebno. Zakaj ne? Zato, ker v resnici z novim zakonom, če bomo iskreni, se danes mi vsi pogovarjamo o tem amandmaju Združene levice – ki ga sam osebno zelo podpiram, ker ne vidim nobenega razloga, zakaj zakon v 1. členu ne bi več mogel zdržati, če ne bi bilo več te dikcije notri, kjer se podpira resolucija 1481 o mednarodni obsodbi zločinov totalitarnih komunističnih režimov in tako naprej, da ne ponavljam. Naj mi pove en poslanec, predlagatelji ali pa Vlada, ali bomo lahko pokopali na dostojen način vse povojne poboje, kar je seveda osnovna intenca samega zakona, če te dikcije omenjene resolucije notri ne bo. Ali jo bomo lahko ali ne, ali nam to preprečuje to dejanje? Prepričan sem, da je to vse skupaj ena farsa; farsa zato – sedaj pa opozarjam koalicijo, ne predlagatelje, predlagateljem je pravzaprav čisto vseeno, njim je važno, da se ta zakon sprejme, v koaliciji je pa seveda drug problem. V sredo bomo razpravljali in bomo imeli vsi na mizi tudi to, kar si boste, če si boste hoteli sprintati to, o čemer je govorila gospa Irglova in se zanašala – saj veste, to je tista populistična –, ali obsojate totalitarne poboje, ki so jih naredili in tako naprej. Ali jih obsojate? Ja, seveda jih, saj jih vsak normalen človek obsoja! Ampak ne na način, da se bomo pogovarjali samo še o teh zadevah, in na način, kot jih bomo obravnavali v sredo. In sedaj, spoštovana koalicija, sem prepričan, da boste v sredo gladko zavrnili to, kar so predlagali predlagatelji. Danes pa gladko pripeljete v 1. člen tisto, kar boste v sredo zavrnili. Noro, noro. Razmislite, kaj počnete in povprašajte svojo lastno vest in ne se sklicevati na to, da če je to Evropski parlament sprejel, da potem to mi lahko v vsak člen, v vsak zakon vtaknemo, samo zato da bo pomirjena duša in bomo s tem naredili – kaj? Kaj bomo naredili s tem? Naredili bomo spravo! Lepo vas prosim, nobene sprave ne bo na podlagi zakona, nikoli, nikdar! Sprava je lahko samo na več načinov, eden od teh pa je zagotovo, da vsak sam pri sebi v prvi vrsti najprej razčisti, kaj je in s kom se bo spravljal, in drugo, kar je še bolj pomembno, da imaš pri sebi razčiščene pojme, da imaš neko odnos do nekih določenih dejanj. Zato ne dovolim, še posebej pa ne predlagateljem, da mi danes prodajo zgodbo o uspehu, ki se ji reče, dajmo – in zdaj pa pazite, citiram izjave, da ne bom kakšnih neumnosti povedal: "Pokopljite te žrtve." Ja kdo pa onemogoča, da se to ne zgodi? Ali imamo mi kakšen problem s tem? Nimamo. Imamo odnos do teh vprašanj, večkrat izražena, vsi predsedniki države, Državnega zbora, Vlade so ničkolikokrat to že ponavljali, že prejšnji, zdajšnji in bodoči bodo vsi to ponavljali. Zdaj greva naprej, še za par korakov: intenca, bistvo tega zakona je – in zdaj predlagatelji direktno sprašujem, pa mi odgovorite potem na vprašanje, časa pa imate dovolj. S tem zakonom pravite, da bomo uredili povojna grobišča. Me zanima, ali bomo s tem zakonom uredili vprašanje Hude jame. Sam sem prepričan, da ne. Pa mi boste odgovorili, ker vam bom zdaj postavil hipotezo, pa mi odgovorite. Huda jama je vpisana v register obstoječega zakona. Mi sprejemamo nov zakon, ki bo urejal vprašanja na podlagi novega zakona. Kam bo šel denar? Valjda bo šel denar na podlagi obstoječega zakona, novega, ne pa starega. Torej, imam jaz resen problem, ali bomo s tem denarjem in s tem zakonom rešili vprašanje Hude jame. Na koncu imam problem spet to, da se bosta dve ministrstvi ukvarjali s tem istim vprašanjem. Še več, SMC je predlagal amandma, s katerim del vprašanja prenaša na MGRT. Lepo vas prosim! Ministrstvo za razvoj gospodarstva se bo zdaj ukvarjalo s povojnimi žrtvami. Pa saj to je skregano z vso logiko. Ne me prepričevati, da gre tukaj za resno vprašanje in pieteto in odnos do pokojnikov, ker nima to nobene zveze. Gre za čisto popolno politično vprašanje. SD danes vodi ministrstvo za delo in ker MGRT ne vodi ministrstvo za delo oziroma SD, bomo zdaj del vprašanj prenesli na drugo ministrstvo. Veste, kaj to v praksi pomeni? Dam vam primer, ki sem ga povedal na odboru: že danes imamo probleme na javnem pokopališču, kjer urejamo grobišča, ki so pomembnega državniškega pomena, in so urejena z mednarodnimi pogodbami in gre za različna pokopališča – avstrijsko, italijansko in podobna. Kdo jih ureja? Moralo bi jih javno podjetje, ministrstvo je dalo razpis, ureja jih v resnici zdaj neko drugo podjetje, in en kvadratek tam ureja zdaj drugo podjetje in ko oni to uredijo, seveda ostalo ni urejeno, ker se ne dela po istem urniku, veter zapiha, listje pride nazaj in imamo spet neurejeno grobišče. Plastično vam povem, da zdaj pa imamo še slabšo situacijo. Z vašim predlogom bosta zdaj isto stvar urejali dve ministrstvi, in ti dve ministrstvi, kot po defaultu, se ne bosta zmenili nič. In vi me danes prepričujete, vsi skupaj, da bomo s tem uredili vprašanje grobišč. Na ta način, oprostite, ne, ker je to antitehnični zakon, ki dela vse, da se ne bo nekaj uredilo, ker zakomplicira celo stvar. Zato enostavno ne podpiram takšnih zakonov. Edino kar podpiram, predlagatelj, da vam verjamem, da imate iskren namen to vprašanje rešiti, ampak tisti, ki so vam pripeljali ta vprašanja skozi zadnja vrata, pa seveda tega ne želijo rešiti na ta način. Poglejte naslednji primer. Komisija v osnutku zakona, v predlogu je bila komisija predvidena, da bo plačana, v drugem branju plačila izginejo, prišlo je do nekega čudnega in zanimivega kompromisa, kar pomeni, da bo delala malodane s srcem ali kako se temu reče. Verjemite mi, da člani komisije še nikjer s srcem ne delajo, sploh pa ne leta in leta, če ne bodo plačani za to delo. Spet smo naredili en zmazek, da bomo dobili ljudi, ki bodo delali, ne vem čez vikende, popoldne, ob večerih, ker verjetno imajo neke svoje službe, imajo neke svoje delovne obveznosti. Kdaj bodo torej to opravili? Še več, predstavniki velikih političnih organizacij, ki se imajo za največje v državi, pa govorijo, da bo zdaj ta problem rešen v enem letu, konkretno govorim o Hudi jami. Kako? Kdo pa bo to urejal? Nimamo na eni strani denarja, imamo neplačano komisijo pa še zakomplicirali bomo do konca, ker imamo dve ministrstvi, ki bosta ta vprašanja urejala. In vi pravite meni, da je to tehnični zakon? Ljudje okoli pa so prepričani, da bomo uredili celo spravo na ta način. Jaz pa danes poslušam pomožnega nadškofa Jamnika, ki govori, da je bilo vse, kar je bilo v Kočevskem rogu en blef. En blef je bil to. Bojim se, da bom dobil isti odgovor. Ko boste to sprejeli, bo nekoč nekdo spet rekel, čez eno leto ali dve, tri leta, ko se zadeva ne bo uredila, da je to bil žal en blef. Toliko o dostojnih pokopih. Sam pri sebi sem razčistil s spravo, s preteklostjo, mene prepričali ne boste, da s tem zakonom urejamo kakšno pametno stvar. C'est la vie, dostojni pokop.
Besedo ima mag. Branko Grims.
Hvala za besedo, vsem prav lep pozdrav! Leta 2008 ravno en takšen čas je v tej isti dvorani teklo srečanje vseh držav Evropske unije, ki sem ga vodil na temo medkulturnega dialoga z enim temeljnim sporočilom, da medkulturni dialog zahteva, da se o vsem spregovori odkrito in brez sprenevedanja. Danes se pravzaprav naše delo spreminja v borbo za resnico, vprašanje, koliko resnice prenese ta državni zbor. Te teze ne postavljam kar tako, ker s tem vprašanjem se danes soočam že cel dan. Zjutraj je minister Mramor, ko smo govorili o Grčiji, samo dejal, da je treba šele oceniti, če dogajanje v Grčiji kaj ogroža evro, pa sem odgovoril, da seveda nobena stvar ne ogroža blaginje tukaj živečih ljudi, Slovenije, evra in celotne Evropske unije toliko kot oblast ekstremnih levičarjev. Pa je bilo iz tega pol ure vpitja in ne vem kaj, da bi me morali ven vreči pa opomine dati, čeprav sem povedal resnico, o kateri govori vsa Evropa pa ves svet. Tudi tukaj, ko govorimo o tem zakonu, se soočamo s podobnim problemom, koliko resnice sploh prenese ta naš državni zbor; in da se soočamo s tem vprašanjem, je tragedija, večplastna tragedija. Namreč, že zjutraj se je seja v tem državnem zboru oziroma dopoldne začela z nekim stavkom, ki je bil povedan zagotovo v dobri veri, vendar je zmoten, ni resničen. Rečeno je bilo, "Srebrenica je najhujši poboj po 2. svetovni vojni na evropskih tleh" – kje pa! Najhujši poboji so tisti na slovenskih tleh, ki so se zgodili po koncu 2. svetovne vojne, Srebrenica niti ni med večjimi, če bi jo primerjali, pa je že srebreniška tragedija nedoumljiva, je nekaj, kar mora obžalovati vsakdo in za vedno. To, kar je bilo pa tukaj, je pa še mnogo huje. In s tem se mi v resnici soočamo. Zakon, ki je pred nami, ima mnogo šibkih točk, ravno ko gre za resnico. Morda je dobronamerno poskušan kot kompromis, ampak poglejte, že samo naslov Zakon o prikritih vojnih grobiščih. Saj ne gre samo za vojna grobišča, kje pa! Glavni problem so povojna morišča, ne pa grobišča. Povojna morišča. Kraj, kjer se je zgodil zločin proti človeštvu, ki ne zastara, s katerim se pa žal vedno znova Slovenija ne želi soočati in se zato vedno znova sooča, paradoksalno in tako bo še naprej, če enkrat temu ne rečemo odkrito in brez sprenevedanja, tako kot je treba. Vsi se strinjamo, tukaj smo res našli skupno točko, da je tisto, kar se je zgodilo v Srebrenici, zločin, ampak tudi temu, kar se je zgodilo tukaj po 2. svetovni vojni, je treba zelo jasno reči zločin. Evropa je to storila, storila je prav z Resolucijo o evropski zavesti in totalitarizmih, kjer je izenačila vse totalitarizme in jih enako obsodila, z enakim merilom. In ravno za merilo v tem primeru, gre za resnico. Vsak zločin je zločin. Če je zločin proti enemu človeku, če je proti enemu milijonu ali pa če je proti sto milijonom ljudi, pa je to še vedno zločin, enako vreden obsodbe, žrtve enako vredne rehabilitacije in priznanja časti in zločin kot tak pa obsodbe in obžalovanja. Da se s tem ne moremo soočiti, to, ne vem no, 25 let smo že samostojni, 25 let imamo moderno evropsko ustavo, 25 let, pa en del Slovenije živi po vrednotah v nekem popolnoma drugem režimu, ki je že zdavnaj romal na smetišče zgodovine, razen kakšnih zelo eksotičnih koncih sveta, kot je Severna Koreja, pa mogoče Stožice. To je problem, ker to vpliva na vse; to vpliva tudi na naš razvoj. Zato ker ne znamo, ko gre za vrednote, ki so temelj vsake politike, to je znanstvena ugotovitev, aksiom. Ko gre za vrednote, ne znamo reči bobu bob. Ne želimo. Lahko nekateri opozarjamo, smo potem deležni zmerjanja, ampak vedno znova pridemo na točko, ki se ji reče vprašanje splošnih občečloveških vrednot. Tistih, ki so zajete že v osnovnih deklaracijah in resolucijah Organizacije združenih narodov in kasneje še mnogo bolj natančno opredeljene v posameznih aktih Evropske unije, ki veljajo tudi za Slovenijo, ampak jim v Sloveniji en del politike nikakor ne želi izreči podpore, čeprav je ta ista politika preko svojih poslancev v Evropski uniji glasovala za te iste dokumente, konkretno v danem primeru za Resolucijo o evropski zavesti in totalitarizmu, ki ga zdaj nekateri želijo spet črtati iz tega zakona. Po svoje je pa ta amandma dober. Samo ne me narobe razumeti. Dober je zato, ker razgalja to sprenevedanje tranzicijske levice, ki kaže vedno en obraz navzven, en obraz pa navznoter. Zakaj do tega pride? Zato ker ko govorimo o teh totalitarnih sistemih, katerih padec je šele bil prvi in osnovni pogoj za nastanek moderne združene Evrope. Gre v resnici za v temelju eno in isto stvar, za en in isti sistem. Tako socializem nacistov v Nemčiji kot socializem komunistov v Rusiji je temeljil na Marxu, to sta priznala tako Hitler kot Stalin; večkrat, ne samo enkrat. Tisti, ki danes tukaj to poskušajo zanikati, so se sami izdali dve seji nazaj, ko niso znali ločiti svojih lastnih besed od besed Adolfa Hitlerja, ki sem vam jih prebral, pa so vstali in tolkli s pestmi: mi stojimo za vsako od teh besed. Ja, odlično! Postavili ste se za Adolfa Hitlerja, zato ker je bil tudi on socialist, gospe in gospodje. Zato je ta debata tako absurdna in zato se seveda 50 let in še danes tu tako na ves glas vpije nekaj o kolaboraciji, pa kdo je bil, pa kdo ni bil, ker se hoče s tem prikriti, da gre za eno in isto zadevo. Zakaj je bila druga svetovna vojna tako uničujoča, zakaj se je tako razplamtela? Zaradi tiste prve kolaboracije, najhujše od vseh, ko sta sodelovala oba socializma, ko se je [[…]]Zakaj se je zrušila Poljska v samo treh tednih, pa je ogromna država? Zato, ker jo je z ene strani hkrati napadel Hitler s svojo armado socialistov iz Nemčije in z druge strani Stalin s svojo rdečo armado socialistovi z Rusije. Zato! Takrat se je tukaj v Sloveniji ustanovil ne odbor za boj proti nacizmu, kot se napačno razume, ampak je bila to protiimperialistična fronta za boj proti Angliji, Franciji in Ameriki. To so mene učili še v gimnaziji v socializmu, gospe in gospodje, da je bilo to celo ime. Ampak to drugo ime je sedaj kar izginilo, zato ker potem bi se razumelo, da je šlo za tisto najbolj gnusno obliko kolaboracije s totalitarizmom, to je bil namen tega, kar se je tukaj ustanovilo. To je bila pot v slovensko tragedijo, s katero se danes soočamo tukaj. In govoriti, da je en zločin opravičljiv zaradi tega, ker se je dogajal v drugi svetovni vojni! Noben zločin ni opravičljiv, gospe in gospodje. Ker se pa strahotno motite in zgodovina to prej ali slej postavi na pravo mesto. Tistim, ki vizualno zelo radi gledate rdečo barvo, vam še nekaj pokažem, tam na nasprotni strani, gospe in gospodje, uživajte v rdeči barvi treh socialistov; Stalin, ki ima 60 do 100 milijonov žrtev, Mao, ki ima nekje 50 do 100 milijonov žrtev na vesti, pa Hitler, ki ima kot socialist iz Nemčije, vodja nacionalne delavske socialistične stranke, če hočete, na vesti nekje med 20 in 50 milijonov žrtev. Vse njihove žrtve so vredne vsega priznanja, oni pa vse obsodbe. In nič, kar se je zgodilo ne med vojno ne po vojni, ni mogoče s tem opravičevati, gre samo za dva obraza enega in istega zla. Ko se bomo enkrat sposobni vsi strinjati na tej točki, takrat bo pa ta zakon ustrezen in takrat bo tudi sprava dosežena, o čemer ste govorili nekateri; ne besede ne spomeniki, samo dejanja. To pripelje do sprave.
Besedo ima predlagateljica gospa Ljudmila Novak.
Moram podati nekaj pojasnil. Na začetku, v uvodnem delu zakon definira naslednje izraze: prikrita vojna grobišča so grobišča žrtev vojnega in povojnega nasilja za ozemlju Republike Slovenije, ki so bila po 2. svetovni vojni prikrita. Torej, tukaj ne gre samo za grobišča, prikrita grobišča, ki so nastala med vojno, ampak gre tudi za grobišča, ki so nastala po vojni. Potem, gospod Möderndorfer je govoril, kako komisija ne bo plačana, včasih ga je motilo, zakaj bo komisija plačana, sedaj pravi, da je nezaslišano, da ni plačana [[…]]Res je, nekoliko smo spremenili definicijo o tem, kako bo komisija plačana. V 4. členu v osmi alineji pravimo tako: "Člani komisije so upravičeni do povračila stroškov, nastalih v zvezi z opravljanjem strokovnih nalog, in do ustreznega nadomestila za njihovo dejansko opravljeno delo. Višino nadomestila določi s sklepom Vlada." Verjamem, da ta nadomestila ne bodo pretirana, če jih bo vlada določila, zagovarjam pa to, da vsak človek, ki pošteno dela, si zasluži za to tudi neko pošteno plačilo. Če nekdo že toliko let dela, je prav, da dobi oziroma kdorkoli bo delal, ker bo potem delal tudi bolj odgovorno in bo moral za to tudi odgovarjati, če delaš nekaj prostovoljno, lahko kadarkoli nehaš pa tudi odgovornosti nimaš takšne. Večkrat je omejena komisija; poglejte, do sedaj ima komisija posvetovalno vlogo in če ima nekdo posvetovalno vlogo, potem to, kar rečejo, upoštevamo ali pa ne upoštevamo, spoštujemo ali ne spoštujemo. Tragično je bilo sedaj predvsem to, ker je komisija precej delala, dala predloge, to pa potem na ministrstvu ni prišlo do končnih rezultatov oziroma do epiloga ni prišlo, do izvršitve. Zato ima v našem predlogu komisija poseben status, ki pa seveda dela skupaj s pristojnim ministrstvom. Komisija si prav tako ne more izmišljati nečesa, komisija mora pripraviti program dela, ki ga odobri vlada in za to zagotovi denar. In če vlada imenuje komisijo, jo seveda lahko tudi razrešuje – ker vidim, da pri nekaterih obstaja velika bojazen, da bo pa ta komisija zdaj delala vse po svoje. Sestavljena je zelo pestro, iz strokovnjakov z različnih področij, s predstavniki vlade, civilne družbe [[…]]Torej, predvsem z namenom, da bi delala čim bolj strokovno in čim bolj učinkovito. To je glavni namen, zakaj ima naš predlog oziroma komisija v tem predlogu drugačen status, kot ga ima sedaj – ker njeno delo ni bilo upoštevano. Hkrati pa vemo, da pa strokovni sodelavci na ministrstvu pa kot takšni vendarle ne poznajo vseh stvari, kar se dogaja na terenu oziroma ta komisija, ki bo sestavljena iz strokovnjakov, vendarle pozna stvari in bo morala sprejemati neke sklepe, ker mi bi vsak po svoje reševali ta problem. So določeni ljudje, ki predlagajo, vse peljimo v Teharje, tam je že narejeno in naj bodo vse kosti tam. Drugi pravijo dajmo vse v Hudo jamo, tretji pravijo v Mariboru bomo naredili kostnico. Četrti pravijo, ja, Notranjci pa Dolenjci pa že ne bodo šli na Štajersko in podobno. In zato je potrebna komisija, ki bo strokovno odločila o tem. Tudi so različni primeri, kjer so predvidene različne rešitve, kajti vsega ne moremo metati v isti koš, ker pač gre tudi za različne okoliščine in žrtve. Nekje se točno ve, kdo je tam – oziroma ne, točno se težko ve, ampak se predvideva, nekje se ne, nekje so množična grobišča, nekje gre pa za manjša grobišča. Zato je pomembno in potrebno, da pač v takih primerih mora nekdo odločati in da to odloča komisija, ki je sestavljena iz strokovnjakov.
Besedo ima gospod Franc Breznik.
Najlepša hvala, gospod predsednik! Namen imam poudariti nekaj bistvenih argumentov, ki so potrebni za razumevanje samega zakona in tudi za razumevanje tistega zgodovinskega konsenza o polpretekli zgodovini, ki je nujno potreben. Naj navedem, da sta pred letošnjim letom avstrijska zgodovinar Alfred Elste in Wilhelm Wadl poudarila v knjigi Titova dolga senca, ki je na 816 straneh napisana, da se je zgodil v Jugoslaviji tako imenovani Klassen-Genozid, torej šlo je za genocidno dejanje, razredni genocid, genocidno ravnanje enega razreda. Danes smo in danes ste tudi vi, gospod predsednik, govorili o neverjetnem genocidu, ki se je zgodil v Srebrenici. Ne nazadnje sta ta genocid dve mednarodni sodišči za vojne zločine potrdili, ni ga pa potrdila recimo nekdanja Sovjetska zveza ali Rusija, dandanašnja Rusija, kar je zelo nenavadno. Ampak želel bi poudariti glede tega, kar ste vi danes povedali in kar ima zvezo s temi povojnimi grobišči, da je pred dvema dnevoma v filmu, ki ste ga lahko gledali na slovenski televiziji o Srebrenici, en izmed likvidatorjev v Haagu, pripadnik vojske bosanskih Srbov, poročnik, častnik te vojske povedal naslednje: "Tudi Jugoslavija je leta 1945 ubila na sto tisoče, govorim ujetnikov, in nihče ni nikoli odgovarjal. Zato smo verjeli, da bodo grobnice okoli Srebrenice odkrite šele čez 50 let, takrat bo pa vse pozabljeno." Njegov naslednji stavek, ko so ga še enkrat vprašali v Haagu, je bil naslednji: "Nismo vedeli, da bo nekaj mesecev po Srebrenici že konec vojne in da bodo tujci po naši zemlji odkopavali kosti ter zahtevali kaznovanje odgovornih." Taisti poročnik vojske bosanskih Srbov je poudaril bistveno zadevo, zaradi česar so taki zakoni, kot ga je pripravila Nova Slovenija, vseeno potrebni. Potrebni so, ker so bili ti zločini prikriti. Šlo je za genocid, ni šlo za nek vojaški spopad, zato ker se ta genocid ni dogajal samo v prvih dnevih maja, ampak v začetku junija 1945, dogaja se tudi v letu 1946 in dogaja se tud do leta 1948. Jugoslavija je imela do leta 1948 [[nerazumljivo]]evidentiranih koncentracijskih taborišč in v letu 1946 so pobili po tako imenovanih demokratičnih volitvah v Sloveniji, recimo predvsem na območju Slovenske Bistrice, kjer so ugotovili nenormalno slab volilen rezultat na tistih kvazi volitvah, so pobili še naslednjih nekaj tisoč ljudi. Tako da gre za genocid in gre za nadaljevanje genocida. Torej en genocid, ki se jim je nekako splačal, ki ni bil nikoli kaznovan, zato ker je bil genocid pod takratno veliko Sovjetsko zvezo. Šlo je za hladno vojno in ti zločini nikoli niso bili odkriti. Mi se ne ukvarjamo, tudi je odgovor moj, 20 let s polpreteklo zgodovino, ker največji zločini ali pa največja odkritja teh zločinov so bila odkrita, to je Huda jama 2009. leta, torej samo pred 6 leti. Od takrat naprej je bilo vse zaustavljeno. Šlo je za izrazit zločin, šlo je za zločin, ki je bil prikrit, ki je bil nekako zaprt z 12 zidovi, šlo je za zločin, kjer smo našli številne žrtve, ženske, otroke, ki niso imeli nobene zveze z vojaškimi enotami, niso imele nobene zveze s kolaboracijo. Tako gre za tipično genocidno dejanje in za odkrivanje tega in popravo krivic žrtvam, tudi z dostojnim pokopom. Sam sem prepričan, da razprava, ki jo je imela kolegica Tomić, ki kaže na duhovno pohabljenost dela slovenske družbe in nekih kvazi intelektualcev, dokazuje ravno to, da je Slovenija še daleč daleč od sprave. Razprava, ki pa jo je imel kolega iz SMC, ki je doktor zgodovine, pa kaže na to, da morda pa bo ta sprava prišla zelo kmalu. Tudi sam sem prepričan, da je vsaka kolaboracija zavrženo dejanje. Tudi v stranki SDS smo to vedno poudarjali. Tako tista kolaboracija, ki se je zgodila med komunisti in nacionalsocialisti leta 1939, 23. avgusta, kot tistih slovenskih domobrancev na koncu leta 1944. Mi s tem nimamo problema, ampak ta druga svetovna vojna se je končala na dveh straneh, na demokratični in nedemokratični. Demokratično stran zmagovalcev druge svetovne vojne so postavljali Charles De Gaulle, Konrad Adenauer, Schumann in Monet, vsi tisti, ki so postavljali to Evropo, v kateri živimo. Nedemokratični del pa so predstavljali Stalin, Josip Broz Tito, Dimitrov v Bolgariji in tako naprej. Ta nedemokratični del je pa naredil več zločinov v teh komunističnih državah, kot so jih kdajkoli naredili tako imenovani nacisti in fašisti. Problem je, da ti ljudje nikoli niso pričakali svojega tribunala, svojega velikega sodišča za mednarodne zločine in nikoli za to niso odgovarjali. Zato se je Srebrenica z enakimi "modus operandi" ponovila. To je bistvo vsega. Vse to, kar delajo danes v Srebrenici, da je večina žrtev evidentiranih, da imajo svoje grobove, da imajo svoje spomenike, to je nekaj normalnega. To je civilizacijsko sprejemljivo dejanje. To je nekaj, pri čemer se mora marsikdo, ki je kdajkoli pripovedoval kakšen vic o Bosancih, danes vprašati, ali bi ne bilo bolje, da bi pripovedovali vice o Slovencih, o duhovni pohabljenosti dela slovenske družbe, ki zagovarjajo te zločine in pravijo, naj umaknemo amandma k 1. členu. To kaže na to, kar je ves evropski svet obsodil, razen redkih izjem. To nima nobene zveze z neko levičarsko politiko, pač pa kaže na neko skrajno neokusno komunistično doktrino, s katero so vzplamtele določene stranke v Sloveniji. In to nima nobene zveze. Vsak poskus nekega zakona, ki želi kakorkoli popraviti te krivice in pokopati žrtve, je treba pozdraviti. Jaz imam nekaj svojih rešitev in pogledov na ta zakon. Temu zakonu ne bom nasprotoval, kot sem povedal že tudi na seji, ne bom ga podprl, ne bom pa temu zakonu mogel nasprotovati, ker kaže neki del rešitve, ki je nujno potrebna. Mislim, da imamo v razpravi glede polpretekle zgodovine kar nekaj skupnih konsenzov, zato se nam ni treba tu prepirati, vsaj velik del nas in del ljudi, za katere menim, da imate neko demokratično držo in imate nično toleranco do vseh zločinov. Slovenska demokratska stranka ima nično toleranco do vseh zločinov, še enkrat poudarjam. Najlepša hvala.
Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Drage kolegice in kolegi, predstavnici Vlade! Mislim, da z ognjevitimi govori in kriljenjem z rokami pri tej točki pravzaprav ne moremo pokopati mrtvih, prej s podajanjem rok, morda tudi s sklepanjem rok. Žalosti me, res me žalosti, da kakšen od kolegov ali pa kolegic najde toliko možnosti, kako kritizirati predlagatelje, pa še koga drugega, koalicijo, recimo, ne premore pa toliko miru v sebi in toliko odprtega srca, da bi razmislil, kaj skupnega morda najde s predlogom zakona. Tega amandmaja, ki ga predlagajo kolegica in kolegi Združene levice, enostavno ni mogoče podpreti. Ta amandma dejansko črta Resolucijo o evropski zavesti in totalitarizmih. Kaj je pravzaprav ta evropska zavest? Kaj je zavest? Ja, mogoče nam je Slovencem bolj blizu zavist. Zavist. Ampak ne bom govoril o zavisti, ker to najbrž vsi zelo dobro obvladamo. Na žalost. Kaj je pa zavest? Zavest je pa sposobnost koga, da se zaveda svojega obstajanja in svojih duševnih stanj. Za to gre, kolegice in kolegi. Evropski parlament je Resolucijo o evropski zavesti in totalitarizmu sprejel s 553 glasovi. Takrat je bilo v Evropskem parlamentu prisotnih 630 poslank in poslancev. Samo 5,2 odstotka se je vzdržalo in 6,9 odstotka prisotnih je bilo proti. In danes graditi neko zgodbo in nam, predlagateljem zakona očitati, da želimo revizijo zgodovine. Dajte no! To pa je tako mimo, da ne paše v ta hram demokracije. Ne boste nikogar od Nove Slovenije slišali in videli, da bi se trkal po prsih, češ mi smo vložili ta zakon, ki ga je sprejel – če ga bo, ne vem – Državni zbor. Državni zbor sprejme zakon, ne glede na to, kdo ga predlaga ali kdo ga ne predlaga. Govoriti o tem, da ne potrebujemo tega zakona, ker da imamo Zakon o vojnih grobiščih, je zgrešeno. Treba je vprašati otroke v vrtcu in vam bodo razložili, da mi pravzaprav vojna grobišča šele moramo narediti in potem se vklopi obstoječi Zakon o vojnih grobiščih. Da so človeški ostanki razmetani v šesto in nekaj, sedemsto morda, grobiščih, to še niso vojna grobišča. Ta zakon pravzaprav vojno grobišče šele naredi. Kolegice in kolegi, 5 let je odprta velika rana Slovenije, rov sv. Barbare. Človeški ostanki, lasje žensk in deklet, kite so v plastičnih gajbicah. To je grozno. In v petih letih ta država ni sposobna pokopati ostankov teh ljudi. Stojimo ali sedimo pred odprtimi grobovi, nekaj tisoč jih je samo v rovu sv. Barbare. In kaj smo naredili? Nič nismo naredili. Če kdo sprašuje, ali bo ta zakon rešil, pokopal te ljudi, te človeške ostanke v rovu sv. Barbare, če ne bo volje, ne bo. Samo majčkeno volje, če hočete tudi politične volje, ko gre za zakon – pa lahko veliko naredimo. Tukaj moram kot opozicijski poslanec izraziti pravzaprav priznanje predsedniku Državnega zbora in najbrž tudi kolegiju in strokovni ekipi, da prav na današnji dan, ko nosimo te bele cvetove, uvrstila to točko na dnevni red seje Državnega zbora. Še nekaj, kolegice in kolegi. Kako je že zapel pesnik, veliki umetnik, ki so ga pravzaprav pred nekaj urami pokopali? "Ti dolina zelena, s krvjo prepojena, predraga, te vedno bom ljubil, nikoli pozabil ne bom." Morda pa prav zaradi teh verzov lahko poteka današnja razprava manj ognjevito, morda z več politične volje, z več odprtega srca. Hvala lepa.
Torej se še boste prijavili? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. Mislim, da po vseh debatah, ki smo jih imeli ob sprejemanju tega zakona, od prvega branja do danes, je jasno po vseh razpravah, da ne gre za tehnični zakon. Mislim, da tehnični zakon ne bi spodbujal takšnih razprav, ne bi spodbujal takšne hude krvi in pravzaprav bi se tu morali pogovarjati o čisto drugih stvareh in ne o tem. Mislim, da je to tako, ker je preprosto že tam, v tistem začetku, nekaj stvari je bilo v tem zakonodajnem postopku sicer popravljenih, ampak še vedno so v tem 1. členu pojavljata ti dve resoluciji in predvsem ta o evropski zavesti in totalitarizmu. Zaradi tega smo predlagali naš amandma, ki ti dve resoluciji črta, in s tem mogoče približamo dejansko ta zakon malo bližje temu, tej svoji tehnični plati, čeprav še vedno, tudi če se boste brisali, ne bomo tega dosegli. Poslušamo o tem, kako je Evropski parlament sprejel to resolucijo; Evropski parlament lahko marsikaj sprejme, veliko resolucij je že sprejel, ampak moramo se tudi jasno zavedati, da je Evropski parlament parlament kot vsak drugi, obstajajo neka razmerja moči znotraj njega in obstajajo v določenih obdobjih pozicije in v določenih obdobjih opozicije; se pravi, odvisno je, kdo predlaga, kdo ima večino glasov in tako naprej. To je čista parlamentarna aritmetika. Govoriti pa o evropski zavesti kot neki najvišji vrednoti [[…]]Mislim, ta ista Evropska unija je s to svojo zavestjo – pravzaprav videli smo pred kratkim, v zadnjih nekaj mesecih – zganja podobne vrste zločinov oziroma nasilja nad svojim prebivalstvom, s tem ko peha pravzaprav celotno evropsko periferijo na še večji rob, z varčevalnimi ukrepi pravzaprav povzroča nevzdržne razmere, ravno tistih, ki se sklicujejo na človekove pravice. Se pravi vsakega državljana, ki je soočen z veliko stopnjo brezposelnosti, z revščino, s tem, da si ne more privoščiti niti hrane in tako naprej. To je ta vaša Evropa in to, kaj so evropske vrednote. Tako mislim, da je tukaj jasno, da ta resolucija ni noben visok, vrhunski mednarodno pravni akt, ampak je zgolj ena od teh resolucij in Evropski parlament jih je sprejel že veliko. Naj pa tudi povem, da evropska levica je v parlamentu glasovala proti tej resoluciji iz podobnih razlogov, zaradi katerih smo mi proti tej resoluciji. Seveda gre za nek revizionizem, bom šel na neko drugo plat. Mi nasprotujemo tej resoluciji in zato jo tudi brišemo iz tega zakona, ker je bazira na neki konceptualno zgrešeni predpostavki. Skratka, na eno stran postavlja ideal zahodnih parlamentarnih demokracij kot vrhunec civilizacije, na drugo pa kot posledica konca 2. svetovne vojne in vzpostavitve hladne vojne postavlja neke grozne totalitarizme, ki so vsi enaki. Seveda priznavamo, da so bili tako fašizem kot nacizem in tudi poskusi gradnje socializma, kot jih omenjajo nekateri, zgrešeni. Bili so tudi v veliki meri problematični z različnih vidikov, ampak ne moremo pa pristajati na to, da se postavlja vse te oblike vladavine v en koš in se jih postavlja nasproti tej, tako čislani parlamentarni demokraciji. Ta ista parlamentarna demokracija, ki je ideal zahodne civilizacije in ki je v nedrih te evropske zavesti, je sproducirala Vietnam, je sproducirala Irak, je sproducirala Afganistan, še vedno vzdržuje stvari v Palestini in tako naprej. In če govorimo o selekciji, potem govorimo tudi o tej selekciji, koliko takšnih zločinov izvajajo ravno te vaše zahodne parlamentarne demokracije, ki jih tako čislate. Tako je črtanje obeh resolucij zgolj preprost korak, ki skuša to debato okoli tega zakona dejansko spraviti malo bližje temu, da bi postal tehnični. Seveda ne bo, ampak deloma skuša to narediti. Tu podpora temu amandmaju pomeni pravzaprav dvoje oziroma imamo samo dve varianti; če se podpre ta amandma se skuša narediti ta zakon nekoliko bolj tehnični in se odpravi ta dilema, ki se pojavlja, ta dilema ideološkosti, ki jo poslušamo danes zdaj že nekaj časa, ko obravnavamo to točko. Po drugi strani pa pomeni nepodpora temu amandmaju in podpora zakonu kot takšnemu neke vrste zgodovinskega revizionizma, ki je licemerski. Poslušali smo že o tem licemerstvu danes, ampak je to licemerstvo obratno. Se pravi, to, kar sem že omenil: po eni strani želimo demonizirati neke stvari in iste dopuščamo po drugi strani. Dokler bo Evropska unija in ta evropska zavest bazirala na tem, da je prav zatirati in izkoriščati njene države članice in njene prebivalce, potemtakem ne bomo s takšnimi resolucijami nikoli mogli doseči tega, kar se tu želi. To je danes vse bolj jasno. Današnja Evropa vse bolj podpira tudi takšne skrajne in fašistična gibanja, jih dopušča, to seveda ni odraz nekih zgrešenih moralnih vrednot, ampak je zgolj odraz tega, da smo spet v neki hudi krizi kapitalizma, ki seveda na koncu proizvaja ravno to – fašizem. To se je v zgodovini večkrat pokazalo in se bojim, da se to danes ponovno ponavlja. Če bomo danes v tem parlamentu podprli in omogočili, da pride v ta zakon ravno ta resolucija, ki po svoje dopušča te stvari, takšne stvari, kot se dogajajo v Ukrajini danes, kjer se načrtno, z zakoni prepoveduje to, kar bi verjetno tudi nekateri tukaj radi dosegli, uporabo besede komunizma, in se prepoveduje pravzaprav omemba Rusije, in še bližje, na Madžarskem; v Grčiji Zlato zoro, ki preti kot neka zlovešča slutnja, mislim, da ne moremo na tej stopnji govoriti o ciljih, ki jih skuša ta zakon doseči. Dokler bomo pristajali na takšno Evropo, tega ne bomo dosegli. Bi pa zelo rad slišal oziroma opozoril na neko nekonsistentnost, ki se tukaj pojavlja na strani koalicije in vlade, to smo danes tudi deloma slišali. Obe vladni mnenji, tako glede tega zakona kot v mnenju glede resolucij, sta na nek način dvoumni, predvsem glede zakona, ki ga zdaj obravnavamo. Vlada na nek način ne podpira sprejetje tega zakona, ne bi pa rada ideoloških tem odpirala. Po drugi pa je bila zelo konkretna glede resolucije, ki je ne podpira in je jasno povedala, zakaj. Tako danes še nismo slišali opredelitve vlade do tega amandmaja, zadnjič na odboru tudi do samega zakona ni bilo kaj veliko stališča s strani vlade, tako da bi jih tu pozval, da dajo nek odziv, da vemo sploh, pri čem smo: ali je ta slutnja o tem, da gre za neko kupčijo, za nek drug zakon, utemeljena. Po drugi strani pa bi tudi na koalicijo naslovil isto vprašanje, kako lahko te resolucije po eni strani ne podpirajo in ostro zavračajo, po drugi pa jo dopuščajo v tem zakonu. Skratka, to, kar se tu dogaja, je pravzaprav zgolj to, da skušamo speljati skozi nek zakon, ki je, mislim da, v svojih premisah, zgrešen in ne bo nobenega doprinosa prinesel v ta prostor. Sumim, da zaradi tega, ker je v igri nek drug zakon, o katerem bomo govorili jutri. Upam, da zakon o fiskalnem pravilu ne bo sprejet.
Postopkovno? Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Po vseh teh razpravah, ki se dogajajo pri tej točki oziroma okrog tega amandmaja, bi vljudno prosil, če bi vlado zaprosili, kakšno je njeno stališče do vloženega amandmaja. Namreč, pomemben del diskusije poteka in se vrti okrog te točke kaj je prav in kaj ni, kaj bi lahko pisalo in kaj ne v tem zakonu, pa me prav zanima, ker je samo to točka ta hip, da se vlada do vloženega amandmaja opredeli. Mislim, da ni nobene potrebe, da razpravljamo o amandmaju, vlada čaka do konca, trije predstavniki so tukaj in nihče ne pove niti besede po že približno dveh urah razprave o tem amandmaju. Vem, da se lahko sama odloči, ampak mislim, da bi marsikaj olajšalo v državnem zboru, da vidimo, kaj je stališče ministrstva za delo do tega amandmaja, kakšno je stališče vlade do tega amandmaja in bo morda lažje tudi za koalicijo. Hvala lepa.
Vsekakor ima vlada glede dostopa do besede možnost, da se kadarkoli opredeli, ne mislim je prav posebej pozivati. Tako da dajem besedo gospodu Urošu Priklu.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Ne bom tukaj pozival vlade, samo prebral bom delček, kar je vlada zapisala, in sicer, da ne želi odpirati tem, ki spodbujajo ideološki boj in ustvarjajo nove delitve. Meni je to zadosti jasno napisano, da se lahko iz tega razbere, kakšno je stališče vlade oziroma resornega ministrstva. Pa seveda tukaj ne želim hvaliti ali poveličevati mnenja vlade in njene vloge, ker sem, vsi dobro veste, z neko veliko mero kritičen do vlade zmeraj in povsod, tako tudi tukaj, ampak mislim, da je vlada svoje zapisala. Glede amandmaja bo pa verjetno povedala. Moje stališče do amandmaja Združene levice je seveda takšno, da bom tak amandma podprl, ker menim, da mu ni mesto v tem zakonu, ki ureja eno ožje specifično področje delovanja. Mene žalosti, da se ta razprava dotika nekega ideološkega boja med levimi, desnimi, med našimi med vašimi. Mislim, da to ni namen samega zakona. Ali lahko zaključim? Hvala. Tukaj bil bi bolj konkreten, in sicer bi ob tem veljalo Vlado in za to pristojne institucije pozvati, da se sprejme konkreten in zavezujoč operativni plan urejanja vojnih grobišč. Drugič. V proračun države se zagotovijo zadostna finančna sredstva. Tretjič. Ustrezno se organizira in po potrebi okrepi službo za vojna grobišča, ki deluje na ministrstvu za delo, ki bo pri tem imela tudi ustrezna in dovolj velika pooblastila za svoje delo. Dalje. Določiti jasne razmejitve pristojnosti med službo za vojna grobišča in Komisijo Vlade Republike Slovenije za reševanje vprašanja prikritih grobišč. Dalje. Preveriti, kako lahko občine, torej lokalna skupnost, uresničuje naloge v zvezi z vojnimi grobišči in z varstvom spomenikov in spominskih znamenj in se sprejmejo ustrezni ukrepi. Dalje. Zagotovi se, da bo Inštitut za novejšo zgodovino lahko dokončal register in analizo slovenskih smrtnih žrtev druge svetovne vojne. Dalje. Zavežejo se vsi pristojni organi in službe, da svoje naloge na področju vojnih grobišč opravljajo prednostno, učinkovito in z vso odgovornostjo in o tem ustrezno in kontinuirano obveščajo tudi Državni zbor. Ponovil bom razmišljanje tistih razpravljavcev pred menoj, ki so govorili o tem, da je ta zakon nepotreben. Ta zakon je nepotreben iz preprostega razloga, ker obstoječi Zakon o vojnih grobiščih ureja celotno materijo, ki ga tudi ta zakon ureja. V nadaljevanju imamo tri vrste dualizma. Prvič, imamo dve ministrstvi, ki urejata to področje. Drugič, imamo dva zakona, ki urejata to področje. In tretjič, na to je tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora opozorila, da so neke pristojnosti med državo, torej med ministrstvoma, in komisijo nedefinirane oziroma ne najbolje definirana. Rad verjamem in iskreno verjamem predlagatelju v dobrem namenu, da se je lotil tega projekta, da vendarle enkrat za zmeraj uredimo to področje, ampak pot, po moji oceni, po mojem trdnem prepričanju, ni prava. Seveda tukaj ne velja izgubljati besed, da so vsa takšna dejanja, ko se ljudi pobija brez nekih procesov in se jim ne samo krati pravice, ampak tudi jemlje življenja, da so to zavržena dejanja in se vsak, bom rekel, normalen človek od tega distancira. Ampak, vendarle ta zakon ne bo prispeval k temu, da se doseže sprava, ker noben zakon tega ne doseže. V glavi nam mora biti jasno in v glavi si moramo razčistiti. Bojim pa se tudi, da ta zakon ne bo prispeval k temu, da se ideološke delitve med nami spravijo oziroma se umaknejo s politične agende. Vse to so seveda razlogi, ki me preprečujejo še enkrat več v to, da tega zakona ne morem in ga seveda tudi ne bom podprl. Hvala lepa.
Besedo ima [[...]] Postopkovno, gospa Eva Irgl, izvolite.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani predsednik! Samo prosila bi vas, da razpravljavce opozorite, ko bodo razpravljali v svojih razpravah, da danes ne govorimo o ideoloških vprašanjih. Danes govorimo izključno o prvovrstnih vprašanjih, vezanih na spoštovanje človekovih pravic, na spoštovanje človeškega dostojanstva in spoštovanja do žrtev. To niso ideološka vprašanja. To so čisto osnovna civilizacijska vprašanja. In prosila bi, da pač ne govorite več, da gre tukaj za ideologijo. To pa mislim, da bi morali že prerasti. Sicer pa moram reči, da današnja razprava kaže nekaj drugega; da če že govorimo o boju, ta ni ideološki, je pa velik boj vrednot. Kakšne vrednote kdo ima v tem državnem zboru, pa se vidi skozi razprave. Spoštovani gospod predsedujoči, še enkrat bi prosila, da se razpravljavce res opozori, da danes ta razprava ni ideološka razprava, ker ne more biti. Je civilizacijska razprava. Hvala.
Bom dan besedo naprej. Besedo ima mag. Matej Tonin.
Spoštovane kolegice in [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Ne razpravljati z menoj takrat, ko ima besedo [[…]] Besedo ima mag. Matej Tonin.
Spoštovane kolegice, kolegi! Gre za izjemno pomembno temo, temo, ki nam zamegljuje prihodnost, zato bi bilo pomembno, da storimo prav vse, da končno enkrat odpravimo vse ovire, ki nas bremenijo, da bi lahko hitreje stekli v prihodnost. Danes je bilo ogromno govora o Srebrenici, ogromno vzporednic lahko potegnemo med Srebrenico in dogajanjem v maju leta 1945 in kasneje. Morda je edina razlika ta, da se nam dogajanje v Srebrenici lahko bolj vtisne v spomin, ker iz tistega časa obstajajo avdiovizualni posnetki, ki na nek način še bolj intenzivno vzbudijo čustva v nas, kaj se pravzaprav dogaja. Ampak upam, da se vsi skupaj zavedamo, da tisto, kar se je zgodilo po letu 1945, je krat dva tisto, kar se je zgodilo v Srebrenici, če govorimo zgolj o številkah. Pred nami je tehnični zakon, ki ne uzakonja sprave, sprave se ne da uzakoniti, ustvarja pa tehnično podlago, da se proces spravljanja lahko sploh zgodi. To je bistveno. Ne želim biti danes nesramen, ampak nekateri so mi po mailu napisali, če lahko kolega Möderndorferja opozorim, da ni potrebno iz vsake teme ustvarjati cirkusa, pa da se kakšno stvar tudi da na miren način povedati, ni potrebno za vsako stvar vpiti. Gospod Möderndorfer nas je vprašal, rekel je, da pokopljite te žrtve že enkrat, saj imamo vsi pozitiven odnos do tega. Če je to tako enostavno, zakaj se to ni zgodilo? Če je to tako enostavno, da imamo vsi pozitiven odnos do tega, da je to civilizacijska norma, da se enkrat žrtve končno pokoplje – zakaj to ni storjeno? Zakaj je po Sloveniji še vedno 600 grobišč, ki so neurejena? In tisti, ki ste nasprotniki, ki vas danes ni v tej dvorani več ali pa odhajate, odgovorite na zelo preprosto vprašanje. Če je to področje primerno urejeno, zakaj imamo še vedno 600 neurejenih prikritih grobišč? To je osnovno vprašanje, na katerega morate najti odgovor. Če najdete odgovor na to, potem vas lahko razumem, da temu zakonu nasprotujete. V nasprotnem primeru gre pa z vaše strani za samo nagajanje in pa politični prestiž in popolnoma nič drugega. Kolega Möderndorfer je tudi spraševal, ali bomo rešili problem Hude jame. Ne vem, če veste, ampak zaenkrat je v Sloveniji, ko je več kot 600 prikritih grobišč, urejenih ali pa imajo status vojnega grobišča po sedanjem zakone le tri, med njimi tudi Huda jama. Ta zakon, ki ga danes sprejemamo, bo pomenil samo to, da bomo ta prekrita grobišča pripeljali do statusa vojnega grobišča, od tukaj dalje pa velja sedanji zakon naprej. Torej ni nobenih problemov. Huda jama bo urejena tako, kot bo urejena, če bi ta zakon veljal, torej tudi če tega obstoječega zakona ne bi bilo, zaradi tega, ker že ima status vojnega grobišča. Potem evropska resolucija o totalitarizmu. Ogromno je tem o tem, Združena levica je predlagala amandma. Veste, to je pa izključno amandma samo za politiziranje in za netenje ideoloških sporov. Bodimo zelo natančni in tehnični. Glejte, v prvem členu vsakega zakona se na nek način pove, kakšna so načela tega zakona in na kaj se zakon sklicuje. Med drugim ni samo ta resolucija, ampak so tudi druge resolucije, je tudi ta evropska. Zdaj tiste, ki imate take težave s to evropsko resolucijo, vas sprašujem zelo preproste stvari, kaj notri piše. Da je treba ohraniti spomin na tragično preteklost Evrope, da se "počastijo žrtve, obsodijo storilci in položijo temelji za spravo, ki bo temeljila na resnici in spominu". S tem imate težave? S tem? To je tista problematična resolucija. Da berem naprej. "Ker je z vidika žrtev vseeno, kateri režim jih je iz kakršnegakoli razloga prikrajšal za svobodo, jih mučil ali ubijal." Iskreno se vprašajmo, je to tekst, ki vas moti, na katerega se sklicujemo. Jaz vas ne razumem in upam, da tisti, ki imate take probleme s to resolucijo, natančno poveste, kateri del teksta vas pravzaprav moti. Danes, kot sem rekel, postavljamo temelje za spravo, je ne uzakonjamo. Matjaž, vem, da je to za tebe boleča tema, ampak bom pa zelo natančen in konkreten. S tem zakonom odpravljamo birokratske ovire. Ne vem, koliko od vas je ta zakon zelo natančno prebrali. Vem, da so ga kolegi iz SMC, zlasti gospod Horvat ga je zelo natančno prebral. Vsi ostali, se mi pa zdi, da zlasti na tej strani, zelo na pamet govorite. Če bi se pogovarjali s člani komisije, potem bi lahko ugotovili, da je bistveni problem sedanjega zakona, ko pravite, da je čisto v redu, to, da na področje posegajo trije različni zakoni, ki so si na nek način v nasprotju. Eden je Zakon o vojnih grobiščih, potem je Zakon o varovanju kulturne dediščine in Kazenski zakonik. To so trije zakoni, ki so med seboj si konfliktni in nasprotni in je bil tudi temeljni razlog, zakaj ta problem danes ni bil urejen. Ta zakon ne spreminja zgodovine, je ne interpretira, odpravlja pa birokratske ovire in zato pravim, da postavljamo temelje za spravo. Poglejte posnetke o Srebrenici, kaj matere tam govorijo. Že davno so odpustile krvnikom, želijo pa si najti vsaj košček svojega moža, svojega sina, da ga dokončno pokopljejo. To isto si želijo tudi svojci v Sloveniji; dobiti košček svojih najdražjih in jih končno dostojno pokopati. In to je tisto, kar bo omogočilo spravo, ne tisto, kar bomo mi tukaj notri parlamentirali, ne tisto, kar se bomo mi dogovarjali, ampak samo na takšen način, da se bo zgodil nek normalen proces. Zaključujem, ker mi časa zmanjkuje, da bodo imeli še moji kolegi za mano [[…]]Imam samo dve prošnji. Dve prošnji. Ena je prošnja kolegom iz SDS, druga pa je prošnja kolegom iz opozicije in koalicije, ki temu zakonu nasprotujete. Prošnja kolegom iz SDS: če bi bila Slovenija normalna, pa ni, potem bi razumel vaše stališče in ga tudi podprl, da v normalni državi za pokop mrtvih ne potrebuješ novega zakona. Imate prav, imate poanto. Ker pa tudi vi trdite in tudi vi veste, da Slovenija ni normalna država, vas iskreno prosim, da podprete tak zakon in nam omogočate odpraviti te birokratske ovire. Nekateri kolegi, gospod Breznik, gospa Irglova, so razpravljali fantastično in upam, da se bo to na koncu prelevilo tudi v podporo. Mislim, da bi tudi, bom rekel, naš del volilnega bazena to naše sodelovanje in vašo podporo nagradil. Iskreno vas prosim za podporo. Še prošnja kolegom v opoziciji, poziciji Združena levica, SD in Desus. Razumem vašo pozicijo, da morda z vidika vaše volilne baze to ni najbolj prijetna stvar, še posebej, če nekaj predlaga Nova Slovenija, in še posebej, če gre za zgodovino, ker je lahko že vtis napačen, češ, če nekaj predlaga Nova Slovenija in če je še nekaj povezano z zgodovino, potem je to avtomatično na napačni strani. Zato vas iskreno prosim, da ko danes s tem zakonom odpravljamo birokratske ovire in odpiramo pot k spravi, da se vsaj vzdržite. Hvala lepa.
Preden dam besedo naprej, bi vseeno rekel dve zadevi. Prva je, da bi vas prosil, da ne motite drugih, medtem ko govorijo. In druga je, da sem dolžan odgovor na proceduralno, torej, zakaj ne morem opozarjati ljudi na ideološkost razprave. Zaradi tega, ker so vrednote in čustva tako v ozadju besede civilizacija kot ideologija. Žal se temu ne da izogniti in če je razprava vsaj v umirjenem tonu, je, upam da, vsaj sprejemljiva. Zaenkrat je razprava civilizacijska in upam, da bo ostala do konca. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Nekako sem računal, da bo današnji uvodni nagovor predsednika Državnega zbora pred začetkom seje, ko se je zelo dostojno spomnil žrtev Srebrenice, kaj pomagal k naši današnji razpravi. Ampak očitno v delu političnega prostora ta vaša gesta ni padla na plodna tla, prej nasprotno. Če bi gospod predsednik v svojem uvodnem nagovoru, recimo, Srebrenico zamenjal s Teharjami, Kočevskim rogom, Konfinom, Hudo jamo, če bi "pred 20 leti" zamenjal v "pred 70 leti", če bi namesto tega povedal, da imamo kamnite kamne, ki opozarjajo na žrtve in nedopustna dejanja v Srebrenici, dejal, da tega v Sloveniji še ni, in morda še kakšno malenkost, potem bi bilo to stališče, ki velja za Slovenijo danes. Ta uvodni nagovor s temi popravki vaših poudarkov bi najbrž morali imeti vsakega junija, ko se spominjamo številnih dogodkov v povojnih pobojih. Letos smo to zamudili. Lahko imamo 23. avgusta, ko se obeležuje poseben dan, to je sporazum komunizma in nacizma o delitvi sveta. Skrajni čas bi bil, da v Državnem zboru predsednik Državnega zbora tudi za žrtve slovenskega genocida, slovenskih vojnih in povojnih dogodkov obeleži z minuto molka. Tega Državni zbor še ni storil. Obeležili pa smo letos veliko oziroma že nekaj resolucij, ki so povezane z genocidnimi dejanji. Predlagam, gospod predsednik, da ob prvi naslednji priložnosti naredite to, kar je treba, da nagovorite Državni zbor in posvetimo minuto molka tudi žrtvam, ki so se zgodile na naših tleh. To najbrž parlament in politika dolguje slovenskemu narodu. Sprašujem se, zakaj lahko Bosanci postavijo vsaki žrtvi, ki jo identificirajo, spomenik, vsaki žrtvi, Slovenci pa tega po 70 letih še nismo sposobni. To ni problem zakona, to ni problem zabeležk ali pa česarkoli, to je enostavno problem civilizacije, kulture, odnosa do nedolžnih žrtev, do genocidnih dejanj in tako naprej. To moramo narediti. Mi ne potrebujemo nobenih zakonov. Že Zakon o pokopališki dejavnosti to omogoča. Če, na primer, kjerkoli najdete žrtev, steče sodnomedicinski postopek. Če se ugotovi, da je bilo storjeno kaznivo dejanje, steče še preiskovalni postopek. Avtomatično. In preiskava se dela toliko časa, dokler se stvari ne odkrijejo. Zakaj tega ne storimo? Kaj preprečuje tako civilizacijsko in sodnomedicinsko oziroma preiskovalno dejanje? Nič. Blokada, ki se pač dogaja, ministrstvo noče niti odgovarjati na stvari, ki jih postavimo. Pa še na eno zadevo bi rad opozoril. Nacizem in komunizem sta bila formalno povezana od 23. avgusta 1939 do 22. junija 1941. Tretjino vojnega časa sta imela formalni pakt. Neformalno sta bila povezana najbrž še bistveno dlje, ker ti pogovori o tem sporazumu o razkosanju Poljske so stekli že mnogo prej. Tisti, ki preskočite to obdobje in druge opozarjate na revizionizem, najbrž nimate niti poštenih niti čistih namenov. Pa zaradi mene so lahko te osebe, ki to govorijo, tudi zgodovinarji. To je laž, enostavno. Hvala lepa.
Besedo ima dr. Mitja Horvat.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, tovarišica! Bojim se, da je ena temeljnih niti tega današnjega razpravljanja drugega branja zakona opisljiva z enim samim izrazom: ignoranca, nevednost; in iz nevednosti seveda predsodki in na podlagi predsodkov ocene, podtikanja, manipulacije, interpretacije, diskreditacije. Žal. Tudi tokrat in ob tem temeljnem vprašanju, ki ga imamo. Popolnoma se strinjam in glas se mi trese, ker po tako eminentnem predgovorniku je težko govoriti in pritegniti pozornost tistih, ki so tukaj. Me pa veseli, da se je vrnila tovarišica Tomićeva, da ji lahko odgovorim na nekaj vprašanj, ki jih je postavila. Zakaj trdim ignoranca? Gospod Tonin je lepo prej rekel: "Upam, da je vsaj kdo prebral ta zakon." Tudi jaz srčno upam, da nisem edini, ki sem ga prebral do zadnje vejice in pike. Zato seveda mnogi lahko govorijo na pamet, če nečesa niso prebrali in ker je lenoba temeljno gibalo človeka, zato verjetno tudi velik del napredka, kot pravi naš pesnik Ježek, je verjetno lenoba tudi tista, ki nas pripelje do lažje poti. Z nekim predsodkom ocenjujemo vsako stvar, ki jo vidimo, namesto da bi šli seveda po logičnih miselnih poteh. Absolutno spoštujem vsak dvom, ki je seveda upravičen in ki je temelj za to, da ugotovimo, ali lahko preko dvoma metodološko, metodično pridemo do tega, da odpravimo nelogičnosti in da lahko prisluhnemo tistemu, kar sogovornik pravzaprav hoče povedati. Odgovarjam na vaš izziv. Prvo in osnovno, če bi seveda spremljali ali prebrali, sem vašemu kolegu gospodu Vatovcu odgovoril tudi na matičnem delovnem telesu, ampak ga žal ni bilo, ko sem mu odgovarjal na to isto in ta ista vprašanja. Zato oprostite vsi tisti, ki boste šteli to kot ponavljanje, ker bom neke stvari ponovil, nekaj pa novih dodal. Zakaj pravim ignoranca? Na začetku pravite, "skozi zadnja vrata 1. člen jasno pokaže svoj namen: vpeljati zgodovinski revizionizem …" Zakaj je to jasno, jaz ne vem, presega moje miselne sposobnosti. In se bom skliceval seveda na sveto preproščino. " … saj se sklicuje na dve resoluciji, ki imata jasen namen vsiliti določen desničarski pogled na zgodovino". Torej, odločno moram protestirati proti takemu podtikanju, proti takemu izkrivljanju in povedati, da se tukaj nikakor ne skriva razvrednotenje narodnoosvobodilnega boja, pač pa čisto po nepotrebnem vpletate v vsebino tega zakona narodnoosvobodilni boj. Dva moja stara očeta sta bila partizana. Nobene zveze ta zakon nima za narodnoosvobodilnim bojem. Eden od njiju je bil žrtev mučenja režima, zato ker je pomagal delavkam, da so lahko oblekle svoje otroke in jim je dovoljeval, da so iz tovarne odnesle nekaj blaga. Narodnoosvobodilni boj s tem nima nobene zveze. Narodnoosvobodilni boj je takšen, kot je. Nihče se vanj ni niti približno vtaknil in tukaj pri tem zakonu absolutno ne govorimo o tem. Ampak moram še enkrat ponoviti to, kar najdem v zakonu, ki me veseli, da vam je od 2003 in 2009 prirastel k srcu in da ste ga pripravljeni izvrševati, ker bi to rešilo mnoge probleme in se nam ne bi bilo treba danes ukvarjati ponovno s temi vprašanji. V 4. členu govori o grobiščih žrtev vojne po vojni usmrčenih oseb. "Grobišča žrtev vojne so tudi grobišča oseb, ki so bile v zvezi z II. svetovno vojno po 15. 5. 1945 v nasprotju z načeli in pravili pravne države po obsodbi ali po izvensodnem postopku usmrčene od organov ali predstavnikov takratne oblasti na ozemlju Republike Slovenije." Če je to že od 2003, 2009 pripoznano, zakaj še naprej prikrivati. Zato preden preidem na ostale stvari, absolutno zavračam podtikanje, da želi tudi sama resolucija izenačiti režime 20. stoletja, nacizem, fašizem in komunizem. Tudi to je za moj okus popolnoma napačna interpretacija. Nihče ne izenačuje teh oblik totalitarnih režimov. Obsojamo pa takšno ravnanje, ne glede na to, kako se imenuje, v čigavi ideji ali za kakršenkoli namen se uporablja nasilje. Seveda sta NOB in jugoslovanski socializem naša skupna zgodovina, jasno, kakopak! Niti približno pri tem zakonu ne gre za prazna in puhla zgodovinska posploševanja. Če nekoliko preskočim – "da bi ta zakon lahko pomenil uvedbo tako imenovanega zgodovinskega revizionizma, torej preusmeritev ocene polpretekle zgodovine, celo nenamerno izenačitev narodnoosvobodilnega boja in njegovih pridobitev z nacističnim in fašističnim sistemom ter kolaboracijo" – oprostite, pri zelo natančnem branju in po veliko urah, ki sem jih namenil temu zakonu, jaz nikoli nisem nič takega slišal. Na tem mestu, pravite, da želite posebej odgovor na vprašanje – najprej podtikanja seveda, da smo sredinska stranka, ki se ne želi nikakor ideološko opredeljevati. Razumem, da je naš prostor nabit s tem, da je brez barve, vonja in okusa, če se ne postaviš na nobeno stran, če ne teče kri, če nekoga ne obsojaš, če skušaš ustvariti pogoje, da bi lahko ljudje svobodno in odgovorno živeli ob spoštovanju človekovih pravic, z vsemi enakimi možnostmi, ne rečem, enakosti, ker vedno znova vztrajno ponavljam, da smo, hvala bogu, različni, in to je seveda ideja liberalizma. Resolucija o evropski zavesti in totalitarizmih. Kakšno je naše stališče do te resolucije? Pravite, da smo jo zavrnili. Ni res, na odboru še nismo sprejemali resolucije, ampak smo sprejemali resolucijo o resoluciji. Resolucijo o resoluciji smo zavrnili, ne resolucijo. Spoštujemo tako naš kot seveda tudi evropski pravni red in sprejete dokumente. Niti približno ne velja, da se nočemo ideološko opredeljevati, ampak če ni ekstrem, potem to za nekatere pomeni, da se nisi ideološko opredelil. Trudimo se z vsemi močmi in zato smo vstopili v politiko, da to v temelju spremenimo. Kako pojasnjujemo dejstvo, da podpiramo zakon, ki temelji na 1. členu? Zelo preprosto, tako kot sem povedal. Če hočemo povedati, kaj imamo v mislih – to sem posebej pohvalil predlagatelje –, je eden redkih, lahko rečem celo vzorčni primer, kako bi moral 1. člen izgledati, da poveš, čemu je zakon namenjen. Obstoječi zakon, iščem in iščem, če vzamem 1. člen. lahko ugotovim, da ta zakon ureja varstvo vojnih grobišč v Republiki Sloveniji. Vojna grobišča so pod pogoji tega zakona vojaška grobišča, grobišča žrtev vojne in grobišča žrtev vojne – po vojni usmrčenih oseb. Nič od tega, kar je predlagatelj želel urediti, nič od tega, kar imamo pred seboj, pri čemer je zaprosil za podporo in šel od ene poslanske skupine do druge iskati podporo, ki jo išče tudi danes. Seveda se tudi jaz pridružujem njegovi prošnji, pobudi in verjamem, da bomo po današnji razpravi našli še nekaj skupnega jezika, kajti zelo pomembna so takšna temeljna vprašanja naše družbe, če ostajajo prikrita, če se o njih ne sme govoriti in če se takoj etiketira z nekimi pretiravanji, interpretacijami, manipulacijami, diskreditacijami, če hočemo to preseči. Rekli ste, da če hočemo imeti zdravo pamet, lahko samo podpremo vaš amandma ali pa glasujemo proti zakonu. Oprostite, nobene izbire nam niste dali. Tukaj hočete reči samo, da če sprejmemo vašo idejo, vaš pogled, vašo rešitev, bomo pri zdravi pameti, drugače pa ne. Oprostite, z veseljem ostanem nezdrave pameti in glasujem drugače, kot ste nam utesnjeno potisnjenim v kot namignili, da lahko to naredimo. Če zaključim, žal mi je, da vztrajno v zvezi s to resolucijo ponavljate o genocidu. To, oprostite, je podobna zgodba dajanja nekih drugih pomenov, o katerih ne govorimo. Kot smo do zdaj že skomunicirali, smo povedali. Smo seveda že več kot trideset let v poskusih in v procesih sprave. Ni enkratno dejanje, vedno znova sem in bom poudarjal, to je proces. Ampak temeljni kamen, da lahko greš v proces, je najprej, da nehamo prikrivati ta dejstva in veseli me, da so nekateri rekli, da imajo skrbno dokumentirano vse, kar se je v zvezi s povojnimi usmrtitvami, kot pravi zakon, ali poboji zgodilo. To bo seveda komisiji, ki bo neodvisna in samostojno delovala, v veliko pomoč, za vse tiste, ki se bojijo, kakšna ogromna sredstva bomo potrebovali za izvajanje tega zakona, ker bo to seveda skrajšalo procese, če bomo vedeli kje so ta grobišča, kdo so žrtve, ki so usmrčene in katerih posmrtni ostanki so na tistem mestu. Seveda ne bo rešil vseh vprašanj, nikoli jih noben zakon ni. Drugače ne bi imeli zakonov, ki imajo po cele strani sprememb in dopolnitev zakona. Ampak oprostite, z vsem dolžnim spoštovanjem, vsem, ki so prispevali, da je Zakon o vojnih grobiščih takšen, kot je, in morda tudi iz spoštovanja do tega, in jasno zaradi tega, ker ni prinesel želenega rezultata, predlagatelju ni ostalo drugega, kot da je poskusil na ta način. Če si boste vzeli čas za premislek, da boste na hitro vsaj preleteli zakon in njegovo vsebino, boste ugotovili, da rešuje vprašanja, ki jih Zakon o vojnih grobiščih ne rešuje in da še celo do te mere spoštuje veljavni zakon, da v tisti točki, kjer pripelje postopek do veljavnih določb Zakona o vojnih grobiščih, seveda napotuje na uporabo Zakona o vojnih grobiščih in od tam naprej ne ureja zadev drugače. Še več, to boste našli že v prvem členu, če si boste vzeli toliko napora, da boste vsaj to prebrali: "Za vprašanja prikritih vojnih grobišč, ki niso drugače urejena s tem zakonom, se uporablja Zakon o vojnih grobiščih". Ničesar torej ne spreminjamo, nič drugače ni bilo in jaz tudi danes srčno upam, da vas bodo dodatni argumenti, ki so predstavljeni danes, prepričali, da boste na koncu dneva sprejeli edino, kot pravi gospa Tomić, zdravorazumsko ali zdravo pametno odločitev, da boste torej zakon, kot je pripravljen, v celoti podprli. Zato, ker vsi na deklarativni ravni seveda soglašamo s tem, da je to vprašanje treba urediti in da je treba omogočiti, da v nekaterih primerih, če bo to mogoče, tudi svojci pridejo do prostora. Da ne bo tako, kot sem slišal pretekli teden, da si je ena gospa, ki ve, da se o tem ne sme govoriti in še danes pri 90 letih ne govori o tem, ker ve, da ne sme govoriti o tem, dala enostavno vklesati ime svoje mame in hodi prižigati svečko k nekemu kamnu, k nekemu grobu. S tem ona relativno pomirjeno živi, bo pa zagotovo presrečna, če bo lahko lepega dne ugotovila, kje so posmrtni ostanki njene mame, da jo bo lahko dejansko prekopala v svoj družinski grob in seveda na primernem mestu prižigala svečko. Najlepša hvala.
Besedo ima gospa Ljudmila Novak.
Preden sem postala poslanka slovenskega parlamenta, sem imela to srečo in možnost, da sem bila 5 let poslanka Evropskega parlamenta. Sedaj bom naredila to, kar sem pogosto videla in slišala, ko sem sedela v Evropskem parlamentu in so se poslanci med seboj pohvalili, četudi je nekdo prihajal iz druge politične skupine, če je nekdo naredil nekaj dobrega in primernega. Jaz se iz tega mesta zahvaljujem tudi kolegu Mitji Horvatu in pa kolegici Simoni, ki sta zelo intenzivno sodelovala z nami, ko smo skušali tiste pripombe Zakonodajno-pravne službe predelati v amandmaje in dejansko iskali konkretne, logične, jasne rešitve. Najlepša hvala za vse delo, skupaj s strokovno sodelavko se vsem trem lepo zahvaljujem, ker smo res pristopali dobronamerno in v želji, da zakon izpolnimo in izboljšamo. Govorila bom pa tudi o tej resoluciji oziroma o tem, kar je prej dejal gospod Vatovec. Govoril je, da kakršna je koalicija tam v Evropskem parlamentu, taka resolucija je sprejeta. V Evropskem parlamentu sploh ni koalicij. Sicer se za neko vprašanje oblikujejo neke povezave, ampak če je 530 poslancev potrdilo to resolucijo, potem je bila ta koalicija zelo, zelo široka, samo 5 % vzdržanih in 6 % proti. Tudi vse stranke slovenskega parlamenta ste članice nekih političnih skupin. Ta resolucija je torej dobila široko politično podporo v Evropskem parlamentu. Tako kot morda nekateri pač niste prebrali tega zakona podrobno in je bilo zaradi tega tudi nekaj takšnih nastopov, ki so dejansko v nasprotju s tem, kar piše v zakonu, morda tudi niste prebrali resolucije evropskega parlamenta. Bom prebrala samo dve izmed točk. Lahko bi jih še več, ker ju je vredno prebrati. Recimo v točki "i": "Ker je bilo evropsko združevanje sprva odgovor na trpljenje, ki sta ga povzročili dve svetovno vojni in nacistična tiranija, ki je pripeljala do holokavsta in širjenja totalitarnih in nedemokratičnih komunističnih režimov v srednji, vzhodni Evropi, bilo pa je tudi način preseganja globokih delitev in sovražnosti v Evropi s sodelovanjem, z združevanjem, končanjem vojne in zagotavljanjem demokracije v Evropi". In točka "k": "Ker Evropa ne bo združena, če ne bo sposobna oblikovati enotnega pogleda na svojo zgodovino, če ne bo priznala nacizma, stalinizma ter fašističnih in komunističnih režimov kot skupne zapuščine in če ne bo izvedla poštenih in poglobljenih razprav o njihovih zločinih v prejšnjem stoletju." To je odgovor samo na to, kar je gospod Vatovec govoril, ko je dejal, vaša Evropa, vaša Evropa. Jaz mislim, da je to naša Evropa in dokler bodo naši ljudje iskali zaposlitev, ker na žalost v Sloveniji ne dobijo službe, v tej naši zahodni Evropi, pa ne v Grčiji, ki je zgled nekaterim tukaj navzočih, potem bom jaz v to Evropo verjela. Dokler mi bodo naši podjetniki pripovedovali, kako v tej naši Evropi in kako v Nemčiji redno plačujejo in kako samo zato lahko napredujejo, ker tja izvažajo, ker v Sloveniji ne dobijo plačila ali pa ni dovolj velik trg, ter ne govorijo o tem, kako jim v Grčiji redno plačujejo, tako dolgo bom jaz verjela v to našo Evropo in Evropsko unijo, ki ni idealna, ampak je odgovor na vse, kar se je dogajalo v vojnem času, torej želja po sodelovanju, po miru, po tem, da skupaj gradimo prihodnost. Zato je ta naša Evropa še vendarle simbol demokracije miru in spoštovanja človekovih pravic. Še nekaj, o čemer je gospod Prikl prej govoril. Govorili ste o tem, kako ta zakon ni potreben, kako že imamo obstoječi zakon, potem ste pa našteli celo vrsto ukrepov, ki bi jih vi predlagali, da bi se ta zakon uresničeval. Zakon govori o vojnih grobiščih, naš zakon predvideva postopke do takrat, ko postane neko grobišče zapisano v register in je vojno grobišče. To, kar ste vi prej naštevali, mi na nek način torej predlagamo v tem zakonu. Tudi Hrvaška je imela poseben zakon o tem, tako da ni nič posebnega, ker je bila tam podobna problematika. Sedaj je ponovno prisoten gospod Möderndorfer, ki očitno večkrat v tem parlamentu izgublja živce. Sem vesela, da ima gospod tako dober spomin, da nas nenehno nekaj poučuje in kritizira naše napake. Prej sem vam povedala, da komisija bo plačana, vendar ji bo honorar določila Vlada. Zakon je torej treba prebrati, dopolnjeno verzijo, in potem boste dobili tudi nekatere odgovore, kjer ste do sedaj narobe govorili o nekaterih rešitvah, ker so drugačne v zakonu. Torej, komisija bo dobila plačilo. Preberite si, mislim, da osmo alinejo 4. člena in boste videli to rešitev. Gospod Prikl je govoril, da ta naša pot ni prava. Potem pa se sprašujem, katera pa je prava. Katera je prava? Mislim, da smo veliko naredili za to, da bi vse stranke pritegnili k sodelovanju, da bi skupaj iskali rešitve, da bi to res lahko bil nek naš "dosežek" ali pa prispevek k pomiritvi v Sloveniji ali pa k rešitvi tega problema, pa ste žal nekateri našli vedno nove izgovore, zakaj ne bi bilo dobro tega podpreti. Še enkrat vas vabim, morda ste tekom razprave in tudi ob spominjanju dogodkov v Srebrenici le nekoliko spremenili mišljenje, ker sem prepričana, da tudi volivci, ki jih vi zastopate, želijo, da se mrtvi pokopljejo. Rezultat neke ankete na televiziji je pokazal, da je 87 % ljudi za to, da se ta problem reši. Pomagajte torej tudi svojim volivcem.
Besedo ima gospa Iva Dimic.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Mislim, da danes skoraj ni poslanca, ki ne bi nosil tega cveta kot spomin, obeležje Srebrenice. Ko sem bila zunaj, kjer je na razpolago tudi knjiga Ob potujočem cvetu za vpis vtisov, podpore, obsodbe zločina, se mi vedno znova poraja, da po 70 letih še vedno nismo zmožni za lastne ljudi, za lasten narod nositi podobnega cveta. Me zanima, ali bi bilo številčno enako nošenje cveta v spomin vsem pobitim, ki ležijo v prikritih grobiščih. Bi bili zmožni v Državnem zboru v tej sestavi napisati spoštljive besede vsem žrtvam? Včasih sem v tej komisiji in vidim na volilnih lističih marsikakšne komentarje. Ne vem, ali bi bili zmožni biti tako spoštljivi. Zakaj je potreben zakon, se pogovarjamo zdaj že kar nekaj mesecev. Eni so trdno na svojih okopih, da ga ne potrebujemo, da je vse v redu z obstoječim zakonom. Ne vem, mogoče bi morali biti pravi ljudje na tem ministrstvu, da bi se zakon dalo izpeljati. Pa vendar vemo, kako je s tem, kdo so ljudje na tem ministrstvu. Očitno je človeški faktor tisti, ki zadeve ne izpelje do konca. In to po 70 letih. Upam, da imate vsi namen, da se te žrtve pokoplje, ker so bili nenazadnje tudi nekateri iz zveze borcev prejšnji teden na seji in so rekli, pokopljite vendar že vse, dajte jim pravico do groba in dajte jim mir. Mi se pa tu kar ne moremo zmeniti in iščemo, česa vsega je Evropa kriva, od resolucije in ne vem še česa. Malo sem šla pogledat letnice rojstev tistih, ki nasprotujejo in govorijo, česa je Evropa kriva. Lahko bi rekla, da te letnice govorijo o tem, da se še niso srečali s tem, da smo imeli včasih težavo v bivšem sistemu kot družina tudi s sladkorjem, da ni bilo marsičesa, da ni bilo pralnega praška. Mislim, da Evropa in politika Evrope delujeta v dobrobit vseh ljudi, tako kot naš zakon in Poslanska skupina Nove Slovenije. Želimo delati v dobrobit vseh ljudi, zato smo se umaknili od nekih ideoloških zadev. Želeli smo narediti zakon, ki bo brez pregovarjanja lahko zadeve peljal, brez prisotnosti medijev, da bi lahko mediji zlorabili ta del za pogrevanje ideološkega boja v slovenskem narodu. Tehnični zakon z jasno opredeljenimi zadevami komisije. Velikokrat sem slišala, tudi ko smo bili s kolegi na televiziji, o dveh ministrstvih. V čem pa je težava? Saj imamo še druge zakone, po katerih so zadeve, ki se medsebojno dotikajo, na dveh ali treh ministrstvih, pa se zadeve, če želimo, vse lepo izpeljejo. Sama delujem v dobrobit države, dobrobit slovenskega naroda, saj smo bili vendar zato izvoljeni. In ne vidim težav. Bojim pa se besede distancirati se moramo od te ideološkosti. Ker veste, kaj pomeni ta beseda distancirati? Mi se distanciramo od vsega že v Sloveniji. Mi se ne znamo o nobeni stvari več pogovarjati. Vsak nekaj zlorabi. Pa pustimo bančne luknje, dajmo se distancirati. Ne vemo, kdo so tam notri in vse naprej. Vsaka zadeva je v smislu dajmo se distancirati. Kaj pa bomo na koncu? Eni distancirani ljudje brez neke jasne volje, brez nekega zavedanja, kaj je prav za državo in za državljane. Ne moremo se, ker se vsi srečujemo s svojimi volivci in vsi nam povejo, kaj jih teži. Ne morem reči, jaz se pa distanciram od vašega problema. Saj vendar zato sedimo tukaj. Tudi ne pristanem na zadevo, da je treba zagotoviti zadostna finančna sredstva, zato ker tudi finančna sredstva nekateri zlorabljajo. Zlorabljajo slabotnost tistih z najnižjimi pokojninami in govorijo, da bodo imeli nekoč tisoč evrov pokojnine. Pa spet smo pri zadostnih finančnih sredstvih. Skratka, smo 70 let po.
Kolega Jani Möderndorfer, kaj želite? [[oglašanje iz dvorane]] Razprava kasneje, v redu. Besedo ima gospod Matjaž Han.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Če bi molčal danes, bi verjetno naredil več, ampak enostavno ne morem, ker smo porabili za ta tehnični zakon dve uri in pol, prej smo imeli pa tri pomembne zakone, pa smo jih spravili v eni uri. Za tehnični zakon z relativno malo členi, ki nič ne govorijo o ideologiji, ki ne deli narod, ampak pogovarjamo se pa dve uri. To je res zanimivo. Zdaj po eni strani Združena levica pribija, da če bi slučajno kdo pomislil ta zakon podpreti, bi bilo že vse narobe z njim. Matej Tonin pravi, da je to temelj za spravo, ta tehnični zakon je temelj za spravo. Mitja Horvat pove po svoje, potem še vsi tako lepo nastopajo, čustveno, Jani Möderndorfer se skoraj razpoči. Jaz moram reči, da sem malo zmeden pri vsej tej stvari. Matej, naprej tebi. Če je ta zakon temelj za spravo, potem si ti v življenju veliko zamudil. Pa tebi ne morem očitati veliko, ker si en korak vendarle z našim Matjažem Nemcem naredil in sem jaz to pozdravil. Ampak ta zakon ni temelj za spravo. Če bi bil ta zakon temelj za spravo, potem bi morala vaša stranka, ki hoče imeti dominanco pri tem zakonu, sicer res ne vem zakaj, narediti še bistveno več napora, da bi vse stranke tako intenzivno sodelovale, kot je sodelovala SMC. Če bi mogoče v prvi fazi gospa predsednica vaše stranke, ki jo jaz cenim, mogoče malo napora naredila v tisto smer, da pa vendarle noveliramo star zakon, vendarle noveliramo in gremo l po tem plati naprej, bi mi iskreno zraven sodelovali. Zakaj govorim na ta način? Govori se, kot da prejšnji zakon ni naredil nič dobrega. Prejšnji zakon je naredil veliko dobrega, od kar je bil noveliran leta 2009. Naredili smo neke pomembne korake v tem zakonu in zapisali neke pomembne zadeve, usklajen je bil seveda širše in takrat se spomnim, da so glasovali za tisti zakon kompletna takratna koalicija, Ljudska stranka, SDS je takrat sicer ta zakon obstruiral, ampak tam so bili vendarle zapisani poleg vseh teh členov, ki morajo v zakonu pisati, tudi nekateri drugi, pa bi jih rad prebral. Tam pa je šlo v smeri neke sprave. Napisano je tudi to, da se v Ljubljani postavi spomenik vseh žrtvam vojn in z vojnami povezanih žrtev s posvetilnim napisom Otona Župančiča: Domovina je ena, nam vsem dodeljena, eno je življenje in ena smrt. Ko je imel naš predsednik republike in mi na simbolni ravni po 70 letih košček proslave, ko se bo začel ta spomenik graditi, brez zamere, ampak jaz nisem videl nobenega iz desnice tam. Videl sem pa predstavnike NOB, cerkvene dostojanstvenike in še nekatere druge. Če se želiš spraviti, moraš biti iskren. Ne moreš imeti fige pod mizo, ampak moraš biti iskren. Jaz sem to v mojem kraju kot takratni župan še ZLSD večkrat znal narediti. Potem je bilo v prejšnjem zakonu napisano tudi to, da se za posmrtne ostanke oseb, ki ne bodo imele samostojnega grobišča ali groba, postavi na območje spominskega parka Teharja osrednja kostnica. Predvidel je različna besedila posvetilne narave na grobiščih, pri čemer se je na grobišča civilnih žrtev vojnih in po vojni usmrčenih oseb napisalo Žrtve vojne in revolucionarnega nasilja, Republike Slovenije. Predvidel je, da se svojcem omogoči prenos posmrtnih postankov v drugi grob na istem ali drugem pokopališču, natančnejša določila o evidentiranju vojnih grobišč in še bi lahko našteval. Kaj je še prejšnji zakon prinesel? Govorite o 600 evidentiranih prikritih vojnih grobišč. Prejšnji zakon je to omogočil, da se jih je lahko 600 evidentiralo. 185 je bilo sondiranih, 60 je bilo prekopov in izkopov. Res pa je, kar smo tudi na prvem sestanku z gospo Novakovo ugotovili, da teh 600 grobišč, razen menda dveh, niso zapisani v register. Res je tudi, da se ob prejšnjem zakonu, sicer ne vem zakaj in to bi rad tudi od vas enkrat slišal, ni nekaterih zadev peljalo naprej, ampak naše mišljenje je bilo, da bi lahko to na nek način novelirali. In takrat bi imeli vsi en iskren namen, da bi se zakon noveliral, in bi imeli isti cilji. Hočem povedati samo to, da ne zdaj v mene riniti, če sem proti tehničnemu zakonu ali pa če imam pomisleke za ta tehnični zakon, da nisem za spravo, da sem nek komunist, da nagovarjam svoje volivce in tako naprej. Jaz redno hodim na vse borčevske proslave, grem tudi k maši kdaj, praznujem tiste krščanske, naše praznike in še marsikaj drugega. Ampak ne nas riniti tja, kamor bi vi radi želeli, da nas porinete. Jaz se tudi nisem strinjal s prvim nastopom in me je zmrazilo ob prvem nastopu kolegice iz Združene levice. Ker sem vedel, kam bo ta razprava šla, ker sem videl, da so začeli gospodu Branku Grimsu lasje rasti takrat. Ni bilo v redu in smo videli, kam smo prišli. Če bi bil res tehnični zakon, bi bili konec v 12 minutah, kateri smo za, kateri smo proti, in bi bili zdaj že doma. Ker pa so nameni tega zakona drugi, je razprava takšna, kakršna je. Ko se boste iskreno začeli vsi skupaj v tej dvorani pogovarjati o spravi, bom jaz v prvi vrsti, ko se bomo pogovarjali o spravi.
Replika, mag. Matej Tonin.
Kolega Han me je narobe razumel v delu, ko naj bi govoril, da prejšnji zakon ali pa obstoječi zakon ni nič naredil. Naredil je tudi marsikaj dobrega, kljub vsemu pa še vedno obstajajo določene birokratske ovire. Govoril sem, da so si v nasprotju predvsem trije zakoni: Kazenski zakonik, Zakon o varovanju kulturne dediščine in pa Zakon o povojnih grobiščih. To so trije zakoni, ki onemogočajo, da bi lahko še kakšen korak hitreje naredili. Nisem pa dejal, da sedanji zakon ni naredil absolutno nič – tri prikrita grobišča so vpisana v register. To je pod eno, kar me je narobe razumel. Pod dve, kolega Han, jaz vas ne silim da morate biti za.
Čas.
Iskreno sem vas prosil samo, da ste vzdržani. Samo to sem vas prosil.
Preden zopet odprem listo za prijavo, dajem najprej besedo gospe Ljudmili Novak.
Gospod Han, jaz bi si zelo želela, če bi še malo počakali, da jaz odgovorim na vaše pomisleke. Res je, tudi do vas sem prišla na začetku, vendar nekaterim nikakor nisem mogla dopovedati, da mi ne ukinjamo obstoječega zakona, da pa bi obstoječi zakon potreboval toliko popravkov, da je bolj smiselno, da naredimo nov zakon, ki ne ukinja tega, ampak pripelje stvari do trenutka, ko prikrito grobišče postane vojno grobišče. Jaz vem, da je eminentni član SD pisal, bil prvi podpisnik, tisti, ki je skrbel za ta zakon o vojnih grobiščih, ne vem, kako naj rečem, in da ga zato zelo čuvate. Mi ga ne ukinjamo. Nadgrajujemo oziroma obdelamo pa vse tisto, kar potrebujemo, da neko prikrito grobišče postane vojno grobišče. Tega niste želeli slišati, niste želeli sprejeti in zato potem ni bilo nadaljnjih korakov, da bi ta zakon skupaj lahko dodelali. Zaradi tega, ker je zgolj SMC pokazal voljo in pripravljenost za to, zato smo pač z njimi delali nadaljnje korake. Prej ste omenili proslavo ob položitvi temeljnega kamna, ne vem, kako se je imenovala ta slovesnost, kjer naj bi nekoč stal spomenik. Res je, jaz sem bila v tistih dneh okoli tega datuma na dopustu in nisem videla tega vabila, ko sem pa za to zvedela, sem imela pa neko drugo, nujno obveznost in zaradi tega nisem šla. Sem pa že večkrat povedala svoje stališče, kar slišim tudi od svojcev teh žrtev, da je treba mrtve pokopati, da je treba obsoditi te zločine, potem bomo pa skupaj postavljali spomenik. Jaz si želim, da bi šli po takšni poti, ker če mi postavimo spomenik, spodaj pa ne počistimo, ta spomenik ne bo imel nobene veljave. Kljub dobri volji nekaterih, ki ga želijo postaviti. Treba je narediti nekaj korakov prej, ta spomenik mora biti pa krona na vse to. Potem ga bodo vsi ljudje z ene in z druge strani pripravljeni spoštovati in bo to res spomenik, ki bo nečemu služil. Jaz ne vem, zakaj ni prišlo do vpisa. Res je, 600 grobišč je bilo evidentiranih, kot pravi gospod dr. Mitja Ferenc, ki je to delo opravljal. Žal pa nadaljnji postopki niso bili izvedeni in leta 2009 ob odkritju Hude jame so se stvari v glavnem ustavile. In od takrat je zdaj že 6 let, kosti so še vedno tam, v gajbicah. Zakaj se stvari ne dokončajo? Razlogi niso pri meni, ampak mora to povedati ministrstvo, zakaj se postopki niso naprej odvijali. Dr. Mitja Ferenc pa pravi, da on, ki je evidentiral, da čeprav so mu pokazali, kje naj bi bila grobišča, za marsikatero že zdaj ni več prepričan in ne ve, kje je, ker se razmere v naravi spreminjajo. Tam se gozd zaraste, tam ga podrejo, podrejo drevesa, tam je neurje nekaj podrlo, tam so začeli nekaj graditi in zato je zdaj skrajni čas, da se vendarle tam, kjer so še priče, tam, kjer je še možno ugotoviti, kje je to prikrito grobišče, izvedejo vsi potrebni postopki. Mi Zakona o vojnih grobiščih ne odpravljamo, ampak to materijo dopolnjujemo, ker so te dopolnitve potrebne, da bo lažje prišlo do realizacije. Brez politične volje pa seveda tudi s tem zakonom stvari ne bodo uresničene. Jaz pa vseeno verjamem, ker je v vseh nas prepričanje, da je treba ta grobišča urediti, ker je v vseh nas prepričanje, da je to osnovna civilizacijska norma in da če to podpirata tako predsednik Vlade kot tudi predsednik države, vendarle bo dovolj politične volje, da se bo to tudi zgodilo.
Zopet odpiram možnost za prijavo. Prosim, da se prijavite. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Spoštovana predlagateljica, napačno osebo ste si izbrali za to, da ji boste govorili, kaj prebere in pa premalo prebere. Vem pa naslednje, da po tej razpravi še manj verjamem v vaš predlog. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Tudi meni je ostalo bolj malo časa, ampak sem dolžna povedati, zakaj mi nasprotujemo tej evropski resoluciji. Ta zakon ni tehnične narave. Če bi bil tehnične narave, bi ga podprli. Resolucijo je, pravite, sprejela demokratična Evropa. Veste, ta demokratična Evropa pušča dvige fašizma ta trenutek. Ta demokratična Evropa je ravno tako mirno gledala, ko je bilo po razpadu Jugoslavije oblegano Sarajevo štiri leta, ko so bila koncentracijska taborišča v srcu Evrope, ko se je posiljevale muslimanske ženske, ko se je pobijalo ženske in otroke. In ta demokratična Evropa danes govori o tej resoluciji. Za nas je to nesprejemljivo. Že od obdobja hladne vojne je Amerika porabila zelo veliko politične moči in finančne moči, da je dokazovala, kako je nedemokratičen komunizem v Rusiji in kako čudovita demokracija je v Ameriki. Mi nikoli nismo živeli tistega komunizma. K sreči. Ampak je naša ureditev, ki smo jo imeli, ščitila ravno to, da so bile take etnične skupine zaščitene, da se Srebrenica nikoli ne bi smela zgoditi in ne bi se mogla zgoditi. Zato je danes nedopustno, da kakorkoli manipuliramo z žrtvami v Srebrenici, kajti demokratična, civilizirana Evropa je gledala stran. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Marinka Levičar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Glede na to, da je bilo danes že marsikaj povedanega, žal vsega nisem mogla poslušati, bi se pa vendarle opredelila predvsem do vprašanja finančnih sredstev. Poudarjali smo že večkrat, da moramo za naše volivce delati to, kar bo dobro za njih, kar bo dobro za njihovo bodočnost. Ob tem, ko bomo namenili 500 do 700 tisoč evrov letno in ko se ne ve, to koliko let bo trajalo za dostojni pokop teh žrtev, za odkrivanje grobišč, prikritih grobišč, pa ne bomo imeli denarja za druge nujne stvari, ki jih naše prebivalstvo, naši ljudje potrebujejo. Kmalu bomo sprejemali zakon o fiskalnem pravilu. Prav vi, predlagatelji tega zakona, ki ga sedajle obravnavamo, ste bili zelo restriktivni in jaz vseeno mislim, da bo Zakon o fiskalnem pravilu sprejet. Ne vem, kje bomo dobili še dodatna sredstva za uresničevanje tega zakona, o katerem pravkar razpravljamo. S tega vidika bi se jaz spet, tako kot se vi predlagatelji tega zakona radi opredeljujete, čisto tako, z gospodinjsko logiko rekla, da če bi imela lačnega otroka in bi mu lahko kupiti knjigo, bi se verjetno raje odločila, da bom otroku kupila kruh. Ko bom imela več denarja, mu bom pa še knjigo, kajti če mu ne bom kupila kruha, ne bo preživel, ne bo prišel niti do knjige. Zato tega zakona jaz zdaj, v tem trenutku, v tej situaciji, v kateri smo, ne bom podprla. Strinjam se tudi s poslanskim kolegom Urošem, ki je že vse razloge navedel zato, da dostojni pokop lahko opravimo po sedaj veljavnem zakonu in da torej tega zakona v sedanjih razmerah ne potrebujemo. Hvala lepa.
Besedo ima dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovani kolegice in kolegi! Dolgo časa sem razmišljala, ali bi se sploh oglasila k tej razpravi, pa sem se na koncu odločila, da si želim podeliti svoja občutja, ki so povezana s tole današnjo točko dnevnega reda, ki jo obravnavamo v okviru redne seje Državnega zbora. Samo zakonodajno delo in sam proces je v resnici izjemno suhoparen. Suhoparen v tem smislu, da iščemo neke vrste nomotehničnih rešitev, racionalnih rešitev, ki jih potem bolj ali manj intenzivno začinimo še z nekim načinom razpravljanja oziroma diskurza. Vsak na tak način, kot mu je pač pisano po karakterju. Vendar pa se vsake toliko časa zgodi, da moramo, poudarek je na moramo, obravnavati na ta način tudi vsebine, ki presegajo tovrstno racionalnost in so v sami biti čustvene narave oziroma čustvene vsebine. Zakaj se to zgodi? Praviloma zaradi tega, ker na neki moralni ravni nismo zmožni razrešiti povsem moralnih problemov. Takšen je primer tega zakona danes. Tukaj tudi odgovor ali pojasnilo nekaterim, ki so se spraševali, zakaj namenjamo toliko časa tej razpravi v primerjavi s kakšnimi drugimi. Točno zaradi tega, ker smo pokazali kot posamezniki, kot skupine in v končni fazi tudi kot narod, da tega problema v več kot pol stoletja bolečine nismo uspeli razrešiti z lastnimi moralnimi dejanji in odnosom. Tukaj pravzaprav leži srž problema in hkrati tudi potrebe po tem, da je treba danes govoriti o tem zakonu, potrebe po tem, da rabimo dva zakona. Ko se dogajajo tovrstne čustvene razprave in tako imenovani, če želite, čustveni zakoni, imajo v vsaki od skupin lahko praviloma dva obraza. Eden je ideološki, drugi pa je moralni. Danes smo prevladujoče poslušali o ideoloških pogledih na to zakonodajo, še vedno. Poslušali pa smo tudi o moralnih opozorilih in o moralnih pogledih. Upam si trditi v imenu celotne Poslanske skupine Stranke modernega centra, da je stališče, ki ga zastopamo pri nas, prvenstveno moralne narave. Zgodili so se medvojni in povojni poboji. Zgodili so se ljudem, ki niso bili dolžni, da doživijo takšno usodo. Zgodili so se na takšen način, da ga nobeno pravo in noben prav civilizacije ne sme in ne more potrjevati oziroma legitimirati. Še več od tega, pri nas se je zgodilo še tako, da smo to tajili, tajili kot družba, kot narod in na takšnih moralnih osnovah smo se gradili in rasli. Tukaj imamo rezultat tega. Tudi ta razprava danes in celoten proces, ki smo ga peljali do današnje točke in je povezan s to vsebino zakona, je rezultat takšnega moralnega bremena, ki ga nosi v tem primeru nesrečna družba in nesrečen slovenski narod. Če gledam z današnjega zornega kota, na moralni ravni, se vprašam kaj je v tem najvišjem moralnem smislu pomembno in potrebno za vsakega posameznika. Dostojanstvo – moje, vaše kot posameznika, kot skupine, kot člana politične stranke, neke družbene skupine, družine in kot naroda. Razumevanje tega, kaj je dostojanstvo, se lahko bistveno razlikuje med nami in tako je tudi prav, ker smo si karakterno različni. Kaj pomeni dostojanstvo za mene danes? To, da sem imela možnost pridobiti izobrazbo in iz na podlagi tega pridobiti možnost, da pokažem plodove in sadove te izobrazbe. Kaj pomeni dostojanstvo za moje otroke? To, da so srečni, da so neobremenjeni, da so preskrbljeni, da jim je zagotovljeno vsaj tisto osnovno, kar potrebujejo za srečno otroštvo. Kaj je dostojanstvo za moje starše? To, da lahko prejemajo pokojnino, da lahko uživajo sadove svojega preteklega življenja na dostojanstven način. V takšnem diskurzu se vprašam, kaj pa pomeni dostojanstvo tistim, ki so potomci žrtev tovrstnega nasilja, o katerem danes razpravljamo. Kaj je dostojanstvo za njih v odnosu do teh žrtev? Zanesljivo je dostojanstvo, ki ga oni potrebujejo in razumejo, da se na ustrezen, primeren, civilizacijski način pokoplje njihove svojce in da se vsaj na ta način moralno zaceli rane teh ljudi. Kolegice in kolegi, to je vse, kar se pričakuje od nas. Samo to in nič drugega. To je teža odgovornosti, v tem primeru moralne odgovornosti in nikakršne politične, ki jo nosimo. In teža lastne odločitve, kako bomo pomagali ali pa ne pomagali. Nič nas ne stane, nič nas ne bo bolelo, nič ne bomo izgubili, lahko pa bomo na moralni ravni mnogo dali, drugim, ne sebi. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem. Razprava pri tem zakonu je izjemno široka, vendar če pogledamo vsebino tega zakona, je to širino sicer zagotovo mogoče zaznati v 1. členu, ampak sam zakon, če smo popolnoma odkriti, poskuša reševati predvsem status komisije. To je bilo tudi osnovno izhodišče predlagatelja, da poskuša urediti to vprašanje. Ob vsem spoštovanju pri vseh teh razpravah, ki so šle izjemno široko, je vendarle treba poudariti, da so številne razprave okrog tega v Državnem zboru že potekale in tudi v letu 2009 sprejeti zakon je dal odgovor na vsa ta vprašanje. Zato se želim odzvati na te razprave tudi v tem duhu, da ne bi dobili vtisa, da smo se šele v letu 2015 začeli ukvarjati s temi dejstvi, ki so se zgodila v Sloveniji. Seveda je Slovenija geostrateško izjemno pomembna in to se vedno znova dokazuje, tako v zgodovini kot tudi v njeni prihodnosti. Mnogi dogodki so se tudi zaradi tega odvili v Sloveniji, zaradi našega pomena. Vendar če k temu samo dodam razmislek, ali smo pripravljeni odpreti tako široko razpravo, tudi ko se pogovarjamo sicer o odškodnini, ki še vedno pripada vsem nam Slovencem kot takšnim, državljanom in državljankam, zaradi posledic okupatorja, ki jih je povzročil v Sloveniji. Temu pa se nekako poskušamo izogibati. Znotraj sebe poskušamo biti izjemno zahtevni en do drugega, bistveno manj učinkoviti pa smo, ko poskušamo svoj interes uveljaviti tudi v širšem prostoru. To je nekaj, česar v Sloveniji še nismo opravili. Mislim, da bi bilo dobro, da tudi to razpravo poskušamo udejanjiti, in potem zaokrožimo ves ta spekter dogajanj, ki se je odvijal v Sloveniji. Zanimivo pri tem je, da leta 2009 sprejeti zakon opredeljuje tudi obeležitev vseh padlih v vojnah. Ampak še preden je zaživela ta ideja, že opažamo, da to obeležje že razdvaja. Ne združuje, ne rešuje, ampak razdvaja. Hočem povedati, da moramo biti izjemno previdni, ko govorimo o tem, da bomo pa zdaj s tem zakonom rešili vse te različne poglede na to, kako in kakšen pomen ima posamezen dogodek predvsem za nastanek samostojne države. Prav je, da priznamo predvsem to, da je bilo veliko tega že postorjenega in da pravzaprav ta zakon rešuje samo status komisije. To je obseg in največja vsebina zakona, vse ostalo pa je res nekako izmenjava pogledov, ki pa pravzaprav niso presegli državnega okvirja naših [[izklop mikrofona]]
Želi še kdo razpravljati? Potem za razpravo prosim še predlagateljico, gospo Ljudmilo Novak.
Spoštovani kolegice in kolegi! Hvala za vaše razprave. Ne glede na to, da smo izražali različna mnenja, mislim, da tudi take razprave pripomorejo k temu, da v Sloveniji stvari bolj poznamo, da jih vidimo iz različnih zornih kotov, da se o tem pogovarjamo, mislim, da je to nek napredek, četudi težko pridemo na koncu do skupne rešitve. Ko je gospa Levičnik govorila o lačnem otroku. V Svetem pismu piše, da človek ne živi samo od kruha. Res je, vemo, da kadar smo žalosti, takrat še jesti ne moremo. Zagotovo je ta tematika povojnih žrtev tako huda, da so vendarle mnoge družine zaradi tega težko živele in še danes do neke mere trpijo, ker pač nismo uspeli tega poglavja naše zgodovine ustrezno rešiti. Zato mislim, da denar je pomemben, vemo, da določenih stvari nismo mogli narediti, ker ga ni bilo, vendar spet, ne zahtevamo, ne pričakujemo take vsote denarja, da bi zaradi tega Slovenija prišla v težave, ampak da se vsako leto nekaj nameni, dokler ne opravimo stvari do konca. To pa mislim, da je treba. Zakaj smo prišli do tega stanja? Gospa Kustec Lipicer je prej lepo govorila o tem, da imamo nekaj problemov moralne narave. Zato ker smo poteptali temeljne vrednote, kot so resnica, poštenost in odgovornost. Tudi zaradi tega imamo več lačnih otrok, kot bi jih imeli sicer, ker so nekateri kradli, ker smo iz državne blagajne morali njihove račune poravnati, namesto da bi spodbujali delovna mesta, namesto da bi dajali večje štipendije in pa večje pokojnine. Zato, ker smo poteptali nekatere temeljne vrednote v družbi, in resnica je ena izmed tistih temeljnih vrednot, ki je bila poteptana in za katero se moramo boriti, da bo v tej naši družbi tudi več resnice ali pa prava resnica. Življenje je kratko. To pravijo tudi tisti, ki živijo 100 let, kako hitro je minilo. Če iz svojega človeškega gledišča gledam na vse te žrtve, so bili to v veliki meri mladi ljudje okoli 20 let, 25 let, če gledamo številke oziroma letnice njihovega rojstva na različnih spomenikih, ki so bili po tem, ko bi se morali veseliti življenja po vojni, se morda poročiti, imeti otroke, obdelovati zemljo, bili umorjeni, njihove družine pa niso smele žalovati. Vse to je zelo žalostno in vsaj iz tega vidika moramo imeti sočutje do vseh teh žrtev in tudi do njihovih svojcev. Ne smemo jih kar tako na lahko prištevati med izdajalce, med takšne in drugačne, ampak to so bili ljudje, ki so se znašli v vrtincu vojne in povojnega dogajanja. Vsaka vojna je kruta, vsaka vojna pusti žrtve, vsaka. Nobena vojna ničesar ne rešuje, ostaja veliko problemov. Eden izmed teh problemov pri nas je zagotovo tudi nerešen problem prikritih grobišč. Namen Nove Slovenije je bil iskren, torej narediti korak naprej na tem področju, povabila, povabili smo vse vas, da pri tem sodelujete, sodelujemo, da skupaj to naredimo. Žal ste se nekateri pač odločili drugače, kar je vaša pravica, kljub temu pa verjamem, da nekje v srcu, vsak izmed nas čuti, da je to treba narediti, in četudi morda danes ne boste glasovali za ali se boste vzdržali, sem pa prepričana, da boste tudi vi rekli, da je to potrebno in prav, da se naredi in zgodi. To smo dolžni tudi našim mladim generacijam. Tudi jaz se nerada kar naprej pogovarjam o tej temi, ko vidim koliko mladih je brez dela, kakšne težave imajo ljudje, ko bi morali v prvo vrsto našega političnega dogovarjanja, dialoga ali pa debat postavljati, kako bomo izboljšali to Slovenijo in naše življenjske pogoje. In če bomo te probleme kar naprej pometali pod preprogo, bodo vedno prihajali na dan. Če jih bomo reševali, se pogovarjali in iskali resnico, pa verjamem, da bo potem več prostora tudi za to, kar pa je nujno potrebno v Sloveniji. Iskanje rešitev za našo prihodnost, ki ne bo težka samo v Sloveniji, ampak tudi v Evropi in na svetu, ker se razmere spreminjajo, ker je čedalje več nasilja, terorizma, delovnih mest čedalje manj in tudi v prihodnje bo tako. Imamo torej zelo zahtevne naloge, ki bi jih morali intenzivno reševati do neke mere skupaj, ne glede na to, ali smo v opoziciji ali smo v koaliciji. Zato vas še enkrat prosim in predlagam, da če je v vaši moči, vendarle premislite, podprete zakon in s tem izkažete tudi vašo pripravljenosti ter dobro voljo, da bomo v prihodnosti več časa namenili tudi tistim življenjskim temam, ki so pomembne, ki so potrebne in ne bomo kar naprej govorili o tem, zakaj nismo pokopali žrtev, kdo je za kaj kriv. Vabim vas, da vendarle vsi skupaj stopimo korak naprej.
Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik! Pred približno dvema urama sem na vas naslovil prošnjo, da pozovete Vlado za stališče do tega amandmaja, ki ga je vložila Združena levica. Nič se v tem času ni zgodilo. Nič. Jaz moram reči, da sem začuden, da Vlada tako pasivno tukaj tri ure spremlja razpravo poslanskih skupin o vloženem amandmaju, samo eden je vložen, samo o tem razpravljamo, in da Vlada v tem času ni bila sposobna oblikovati nobenega stališča, nobenega mnenja. Drugo, kar je, gospod predsednik, moram reči, da sem jaz dodatno razočaran zaradi tega, ker ste včeraj na glasovanje dali na kolegiju predlog, s katerim ste naši poslanski skupini odvzeli 10 minut časa pri uvodni predstavitvi za tiste zakone, ki jih predlagamo. Tu Vlada pusti dvakrat toliko časa v prazno. Prijavila ga je in ga pusti v prazno. Rad bi vas opozoril, da se včasih pri kakšni drobnariji zapne do nezavesti v smislu racionalizacije, na drugi strani pa smo tu priča razsipanju časa, ker si ga je nekdo rezerviral, ga najavil, poslal ekipo v Državni zbor, pa ta ekipa, ki je predstavljala Vlado, danes ni bila sposobna v razpravi izreči ene same samcate črke. Ene same samcate črke, ne besede, kaj šele stavka. Predlagam, da te stvari za naprej na nek način uredite. Hvala lepa.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, gospa Martina Vuk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Saj sem vedela, gospod Tanko, da me ne boste izneverili in da boste na koncu vseeno, tako kot vsakič, ko sedim v Državnem zboru, pozvali Vlado, naj končno nekaj pove. Veste, pogovor je vedno dvostranska zadeva. To, da pride cela ekipa sem in sedi tukaj v dvorani, pomeni, da tudi posluša razprave. Če se vam ne zdi pomembno, da predstavnice in predstavniki Vlade poslušamo, kaj je tukaj izgovorjeno, potem to povejte, ampak mislim, da je namen razprav, da se poslušamo in po potrebi sodelujemo. Ne bom jaz vas, poslank in poslancev, poučevala, kaj pravi Poslovnik, kdaj je kdo dolžen govoriti, kdaj se lahko kdo oglasi, kako te stvari potekajo, na kaj se je treba odzivati, kdaj se je treba odzivati in s kakšnimi besedami. Ocenili smo, kot ste mnogi danes tukaj opozorili, da je bila danes v resnici kar precej čustvena debata. Zato ker gre za področje, ki se dotika čustev, ki se dotika vrednot, ki se dotika stališč, če hočete, ki se dotika tudi ideologije. Tista, ki smo bili pooblaščeni, da smo danes tukaj, smo ocenili, da ni primerno, da prilivamo olje na ogenj, zato ker ne želimo čustveno razpravljati, ker ne želimo dodati k tej široki, vseobsegajoči razpravi, ki ni bila razprava o amandmaju k 1. členu, to se verjetno vsi strinjamo. Kar se Vlade tiče, je svoje stališče predstavila v prvi obravnavi tega istega zakona, predstavljeno je bilo tudi stališče na začetku, za govornico, tako da mislim, da ni dodatne potrebe po kakšni globoki razpravi. Če bi zdaj začela naštevati, kaj je obstoječi zakon, veljaven zakon, ki bo ostal še naprej veljaven, kaj smo ali pa kaj vse je bilo narejeno na podlagi tega zakona, bi pa potem poslušala očitke, da to sploh ni razprava o amandmaju. Zato zmagati tukaj ne moreš, lahko pa poslušamo in poslušali smo celo razpravo zato, da vidimo kakšna so stališča, kakšno je razmišljanje in kaj bomo naredili naprej. Če bo ta tehnični zakon pripomogel k boljši ureditvi tega področja, če bo zaradi tega boljše uresničevanje nalog, potem nimamo kaj dodati. Hvala lepa.
Kot vidim, ni več prijavljenih. [[oglašanje iz dvorane]] Kaj pa, kolega Tanko? Postopkovno? Še eno?
Hvala lepa, gospod predsednik. Ne vem, koliko ima smisel poslušati te moralne razlage predstavnice Vlade. Mi imamo danes vložen en amandma k dopolnjenemu predlogu zakona. Nanaša se na črtanje resolucije o evropski zavesti iz uvoda in samo spraševal sem Vlado, kaj meni o amandmaju. To ni ideološko vprašanje. To je vprašanje, ali Vlada podpira predlog amandmaja Združene levice ali ga ne podpira. To je bilo vse. Vse ostale bodo razrešile poslanske skupine. Mislim, da bi Vlada lahko v tem času, odkar je ta amandma vložen, to je pa že šest dni, od 3. julija, izoblikovala neko stališče, ker si je vzela čas za razpravo o amandmaju. To imamo danes na dnevnem redu pri tej točki. Predlagam, da si tudi Vladna stran prebere Poslovnik, če že govori o amandmaju na takšen način, kot je bilo zdaj povedano. Še enkrat naslavljam na vas, gospod predsednik, prošnjo, da se Vlada izjasni, ali ta amandma podpira ali ne. Poznam vsebino, poznam obrazložitev, poznamo tudi vse ostale stvari, potrebujemo pa samo mnenje Vlade in nič drugega. Nobene ideologije, nobenih moralnih sodb, nobenih drugih zadev. Za, proti, kvorum. Ali je pa čisto vseeno. Hvala lepa.
Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo s časovnim potekom seje zbora odločali čez 45 minut v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 10. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 18. uri in 16 minut. Članice in člane Mandatno-volilne komisije obveščam, da se bo seja nadaljevala čez 10 minut v veliki dvorani na Tomšičevi. Moja napaka.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 30. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Mandatno-volilnih zadev. Prehajamo na obravnavo določitve kandidata, ki bo v skladu s 14. členom Zakona o poslancih opravljal funkcijo poslanca namesto poslanke, ki opravlja funkcijo državne sekretarke Ker je bila mag. Margareta Guček Zakošek imenovana za državno sekretarko na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, v skladu s prvim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih ne more opravljati funkcije poslanke, dokler opravlja funkcijo državne sekretarke. Državna volilna komisija je zboru posredovala sklep o tem, kateri kandidat ima pravico nadomeščati poslanko, ki je nastopila funkcijo državne sekretarke. Sklep Državne volilne komisije je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala in predložila predlog sklepa. Poročilo je objavljeno na e-klopi. Želi poročevalec komisije besedo? [[Ne.]] Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Želi kdo besedo? Besedo ima dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa, predsednik. V imenu Poslanske skupine SMC bi se želela iskreno zahvaliti naši sedaj že nekdanji kolegici Margareti Guček Zakošek za vse njeno delo, ki ga je opravila znotraj poslanske skupine. Istočasno pa bi tudi v imenu poslanske skupine želela izreči toplo delovno dobrodošlico nadomestnemu poslancu Saši Tabakoviću. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Želi kdo razpravo? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje. Na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa: V času, dokler poslanka mag. Margareta Guček Zakošek, ki opravlja funkcijo državne sekretarke v skladu s prvim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih ne more opravljati funkcije poslanke, opravlja to funkcijo v skladu z drugim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih od današnjega dne gospod Saša Tabaković, rojen 20. 4. 1981, stanujoč Erjavčeva cesta 5, Ljubljana. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 83, proti nihče. [[Za je glasovalo 83.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Poslanskega kolega vabim, da se nam pridruži in zasede svoje poslansko mesto. Kolegu želim, da bi v poslanskih klopeh uspešno opravljal delo poslanca. / aplavz/ Čestitke še v mojem imenu. Prehajamo na obravnavo predloga za imenovanje vice guvernerja Banke Slovenije. Predsednik Republike Slovenije gospod Borut Pahor je z dopisom z dne 10. junija 2015 predlagal Državnemu zboru, da za viceguvernerja Banke Slovenije ponovno imenuje dr. Janeza Fabijana. Besedo dajem predstavnici Urada predsednika republike, gospe Nataši Kovač, za dopolnilno obrazložitev predloga.
Spoštovani predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! Predsednik Republike Slovenije je po objavi poziva za zbiranje predlogov možnih kandidatov za navedeno funkcijo prejel tri predloge. Predlog za dr. Janeza Fabijana, doktorja ekonomskih znanosti, na predlog guvernerja Banke Slovenije; predlog za gospoda Tomaža Klemenca, univerzitetnega diplomiranega ekonomista, na lastni predlog; in predlog za mag. Primoža Simončiča, magistra znanosti, na lastni predlog. Po proučitvi kandidatur, opravljenih predstavitvah kandidatov v poslanskih skupinah, ki so za to izrazile željo, in po posvetovanjih z vodji poslanskih skupin, se je predsednik republike odločil, da Državnemu zboru predlaga, da za viceguvernerja Banke Slovenije predlaga dr. Janeza Fabijana, univerzitetnega diplomiranega ekonomista, doktorja ekonomskih znanosti. Dr. Fabijan trenutno opravlja funkcijo viceguvernerja in namestnika guvernerja Banke Slovenije in ima 23 let delovnih izkušenj. Od leta 1992 je zaposlen na Banki Slovenije, najprej kot analitik, nato kot pomočnik direktorja oddelka računovodstva in pozneje zaradi izkazanih strokovnih in vodstvenih sposobnosti kot direktor oddelka Finančna statistika, ki ga je uspešno vodil 10 let. V temu času je oddelek za upravljanje dela prejel številna priznanja Evropske centralne banke, med drugim tudi pohvalo Sveta guvernerjev Evropske centralne banke. Z nastopom funkcije viceguvernerja v letu 2009 je dr. Fabijan prevzel nadzor nad delom računovodstva, finančne statistike, informacijske tehnologije. Na omenjenih specifičnih področjih dela Banke Slovenije so bili storjeni pomembni premiki, tudi v skladu s priporočili Mednarodnega denarnega sklada. Koordiniral je razvoj enotnega nadzornega sistema za zbiranje in izmenjavo podatkov med vsemi nadzorniki finančnega sistema v Republiki Sloveniji. Po letu 2011 je bil dr. Janez Fabijan imenovan za namestnika guvernerja Banke Slovenije. V času trajanja sedanjega mandata je na njegovo iniciativo stekel projekt prestrukturiranja podjetij, v okviru katerega je razvit sistem spremljanja in usmerjanja bank v postopku prestrukturiranja podjetij. Projekt je danes priznan kot uspešen tudi s strani številnih mednarodnih inštitucij. Magisterij znanosti je dr. Fabijan pridobil v letu 2006 na Univerzi v Mariboru, na začetku letošnjega leta pa na Ekonomski fakulteti v Ljubljani doktorat z disertacijo s področja denarne politike Evropske centralne banke in njenega vpliva na slovensko ekonomijo. Predsednik republike je pri svoji odločitvi upošteval naslednje ugotovitve. Prvič, da je dr. Janez Fabijan kandidat s potrebnim visokim strokovnim znanjem in izkušnjami na specifičnem področju dela v tej instituciji in izkazanim profesionalnim odnosom do dela, ki ga opravlja. Drugo, da je kandidatu jasno izkazana podpora Banke Slovenije kot predlagatelja. To dejstvo se je zdelo predsedniku republike pri njegovi odločitvi zelo pomembno. Sedanjega guvernerja je namreč pred dobrima dvema letoma z veliko podporo imenoval Državni zbor in mu zaupal vodenje Banke Slovenije. Predsednik Pahor je pri svoji odločitvi za predlog viceguvernerja menil, da je vredno zaupati guvernerju Banke Slovenije pri predlogu za ta položaj. Tretjič, da se v naslednjem letu in pol razen guvernerju iztečejo mandati vsem preostalim članom sveta Banke Slovenije. Četrtič, da je bila s predstavitvami kandidata posameznim poslanskim skupinam dana možnost za podrobnejšo seznanitev in presojo primernosti in strokovne usposobljenosti predlaganega kandidata. In nazadnje, da na tej podlagi izražena stališča poslanskih skupin v predhodnih posvetovanjih omogočajo utemeljeno pričakovanje, da dr. Fabijan uživa zadostno podporo in da bo v primeru imenovanja strokovno in vestno opravljal predlagano funkcijo. Na podlagi vsega navedena in predvsem pomembnosti finančne institucije, za katero danes Državni zbor imenuje viceguvernerja, predsednik republike predlaga Državnemu zboru, da za viceguvernerja Banke Slovenije imenuje dr. Janeza Fabijana. Hvala.
Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Matjaž Han.
Predsednik, hvala lepa. Spoštovana gospa Kovač, kolegice in kolegi! Poslanke in poslanci bomo danes odločali o predlogu predsednika republike gospoda Boruta Pahorja, da se na mesto viceguvernerja Banke Slovenije imenuje dr. Janeza Fabijana. Treba je povedati, da je predsednik republike v tem postopku na podlagi javnega poziva za predlaganje možnih kandidatov prejel samo tri predloge. Poleg dr. Fabijana, ki ga je predlagal guverner Banke Slovenije dr. Boštjan Jazbec, sta kot samopredlagatelja svoji kandidaturi vložila še gospod Tomaž Klemenc in mag. Primož Simončič. V Poslanski skupini Socialnih demokratov ocenjujemo, da je imel predsednik republike z vsem spoštovanjem do vseh treh kandidatov relativno šibek nabor možnih predlogov kandidatur. Obžalujemo, da se za tako pomembno funkcijo v slovenskem bančnem sistemu ni prijavilo več referenčnih kandidatk oziroma kandidatov. Predlagani kandidat dr. Janez Fabijan od leta 2009 opravlja funkcijo viceguvernerja Banke Slovenije in je ob tem tudi namestnik guvernerja. Od leta 1992 je zaposlen v Banki Slovenije, najprej kot analitik, nato kot pomočnik direktorja oddelka za računovodstvo in pozneje zaradi izkazanih strokovnih in vodstvenih sposobnosti kot direktor oddelka Finančna statistika, ki ga je vodil tudi zadnjih 10 let. V tem času je oddelek za opravljeno delo prejel tudi številna priznanja Evropske centralne banke. Dr. Fabijan je v dosedanji poklicni karieri deloval tudi v več delovnih telesih, doma in v tujini, in v več strokovnih organih Evropske unije in Evropske monetarne unije s področja statistike, v razvojnih delovnih skupinah in v Evropskem sistemu centralnih bank. Z nastopom viceguvernerja je prevzel nadzor nad delom računovodstva, finančne statistike in informacijske tehnologije. V času trajanja sedanjega mandata je med drugim vodil proces prestrukturiranja podjetij, v katerem je razvil sistem spremljanja in usmerjanja bank v postopku prestrukturiranja podjetij. Tudi ta sistem je bil priznan kot uspešen. Dr. Fabijan se je kot kandidat za imenovanje na mesto viceguvernerja predstavil v naši poslanski skupini. Razčlenil je svoj pogled na vzroke finančne in gospodarske krize v Sloveniji ter vlogo oziroma ukrepe Banke Slovenije pri njenem reševanju. Z marsičem, kar je kandidat za viceguvernerja povedal, se je mogoče strinjati in ga tudi podpreti. Kljub vsemu navedenemu, kar govori v prid kandidatu, pa ostaja dejstvo, da nad trenutnim vodstvom Banke Slovenije, katerega član je tudi dr. Fabijan, visi preveč zelo resnih in težkih očitkov glede nepravilnosti pri sanaciji slovenskih bank. Govorim o tem, da še vedno nismo prišli do končnih epilogov in jasnih odgovorov na vprašanja, ali je bila sanacija slovenskih bank predraga, ali so bili rezultati stresnih testov in uporabljene metodologije res subjektivni in ali je bila izbira imetnikov podrejenih obveznic v bankah ustavnopravno nesporna. V enem delu se s temi vprašanji že ukvarja tudi Ustavno sodišče. V drugem delu se z njimi ukvarjajo tudi organi pregona zaradi vloženih kazenskih ovadb. Na nekaj vzpostavljenih vprašanj pa bo skušala najti odgovore tudi nedavno ustanovljena parlamentarna preiskovalna komisija, pri delu katere bo morala kooperativno sodelovati tudi Banka Slovenije. V Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da mora biti v interesu nas vseh, še zlasti pa tistih, ki so deležni največ očitkov o nepravilnostih pri sanaciji bank, da se stvari razjasnijo. Zato bi bilo prav, da se na najbolj odgovorna mesta v banki ne predlaga in ne potrjuje kandidatov, ki so sprejemali nekatere odločitve v prejšnjem delu. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Naj kar v uvodu povem, da predloga predsednika republike v naši Poslanski skupini ne bomo podprli. Razlogi pa so naslednji. Kandidat je bil dolgoletni uslužbenec Banke Slovenije. Zdaj že opravlja funkcijo viceguvernerja, zadolženega za področje bančnega sistema, in zato je tudi najbolj odgovoren za nastajanje bančne luknje in za neizvajanje preventivnih in kurativnih ukrepov v bančnem sistemu, ko so se prijateljsko podeljevali slabo zavarovani ali celo nezavarovani krediti za naložbe na Balkanu, za tajkunske prevzeme ali privilegirana kreditiranja drugih projektov – eden od razvpitih so Stožice, naj omenim še Ultro in še kaj bi se v tem času našlo. Dr. Fabijan je bil del ekipe Banke Slovenije, ki je omogočila nadzorovano likvidacijo dveh tajkunskih bank, Factor banke in Probanke, v kateri je bilo s soglasjem Banke Slovenije tik pred uvedbo postopka nadzorovanja likvidacije vloženih 400 milijonov evrov, ta sredstva pa so se porabila za poplačila lastnikov, izplačila dividend, nagrad, torej za izpiranje kapitala in likvidnih sredstev iz obeh bank, bremena pa so ostala državi in državljanom. Pri tem poslu so evidentne tudi politične in sorodstvene povezave med akterji te odločitve. Dr. Janez Fabijan je bil del ekipe Banke Slovenije, ki je zavrnila dostavo dokumentacije parlamentarni preiskovalni komisiji, ki je v prejšnjem mandatu preiskovala bančno luknjo, s čimer je preprečila preiskavo političnih in drugih odgovornosti ter s klientelizmom in korupcijo povezanih dejanj, oziroma je to zavestno prikrila in onemogočila pregled. S tem je Banka Slovenije institucionalno preventivno zavarovala sive eminence bančništva, ki so povzročile bančno luknjo. Kazen za to plačuje državni proračun in posledično vsi državljani preko višjih davkov, slabših javnih storitev, izpada investicij, razlastitve delničarjev in lastnikov podrejenih vrednostnih papirjev. V zvezi z razlastitvijo teče tudi postopek na Ustavnem sodišču. Banka Slovenije je aktivno nasprotovali kakršnikoli transparentnosti in odgovornosti, saj je zavračala vse predloge sklepov in zakonov, recimo zakona o Banki Slovenije ali zakona o bančništvu, v katerih smo predlagali, da bi v primerih stečajev ali dokapitalizacij bank z javnimi sredstvi oziroma v primerih kaznivih dejanj ugotavljali odgovornost odgovornih v Banki Slovenije in v poslovnih bankah, čeprav so tudi Evropske centralne banke takšne rešitve omogočale. Banka Slovenije je to izrecno preprečevala, vsakokratne koalicije pa so temu tudi pritrdile. Banka Slovenije je članom uprave Gorenjske banke zaradi tega, ker so bili ovadeni, odvzela licenco za opravljanje funkcije članov uprave z utemeljitvijo, da je Gorenjska banka zaradi tega izpostavljena tveganju izgube ugleda. Naj ob tem spomnim, da je viceguverner Janez Fabijan tudi ovaden, ovadilo ga je Vseslovensko društvo malih delničarjev. Po stališču Banke Slovenije v primeru Gorenjske banke je najbrž tudi Banka Slovenije zaradi tega, ker so guvernerji in viceguvernerji ovadeni, izpostavljena tveganju izgube ugleda. Ampak guverner dr. Jazbec je kljub temu predlagal dr. Fabijana predsedniku republike gospodu Pahorju za viceguvernerja. Izguba ugleda velja za ene, ne pa za vse, ki se znajdejo v enakih položajih. Tu imamo pa primer dvoličnosti par excellence. Če se reševanja problema bančne luknje lotevamo na enak način in celo z istimi kadri na istih funkcijah, potem je nemogoče pričakovati izboljšanje položaja slovenskega bančnega sistema, odprave slabih praks, razkritje odgovornih oseb in tako naprej. Za kaj takšnega so potrebni novi ljudje z novo poslovno kulturo. Žal nam je, da predsednik republike Borut Pahor, čeprav se je pri podcenjevanju bančne luknje že opekel kot predsednik Vlade, ne prekine s slabo prakso in dovoljuje takšne postopke. Predsednik republike bo kot predlagatelj soodgovoren za nadaljnje prikrivanje stanja in tudi za slabe odločitve v slovenskem bančnem sistemu. V naši poslanski skupini predloga predsednika republike za viceguvernerja, se pravi za dr. Janeza Fabijana, ne bomo podprli.
Končali smo s predstavijo stališč poslanskih skupin. Prijavljenih k razpravi ni, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na izvedbo glasovanja o predlogu za imenovanje viceguvernerja Banke Slovenije. V skladu s petim odstavkom 37. člena Zakona o Banki Slovenije Državni zbor o imenovanju viceguvernerja in člana Sveta Banke Slovenije odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena Poslovnika zbora vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli Državni zbor. Poslanske skupine so mi že posredovale predloge za člane komisije, ki vodi glasovanje. To so dr. Mitja Horvat, Poslanska skupina Stranke modernega centra, gospod Jan Škoberne, Poslanska skupina Socialnih demokratov, Miha Kordiš, Poslanska skupina Združena levica, in gospa Iva Dimic, Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Član te komisije sem tudi sam kot predsedujoči. Pri delu komisije bo sodelovala tudi namestnica generalne sekretarke gospa Jerneja Bergoč. Ali kdo takemu predlogu za sestavo komisije nasprotuje? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o sestavi komisije. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je komisija v predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora bo poslankam in poslancem glasovnica vročena tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoje ime in priimek. Glasuje se tako, da se na glasovnici obkroži besedo "za" ali "proti". V skladu s petim odstavkom 91. člena Poslovnika Državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna. Neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanke oziroma poslanca ni jasno razvidna. V skladu s petim odstavkom 37. člena Zakona o Banki Slovenije bo predlagani kandidat za viceguvernerja in člana Sveta Banke Slovenije imenovan, če bo zanj glasovala večina vseh poslank in poslancev, to je 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci boste izpolnjeno glasovnico oddali v glasovalno skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Prosim poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se takoj zglasite v sobi 217, kjer boste prevzeli volilni material. Glasovanje se bo pričelo ob 18.45 in bo trajalo do 19. ure. Po končanem glasovanju prosim poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se zberete v sobi 217. Prekinjam to točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 19.15.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na obravnavo prekinjene 30.b točke, to je Predloga za imenovanje viceguvernerja Banke Slovenije. Prebral bom zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja o imenovanju dr. Janeza Fabijana za viceguvernerja in člana Sveta Banke Slovenije. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora, dne 9. julija 2015. Razdeljenih je bilo 84 glasovnic, oddanih je bilo 84 glasovnic. Neveljavnih je bilo 6 glasovnic, veljavnih je bilo 78 glasovnic. Za je glasovalo 45 poslancev, proti je glasovalo 33 poslancev. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 33.]] Kandidat dr. Janez Fabijan ni prijel večine glasov vseh poslancev, zato ni bil imenovan za viceguvernerja in člana Sveta Banke Slovenije. Ker kandidat dr. Janez Fabijan ni prijel zadostnega števila glasov poslank in poslancev, bom skladno s šestim odstavkom 37. člena o Banki Slovenije o tem takoj obvestil predsednika RS. Prehajamo na obravnavo Predloga za imenovanje na sodniško mesto vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije Sodni svet je Državnemu zboru predložil predlog o imenovanju gospoda Boruta Vukoviča na sodniško mesto vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Za dopolnilno obrazložitev predloga za imenovanje dajem besedo predsednici sodnega sveta, dr. Mateji Končina Peternel.
Spoštovani! Na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije se je v zadnjih šestih letih število vrhovnih sodnikov zmanjšalo s 37 na 28. Na delovnem in socialnem oddelku tega sodišča bo v kratkem prišlo do upokojitve še enega od že tako le še štirih sodnikov na tem oddelku. Zato je bilo treba zaradi zagotavljanja nadaljnjega kvalitetnega dela tega oddelka za to področje razpisati prosto sodniško mesto vrhovnega sodnika. Sodni svet je med prijavljenimi zelo dobrimi kandidati izbral spoštovanega kolega višjega sodnika Boruta Vukoviča in ga predlaga Državnemu zboru v izvolitev. Kolega Borut Vukovič, ki je rojen leta 1951, je poklicno pot začel leta 1978 kot sodnik za prekrške, jo nadaljeval v pravnih službah Občine Litija, bil vodja pravne službe v Sindikatu zdravstva in socialnega varstva Slovenije, nato je bil 7 let sodnik sodišča prve stopnje, torej Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani, in kar 15 let višji sodnik na Višjem delovnem in socialnem sodišču. Poleg širokega strokovnega znanja na delovnem in socialno-pravnem področju, ki ga izkazuje z nadpovprečnim delom tako pri številu rešenih zadev kot po uspehu v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi, bi rada še poudarila, da gre za sodnika, ki tudi izstopa v prizadevanju, da bi se dejansko zadeve dokončno rešile na sodišču 2. stopnje, da se torej ne bi razveljavljale in vračale sodišču 1. stopnje v ponovno sojenje. Kolega Vukovič namreč izstopa po številu opravljenih obravnav na sodišču 2. stopnje. Želela bi poudariti, da je odločanje v delovnih in socialnih zadevah praviloma eksistencialnega pomena za stranko in da je zato poleg pravnega znanja pomembna tudi človeška širina. Prav to človeško širino in izjemno občutljivost za iskanje pravičnih rešitev v konkretnih delovnih in socialnih sporih je kolega Vukovič izkazal pri svojem dosedanjem strokovnem delu in tudi v razgovoru s člani Sodnega sveta. Sodni svet zato ocenjuje, da je kolega višji sodnik Borut Vukovič najprimernejši kandidat za razpisano sodniško mesto. Najlepša hvala.
Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala ter predložila predlog sklepa. Sledi predstavitev stališča Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, ki ga bo predstavil dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Najprej naj izrazim pozitivno presenečenje oziroma veselje nad tem, da je z nami predsednica Sodnega sveta, hkrati pa naj ji čestitam za izvolitev na to funkcijo. Zakaj sem izrazil pozitivno mnenje? Zaradi tega, ker je sem prišla in je tukaj za to govornico naredila neko obrazložitev. Do sedaj pa smo bili vajeni, da nas je njen predhodnik smatral za glasovalni stroj, ki bo tudi brez njegove navzočnosti potrdil predloge Sodnega sveta. Tako spremembo je torej treba pozdraviti. V poslanski skupini sicer danes ne moremo podpreti tega kandidata. Zakaj? Iz temeljnega razloga, ker ni bilo ustreznih pisnih obrazložitev. Gospa predsednica, če bodo obrazložitve v bodoče vsebovale vsaj tekste, ki ste jih povedali za to sogovornico, ko ste dejali, kako na Vrhovnem sodišču primanjkuje teh, tistih in onih sodnikov, ker se upokojujejo, ker odhajajo drugam ali karkoli se pač dogaja, nadalje ste povedali, da je kandidat med vsemi kandidati dosegel nadpovprečne rezultate in tako naprej. potem jaz ne vidim več nobenega formalnega razloga, da v SDS ne bi mogli kandidatov podpirati. To je namreč tisto, kar smo vse doslej pričakovali in nikoli dobili. Nikoli dobili. Danes smo prvič slišali za to govornico obrazložitve, ki imajo neko težo, ki so prave in ki smo jih vseskozi pogrešali odkar jaz pomnim pri imenovanju sodnikov. Sam namreč sedim v poslanski klopi od leta 2008, s tisto enoletno prekinitvijo, in nikoli ni bilo nič drugače kot tako, kot sem rekel. Tukaj imate, vi ste glasovalni stroj, vzemite in izglasujte. In več ali manj je bil tak odnos Sodnega sveta oziroma Vrhovnega sodišča vseskozi. Drugače bo, če je z današnjim dnem ta praksa prekinjena in če bodo z današnjim dnem odnosno pri naslednjih imenovanjih te obrazložitve tudi vsebinske, ne samo v smislu kandidat je dober, kandidat je pravi, imenujte ga, izvolite ga, ampak če bodo te obrazložitve tudi vsebinske, poudarjam, zlasti v tem smislu, zakaj je na tem in tem sodišču potreben nov sodnik, ob dejstvu, da jih imamo preveč v Sloveniji, ampak še vedno je normalno, da prihaja do tovrstnih potreb, recimo zaradi upokojevanja na Vrhovnem sodišču, kjer verjetno ne bo šlo drugače, kot da imenujemo nove sodnike, ali pa če so nadpovprečne obremenitve na posameznem sodišču, kjer tudi ne bo šlo verjetno brez tega, da imenujemo nove sodnike. Jaz lahko rečem, da v bodoče, predsednica, če bo odnos do Državnega zbora in poslancev tak, ne bo nobenih težav z naše strani. Hvala lepa.
Zaključujem predstavitev stališča poslanske skupine. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o imenovanju Boruta Vukoviča na sodniško mesto vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Sklepa o ugotovitvi prenehanja funkcij podpredsednika Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti. Poslancu dr. Bojanu Dobovšku je s 1. julijem 2015 prenehalo članstvo v Poslanski skupini Stranke modernega centra, zato se Državni zbor na podlagi 200., 201. in 112. člena Poslovnika Državnega zbora seznani z naslednjim sklepom: Prvič. Ugotovi se, da je poslancu dr. Bojanu Dobovšku prenehalo članstvo v Poslanski skupini Stranke modernega centra. Zaradi prenehanja članstva v Poslanski skupini Stranke modernega centra preneha dr. Bojanu Dobovšku funkcija podpredsednika Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti. Drugič. Poslancu preneha funkcija z dnem seznanitve na seji Državnega zbora. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju podpredsednice Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti ter o razrešitvi predsednice in imenovanju predsednika Odbora za pravosodje Predlog sklepa sta obravnavo zboru predložili Poslanska skupina Stranke modernega centra in Poslanska skupina Socialnih demokratov. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Komisijo za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti za podpredsednico imenuje gospa Erika Dekleva, v Odboru za pravosodje pa se razreši predsednico mag. Bojano Muršič, za predsednika pa se imenuje gospoda Matjaža Nemca. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah in dopolnitvah sklepov o sestavi in imenovanju predsednika, članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije za ugotavljanje politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij pri investiciji v blok 6 Termoelektrarne Šoštanj Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepov o spremembah in dopolnitvi sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, nihče pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga za imenovanje članov Nadzornega sveta Slovenske tiskovne agencije. Predlog je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo generalnemu sekretarju Vlade, mag. Darku Kraševcu.
Lepo pozdravljeni, spoštovani predsednik, poslanke in poslanci! Na podlagi Zakona o Slovenski tiskovni agenciji Državni zbor na predlog Vlade imenuje štiri člane Nadzornega sveta Slovenske tiskovne agencije, in sicer enega izmed strokovnjakov za medije, enega izmed ekonomskih, finančnih strokovnjakov, enega izmed pravnih strokovnjakov ter enega izmed strokovnjakov za informatiko. Vlada je v Uradnem listu objavila poziv vsem zainteresiranim za opravljanje nalog članov Nadzornega sveta Slovenske tiskovne agencije. V roku je prispelo osem vlog, vse vloge so bile popolne in sposobne za nadaljnjo obravnavo, in sicer sta se za področje financ prijavila dva kandidata, za področje medijev trije, za področje prava eden in za področje informatike dva. Strokovna komisija je kot glede na reference, ki so jih kandidati v svojih vlogah in življenjepisih izkazali, predlagala v imenovanje štiri kandidate in sicer dr. Marka Hočevarja za področje financ in ekonomije, gospod Lidijo Pavlovčič za področje medijev, gospo Marinko Šlibar Vende področje prava in gospoda Mladena Terčelja za področje informatike. Dr. Marko Hočevar je profesor na Ekonomski fakulteti v Ljubljani, in sicer za področje financ oziroma področja računovodstva in revizije, ima 25 letne predavateljske izkušnje, bil je predstojnik katedre za računovodstvo in član senata Ekonomske fakultete, ima pa tudi izkušnje iz članstva v različnih nadzornih svetih. Gospa Lidija Pavlovčič je diplomirana sociologinja, je komentatorka in novinarka Dela v redakciji znanosti, pred tem pa je bila urednica gospodarske redakcije v časopisu Dela. Dve leti je bila tudi direktorica Slovenske tiskovne agencije, in sicer v času od leta 2005 do leta 2007. Gospa Marinka Šlibar Vende je univerzitetna diplomirana pravnica. Ima izkušnje iz dela tako v javnem kot v zasebnem sektorju, in sicer na različnih pravnih področjih, od nepremičninskega prava, gospodarskega prava, delovnega prava in civilnega prava. Gospod Mladen Terčelj je upokojenec, univerzitetni organizator dela, do upokojitve je opravljal dela in naloge v Novi Ljubljanski banki kot pooblaščenec za varovanje informacij varstva osebnih podatkov in bil tudi interni revizor za področje informacijske tehnologije. Je član Slovenskega inštituta za revizijo in vodilni presojevalec sistema vodenja varovanja informacij pri Slovenskem institutu za kakovost, ima mednarodne certifikate na področju preverjanja informacijskih tehnologij in certifikat preizkušenega revizorja informacijskih sistemov pri Slovenskem inštitutu za revizijo. Pri predlogu je Vlada upoštevala tudi spolno uravnoteženost, saj Vlada predlaga dva moška kandidata in dve ženski kandidatki. Hvala lepa.
Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je Državnemu zboru pisno poročala in predložila predloge sklepov. Sledi predstavitev stališča Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, ki ga bo predstavil gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi! Bom kar v uvodu povedal, da v Slovenski demokratski stranki predlogov sklepov za imenovanje članov za nadzorni svet Slovenske tiskovne agencije ne bomo podprli. Praktično se že cel mandat od nastopa te Vlade pojavljajo permanentni očitki o klientelističnem kadrovanju, o nepreglednosti pri predlaganjih v razne funkcije in vse te informacije prihajajo več ali manj iz koalicijskih vrst. Kar je problem, je to, da se nobena izmed teh informacij, nobena izmed trditev, ki so bile izrečene, zapisane ali zapisane za elektronske medije, nenazadnje tudi za slovensko televizijo, ne demantira, ampak se koalicija ne odziva in pusti vse te zadeve, da tečejo same od sebe naprej. Nihče se ne potrudi, da bi jih vsaj zanikal ali kakorkoli zavrgel. Če se spomnite, je Vlada oziroma tudi predsednik Vlade v predvolilnih in tudi v nastopnih govorih v Državnem zboru izredno veliko govoril o pravni državi, o drugačnih etičnih standardih in merilih, o netoleranci do kakršnihkoli napak in klientelizma, vendar se v tem obdobju te stvari isto ponavljajo kot obtožbe znotraj koalicijskih vrst glede ravno diametralno nasprotnega načina dela. To se pravi, da stvari v koaliciji potekajo na netransparenten, nepregleden način. Nenazadnje je nedavno tudi za Odmeve o načinu kadrovanja v nadzorni svet in o netransparentnih postopkih govoril tudi do nedavnega član Stranke modernega centra gospod Dobovšek. To ni neuka oseba, ki ne bi poznala pravil delovanja kadrovskih politik v javnem sektorju, kajti gre za strokovnjaka, ki se je s temi stvarmi ukvarjal, nenazadnje je bil tudi član Komisije za preprečevanje korupcije v obdobju pred gospodom Klemenčičem. Glede na to, da v koaliciji ni minimalnih želja, da bi pojasnili, kaj se dejansko dogaja pri teh kadrovskih postopkih za imenovanje v razne nadzorne svete ali za druge funkcije, Vlada teh stvari tudi ne demantira, se s tem ne ukvarjam, potem ni nobenih pogojev, da bi v naši poslanski skupini potrdili predlog, ki ga predlaga Vlada. Kajti obtežen, obremenjen je s številnimi sumi, ki zadevajo kadrovsko politiko in kadrovanje v tem mandatu. Znotraj vlade imate tudi ministra, ki je bil do nedavnega član Komisije za preprečevanje korupcije, bil je predsednik senata, in če takšni sumi letijo na Vlado, v kateri je nekdanji predsednik Komisije za preprečevanje korupcije, potem nekaj v tej državi zagotovo ne more funkcionirati. Nenazadnje je tudi generalni državni tožilec dr. Fišer obtožil Komisijo za preprečevanje korupcije oziroma v bistvu nekdanjega ministra, da je KPK komisija za diskreditacijo, pa tudi ni bilo nobenih demantijev in negiranj. Skratka, v postopkih kadrovanja očitno ni zagotovljena nobena transparentnost, postopki ne potekajo tako, da ne bi bili obremenjeni s sumi, z dvomi, s pomisleki, z obtožbami, da stvari ne potekajo v redu. Mi v bistvu nimamo nobene možnosti niti podlage za to, da bi podprli predlog Vlade za nadzorni svet Slovenske tiskovne agencije. Hvala lepa.
Zaključujem predstavitev stališča poslanske skupine. Sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Andrej Čuš.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Sam ne bi rad ponavljal dejstev, ki jih je naštel vodja naše poslanske skupine, gospod Jože Tanko, ampak dovolite, da tudi sam predstavim svoje točke in pa razloge, zakaj tudi sam ne bom podprl predloga za imenovanje novih članov nadzornega sveta Slovenske tiskovne agencije. Na razpis za štiri mesta v nadzornem svetu se je prijavilo zgolj osem kandidatov. Jaz sem nekako prepričan, da če bi se ta razpis odprl, tudi boljše objavljal po državi, bi dobili na samem razpisu precej bolj kompetentne kandidate. Objavite razpis za eno prosto delovno mesto in bomo videli, koliko potencialnih kandidatov se bo recimo prijavilo. Prepričan sem, da lahko najdemo boljše kandidate, in to je prvi razlog, zaradi katerega tudi sam tega ne morem podpreti. Drugi razlog. Drugi mandat v Državnem zboru sem član Odbora za kulturo in sem precej dobro seznanjen z delovanjem nadzornega sveta in tudi z delovanjem Slovenske tiskovne agencije. Pred kratkim smo se seznanili tudi s poročilom v preteklem letu oziroma v letu 2014 in moram povedati, da isti ljudje ne bodo rešili problemov, ki jih niso uspeli rešiti v preteklosti. To je drugi pomislek. Tretjič. Tudi spoštovani kolega dr. Dobovšek je izstopil iz Poslanske skupine Stranke modernega centra zaradi kadrovanja. Tokrat seveda spet govorimo o kadrovanju v nadzornih svetih. Sam se ne morem znebiti občutka, da gre tudi pri tem kadrovanju za podobne težave, torej se bo spet kadrovalo koruptivno in iz ozadij. Vladi Mira Cerarja pri kadrovanju ne morem zaupati. Zakaj ne? Imenovali smo nove člane nadzornega sveta SDH in v medijih so že dokazi, ugibanja, ki kažejo na to, da vsaj trije nimajo zadostnih pogojev za izpolnitev mesta za članstvo v nadzornem svetu. Žal vam ne morem zaupati. Zadnji, peti razlog. S to sestavo se ne bo spremenilo čisto nič, ne bo se naredilo čisto nič za objektivnost slovenskih medijev. Sam dobre predloge podpiram, slabih pa žal ne morem. Hvala.
Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o predlaganih sklepih. Ob tem vas obveščam, da bo na podlagi tretjega odstavka 13. člena Zakona o Slovenske tiskovne agenciji vsak sklep sprejet, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev, to je 46 ali več. Na podlagi četrtega odstavka 13. člena tega zakona Državni zbor o vsakem kandidatu glasuje posebej. Na glasovanje dajem predlog sklepa o imenovanju dr. Marka Hočevarja za člana nadzornega sveta Slovenske tiskovne agencije. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 19. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o imenovanju gospe Lidije Pavlovčič za članico nadzornega sveta Slovenske tiskovne agencije. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 28. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o imenovanju gospe Marinke Šlibar Vende za članico nadzornega sveta Slovenske tiskovne agencije. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 19. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o imenovanju gospoda Mladena Terčelja za člana nadzornega sveta Slovenske tiskovne agencije. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 19. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju predsednice Odbora za gospodarstvo Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Poslanska skupina Stranke modernega centra. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za predsednico Odbora za gospodarstvo imenuje gospo Andreja Potočnik. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvršbi in zavarovanju po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 8. 7. 2015. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Združene levice k 2. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. V Združeni levici smo ta amandma vložili zato, ker bi radi še nekoliko izboljšali ta zakon, sploh v teh socialnih vidikih, in sicer predlagamo, da se pred pričetkom postopka izvršbe dolžniku izda še obvezni opomin, s katerim bi bil obveščen do kdaj mora poravnati svoj dolg, sicer pa potem postopek steče normalno. Tako podobno ureditev imamo že v Zakonu o varstvu potrošnikov in ne vidimo razloga, zakaj ne bi mogli takšne ureditve uvesti tudi v tej noveli. Glasovali bomo seveda za.
Lahko torej glasujemo. Pričenjamo z glasovanjem. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 48. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandma ni bi sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti 2. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 8. 7. 2015. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena Levica k 16. členu. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine Zavezništvo k istemu členu brezpredmeten. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, dr. Matej T. Vatovec.
Z amandmajem v 113. člen Kazenskega zakonika posegamo tako, da v tistem področju, kjer se ureja trgovanje z ljudmi črtamo besedo "izkoriščanja", na kar so v civilni družbi že dlje opozarjali. Ta opredelitev v zakonu pravzaprav otežuje sprožitev postopka in sestavo obtožnice, ki bi lahko pripeljala do učinkovitega pregona takih kaznivih dejanj. S črtanjem tega izraza bi stvar bistveno olajšali in tudi dosegli uspešnejše preganjanje trgovanja z ljudmi. Poleg tega v tem členu še dodajamo to možnost, da bi bilo tako kaznivo dejanje možno storiti tudi iz malomarnosti, kar je še neka dodatna oteževalna okoliščina pri tako resnih in hudih dejanjih. Skratka, tukaj bomo seveda zaradi tega tudi glasovali za.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti 50. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Zavezništvo k 16. členu. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 52. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 17. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, dr. Matej T. Vatovec.
V 17. členu popravljamo oziroma dodajamo eno določbo, in sicer, da se pri prisilni sklenitvi zakonske zveze oziroma podobne skupnosti določi, da gre tudi za primere neregistrirane istospolne partnerske skupnosti, saj menimo, da zdaj ta opredelitev izpušča ta vidik prebivalcev in pravzaprav pušča to pravno praznino oziroma kazensko praznino, ki bi te ljudi spravila v diskriminatoren položaj, če bi jih nekdo prisil v take zveze. Glasovali bomo za, da se pač dopolni ta del. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 56. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 56.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 32. členu. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 54. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 86, proti 1. [[Za je glasovalo 86.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. [[oglašanje iz dvorane]] Obrazložitev glasu po glasovanju po našem poslovniku ni mogoča. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 8. 7. 2015. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k drugemu členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postanejo amandmaji istega predlagatelja k 9. členu pod številko 2, k 19. in 38. členu brezpredmetni. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, dr. Matej T. Vatovec.
Razložil bom kar vse 4 amandmaje, ker so smiselno povezani. Z njimi skušamo podobno kot v prejšnjem zakonu uvesti oziroma odpraviti to diskriminacijo, ki se pojavlja, se pravi, da bi bili v definicijo bližnjih oseb vključeni tudi partnerji v neregistrirani istospolni partnerski skupnosti, da bi dosegli to izenačitev raznospolnih in istospolnih parov pri obravnavi in pri izvrševanju kazenskih sankcij. Dokler ne bo vstopila v veljavo novela Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, je to pravzaprav v tem trenutku nuja, zato da do ustavno ugotovljene nezakonitosti ne prihaja. Glasovali bomo seveda za vse 4 z da.
Hvala. [[oglašanje iz dvorane]] Tudi komentarji med glasovanjem niso dopustni. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 12, proti 54. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 9. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma PS SDS k 10. členu brezpredmeten. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, mag. Branko Grims.
Vsem prelep pozdrav! Tako Vrhovno državno tožilstvo kot Odvetniška zbornica in tudi Inštitut za kazensko pravo pri Pravni fakulteti so poleg številnih drugih opozorili, da je ureditev, ki jo hoče uveljaviti minister, z novelo tega zakona neprimerna, neustrezna in da pomeni poseg, ki je problematičen z vidika varovanja človekovih pravic, ko je enkrat človek v tem položaju. Na kaj je opozoril Hinko Jenull, ko je v Pravni praksi pisal o tej problematiki? Da bi se moralo v tem primeru iti v odpravljanje napačnega ravnanja konkretnosti, ne pa v odpravljanje instituta kot takega. To, kar je v resnici minister potem storil. Zdaj je zakon napisan, če smo pošteni, na eno osebo, na en posamezen primer, kar je konec koncev Ministrstvo tudi samo povedalo v svojem odgovoru, ki ga je poslalo Pravni fakulteti, ko je zapisalo, da je potrebna sprememba zaradi aktualnih razmer in aktualnih primerov. Tukaj je popolnoma jasno, za kaj gre. Ampak zakonov se ne piše na tak način. Stvari morajo biti določne še posebej takrat, ko gre za nekaj, kar je lahko grob poseg v človekove pravice in kar zadeva človeka, ki je že sicer v problematičnem položaju, kar seveda predstavlja služenje neke kazni zagotovo že samo po sebi. Vse to so razlogi, zaradi katerih so vse te institucije predlagale, naj se obdrži sedanji sistem in naj se gre v spremembo prakse, naj se bolj pazljivo vodi te postopke, pa problemov ne bi smelo biti. Kljub temu, da je bil člen nekoliko omiljen z amandmajem, vendarle ključni, temeljni pomisleki vseh teh institucij ostajajo. Zaradi tega mi tudi predlagamo, da se ta člen v celoti črta in se s tem ohrani dosedanja ureditev, ki je kar najbolj humana in da se jo izvaja na primeren način tako, da bo kar najbolj onemogočena zloraba, po drugi strani pa da bo kar najbolj v korist cilja, ki ga pač naše kazensko pravo v danem primer zasleduje. Da gre za reintegracijo človeka, za rehabilitacijo in ne za samo kaznovanje po sebi, kot to sicer dajejo kot vrednoto, kot prednost nekatere druge ureditve v Evropi, na katere pa se je, kot zanimivost, prav minister sam skliceval. Zato bomo, kot rečeno, glasovali jasno za amandma.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti pa 56. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 56.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker amandma Poslanske skupine Združena levica k drugemu členu ni sprejet, so postali amandmaji istega predlagatelja k 9., 19. in 38. členu brezpredmetni. Ker amandma Poslanske skupine SDS k 9. členu pod številko ena ni bil sprejet, je postal amandma istega predlagatelja k 10. členu brezpredmeten. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, mag. Branko Grims.
Spoštovani, glede na to, da je to za nas ključen amandma pri problemu, na katerega so opozorile številne institucije, med njimi, kot rečeno, tudi Inštitut pri pravni fakulteti, Odvetniška zbornica, Vrhovno državno tožilstvo, in glede na to, da torej ta pomanjkljivost zakonov ni bila odpravljena, nam zdaj ne preostane nič drugega, kot da glasujemo proti celotnemu zakonu. Amandma, ki ste ga sprejeli, sicer v določeni meri res omiljuje prvotno namero ministra, vendar po drugi strani uveljavlja neko drugo hibo, ki v taki zakonodaji, ki se dotika človekovih pravic, zagotovo nima kaj iskati. To pa je vprašanje določnosti. Člen je namreč sedaj veliko premalo določen in to lahko v praksi pripelje do takega ali drugačnega tolmačenja in ravnanja. Enakost pred zakonom v vseh primerih pa, kot vemo, je ustavna kategorija, ki je v tem primeru lahko zelo hitro pod vprašanjem. Vse to so razlogi, zaradi katerih bomo v SDS zdaj glasovali proti predlaganemu zakonu.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti 19. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o prikritih vojnih grobiščih in pokopu žrtev v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 8. 7. 2015. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združene levice k 1. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. Ta amandma smo predlagali iz enega razloga, ker ne gre za tehničen zakon, kot smo to poslušali v preteklih obravnavah na odboru, ampak zato ker z vnašanjem teh dveh resolucij v 1. člen na nek način odpira in nadaljuje ta ideološki boj, ki ne prinaša nobene koristne rešitve. Če bi šlo za tehnični zakon, bi seveda to lahko rešili, kot je bilo zapisano v prvem mnenju Vlade, s spremembo obstoječega zakona, če ne, bi pa lahko ta zakon malo drugače zapisali, ne pa da te resolucije vstavljamo v ta 1. člen. Zato, ker se ta resolucija sklicuje na neke evropske vrednote in tako naprej, ki so zatajile, vsaj v zadnjem času, bi morali reči, če izpostavimo grško krizo, če izpostavimo krizo z begunci in vse ostale napake, ki se dogajajo na podlagi teh evropskih vrednot, mislim, da moramo vsaj ti dve resoluciji črtati iz tega zakona, da dosežemo vsaj približno to tehničnost tega zakon. Čeprav še zdaleč ne bo to. Če se ne izglasuje tega amandmaja, bomo preprosto v neki nekonsistentnosti, predvsem vladna koalicija in Vlada sama. Po eni strani namreč ne podpirajo resolucije, ki je zapisana v tem 1. členu, po drugi strani pa so pripravljeni to isto resolucijo sprejeti v tem zakonu. Glede na to, da se je Vlada jasno opredelila negativno do resolucije, tudi v prvem mnenju do predloga konkretnega zakona, mislim, da ni nobene druge rešitve, kot to, da se ta amandma podpre. V Združeni levici ga bomo prav gotovo. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC, dr. Mitja Horvat.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani poslanke in poslanci! Kljub očitkom, da zapis v resoluciji Evropske skupnosti v 1. členu zakona pomeni sledenje evropskim idejam, mi smo seveda zavezani Evropi, smo članica Evropske unije in dokumente, ki jih sprejema s tako prepričljivo večino Evropski parlament, tudi na deklarativni ravni sprejemamo kot del našega vrednostnega sistema. Prav tako je bilo v razpravi izpostavljeno, ali je zakon s temi ali brez teh navedb možno izvajati v smeri odkrivanja prikritih grobišč in pokopa žrtev, in verjamemo, da na ta način, torej z zapisom dokumentov že v 1. Členu, jasno povemo tudi, kakšen je namen, in s tem pojasnimo, da imamo v mislih prav žrtve totalitarnih režimov. Zato bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra glasovali proti amandmaju. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov, mag. Matej Tonin.
V Poslanski skupini Nove Slovenije ne bomo podprli amandmaja Združene levice, ki predlaga, da se iz zakona izvzame omemba te resolucije o totalitarizmih. Naj omenim za vse tiste, ki morda niste spremljali današnje razprave, 1. člen omenja več resolucij in več konvencij. Ne gre samo za to resolucijo, ki je za Združeno levico problematična, ampak za več teh stvari. 1. člen govori o načelih, na katerih temelji ta zakon. Če si morda niste uspeli prebrati te resolucije, vam samo preberem bistvene zadeve, nakar boste lahko ugotovili, da sklicevanje v 1. členu, ki govori o načelih, praktično ni problematično. Govori naslednje: "Ker je z vidika žrtev vseeno, kateri režim jih je iz kateregakoli razloga prikrajšal za svobodo, jih mučil ali ubijal." Mislim, da gre za načelo, ki mu težko kdorkoli oporeka. Naslednja stvar. Ker je treba ohraniti spomin na tragično preteklost Evrope, da se počastijo žrtve, obsodijo storilci in položijo temelji za spravo, ki bo temeljila na resnici in spominu. Jaz mislim, da stvari, ki so zapisane v tej resoluciji in ki govorijo o načelih, niso problematične. Zato mi ne vidimo razloga, da bi morali to resolucijo izključevati iz 1. člena, ki govori o temeljnih načelih, na katerih temelji ta zakon.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Zavezništvo, gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa. S tem 1. členom, kar smo poslušali do zdaj, celo popoldne že, je v resnici samo do konca položena pikica na i, da gre za ideološki zakon. Naj me prepričujejo, kakor želijo ali ne, dejstvo je, da danes od nobenega nismo dobili odgovora, ki vztraja pri temu amandmaju, ali je mogoče izvesti dostojni pokop brez omembe te resolucije. Nismo dobili tega odgovora zato, ker so prepričani, da je bolj potrebno peljati ta zakon z nesmisli. Če bi bili nameni iskreni, bi vam bilo prav figo mar za te besede v 1. členu, ampak v resnici vam ne gre za to. To je namenjeno predlagateljem. Resolucija, ki je problematična in se želi s 1. členom, ki ga je predlagala Združena levica, v resnici umakniti, je bila napisana v Evropi zaradi popolnoma drugih razlogov in namenov, ki pa jih danes nekateri v slovenskem prostoru zlorabljajo za zopet popolnoma druge namene. To je bilo v razpravi v Državnem zboru večkrat ugotovljeno in tudi potrjeno. Zato tudi nikoli ta resolucija ni bila sprejeta v Državnem zboru in se danes nekateri skrivate pod naslednjimi izjavami, kot so "pa ja smo del družine Evrope, pa ja obsojamo vse povojne poboje". Oprostite, to nima veze s to deklaracijo, ki je bila sprejeta. Nobene veze. S tem ste seveda samo dodatno pritisnili na gumb in še globlje zarezali in delite to Slovenijo na dva dela. Obžalujem. Želeli ste iskreno, nikoli ne bom vedel, ali je bilo res iskreno, ker dosegli ste pa popolnoma nekaj drugega. Zato bomo mi ta amandma seveda podprli, in sicer z namenom, da vam damo jasno sporočilo, da ne gremo po tisti poti, ki bi jo vi radi in ki ste jo dosegli, da po njej greste. [[oglašanje iz dvorane]] Saj sem povedal stališče, predsednik, in prosim, da me vsaj pri stališču pustite pri miru.
[[oglašanje iz dvorane]] Prosim. Še kakšna obrazložitev? [[Ne.]] V lastnem imenu? Potem prosim za prijavo. Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. O nekonsistentnosti Vlade in koalicije je govoril tovariš Vatovec, o celem ozadju je govoril kolega Jani. Vizavi temu, kar je govoril gospod Tonin, bi rekel le, da bom jaz seveda glasoval za ta amandma, preprosto povedano zato, ker ljudje, ki izhajamo iz antifašistične tradicije, ne potrebujemo tovrstnega 1. člena, saj gre za neke splošne civilizacijske norme. Hvala za besedo.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, Matjaž Hanžek.
Hvala lepa, predsednik. Tudi jaz bom glasoval za amandma, preprosto zaradi tega, ker bi z veseljem podprl kakšen res tehnični zakon, ki bi temeljil na humanih in humanitarnih izhodiščih ter na neideoloških izhodiščih, kot je bilo neprestano govorjeno. Ampak ta 1. člen, vsaj drugi del 1. člena, se pravi obe resoluciji, na kateri se sklicuje, jasno pove, da je to, kar je bilo danes že velikokrat omenjeno, nekaterim nemogoče pokopati mrtve, ne da bi spet vlekli na dan delitve. Pred dvema letoma je umrl moj stric, partizan, ki nikoli razumel kakšen pomen ima sprava. V 93, 92 letu je imel na grobu samo dva govorca, partizana in župnika. To je bilo njegovo celo življenje in ni razumel neprestanih prepirov o neki spravi, ki jo neprestano zalivamo z oljem, ognjem ideologije. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 67. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 67.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona.Ker v drugi obravnavi amandma k dopolnjenemu predlogu zakona ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da je bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Želim poudariti, da v Združeni levici nikakor ne nasprotujemo temu, da ima vsak človek, ne glede na to, kako je umrl, pravico do dostojnega pokopa in do groba. Vendar, kot smo videli, predlog tega zakona nikakor ne prispeva k spravi. Razlog je ta nesrečna resolucija, ki izenačuje totalitarizme, kot jih imenujete, fašizem, nacizem in komunizem. Mi nikakor ne moremo pristati na ta 1. člen, kajti vedno in povsod moramo vedeti, kdo je v Sloveniji bil okupator, kdo je sodeloval z okupatorjem in kdo se mu je uprl. Če to pozabimo, potem smo pozabili, od kod smo prišli in zakaj danes živimo v svobodni samostojni Sloveniji. Ne gre za preteklost, spoštovani. Opozoriti vas moram, da gre za našo prihodnost, kajti danes smo priča vzdigovanju fašizma po celi Evropi. Tako kot je v Grčiji Zlata zora, Orban na Madžarskem in Nacionalna fronta v Franciji. Ob tem, ko dovolimo to resolucijo, odpremo vrata in damo fašizmu legitimnost, kajti po tem mu damo možnost, da je ena izmed možnih izbir. [[oglašanje iz dvorane]] Ali lahko končam, prosim? Jaz sem vas poslušala. Ravno tako je za nas vprašljivo ustanavljanje in pristojnost tako imenovane strokovne komisije. Kolikokrat smo že videli strokovne komisije, ki so delovale ideološko in so svoja dognanja prirejala določenim političnim opcijam in retuširala zgodovino? Zato v Združeni levici zakonu odločno nasprotujemo. Po našem mnenju bi bilo nujno sprejeti naš amandma ali pa vzeti stari zakon in ga narediti tako, da bi bil uporaben. Popolnoma skregano z zdravo pametjo pa se nam zdi to, da Stranka modernega centra skupaj z Vlado na odboru zavrne resolucijo kot škodljivo in neustavno, danes pa glasuje za ta zakon, ki ima to resolucijo v 1. členu. Ker upravičeno sumimo, da gre za politično kupčijo zaradi fiskalnega pravila, iz srca upamo, da jutri fiskalno pravilo ne bo sprejeto. Hvala.
Kdo še želi? Obrazložitev glasu? Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Zavezništvo, gospod Jani Möderndorfer.
Zakon zagotovo ni tehnični. Je ideološki in je bil narejen samo z enim samim namenom, kot smo danes videli. To pa je, da bi pokazali, kako imamo skupni jezik in na nek način simbolno zavezati mašno okoli same sprave. V resnici gre za zakon, ki ureja tri stvari. Ena stvar je zagotovo ureditev vprašanj komisije, ki ima kar na enkrat ogromno pristojnosti in nobene odgovornosti. Drugo vprašanje je zagotovo, da se ji da pečat in skozi stranska vrata pripelje vprašanje, o katerem bomo v večini drugi teden glasovali proti, danes pa se bomo sklicevali na to resolucijo in govorili, da je to podlaga, da uredimo dostojne pokope. S tem da imamo v bistvu že zakon, ki ta vprašanja ureja, niso pa bili predlagatelji sposobni tega urediti v osnovnem zakonu. Tretja stvar, ki je seveda tudi na nek način svojevrstna mašna, pa je, da smo dobili v resnici odgovor, da ta zakon ne bo rešil problemov, še posebej ne, ker se bo dodatno zakompliciralo, ker do danes se je s tem vprašanjem ukvarjalo eno ministrstvo, od jutri naprej se bosta ukvarjala dva ministrstva. Po novem Ministrstvo za gospodarstvo, ki bo v resnici kar na enkrat zaradi gospodarske spodbude zelo temeljito urejala še vprašanja dostojnega pokopa. Oprostite, to je smešno in nedostojno za dostojno urejanje vprašanja dostojnih pokopov. Razumite, kakor hočete. V poslanski skupini bomo glasovali različno, ker imamo seveda drugačne poglede na ta sama vprašanja. Dejstvo pa je, da bom vsaj jaz osebno vsako leto ob istem datumu vprašal, koliko dostojnih pokopov smo uredili. Kako resno misli koalicija s tem, bomo pa videli v proračunu, s številko, ki bo jasno povedala, kajti ta problem bomo lahko rešili samo z denarjem in ne z novim zakonom. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Desus, gospod Primož Hainz.
Hvala lepa za besedo. Jaz seveda ne bom preklical tistega, kar je rekel naš vodja, namreč da bomo glasovali po vesti, ampak moram pa reči tri stvari. Prvo, sam osebno zakona ne bom podprl, ker je politični in tehnični. To se je videlo tudi pri zagovornikih, ker so nekateri na veliko govorili o obsodbi komunizma. Seveda nihče ni omenjal pobojev domobrancev, ki so bili nemški vojaki na slovenskem. Kar se sprave tiče. Jaz seveda celo življenje nimam nobenih težav s spravo. Bil sem spravljen od nekdaj. Do 80. leta so me kritizirali z leve, sedaj me pač kritizirajo z desne, zato se pravzaprav na tej točki ne sekiram dosti. Mislim pa, da je to zelo intimna zadeva in jo je težko na tako velikem prizorišču reševati. Moram pa povedati eno reč. V skladu s svojim prepričanjem sem seveda absolutno proti temu, da zadnje čase postavljajo spomenike tudi padlim domobrancem. Sem seveda absolutno proti. Na drugi strani pa moram reči, da bi prekinil gonjo proti pesniku Francetu Balantiču, ki je bil, ne glede na to, da je bil zaveden in kje je bil, eden največjih slovenskih pesnikov, zato ne vidim razloga, da ne bi mogla biti po njem poimenovana knjižnica v Kamniku. Vedeti morate, da so bile že leta 1970 Balantičeve pesmi objavljene v Živem Orfeju, ki ga je izdala Cankarjeva založba. Torej ni res, da je to čakalo do leta 1990, ampak je bilo to že leta 1970. Drago Šega, Cene Vipotnik in dr. Jože Kastelic so to objavili v pesniški zbirki. Na tej točki pa seveda moram biti tudi jasen. Mislim, da bi pa na kulturnem področju morali zadeve začeti reševati v smislu sprave, kdor je seveda iskren. Zakona pa ne bom podprl Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov, gospa Ljudmila Novak.
V Novi Sloveniji bomo seveda ta zakon podprli, ker menimo, da je potreben in da je 70 let po vojni skrajni čas, da pokopljemo žrtve. Glede na to, da je 600 prikritih grobišč, približno 15 tisoč žrtev v teh grobiščih, skupno 100 tisoč umorjenih na slovenskem ozemlju, se nam zdi skrajno žalostno in necivilizacijsko, da tega problema še nismo uredili. Ta naš zakon bo pripomogel k temu, da bomo ga problem lažje reševali. Kdor bo ob tem čutil, da smo naredili korak k spravi, v redu, lepo, kdor pa pač meni, da to ni korak k spravi, je pa tudi to njegov problem. Zakaj smo navedli te resolucije Evropskega parlamenta in Sveta Evrope? Zato, ker obe resoluciji obsojata nasilje, obsojata nedemokratične pristope, obsojata umore, ki so jih zagrešili nedemokratični totalitarni režimi. Pri tem navaja vse režime, od fašizma, nacizma in seveda tudi komunizma. In ne moremo trditi, da teh žrtev tudi v komunizmu ni bilo, saj imamo vendarle pred seboj 15 tisoč Slovencev, ki so bili takrat pobiti. Ampak glavni namen tega zakona je, da damo orodja, kako vendarle narediti iz prikritega grobišča vojno grobišče, in ta zakon predvideva različne postopke, da pridemo do tega zaključka in dostojno pokopljemo mrtve. Zato bomo seveda v Novi Sloveniji ta zakon podprli.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra ima dr. Mitja Horvat.
Najlepša hvala za besedo, predsednik! Spoštovane poslanke in poslanci! V Stranki modernega centra ne razumemo, lahko pa seveda sprejmemo vse tiste razloge, ki jih navajajo poslanske skupine in posamezni poslanci v zvezi z vprašanjem, ki je danes pred nami. Vprašanje je očitno takšno, da je vredno razprave, in veseli me, da je vsaj v razpravnem delu pri drugi obravnavi razprava potekala na dostojnem nivoju, da smo lahko izražali različna stališča o tako perečem in seveda dolgo časa zamolčanem, potem pa že lepa desetletja ne več zamolčanem vprašanju pobojev, ki so se dogajali po drugi svetovni vojni. Z besedo nismo zmanjševali pomena narodnoosvobodilnega boja, ne partizanov ali partizanskega upora zoper okupatorja, kajti sleherno nasilje seveda zavračamo, obsojamo in v tem delu je pač nekaj, s čimer mora opraviti ta družba. Če nič drugega, smo zato pristopili k predlogu Nove Slovenije, da podpremo ta zakon, preprosto zato, ker prejšnji zakon, Zakon o vojnih grobiščih, ni prinesel želenega rezultata. Verjamemo, da je s tem dana nova možnost, da bomo seveda lahko razkrivali tudi kakšno temno plat, ne da bi pri tem obsojali tisto, kar je splošno sprejeto kot upor zoper okupatorja, zoper nacizem, fašizem. Če se ne moremo soočiti tudi z ostalimi oblikami, potem seveda ne bomo nikoli mogli napredovati. Samo zanikanje, ne razpravljanje o tako odprtem vprašanju ne prinese rešitve in ne prinese očiščenja, predvsem pa, če ne bomo mogli in znali obsoditi ravnanja, ki so nesprejemljiva, potem tudi našim sodržavljanom ne bomo mogli dati pravih kompasov, kaj je prav in kaj ni prav. Zato seveda z vsem dolžnim spoštovanjem do vseh tistih, ki se čutijo prizadete ali napadene v zvezi s tem zakonom, sporočamo, da ne gre za napad, da ne gre za odpiranje ideoloških vprašanj, ampak enostavno gre za to, da razčistimo in počistimo, zato bomo glasovali za zakon. Hvala.
V lastnem imenu? Torej prosim za prijavo. Obrazložitev glasu v lastnem imenu, mag. Alenka Bratušek.
Sama bompredlagan zakon podprla. Strinjam se z marsikaterim pomislekom, ki je bil tekom razprave povedan, in mogoče tudi nismo dobili vseh odgovorov. Res je, da bo čas pokazal, ali nam bo zakon pomagal ali ne. Dejstvo je, da je zakon samo črka na papirju, da ga je treba izvajati. Dejstvo je, da zgodovine ne more spreminjati nihče, ne z resolucijo in ne z zakonom. Ve se, kdo nam je priboril svobodo, ve se, kdo je na drugi strani sodeloval z okupatorjem. Ljudje pa si zaslužijo dostojen pokop. Če ni to velik korak k temu, da se začnemo bolj kot s preteklostjo ukvarjati s prihodnostjo, se pridružujem kolegici Novakovi, upajmo, da bo vsaj majhen.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, Miha Kordiš.
Predsedujoči, hvala za besedo. Tole, kar imamo, se imenuje Predlog zakona o prikritih vojnih grobiščih in pokopu žrtev. Ampak če bi dejansko držalo, da bi šlo samo za to, potem bi bil tudi sprejet amandma k 1. členu, ki smo ga predložili v Poslanski skupini Združena Levica. In če bi šlo v resnici samo za to tehnično dimenzijo, potem bi ta zakon podprli tudi v Združeni Levici. Kot smo že rekli, vprašanje sprave in vprašanje pokopa nekih žrtev je pač intimno vprašanje in če ga hočemo obravnavati v tem antigonskem duhu, ga lahko. To lahko izpeljemo z zelo širokim konsenzom, tako v tem državnem zboru kot tudi v širši slovenski družbi. Ampak preprosto ne gre za to. Prvi člen, ki smo ga v ZL amandmirali, zelo jasno kaže, da je tu zadaj politična intenca, da je na delu zelo globoka ideološka operacija, ki v procesu rehabilitira nacifašizem, proti kateremu so se borili naši partizani, proti kateremu se je borilo takratno socialistično gibanje in takega zakona vsekakor ne bom podprl. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Vmes sem razmišljal, se posvetoval z doktorjem filozofije in moram najprej reči, da čeprav vsi govorite o intimnem vprašanju, to ni intimno vprašanje. Žival intimno zagrebe mrtvo sožival. Naša narava je pa kultura. To je temeljno civilizacijsko vprašanje in s tem seveda noben v Združeni levici nima težav. Se pa ta zakon, ki naj bi bil tehničen, ideologizira in s tem imajo težave celo v najmanjši poslanski skupini, ki se ne more glede tega poenotiti. Glede tega, kar je govoril gospod v imenu SMC, ki hoče pač zaviti to kupčijo vezano na fiskalno, on je sam pravnik, bolje ve od enega ubogega doktorja sociologije, da bi lahko imel tehnični zakon, to, o čemer je govoril, bi se pa seveda rešilo v obliki neke deklaracije ali vsebinskega zakona o tem, ali se mi spravimo ali ne. Čeprav obstaja drugo vprašanje, a je seveda to potrebno, če izhajamo iz nekih civilizacijskih norm oziroma kot je to na osebni ravni razrešil – Kdo? Tvoj stric? [[oglašanje iz dvorane]] – stric kolega tovariša Hanžka. Seveda bom glasoval proti. Hvala za besedo.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 19. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točno dnevnega reda. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI PROTOKOLA O VARSTVU PRED POPOLAVAMI K OKVIRNEMU SPORAZUMU O SAVSKEM BAZENU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na sej zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 85, proti nihče. [[Za je glasovalo 85.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN ITALIJANSKO REPUBLIKO O ČRTI DRŽAVNE MEJE NA REGULIRANEM ODSEKU POTOKA ČUBNICA/BARBUCINA V V. MEJNEM SEKTORJU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 84, proti nihče. [[Za je glasovalo 84.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO ZDRUŽENIH DRŽAV AMERIKE O PLAČILU DOLGA NEKDANJE SOCIALISTIČNE FEDERATIVNE REPUBLIKE JUGOSLAVIJE DO VLADE ZDRUŽENIH DRŽAV VKLJUČNO Z NJENIMI AGENCIJAMI, KI GA IZVRŠI REPUBLIKA SLOVENIJA, IN MEMORANDUMA O SOGLASJU MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO ZDRUŽENIH DRŽAV AMERIKE O PLAČILU DOLGA NEKDANJE SOCIALISTIČNE FEDERATIVNE REPUBLIKE JUGOSLAVIJE DO VLADE ZDRUŽENIH DRŽAV VKLJUČNO Z NJENIMI AGENCIJAMI, KI GA IZVRŠI REPUBLIKA SLOVENIJA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 10. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri.