Spoštovane poslanke in kolegi poslanci! Gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 7. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospod Anton Anderlič, mag. Milan M. Cvikl, Zmago Jelinčič Plemeniti, mag. Janez Kramberger, Breda Pečan in dr. Mitja Slavinec. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RADIOTELEVIZIJI SLOVENIJA. Preden bi nadaljevali s to točko, bi vas rad seznanil, da je prišla danes zjutraj tudi pobuda volivkam in volivcem za zbiranje podpisov za zahtevo za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma o zakonu o Radioteleviziji Slovenije, EPA 206 /4. Glede na to, kar je danes zjutraj prišlo, se mora predsednik državnega zbora v treh dneh odločiti o tem, kakšni bodo nadaljnji postopki. Vendar pa državni zbor o predlaganem dnevnemu redu oziroma o drugi obravnavi predloga zakona o Radioteleviziji Slovenija lahko razpravlja oziroma svoje delo nadaljuje. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Prosim, proceduralno vprašanje. Izvolite gospod Školč.
Spoštovani podpredsednik, dragi kolegi, kolegice! Neobičajno bi bilo, da bi v situaciji, ko je vložena referendumska pobuda, nadaljevali z obravnavo na seji. Zakaj neobičajno? Mi ne poznamo v tem trenutku vsebine referendumske pobude, niti ne vemo, ali je sposobna za nadaljevanje procedure. Zato bi bilo dobro, da pred nadaljevanjem te razprave predsednik državnega zbora, ki ima pooblastila v zvezi s temi postopki, razčisti vsa ta vprašanja. Nelogično bi bilo, da bi državni zbor danes opravil drugo obravnavo, potem pa bi volivke, volivci na referendumu odločali o določenih vprašanjih, ki so eventualno rešena nasprotno od tega, kar predlaga ministrstvo za kulturo. Zato bi bilo potrebno danes to razpravo najmanj prekiniti, da se ta vprašanja v treh dnevih razčistijo. Lahko pa bi predsednik državnega zbora, ki je veliko polagal v prejšnjem mandatu na ljudsko iniciativo, naredil to, kar se je običajno naredilo, da bi prekinil zakonodajni postopek v državnem zboru, tako da se pač ta vprašanja predhodno razčistijo, potem pa državni zbor odloča naprej. Ne nazadnje smo tako ravnali v primeru zakona o trgovini, kjer je, bom rekel, sindikat delavcev v trgovini pred drugo obravnavo prinesel sorodno pobudo in v tistem trenutku je zakonodajni postopek v državnem zboru zastal. To je bilo takoj po prvi obravnavi. Govorim za prejšnji mandat [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], lahko bi govorili tudi za nazaj. Zato se mi zdi nedopustno, da predsednik državnega zbora ne uvidi, da državni zbor sili v nekaj kar mu posledično lahko prinaša velike težave vizavi razumevanja postopkov in vizavi rešitev, ki jih lahko sprejme državni zbor. Zato je predlog naše poslanske skupine [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] da se v tem trenutku ta točka prekine, da pridobimo to pobudo, da pridobimo formalno stališče predsednika državnega zbora do te pobude in potem ravnamo naprej.
Vaš predlog je bil, še enkrat, če ga prosim ponovite.
Da je potrebno to sejo v tem trenutku prekiniti. Predsednik državnega zora nam mora posredovati pobudo in njegovo stališče, ki izhaja v zvezi s takimi pobudami iz naslova zakona. Šele potem je mogoče nadaljevati z razpravo.
Hvala lepa. Želite besedo gospod predsednik?
Res je danes prišlo neko obvestilo oziroma pobuda za zbiranje podpisov za predhodni zakonodajni referendum. Naši in strokovnim službam je pobuda dana. Podpisi se bodo preverili. Vsebina te pobude tudi in jasno, da postopek teče tako, kot zahteva zakon o referendumu in ljudski iniciativi. Ni pa nobena ovira, da ne bi začeli in izpeljali druge obravnave. Zagotovo pa bo potrebno, če je pobuda ustrezna, prekiniti delo pred tretjo obravnavo. Tretja obravnava ne bi bila dopustna, če je pobuda ustrezna. Menim, da ni nobene ovire. Je pa predlog, da se prekine seja, legalen proceduralni predlog in ga morate dati na glasovanje. Hvala lepa.
Hvala. Predlog je bil podan od gospoda Školča. Proceduralno vprašanje? [[Ne.]] Predlog je bil dan in na podlagi tretjega odstavka 73. člena moramo o tem predlogu odločati. Glasujemo. Glasovalo je 65 poslancev, za je bilo 23, proti 39. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da predlog ni bil izglasovan. Prosim, gospod Potrč, imate proceduralni predlog?
Jaz sem uradno danes zjutraj dobil predlog, pobudo volivk in volivcev za zbiranje podpisov na mizo. Glede na to, da smo jo danes dobili in da pomeni prav gotovo poseg v proceduro sprejemanja zakona, takšna ali drugačna, ampak pomeni poseg, predlagam, da gospod predsednik državnega zbora skliče kolegij, da nas s tem seznani in da se na kolegiju dogovorimo, kako bomo naprej vodili postopek. Mislim, da je neodgovorno do pobudnikov, če najmanj tega ne storimo in ne izmenjamo mnenj o tem, kakšne so možnosti in kako. To je proceduralni predlog, če ga prav razumete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod predsednik, morda odgovor.
Ne vem, ni to ravno običajno, da takole poteka razgovor. Seveda v treh dneh je po zakonu državni zbor dolžan obravnavati pobudo, proučiti ustreznost besedila, verodostojnost podpisov itd. Jasno, te stvari tečejo in tudi seveda boste vsi obveščeni povsem podrobno o vseh teh zadevah, ampak to ne ovira, da bi sedaj ne nadaljevali dela druge obravnave. To hočem reči.
Hvala lepa. Jaz bi še enkrat to ponovil, da je bilo rečeno, da mora predsednik državnega zbora v roku treh dni podati odgovor na to. Po zakonu o referendumu in civilni iniciativi lahko razpravljamo do tretje obravnave. Proceduralno vprašanje. Prosim. Gospod Potrč.
Poglejte, jaz bom rekel morda z neprimernimi izrazi, ampak tole, gospod predsednik, kar vi govorite, pač vam daje pravico samostojnega odločanja, samo lahko pomeni takšne ali drugačne dodatne zaplete v delu državnega zbora. Poslovnik poznamo, jaz poznam tudi zakon o referendumu in vem, da je možno opraviti razpravo do tretje obravnave. Vem pa tudi, da se lahko odločimo drugače. Jaz mislim, da bi bilo prav, ni res, ni res [[...]]Jaz mislim, da bi bilo prav, da o tem gospod predsednik, ki ima kolegij, kdaj pa kdaj tudi vodje poslanskih skupin in podpredsednike vpraša, ne pa samo sam odloča in potem meni, da je vsaka beseda, ki se reče na njegov račun, na račun njegovih odločitev, žalitev njegove integritete. Gospod predsednik, to je kolektivna odločitev tega državnega zbora in dovolite, da imamo 10, 15 minut posveta, da vam mnenja o tem lahko povemo. Hvala.
Prosil bi za proceduralna vprašanja. Prosim, če še enkrat ponovite svoj predlog, gospod Potrč. Vi ste dali predlog sedajle.
Moj predlog je, da se za 15, 20 minut prekine delo državnega zbora, sestane kolegij, če ga bo gospod predsednik dobrovoljno želel sklicati in se tam izmenjajo informacije o nadaljnjem delu v zvezi s to točko. Hvala.
Gospod predsednik, bi prosil v tem primeru vaš odgovor. Želite tako?
Ne vidim nobene potrebe, da bi prekinjali. Enkrat smo že glasovali in večina je za to, da se nadaljuje delo. Jaz sam ne bi želel nasprotovati večini v državnem zboru.
Še kakšno proceduralno vprašanje. Roko je dvignil gospod Školč. Ja ali ne? [[Ne.]] Gospod Barovič, prosim.
Hvala lepa. Poglejte, spoštovani gospod podpredsednik, ne glede na to, kaj mislimo o samem zakonu, kar bomo izkazali s svojim delom v nadaljevanju, pa le ocenjujemo v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke, da drugega ta trenutek, kot dati proceduralni predlog, ki je bil dan na glasovanje, ni. Zato prosim, da ne bomo časa zapravljali, dan je bil proceduralni predlog, dajmo ga na glasovanje. Če ne bo sprejet bo pavza, če ne, bomo začeli z delom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na razpravo o predlogu zakona o Radioteleviziji Slovenija. Besedo dajem predstavnik [[...]] Proceduralno vprašanje.
V imenu poslanske skupine zahtevam, da dobimo odmor. Ne upam si reči v tem trenutku koliko časa, ker bi radi v tem odmoru pridobili pobudo podpisnikov, jo preučili in potem sporočili, kako bomo naprej sodelovali pri delu. Brez tega, da poslanci in poslanke naše skupine vidijo, v čem je smisel te pobude, je popolnoma nelogično, da bi razpravljali o vseh členih tega zakona, sprejemali odločitve in prišli potem v situacijo, da v tretji obravnavi eventualno ne bi mogli sprejeti nobenega dopolnila, ki bi lahko bilo po volji ljudstva. Za odločanje o tej točki je to, bom rekel, nujno potreben material in prosim, da odredite odmor ter nam zagotovite ta material.
Gospod Školč, po poslovniku ni možnosti, da bi dal odmor, tako da me spravljate nekoliko v zadrego. Morda še kakšno proceduralno vprašanje? Prosim, gospod Battelli.
V amandmajih so rešitve, ki jih zadovoljujejo, če se naj tako izrazim, predlog pobudnikov. Jaz mislim, da je to tudi dejstvo, ki ga je treba upoštevati v obravnavanju vprašanja, ki se je zdaj postavilo.
Gospod Battelli, polovico sem vas razumel, polovico ne, ker se tako slabo sliši. Vendar bi jaz nadaljeval z našim delom. Izvolite, gospod Pavliha.
Kolega podpredsednik, se opravičujem, da se tudi jaz oglašam, ampak bi vendarle prebral drugi odstavek 73. člena, da predsedujoči prekine delo, to pomeni, mora prekiniti delo državnega zbora, če pred odločanjem to zahteva vodja poslanske skupine. [[...]] [[oglašanje iz klopi.]] [[..]]Gospod Školč je, kot vem, govoril v imenu vodje poslanske skupine. In to morate narediti za 45 minut, tako piše v tem odstavku. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Pavliha. Ne glede na to sem rekel, da sem v rahli zadregi. Vendar iz vsega tega, kar je bilo do zdaj povedano, bi se le odločil, da dam na glasovanje to, ali se seja za en čas prekine ali ne. Predlagam, da glasujemo o tem, da se seja za pol ure prekine in da se poslanci seznanijo z vloženo pobudo in obenem tudi razpravljajo o nadaljnjem našem delu. Glasovanje teče. Ugotavljam, da je od navzočih 67 poslancev za glasovalo 28, proti 37. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 37.]] To se pravi predlog, da bi prekinili s sejo ni bil sprejet. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev predloga zakona o Radioteleviziji Slovenija. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsednik.
Gospod minister, še nekaj bi vas prosil, če greste lahko za oder.
Spoštovani, gospod podpredsednik! Spoštovane poslanke in poslanci! Preden še enkrat predstavim predlog novega zakona oziroma določene probleme o RTV Slovenija, bi rad opozoril državni zbor na novo okoliščino v zvezi z javnim zavodom, ki veliko pove o njegovem nejasnem delovanju. Včeraj sem v osebnem pogovoru preveril govorice in dobil potrditev, da svet RTV Slovenija prav na današnji dan, na današnji seji odloča o tem, ali naj RTV proda večji del delnic Eutelsata. Razmišljanje o prodaji teh delnic je sicer že dolgo v zraku, očitno pa je, da so se intenzivne priprave začele v tajnosti v času, ko smo vložili novi predlog o RTV zakonu. Odločitev o prodaji je padla prejšnji teden, ne da bi bil kdorkoli od vlade ali parlamenta o tem obveščen, zato sem poslal generalnemu direktorju obvestilo, naj svet to točko umakne z dnevnega reda, saj menim, da morata biti vlada in parlament o tem pravočasno in poglobljeno seznanjena. Menim, da mora biti pristojnim službam vsaj nekaj dni na voljo za premislek in pretehtanje te odločitve. Javna RTV ni privatna firma, kjer se žonglira z vrednostnimi papirji, ampak mora biti o takšnih odločitvah javnega zavoda ustanovitelj pravočasno obveščen. V debati ob rebalansu proračuna se je porabilo ogromno časa za odločitev o nekaj 10 milijonih, tukaj pa gre za milijarde. To dodatno dokazuje, da je obravnava tega predloga o RTV zakonu nujno potrebna in da to področje zahteva novo ureditev, ki bo zagotovila transparentno poslovanje tega javnega zavoda, ki mora delovati v interesu in v dobro vseh državljanov Republike Slovenije, ki plačujejo prispevek za delovanje tega zavoda z enim samim namenom: biti objektivno informiran. Kar zadeva zakonov, pa je znano, da ni sicer zadeve javnega pomena, o katerih bi imeli vsi ljudje enako mnenje, zato je razumljivo, da nekatere rešitve tudi niso vsem po godu. Škoda je le, da kakovost predloženega zakona o Radioteleviziji Slovenija spodkopavanje ugotovi, ki niso utemeljeni na dejstvih. Sam sem že obširneje govoril pred tem visokim zborom in pred predstavniki odbora za kulturo, šolstvo in šport, vendar nekateri ne želijo slišati argumentov in vztrajajo pri nasprotovanju novemu predlogu. Tisti, ki menijo, da je potrebno ohraniti preživeti nemoderni in škodljivi zakon, želijo z navideznimi dopolnitvami in obstrukcijskimi zavlačevanji ohraniti obstoječe stanje. Predsednik odbora za kulturo, šolstvo in šport je v svojem poročilu objavljenem 6. junija 2005 v Poročevalcu, povzel razpravo na odboru. Na odboru je bilo sprejeto čez 30 amandmajev, 25 je bilo zavrnjenih, ostali pa so ob sprejetih amandmajih postali brezpredmetni oziroma so bili umaknjeni. V drugem branju državnega zbora je sedaj pred nami dopolnjeni predlog zakona o RTV Slovenija. Skupaj s sprejetimi amandmaji je celovitejši, kot je bil pred tem. V vsem je evropsko primerljiv, saj ustreza vsem evropskim standardom, ki veljajo za delovanje javne radiotelevizije v EU. Ta predlog zakona omogoča, kot drugod v svobodnih demokratičnih državah, javno radiotelevizijo, z lastnimi prihodki, s preglednim delovanjem, z jasno opredeljeno odgovornostjo na vseh ravneh in z avtonomnimi novinarji. Polemični toni in očitki predlagatelju zakona, da želi z novim zakonom podržaviti javno radiotelevizijo oziroma da naj bi z uveljavitvijo novega predloga zakona dobili vladno radiotelevizijo, nimajo nobene osnove. Predlog novega zakona ne vsebuje nobenih določil, ki bi jih lahko tolmačili kot željo po njenem podržavljenju. Statusna oblika RTV Slovenija bo še naprej javni zavod, ohranja pa se tudi najpomembnejša varovalka, ki je v dokumentih Sveta Evrope navedena kot zagotovilo neodvisnosti javnih radiotelevizijskih servisov, to je neodvisen vir financiranja. Zelo pozitivna je tudi novost novega predloga zakona, s katero je predvidena združitev programske in poslovodne odgovornosti v funkciji generalnega direktorja. Boljša in preglednejša ureditev organa upravljanja je, predvsem zaradi ugotovitev pomanjkljivosti s tega področja na katere že dlje čas opozarja tudi nadzorni odbor RTV Slovenija, predvidena tudi v nekaterih drugih predlaganih členih. Vse rešitve, vključno z imenovanjem programskega sveta, pa sledijo dobrim praksam številnih držav EU. Kljub navedenim dejstvom nekateri še vedno vztrajajo pri oceni, da nov način imenovanja programskega sveta zmanjšuje vpliv civilne družbe in da bo negativno vplival na avtonomnost novinarskega dela. Predlog zakona dejansko v ničemer ne ogroža novinarske avtonomije. Rešitev v zvezi z imenovanjem večjega dela predstavnikov civilne družbe v programski svet s strani poslancev pa je v evropskih državah uveljavljena kot ena najbolj demokratičnih rešitev. Pri tem je treba povedati, da je bila prav arbitrarna izbira civilnodružbenih organizacij, ki po sedaj veljavnem zakonu imenujejo svoje člane v svet RTV Slovenija, v zadnjih letih pogosto problematizirana, ker ne odraža interesov celotne civilne družbe in prikriva dejanski vpliv politike na delovanje sveta. Nov zakon to popravlja in omogoča tako rekoč vsakomur, predvsem pa uporabnikom radiotelevizijskih storitev, torej gledalcem in poslušalcem, da predlaga svoje člane v programski svet. Apriorno nezaupanje, da državni zbor izmed predlaganih kandidatov ne bo izbral take, ki bodo zastopali interese kar najširšega kroga javnosti, nikakor ni na mestu, še posebej če upoštevamo pogoj, zapisan v predlogu zakona, ki se glasi: "V programski svet RTV Slovenija so lahko izvoljene oziroma imenovane osebe, ki s svojim znanjem, ugledom oziroma dosežki na kulturnem, izobraževalnem ali katerem koli drugem področju družbenega življenja lahko pripomorejo k dobremu delovanju in h krepitvi ugleda javne radiotelevizije tako v Republiki Sloveniji kot v tujini." Spodbujanje nezaupanja v delo državnega zbora pa ima tudi širše negativne posledice, saj v neupravičeno slabi luči kaže delo poslancev in slabi položaj demokratičnih institucij. Poleg tega pa ni dvoma, da so na Slovenskem številni ugledni ljudje, z visokimi demokratičnimi načeli, ki jih bo predlagala civilna družba in ki jih državni zbor pri imenovanju v programski svet ne bo mogel spregledati. V naprejšnje pripisovanje tem ljudem politično pristranskost ter v naprejšnje odrekanje tem ljudem demokratičnega duha je do njih skrajno podcenjujoče in žaljivo. Tudi odgovornost je prav v zvezi z izvolitvijo članov programskega sveta s strani zakonodajalca povsem jasna in nedvoumna. Za svojo morebitno zlorabo pri imenovanju oseb javnega zaupanja v programski svet s strani državnega zbora bo politika odgovarjala na volitvah. Medtem ko se tej neposredni odgovornosti politika sedaj izogne oziroma se ji sedaj izogiba, čeprav je povsem evidentno, da kot govori tudi splošno sprejeta ugotovitev evropske ustavne stroke v sistemih, kjer civilna družba sama imenuje svoje predstavnike, se RTV sveti, ki so prvotno zamišljeni kot garanti neodvisnosti od države in drugih centrov moči, v resnici prelevijo v posrednike političnega vpliva. O tem nam jasno govorijo razmere in afere ter izstopi iz Sveta RTV Slovenija v zadnjih letih. Omeniti pa je na tem mestu treba tudi dejstvo, ki ni nikogar motilo, to je, da je sedaj veljavni zakon o Radioteleviziji Slovenije v neskladju z ustavo Republike Slovenije. Ustavno sodišče je ugotovilo, da sedaj veljavni zakon o RTV Slovenija že 12 let ni skladen z ustavo, saj ne ureja pravice delavcev zavoda do sodelovanja pri upravljanju zavoda prek sveta delavcev zavoda. Seveda novi predlog poleg številnih izboljšav to neskladje z ustavo odpravlja. Če se vrnem k vprašanju programskega sveta, moram poudariti, da imenovanje v programski svet zahteva ne samo zaradi javnosti veliko odgovornost s strani državnega zbora zaradi tega ker člani državnega zbora polagajo račune na volitvah, ampak parlamentarni večini, ki sprejema svoje odločitve z izmerljivo odgovornostjo, sam novi predlog zakona jasno in nedvoumno nalaga v 17. členu skrbnost in odgovornost, kar izhaja iz natančne določitve v tem členu, kdo ne more biti član tega sveta in kakšne osebe vredne javnega zaupanja to lahko so. Tisti, ki skušajo zmanjševati ali celo povsem izničiti vrednost tega novega predloga, sploh ne želijo videti in razumeti, kaj je v zakonu napisano. Ob tem velja omeniti protokol C evropskih skupnosti k amsterdamski pogodbi, ki državam članicam Evropske unije daje popolno svobodo pri organizaciji in financiranju javne službe na področju radijske in televizijske dejavnosti. Države imajo namreč različne tradicije in te jim narekujejo lastni model javne televizije, ki naj najbolj odraža njihovo ekonomsko, socialno, kulturno, zgodovinsko in drugo realnost. Kljub temu pa je izkušnja vsake posameznice in skupna izkušnja teh držav pripeljala v večini članic Evropske unije do uveljavitve organizacijskih modelov, ki so sicer specifični, vendar hkrati medsebojno primerljivi. To je torej posledica spoznanj v posameznih država, tako tistih z daljšo demokratično tradicijo, kot tisti s krajšo. A vsem je skupno, da spoštujejo medsebojna dogovorjena demokratična pravila in standarde. Poglejmo, kako se sestavljeni sveti v javnih radiotelevizijah. V Nemčiji imamo tri javne radiotelevizije, kjer je položaj zelo specifičen, na katere smo opozorili že v parlamentu ob javni predstavitvi mnenj. Vendar tudi te tri javne televizije imajo večino članov svetov postavljenih iz politike. V Avstriji je svet sestavljen iz 35-ih članov, 24 jih imenuje politika, 6 jih je iz sveta gledalcev in 5 jih je iz vrst zaposlenih. Svet gledalcev nima pri upravljanju nobene odločilne vloge, kot se je to pojavilo v naših časnikih, ampak zgolj izmed sebe 6 članov izvolijo v Svet ÖFR. Češka - Svet javne televizije imenuje parlament. Norveška - 14 članov imenuje parlament, predsednika in podpredsednika imenuje kralj. Danska - minister za kulturo imenuje organe opravljanja in nacionalni svet RTV. Organ opravljanja je upravni odbor iz devetih članov. Vse imenuje minister, tri na svoj predlog, pet jih predlaga ministru parlament, enega predlagajo zaposleni. Nizozemska - svet imenuje pristojni minister, program nadzoruje programski svet, ki ga tudi imenuje minister. Madžarska ima tri ustanove z značajem javne RTV. Člane imenuje parlament in nekatere civilnodružbene organizacije. Parlament imenuje predsedstvo vsakega upravnega odbora, parlament imenuje vsakega od treh odborov, najmanj enajst članov, 21 članov vsak odbor imenuje še določene organizacije. Najbolj problematična se je pojavila ureditev prav na Madžarskem, kjer so zahtevali 2/3 večino glasovanja o pomembnih stvareh, pa se je pokazalo, da je prihajalo do popolne blokade in tako vlada dejansko oziroma pelje vse tista politična opcija, ki ima največ glasov. Poljska - člane upravnega odbora imenuje nadzorni odbor, nadzorni odbor pa imenuje nacionalni svet in minister za finance. Nacionalni svet ima devet članov. Vse imenuje politika, parlament, senat in predsednik. Estonija - devet članov imenuje parlament. Hrvaška - enajst članov in programskega sveta izvoli hrvaški parlament. Islandija - parlament in minister za kulturo imenuje člane sveta, 7 članov imenuje parlament izmed sebe. Ne bom našteval še kako gre notri. Generalnega direktorja imenuje minister itn. Irska - svet imenuje pristojni minister, torej agencija za telekomunikacije, svet javne RTV pa imenuje vlada. Belgija - generalnega direktorja imenuje vlada in vse ostale člane sveta. Ciper - devet članov sveta imenuje vlada, enako generalnega direktorja imenuje tudi vlada. Finska - 21 članov sveta imenuje parlament. Norveška - 9 članov, parlament imenuje člane sveta, ministrstvo za kulturo svetu predstavlja parlament. Grčija - večino v svet imenuje vlada. Litva - 12 članov sveta, 8 jih imenuje politika, 4 pa svet za znanost, svet za izobraževanje, društvo umetnikov in litovska škofovska konferenca. Malta - minister za telekomunikacije imenuje člane uprave radia in televizije. Francija - neposredna vloga predsednika države, ki imenuje 3 člane, 3 predsednik parlamenta, tri senat. Španija - svet ima 12 članov, kongres imenuje 6, 6 senat. Velika Britanija - svet guvernerjev imenuje kraljičin pooblaščenec po posvetu z vlado. Švedska - z javno radiotelevizijo upravljajo zaposleni. Organizacijske ureditve javnih radiotelevizij so posledica najrazličnejših zgodovinskih, gospodarskih, družbenih okoliščin. Glede imenovanja v telesu upravljanja so tako določene razlike, vendar v glavnem, kot je bilo pokazano, le v tem, ali gre za imenovanje s strani parlamenta, vlade, predsednika države ali pristojnega ministra. Tako kot pri nas nekateri gledajo, imamo v Evropski uniji ne javne, ampak samo državne radiotelevizije. Če lahko samo dodam to, samo da povzamem pet vrstic. Predlog novega zakona o Radioteleviziji Slovenije je evropsko primerljiv in ustreza vsem visokim standardom, ki veljajo za delovanje radiotelevizije v Evropski uniji. A še bolj pomembno kot evropska primerljivost je, da novi predlog zakona daje podlago za to, da bo možno javni Radioteleviziji Slovenije delovati uspešno v dobro vse slovenske javnosti. Pričakujem, da bo državni zbor svoje delo opravil na visoki ravni in novi predlog o Radioteleviziji Slovenije sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister. Predlog zakona je obravnaval tudi odbor za kulturo, šolstvo in šport kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, mag Branka Grimsa, da predstavi poročilo odbora.
Hvala, za besedo. Vsem prav lep pozdrav, še posebej tistim, ki jih sedaj ni v dvorani, ker pač pred argumenti je treba bežati. Odbor je na svoji seji obravnaval predlog zakona in tudi amandmaje, ki so bili oblikovani na osnovi obširne javne razprave, h kateri je velik del prispeval tudi sam odbor, saj je razpisal javno predstavitev mnenj, ki je po dolžini verjetno rekordna do sedaj v zgodovini državnega zbora. Na tej osnovi je odbor sprejel, če vštejemo tudi amandmaje na amandmaje, dobrih 30 amandmajev in s tem dokazal, da je seveda zelo resno vzel svojo zavezo, da bo upošteval, kar bo le mogoče, in na ta način dodatno dopolnil in izboljšal zakon. Tisto, kar je pa ključno, in to bo danes tudi vsebina vseh mojih razprav, pa je to, česar javnost ni mogla vedeti, pa je bilo predstavljeno tudi na seji odbora in je seveda zato, ker javnost tega ni mogla izvedeti, tudi eden od argumentov za takojšnji sprejem novega zakona in za uveljavitev parlamentarnega kanala, kjer se bodo ljudje lahko dejansko sami prepričali o argumentih za in argumentih proti, pa tudi o načinu dela, ki ga ubira eden ali drugi. Gospa, govorim o poročilu odbora, prosil bi predsedujočega, da zagotovite, da se mi ne sega v besedo. Ključna spoznanja, na osnovi katerih je odbor sprejel svoje odločitve, so bila, da je po sedaj veljavni odločbi ustavnega sodišča sedaj veljavni zakon o RTV v neskladju z ustavo. Zato je za drugo branje pripravil besedilo, ki je s tega vidika odlična podlaga za sprejemanje dokončnih odločitev in torej ustavnopravno ustrezen. Drugi razlog, na osnovi katerega je ravnal odbor pri svojem odločanju, je primerjalno pravne narave, in sicer to, kar je že predstavil minister, sestava organov v primerljivih državah Evropske unije. Povsod boste našli transparenten postopek, tisti postopek, ki ga ustavno pravo sprejema kot transparentnega, in to je seveda imenovanje preko demokratično izvoljenih institucij. Tudi v slovenskem primeru smo zato zavrnili amandmaje, ki so šli v nasprotni smeri, kajti sledili so tistemu, kar sedaj zavrača tudi nemška ustavnopravna stroka. S tem v zvezi bi vas opozoril zlasti na dejstvo, da je prišlo povsod, kjer imajo sedanji način imenovanja preko tako imenovane civilne družbe, do popolne politizacije televizij in edina država, ki ima nekaj podobnega od držav z dolgoletno demokratično tradicijo, je Nemčija. Ampak tam to učinkuje drugače, kajti oni imajo več javnih radiotelevizij in zato za njih ne predstavlja tako velik problem, če je ena televizija recimo nekje na jugu desnosredinska, ena nekje na severu povsem rdeče vrednostno obarvano v svojih komentarjih in izbiri člankov, kajti tudi izbira člankov je seveda bistvena za uredniški poseg, kajti potem te programe lahko spremljajo povsod po Nemčiji in lahko seveda dobijo iz različnih vrednostnih vzornih kotov sestavljeno in osvetljeno informacijo in se potem ljudje dejansko do te opredelijo. Tako je zadovoljen in izpolnjen ustavnopravni namen, to se pravi zagotovilo, ki je zapisano tudi v slovenski ustavi, da ima vsaka državljanka in vsak državljan pravico do objektivne in vsestranske informacije. S tem argumentom smo se seveda na odboru odločili, da zavrnemo vse tiste amandmaje, ki so šli v nasprotni smeri. V javni razpravi je prišlo še do enega dragocenega spoznanja, to pa je, da je sedanji zakon v očitnem nasprotju z zahtevami EU o transparentnosti poslovanja, o jasni ločitvi javne službe od tržnih dejavnosti in da zaradi podobnih določil, kot so v sedaj veljavnem slovenskem zakonu, tečejo sodni postopki pred institucijami oziroma tožbe zoper nekatere države pred institucijami Evropske unije, vključno z Nemčijo. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] S tega vidika, to se pravi z vidika transparentnosti poslovanja in jasne ločitve tržnih dejavnosti od upravljanja javne službe, je nov zakon, sedaj v drugi obravnavi, odlično pripravljen. Predlagam, da ga soglasno sprejmemo.
Hvala lepa. Ker je zbor na 8. izredni seji opravil prvo obravnavo tega predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo in odločanje o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 15.6.2005. Mislim, da imate vsi na klopi pregled vloženih amandmajev k dopolnjenem predlogu zakona o RTV Slovenija - druga obravnava - tako da lahko s tem kar začnemo. Prehajamo na amandmaje, vložene k 3. členu. 3. člen ima dva. V prvi alineji prvega odstavka se z besedo "dveh" nadomesti z besedo "treh". Drugi odstavek se črta. Predlagatelj tega amandmaja je poslanska skupina Socialnih demokratov. Pri tem amandmaju, ki je vsebinsko povezan z amandmajem k 4. členu, pod točko 1, bomo razpravljali skupaj in tudi glasovali skupaj. Če bo sprejet ta amandma, potem bo amandma pod točko 2 v prvem delu brezpredmeten. Začenjam razpravo. Kdo želi besedo o predloženih amandmajih k 3. členu? Gospod Potrč, izvolite.
Hvala lepa. S predlaganim amandmajem želimo doseči, da bi tudi glede tretjega programa, ki naj bi pomenil prenos sej državnega zbora, državnega sveta in drugih aktivnosti, zagotovili, da javna radiotelevizija deluje kot samostojna, avtonomna in neodvisna institucija, da ima tudi na tem področju pravico in možnost uredniške politike, da ima pravico in možnost ocene, kdaj in kako se opravljajo določeni prenosi, da ima pravico in možnost tistega vstopanja v program, ki zagotavlja, da bodo poslušalke in poslušalci sploh vedeli, o čem mi na matičnem delovnem telesu govorimo, ko bom jaz rekel, zdaj pa razpravljamo o tretjem odstavku 7. točke tega in tega zakona in ne da bo živ bog, ki bo hotel poslušati, vedel o čem govorim, razen mene samega in kolegic in kolegovo na odboru, torej da se to zagotovi. Tako kot je besedilo zapisano, te avtonomnosti in te pravice za tretji program Radioteleviziji Slovenija ne daje. To je napisano tako, da se mehanično samo iz sej vrši prenos tistega, kar se dogaja, in to na obvezen način vsega, kar bo zgleda odločil državni zbor. To ni dobra rešitev. To je edini predlog, ki ga v zvezi s tretjim in četrtim členom imamo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Juri, Socialni demokrati. Prosim.
Jaz si kot dolgoletni radijski in televizijski novinar seveda ne zamišljam, kako bi naj ta program konkretno funkcioniral brez svojih atributov, od uredniške politike do režije do popolne avtonomnosti, to, kar ste zapisali v samem 2. členu. Kdo naj odloči, katera seja - ker več stvari se dogaja istočasno v tej hiši - bo šla v neposredni prenos in katera seja oziroma kateri dogodek bo šel v posnetek, ali bo posnetek predvajan celovito oziroma bo očiščen. Če teh atributov nimamo, bo prišlo do zmede. Tak člen, taka ureditev, ki jo predvideva predlagatelj, ni možna, edino, če se določi, da bo nekdo konzolco imel ali na kabinetu ministra za kulturo ali pa kolega Grims v svoji pisarni in bo on odločal, kateri posnetek bo šel in kateri bo javni neposreden prenos. Opozarjamo, smo za to, da se ta tretji nacionalni program, ne kot poseben program, ampak kot nacionalni program uvede, ker je potrebno, da volivke in volivci, gledalke in gledalci spremljajo naše delo, ampak to preko normalnih atributov vsakršnega programa. Zato bi prosil, da to podprete. Hvala.
Hvala lepa. besedo ima gospod Sok.
Hvala lepa. Zdaj mislim, da razpravljamo o obeh amandmajih k temu členu. Glede drugega amandmaja bi v imenu naše poslanske skupine rad povedal sledeče. Mi smo se že v prejšnjem mandatu kot koalicija Slovenija skupaj s Slovensko demokratsko stranko zelo prizadevali, da pride do tega tretjega programa in da pride do neposrednih prenosov sej državnega zbora. Na žalost s tem predlogom v celoti nismo uspeli. Nacionalna RTV, ki jo vsi plačujemo, vse državljanke in pa državljani, tega interesa pravzaprav nikoli ni pokazala. Pokazala je interes za prenos posameznih točk sej državnega zbora, ni pa bilo prenosa, kot si ga recimo danes lahko ogledate v večini držav članic Evropske unije. Sam si zelo pogosto, če le morem, na nemški televiziji pogledam zasedanje Bundestaga. In moram reči, da je to nekaj seveda povsem drugega, kot tukaj v našem parlamentu. Tam pozicija in opozicija med seboj diskutirata, se poslušajo. Te seje so izredno dinamične, polnokrvne, mi seveda takšnih takšnih zadev, kot jih lahko gledamo tukaj pri nas v našem državnem zboru [[...]]Malo sem sledil seji odbora za finance pri pripravi rebalansa proračuna, ko so določeni poslanci govorili o temah, ki se sploh niso tikale tistega amandmaja, ki dejansko je hotel naložbo za zdravstvo, in je potem poslanec razpravljal o odnosih s Hrvaško. In ko mu je predsedujoči vzel besedo, se je oglasil drug poslanec, da naj se pokaže tisti člen poslovnika, ki mu omogoča, da lahko poslanec govori, kar hoče. Se pravi, neposredni prenos bo seveda zahteval od nas poslancev, da bomo zelo pazili na to, kaj bomo govorili in kako bomo svoja stališča predstavljali in bo pomenil tudi odgovorno obnašanje. Ta člen, ta drugi odstavek ne definira povsem natančno, ampak mišljeno pa je, da se bo ta zadeva uredila na takšen način, da bodo državljanke in pa državljani imeli neposredni pogled v delo, v prvi vrsti državnega zbora, potem pa seveda tudi važnejših sej delovnih teles državnega zbora. Sigurno pa ne bo možno prenašati čisto vsega, kot bi si mogoče nekdo predstavljal, ker če dve, tri zadeve potekajo istočasno, potem se lahko prenaša samo ena. Še nekaj bi pa rad o tem povedal. Na takšen način, ko si bodo lahko državljanke in državljani v prvi vrsti ogledali seje iz državnega zbora, bo seveda ta informacija nekaj drugega, kot jo lahko dobivajo danes. Jaz sem recimo v tem trenutku zelo dobro vsak dan informiran o tem, kar se dogaja v Liberalni demokraciji. V prvem dnevniku, v Odmevih mi poročajo, kaj delajo prav, kaj narobe, mislim, da ostale stranke niti približno nismo zajete, ne glede na to, da pač delujemo nekoliko drugače, da ne sprožamo notranjih afer in tako naprej. Ampak enostavno, če povem z eno besedo, gre mi na živce. Na živce mi gre, kot da je v tej državi samo ena stranka in se vsi novinarji ukvarjajo s to stranko. In takšen način neposrednega prenosa bo seveda dal te možnosti - saj je mogoče res gospod Potrč smešno, ampak mogoče je pa tudi žalostno to - in mislim, da bo takšen neposredni prenos v marsičem omogočil, da bo ta slika postala prava, da recimo ne bo takšna, kot mi piše odgovorni urednik Dela, ki na naš protest, ko so trikrat zaporedoma objavili sliko finančnega ministra, in sicer na takšen način, kot da finančni minister kaže jezik. Vsak od nas recimo se včasih znajde v situaciji, recimo, da navlaži ustnice in da ti potem novinar slika z druge strani in potem to sliko prikaže, kot da si kazal jezik in odgovorni urednik Dela, gospod Darjan Košir, pravi, da on pač ni kriv, če je realnost taka in da če finančni minister med sejami vlade kaže jezik, potem pač oni imajo to pravico, da to javnosti predstavijo. Na en naš protest, recimo, se odgovorni urednik enega resnega časopisa na takšen način norčuje in na takšen način potem odgovarja. Jaz mislim, da je skrajni čas, da dobimo neposredne prenose, da si bodo lahko naši gledalci in pa gledalke sami ustvarili svoje mnenje, ne pa, da imajo tisto mnenje, ki jim ga ustvarjajo določeni neodgovorni uredniki časopisov. Tega amandmaja, ki nekako nasprotuje tej rešitvi v osnovnem načelu zakona, mi ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bevk, Socialni demokrati. Prosim.
Hvala lepa. Naša poslanska skupina želi Novi Sloveniji, da bi morda iz istih razlogov tudi oni prišli večkrat v medije. Ampak to bolj za hec. Danes sem od gospoda ministra izvedel, da je ta državni zbor v enem od preteklih mandatov sprejel škodljiv zakon. Jaz mislim, da je to zelo čudna trditev. Lahko, da je zakon dober, lahko da je zakon slab, ampak da je nek zakon škodljiv, se mi zdi pa malo čudna primerjava, ker nad vsem tem zakonodajnim postopkom bedi zakonodajno-pravna služba, ki smo ji vse do sedaj zaupali v tem državnem zboru. Poleg tega sem bil presenečen nad nastopom predsednika odbora, kajti mi smo z glasovanjem na matičnem odboru pooblastili gospoda Grimsa, da predstavi stališče matičnega odbora, nismo ga pa pooblastili, da predstavi svoje lastno stališče, kar je pa bila vsebina večine njegovega današnjega nastopa. Glede amandmaja k 3. členu bom podprl amandma poslanske skupine socialnih demokratov. Bi pa gospoda ministra nekaj povprašal. V enem izmed številnih člankov, ki govorijo o tem zakonu, smo lahko v Delu prebrali tudi članek novinarja Poglajna z naslovom "Televizijski program serviserjev demokracije" v katerem pravi, da so vse frekvence, ki bi jih imel ta tretji parlamentarni kanal oziroma program, že razdeljene, in da bo treba te frekvence nekomu vzeti, da bo lahko televizija imela svoj tretji parlamentarni program. Poleg tega pa bi rad povedal tudi to, da že od septembra 1999. leta so se vse seje državnega zbora neposredno prenašane preko interneta. To smo poslanci tega državnega zbora pred šestimi leti tudi predstavili na interparlamentarni konferenci, medparlamentarni konferenci o informacijskih tehnologijah na Danskem. To je bilo zelo lepo sprejeto, kajti Slovenija je bila ena prvih evropskih držav, ki je seje neposredno prenašala preko interneta. V naši poslanski skupini tudi sicer ne nasprotujemo, da bi imeli ta tretji program, vendar kakšen program, to je pa bistveno, kako bo ta program spremljan tudi s stani novinarjev, ki bodo urejevali ta tretji program. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Potrata. Prosim. Se odpovedujete. Hvala. Potem gospod Barovič, Slovenska nacionalna stranka.
Hvala lepa. Govorimo o amandmaju k 3. členu. Jasno je, to je bilo izraženo pri prvi obravnavi, da Slovenska nacionalna stranka podpira tretji program in informiranje o našem delu. Jasno mi je tudi pri branju 3. člena zakona o RTV, dopolnjenega predloga, da ne bom govoril na pamet, da je opredeljen tudi poseben program. Glede na to, da imam tudi kar nekaj izkušenj, je zelo pomembna beseda, ki je zapisana tudi "poročanje", ker nekateri morajo pač vedeti, da obstaja veliko novinarskih zvrsti in da je poročanje ali pa sam neposredni prenos čisto nekaj drugega kot pa kasneje naprej komentarji, pa še druge zvrsti, ki obstajajo. Vseeno bi rad slišal, zakaj, v čem predlagatelj po eni strani vidi razliko, če piše v prvem odstavku, da ima javna služba dva nacionalna televizijska programa, in v drugem odstavku, da ima tudi poseben televizijski program. V čem je tu nevarnost, ki bi jo nekdo videl, v tem primeru predlagatelj, me zelo zanima. Seveda bom pa tudi želel slišati z druge strani, ker kolikor poznam organizacijsko strukturo televizije Slovenije, če bo to tretji program, ali bo to tretji program v okviru programov. Že tako in tako, saj imamo informativno uredništvo na televiziji, ki se ukvarja z vsemi informativnimi oddajami, ki se predvajajo na prvem, drugem, pa eventualnem tretjem programu. Jaz tu ne vidim nevarnosti, ker oba odstavka v 3. členu sta zelo jasna. Dodatno vprašanje, ki bi ga imel, je pa to, da so dnevi, ko državni zbor ne dela, niti delovna telesa, delamo posamezniki. Jaz znam prebrati in sem prebral v drugem odstavku 3. člena,da so ti dnevi namenjeni na primer poročanju o mednarodnih dejavnostih države, posnetki nekaterih sej odborov in tako naprej. Slišal sem pa tudi, da naj bi bil ta program, to je bistveno vprašanje, tudi komercialni program. Od tu naprej se pa seveda začne oziroma se postavlja vprašanje upravičenosti ali neupravičenosti amandmaja k 3. členu oziroma nejasnosti oziroma jasnosti, ker v drugem odstavku nikjer ni omenjena v tem javnem posebnem programu kakšna komercialna dejavnost. Jaz mislim, da če že nekaj delamo, še enkrat pravim, Slovenska nacionalna stranka je za tri programe, je za neposredno poročanje. Vsega, kar mi počnemo, in mi bomo podprli takšen člen, kot je, ker mi je tudi ta drugi del jasen, razen na to vprašanje bi rad odgovor: V čem naj bi bila nevarnost, glede na to, da predlagatelj hoče, da je tudi v prvem odstavku napisano tri programe, potem je drugi odstavek popolnoma irelevanten oziroma pomeni lahko že četrti program, ali je to obrazložitev ali pa se s tem mogoče, ampak jaz ne vidim, skriva kaj drugega? Mislim pa, da ne. In vprašanje, če je ta tretji program namenjen tudi komercializaciji, to je pa zelo pomembno vprašanje, in tudi če je urejeno tako, kot je v 3. členu, ki je, kot jaz pravim, v tem trenutku zame popolnoma jasen, v prvem in drugem odstavku je potrebno vnesti v ta drugi odstavek ta element komercializacije televizije. To pa želim sedaj povedati, ne, da se bo to zgodilo, ne glede, kdo bo. Tudi ko se bo oblast menjala, še vedno bo ta program, bodo ljudje videli, kaj se dogaja, takrat bo mogoče slika druga, ampak vseeno videli bomo. Je pa pomembna ta trenutek ta komercializacija, če je jo vključimo v drugi odstavek, če je ni, jo pustimo, ampak tudi ne želim, da bi se kasneje potem začelo vnašati komercialni del v ta tretji program glede na vsebino 3. člena. Vseeno bom pa vesel pomislekov oziroma odgovorov.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Sam bi se seveda strinjal s tem, kar je moj kolega povedal, in bi dodal k temu še sledeči aspekt, ki nas navaja na to, da pozdravljamo ta amandma. Javna služba po zakonu predpisuje tudi lokalnim regionalnim in študentskim programom status posebnega pomena in ravno ti dejavniki so najbolj osiromašeni v prostoru, ker ne prejemajo danes nobenih finančnih sredstev. Vesel sem, da se bo s tem načinom tudi nekako omogočilo, da bomo obogatili ta prostor, kjer že sedaj veljavni zakon o medijih ne zagotavlja sredstev, pa tudi vemo, da vsi amandmaji, ki so bili napisani na temo dodatnih 3%, so nekako označeni kot protiustavni in v neskladju z ustavo in niso bili sprejeti. Opozoril bi na to, da že sedaj zakonodajalec predvideva nov zakon o medijih, ki bo predvideval nekje milijardo tolarjev za te organizacije oziroma za te RTV hiše, bolj natančno za študentske regionalne televizijske programe, ki imajo status posebnega pomena. Bi pa hkrati opozoril tudi na to, da lahko preberemo, da po sedanjem zakonu v 149. členu že lahko zasledimo, da imajo možnost koriščanja 300 milijonov za infrastrukturne razvoje in tehnične razvoje, vendar je razpisanih samo 100 milijonov. Če pogledamo v nadaljevanju 162. člen tega istega zakona, omogoča v bistvu tudi dejansko 400 milijonov za programske teme in širitev v bistvu tehničnih zmogljivosti, tem hišam pa je razpisanih samo 135 milijonov. Lahko verjamemo vladi, da bo v zakonu o medijih predvidela novo proračunsko postavko, ki bo težka milijardo tolarjev, vendar težko verjamemo, da obstaja varovalka, da bodo ta sredstva tudi sproščena tem medijskim hišam, ki zagotavljajo danes bogatost regionalnega poročanja. Vesel sem, da je v tem amandmaju v bistvu nakazana možnost, da bi v bistvu lahko na ta način tudi pomagali tem RTV ustanovam na regionalnem nivoju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Grims, imate besedo. Prosim.
Hvala za besedo. Poglejte, tukaj najprej bi rekel, da pozdravljam odločitev Združene liste, da tudi oni podpirajo ta tako imenovani parlamentarni kanal oziroma sedaj Socialnih demokratov. Edina stranka, ki je na odboru temu dosledno nasprotovala, je bila LDS. Verjetno gre za to, da ne bi želeli videti, kdo ima v rokah argumente in kdo jih nima. Gre za to, da se soočijo argumenti. Edini način, da bo na razpolago dovolj prostora za to, je pač parlamentarni kanal. Seveda, sedanje besedilo bi lahko to uredili na tak način, kot je sedaj po drugem branju v zakonu lahko tudi na tak način, kot je amandma Združene liste, vendar mislim, da je sedanja ureditev boljša zaradi odstranitve ene bojazni. Vsi veste, da je gospod White, ko je bil na obisku v Sloveniji, povedal, da tako ravna in govori na predlog tistih, ki so tukaj z njim komunicirali s slovenske strani. In zato njegove besede, da jih moti, da je tako podrobno urejen ta kanal v zakonu, zaradi tega, ker ne daje prostora, da bi uredniško presojala RTV Slovenija o tem, kaj sploh bo pokrivala in torej česa ne. To je ravno nasprotno s spoznanjem politološke stroke, ki ga navaja gospod Ferfilla v svoji knjigi, ko govori o Združenih državah, ko pravi, da se kot bistvena kvaliteta šteje, da lahko gledalke in gledalci spremljajo njihov parlamentarni kanal brez kakršnegakoli filtriranja s strani urednikov. To se pravi, ta želja, da bi se nekaj filtriralo, v resnici v ozadju obstaja. Gre seveda za željo, da bi se nekaj cenzuriralo, kajti veste, gospod Ferfille je zraven napisal še nekaj, kar je notorna resnica in kar je, mislim, tudi treba povedati, zakaj danes ni prenosa, ko bi bila edina možnost, da se bi ljudje lahko soočili z argumenti za in proti posameznim rešitvam v tem zakonu. Kajti on je napisal tudi naslednje spoznanje ameriške politologije. Poglejte, bolj kot tisto, o čem mediji poročajo in na kakšen način poročajo, je pomembno tisto, o čemer ne poročajo; torej, kar zamolčijo. In tukaj gre za tisto zamolčano resnico in o tem danes govorim, sem na začetku govoril, čeprav vas je nekaj motilo in bom še govoril, čeprav se zavedam, da tudi danes ni prenosa in da je veliko vprašanje, kaj od tega bo javnost videla. In zaradi tega, da bi zaprli ta prostor, da bi se nekaj odstranilo izpred oči javnosti, je tako precizno določilo ostalo v zakonu. Vendar glede vsega ostale, kar pa ste navajali s strani Socialnih demokratov, se pa z vami strinjam in tukaj mislim, da je napačna ocena, da sedanje besedilo to preprečuje. Nasprotno, živimo v času pozitivnega prava, kar ni prepovedano, je seveda dovoljeno, in zakon je treba brati kot celoto. To se pravi, tudi ta kanal bo imel določeno uredništvo, ga bo moral imeti: ali bo to opravilo kar uredništvo informativnega programa ali se bo posebno uredništvo postavilo na RTV Slovenija - s tem ta državni zbor ne bo imel nič. To je stvar ureditve v zavodu RTV Slovenija. To se pravi, vse te bojazni, ki ste jih navajali, so odveč. Vendar to uredništvo ne bo moglo odločati, ali bo kaj prenašalo ali pa ne bo. Dolžno bo po sedaj vnesenem besedilu v zakon prenašati vse. Tako bodo ljudje dejansko enkrat imeli možnost videti vse argumente vseh strani in se bodo potem lahko realno odločali, kajti naj končam s citatom iste skupine tujih opazovalcev, ki je prav v tem prostoru pred nekaj leti opozorila, če državljankam in državljanom ni v slehernem trenutku dostopna vsaka informacija, celovita in osvetljena z različnih zornih kotov, potem je taka demokracija samo farsa. Odgovor na to je parlamentarni kanal. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Potrata, Socialni demokrati, imate besedo.
Hvala za besedo. Če bi bila pripravljenost predlagateljev v resnici izpeljati načrt o javni televiziji, tako kot kar naprej zagotavljajo, potem bi bilo pričakovati, da podprejo naš predlog amandmaja, ki ne dela nič drugega, kot samo umešča tretji kanal v javno službo. In treba je naš predlog za črtanje drugega odstavka, ki o vsebini tega programa govori zelo na široko, povezati še s predlogom za amandma k 4. členu, ki natanko o tem govori, kaj bo naloga tretjega programa in je s tem pojasnilom mogoče odgovoriti tudi kolegu Baroviču, ki je omenjal poročanje. Socialni demokrati ne govorimo o tem, da bi na tretjem kanalu poročali, ampak, da je tretji kanal namenjen oziroma program namenjen neposrednim prenosom sej Državnega zbora Republike Slovenije. Amandmaja Socialnih demokratov k 3. in 4. členu samo zagotavljata tisto, kar je bilo prej tako poudarjeno, da bi vsak državljan in državljanka imel možnost slediti temu programu, to pa velja tudi za nekatere državljanke in državljane, ki imajo kakšno okvaro sluha ali vida. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Barbara Tavš, prosim.
Hvala lepa za besedo. No, kot sta oba moja sogovornika iz poslanke skupine že povedala, se tudi jaz pridružujem mnenju, da amandmaja pravzaprav ni mogoče podpreti. Namreč, če sledim tudi dobronamernem, verjamem, da dobronamernemu nasvetu gospoda Grimsa, da je treba zakon brati v celoti in če temu sledim, se pravi, prvi in drugi odstavek 3. člena, potem je jasno, da pravzaprav tega amandmaja ne moremo podpreti. Bi pa rada izpostavila eno drugo zadevo in ob tem prosim tudi ministra za pojasnilo. Namreč, tretji program v takšni ali drugačni obliki pravzaprav že obstaja. Jasne so pri tem tudi oblike oziroma viri financiranja prenosov sej državnega zbora. Dobro vsekakor je, da bo ta program pravzaprav stalnica, da bodo imeli državljanke in državljani, gledalke in gledalci možnost spremljati seje v celoti. Po drugi strani pa me vseeno zanima in ob tem, kot sem že dejala, prosim ministra za pojasnilo, kakšno je financiranje oziroma bo financiranje, v kakšni obliki, na kakšen način in seveda v kolikšni meri. Želela bi, da dobim pojasnilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ugotavljam, da razpravljalcev ni več. Zato lahko preidemo na odločanje o dveh [[...]]Prosim, gospod Potrč.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine pred odločanjem na podlagi 73. člena poslovnika predlagam odmor 45 minut. Hvala lepa.
Prekinjam sejo za 45 minut. Sejo nadaljujemo ob 12. uri.
Spoštovane poslanke in poslanci. Nadaljujemo s sejo. Po odmoru sprašujem gospoda Potrča, ki je prej zahteval tudi ta odmor, če želi besedo.
Hvala lepa. Poslanska skupina Socialnih demokratov želi delovati vedno v skladu s pravili in poslovnikom. Zaradi tega je tudi ob prvem možnem glasovanju izkoristila priložnost, da se posvetujejo o razmerah, kakršne so nastale v državnem zboru na podlagi odločitev, da se seja državnega zbora ne prekine na tej točki in nadaljuje enkrat drugič. To vprašanje je bila tudi glavna tema našega posveta. In zaradi tega smo še vedno trdno prepričani, da je nekorektno in v nasprotju z običaji, ki vladajo v tem državnem zboru, da se formalno vložena pobuda s strani predsednika državnega zbora tretira kot neko obvestilo oziroma pobuda, kar pomeni nek nespoštljiv odnos do nje, kakršnakoli je njena vsebina, bila je korektno v skladu s proceduro vložena. In mislim, da mora v skladu z običaji državni zbor do nje tako tudi ravnati: preveriti ustreznost podpisov, na podlagi eventualnih zahtev preveriti ustreznost vsebine, vendar do takrat prekiniti odločanje o zakonu. Vsako odločanje o zakonu do konca druge obravnave lahko razvrednoti vloženo pobudo v pozitivnem ali negativnem smislu, da še enkrat jasno pove, zakaj ste jo sploh vlagali ali pa obratno, sprejmi vse in jo naredi za vsebinsko neustrezno. Zato mislim, da je referendum, čeprav smo mi vedno imeli do prehodnega zakonodajnega referenduma resne pomisleke. Samo dokler ga imamo in kdo ga je doslej forsiral v preteklosti, ne bi ob tej priložnosti govoril, ker se tega vsi spominjamo, ampak dokler je, mora biti opravljen na ta način, da se - preden državni zbor odloča o posameznih rešitvah - da državljankam in državljanom priložnost, da povedo, kakšno vsebino zakona si želijo. To je pač vsebina predhodnega zakonodajnega referenduma skozi različne oblike vprašanj. Zaradi tega, gospod predsednik, prosim, da v skladu s 74. členom poslovnika daste na glasovanje naš predlog, da se razprava in odločanje o obravnavi zadevi preloži na eno od naslednjih sej. Takšen predlog je mogoče dajati kdajkoli in kolikokratkoli v razpravi in sporočamo vam, da v kolikor državni zbor ne bo pripravljen slediti tej usmeritvi, da mi pri sprejemanju zakona ne bomo sodelovali. Hvala.
Hvala lepa. Vaš predlog gospod Potrč bom dal na glasovanje, na odločanje. Pred tem pa lahko v razpravi še vsak predstavnik vsake poslanske skupine pove svoje mnenje. Če želi. V treh minutah, če želi. Prosim. Želi kdo od predstavnikov katere od poslanskih skupin besedo? Ja, prosim gospod Školč, v imenu poslanske skupine LDS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Mi bomo tak predlog, logično, podprli. Ne nazadnje sem enakega pred nekaj urami dal. V času, ko je nastal ta zaplet, smo preverili tudi vse situacije, ki so tudi bile v državnem zboru v povezavi z referendumskem odločanjem, in smo videli, da vsa praksa govori v korist takega predloga. Karkoli bi državni zbor naredil ne da bi predhodno razčistil teh referendumskih vprašanj, bi naredil na nek način sebi v škodo v tem smislu, da bi si zaprl vrata, da lahko upošteva tiste stvari, ki jih referendumska pobuda prinaša, v kolikor bi do nje prišlo in v kolikor bi bila tudi izglasovana. Zato napovedujem, da bomo ta predlog podprli. Če ne bo podprt, se bom javil še enkrat k besedi in povedal, kako bomo ravnali naprej.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanskih skupin? [[Ne.]] Če ne, potem dajem ta predlog gospoda Potrča na glasovanje, to se pravi, da prekinemo z razpravo o tej točki in da bi se ta razprava nadaljevala na eni izmed naslednjih sej. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 65 poslank in poslancev, za 24, proti 40. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da predlog ni bil sprejet. Proceduralno vprašanje, gospod Školč.
Spoštovani gospod podpredsednik in pa tudi gospod predsednik, ki sedite v naših klopeh! Sporočam vam, da poslanke in poslanci Liberalne demokracije ne bomo sodelovali pri nadaljnjem odločanju o tem zakonu. Ne bomo sodelovali iz preprostega razloga, ker nočemo asistirati tej veliki vnemi koalicije in očitno tudi vodstva državnega zbora, da za vsako ceno nadaljuje z razpravo in odločanjem o tem zakonu. Za proceduro je dolgo veljalo, da je kraljica demokracije. Za demokrate pa je veljalo, da proceduro upoštevajo tudi takrat, kadar njim ni, bom rekel, v hipen prid. Obe postavki sta sedaj na veliki preizkušnji. S tega vidika bi vam rad povedal, da velja pogledati, kaj piše v 3. in 90. členu ustave. Videli boste, da ima lahko ljudstvo pri nas zakonodajno pobudo. Videli boste, da je referendum, bom rekel, ena od oblik, ki lahko z zakonsko močjo ureja stvari. Državni zbor je, kadar gre za referendum in o tem govori 90. člen ustave, vezan na izid referenduma. Zato je na nek način nedopustno, da državni zbor, ko do take pobude pride, sam sili v situacijo, ko lahko postopkovno sebi zapira pot. Če bi v tem postopku sprejeli tiste pobude gospoda Sedmaka in drugih podpisnikov, v kar seveda dvomim, ker o tem je bilo veliko govora, potem bi po vsej verjetnosti ta pobuda zamrla. Če bi glasovali proti in bi bili ti členi zaprti, bi imeli velike težave z obravnavo v tretji fazi. Zato, gospod predsednik, ne razumem, da glede na to, da določene odločitve sprejmete sami, brez kolegija, tega ne uvidite. Ne nazadnje ste bil med tistimi, ki ste veliko govorili, vsakič ko je šlo za referendumske pobude, da je to pravzaprav močnejše od tega, kar lahko naredi državni zbor. Pobuda namreč prenaša diametralne rešitve v zvezi z vodenjem in opravljanjem javnega zavoda in ne dvomim, da bodo sprejete take, kot jih je predlagal resorni minister in njegov adjutan. Boste mogoče potrpeli še sekundo, ker gre za popolnoma netipično situacijo, ko se krši te običaje, potem vam bo pa seveda prizaneseno. Zato državni zbor [[...]]
Tri minute, gospod Školč.
Zaključujem. Vem, da je to neprijetno poslušati, zato državni zbor ne bi smel priti v situacijo, da bo [[...]]Gospod Kovačič, ne dvomite, da vem, da sem prekoračil sedaj ta čas, in ne dvomite, da je to manjša kršitev od tiste, ki se dogaja. Skratka, mi bomo to sejo zapustili in prepustili vam odgovornost za "posilstvo nad procedurami".
Hvala lepa. Hvala lepa. Gospod Peče, proceduralno vprašanje? Proceduralno? Prosim.
Spoštovani prisotni! Hotel sem, da se zadeva oziroma ljudje v dvorani umirijo, preden začnem z izvajanjem, toliko da zapustijo prostore. Praviloma v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke nismo pristaši obstrukcij Liberalne demokracije, posebej na podlagi vedenja, kaj so ponavadi razlogi za njihovo obstruiranje dela državnega zbora. Toda v danem momentu se nam pa zdi potrebno in posebej ob spoznavanju parlamentarnega dela v preteklem mandatu, ko ste bili, spoštovani gospodje iz današnje vlade, ravno vi v opoziciji, da bi morali ravno skozi to vedeti, da je edini način dela, ki je možen v tem državnem zboru, seveda dialog. In da se zakoni, tako pomembni, kot so ti, niti ostali, drugi zakoni, ki so manj pomembni, ne smejo sprejemati brez udeležbe večjih ali manjših poslanskih skupin, zato s tega mesta apeliram na vas, gospod predsedujoči, glede na to, da imate pravico prekiniti sejo, da v tem trenutku prekinete sejo, skličemo kolegij, ustvarimo dialog in gremo po normalni poti naprej. To nas bo stalo vsega skupaj pol ure. Poskušajmo uskladiti najsibo za zaprtimi vrati ali pa pred mediji, kakorkoli, ampak naredimo ta korak naprej. Ne smemo ponavljati napak, ki jih je delala prejšnja vlada, ko si je zatiskala ušesa in jim je bilo čisto vseeno, ali se zakoni sprejemajo ob podpori več poslanskih skupini ali pa ob ignoranci nekaterih poslanskih skupin. Osebno bom dokaj razočaran v danem momentu, če ne boste pristali na predlog, lahko tudi željo, kakorkoli hočete, Slovenske nacionalne stranke, kajti to bi pomenilo, da se iz celotnega obdobja, ko ste bili v opoziciji, niste naučili čisto ničesar. Poskušajmo nadaljevati z dialogom, poskušajmo nadaljevanje začeti na kolegiju. Prosim. Hvala.
Hvala lepa. Bom kar odgovoril. Za sklic kolegija predsednika državnega zbora je odgovoren in ga sklicuje predsednik državnega zbora. Ko bo in če bo predsednik državnega zbora sejo kolegija sklical, bom sejo prekinil. Izvolite naprej gospod Sok, proceduralno.
Proceduralno ja. Spoštovani predsednik, da mogoče razčistimo to dilemo okrog tega, ali lahko v drugem branju nadaljujemo sprejemanje tega zakona. Sam mislim, da lahko. Predlagam 15 minut odmora in da se v tem času sestane kolegij in odgovorimo na to vprašanje. Hvala lepa.
Ja, izvolite gospod predsednik.
Tudi sam menim, da je predlog, ki sta ga je podala gospod Peče in gospod Sok primeren. Zaradi tega predlagam, da se prekine seja in v petnajstih minutah bi se lahko dogovorili na posvetu z vodji poslanskih skupin, kako naprej. Sklicujem posvet vodij poslanskih skupin za 15 minut, sedaj takoj v sobi 217. Ob pol enih lahko nadaljujemo.
Hvala lepa. Prekinjam sejo.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo sejo. Ob tem naj vas obvestim, da smo se na posvetu pogovorili o zapletih in o vprašanjih, vendar nismo našli soglasne rešitve o eventualni prekinitvi točke dnevnega reda. Odprte so, kot smo rekli na posvetu, možnosti za posamezne proceduralne predloge, o katerih bomo v skladu s poslovnikom tudi glasovali. Gospod Barovič, imate proceduralni predlog, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Ne glede, kdo je in kdo ni navzoč v tej dvorani, v imenu Slovenske nacionalne stranke še enkrat dajem proceduralni predlog temu državnemu zboru, da bi sprejeli sklep, da se opravi razprava o vseh amandmajih in se o njih odloča kasneje po, pač, predlogu in sklepu tega državnega zbora. Prosim, če daste proceduralni predlog Slovenske nacionalne stranke na glasovanje. Hvala.
Slišali ste proceduralni predlog. Pri tem bi ga dopolnil s poslovniškim besedilom, da se glasovanje o amandmajih preloži na eno naslednjih sej. Ste tako mislili, gospod Barovič?
Hvala, da ste me vprašali. Še enkrat pravim, da se odločanje o amandmajih opravi kasneje. To je natančna dikcija. Poslovniška dikcija pač določa, kar določa. Lahko je to, če prav razumem, danes odločanje o vseh amandmajih ali pa na, ne vem, v torek, sredo, četrtek ali na izredni seji, ki bi se sklicala, ali na prihodnji seji. O tem ni vsebina proceduralnega predloga. Proceduralni predlog Slovenske nacionalne stranke temelji samo na tem, da bi želeli, da bi o tako pomembni stvari razpravljala večina poslancev državnega zbora, ki so vsi predstavniki izvoljenega ljudstva. Če bomo skupaj se odločili tako ali drugače, bomo imeli vsaj čisto vest, da želimo dobro Slovenkam in Slovencem s sprejemanjem dobre zakonodaje.
Vseeno, gospod Barovič, oprostite, v 74. členu je zapisano, da je možno preložiti odločanje na eno naslednji sej. Lahko pa se po zaključku obravnave amandmajev točka prekine in se nadaljuje kasneje na isti seji, ampak to je povsem drugačen predlog. To se pravi, če to predlagate, morate predlagati, da se glasovanje o amandmajih preloži na eno naslednjih sej. Tako zahteva 74. člen poslovnika.
Potem naj bo tako, kot določa poslovnik.
Slišali ste predlog. Poslanske skupine se lahko izjasnijo o predlogu. Gospod Sok je dvignil roko v imenu Nove Slovenije.
Hvala. Jaz bom ponovil to, kar sem povedal že na kolegiju. V proceduralnem smislu in pa poslovniško seveda s tem nič ne pridobimo. Vsekakor bo potrebno, kolikor bo pač ugotovljeno, da je pobuda vložena v skladu z zakonom o referendumu in ljudski iniciativi in v kolikor bodo podpisniki pri tem vztrajali, pred tretjo obravnavo počakati na izid referenduma. In v kolikor bo pač referendum potrdil to, kar pobudniki predlagajo, potem bo v tretjem branju potrebno to rešitev vgraditi v zakon. Tako s tem predlogom nič ne pridobimo in iz tega razloga ga v Novi Sloveniji ne bomo podprli. Smo pa seveda s strani zakonodajno-pravne službe bili obveščeni, da drugo branje lahko danes v državnem zboru tudi izpeljemo in da to ni v ničemer v nasprotju s poslovnikom in pa zakonom o referendumu. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Presečnik.
V primeru, da se odločanje o amandmajih v drugi obravnavi prestavi na eno od naslednjih sej, kakršen je proceduralni predlog, se nam zdi seveda popolnoma nesmiselna potem razprava o posameznih amandmajih oziroma posameznih členih zakona, zato bomo takemu predlogu nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Tudi v naši poslanski skupini tega predloga ne bomo podprli, ker ne rešuje ničesar. V principu je isto, kot da celotno točko prestavimo na eno od naslednjih sej. Mislim, da so izpolnjeni vsi poslovniški in drugi pogoji za obravnavo te točke, tako kot je bilo predloženo v gradivu in s sklicem dnevnega reda. In predlagam, da to točko nadaljujemo tako, kot je bilo predvideno.
Hvala. Prehajamo torej [[...]]Ja, gospod Žnidaršič.
Hvala lepa. Torej glede na to, da je v dvorani samo koalicija, bo takšen predlog tudi izglasovan. Namreč, da se proceduralni predlog gospoda Baroviča ne osvoji. Moram pa reči, da naša poslanska skupina obžaluje, da bomo obravnavali ta zakon brez prisotnosti vseh parlamentarnih strank in v tem smislu nam je žal, da je do tega prišlo. Naš argument ta hip, kakršna je zasedba v tej dvorani, je predvsem večina, manj pa vsebina. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo torej na glasovanje o proceduralnem predlogu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 50 poslank in poslancev, za so glasovali 3, proti 43. [[Za so glasovali 3.]] [[Proti 43.]] Predlog ni sprejet. Nadaljujemo torej po programu, kot je bil že zastavljen. Prehajamo na glasovanje o prvem amandmaju k 3. členu. Pri tem vas moram opomniti, da je navedba pod 2. točko opombe, kjer piše, če je sprejet ta amandma, je amandma pod točko 2. v prvem delu brezpredmeten, je neveljaven. Mi moramo glasovati o prvem in o drugem amandmaju. Če bosta oba sprejeta, potem seveda je člen neusklajen, vendar glasovati moramo o obeh. Prehajamo na glasovanje o prvem amandmaju, katerega predlagatelj so Socialni demokrati. Želi kdo obrazložiti glas? Gospod Barovič, prosim.
V imenu Slovenske nacionalne stranke, saj pravim, smo postavili logično in vsebinsko vprašanje, odgovor nanj je bil polovičen. Pri tem pa poudarjam, da kolegica Barbara Žgajner Tavš odgovora od gospoda ministra ni dobila, kar pa ne vem, če je poslovniško možno. In ravno zaradi tega, ker odgovor ni bil popoln, se bom sam osebno pri tem členu, čeprav mi je jasen in sem ga obrazložil, vzdržal.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti glas? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje o prvem amandmaju k 3. členu. Glasujemo. Prisotnih je 46 poslank in poslancev, za je glasoval 1, proti 42. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju k 3. členu. Glasujemo. Prisotnih je 46 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti 42. [[Za ni glasoval nihče.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na razpravo o amandmajih k 4. členu. Želi kdo razpravljati? Gospod Barovič.
No, saj človek bi tako rekel zdaj, pa ne da bi zagovarjal. Vsebinsko bi bil ta amandma - to je osebno mnenje, pa mislim, da tudi mnenje kolegic in kolegov - primeren, če bi bil amandma k 3. členu sprejet. V tem primeru pa, saj pravim, ne glede na vsebinsko včasih tudi mogoče kakšen pomislek, je pa nemogoče, ker bi to pomenilo, vsaj po našem razumevanju, da bi nenadoma ta tretji program, katerega vsebina je natančno opredeljena v drugem odstavku 3. člena, pravzaprav prevzel, povzel vso vsebino prvega odstavka 4. člena. Zaradi tega so te zadeve nekoliko nejasne. Bi bil pa vesel, če bi glede na obrazložitev mogoče kakšen stavek v bran konsistentnosti obstoječe predlagane oblike 4. člena tudi avtor povedal. Hvala.
Hvala gospodu Baroviču. Še kdo? Razprave ni. Prehajamo torej na glasovanje o prvem amandmaju, ki ga je vložila poslanska skupina Socialnih demokratov. Želi kdo obrazložitev? Ne. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za sta glasovala 2, proti 45. [[Za je glasovalo 2.]] [[Proti 45.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju, ki ga je vložila poslanska skupina Liberalne demokracije Slovenije. Želi kdo obrazložiti glas? Ne. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 46 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti jih je glasovalo 46. [[Nihče ni glasoval za.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na obravnavo in odločanje o amandmaju k 13. členu. Želi kdo razpravljati? Nihče. Prehajamo na glasovanje o amandmaju, ki ga je pripravila Liberalna demokracija Slovenije. Želi kdo obrazložiti glas? Ne. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti jih je glasovalo 46. [[Nihče ni glasoval za.]] [[Proti 46.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na obravnavo in glasovanje o amandmaju k 16. členu zakona. Odpiram razpravo. Gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi prav lepo prosil, avtorjem govorim - ne amandmaja, ampak avtorje predloga zakona. So stvari, ki mi niso čisto jasne; ali naštetih novih šest elementov v 16. člen [[...]]Ja, 16. je [[...]] Oprostite, gospod predsednik, sem spregledal, gledal sem 15. člen, dam opravičilo. Oprostite.
15. člen ni odprt. 16. člen. Želi še kdo razpravljati? Če ne, dajem na glasovanje amandma k 16. členu, in sicer amandma, ki ga je pripravila poslanska skupina Socialnih demokratov. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 46 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti jih je glasovalo 44. [[Nihče ni glasoval za.]] [[Proti 44.]] Amandma ni sprejet. Ta amandma je bil vsebinsko povezan z amandmajem k 25. členu pod točko 1., zato bomo oziroma zato postaja amandma k 25. členu brezpredmeten. Prehajamo na glasovanje k drugem amandmaju k 16. členu. Amandma je pripravila poslanska skupina Liberalne demokracije Slovenije. Ta amandma je vsebinsko povezan z amandmajem k 21. členu, k 25. členu pod točko dve in k 47. členu, pri čemer je amandma k 47. členu brezpredmeten, zato se o amandmajih k 21. in 25. členu razpravlja in glasuje skupaj. Če pa je sprejet ta amandma, je amandma pod točko tri brezpredmeten. Torej, glasujemo o drugem amandmaju, ki ga je pripravila Liberalna demokracija Slovenije. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 49 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti 47. [[Nihče ni glasoval za.]] [[Proti 47.]] Amandma ni sprejet. Glasujemo k tretjem amandmaju k 16. členu, ki ga je pripravila poslanska skupina Socialnih demokratov. Gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa. Našel sem rdečo nit, ker gre malo prehitro. Tukaj bi jaz prosil avtorje, govorim osnutka novega zakona, ki je v obravnavi - torej, ne avtorja amandmajev - zakaj bi bilo, vsebinsko govorim, narobe, če bi alinejo "obravnava pripombe in predloge organizacij in predstavnikov civilne družbe", torej obravnava pripombe in predloge civilna družbe, "ter se do njih opredeli programski svet" - kaj bi bilo narobe, če bi to alinejo dodali. Ker jaz, kolikor sem na hitro preletel, ne najdem, razen če je kje, pa sem spregledal, civilna družba omenjena, saj vemo, da civilna družba je lahko marsikaj, v tem kontekstu je verjetno institut jasen. Kaj bi bilo narobe, če bi to alinejo dodali po predlogu za obravnavo in uresničevanje sprejete programske zasnove? Jaz v tem ne vidim - vidim samo mogoče en dejansko malo širši demokratični vpogled, razen če je še, ne vem, kakšen drug zadržek ali pa, če se to ponavlja v kateri od alinej, ker lahko, da sem kaj spregledal. Hvala.
Hvala gospodu Baroviču. Predstavnikov predlagateljev amandmaja ni.
Jaz prosim, če lahko tisti, ki so sosodelovali in veliko vedo pri oblikovanju predloga novega zakona, obrazložijo ali pa rečejo stavek ali dva o tem, kaj bi se zgodilo, ali pa, da nič ne rečejo. Jaz sem pač vprašal. Prav.
Lahko v smislu obrazložitve glasu? Gospod Grims, izvolite.
Moram reči, da se nisem javil k razpravi. Če sem pa že pozvan, pa samo naslednje. To je seveda že vsebovano v sedanjem določilu, ki je bistveno širše. Jasno, da je vsak predstavnik civilne družbe zajet v postavki gledalke in gledalci, poslušalke in poslušalci. Saj najbrž drugače tudi ne more reagirati in oblikovati svojega mnenja, tako da ni nobenega problema. Skratka, sedanje besedilo je povsem ustrezno. Dodatne alineje bi samo pomenile podvajanje, ne bi pa v ničemer doprinesle k večji kvaliteti zakona. Hvala.
Hvala gospodu Grimsu. Želi še kdo obrazložiti glas? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje o tretjem amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev, za sta glasovala 2, proti 45. [[Za sta glasovala 2.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o četrtem amandmaju, ki ga je pripravila poslanska skupina Socialnih demokratov. Želi kdo obrazložiti glas? [[Ne.]] Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti jih je glasovalo 47. [[Za ni glasoval nihče.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na obravnavo in glasovanje o novem 16.a členu, in sicer o amandmaju, ki ga je predlagala Liberalna demokracija Slovenije. Ta amandma uvaja nov člen, ki ga v dopolnjenem predlogu zakona ni, zato je brezpredmeten. Prehajamo na obravnavo in glasovanje o amandmajih k 17. členu zakona. Pri tem vas opozarjam, če bo prvi amandma sprejet, postaneta amandmaja pod točkama 2 in 4 brezpredmetna. Odpiram razpravo o vseh amandmajih k temu členu. Izvolite, gospod Sok.
Hvala lepa. Vseeno bi se želel ob tem amandmaju k 17. členu, ki ga predlaga poslanski klub Liberalne demokracije, opredeliti, in sicer zato, ker je ta amandma tudi vsebovan v najavi referendumskega vprašanja. Se pravi, gre za tisto ključno dilemo v tem zakonu in očitno je, da bo verjetno ta sestava programskega sveta postala tudi predmet referendumskega vprašanja. Zato bi želel opozoriti na vsaj eno nelogičnost oziroma sistemsko pomanjkljivost. In sicer, ko predlagatelj našteva, kdo naj bi bili člani 23-članskega programskega sveta, v eni izmed alinej 5. točke, mislim, da je to osma alineja, pravi "zadružna zveza in kmečka zveza". Moram ugotoviti, da v bistvo takšne organizacije v Sloveniji ni. To seveda kaže na to, da so predlagatelji nepoznajoč ali pa na hitro pač nekaj napisali in prav zato je škoda, da niso danes tukaj prisotni, da bi lahko z njimi o tej zadevi podebatirali. Očitno jih je razprava na odboru nekoliko izmučila in so danes pač rajši zavzeli neko stališče obstrukcije in pa odšli. Namreč Kmečke zveze, kolikor jaz poznam, obstaja neka organizacija v okviru določenih strank, ne vem pri Ljudski stranki je organizirana Kmečka zveza tudi pri Novi Sloveniji mislim, da tudi Slovenska demokratična, ampak tukaj je pa rešitev, da Zadružna zveza in pa Kmečka zveza da enega predstavnika v programski svet radia oziroma RTV. Bolje bi seveda bilo, če bi predlagatelji prepisali zdajšnjo stanje in bi seveda predlagali, da enega predstavnika predlaga Kmetijsko-gozdarska zbornica. S tem bi potem dejansko zajeli to področje, tako kot pa sedaj predlagano, pa seveda po tej liniji Zadružne zveze in pa Kmečke zveze ni možno predlagati predstavnika v programski svet RTV. Mogoče so še tudi druge pomanjkljivosti, ampak drugih ne poznam, za te pa vem, da Zadružna zveze in Kmečka zveza ne obstajata. Hvala lepa.
Hvala gospodu Soku. Gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa. Glede na to, da je 17. točka povezana z, mislim na danes dano vlogo za referendumsko vprašanje, bova s kolegico iz Slovenske nacionalne stranke, ki sva zdaj tukaj, to glasovanje o teh amandmajih izpustila. Torej, se ne bova odločala. Ravno zaradi tega, ker so povezana z vsebino, ki je vezana na, mogoče, referendumska vprašanja.
Hvala. Gospod Kangler.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci. Pomembno je, da se pri tem členu oglasim, predvsem iz tega razloga, ker smo v Slovenski ljudski stranki tudi skupaj z DeSUS-om v koaliciji zahtevali nekoliko drugačno vsebino tega člena, ki ga sicer danes imamo. Vendar v koaliciji nismo našli pravega kompromisa. Dejstvo je, da smo zahtevali nekoliko drugačno podobo, pa čeprav bi si želel, da se sam opredelim do tega amandmaja, ki ga je predlagal Liberalna demokracija Slovenije. Obrazložil bom svoj glas, zakaj osebno za mene ta amandma kot točka ni sprejemljiv. Eden izmed razlogov so prav gotovo takšni, kot jih je poslanski kolega Sok navedel. Drugi izmed razlogov pa so, ko našteva pod točko 5 vsa ta društva, zveze in vse ostale, ki bi imeli kakorkoli možnost kandidirati svoje člane, kaže na to, da bi bila priča pri programskem svetu dejansko temu, da bi to kadrovsko politiko odpeljali iz enega centra. Naš amandma in predlog v koalicijskem usklajevanju skupaj z DeSUS-ovim, je pa bil ravno nasproten. Mi smo predlagali koaliciji, da bi imenovali 12 članov iz statističnih regij Republike Slovenije. Konec koncev v Slovenski ljudski stranki se zavedamo, da ta javni zavod mora biti vseslovenski, in si ne želimo, da bi si kdorkoli in kakorkoli podredil na takšen ali drugačen način pod svojo kontrolo. Še enkrat opozarjam, zato tudi odkrito povem, da amandma pod točko 4, ker ga slovenski socialni demokrati predlagajo, da bi naj 16 članov imenoval predsednik Republike Slovenije. Za mene osebno tudi ta predlog ni sprejemljiv. Sprejemljiv pa ni iz tega razloga, ker konec koncev mi dajejo še eno garancijo, če nismo bili uspešni v koaliciji pri amandmaju, ki smo ga na nekakšen način želeli uveljaviti glede teritorialne porazdelitve članov programskega sveta, konec koncev moje osebno mnenje je, da tako na Primorskem, Koroškem, Prekmurju, Dolenjskem in Gorenjskem imamo sposobne ljudi, imamo takšne ljudi, ki so toliko izobraženi in razgledani, da so lahko člani programskega sveta. Dejansko smo na nek način v koaliciji nato zapisali, da državni zbor Republike Slovenije upošteva pri imenovanju članov programskega sveta iz sedme alineje - od katerih je tudi regionalno zastopanost različnih delov Slovenije. Sedaj se mi pa postavlja vprašanje, na kakšnem principu, na primer od 8 članov, ki jih bo v prvem mandatu ta državni zbor imenoval. In tukaj v prvih dveh letih 8 in v drugih dveh letih še 8. Osem jih bo imelo dvoletni mandat. Sedaj, kolega Grims, vi lahko mahate vašemu predsedniku tako ali pa komu drugemu, ne pa meni, ker gre za vsebinsko in resno vprašanje.
Prosim.
Vi ste pa eden izmed predlagateljev oziroma soustvarjalcev tega zakona in prosim, če se vam zdi neprimerno, da govorim, potem se posedite tam v svoji poslanski skupini, jaz vem, da imam pravico tukaj povedati svoje mnenje. In dejansko je, da je ena izmed garancij ta, da je pa parlament tisti, ki bo poskušal na nek način, kljub temu da ni točno definirano v 17. členu, v zadnjem odstavku, na kakšnem principu naj bi se ti člani programskega sveta izbirali, da pa smo toliko realni in odkriti, da to poskušamo s poslanci zagotoviti, če bo do tega v državnem zboru prišlo in če bo ta zakon tudi uveljavljen. Sam osebno bom podprl ta 17. člen, ne bom pa podprl amandmajev, ki so vloženi, izključno iz tega razloga, ker kažejo še na to, da bi bila centralizacija programskega sveta iz enega centra prav gotovo prevelika. Prav tako moram tudi tukaj dodati, da z obžalovanjem sprejemam to, da največja koalicijska stranka ni sprejela našega predloga, katerega smo predlagali v Slovenski ljudski stranki, da bi v programski svet svojega predstavnika tudi dobili dva predstavnika tako regionalnega centra TV Koper in regionalnega centra RTV Maribor. Konec koncev, če se osredotočim na RTV Maribor. Po mojem mnenju gre za kolektiv, za ustanovo, za poslovno enoto, ki bi na nek način morala imeti svojega predstavnika v programskem svetu zaradi tega, ker gre za poslovno enoto. Tako kot za poslovno enoto TV Koper. Konec koncev sem prepričan in že v naprej vam lahko zatrdim, da niti najmanjših možnosti in priložnosti zaposleni iz regionalnega centra Kopra ali regionalnega centra Maribor pri tem, da lahko zavod izmed zaposlenih predlaga tri, ne bodo ti posamezni kandidati imeli možnosti, da bi bili znotraj kolektiva izvoljeni v programski svet. Zato je bil naš predlog, predlog Slovenske ljudske stranke, takšen, kot je pač bil predlog v koaliciji. Še enkrat pa poudarjam, da z obžalovanjem to sprejemam, da Maribor ne bo dobil na ta način svojega predstavnika. Upam, da ga bo dobil na ta način, kot smo zapisali v zadnjem odstavku, da mora državni zbor slediti tudi enem izmed kriterijev o regionalni zastopanosti različnih delov Slovenije. Upam si trditi, da bo za to poskrbel sam minister, čeprav neposredno ne bom mogel vplivati, vendar kot minister in kot koalicijski partner bo lahko vplival na poslansko skupino, največjo poslansko skupino, in na tiste člane Kviaza, ki bodo odločali o tem koga in na kakšen način bodo predlagali v sprejem v državni zbor. Sam osebno pa vam sedaj napovedujem, da si bom zelo prizadeval in sledil temu, da se bo to zgodilo. V nasprotnem primeru tukaj javno povem, da takšnega predloga izvolitve programskega sveta v državnem zboru ne bom podprl, v kolikor ne bo upoštevan zadnji odstavek, ki govori, da je potrebno tudi regionalno zastopanost različnih delov Slovenije upoštevati pri izbiri kandidatov, kar se tiče programskega sveta v pristojnosti državnega zbora. Zato še enkrat poudarjam, amandmajev k 17. členu ne bom podprl, ki so bili vloženi. Sam se strinjam s tem in na nek način sem lahko zadovoljen, da je vsaj ta dikcija omenjena v zadnjem odstavku 17. člena, in upam, da bomo to spoštovali pri nadaljnjih odločitvah v državnem zboru.
Hvala gospodu Kanglerju. Želi še kdo? Gospod Žnidaršič.
Hvala lepa. Mi se bomo pri glasovanju o tem amandmaju vzdržali zaradi tega, ker je vsebina predlagane referendumske pobude, in mislimo, da je o tem še čas. Po drugi strani pa sprejetje člena, kakršen je v zakonu, ni vprašljivo. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o amandmajih k 17. členu? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje. Najprej o prvem amandmaju, ki ga je pripravil poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Še enkrat, če je sprejet ta amandma, postaneta amandmaja pod točkama 2 in 4 brezpredmetna. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti 44. [[Za ni glasoval nihče.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju, ki ga je pripravila poslanska skupina Socialnih demokratov. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti jih je glasovalo 44. [[Nihče ni glasoval za.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na tretji amandma, ki ga je predlagala prav tako poslanska skupina Socialnih demokratov. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti jih je glasovalo 46. [[Nihče ni glasoval za.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo o četrtem amandmaju, ki ga je predlagala prav tako poslanska skupina Socialnih demokratov. Glasujemo. Navzočih je 46 poslank in poslancev, za je glasoval 1, proti 43. [[Za je glasoval 1 član.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na obravnavo in glasovanje o amandmaju k 21. členu zakona oziroma oprostite, ta je brezpredmeten in tudi oba amandmaja k 25. členu sta brezpredmetna zaradi glasovalnih rezultatov prejšnjih členov. Prehajamo na obravnavo in glasovaje o amandmaju k 29. členu zakona. Izvolite, gospa Žgajner.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Jaz bom pravzaprav podprla amandma pod številko oziroma k 29. členu. Gre pravzaprav za 3% prispevka, ki se namenijo za sofinanciranje programskih vsebin lokalnih, regionalnih, študentskih in nepridobitnih radijskih in televizijskih programov s statusom posebnega pomena. Pod opombami, ki so zapisane v pregledu amandmajev sicer piše, da amandma uvaja v člen vsebino, kateri je vlada Republike Slovenije na seji odbora za kulturo, šolstvo in šport nasprotovala, hkrati pa je bila z odločbo ustavnega sodišča določena kot neskladna z ustavo. Naj spomnim, da je ustavno sodišče Republike Slovenije sicer na pobudo javnega zavoda RTV Slovenija razveljavilo del 82. člena zakona o medijih in s tem 3% sofinanciranje v okviru RTV prispevka. Torej drži, da je bila zadeva že urejena v okviru zakona o medijih. Če bi bila zadeva urejena v okviru zakona o RTV, da bi torej zakon o RTV določal financiranje oziroma vsebine regionalnega lokalnega pomena, potem tudi zakon o medijih v delu, ki govori o 3%, ne bi bil ustavno sporen, mar ne. Po drugi strani pa še enkrat sprašujem ministra, na seji matičnega delovnega telesa sem sicer želela odgovor, glede na to, da ustavno sodišče tudi nalaga, da se sofinanciranje lokalnih regionalnih postaj uredi na drugačen način, na kakšen način bo ministrstvo uredilo sofinanciranje, bom rekla, vsebin lokalnega pomena in seveda s tem tudi javnega interesa. Odgovor ministra, ki sem ga dobila na seji, je bil sila nevsebinski, zato se resnično bojim, da bo še enkrat obveljalo tisto, kar smo danes sicer že slišali na seji, da danes govori večina ne pa vsebina. Minister je na moje vprašanje, kako konkretno bo uredil to zadevo, odgovoril, citiram: "Kako bo ministrstvo uredilo zadeve 3%, ja, tako, kot sem že povedal, v zakon o medijih bomo vnesli možnost, da programi posebnega pomena, kjer so itak že omenjeni, da dobijo določena sredstva iz državnega proračuna."
Hvala. Gospod Barovič.
Prosil bi kolegice in kolegi, da naj malce razmislijo o tem amandmaju in da ga naj vendarle podprejo. Poglejte, še eno bistveno vprašanje, tisti, ki ste delali na takšnih in podobnih postajah, saj če bi začeli mi zdaj iskati, veste, da imamo na lokalnem in regionalnem nivoju številne televizijske in radijske postaje, ki imajo status nekomercialnih in komercialnih radijskih postaj in so pogojeni. Če bi pristojne državne inšpekcije ali pa revizijske, iskale zelo natančno, kaj te lokalne in regionalne radijske postaje, ki so formalnopravno nekomercialne, delajo, bi lahko vse zaprli. Bodimo iskreni med sabo. Nobena od teh, po normativih tako imenovanih nekomercialnih, lokalnih, regionalnih televizijskih in radijskih postaj, ne more obstajati brez visokega komercialnega prispevka. In ga iščejo in se borijo zanj. Toda razumeti morate, da je v naši lepi, a po površini majhni, Sloveniji ta trenutek premalo vseh tistih, ki radi pomagajo lokalnim in regionalnim postajam s svojimi finančnimi, komercialnimi prispevki. In grozi jim propad. Pa če bi si kdo od vas mislil, če jim že grozi propad, pa kaj potem. Ne, ni res. Ravno mi smo tisti, ki se danes, vsaj tu se pridružujemo, borimo za tretji informativni program javnega zavoda RTV. Torej hočemo več. Tisto več nam dajejo in omogočajo lokalne in regionalne radijske postaje. In se trudijo in pomagajo informirati zaselke, kraje, koder marsikdo ne vidi niti drugega ali marsikdo še vedno niti ne prvega nacionalnega televizijskega programa. Pa tudi tisti so v tej Sloveniji, ki ne vidijo, ne slišijo niti prvega ali drugega radijskega programa. Lokalne in regionalne institucije pa so tiste, ki tem ljudem dajejo informacije, ki jih razvedrijo, ki jim pomagajo. In ne na zadnje, tisti, ki ste sedeli nešteto ur na odboru za finance pri obravnavi rebalansa proračuna, lahko z gotovostjo pri vseh milijardah, o katerih smo govorili in jih skušali premetavati levo in desno pa najbrž minister že ve, če ne, mu bodo pa izračunali, ti 3% za lokalne in regionalne televizije, radijske postaje ne bi bil velik finančni obremenjevalni zalogaj. In drugič. Ne nazadnje opravljajo dejansko tudi javno funkcijo te majhne lokalne in regionalne postaje, dejansko jo opravljajo in vsekakor in vsekakor bi jim pomagali pri njihovem neodvisnem, govorim neodvisnem, informativnem delu, če bi jim rekli: "Ja, 3%." Zamislite se ob tem, ker drugače boste sami sebe negirali v vseh zahtevah, ki so v določenih členih tega novega predloga zakona o RTV. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Baroviču. Gospod Peče, izvolite.
Spoštovani prisotni! Meni je seveda v osnovi žal, da se današnje razprave o še kako pomembni zakonski materiji niso bili pripravljeni udeležiti predstavniki poslanskega kluba Liberalne demokracije in predstavniki poslanske skupine Združene liste. Jaz sem bil, vsaj osebno tako ocenjujem, vedno zagovornik dialoga in vedno zagovornik tiste rešitve, ki je nastala na podlagi različnih mnenj, tako da vsi skupaj pripomoremo k kvalitetnejšemu oblikovanju zakona. Žal je tako nastalo dejstvo, da se danes srečuje mnenje večine, ki je tu, torej z vaše strani, in mnenje Slovenske nacionalne stranke, ki si želi izključno eno: to je družbo, ki bo gradila na kvalitetnih informacijah. O prenosu informacij na nižjih ravneh sta govorila kolega Barovič in kolegica Žgajner. Jaz pa bi rad poudaril drug element, ki ga skušamo v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke vključiti v materijo, in sicer v tistem delu, kjer govori o statusu posebnega pomena za določene medije. Tudi to dimenzijo skušamo z amandmajem popraviti. Verjetno vsi danes prisotni in vsi tisti, ki nas spremljajo prek zvočnikov, torej poslanci LDS in Združene liste oziroma Socialnih demokratov, se zavedajo dileme oziroma primanjkljaja dosedanje pridobitve statusa posebnega pomena v skladu z določili zakona o medijih. Mnogo ljudi, predstavnikov različnih medijev, naj bo televizije ali radija, se je obrnilo na poslansko skupino Slovenske nacionalne stranke, ki so nam govorili o upravičenosti po eni strani in po drugi strani o neupravičenosti amandmaja, češ, da se bo s tem privilegiralo tiste, ki so si status v preteklem mandatu ali pa lahko rečemo v preteklem režimu pridobili, v primerjavi s tistimi mediji, ki si, pač politično gledano, tega statusa niso mogli pridobiti. Z uveljavitvijo amandmaja, kot ga predlagamo oziroma kot ga je po naši vsebini povzela Združena lista socialnih demokratov, bi pripomogli k temu, da bi tudi dokončno razrešili dileme o statusu, statusu posameznega medija, še enkrat poudarjam, televizijskega ali pa radijskega, ki si pridobi poseben pomen v skladu z zakonom o medijih. Po naši oceni bi s sprejetjem omenjenega amandmaja ne samo pripomogli k vsebini, ki sta jo podala kolega, poslanca Slovenske nacionalne stranke, temveč bi končno enkrat za vselej razrešili tudi situacijo vprašanja pridobitve statusa posebnega javnega pomena. Po naši oceni gre za več kot pomembno zadevo, več kot za vsebino javne službe. Gre predvsem za to, da smo kot zakonodajalci dolžni državljankam in državljanom tako na lokalnem nivoju kot na državnem nivoju omogočiti kvalitetno, predvsem pa objektivno informacijo. Marsikdaj se dogaja, da za razliko - pa nočem zdaj kritizirati nacionalne televizije - od nacionalne televizije, predvsem lokalne televizije, ki pokrivajo določeno specifiko, ustvarjajo tisto kvalitetno in realno sliko, z drugimi besedami, informacijo, ki je nujno potrebna za objektivno videnje naše države. In ravno iz naslova potrebe po objektivnem videnju naše države je treba omenjeni amandma sprejeti. Hvala.
Hvala, gospodu Pečetu. Gospod Prevc.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Poslanci Slovenske ljudske stranke tega amandmaja ne bomo podprli, čeprav smo tako kot v nacionalni stranki na seji matičnega delovnega telesa predložili amandma s podobno vsebino. Vsekakor smo mnenja, tako kot so že nekaj govorili moji predhodniki, da je položaj teh lokalnih in regionalnih ter študentskih radijskih in televizijskih postaj na nek način treba rešiti. Treba jim je pravzaprav zagotoviti neko stalno financiranje, kajti dejstvo je, da so tudi te postaje zelo pomemben prispevek k javni radioteleviziji. Mi smo dobili odgovor, ki nas je vendarle zadovoljil na tem matičnem delovnem telesu s strani ministra, da bo ta problematika rešena v zakonu o medijih s posebnim skladom. Mi bomo v nadaljevanju, ko se bo ta zakon sprejemal, to tudi zelo natančno spremljali in bomo sodelovali pri tem, da bo ta rešitev tu notri resnično tudi nakazana. Prav tako smo dobili tudi odgovor zakonodajno-pravne službe na tem matičnem delovnem telesu, da je takšen amandma ustavno sporen, zato smo amandma tudi umaknili. Ne nazadnje pa je minister na tem matičnem delovnem telesu v zvezi s to problematiko tudi odgovoril, da bo ministrstvo za kulturo pospešilo vračilo lokalnim in regionalnim radijskim postajam tistega denarja, ki ga jim je javna radiotelevizija dolžna. To se pravi denar, ki se je natekel od uvedbe tega zakona leta 2001 pa do odločbe ustavnega sodišča. Tudi na to smo dobili pritrdilni odgovor. Strinjamo pa se tudi v Slovenski ljudski stranki, da bi bilo ob tej problematiki, tako kot so pred menoj že načeli zadevo kolegi iz nacionalne stranke, da bi vendarle ob tej priložnosti minister na kratko pojasnil tudi tukaj v državnem zboru, kako bo dejansko ta problematika rešena in kako bo rešeno financiranje lokalnih in regionalnih radijskih in televizijskih postaj s statusom posebnega pomena. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Prevcu. Gospod Peče.
Spoštovani prisotni! Roko na srce, ampak resnično ne morem razumeti predstavnikov Slovenske ljudske stranke, glede na to, da ste se še na matičnem delovnem telesu zavzemali za enako rešitev, kot smo jo ponujali v Slovenski nacionalni stranki in kot jo zagovarjamo danes. Ampak razumevanje posebej spreminjajočih se stališč je verjetno vrlina redko koga. Jaz pač te vrline, da bi razumel stališče, ki se spreminja iz dneva v dan, nimam. Verjetno me bo to kdaj teplo po glavi. Rad pa bi se dotaknil predvsem mnenja oziroma stališča Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Pred časom, ko je prišlo do odločbe ustavnega sodišča, je bil ravno govora o tem, da so omenjeni 3% sofinanciranja v okviru RTV-ja nesprejemljivi v okviru zakona o medijih. Kasneje na zasedanju matičnega delovnega telesa, citiram, je minister dr. Vasko Simoniti dejal oziroma napovedal možnost financiranja, triprocentnega, za ostale medije, ravno v zakonu o medijih. V okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke smo prepričani, da če hočemo po eni strani zagotoviti izvajanje oziroma spoštovati odločbo ustavnega sodišča Republike Slovenije, kateremu marsikdaj pripisujemo pomembno vlogo, roko na srce, drugič pa mu pripisujemo manjšo vlogo, bi bilo seveda smiselno sprejeti omenjeno vsebino v okviru zakona o RTV-ju. S tem bi po naši oceni izpolnili tako kriterij, ki ga narekuje odločba ustavnega sodišča kot zasledovali cilj katerega priča, besednemu, smo bili stališču poslanske skupine Slovenske stranke in katerega priča vsebinskemu smo v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Hvala.
Hvala, gospodu Pečetu. Besedo ima gospod Sok.
Hvala lepa. Mislim, da je ta razprava na videz lahko zelo všeč, češ, da podpiramo lokalne medije, kar je prav, ampak v vsej tej razpravi se je treba zavedati, kaj je javni zavod in kaj so lokalni mediji, ki pa niso javni zavodi. In čudi me, da je pravzaprav ta amandma vložila Združena lista, ko pa vendarle gospod Potrč vedno opozarja na to, kako je treba spoštovani odločbe ustavnega sodišča. Z vložitvijo tega amandmaja pa je pravzaprav pokazal na to, da ta ista stranka, ko je pač treba biti populističen, ni pripravljena spoštovati odločb ustavnega sodišča. Odločba ustavnega sodišča je v tej zadevi kristalno jasna. Odločitev imamo in še vedno zagovarjate, da naj bi 3% RTV naročnine izdvoljili za financiranje lokalnih medijev, kar je popolnoma brezpredmetno. S tem bi omogočili samo to, da bi še enkrat ustavno sodišče prineslo isto odločitev. Mogoče se 3% zdi malo, ampak ni tako malo. Izračunajte, koliko je to denarja. Ali se tisti, ki plačujejo javno RTV, strinjajo s tem, da bodo s 3% financirali tudi komercialne lokalne medije. Je pa v tem zakonu v smeri tega, da se pomaga lokalnim medijem, ena od odločitev sprejeta, in sicer v 13. členu, ko se dejansko oddajanje radijskih oziroma televizijskih programov s statusom lokalnega, regionalnega, študentskega in nepridobitnega radijskega ali televizijskega programa zagotavlja prek RTV Slovenije kot javne službe, se pravi, da se dajo oddajniki v uporabo brezplačno za te namene. To je ena zadeva. Mislim, da je to velik korak pomoči lokalnim medijem. Druga zadeva pa je tista, o kateri smo govorili in ki bo izpeljana v skladu s skladom o pluralizaciji medijev, kjer bodo ti lokalni mediji imeli možnost na razpisu s svojimi programi in vsebinami kandidirati za določena sredstva. S tem bo seveda potem omogočeno, da tisti lokalni mediji, ki dejansko širijo primerne regionalne vsebine, bodo lahko iz tega sklada pridobili določena sredstva. Veliko smo govorili, ko smo ta zakon usklajevali in da zaključim. Prek odločbe ustavnega sodišča ni možno iti in tega bi se pravzaprav predlagatelji morali zavedati. Tako so pa še enkrat povsem po nepotrebnem odprli razpravo, ki je z odločbo ustavnega sodišča po naši oceni brezpredmetna. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Soku. Gospod Presečnik imate besedo.
Hvala lepa. Sicer sem se prej javil za repliko na izvajanje gospoda Pečeta, ki je rekel, da v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke je vrlina prilagajanja. Jaz trdim, da je v demokraciji vrlina usklajevanje stališč in seveda tudi glede na to, da je kolega Sok, ko je razlagal te tri procente in tako gledal nas, mislim, da smo mi te zadeve uskladili v času razprave, v času priprave tega zakona in ne nasprotujemo več temu. Naš kolega Prevc je samo predlagal, da glede na vse razgovore, ki so bili v zvezi s tem, da minister pojasni, kako bodo te zadeve razrešene pri drugih zakonih, ker v tem zakonu ne morejo biti na ta način razrešene. To smo se že poučili in mi ostajamo pri tej vrlini usklajevanja. Včasih, se strinjam z vami gospod Peče, je tudi potrebno prilagajanje. Hvala lepa.
Hvala gospodu Presečniku. Gospod Janc.
Replika.
Replika, oprostite gospod Janc. Gospod Peče ima repliko.
Hvala. Malo za šalo, malo za res. Jaz verjamem, da je vrlina Slovenske ljudske stranke prilagajanje, prilagajanje volilnemu obdobju. Slišal sem že nekajkrat oziroma priča sem bil, da ste se v okviru volilne kampanje kar nekajkrat že spremenili. Ampak seveda to je vaša pravica in možnost seveda tudi programske uveljavitve. Rad pa bi rekel, kajti eden izmed govornikov pred menoj je dejal, da po nepotrebnem odpiramo razpravo, to je gospod Sok. Poslušajte, danes ste ravno dosegli to, da sta dve poslanski skupini, kar ne more biti v ponos državnemu zboru, zapustili sejno sobo državnega zbora in nočeta sodelovati v razpravi. Kar seveda ni njim v bran, po moji oceni je to sramotno za neko resno poslansko skupino. Po moji oceni je seveda to vredno vse kritike, tako na račun LDS-a kot na račun Združene liste. Ampak nikakor pa ne morem iti mimo vaše besedne zveze, da smo po nepotrebnem odprli vprašanje o financiranju oziroma sofinanciranju določenih medijev. Po naši oceni, torej po oceni poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bi bilo smiselno to razpravo še razširiti, glede na to, da je doživela veliko javno razpravo, vi pa jo poskušate danes v okviru zakonodajne veje oblasti skrčiti tako na minimum prisotnih poslancev kot na minimum razprave, gledano skozi časovno omejitev. Glede na to, da se ne nameravam, če seveda ne bom izzvan oglašati v nadaljevanju okoli tega amandmaja, bi rad le še enkrat poudaril zelo pomembno teorijo oziroma zelo pomembno dejstvo, da danes sprejemamo zakon o Radioteleviziji Sloveniji in ne zakon o medijih. In Ustavno sodišče Republike Slovenije je vsebino kot jo predlagamo v okviru amandmaja, ki ga je pozneje povzela Združena lista socialnih demokratov, vključiti ravno na podlagi navodila ustavnega sodišča v ustrezen zakon, zato je neumestno govoriti, da je amandma neustaven, ker to ni res. Dovolite, da preberem samo en stavek, potem ko je Ustavno sodišče Republike Slovenije na pobudo Javnega zavoda RTV Slovenija razveljavilo 82. člen zakona o medijih - zakona o medijih, ne pa zakona o Radioteleviziji Sloveniji, ki ga obravnavamo danes, danes ne obravnavamo zakona o medijih, in s tem razveljavilo 3% sofinanciranje v okviru RTV prispevka. S predlaganim amandmajem oziroma drugače rečeno, s predlagano spremembo ravno uresničujemo odločbo ustavnega sodišča. Hvala.
Hvala, gospodu Pečetu. Gospod Sok, replika.
Če nadaljujem ravno tu, kolega Peče, danes sprejemamo zakon o RTV Slovenija. In ravno to je to. S tem amandmajem pa se govori o lokalnih in regionalnih medijih. Se pravi, v ta zakon o RTV Slovenija, kar pravilno ugotavljate, se skuša dodati nekaj, kar ni stvar tega zakona. Iz tega razloga sem rekel, da po nepotrebnem danes o tem govorimo. Sicer se pa strinjam z vami, in se verjetno nisva razumela, da je treba spregovoriti o sofinanciranju lokalnih, regionalnih medijev, je treba. Zato sem tudi govoril o tem, da se bo to vprašanje razrešilo v okviru nekega drugega zakona, prek sklada za pluralizacijo. In še to, da zaključim. Tudi sam obžalujem, da dve poslanski skupini obstruirata to razpravo. Očitno je pač to ena od pravic in nihče ne more temu nasprotovati. Izkoristili so pač ta inštitut parlamentarne demokracije. Medtem ko je debata na odboru pa šla seveda v drugo smer, kjer je šlo, bi rekel, za precej zavlačevanja in nepotrebnega vztrajanja in razlaganja nekaterih zakonskih predlogov in določil. Očitno je, da se na nekaterih področjih ne moremo poistovetiti, in to je pač rezultat tega. Namesto dialoga in pogovora je pač možna tudi napoved obstrukcije in tega, žal, ni mogel nihče v državnem zboru preprečiti. Hvala lepa.
Hvala gospodu Soku. Naslednji prijavljeni k razpravi je gospod Janc.
Hvala lepa. Lep pozdrav! Kolegom iz nacionalne stranke moram povedati, da je všečnost ena lepa zadeva, populizem pa tudi, danes to, jutri tisto, enkrat tako, drugič tako. Skratka, to, kar vi razpravljate, je povsem vaša stvar in mislim, da imate pred svojim pragom marsikaj pomesti, in tega se ni nabralo tako malo. Zato pustite Slovensko ljudsko stranko pri miru, bo že sama svoje probleme reševala, na tak ali drugačen način. Da smo v koaliciji to predlagali, te 3%, je jasno iz preprostih razlogov. Tudi iz navedb ministra in pravnikov je jasno, da ta stvar ne sodi v to zgodbo RTV-ja. Po daljši razpravi, ki je bila zelo konstruktivna in na mestu, smo v zvezi s to zadevo dobili zadovoljive odgovore, da to ne sodi sem, s čimer smo bili zadovoljni in smo z razumevanjem to pač umaknili iz zakona, za kar smo se v koaliciji tudi uskladili. Seveda ob dejstvu, ki pa je bilo jasno zagotovilo ministra, ko bo ta zgodba o RTV zaključena, sprejeta, se ministrstvo takoj aktivno loti zakona o medijih in tam prek sklada reši to zadevo, kajti mislim, da je tako v koaliciji kot na splošno - vidim danes, da tudi v opoziciji - velika pripadnost lokalnim in regionalnim medijem. Pa tudi sam menim, da je treba to zgodbo po ustavnem sodišču rešiti tako, da bo primerno rešena tudi za tiste lokalne in regionalne medije, ki so kvalitetni, ki imajo informativni program in ki po mojem opravljajo pomembno poslanstvo obveščanja na lokalnem in regionalnem nivoju. Verjetno večina poslancev to razume kot pozitivno. Da so bile tu in tam špekulacije v preteklosti, verjetno drži. Zato je treba postaviti takšne kriterije v tem zakonu o medijih, da bodo tisti mediji, ki imajo dober informativni program, ki želijo, ki hočejo, ki zmorejo, da bodo tudi za te stvari dobili dodaten denar, kajti sami preprosto na trgu današnjega časa z delom, ki ga opravljajo, ne bodo mogli preživeti, da bi imeli lahko dober, kvaliteten informativni lokalni in regionalni program. In to je minister zagotovil in meni, ki sem bil tudi na enem od teh pogajanj, se je, zdelo v redu, da bo ta zgodba rešena. Verjamem, da bo koalicija skupaj z ministrom to zgodbo izpeljala v dobrobit tudi lokalnim regionalnim medijem. To mislim, da je tisto ključno sporočilo, da bo ta zadeva končno enkrat rešena, in odločbo ustavnega sodišča moramo spoštovati, kakršna je. Na ta način bomo morda v zelo kratkem času prišli do te končne rešitve za regionalne in lokalne medije, takšne in drugačne, ki so še enkrat potrdim, izjemnega pomena v slovenskem prostoru za tista področja, kjer nacionalni radio ali pa televizija niti ne segata v tisto področje, kjer življenje v eni regiji, kot je Posavje, od koder prihajam, izjemno pomembno pokrivajo regionalni programi. Verjamem, da se bo to zgodilo v zakonu o medijih, da bo končno ta zgodba, toliko debate o današnjem amandmaju imamo v tem državnem zboru, kar ni nič narobe, ker to je mesto, kjer se razpravlja, in bomo končno to zgodbo zapečatili. Če prejšnja vlada ni uspela, pa tudi prejšnja koalicija ni to uspela, zmogla, bo pa verjetno ta koalicija to uspela narediti. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Jancu. Besedo ima gospod Barovič.
Hvala. Poglejte, slišali smo razlago, da se poplačujejo ali pa se nagrajujejo lokalne in regionalne radijske in televizijske postaje z oddajanjem frekvenc in z oddajniki. Pred dnevi pa smo sprejeli zakon, s katerim ocenjujemo, da je kompenzacija v tistem primeru verižna, uničevanje finančne discipline. To je prvo bistvo. Drugič. Obljub sem slišal nešteto, kako bodo lokalne in radijske postaje dobile. Dobile so figo, lepo rečeno. In tretjič. Spoštovani gospodje! Hvala bogu, da je odbor za Evropsko unijo, poglejte si 29. oziroma 27. protokol, ki jasno govori, da določbe ustave, mišljeno ne samo na evropskem nivoju, tudi na državnem, ker mi smo tudi država, evropska, ena. Določbe ustave ne vplivajo na pristojnost držav članic glede financiranja storitev javne radiotelevizije. Če ste toliko evropski, morate pa tudi razumeti, ker mi smo Evropa. Ustava Evrope ne določa tako, kot ne določa, sedaj se izgovarjati na ustavo in ni to res, kar govorite in zavajate javnost. Pa če že, hoteli ste Evropo, poglejte si enkrat evropsko ustavo, lepo vas prosim.
Hvala, gospodu Baroviču. Gospod Battelli.
Spoštovani kolegi, ali ne razumejo ali nočejo razumeti, da financiranje teh postaj ne more biti izvedeno skozi institut naročnine. V tem je poanta in tudi smisel odločbe ustavnega sodišča, ne glede na to, ali se to nahaja v zakonu o medijih ali v zakonu o RTV. Za to gre. Hvala.
Hvala gospodu Battelliju. Še gospod minister. Ali je replika? Gospod minister, ali bi najprej drugi. Ja, izvolite. Gospa Žgajner Tavš.
Jaz bi rada samo eno zadevo še dodala in upam, da bom resnično dobila tudi na moje zastavljeno vprašanje odgovor ministra. Bojim se, vsaj kolikor vemo o tem tako imenovanem skladu za pluralizacijo medijev oziroma skladu za medije, da bo to le še en korak več k politični kontroli medijev sedaj tudi na lokalnem nivoju. Pa bom sedaj zopet spomnila na zgodbo iz 90. let, ko se je ravno v okviru podobnega sklada za medije ustanovila oziroma sofinancirala formacija podjetja oziroma časopisa Slovenec, pa je bilo v tej zgodbi zavedeno podjetje Snaga, oškodovane pa so bile Ljubljančanke in Ljubljančani oziroma plačniki Snaginih storitev.
Hvala. Gospod Peče.
Spoštovani prisotni, saj glede na to, da imamo samo še dve minuti, je to moje zadnje oglašanje. Po moji oceni, po mojem trdnem prepričanju med poslanci, ki so v tem trenutku še prisotni v okviru parlamentarne razprave, prihaja do napačne identifikacije, povezave statusa posebnega pomena torej televiziji, ki ima status posebnega imena z enačenjem komercialne televizije, torej v morebitnem enačenju seveda ne gre za enačenje. Zavedati se moramo, da televizije, ki so pridobile poseben status niso v tem delu tudi komercialne in da ravno skozi ta status jim je potrebno zagotoviti delež, ki ga državljani ne glede na to ali bo amandma sprejet plačujejo v enaki meri, torej, amandma v ničemer ne vpliva na višino prispevka, to je prvo, kar moramo vedeti. Drugo, kar moramo vedeti, da televizije in pa seveda radiji ter vsi tisti, ki spadajo v to kategorijo, ki imajo status posebnega javnega pomena, v tem delu se ne enačijo s komercialnimi televizijami oziroma mediji. Rad pa bi povedal, da je bilo v rednih razpisih, do sedaj gledano, za to vrsto financiranja namenjeno vsega skupaj izjemno malo denarja, 130 milijonov slovenskih tolarjev. Na 130 milijonov slovenskih tolarjev se je prijavilo samo v lanskem letu preko 300 producentov. Kako lahko potem pričakujemo neko objektivno sliko, naj si bo poročanje televizijskega ali medijskega, če zmnožite oziroma zdelite en znesek z drugim zneskom. Namen amandmaja Slovenske nacionalne stranke je izključno v osnovni poanti, ki smo jo povedali, kvaliteti in obveščenosti predvsem za tiste, ki jih navajamo v obrazložitvi predlaganega amandmaja. Hvala.
Želi še kdo razpravljati, preden dam besedo gospodu ministru? [[Ne.]] Gospod minister, imate besedo. Nato preidemo na glasovanje. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Glede teh 3% je bilo kar veliko razprave, veliko govora. Gospa poslanka je rekla, da bi poleg tega zopet prišlo do političnega vpliva, vendar je treba povedati, da pri teh programih se ne financirajo firme, ampak programske vsebine. Glede možnosti, da bi pa to prišlo v RTV zakon, pa je takole. Ustavno sodišče ni naložilo zakonodajalcu, ampak mu je dopustilo možnost, da financiranje programa posebnega pomena uredi drugače, naložilo je le, da mora biti ta rešitev, če do nje pride, ustavno skladna. Takšno rešitev, kot ste slišali, ministrstvo za kulturo pripravlja v zakonu o medijih. Kako se bo to uredilo? Tam naj bi se uredilo tako, da bi bilo za programe posebnega pomena, torej za te regionalne, lokalne in študentske RTV-je določen natančen procent, koliko bi v te sklade avtomatično dobili ti programi. Poleg tega bi pa tudi na ostali del lahko konkurirale RTV hiše, torej študentski, lokalni in regionalni. Opozoril bi, da sedaj po sedaj videni strukturi, kako so te televizije in radiji razporejeni, moram reči, da so zelo, kako bi rekel, usmerjeni v severovzhodno Slovenijo, medtem ko drugje tega ni. Potrebno bo urediti tudi to, da bo dejansko pokrit cel slovenski prostor in da bodo dejansko vse regije zastopane. Če bi želel zakonodajalec rešiti problem zakona o RTV-ju, pa bi moral, tako namreč sledi iz obrazložitve ustavnega sodišča, s tem soglašati sam javni zavod, s tem bi morala soglašati RTV. Brez mnenja RTV teh 3% ne bi mogli dobiti, če bi RTV ugotovil, da bi se to odražalo pravzaprav na njihovem programu, da bi šlo v manjko njihovega programa. Takšne rešitve se zaradi tega ne da predlagati. Poleg tega bi rad dodal še to, če bi se predlagatelj novega zakona o RTV odločil, da se programi s tem statusom, o katerem govorimo, financirajo iz vira za financiranje javne službe na področju radijske in televizijske dejavnosti in s tem postanejo organizacije, ki izvajajo javno službo, bi bilo treba urediti te organizacije tudi v smislu vključenosti javnosti v organe upravljanja, torej bi morale dobiti enake organe, kot jih ima RTV. Vstopiti bi morala v te firme, bi človek rekel, privatne, javnost v najširšem pomenu besede in oblikovati svete in podobne organe. Zato to praktično v taki obliki ni možna rešitev. Mi iščemo rešitev, in to smo se pogovarjali in usklajevali, da to dejansko pride v 4. člen zakona o medijih, kjer bo to tudi urejeno.
Hvala gospodu ministru. Gospa Žgajner Tavš, izvolite.
Hvala lepa. Izpostavila bom dve stvari še enkrat. Minister je na začetku dejal, da se moram zavedati, da ne gre za financiranje firm, ampak da gre za financiranje programskih vsebin. In na tem mestu poudarjam, da je ravno financiranje programskih vsebin sporno. Treba se je zavedati, kaj pomeni danes informacija in kaj pomeni politično manipuliranje z informacijami. Bi pa še enkrat prosila, gospod minister, omenili ste, da boste zadevo uredili v okviru zakona o medijih. Še enkrat na tem mestu, glede na to, da na matičnem delovnem telesu z vaše strani nisem dobila konkretnega odgovora, na kakšen način, pa me zanima tudi procentualno oziroma na kakšen način boste v okviru 4. člena zakona o medijih uredili sofinanciranje lokalnih, regionalnih vsebin. Hvala in prosim za odgovor.
Hvala. Gospod minister želite? Izvolite.
To bo urejeno v 4. členu z oblikovanjem sklada za medije, kjer bo v okviru tega sklada za medije določen procent, mi smo se pogovarjali o 40%, pravzaprav tu se je treba še uskladiti, namenjen za medije te narave, torej programe posebnega pomena oziroma regionalne, lokalne ali študentske radie.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 29. členu. Amandma je predlagala poslanska skupina Socialnih demokratov. Gospod Barovič, nato gospod Peče.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine bom obrazložil naš glas. Glejte, ne samo zaradi tega, ker sem štiri leta v prejšnjem mandatu delal v odboru za kulturo, takrat je bil odbor za kulturo, šolstvo in šport skupen odbor in sem sooblikoval zakon o medijih in poslušal zgodbice in pravljice in iste besede slišal od drugih ljudi, kot jih danes slišim. Ne samo zato, ker me ne morete prepričati o nikakršni protiustavnosti, ker sem vam ravnokar najbolj sveto zadevo, na vrhuncu je, to je 27. protokol povedal, da ustava s tem nima nič. Ne razumem, da vi ne razumete, da je televizija in radio, lokalni, regionalni in študentski, en segment v svetu medijev. Medijev je ogromno. In ne mi govoriti, da bo s 4. členom zakona o medijih urejeno financiranje lokalnih, študentskih in regionalnih radijskih in televizijskih postaj. Ja bo, 100.000 tolarjev bodo dobili, če. Ko boste videli, ko se bo začel internet financirati, ker tudi to je medij, ko se bodo začeli časopisi oblikovati, financirati in tako naprej. Nič ne bo. Nič. Pa če začnemo spreminjati zakon o medijih! Kdaj bo spremenjen? In prepričan sem, da je izvedljivo in je sprejemljivo in predvsem vsebinsko sodi ravno to določilo 3% v ta zakon, namenjen enemu segmentu, ki sodi k javnemu zavodu RTV. Zakaj sodi? Zato, ker so ves čas povezani, ker sem jaz 30 let delal na enem od takšnih medijev. In je bil ta medij kot dojenček vezan in je še vedno kot dojenček vezan na materine prsi, še vedno je vezan na javni zavod RTV. Še vedno. Vsi ti mediji. Takrat nas je bilo 10 pred 30-mi leti, danes jih je 70. Vsi so vezani tako ali drugače. Vzemite jim eno vez, pa boste videli, da ne bo več delal, ker je vezan še vedno. Če je ta povezava vsebinska, tehnična obstaja, ne govoriti, da ne obstaja financiranje v tej povezavi. To je najbolj neumno, kar lahko slišimo. Zato bom absolutno podprl ta amandma, pa ne glede, ali je napisano spodaj SD ali pa, ne vem, karkoli že, absolutno ga bom, ker edino na ta način verjamem po 30-ih letih, da bodo te institucije dobile tisto, kar jim, vsaj nekaterim, prepričan sem, tudi gre.
Hvala. Gospod Peče, izvolite.
Spoštovani! Razlogov za sprejem omenjenega amandmaja je več. Po naši oceni bi s sprejemom, prvič, povzročili spoštovanje statusa, ki so si ga nekateri, naj si bo lokalni mediji, težko priborili s tem, da so prilagodili svoj program za pokrivanje tistih programov oziroma tistih vsebin, ki niso komercialne narave. Izhajajoč iz tega, drugi argument, da se ne sme komerciali podvreči celotna vsebina posameznega programa ali pa programska shema določenega medija. Tretjič, kar bi moralo biti po oceni, tudi moji, skorajda najpomembneje, je spoštovanje odločbe ustavnega sodišča. Odločbe ustavnega sodišča namreč ravno govorijo o tem, da je tovrstno financiranje neprimerno v okviru zakona o medijih, zato ga v okviru Slovenske nacionalne stranke in pozneje, povzemajoč v okviru Združene liste, predlagamo v okvir omenjenega zakona, zato ne moremo govoriti, da je amandma, ki ga zagovarjamo poslanci Slovenske nacionalne stranke, protiustaven, ker ni. Kar je ob tem zelo pomembno, in minister žal vedno pozablja, je rok, ki ga določa ustavno sodišče, do katerega se mora materija opredeliti v zakonu. Rok je bil september leta 2004. In če danes pogledamo, ko smo leta 2005, vidimo, da zamujamo, zato je rešitev, ki je na dlani, že tako v zamudi, glede na govor oziroma zaključni govor ministra, pa izhaja, da ne ve niti višine omenjenega sklada, da ne ve delovanja omenjenega sklada, niti vsebine omenjenega sklada, ki naj bi delil tovrstna sredstva. Poleg tega pa še zagovarja tisto teorijo, da bo politika lahko imela vpliv na programsko vsebino. Ampak ravno tega ne smemo določiti v zakonu o medijih. Ravno proti temu se moramo boriti, da bi politika imela vpliv na programsko vsebino. Programska vsebina mora biti odraz objektivnosti. Hvala.
Hvala, gospodu Pečetu. Še kdo obrazložitev glasu? Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 6, proti 46. [[Za je glasovalo 6.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo k 43. členu, kjer ugotavljamo, da amandma k temu členu uvaja novo vsebino v črtan člen, zato je brezpredmeten. Prehajamo k 47. členu in ugotavljamo, da ta amandma spreminja neodprt člen, zato je brezpredmeten. Ugotavljam, da nobeden od predlaganih amandmajev ni bil sprejet. S tem zaključujem drugo obravnavo zakona o Radioteleviziji Slovenija. Zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil, ko bodo podane poslovniške in zakonske možnosti za takšno obravnavo. Prekinjam 7. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Ob tem vas obveščam, da bomo v skladu s sklicem izredne seje izredno sejo začeli ob 14.35 uri. Hvala.