Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje. Pričenjam 6. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Anton Rop, Roberto Battelli, Robert Hrovat in Miran Potrč od 14. do 16. ure. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, gospod Boruta Pahorja k 1. točki dnevnega reda, predstavnike Državnega sveta k 10., 11. in 23. točki dnevnega reda, predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije k 27. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 6. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 11. maja 2009. O predlogu dnevnega reda bomo odločali po drugem odstavku 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogih za širitev dnevnega reda. Odbor za finance in monetarno politiko predlaga, da se dnevni red seje razširi z obravnavo Predloga zakonov o spremembah in dopolnitvah Zakona o jamstveni shemi Republike Slovenije, nujni postopek, EPA 364-V . Predlog širitve ste prejeli z dopisom z dne 14. 5. 2009. Želi besedo predsednik odbora? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik Vlade, kot predlagateljica zakona? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Zaključujem razpravo o predlogu širitve. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite svoje glasovalne naprave, in sicer mora na desni vložene kartice goreti oranžna lučka. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 21.a točko v torek, 26. maja 2009. Po dogovoru na Kolegiju predsednika Državnega zbora predlagam, da se dnevni red seje razširi še z obravnavo naslednjih dveh predlogov zakonov: Predloga zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Slovenske odškodninske družbe, d.d., iz naslova kreditov najetih za financiranje Slovenske odškodninske družbe, d.d., v letu 2009, nujni postopek, EPA 374-V in Predloga zakona o delnem povračilu nadomestila za plače, nujni postopek, EPA 375-V . Predloga za širitev ste prejeli z dopisom z dne 15. 5. 2009. Predlagam, da o obeh predlogih za širitev razpravljamo skupaj. Želi besedo predstavnik Vlade kot predlagatelj zakona? Gospa Helena Kamnar, državna sekretarka Ministrstva za finance.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bi želela samo obrazložiti, zakaj prosimo za širitev dnevnega reda na tej seji Državnega zbora. Slovenska odškodninska družba se je zaradi stanja na finančnih trgih v tem trenutku znašla v veliki likvidnostni zagati in preprosto v juniju mesecu ne razpolaga več z zadostnimi sredstvi za poravnavo vseh svojih zapadlih obveznosti, zlasti obveznosti, ki izhajajo iz denacionalizacijskih postopkov, zato predlagamo, da se sprejme zakona o podelitvi poroštva Slovenski odškodninski družbi, s katerim bi se Slovenska odškodninska družba lahko zadolžila in na ta način zagotovila likvidnostna sredstva za poplačilo obveznosti. Družba je že izvedla vse postopke za zadolžitev, zbirala ponudbe, pridobila primerne pogoje za zadolžitev. Opcija za to zadolžitev pa izteče v prvi polovici junija meseca. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne želijo. Zaključujem razpravo o predlogih širitve. Prehajamo na odločanje. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda s Predlogom zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Slovenske odškodninske družbe, d.d., iz naslova kreditov najetih za financiranje Slovenske odškodninske družbe, d.d., v letu 2009. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Zbor bo to točko obravnaval kot 21.b točko v torek, 26. maja 2009. In drugič; odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda s Predlogom zakona o dnevnem povračilu nadomestila za plače. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za razširitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 21.c točko v torek, 26. maja 2009. Spoštovane kolegice in kolegi, rad bi vas opozoril, da smo pred eno uro dobili zahtevo za ponovno odločanje o odločitvi Kolegija, in sicer gre za Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o policiji kjer skupina poslancev, kvalificirana, predlaga ponovno odločanje o nujnem postopku. Zato prekinjam sejo za petnajst minut, do 14.20, in nadaljujemo s sejo in odločanjem ob 14.20. Hvala lepa
Spoštovane kolegice in kolegi, prehajamo na 1.A TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO ZAHTEVE SKUPINE POSLANCEV DA O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POLICIJI OBRAVNAVA PO NUJNEM POSTOPKU, ODLOČI DRŽAVNI ZBOR. Kolegij predsednika je na seji dne 15. 5. 2009 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o policiji obravnava po nujnem postopku. V poslovniškem roku, eno uro pred začetkom seje, je zoper odločitev Kolegija, skupina triindvajsetih poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom zahtevala, da na podlagi tretjega odstavka 143. člena Poslovnika zbora o odločitvi Kolegija odloči Državni zbor. Želi besedo predstavnik predlagateljev? Prosim, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Poslanska skupina je uro in pol pred začetkom seje Državnega zbora vložila zahtevo za ponovno odločanje o postopku zakona o policiji. V poslanski skupini smo mnenja, da predlagane spremembe zakona temeljito posegajo tako v postopek imenovanja generalnega direktorja Policije in njegovih namestnikov, kakor tudi se spreminjajo nekatera pooblastila. Predvsem tista, ki zadevajo integriteto posameznika. Zdaj, kar zadeva postopek imenovanja generalnega direktorja Policije menimo, da je tudi v sedanjem zakonu ta zadeva ustrezno rešena. Tudi sedanja ministrica je izpeljala postopek imenovanja direktorja, objavljen je bil javni razpis, prijavilo se je več kandidatov in štirje, če se ne motim, so prišli tudi čez postopek Kadrovsko-akreditacijskega sveta. Vendar se očitno pravi kandidat ni prijavil in zato, ker se želi na tem področju spreminjati in imenovati generalnega direktorja Policije na drugačen način kot je bilo zapisano, je Vlada pravzaprav pohitela s predlogom, s spremembo predloga zakona po nujnem postopku. Mi menimo tudi, da ta sprememba zakona ni potrebna. Obstajajo mehanizmi in postopki, ki dopuščajo, da ministrica izbere izmed tistih, ki so šli preko Kadrovsko-akreditacijskega sveta, ustreznega človeka za generalnega direktorja Policije. Tudi v tem primeru, ki sem ga omenil, bi to lahko storila. Vendar je očitno, da so kadrovske paradigme, ki so bile v tem mandatu začete in ki so se tudi napovedovale in so se začele tudi izvajati, ne držijo več. Kajti, čedalje več je primerov, ko se izrazito v temeljih odstopa od načinov, postopkov in imenovanj pri posameznih pomembnih funkcijah v državni upravi in tudi v posameznih inštitucijah. Zato smo mnenja, da je treba tudi ta zakon spreminjati na drugačen način. Za take spremembe si je treba vzeti čas, nekaj več časa. Treba je opraviti javno razpravo. Kajti sprememba tudi pooblastil in te zadeva tudi potem v postopkih obravnave, tudi integriteto posameznika, je taka, da je treba pridobiti tudi kakšno drugo, širše mnenje. Tudi mnenje, morda, eminentnih pravnikov, mnenje civilne družbe in seveda tudi imeti zadostno politično soglasje za tak proces. Samo imenovanje direktorja Policije in pa tudi sprememba pooblastil, pa nikakor ne more biti razlog za to, da se nek zakon sprejema po nujnem postopku. To nikakor ne more biti razlog. Kajti s tem, ko se spreminja način imenovanja generalnega direktorja policije, ne moremo govoriti o tem, da gre za zadeve, ki so nujne za delovanje države. Ta postopek je bil dovolj dolgo odprt. Časa za imenovanje generalnega direktorja Policije je bilo dovolj, tudi še zdaj ga je dovolj za ponovitev postopka, kajti ta kandidat, ki je sedaj, ki opravlja to funkcijo, je imenovan za določen čas. Jaz mislim, da zloraba poslovnika ali takšna uporaba poslovnika, kot si jo v zadnjem času dovoljuje Vlada in ji koalicija sledi, vodi k zlorabam. Kajti, nobenih utemeljenih razlogov ni, da se ta sprememba zakona opravlja po nujnem postopku. Vse kar bi bilo smiselno ob tem narediti je, da se k zadevam pristopi umirjeno, da se zadeve prouči, da se pridobi ustrezna mnenja, da se opravi razprava, da povprašamo tudi tiste, ki so s tega postopka izločeni, kaj o zadevanih spremembah razmišljamo. Zato v naši poslanski skupini predlagamo, da Državni zbor ponovno odloči o postopku. In prosim vas, da predlog podprete in da zadevo vrnemo v fazo, ko lahko opravimo tudi širšo oziroma splošno razpravo o zakonu. Menim, da si ta zakon takšno obravnavo tudi zasluži. Hvala lepa.
Hvala lepa. O tej zahtevi ni razprave in obrazložitve glasu, zato predlagam Državnemu zboru, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o policiji se obravnava po nujnem postopku. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 22. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da bo Državni zbor navedeni predlog zakona obravnaval po nujnem postopku na tej seji. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje o določitvi dnevnega reda v celoti. Prehajamo na določitev dnevnega reda, zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red kot ste ga sprejeli s sklicem in s sprejetimi dopolnitvami. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 4. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je dnevni red 6. seje zbora določen. S tem prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri z vprašanji poslank in poslancev. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice in kolegi! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 37 poslanskih vprašanj. Vrstnih red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja tri minute. Predsednik Vlade in ministri odgovarjajo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade, ministra ali generalnega sekretarja Vlade. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da posameznik na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, generalni sekretar Vlade ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovori. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministrice in ministri: dr. Ljubica Jelušič, ministrica za obrambo, Borut Miklavčič, minister za zdravje, Samuel Žbogar, minister za zunanje zadeve, Karl Viktor Erjavec, minister za okolje in prostor od 19. ure dalje in mag. Milan Cvikl, generalni sekretar Vlade od 19. ure. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Borut Pahor. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo najprej postavil Zmago Jelinčič Plemeniti, Slovenska nacionalna stranka.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! Zdravje mora biti vrednota, ki jo država mora zagotavljati vsem državljanom enakopravno, ne glede na status pacienta. Država mora pacientu nuditi oskrbo, ko jo le-ta potrebuje in ne le takrat, ko je pacient fizično sposoben plačati usluge zdravstvu. Zdravje ne sme biti privilegij bogatih. Na žalost v Sloveniji zdravje ni več osnovna človekova pravica. Zdravje je postalo tržna dobrina z milijonskimi zaslužki. Zdravje in življenje vseh državljanov in državljank ne sme biti odvisno od birokracije. Zdravje mora imeti prednost pred birokracijo in posamezniku mora zdravstveni sistem to tudi omogočiti. To je pet izhodišč, ki se jih mora država držati, če hoče urejati svoj zdravstveni sistem, tako da bo narejen po meri tistega, ki ga pravzaprav koristi. Vendar se zdi, da v Sloveniji nimamo pravega načina, kako priti do vseh teh postulatov in jih zagotoviti. Kar nekaj zadev bi lahko izpeljali na ta ali drug način, pa vendar. Sprašujem predsednika Vlade: Kako bo ob vseh varčevalnih ukrepih, ki jih predvideva Vlada, zagotovil vse to, kar sem v začetku naštel? Dejstvo je, da se zdravniki upirajo. Izposlovali so si 27,42% povečanja plač in vendar zdravstvo ni na boljšem, ampak iz dneva v dan peša. Dejstvo je, da zdravniki sedijo v Ljubljani, na obrobju zdravnikov primanjkuje. Doma, v Ljubljani, čakajo in nočejo iti ven. Sprašujem: Zakaj Vlada ne naredi tega, da bi zdravnik po končanem študiju moral takšno obdobje, kot je študiral, iti nekam, kamor bo določil minister za zdravje? Na ta način bi v Sloveniji, kjer nič ni več daleč, lahko zagotovili enakomerne pogoje. In vendar zdravniki raje ostajajo doma. Če gredo recimo v privatno prakso, zakaj jim država ne zaračuna tistega, kar je vanje vložila. Ampak kar pozabimo na to. Ali smo res tako bogati ali kaj podobnega? Zaenkrat toliko. Sprašujem tudi: Zakaj se ne uvede klinični farmacevt v bolnicah? Namreč, Američani so ugotovili, da letno prihranijo okoli 4 milijarde evrov samo z zagotovitvijo tega novega delovnega mesta. Zadev je še polno in časa zmanjkuje, ampak prosim najprej za to. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predsednik Vlade, gospod Borut Pahor. Prosim.
Gospod poslanec, v uvodu vašega vprašanja ste navedli pet izhodišč. Z vsemi petimi izhodišči se strinjam. Zdravje naših ljudi je najpomembnejše. Rad bi vas obvestil, kako se slovenska Vlada namerava lotiti tega vprašanja, da bi bil odgovor skladen s temi izhodišči. Najprej je treba ugotoviti, da slovensko zdravstvo deluje v zastarelih zakonskih okvirih, ki ne predstavljajo več ustrezne podlage za razreševanje problematike, ki jo navajate. Eden glavnih virov za težave zavarovancev zdravstvenega varstva, ki jih omenjate v vašem vprašanju, je neustrezna opredelitev javne zdravstvene dejavnosti v Republiki Sloveniji in razmejitev javnega zdravstva v zasebnih zdravstvenih storitvah. Soočamo se s prikrivanjem javnega in zasebnega dela zdravstvenih delavcev, z nedopustnim prepletanjem javnih in samoplačniških zdravstvenih storitev in obravnav ter tudi, kot ste sami rekli, z neracionalno organiziranostjo in neučinkovitim delovanjem izvajalcev zdravstvenega sistema. Vlada se teh okoliščin v celoti zaveda, zato intenzivno, kot veste, ne brez polemik - javnih, strokovnih in siceršnjih, pripravlja nove zakonske okvire, ki bodo reformirali slovensko zdravstvo s tremi cilji: posodobiti in izboljšati organiziranost dejavnosti, povečati dostopnost državljanov do zdravstvenih storitev in zagotoviti učinkovitejšo porabo sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja, ki so sredstva uporabnikov. Skrajno zaostreni materialni pogoji, tudi kot posledica recesije, terjajo tudi posege, ki bodo v izvajanje javnih zdravstvenih programov posegli s takojšnjim učinkom. Jasno je namreč, da je povečanje števila nezaposlenih, skrajševanje delovnega časa in upočasnitev rasti bruto domačega proizvoda vpliva na zmanjševanje prihodkov obveznega zdravstvenega zavarovanja. Hkrati pa se zaradi spremembe plačnega sistema v javnem sektorju v zdravstvu, kot ste sami rekli, gospod poslanec, soočamo z relativno visoko rastjo plač zaposlenih. Oboje vodi v povečanje razkoraka med prihodki in izdatki zdravstvene blagajne in Vlada mora ukrepati. Doslej sprejeti varčevalni ukrepi na Skupščini Zavoda za zdravstveno zavarovanje gredo v smeri: racionalizacije dela zdravstvene dejavnosti in bolj smotrnega predpisovanja zdravil in porabe le-teh. Vrednost programov zdravstvenih storitev izvajalcev, naj bi se znižala za 2,5%. To naj bi uprave javnih zdravstvenih zavodov zagotovile izključno z notranjim zmanjševanjem vseh vrst stroškov poslovanja, kot so na primer: znižanje stroškov amortizacije oziroma z racionalnejšimi oblikami izvajanja procesov, zmanjšanje obsega nadurnega dela, predpisovanje generičnih zdravil namesto originatorjev in z drugimi ukrepi za zmanjšanje odhodkov za zdravila. Spoštovani gospod poslanec, skupni cilj vseh ukrepov Vlade je, da v zdravstvenem sistemu v zaostrenih ekonomskih razmerah ohranimo doseženo raven zdravstvenega varstva prebivalstva in dostopnost do zdravstvenih storitev. Kot ste sami rekli, socialni status ljudi ne more biti odločilen za to, ali dobijo primerno zdravstveno oskrbo ali ne. In Vlada se bo tega principa pri ukrepih in pri reorganizaciji zakonske podlage držala. Pacienti zaradi tega ne morejo biti prikrajšani, ne bodo in storili bomo vse, da bo omogočeno uveljavljanje pravic, ki jih bodo zakoni zagotavljali. Pri omenjenih ukrepih gre le za racionalnejše obnašanje zdravstvenih storitev, ki pa bi bilo obvezno v vsakem primeru. Naj ob tem poudarim, da Ministrstvo za zdravje in Zavod za zdravstveno zavarovanje intenzivno delujeta s pogajanjem za znižanje cen zdravil. V nadaljevanju, če bo možno, za čas, pa bom še odgovoril gospodu poslancu. Prosim.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, prosim? Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik, v vašem odgovoru sem marsikaj slišal, vendar pa nisem slišal nekaterih bistvenih zadev. Recimo: Zakaj ne gredo vsa naročila za celoten zdravstveni sektor z enega naslova? Vsaka bolnica po svoje naroča tako potrošni material kot razne aparature. Razni vmesniki, posredniki si računajo od trideset do sedemdeset odstotne zaslužke, država oziroma zavarovanci to plačujemo. Kdaj se bo nehalo s tem? Poleg tega: Kdaj se bo uvedla odgovornost zdravniškega poklica do pacienta? Pacienti umirajo in to ne kar tako in ne malo. Veliko je takšnih, ki so naredili škodo in vendar se nikomur nič ne zgodi. Zdravniška zbornica jasno ščiti svoje kolege in nikoli ne bo odobrila tudi kakšne tuje preiskave v kakšnem čudnem primeru. Druga zadeva, koncesionarstvo. Omenili ste koncesionarstvo, pa vendar mislim, da bi bilo potrebno postaviti koncesionarstvo na drugačne temelje upoštevajoč tudi angleške primere oziroma njihovo prakso, ki se je v nekaterih segmentih pokazala kot zelo slaba. In vendar imamo v Sloveniji ideje, ki bi lahko popravile to zadevo. Naprej. Prihodki v zdravstveno blagajno. Zakaj se ne sčistijo prihodi delavcev iz tujine, ki smo jim zopet 16.500 dovoljenj dodali? Od njih, od teh delavcev nima zdravstvena blagajna nič. Ima minus, ima škodo v kolikor se ti delavci poškodujejo ali zbolijo. Mislim, da je tukaj še cela vrsta vprašanj, konkretnih vprašanj, ki terjajo konkretne odgovore. Hvala.
Hvala lepa. Gospod predsednik Vlade Borut Pahor, prosim.
Te odgovore bo Vlada dala z ustrezno reorganizacijo zdravstvenega sistema. Vlada je poskrbela in to moram reči, drugače kot v preteklosti, za pravočasno podpisane pogodbe z izvajalci in kljub zmanjšanim proračunskim okvirjem zagotovila, česar doslej ni bilo, da je bolnišnicam, to ste omenjali, da se otepajo z najhujšimi nakopičenimi izgubami, namenila sredstva za poplačilo zaostalih neporavnanih obveznosti. Vlada bistveno zaostruje odgovornost vodstev javnih zdravstvenih zavodov in okrepila je tudi nadzor nad izvajanjem zdravstvene dejavnosti. Kaj načrtujemo v prihodnje poleg sprememb dveh pomembnih zakonov? Odložili smo plačilo obveznosti do amortizacije, zaostrili odnos do izvajanja javnih razpisov. Naj navedem samo primer prizidka k Onkološkemu inštitutu. Ta je bil razpisan pred enim letom za 2,400.000 evrov. Sedanje Ministrstvo za zdravje je razpis izpeljalo za 1,100.000 evrov. Projekt je v gradnji. Uspeli smo se dogovoriti tudi s prostovoljnimi zavarovalnicami, ki so zaradi uveljavljanja zgoraj omenjenih ukrepov, zmanjšale tudi svoje stroške, da bodo prevzele obveznosti iz obveznega zavarovanja in podpisala dogovor, da ne bodo dvigovale premije. Nobeden od teh ukrepov, spoštovani gospod poslanec, ne gre na račun zavarovancev, kljub zaostrenim razmeram. Na koncu naj dodam, da v Vladi razmišljamo, da bi se iz naslova plačanih davkov na dobiček, ki so jih zdravstvene organizacije morale plačati zaradi nepravilnih nakazil Zavoda za zdravstveno zavarovanje, vsaj del teh sredstev namenil za skrajšanje čakalnih dob. Skratka, spoštovani gospod poslanec, tako vi kot Vlada se strinjamo, da imamo sistem, ki ne ustreza več potrebam sodobne Slovenije in njenih ljudi, zlasti ko gre za zdravje. Pripravljamo spremembo zakonodaje in to bistveno. Če na kratko povzamem. Predlagamo reformo zdravstvenega sistema. Želimo okrepiti javni sektor, želimo urediti tudi njegovo razmerje z zasebnim. Vse to so torej razlogi za to, da bo kmalu ta visoki zbor obravnaval to zakonodajo, jo po potrebi dopolnil in Slovenija bo dobila, mislim da, sodobno, dobro organizirano zdravstveno varstvo, zlasti javno.
Hvala lepa. Gospod Jelinčič, proceduralno. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod predsednik Državnega zbora, ne vem, tukaj en mladi mož hodi na okrog, medtem ko predsednik daje odgovor. Mislim, da je to nekorektno tako do predsednika Vlade kot do poslancev in še sliši ne, zgleda, zelo slabo sliši, kot kaže. Mogoče pa ne razume. Drugače pa mislim, da to bi bilo smiselno urediti [[...]]
Jelinčič, dovolite mi, da bom jaz to uredil. Ni pa nič nenavadnega, da uslužbenci iz poslanskih skupini pridejo k poslancem, tako da to ni bil precedens. Dokler zares ne motijo seje, tega ne bom prekinil. Prosim nadaljujete, če je potrebno [[...]]
Hvala lepa. Bom nadaljeval, ampak ravno to je tisto, ta mladi mož je motil, kajti stal je tukaj med menoj in predsednikom Vlade, ki mi je odgovarjal, in za enkrat se še ne vidi skozi človeka, čeprav bi kdo to želel v kakšnih primerih. V skladu z 246. členom, drugim odstavkom, zahtevam, da glasujemo o tem, da bi se razprava v Državnem zboru odprla pred vsemi. Mislim, da gre za hudo problematiko, ki jo je potrebno razgrniti pred vsemi, treba je najti prave rešitve. Jaz sem prepričan, da smo v Državnem zboru ljudje, ki lahko damo tudi kakšne ideje, ki se jih potem implementira v novem zakonu, kajti konec koncev ne smemo delati na načine, na katere se je delalo od leta 1992 naprej, ko je vladajoča struktura dala svoj predlog in ga je na silo izglasovala v Državnem zboru na škodo državljanov in državljank. Zato še enkrat, gospod predsednik, drugi odstavek 246. člena. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri v torek, 19. maja, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanja predsedniku Vlade bo postavil gospod Jakob Presečnik, Slovenska ljudska stranka. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane ministrice in ministri, spoštovani predsednik Vlade, spoštovane kolegice in kolegi in vsi ostali prisotni! Nujno je, da Vlada Republike Slovenije v teh časih pospešeno pripravlja ukrepe za pomoč gospodarskih družbam. Pripravlja jih sicer po našem mnenju prepočasi, pa vendarle, skrbi nas, ker nobeden od teh ukrepov ne zajema kmetijskega sektorja. Izgleda, da v Vladi res ne verjame v to, da se bo kmetijstvo samo po sebi izognilo globalni krizi. Po mnenju agrarnih ekonomistov se kriza v kmetijstvu res začne nekoliko pozneje in konča prej kot po drugih gospodarskih dejavnostih, pa vendar, kriza v kmetijstvu je že zelo prisotna. Zaskrbljujoče je dejstvo, da poleg tega, da ne predlagate ukrepov, neutemeljeno zavračate naše predloge, ki bi v tem kriznem obdobju lahko pridelovalcem in kmetovalcem in kmetijskim organizacijam vsaj malo olajšali tegobe. Naj navedem samo nekaj primerov. Medtem ko se je Ministrstvo za finance odločilo povečati obdavčitev kmetov, smo mi predlagali zakon, po katerem se plačila za območje z omejenimi dejavniki za pridelavo ne vštevajo v odmero dohodnine. Predlagali smo tudi zvišanje vračila trošarin za energente porabljene v kmetijstvu in prav tako, da se zadruge izenačijo z ostalimi gospodarskimi družbami v Zakonu o jamstveni shemi Republike Slovenije. Naš predlog glede trošarin je bil na odboru zavrnjen, po naše, z neutemeljenimi in neresnimi argumenti. Pripravljen imamo amandma za obravnavo v Državnem zboru in pričakujemo od Vlade, da se bo do njega tudi pozitivno opredelila. Pri vseh teh predlogih ne predlagamo raznih dodatnih in drugih socialnih transferov, pač pa predlagamo boljše pogoje za gospodarjenje. Sprašujem vas, gospod predsednik Vlade: Ali se vam res zdi, da kmetijstvo ni del gospodarstva in da ne čuti posledic gospodarsko finančne krize? In če menite drugače: Zakaj v vladnih protikriznih ukrepih ni predvidenih ukrepov za področje kmetijstva in posledično podeželja? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Vlada, gospod Presečnik, ne misli drugače kot vi, zato del svojih ukrepov namenja tudi področju kmetijstva, skrbno spremlja stanje na področju kmetijstva in vladni krizni ukrepi zajemajo celo vrsto odločitev. Rad bi predstavil samo nekatere, ki so bile in bodo sprejete za to, da bo tudi kmetijski sektor to krizo preživel tako, da bo iz nje izšel, kot upamo, močnejši. Prvič. V okviru posodabljanja kmetijskih gospodarstev za naložbe se delež javnih sredstev dviguje za 10 odstotnih točk. Višina predvidenih izplačil v letu 2009 znaša 14 milijonov in pol evrov. Drugič. Povečuje se najvišji znesek podpore za posamezne vrste naložb, in sicer do 2,5 milijona evrov na vlogo in 6 milijonov evrov v celotnem programskem obdobju. Ukrep bo omogočal izvedbo večjih investicijskih naložb. Tretjič. Na področju diverzifikacije v nekmetijske dejavnosti in podpore, ustanavljanju in razvoju mikropodjetij se bo delež javnih sredstev za naložbe povišal iz 50 na 60%. Četrtič. Na področju obnove in razvoja vasi ter ohranjanja in izboljševanja dediščine podeželja se bo delež javnih sredstev za naložbe povišal iz 50 na 85%, gospod poslanec. Petič. Sprememba Programa razvoja podeželja za obdobje 2007-2013, med drugim uvaja nov ukrep za podporo naložbam v širokopasovno omrežje elektronskih komunikacij. Tudi pri uresničevanju spremembe reforme skupne kmetijske politike, bo Vlada upoštevala učinke gospodarske krize na področju kmetijstva. Tako osnovni model neposrednih plačil za kmetijske pridelovalce ne bo spremenjen. Dodatna sredstva bomo namenili za sektorje, ki so zaradi sedanje krize najbolj prizadeti. Načrtujemo dodatno podporo za pridelavo mleka na posebej ogroženih območjih v skupni višini 1,5 milijona evrov in povečanje plačilnih pravic na področjih z omejenimi dejavniki. Gre za ohranjanje živinoreje na tistih območjih, kjer je zaradi krize opuščanje proizvodnje najbolj verjetno, za kar načrtujemo dodatna sredstva v višini najmanj 3 milijonov evrov. Na podlagi spremenjenega navodila Ministrstva za finance se izravnalna plačila za območja z omejenimi dejavniki ne bodo štela v davčno osnovo. Še v letu 2009 se načrtujejo spremembe Zakona o dohodnini, ki bodo posebno pozornost namenile tudi sistemski ureditvi obdavčitve dohodkov za osnovne kmetijske in osnovne gozdarske dejavnosti. Pri trošarinah za pogonsko gorivo lahko od januarja letos tudi kmetje kot fizične osebe ob določeni porabi goriva vlagajo zahtevke za vračilo trošarin med letom, mesečno ali za nekaj mesecev skupaj, kar pospešuje vračanje likvidnostnih sredstev v kmečka gospodinjstva. Poleg tega bo ob spremembi Zakona o trošarinah predvideno povečanje deleža vračila trošarine za pogonsko gorivo v kmetijstvu iz 50 na 70%. Prav tako z novelo Zakona o jamstveni shemi zadruge vključujemo med možne prejemnike pomoči. Mislim, da smo iz tega, kar smo slišali iz odgovora na vaše vprašanje, spoštovani gospod poslanec, lahko razbrali, da Vlada področje kmetijstva jemlje tako kot vsa ostala področja, skrbno poskuša; v okviru svojih možnosti, po svojih najboljših močeh; ravnati tako, da bi tudi področje kmetijstva iz krize, kot sem rekel, izšlo močnejše, kot je bilo vanjo potegnjeno.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Presečnik.
Dopolnil bom s tem, niti nimam vprašanja, ampak pobudo za naprej. Dejstvo je, da je to, kar navajate gospod predsednik, da je zdaj Vlada resnično, priznava in vzela resno nekatere pomisleke, nekatere predloge, nekatere pripombe, ki so že šle, torej, nekatere stvari so šle že tako daleč, da so posamezniki dobili tudi odločbe in tako dalje in je postopek, da se morajo pritožiti. To je množica nekih administrativnih opravil, ki zadane vsakega posameznika in tako dalje. To, kar ste odgovorili, sprejemam na znanje in resnično pričakujem, da bo v tej smeri Vlada delovala naprej. Mi bomo na te stvari zelo pozorni in tudi - ne samo opozarjali - ampak tudi predlagali rešitve, kadar se nam bo zdelo, da je treba kakšno stvar bolje rešiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, gospod predsednik Vlade.
Rad bi samo dodal, da minister za kmetijstvo sodeluje z odbori v Državnem zboru. In kolikor sem obveščen, upošteva, kolikor je mogoče in kolikor ima to za koristno, njihove pripombe pri snovanju ukrepov ali zakonskih podlag. Jaz si želim, da bi bilo to sodelovanje tudi vnaprej dobro, da bi bilo morda še boljše. Minister za kmetijstvo me dostikrat opozori, da poskuša predloge, s katerimi prihaja na Vlado, najprej prediskutirati - formalno ali neformalno - v okviru odbora ali s člani Odbora za kmetijstvo. Mislim, da je takšno sodelovanje, kot ste ga vi predlagali, tudi najbolj primerno.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil gospod Jože Tanko, Slovenska demokratska stranka. Prosim.
Hvala lepa za besedo in vsem lep pozdrav. V tem mandatu je Vlada sprejela nekaj zakonov s področja pravosodja, in tudi drugih ukrepov, s katerimi je močno razburkala javnost. Spremenila je Zakon o odvetništvu, s katerim je Državnemu zboru odvzela dajanje soglasij k odvetniškim tarifam in ga prenesla na ministra za pravosodje. Z uredbo je zmanjšala število notarskih mest za četrtino. Pristala je na pogoje Sodniškega društva, in kljub recesiji, za katero je tudi Vlada kriva, in ob znižanju plač funkcionarjem napovedala sodnikom za več kot 20% povečanje plač. Prav tako je Vlada predložila tudi novelo Kazenskega zakonika. Postopku sprejemanja sta nasprotovali tako vladna kot tudi državnozborska služba, pravna služba. Poleg njiju pa tudi Višje in pa Vrhovno sodišče. Vsi so strinjali, da novela ni potrebna, da vnaša zmedo v pravni red, vendar sta kljub vsemu Vlada in koalicija vztrajali v postopku sprejemanja v Državnem zboru in s tem tudi kršili Poslovnik Državnega zbora. Na koncu je bil sprejet banalni popravek Kazenskega zakonika, ki ga lahko odlično ponazorimo z izjavo poslanca Gorenaka, ki je dejal, če je v zakonu prej pisalo, da RTV stoji, zdaj v zakonu piše, da RTV zares stoji. Da je s koalicijskim razumevanjem prava nekaj narobe, kličejo tudi izjave vrhunskih pravnikov v vladnem zakonu, s katerim ste želeli obdavčiti prejemke za nazaj. Da bi se izognili težavam, ste ta zakon porinili koalicijskem poslancem v Državnem zboru, ki naj bi ga dodelali. Kakšni so razlogi, da Vlada nobenim opozorilom ne prisluhne, da se ne zaustavi, ampak da procesira zakone, ki jih koalicija nekritično izglasuje, istočasno pa ta ista koalicija viha nos, če opozicija po njihovem mnenju ni dovolj konstruktivna. Sprašujem vas: Ali menite, da je takšen pristop Vlade primeren in vreden Vlade, ki jo vodite? Sprašujem vas tudi: Ali nameravate v Vladi Republike Slovenije v kratkem spreminjati zakonodajO s področja sodstva in tudi na kakšen način nameravate te spremembe izpeljati? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Preden odgovorim na vaša vprašanja, ki so povezana z zakonodajo s področja sodstva mi dovolite, gospod poslanec, reči naslednjo stvar kot odgovor na vašo tezo, da je za recesijo kriva tudi ta Vlada. Po mojem inavguracijskem govoru ob koncu prejšnjega leta, ko smo že beležili padec bruto domačega proizvoda, nisem z eno besedo dejal, da je za to kriva prejšnja vlada. Ta globalna recesija je prizadela ves svet, katerega del smo tudi mi. Beležimo največje skrčenje svetovnega gospodarstva po 2. svetovni vojni. Še enkrat naj povem, mogoče kakšen ukrep ni dovolj hiter, deloma zato, ker ga usklajujemo s socialnimi partnerji, mogoče ni dovolj velikopotezen, deloma zato, ker je težko oceniti, kako dolgo bo trajala kriza in kako odmeriti denarna sredstva, da ne bi vseh namenjali samo v določene projekte. Vse te kritike so mogoče in mi smo jim pripravljeni prisluhniti. Mislim pa, da ni na mestu nek splošen, pavšalen kritičen pogled na to, da se Vlada s to krizo ne ukvarja, ampak jo poglablja. Kar se tiče vašega vprašanja. Ustavno sodišče je konec lanskega leta odločilo, da sta Vlada in parlament dolžna uskladiti nekatere določbe Zakona o sistemu plač v javnem sektorju in Zakona o sodniški službi z Ustavo. Ustavno sodišče je določilo, da morajo biti te spremembe uveljavljene do 22. junija letos. Vlada zato pripravlja spremembe in dopolnitve obeh navedenih zakonov in ob upoštevanju procesnih napotkov Ustavnega sodišča pripravlja te spremembe v sodelovanju s predstavniki sodstva in Sodnega sveta. Kar se tiče vašega vprašanja glede plačnega sistema za sodnike. Vlada bo predlagala tako ureditev, ki ne bo predstavljala dodatnih obremenitev javnih financ in ki bo upoštevala specifične okoliščine gospodarske krize. Čeprav je v dosedanjih postopkih usklajevanj Vladi uspelo doseči, da so sodniki stavko prekinili, je postopek dokončnega oblikovanja rešitev še nezaključen, zato je o konkretnih rešitvah in ugibanjih zdaj prezgodaj govoriti. Pričakujem in želim si, da bi v najkrajšem možnem času predlog zakonskih rešitev bil predmet javne obravnave. Naprej. Vlada Republike Slovenije pripravlja tudi pomembne spremembe in dopolnitve Zakona o sodiščih. Te spremembe bodo še v tem tednu poslane v mnenje in pripombe sodiščem in Sodnemu svetu. Gre zlasti za uvajanje menedžerskega pristopa v sodstvo, krepitev odgovornosti predsednikov sodišč za poslovne rezultate, spremljanje in merjenje učinkovitosti sodišč, večjo vlogo in odgovornost Sodnega sveta za spodbujanje pravočasnega in kvalitetnega odločanja sodnikov, racionalizacijo pri vodenju zlasti manjših sodišč, vzpostavitev obveznosti določanja poslovnih načrtov sodišč in povezavo teh načrtov s proračunskim financiranjem sodišč pa tudi večjo transparentnost odločanja Sodnega sveta. Poleg navedenega, Vlada letos načrtuje vrsto drugih sprememb na področju sodstva, kot so: popolna prenova izvršilnih postopkov, uvedba alternativnega reševanja sodnih sporov, prenos pristojnosti sodišč v nespornih zadevah na notarje, čemur po sledilo tudi postopno zmanjševanje števila sodnikov, saj ima Slovenija v tem trenutku največje število sodnikov na število prebivalcev v Evropi. Vlada Republike Slovenije šteje, da je modernizacija slovenskega sodstva ena od pomembnih političnih prioritet in bo zato storila vse, da se izpelje "Program Lukenda", ki je bil začet že v prejšnjem mandatu. Tako, da bo odpravila sodne zaostanke do leta 2010. Prav tako, spoštovani gospod poslanec, bi vam rad dejal, da si Vlada prizadeva, da bodo predlogi navedenih zakonov po opravljenih uskladitvah znotraj Vlade in s pravosodnimi funkcionarji čim prej posredovani v obravnavo Državnemu zboru Republike Slovenije in da bomo lahko tudi tukaj poleg javne razprave, ki bo pred tem, opravili kvalitetno diskusijo in kot rečeno sprejeli, upoštevati tudi kakšno dopolnilo, če bomo sodili, da je primerno za to, da so zakoni boljši.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Tanko.
Hvala lepa. No, nekoliko netočno sem navedel. Tudi Vlada je kriva za recesijo, ker pravočasno ne predlaga zakonov, predvsem pa premalo učinkovite. Strinjam se z vami, da bi bilo treba marsikaj narediti na kvalitetnem sojenju. Imamo, recimo, primer, ko je policist, varuh reda, plačan s strani te države, da skrbi za red, grozil nekdanjemu predsedniku Vlade, bil zato odpuščen z delovnega mesta, vendar po pritožbi tega policista je, recimo, delovno sodišče odločilo, da se ga mora vzeti nazaj na delovno mesto in poplačati vse stroške, to se pravi vse izgubljene plače, in priznati tudi izgubljeno delovno dobo. Potem imamo tudi drugačen primer, recimo, bivši poslanec Rupar je bil po pritožbi tožilke, ki ni bila zadovoljna z oprostilno sodbo na prvi stopnji, ponovno sojen na drugi stopnji in obsojen na sedemmesečno zaporno kazen, ker naj bi ena priča povedala, da je grozil nekomu s tem, da ga bo ustrelil v koleno. Se pravi, tisti policist je predsedniku Vlade grozil po spletu pisno, gospod Rupar pa naj bi bil samo na osnovi neke ustne izjave priče. Sprašujem vas: Ali se vam ne zdi, da sta na osnovi istega pravnega reda sodbi precej nesorazmerni? Za dejansko grožnjo in pisno grožnjo policista nekdanjemu predsedniku Vlade je bila sodba oprostilna, in to za grožnjo s smrtjo, med tem ko je za domnevno grožnjo poslanca Ruparja s strelom v koleno, tega kolega doletela nekaj mesečna zaporna kazen. Zanima me: Ali nameravate tudi na tem področju dela sodstva narediti kvalitetne spremembe, doseči kvalitetno odločanje, da bodo dejansko sodbe primerne teži storjenih dejanj? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, gospod predsednik.
Tukaj ni nikogar, ki bi oporekal temu, da zakoni veljajo za vse, da nihče od nas ne sme komentirati sodb sodišč oziroma te veljajo in jih je potrebno spoštovati. In tretjič, da ima Vlada dolžnost, da postavi vse, materialne in druge pogoje za to, da bo lahko tretja veja oblasti neodvisno odločala tako, kot ji veleva Ustava in zakon. Na koncu, gospod Tanko, gospod poslanec, tako kot pri vseh drugih vprašanjih, sem tudi tukaj v odgovoru nanje poskušal pojasniti, kaj bo Vlada storila v nadaljevanju. Ko govorite o krizi in o ukrepanju, ne pozabite, da je zdaj ta vlada približno dobrega pol leta odgovorna za stanje stvari. Jaz vam bi rad povedal, da ko presojam vse, kar je bilo storjeno, lahko ugotovim, da je Vlada v razmerah, v katerih se je znašla, prišla je pa na položaj v času, ko se je konjunktura prevesila v recesijo, da je sprejela v bistvu, v glavnem, prave odločitve v pravi smeri. Sem dovzeten za kritike na posamezne ukrepe, toda glavne stvari je Vlada postavila v pravi smeri in mislim, da je treba v tej smeri nadaljevati. Danes ni mogoče napovedati, koliko časa bo ta kriza trajala, kako globoka bo, toda zaenkrat bi rad povedal, da je Vlada s svojimi odločitvami, ukrepi, ki jih je sprejela na ravni Vlade, z ukrepi, ki jih je sprejela na ravni Državnega zbora, šla v tej smeri, da ljudje, ki danes nosijo največje breme te krize, to so socialno šibkejši ljudje, nosijo ta bremena lažje, da je njim najprej in najbolj posvečena naša pozornost, ker za to niso krivi, da moramo socialno povezani preiti to krizo, hkrati pa seveda razmišljati o točkah, kjer se bomo odločili za to, da bomo postavili nova razvojna sidra za to, da bo Slovenija tudi bolj konkurenčna in da bomo po izteku te krize lahko v tem tekmovalnem svetu, ki bo ostal, uspešno sodelovali na mednarodnem trgu dela, kapitala in tako naprej.
Hvala lepa. Prosim, proceduralno, gospod Tanko.
Tema mojega vprašanja je bilo pravosodje, ne gospodarska kriza. In, ko smo že pri gospodarski krizi, vam lahko sporočim, da je poslanska skupina vložila 11 protikriznih zakonov, Vlada sama samo 6, od tega tudi rebalans proračuna in od tega dodatno k temu še zakon, za katerega so vsi ocenili, da ni primeren protikrizni ukrep. In zdaj imamo ponovno vloženih pet zakonov plus celoten paket in upam, da bo vladna koalicija tem predlogom prisluhnila in jih tudi podprla. Kar pa zadeva pravosodje, pa menim, da je treba poseči v vejo pravosodja s tem, da se posamezne zakonske rešitve izboljšajo. Predvsem je treba na to področju doseči, da bodo sodbe takšne, da bodo primerne storjenim dejanjem. Navsezadnje, vsaka sodba ali obsodba pomembno vpliva na usodo ljudi, storilcev in tudi tistih, ki so žrtve. In s tega vidika je izredno pomembno, da so te sodbe pravične. Jaz menim, da je primerno, da se Vlada tega področja loti na primeren način, ker je to zelo občutljivo področje. Nismo pristaši načinov obravnav zakonov s področja pravosodja, kot smo ga bili deležni recimo pri obravnavi Kazenskega zakonika, kjer se je po nujnem postopku doseglo samo banalno spremembo zakona, nepomembno spremembo zakona. Mislim tudi, da ni primerno, da se na neprimeren način lotevate urejanja Zakona o policiji in še česa. Pa tudi kar zadeva komentiranje posameznih dejanj politikov, tudi tu imate med seboj, med svojo poslansko skupino primere, celo bivši vodja poslanske skupine gospod Potrč je leta 1997 izredno ostro napadel sodbo Ustavnega sodišča. Se pravi, da komentiranje sodbe ni nekaj, kar je izvzeto iz razprave kogarkoli, in mislim, da je sodbe možno komentirati. Je pa morda značilno, da je v primeru tega policista, ki je grozil nekdanjemu predsedniku Vlade, vaša poslanska kolegica gospa Darja Lavtižar Bebler izrazito stopila na stran tega policista in pravzaprav je njegovo izključitev iz delovnega mesta označila, kot krčenje svobode in pravzaprav povečanje represije. Menim, da je o vseh teh vprašanjih s področja pravosodja, in tudi sprememb, ki jih načrtujete in tudi tistih, ki so, treba opraviti razpravo. Zato predlagam, da o odgovoru predsednika Vlade tudi to razpravo opravimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Jožeta Tanka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri v torek, 19. maja 2009, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo zastavil Bojan Kontič, Socialni demokrati. Prosim.
Hvala lepa gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, ministrice in ministri, kolegice in kolegi. Na srečo ne morem polemizirati s predhodnikom, ki je postavil poslansko vprašanje, čeprav je vredno ene temeljite polemike v Državnem zboru. Tako kot v preteklih mesecih, seveda tudi danes ni moč mimo ocen, da Vlada predlaga napačne ukrepe, torej neustrezne ukrepe, da počasi ali pa prepočasi odreagira. Tudi danes smo to slišali in da smo dejansko vsi skupaj, koalicija in Vlada, krivi za to krizo. O tem je predsednik Vlade že govoril. Za razliko od politikov opozicije pa slišimo dokaj dobre odzive na dosedanje sprejete ukrepe Vlade Republike Slovenije s strani mednarodnih inštitucij, na katere se kolegi iz opozicije zelo radi sklicujejo. Le-te ocenjujejo, da so zdaj sprejeti ukrepi v največji meri ustrezni in, ne boste verjeli, tudi pravočasni. Nekatere države Evropske unije pa tem ukrepom celo sledijo in predlagajo podobne ukrepe, kot so bili sprejeti v Sloveniji. Ker ukrepi nimajo zelo hitrih učinkov, podobno kot v ostalih drugih razvitih državah, kjer so zanje namenili tudi bistveno več sredstev, kot smo jih namenili pri nas, se v javnosti ustvarja vtis, da so ukrepi prepozni ali pa, da ukrepov sploh ni. Tak vtis povečuje oziroma ga povečuje predvsem ravnanje opozicijskih poslancev, ki predlagajo vedno nove zahteve, vedno nove predloge. S tem seveda zahtevajo tudi izredno sejo, obravnavo teh predlogov in preusmerjajo pozornost Vlade in tudi koalicije na druge teme in s tem na nek način tudi onemogočajo še kvalitetnejše delo Vlade, za kar je seveda zadolžena. Ker so za ljudi, tako socialno, kot tudi moralno, najbolj občutljive posledice, ki so vezane na njihovo zaposlenost, na zaposlenost v državi, vas gospod predsednik sprašujem: Kaj je Vlada Republike Slovenije do zdaj naredila za odpravo posledic te globalne krize, predvsem torej na področju trga dela? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade, gospod Borut Pahor.
Spoštovani gospod poslanec, Vlada je januarja sprejela interventni zakon o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa. Zakon ne posega v plačna razmerja, osnovni namen je ohranjanje zaposlitve in socialne varnosti ter hkratno zagotavljanje potrebnih sredstev za zdravstveno in pokojninsko blagajno. Za izvajanje tega zakona smo namenili preko dvesto trideset milijonov evrov. Rezultati so dobri, saj se je do danes v ta program vključilo skoraj sedeminštirideset tisoč delavcev. Zahtevkov, ki jih sproti rešujemo, je še več kot petnajst tisoč. Ocenjujemo, da smo na ta način ohranili, če zaokrožim, približno osem tisoč delovnih mest. Ta zakon je še posebno pomemben, ker smo ustvarili, če tako rečem, neko win-win situacijo, tako za zaposlene kot za podjetja in za državljane. Tisto, s čimer se naša država, ki je izvozno usmerjena, sooča, je upad izvoznega povpraševanja in posledično padec naročil, kar je seveda naša podjetja še zlasti prizadelo. Zato smo se odločili za Zakon o delnem povračilu nadomestila plače, ki bo tem podjetjem pomagal. Predlagani zakon ima poleg socialne tudi razvojno dimenzijo. Socialno dimenzijo ohranja preko ohranitve zaposlitve in prejemanja nadomestila plač delavcev, razvojno pa preko zagotavljanja usposabljanja prekvalifikacije oziroma dokvalifikacije delavcev v času čakanja na delo. Zaradi tega ukrepa, ki ima zagotovljena sredstva v višini sto dvajsetih milijonov evrov, bomo po naših ocenah ohranili še dodatno petindvajset tisoč delovnih mest. Izpolnili smo tudi zavezo, da bomo okrepili do zdaj podhranjeno aktivno politiko zaposlovanja. Ta je bila zelo pomembna, saj obsega izobraževanje in usposabljanje zaposlenih, pomoči pri iskanju novih zaposlitev, subvencioniranja novih zaposlitev in usposabljanja na delovnemu mestu. Z rebalansom smo sredstva že povečali za 10%, ker je program dober in je vanj vključenih preko petnajst tisoč ljudi, se resno pripravljamo, da bomo za njegovo izvajanje namenili še več denarja. Uspešno izvajamo projekt pomoči male vrednosti, ki je namenjen podpori samozaposlovanju posameznikov ali skupin zaposlenih iz podjetij v težavah. Za mlade je pripravljen inovativen projekt: "Absolvent - aktiviraj in zaposli se!", ki preprečuje prihod mladih v odprto brezposelnost ter mladim omogoča lažje vključevanje v trg dela. Podobnih ukrepov je še veliko. Na koncu bi rad Državni zbor obvestil o mojem mnenju glede tega šestmesečnega ukvarjanja Vlade z gospodarsko in socialno krizo. Kot rečeno, sem želel na začetku mandata odpraviti dileme o tem, koliko je prejšnja Vlada s svojo politiko kriva za to, da so nekateri problemi tranzicije danes veliko bolj vidni, kot bi bili brez te recesije. Jaz tudi v prihodnje ne želim te diskusije. Mislim, da nam ne prinese nobene politične koristi. Pričakujem pa, da bo tudi opozicija razumela, da Vlada po svojih najboljših močeh, v prepričanju, da sprejema najboljše ukrepe v korist naših ljudi, da so razvojno in socialno naravnani, dela tako od začetka in bo dela tudi do konca, dokler ji bo visoki Državni zbor mandat zaupal. Smo v težkih pogojih, vendar se Slovenija s krizo sooča relativno uspešno, da se bo soočila dokončno uspešno, bomo lahko rekli, ko bomo krizo premagali in danes vam rečem, da krizo bomo premagali. Bomo jo premagali. Bo pa potrebna še dolga in zelo naporna pot in pri tem gre zdaj samo za politično vprašanje: Ali si bomo pri tem pomagali, ali pa si bomo pri tem nagajali. Jaz sem za to, da si kolikor je mogoče pomagamo, ker ne nazadnje smo mi vsi, Vlada posebej pa tudi Državni zbor, odgovorni za socialni položaj naših ljudi in tudi za njihovo perspektivo v prihodnje. Pozivam torej k temu, da kritike so na mestu, ampak naj bodo odmerjene toliko, kolikor je odmerjena tudi naša kritika glede zapuščine, ki smo jo podedovali. Slovenija ima vse možnosti, da se izvleče iz te krize, toda ta kriza je globoka in bo dolga in še dolgo časa bomo iskali prave rešitve. Nobena država do zdaj nima recepta za krizo. Tudi naša ne. Mislim, da imamo možnost za to, gospod poslanec, da krizo rešimo v korist naših ljudi.
Hvala lepa. Želeli ste proceduralno gospod Tanko? Prosim.
Hvala lepa za besedo. Glede na to, da je zelo veliko govora o reševanju krize in da je koalicija sklenila, da ob tem svežnju, ki ga je poslanska skupina vložila v zakonodajni postopek, gre za paket 68 ukrepov, plus pet zakonov, da koalicija spremeni stališče in omogoči poslancem, da sploh opravijo splošno razpravo. Pri tem paketu, ki je vložen, ste izglasovali način, da pravzaprav predlagatelji niti poslanska skupina, ki se je potrudila in pripravila ukrepe, niti teh ukrepov ne more predstaviti. In predlagam predsedniku Vlade, da tudi na svoje poslance vpliva, da sodelujejo pri obravnavi tega paketa zakonov, ki so vloženi in tudi tega globala, konstruktivno, tako kot od nas zahtevate. Naši ukrepi so ravno tako dobri, naši ukrepi so ravno tako korektno vloženi [[....]]
Spoštovani kolega [[....]]
[[....]]predlagam, da to tudi [[...]]
[[...]]to ni v skladu s proceduralnim vprašanjem. Se ne nanaša na to točko. Gre za nekaj povsem drugega. Mogoče zelo zanimivo, upoštevanja vredno, vendar vam tu tega ne morem dopustiti.
Spoštovani predsednik, predsednik Vlade je pozval vse v Državnem zboru, tudi opozicijo, še posebej, da sodeluje pri obravnavi zakonov, ki prihajajo v Državni zbor, konstruktivno. In tudi mi smo vložili cel paket zakonov, 16 do zdaj, in predlagam, da [[....]]
[[...]]imeli bomo [[...]]
[[...]]sodeluje pri tem [[...]]
Imeli bomo zato izredno sejo v petek in vas prosim [[....]]Jaz vas moram res prekiniti, ker je to popolnoma v neskladju s Poslovnikom. Se ne nanaša na to točko, ne, nanaša se na nekaj drugega, zato gospod Tanko prosim, da končate.
Samo da zaključim. Predlagam, da [[....]]
Ne morete predlagati, ker ne bom dal na glasovanje nečesa, kar dejansko ne spada k tej točki. Prosim, gospod Tanko.
Predlagam, da koalicija omogoči več kot nekaj minut razprave pri vsakem od predloženih predlogov in tudi zakonov, da naredimo normalno razpravo, po normalnem postopku, tako kot se za splošno razpravo spodobi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja postavljena na 4. in 5. seji zbora. Minister za promet dr. Patrick Vlačič bo odgovoril na vprašanje dr. Petra Verliča v zvezi z zamrznitvijo evropskih sredstev za izgradnjo avtocest v Sloveniji. Prosim, gospod minister.
Spoštovani poslanec! V zvezi s člankom objavljenim v časopisu Finance, ki ga navajate, je med drugim navedeno, da je Evropska komisija ustavila postopek odobritve sredstev za izgradnjo avtocestnega odseka Pesnica-Draženci, gre za avtocestni odsek Slivnica-Draženci, zaradi dolžine trajanja vinjet in začetka delovanja e-cestninjenja, kar pa na podlagi vsebina dopisa Evropske komisije ni razlog za prekinitev postopka. Komisija je postopek odobritve prekinila, ker meni, da ni izpolnjen pogoj skladnosti z ostalimi politikami skupnosti iz 41./1 člena uredbe št. 1083/2006, zaradi tega je komisija 2. oktobra 2008 zoper Slovenijo uvedla predsodni postopek kršitve zaradi uvedbe, po mnenju komisije, diskriminatornega sistema cestninjenja, bolj znanim pod imenom vinjete. Dopis Evropske komisije DG Regio z dne 30. 10. 2008 o prekinitvi postopka, katerega vsebino bom na kratko povzel v nadaljevanju, so vam moji sodelavci posredovali 24. 3. 2009. Vsebina dopisa je naslednja: "Evropska komisija DG Regio je 30. 10. 2008 s pismom Republiko Slovenijo oziroma SVLR obvestila, da je skrajni rok iz člena 41/2 uredbe Sveta Evropskih skupnosti številka 1083/2006 z dne 11. julija 2006 o splošnih določbah v Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in kohezijskem skladu in razveljavitvi uredbe Evropskega svet številka 1260/99, v katerem mora komisija sprejeti odločitev o odobriti velikega projekta za veliki projekt avtocesta A4 Slivnica-Gruškovje, Slivnica-Draženci prekinjen." Skladno z navedenim niso bila zamrznjena sredstva, temveč je bil prekinjen postopek za odobritev velikega projekta. Komisija v dopisu navaja, da je preučila predloženo vlogo za navedeni projekt in meni, da ni izpolnjen pogoj skladnosti z ostalimi politikami skupnosti iz člena 41/1 uredbe 1083/2006 zaradi tega, ker je komisija 2. oktobra 2008 zoper komisijo uvedla predsodni postopek zaradi tako imenovanega diskriminatornega postopka. V dopisu nadalje navajajo, da komisija ne bo mogla dati ugodnega mnenja za zagotovitev sofinanciranja iz kohezijskega sklada za veliki projekt, če in dokler se razmere ne uredijo in se ne zagotovijo ustrezni pogoji za nediskriminacijsko uporabo avtocest v Republiki Sloveniji. Poleg navedenega je Evropska komisija izpostavila tudi določena tehnična vprašanja, v zvezi s tem je bil s strani DG Regio posredovan še en dopis, datiran je za 21. 11. 2008, ki pa so z upravičencem projekta, torej Darsom že usklajena. V zvezi s pravnimi podlagami, za katere sprašujete, bi izpostavil sledeče. V 22. točki določb Uredbe Sveta Evropskih skupnosti številka 1083/2006 z dne 11. julija 2006, isti, ki sem jo citiral prej, je določeno, da morajo biti dejavnosti skladov in operacije, ki jih skladi pomagajo financirati, skladne z drugimi politikami skupnosti in morajo spoštovati zakonodajo skupnosti. Tako lahko komisija teoretično prekine vsak postopek dodeljevanja sredstev, za katerega meni, da ni v skladu z določbami Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti. Poleg že omenjenega 41. člena Uredbe 1083/2006 je v prvem odstavku 86. člena Uredbe 1083/2006 določeno, da lahko Evropska komisija zadrži vmesna plačila v proračun Republike Slovenije za že odobrene projekte, v kolikor ni izpolnjen kateri izmed pogojev, med njimi tudi pogoj, da obstaja utemeljeno mnenje Evropske komisije glede kršitve 226. člena Pogodbe o Evropski skupnosti.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim dr. Peter Verlič.
Spoštovani minister. Hvala lepa za ta odgovor. Postavil sem ga že 3. marca. Žal je zaradi vaše zadržanosti trajalo tako dolgo časa, da sem prišel do tega, kar ste danes povedali. Vendar pa, če ste pozorno prebrali moje vprašanje, še vedno ostane temeljno dejstvo: Ali obstaja sklep komisije o zadržanju evropskih sredstev zaradi uvedbe vinjet s podpisom uradnega člana komisije? To, kar ste mi odgovorili, kolikor sem uspel zdaj razumeti, ste reagirali na dopis uradnika z Evropske komisije, ki pač pogojuje izplačilo sredstev, če bo Slovenija odpravila diskriminatornost vinjet. Spoštovani minister, naj vas spomnim, da ste vi na začetku mandata izjavil, da "o diskriminatornosti vinjet lahko odloča samo Evropsko sodišče" - in o tem se z vami strinjam. Zakaj torej država članica ni pokazala pokončne drže in dejansko sprožila postopke proti Evropski komisiji? Zlasti na podlagi dopisov nekih uradnikov. Torej še enkrat, v dopolnilnem vprašanju vas sprašujem: Ali obstaja ta dokument, tudi skladno s to uredbo, ki jo citirate? Jaz mislim, da bi komisija morala dati ta uradni odgovor vam, ne pa preko nekih posrednikov, nekih direktoratov. Torej, res bi prosil za ta odgovor, ker mislim, da bi v tem primeru Slovenija morala takoj sprožiti postopek proti Evropski komisiji. Kajti, še enkrat - diskriminatornost vinjet ni nikjer dokazana.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Torej, še enkrat bi ponovil, da je postopek bil prekinjen, da ni odločbe o zamrznitvi, ampak je postopek prekinjen. V tem je ta razlika in to vam poskušam razložiti. Razumem, da branite projekt vinjet, ker je projekt prejšnje vlade. Vendar sredstev ne bomo dobili, dokler bo postopek prekinjen. Kaj drugega, posebnega tukaj ni za dodati. Sem pa že tudi javno obrazložil, zakaj se je naša država odločila, da bo spremenila sistem.
Hvala lepa. Prosim, dr. Peter Verlič, proceduralno.
Hvala lepa. V skladu s Poslovnikom Državnega zbora prosim, da opravimo o tem odgovoru razpravo v Državnem zboru. Naj na kratko samo utemeljim. Niste odgovorili, spoštovani minister, na vprašanje. Ves čas je vladalo mišljenje, da je Evropska komisija sredstva zamrznila. Torej sem vas vprašal po dokumentu Evropske komisije, s katerim se evropska sredstva zamrznejo. Zdaj ste mi odgovorili, da je Evropska komisija postopek prekinila, kar je nekaj drugega. Ampak tudi za prekinitev postopka, spoštovani minister, morajo veljati predpisi, morajo veljati določbe, tudi na to bi morala Evropska komisija odgovoriti in podati uraden dokument. Sprašujem: Kje je zdaj ta uradni dokument? To je nekaj podobnega, po mojem prepričanju, kot da bi Vlado Republike Slovenije zastopal direktor Direktorata za ceste in pošiljal okoli neke sklepe, za katere je pristojna Vlada in pa ministri. Mislim, da to zasluži posebno vprašanje, ki ga moramo odpreti tukaj. Še zlasti v tem, kajti s spreminjanjem vinjetnega sistema nastajajo škodljive posledice, najprej za slovenske državljane, ki bodo plačali vinjete za 73% dražje, potem pa seveda še vedno ni razčiščeno, kaj komisija pričakuje glede spremembe tega sistema. Torej, mislim, da Vlada Republike Slovenije tukaj ni postopala tako kot bi morala, se pravi, da bi se odločno postavila za svoja stališča, zagovarjala svoja stališča, sodne postopke peljala naprej oziroma v primeru, da nek uradnik Evropske komisije napiše dopis, s katerim pravi, da Evropska komisija prekinja odločanje o sredstvih. Veste kaj, to je premalo. To lahko sklene po moji oceni samo Evropska komisija, po postopkih, tako da to podpiše član komisije, ki je za to pristojen. Jaz mislim, da gre za preveč pomembno vprašanje, ki ga ne smemo vzeti na lahko, zato predlagam, da se o tem res opravi splošna razprava, da se razčistijo vsi postopki Vlade v tem konkretnem primeru uvedbe spreminjanja sistema vinjet.
Hvala lepa. O predlogu poslanca dr. Petra Verliča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za promet na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 19. maja 2009, v okviru glasovanj. Minister za finance, dr. Franc Križanič bo najprej odgovoril na vprašanje Janeza Ribiča v zvezi z vštevanjem OMD plačil v pavšalni izračun pripisanih subvencij na površino, pri čemur ima na voljo samo še dve minuti in deset sekund. Dve minuti in deset sekund. Hvala.
Hvala lepa, spoštovani. Gre za problem, ki se vleče že dve leti, in sicer gre tu za plačila za izvajanje ukrepov kmetijske politike. Ta se delijo na subvencije in pa plačila, ki izboljšujejo okoljsko razmerje oziroma še dodatno omejujejo možnost za donosno poslovanje kmetijskih zemljišč. Eden izmed pomembnih ukrepov kmetijske politike so tudi plačila za težje pridelovalne razmere, tako imenovani OMD. To so kmetijsko okoljska plačila in stvar interpretacije je, ali se ta plačila interpretirajo ali pojmujejo v obdavčenju kot subvencije. V tem primeru so obdavčene v skladu s principom enakosti obravnave zavezancev za dohodnino oziroma, če se pojmujejo kot okoljski prispevki, prispevki za izboljšanja okolja, v tem primeru se ne štejejo za subvencije. Direktno niso bile navedene v zakonu. Mi gremo naslednji teden na Vlado s pobudo, da se v zakonu tudi ta plačila navedejo neposredno kot okoljske dajatve, ki so razbremenjene, z interpretacijo, da to ostane tudi letos. Ker zakona ni sledilo, je bilo v interpretaciji kar nekaj nejasnosti. Podobni problemi so bili lani, letos bomo to razrešili. V skladu s sklepi Vlade in potem tudi parlamenta, mislim, da se bo ta problematika v celoti rešila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister za finance dr. Franc Križanič bo odgovoril tudi na vprašanje Rada Likarja v zvezi s spoštovanjem določb Zakona o javnih financah. Prosim.
V zvezi s katero določbo?
To je vprašanje gospoda Rada Likarja v zvezi s spoštovanjem določb Zakona o javnih financah. Imamo zabeleženo, da naj bi na to vprašanje danes minister odgovoril.
Jaz predlagam, da se to prouči in da se na naslednji seji odgovori.
Torej, vsekakor bomo v skladu s Poslovnikom, če imate ta odgovor pripravljen, pozneje bomo odstopili do njega, če ne pa, seveda, potem prihodnjič. Minister za gospodarstvo dr. Matej Lahovnik bo odgovoril na vprašanje Darka Meniha v zvezi z usklajenostjo Nacionalnega energetskega programa z zavezami kot so Kjotski sporazum in direktive EU podnebno energetskega paketa oziroma podnebno energetski paket direktiv. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, poslanci! Zeleno knjigo, ki je bila nedavno predstavljena, začenjamo na Ministrstvu za gospodarstvo javno razpravo in pripravo novega nacionalnega energetskega programa za Slovenijo. Predvidevamo, da bomo strokovne podlage za nov nacionalni energetski program imeli do konca marca 2010, potem pa bo sledilo medresorsko usklajevanje. Računamo, da bo tako usklajeno besedilo šlo v parlamentarno obravnavo nekje junija 2010. Zelena knjiga še ne da odgovorov na vsa vprašanja, na katera bomo odgovorili v nacionalnem energetskem programu. Jasno pa opredeljuje mednarodne obveznosti, na katerih mora sloneti prenovljen nacionalni energetski program. Zelena knjiga tako med drugim navaja, da moramo upoštevati mednarodne obveznosti Slovenije, ki izhajajo iz Kjotskega protokola in tudi Podnebno energetskega zakonodajnega paketa EU. Slednji Sloveniji nalaga delež pri zmanjševanju emisije toplogrednih plinov in povečevanje deležev obnovljivih virov energije. Hkrati smo vezani na odločitev Evropskega sveta iz leta 2007, da do leta 2020 povečamo energetsko učinkovitost za 20% ter na direktivo, ki nam do leta 2016 določa 9% cilj izboljšanja energetske učinkovitosti. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Menih?
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Spoštovani, vsem lep pozdrav! Morda eno razmišljanje še. Projekt blok 6 v Termoelektrarni Šoštanj je v nacionalnem energetskem programu. Med prebivalci Šaleške doline krožijo različne informacije o izgradnji bloka 6. Glede na to, da bo blok 6 zadostil mednarodnim energetskim in okoljevarstvenim zahtevam je bil upravičeno uvrščen v resolucijo, ki je bila sprejeta decembra 2006. V investicijo je bilo vloženih precej sredstev in negospodarno bi bilo, da ne bi nadaljevali s projektom, ki je za Šaleško dolino velikega pomena. Hvala.
Prosim, dr. Matej Lahovnik.
Hvala lepa. Spoštovani gospod župan in poslanec, ne bi se mogel bolj strinjati z vami. Tudi zato gredo vsa moja prizadevanja v tej smeri, da se tudi zagotovi izgradnja bloka 6. Bil je uvrščen, tako kot ste omenil, v nacionalno resolucijo razvojnih projektov. Treba se je zavedati, da iz Šaleške doline prihaja tretjina električne energije. Iz tega vidika si sam ne znam predstavljati neke stabilnosti oskrbe z energijo v Sloveniji brez, da bi dejansko ta blok, ki je bistveno bolj ekonomsko učinkovit, ima večji izkoristek domačega premoga iz Šaleške doline in seveda je tudi bolj ekološko sprejemljiv, skratka, izgradnja je nujna. Zato je treba to podpreti. Predvsem pa je dejstvo, da imamo domače zaloge premoga po ocenah strokovnjakov do leta 2040 verjetno še dlje, kar pomeni, da v sodobnih razmerah, ko vemo, trenutno so cene energije tudi zaradi recesije bistveno padle, vemo pa, da so še pred letom dni bile okrog 80 evrov za uro električne energije. Skratka, je izjemnega pomena, da imamo proizvodnjo energije iz domačih virov, ki so na razpolago doma, ker najdražja energija je tista energija, ki je nimaš in ki jo moraš na hitro uvoziti. Zato mislim, da je ta projekt nujen, potreben. Ni skrivnost, da se poskuša na nek način izboljšati pogoje, predvsem kar se tiče nabave, opreme in podobnega, da bi bila ta investicija čim cenejša, ker dejansko menimo, da je še mogoče izboljšati pogoje za dolgoročnost oskrbo z električno energijo v Sloveniji, pa je ključnega pomena. Zato se seveda tudi kot minister za gospodarstvo se z vami zelo strinjam, da je treba storiti vse, kar je potrebno, da do te investicije tudi pride in bo tudi prišlo. V ta namen, moram reči, so tudi bile dodatno izpeljane nekatere aktivnosti, kar se tiče zagotavljanja virov financiranja, ki pri tem niso bile. Računam, da bo lahko investicija stekla nekako po načrtu. Hvala.
Hvala lepa. Minister za gospodarstvo dr. Matej Lahovnik bo odgovoril tudi na vprašanje Bogdana Baroviča v zvezi z gospodarsko situacijo v Sloveniji. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa, spoštovani poslanec, za vprašanje. Razumem, da vas upravičeno skrbi, ker se v zadnjem obdobju dogajajo tudi likvidacije nekaterih podjetij, za katere bi si vsi želeli, da do njih ne bi prišlo. Ali lahko država kot taka oziroma ministrstvo prepreči likvidacijo podjetja? Odgovor je pravzaprav ta, da v osnovi ne, ker prenehanje družbe izpeljejo organi družbe sami, kar je v pristojnosti družbenikov, ki o tem sprejmejo sklep z vsaj tričetrtinsko večino glasov vseh družbenikov. V bistvu, ko sem sam preverjal, ali je na tak način mogoče poseči tudi v zakonodajo, v to, so me opozorili, da bi bilo kršenje Ustave in kratenje lastninskih in upravljavskih pravic po Zakonu o gospodarskih družbah, če bi na kakršenkoli način poskušali lastnikom preprečiti, bodisi ustanavljanje ali likvidacijo podjetij. Argumenti pravne stroke so, da gre za svobodno gospodarsko pobudo, ki je seveda zagotovljena tudi z ustreznim 74. členom Ustave. Seveda pa moram reči, da me tako kot vas skrbi, ker prihaja do likvidacij tudi na nekaterih področjih, kjer so ta podjetja izjemno pomembna. In kot minister za gospodarstvo lahko kljub temu s posameznimi večinskimi lastniki družbe opravim razgovore in jih na nek način pozovem, naj v takšnih primerih zmanjšujejo negativne učinke likvidacij na zaposlenost in naj ravnajo družbeno odgovorno. Do takšnih primerov je, kot veste, prišlo tudi na vašem koncu, v Zasavju. Razumem tudi, da ste s tega vidika postavili vprašanje, ker je dejansko prišlo do tega, da je lastnik Valkartona likvidiral podjetje Pak 4, ki je do tedaj proizvajalo predvsem kartonsko embalažo. Jaz sem se po tem vašem vprašanju, ki sem ga dobil, sestal tudi z direktorjem podjetja in sem ga pozval, naj v čim večji meri ohranijo zaposlenost na območju Kisovca, kjer je to podjetje locirano. In pridobil sem dodatne podatke. Šlo je za, po mojih podatkih, ima družba 128 zaposlenih, pri čemer je od tega, so mi zagotovili, v invalidskem podjetju ostane 55 zaposlenih. Pozval sem jih, naj še dodatno zaposlijo vsaj del zaposlenih in so zagotovili, da so izmed preostalih 73 pripravljeni 18 zaposlenih prezaposliti. Izmed 55, ki jih ostane potem nekako presežnih zaposlenih, je pa pripravljen, tako mi zagotavljajo, 12 ljudi prevzeti Steklarna Hrastnik s svojimi programi, ki jih ima. Jaz sem jih tudi pozval, da naj, glede na veliko občutljivost sistema za lokalno okolje, poskušajo ta učinek čim bolj zmanjšati. Predvsem me skrbi, da prihaja do likvidacij v tej panogi. Toliko bolj, ker se v zadnjem obdobju govori tudi o združitvi Belišča, ki je lastnik Valkartona in Duropaka, kar bi imelo določene posledice tudi na slovenski trg in bo moral Urad za varstvo konkurence verjetno zelo natančno proučiti to povezavo. Skratka, zagotavljajo, da je to posledica predvsem dejstva, da so jim naročila v zadnjem obdobju padala med 40 in 60% in bi praktično lahko vso proizvodnjo preselili v Logatec in delali in tam z njo nadaljevali. Še enkrat lahko rečem, da sem jih pozval, naj tega ne storijo, ker je treba tudi v času krize ravnati družbeno odgovorno in zagotoviti razvoj proizvodnje tam, kjer je bila v izhodišču tudi zastavljena. To pa je na področju Kisovca oziroma Zasavja. To lahko povem kar se tega tiče, oziroma o dosedanjih aktivnosti. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Barovič? Prosim.
Hvala lepa ministru. Jaz sem vedel, da se bo minister resno lotil, ker vem, da se resno loti svojih del. Ampak, bistvo vprašanja bom izpostavil zdaj, gospod minister. Vse razumem, razumem Ustavo, razumem pravice in ne pravice, ki jih ima Vlada ali jih nima, vendarle: Čemu, za koga prvi sveženj ukrepov Vlade, drugi sveženj ukrepov Vlade, tretji sveženj ukrepov Vlade, čemu in komu subvencije za nadomestilo skrajšanega delovnega časa, čemu in komu subvencije za nadomestilo za izostanek plač? Torej, jalovo, sicer dobronamerno najbrž, ampak popolnoma jalovo delo Vlade. Če se vsak lahko obnaša po, kot ste rekli, svobodni gospodarski izbiri, kakor hoče in kakor ve, potem je škoda, da zapravlja Vlada čas za vse ukrepe. Pustite naj tok teče, naj se ukine kar se ukine, naj ostane kar ostane, res ne vidim smisla v ukrepih, ki sem jih spoštoval. Danes se mi zdijo jalovo delo, škoda vašega časa in škoda časa vseh ministrov. To je moja presoja. Ali pa mi povejte: Komu so namenjeni vsi trije ukrepi? Torej, tretji še prihaja.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister, želite še odgovoriti? To je bil bolj kot komentar.
Se opravičujem, vprašanje je bilo: Komu so namenjeni svežnji ukrepov?
Jaz še enkrat poudarjam, izmed 128 zaposlenih, kolikor jih je najprej bilo predvideno, da bi v najslabšem scenariju izgubili zaposlitev, smo zdaj vseeno zagotovili 73-im zaposlitev v invalidskem podjetju plus 18 dodatno prezaposlenih zaposlenih plus za 12 mi zagotavljajo, da jih še lahko zaposli Steklarna Hrastnik. Se pravi, tudi podjetjem, kot je Steklarna Hrastnik, ki pravi, da lahko še nekaj dodatno zaposli in podobno, se pa strinjam v delu z vami, da bi lastniki tudi v tej situaciji morali ravnati bolj družbeno odgovorno, še posebej v območjih, kjer je to zelo socialno občutljivo in jaz verjamem, da na področju Kisovca bo zelo težko najti neke druge alternative in tukaj razumem vašo zaskrbljenost in tudi vaše vprašanje s tega vidika se mi zdi na mestu. Sam kot minister bi z veseljem posegel tudi v ZGD, ampak bi ravnal tukaj protiustavno, če bi to prepovedoval, predvsem pa bi to imelo potem učinek tudi na vse ostale potencialne investitorje. Je pa res, da računamo, da bomo s temi ukrepi, ki smo jih do zdaj izvedli, tovrstne likvidacije čim bolj zmanjšali, število tovrstnih likvidacij. Dodatni problem, s katerim se soočamo pa ne pravzaprav samo v času te krize tudi že prej, pa je, da v posameznih lokalnih skupnostih se pogosto zgodi likvidacija, če je tovarna locirana na nekem področju, ki je recimo zanimivo za nepremičninsko gradnjo in podobno. Ne govorim o tem primeru, ker ne poznam toliko same mikro lokacije, ampak tukaj so dodatne možnosti posebej za lokalne skupnosti, da v svojih aktih predvidijo strogo namenskost - na določenem območju samo proizvodnjo, govorim zdaj širše na, na splošno, ker se je tudi na nekih drugih območjih to dogajalo, da se je pač ukinila proizvodnja, ki bi lahko dolgoročno, verjetno, ali pa vsaj kratkoročno, še nekaj časa obstajala, če ne bi bili v ozadju motivi, predvsem, ki so bili povezani z nepremičninsko izgradnjo. Je pa res, da v času krize je tudi tega zdaj manj, ker je seveda kriza prizadela vse panoge, tudi gradbeni sektor in podobno. Razumem vprašanje in vašo skrb kot poslanca s tega območja in mislim, da je na mestu, ampak v okviru svojih pristojnosti, sem dejansko naredil tisto, kar je bilo takoj mogoče in obdržati število delovnih mest, kolikor je to le mogoče. Skrbijo pa me, to pa sem odkrito povedal, tudi te povezave, Belišča-Duropaka in kakšen učinek ima to na slovenski trg. Tukaj bo pa Urad za varstvo konkurence seveda budno spremljal učinke na konkurenco v Sloveniji, na področju proizvodnje embalaže oziroma kartonske embalaže.
Hvala lepa. Minister za gospodarstvo dr. Matej Lahovnik bo odgovoril še na vprašanje gospoda Marjana Bezjaka, v zvezi s stečaji podjetij.
Hvala lepa. Še na vprašanje gospoda poslanca Marjana Bezjaka, ki je vprašal: Koliko podjetij v Republiki Sloveniji je šlo v stečaj v času od 1. januarja 2009 in koliko delavcev je bilo zaposlenih v teh podjetjih? Mi smo od AJPES-a, ki pač to evidenco skrbno spremlja, pridobili naslednje podatke. V obdobju od 1. 1. 2009 do 31. 3. 2009 je bilo število začetih stečajnih postopkov 86, podatki o zaposlenih v letu 2007 ima AJPES le za 74, od teh poslovnih subjektov, saj jih 12 ni predložilo letnih poročil. V 74 družbah je bilo zaposlenih skupno 1403 osebe. Podatki glede števila zaposlenih se nanašajo na leto 2007, ker AJPES s podatki iz leta 2008, ki so vsebovani v letnih poročilih, še ne razpolaga. Prav tako bi mogoče poudaril, če so dodatna vprašanja povezana s stečaji, ki se dotikajo postopka ali procedure, vam lahko tudi dodatno pojasnijo na Ministrstvu za pravosodje, kjer so primarno pristojni za Zakon o finančnem poslovanju v postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. Jaz sem s temi podatki, ki so ažurirani, zadnji, ki so razpoložljivi, da sem jih pridobil in jih tudi vam posredujem. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Bezjak?
Hvala za besedo. Odgovor je dokaj smel ali hecen, če lahko tako gledam na stvari. Priznati moram, ali so tu notri med temi podatki, kot ste jih dali, 86 podjetij, tudi tista podjetja, za katere vemo, da so one-man-band ali pa do pet zaposlenimi, ki dejansko podjetja dajejo v stečaj, in z novim subvencioniranjem, ob odpiranju novih podjetij, ali je teh podjetij še več v Sloveniji?
Prosim, gospod minister.
Jaz sem vam natančno odgovoril na vprašanje, tako kot je bilo postavljeno, koliko podjetij je šlo v stečaj v tem obdobju. In število stečajnih postopkov sem navedel. Kakšne po strukturi? Seveda, gre za različna podjetja. Glede na to, da je število, če upoštevamo, 86 stečajnih postopkov oziroma da je bilo v 74 družbah zaposlenih 1.403 ljudi, lahko na hitro izračunamo, da gre predvsem za manjše družbe. Torej, nekje 20 zaposlenih je povprečje, 15 do 20. To je povprečno število, ki se iz tega da ugotoviti. V kolikšni meri pa zdaj prihaja do zlorab pri morebitnem črpanju dodatnih subvencij s strani Zavoda za zaposlovanje, tega podatka pa jaz nimam, bi vam ga pa verjetno na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve znali posredovati, ker računam, da Zavod za zaposlovanje tudi vodi evidenco, kdo so ti podjetniki, ki spustijo neko podjetje v stečaj in ali potem zopet ustanovijo družbo in prejemajo subvencije za novozaposlene delavce, to je pa praktično tipičen primer zlorabe. Moram pa reči, da Vlada ne samo razmišlja, ampak pripravlja novelo tega zakona, kjer bi prvič, poskušali v čim večji meri omejiti takšne malverzacije, do katerih lahko prihaja. In drugič, kar je še pomembneje za ta zakon, je, da bi se v zakonu na nek način povečale pravice upnikov pri sprožitvi in sami izvedbi stečajnega postopka. Ker v sedanji situaciji ugotavljamo, da pogostokrat ne pride do stečaja, ker se na takšen ali drugačen način zavira, pa bi bilo bolje, da bi prišlo, ker so zaposleni pogostokrat potem tarča tega, da v nekem podjetju, ki dolgoročno ne more preživeti, v bistvu ne prejemajo niti plač in so potem mesec, dva ali tri brez plače. In zaradi tega, ker podjetje formalnopravno ni začelo stečajnega postopka, ne morejo uveljavljati svojih pravic, to pa je prijava na Zavodu za zaposlovanje. Se pravi: pridobitev nadomestila in priglasitev svoje terjatve v stečajni masi in posledično izplačilo iz jamstvenega sklada. Na tem področju se pripravljajo določene spremembe, ki so nujne. Predvsem pa je nujno to, da se zagotovi to, česar zdaj pač ni. skozi stečajni postopek se podjetje lahko tudi prestrukturira. Se pravi, da lahko učinkovito vstopi nek nov strateški partner in zažene proizvodnjo v tistem zdravem delu podjetja. To je zdaj zelo oteženo, ker je cela vrsta proceduralnih zapletov, ne nazadnje je zame problem tudi to, da se v bistvu stečajni upravitelji določajo skorajda naključno oziroma po nekem vrstnem redu in ne glede na zahtevnost posa [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Prosim, gospod Bezjak, proceduralno.
Hvala. Hvala za odgovor, gospod minister. Ravno to sem hotel poudariti, kajti dejansko so namenjena sredstva za novo ustanovitev podjetij za 30 tisoč evrov. In ravno tista majhna podjetja, kako bi rekli, od 1 do 5 zaposlenih, dejansko ukinjajo ali dajo podjetja v stečaj in dejansko ustanovijo novo podjetje, ravno zaradi tistih 30 tisoč evrov. Zato je pomembno v zakonu določiti - kriterije in tudi kazensko sankcionirati takšna podjetja, ki to počnejo. Hvala.
Dobro gospod Bezjak. To ni bil proceduralni predlog, bi ga morali dati. Ker je to na začetku tega mandata, bomo to še tolerirali, naprej pa pričakujemo proceduralni predlog. Vendar, kakorkoli. Če ni nasprotovanj, potem bi predlagal, da dr. Franc Križanič, minister za finance, odgovori še na vprašanje gospoda Rada Likarja v zvezi s spoštovanjem določb Zakona o javnih financah. Prosim gospod minister.
Hvala lepa. Jaz sem to našel, in sicer vprašanje se je glasilo: "Kako deluje sprememba Zakona o javnih financah v zvezi z odpravljanjem posledic finančne in gospodarske krize, z garancijami, dokapitalizacijami, odkupom terjatev in vstopom v podjetje preko kreditne aktivnosti?" Tu bi dodal, da je Ministrstvo za financepreko izdaje dveh srednjeročnih obveznic in preko nastopa na kratkoročnem kapitalskem trgu zagotovilo minimalna potrebna sredstva, da kreditna aktivnost teče naprej. Obenem pa je zakon omogočal finančnim institucijam v Sloveniji tudi formalno prošnjo za pomoč, v kolikor bi se znašle v težavah, bodisi v likvidnosti bodisi v sulventnostni krizi. Likvidnostno krizo smo preprečili v strahu, da bi se zamajal finančni sistem, na hitro in čim bolj učinkovito. V solventnostni krizi se pa do zdaj ni znašla še nobena pomembna finančna inštitucija, ki bi lahko prišla pod delovanje tega zakona, se pravi, tiste inštitucije, ki delujejo po Zakonu o bančništvu in pa v pokojninskih skladih in zavarovalnice. V primeru, da bi se kakšna od teh inštitucij zašla v težavah, bi seveda zakon začel v večji meri delovati. Po šestih mesecih medbančni trg kapitala še vedno ne deluje, zato sta se dve poslovni banki vendarle odločili, da bosta prosili za državno garancijo in na ta način pridobili ugodnejšo možnost za pridobivanje kreditov na medbančnem trgu, to sta Ljubljanska banka in A banka. Ljubljanska banka je že podpisala, po daljših pripravah in oklevanju, je podpisala garantno izjavo, tako da sedaj deluje na trgu. Ko bo pridobila ustrezne investitorje, bo garancija dokončno podpisana. A banka je v postopki pridobivanja te garancije. Postopek bo verjetno stekel nekoliko hitreje, z manj oklevanja, ker so pač razmere na trgu kakršne so in se še nekaj časa ne bodo spremenile. Čim bo prvi od teh ukrepov dejansko postal učinkovit, se pravi čim bo prva poroštvena izjava podpisana, bomo takoj pripravili ustrezno poročilo in šli tudi v parlament s tem poročilom. Do zdaj pa ni bilo iz tega naslova še nobenega ukrepa do konca speljanega, zato tudi s poročilo nismo mogli priti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Likar.
Hvala za besedo gospod predsednik. Pozdrav ministru. Ampak poslansko vprašanje, če je bilo to mogoče, se opravičujem, če sem preslišal, iz preteklega meseca, ni bilo to, se ni nanašalo na to problematiko, ampak, če dovolite ga preberem še enkrat in potem mogoče odgovorite zdaj ali pa kasneje. Ustno poslansko vprašanje gospodu Križaniču se je nanašalo na Zakon o spremembi in dopolnitvah Zakona o javnih financah, ki je bil sprejet 19. novembra 2008, in je pričel veljati naslednji dan po objavi v Uradnem listu. V 3. točki 4. člena določa, da o sprejetih ukrepih iz prejšnjega odstavka Vlada najmanj enkrat na vsake tri mesece po uveljavitvi Zakona o javnih financah seznani Državni zbor. Od sprejetja zakona je minilo že nekaj časa in jaz nisem zasledil, da bi bil zbor seznanjen s tem poročilom. To sem spraševal. Hvala.
Prosim gospod minister.
Hvala lepa. To je isto vprašanje. Se pravi, dokler noben od teh ukrepov še ni postal operativen, je nemogoče pripraviti poročilo, da so ti ukrepi v teku oziroma da je nekaj od teh ukrepov že v fazi, da deluje, kako deluje, kakšen je obseg, kakšna so tveganja. Čim bo prva garancija dejansko stekla v smislu, da bo podpisana in da bo denar pridobljen, bo poročilo pripravljeno. Zdaj je preteklo pet mesecev, ukrepi so postali operativni 1. januarja oziroma po božično-novoletnih počitnicah. Zainteresirani oziroma upravičeni do ukrepov, pa so nihali ali naj jih podvzamejo ali ne, malo tudi v tveganju, kako bo na kapitalskem trgu. Država je morala najprej prebiti led na kapitalskem trgu, to smo tudi storili, potem je bilo pa vprašanje, kdaj, v kakšni meri se vključiti. Zdaj se vključujejo in jaz mislim, da bodo ukrepi tudi po teh zakonih stekli. Tisti ukrepi, ki so šli pred njimi, neformalni ukrepi, pa delujejo in preprečujejo padec kreditne aktivnosti. Hvala.
Hvala lepa. Želite proceduralno? Možno je samo proceduralno. Hvala lepa. Minister za šolstvo dr. Igor Lukšič bo odgovoril na vprašanje mag. Majde Potrate v zvezi z evropskimi šolami. Prosim.
Spoštovani predsednik, poslanka, poslanci! Slovenija je leta 2004 ratificirala Zakon o ratifikaciji konvencije o statutu evropskih šol in s tem postala del teh šol. Prišla je letos na vrsto, da predseduje konzorciju te šole. Tukaj se postavi tudi vprašanje, kakšen je status slovenskega jezika. Slovenija je dobila pravico do poučevanja slovenščine v sistemu teh šol, ki vključuje več šol, približno 30 tisoč učencev. Naši učenci so vključeni v šole Bruselj 1, Luksemburg 1 in 2, v Nemčiji, pa v šolo v Karlsruhe in v Frankfurtu on Main. Slovenščine se učijo učenci kot predmeta. Problem je v tem, da je število otrok po dosedanjih kriterijih, ki bi lahko ali pa ki so upravičeni do poučevanja slovenščine, premajhno, da bi lahko evropska šola, torej po teh kriterijih zagotavljala tudi lastno jezikovno sekcijo. Torej naši otroci se tam ne učijo v slovenskem jeziku, ampak se učijo slovenščine kot predmeta. Namen našega ministrstva je bil, da v času predsedovanja poskušamo slovenščino kot jezikovno sekcijo uveljaviti vsaj v največji šoli, oziroma največji po številu naših otrok, to je v Bruslju 1. Mi smo šli s to pobudo, vendar pri starših nismo naleteli na enako podporo. Zakaj? Zaradi tega, ker so družinske razmere pri otrocih različne, gre namreč za mešane zakone različnih tipov, potem gre za vprašanje predznanje slovenskega jezika, ki je zelo različno. Tako da je težko najti nek model, ki bi ustrezal vsem. Mi bomo v to smer še vodili aktivnosti in poskušali, v kolikor bo to možno in v kolikor se bo tudi število otrok povečevalo, zagotoviti status slovenščine kot jezika sekcije. Ministrstvo za šolstvo in šport ima glede slovenskega jezika še dodatne ukrepe, ki se izvajajo, tako je, recimo, za otroke v Bruslju organiziran dopolnilni pouk slovenščine, torej tudi za tiste, ki niso vključeni v te mednarodne šole oziroma v evropsko šolo. V času predsedovanja bomo imeli to pred očmi, bomo to postavili na dnevni red. Namreč, tu gre za vprašanje, ki se ne tiče samo Slovenije in slovenščine ampak vseh manjših držav in vseh manjših jezikov v Evropski uniji. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, mag. Majda Potrata.
Hvala lepa, gospod minister, za ta del odgovora, ampak vendar dovolite, takrat, ko smo ratificirali dokument, o katerem ste govorili leta 2004 so bili obeti veliki in zagotovila o tem, kako bo s poukom slovenščine v evropski šoli, takšni, da ne bi puščali dvomov. Dejstvo je, da sedemdesetih otrok ni tako lahko zbrati, da bi zagotovili sekcijo. In če veljajo podatki, ki jih vi zagotovo poznate, saj so podatki, ki so vam bili vendarle posredovani iz prve roke, da tako rečem, je težko pričakovati, da bi interes za slovenščino v evropski šoli kaj hitro narastel. Ampak jaz mislim, da ni potrebno iskati vzroka za to samo v različnih tipih družin ampak, da gre tudi za to, ker je poleg tega, da je problem s tem, kakšen status ima tam slovenščina v evropski šoli, to povezano tudi s tem, na kakšni ravni se učenci lahko učijo prvega in drugega jezika. In če upoštevam, da je evropskih šol štirinajst in tudi sami ste našteli. Poleg belgijskih še tiste v Luksemburgu in Nemčiji, verjetno otroci, ki so vključeni v evropsko šolo v Nemčiji, čisto ničesar ne pridobijo, ker je učni jezik tako ali tako v obeh primerih nemščina. Tisto kar mene zanima, ob vseh velikih besedah, ki smo jih imeli o medkulturnem dialogu v času predsedovanja Slovenije Svetu Evrope, je od medkulturnega dialoga in od tistega, kar naj bi za boljše spoznavanje kultur v Evropi ostale bore malo in bojim se, da bomo počasi, res, z medštudijskimi in medšolskimi izmenjavami prišli na tisto raven, ko bo slovenščina popolnoma izginila. Ne nazadnje o tem tudi [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Prosim minister dr. Igor Lukšič.
Hvala za to dodatno vprašanje. Skrb nikoli ni odveč. In zdi se mi, da je prav, da smo zaskrbljeni za to, kaj se z našimi učenci dogaja. Ampak vendarle, en del odgovornosti je na starših. Torej, če si oni za svoje otroke ne izberejo šole, kjer bi bilo slovenščine več, in ne vršijo pritiska v to smer, potem jim mi tu težko pomagamo. Druga zadeva pa je seveda odgovornost države Slovenije in v tem primeru Ministrstva za šolstvo in šport, da na sistemski ravni naredi vse, da slovenščina dobi status, kot ga mi pričakujemo od Evropske unije. In to kar je naloga ministrstva, to opravljamo in to bomo opravljali tudi naprej. Ne zdi se mi sporno, da se ta vprašanja tu postavljajo, ker je vendarle na nek način treba tudi motivirati učitelje. Mi smo v šolskem letu 2005/2006 imeli zaposlenega enega učitelja. Ko sem se pogovarjal v zvezi s pripravami na predsedovanje Evropski šoli, sem vprašal kolege, kako to, da je tam samo en učitelj. In so mi rekli, da ni zanimanja. Torej, če hočemo povečati delež slovenščine v teh šolah, moramo prepričati starše, da bodo pošiljali otroke in drugič - prepričati učitelje, da se bodo odločali za učenje otrok v teh šolah. Hvala.
Hvala lepa. Minister za okolje in prostor Karl Viktor Erjavec bo odgovoril na vprašanje Renate Brunskole v zvezi z gradnjo kanalizacijskih omrežij in čistilnih naprav v Sloveniji do leta 2017 v skladu s predpisano evropsko zakonodajo.
Hvala za besedo, predsednik. Hvala tudi za vprašanje. Lep pozdrav vsem poslankam in poslancem! Glede kanalizacij in čistilnih naprav moram povedati, da EU namenja tej problematiki pomembno pozornost in ne nazadnje tudi veliko sredstev. To je eden od pomembnih okoljskih ciljev, saj brez urejene kanalizacije in brez čistilnih naprav ne moremo uresničiti okoljskih ciljev, ki so določeni tudi z evropskimi direktivami. Zato je dobro, da imamo finančno perspektivo, in sicer za obdobje 2007-2013, ki namenja velika sredstva ravno za ta namen. Problem, ki je posebej izpostavljen v vašem poslanskem vprašanju, gre za vprašanje tistih področij, ki zajemajo manjše število prebivalcev, pod 2.000, in kjer je gradnja zelo razpršena. Moram reči, da iz tega kohezijskega sklada, ki je namenjen za uresničevanje operativnega programa odvajanja in čiščenja komunalnih odpadnih voda ni mogoče črpati teh sredstev, ker so namenjena za večje investicije, ki se nanašajo na več kot 2.000 prebivalcev. Vendar, ne glede na to, moram reči, da bomo mi ta program v letošnjem letu novelirali in računam, da ga bo Vlada sprejela v jeseni, skušali bomo tudi določiti finančne vire za takšen namen. Lahko bi šlo, na primer, iz okoljske takse in pa še iz nekaterih drugih virov. Moram pa reči, če bi želeli uresničiti ta program za male individualne čistilne naprave, bi bilo treba v letu 2010 nameniti vsaj 6 milijonov evrov za to, da bi občine lahko izvedle tovrstne predpise. Sprašujete tudi, če bo možno sofinanciranje teh malih individualnih čistilnih naprav preko javnih razpisov. Mi bomo proučili kakšna bi bila možnost, na primer, kakšnega takšnega razpisa preko Eko sklada, ki skrbi za to, da se uresničujejo okoljski cilji. Moram reči, da ravno iz tega namena Zakon o prostorskem načrtovanju forsira zgoščeno gradnjo, ker vemo, da razpršena gradnja povzroča probleme na področju komunalne opremljenosti, ker je to bistveno dražje. Zato mislim, da je treba pospeševati dejansko zgoščeno gradnjo, ker je potem lažje tudi vsa ta vprašanja rešiti. Res pa je, da tisti, ki živijo razpršeno, imajo težave, ker je takšna investicija bistveno dražja, res je pa tudi, da je konfiguracija Slovenije takšna, da ni mogoče povsod zagotoviti zgoščene gradnje. Na primer, na Krasu vemo, da je to že tradicionalno, na primer druga območja, kot so pa Haloze, so pa tipična območja, kjer je gradnja razpršena, ali pa na Dolenjskem je to zelo značilno. Zato menim, da je treba novelirati ta operativni program, določiti vire, na vsak način pa, če želimo tukaj pospešiti to izgradnjo malih kanalizacijskih omrežij in malih individualnih čistilnih naprav, bo pa treba tudi nekaj sredstev nameniti v proračunu. Naša ocena je, da bi letno morali zagotoviti nekje šest milijonov evrov, da bi lahko to pospešili. Ker evropska sredstva iz kohezije, ki sem jo omenil, to se pravi, za to finančno perspektivo, ki je namenjena za uresničevanje operativnega programa za odvajanje in čiščenje komunalnih odpadih voda, so namenjena za večje infrastrukturne objekte. Medtem ko za te manjše so tudi na razpolago takšna sredstva, ampak iz nekih drugih virov - na primer regionalna sredstva - in mislim, da tudi na Ministrstvu za kmetijstvo iz sredstev za razvoj podeželja. V okviru teh programov bi bilo možno črpati tudi evropska sredstva.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospa Brunskole.
Spoštovani gospod minister, hvala lepa za odgovor. Spoštovani kolegi in še tukaj prisotna oba še gospod minister za finance, za kmetijstvo in generalni sekretar Vlade. Moram reči, da sem zadovoljna z vašim odgovorom, nekaj bi vas pa le želela še povprašati. Tudi sama se kot predstavnica lokalne skupnosti in kot poslanka območja volilne enote šest, Dolenjske, Bele krajine in Posavja, od koder prihajam, močno zavedam te problematike. Predvsem tudi s tega vidika, ki ste ga na koncu omenili, saj namreč na eni strani kot ste prej omenili Kras, tudi na območju Dolenjske, Bele krajine in tudi Suhe krajine si želimo pospešiti oziroma v večji meri spodbujati kmetijstvo, da bi ljudje na ta način dobili zaposlitev in da bi se ta zaraščenost teh območji vsaj v neki meri - tukaj vem, da tudi minister za kmetijstvo in njegovo ministrstvo aktivno delajo na tem, da bi se ta zadeva pospešila toliko, da temu ne bi bilo več tako, vendar, ker življenje in današnji standard, od nas, prebivalcev zahteva in tudi s področja ekologije, za katero mislim, da je tudi na nivoju Evrope eden od najpomembnejših poudarkov in momentov - kar je prav - zagotovo nam narekuje, da tudi sledimo evropskim direktivam. Zatorej me zanima: Ali bomo sploh finančno sposobni na nivoju države in lokalnih skupnosti slediti tem šestim milijonom letno, in tako naprej? Oziroma: Ali bi bilo mogoče hitreje namenjati sredstva iz več različnih razpisov - morebiti celo več ministrstev v okviru Republike Slovenije? Hvala.
Hvala lepa. Prosim za odgovor gospod minister Erjavec.
Hvala za dodatno vprašanje. Moram reči glede teh šestih milijonov, ali jih bo mogoče zagotoviti v proračunu 2010, to bo stvar makroekonomskih analiz, kakšna bo finančna vzdržnost našega proračuna, in gotovo tudi odvisno od odločitve ministra za finance, ki sedi tukaj pred menoj. Kar se tiče teh evropskih sredstev, mi smo dolžni vse te investicije končati do leta 2013. Do takrat morajo biti izdana vsa uporabna dovoljenja, sicer bodo ta sredstva propadala, če pa je uporabno dovoljenje izdano, pa lahko te finančne situacije poravnavamo do leta 2015. Moram pa reči, da novi evropski parlament bo pa tako in tako začel diskusijo o tem, kakšna bo naslednja finančna perspektiva. To se pravi, za obdobje 2013 do 2018 oziroma 2020 - odvisno kakšna bo odločitev. Verjetno bo treba zaslediti ta okoljski cilj, da začnemo opremljati tako imenovane sekundarne vode, tiste, ki gredo iz primarnih potem do hiš. Ker tukaj je problem. Mi imamo v tej finančni perspektivi sredstva namenjena za te primarne vode oziroma za ta primarna omrežja, medtem ko do hiše je to stvar države oziroma lokalne skupnosti. Morda bi bilo treba v naslednji finančni perspektivi, zlasti tam, kjer vidimo, da gre za neenakomeren razvoj - in tega imamo vsepovsod tudi v Sloveniji, tudi v drugih državah članicah -, da ko se bomo za to pogajali v okviru Evropske unije, da bi takšne programe mogoče uveljavili.
Hvala lepa. Torej prehajam na vprašanja poslank in poslancev, tekoča vprašanja. Zvonko Černač bo postavil poslansko vprašanje generalnemu sekretarju Vlade ter ministrici za obrambo. Prosim. Ministrica za obrambo je odsotna.
Mislim, da bo spoštovani generalni sekretar Vlade znal kompetentno odgovoriti na moja vprašanja. Prejšnji teden smo glede vladnega falkona slišali napoved ministrice za obrambo o tem, da se "sokol vrača v svoje gnezdo". Napoved ni ravno točna. Težko se bo vrnil v svoje gnezdo, saj ga, resnici na ljubo, v Sloveniji nikoli ni imel. Niti en dan, niti eno uro v zadnjih petih letih od rojstva daje falkon ni bil v Sloveniji. Drži pa, da se falkon vrača k svojim nekdanjim gospodarjem, ki pa ga, kot slišimo, ponovno nočejo in so skoraj pol leta modrovali o tem, kaj naj z njim. V tem času pa je nastalo toliko nepotrebnih stroškov, da bi lahko z njimi brez težav pokrili celotno varčevanje pri reprezentanci ne le predsednika Vlade, temveč celotnega ministrskega zbora, in to za 10, ne za 1 mandat. Pred šestimi leti je bil falkon kupljen za 35 milijonov dolarjev namesto prvotno načrtovanega brata, katerega cena je znašala 42 milijonov dolarjev. Očitno smo tudi takrat imeli k varčevanju nagnjeno LDS-ovo vlado. Potem je krmilo vlade prevzel sedanji poslanec Socialnih demokratov, gospod Rop. Javnost se je zgražala, zato je padla druga napačna odločitev. falkon so dali v najem za pet let in 125.000 dolarjev mesečno ali v petih letih smo za najemnino dobili približno toliko, kot je bilo iz proračuna plačanih samo obresti zanj. To je okrog 7 milijonov dolarjev. Očitno gre v tretje rado, saj se bližamo tretji napačni odločitvi. Slabega pol leta je namreč minilo od najave sedanjega predsednika Vlade, da je pogodba za falkona prenehala in končno smo dočakali odločitev Vlade glede njegove nadaljnje uporabe. Letalo pa kljub temu še vedno stoji nekje v tujini. Poškodovano. Samo malenkostno popravilo bo znašalo borih milijon in pol evrov. V tem času, ko falkon ni letel, ko predsednik države, ministrstva in ostali proračunski uporabniki za polete najamejo draga letala, se plačujejo visoki stroški, dela se škoda, kar vse bodo plačali davkoplačevalci. Zanima me torej: Kdaj dejansko bo falkon pristal v Sloveniji in koliko bodo znašali skupni stroški, ki jih bodo dolžni plačati davkoplačevalci za obdobje od takrat, ko je najem prenehal, in dokler falkon ne bo pristal v Sloveniji? Zanima me tudi: Koliko znašajo skupni stroški letalskih prevozov, ki so jih Vlada, ministrstva, predsednik države in ostali proračunski uporabniki opravili od 21. novembra 2008 do danes? V tej povezavi me zanima seznam petih najdražjih posamičnih prevozov teh uporabnikov v istem obdobju. Hvala lepa za odgovor.
Prosim, generalni sekretar Vlade, mag. Milan Cvikl.
Hvala lepa. Seveda bomo tudi v tem mandatu, očitno, imeli bodisi pri poslanskih vprašanjih ali sicer veliko razprav, kaj s sokolom. Drži, vladno letalo je trenutno v ZDA, garažirano, zavarovano, tako kot še stotine avionov, ki v času gospodarske finančne krize preprosto ne letijo več. Najprej moram kot bivši poslanec in kot generalni sekretar Vlade povedati, da sem s presenečenjem ob primopredaji s prejšnjim generalnim sekretarjem izvedel, da bo v začetku decembra pravzaprav opcija ponudnika ali obstoječega uporabnika aviona izčrpana. To sem sprejel z obžalovanjem, zato ker je vsakomur znano, da ne izkoristiti čas konjukture za to, da se je bodisi avion v preteklem mandatu prodalo, ali podaljšalo najemno pogodbo, ali karkoli naredilo z njim, kar se zdi poslancem sedanje opozicije, takratne koalicije, bolj smiselno, seveda, pač v nekaj tednih nemogoče narediti. Vendarle se je Vlada tega problema lotila resno. Naredili smo ekonomsko analizo, pravzaprav kaj narediti s tem avionom. Mislim, da je prav, da temu zboru povemo nekaj najprej glede tega. V bistvu so tri možnosti: dve možnosti sta povezani s tem, ali letalo želimo zadržati v lasti Republike Slovenije, ena možnost, pa je povezana s tem, da letala ne zadržimo v lasti Republike Slovenije. Če je še čas konjukture bil čas, ko bi bilo smiselno, če ste tako mislili, da je to neracionalna odločitev imeti lasten avion ta, ko bi bilo mogoče avion prodati, je žal čas finančne gospodarske recesije ta, da aviona seveda ni mogoče prodati pod neko, recimo ji vsaj nadomestno ceno. Zato Vlada tretje opcije, to je to, da se letalo ne zadrži v lasti Republike Slovenije v danih razmerah, ni sprejela. Vlada se je zato odločila in se odloča med dvema opcijama. Obe opciji sta povezani s tem, da se letalo zaradi razmer na svetovnih trgih avionov in siceršnji svetovni gospodarski krizi, ki zmanjšuje povpraševanje po takšnem avionu, zadrži v lasti Republike Slovenije, ker ga seveda ni mogoče racionalno prodati. Če ga zadržimo v lasti Republike Slovenije, sta dva podmožnosti: ena je ta, da letalo pripeljemo v Slovenijo in da ga uporabljamo v državne namene. Vendar tu naletimo ponovno na problem racionalnosti. Takšno letalo lahko leti letno tudi 800 in več ur. Državne potrebe za dve leti, kot so bile prikazane z javnim razpisom Ministrstva za javno upravo, pa kažejo, da za dve leti, leti 2009 in 2010, mora Vlada najeti različne avione s sedeži do 20 sedeži, nad 20, za cirka 600 ur. Te dni se zaključuje takšen javni razpis, po katerem bosta dva ponudnika podpisala z Ministrstvom za javno upravo najem oziroma ponujanje storitev izvajanja letalskih prevozov za avione nad 20 in avione pod 20 oseb z zelo konkurenčnimi cenami. Zato smo se odločili, da letala ne bomo uporabljali za državne namene, ampak da bomo to letalo oddali v najem. In Vlada je prejšnji teden sprejela določbe o pogojih, da bomo po metodi javnega zbiranja ponudb iskali ponudnike, ki so pripravljeni to letalo vzeti [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] V odvisnosti od teh ponudb se bomo odločali o naslednjih korakih.
Hvala lepa. Gospod Černač, želite dopolnilni odgovor?
Gospod generalni sekretar je bil presenečen, da je dobil letalo, katerega najem je prenehal februarja letos in manipulira in želi odgovornost, v skladu s staro navado, prenesti na nekoga drugega. Jaz pa nisem nič presenečen, da mi ni odgovoril na nobeno od mojih vprašanj. Vsa vprašanja, ki sem jih ponovil danes na seji Državnega zbora so bila v petek napovedana. Sprašujem torej: Kdaj dejansko bo falcon pristal v Sloveniji? Koliko bodo znašali skupni stroški, ki jih bodo dolžni plačati davkoplačevalci za obdobje od takrat, ko je najem prenehal, in dokler falcon ne bo pristal v Sloveniji? Zanima me tudi: Koliko znašajo skupni stroški letalskih prevozov, ki so jih Vlada, ministrstva, predsednik države in ostali proračunski uporabniki opravili od 21. novembra 2008 do danes? Zanima me tudi seznam petih najdražjih posamičnih prevozov teh uporabnikov v tem istem obdobju. Na ta vprašanja, ki sem jih postavil korektno v skladu s Poslovnikom, nisem dobil odgovora. Glede prekinitve pogodbe. Gospod Cvikl je bil v neki komisiji, kjer se je podrobno seznanil z vso dokumentacijo, med to dokumentacijo, s katero se je podrobno seznanil, je tudi pogodba, ki je jasna in ki jo je podpisala Ropova vlada leta 2004 za pet let in v kateri je bilo zelo jasno napisano, kako je z oddajo in predčasno odpovedjo za takšno letalo. Letalu je pogodba prenehala februarja in najemnik se je v skladu s pogodbo sam odločil, da najema več ne bo nadaljeval. Tisti, ki mu je dal letala v najem, te pravice po tisti pogodbi, kot jo je podpisala takratna Ropova vlada sploh ni imel. Takšna je pač bila pogodba iz tistega časa. Prosim, da odgovorite na moja vprašanja, ki sem jih postavil. Hvala lepa.
Izvolite, gospod generalni sekretar.
Gospod spoštovani poslanec, brez razburjanja. Tudi na ta vprašanja boste dobili odgovor, koliko je katero ministrstvo do sedaj porabilo. Ključno je, da je od nastopa te vlade do danes - to, kar je relevantno za to vprašanje - bilo zelo malo najemov letal. Ministrstvo za zunanje zadeve: eno letalo, tri osebe, skupna cena 2483 evrov, torej 800 evrov na osebo. Ljubljana-Tel Aviv-Ljubljana 4888 evrov deljeno z 2 za dve osebi - 2400. Luksemburg - 5500,6 oseb, deljeno s šest - 900 evrov. Vse cene so nižje, kot je na trgu cena za uro letenja s falconom, ki je med 4000 - v času depresije - in 5500 v času konjunkture. Zato velja, da tudi avioni, ki jih je ta vlada najemala, glede na število oseb, ki potujejo, in glede na ceno, smo jih najemali ceneje, kot če bi imeli falcona že tukaj. Falcon pa mesečno stane: zavarovalnina, ki bi bila v vsakem primeru - za hangariranje in taksiranje - in znaša 6600 evrov na mesec, in garažiranje, ki je 5500 evrov. Zakaj pa smo se odločili hangarirati oziroma garažirati avion v Ameriki? Zato, ker je to mednarodni razpis in ker je tam trg takšnih avion veliko večji in je verjetnost, da dobimo od tam ustrezno ponudbo, večja, kot če bi avion že pripeljali v Slovenijo in ga na primer ponujali samo tukaj. Kakšna bo ponudba - težko povem. Verjamem pa, da bomo glede na sprejet posamičen program ravnanja s stvarnim premoženjem v skladu z uredbo o stvarnem premoženju držav, pokrajin, občin, ki je bila sprejeta v preteklosti, potem ko se je takšen avion nekoč že kupil, seveda dobili različne ponudbe. Med temi ponudbami se bo treba odločiti in predvsem ugrizniti v to kislo jabolko - ali avion pripeljati v Slovenijo, ga eventualno pač dati v zakup enemu od domačih prevoznikov, kar bi pomenilo, da ga lahko uporabljajo tudi državni funkcionarji, ali pa bo avion sokol še vedno nebogljeno dete, ki bo v tujini vozilo druge. Meni je žal, kot sem že prej povedal, da sem o vsem tem s strani prejšnjega generalnega sekretarja Vlade, brez kakršnihkoli pripravljenih analiz bil [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]seznanjen praktično nekaj dni pred potekom pogodbe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovni predlog gospod Černač? Prosim.
Ja, žal moram ugotoviti, da tudi v drugem poskusu na moje poslansko vprašanje ni bilo ugotovljeno. Zahteval sem podatke o petih prevozih, dobil sem tri. Ne vem kam je izpuhtel tisti za 89 tisoč evrov v Bosno predsednika države. Zaradi tega, na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru na moje vprašanje. Slišali smo, da nas bo garažiranje stalo, skupaj z vsemi ostalimi stroški za letalo, ki stoji, ki ni v funkciji, približno 100 tisoč dolarjev. Ko ga bomo pripeljali v Slovenijo, bomo morali plačati davek v višini 5 milijonov evrov oziroma cirka 7 milijonov dolarjev. Slišali smo, da še vedno ni sprejeta odločitev, ali ga bomo pripeljali ali ga ne bomo pripeljali. Kot se jaz spomnim poročil zadnje seje Vlade, ki je bila prejšnji teden v četrtek, je bilo tam jasno in nedvoumno povedano: Falcon prihaja v Slovenijo, razpis bo objavljen 22. maja. Do 15. junija se bodo zbirale ponudbe. Ali se vam to ne zdi nekam kratek rok za takšno zgodbo? Ali so mogoče že znani interesenti? Se že ve, kdo bo letel s tem letalom v prihodnje? V Vladi je kar nekaj ministrov, ki radi letijo v "shopping" s takimi in drugačnimi najetimi letali. Vse to mi zbuja sum, da ne bo šlo za gospodarno odločitev, pač pa za še eno iz vrst negospodarnih odločitev, ki gredo vse na škodo davkoplačevalcev, tako leta 2003 kot v času Ropove vlade leta 2004 in danes. Zato me tudi zanima: Kaj je bilo na temu vprašanju storjeno glede uveljavljanja odgovornosti? Slišimo, da je sedanja ministrica za notranje zadeve učinkovita pri raziskovanju nekih metel, ni vrag, da ne bo svoje ambicioznosti pokazala tudi pri raziskovanju tega vprašanja. Pri falconu je namreč v petih letih na podlagi pogodbe, ki je ni mogla prekiniti vlada, nobena vlada, ker je bila tako napisana, da jo lahko prekine samo tisti, ki ima letalo v najemu, sklenjena pa je bila v času Ropove vlade, izpuhtelo najmanj štirinajst milijonov dolarjev oziroma približno toliko, kot je falcon po nekih neodvisnih mnenjih trenutno vreden. Vprašanje pa je, ali je po merilih nove oblasti to dovolj za preiskavo? Če bi iz njega izginila kakšna metla, potem že, potem bi gotovo bili priča široki policijski preiskavi in to pod budnim očesom pristojne ministrice. Da si le ne bi kdo drznil tako pomembne preiskave ustaviti! Ko po petih letih izgine cel falcon, res da pet let rabljen, in upoštevanje dejstvo, kdo je pri temu izginotju sodeloval, pa je veliko vprašanje glede na novo uveljavljeno maksimo o pravni poti, ki da je edina prava pot - odvisno seveda od tega, kdo po njej stopa. Ali bomo dobili sploh kdaj natančne podatke, koliko nas je ta falcon dejansko stal? Vse nas davkoplačevalce. Glede na to, kar sem slišal danes, močno dvomim in zaradi tega predlagam, da o tem opravimo razpravo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Černača, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru generalnega sekretarja Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 19. maja 2009 v okviru glasovanj. Prehajamo naprej. Gospod Bogdan Barovič bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Izvolite.
Hvala. Mi Slovenci smo tisti, ki se zelo pogosto vozimo po slovenskih cestah, ki so, moram reči, v relativno srednje dolgem času postale tudi prave avtoceste. Po uvedbi vinjet ob prehodu cestninskih postaj ustavljanje za imetnike vozil z vinjetami ni več obvezna. Omejena je hitrost, 40 kilometrov na uro, promet naj bi bil bolj pretočen. Vendar v trenutkih, ko je promet gost, temu ni tako. Tudi čedalje več, vsaj evidenc, o nesrečah na tem področju je znanih. Spoštovani minister, sprašujem vas v imenu vseh Slovenk in Slovencev jasno, kratko in jedrnato: Kako bo ministrstvo izboljšalo varnost in pretočnost cestnega prometa čez cestninske postaje na avtocestah? Nekaj časa je že od uvedbe vinjet. Drugo vprašanje: Kdaj bodo odstranjene odslužene cestninske hiše, ki že eno leto pa mogoče še malo več, niso več v uporabi? In tretje vprašanje, ki je vezano na - govorim Slovenke in Slovenci, ki radi potujemo po naši prelepi deželi. Na kakšen način naj bi ministrstvo zagotovilo, da bodo obnove slovenskih avtocest potekale hitreje? Hitreje pomeni manj moteče za udeležence v prometu pa mogoče tudi v skladu z evropskimi standardi, na katere se mnogi radi sklicujejo. Za primerjavo oziroma za ilustracijo tega vprašanja. V veliko deželah v Evropski uniji potekajo prenove, ki so dogovorjene in določene, 24 ur na dan. Pri nas - ne! Slovenke in Slovenci pravijo, da bi bilo dobro obnavljati ceste 24 ur na dan, še posebej zato, ker so določene ure, ko prometa ni veliko in delo poteka hitreje. Menda naj bi predstavniki ene od vaših služb izjavili, da pri nas obnova avtocest ne more potekati 24 ur na dan, ker bi potem prehitro opravili delo in ne bi imeli kaj delati. Menda naj bi bila to uradna izvajava v medijih. Upam, da temu ni tako. Tri kratka in jasna, jedrnata vprašanja in kasneje se ne bom več oglašal.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala predsedujoči. V zvezi s pretočnostjo prometa na cestninskih postajah po uvedbi vinjetnega sistema je bila izdelana študija, ki jo je opravil Prometno-tehniški institut Fakultete za gradbeništvo in geodezijo Univerze v Ljubljani. Na podlagi te študije je bilo ugotovljeno, da se bo bistveno povečala pretočnost prometa na cestninskih cestah, in sicer da se bo izguba na račun uvedbe cestninjenja z vinjetami za 5 do 10-krat. Lani se je že pokazalo, da je dejansko pretočnost na teh cestninskih postajah dobra, da ni več toliko zastojev kot prej, ko so, zlasti v času turistične sezone, včasih zastoji bili tudi po več ur. Da je pretočnost tukaj dobra, kažejo tudi odzivi iz Sekcije avtoprevoznikov, ki se ne pritožujejo zaradi teh zastojev. Poleg tega pa smo jim uvedli tudi ABC kartice za tovorna vozila, kar tudi za njih, vsaj za ene izmed tovornih vozil, tudi za njih povečuje pretočnost. Zavedamo se, da prihaja do majhnih zastojev ob jutranjih konicah, sicer so pa bistveno krajši kot v preteklosti. Tako tukaj razmišljamo o uvedbi dodatnih prometnih pasov na teh območjih. Med turistično sezono pričakujemo, da bo stanje podobno, kot je bilo lani. Večjih zastojev ne bo, do občasnih pa bi lahko prišlo na manjšem številu cestninskih postaj. Takšna je na primer Ljubljana Log; in še to zgolj nekaj vikendov, ko se bo na dopust odpravilo največ turistov. Po lanskoletnih izkušnjah lahko zagotovimo tudi, da če bo prišlo do zastojev, bodo ti bistveno krajši kot v preteklih letih, ko so bile čakalne dobe na nekaterih cestninskih postajah, kot sem že prej omenil, več ur. Naj poudarimo, da se je promet na cestninskih cestah z uvedbo vinjet povečal. Podatke o prometu po avtocestah oziroma po cestninskih postajah Dars spremlja in analizira. Opazna je sprememba prometa po uvedbi vinjet julija lani in je različna glede na različne avtocestne krake. Gorenjski krak - skupni promet se je bistveno povečal, tudi preko 70%, po uvedbi vinjet in odprtju predora Šentvid. Tukaj tovorni promet predstavlja samo 6% skupnega prometa, tako da ne povzroča težav. Štajerski krat - skupni promet se je po uvedbi vinjet povečal preko 40%. Tovorni tukaj predstavlja 21% skupnega prometa, kar v določenih terminih pomeni počasnejše odvijanje prometa skozi ta odsek. Pesnica, štajerski krak - skupni promet se je po uvedbi vinjet nekoliko povečal, večji porast je opazen izven poletne sezone. Potem dolenjski krak - odsek Dob - skupni promet se je povečal tudi preko 30% po uvedbi vinjet. Potem primorski krak - Log - skupni promet se je povečal tudi preko 10% po uvedbi vinjet. Podatki o skupnem prometu za lansko jesen zaenkrat niso dostopni zaradi preurejanja postaje. Potem primorski krak - skupni promet se je tukaj povečal preko 20% po uvedbi vinjet. Večji porast prometa je bil opazen v času lanskega poletja, kar lahko štejemo tudi za vpliv uvedbe vinjet. Iz vseh teh podatkov lahko zaključimo, da se promet po avtocesti zaradi vinjet povečal, največ na krakih, kjer je bilo izogibanje cestninskim postajam največ. Ponekod je rast prometa tudi posledica novozgrajenih odsekov avtocest in objektov na njih, na primer predor Šentvid. Uvedba vinjet je torej pomenila selitev prometnih tokov na avtoceste, kjer je prometna varnost večja in s tem smo seveda razbremenili druge ceste, kar pa ne nujno v vseh primerih; to pomeni, recimo, na primorskem koncu beležimo veliko izogibanja cestninskim cestam, ko prihajajo gostje iz Italije in iščejo po stranskih cestah in državne ceste precej bolj obremenjujejo, kot so jih prej. Tudi nekaj drugih primerov imamo podobnih na štajarskem koncu. Tako je to dvorezen meč, kar se je zgodilo s tem prehajanjem prometa z ene na druge ceste. Pri teh zgornjih ugotovitvah moramo upoštevati, da so podani podatki za šest cestninskih postaj, ki dajejo dober vpogled v podatke o prometu na vseh avtocestnih krakih. Ob takšnem porastu prometa moram poudariti, da se je število prometnih nesreč po uvedbi vinjet in prilagoditvi prometnega režima na cestninskih postajah zmanjšalo. V preteklosti je bil glavni razlog prepletanje prometnih tokov. Tega sedaj tukaj ni več. Z namenom zagotavljanja čim večje prisotnosti prometa bi bilo idealno, če bi v trenutku, ko so bile uvedene vinjete, mogoče podreti sredinske cestninske postaje, odstraniti stebre, nadstrešnice. To, žal, zaenkrat ni izvedljivo iz preprostega razloga [[....]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala lepa. Gospod Barovič, želite še dopolnilni odgovor?
Želim dati možnost gospodu ministru odgovoriti torej na drugo vprašanje: Kdaj bodo ali naj bi bile odstranjene odslužene cestninske hiše? Kdaj in na kakšen način naj bi obnove slovenskih avtocest potekale v skladu z evropskimi standardi? Ali drugače rečeno - 24 ur na dan, čim hitreje, čim manj moteče?
Gospod minister, izvolite.
Z namenom zagotavljanja čim večje pretočnosti bi bilo idelano, da bi se te cestninske postaje čim prej odstranile. Težava je seveda v tem, da to ni izvedljivo v kratkem času in ni izvedljivo z majhnimi stroški, ker morajo te cestninske postaje zaenkrat ostati zaradi tovornih vozil. Treba je izdelati tudi ustrezno tehnično dokumentacijo, izpeljati postopke javnega naročanja za oddajo del. Gradbeni poseg ne pomeni samo odstranitev samih kabin. Te so bile na sredinskih stezah večinoma odstranjene zaradi večje vidljivosti. Težava je seveda v tem, da je treba kompletno potem rekonstruirati ta del teh kabin. Treba je rekonstruirati celoten cestni odsek, odvodnjavanje in vse drugo. Ta celotni infrastrukturni del je zgrajen tako, da ni primeren neposredno za uporabo ob sami odstranitvi teh kabinic. Tako si je že prejšnja vlada določila rok, kdaj bo to naredila, pa je potem videla, da to ne bo šlo tako enostavno. Realno gledano, predvidevamo - seveda s stroškovnega vidika bi bilo popolnoma nerazumno te postaje odstranjevati in se jih bomo načeloma lotili ob uvajanju prostega prometnega toka oziroma cestninjenja v prostem prometnem toku. Do takrat bi bilo to lahko zelo zelo drago in zelo neučinkovito. Kar se pa tiče obnov. Obnove so zoprna zadeva, morajo pa biti. Moje zahteve se, da se obnavlja 24 ur na dan. Moje zahteve so, da so delavci tam na gradbiščih, ko se dela. Seveda so tudi mene potem podučili, da ko se kaj suši, tudi nima kdo kaj tam delati. Tako bo včasih kakšen odsek tudi brez delavcev. Dejstvo pa je, da bom težil k temu, da se dela cel dan, ko je možno, vidno, in ponoči tisto, kar je mogoče. To bodo tudi v referencah za izdelovalce prednostne točke. Se pravi: kratki roki, izvedbe bodo prednostna referenca. Nekatere pogodbe so bile podpisane že prej in morda ta moja opozorila niso dosegla Darsa, vendar je moje stališče popolnoma jasno: če je le mogoče - 24 ur na dan, sicer pa - čim prej.
Hvala lepa. Gospod Anton Colarič bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister. Sprašujem o problematiki sanacije divjih odlagališčih odpadkov v Sloveniji. Še posebej me pa seveda zanima ta problematika v Ljubljani, v njeni okolici. Če sem konkreten - v Jarškem produ v Ljubljani. Ta ljubljanski vodonosnik, ki ima po raziskavah kljub odlagališčem še vedno najkvalitetnejšo vodo, se rešuje po mojih podatkih vsaj že 10 let. Kot primer: na tem zelo majhnem področju je več kot 150 divjih odlagališč; na 30 tisoč kvadratnih metrih je več 10 tisoč kubikov odloženih odpadkov, predvsem gradbenih, pa tudi azbestnih plošč, gum in tako naprej. Včasih se najdejo tudi akumulatorji. Mestna občina se je leta in leta trudila, tudi sam vem, ker sem pač sodeloval pri tem, da bi prišlo do sanacije. Večkrat so bila tudi predvidena sredstva v mestnem proračunu. Sam vem za leto 2001, 2002, 2006, 2007, vendar ker je potrebna celovita sanacija na zemljiščih, ki so delno v zasebni lasti, delno občinski, večinoma pa državni, nikoli ni prišlo do te sanacije in ta rana raste in v perspektivi bo zastrupila to dobro vodo, ki je tukaj spodaj. Sprašujem: Kaj ministrstvo dela na tem področju? Koliko, na primer, inšpekcijskih odločb so izdali na tem področju, pa tudi širšem področju Ljubljane oziroma Sloveniji za neupravičeno odlaganje odpadkov? Zanima me tudi število inšpektorjev, ki se s tem ukvarjajo. Zanima me tudi: Ali so bile proti kršiteljem vložene kakšne kazenske ovadbe? Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam ministru besedo, bi rad vam povedal, da sem vaše poslansko vprašanje razumel tako, da je to, kar ste govorili - o tem lokalnem primeru - bilo samo kot primer dogajanja, zanima vas pa za celotno Slovenijo. Izvolite, gospod minister.
Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Glede statističnih podatkov predlagam, da vam jih pošljemo pisno, koliko je teh postopkov in koliko je bilo odločb, ker v vašem poslanskem vprašanju tega nisem prejel, ampak je bilo vprašanje, kako je z divjimi odlagališči, še posebej pa vas zanima Jaški prod. Moram reči, da na tem področju je zakonodaja, ki jo imamo v Sloveniji, povsem usklajena z evropsko, ker v to nas silijo direktive. Problem je pa v tem, da seveda te zakonodaje ne spoštujemo. Moram reči, da ni potrebe, da odlagamo prosto v naravi gradbene materiale in druge komunalne odpadke, ker imajo lokalne skupnosti urejena posebna mesta, kjer lahko ljudje to odlagajo. Mi smo mnenja, da je problem v premajhni ozaveščenosti ljudi. Na primer samo v Ljubljanskem barju imamo 480 divjih odlagališč. In to povsem nepotrebno! Po evropski zakonodaji in tudi po naši zakonodaji uveljavljamo načelo, da povzročitelj, onesnaževalec plača. Vendar pri teh zadevah je problem v tem, da gre za zatečeno stanje, velikokrat gre za odlaganje, ki se je že zgodilo pred leti. Ne rečem, da ga tudi danes ni. Sami ste omenili, da se že 10 let ukvarjate s problemom divjega odlaganja na Jarškem produ. Moram reči, da je v tem konkretnem primeru inšpekcija večkrat reagirala, vendar je problem, ker ne moremo ugotoviti, kdo je povzročitelj. Po naši zakonodaji je pa pristojnost za urejanje teh zadev, žal, na lokalni skupnosti, kar ne pomeni, da se Ministrstvo za okolje in prostor sedaj želi odmakniti odgovornosti. Moram reči, da sva imela z županom Mestne občine Ljubljana ravno o tej temi tudi pogovor, vendar je problem zagotovitev sredstev. Nekako je ocena, da samo za ljubljansko območje bi potrebovali 13 milijonov evrov, da bi sanirali vsa ta območja. Moram reči, da sva se z županom dogovorila, da bi določena sredstva namenili v proračunu za leto 2010. Upam na vašo pomoč, da vsaj zagotovimo nekaj sredstev, da začnemo s temi aktivnostmi, seveda skupaj z občino. Moram pa reči, da je to splošen problem v Sloveniji. Ravno v soboto je tekla v Mariboru akcija Odkrivajmo packe v naravi, skupaj s časopisno hišo Večer. In moram reči, tudi v Mariboru imajo preko 600 divjih odlagališč. Bi pa s tega mesta apeliral na vse ljudi, da naj ne odlagajo gradbenega materiala in drugih odpadkov prosto v naravi, ker ni nobene potrebe, ker občine imajo organizirana mesta, kjer se lahko odlagajo takšni odpadki in to je brezplačno, razen prevoza. In tudi Ljubljana ima za to posebno mesto določeno. Mi nameravamo tukaj več delati na promociji, na ozaveščenosti, zlasti je treba v šolah začeti. Seveda pa inšpektorji, tam, kjer se da storilca odkriti, da jih tudi kaznujejo - veste za primer v Luki Koper, kjer se je tudi odkrilo odlagališče. Tam je bilo kar naenkrat samoumevno, da to država plača, vendar k sreči tam vemo, kdo je povzročitelj. Zato bo sam moral tudi plačati vse stroške za sanacijo tistega odlagališča. Tako računam na vašo podporo pri proračunu 2010, da namenimo nekaj sredstev tudi za sanacijo divjih odlagališč in tudi morda za ozaveščanje ljudi, zlasti mladih.
Hvala lepa. Gospod mag. Andrej Vizjak bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance ter ministru brez resorja odgovornemu za razvoj in evropske zadeve. Prosim.
Hvala lepa. Najprej imam težavo, ker enega izmed ministrov, kateremu zastavljam vprašanje, ni in se tudi ni opravičil. To je razmeroma nenavadno - vendar kakorkoli. Kreditne aktivnosti slovenskih bank so še kako pomembne za učinkovit spopad s krizo, torej, da podjetja lažje delajo, lažje izvajajo svoje naložbene in siceršnje aktivnosti. Tako imenovani kreditni krč, ko podjetja ne morejo dobiti posojil, sploh pa ne morejo dobiti ugodnih posojil, v Sloveniji ni premagan. Prej smo slišali ministra za finance, da pravzaprav še ni zaživelo izdajanje poroštev bankam za najemanje medbančnih posojil, s katerimi bi lahko zagotavljale sveži kapital za to kreditiranje. Nekaj malega je aktivnosti preko Slovenske izvozne družbe in teh parabančnih institucij. Se pravi, da sem prepričan, da brez aktivnosti komercialnih bank na tem področju ne bo veliko. Torej, moram reči, da je pri tem spopadanju s temi ukrepi Vlada razmeroma neučinkovita. Še več, zadnje čase zasledujemo tudi poskuse, da se tudi te tako imenovane slabe naložbe bank na nek način sanirajo preko pleč davkoplačevalcev. Ene izmed teh slabih naložb so tudi tako imenovana tajkunska posojila. To so posojila, tako fizičnim kot pravnim osebam za namene menedžerskih odkupov in zdaj se je tudi del teh posojil slovenskih bank znašel med tveganimi naložbami in posledično seveda morajo banke na nek način del tega prevaliti tudi na pleča davkoplačevalcev. Zato ministra za finance sprašujem: Ali drži, da boste za vsako ceno vztrajali, da se reprogramiranje tako imenovanih tajkunskih posojil financira tudi s poroštvi države? Namreč, zasledili smo, da tako v Zakonu o jamstveni shemi kot v Zakonu o javnih financah je mogoče zaslediti, da so reprogrami teh posojil mogoči. In ne samo to - da se do njih kaj hitro pride, saj naj bi jih odobril nadzorni svet po predhodnih analizah. Drugič pa sprašujem tudi ministra, pristojnega za razvoj: Ali je on konkretno, osebno, sodeloval pri dejstvu, da ima Banka Slovenije v svojem portfelju tudi dve obveznosti Leman Brothersa v skupni nominalni vrednosti 38 milijonov evrov? Sprašujem: Kdo in kako je prišlo do teh obveznic? Kdo je odgovoren za njihov nakup? Kdo bo to škodljivo odločitev plačal? Kajti vemo, da je to propadla naložba. In: Kdo bo odgovarjal za to?
Gospod minister za finance, izvolite.
Najlepša hvala. Jaz lahko odgovorim na prvo vprašanje. Odgovora na podvprašanje v zvezi z Leman Brothersem ne poznam. Slovenija je prišla v finančno in gospodarsko krizo v sorazmerno dobri kondiciji z nekaterimi velikimi pomanjkljivostmi. Ena od pomembnih pomanjkljivosti ali šibkosti, s katero smo se srečali, je bila velika izpostavljenost slovenskih poslovnih bank medbančnemu trgu. Se pravi, bistveno, in to je v zadnjih štirih letih pred nastopom te vlade, so se banke zadolžile na mednarodnem bančnem trgu in posodile precej več denarja, kot so ga zbrale z depoziti. Na ta način so postale ranljive in ta ranljivost je bila tako velika, šlo je za več milijard evrov, da je postala pod vprašanjem tudi stabilnost delovanje slovenskega finančnega sistema. Tudi problematičen je bil plasma v zadnjih štirih letih teh kreditov. Večina teh kreditov je bilo namreč plasiranih za menedžerske odkupe oziroma tako imenovane tajkunske odkupe podjetij bodisi slovenskih državljanov, pa tudi nekaterih tujih državljanov za nekatere velike nakupe. To je poslabšalo odpornost našega sistema pred stresom. Mi smo to analizirali že v prejšnjem obdobju v drugih funkcijah, ko sem bil še v strateškem svetu, kot eno od velikih tveganj. To tveganje se je potem uresničilo. Lotili smo se ga na več načinov, kot sem omenil. Prvi način je bil s kratkoročnim izdajanjem zakladnih menic in ustreznim pridobivanjem sredstev Evropske centralne banke za zagotavljanje zadostne likvidnosti finančnega sistema; potem s prebojem ledu na mednarodnem finančnem trgu z izdajo dveh državnih obveznic in sedaj teče tretji krog, to je pa izdaja obveznic največje banke in izdaja obveznic Slovenske izvozne razvojne družbe. Pri tem smo zagotovili, da je kreditna aktivnost rasla. Struktura te kreditne aktivnosti, se pravi, zlasti financiranje malih in srednjih podjetij pa financiranje prebivalstva in ročnost, pa nista bili ugodni. Tako gremo sedaj z garantno shemo od bank do gospodarstva, jutri jo predstavljamo v končni verziji še v Bruslju - upamo, da bomo dobili odobritev na Direktoratu za konkurenčnost - in da bomo lahko konec tedna že s prvo aukcijo krenili oziroma bo Slovenska izvozna razvojna družba s to aukcijo krenila in potem se bo tudi ročnost te kreditne aktivnosti izboljšala. Da bi podprli na pasivni strni ta projekt, bomo pred ta visoki zbor poslali predlog sprememb zakona o javnih financah, v katerem bomo tudi omogočili, da se bo en del plasmajev zakladnice oziroma javnih financ v bančni sistem podaljšal do treh let. Več o tem, ko bo pač prišlo na dnevni red. Kar se tiče tajkunskih posojil, je sedaj zakonska regulativa takšna, da ne samo da tista sredstva, ki se pridobijo po sami naravi iz državne pomoči oziroma iz akcij države, ampak tudi vsa ostala sredstva v institucijah, ki so deležna te pomoči, se ne smejo dodeljevati niti za podaljševanje niti za odobravanje novih tajkunskih posojil, direktno za menedžerske odkupe ali z njimi povezanih oseb. Mi pričakujemo, da bo to zaleglo. Ker pa je obseg tako velik, gre za več milijard evrov teh posojil, to je bil pač postopek, ki je ušel izpod nadzora - ne nam, ampak našim cenjenim predhodnikom - bomo enostavno prisiljeni organizirati posebne aktivnosti pri odkupu in počasni prodaji teh deležev naprej, da ne bi prišlo do večjega zloma na borzi. Tudi to se izvaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite še dopolnilni odgovor? Izvolite, prosim.
Spoštovani minister za finance je ravno tako odgovoril, kot da je prejšnji predsednik Vlade ali pa prejšnja Vlada upravljala s slovenskimi bankami. Vemo pa, da je bil na čelu, do nedavnega na čelu, Nove Ljubljanske banke, torej skozi cel mandat prejšnje vlade, gospod Marijan Kramer, tesen sodelavec voditeljev in tudi odgovornih predsednikov vlad Liberalne demokracije in je bila to za njega tudi nagrada. Torej vsa ta tako imenovana tajkunska posojila so bila odobrena s strani uprave. Tudi mimo odločitev nadzornega sveta, kajti na nadzorni svet vsake banke pride takšna odločitev samo nad določenim pragom. In tudi odgovor - da je nekaj milijard, kot je bilo zaslediti - diametralno odstopa od poročila Banke Slovenije, ki pravi, da je tega 753 milijonov evrov. Zato me zanima, spoštovani minister: Od kod vam ti podatki? Prosim, bodite konkretni in povejte, katerim domačim pravnim in fizičnim oziroma tujim pravnim in fizičnim osebam so bile takšne stvari dodeljene? Kajti to nas zelo zanima, kajti Banka Slovenje očitno s tem ne razpolaga. Tudi čudim me odgovor, da nič ne veste o tem, da v portfelj Banke Slovenije sodita tudi dve obveznici izdajatelja Leman Brothers Holdings v skupni nominalni višini 38 milijonov evrov. Tudi to so uradni podatki Banke Slovenije, ki jih imamo poslanci, Vlada pa ne. To je pravzaprav zelo zanimivo pri spopadanju vas s temi in verjetno izhaja to iz časov, ko je bil na čelu Banke Slovenije gospod Gaspari, sedanji minister. In sedaj so tukaj jasno in več kot očitno razvidne tudi osebne odgovornosti posameznikov. Teh osemintrideset milijonov evrov bo nekdo moral poravnati in zato sprašujem: kdo. In še enkrat: Ali boste vztrajal gospod finančni minister pri tem, da ne bo mogoče uporabljati sredstev bank in javnih poroštev oziroma poroštev države tudi za reprogram tajkunskih posojil v prihodnje?
Gospod minister, izvolite.
Hvala za dobro vprašanje. Če začnem od zadaj: seveda tudi vem za to, da je del plasmajev centralne banke šel v toksične kredite. Na kakšen način so bili odobravani in kakšna je odgovornost posameznikov, to pa mi ni znano. Kar se tiče zadnjega dela, jaz bom seveda vztrajal - in ministrstvo - na tem, da se kakršna koli državna pomoč ne bo plasirala za, makroekonomsko vzeto, nepotrebne kredite za odkupe podjetij. Ta ukrep smo razširili tudi, kot rečeno, na ta način, da ne samo tista sredstva, ki se pridobijo na ta način, ampak sploh institucija, ki bo deležna te pomoči, se s tem ne bo več mogla pečati. Tako mislim, da bo ta projekt uspešno stekel. Problem, ki sem ga navedel v takšnem obsegu, je naveden v zadnjih informacijah Banke Slovenije, ko smo gledali oziroma iluziral, kakšen učinek bo imel ta ukrep zaostrenega pristopa k tako imenovanim tajkunskim kreditom oziroma kreditom za notranji odkup podjetij. Takrat je banka dala določeno serijo, ki kaže na zelo velike zneske, z zapadlostjo do leta 2012, v skupnem znesku "preko prsta" ocenjeno okoli pet milijard evrov. Kako je takšen znesek nastal, zakaj je postal ta projekt tako velik? Prvič, zaradi dostopnosti kapitala in, drugič, zaradi projekta umika države iz gospodarstva, kjer so se celi deleži v paketih ponujali in so potem uprave začele organizirati odkupe. Odkupovali so pa tako, da so predvsem skrbeli za povečanje lastnega premoženja. To je očitno, če ne, bi za vse lastnike poskušali spremeniti strukturo financiranja v večji meri, najprej v dolžniški kapital, potem pa nazaj do lastniškega, vendar za tiste lastnike, ki želijo v podjetju ostati. To v tej smeri ni šlo, šlo je v smeri, da so ožje skupine začele pridobivati večje deleže, nekje jim je uspelo, drugje so pa zašli v težave. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Vizjak, postopkovni predlog.
Ja, seveda. Predlagal bi, da se o tem opravi tudi širša diskusija v skladu s Poslovnikom Državnega zbora. Zakaj? Zaradi tega, ker me minister za finance v svojem nastopu ni prepričal. Čisto preprosto sem ga spraševal, ali bo vztrajal in ali bo Ministrstvo za finance vztrajalo, da se onemogoči reprograme teh takoimenovanih tajkunskih posojil s poroštvom države oziroma tudi preko bank v večinski državni lasti. Ni odgovoril: ja. Ni odgovoril tudi: ne. Pričakoval sem jasen odgovor, da tega ne bomo dopustili. Namreč, deklarativno se Vlada sedanja, vsaj tako je slišati, zavzema za pravzaprav preprečitev nadaljevanja te zgodbe, ki se je izkazala za negativno. Tudi sam to podpiram. Vendar, ko smo prejšnji teden dobili na mizo novelo zakona oziroma spremembo zakona o jamstveni shemi, smo notri videli določilo, da je možen reprogram tajkunskih posojil pod določenimi pogoji. In potem je k sreči prišlo do sprejetja amandmaja Slovenske demokratske stranke, da se je to izvrglo, minister je bil vidno nejevoljen in pričakujem, da bo ta rešitev prišla skozi koalicijski amandma nazaj v zakonski tekst. Zato me je zanimalo stališče ministra do tega vprašanja in ni bil jasen. Tudi napovedane spremembe zakona o javnih financah gredo v to smer, da se ista določba omogoči. Torej, da se omogoči tem tako imenovanim tajkunom, da zgodbo izpeljejo kljub krizi naprej. Sami so šli v tveganja in banke so šle same v tveganja, ko so se teh poslov lotili. Računali so, da bo nenehna rast, da bodo to zlahka sfinancirali skozi "cash flow" podjetja, pa so se ušteli. In ne vidim razloga, zakaj bi jim sedaj država asistirala in pomagala rešiti njihov problem. Ne vidim razloga! Zato menim, da bi bilo prav, da se to tudi ne zgodi. In čisto preprosto je bilo to moje vprašanje, na katerega, žal, ni bilo jasnega odgovora. Tudi ta ignoranca, da sem naslovil vprašanje tudi na ministra, pristojnega za razvoj, ki se niti opravičil ni niti ga tu med nami ni, da bi mi odgovoril, je več kot očiten znak odnosa Vlade do teh problemov. Kajti, tudi moj poslanski kolega Jože Tanko je spraševal predsednika Vlade o toksičnih naložbah Banke Slovenije. Delali so se nevedne vsi in potem so dobili dopis Banke Slovenije, da seveda razpolaga s takšnimi toksičnimi naložbami v višini 38 milijonov evrov. Zanima me: Kdo je odgovoren za to, da bodo to davkoplačevalci plačali v Sloveniji?
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Vizjaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za finance na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 19. maja v okviru glasovanj. Naslednji bo gospod Gvido Kres postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani ministrici, spoštovani ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Imam vprašanje za gospoda ministra. Poglejte, spoštovani gospod minister, v preteklih letih smo v Sloveniji beležili resnično zavidljivo gospodarsko rast. K tej rasti so veliko prispevali majhni obrtniki, ki so se razvili v podjetja, ki danes zaposlujejo že 100 in več delavcev, ampak na žalost v tem trenutku tudi mnogi že zmanjšujejo. Poleg tega so ti podjetniki v preteklosti ustvarjali resnično dobro okolje in pogoje za uspešno ustanavljanje novih malih podjetij. Kot vsak podjetnik ima cilj, da se razvija, najbolj verjetno bi tudi ti podjetniki lahko postali podjetniki, ki bi dobro zaposlovali. Moram povedati, da v mojem okolju, mojem volilnem okraju ti podjetniki tvorijo daleč največje podjetje. Lahko rečemo "čez prst" 1200 zaposlenih ljudi. V teh razmerah so ti podjetniki vlagali v razvoj, nabavo opreme, gradnjo gospodarskih objektov, ustvarjanje pogojev za nadaljnjo rast. Do tukaj je vse v redu. Potem pride kriza; kriza, ki je eskalirala v svetu in moram reči, da tudi doma smo veliko k temu prispevali. Delo ni bilo vrednota, špekulacije in danes smo tukaj, kjer smo. Zaradi takšnega stanja ti podjetniki danes, ker je rast padla, nimajo več sredstev, da bi redno servisirali kredite. Imajo sicer obratna sredstva, ampak če hočejo biti aktivni, rabijo ta sredstva. S temi sredstvi plačujejo kredite in s tem se enostavno spet upočasnjuje ta njihova rast. Na pobudo teh podjetnikov, vas spoštovani gospod minister, sprašujem: Kakšne so možnosti, da bi tem podjetnikom omogočili moratorij na vračanje najetih kreditov? Na primer za dve leti. S tem bi se jim izboljšala likvidnost, omogočila bi se ponovna podjetniška aktivnost in lažje poslovanje oziroma sploh poslovanje. S tem ne bomo nič podarili tem podjetnikom. Samo čas bi jim podarili in v tem času bi se sigurno dobro pripravljali za nadaljnje delovanje. Torej: Kakšne so realne možnosti, da ta zadeva zaživi na tak način, kot govorim? In seveda, moramo se zavedati, da se bo s tem zmanjšala tudi likvidnost bank, ampak v tem primeru bi morala svojo vlogo odigrati jamstvena shema. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec. Strinjam se z vami, da je segment malih in srednjih podjetij ključnega pomena tudi prihodnji gospodarski razvoj Slovenije. Kar se tiče samega vašega predloga oziroma vprašanja, moram reči, da v tem primeru tovrstnega sistemskega ukrepa, ki bi se nanašal na vsa podjetja počez, pravzaprav ne uporablja nobena država. Reči pa moram, da tisto, kar je po moje ključno in kar smo naredili, je splošna jamstvena shema, ki je pripravljena in kjer je Ministrstvo za gospodarstvo tesno sodelovalo z Ministrstvom za finance, prav z namenom, da doseže pozitiven učinek na razpoložljivost sredstev za podjetja. Kot veste, v okviru te sheme obstaja možnost, da podjetja, ne samo za A in B, pač pa tudi C bonitetnega razreda se prijavijo v okviru te sheme za nove dodatne kredite, ki bodo do višine 1,2 milijardi evrov prinesle novih svežih likvidnih sredstev za gospodarstvo. Na Vladi smo seveda tudi odločeni, če se banke ne bodo prijavile na avkcije in skozi to zagotovile svež kapital, da bo to vlogo pač prevzela SID banka, ki je 100% v državni lasti. Strinjam se do neke mere tudi s tezo, da banke do sedaj niso dovolj aktivno suportirale v vseh primerih malih in srednjih podjetij, še posebej, ker prihaja do situacije, da posameznim podjetnikom, ob pogoju, da jim reprogramirajo kredit, jim dvignejo obrestno mero. Jaz imam tudi sam dopise, kjer mi piše podjetnik iz okolice Dravograda, da mu je banka dvignila iz EURIBOR +1,7 na EURIBOR +2,6, kar je seveda dodatni finančni udar, ob upoštevanju da se dviguje EURIBOR, se pravi osnova za obrestno mero, in zmanjšala so se mu tudi naročila. Prav zato smo na Ministrstvu za gospodarstvo predčasno izvedli nekatere razpise za sredstva iz evropskih strukturnih skladov, ki pomenijo dodatni likvidnostni impulz posebej za mala in srednja podjetja. Naj navedem javni razpis za sofinanciranje nakupa nove tehnološke opreme za mala in srednja podjetja z enim ali več zaposlenimi, kjer je razpisanih 35 milijonov sredstev. Do roka za oddajo vlog smo prejeli 491 vlog. Prav tako je že izveden javni razpis za neposredne spodbude za skupne razvojne investicijske projekte, kjer je razpisanih za 50 milijonov evrov sredstev. Do roka za oddajo smo prejeli 68 vlog. Tisto, kar bi pa posebej želel izpostaviti, je pa ključno dejstvo. Glede na to, da tudi banke, posebej v tisti prvi fazi krize, niso ustrezno reagirale, smo se odločili, da preko slovenskega podjetniškega sklada, ki je 100% v državni lasti, zagotovimo dodatno 43 milijonov evrov garancij za kredite, na osnovi česa mala podjetja lažje pridejo do kreditov. Predvsem pa tisto, kar je bistveno. Dodatno smo zagotovili tudi 7,6 milijonov evrov za subvencioniranje obrestne mere. Kot sem dejal, ni problem samo, da podjetniki pogosto kar težko dobijo kredit, problem je tudi, da so ti krediti čedalje dražji, ker prihaja do tega, da so se tudi pasivne obrestne mere zelo povečale za varčevanje v slovenskih bankah. Posledično to vpliva na stroške zadolževanja podjetij. Tako je na vsak način je ta segment, ki ga omenjate, ključnega razvojnega pomena. Tudi večina ukrepov je namenjena prav malim in srednjim podjetjem. Dejansko pa je tudi v dosedanjem slovenskem razvoju pravzaprav izkazalo, da imajo daleč največ inovativnega potenciala. Dodaten ukrep, ki je tudi pomemben, na nek način pa pomeni povečanje akumulacije, je seveda tudi dodatna davčna olajšava, ki jo je Državni zbor v tem mandatu sprejel posebej za mala podjetja. Kot veste, gre za investicijsko razvojno olajšavo, kjer lahko podjetniki izkoristijo olajšavo za 30% investiranih sredstev. S.p.-ji neomejeno praktično. Gre za olajšavo za investicije v opremo in neopredmetena dolgoročna sredstva, razen v nekatere vrste motornih vozil. Prav tako je ta možnost pri d.o.-jih, kjer pa je ta limit omejen na 30.000 evrov, s čimer je predvsem namenjen malim podjetjem. Pri teh ukrepih se tukaj strinjam z vami, je ključno, da ta likvidnostni krč popusti. Kot sem dejal, smo v ta namen kombinirali različne ukrepe. Sam moratorij je pa seveda nek ukrep, za katerega moram reči do sedaj, da bi bil generalni ukrep, ga pravzaprav niso izvedli v nobeni državi. Pač pa poskušajo na ta način kot mi, s temi ukrepi, ki sem jih sedaj navedel.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor? Izvolite gospod Kres.
Gospod minister, jaz sem zadovoljen z vašim odgovorom. Tudi vidim, da veliko je bilo ukrepov in vsega sprejetega. Ampak te zadeve ne prijemljejo. Sprašujem vas: Kaj naj naredimo? Ti podjetniki so se na mene obrnili. Eden izmed teh sigurno to razpravo spremlja. In ta podjetnik je v tem krču, ko izvaža znanje, izvaža unikatne izdelke, dela stvari, ki jih na zahodu ali ne znajo delati ali pa se jim ne splača. Ampak gospod je lani nabavil opremo. Trenutno ni likvidnih sredstev. Ko gre na banko, da bi dobil kredit, se mu take stvari dogajajo. Jaz imam občutek, da ko Vlada zelo dobro dela, podsistemi tajijo oziroma ne gredo v korak oziroma v pomoč vsem nam. Kaj narediti, kako narediti, da ta krč popusti in da se končno začne tem ljudem pomagati? Vse to, kar smo zdaj slišali, je treba vedeti, da majhen obrtnik nima ne časa, ne znanja po tako veliki aktivnosti, da te zadeve zagotovi. Ob tem, da mora doma v delavnici zelo trdo delati in vse te zadeve zagotavljati. Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Hvala, gospod poslanec za dopolnilno vprašanje. V tem konkretnem primeru sta dve možnosti, ki prideta tako v poštev. Ena je, da mogoče podjetnik ne pozna tega ukrepa v okviru slovenskega podjetniškega sklada. Se pravi, lahko pridobi garancijo, dodatno garancijo, skozi katero je možno bistveno lažje zadolževanje pri poslovnih bankah. Druga možnost, ki je pa ključna, je pa splošna jamstvena shema, v okviru katere bodo lahko podjetja konkurirala pri bankah za dodatne vire financiranja. Splošna jamstvena shema, ki je seveda ukrep, za katerega bi bili verjetno vsi tukaj zadovoljni, da bi že bil sprejet in bi deloval. Mi lahko sprejmemo tudi kritiko, da bi lahko Vlada tukaj pospešila ta ukrep. Ampak dejstvo je, da se je zavleklo predvsem tudi zaradi veta, ki ga je sprejel Državni svet, kot se spomnite, in se je potem cela procedura v Državnem zboru zavrtela. Ko bo ta ukrep zaživel in tukaj dejansko se strinjam z vami, da je konec meseca nekako skrajni rok, kjer mora dejansko preko SID banke biti izvedena ustrezna avkcija, je priložnost seveda tudi za vse te male podjetnike, da se dejansko udeležijo te avkcije in na ta način dobijo sveže vire financiranja. Absolutno se pa strinjam z vami, da je to trenutno precej pereč problem in predvsem je dejstvo, da kreditni krč še ni popustil. Tudi podatki, ki jih Banka Slovenije redno objavlja, nedvoumno kažejo, da banke niso dovolj aktivne pri suportiranju posebej malih in srednjih podjetij. Bistven problem je tam, kjer so se zadolžili zaradi določenih investicij, in seveda potem, ko je prišla recesija, je bilo to bistveno težje financirati. In edini način, da se takšne zadeve rešijo, je, da se z nekim novim kreditom, nadomestitvenim, zadeva v bistvu reprogramira v takšnih konkretnih primerih. Temu pa je pravzaprav tudi namenjen Zakon o poroštveni shemi države, kjer je ideja, da tudi skozi ta inštrument pomagamo malim podjetjem in pa, kot sem dejal, inštrumenti slovenskega podjetniškega sklada. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franci Kek bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet.
Hvala za besedo. Ministra za promet sprašujem: Kdaj predvidevate dokončanje slovenskega avtocestnega križa?
Izvolite, gospod minister.
Hvala, gospod poslanec. Na osnovnem avtocestnem križu so v gradnji naslednji odseki: Pluska-Ponikve-Hrastje, v doložini petnajst kilometrov na dolenjskem avtocestnem traku mimo Trebnjega; rekonstrukcija odseka Peračica-Podtabor, po dolžini 2,4 kilometre na gorenjskem avtocestnem kraku; Vzhodna mariborska avtocesta Pesnica-Zrkovska-Ptujska v dolžini 10,5. Izgradnja navedenih manjkajočih odsekov na dolenjskem avtocestnem kraku je predvidena v decembru 2009, še vedno se poskuša loviti ta rok, ali ga bomo dosegli ali ne, je ta trenutek težko reči. Dejstvo je, da so se nekateri postopki javnega naročanja zavlekli, tehnično zelo zahtevna trasa in problemi pridobivanja zemljišč in drugih nepremičnin niso od zdaj, so že od prej, in gradnjo bistveno otežujejo in otežujejo tudi pospešeno dinamiko. Se pa trudimo praktično na dnevni bazi, da bi to zadevo izpeljali. Rekonstruiran odsek Peračica-Podtabor bo predvidoma predan prometu leta 2010, vzhodna mariborska obvoznica pa v juniju 2009. Če gledamo nekoliko širše od avtocestnega križa, je plan predaje prometu avtocestnih odsekov, ki so sestavni del nacionalnega programa izgradnje, naslednji: pomurski avtocestni krak je bil dokončan, na štajerskem kraku je v gradnji odsek Slivnica-Draženci oziroma Ptuj, ki bo predvidoma predan prometu v letu 2009. Pričela se bo gradnja avtocestnega odseka Gorišnica-Ormož, na primorskem avtocestnem kraku se bo kmalu končal odsek preko Rebrnic. Odsek Koper-Izola je v gradnji, predaja prometu je predvidena letu 2012. Jagodje-Lucija potekajo pripravljalna dela za gradnjo. V Ljubljani bo letos predana druga faza predora Šentvid z izvedbo obeh priključnih cevi s Celovške ceste. Vsi navedeni roki so določeni v letnem planu razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2009, ki bo v zelo kratkem predan v soglasje Državnemu zboru. Ni bil še, ker se praktično z drugim rebalansom stvari spreminjajo in vsakokrat moramo nekoliko spremeniti stvari.
Hvala lepa. Gospod Rudolf Petan bo postavil poslansko vprašanje tudi ministru za promet. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, ministrica. Vprašanje, ki se nanaša na trošarine, nisem pomotoma postavil ministru za promet, ampak čisto z določenim namenom, ker sem želel, da mi odgovori na problem trošarin z zornega kota prometa. Danes v vseh elektronskih medijih beremo velike naslove Visok skok cen naftnih derivatov, ki se bo zgodil jutri. In resnično je visok, tako da so vsi naftni derivati, razen kurilnega olja, preskočili magično mejo enega evra. In naredil sem primerjavo z našimi sosedi v tem trenutku in ugotavljam, da so naftni derivati pri naših sosedah, pa tudi malo bolj oddaljenih, so cenejši kot pa pri nas. Če se sedaj koncentriram samo na dizel, je seveda takšnih držav več kot dve tretjini, v Evropi. Da o sosedih ne govorim, razen Italije. Italija je pa en specifikum. In kaj se dogaja? Še pred pol leta je Slovenija imela najnižje trošarine, pri tem je to tudi pomenilo, da smo imeli eno od nižjih cen naftnih derivatov. Konkretno, recimo, če govorim o dizlu, tako da so tudi naši avtoprevozniki in tisti, ki uporabljajo dizel, imeli ugodne cene in so tudi tujci pri nas kupovali te naftne derivate. Pri istem prometu so pa sedaj ob visokih trošarinah dogaja to, da je okolje enako obremenjeno, ker je prometa enako, tujci pa ne kupujejo več naftnih derivatov pri nas, ampak pred vstopom v Slovenijo in po vstopu v Slovenijo. To pomeni, da dobimo v državno blagajno manj. In v končni fazi, zakaj vas to sprašujem? Zato, ker vsi tisti, ki poslujejo recimo z avtoprevozniki, imajo dražje naftne derivate. Ali gredo kupit v tujino ali pa poslujejo z dražjimi. Se pravi, da imajo slabše pogoje poslovanja. Tujci imajo cenejše naftne derivate, ker jih kupijo pred vstopom v Slovenijo, če se peljejo skozi tujino ali pa po vstopu. Naslednje. Manj se nateče trošarin v državni proračun. Kar je še pa najhujše, je pa za Slovence to, da imamo slovenski državljani dražje naftne derivate, kot jih imajo pri sosedih. Celo Švica, kjer je standard bistveno večji in imajo večje plače, imajo malenkost višje. In pa okolje je obremenjeno. Sedaj vas pa, gospod minister, sprašujem: Kako vi gledate na to s stališča prometa, da so naši subjekti, ki poslujejo v tem sistemu, ki uporablja naftne derivate, v bistveno slabšem položaju? Ali so vas v Vladi mogoče stisnili v kot, da so temu vašem delu, vašemu segmentu gospodarstva, naložili težjo nalogo, da mora poslovati v težjih razmerah? Hvala za odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Hvala za vprašanje. Mi smo ustanovili medresorsko delovno skupino. Ta delovna skupina je imela nalogo, da pripravlja ukrepe za financiranje avtocestnih in cestnih programov. Poglejte, iz naslova cestnin se zbere letno nekaj čez 200 milijonov evrov in kmalu bodo krediti, ki so obstoječi trenutno za avtoceste, presegli te cifre. Naj vam pa povem, da je ta Državni zbor in bivša vlada sprejela cestne programe, ki segajo do višine približno 5 milijard evrov. Ta trenutek smo pa za ceste porabili približno 4,5. Toliko samo o številkah. Stvari niso enostavne, gre za zelo velik zalogaj in verjetno se strinjamo, da so ti avtocestni odseki ravno tako pomembni, kot so bili ti, ki smo jih zdaj gradili, ne moremo reči, da je avtocestni križ bolj pomemben kot pa razvojne osi. Razvojne osi bodo približale tiste dele Slovenije k razvoju, ki danes morda niso. In bi bilo popolnoma nefer, da bi rekli, da denarja za avtoceste ne bo več, češ, zgradili smo avtocestni križ, drugi pa bodo prišli na vrsto, ko bodo. To bi bilo neodgovorno s strani Vlade, s strani parlamenta bo pa odločitev, kako naj gre naprej. Vlada pa je dolžna zagotoviti financiranje. In to financiranje je takšno, glede na to, kako zahtevne naloge smo si zadali, bo to financiranje treba slej ko prej zagotoviti. To je naloga te medresorske delovne skupine. Med drugim je ta medresorska delovna skupina naredila še nekaj, česar vi niste povedali, pa bom jaz, podražila je cestnine cestnim tovornim vozilom za 40% in ravno zato znižala tovornim vozilom trošarine. Spuščena cena trošarin bo preprečila tisto, o čemer ste vi govorili, ker gre za 130 evrov na tisoč litrov goriva, kar pomeni precej več, kot je dvignjena cestnina. To pomeni neko pomoč našim cestnim tovornim prevoznikom v tem težkem času. Se pravi, Ministrstvo za finance, ko je to izračunavalo, je izračunavalo, da se ta dvig cestnin pozna oziroma da se vse, kar je tam od 55 do 60 evrov nad 1.000 ton naprej je že pravzaprav neke vrste pomoč. Seveda bo ta pomoč še toliko bolj izrazita tistim cestnim prevoznikom, ki se ne vozijo toliko po avtocesti, kar so v glavnem naši in ne tuji. Ne verjamem pa, da bi tuji prevozniki ravno zaradi te zmanjšane trošarine manj tankali pri nas. Je pa tako, da so to krizni časi in zato tudi tako ravnamo. Nas pa zavezuje evropska prometna politika, zavezujejo nas okoljski standardi, zavezuje nas tudi odločitev, ki je politične narave. Če želimo več tovora spraviti na železnice, ne bomo dosegli tega tako, da bomo vedno samo izboljševali konkurenčnost cestnega prevoza, železniškega pa ne. Tudi v tej luči je treba te stvari gledati. Efekt znižanih trošarin za tovorna vozila pa bo bistveno vplival na njihovo poslovanje, kar tudi sami priznavajo v razgovorih z nami. Sicer pa je dejansko res, trošarina vprašanje za finančnega ministra, ki vam lahko tudi postreže s konkretnimi izračuni in podatki, jaz sem samo poskušal odgovoriti z vidika prometnega ministrstva.
Hvala lepa. Dopolnilni odgovor, gospod Petan.
Hvala. Prav gotovo bom tudi naslednji mesec postavil vprašanje finančnemu ministru, da dobim kompleten odgovor. Zadovoljen sem sicer z delom odgovora, da bodo domači avtoprevozniki deležni nekaj olajšav pri nabavi bencina. To mi je jasno. Samo nekaj drugega je. Če je nekdo nekaj deležen, mora nekdo drug plačati. Ker so pa držaji naftni derivati, pa plačajo ostali uporabniki cest ali naftnih derivatov. To se pravi, da je nekdo drug obremenjen na račun nekoga. Pri nižjih trošarinah, ko so tudi tujci množično kupovali v Sloveniji naftne derivate, smo dobili denar, tudi priliv, to se pravi akumulacijo, od drugod. Sedaj bo tega manj. Ni več na obmejnih bencinskih črpalkah tujcev, ki čakajo v vrsti, če imajo doma cenejši bencin. To je popolnoma jasno. To se pravi, mi bomo dobili manj akumulacije od zunaj. Mi bomo bolj obremenili tiste domače. To se pravi domače uporabnike, tudi osebnega prometa, če hočete. In kaj smo s tem dosegli? Nič. Domače ste bolj obremenili, še tisti denar, ki ga imamo Slovenke in Slovenci, bomo sedaj nekaj dražje plačevali, da bomo nek sistem uvedli, ki je v bistvu škodljiv. Pa še nekaj. Ko govorite o železnicah, gospod minister, toliko kot je tovornega, avtomobilskega prometa skozi Slovenijo, na železnici nikoli ne bo in ne bo se zgodilo, da bi v bistveni meri lahko preusmerili promet s ceste na železnico. Niti slučajno. Potem bi bila železnica ena sama kača. Vi točno veste, da stotine vlakov bi moralo na dan peljati skozi Slovenijo, da bi to zadostili. To ne gre. To, da bi preusmerili promet na železnico, je samo pobožna želja. Bilo pa bi tako malo, kot je recimo vetrna energija v celotni porabi električne energije, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Tako to ne gre in se ne da na to izgovarjati. Jaz upam, da ste to dobro pretehtali, skupaj s finančnim ministrom in da mi bo finančni minister tudi naslednjič lahko odgovoril bolj v [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod minister, izvolite.
Spoštovani poslanec! Veste, malo bi me bilo strah, če bi imeli vi prav. Vseeno morate vedeti, da te železnice danes pripeljejo 16, 17, 18 milijonov ton, te iste železnice so po isti infrastrukturi pripeljale že 30 milijonov ton v svojih najboljših časih. Nekaj rezerve je. Ob še izboljšani infrastrukturi pa bo tega bistveno več. Tako bi me bilo strah, če bi vi imeli tukaj popolnoma prav. Dejstvo je, spomnite se samo kakšno leto nazaj, preden nas je finančna in gospodarska kriza zajela - kako je pravzaprav izgledala vožnja po naših avtocestah. Res, da ni bilo kače na železnicah, je bila pa na cestah. To predstavlja problem, ker bo to, če bomo preveč tovora imeli na cestah, bo to tudi s stališča obnov pomenilo veliko breme za naše davkoplačevalce. Mi na koncu koncev cestne infrastrukture nismo gradili samo za tovorni promet, to tudi vi dobro veste in se tega zavedate. Dejstvo je, da želimo čim večjo mobilnost zagotoviti za gospodarstvo in tudi za prebivalce, vendar za gospodarstvo na ta način, da tam, kjer je nemogoče, da gre to na železnice. Prav imate, da je iluzija pričakovati, da se bo večina tovora prenesla na železnice. Želja pa je, da bi vsaj veliki gospodarski sistemi ali pa tam, kjer gre v tranzitu tovorni promet čez Slovenijo, da bi to v čim večji meri šlo na železnico. Glede trošarin za našo osebna vozila, pa je to res vprašanje za finančnega ministra. Je pa to treba gledati tudi v širši sliki bodočega pogleda, tudi našega ministrstva, na osebni promet. Osebnega prometa je v Republiki Sloveniji izjemno veliko. Ob tem, ko bomo integrirali javni potniški promet, poskušali torej doseči, da bi več ljudi spravili na javna prevozna sredstva, potem bo tudi avtomobil morda postal nekoč nekoliko manj zanimiv, morda tudi zaradi vseh teh ukrepov. Jaz ne bi želel, da so to negativni ukrepi, ampak da so pozitivni ukrepi, da greš na vlak in potem na avtobus zato, ker ti bo to tudi časovno, organizacijsko in drugače bolj ugodno in udobno. To so zagotovo želje ministrstva in se bomo trudili v tej smeri. Hvala.
Hvala. Gospod Branko Marinič bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor.
Hvala lepa za besedo in lep pozdrav vsem skupaj. Urejanje prostora v Republiki Sloveniji kot na sploh v Evropski uniji, še posebej v pogojih, v katerih živimo, je zahtevna naloga, velikokrat pa terja veliko časa. Mnogokrat pa so ti časi nerazumno dolgi, mnogokrat so tisti, ki povzročajo nerazumno dolgo čakanje nekaterih, ki želijo prej, verjetno gre za nesodelovanje ali pa nepoznavanje nosilcev urejanja prostora oziroma posameznih subjektov, ki pri tem sodelujejo. Številne občine v Republiki Sloveniji se pritožujejo na nerazumno dolge postopke sprejemanja prostorskih aktov tako imenovanih OPN-jev oziroma občinskih prostorskih načrtov. Opozarjajo, da nekatera gradiva čakajo na zgolj neke formalnosti podpisa enega ali drugega uradnika oziroma v končni fazi ministra tudi po tri tedne. To so roki, ki postavljajo ves tisti postopek do takrat, od trenutka, ko čakajo na ponovni podpis, nekatere spremembe, ki imajo za posledico ponovno podaljšanje nerazumno dolgih rokov. In če se nosilci urejanja prostorov dovolj ne usklajujejo, če ti postopki ne tečejo utečeno, so dodatni problemi, ki vsekakor podaljšujejo te nerazumno dolge časovne roke. Če dokument, če akt čaka predolgo na podpis, se nekatere druge spremembe zgodijo tako, da so ponovno deležne ponovnih postopkov, kar ponovno podaljšuje čase. V času, v katerem smo, bi pričakovali, da bo pristojno Ministrstvo za okolje in prostor sprejelo tudi določene ukrepe in s tem pripomoglo k hitrejši realizaciji, kajti velikokrat slišimo, da moramo to krizo izkoristiti in iz nje dobiti korist. Moje vprašanje ministru za okolje in prostor je: Koliko občin v Republiki Sloveniji čaka na postopke sprejemanja prostorskih aktov, tako imenovanih OPN-jev? Katere ukrepe je Ministrstvo za okolje in prostor sprejelo, da bi svoje delo pospešili vsaj v času gospodarske krize, v kateri se nahajamo?
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Najprej moram reči, da vas je nekdo lepo potegnil, ker ne drži to, da je treba tri tedne čakati na podpis ministra, če so vsi dokumenti pripravljeni. Jaz moram reči, da sproti podpisujem, da to mi vzame dnevno tri do štiri ure. Če mi pokažete ali prinesete samo en primer, kjer se čaka tri tedne na moj podpis, vas povabim tukaj dol na malico, ker me ne bo preveč drago stala. Kar se tiče tega, koliko teh občinskih prostorskih načrtov imamo v postopku. V tem trenutku 155. Moram reči, da ne čakajo, ampak da ti postopki tečejo. Je pa res, da so v različnih fazah. Predvsem je odvisno od tega, kako je občinski prostorski načrt pripravljen. Če je pripravljen v skladu s smernicami nosilcev urejanja prostora, potem seveda ni nobenega problema, ker se dobi na to vsa pozitivna mnenja in lahko na koncu minister podpiše. Zaplete se, ko nek nosilec urejanja prostora ne da pozitivnega mnenja. Takrat obstaja več možnosti. Ena možnost je, da občina z nosilcem urejanja prostora, ki ni dal pozitivnega mnenja, opravi usklajevanja ali pa vztraja v tej proceduri in potem Vlada odloča ali potrdi takšen občinski prostorski načrt oziroma ga ne potrdi. Moram reči, da v prejšnjem mandatu je Vlada v mesecu oziroma konec lanskega leta je ravno v tem smislu sprejela nov zakon o prostorskem načrtovanju, s katerim se je želelo čim bolj učinkovito pristopiti k prostorskemu načrtovanju. Mi smo ta zakon sedaj uveljavili v praksi in moram reči, da je še vedno pomanjkljiv, kar se tiče večje učinkovitosti. Na primer, če dobi občina vseh 30 soglasij oziroma 29 soglasij oziroma pozitivnih mnenj, in je samo eno negativno, mora ponovno v proceduro in pridobiti še enkrat, tudi tam, kjer so bila mnenja pozitivna. In to je povsem nesmiselno. Ne vem, zakaj je bila takšna rešitev uveljavljena. Vendar moram reči, da bomo mi ta zakon podprli, ker se nam zdi nesmiselno, če enkrat da nosilec urejanja prostora pozitivno mnenje, ne vem, kaj bi bilo drugače čez tri mesece ali štiri mesece. Če je pozitivno, je pozitivno skozi daljši čas, vsaj občinski prostorski načrti ponavadi veljajo kar nekaj časa. Podobno je na primer, ko gre za celovito presojo z vidika varstva okolja, to se pravi z vidika vplivov na okolje. Tudi tam ugotavljamo, da v različnih fazah postopka je treba večkrat pridobiti ta mnenja. Zato smo se mi odločili, da bomo to zakonodajo ponovno odprli in pogledali kaj je bilo spregledano. Jaz celo tako mislim, da ni bilo spregledano, ampak da je pri nekaterih interes, da so ti postopki komplicirani, da je treba pridobivati strokovna mnenja. Ponavadi se te presoje na trgu delajo, posebej pooblaščene organizacije, in mislim, da so zaradi tega takšne rešitve. Mi ta zakon pregledujemo, kako bi lahko racionalizirali vse te postopke. Moram pa reči, da hkrati tudi tečejo aktivnosti v zvezi z umeščanjem pomembnih infrastrukturnih objektov, kot so daljnovodi, vodovodi, železnica in tako dalje. Tukaj bomo mi pripravili poseben zakon, ki bo omogočil hitrejše umeščanje teh objektov, ki so javnega interesa, ki so širšega družbenega pomena, ker vidimo kako se določene investicije zaustavljajo. Torej na vaše vprašanje je odgovor 155 občinskih prostorskih načrtov je v postopkih. So v različnih fazah, zelo pa je odvisno, kako je usklajeno z nosilci urejanje prostora, teh pa je veliko, od ministrstva za kmetijstvo, kulturo, da ne naštejem vseh.
Hvala lepa. Gospod Marinič želite dopolnilni odgovor.
Jaz seveda ne želim polemizirati z ministrom, predvsem tam na začetku, kdo bo koga vabil na malico. Eno takih njegovih nespretnih izjav smo slišali tudi lansko leto pred volitvami o 1.000 evrih pokojnine, pa vemo, kje je to danes. Če mi pa dovolite, pa moram vseeno utemeljiti svoje poslansko vprašanje, ki vsekakor ni zraslo kar tako, ampak sem se trudil več kot dva meseca, da sem pridobil vse potrebne vsebine, o katerih vas danes sprašujem. Tukaj imam tako imenovano dokazno gradivo v pisni obliki, na katerega se opiram in katerega vam lahko potem tudi predam, da boste videli natanko, za kaj gre. Gre za eno od inštitucij, ki sodeluje v celotnih postopkih. Tako so zapisali: "Vaša opažanja so povsem točna, saj se postopki sprejemanja prostorskih aktov, občinskih prostorskih načrtov resnično podaljšujejo. Iz naših izkušenj smo opazili, da od predaje gradiva referenta v podpis ministru za okolje in prostor traja cca tri tedne. Tako se postopki, ki so povsem zaključeni, z vsemi pozitivni mnenji, podaljšujejo za cca. dva meseca, saj sta potrebna dva podpisa ministra, o katerih ste govorili." Še enkrat povem, ne govorim na pamet, tukaj imam dokument v rokah, ki je s podpisom oseb, ki so mi pomagale pri tem. Nešteto takšnih pripomb pa smo v Poslanski skupini SDS, ki redno hodi po terenu, dobili neposredno na številnih občinah, ki se ukvarjajo z istim problemom.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala da ste me spomnili na mojo izjavo glede tisoč evrov za pokojnine. To se je nanašalo na tiste, ko sem rekel, boljše, da bi upokojenci imeli tisoč evrov pokojnine, kakor pa da imajo tajkuni nekaj sto milijonov evrov premoženja, ker so to družbeno lastnino olastninili ali pa državno lastnino. Kar se tiče vašega zapisa, jaz vam predlagam, dajte mi ta papir pa imena in priimek in bomo preverili, če res traja tri tedne podpis pri meni, ker to ne drži. Bomo pač ustrezno ukrepali. Ker preveč časa zapravljam zaradi podpisovanja in se stalno kregam na Ministrstvu za okolje in prostor, da gre veliko časa v nič, ker bi lahko ta pooblastila prenesli tudi morda na državnega sekretarja ali pa na direktorja. Zato jaz prosim, da mi daste ta papir in bomo preverili, v katerem konkretnem primeru je stranka na moj podpis čakala tri tedne, ker to je pa res imenitna laž.
Hvala lepa. Proceduralni predlog prosim.
V skladu z veljavnim poslovnikom Državnega zbora predlagam, da se o tej temi opravi širša razprava v Državnem zboru, kajti z vsebino odgovora ministra pristojnega za okolje in prostor, nisem zadovoljen. Še enkrat povem, da poslanci Državnega zbora Republike Slovenije delujemo enotno po celotni Sloveniji v poslanskih pisarnah, ki jih imamo običajno v ponedeljkih, če nimamo drugih obveznosti, in da se bi skoraj ne strinjal s poslancem, ki bi dejal, da se v zvezi z nezadovoljstvom občin glede urejanja okolja in prostora ni srečal z vsaj eno od težav. Tukaj naletimo na vrsto problemov, s katerimi se ukvarjajo tudi mlade družine, ko skušajo po najlažji poti tudi urejati svoj prostor in žal jim to ne uspeva, tako da mnogi obupajo. Na enem izmed obiskov na Krasu smo bili obveščeni, da si ljudje v tistem hribovitem delu Krasa prizadevajo za ureditev prostora že skoraj trideset let in da prej umreš, kot da doživiš, da se na tem področju konkretno kaj uredi. Zato sem prepričan, da gre tukaj resnično za neko širšo problematiko, o kateri je prav, da o teh vsebinskih predlogih, ki zadevajo urejanje okolja in prostora, o vsem, kar zadeva občinske prostorske načrte, spregovorijo tudi poslanke in poslanci v Državnemu zboru. Jaz verjamem in sem danes tudi bil zelo vesel, po drugi strani celo presenečen, minister je celo omenil razpršeno gradnjo, predvsem na različnih terenih, med katerimi je omenil tudi Haloze in mu s tega mesta čestitam, da se je spomnil na Haloze in na Haložane, ki si v današnjem času napeljujejo javni vodovod, ki ga žal nimajo. Jaz sem prepričan, da bi z eno takšno širšo razpravo v Državnem zboru pripomogli pritegniti nekatere vaše državne birokrate, ki prav uživajo v tem, da zavlačujejo, namesto da bi pomagali. In verjemite mi, spoštovani minister, takšnih konkretnih primerov poslanke in poslanci zmoremo kar nekaj, kjer bo dokaz za to, da nekateri vaši uradniki resnično niso za to, da bi pomagali, ampak prav nasprotno, naj se postopek vleče čim dlje.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Branka Mariniča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 19. maja, v okviru glasovanj. Besedo ima gospod France Cukjati. Poslansko vprašanje je namenjeno ministru za zdravje, ki pa je upravičeno odsoten. Izvolite.
Hvala. Vseeno bom postavil vprašanje in želim, da nanj minister odgovori na naslednji seji ustno. Gre namreč za vprašanje, ki postaja vse resnejše, in sicer za stabilnost slovenskega zdravstva, finančno stanje. Pred kratkim je bilo ugotovljeno, da imajo slovenske bolnišnice primanjkljaj kar 56 milijonov evrov, na dan 31. 12. 2008. Odgovor Vlade je bil, da se tem 56,6 milijona evrov primakne iz proračuna 7,2 milijona. Torej nekaj več kot 10% je Vlada pripravljena razreševati ta negativni saldo slovenskih bolnišnic. Ampak to še ni vse. Zavod za zdravstveno zavarovanje navaja, da je projekcija naslednjih let zelo črna, in sicer v letošnjem letu naj bi imela zdravstvena blagajna 128 milijonov primanjkljaja, naslednje leto 133 in leta 2011 270 milijonov. Kumulativno, če pogledamo, je to 531 milijonov evrov. To so resna sredstva. Pristop k temu pa je že bilo videti v predlogu Zavoda za zdravstveno zavarovanje. 531 milijonov v treh letih in upoštevajmo, da so ti predlogi, ki jih Zavod za zdravstveno zavarovanje predlaga, da bodo veljali ali vzdržali vsa tri leta, in sicer najprej 20% zmanjšanje amortizacije bolnišnicam. To bo prineslo 11 milijonov na leto. 5% znižanje plač. Ne vem, kako se bo to uresničilo, ampak to bo prineslo 33 milijonov na leto. Nižje cene eritroproetina pri dializi. To bo prineslo 0,6 milijona evra. 5% znižanje financiranja terciarne dejavnosti. To bo prineslo 5 milijonov. Nižje cene zdravil, to bo prineslo 3,3 milijona na leto. Gospodje, to znaša skupaj 53 milijonov na leto oziroma v treh letih, če bi vse to bilo realizirano, 159 milijonov. Kje pa je še do 531 milijonov? Pred nami je izredno črn scenarij. Vsa Evropa se zaveda, da je potreben sistemski pristop. Konec septembra bo v Avstriji, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]V Salzburgu 12. kongres, Evropski zdravstveni forum, in sicer finančna kriza in zdravstvena politika. Sprašujem ministra: Kje so napovedani splošni ukrepi, sistemski [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]ukrepi [[...]]
Hvala lepa. Gospod Silven Majhenič bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ter ministru za gospodarstvo. Oba ministra imata na voljo pet minut.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Investitorje, ki so se prijavili na razpis Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ter pridobili nepovratna sredstva, ki so tudi del sredstev Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja, ukrep številka 311, ki prispeva k razvoju dopolnilnih in dodatnih dejavnosti na kmetijah, ter ukrep številka 312, razvoj mikropodjetij na podeželju. Prejeta sredstva so v deležu 75% s strani Evropske unije. Pred zaključkom investicije so bili investitorji seznanjeni, da bo Vlada Republike Slovenije obravnavala predlog uredbe o podporah električni energiji, proizvedeni iz obnovljivih virov. Predlog omenjene uredbe v 15. členu predvideva, da se odkupne cene električne energije oziroma obratovalna podpora zniža, če je investitor pri postavitvi sončne elektrarne prejel nepovratna sredstva, kar pa je po mnenju investitorjev nezakonito. Izračuni namreč kažejo, da se s tem prejemki iz naslova prodaje elektrike oziroma obratovalne podpore znižajo za večji znesek, kot pa so investitorji prejeli nepovratnih sredstev. Torej, če bo uredba sprejeta v obliki, kot je navedena na spletni strani, bodo prejemniki morali celotna nepovratna sredstva vrniti državi, poleg tega pa plačati še visoke obresti. Predlog uredbe krši ustavno načelo neposeganja v pridobljene pravice, saj prejemnikom nalaga vračilo nepovratnih sredstev. Zato sprašujem ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in ministra za gospodarstvo: Kdaj in na kakšne način nameravate urediti področje dodelitve nepovratnih sredstev, kot ga določa uredba o podporah električni energiji, proizvedeni iz obnovljivih virov, ter področje odkupnih cen in obratovalnih premij?
Gospod minister Pogačnik, izvolite.
Gospod poslanec, hvala lepa za vprašanje. Dal bom prvi del odgovora. Uredba o podporah električni energiji, proizvedeni iz obnovljivih virov, je v pristojnosti Ministrstva za gospodarstvo. Vendar, res je, da Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano že vrsto let podpira naložbe v pridobivanje energije iz obnovljivih virov iz svojih razvojnih programov. Natančno ste navedli tudi, kateri programi so to. To so programi v okviru programa razvoja podeželja, to je ukrep 311 z diverzifikacijo nekmetijske dejavnosti in 312 podpore pri ustanavljanju mikro podjetij. Vse te podpore so namenjene izključno fizičnim naložbam in ne odkupu električne energije. Mi smo pač ugotovili, da ko je bila v pripravi uredba o odkupu električne energije iz obnovljivih virov, da nastaja pač ta napaka, na katero ste tudi vi opozorili. Napravili smo natančne izračune in pravilno ste navedli, da bi tisti, ki so dobili nepovratna sredstva v višini 50%, bili v slabšem položaju zaradi nižje cene električne energije pri prodaji. Mi smo tudi na nekih primerih to zelo natančno izračunali in ugotovili smo na primer, da je v enem mikro sistemu na strehi z nazivno močno 22,5 kilovatov in z letno proizvodnjo 23 mega vatov in pri 1100 obratovalnih urah in glede na to, da je takšna investicija vredna 99 tisoč evrov, imetnik, investitor je dobil polovico teh sredstev nepovratnih, da bi bil prikrajšan pri ceni energije v skupni vrednosti letno približno za 28 tisoč evrov, kar ni zanemarljiva številka. Zaradi tega smo se z Ministrstvom za gospodarstvo dogovorili in opozorili na ta problem. Naša pripomba je bila upoštevana in v tem primeru je bila uredba o odkupu električne energije korigirana v tistem delu, kjer se izračunava cena odkupa v primeru nepovratnih sredstev. Ministrstvo za gospodarstvo je usklajeno upoštevalo našo pripombo in tako zdaj prejemniki naših nepovratnih sredstev niso v slabšem položaju od ostalih. In ta uredba je bila sprejeta 8. 5. 2009 na Vladi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Lahovnik, želite? [[Ne.]] Potem lahko zahtevate dopolnilno vprašanje. Na voljo je še čas, ki ste ga namenili z vprašanjem za oba ministra. Izvolite, gospod Majhenič.
Hvala, gospod predsedujoči. Nepovratna sredstva so pridobljena z upravnimi odločbami, ki so izdane na podlagi prijav na razpis. Izdala jih je Agencija Republike Slovenije za kmetijske trge in razvoj podeželja, so pravnomočne in dokončne. Sprejeta sredstva so nepovratna, dejansko pa niso spodbudna, ampak destimulativna. Če bi bila investicija izvedena prek bančnega kredita, bi bila ugodnejša z obrestmi vred, kot pa znaša prikrajšanje pri ceni elektrike in obratovalnih premijah. Značilnost nepovratnih sredstev je, da jih ni treba vrniti. Tudi nikjer ni omenjeno, da bodo prejemniki nepovratnih sredstev depriviligirani pri odkupnih cenah, kar kaže, da si bo država neupravičeno prisvojila evropska sredstva. Uredba o podporah električni energiji proizvedeni iz obnovljivih virov, namreč dovoljuje retroaktivnost, kar je v nasprotju s pravnim redom v Republiki Sloveniji. Zato sprašujem: Zakaj uredba o podporah električne energiji, proizvedeni iz obnovljivih virov, velja tudi za tiste, ki so nepovratna sredstva pridobili že pred sprejetjem omenjene uredbe, saj so pogoji slabši? Zanima me tudi: Zakaj se prejeta nepovratna sredstva vračajo nazaj v obliki zmanjšanja subvencije? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Lahovnik.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec. Uredba o podporah električni energiji, proizvedeni iz obnovljivih virov, ne ureja področja dodeljevanja nepovratnih sredstev. Omenjena uredba določa le, kako se prejete subvencije, torej nepovratna sredstva oziroma ugodnejša posojila od komercialnih in podobne oblike podpore upoštevajo pri določitvi podpor, torej odkupnih cen in obratovalnih podpor proizvajalcem električne energije iz obnovljivih virov energije, ki se financirajo s prispevki odjemalcev električne energije. Podpore proizvajalcem električne energije iz obnovljivih virov so oblika državnih pomoči. To je ugotovitvena odločba Evropske komisije z dne 24. aprila 2007 v shemi državne pomoči, ki jo izvaja Slovenija v okviru svoje zakonodaje tako imenovanih kvalificiranih proizvajalcev energije, torej proizvajalcev iz obnovljivih virov energije in kogeneracije. Se pravi, so proizvodnje toplote in električne energije. Državne pomoči, ki prispevajo k varstvu okolja, so dovoljene, izvajati pa se morajo skladno s smernicami skupnosti o državni pomoči za varstvo okolja. Mimo tega ne moremo. Podpore se podeljujejo predvsem kot pomoč proizvajalcem za amortizacijo proizvodnih naprav, ki se zaradi previsoke lastne cene električne energije na prostem trgu ne bi mogle poplačati. Posebej bi želel opozoriti, da uredba, ki jo omenjate, ni retroaktivna. Z uredbo se nič ne jemlje in se nepovratna sredstva ne jemljejo za nazaj. Če posamezni prejemniki nepovratnih sredstev ne bodo zaprosili za podpore po shemi iz uredbe, ne bo nihče posegal v njihove subvencije. Pač pa se z uredbo preprečuje, da teh subvencij proizvajalci električne energije ne bi prejeli dvakrat: enkrat kot nepovratna sredstva in drugič kot podpore električni energiji. V tem primeru pa bi prišlo do diskriminatornega položaja na trgu, kar bi bilo tudi v nasprotju z osnovnim principom, da lahko za isto stvar prejmeš subvencijo samo enkrat in da jih posamezen prejemnik ne more komulirati. Torej zidati eno na drugo. Mogoče bi samo še opozoril, da omenjene smernice skupnosti za državne pomoči za varstvo okolja posebej opozarjajo na določene primere, pri čemer je shemo podpor potrebno vedno prijaviti Evropski komisiji, ki sheme, ki nima vključenega mehanizma preprečevanja akumuliranja pomoči, ne bi odobrila. Torej drugače rečeno. Če bi mi prijavili shemo, po kateri bi bilo možnost akumulirati pomoči, zidati, najprej iz enega vira, nato še iz drugega vira dvakrat, potem je jasno, da takšne sheme Evropska komisija ne bi odobrila. Predvsem pa bi porušila neke normalne razmere na trgu in postavila subjekte, ki bi morali biti v enakem položaju, v povsem različen položaj. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Jurša bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo ter ministru za okolje in prostor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Res je, da bi to moje vprašanje bolj ustrezalo da ga postavim bivšemu ministru za okolje in prostor in tudi bivšemu ministru za gospodarstvo. Več kot 60 občin je konec leta 2007 in v začetku leta 2008 oddalo vlogo za povišanje cen storitev gospodarskih javnih služb ravnanja z odpadki. Postopek potrjevanja novih cen storitev je bil nerazumno dolg. Prejšnja vlada baje ni dala soglasja k dvigu cen, ker bi dvig cen storitvam povečal inflacijo. Nekateri ministri so predloge baje nosili več mesecev v osebnih torbah. Med temi več kot šestimi vlogami za povišanje cen so bile tudi občine, ki so spoštovale Operativni program odstranjevanja odpadkov, Sklep Vlade Republike Slovenije s tega področja, Resolucijo o nacionalnem programu varstva okolja, kakor tudi Direktivo Sveta Evropske skupnosti o odlaganju odpadkov na odlagališčih, ki predvidevajo da se odpadki odlagajo na regijskih centrih za ravnanje z odpadki. Med temi občinami je bilo nekaj tudi takšnih, ki so zaprle svoje deponije in so začele voziti odpadke na regijske centre, ki pa so bistveno bolj oddaljeni od izvora odpadkov, in so bile tudi te nove cene odpadkov trikrat dražje od prejšnjih. Se pravi, da je prišlo do čisto novih dejstev, ki so jih razumeli tudi otroci, Vlada Republike Slovenije, ki je bila v prejšnjem mandatu, pa tega ni hotela razumeti. V konkretnih primerih so bile vloge za pridobitev pozitivnega strokovnega mnenja na pristojno ministrstvo vložene že septembra 2007. Predhodno soglasje Vlade Republike Slovenije k novim cenam storitev pa je bilo pridobljeno oktobra 2008. En mesec po tem so začele veljati cene. Pripomniti velja, da so lokalne skupnosti svoje soglasje za dvig cen gospodarskim družbam, ki se ukvarjajo s to vrsto gospodarskih javnih služb, dale že predložitev vloge za dvig cen v letu 2007. Zaradi nerazumnega zavlačevanja za dvig cen so pri izvajanju te gospodarske javne službe nastale izgube tudi v več 100 tisoč evrih oziroma milijonov. Izkazale pa so se konkretno ob zaključnem računu za leto 2008. Zato sprašujem: Kdo bo plačal to izgubo? Ali se pripravljajo novi predlogi za oblikovanje cen na državni ravni? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Lahovnik, prosim.
Spoštovani poslanec gospod Jurša, hvala za vprašanje. Saj jaz mislim, da boste z odgovorom, glede na to, kako je postavljeno, pravzaprav zelo zadovoljni. Jaz se strinjam z vami, da je tukaj pogostokrat prihajalo do odlaganja teh podražitev oziroma da vse te zadeve niso bile utemeljene. In dejstvo je, da je Vlada Republike Slovenije že sprejela sklep, kjer je pooblastila na nek način ministre za podpis dogovora z reprezentativnima združenima občin tudi glede tega vprašanja. Sam kot resorni minister sem se zavzel, da se na tem področju spremeni način reguliranja, tako da je to v pristojnosti lokalnih skupnosti oziroma občinskih mestnih svetov in pa župana, skladno s principom decentralizacije. Gre za zadeve, ki so lokalnega značaja, in je prav, da se skladno s principom prenosa pristojnosti na lokalne skupnosti tudi to zagotovi. Na tej točki se strinjam. Zato smo na Ministrstvu za gospodarstvo že 7. maja poslali vsem občinam dopis, v katerih smo jih obvestili o predmetu dogovora in da se ukrep določitve cen na področju oblikovanja cen komunalnih storitev ne bi več izvajal, ter jih pozvali, da morebitne zadržke čim prej sporočijo na Ministrstvo za gospodarstvo. To je zdaj v bistvu na občinah samih, ali želijo prevzeti pristojnosti ali pa želijo, da je to še naprej v pristojnosti države. V zvezi s tem dogovorom smo na Ministrstvu za gospodarstvo sklicali tudi sestanek. Mislim, da je to 28. maj letošnjega leta seveda, na katerega so vabljeni predstavniki Združenja občin Slovenije, Skupnosti občin Slovenije in predstavniki Ministrstva za finance, Služba Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko, Ministrstvo za okolje in prostor ter predstavniki Urada za makroekonomske analize in razvoj. Skratka vsi, ki so na takšen ali drugačen način vpleteni v to problematiko. Na sestanku bo tudi preučena možnost za poenostavitev določanja cen teh storitev, kot to predlagajo občine. Trenutno veljavna uredba o oblikovanju cen komunalnih storitev velja 6 mesecev, in sicer do 25. 10. 2009, in jo je možno kadarkoli preklicati. Osnutek pravilnika v metodologiji za oblikovanje cen storitev obveznih občinskih gospodarskih javnih služb za varstvo okolja, ki ga izda Ministrstvo za okolje in prostor, je v zaključni fazi usklajevanja. Rad bi pa še enkrat povedal, da zdaj pravzaprav čakamo na mnenje občin, da povedo, ali so na tem področju za decentralizacijo, želijo imeti to v svoji pristojnosti, tako kot vi opozarjate, da ne bi prihajalo do tega, do česar je v preteklosti prihajalo. Da tudi takrat, kadar je šlo za neko novo storitev, za neko dodano vrednost, ne vem, dodatnega sortiranja odpadkov ali kaj podobnega, ni bilo omogočeno, da bi se ta storitev ustrezno ovrednotila. Ta moja pripravljenost, da se to področje dejansko decentralizira in prenese v pristojnost lokalnih skupnosti, obstaja. Kot sem seznanil Vlado, tudi Vlada to podpira. Sedaj pa je stvar implementacije. Zdi pa se mi korektno, da pred dokončno odločitvijo vseeno dobimo mnenje lokalnih skupnosti. S tega vidika moram reči, da pozdravljam vaše vprašanje, ki je zelo aktualno. Kot pa sem povedal, nameravamo na tem področju stvari bistveno spremeniti v smeri, kot sem jo nakazal.
Hvala lepa. Želite še dopolnilni odgovor?
Spoštovani gospod minister. Zelo sem zadovoljen z odgovorom na druge moje vprašanje. Želim pa odgovor na prvo vprašanje: Kdo bo plačal nastalo izgubo komunalno-stanovanjskemu podjetju v višini 200.000 evrov, ki jo sedaj zahteva od občin, ki pa niso povzročile razloga za izgubo?
Gospod minister Lahovnik, izvolite.
Tukaj pa upam, da se boste strinjali, da jaz nisem pravi naslov za to vprašanje. Nič nimam s tem, da so bile te zadeve v predalu ali v kovčkih več mesecev ali več let. In tudi težko odgovarjam na to vprašanje, ker nisem pravnik. Na vsak način mislim, da je to zadevo treba urediti takoj, v smeri, kot sem jo nakazal. Zakaj jaz mislim, da je to potrebno? Zato, ker mislim, da je v osnovi potrebno določene stvari decentralizirati. Strinjam se, da je prav, da je to v pristojnosti občin, da seveda tudi prevzamejo odgovornost pred svojimi občani za eventualni dvig cene storitev ali pa za znižanje, kar je ugodneje, in da znajo to tudi ustrezno zagovarjati. Mislim pa, da je narobe, če se enkrat občinski sveti, župani za to odločijo, potem pa, kot vi pravite, se te stvari zaradi takšnih ali drugačnih političnih razlogov odlagajo. In najčistejši način, da se to prepreči, je, tako kot sem povedal, decentralizacija ne tem področju, da se jim da škarje in platno. Je pa res, da sam osebno mislim,da je v mnogih primerih na področju komunalnih storitev obstajajo lokalni monopoli, da bo treba na tem področju zagotoviti določeno večjo konkurenco, sicer bo dejansko odvisno samo od občinskih in mestnih svetov in pa županov, da tukaj ohranijo neko zdravo mero. Se pa strinjam, da dodatne storitve, če je tudi sortiranje odpadkov in podobno, pomenijo lahko tudi dodatne stroške. Glede stroškov za nazaj za tiste zadeve pa moram reči, da jaz, tu se bova verjetno strinjala, nisem pravi naslov in težko ocenjujem, težko si predstavljam, da bi to bremenilo vse davkoplačevalce, ampak to je že verjetno druga zgodba. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Milenko Ziherl bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve. Ta je seveda upravičeno odsoten. Izvolite.
Ja, seveda. Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav gospema ministricama in ministrom, kolegicam in kolegom. Vseeno bom postavil vprašanje, da bodo kolegi seznanjeni in da bo tolikšna, kot je bila zamišljena, pa da bo lahko iz magnetograma potem gospod minister odgovoril na to vprašanje. V zadnjem času, morda v zadnji polovici leta, ko so potekala intenzivna pogajanja s Hrvaško, je bilo celo iz koalicijskih vrst slišati, da je slovenska diplomacija premalo dejavna pri predstavljanju slovenskih stališč. To mislim, da je celo sam kolega Potrč rekel, pa še iz kakšnih drugih ust smo slišali. Sam ocenjujem, da je naša slovenska diplomacija čisto v redu, zadosti učinkovita, vendar pa se je pokazal ta manjko, ko v ključnih evropskih prestolnicah in pri obeh velesilah ravno v temu kriznemu času nismo imeli veleposlanika. Je bila v bistvu samo dežurna ekipa tako rekoč za tekoče posle. Seveda je v takšnih pogojih težje lobirati in predstavljati slovenska stališča in človek je imel na koncu občutek, da je na prizorišču samo Hrvaška in da je Slovenija nekako prisiljena v obrambni položaj. Vprašanje sem pa želel še nadgraditi po zadnjih novicah. Kolikor mi je znano, se pripravlja nov zakon o zunanji politiki, poleg tega tukaj zasledujem, da bo še nekaj veleposlanikov odpoklicanih. Poleg tega smo slišali, da pri rebalansu proračuna zunanje ministrstvo izgubi nekaj sredstev, kar je velik del sredstev, in se mi zdi, da je to kar zahtevno vprašanje v teh časih, ko bi to diplomacijo rabili. Menim, da tudi če bi bil gospod minister tukaj, v temu času, ki bi bil nama na razpolago, ne bi mogla razčistiti vseh teh odprtih vprašanj, zato že kar zdaj najavljam, da predlagam razširjeno razpravo, ki naj bi bila [[...]]- Ni proceduralno možno? Potem pa drugič, ko bo gospod minister lahko odgovoril, pa bomo s tem procesom, kot je uveljavljen in utečen, nadaljevali. Se mu pa že vnaprej zahvaljujem za odgovore na eni od naslednjih sej. Hvala lepa.
Želite ustni odgovor? [[...]] [[Oglašanje s klopi.]] [[...]]Hvala. Istemu ministru, ki je odsoten, bo postavil poslansko vprašanje gospod Miro Petek. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Res je škoda, da poslanci nismo prej obveščeni, da ni ministrov, ker potem ne bi pripravljali vprašanja in bi jim zastavil takrat, ko so ministri tukaj. Kljub temu pričakujem na naslednji seji ustni odgovor ministra za zunanje zadeve. Minister za zunanje zadeve ima očitno zelo resne probleme z odtekanjem za državo zelo pomembnih informacij. Parlamentarni odbor za zunanje zadeve je na nedavni seji za zaprtimi vrati ustno, torej brez pisnega gradiva, bil seznanjen z rednim predlogom reševanju mejnega vprašanja med Slovenijo in Hrvaško. To zaupno gradivo pa smo lahko v obliki faksimila nekaj dni zatem prebrali v slovenskih medijih. Medtem ko Vlada to gradivo poslancem skriva, se s to dokumentacijo trguje na medijskem trgu. Ko je italijanska vlada pred meseci odškrnila slovenski manjšini milijon evrov za delovanje manjšine, se je na zaupno pogajalsko pot v Rim odpravil takratni posebni odposlanec predsednika Vlade dr. Dimitrij Rupel. Toda prišel ni niti do letališča, ko so mediji že vedeli, da se gospod Rupel odpravlja v Rim. Pred poldrugim letom smo imel opravka s tako imenovano washingtonsko depešo, ki je bila v Washingtonu spisana ravno takrat, ko je bil veleposlanik v ZDA današnji minister Samuel Žbogar. Gospod Žbogar bi takrat moral na to depešo pritisniti štampiljko "zaupno", vendar je užival božične praznike. Za nekatere dokumente, ki so nacionalnega pomena za našo državo in se znajdejo v javnosti, vemo, zagotovo pa je še mnogo takšnih dokumentov, ki z Mladike odtekajo v obliki fotokopij ali kako drugače in za njih javnost ne ve. Očitno je, da imajo na zunanjem ministrstvu velike težave z diplomatsko inkontinenco, to je nekontroliranim odtekanjem zaupnih informacij iz ministrstva. Posledica objave washingtonske depeše v delu srbskega tiska in uradnih spletnih straneh srbske vlade je znana, bili so napadi na slovensko veleposlaništvo, agresiven odnos do Slovenije, težave slovenskega gospodarstva na srbskih tleh in še bi lahko naštevali. Škandalozno in nedopustno je tudi, da dobijo Renov predlog prej v roke mediji kot pa poslanci Državnega zbora. Zato ministra sprašujem: Kaj je naredil in kako bo še ukrepal, da bo preprečil odtekanje zaupnih informacij, za državo pomembni informacij iz ministrstva, ki ga vodi? Kajti, za tovrstno početje je odgovoren tako subjektivno, kot objektivno. Pričakujem odgovor na naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Štefan Tisel bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Izvolite.
Lep pozdrav. Spoštovani predsedujoči, spoštovani ministrici [[...]]
[[...]]Oprostite. Ravno ugotavljam, da ministra ni.
Ali počakam ali povem?
[[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]ni. Izvolite svoje.
Končal sem pri spoštovanih ministrih, spoštovane kolegice poslanke, spoštovani poslanci. S problematiko avtocest smo se danes že ukvarjali. Problem je tam, kjer jih še ni, kjer pa so, je pa vedno problem: v času vzdrževanja, zastojev, zlasti ob konicah in ob turističnih sezonah. Bi pa izpostavil specifičen problem, ki se pojavlja zlasti na avtocesti med tuneli na Trojanah in tudi na gorenjski avtocesti pri Podtaboru. Gre za zaprtje voznega pasu ali pa prehitevalnega v eno smer, kar traja že več leto. Gre za zmanjšanje hitrosti na 60 kilometrov na uro, zastoje, ob konicah tudi zastoje v tunelih, ki jih morajo zapirati, da ne pride do povečane nevarnosti zastrupitve s CO2-jem. Na Trojanah se je pojavilo pred dobrim letom tudi na drugi strani. Tako je to dnevni problem vseh tistih, ki se s Štajerske vozimo v Ljubljano, zdaj tudi kar nekaj poslancev. Na teh mestih pa v tem času nihče nič ne dela. Res je, da zdaj v zadnjih dneh so začeli nekaj delati. Govorice so različne: da so to neki elementi, ki so zelo dragi, ki se zelo hitro obrabijo, ki jih pozimi plugi ven vržejo. Vendar, zastoji so in problem je. Zato me zanima: Kdaj bodo ti problemi rešeni in na kakšen načini? In: Kako se bo ta specifična problematika obravnavala v prihodnje? [[Gospod minister je prišel, lepo pozdravljeni. Saj je bilo tudi napisano.]] Tako gre za ta specifičen problem zastojev na zlasti teh dveh odsekih na Trojanah med tuneli in na gorenjski avtocesti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala predsedujoči. Hvala za vprašanje. Poglejte, zavedanje, da mora Slovenija na področju prometne varnosti narediti velik preskok naprej, se v zadnjih letih pripomoglo k bolj organiziranemu in sistematičnemu delu na tem področju. Različni strokovnjaki poskušajo na svojem področju z izbranimi ukrepi vplivati na izboljšanje stanje. Rešitve se iščejo v treh osnovnih celicah prometne varnosti, to je v vozilu, vozniku in cesti. Veliko je bilo že napisanega in veliko je bilo tudi povedanega o vplivu varne infrastrukture in na prometno varnost. Zagotovo drži, da je ugotovljeni odstotek vpliva cestne infrastrukture na prometno varnost v Sloveniji pod ravnjo drugih držav, a se bodo zadeve tudi na tem področju v naslednjih letih z implementacijo evropske direktive o izboljšanju varnosti cestne infrastrukture in z izvajanjem evropskega nevladnega projekta o ocenjevanju varnosti cestne infrastrukture zagotovo spremenile. Ti evropski predpisi nas bodo zavezovali, da bomo v vseh hudih prometnih nesrečah s smrtnim izidom, težkimi poškodbami morali poročati o tem, ali je morda infrastruktura bila tista, ki je povzročila nesrečo. Največkrat slišimo, da je to voznik, neprilagojena hitrost in podobno; in tukaj se bo tudi nekaj spremenilo na tem področju. Zaprtje voznih pasov na avtocestnih odsekih je bilo povezano izključno s prometno varnostjo. Bodisi da je vozni pas poškodovan do te mere, da za udeležence prometa predstavljajo nevarnost bodisi da je to treba zaradi zavarovanja drugih vzdrževalnih del na avtocesti. Upravljavec ceste zapor ne postavlja brez varnostnih razlogov. Ob postavitvi zapore prometnega pasu je logično pričakovati, da se promet na takšnih mestih upočasni, saj je volumen dveh prometnih pasov bistveno večji kot seveda kapaciteta enega. Tudi na Ministrstvu za promet se zavedamo negativnih vplivov prometa v takšnih situacijah prometne nesreče, zastoji, povečevanje emisij in podobno, zato v letošnjem letu od upravljavca avtocest zahtevamo, da vsa dela opravi z največjo možno intenzivnostjo, v najkrajšem možnem času. Kot sem že prej odgovoril, bo tudi referenca, ki bo prinesla tistemu, ki bo ponudil krajše roke izvedbe, več točk v javnih razpisih. Želja je tudi, da se izogibamo istočasnim zaporednim zaporam na isti relaciji, da se nam ne bi zgodilo podobno, kot se je jeseni lani na, recimo, primorskem avtocestnem kraku. Slovenske avtoceste smo že pred leti začeli opremljati s sistemom vodenja prometa preko SPIIS portalov, ki uporabnike servisira z aktualnimi informacijami - veliko pripomore k večji pretočnosti oziroma manjšim zastojem na avtocestah. Ta sistem bomo v naslednjih letih še dograjevali. Prav gotovo bomo povečali število tudi merilnih mest stacionarnih radarjev, ki na najbolj nevarnih mestih izvajajo meritve hitrosti. Lahko vam povem še, da sva z ministrico glede varnosti predstavila pred kratkim nov organ - kmalu ga nama bodo najini sodelavci predstavili in bova morebiti, če bova zadovoljna, dala zeleno luč, da se ta projekt, ki se bo ukvarjal z varnostjo cestnega in mogoče tudi drugih prometnih sistemov nadaljuje. To je ena rešitev, ki se mi zdi, da je zelo moderna. Nekaj podobnega počne tudi Nizozemska, podobne zahteve se pojavljajo v strokovni javnosti Evropske unije. Glede zastojev na cesti pa je eden izmed ukrepov, ki bo po moji oceni tudi pripomogel k boljšim informacijam, avtocestni radio in tudi ta projekt je zelo blizu implementacije. Je pa veliko primerov dobre prakse, ki si jih delimo med seboj ministri. Recimo ena izmed zadev, ki jo tudi moji sodelavci zdaj proučujejo, je zmanjšanje hitrosti zaradi večje propustnosti. Ta sistem nam je zadnjič predstavil minister za promet Združenega kraljestva, to je Velike Britanije, kjer je z zmanjšano hitrostjo vozil na odsekih tako preprečil zgostitve. Na ta način se, recimo, resda pelješ 80, 70 ali pa 60, ampak se pa pelješ, ne stojiš; in je to okoljsko bolj sprejemljivo in tudi prepustnost je dokazano večja, s tem da moraš toliko in toliko kilometrov prej že zmanjšati hitrost na teh odsekih. So pa sistemi zahtevni in terjajo zelo natančno preučitev. Tako delamo veliko na tem področju in se bomo trudili še naprej.
Hvala. Želite dopolnitev?
Hvala za odgovor. Deloma sem zadovoljen, gospod minister, ker se mi pa zdi, da je šlo za neko specifiko. Želel pa bi, da še konkretno odgovorite, kajti na teh mestih se nekaj let ni nič delalo, samo zoženo je, upočasnjena je hitrost, tudi na drugi strani. Kot slišimo, gre za specifične probleme in ravno zato bi radi slišali kako se bi tega lotili in tudi v prihodnje preprečevali, da se to ne dogaja tako pogosto. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister.
S tem konkretnim problemom se ukvarjamo in ko bomo prišli do ugotovitve, kaj se je tukaj konkretno zgodilo, ker je prehitro prišlo do potrebne obnove, vas bomo obvestili, kaj se je tukaj zgodilo. In če bo treba, bomo zahtevali odgovornost tistih, ki so omogočili, da se je to, kar se je tako hitro, če smemo reči, pokazalo kot nekvalitetna izdelava, zaradi česar je bilo treba zapirati pasove, bomo zahtevali odgovornost.
Hvala. Besedo dajem Lászlu Gönczu, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospe ministrici, spoštovani gospodje ministri! Na osnovi primera z območja, od koder prihajam, želim osvetliti težave, ki povzročajo nekaterim državljanom, lastnikom kmetijskih zemljišč, veliko težav verjetno tudi v širšem geografskem prostoru. Kmetijsko gospodarstvo Lendava je v preteklosti z lastniki kmetijskih zemljišč na osnovi zakupne pogodbe najemalo kmetijske površine. Omenjene pogodbe, ki so bile sklenjene v različnih obdobjih, so vsebovale tudi opredelitve do knjižbenega dovoljenja za vpis lastninske pravice v korist kmetijskega gospodarstva. Zakupne pogodbe so se sklepale za obdobje desetih let z avtomatičnim podaljšanjem v primeru, če le-ta ni bila prekinjena. Poleg letne najemnine za določena zemljišča je sleherna pogodba tudi predvidevala možnost izplačila odškodnine za zemljišča oziroma zamenjavo zemljišč oziroma določenega dela zakupne površine za druga primerna zemljišča. V procesu lastninjenja ja vsa družbena lastnina prešla v last Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Na odprte obveznosti iz sklenjenih pogodb se takrat pristojni organi niso ozirali, tudi v zemljiški knjigi niso zavedli obstoječih odškodninskih zahtevkov v primeru določenih zemljišč. Dejanski lastniki zemljišč so na nastale spremembe postali pozorni veliko pozneje, večinoma po preteku formalne možnosti za ugovor. V določenih primerih nadomestna zemljišča, ki so bila v omenjenem obdobju dodeljena, niso bila knjižena v zemljiško knjigo. Sedaj stroški prenosa lastništva in knjižbe bremenijo novega lastnika. V največ primerih pa lastniki niso niti dobili nadomestnega zemljišča in tako so pravnoformalno ostali brez določene površine zemljišča. Pravna služba Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije in ostali pristojni trenutni položaj razlagajo tako, da v Republiki Sloveniji ne obstaja pravna praksa, s katero bi zadevo rešili in izplačali nesporno pripadajočo odškodnino. Osebno se nikakor ne morem strinjati s tovrstnimi razlagami, saj menim, da je bilo pogodbeno razmerje, pa čeprav v nekoliko bolj oddaljeni preteklosti, dejansko sklenjeno in so iz tega naslova ostale neporavnane obveznosti v finančni ali materialni obliki. Zato ministra sprašujem: Ali je seznanjen s tovrstnimi težavami lastnikov kmetijskih zemljišč? In: V kakšni obliki v okviru svojih pristojnosti bo pristopil k reševanju omenjenih problemov [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]oziroma bo morda treba poiskati kakšno specifično rešitev? Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod poslanec! Zahvaljujem se za to vprašanje. Če me sprašujete, če sem bil o tem seznanjen - o tem primeru nisem bil seznanjen, ker gre za zadevo, ki izhaja iz 80-ih let. Vsekakor je pa ministrstvo pridobilo informacijo Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije v tem času dveh, treh dni, ki sem jih imel na razpolago za odgovor. ABC Pomurka in delovna organizacija Kmetijsko gospodarstvo Rakičan se je z lastniki zemljišč dogovorila za najemne pogodbe z možnostjo vknjižbe lastninske pravice, lastnik zemljišča pa v zameno pridobi nadomestno zemljišče enake kulture in bonitete - to je bila vsebina. Najemne pogodbe so se sklepale za dobo desetih let in so bile dogovorjene tudi najemnine, ki jih v nekaterih primerih Kmetijsko gospodarstvo Lendava izplačuje tudi še danes. Na podlagi pogodbe je bilo podano vknjiženo dovoljenje za prepis zemljišč fizičnim osebam družbene lastnine. Po vsebini so najemne pogodbe glede zemljišč, ki so bila kasneje arondirana, vsebovale vse bistvene sestavine kupoprodajne pogodbe. Zemljišča, ki so bila arondirana, so danes v večini primero v lasti fizičnih oseb in kot takšna niso sposobna, da se jih prenese oziroma da se jih vrne s strani Republike Slovenije. Zadeva je res precej zapletena, moram reči. Podobni primeri nam na območju ostale Slovenije niso poznani, tudi tisti, ki so dalj časa delali na teh vprašanjih, takšnih primerov ne poznajo. Po informacijah Sklada so se nezaključeni primeri arondacij reševali potem kasneje v postopku denacionalizacije in v nekaterih primerih so stranke s temi zahtevki tudi uspele. Tako so potem ta zemljišča prišla nazaj v last lastnikom, ki so bili denacionalizirani. Po podatkih Sklada - moram poudariti: po podatkih Skladov - mi smo pač vztrajali, da nas seznanijo s številom zaključenih in nezaključenih primerov na tem področju - , po podatkih Sklada je zaključenih 85 primerov od skupaj 96, v katerih je bilo izplačanih 224 tisoč 681 evrov odškodnine za prenesena kmetijska zemljišča. In ponovno po podatkih Sklada je odprtih še 13 pogodb v skupni površini samo 12,34 hektarjev kmetijskih zemljišč. Glede na to, da je zahtevo za vračilo arondiranih zemljišč mogoče izpolniti samo s plačilom odškodnine, bo treba poiskati pravno podlago za izplačilo odškodnine še za te primere. Veste pa, Sklad kmetijskih zemljišč je v pristojnosti Državnega zbora in on odloča tudi o določenih poročilih sklepa nadzornega sveta in sveta zavoda. Na Skladu so mi zagotovili, ker sem vztrajal, da bo ta problematika obravnavana na eni od naslednjih sej in to bo v juniju ali juliju tega leta - in to bo na Svetu Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov z namenom, da se najde ustrezna rešitev, kot tudi določi višina odškodnine za nerešene primere. Torej, zadeva je sprožena, je v postopku, zadeva teče. Junija ali julija, tako mi je bilo zagotovljeno na Skladu, bodo to obravnavali in tudi poskušali najti ustrezno rešitev, kakor tudi določiti višino odškodnine za teh 13 nerešenih primerov. V pogodbi namreč ni ovrednotena odškodnina in jo bo treba v postopku še opredeliti. Se pravi, da bo kar to zahteven postopek, ki ga bo pač moral Sklad opraviti. Vsekakor pa se strinjam z vami, da je treba zaradi načela pravičnosti in enakega obravnavanja strank v podobnih primerih te preostale nezaključene postopke zaključiti kar najhitreje v korist ljudi, ki so zaradi tega prizadeti. Toliko smo uspeli zbrati v tem kratkem času glede te, bi lahko rekel, zastarane in zahtevne zgodbe. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Ne. Mag. Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister dr. Svetlik, spoštovani ministrici in minister, poslanci. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve sodi v sklop tistih ministrstev, ki jim je naložena naloga pripraviti ukrepe, ki bi izboljšali stanje, v kakršnem smo. Ministrstvo za delo je pripravilo vsaj dva taka zakona, ki obetata, da se bo število brezposelnih z dobrim delovanjem teh zakonov vendarle zmanjšalo. Da pa bi lahko oba zakona dobro delovala - vsaj ta, ki sta do zdaj pripravljena - , je pa bistvenega pomena tudi to, kako bosta zakona uresničevana v praksi in pri spremljanju izvajanja obeh zakonov gre Zavodu za zaposlovanje Republike Slovenije pomembna vloga. Z Zavodom za zaposlovanje se že nekaj časa ukvarjam, ne z ravno tistimi rečmi, ki bi spravljala vse tiste, ki jim ta zavod posreduje dejavnosti, v veselje, ampak gre bodisi za nepravilnosti v okviru plačne politike, za kar mora zavod tako ali tako poskrbeti v 45-ih dneh, gre tudi za nekatere druge nepravilnosti. Gre za vprašanje posredovanja dela Agenciji za posredovanje dela in nadzorstvenih funkcij pri zavodu. Z novima zakonoma pa dobiva Zavod za zaposlovanje tudi nekatere nove naloge. In prav zaradi tega, ker že dosedanje delo ni vedno tako, da bi tiste, ki so napoteni na Zavod za zaposlovanje, navdajalo s tem, da bodo po najhitrejši poti deležni najbolj kakovostne storitve, vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Ali načrtujete kakšne posebne ukrepe v zvezi z vlogo, organizacijo in pristojnostmi Zavoda za zaposlovanje? Po mnenju številnih ljudi bi ravno zavodi za zaposlovanje morali odigrati bistveno vlogo pri strokovnem svetovanju brezposelnih, ki iščejo delo, da se čim prej vrnejo na trg dela, da je ta čas, ko čakajo na zaposlitev, čim krajši in s tem je zvezano tudi dobro svetovalno delo in seveda ustrezno število svetovalnih delavcev. To so vsa tista vprašanja, ki so me pripravila k temu, da vam torej zastavim vprašanje: Katere ukrepe načrtujete? [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Kako vidite Zavod za zaposlovanje ob teh zelo zahtevnih nalogah? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči. Spoštovana gospa poslanka in poslanci! Na to vprašanje bi v izhodišču rekel naslednje. Zavod za zaposlovanje je na področju zaposlovanja naša osrednja izvajalska institucija in je organizirana v 12 območnih služb in potem še 60 uradov za delo, kar poudarjam zaradi tega, ker s tem pride bližje uporabnikom teh storitev, ki jih mora zagotavljati. Njegove glavne naloge, kot vem, so zagotavljanje socialne varnosti brezposelnim, se pravi, čim hitreje jih mora vpisati v ustrezne evidence in pri tem tudi zagotoviti pravice, ki jim iz tega naslova gredo. Potem je izvajanje ukrepa aktivne politike zaposlovanja. Cela vrsta je teh ukrepov, ki jih je treba zasnovati, pa potem tudi poskrbeti za njihovo implementacijo in nadzor. Poklicna orientacija, tretja ključna zadeva, ki jo opravljajo ti zavodi, zlasti skozi svoje centre za poklicno orientacijo in svetovanje. In tudi zaposlitvena rehabilitacija invalidov - izdaja delovnih dovoljenj in podobno. Kako to izvaja? Gre za to, da se mora povezovati tudi z delodajalci in na drugi strani seveda skrbi za tiste delojemalce, ki se pri njem prijavljajo in iščejo posamezne storitve. V času teh poslabšanih razmer na trgu dela je njegova prioritetna naloga prav gotovo to, da zagotavlja socialno varnost brezposelnim skozi izplačevanje denarnih nadomestil in seveda tudi, da informira te brezposelne o prostih delovnih mestih in jih usmerja, možnost jim da, da ta prosta delovna mesta zasedejo. Moram reči, da je tukaj včasih tudi nekaj doktrinarnih nesporazumov, da tako rečem, ker po številnih trditvah, doktrine v svetu, naj ne bi brezposelnemu pomagali tisti hip, ko se prijavi na Zavodu, ampak ga morajo oskrbeti šele čez nekaj mesecev, potem ko izčrpa možnosti samoaktivacije, ker sicer se ne aktivira v dovolj veliki meri. Tako včasih tukaj ni soglasja, ali naj Zavod takoj posamezniku, ko se prijavi v evidenco, že priskoči na pomoč z vsemi mogočimi programi, ali pa ne. Pri nas, moram reči, je v zadnjem času v tem kriznem obdobju posvečena temu velika pozornost, zlasti v tem smislu, da tam, kjer prihaja do odpuščanj v večji meri, pride Zavod na teren, kot rečemo, tudi v ta podjetja, kjer so bili presežki, in že tam izvede to vpisovanje delavcev v register. Zdaj, ukrepi, ki jih sprejemamo zato, da bi Zavod lahko te funkcije opravljal oziroma jih je tudi svet Zavoda sam potrdil, so zlasti naslednji. Prvič, formirajo se mobilne ekipe, tako kot sem že rekel, za vpisovanje presežnih delavcev tam, kjer prihaja do večjega števila teh delavcev, in druge strokovne ekipe za tako imenovano projektno delo. To je nekaj, kar je Zavod včasih delal v manjši meri. Beležimo tudi precej nadurnega dela, ker so obremenitve zaposlenih visoke in pa gre tudi za preusmerjanje zaposlenih z enega področja dela na drugega, odvisno od potreb. To lahko rečem na podlagi spremljanja notranje organizacije v Zavodu. Nadaljuje se razvoj tako imenovanih elektronskih storitev, torej informacijsko podprtih, ki so potem hitreje dostopne vsem uporabnikom; proaktivno sodelovanje z delodajalci in delojemalci ter zmanjševanje zaposlovanja tujcev, ki je zdaj ena takšna zelo aktualna naloga, ki jo Zavod pripravlja. Naj še naveden, ker ste konkretno vprašali glede teh dveh večjih interventnih zakonov, ki prihajata, eden prihaja drugi pa že je v izvajanju Zavoda, da sodim, da prvi ukrep, subvencije za krajši delovni čas, Zavod izvaja kvalitetno, na enem mestu in ima tudi popoln nadzor nad tem, ker sicer bi bile težave z nadzorom in zlorabami.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa za ta del odgovora, gospod minister. Saj ravno zaradi tega sprašujem, ker smo ljudje nejeverni Tomaži in ker nadzor pogosto zaškriplje, je dobro vedeti: Ali so te stvari tako urejene, da je število zlorab čim manjše? Sami ste omenili zaposlovanje tujcev. V okviru tega zaposlovanja vem za nekaj konkretnih primerov hudih kršitev posredovanja dela za delavce iz tretjih držav, tudi možne zlorabe, ampak dokler to ni odkrito, se preganjati ne da. Ampak tisto, kar me pa konkretno zanima, je pa to. Včasih je občutek tudi, da se, recimo v centru število zaposlenih vendarle povečuje - na osrednjem. Tam, kjer pa pride do konkretnega dela in kjer je pomoč neposredno usmerjena iskalcu zaposlitve, me pa zanima: Ali bo poskrbljeno in zagotovljeno v teh časih, ko varčujemo in ko ni napovedanih številnih novih zaposlitev, da bo delo v resnici teklo tako, da bi ob - jaz upam, da ne pretirano velikem prilivu brezposelnih - , tudi odliv iz brezposelnosti bil čim hitrejši? Če bo res - ne glede na doktrino ali doktrinalne razlike, na katere ste opozarjali - vendarle vstop v delo čim hitrejši? To sprašujem zaradi tega, ker je vprašanje izobraževanja tudi prepuščeno ob tem napovedanem novem ukrepu Zavodu za zaposlovanje. Hvala še za ta drugi del odgovora.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Zdaj lahko dopolnim še s tem, da vprašanje zaposlovanja tujcev se v zadnjem času odkriva kot v problematično večji meri. Vendar moram reči, da Zavod dela po zakonodaji. Problem je, da imamo tukaj zakonodajo, ki je toliko liberalna, da se je dala izkoriščati. Zdaj iščemo načine, kako bi z ustreznimi pravilniki te anomalije, ki se pojavljajo, tudi preprečili. Žal pa je zakon odprt do te mere, da tisti, ki ustanovi pri nas podjetje, ima takoj tudi pravico dobiti delovno dovoljenje zase in še za enega zraven. To je nekaj, kar je privedlo v situacijo teh zlorab, ki upam, da jih bomo zdaj v kratkem uspešno medresorsko, tudi z Ministrstvom za notranje zadeve, odpravili. Drugič. Kar zadeva okrepitve oziroma število zaposlenih. Mi smo predlagali, da bi Zavod bil izvzet iz minus dva % zaposlenih. Upamo, da se bomo lahko na vladni ravni o tem sporazumeli, ker je dejansko res, da je pripad nalog velik in da jih bodo težko zmogli brez tega, da bi vsaj ohranili število zaposlenih. Iščemo pa tudi načine, kako bi izvajanje nekaterih nalog okrepili dodatno k temu. Kar pa zadeva še ta nadzor, zlasti pri ukrepu krajšega delovnega časa, subvencij za ta krajši delovni čas, pa naj rečem, da smo imeli nekaj prijav zlorab, vendar inšpekcija dela ni potrdila kršitev do sedaj. Tako ta ukrep po našem vedenju ni bil zlorabljen tako, kot se včasih ugiba ali govori. Če pa seveda so primeri, ki jih nismo pogledali, pa bo inšpekcija dela to pogledala. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Vito Rožej bo postavil poslansko vprašanje ministrici za javno upravo. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod minister, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Evropska komisija je pred dobrima dvema letoma pripravila Akcijski program za zmanjševanje administrativnih bremen do leta 2007, ki je bil marca tistega leta 2007 potrjen tudi s strani držav članic, in v tem dokumentu je Komisija opredelila aktivnosti vseh držav, da se administrativni stroški zmanjšajo za približno četrtino. Seveda je namen tega programa merjenje stroškov, ki jih povzročajo razne informacijske obveznosti, predvsem v gospodarstvu, ki bi ga bilo dobro čim manj obremeniti, da bi bilo učinkovitejše, s tem da zakonodaja ohranja svojo namembnost. Mene pa predvsem zanima: Kako Slovenija, spoštovana gospa ministrica, uveljavlja ta program? Kje je naša zakonodaja mogoče zahtevnejša od evropske - da tako rečem - oziroma kje zahtevamo višje standarde oziroma kakšne so dejavnosti, da bi, še posebej v tej krizi, ki smo ji priča, ukrepi Vlade za zmanjševanje administrativnih bremen pripomogli k lažjemu manevrskemu prostoru za gospodarstvo?
Izvolite, gospa ministrica.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec, drži, Evropska komisija je že leta 2007 sprejela program in želi na evropski ravni odpraviti administrativne ovire za 25%. Države članice - in med njimi tudi Slovenija je konec leta 2007 pristopila z enako ambicijo. Pred desetimi dnevni smo na neformalnem srečanju ministrov v Pragi, ministev za konkurenčnost in odpravo administrativnih ovir, vsi predstavniki držav članic Evropske unije pritegnili komisarju podpredsedniku Komisije Günterju Verheugenu, ki je jasno pozval nas vse, da administrativne ovire bistveno povečajo stroške mikro - in malim podjetjem, ki so v času te krize najbolj ranljivi. Pozvali so nas k pospešitvi ukrepov. Naša vlada je že v mesecu decembru 2008, tudi ob lastnem zavedanju, da je odprava administrativnih ovir bistvenega pomena za dobro poslovno okolje za gospodarske subjekte, pregledala, kaj je bilo do sedaj narejenega v državi. Ugotovili smo, da ukrepi, sprejeti v času bivše vlade, žal zaradi obveznosti predsedovanja in zaradi volitev v jesenskem delu v letu 2008 niso bili izvrševani v smislu, da bi ministrstva odpravljala administrativne ovire, ki so si jih zadala, da jih bodo. Nakar smo ugotovili tudi, da program odpravljanja, akcijski načrt, administrativnih ovir za 25% pravzaprav je bil začet v letu 2008 zgolj z merjenjem administrativnih bremen na področju delovnopravne zakonodaje. Merjenje so izvajali sodelavci na Ministrstvu za javno upravo, ničesar drugega pa na tem področju ni bilo storjenega. Minister za delo se je zavzel, da bo ta del programa, ko so bili stroški že izmerjeni, v letu 2010 realiziral. Za odpravo administrativnih ovir na vseh ostalih področjih, torej na področju dela vseh ministrstev, pa smo morali ob upoštevanju najboljših praks držav članic in ne nazadnje Evropske komisije same, si zastaviti program, človek bi rekel od začetka, če ga hočemo realizirati, tako kot se je konec leta 2007 Vlada takrat tudi zavezala Evropski komisiji. Zaradi tega smo 7. 5. 2009 po proučitvi vseh najboljši praks sprejeli na Vladi sledeče sklepe in jih tudi dejansko ne zgolj sprejeli, ampak smo si za realizacijo vsakega izmed zastavljenih korakov, zadali tudi roke, do kdaj bomo to izvedli. V roku meseca dni, torej do meseca julija 2009, pozivamo in smo že pisno tudi pozvali obrtne gospodarske zbornice in vse zainteresirane nevladne organizacije, da podajo predloge resornim ministrom preko Ministrstva za javno upravo, da bomo pripravili nabor predpisov, pri katerih bomo potem izmerili stroške in ugotovili, kateri stroški najbolj obremenjujejo podjetja in tudi državljane. Ta merjenja bomo izvajali, tako kot Evropska komisija in države članice z najboljšimi praksami s pomočjo evropskih strukturnih sredstev in s pomočjo nevladnih organizacij, s pomočjo gospodarskih in ostalih deležnikov, ki jih te ovire najbolj prizadenejo. Po letu 2011 in 2012 bomo na podlagi nabora ukrepov le-te skozi zakonodajni postopek tudi odpravili na vseh področjih, ki jih bomo spoznali za breme gospodarstva. Te ukrepe smo predstavili na Obrtnem forumu, na Ekonomsko-socialnem svetu. Vsi predstavniki socialnih partnerjev so s takim pristopom zadovoljni in nam bodo pri tem našem zelo zahtevnem delu in pristopu tudi pomagali. Hvala lepa.
Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa za ta odgovor, gospa ministrica. Poglejte, v preteklih letih smo v Sloveniji bili deležni nekaj ukrepov, ki naj bi spodbudili konkurenčnost malega gospodarstva. Mogoče je javnosti najbolj znan ta projekt Vse na enem mestu in še kaj podobnega bi se našlo. Čeprav organizacija OECD v svojem poročilu iz leta 2007 vseeno opaža, da v postopkih priprave novih predpisov Vlada ne upošteva javnosti oziroma pri pripravi predpisov ne izvaja ocene učinka teh predpisov na gospodarstvo. Kje smo v tem trenutku? Kako je z novo zakonodajo, ki jo poslanci in poslanke dobivamo na naše klopi? Torej: Ali se zdaj ob pripravi nove zakonodaje pripravljajo te ocene o nastanku novih administrativnih ovir, o obremenitvah za gospodarstvo? Hvala.
Hvala. Gospa Ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Izjemno srečna bi bila, če bi lahko odgovorila z odgovorom "da", pa bom zelo odkrita. Tudi nova vlada v teh nekaj mesecih principov priprave boljše zakonodaje, tako kot smo se zavezali leta 2000 Evropski uniji, še ne izvaja tako, kot je priporočljivo. Principi priprave boljše zakonodaje so na dveh točkah, tudi po oceni Računskega sodišča iz leta 2008, tudi po oceni Varuhinje človekovih pravic za leto 2007, predvsem glede sodelovanja javnosti v postopku priprave predpisov; vsi ti principi v postopku priprave predpisov danes v Sloveniji niso dovolj upoštevani. Veliko naporov smo v teh nekaj mesecih vložili in si skušali odgovoriti na vprašanje, kaj storiti, da bomo vendarle te principe vgradili že v postopke priprave politik na posameznih resornih ministrstvih. Ta teden gre po velikih prizadevanjih naših sodelavcev v postopek resolucija o normativni dejavnosti ali o pripravi boljših predpisov. Zakaj? Ker bo sprejeta v Državnem zboru, bo predstavljala politično zavezo vsakokratne vlade, da bo v procesu oblikovanja politik vključevala javnost, da bodo predpisi objavljeni najmanj 30 do 60, da bodo zainteresirani, ko bodo dali predlog, dobili tudi odgovor, zakaj ta predlog v postopku priprave predpisa ni bil upoštevan, in da bodo pri pripravi predpisov dejansko izvajale presojo učinkov predpisov. Tako na mikro - , mala podjetja, na gospodarske družbe, na konkurenčnost, na državljane, na socialni položaj državljanov. Danes tega ne počnemo tako, da bi na koncu zakonodaja, ki jo sprejme spoštovani zbor, bila uravnotežena, določna, jasna, zbrana na enem mestu, kar vse zelo hromi konkurenčne prednosti naših gospodarskih subjektov. V skladu s to resolucijo imamo pripravljeno spremembo poslovnika, potem že informacijsko podporo takemu delu Vlade in pričeli bomo z usposabljanjem javnih uslužbencev, da bomo po teh novih principih znali tudi delati. Jaz prosim, seveda v nadaljevanju, Državni zbor, da nas pri teh prizadevanjih podpre, da bo resolucija sprejeta, ker bo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]pomembna vsakokratni vladi. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Marijan Pojbič bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Spoštovani! Moje vprašanje, tako kot je uvodoma že povedal predsednik, torej predsedujoči Državnega zbora, je namenjeno vam, gospod minister za delo, družino in socialne zadeve. In sicer začel bom z vašimi besedami, ki ste jih izrekli v sredo, 13. maja, za častnik Večer. Citiram: "Dramatiziranje ni potrebno. Sta pa potrebna resnost in sistematično iskanje rešitev, da se kriza prebrodi." In v nadaljevanju citiram. "Vlada je v položaju precejšnje negotovosti. Dogodke je težko predvideti. Na turbulenco pa se je treba navaditi." - ste dejali. Kako je mogoče razumeti te vaše izjave zapisane v Večeru, ko pa je samo v mesecu aprilu delo izgubilo 10.000 oseb! Samo v mesecu aprilu 10.000 oseb. Vi pa tukaj govorite: "Dramatiziranje ni potrebno," spoštovani gospod minister. To je po moji oceni izjemno zaskrbljujoč podatek in tudi argument, ki kaže na to, da je Vlada, v kateri sedite tudi vi, delala slabo in da so sprejeti ukrepi prešibki, slabo pripravljeni in ne sledijo izzivom, ki so na tem področju pred nami. Ob takšnih alarmantnih podatkih ni mogoče ostati miren in dnevno čakati na nove brezposelne, ki se povečujejo in se napoveduje vsak dan. Za ilustracijo samo. Ko je leta 2004 prevzela vodenje Slovenije, slovenske države prejšnja vlada gospoda Janeza Janše, je bilo prav tako na Zavodu Republike Slovenije prijavljenih 91.000 brezposelnih oseb. Po zaključku mandata vlade gospoda Janeza Janše 2008 je bilo na Zavodu za zaposlovanje prijavljenih okrog 59.000 brezposelnih oseb. Torej se je na novo zaposlilo 32.000 oseb. Sedaj pa v bore petih mesecih Vlade gospoda Boruta Pahorja ponovno izgubilo delo 23.000 oseb in samo v mesecu aprilu okrog, tako kot sem že povedal, 10.000 oseb. Spoštovani gospod minister. Ti podatki jasno kažejo na to, da je odzivanje Vlade in tudi ministrstva nezadostno in, kot ste sami ugotovili, da je stanje v Republiki Sloveniji resno. Zato je najmanj, kar pričakujem od vas - in ne samo jaz, tudi Slovenke in Slovenci - , da se neha leporečiti in se preide od besed k dejanjem. Kot podpredsednik Odbora za delo, družino in socialne zadeve sem ob takšnem razvoju dogodkov za usode ljudi in njihovih družinskih članov, ki so izgubili službo in je seveda njihova življenjska istenca zelo načeta, zelo zaskrbljen. Zato pričakujem, da bo tretji sveženj ukrepov učinkovitejši in seveda pričakujem, da bo s tem tudi se izboljšalo stanje na tem področju.
Hvala. Čas je potekel. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec, jaz za svojimi besedami še zmeraj stojim. Naj povem, da smo obvladali v Sloveniji z ukrepi, ki jih dobro poznamo, tudi brezposelnost, ki je šla v začetku devetdesetih let preko 140.000. Tako sedanje stanje zaradi tega, če se je in ker se je povečala brezposelnost, še ni alarmantno. Naj povem, da zares izgublja delo, precejšnje število delavcev, vendar tudi precejšnje število delavcev delo dobiva - sicer manj kot v konjunkturnih časih, pa vendar je v tem obdobju zadnjih šestih mesecev več kot 15.000 ljudi dobilo ponovno delo. Če gre za številke, naj navedem, da je po zadnjih podatkih bilo brezposelnih blizu 83.000 oseb in da se je brezposlenost, seveda, tako kot ste navedli, povečala z najnižje, ki je bila 59.000 jeseni, na to številko. Najbolj, recimo, v območnih enotah, kot so Nova Gorica, Kranj, Novo mesto, najmanj v Murski Soboti, Celju, Mariboru - torej tam, kjer je bila tradicionalno že višja. Kar zadeva samo strukturo, je spolno ta pojav dokaj uravnotežen. Mladih je med brezposlenimi v starosti 15-25 let okoli 13%, 30% je takih, ki so stari 50 let ali več, 14% iskalcev prve zaposlitve, 36,7% pa dolgotrajno brezposelnih. V resnici se je ta struktura, pod narekovaji rečeno, "popravila" glede na precejšen priliv te srednje generacije v brezposelnost. Res je, da se je znižalo, kot rečeno, število prostih delovnih mest za skorajda 40%, pa vendarle se zaposlujejo tudi na novo delavci, tudi v tem času, čeprav vidimo samo odpuščanja in izgubljanja delovnih mest - ni res, celotna slika je, da se precejšen del ljudi tudi na novo zaposluje. Zakaj mislim, da situacija ni alarmantna? Še eno primerjavo moram navesti. Po kriterijih Mednarodne organizacije dela smo imeli v marcu 5% stopnjo brezposelnosti, kar na uvršča na 4. mesto med evropskimi državami, med državami EU, in to je znak, da obvladujemo ta pojav mnogo bolje kot večina članic EU. Pred nami so samo Nizozemska, Avstrija in Ciper v tem pogledu. Kaj smo storili? Navedel bom predvsem to, da zagotavljamo zadostno število sredstev za pasivne ukrepe, zato da vsakdo, ki izgubi delo, seveda, tudi dobi po zakonu upravičena denarna nadomestila in da so ta nadomestila zelo hitro izplačana. To lahko trdim. Drugi sklop, ki sem ga že poprej opisoval, je sklop ukrepa aktivne politike zaposlovanja, ki smo mu namenili po prvem rebalansu 84 milijonov evrov, to je povečanje s 74 milijonov, po sedanjem pa je predlog, da se povečajo ta sredstva na 110 milijonov, kar sodimo, da bo zadostovalo za to, da bomo lahko vključili večino tistih, ki rabijo pomoč skozi aktivnosti Zavoda. In naj še to navedem, da je do konca aprila bilo že vključenih v te ukrepe v letošnjem letu 15.000 oseb. Tretji poseben ukrep je že tudi omenjen - interventni zakon o delnem subvencioniranju krajšega polnega delovnega časa, za katerega sodimo, da smo z njim ohranili vsaj 8.000 delovnih mest. Sicer bi bili ti delavci odvečni in bi bili danes med registrirano brezposelnimi. V ta ukrep se je vključilo že 495 podjetij, prijavljenih pa je 555 podjetij za 61.000 in nekaj oseb. V postopku je pa še, v tem sklicu oziroma v majskem zasedanju Državnega zbora novi zakon. To je Zakon o delnem povračilu nadomestila plače, ki bo dodatno omejil priliv [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Pojbič.
Torej, spoštovani minister, jaz sem zelo vesel vseh teh podatkov, ki ste jih navedli tukaj, ko ste govorili o tem, o zaposlenosti, o ljudeh, ki se na novo zaposluje in tako naprej. To seveda razveseli vsakega, ki tukaj sedi v tej hiši, in tudi mene osebno tudi. Hkrati ste pa govorili tudi o Zakonu o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa. Citiral bom en članek, pa me zanima vaše mnenje o tem, in sicer, ker je tudi ta zakon v tem članku omenjen - to je pa poročilo OECD-ja in tukaj piše tako: "Na vse bolj zaostrene gospodarske razmere je opozorilo tudi poročilo OECD-ja v Sloveniji, ki je bilo konec minulega tedna objavljeno v medijih. Po mnenju OECD-ja bi morala Pahorjeva vlada čim prej odpraviti socialni ukrep o subvencioniranju delovnega časa, s katerim se vladni predstavniki sicer najbolj hvalijo. Na drugi strani OECD predlaga, naj Vlada znova razmisli o znižanju socialnih prispevkov za delodajalce, ki ga je sama Vlada konec prejšnjega leta ocenila kot najboljši protikrizni predlog, vendar ga je na zahtevo sindikatov umaknila. OECD s kritiko protikriznih ukrepov Pahorjeve vlade posredno tudi sporoča, da je najpomembnejši protikrizni ukrep za razbremenitev gospodarstva in izboljšanje likvidnosti podjetij letošnja dokončna odprava davka na izplačane plače, ki se uvršča med podedovane ukrepe davčne politike Janeza Janše." In pa še gospod minister, v Delu, sobota, 9. maja. Tukaj pa luksemburški premier, gospod Juncker, piše, govori naslednje - citiram: "Gospod Juncker je na tradicionalnem srečanju 16-ih finančnih ministrov držav članic Monetarne unije posvaril pred socialno krizo, ki grozi zaradi vse večje brezposelnosti. Zdi se mu, da še veliko politikov in vlad ta problem podcenjuje. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Podjetja pa je pozval, naj se izogibajo preuranjenim odpuščanjem in se zavedajo svoje socialne odgovornosti. Tudi sam osebno tako mislim, pa verjetno velika večina Slovencev, da tudi slovenska vlada ta izjemno pomembni [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Torej, to, kar sem prej navedel, dokazuje, da mi ne podcenjujemo tega pojava, da ga resno spremljamo, da ga pa ne dramatiziramo, ker trdim, da ga obvladujemo. Kar zadeva pa navedbe, ki pravite, da so OECD-jev. Mi jih uradno še nismo videli, zato jih kot OECD-jeve ne morem komentirati. Častniki marsikaj pišejo, kot vemo, in jih bomo komentirali, ko jih bomo videli. Vendar lahko zdaj že povem vseeno to, da je bila po naši sodbi izbira subvencioniranja krajšega delovnega časa boljša alternativa zniževanju prispevkov. In sicer zakaj? Zato, ker je cenejša. Zniževanje prispevkov nas bi lahko stalo tudi do 300 milijonov evrov, ker bi se s tem praznile blagajne, ki jih je treba - torej za pokojninsko zavarovanje, za zdravstveno zavarovanje in druge socialne programe - na drug način napolniti. Ta denar ne bi kar pritekel sam od sebe, medtem ko nas stane ta ukrep zaenkrat šele dobrih 20 milijonov. Seveda računamo, da bo s pripadom novih prijav se ta strošek povečal, ampak daleč manjši bo, kot bi bilo znižanje prispevnih stopenj. Poleg tega je ta ukrep bolj ciljan, ker je ciljan na podjetja, ki zares nimajo naročil. Medtem ko zniževanje prispevnih stopenj bi bilo darilo tudi tistim, ki tega ne potrebujejo. Hkrati naj navedem, da skrb za državno blagajno na račun subvencioniranja krajšega delovnega časa, ki je menda tudi izražena s strani OECD-ja, je nepotrebna zato, ker je ta ukrep tak, da mi sicer damo subvencijo določenemu podjetju, vendar na račun tega, da to podjetje ne odpusti zaposlenih. Prihranimo v blagajni za nadomestilo za brezposelne in ti zaposleni delavci tudi plačujejo še naprej prispevke, ki jih sicer ne bi. Tako v resnici ostane v državni blagajni več, kot smo iz nje plačali. Če je to skrb kogar koli, mislim, da je zelo nepotrebna.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Torej, na osnovi drugega odstavka 264. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da Državni zbor opravi na naslednji seji razpravo o odgovoru na moje postavljeno vprašanje gospodu ministru. S podanim odgovorom sem delno zadovoljen, saj še vedno trdim, da se veliko govori, ampak dejanj pa pravzaprav ni. Brezposelnost se iz dneva v dan povečuje in če se takšen trend nadaljuje, bo v kratkem prišlo, to sem prepričan, do zloma javnih financ, saj je množično pričakovati, da bo nastala velikanska finančna luknja v pokojninski blagajni, v zdravstveni blagajni, visoka zadolženost države in velikanski proračunski primanjkljaji, kar bo vse skupaj sprožilo spiralo, ki je več ne bo mogoče zaustaviti. Ocenjujem, da so ti argumenti tako pomembni, da je nujno treba opraviti širšo razpravo v Državnemu zboru o temu vprašanju. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Pojbiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 19. maja v okviru glasovanja. Sedaj bo gospod Aleksander Zorn postavil poslansko vprašanje ministrici za kulturo. Ministrica ni prisotna, želite kljub temu postaviti vprašanje? Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Predsednik in vsi ostali, ki še vztrajate? Z žalostjo seveda ugotavljam, da gospe ministrice ni med nami in da moje vprašanje ne bo imelo takšnega veselja in ne bomo dobili tako živahnega odgovora, kot ga pričakujemo, zato si bom zaželel tega odgovora na kakšni prihodnji seji. Vprašanje pa je močno preprosto: Ali je gospa ministrica že preštela vse tiste kulturne vsebine, ki naj bi na javni radioteleviziji manjkale? Te so potem dali od tam njej na mizo, skrbno preštete, kvalificirane in skratka dokazali, da ne manjkajo. Kajti, odgovor na to zagonetno vprašanje ni kar tako. Posvetili smo mu najmanj dve seji Odbora za kulturo, šolstvo in mladino in navsezadnje so moji imeli večurno plenarno sejo. Se pravi, da bo treba počasi že odgovoriti na vprašanje: Kje, za vraga, so tiste vsebine, ki naj bi manjkale, pa ne manjkajo več? Hvala lepa.
Hvala. Ministrica bo odgovorila na to vprašanje na naslednji seji. Gospod Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Gospod minister je odsoten, boste kljub temu postavili vprašanje? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Slovenija postaja veliko smetišče reklamnih panojev. Uredba o mejnih vrednostih svetlobnega onesnaževanja, ki jo je Vlada Republike Slovenije sprejela 30. avgusta 2007, na številnih segmentih daje pozitivne učinke, katerih posledica je zmanjšanje svetlobnega onesnaževanja in manjša poraba električne energije za razsvetljavo. Po segmentu zunanjih reklamnih panojev pa je uredba izjemno blaga in dovoljuje namestitev neomejenega števila reklamnih panojev, ki so lahko tudi osvetljeni. Slovenijo so nam v zadnjem desetletju preplakatirali po dolgem in počez. Vsako leto pa se postavi na tisoče novih panojev. Urejene zahodne demokracije reklamnih panojev tako rekoč nimajo ali pa zgolj ob velikih nakupovalnih središčih. Reklamni panoji so nevarni tudi za promet. Primarna naloga reklamnih panojev je, da pritegnejo pozornost. Ta čas ne gledamo na cesto, zato so panoji nevarni. Zakon o cestah sicer določa varovalne pasove, vendar pa se skušajo reklamna podjetja temu izogniti tako, da nameščajo velikanske panoje izven varovanih pasov. Ekstremno nevarni so novi panoji s tako imenovanimi led diodami, ker so osvetljeni, ker spreminjajo sliko, pri vsaki spremembi avtomatsko pritegnejo pozornost in so prava varnostna grožnja. Takšen je reklamni pano na stolpnici TR3 nasproti zgradbe Državnega zbora, ta pano osvetljuje spalnice več tisoč meščanom Ljubljane in posledično ogroža njihovo zdravje. "Novi televizor" je, recimo, v Portorožu in sveti v spalnice najdražjega hotela Kempinsky. Ob slovenskih avtocestah imamo že 70 orjaških panojev, velikih kot košarkarsko igrišče. Spoštovane poslanke in poslanci, že več let je Slovenija med članicami Evropske unije rekorder glede števila mrtvih v prometu, mi pa se še vedno sprenevedamo in dovoljujemo nameščanje za promet zavajajočih reklamnih panojev povsod ob cestah, križiščih in to v neomejenem številu. Predlagam, da Ministrstvo za okolje in prostor ter Ministrstvo za promet pripravita zakonodajo, ki bo prepovedovala vsakršno oglaševanje izven naselij ter ob križiščih in prometnih znakih. Država pa naj reklamne panoje, razen napisov objektov, obdavči, tako kot v Nemčiji. Na ta način bi v proračunu pridobili več kot 100 milijonov evrov letno, hkrati pa bi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ohranili lepoto slovenske krajine in izboljšali varnost v prometu. Čas je, da po dveh letih veljavnosti te uredbe naredimo neko analizo. Zato ministra sprašujem: Kako?
Hvala. Želite, da minister odgovori na naslednji seji ustno? Da. Potem bo to tudi storjeno. Dr. Vinko Gorenak bo postavil poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovana gospa ministrica. O izbrisanih, odškodninah in tako dalje smo v bistvu govorili že veliko. Vse smo si povedali. Na nek način smo ostali na različnih bregovih. Pa vendarle, ob zadnji interpelaciji zoper vas ste vi obrambo interpelacije gradili na dveh pomembnih točkah in v zraku je nekako ostalo, kot da imate prav. Pa temu ni tako. Prva sintagma, ki ste jo vseskozi ponavljali, tudi v medijih in ob obrambi pred interpelacijo, je bila ta, da med izdajanjem odločb tako imenovanim izbrisanim in dosojenimi odškodninami ni nobene povezave. To ste vi velikokrat omenili, v razpravi, kot tudi v medijih. Celo precej grobo ste rekli - je nič evrov do danes. To lahko ponovite seveda tudi danes, pa vendarle. Poglejte, pred seboj imam znamenito odločbo, to je odločba številka 2, verjamem, da jo poznate vi, kjer neka gospa na Okrožnem sodišču v Mariboru Buta Krasniqi vlaga tožbo, sodišče pa je v tej zvezi reklo naslednje: "Tožnica pred izdajo navedene dopolnilne odločbe, škode, ki ji je nastala, ni mogla določiti, saj ni vedela, kdaj bo protipravno dejanje prenehalo." To pomeni, da je seveda sodišče zdaj reklo, da to ni res. Da je med temi odločbami in odškodninami zveza. Torej je možno odškodnino določiti šele takrat, ko je izdana ta odločba. Zdaj, jaz ne bi bil žaljiv, če bi rekel: "Aha, pravno znanje vam je odpovedalo!" Ne bom tega rekel, ker ne želim biti žaljiv do vas kot pravnica - kar dostikrat poudarjate in svoje pravno znanje. Bom raje rekel tako: So vas morda presenetila sodišča s takšnimi odločitvami? Mogoče. Druga zadeva, ki ste jo vseskozi omenjali, se nanaša na to zastaranje. Namreč, vseskozi ste trdili, da je sodna praksa jasna, več ali manj so vse zadeve zastarale. Roki za zastaranje pričnejo teči - to so vaše besede - z vročitvijo dopolnilne odločbe, ampak - torej ne začnejo teči z vročitvijo dopolnilne odločbe, ampak z dnem, ko je bila objavljena sodba Ustavnega sodišča. Sodišče pa je reklo: "Po presoji sodišča je rok za zastaranje obravnavanega tožbenega zahtevka začel teči, ko je Ministrstvo za notranje zadeve RS [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[..]]z odločbo 5. 3. 2004" - to je gospoda Bohinca odločba - "ugotovilo, da ima tožnica tukaj bivališče." Torej, obe vaši trditvi sta ovrženi. Prosim za vaše stališče.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani predsedujoči. Drage poslanke in poslanci. Spoštovani poslanec Gorenak. Res hvala lepa, ker niste bili žaljivi v vašem vprašanju. Res je, veliko smo si že povedali na temo izbrisanih, pa vendar očitno odločenost dela opozicijske politike, da nasprotuje določbam Ustavnega sodišča, še ni pojenjala. Pa tudi če smo o tem govorili in se je o tem Državni zbor odločal ob interpelaciji na tistega 1. aprila dan. Naj še enkrat spomnim, in kar se ni spremenilo v tem mesecu in pol je, da je izdajanje dopolnilnih odločb izbrisanim posledica ustavne odločbe Ustavnega sodišča. In zato še vedno trdim, kar sem ves čas trdila, da je kot takšno neodvisno od odločitev sodišč v odškodninskih zahtevkih, o katerih odločajo zgolj sodišča, in to individualno. Osnovno pravilo odškodninskega prava namreč je, da odškodnina izhaja iz škodnega dogodka. Škodni dogodek je bil v tem primeru nezakoniti izbris. Da je prišlo do nezakonitega izbrisa, ni odločilo Ministrstvo za notranje zadeve in to ne piše v dopolnilnih odločbah, ampak to piše v odločbi Ustavnega sodišča in nasproti eni taki sodni odločbi, ki še ni pravnomočna, bi lahko jaz pokazala deset drugih, ki pišejo in utemeljujejo drugače. Ampak verjetno oba veva, da to nikamor ne pelje, da vsak svojo sodno odločbo o višini, pravnomočno, komentirajo. Zato jaz raje ostajam pri tistem, kar lahko govorim kot politik, in zato ne dajem ocen o zastaralnih rokih, ker jih ne morem dati. Ker je to stvar pristojnih sodišč in bodo odločala o posameznih primerih zahtevkov po odškodninah izbrisanih. Lahko pa rečem, da dosedanja praksa je pač večkrat dala prav zastaranju kot pa ne. Če ostanem, ker me niste pravzaprav vprašali nič o številkah, kar je uradno pisalo v vašem vprašanju, preskočim kar na odškodnine. Gre, kot ste že sami ugotovili, tudi danes je stanje finančnih posledic še vedno nič, ker še vedno ni bilo nobene pravnomočno dosojene sodne odločbe, ki bi dosodila odškodnino. In še nekaj podatkov morda, ki bodo zanimivi. Do danes je bilo skupno vloženih 36 tožb. Na prvi stopnji je bilo odločeno o dvajsetih primerih. V sedemnajstih primerih je bila izdana zavrnilna sodba. V dveh primerih je bilo odločeno po temelju, v enem samem primeru pa po temelju v znesku. To je znana sodba v primeru Tudorović, ki seveda še ni pravnomočna. Višje sodišče je do danes na drugi stopnji odločilo o enajstih primerih, in sicer je v osmih primerih potrdilo zavrnilno sodbo prvostopenjskega sodišča, v enem primeru je bila sodba delno razveljavljena in poslana nazaj v prvo stopnjo odločanja. V enem primeru je bila sodba v celoti razveljavljena in vrnjena v odločanje na prvo stopnjo. V enem primeru pa je bila zavržena in zopet vrnjena na prvo stopnjo. Seveda pa ne glede na to, kakšno je danes stanje in kakšne so odločitve sodišč pa če bo kakšno sodišče pravnomočno odločilo, da tožniku pripada odškodnina, potem bomo takšno odškodnino kot pravna država izplačali. Tako kot jo izplačujemo, recimo, samo v prejšnjem letu za odškodninske zahtevke proti državi kar v višini nekaj več kot dva milijona in pol evrov. Seveda noben od teh zahtevkov ni bil za izbrisane. To je prav, pravne države tako delajo in o teh zneskih ne teče burna razprava v Državnem zboru. Ampak verjetno si vsi lahko mislimo, da ni tako politično občutljiva kot izbrisani. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Seveda, hvala lepa. Časa mi je zmanjkalo, da bi postavil tisti drugi del vprašanja, kjer vas sprašujem pravzaprav: Koliko je odločb do sedaj v času vašega mandata od napovedanih 3.000 izdanih? Zato sedaj sprašujem. Vesel sem, zelo vesel, da ste se popravili. Namreč, v interpelaciji ste rekli, da je začetek zastaranja odločba Ustavnega sodišča, danes pravite, da se ne spuščate v to področje. Na ta način, če bi še rekli, da se zraven opravičujete ali da ste se zmotili, bi bil še bolj vesel. Namreč, ker vsi ljudje smo zmotljivi, tudi jaz. In zato temu je tako. To je ena zadeva. Spet ste govorili o pravni državi in tako dalje. Poglejte, par dni nazaj v moji poslanski skupini - ena ženska, zadnjič druga; 3.000 evrov za tri leta Dachaua; Todorović - pa veva kaj. Verjetno, ko bo pravnomočno. To ni pravna država za vse nas. Tako sem rekel vsaj tej gospe. Pa še nekaj. Pravi bi bilo, da bi bila to pravna država za vse nas. Namreč, ta gospa je dobila to po nekem zakonu, ki pač ga je sprejel Državni zbor. Gospod Todorović je pa to dobil po ustavni odločbi, na katero vi prisegate in nočete iti v zakon ustavni [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], kakršnega smo mi predlagali. To je ena zadeva. Je pa tudi druga stvar. Rad bi vas opozoril in izkoriščam še ta čas, poglejte, gospod Borut Pahor je danes rekel znameniti stavek, ki je za mene zgodovinskega pomena: 15.36 - sem si zabeležil, v magnetogramu lahko preverite: "Tukaj ni nikogar, ki bi oporekal temu, da zakoni veljajo za vse, da nihče od nas ne sme komentirati sodb sodišč oziroma te [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] spoštovati." Skratka, potrjuje, da sem imel prav, ko sem komentiral neko odločbo, vi ste me pa pozvali - pomotoma, po moje - k odstopu. Prav bi bilo, da v prihodnje tega ne počnete, ker to lahko jaz.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Spoštovani poslanec! Ker vidim, da se vsaj trudite slediti moji izjavi, potem bi vedeli, da iz moje izjave izhaja, da načeloma politika, seveda, lahko komentira odločbe sodišč, tudi Ustavnih sodišč. Samo s svojim političnim načinom komentiranja ruši same temelje ustavne ureditve, blati Ustavno sodišče in iz njega naredi polje političnih obračunavanj - ja to pa ni prav, še posebej, če je to oseba, ki vodi parlamentarni odbor za notranjo politiko, pravosodje in javno upravo. Ko ste ravno rekeli, da bi se morala nekaj opravičiti, da sem rekla nekaj narobe, jaz sem politik in kot politik dam konsistentne izjave. Večkrat sem že povedala, da sodnih presoj ne morem niti ne želim dajati, ker jih bo dalo sodišče. Bi pa si želela od vas slišati tisto: res mi je žal, ampak vidim, da res v tej pravni državi je treba spoštovati odločbe Ustavnega sodišča in razumem Ministrstvo za notranje zadeve, da jih izpolnjuje. Ne nazadnje je ministrica k temu prisegla pred tem parlamentom. Sicer pa - gospod Todorović ni dobil še nič. Zato bi bilo prav, da ne zavajate s takšnimi izjavami. Ker ste se pa vendarle nekje v začetku še dotaknili novih številk oziroma številk, ki so zdaj že nekaj časa na planu, še enkrat kratko pojasnilo, ki sem ga že večkrat dala: strokovne službe Ministrstva so za pripravo številk o izbrisanih delale več mesecev; pod svojo odločitev so se podpisale in jaz jim popolnoma zaupam. Vzrok različnim številkam pa je dolžina obdobja, v katerem se je ta problem reševal, sprememba informacijskih rešitev vodenja baz podatkov - vse od ročnih evidenc pa do novih sodobnih baz vodenja se je izmenjalo - in pa seveda tudi zaradi spremembe upravljavcev. Trenutno stanje izdanih odločb pa je: 2130 je bilo izdani, od tega jih je 1922 tudi že odposlanih. Nekje med 300 in 320 jih je še v postopku reševanja, za katere pa bodo postopki zaključeni predvidoma do konca tega meseca. Hvala lepa.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa. Tistega o blatenju ne bom komentiral, ker nimate možnosti odgovoriti, pa niti ni smiselno. Pojdimo k temu osnovnemu poslanskemu vprašanju. V poslanskem vprašanju sem trdil pravzaprav to, da ste se v času interpelacija oprla v zagovor na dve stvari, ki so se izkazale za popolnoma netočni. To pa je, da ni povezave med odločbami Ministrstva za notranje zadeve in dosojenimi odškodninami - še ne pravnomočno, da smo natančni. In pa drugo, da so zastaralni roki zastaralni zastarali, kot pač ste trdili, da je to odločba Ustavnega sodišča in ne vaša odločba. Sodišče je to popolnoma ovrglo, tako je odločilo. Verjamem, da sodišču verjamete tudi vi. Zato se mi zdi zelo prav, da pravzaprav tudi Državni zbor na splošni razpravi - in to predlagam - reče nekaj besed na to temo. Če se minister, ministrica zagovarja s podatki, ki niso točni, podatki, ki ne držijo, se mi to zdi vpliv na poslancev na način, da se lahko odločajo tudi drugače, kot so se odločili. Zato se mi zdi prav, da - predsedujoči podpredsednik Državnega zbora, gospa ministrica - rečemo na razpravi na to temo na seji zbora. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca dr. Gorenaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve na njegovo poslansko vprašanje bo Državni zbor odločil jutri, to je v torek, 19. maja, v okviru glasovanj. Sedaj bo gospod Miran Görek postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister, gospa ministrica, ostali ministri, kolegice in kolegi! Z vsakim novim mandatom novega šolskega ministra se šolski sistem spreminja, reorganizira in dopolnjuje. To je že zdaj tradicionalno. Znanje učencev in dijakov pa čedalje bolj šibko. Učenci in dijaki praktično nimajo nobene izrazite narodne zavesti in pripadnosti narodu, zavedajo se le svojih pravic, na obveznosti pa zelo hitro pozabijo. Ministra za šolstvo sprašujem: Kako namerava s predlaganimi spremembami Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja zagotoviti izboljšanje rezultatov po zaključenem obveznem osnovnošolskem in srednješolskem izobraževanju? Kako zagotoviti večjo varnost na šolah in preprečiti čedalje pogostejše nasilništvo v šolah ter ukrepati v boju proti čedalje večji problematiki uporabe prepovedanih drog? Nujno je treba vključiti v šolsko okolje reševanje problematike drog, saj ravno tukaj vidimo možnosti vpliva na zavest mladih ljudi in na možnost seznanjanja le-teh z nevarnostjo uporabe prepovedanih drog. Dosedanja praksa je očitno neučinkovita. Samo stigmatiziranje problematike in dejavnikov ne vodi nikamor. Droga med mladimi in širše v družbi postaja realnost in zahteva sistematično strokovno in vzgojno drugačen pristop znotraj šolskega okolja. Sprašujem ministra tudi: Kako nameravate v skladu s spremembami zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja urediti področje vodenja šol in racionalnega financiranja šolskih programov ter zagotoviti, da se bodo učitelji ukvarjali predvsem s poučevanjem in vzgojo, ne pa, da se vse več morajo ukvarjati z birokracijo in administriranjem? S tematiko vodenja šol mislim predvsem na organizacijo sestave svetov zavodov, na imenovanje razrešitve ravnateljev, kjer traja postopek imenovanja tako dolgo in nesmiselno, s toliko akterji, da bi prej izvolil, na primer, papeža ali generalnega sekretarja Združenih narodov. In da ne omenjam anahronizmov v členu 53.a in 59. Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, torej postopki imenovanja in razrešitve. Tukaj je tudi v naši državi unikum v samem postopku. V nadaljevanju bi še dopolnil nekaj v zvezi s tem. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Predsednik, spoštovani poslanec, poslanci, poslanka. Najprej hvala za vprašanje. Vesel sem vseh vprašanj, ki zadevajo področje šolstva, ker gre vendarle za to, da se šolstvo lahko izboljšuje toliko, kolikor uživa podporo javnosti in če se goji neka stalna tenzija, neka stalna diskusija vrednotenje tega, kar se na našem šolskem področju dogaja. Zdaj najprej, če mi dovolite, bi relateviziral ostre kritike in ocene na področje šolstva. Jaz mislim, da je slovensko šolstvo dobro šolstvo, da je šolski sistem v Sloveniji dober, da imamo učitelje, ki delajo dobro. Imamo tudi šolski sistem, ki vzgaja in šola dobre učitelje. To se mi zdi, da je potrebno izhodišče, ko se lotevamo problemov in težav, ki tudi obstajajo na področju šolstva. Kar poznam ministrov v Republiki Sloveniji, so vseskozi tudi oni delali dobro zato, da bi dvigovali kvaliteto šolskega sistema in vzpostavili pogoje, znotraj katerih bi učenci in dijaki pridobivali čim višjo stopnjo znanja in seveda se vzgajali tudi v dobre državljane in domoljube. En del zadev rešujemo zmeraj z nekimi spremembami, kar je bilo tu na začetku rečeno. Namen mojega mandata ni ta, da bi čim več ukrepali, ampak da bi si vzeli čas za premislek. Zato sem tudi ustanovil skupino, ki bo opravila to temeljito razpravo o tem, kaj se je v teh letih osamosvojitve dogajalo na področju šolstva, analizirajo tudi svetovne trende in pripravlja neka izhodišča za ukrepanja naprej. Znotraj tega ima svoje mesto tudi Zakon o financiranju vzgoje in izobraževanja. Zakon prihaja v parlament junija, Vlada ga je že sprejela, in sicer najprej z nekimi minimalnimi spremembami, ki zadevajo uvajanje dijakov v svete srednjih šol in dijaških domov, uvajanje petih namesto treh učiteljev v svete šol in s tem hočemo dati jasno sporočilo, da je šola predvsem pedagoški proces in je za to odgovornost predvsem na učiteljih. Ob tem bi rad poudaril tudi, da dobra šola lahko deluje samo v partnerstvu z lokalno skupnostjo, nacionalno skupnostjo, starši in učitelji. To se mi zdi pomemben uvod za vse to, kar so detajli in težave. Torej, ko govorimo o politiki drog, Vlada Republike Slovenije je ravno na zadnji seji imenovala koordinacijo za področje drog. Če se prav spomnim, recimo, prejšnja vlada v štirih letih ni uspela niti imenovati te koordinacije, ki jo je po zakonu dolžna. Jaz si ne obetam, da je kakšno formalno ustanavljanje že zadostna garancija za uspešno akcijo. Če bi mene vprašali, se mi zdi, da bi bila dobra rešitev, da se ustanovi urad za droge, ki bi celovito vodil politiko na področju drog. Videli bomo, kako se bo Vlada na tem primeru odločila, ampak to je problem, s katerim se je treba ukvarjati. Problem pa je tako pereč v šolah, zlasti v zadnjih letih v osnovnih šolah in srednjih šolah, kjer poskušamo problem reševati tako, da uvajamo čedalje več teh socialnih delavcev in ljudi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Tega je še več.
Lahko zaključite stavek. Še 15 sekund ste imeli. Dobro. Hvala gospodu ministru. Želite dopolnitev? Izvolite.
Ja, prosim. Omenili ste tudi spremembe pri organizaciji svetov zavodov. Vem, da bo o tem zakonu še mnogo govora, ampak vseeno bi vseeno omenil nekaj, ker je že v predlogih evidentno in malce čudno. Nimam nič proti temu, da se tudi dijaki, učenci vključijo v svet šole ali dijaškega doma. Je pa nekaj, kar mi je malo čudno, da bi se vsaj dodalo, da so polnoletni učenci, dijaki, kajti ne odločajo oni pri glasovanju samo o svojih zadevah, to je skupnosti dijakov, ampak odločajo tudi o sprejemanju učnih načrtov, o realizaciji učnih načrtov, o imenovanju ravnateljev, o evalvaciji programa in tako dalje, da ne naštevam vseh pristojnosti, ki jih imajo sveti šol. Kar pa se tiče samega imenovanja ravnateljev, sem že uvodoma povedal, je to dejansko včasih čudno tudi unicum svetu, to je približno tako, kot če bi poslanci Državnega zbora pred vsakim glasovanjem oziroma vsako odločitvijo, ki jo sprejmejo v parlamentu, predhodno organizirali referendume državljani in si pridobili mnenje, na primer za izvolitve Vlade, ali predsednika Državnega zbora. Ker tako je dejansko po trenutni zakonodaji, da potrebujejo za svet zavoda, recimo, mnenje učitelja, čeprav imajo svoje predstavnike tam, mnenje sveta staršev, čeprav imajo svoj predstavnike. Da ne naštevam. Ogromno je zadev okoli tega zakona, ki ga pripravljate, o katerem bomo še razpravljali in dobronamerno hočem opozoriti na to, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] da bo potem zadeva šla hitreje skozi in kvalitetnejši zakon, da se sprejme. Pa tudi okoli oddelčnih normativov bi vas rad povprašal, ker tudi tukaj je nekaj čudnih zadev. [[..]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala. gospod minister, izvolite.
Imava oba težave, imava premalo časa. Gotovo midva ne bova mogla odgovoriti na vsa vprašanja, ki zadevajo šolsko polje, je pa prav, da vsaj vzdržujeva neko nit, da teče skozi Državni zbor. Strinjam se s tem, da so volitve ravnateljev preveč komplicirane. Takoj, ko sem prišel na to mesto, sem ugotovil,da je včasih treba zbrati 26 mnenj v postopku za izvolitev ravnatelja, ki potem na koncu lahko tudi nič ne štejejo, ker člani sveta lahko volijo po lastni vesti in to se tudi v marsikateri šoli tudi zgodi. Torej, tukaj bomo pogledali, kaj se da narediti, da bi postopek zmanjšali. Ampak, naj vam povem, glavni problem, ki ga imamo ne samo na šolskem polju, je velika stopnja nezaupanja. Velika stopnja nezaupanja na šolskem polju se tukaj kaže kot nezaupanje v ravnatelja, dobival sem pisma o tem, recimo, različnih staršev, ko je tekla diskusija o možnosti uvedbe trajnega mandata, da gre to res za ene čudne ljudi, ravnatelje. Tako sem se včasih vprašal in tudi tem staršem nazaj odgovoril, zakaj sploh potem pošiljajo otroke v šolo, če imajo takšno negativno stališče do ravnateljev. Torej, tukaj imamo težave, jaz sem tudi ravnateljem povedal, da je stališče, ki ga ima slovenska javnost do njih in do njihovega dela, zelo negativna in to je slabo. Šole slovenska javnost visoko ceni, delo ravnateljev pa ne. Torej, tukaj je gotovo treba nekaj narediti in to se kaže tudi v postopku, ker se ljudje bojijo, da bo prišel nek napačen ali avtokratski in ne vem kakšen, zver - tu ne mislim na bivšega ministra - za ravnatelja, se tukaj vgrajuje neke mehanizme, ki jim na koncu zelo otežijo postopek, v resnici pa nič ne prispevajo k temu, da bi šolsko delo teklo boljše. Tako se tukaj strinjam, to vaše opozorilo je na mestu in bomo poskušali nekaj narediti v prid lažje izvolitve ravnateljev in vpeljavi realnih sit, da dobimo najbolj kvalitetne ljudi na ta mesta tudi [[...]] [[Nerazumljivo, opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]
Havla. Gospod Rado Likar [[...]]Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala. Ker je zadeva, kot sam minister ugotavljate, zelo široka, kompleksna, bi pa vseeno predlagal v skladu s poslovnikom, z drugim odstavkom člena 246, predvsem kar se tiče področja zlorabe drog v šolskih okoljih, alkohola in tako dalje in naraščajočega nasilništva, da je treba opraviti eno podrobno sejo na to temo in seveda primerne ukrepe uvesti, to je naloga ministrstva. Kar se tiče organizacije, financiranja, pa je tako v pripravi novi zakon oziroma spremembe zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Zatorej predlagam temu zboru, da se opravi podrobna razprava na to temo. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Györeka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razgovor o odgovoru ministra za šolstvo in šport na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, to je v torek, 19. maja, v okviru glasovanj. Nadaljujemo z vprašanji. Gospod Rado Likar bo postavil vprašanje ministru za finance, ki pa je odsoten. Želite kljub temu postaviti? Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani ministri, spoštovane kolegice in kolegi. Čeprav je minister odsoten, pričakujem in prosim, da odgovori na moje vprašanje na eni naslednjih sej. Moje vprašanje pa se glasi. Po informacijah iz medijev Vzajemna, zdravstvena zavarovalnica, posluje z izgubo. Izguba se po določbah Zakona o zavarovalništvu lahko krije iz dobička, se pravi iz rezerv, ki ga je Vzajemna ustvarila v preteklih letih. Vendar pa naj bi Vzajemna ta dobiček uporabljala tudi za stroške uvajanja novih zavarovalnih produktov, kar je bilo omogočeno z nedavno sprejeto novelo Zakona o zavarovalništvu, kljub temu da je Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke tej spremembi nasprotovala. Zato vas sprašujem, gospod minister: Kdo in iz katerih virov bo kril izgubo, ki jo ustvari Vzajemna? In: Ali se lahko zgodi, da bo izgubo moralo kriti več kot 900 tisoč članov oziroma zavarovancev preko višjih premij ali celo preko dokapitalizacije Vzajemne, ki mora biti, kot vemo, kapitalsko ustrezna? hvala.
Hvala. Gospod minister za finance bo odgovoril na vaše poslansko vprašanje na naslednji seji. Srečko Prijatelj pa bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovana, spoštovani ministri! Kot veste, prihajam kot poslanec s Primorske, in v času odpuščanj delavcev, ko se stečaji kar vrstijo, bi bilo prav, da včasih pogledamo tudi vzročno povezavo, zakaj do stečaja pride. Mesnopredelovalna industrija Primorske, ki je kot dobra blagovna znamka poznana tudi v tujini, bila financirana tudi iz državnega portfelja, kot tudi iz evropskih skladov, je bila kar čez noč predana stečaju. Blagovna znamka, kot že rečeno, ki bi lahko tržila tudi ime Slovenije, pa je nekako prepuščena usodi, delavci so grobo vrženi na cesto in družina Volk, ki je bila odgovorna za vodenje tega podjetja, je danes skoraj neoškodovana, kajti z velikim bogastvom in privatnimi podjetji poslujejo še naprej. Seveda, Slovensko nacionalno stranko zanima, in mene osebno tudi, Primorce in Primorke tudi: Koliko je bilo tega denarja, spoštovani minister, ki ga je ta družina skoraj polprivatno dobila v to podjetje? Ali je bil ta denar res porabljen za sanacijo in potrebe Mesnopredelovalne industrije Primorske? In seveda: Ali morda ta denar ni šel tudi v njihova podjetja za razvojne programe? Dejstvo je, da njihova podjetja dobro delajo in da si lastijo tudi oni kot taki, kot družina, tudi blagovne znamke MIP-a. In zanima me: Kdo bo ta denar, ki ga Evropa hoče danes nazaj, vrnil? Ali bo to družina Volk, ki je prosta in se sprehaja po Primorskem, šopiri s svojim bogastvom, ali bo to država - Ministrstvo za kmetijstvo konkretno, torej vaše? Jaz verjamem v vašo načelnost, principielnost, spoštovani minister, in pričakujem korektne odgovore. Seveda, imava skupne probleme z živečo populacijo volkov, ampak te sva uspešno rešila - tudi s pomočjo okoljskega ministra. Zanima me, če bo tudi kakšen odrejen odstrel za kakšnega "volka", ki hodi po dveh nogah? Prav bi bilo, da bi bil. Prav bi bilo, da bi imeli kakšno hišno preiskavo, zaseg premoženja in vpogled v izvor premoženja, kajti ta družina Volk je kriva za usode mnogih Primorcev, ki so danes brez službe in seveda tudi Prekmurcev, in kljub temu da je imelo podjetje dober program, danes je dejansko usoda teh ljudi v nemilosti. Odvisni so od socialnih transferjev. In v tem sklopu vprašanj bi me zanimalo tudi to: Ali boste [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]poskrbeli, da bo ta blagovna znamka - kot Vlada Republike Slovenije seveda - živela naprej? Ali iščete kakšne programe tudi z bankami? In če boste dali možnost, da se [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod poslanec Prijatelj Srečko! Hvala za vaše vprašanje in rekel bi tako, delim z vami nekako mnenje, da je nespodobno, da tako, bi lahko rekel, znamenita blagovna znamka izgine iz Slovenije. Ne moremo se pohvaliti z zelo veliko takšnimi blagovnimi znamkami, MIP je bila ena izmed njih in s tem se strinjam in tudi meni ni vseeno, da se kaj takšnega dogaja. MIP je bil tudi nekako razvojno usmerjeno podjetje in takšnim razvojno usmerjenim podjetjem, ki so izpolnjevali pogoje, je Ministrstvo za kmetijstvo oziroma Agencija za kmetijske trge v skladu z veljavnimi javnimi razpisi tudi omogočila, da so pridobivali določena sredstva za sofinanciranje določenih investicij. MIP, skupaj s Pomurko - gre za dve pravni osebi, ampak za enega upravljavca - je dobil od leta 2002 do 2008 2 milijona 650 tisoč evrov teh investicijskih spodbud. Polovico od tega je iz evropske blagajne, polovico iz nacionalne blagajne. So določene razlike, ker prve pomoči so začeli dobivati še v času, ko je veljal SAPARD, takrat so bile dve tretjini evropske pomoči, v enotnem programskem dokumentu je pa 50% evropske pomoči, ampak kakorkoli že, na koncu se glede vsote to izenači. Zdaj, pogoji za pridobivanje teh sredstev so predpisani, so dovolj strogi in morajo tisti zaprošeni izpolniti zahtevno dokumentacijo, in to pred odobritvijo sredstev. Agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja v sodelovanju z zunanjimi strokovnjaki preveri ustreznost in ekonomsko upravičenost investicij. Jaz upam, da so bili ti zunanji strokovnjaki dosti natančni in dosti precizni in dosti strokovni. Vendar, v obdobju, ko so dobivali ta sredstva, je bil, kot sem rekel, MIP cvetoče podjetje, razvojno usmerjeno, z modernimi tehnologijami in tudi z uspešno blagovno znamko, eno redkih, ki se je tudi pojavljala na trgih Evrope, še posebej v Nemčiji, in to še do nedavnega. Skratka, do tu vse lepo in prav. In ravno tako sredstev niso dobili, dokler ni bila investicija dokončana in dokler ni nekdo pregledal, da je investicija končana v skladu z odobrenim projektom. Torej, sredstva so bila namensko uporabljena vsaj po mnenju tistih, ki so to nadzorovali. Jaz tudi nisem sam to delal, seveda ne, za to so bili plačani strokovnjaki, ki so to naredili. No, in to je bil prvi del zgodbe. Drugi del zgodbe pa je, da Evropa zahteva, da se pet let po končani investiciji še nadaljuje proizvodnja v okviru iste blagovne znamke. Ker je MIP bil dolžan proizvodnjo vršiti do leta 2013, seveda smo v težavah zaradi tega, ker je pač proizvodnja ugasnila leta 2009. V skladu s pravili je treba vrniti evropska sredstva. Približno 1,300.000 evrov. Istočasno seveda bi bilo pa logično, da tisto, kar so dobili, pa ni bilo - pogojje enak za nacionalna sredstva, da bi ravno tako vrnili v državno blagajno. Kot veste, v začetku aprila je bil uveden stečaj za obe podjetji. Za MIP in za Pomurko in mi smo, pač ministrstvo oziroma država v tem primeru, ker v tem primeru nastopi država, je stečajni upravičenec, vendar ne prednostni. Je pač navadni običajni upravičenec. Najprej so upravičeni za poplačilo svojih dolgov delavci in jaz mislim, da je tudi tako prav. Skratka, imamo moderno tehnološko opremljeno podjetje, imamo znano blagovno znamko, imamo pač tečaj in seveda smo pred dejstvom, da bomo morali. kolikor ne bo iz stečajne mase mogoče vrniti teh sredstev v evropsko blagajno polovico in nacionalno blagajno drugo polovico, da bo seveda to pač moral nekdo pokriti. Skratka, zadeva je zahtevna in v tem primeru je pač [[...]]Jaz sem zaradi tega želel, da to informacijo obravnava Vlada. Vlada je to obravnavala, sprejela in glede nadaljnjih teh pravnih ukrepov je to v rokah državnega pravobranilstva. Mogoče bi še to povedal, da v takih primerih seveda se postopek nadaljuje najprej s stečajem, potem pa z delovanjem pravnih organov. Govorili ste o blagovni znamki. Težava je, da tudi ni popolnoma jasno, ali je [[...]] [[Konec razprave.]] [[...]]
Hvala, gospod minister. Želite dopolnitev? Izvolite.
Obema nekako časa zmanjkuje. Minister, jaz prihajam iz druge volilne enote, kjer je - vem, da niste strankarski kandidat - Združena lista dobila skoraj vse kandidate. Nekaj je poslancev, nekaj jih je prišlo v Državni zbor kot rezerva, ker so pač kadrovali iz vrst poslancev. Recimo, gospod - Klun in ostali - ampak to ni pomembno. Razen gospod Krapež, ki je prišel noter. Primorci pričakujejo, da boste ta primer rešili takoj. Zakaj? Ker je to podjetje imelo velik multiaplikativni faktor tudi na ostali del kmetijstva in to je zelo občutljivo vprašanje. Kar naenkrat je ostalo ne samo 270 Prekmurcev brez službe pa skoraj vsi MIP-ovci, ampak tud drugi kmetje, ki so to oskrbovali s surovinami in tako naprej. Mene zanima: Kdo bo to plačal in zakaj se na nivoju vlade ne vrši sodni pregon? Ti gospodje, družina Volk, so odšli kot veliki zmagovalci. Zamislite si, ponudili so odstop in tudi odstopili in odšli iz podjetja. Podjetje je novo, opremljeno je z novo tehnologijo in pričakujemo, da Vlada najde tudi novega upravljavca. Nek svež kapital, ki bo to podjetje vzpostavljal nazaj v fazo delovanja in tržil blagovno znamko. Kajti ta blagovna znamka mesnopredelovalne industrije [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Primorske je prepoznavna. In jaz pričakujem jasen odgovor: Ali se bo izvršil tudi kakšen sodni pregon? Se pravi, kakšen pripor, za zapahe. In seveda: Kdaj se bo našel novi upravljavec, ki bo omogočal zagon podjetja? Vemo, da ta pripravljenost je in če obstaja znanje, volja in hotenje v tem prostoru, da nadaljujemo s to proizvodnjo, mora Vlada to videti in seveda to tudi omogočiti.
Hvala. Gospod minister.
Bom nadaljeval. Vlada je bila seznanjena tudi že prej s to zadevo in je o tem odločala. Vlada je bila pripravljena s poroštvom 12 milijonov evrov vstopiti v upravljanje, mi pa smo ravno tako to pričakovali od bank in če bi se to zgodilo, bi tudi banka bila del upravnih organov. Vendar so se banke umaknile iz tega upravljanja in zato je tudi država umaknila poroštvo ravno zaradi, ker so stari lastniki ostali tam, kjer so bili. Sedaj pa potekajo določeni razgovori na Ministrstvu za finance glede možnosti vstopa nekih novih lastnikov. Pomembno je, če govorimo o dolgu države, če se bo zadržala blagovna znamka in se bo proizvodnja nadaljevala, so določene možnosti, da zaradi tega preprosto sankcij vračila ne bo. To je teoretično možno. Evropa tudi priznava, bi lahko rekel, mehanizem "višje sile". Zdaj je globalna kriza, višja sila - ne, o tem bo pač Evropa odločala. V teh primerih zmanjša vračilo sredstev za polovico, to se pravi, namesto milijon 300 - 600 tisoč. Skratka, veliko je nejasnih reči, postopek stečajni teče, na osnovi tega stečajnega postopka bo ugotovljeno, kako se bo stečaj iztekel, mogoče bo iz stečajne mase to povrnjeno - kakor koli že. Drugače pa bo Državno pravobranilstvo uvedlo vse potrebne pravne postopke za mogočo in možno izpeljavo dolga, ki ga je MIP ali pa v temu primeru lastniki MIP-a, kdor je že na vrhu, dolžen državi, posojilno tudi Evropski uniji.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Vsekakor! Jaz bi želel obrazložiti, zakaj pa potrebna po širši razpravi. Jaz sem se že prej z ministrom v preddverju dvorane se pogovarjal o temu problemu in oba sva bila enotna, da to presega samo njegov resor. Torej, najmanj kar je, tukaj mora dati odgovor še finančno ministrstvo pa tudi verjetno gospa ministrica za notranje zadeve, Kresalova, bo morala nekaj poreči o tem pa tudi verjetno gospod minister za delo, družino in socialo bi imel kaj povedati. Skratka zaradi tega, ker je to največji primorski problem in zaradi tega, ker Primorci pričakujejo takojšnje reševanje tega problema, bi predlagal, da opravimo širšo razpravo v Državnem zboru in, kot že rečeno, Vlado zavežemo, hkrati pa ji damo tudi možnosti s svojimi zahtevami, ki bodo prav gotovo glasne, da prevzame hitre in takojšnje ukrepe. Jaz bi samo to želel še povedati h temu: banke, kot je meni znano, so pripravljene sanirati ta dolg, če bodo imele dober sanacijski program v ozadju. Banke so pripravljene v bistvu statuti temu podjetju, ki ima, kot že rečeno, odlično kakovost, prepoznavno blagovno znamko in seveda tudi financirati v nove programe, če bo tudi Vlada lahko bila garant in izdala jamstvo za podporo pri kreditih ali pa drugih novih poslovnih odločitvah, ki so nujne na temu področju. Želel pa bi, da se ta primer ne pusti tako nerešen, tudi s strani odgovornih, kajti želel bi vas spomniti na eno preprosto dejstvo: sam sem bil šest let direktor v podjetju. Direktor je po zakonu odgovoren za zakonito vodenje podjetja. In ne moremo mimo tega, da preprosto ena družina, ki je uzurpirala to dejavnost in tudi speljala vse konkurenčne posle na svoja podjetja, ki jih imajo v tujini, da lahko danes pobira dobičke in novo dodano vrednost iz tega naslova teh produktov, medtem ko delavci nimajo plač, so na cesti odvisni od socialnih transferjev. Tega ne smemo dovoliti, če smo v pravni državi, potem se mora zgoditi danes oziroma jutri nekaj, kar bo rešilo to situacijo. Gospod Volk in ostali volkovi na Primorskem ne bi smeli biti na prostosti. To je moje mnenje. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Srečka Prijatelja, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 19. maja, v okviru glasovanj. S tem smo končali prvi krog vprašanj. Prehajamo na drugi krog, in sicer, gospo Miro Petek bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem tudi v drugem krogu. Gospod minister, mnoge generacije upokojencev, ki so se upokojevale od leta 1994 pa tja do leta 1999, so prepričane, da so bile pri izračunu pokojnin znatno oškodovane. Po takrat veljavnem sistemu določanja pokojninske osnove in takrat veljavnem zakonu je spet takratni upravni odbor Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje vsako leto posebej že odmerjene pokojnine v postopku usklajevanja še znižal. Leta 1994 je prišlo do znižanja pokojninske določene osnove za 0,25%, leto zatem se je zmanjšal za 4,44%, leta 1996 že za 10,58%, leto za tem za 10,70%, leta 1998 za 15,23%, leta 1999 pa so se že odmerjene pokojnine zmanjšale za 11,46%. Veliko teh upokojencev se danes oglaša tudi pri nas v poslanskih pisarnah in dokazujejo, da so bili prikrajšani. Na nek način vaš odgovor lahko predvidevam. Zagotovo boste trdili, da te negativne uskladitve niso negativno vplivale na raven pokojnin in da položaj teh upokojencev ni slabši v primerjavi s prej ali kasneje upokojenimi. Mogoče boste celo rekli, da so ti upokojenci na boljšem in z matematičnimi akrobacijami to celo dokazovali. Toda ti upokojenci, ki prihajajo v poslanske pisarne, trdijo drugače, saj po desetletju in več spoznavajo, da imajo bistveno manjše pokojnine kot tisti, ki so se upokojili pred tem ali leta 2000 in kasneje. S takšnim ukrepom niso bili zagotovljeni enaki pogoji za upokojevanje, saj je takratni upravni odbor Zavoda za pokojninsko zavarovanje v teh letih vsako leto posebej sprejel sklep o preračunu pokojnin. Zato vas gospod minister sprašujem: Ali ste se v svojem mandatu, sicer precej kratkem, že ukvarjali s tem vprašanjem? In: Kako nameravate ta problem rešiti ali pa mogoče za vas to sploh ni problem?
Hvala. Gospod minister izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec Petek. Zdaj izhodišče pokojninskega sistema je, da mora biti pravičen za vse zavarovance. To pomeni, da mora biti pokojnina odvisna predvsem od dolžine delovne dobe in višine pokojninske osnove, ne pa od časa, ko je nekdo šel v pokoj. Za slovenski pokojninski sistem v devetdesetih letih, kot navajate, je bilo značilno, da je bil zasnovan tako, da ne bi povzročal razlikovanj v višini pokojnin, priznanih v različnih letih. Da se je doseglo želeni cilj, so bili v sistem vgrajeni tako imenovani korektorji. To so tisti %, ki ste jih v svojem vprašanju tudi navedli. Ti korektorji naj bi zagotavljali, da je bila odmera pokojnine posamezniku pravična. Torej odvisna od dopolnjene pokojninske dobe in od plačanih prispevkov, ne pa, recimo, od dviga plač in inflacije v tistem letu, v katerem se je pač ta obračun napravil. Vsako leto situacija ni bila enaka, zato so se tudi prilagoditve teh korektorjev dogajale. Se pravi, so bili enkrat večji, drugič manjši. Nekaj časa na začetku devetdesetih let pozitivni, potem pa negativni, povezani torej z dvema, ključnima dejavnika, plačami in inflacijo. Torej, kot navajate, je dejansko res, da so se uskladitve po letih razlikovale, vendar pa niso negativno vplivale na raven pokojnin uveljavljenih v tem obdobju v smislu, da bi se poslabšal položaj upokojencev v primerjavi s tistimi, ki so bili upokojeni prej, ampak se je s tem zagotavljalo, da so se vsi, ki so se upokojili v obdobju 1992 - 1999, lahko upokojili pod enakimi pogoji. Nov sistem je bil potem uveden leta 2000 in tukaj se je uredilo tudi tako imenovane medletne prilagoditve, ampak to je zdaj že vprašanje potem delovanja tega sistema po letu 2000. Moram še dodati, da je zoper opisano usklajevanje, ki je tudi za vas sporno, bila sprožena ustavna pobuda. Ker so bili pač pobudniki prepričani, da usklajevanje med pokojninami, priznanimi v različnih obdobjih, ni skladno z Ustavo in zakoni, vendar je Ustavno sodišče odločilo, da je takšen način prilagajanja oziroma izenačevanja skladen z ustavo. Skratka, ta zadeva je že bila na Ustavnem sodišču in zato ne moremo skleniti drugače, kot da pri ureditvi teh pokojnin v devetdesetih letih niso bile storjene krivice, ampak da so bili ti valorizacijski količniki tisti, ki so omogočali enako obravnavo vseh upokojencev. Zdaj pa, če še zmeraj posamezni upokojenec čuti, da mu je bila storjena krivica, predlagam, da se obrne tudi direktno na ministrstvo oziroma na Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in mu bomo tudi ustrezno informacijo o tem dali. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala minister za ta odgovor. Na nek način sem ga pričakoval. Tisti, ki se pri meni oglaša na Koroškem v poslanski pisarni, so se že obračali na Zavod in tudi na ministrstvo. Sprašujem vas: Ali je pravično, da nekdo, ki se je upokojil decembra 1999, ima 10 do 15% manjšo pokojnino kot pa tisti, ki se je upokojil januarja 2000? Konkretno, k meni je prišel železar z dvema odrezkoma in pokazal ravno ta primer. 35, 40 let je delal v železarni kot jeklar, imel je isto izobrazbo kot njegov kolega, imel je isto delovno dobo, plačeval je enak znesek za pokojnino, pri pokojnini pa je danes nastala razlika 10 - 15%. Mislim, da tu ne moremo govoriti o neki enakosti pred zakonom, pač pa gre za neko določeno anomalijo, ki je takrat nastala v tem sistemu. In kljub temu da je Ustavno sodišče izdalo pač odločbo, kakršno je izdalo, mislim, da bi bilo dobro, če bi se okoli tega pač še nekoliko pozabavali in bi poskušali te krivice, ki so takrat nastale, tako ali drugače odpraviti. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
No, k temu ne morem dodati drugega kot to, da jaz odločitev, ki jo je Ustavno sodišče sprejelo, moram sprejeti oziroma je ne morem niti komentirati. Je treba upoštevati tudi to, da sta sedaj ob prehodu na nov pokojninski sistem po letu 2000 tudi, kot lahko opazite, pri revalorizaciji dve različni stopnji, ravno iz razloga, ker je bil sistem spremenjen. Je pa v pripravi nov sistem oziroma moderenizacija tega sistema, kjer bomo lahko to vprašanje ponovno naslovili. Toliko lahko ta hip odgovorim.
Hvala. Gospod Milenko Ziherl bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet, ki je odsoten. Boste kljub temu postavili vprašanje?
Ja, seveda, gospod predsedujoči. Hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav vsem prisotnim. Z gospodom ministrom sva se že na hodniku dogovorila, da bo odgovoril pisno, vendar želim kljub temu postaviti vprašanje, da se bo vedelo, na katerih izhodiščih, ker bi dal neka izhodišča za odgovor oziroma napotila, katere točke me znotraj vprašanja posebej zanimajo. Gre za to, da v Sloveniji pri izgradnji avtocest ugotavljamo, da so predrage v primerjavi z drugimi državami. Nekatere cene lahko primerjamo z gradnjo po zahtevnem terenu nekje v Kanadi ali Sibiriji, kjer je tako imenovani "permafrost", kjer so posebni pogoji izdelave avtoceste. Pa morda v tej prvi točki bi še nekako bilo, ko pa že avtocesto dobimo, so pa posamezni odseki lahko tudi zelo nekakovostno zgrajeni in, karikirano, že takoj za otvoritveno kolono ob svečani otvoritvi se že vozijo tisti, ki morajo cesto reparirati oziroma posamezen objekt popraviti. Še veliko hujša je pa situacija na terenu na lokalnih in regionalnih cestah. Zima pusti vsako leto za seboj opustošenje. V letošnjem letu niti se ni sistematično, vsaj na nekaterih območjih, pričela sanacija tega stanja. In človek se nehote vpraša, kakšni so postopki od razpisa pa do prevzema. Sam izhajam iz gospodarstva in so mi te ključne stopnje znane, smo se jih morali strogo držati, predvsem, recimo, pri eksploataciji je bilo nekaj časa poskusna proizvodnja, torej po analogiji tukaj poskusno obratovanje, potem v proizvodnji je bila garancija dobaviteljev in zato sprašujem ministra: Ali izvajalci garantirajo in za koliko časa garantirajo in kaj v okviru garancije, recimo, popravijo, da ministrstvo nima stroškov? Kako je z nadzorom kakovosti izvajanja del? Kako je pri razpisih? Sedaj se glede na zaostreno situacijo pojavlja celo nevarnost, ko so bolj strogi finančni kriteriji, da bi na ta račun lahko trpela kakovost. Torej, sam postopek v ključnih fazah. Kje so tisti kontrolni momenti in kaj ima ministrstvo že v rokah oziroma kaj še planira, da bo bolj zavezujoče prisilila izvajalce h kakovostnejšemu delu? Hvala lepa.
Hvala. Kot rečeno vam bo minister odgovoril pisno. Gospod Vito Rožej bo postavil poslansko vprašanje ministrici za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana ministra, spoštovana gospa ministrica, dragi kolegi, ki še vztrajate! Jaz upam, da ni kaj drugega kot slučaj, da ni neke simbolike v tem, da je to vprašanje, ki ga bom postavil danes, na vrsti zadnje, ker imam včasih občutek, da je tematika, glede katere bom spraševal, včasih zadnja, ki je na dnevnem redu Vlade. V slovenski samostojni zgodovini smo na področju lokalne samouprave doživljali predvsem delitve raznih občin do prav že mikroskopskih razsežnosti. Eden redkih primerov, da ni šlo za delitev, ampak za združitev je bil primer ljubljanskih občin. Zato danes poznamo Mestno občino Ljubljana, ki je mesto Ljubljana, prestolnica naše države. In najbrž se boste strinjali, da opravlja tudi nekatere druge funkcije, ki jih nobena druga občina ne more. Po približnih ocenah, z raznimi migracijami, študirajočimi in tako naprej, nas v tem mestu čez dan živi tudi do pol milijona. Tudi v enem evropskem merilu lahko rečemo, da gre za metropolo. Za razliko od manjših občin, tistih, ki so se pač razdrobile, in na podlagi zakonodaje, ki ureja financiranje lokalnih skupnosti prišle do določenih sredstev s strani države, so na nek način spodbujane k tem, da so čim manjše, je bila Mestna občina Ljubljana, da tako rečem, v navednicah, v preteklih letih "nagrajena" z zmanjšanjem sredstev, ki so za delovanje občine, za izvajanje nalog, ki jih nalaga zakon, iz državnega proračuna. Zato upam, da je zakon o glavnem mestu, glede katerega vas sprašujem, spoštovana ministrica, namenjen temu, da se ta diskriminacija, ki jo je Ljubljana doživela, zmanjša. In me zato zanima: Kako se zakon o glavnem mestu izvaja? Kako se skozi ta zakon izvaja financiranje glavnega mesta? Kako se identificirajo dodatne naloge in obremenitve, ki jih v obliki finančnih posledic prinaša Ljubljani status glavnega mesta? Kako je s podpisom pogodbe med premierjem slovenske vlade in županom slovenske prestolnice?
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Hvala tudi vam, gospod poslanec, za vprašanje. Če najprej pojasnim, kaj zakon o glavnem mestu ureja, da bomo potem lahko tudi razumeli, kakšne so nadaljnje aktivnosti. Kot veste, se na območju glavnega mesta pri izvrševanju svojih pristojnosti srečujejo državni organi in organi Mestne občine Ljubljana. In zakon o glavnem mestu Republike Slovenije ja pravzaprav podlaga za ureditev teh medsebojnih odnosov med državnimi organi in organi Mesta Ljubljane, in sicer v tistem delu, ko se to nanaša na izvajanje nalog, pomembnih po eni strani za razvoj glavnega mesta in to je povezano predvsem z urejanjem pogojev za delovanje državnih organov in organizacij ter predstavništev. Zakon tako z ničemer ne posega v izvirne pristojnosti mestne občine, jo pa kot glavno mesto zavezuje, da pri izvajanju svojih nalog upošteva posebni interes države, povezan z glavnim mestom kot upravnim središčem države. Določbe zakona se navezujejo na veljavno zakonodajo, v bistvu organizacije in izvajanja nalog državne uprave in organov lokalne samouprave ter javnih financ. Zakon tudi jasno definira, da je v interesu države in mestne občine zagotoviti usklajeno programiranje in razvoj na različnih področjih, tako prostorskem, investicijskem, na državni in lokalni ravni in pa tudi usklajeno izvajanje nalog in projektov iz pristojnosti državnih in občinskih organov. Vendar zakon o glavnem mestu neposredno ne ureja financiranja programov in nalog, ki jih v skladu z njim izvaja mestna občina, ali jih bo v skladu s sklenjenim dogovorom, ki ga zakon dopušča in o katerem trenutno tečejo pogovori med Vlado Republike Slovenije in glavnim mestom, izvajali država in mestna občina skupaj. Tako se financiranje dodatnih obremenitev Mestne občine Ljubljana izvaja z njenim proračunom, katerega prihodki se oblikujejo enako kot v vseh drugih občinah v skladu z zakonom o financiranju občin, potem s sofinanciranjem investicij iz državnega proračuna in pa z brezplačnim prenosom državnega premoženja, pri čemer pa ima Ljubljana enak položaj kot vse druge občine. Zakon o glavnem mestu Republike Slovenije ne upošteva pravzaprav posebne stroškovne in investicijske obremenjenosti Mestne občine Ljubljana ali njenih eventualnih morebitnih prednosti, ker je glavno mesto. Zato se je Vlada odločila, Vlada ima v letošnjem normativnem programu vključeno tudi spremembo zakona o glavnem mestu in v okviru priprave spremembe se je Vlada odločila, da izhajajoč iz dejstva prisotnosti glavnine državnih organov in tujih predstavništev na območju MOL, da lahko ta prisotnost pomeni po eni strani dodatne naloge in dodatna finančna bremena za mestno občino, po drugi strani pa lahko pomeni tudi dodatno priložnost za razvoj glavnega mesta, da se pripravi predlog, strokovno utemeljen, morebitnega dodatnega financiranja glavnega mesta skozi zakon o glavnem mestu, na podlagi prejšnje analize finančnih odnosov med Vlado Republike Slovenije in glavnim mestom Republike Slovenije. Ta analiza bo identificirala dodatne naloge in obremenitve ter tudi prednosti, ki jih Mestna občina Ljubljana v obliki finančnih posledic lahko ima zaradi statusa glavnega mesta. Analiza pa bo podkrepljena tudi s primerjalno pravno analizo urejenosti statusa glavnih mest v državah članicah Evropske unije z navedbo načina dodatnega financiranja posebnih nalog, ki jih opravljajo. Izdelava analize je v zaključni fazi in računamo, da bo v roku, kot je predvideno, rok je 2. junij, tudi že obravnavana na Vladi in s tem bo hkrati podana tudi možnost, da se ta medsebojna razmerja konkretizirajo ob noveli zakona. Sedanji zakon pa omogoča sklenitev dogovora. Dogovor je stvar usklajevanja med Mestno občino Ljubljano okoli skupnih vsebinskih nalog, za katere pa je pismo zgolj dogovor. Ima obliko pisma o nameri in ni že neposredna podlaga za financiranje aktivnosti, ki pa se financirajo iz virov, ki sem jih prej navedla.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa za ta del odgovora. Gospa ministrica, jaz upam, da novi zakon, ki se pripravlja, ne bo zdaj izgovor, da se ta dogovor, sporazum, pogodba ali pa, tako kot vi pravite, pismo o nameri, ne izvede čim prej in da se konec koncev tudi iz virov, ki ste jih omenili, čim prej začnejo dejavnosti, ki v glavnem mestu morajo potekati, se pač financirati. Jaz nisem prepričan, jaz težko delim z vami mnenje, da obstajajo tudi nekatere prednosti glede financiranja, ki bi jih pa Ljubljana morala izkoristiti. Vsaj ne v teh razmerah zdaj, ko zakonodaja, ki ureja financiranje občin, tako drastično diskriminira Ljubljano v primerjavi z ostalimi občinami, z izjemo treh drugih, ki tudi še presegajo določene cenzuse. In mislim, da ni kakšne velike potrebe po primerjalni analizi z evropskimi prestolnicami, da bi videli, da je ni evropske prestolnice, ki bi bila s strani države tako podfinancirana, kot pa je Ljubljana. Ljubljana je res pred uvedbo tega novega zakona o financiranju občin približno dvotretjinsko lahko financirala svoje dejavnosti iz državnih sredstev. Odslej je dvignila malo svoje odhodke, prihodki s strani države pa so padli, tako da zdaj predstavljajo približno tretjino. Jaz mislim, da boste iz te analize hitro ugotovili, kako in kaj in kateri koraki so potrebni v bodoče. Zakaj se mi zdi, da je nujno, da se kakršen koli sporazum čim prej začne uveljavljati? Seveda iz jasnih potreb, ki jih Ljubljana ima in njenih virov obveznosti, ki jih tudi na področju otroškega varstva, cestnega prometa, železniškega in še kje opravlja tudi za širšo regijo. In če ne drugega, ker četrtina poslancev, ki podpira to vlado, prihaja iz Ljubljane, vsi smo koalicijski poslanci in še kakšen poslanec več koristi storitve javnega varstva, socialnega in tako naprej. [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Hvala.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Vsebinski del dogovarjanja z mestno občino teče zelo intenzivno. In po prepričanju obeh strani je večina vsebin usklajenih. Tudi sama verjamem, da pogoji za podpis tega dogovora so, seveda pa je potrebno še razrešiti določena odprta vprašanja, o katerih se dogovarjata župan in predsednik Vlade. S tem vsebinskim dogovorom smo pravzaprav definirali tiste skupne aktivnosti, ki so presečna točka mesta in kot glavnega mesta in države. Kar se tiče celovite analize, bi rekla, da je morda zelo koristna kot izhodišče za diskusijo v parlamentu. Ko bo zakon prišel v obravnavo, da poslanci, vsi, ki so tukaj prisotni, si lahko ustvarijo neko celovito sliko o tem, kakšna bremena nosi glavno mesto, po drugi strani pa tudi ne zanemarimo, da se iz tega naslova lahko ustvarjajo tudi neki določeni prihodki in da to sliko poslanci dobijo tudi na mizo in tako potem tudi lažje sprejemajo odločitve. V tem je bil tudi smisel izdelave te analize in da na tej podlagi dobimo oceno, kakšni so tisti dodatni stroški, ki jih Mestna občina Ljubljana ima, primerjalno gledano, z drugimi občinami iz naslova glavnega mesta in pa seveda potem to primerjamo z dodatnimi prihodki, ki jih ustvarja, ker je sedež državnih institucij in državnih organov. Mislim, da nam bo ta analiza pravzaprav olajšala razpravo v parlamentu in s tem tudi olajšala obravnavo zakona v parlamentu in je s tega vidika koristna.
Hvala, gospe ministrici. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, v torek, 19. maja, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločil o predlaganih sklepih. Prekinjam 6. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10.00 uri. Lahko noč.