Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 24. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: gospod Kamal Izidor Shaker, gospod Saša Tabaković, mag. Marko Pogačnik, gospod Žan Mahnič do 15. ure, dr. Franc Trček in gospod Igor Zorčič od 16. ure dalje. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in minister ter generalno sekretarko Vlade k 1. in 38. točki dnevnega reda, direktorico Agencije za energijo mag. Duško Godina k 36. točki dnevnega reda, dr. Marka Novaka, predsednika Sodnega sveta k 40.a točki ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Preden preidemo na določitev dnevnega reda seje, vas moram obvestiti, da je umrl gospod Maksimiljan Maks Lavrinc, poslanec Državnega zbora v mandatnih obdobjih od leta 1992 do leta 2004. Prosim vas, da spomin nanj počastimo z minuto molka. / minuta molka/ Slava mu! Prehajamo na določitev dnevnega reda 24. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 4. novembra 2016, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločili na podlagi prvega in petega odstavka 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Odbor za zdravstvo Državnemu zboru predlaga, da z dnevnega reda 24. seje umakne 18. točko, to je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah določenih zakonov s področja zdravstvene dejavnosti ter jo uvrsti na naslednjo sejo zbora. Predlog ste prejeli 11. 11. 2016 in je objavljen na e-klopi. V skladu s petim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora se ta točka umakne z dnevnega reda brez razprave in glasovanja. Ugotavljam, da je 18. točka umaknjena z dnevnega reda 24. seje zbora. Predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Prehajamo na glasovanje o določitvi dnevnega reda. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in ugotovljeno spremembo. Postopkovno, mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Spoštovani predsednik! Jaz vas lepo prosim, če nam lahko kljub temu, da ste skladno s poslovnikom točko, ki se nanaša na zdravstvo, brez obrazložitve umaknili, podate odgovor. Na Kolegiju je koalicija zatrjevala, če ta zakon ne bo sprejet po nujnem postopku, bodo v državi nastale nepopravljive posledice. Jaz bi želela dobiti odgovor, kaj vsebinsko je razlog, da se ta točka umika in kdo bo odgovoren za te nepopravljive posledice na področju zdravstva. Vse preveč stvari na področju, ki se zelo dotika ljudi, gre narobe. Od tega, da nimamo v Državnem zboru zakonov, ki so potrebni za spremembe, do tega, da že teden dni zdravniki stavkajo. Glede na to, kar ste tudi vi, predsednik, na Kolegiju zatrjevali, verjamem, da ne zahtevam preveč, da meni, kolegicam in kolegom in vsem Slovenkam in Slovencem poveste, kaj se je spremenilo pravzaprav v manj kot tednu dni.
Spoštovana mag. Alenka Bratušek, sam vodim postopek v skladu s tem poslovnikom. Ko se je o tem vprašanju odločalo na Kolegiju Državnega zbora, je Vlada zatrdila in Kolegij je potrdil, da potrebujemo nujni postopek. Sedaj pa sem na podlagi odločitve pristojnega odbora, ki je matičen za to, da vsebinsko obravnava to zakonodajo oziroma ta zakon, ravnal v skladu s tistim, kar je odbor priporočil oziroma predlagal. Zadeve, za katere matično delovno telo predlaga, da se umaknejo z dnevnega reda in uvrstijo na dnevni red naslednje seje, se umaknejo z dnevnega reda brez razprave in glasovanja. To je 64. člen Poslovnika Državnega zbora, peti odstavek. Jaz moram ravnati v skladu s tem. Sam kot takšen pa nisem pristojen za to, da dajem vsebinske ocene, ampak je to vsebinsko oceni opravil že sam odbor. Ker je to postopkovno predlagal, sem v skladu s tem tudi ravnal. Do tod lahko sam, drugače so pa poslanska vprašanja tista, ki omogočajo odpiranje tovrstnih vprašanj, bodisi pisna bodisi ustna. In ta omogočajo, da se tudi o takih vprašanjih izjasni Vlada. Sam pa skozi postopkovno ne morem sedaj zaprositi Vlado na tej točki, zato da nam takšno vprašanje nadalje razjasni. Prosim spoštovane kolegice in kolege, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo o predlogu dnevnega reda v skladu s sprejeto spremembo. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, nihče proti. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 24. seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 34 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanke vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ 5 minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v 2 minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloča Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili gospod Karl Erjavec, minister za zunanje zadeve, mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, gospa Andreja Katič, ministrica za obrambo, in gospa mag. Vesna Györkös Žnidar, ministrica za notranje zadeve. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na postavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašaja bo odgovarjal predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar. Gospod Jožef Horvat, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovani predsednik Vlade dr. Miro Cerar, decembra bodo minila že tri leta, odkar so Slovenke in Slovenci rešili banke z več kot 3 milijardami evrov, in minilo bo že več kot tri leta od začetka intenzivnega preiskovanja bančnega kriminala. Dejstvo je, da so bile slovenske banke na robu propada zaradi kriminalnih dejanj nekdanjih vodstev v slovenskih bankah. In dejstvo je tudi to, da v vsaki normalni državi tisti, ki krade, tudi kazensko odgovarja. Spoštovani predsednik Vlade, ni pa normalno, da naš sodni sistem že več kot tri leta preiskujejo največja kriminalna dejanja v bančništvu, epiloga pa še vedno ni. Ni normalno, da se tožilci dopoldan ukvarjajo s civilnimi tožbami, popoldan pa s hudimi primeri bančnega kriminala. In ni normalno, da specializiranim državnim tožilcem ni omogočena specializacija za točno določeno področje. In ni normalno, da sta minili že dve leti vašega mandata, gospod predsednik, medtem ko vaša vlada ni storila nič na tem izjemno občutljivem organizacijskem področju tožilstva. Spoštovani predsednik Vlade! Politična stabilnost je sicer predpogoj za uspešno državo, politična stabilnost pa nikakor ni zadostni pogoj za to, da bi ljudje spet verjeli in zaupali v politiko in naše delo. Ljudje od politike zahtevajo ukrepe, saj si želijo, da bi bila naša domovina pravična, v kateri kriminalci ne bi svobodno igrali košarke, ampak bi za svoja dejanja odgovarjali. Na tem mestu želim poudariti, da se Nova Slovenija ne želi vpletati v vsebinsko delo tožilcev in sodnikov, želimo pa tožilcem in sodnikom z zakonodajnim okvirom pomagati pri organizaciji, predvsem pa učinkovitosti njihovega dela. V Novi Sloveniji ne moremo več čakati in le nemo spremljati politične stabilnosti. Zato smo pripravili paket zakonov za pregon bančnega kriminala. Z novelo Zakona o bančništvu predlagamo uvedbo kriterija, ki bi osebam, ki so v bankah odgovorne za nadpovprečni delež slabih kreditov, onemogočili zasedanje pozicij v bančnih upravah in nadzornih svetih. V noveli Zakona državnem tožilstvu predlagamo ustanovitev specializiranega oddelka za pregon bančnega kriminala v okviru specializiranega državnega tožilstva ter njihovo kadrovsko okrepitev. V noveli Zakona o sodiščih pa predlagamo ustanovitev posebnih sodnih oddelkov za obravnavo bančne kriminalitete. Izboljšani pogoji za pregon kaznivih dejanj bančništva so za Novo Slovenijo ključni, gospod predsednik. Zanima me, spoštovani predsednik Vlade dr. Miro Cerar: Ali boste podprli katero od rešitev iz tega paketa zakonov za pregon bančnega kriminala? Dovolj nam je namreč vašega zgolj govorjenja o politični stabilnosti. Čas je za dejanja. Čas je, da naši ljudje od politične stabilnosti končno dobijo tudi svoje dividende. Hvala lepa.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod poslanec Jožef Horvat, učinkovit pregon bančnega kriminala in v okviru tega tudi preiskava tako imenovane bančne luknje je vsekakor zaveza naše vlade. Verjamem, da vsi si tega želimo, da bi bilo to učinkovito delo opravljeno čim prej. In tudi vi poslanci Državnega zbora tukaj opravljate pomembno delo, ko sprejemate zakonodajo, ki jo Vlada predlaga, in nekatere druge ukrepe. Ampak odločno zavračam, gospod poslanec, vaše navedbe, da Vlada ni pripravila predlogov za izboljšanje stanja oziroma da ni, kot pravite, storila nič glede državnega tožilstva in podobno. To enostavno ni res in vam bom z dejstvi pokazal vse tisto, česar se očitno niste domislili ali spomnili, čeprav ste v Državnem zboru pri tem sodelovali. Samo nekaj ukrepov naše vlade bom navedel, da bo stvar jasna. Novela zakona o bančništvu. Z njo smo uredili dostop do podatkov, varovanih kot bančna tajnost, kar je zelo pomembno pri pregonu tovrstnega kriminala, ki ga omenjate. Drugič, novela Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank je za osebe, ki so z DUTB v pravnem razmerju, vzpostavila naznanilno dolžnost, kar je prav tako prispevek k temu pregonu. Tretjič, letos junija je bil sprejet Zakon o reševanju in prisilnem prenehanju bank, ki je dal pristojnim organom učinkovite preventivne mehanizme in pooblastila za pravočasno obravnavo bančne krize, prispeval pa bo tudi k bolj odgovornemu upravljanju bank ali tudi pogled naprej, da se te zadeve, ki so se zgodile nekoč prej, kot veste, ne zgodijo več. Nadalje novele Kazenskega zakonika je zaostrila kazni za korupcijska kazniva dejanja, kar je zelo pomembno, podaljšala njihov zastaralni rok z 10 na 20 let, da ne bodo zadeve zastarale tako, kot so v prejšnjih letih, in jasneje opredelila kazniva dejanja davčnih zatajitev in zlorab notranjih informacij, kar je prav tako očiten prispevek k tovrstnim pregonom. Nadalje, z novelo Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij so bili zaostreni pogoji za odlog nastopa zaporne kazni iz zdravstvenih razlogov. Torej naša vlada preprečuje to, kar ni nobena prej, da ne bodo, kot ste rekli prej, igrali košarko nekateri, ki bi morali verjetno prestajati zaporno kazen. Z novelo Zakona o državnem tožilstvu so bile odpravljene zakonske ovire za dodelitev strokovnjakov s posebnimi znanji v Specializirano državno tožilstvo, torej konkretno odgovor na vaše podvprašanje. Nadalje so bile z ustrezno spremembo Zakona o sodiščih povečane možnosti dodeljevanja okrajnih sodnikov na okrožna sodišča, kar omogoča učinkovitejše razporejanje zadev, s tem pa tudi hitrejše reševanje na sodiščih. Novela Zakona o sodnem registru pa je vzpostavila dodatne možnosti za organe odkrivanja in pregona v zvezi s pridobivanjem podatkov o povezanih osebah gospodarskih družb neposredno iz sodnega registra oziroma registra poslovnih subjektov. V času delovanja naše vlade je bila sprejeta največja kadrovska okrepitev državno tožilskih vrst od osamosvojitve dalje, saj smo 15. septembra omogočili, da je zapriseglo 30 novih državnih tožilk in tožilcev, seveda pa tudi sam pričakujem, da bo to sedaj prineslo rezultate. Ne smemo se politiki mešati v delo tožilstva ali v delo neodvisnih sodišč, ampak upravičeno na podlagi teh sprememb verjamemo in pričakujemo, da bodo sedaj rezultati kmalu tudi vidni. Naj povem še to, da bomo letos, sedaj govorim za naprej, sprejeli pomembno novelo na Vladi, novelo zakona o kazenskem postopku, ki bo še nadalje okrepila pregon gospodarskega kriminala, temu pa bo sledila, s sprejetjem na Vladi najprej, potem bo prišlo to v Državni zbor, novela Kazenskega zakonika, ki predvideva spremembo oblike naklepa pri kaznivem dejanju zlorabe položaja ali zaupanja pri opravljanju gospodarske dejavnosti. Tudi ta definicija kaznivega dejanja je ključna za pregon najbolj odgovornih oseb na področju bančništva. Vlada, ki jo vodim, se je že odločno lotila ne le preiskave tako imenovane bančne luknje, ampak tudi priprave vseh tistih ukrepov, ki bodo onemogočali, da pride tudi v prihodnje do zlorab davkoplačevalskega denarja. Zato verjamem, da bo tudi Državni zbor zakone, ki jih bomo kmalu spet predlagali, podprl. Vse tiste, ki sem jih navedel, kar nekaj jih je, ste videli, in te ukrepe, pa smo sprejeli zato skupaj z vami, da jih bo zdaj tožilstvo uporabilo in tudi sodišča pri uspešnejšem pregonu zadev, o katerih ste govorili. Vlada si bo zagotovo še naprej prizadevala za pravno državo in za boj proti korupciji oziroma takšnem kriminalu, kot so bančna luknja in vse ostalo. Hvala.
Gospod Jožef Horvat, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Gospod predsednik Vlade dr. Miro Cerar, nas v Novi Sloveniji – krščanske demokrate zanimajo rezultati. Prav tako tudi vse državljanke in državljane te države zanimajo rezultati. Sami pravite, da jih tudi vi pričakujete. Na sodišču do danes še ni nobenega primera, vezanega na bančno kriminaliteto. Pa poglejmo recimo Islandijo. Islandija je s svojimi reformami uspela za zapahe spraviti 30 bančnikov. Našim opažanjem pritrjuje tudi vodja Specializiranega državnega tožilstva gospod Harij Furlan, ki izpostavlja problem organiziranosti sodišč pri soočanju z bančno kriminaliteto. Po njegovem mnenju bi morali vzpostaviti takšno organiziranost, da bi dejansko zagotovila, da bi se s specifičnimi primeri ukvarjalo določeno število najboljših sodnikov in tožilcev. Tudi gospod Luka Moljk, okrožni državni tožilec, je v petek, 11. novembra, v oddaji Odmevi na vprašanje novinarke, ali bi potrebovali specializirano sodišče, odgovoril, da bi bila ustanovitev specializiranega sodišča zelo zelo koristna. 26. oktobra letos so islandska sodišča pravnomočno obsodila še zadnje bankirje. Gospod premier, niste mi odgovorili: Kakšen bo vaš odnos, koliko boste pozorni do naših zakonskih predlogov? Angažirali smo veliko število strokovnjakov s tega področja in zdaj bo imel Državni zbor, predvsem koalicija priložnost, da pokaže, koliko resno misli s pregonom bančnega kriminala. Gospod predsednik Vlade, funkcije pridejo in odidejo, pomembno pa je, kaj naredimo kot politiki v času, ko smo na funkcijah. Hvala lepa tudi za vaš odgovor na moje dopolnilno vprašanje.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Spoštovani gospod Horvat! Imate prav, pomembno je, kaj naredimo. V času, ko ste vodili vlado, vaša stranka in nekatere druge, in v času pred nastopom naše vlade je bilo očitno storjeno mnogo premalo, kot vidimo, zato zdaj naša vlada dela. Naštel sem, kolikor imam oštevilčeno, 8 zakonskih sprememb, ki smo jih na predlog te vlade z vašo pomočjo v Državnem zboru že sprejeli in se že lahko uveljavljajo. Smo prva vlada, kolikor vem, pa me popravite, morda ne vem vsega, ki je poslala ministra za pravosodje na Islandijo, ki ste jo omenili. Naš minister je bil zdaj tam, da se iz prve roke pozanima glede tekočih zadev tukaj, da bomo lahko uporabili tudi njihove izkušnje, kajti tudi če so bili morda že prej naši strokovnjaki tam, ne spomnim se, da bi bili ministri, pa lahko rečem, da zagotovo je bila ta poteza izjemno pomembna, kajti lahko bomo njihove izkušnje tudi neposredno uporabili tukaj. Do zdaj niso bile uporabljene, to vam kar povem, so nam sami povedali, in se čudijo nekaterim zadevam v preteklosti, da niso bile storjene. Govorim o preteklosti kar nekaj let nazaj. Kar zadeva tožilce, spoštovane tožilce, gospoda Furlana in druge. Skupaj z generalnim državnim tožilcem sem jih povabil na razgovor informativne narave, kjer sem izrazil svoj pogled na to problematiko in tudi svoja pričakovanja, da bodo zdaj, ko se zakonske podlage spreminjajo v prid njihovega delovanja, tudi delovanja sodišč, lahko uspešnejši. Minister za pravosodje vseskozi delana teh zadevah, dela na zakonskih spremembah. Zanesljivo bomo tudi vaše ideje temeljito preučili, vzeli v obzir, ampak tudi naši strokovnjaki in vsi strokovnjaki, ki delujejo v okviru vlade, te iste zadeve preučujejo in pripravljajo rešitve. Če bodo vaše rešitve skladne z njimi ali dopolnilno dobre, jih bomo zagotovo upoštevali. Še vedno smo upoštevali takšne, ki so v tem pogledu nujne. Bi pa rekel, da absolutno politika, vlada to svoje delo opravlja, tudi poslanci ga, je pa res, da zdaj moramo zaupati državnemu tožilstvu, tudi sodiščem, da bodo preko teh novih institucij in dosedanjih opravili svoje delo še lažje in hitreje, predvsem tudi bolj kakovostno, kajti te spremembe jim to omogočajo. In to je zdaj nekaj, na kar bo pozorna celotna javnost, tudi mi sami. Tudi v sferi politike pa bomo s temi spremembami, kot sem že napovedal, nadaljevali. Že letos pridejo v parlament novi zakoni, nove spremembe in nove pobude. Hvala lepa.
Gospod Jožef Horvat, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala lepa, gospod predsednik Državnega zbora. Ja, predlagam kolegice in kolegi, da opravimo razpravo o odgovorih predsednika Vlade dr. Miroslava Cerarja. Seveda se je možno z njegovimi nekaterimi ugotovitvami strinjati. Predvsem je to ugotovitev, da gre za velik bančni kriminal in da smo državljanke in državljani, naši ljudje so s krpanjem bančne luknje, večje od treh milijard evrov, dejansko doživeli velik padec življenjskega standarda. In zdaj po treh letih je najbrž pa že čas, da ljudem jasno povemo, da politika, tako zakonodajna kot izvršilna in sodna veja oblasti, resno misli s pregonom bančnega kriminala. Če so lahko Islandci, zakaj ne bi tudi Slovenci? In tukaj tudi sam pričakujem, da bo na tej razpravi, ki bo na naslednji seji Državnega zbora, sem prepričan, da bo moj proceduralni predlog podprt, da bo lahko na tej razpravi svoje izkušnje povedal tudi gospod pravosodni minister, ki je, kot smo slišali, obiskal Islandijo. Nekatere zadeve smo seveda v zakonodajnem smislu popravili. Še enkrat pa pravim – učinkov ni, naši ljudje pa pričakujejo rezultate. Samo rezultati jih zanimajo. Njih ne briga, kaj bo pisalo recimo v Zakonu o kazenskem postopku, kjer pa so še vedno pomanjkljivosti, kot je na primer ta, da enostavno ta zakon še vedno ne dovoljuje tožilcem dostopa do bančne dokumentacije. Spoštovane kolegice in kolegi, čas je, da vendarle se streznimo, vsi skupaj, in da res nekaj naredimo za to državo, za te naše prekrasne ljudi, ki nas opazujejo in med drugim tudi ugotavljajo, da nam ni pomoči in potem imamo grozne številke ljudi, ki enostavno bežijo iz Slovenije. To nas v Novi Sloveniji močno boli. Čas je zdaj za ukrepanje. Tega časa pa do konca mandata, če bodo redne volitve, ni veliko. Samo še efektivno dvanajst mesecev. Hvala lepa.
Gospod Jožef Horvat, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. novembra 2016, v okviru glasovanj. Magistrica Alenka Bratušek, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala. Denacionalizacijski postopki se v naši državi vlečejo že petindvajset let. Predolgo. Pred časom je slovensko javnost razburilo dejstvo, da bo morala država zaradi dolgih denacionalizacijskih postopkov plačati zajeten kup denarja za odškodnine Rimskokatoliški cerkvi. Gre za šestdeset milijonov evrov odškodnine plus obresti. Šestdeset milijonov evrov. Zanima me, predsednik Vlade: Ali nameravate v zvezi s tem ukrepati, skušati najti dogovor z Rimskokatoliško Cerkvijo, glede na to, da so podjetja v lasti Cerkve, skopala petsto milijonsko luknjo v naših bankah? Mimogrede, tudi za to luknjo ni še nihče odgovarjal, ne iz podjetij ne iz Cerkve. Če bi bila Cerkev odgovoren lastnik, bi kot odgovoren lastnik te probleme rešila sama in jih ne naložila Slovenkam in Slovencem. Sedaj pa za piko na "i" od teh istih ljudi, ki so morali pokrivati njihovo luknjo, zahteva še odškodnino za neuporabo premoženja. Ni ji dovolj, da je dobila nazaj premoženje, ampak želi še odškodnino za neuporabo premoženja. Pohlep – ni to eden, kako rečejo oni, od sedmih grehov, pravzaprav od sedmih smrtnih grehov. Pred časom sem vam na to temo tudi pisala. Odgovora seveda nisem dobila. Dobila pa sem odgovor gospoda Zoreta, v katerem se je poleg arogance še prav debelo zlagal, in sicer, da je moja vlada umikala zadržke pri denacionalizacijskih zahtevah in zato ima sedaj cerkev pravico do odškodnine. Ja, en takšen primer je bil, ker se v nepremičnini, za katero se je borila Cerkev, dejavnost ni mogla izvajati na način, kot bi se morala, in zato so ljudje ostajali brez plač, brez vira preživetja. Očitno je Cerkvi vseeno, nam pač takrat ni bilo. Mislim, da je prav, da se država temu, kar se v tem trenutku dogaja, upre in skuša z Rimskokatoliško cerkvijo najti dogovor glede teh odškodnin. Če pa dogovor ni mogoč, je treba ukrepati drugače. Zato vas sprašujem. Kakšno je trenutno stanje na področju denacionalizacijskih postopkov v razmerju država – Rimskokatoliška cerkev oziroma ljubljanska in mariborska metropolija? Koliko in za katere namene se z državnega proračuna financira Rimskokatoliška cerkev?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovana poslanka mag. Alenka Bratušek. Decembra bo minilo že kar 25 let od začetka postopkov denacionalizacije. Res je, to je dolgo obdobje. Tudi sam se zavzemam in na tem delam skupaj z ministri za dokončanje teh postopkov, saj si prizadeva za moderno Slovenijo, ki bo šla lahko naprej, zato moramo zapirati tudi tovrstne rane iz preteklosti čim prej. Tožbeni zahtevki denacionalizacijskih upravičencev temeljijo na drugem odstavku 72. člena Zakona o denacionalizaciji, ki daje upravičencu pravico do odškodnine zaradi nezmožnosti uporabe nepremičnine, in sicer od uveljavitve Zakona o denacionalizaciji do vračila, kar pomeni do pravnomočne odločitve. To pomeni, da daljši kot je postopek, višja je lahko odškodnina. In očitno postaja, da bodo glavni računi državi zaradi zamud pri vračanju premoženja izstavljeni šele v prihodnjih letih. Zato moramo še posebej, na tem se dela, postopke denacionalizacije pohitriti, sicer bodo davkoplačevalci dejansko še bolj oškodovani. Te postopke vodijo na eni strani upravne enote in na drugi strani sodišča. Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije je, kadar gre za vračilo v naravi ali za vračilo nadomestnih zemljišč na podlagi pravnomočnih upravnih oziroma sodnih odločb, zgolj zavezanec za vračilo kmetijskih zemljišč in gozdov. Sklad zato tudi obsega vračil zemljišč ne more predvideti, ker so nekateri postopki vračila še v teku oziroma v različnih fazah. Le v primerih, ko je zavezanka v denacionalizacijskem postopku Republika Slovenija oziroma ministrstvo v njeni sestavi, pa državo zastopa državno pravobranilstvo. V teh primerih je skupna vsota odškodnin, ki so jih cerkvene pravne osebe doslej dobile zaradi nezmožnosti razpolaganja s svojim premoženjem in pri katerih je bila zavezanka Republika Slovenija po podatkih, ki jih imamo, okoli 2 milijona 270 tisoč evrov od zahtevanih 5,5 milijonov evrov. Na današnji dan sta po podatkih Državnega pravobranilstva ostala še dva zahtevka RKC po 72.členu Zakona o denacionalizaciji, in sicer v skupnem znesku okoli 280 tisoč evrov. Opozarjam, da Republika Slovenija verskih skupnosti neposredno ne financira. Verske skupnosti sredstva iz proračuna pod enakimi pogoji pridobivajo na podlagi področnih ureditev, in sicer v skladu z Zakonom o verski svobodi država plačuje določen odstotek prispevka za pokojninsko in invalidsko zavarovanje upravičencem, ki delajo kot verski uslužbenci v RKC, kar velja tudi za ostale upravičene verske skupnosti. V proračunu za leto 2016 je za pomoč za plačilo prispevkov vsem verskim uslužbencem namenjenih milijon 730 tisoč evrov. Ministrstvo za kulturo pa v skladu z Zakonom o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih v višini 75 % sofinancira izvajanje javne arhivske službe Nadškofijskemu arhivu v Ljubljani, Nadškofijskemu arhivu v Mariboru in Škofijskemu arhivu v Kopru. V letu 2016 je za to namenjenih 170 tisoč 735 evrov. Skladno z Zakonom o varstvu kulturne dediščine ter področnimi razpisi lahko lastniki kulturnih spomenikov zaprosijo za sofinanciranje obnove spomenikov. Za interventne obnovitvene posege na spomenikih v lasti ali upravljanju RKC je bilo v letu 2015 porabljenih okrog 394 tisoč evrov, kar predstavlja 6,9 % vseh sredstev, ki so bila v letu 2015 namenjena za spomenike. Podatkov je še ogromno, vsi podatki, ki jih zahtevate, so v domeni pristojnih ministrstev in pristojnih organov, tako da predlagam za vse te zneske, da se obrnete na Ministrstvo za pravosodje, da bo Državno pravobranilstvo te podatke posredovalo, ali pa na Ministrstvo za kmetijstvo glede Sklada kmetijskih zemljišč. Bi pa rekel nekaj. Seveda je pomemben argument, da bi bilo treba upoštevati tudi škodo, ki jo je proračunu in slovenskim davkoplačevalcem bila povzročena zaradi izgub slovenskih bank. K tej škodi, kot pravite, so v višini pol milijarde evrov prispevala tudi podjetja v lasti Rimskokatoliške cerkve. Glede tega je Vlada že po temeljitem premisleku, pravni proučitvi zadeve podala mnenje. Za tovrstni ukrep enostavno ni podlage v veljavnem pravnem redu. Nikakor ni mogoče za katerikoli samostojni pravni subjekt zahtevati drugačne obravnave, kot za druge pravne subjekte. Prav tako pa to ni mogoče niti za terjatve in obveznosti posameznega pravnega subjekta. Tako da ta vaša, bi rekel, pobuda, kakorkoli jo že imenujemo, je enostavno v nasprotju s pravnim redom in je na ta način ni mogoče uveljaviti. Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratušek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Ja, bom, predsednik, upoštevala vaš predlog in napisala pismo vsem ministrstvom. Sem pa razumela, da če vprašaš predsednika Vlade, pač lahko dobiš podatek na enem mestu, kar se tiče financiranja Rimskokatoliške cerkve. Je pa dejstvo, že to, kar ste povedali, da slovenski proračun izdatno in krepko financira Rimskokatoliško cerkev. Po moji ocen, bi se kot predsednik Vlade morali potruditi, da se poišče rešitev, da se na nek način dogovori z Rimskokatoliško cerkvijo glede odškodnine. 500 milijonov evrov, 500 milijonov evrov, T2, Zvon Ena, Zvon Dva. Nihče, nihče do danes za to, kar se je v teh podjetjih naredilo, še ni odgovarjal. Če sem prav razumela, v zvezi s tem ne mislite storite nič, zato prosim, da mi v nadaljevanju jasno odgovorite, ali sem prav razumela vaš uvodni odgovor. Jaz vsekakor mislim, da je pohlep slovenske Rimskokatoliške cerkve treba ustaviti, da morajo na nek način odgovarjati za grehe, ki so jih skopali v slovenskih bankah, če ne z dogovorom o odpravi odškodnin, pa s spremembo zakonodaje, ki jim bo onemogočila nadaljnje financiranje njihove dejavnosti iz državnega proračuna. Spoštovani predsednik, še enkrat, zanima me: Ali nameravate v zvezi s temi odškodninami kaj narediti oziroma točno kaj nameravate narediti? Če ne, pa tudi preprosto povejte, da ne nameravate nič in da ostali v Državnem zboru vemo, da je reševanje tega problema na naših plečih. Da mislite poravnati očitno celotno odškodnino, brez kakršnegakoli drugega ukrepa, kaže državni proračun [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Naj najprej povem, da se ne strinjam z vašim stališčem, da bi moral tukaj državljanom kot predsednik Vlade predstavljati statistične podatke. To ni naloga predsednika Vlade. To boste dobili pisno kadarkoli, za to so pisna in drugačna poslanska vprašanja. Vse podatke boste dobili, lahko jih potem predstavite javnosti. Niti nimam časa v dveh, treh minutah, da bi tukaj navajal celo goro, tri strani statistik. Tako da prosim za korektnost v tem pogledu. Sicer pa sem se potrudil nekaj podatkov le predstaviti. Naslednja zadeva. To, kar sedaj vi pričakujte in zahtevate, je neustavno. Vi pričakujete, da bomo z zakonom posegli v že tekoče denacionalizacijske postopke za nazaj. To je načelo, ki ga vsi poznajo, o prepovedi retroaktivnega poseganja v postopke. Vi pričakujete, da bom kot predsednik Vlade se obrnil proti Cerkvi tako, da bom ravnal nezakonito. Jaz razumem, da so državljani, tudi vi, vsi smo bili prizadeti s to bančno luknjo. Vsi bi si želeli, da se zadeve izpeljejo tudi glede denacionalizacije tako, kot je treba. Naša vlada je prišla v situacijo, ko so jo doletele zamude iz preteklih let. Kot sem rekel, od osamosvojitve dalje se te zadeve vlečejo, malo kasneje so se začele. Zdaj delamo, kar se da. Seveda delamo. Absolutno. Vlada si prizadeva predvsem te postopke pospešiti, kot sem prej izrecno povedal. Druga stvar, poskušamo preko Državnega pravobranilstva sklepati poravnave. Tudi z Rimskokatoliško cerkvijo. Kar se mi zdi korektno za eno in drugo stran, da s poravnavo določi neki manjši znesek, kot bi lahko pripadel po sodni poti, ki bo manj obremenil proračun in davkoplačevalce in hkrati, da se še vedno zadosti zakonu in zakonski obveznosti, ki jo država ima. Tako da ravnamo zakonito, hkrati smotrno, poslušamo te zneske zmanjšati, se pogajati, najti razumne rešitve. Ne morem pa popraviti tistega, kar je bilo v preteklih letih žal zavoženo. Zagotavljam pa, da bom tudi v prihodnjih mesecih na zadevo še osebno pozoren, tako kot sem bil, da te postopke čim prej dokončamo. Te zadeve je treba zapreti in se posvetiti drugim temam, bolj pomembnim za našo prihodnost, ko bodo te zaprte. Hvala lepa.
Magistrica Alenka Bratušek, imate besedo za postopkovno zadevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Če je 500 milijonov nepomembna zadeva, potem jaz ne vem, kaj so pomembne zadeve za tega predsednika in za to vlado. Dejstvo je, da očitno vlada namerava pokriti vse odškodnine brez kakršnegakoli pogovora. To kaže proračun za leto 2017, kjer sredstva za odškodnine povečujete za več kot 40 milijonov evrov. Naš predlog je, da se to raje nameni za regres upokojencev. Ampak kakorkoli, nisem namigovala, da ne spoštujte zakona, spoštovani predsednik, ampak se vam predlagala, da z Rimskokatoliško cerkvijo poskušate najti dogovor, da se zaradi grehov, bančnih grehov, njihovih grehov tej odškodnini odpovedo. Če pa ne, imate kot predsednik vlade možnost ukrepati, predlagati spremembe zakonov za naprej, vse, kar se financira iz državnega proračuna. Če že nam poslancem ne morete povedati, kaj vse to je, verjamem, da imate zbrano, vsaj za 2 milijona teh izdatkov ste našteli. Se pravi, da se da tudi na ta način kompenzirati to, kar Rimskokatoliška cerkev zahteva od ljudi. Ampak razumela sem, da ne nameravate, da nič v zvezi s tem ne boste ukrepali, torej nam ne preostane drugega, kot da mi v Državnem zboru zavihamo rokave in poskušamo poslanke in poslance prepričati, da je prav, da nekdo znotraj Rimskokatoliške cerkve odgovarja za 500-milijonske grehe, ki so jih naložili na hrbta Slovenk in Slovencev. Ker za mene 500 milijonov evrov ni nepomemben problem kot za predsednika Vlade, jaz predlagam, da se o tej stvari, o tej zadevi, o teh milijonih pogovorimo v Državnem zboru.
Magistrica Alenka Bratušek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. novembra 2016, v okviru glasovanj. Magister Branko Grims imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Spoštovani, vsem prav lep pozdrav. Kdo nadzira nadzornike, je temeljna demokratična dilema vseh držav in vseh demokracij skozi zgodovino. Če bi bili najvišji demokratični standardi spoštovani v Sloveniji, se na točki, na kateri smo ta trenutek, ne bi nikoli mogli znajti. Spoštovani predsednik Vlade, oba sva bila v nekem širšem krogu ljudi, ko je nastajala nova demokratična slovenska ustava, zato dobro veva, da je bila zastavljena tako, da se nikoli ne bi mogel vzpostaviti kakršen koli del nekega vzporednega tajnega pravnega reda in da bi bila vedno in povsod dosledno spoštovana načela demokratičnega nadzora in spoštovanja človekovih pravic. To je bil temelj vseh, izhodišče vseh, ko je nastajala nova slovenska ustava. Danes pa smo priča temu, da je parlamentarni nadzor uresničevanj preko Komisije za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb, tako kot je to v večini demokratičnih držav, in je to edino demokratično telo, ki skrbi za takšen nadzor. Pa se je temu telesu, ko smo zahtevali od Policije dva njihova akta, to odreklo. Šlo je za navodilo o izplačevanju denarja morebitnim sodelavcem in pa tajnim sodelavcem in pa navodilo za uporabo tajnih metod in sredstev. Oba akta sta po vsem, kar je bilo do zdaj mogoče razbrati tudi iz besed odgovornih, takšne narave, da bi morala biti brez dvoma že vnaprej znana Komisiji za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb, ker sta dela pravnega sistema, po katerem delujejo tisti, ki jih naša komisija nadzira. V danem primeru pa smo se očitno znašli pred nalogo, ko ocenjujemo s to temo neposredno povezano zadevo, konkretno zadevo Ornig. Zato smo posebej zaprosili za ta dva akta, pa je bilo to odrečeno. Benjamin Franklin, eden od očetov ameriške ustave, je nekoč dejal: "Kdor za več varnosti žrtvuje del svoje svobode, bo na koncu ostal brez obeh. Brez varnosti in brez svobode." Spoštovani, gospod predsednik Vlade, zato vas sprašujem: Kako boste zagotovili dosledno in neovirano spoštovanje najvišjih demokratičnih standardov parlamentarnega nadzora nad delovanjem varnostnih in obveščevalnih služb, vključno s kriminalistično policijo, tako da bo zadoščeno vsem ustavnim normam in najvišjim standardom [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala za vprašanje, gospod poslanec mag. Branko Grims. Kako bom zagotovil standarde nadzora nad varnostnimi in drugimi službami? Tako da bom samo nadaljeval dosedanjo prakso te vlade, ta nadzor bo potekal v skladu z ustavo in zakoni. Naj povem, da parlamentarni nadzor nad delom varnostnih in obveščevalnih služb ureja poseben zakon, ki ga poznate, ki natančno opredeljuje pristojnosti in naloge Komisije za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb, v nadaljevanju jo bom imenoval kot komisijo. Ta komisija nadzoruje, kot veste, saj jo tudi vodite, varnostne službe ministrstva, pristojnega za notranje zadeve, poleg ostalih, kamor spada tudi notranja organizacijska enota Policije v okviru uprave kriminalistične policije, ki je torej znotraj tega. Zakon natančno določa, in to je zdaj pomembno, kateri so nadzorovani ukrepi in kaj nadzor te varnostne službe obsega. Zelo natančno je opredeljeno tudi izvrševanje nadzora varnostnih služb. Ta določa redno letno predložitev programa dela posamezne nadzorovane varnostne službe, vsake štiri mesece, po potrebi pa tudi izven tega roka, je dolžna poročati o uporabi nadzorovanih ukrepov. Zakon komisiji, torej vaši spoštovani komisiji, omogoča, da zahteva podrobnejša pojasnila o raznih zadevah, o finančnem poslovanju z namenskimi sredstvi, o posameznih nadzorovanih ukrepih, ustno predstavitev predstojnika nadzorovane službe in tako naprej. Zakon torej dopušča takšen parlamentarni nadzor samo nad izrecno naštetimi nadzorovanimi oziroma tako imenovanimi prikritimi preiskovalnimi ukrepi in s tem povezanim finančnim poslovanjem za posebne namene. In sedaj poudarjam naslednje. Policija je do sedaj vedno in bo tudi v prihodnje korektno in v okviru njenih zakonskih pristojnosti sodelovala z vašo komisijo. To bom tudi sam vedno znova zahteval, če bo prišlo do problema. Ampak tako je ravnala tudi v primeru, ki je bi izpostavljen v zadnjem času, to je primer Ornig. Treba pa je vedeti, da Policija vaši komisiji ne more posredovati internih aktov, ki se med drugim nanašajo tudi na varovane metode policijskega dela. To je namreč kriminalistično-obveščevalna dejavnost, katere dolgoročen sistemski cilj je preprečevanje, odkrivanje in preiskovanje kriminalitete. Za zavarovane policijske metode dela je tu zagotovljen sodni nadzor. To je ne neposredno vaše komisije, ampak sodni nadzor, ki je prav tako nadzor, ki ga vsi v tej državi priznamo kot legitimnega v takem primeru. Razkritje varovanih metod policijskega dela ni zajeto v zakonskem obsegu parlamentarnega nadzora, saj lahko, kot sem rekel, komisija nadzira samo izvajanje prikritih preiskovalnih ukrepov. Konkretnega primera Ornig ne morem in ne želim komentirati podrobneje, ne nazadnje stvar je še vedno v sodnem postopku na drugi stopnji, odločba ni pravnomočna. Ampak zagotovo se tu strinjava, nadzor mora potekati v skladu s pooblastili in v zakonsko opredeljenem obsegu. In tudi sam si nadvse želim, da bi ta primer bil čim prej razčiščen s pravnomočno odločbo, da vidimo, kaj se je tu v resnici zgodilo, kdo je za kaj odgovoren. Nadzorovane službe so pri izvajanju nadzora nasploh dolžne sodelovati z nadzornimi organi, ki pa morajo pri tem, kot sem rekel, upoštevati obseg svojih pristojnosti. Tudi v prihodnje bomo na Vladi absolutno podpirali delo vseh nadzornih institucij, tudi vaše, in jim omogočali, da bodo ta nadzor lahko izvajale maksimalno učinkovito. Ampak vsebinska razmejitev med nadzorovanimi ukrepi, ki so podvržene nadzoru vaše spoštovane komisije, in varovanimi metodami policijskega dela, katerih razkritje je pa možno le na obrazloženo zahtevo sodišča, to je pomembna razlika. In čeprav je tu meja tanka, se lahko v primeru spora vsak organ obrne na sodišče, in odločba sodišča je vedno tista, ki potem na koncu odloči, kateri organ je za kaj pristojen, če tu nastane spor. Tako da tukaj obstaja pravno varstvo, ta varovalka je. Verjamem pa, da je bilo o tej zadevi s strani Policije korektno presojeno, da zadeva ni neposredno v tistem delu, kjer so se temu odrekli, pod vašim nadzorom, pač pa pod nadzorom pristojnega sodišča, kot sem to razložil. Naj pa rečem, da se strinjam z vami, da ničesar takega, o čemer ste govorili, ne sme in ne bo ostalo skrito vam, vaši pristojni komisiji, sodiščem in drugim organom nadzora, po potrebi pa, kolikor je to dopustno, tudi seveda javnosti. S tem zaključujem ta odgovor. Hvala lepa.
Mag. Branko Grims, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsednik Vlade, moram reči, da sedaj čedalje bolj slutim, da se tukaj skriva zelo velik ustavnopravni škandal. Ko pravite, da je Policija korektno sodelovala, če vam lahko povem, je po zadnjih podatkih zadeva znotraj Policije že disciplinsko zastarala. Se pravi, so vse skupaj, po domače povedano, vrgli pod preprogo. Šlo pa je za očitno zlorabo sodelavca z uporabo posebnih metod in sredstev. Po domače rečeno, še in še ljudem, tudi nekaterim danes, ki tu sedijo v tej dvorani, se je nelegalno vdiralo v njihove račune, v njihovo pošto, v njihov Facebook profil in še kam, in to potem, kar smo lahko izvedeli s strani vpletenih, z vednostjo ali celo po navodilih po nekaterih informacijah same Policije. To seveda še kako sodi v naš okvir, spoštovani predsednik Vlade. In za oceno njihovega ravnanja bi potrebovali ta dva pravilnika, kar pomeni, da je nepopisen škandal in nedemokratično ravnanje, da se odreka, da bi komisija ta dva akta pridobila. Ustavno sodišče je večkrat reklo, da ni bistveno, kaj piše v naslovu akta. Bistvena je njegova vsebina. In dalo je dva kriterija, po katerih morajo biti stvari tudi celo javno objavljene.En kriterij je, da zadevajo neposredno uporabo in pa pravice, ki iz tega izhajajo, za javna sredstva, za denar davkoplačevalcev, kar v danem primeru brez dvoma je. In v drugem primeru, da presegajo zgolj okvir urejanja medsebojnih odnosov zaposlenih, ampak da posegajo tudi navzven, še zlasti in posebej takrat, ko gre za človekove pravice. In tudi ta kriterij je tukaj izpolnjen. To se pravi, ne samo nedemokratičnost ravnanja, postavlja se tudi vprašanje ustavnosti, o čemer v končni fazi odloča [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miran Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Naj ponovim, da vsak nadzor nad Policijo, Ministrstvom za notranje zadeve kot celoto, obveščevalnimi dejavnostmi in službami, absolutno takšen nadzor mora biti dosleden, celovit, in to Vlada vseskozi zagovarja. Tudi sam bom vedno stal za tem. Pojasnil pa sem tudi, da gre za deljeno pristojnost in da je treba varovane metode policijskega dela obravnavati na drug način kot nadzorovane ukrepe, ki so neposredno podvrženi nadzoru vaše komisije. Če je prišlo do disciplinskega zastaranja na Policiji, je seveda pomembno, zakaj. Če so menili, da postopek ni utemeljen, potem ga verjetno niso sprožili. Mnogo stvari zastara, ker niso sproženi postopki, ker se nič ni zgodilo. Če je pa prišlo tukaj do nepravilnosti, se mora pa absolutno razkriti. Zato ravno poudarjam in ponavljam, za to so v tem primeru pristojna sodišča. Ne nazadnje tudi primer Ornig poteka na drugi stopnji pred pristojnim sodiščem. Če se bo tam izkazalo kaj takega, kar bi ponovno vrglo sum na koga drugega, se bo to nedvomno in takoj raziskalo. Policija bo prva, za katero bom zahteval, da se to razišče, če tudi v lastnih vrstah. Za enkrat za takšne indikatorje nimamo dokazov in čakam, da se ti postopki končajo. Vsekakor pa bi rekel, da moramo vsi spoštovati zakone. Spoštujemo jih, ne glede na naslove, imate prav, po vsebini. In vsebina je tukaj jasna. Varstvo v tem primeru in v vseh drugih pa je v tem, da vedno na koncu imamo neko pristojno sodišče, ki o teh zadevah odloča. Še posebej, če gre za domnevo o kršitvah človekovih pravic. V vsakem primeru je v Sloveniji to varstvo zagotovljeno. Če bo sprožen tu še kakšen dodatni postopek, bodo ti postopki stekli in bomo prišli do končnih ugotovitev. Za enkrat čakamo na tega in na druge ugotovitve. Hvala lepa.
Magister Branko Grims, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Spoštovani, glede na to, da je predsednik Vlade ustavni pravnik, moram reči, da tega zaostrovanja preprosto ne razumem. Obstaja že tudi ustavnopravna praksa na tem področju. Ko je šlo za tajni izraelski sporazum, se je Ustavno sodišče postavilo na stališče, da neobjavljenih aktov ne more presojati, ker sploh ne obstajajo. V danem primeru, gospe in gospodje, pa se postavlja vprašanje, zakaj se ne želi Komisiji izročiti dveh dokumentov, ki brez dvoma sodita v okvir zadeve, ki jo Komisija obravnava. Zakaj se to skriva, gospe in gospodje? Kaj se hoče skriti? Koga se ščiti? In predvsem, kaj je ostalo od zagotovil o ustavnosti in zakonitosti, na osnovi katerih je bila izvoljena ta vlada. Noben izgovor tukaj ne pride v poštev, noben dokument iz te komisije, kar jo vodim, ni šel v javnost. To se pravi, če gre res za neke zelo zaupne zadeve, so brez dvoma na komisiji ustrezno spoštovane in zaščitene v tem mandatu. Reči, da gre za neke posebne razmere ali pa ne vem, da je zdaj čas tak, da se to zahteva, oprostite, spoštovani predsednik vlade, če bo to izhodišče za naprej, glejte v tem trenutku proti Sloveniji spet koraka na stotine migrantov, vi pa ste zaustavili ustrezni zakonski predlog svoje lastne ministrice in ste jo s tem pustili na cedilu, pa še varnost javnosti, in prevzeli za to odgovornost. Ampak zdaj puščate pa na cedilu še ustavnost in zakonitost, pa ste ustavni pravnik, celo profesor ustavnega prava ste, in se zavedate kaj to pomeni. V danem primeru, gospe in gospodje, se odpira temeljno vprašanje, ali je Slovenija še demokratična država, če se edinemu telesu, ki opravlja parlamentarni nadzor v imenu javnosti, ne dovoli, se mu onemogoči, da bi to korektno opravljal. Vedno smo to vse opravili po najboljših močeh, mnoge sklepe smo sprejeli popolnoma soglasno. Tudi v danem primeru, ko se reče, naj se to prepusti nekomu drugemu, oprostite, gospe in gospodje – komu pa? Kako naj korektno ocenimo, kaj je ustrezno, kaj ni ustrezno? Kako naj opravljamo tisto, za kar nas je pooblastil ta državni zbor na osnovi Ustave Republike Slovenije, če nam ni dovoljen vpogled niti v celotno pravno področje zadeve, ki jo neposredno nadzorujemo? Tukaj, gospe in gospodje, je konec nadzora in s tem je konec demokracije. Zaradi tega je nujno, da o tem spregovori Državni zbor na svoji seji.
Mag. Branko Grims, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. novembra 2016, v okviru glasovanj. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala za besedo, gospod predsednik Državnega zbora. Spoštovani gospod predsednik Vlade! Sprašujem vas: Katere ukrepe boste sprejeli, da se revščina med starejšimi v Sloveniji ne bo še naprej povečevala, temveč se bo začela zmanjševati? Celo sedaj, ko že tretje leto zapored beležimo gospodarsko rast in so tudi napovedi za naprej obetavne, se gmotni položaj starejših in upokojenih slabša. Razlogi za to so v desetletni neustrezni politiki na področjih upokojevanja, sociale in delovnopravne varnosti. Zanemarja se tudi potencial tistih starejših, ki bi si ob primernih pogojih želeli delati tudi po upokojitvi. Med starejšimi je veliko revnih. Največ revščine pa je med starejšimi, ki živijo sami, še posebej med samskimi ženskami, pri katerih je stopnja revščine kar 2-krat višja kot pri splošni populaciji. Pod pragom revščine je v letu 2015 živelo 78 tisoč upokojenih, od tega 55 tisoč upokojenih žensk. Povprečna starostna pokojnina je danes približno enaka znesku, ki predstavlja prag tveganja revščine. Se vam ne zdi sramotno, spoštovani predsednik Vlade, da obstaja v sorazmerno bogati Sloveniji, v kateri vlade z lahkoto mečejo milijarde evrov za odpravo napak finančnikov in si privoščijo poceni razprodaje nekdaj družbenega premoženja, ki ga je večino ustvarila starejša generacija, ki danes ne zmore več delati, tako velika množica starejših, ki si zaradi nizkih pokojnin ne morejo privoščiti ogrevanega stanovanja, zdrave prehrane, zdravil, ko zbolijo, in tudi potrebne zdravstvene oskrbe ter nege. Blaženje njihovih socialnih in zdravstvenih stisk je pogosto prepuščeno humanitarnim organizacijam, kar pa ni nesistemski in tudi ne pravičen ukrep. Bela knjiga na področju pokojnin se ukvarja predvsem z ugotovitvijo javnofinančne vzdržnosti, pozablja pa na ljudi, ki z nizkimi plačami in pokojninami ne zmorejo dostojno živeti. Predlogi Bele knjige so namreč enaki dosedanjim, ki so pripeljali do nevzdržnega gmotnega položaja velikega deleža starejše populacije in ne morejo rešiti problema revščine. Spoštovani gospod predsednik Vlade, sprašujem: Kaj boste storili za ponovno rast razmerja med povprečno neto pokojnino in povprečno neto plačo? To razmerje je znašalo v letu 2015 le še 55,4 %, čeprav naj bi po priporočilih OECD znašalo 70 %. Demografski sklad je sicer lahko dolgoročno ustrezna delna rešitev za prihodnje generacije, ne rešuje pa problema starejših, ki danes živijo v revščini. Prav tako so nesprejemljive mizerne plače mnogih delavcev, s katerimi ti ne morejo dostojno preživeti svojih družin. Ko se ti delavci upokojijo, je njihova pokojnina, četudi za celotno delovno dobo, podobna miloščini, s katero se ne da preživeti [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovana poslanka, mag. Julija Bizjak Mlakar. Vprašanje je pomembno in se zavedamo te problematike. Naj pa povem najprej, da je stopnja tveganja revščine v letu 2015 bila v Sloveniji 14,3 % in je prvič po dveh letih padla. Tudi v primerjavi s članicami Evropske unije so gibanja na področju stopnje tveganja revščine v Sloveniji relativno ugodna – ne za vse, ampak v povprečju, saj Slovenija v vseh teh letih spada med tisto tretjino članic Evropske unije, kjer je delež oseb, ki živijo pod pragom tveganja revščine, manjši od povprečja Evropske unije. Se pravi, situacija vemo, da ni dobra, ampak je napredek, sem ugotovil po podatkih, in tudi nismo med najslabšimi, ampak med celo boljšimi v okviru Evropske unije, kar pa nas nikakor ne odvezuje nadaljnjih ukrepov. Revščina se v splošnem v Sloveniji zmanjšuje, tudi brezposelnost se je zmanjšala. Ampak res je, da ti ugodni trendi ne veljajo za vse skupine prebivalstva. Zlasti med starejšimi, omenili ste samske ženske, je še vedno višja ta stopnja revščine kot pri splošni populaciji. Tega se zavedamo in zato tudi ukrepamo. V pripravi je novela Zakona o socialnovarstvenih prejemkih. Tukaj želimo s predlaganimi spremembami razširiti krog upravičencev do varstvenega dodatka in s tem znižati revščino med starejšimi. Ta zakonski predlog je že na medresorskem usklajevanju na Vladi in bo, upam, kmalu prišel do Državnega zbora. Nadalje. Vlada redno sofinancira preko pristojnega ministrstva za delo programe socialnega varstva, ki jih pretežno izvajajo nevladne organizacije, ki se lažje in predvsem hitreje odzivajo na individualne potrebe in starejšim zagotavljajo socialno vključenost v obliki dnevnih centrov skupin za samopomoč in podobno. Vključitev v programe je brezplačna, država pa za to namenja denar. V letu 2016 doslej 800 tisoč evrov. Vlada tudi že izvaja aktivnosti, ki bodo podlaga za posodobitev pokojninskega sistema. Na pristojnem ministrstvu je bilo tako aprila 2016 ustanovljena delovna skupina, ki bo na podlagi izhodišč iz Bele knjige pripravila nadaljnje prilagoditve pokojninskega sistema. In tukaj vemo, da moramo na podlagi izračunov simulacijskih učinkov zagotoviti dolgoročno javnofinančno vzdržnost pokojninskega sistema in ustrezne dohodke v starosti tudi po izteku predhodnega obdobja iz pokojninske reforme iz leta 2013. Ker pokojninski sistem temelji na zavarovalniškem principu, je višina pokojnine odraz višine plač ter dolžina obdobja, v katerem so bili plačani prispevki med aktivno dobo. Tukaj naj poudarim, da je za to še posebej pomembno to, kar se, hvala bogu, dogaja, povečanje zaposlenosti, odpiranje novih delovnih mest, kajti s tem bomo najbolje na dolgi rok pomagali vsem, ki so ta hip še vedno na meji revščine ali pod to mejo in vsem tistim, ki težko kot upokojenci živijo s svojimi pokojninami. Če zagotovimo kakovostna delovna mesta, za to pa rabimo razvoj gospodarstva, gospodarsko rast, potem bomo konkurenčni, potem bo tudi družba na sploh imela več prihodkov in bomo enostavno lahko pomagali tudi tukaj. Pomembno pa je, ali se posameznik upokoji starostno ali predčasno. V Sloveniji se posamezniki pogosto upokojujejo takoj, ko izpolnijo prve pogoje za upokojitev, kljub temu da se jim pokojnina v primeru predčasnega upokojevanja lahko zato trajno zniža tudi do 18 %. Najnižje pokojnine imajo tako načeloma zavarovanci, ki ne dosežejo 40 let pokojninske dobe. Zato moramo poskrbeti, in na tem se dela, da bodo zavarovanci delali dlje, seveda v nekem ustreznem sorazmerju glede na različne vrste poklicev ter da se bodo predvsem tudi mladi hitreje vključevali na trg dela, kajti tu vemo, da smo tudi med zadnjimi v Evropi. To smo prepoznali že v tem mandatu in zdaj delamo tudi tukaj načrte, kako to čim bolj učinkovito spremeniti. Naj tudi povem, da me veseli, da je bila ravno v soboto na seji odbora sprejeta odločitev, ki jo je podprla tudi koalicija, da bo januarja poleg že predvidene uskladitve pokojnin, torej pokojnine se bodo povečale še nekoliko več, na 1,15 %. Ni veliko, je pa napredek in znak, da vlada usklajuje pokojnine, da misli resno. Z vsemi temi ukrepi, ki sem jih omenil in tistimi, ki bodo sledili, bomo Slovenijo postavili na pot nekega vzdržnega sistema, ki ne bo dovoljeval revščine. Hvala lepa.
Mag. Julijana Bizjak Mlakar, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za ta pojasnila. Želela bi povedati, da sem vam zastavila to vprašanje, ker poznam načrtovane ukrepe, ki ste jih tudi našteli, in vem, da ne prinašajo rešitve problema, na katerega opozarjam. Tudi v Desusu se ves čas trudimo za redno usklajevanje pokojnine, za kar pa vse vlade, tudi vaša, običajno nimajo dovolj posluha. Te dni se je moral Desus trdo pogajati z vami, da bo januarska uskladitev pokojnin približno 1,15 % in ne le 1 %, kot je bilo najprej načrtovano. Ne glede na to pa lahko ugotovimo, da le usklajevanje pokojnin ni več dovolj. V izogib revščini med starejšimi potrebujemo drugačne ukrepe od doslej predlaganih. Ustrezni bi bili na primer naslednji ukrepi: zvišanje pokojnin na raven, ki bi jo pokojnine dosegle, če preteklih zamrznitev ne bi bilo; uzakonitev dostojne minimalne plače, s katero se da preživeti družino, da zaposleni ob upokojitvi ne bi zdrsnili v revščino; uzakonitev dostojne minimalne pokojnine; postopno povečanje prispevkov delodajalcev na raven, kot jo za pokojnine plačujemo delojemalci; uvedba brezplačnega obveznega zavarovanja za dolgotrajno nego in ukinitev doplačil za zdravstvene storitve manj premožnih, saj je za socialno državo nesprejemljivo, da lahko bolezen pahne posameznika v revščino; spodbude starejšim za delovno aktivnost po upokojitvi; učinkovitejša politika zaposlovanja mladih in podobno. Spoštovani gospod predsednik Vlade: Kaj boste vi storili za spremembo, za mnoge ljudi neznosnih in nepravičnih razmer, da bodo lahko naši državljani in državljanke dostojno živeli tudi v starosti? Hvala lepa za odgovor.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Kaj bom storil kot predsednik Vlade, sem na nek način že povedal. Podprl vse ukrepe, ki gredo v izboljšanje stanja v naši državi, v zmanjšanje revščine, odpravo revščine. In oprostite, bi ponovil to, česar očitno ne veste, da smo v tej vladi po dolgih letih spet začeli usklajevati pokojnine, česar prej nismo, da ta vlada prinaša večjo zaposlenost, da prinaša vse tisto, kar sem prej navedel, revščina pada, po dveh letih imamo spet nižjo stopnjo. Naj poudarim, da če vi tega ne veste, vaša stranka na čelu z gospodom Erjavcem je podprla do zdaj vse te ukrepe in vsa ta usklajevanja so bila dogovorjena v okviru treh koalicijskih strank, samo Desus ne more v vladi sprejeti nobene takšne odločitve, sprejemata jih tudi SMC in SD. Zato verjetno vi ne veste točno, kaj se dogaja v vaši stranki, pa bi predlagal da se pozanimate, kajti Desus je bil vedno del koalicije, ki je bil čvrsto v teh zadevah. Tu smo vse zadeve sprejeli dogovorno in to bo lahko tudi potrdil predsednik vaše stranke, in verjamem, da tudi predsednik poslanske skupine in vsi ostali. Razumem, da morda tukaj zastopate neko individualno mnenje, do katerega ste upravičeni, ampak kot sem rekel, ta vlada ima jasno začrtano smer. Tudi upokojenci in vsi, ki so pod pragom revščine, in vsi, ki nimajo plač, ki so nezaposleni, so v našem obzorju velike skrbi, prednostno, zato se trudimo in se bomo trudili še naprej. Kot predsednik Vlade si bom nadvse prizadeva predvsem za te sloje prebivalstva, je pa normalno treba gledati na to, da družba napreduje v celoti, da se cel sistem premika na bolje. Zato ste lahko prepričani, da bomo v tej smeri tudi nadaljevali. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade Republike Slovenije se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja postavljena na 22. seji Državnega zbora. Minister za zunanje zadeve gospod Karl Erjavec bi moral odgovoriti na vprašanji mag. Branislava Rajića v zvezi z reorganizacijo mreže diplomatsko-konzularnih predstavništev, tudi države afriškega kontinenta ter dr. Mateja T. Vatovca v zvezi z označevanjem izdelkov iz nezakonitih naselbin v Palestini, vendar je danes odsoten zaradi udeležbe na Svetu za zunanje zadeve v Bruslju. Poslanca sprašujem, če vztrajata pri ustnem odgovoru, ali morda želita pisni odgovor ministra. Postopkovno, dr. Matej T. Vatovec, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Jaz bi imel eno statistično opazko glede prisotnosti ministra Erjavca na sejah Državnega zbora. Jaz sem šel pregledat njegovo prisotnost na vseh rednih sejah, od 2. redne seje, ko je Vlada začela delati, do danes, in minister je bil prisoten na 7 od 23 sejah. Jaz se sprašujem, ali je sploh smiselno, da postavljamo ustna poslanska vprašanja ministru za zunanje zadeve, ker ga praktično tako rekoč skoraj nikoli ni. To vprašanje, ki je danes na dnevnem redu, je že drugič podaljšano, jaz bom danes zahteval pisni odgovor, ker verjetno ni pričakovati, da bi kaj kmalu dobil ustni odgovor. Bi pa rad opozoril na, mislim da peti odstavek 235. člena, kjer je odsotnost ministra na delu Državnega zbora lahko opravičena le na podlagi odločitve Kolegija predsednika Državnega zbora in danes mislim, da te podlage nimamo in vas na nek način pozivam oziroma prosim, da poskušajte zagotoviti prisotnost vseh ministrov, mislim pa da je zelo pereča prisotnost ministra Erjavca.
Zdaj najprej bom odgovoril na to vprašanje, potem pa ugotovil, kaj je z odgovori. Svet za zunanje zadeve, ki je danes, je vsekakor opravičena odsotnost. Glede tega mi je absolutno jasno, da je tovrstno dogajanje na ravni Evropske unije tisto, ki mu je ta institut opravičila namenjen. Včasih so lahko tudi kakšni drugi razlogi, ampak v tem primeru to vsekakor je takšna zadeva. Ne morem ta trenutek govoriti o celotnem obdobju, bom preveril. Najprej bom preveril, potem pa se bom odločil, kaj na podlagi tega narediti. Ta trenutek ne morem preveriti za toliko časa nazaj. Kar se pa tiče samih vprašanj, vi torej zahtevate tokrat pisni odgovor, mag. Branislav Rajić pa ustnega. To lahko ugotovim na tej točki. Zaradi tega bo potem na prvo vprašanje minister odgovoril ustno na naslednji seji zbora. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 23. seji Državnega zbora. Najprej bo minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospod Zdravko Počivalšek odgovoril na vprašanje gospoda Marijana Pojbiča v zvezi s povračilom škode zaradi migrantskega vala.
Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci, spoštovani gospod poslanec. Najprej poudarjam, da Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo ni pristojno za ocenjevanje gospodarske škode zaradi migrantske krize. Zakonska podlaga za povračilo škode z naslova množičnih migracij ne obstaja. Zakon o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami opredeljuje naravne in druge nesreče ter celoten sistem varstva pred nesrečami, ne predvideva pa odprave posledic nesreč. Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč opredeljuje le odpravo posledic pred naravnimi nesrečami, ne opredeljuje pa odprave posledic drugih nesreč oziroma kriznih razmer, kamor bi lahko spadala tudi begunska kriza. Poudarjam, da v primeru migrantskega vala niso bile razglašene krizne razmere, na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo pa smo ne glede na to konec leta 2015 opravili analizo škode na najbolj ogroženih območjih, in sicer v občinah Šentilj, Gornja Radona in Brežice. Skupna višina prijavljene škode zaradi izpada dohodka v občini Brežice je bila ocenjena na milijon 240 tisoč evrov, v občini Gornja Radgona 302 tisoč evrov in v občini Šentilj na milijon 192 tisoč evrov. Skupaj je predvidoma nastalo v vseh treh občinah za 2 milijona 735 tisoč evrov izpada dohodka. Največ škode so imela podjetja, ki sodijo v sektor storitvene dejavnosti, zaradi takrat na teh mestih oteženega prehoda meje uporabnikov storitev z druge strani. Podatke so posredovala podjetja na osnovi našega poziva in niso preverjeni oziroma je metodologijo izračuna izpada dohodka vsako podjetje določilo po svoje. S to analizo se je na 68. redni seji dne 23. decembra 2015 v okviru Poročila o opravljenih aktivnostih ob drugem valu migracij na ozemlju Republike Slovenije v času od 15. 10. do 8. 12. 2015 seznanila tudi Vlada Republike Slovenije. Vlada Republike Slovenije se ni odločila za povračilo škode. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo pa je kljub vsemu v okviru svojih možnosti in inštitucij, ki jih ima, intenziviralo promocijo Slovenije v obmejnih območjih na južnem in na severnem delu z namenom, da v obdobju po zaključku te migrantske krize maksimalno hitro vzpostavimo to čezmejno storitveno aktivnost. Zavedamo se, da to ni v celi povrnilo škode podjetjem, jo je pa vsaj v maksimalni možni meri ublažilo. Hvala.
Gospod Marijan Pojbič, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala, spoštovani gospod predsednik. To, kar sem sedaj poslušal ministra, to ti gre lahko samo na bruhanje. Enostavno se normalen človek na to njegovo izvajanje ne more drugače odzvati. Povedal je, koliko je bilo storjene predvidene škode. Povedal je, da je bila škoda, se je zgodila in povedal je tudi, kdo je kriv, da je do te škode prišlo. In potem hkrati pove, da Vlada se ni odločila za povračilo škode. Drage poslanke in poslanci, koalicija – kaj se je vam kaj zgodilo slučajno? Kakšno vlado imate pred seboj? Kako si upa minister priti v Državni zbor in na tak način obrazložiti, da Vlada Republike Slovenije, ki je svojim državljankam in državljanom zaradi svoje nesposobnosti povzročila takšno in takšno škodo, je ne bo povrnila. Sedaj pa vas minister sprašujem, če bi imeli svoje podjetje in bi vam nekdo naredil škodo, na katero niste imeli nikakršnega vpliva, ali bi vi zahtevali odškodnino ali ne, ali bi vi bili upravičeni do te škode ali ne. Vas sprašujem. Kaj bi vi v takem primeru naredili, če bi vam stranka, ki vam je povzročila škodo, napisala, da se ni odločila povrniti škodo tistim, ki jim je bila storjena? Kaj bi vi v tem primeru naredili? Kakšna država je to? V kakšni državi živimo? Pri, svetem bogu, resnično več ne razumem tega, resnično, gospod Počivalšek. Jaz ne trdim, da ste vi edini krivec za to, ker enostavno očitno ste povedali, da tako nimate nobene besede v tej vladi, da se je pač vlada drugače odločila. Ste nekaj predlagali, ampak vi ste pač tukaj toliko, da mora vlada imeti ministra za gospodarstvo. In to je žalostna resnica sedanje vlade in te koalicije. In odgovorite mi, gospod minister – kaj bi vi storili v primeru, da bi bila škoda narejena vašemu podjetju? Prosim, konkretno.
Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Spoštovani gospod poslanec, niste me dobro poslušali. Povedal sem glede ocene in številk, ki so bile posredovane, da številke podjetij niso preverjene, da zadeva in sama metodologija ocene škode je neusklajena. Drugič, povedal sem, da je ministrstvo v okviru svojih možnosti, glede na to, da je bila večina te škode narejena na storitvenem področju, to pomeni, da se zaradi migrantske krize ta čezmejni promet na področju storitev oziroma koriščenja storitev naših podjetij s strani državljanov južnega in severnega dela države, glede na te tri kraje, o katerih sem govoril, ni odvijal. Zato smo mi kot ministrstvo z intenzivnimi dodatnimi promocijskimi aktivnostmi obema območjema, na severu in na jugu, naredili vsaj malo ublažitev skozi dodatno promocijo na tem področju. Tako da eksaktno o teh številkah ne moremo govoriti. Sem pa sam obiskal obe območji in se seznanil s situacijo, ki je nekatere dejansko, kot ste rekli, bolj prizadela. Vendar smo kljub vsemu v okviru naših možnosti tem podjetjem s promocijo pomagali vsaj naprej gledano. Hvala.
Sedaj bo gospod Zdravko Počivalšek, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, odgovoril na vprašanje Ivana Škodnika v zvezi z nazivom Zelena destinacija sveta.
Spoštovani predsedujoči, gospod poslanec! Slovenija je ob svetovnem dnevu turizma 27. septembra 2016, ko je v Ljubljani potekala dvodnevna konferenca Global Green Destinations Day, ki je v osrednji zeleni destinacijski dogodek na globalni ravni, kot prva država na svetu prejela prestižno priznanje zelena država oziroma zelena destinacija sveta. Na tem dogodku so bile razglašene najboljše prakse svetovnega zelenega in trajnostnega turizma. Slovenija se je pridružila celostnemu ocenjevanju po kriterijih Global Destinations in od sto možnih točk dosegla visokih petindevetdeset točk ter tako postala vzorčni model za ves svet. Veseli smo izjemno dobrega odziva turističnih destinacij in ponudnikov turističnih storitev. Na podlagi Zelene sheme slovenskega turizma, ki ga je pripravila Slovenska turistična organizacija, je znak Slovenia Green v Sloveniji prejelo sedemnajst destinacij in deset ponudnikov namestitev. V postopku ocenjevanja je še več destinacij in ponudnikov namestitev. Navedeno pomeni, da je Slovensko turistično gospodarstvo zelo dobro sledilo in sledi trendom zelenega turizma. Destinacije in ponudniki turističnih storitev se zavedajo konkurenčnih prednosti, ki jih usmerjenost v trajnostni turizem prinaša, in sicer dvig prepoznavnosti in ugleda, dvig števila turistov, ciljne skupine višjega dohodkovnega razreda, višje cene, dvig prihodkov in dodane vrednosti. Ne glede na to ne gre zanemariti tudi dejstva, da turistični ponudniki na takšen način skrbijo za okolje in ljudi, ki v tem okolju živijo. Slovenija je prepoznavna kot trajnostno naravnana turistična destinacija. Tega brez aktivnosti vseh ključnih deležnikov slovenskega turizma in zelo učinkovite promocije ne bi bilo. Ključno je, da z navedenimi aktivnostmi v smeri trajnostnega razvoja pospešeno nadaljujemo in razvijamo inovativno turistično ponudbo in podrobno promocijo. Na ministrstvu imamo aktualna dva javna razpisa – javni razpis za razvoj novih in inovativnih turističnih proizvodov v višini 4,2 milijona evrov nepovratnih sredstev in pa javni razpis za spodbujanje uvajanja in implementacijo okoljskih znakov za turistične nastanitve v višini 28 tisoč evrov. Pri obeh je pomembna trajnostna komponenta. Da bi lahko našo ponudbo učinkovito tržili, smo v letu 2015 Slovenski turistični organizaciji zagotovili ponovno samostojno delovanje in ji za delovanje v letu 2016 bistveno, za 106 %, povišali proračun. Z evropskimi sredstvi v višini 3,7 milijona evrov smo izvedli največjo promocijsko kampanjo v zgodovini slovenskega turizma. Slovenski turizem ponosno nosi znamko I feel Slovenia in pod njenim okriljem kaže svoj zeleni značaj. V novem strateškem obdobju bomo nadaljevali pot trajnostnega turizma. Naša vizija je, da bo Slovenija postala petzvezdnična destinacija za zelena, aktivna in zdrava doživetja. Osnovni cilj bo ustvariti tri milijarde evrov prilivov z naslova izvoza potovanj letno. Verjamem, da jih lahko ustvarimo na trajnostni način. Hvala.
Sedaj bo ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, odgovorila na vprašanje Mihe Kordiša v zvezi s postopkom izdaje okoljevarstvenega soglasja družbi Ekologija, podjetje za zbiranje in pridelavo surovin, d. o. o.
Spoštovani predsednik Državnega zbora dr. Milan Brglez, spoštovani poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec gospod Miha Kordiš, hvala za vprašanje. Ekologija, d. o. o., ima na lokaciji Škofja Loka izdano okoljevarstveno dovoljenje z dne 8. 10. 2013. Naša agencija, Agencija Republike Slovenije za okolje vodi združen upravni postopek izdaje okoljevarstvenega soglasja in okoljevarstvenega dovoljenja. Ti dve dovoljenji oziroma cel ta postopek pa se še rešuje. Znotraj tega postopka je zahteva, da se povečajo kapacitete, naprave na 22 ton nevarnih odpadkov na dan in 12 ton nenevarnih odpadkov na dan. V okviru postopka je bila z vabilom sklicana ustna obravnava na lokaciji naprave z namenom razjasnitve vseh dejstev in okoliščin v okviru navedene zadeve in opravljena je bila ustna obravnava 11. 2. 2016. Sam postopek izdaje okoljevarstvenega soglasja in okoljevarstvenega dovoljenja še ni zaključen, izvedena pa je že bila javna razgrnitev osnutka okoljevarstvenega soglasja in okoljevarstvenega dovoljenja, v okviru katere je zahtevo za vstop podalo večje število zainteresiranih posameznikov in javnosti. O vseh teh zadevah pa še ni bilo odločeno. Ugotovitve iz zapisnika o ustni obravnavi in ogledu upravljavca Ekologija, d. o. o., vam lahko posredujemo v pisni obliki. Sama nimam namena brati ugotovitve iz zapisnika predvsem zaradi tega, ker na ogledu nisem sodelovala, sama si teh stvari nisem ogledala in potem lahko izseki iz takega zapisnika, ki ima 12 točk, toliko so mi pripravili, zvenijo zelo nenavadno. Glede nadzora nad poslovanjem Ekologije, d. o. o., pa vam lahko posredujem še informacijo inšpekcijskih služb, ki nadzira to podjetje, in sicer so v letu 2014 bile ugotovljene kršitve določil potrdila o vpisu v evidenco zbiralcev odpadkov in načrta zbiranja odpadkov. Ta dva dokumenta sta bila izdana v letu 2012 v aprilu. Ker zavezanec ni sledil odločbi, je bil uveden izvršilni postopek z denarno priselitvijo, v februarju letošnjega leta pa je bilo ugotovljeno, da je zavezanec odpravil kršitve predpisov in inšpekcijski postopek je bil ustavljen. Ta kratek nabor dogajanja na nek način posreduje informacijo, da okoljevarstveno soglasje oziroma okoljevarstveno dovoljenje ni izdano, da je vse odvisno tudi od načina in pa argumentov, s katerimi bodo zainteresirani posamezniki in pa javnost, ki so vstopili v sam ta postopek, zagovarjali svoje interese. To pomeni, da je njihov namen še povsem odprt in dopušča tudi mnoge rešitve. Hvala.
Miha Kordiš, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala za besedo. Gospa ministrica je nekako formalno povzela potek dogajanja z okoljevarstvenim dovoljenji in soglasji v zvezi s škofjeloško Ekologijo, d. o. o. Pri tem se je pa zelo eksplicitno izognila vsebini tega, tako da naj ponovim zadnji dve vprašanji, ki to vsebino predvsem tangirata, sta tudi nekoliko bolj načelne narave in manj formalna. Prvo vprašanje se glasi: Zakaj se je podjetju, ki je več let kršilo zakonodajo, ki je predelovalo nevarne odpadke brez dovoljenj, omogočila legalizacija poslovanja, namesto da bi se jim poslovanje onemogočilo? Kako vi kot resorna ministrica gledate na tako prakso? In naprej: Ali gre v konkretnem primeru za postavljanje interesa kapitala pred voljo in dobrobit lokalnega prebivalstva? Kako se kot resorna in pristojna ministrica opredeljujete do tega primera? Popolnoma sem si na jasnem, da postopek na Arsu, izdaja dovoljenj itn., še ni zaključen, ampak raje to sprašujem sedaj, ker, saj veste, kako gre, po toči zvoniti je prepozno. Imamo obrat za predelavo nevarnih odpadkov, pod izjemno sumljivimi varnostnimi standardi se vse skupaj dogaja, domneva je, da želi to podjetje kovati ekstra dobičke na račun okoljske varnosti Škofje Loke, lokalnega prebivalstva in tako naprej. Če bi tukaj prišlo do nesreče, v resnici Ekologija, d.o.o., preneha biti škofjeloška zgodba pa postane nacionalna katastrofa.
Ministrica za okolje in prostor, gospa Irena Majcen, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Moram povedati, gospod poslanec, da vaša trditev, da podjetje posluje nelegalno, sem nekako demantirala s poročilom inšpekcijskih služb. Če pa imate kakršne koli dokaze, da je podjetje poslovalo v nasprotju z zakonodajo, pa mislim, da veste, kam je te dokaze treba predložiti. Tako da na vaše navedbe sem po odgovoru inšpekcijskih služb povedala, da je bila ena kršitev, ta je pa nalagala zavezancu, da uredi, in sicer potrdilo o vpisu v evidenco zbiralca odpadkov in načrta zbiranja odpadkov. V februarju letošnjega leta pa je odpravil te kršitve. Kaj kot ministrica menim o postopkih, za katere je treba pridobivati okoljevarstvena dovoljenja? Mislim, da sem to že kar nekajkrat razlagala. Dejstvo je, da smo mi v letošnjem letu prenesli kar nekaj uredb za prenos IED direktive. Gre za vsa podjetja z dovoljenjem IPPC, ki morajo pripraviti oziroma poslovati s spremenjeno novejšo zakonodajo. Konkretno za podjetje Ekologija, d.o.o., prav gotovo veljajo vsa določila, kot veljajo za druga podjetja. Ne glede na njihove poslovne rezultate, poslovne možnosti so predpisi, je zakonodaja peljana v smislu, da pred zakonom so tudi podjetja enaka. Je pa res, da ko govorimo o okolju, se velikokrat omenjajo neki finančni interesi. Res je tudi, da so finančni interesi. Res pa je tudi, da je zagotavljanje ne nazadnje delovnih mest ena od nalog našega ministrstva. Hvala.
Miha Kordiš, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Najlepša hvala za besedo. Predsedujoči, poglejte, ministrica se je v primeru Ekologije, d. o. o., pozicionirala zelo podobno, kot se tudi kakšen naš lokalni politik pozicionira, ko v nasprotje postavlja delovna mesta z okoljem. Se pravi, bodisi riskiramo okolje za delovna mesta, bodisi zaščitimo okolje in teh delovnih mest ne bo. Socialisti pravimo, da je to lažna dilema. Prav nasprotno, ustvarjati moramo delovna mesta, ki lahko delujejo v kohabitaciji z okoljem, ki nimajo težav s tem, da naše okolje varujemo, pa ne samo v smislu narave, ampak tudi v smislu družbe, torej prebivalce, prebivalke v danem primeru iz Škofje Loke. Kar se tiče nelegalnega poslovanja. Poglejte, delo tam se je začelo leta 2009, sami ste pa povedali, da so dobili dovoljenje šele 8. 10. 2013. Tukaj imamo takoj luknjo, široko štiri leta, v tem letu je podjetje opravljalo svoj "business as usual", pri tem se je kratko malo požvižgalo na papirje. Sami ste omenili tudi kršitev, ki jo je navedla inšpekcija, ta kršitev naj bi bila odpravljena s februarjem letošnjega leta. Spet lahko pogledamo dovoljenje, prejeto v oktobru leta 2013, potem pa tukaj do 2016 spet manjkajo tri leta, ko je bil obrat za predelavo nevarnih odpadkov v kršitvi. Kar želim izpostaviti tukaj, je naslednje. Skrbijo me posledice nesreče, ki se lahko pripeti v Ekologiji, d. o. o. Ne samo zato, ker je predelava nevarnih odpadkov, kakorkoli obrnemo, rizičen posel, ampak tudi zato, ker se kaže, da je zaščita okolja pred morebitno nesrečo izrazito pomanjkljiva. Tukaj je kanalizacija, ki je speljana direktno v kanalizacijo loške predilnice in potem naprej v Soro, poleg čistilne naprave se izliva. Tako da v primeru, da pride do nesreče, se zastrupi najprej ta interna kanalizacija, zastrupi se Sora, zastrupi se Sorško polje, uniči se čistilna naprava, kar takoj postavlja vprašanje, kdo bo za to plačal. Ni bila prazna retorična operacija to, kar sem dejal, da je Ekologija, d. o. o., ravnokar škofjeloški problem, v primeru nesreče pa postane nacionalna okoljska katastrofa. Zato predlagam razpravo o odgovoru ministrice, ki se očitno raje pozicionira na stran kapitala kot na stran ljudi. Kaj bo pa zaključek na Arsu v zvezi z dovoljenji za širitev obrata prinesel, moramo pa [[izklop mikrofona]]
Miha Kordiš, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. novembra 2016, v okviru glasovanj. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Mag. Andrej Šircelj, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica, ostali ministri in ministrica! Moje vprašanje se nanaša na obdobje avgusta tega leta, ko je ministrica za finance zaključila izvrševati državni in občinski proračun na način, da so odhodki zamrznjeni, razen če jih ne odobri Ministrstvo za finance posebej. To pomeni, da s podzakonskim aktom, ki je bil takrat sprejet, se pravi Pravilnikom o zaključku izvrševanja državnega in občinskih proračunov, enostavno lahko zamrznemo odhodke ali pa so ti predmet posebnega postopka, kako se bodo dejansko izplačali. Z drugimi besedami to tudi pomeni, da jutrišnja in pojutrišnja razprava o državnih proračunih za leti 2017 in 2018 dejansko nima nekega velika pomena, kajti ministrica za finance lahko kadarkoli v letu enostavno zaključi z izplačevanjem odhodkov. Tukaj je vprašanje na mestu predvsem v zvezi s tem, ali lahko potem s pravilnikom dejansko spremenimo vse tisto, kar Državni zbor izglasuje v dveh letih in kaj od tega ostane. Ampak mene danes zanima: Kako poteka v praksi to neprevzemanje obveznosti, kaj se na odhodkovni strani na proračunu dogaja? Ali prihaja do zamika plačil, ker vemo, da imamo zakonsko določen plačilni rok, to ga imajo državne ustanove? Ali se zaustavljajo postopki javnih naročil v zvezi s tem? Kakšen je skupen znesek do zdaj zaustavljenih obveznosti? Kakšna je ocena realizacije do konca leta? Ali je ta realizacija tudi navedena v teh proračunskih dokumentih, o katerih bomo govorili jutri in pojutrišnjem? Koliko so realne te ocene? Kako to vpliva na izvajanje evropskih projektov? Kaj se dogaja v zvezi s tem, da imamo na nek način zamrznjena sredstva ali vsaj deloma zamrznjena sredstva na področju evropskih projektov? Kaj se bo dogajalo do konca leta?
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Pravilnik o zaključku leta ima zakonsko podlago v 95. členu Zakona o javnih financah, ki določa, da ga je treba izdati do 30. septembra tekočega leta. Ne določa najzgodnejšega roka sprejetja tovrstnega pravilnika. Pravilnik je bil tudi v letošnjem letu sprejet v skladu zakonskimi pooblastili, ki jih ima vsakokratni minister za finance. Vsebinske rešitve se nanašajo predvsem oziroma samo na državni proračun, zgolj tehnične rešitve in napotilo županom, do kdaj morajo izdati pravilnike o zaključku leta občinskih proračunov, se nanašajo tudi nanje. Naj opozorim, da se pravilnik nanaša na prevzemanje novih obveznosti in ne na omejevanje izplačevanja odhodkov. Vse obveznosti, ki so prevzete, se tudi izpolnjujejo v skladu z zakonskimi roki, torej načeloma v 30-ih dneh, v posebej utemeljenih primerih pa nam Zakon o javnih financah in Zakon o izvrševanju proračuna omogočata, da ta plačilni rok tudi skrajšamo. Pravilnik že sam po sebi določa nekatere izjeme, v skladu s katerim ta vsebinska rešitev, ki omejuje prevzemanje novih obveznosti, ne zadeva zakonskih obveznosti, plačila obveznosti iz naslova zadolževanja države, plačilo v zvezi s službenimi potovanji, transferji v sklade socialnega zavarovanja, plačilo obveznosti po pravnomočnih sodnih in upravnih odločbah in tudi ne zadeva izplačil oziroma prevzemanje obveznosti v breme namenskih evropskih sredstev. V skladu s povedanim lahko konkretno odgovorim, da zaradi sprejetja tega pravilnika in njegovega izvajanja ni treba oziroma ni nikakršnega zadrževanja plačil. Plačila se izvajajo v zakonsko določenih rokih. Prav tako ni nobenih omejitev v zvezi z izpeljavo javnih naročil v tistih primerih, kjer so bili postopki začeti že pred sprejetjem oziroma pred začetkom veljavnosti tega pravilnika, če pa se nova javna naročila nanašajo na prevzemanje obveznosti, ki niso izvzete že po samem pravilniku, je izvzetje mogoče doseči, če se izkaže, da gre za nujne odhodke. Skupnega zneska zadržanih odhodkov vam v tem trenutku ne morem predstaviti, to bi zahtevalo tehnično spremljanje vseh zahtevkov, vendar v splošnem lahko ocenimo, da se z izvajanjem oziroma z omejevanjem prevzemanja novih obveznosti zagotavlja ne samo, da bo proračun izvršen v skladu z ocenami realizacije, ki so bile podlaga za pripravo proračunov 2017, 2018, ampak se bo omogočilo, da se v tem okviru pokrijejo tudi nekateri nepredvidljivi odhodki, ki so nastali v zadnjem obdobju. Gre v bistvu za zakonsko utemeljen ukrep, ki nam pomaga pri tekočem izvrševanju proračuna, ki so se ga posluževala vlade tudi v preteklosti in, kot že rečeno, ima svojo legitemiteto v 95. členu Zakona o javnih financah. Hvala lepa.
Mag. Andrej Šircelj, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Skupnega zneska nimamo. Jaz ne trdim, da je ta ukrep nelegitimen. Jaz trdim samo, da je nelogičen, da Državni zbor sprejema proračun vsako leto, tudi za 20 let nazaj, v Državnem zboru, tako kot bomo to delali jutri in pojutrišnjem, potem se pa enostavno ta odločitev razvodeni s pravilnikom, ki je stvar ministra, enega ministra, niti ne stvar Vlade. Zaradi tega je početje, bom rekel, in sploh zakonska ureditev, kako se to lahko naredi, vprašljiva. To je prava zadeva, ampak to niti ni vprašanje, to je verjetno stvar širše razprave. Druga zadeva, pa je, da nimamo dejansko ocen, ker je tudi ministrica dejansko povedala, da nima skupnega zneska, kako se to izvaja. In nimamo niti zneska, kako to vpliva na gospodarsko aktivnost. Res je, že obstoječe pogodbe naj bi seveda veljale. Vendar kaj je pri gradbenih delih. Kako se tukaj zaustavljajo gradbena dela in kako se nadaljujejo, glede na to, da imamo lahko krovno pogodbo in potem še ostale pogodbe in tako naprej? Drugo vprašanje: Kako je z evropskimi sredstvi? Mi evropskih sredstev ne črpamo v zadostni meri in ne črpamo jih zaradi tega, ker ni projektov. Pa še tisti, ki so, so lahko na podlagi tega pravilnika zaustavljeni. Kaj se bo zgodilo tudi zaradi tega z evropskimi sredstvi drugo leto, ko že moramo letos dati dejansko podatek o tem, koliko bomo izvedli tistega načrtovane, kar smo dejansko naredili? Če tega ne bomo pravilno naredili, bomo izgubili vsa evropska sredstva, še vrniti bomo morali tista, ki smo jih dejansko že dobili. Jaz bi res prosil za nekoliko natančnejše odgovore, spoštovani predsednik in spoštovana ministrica.
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa še enkrat, za besedo. Bom še enkrat ponovila. Evropska sredstva oziroma prevzemanje obveznosti iz naslova črpanja evropskih sredstev so izvzeta iz kakršnekoli omejitve, ki jo določa pravilnik o zaključku leta, izrecno po določbi pravilnika. Torej nima ta pravilnik nikakršnega vpliva na črpanje evropskih sredstev. In to, kar vas, spoštovani poslanec, skrbi, da bi morali vračati sredstva, tukaj ne gre za črpanje v smislu, koliko dobimo povračil nazaj v državni proračun, ampak gre za vprašanje, koliko projektov je odobrenih in koliko je sklenjenih pogodb. Te številke niso zaskrbljujoče oziroma kažejo na to, da je že v tem trenutku podpisanih oziroma odobrenih projektov za 750 milijonov. Seveda pa to ne pomeni tudi črpanja v enem samem letu, ampak razporeditev na več let. Kar se tiče vpliva na gospodarsko aktivnost. Glede na to, da je tudi zaveza Vlade, da bomo s pospešitvijo investicijskih vlaganj vplivali na stabilizacijo oziroma pospešitev gospodarske rasti, je seveda tudi v interesu Ministrstva za finance, da ne zaustavljamo oziroma ne omejujemo prevzemanja obveznosti z investicijskimi vlaganji. Dejstvo pa je, da je večina investicijskih vlaganj v zvezi z gradbenimi zadevami, na katere ste tudi sami v vprašanju opozorili, bila prevzeta že pred sprejetjem tega pravilnika, in se torej lahko nemoteno izvršuje. Hvala lepa.
Mag. Andrej Šircelj imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Jaz dejansko želim, da se opravi razprava o tem odgovoru ministrice za finance predvsem zaradi tega, ker, prvič, nismo dobili danes vseh odgovorov na vprašanja glede skupnega zneska zaustavljenih obveznosti, kakšna je ocena realizacije do konca leta in kako to vpliva na proračun za leti 2017 in 2018. In drugo, ozko gledano dejansko je res tisto, kar govorimo o evropskih sredstvih in da so lahko izvzeta, vendar jaz mislim, da ministrica ve, da obstajajo pa tako imenovana integralna sredstva, katerih del dejansko lahko pripada in se lahko nanaša tudi na evropska sredstva. Ta integralna sredstva se lahko, bom rekel, tudi upoštevajo pri evropskih projektih. Zaradi tega lahko tudi pride do tega neizvajanja evropskih projektov oziroma do tega, da bi lahko bili določenih evropski projekti ogroženi ali da bi lahko prišlo do zapletov v Bruslju oziroma v Evropskih komisiji glede izvajanja teh projektov, kjer so uporabljana tako imenovana integralna sredstva. In to so pri investicijskih projektih, predvsem pri gradbenih investicijskih projektih. Zaradi tega jaz predlagam, da se te zadeve razčistijo, da dejansko dobimo čiste račune, da vidimo, koliko bo izvajanje tega pravilnika vplivalo na proračun za leti 2017 in 2018, da bomo sicer najbrž kasneje ugotovili, koliko je proračun 2017 dejansko realen in da preprečimo, da bi prišlo do kakršnihkoli vprašanj ali zadev v zvezi z morebitnim vračanjem evropskih sredstev. Hvala lepa.
Magister Andrej Šircelj, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 17. novembra 2016, v okviru glasovanj. Matjaž Hanžek, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za zunanje zadeve, ki je opravičeno odsoten, zato vas ob tem tudi sprašujem, ali želite ustni ali pisni odgovor.
Hvala lepa, predsednik. Ker ministra ni tukaj, da bi v prijetnem ali pa manj prijetnem dialogu iskala resnico, bom zelo kratek s tem vprašanjem in želim naslednji teden ustni odgovor. Hvala lepa. Pred dobrim tednom dni so nekateri mediji objavili informacije o pogovorih predsednika Republike Slovenije s papežem Rimskokatoliške cerkve. Mediji se pri tem sklicujejo na anonimni vir z zunanjega ministrstva, ki trdi, da naj bi predsednik Pahor dobesedno obljubil, da bo storil vse kar je v njegovi moči, da znova odpre vprašanje uvedbe verouka v javnem šolstvu. V zvezi s tem sprašujem: Ali vam je znana vsebina pogovora predsednika Republike Slovenije in ali se je dejansko dotikala možnosti uvedbe verouka v šoli? Ali ste preverili resničnost navedb, v narekovaju, visokega diplomatskega vira, ki se pojavljajo v medijih? Ali so bila stališča predsednika republike usklajena z zunanjim ministrstvom? Ali Vlada podpira odprtje pogovorov o uvedbi verouka v šolah? Seveda prosim za odgovor na naslednji seji. Hvala lepa.
Gospod Marko Ferluga, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za finance magistri Mateji Vraničar Erman.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministricam in ministrom! Moje vprašanje je glede Zakona o ekonomskih conah. Vem, da je že dve leti, od kar je ta zakon v zatonu, ampak jaz bi se osredotočil v bistvu na ta del zakona, ki je imel tudi na Luko Koper določen vpliv, in sicer v tem, da se je bilo možno na nek način razvijati. Vendar so obstajale tudi neke omejitve, ki so bile stroge, in če nisi izpolnjeval, si lahko izgubil to boniteto oziroma ugodnosti, ki so. Pri vsem tem pa me predvsem zanima razmišljanje Ministrstva za finance: Zakaj ta zakon ni podaljšan oziroma se ne razmišlja o neki ponovni uveljavitvi, ker po mojem mnenju pač predstavlja to vseeno za neke potencialne vlagatelje mogoče neko dodatno ugodnost in da nekoga pritegneš, se običajno delajo te ekonomske cone? Tudi zanima me: Ali so bile narejene kakšne ocene oziroma analize v tem smislu? Gre pa za pogled na neko širitev možnosti nekih novih delovnih mest, nekih multiplikatorjev in v končni fazi, če hočete, tudi nekega, v navednicah, zapolnjevanja tovora železniške proge na tem novem bodočem drugem tiru. Ko gledamo na nek nadaljnji razvoj in širitev samih teh posameznih območij, če govorim konkretno tudi o Luki Koper, me zanima: Ali obstaja neka varianta, da bi se ta območja posebej opredelila? Ne nazadnje imamo pa tukaj še svež, nov predlog nekega zakona o strateških investicijah državnega pomena Hoče-Slivnica, pa je mogoče v tem kontekstu dobro razmišljati naprej. Se pravi, da se tudi za tisti del, mogoče tudi narobe razmišljam ali pa mešam ti dve zadevi, ampak se mi zdi smiselno razmišljati o tem zakonu o ekonomskih conah, o nekem nadaljnjem možnem razvoju za potencialno gospodarsko rast Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica mag. Mateja Vraničar Erman, izvolite.
Hvala lepa. V Zakonu o ekonomskih conah se združujeta dva koncepta. Po eni strani gre za območja, ki v skladu z evropsko carinsko zakonodajo predstavljajo proste carinske cone in v teh veljajo posebna carinska pravila in posebna pravila glede posredne obdavčitve predvsem z vidika DDV in trošarin. Drugi koncept oziroma drugi del rešitev, ki jih je prinesel Zakon o ekonomskih conah in so specifične za Zakon o ekonomskih conah, pa so olajšave na področju davka od dohodkov pravnih oseb. Šlo je za možnost znižanja davčne stopnje, možnost višje olajšave za investiranje in pa za zaposlovanje. Zakon o ekonomskih conah je bil sprejet v razmerah, ko smo imeli visoko nominalno stopnjo davka od dohodkov pravnih oseb, najprej 25 %, nato 20 %, in sorazmerno nizke davčne olajšave oziroma ne nizke, nižje od trenutnih olajšav za investiranje in za investicije v raziskave in razvoj ter sorazmerno nizke olajšave za zaposlovanje. Ta pristop, da se oblikujejo posebna območja, na katerih veljajo posebni davčni režimi, velja predvsem v okoljih, ki imajo sicer zelo rigiden davčni sistem. Tega za trenutni slovenski davčni sistem ne moremo trditi. Nominalna stopnja davka od dohodkov pravnih oseb je konkurenčna, še bolj je konkurenčna efektivna stopnja davka od dohodkov pravnih oseb v primerjavi z drugimi državami zelo ugodnih olajšav za investicije in investicije v raziskave in razvoj. V takem davčnem okolju, ki je spodbudno za gospodarstvo kot celoto, je praktično nemogoče narediti poseben davčni režim, ki bi bil še skladen z evropskimi pravili oziroma načeli podjetniškega obdavčevanja, pa hkrati dovolj privlačen, da bi spodbujal podjetja za vlaganje prav v te cone in ne za vlaganje v Slovenijo na splošno. Na Ministrstvu za finance smo zato bolj naklonjeni konkurenčnim splošnim pogojem obdavčevanja podjetij in ne segmentiranju oziroma postavljanju posebnih pogojev za posamezna območja. Od tega načela smo odstopili v kontekstu vlaganj v razvojno šibkejša območja v skladu z Zakonom o spodbujanju skladnejšega gospodarskega razvoja. Da nismo predlagali podaljšanja veljavnosti Zakona o ekonomskih conah, pa so nas k temu vodili predvsem rezultati. Od 55 podjetij, ki bi lahko v edini ekonomski coni, ki je obstajala v Sloveniji, lahko izkoristila posebne davčne ugodnosti, jih je izkoristila praktično le ena pravna oseba. V celotnem obdobju od leta 2006 do leta 2013 je ta davčna ugodnost pomenila zmanjšanje davčnih obveznosti v vseh letih skupaj 9 milijonov evrov, pri čemer od leta 2009 dalje ni nobenega učinka oziroma ni nobene nižje davčne obveznosti iz tega naslova. Zaradi tega preprosto ni ekonomskega razloga za nadaljevanje tovrstnega ukrepa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Ferluga, zahtevate dopolnitev? Ne. Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala, podpredsednik za dano besedo. Spoštovani ministri, ministrice, kolegi in kolegice lep pozdrav! Ne samo za Posavje ampak verjetno za celotno Slovenijo je projekt izgradnje hidroelektrarn na spodnji Savi eden zelo pomembnih projektov. Če beremo stare klipinge, vidimo, da bi morala biti hidroelektrarna oziroma celotna veriga dokončno zgrajena do leta 2015. Danes pa smo že konec leta 2016 in imamo še kar nekaj odprtih vprašanj tudi pri izgradnji hidroelektrarne Brežice, vsa odprta vprašanja pa so še pri izgradnji hidroelektrarne Mokrice. Ko smo lani posavski poslanci na takšen ali drugačen način le dobili določen del sredstev za dokončanje predvsem infrastrukturnega dela pri hidroelektrarni Brežice, najprej sem sam predlagal amandma pri proračunu za leto 2016, potem pa je zelo aktivno na tem področju sodeloval tudi kolega Zorčič iz stranke SMC, da se zadeve vsaj začasno premikajo. Dejstvo pa je, da vsak mesec, ki ga izgubimo zaradi nedokončanja hidroelektrarne na spodnji Savi, dobimo probleme. Tako dobimo izgubo, kajti država ne dobiva nazaj tistega, kar bi dobila ob izgradnji hidroelektrarn. Ne nazadnje pa se predvsem v tem času prebivalci predvsem občine Brežice sprašujejo, ali jih bo kakšna naravna nesreča prizadela tudi zaradi tega, ker ne bodo hidroelektrarne na spodnji Savi dokončno zgrajene. Spoštovana ministrica! Vlada Republike Slovenije je s sklepom vašemu ministrstvu naložila, da v sodelovanju z Ministrstvom za infrastrukturo do konca leta 2016 pripravi finančno konstrukcijo, torej strukturo finančnih virov za dokončanje hidroelektrarn na spodnji Savi oziroma za hidroelektrarno Mokrice. Imam nekaj vprašanj in upam na konkretne odgovore. Prvič: Ali namerava vaše ministrstvo izvršiti sklep Vlade in seznaniti Vlado s strukturo finančnih virov za hidroelektrarno Mokrice? Drugič: Kolikšna je finančna obveznost koncedenta Vlade ali pa vašega ministrstva za izvedbo hidroelektrarne Mokrice? Tretjič, in to sem mi zdi ključno: Zakaj ni načrtovanih sredstev za obveznosti Republike Slovenije pri izgradnji hidroelektrarne Mokrice v proračunih za leti 2017 in 2018? In zadnje vprašanje: Kdaj se bo hidroelektrarna Mokrice začele graditi? Koncedent, torej Vlada mora namreč po veljavnem zakonu in koncesijski pogodbi najprej odkupiti zemljišča, kar pa vsi vemo, da je osnova za začetek gradnje. Prosim za zelo konkretne odgovore. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, ministrica, izvolite.
Spoštovani predsedujoči! Spoštovani poslanec gospod Tomaž Lisec, hvala za vprašanje. Veriga izgradnje hidroelektrarn na spodnji Savi obsega izgradnjo petih hidroelektrarn. Pri hidroelektrarni Boštanj, ki že posluje, je bila vrednost investicije 30 milijonov evrov. Govorim pa samo o investiciji, ki zajema izgradnjo akumulacijskega jezu. Pri hidroelektrarni Orto-Blanca in pa Krško je bila tudi investicija za izgradnjo akumulacijskega jezu in nekaterih delov infrastrukture cca 45 milijonov evrov. Ti dve investiciji se postopoma zaključujeta. Kot ste že sami povedali, je trenutno v intenzivni izgradnji projekt izgradnje akumulacijskega jezu na hidroelektrarni Brežice, katerega investicijska vrednost, ki je bila potrjena na Vladi v letu 2013, dosegla pa je pravzaprav vrednost več, kot so bile do tedaj tri investicije. Gre za 157 milijonov evrov. Javno podjetje INFRA je zadolženo za vodenje izgradnje spremljajoče infrastrukture. Od njih smo dobili tudi zagotovila, da so s svojimi deli na akumulacijskem bazenu v zaključni fazi, tako da bo koncesionar HESS, d. o .o., lahko v naslednjem mesecu že začel s testiranji opreme na jezovni zgradbi, saj je bazen zgrajen že do te mere in tudi padavine oziroma močno deževje v začetku mesecu omogoča napolnitev tega jezu. Za zadnjo hidroelektrarno v verigi, to pa je izgradnja akumulacijskega jezu HE Mokriče, je trenutno v teku postopek pridobivanja okoljevarstvenega soglasja in v okviru tega postopka teče tudi čezmejni postopek z Republiko Hrvaško. Prav tako potekajo s strani koncesionarja postopki za pridobitev potrebne dokumentacije, ki bo vplivala na bodočo izgradnjo. Po zaključenih postopkih in če bo vse ustrezno, se bo začel postopek pridobivanja dokumentacije in dovoljenj. To pomeni, da v tem trenutku še ni natančnega terminskega plana in tudi ne posledično usklajenih virov ter dinamike financiranja, ki se jih določi v finančnem programu infrastrukturnih ureditev, vendar na nivoju Republike Slovenije. In če govorimo, kdaj bo izvršen sklep. Sklep, ki ga je Vlada sprejela še v letu 2014 in nalaga, tako kot ste že sami navedli, Ministrstvu za okolje in prostor in ministru za infrastrukturo, da se pripravi ta dinamika financiranja, ne more biti izveden do konca letošnjega leta, ker podatki oziroma soglasja in tudi dokumentacija ni pripravljena do faze, ko bi se dalo pripraviti investicijski program. Zato tudi ni določene velikosti prispevka koncedenta, zato ta investicija ni vključena v proračunu za leti 2017 in 2018. Kdaj pa bo lahko? Ko bodo izpolnjeni pogoji, bova z ministrom za infrastrukturo pripravila oziroma posredovala ta sklep. Res pa je, da je to eden od nerealiziranih sklepov Vlade. Tako da o temah, da se bo ta sklep preklical in se potem pripravi ustrezno gradivo, ko bodo podatki znani, ali se bo samo podaljšal rok, pa težko danes govorim, ker je to treba pripraviti za Vlado. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec, izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala, spoštovana ministrica. Verjetno oba veva, da projekt ni od včeraj. Ne celotna veriga, še najmanj pa izgradnja hidroelektrarne Mokrice. In da bo slovenska javnost vedela, o katerih krajih govoriva, spoštovana ministrica, je Boštŕnj in ne Bňštanj, ni Orto-Blanca, ampak je Arto-Blanca in niso Mokriče, ampak so Mokrice. To so kraji v Posavju, ki bi morali biti znani tudi v širšem slovenskem merilu, kajti gre za trenutno največji infrastrukturni projekt. Spoštovana ministrica, v preteklosti smo imeli posebne zakone, ki so se sicer na žalost podaljševali. Imeli smo predloge za amandmaje pri proračunih. Imeli smo, konkretno vem, veliko angažmajev, tudi kolega Zorčiča na tej strani. Sedaj pa smo pri točki nič, kjer manjka okoljevarstveno soglasje. Spoštovana ministrica, sami ste rekli, od leta 2013 se s tem ukvarjamo. Ampak še enkrat, vsi vemo, nastaja finančna škoda s podaljšanjem obratovanja izgradnje hidroelektrarn na spodnji Savi in nastaja tudi okoljska škoda. V prejšnjih letih smo imeli primere, ko je malo večje deževje odneslo določen del pri izgradnji infrastrukturnega dela pri Hidroelektrarnah Brežice, isto se dogaja tudi dolvodno. Skratka, danes, ko bi morali imeti vse podatke, kdaj in na kakšen način in kdo bo naredil tako energetski kot infrastrukturni del pri hidroelektrarnah Mokrice, je vaš odgovor, rabimo okoljevarstveno soglasje. Ampak spoštovana ministrica, vi ste ministrica za okolje. Če bi spraševal ministra za kulturo bi razumel takšen odgovor. Sprašujem pa ministrico za okolje: Kdaj in na kakšen način lahko dobimo okoljevarstveno soglasje, ki bo po vašem podlaga za vse nadaljnje delo? Hvala.
Gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani poslanec gospod Tomaž Lisec, veseli me, da me tako kot vsaj na začetku mojega prihoda v Ljubljano tudi vi učite izgovarjave. Pa je to še bolj zanimivo zaradi tega, ker ko sama kdaj rečem Posavje, pa mi vsi povedo, da to ni Posavje, da je to je pravzaprav Štajerska. Res je lepo in se vam iskreno zahvaljujem za vaš prispevek. Je pa tudi res, da je bila koncesijska pogodba sklenjena že leta 2002 in da je od leta 2002, ko je bila sklenjena koncesijska pogodba, vodilo to ministrstvo kar nekaj vlad oziroma kar nekaj ministrov. In res je, da je bil sprejet zakon za izgradnjo oziroma za pogoje koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save in bi bilo več kot dobrodošlo, če bi bilo vse to že izgrajeno in zaključeno. Res pa je, da, ko sem sama prevzela ministrstvo, še za izgradnjo hidroelektrarne Brežice ni bilo zagotovljenih finančnih sredstev, da se je bilo treba ne samo v mojem imenu, ampak tudi v imenu cele vlade močno potruditi, da so se zagotovila finančna sredstva in da je v skladu s koncesijsko pogodbo določeno, kakšne so naloge koncesionarja, kakšne so naloge koncendenta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec imate postopkovni predlog. Izvolite.
Seveda, podpredsednik. Jaz mislim, da je prav, da na naslednji seji govorimo o tem projektu, ki ni pomemben samo za Posavje, pa tako iz energetskega, če želite tudi finančnega in nenazadnje tudi okoljskega dela, ampak je edini večji projekt, ki ga ta Vlada izvaja na državni ravni. Pustimo obljube o izgradnji hidroelektrarne in o tretji razvojni osi, ki so za enkrat samo še na papirju, ampak tu imamo dejansko nekaj in za pokazati in za videti, ključno pa je, ker imamo ogromno problemov in neodgovorjenih vprašanj. Ja, spoštovana ministrica, vem, da niste krivi za vse za nazaj, za leto 2002, ampak tudi vsi vemo, da Hidroelektrarna Boštanj in Hidroelektrarna Arto - Blanca so bile izgrajene v pravem terminskem planu. Pri hidroelektrarni Krško se je že malo zaštrikalo, tudi pri hidroelektrarni Brežice bi se še bolj zaštrikalo po letu 2013, če ne bi bil eden izmed zadnjih zakonov v prejšnjem mandatu tako imenovani Vizjakov zakon, ki je zadeve resda malo podaljšal, ampak vsaj začel sprovajati. In ker danes se ministrica za okolje izgovarja na okoljevarstveno soglasje, torej se izgovarja sama zase, ker ni naredila domače naloge oziroma vaši uradniki, če smo natančni, ki pa so verjetno eni in isti, vsaj ne samo za to vlado, verjetno še za kakšno leto prej, ki dobivajo verjetno solidno plačo, ampak je dobivajo za svoje nedelo. In zato, spoštovani podpredsednik, želim, da se opravi ena vsebinska razprava, da bomo dobili v Posavju odgovore, kdaj okoljevarstveno soglasje, kakšna bo finančna konstrukcija, kdo bo to finančno konstrukcijo plačal, pa če govorimo tako za energetski del kot tudi za infrastrukturni del, da ne boste na koncu rekli, država je dala, v bistvu pa je dala država tako, da je posavskemu največjemu podjetju vzela, dala v državni proračun in se je potem s tistim hvalila, kaj je država dala. Skratka, Posavju ste vzeli, potem pa ste se sami hvalili, kako ste dali denar za dokončanje Hidroelektrarne Brežice. In mene je strah, da se bo takšna zgodba nadaljevala tudi pri hidroelektrarnah Mokrice. Ko bo država počasi spala, bomo izgubili ogromno priložnost s tem, kar dokončanje hidroelektrarn na Spodnji Savi prinaša. Pa da ne pozabimo na okoljski del, ki zna biti žalostna zgodba, če ne boste na ministrstvu malo hitreje začeli urejati zadeve. Hvala.
Hvala lepa, gospod Tomaž Lisec. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal 17. novembra v okviru glasovanj v četrtek. Gospod Jernej Vrtovec bo postavil vprašanje ministrici za zdravje Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Spoštovana gospa ministrica, spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi, spoštovana oba ministra! Skladno z Zakonom o pacientovih pravicah ima pacient pravico pridobiti tako imenovano drugo mnenje. Zanima me: Kako se lahko ta pravica izvaja v primeru specialistične dejavnosti za otroško srčno kirurgijo? Kako konkretno naš terciarni javni zavod napotujejo paciente? Kako potekajo vsi ti postopki? Naj ob tem spomnim na dogodke v zvezi s punčko Nežo in ob tem tudi izrazim pričakovanja drugačnih odločanj, hitrejših odločanj, se pravi, da bo punčka končno dobila ustrezno zdravljenje, tam, kjer si starši želijo, to je v tujini, če se je tukaj tako rekoč izgubilo zaupanje. Zanima pa me, kako je to res iskanje drugega mnenja. Preprosto se nam zdi ali pa takšen vtis nastaja tudi v javnosti, da se zelo hitro zakomplicira v tem primeru, ko iščemo drugo mnenje. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Gospod podpredsednik, gospod poslanec Jernej Vrtovec, hvala za vprašanje. Kolegice, kolegi, spoštovani poslanci! Pravica do drugega mnenja je ena od 14 univerzalnih pacientovih pravic, ki je določena v Zakonu o pacientovih pravicah. Pacient ima pravico dobiti drugo mnenje, in sicer kot samoplačnik kadarkoli, kjerkoli, kolikokrat želi v okviru javne mreže, brezplačno pa le pri zdravljenju na sekundarni in terciarni ravni, in sicer največ enkrat za oceno istega zdravstvenega stanja. Stroški pravice do drugega mnenja so v takšnem primeru vključeni v obvezno zdravstveno zavarovanje in mora biti pravica zagotovljena v sklopu obravnave, pri kateri pacient zahteva drugo mnenje. Prav tako za pridobitev drugega mnenja ni potrebna napotnica. Pravico do drugega mnenja mora pacient pridobiti v razumnem času, to je v času, ki ne presega obdobja še sprejemljivega z vidika objektivne medicinske presoje kliničnih potreb tega pacienta glede na njegovo zdravstveno stanje, anamnezo, verjeten razvoj bolezni, stopnje bolečin ali naravo prizadetosti v trenutku uveljavljanja te pravice. Če pacient želi uveljaviti pravico do drugega mnenja, morata pacient in zdravnik, ki ga zdravi, skladno z zakonskimi določbami najprej opraviti temeljit pogovor o razlogih, namenu in potrebah pridobitve drugega mnenja, na podlagi katerega pacient presodi, ali bo to pravico do drugega mnenja dejansko tudi uveljavil. Drugo mnenje mora zagotoviti izvajalec, pri katerem se pacient zdravi. Če izvajalec te pravice ne more zagotoviti, pacientu uveljavitev pravice zagotovi pri drugem izvajalcu zdravstvenih storitev v okviru javne zdravstvene mreže, kateremu posreduje vso potrebno zdravstveno dokumentacijo. Drugo mnenje poda zdravnik ustrezne specialnosti ali konzilij istega ali drugega izvajalca zdravstvenih storitev, ki pa iz razloga objektivnosti oziroma nepristranskosti, ne sme biti ista oseba, ki je bila ali bo neposredno udeležena v procesu zdravljenja tega pacienta. Pravica do drugega mnenja v primeru specialistične dejavnosti za otroško srčno kirurgijo v okviru UKC Ljubljana, se torej v primeru podane zahteve izvaja tako, da se zdravnika ustrezne specialnosti zagotovi v okviru UKC Ljubljana, če pa to ni mogoče, na primer bodisi iz razloga nepristranskosti ali pa zaradi pomanjkanja ustreznih specialistov, pa pri drugem izvajalcu v okviru javne mreže. Pravica do drugega mnenja v primeru zdravljenja otroka se uveljavlja preko staršev, običajno s soglasjem obeh staršev, ki običajno odločata o tem sporazumno ali pa preko skrbnikov. V praksi po navadi lečeči zdravnik pacientovo željo, da želi pridobiti drugo mnenje, sporoči predstojniku klinike oziroma oddelka, na katerem se pacient zdravi, in ta odloči zdravnika, ki bo na osnovni dokumentacije pripravil drugo mnenje. Podatkov o tem, na kakšen način oziroma kje posameznih izvajalec v konkretnih primerih zagotavlja drugo mnenje, pa na Ministrstvu za zdravje ne zbiramo in seveda zato pač nimamo podatkov. Hvala.
Hvala lepa. Dobro. Gospod Uroš Prikl bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospodu Zdravku Počivalšku.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani kolegice, spoštovani kolegi, minister, ministrici! Moje vprašanje tokrat ne bo direktno vezano na Maribor, zanimivo, bo pa malo širše pa tudi seveda posredno tudi na Mariborčanke in Mariborčane. Govorimo o deregulaciji cen naftnih derivatov oziroma pri poslanskem vprašanju, minister, se navezujem na dopisno sejo Vlade, kjer ste 7. 11. sprejeli Uredbo oblikovanja cen določenih naftnih derivatov, na podlagi katere se tista dva bencina, torej najbolj prodajani 95-oktanski in nafta, po novem na bencinskih servisih na avtocestah in na hitrih cestah več ne regulirata, ampak postaneta prosto oblikovana od boga danega. Ob tej deregulaciji moram seveda povedati nekaj stvari. Mi smo imeli kakšnih deset dni nazaj matično delovno telo, torej Odbor za gospodarstvo, kjer smo se ukvarjali s to problematiko. Takrat je bilo tam jasno in glasno povedano, da bomo z deregulacijo teh dveh naftnih derivatov oziroma 95-oktanskega in pa nafte, nekoliko še počakali glede same odločitve, da bomo prej z vaše strani, z ministrske strani je bilo tako povedano, najprej videli analizo, kaj je dosedanji potek deregulacije naftnih derivatov, ki smo jih že prej nekako sprostili, do zdaj pomenil in kaj lahko v bodoče pričakujemo na podlagi te omenjene analize. Seveda posledično kakšne finančne posledice lahko pričakujemo tako za gospodarstvo kot za posameznike in posameznice, ki živimo v državi Sloveniji, in seveda kako bo ta uredba vplivala na konkurenčnost med ponudniki ter kakšen bo vpliv, kot rečeno, za nadaljnje informiranje cen naftnih derivatov. Jaz bi želel mogoče v tej začetni fazi oziroma pri tem poslanskem vprašanju samo to povedati, da jaz osebno nikoli nisem a priorij nasprotoval kakršnikoli deregulaciji, sproščanju tovrstnih ukrepov. Vem, da mi boste v odgovoru ponudil, da je Slovenija ena izmed redkih držav, ki tovrstno prakso še oziroma je imela uveljavljeno, pa vendar bi jaz tukaj želel, da se odločimo na podlagi analiz, na podlagi podatkov, to, kar je najbolj koristno predvsem za državljane in državljanke tudi za gospodarstvo, katerega resorni minister ste, s tem da pri tem upoštevate vse deležnike. Med drugimi je Gospodarska zbornica Slovenije, milo rečeno do tega ukrepa zelo zadržana, saj ocenjuje, da bi lahko takšno sproščanje cen pomenilo od deset do petnajst odstotni dvig samih cen, s tem pa vemo, kaj to pomeni za samo gospodarstvo. Morda uvodoma toliko.
Hvala lepa. Gospod Zdravko Počivalšek, minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči! Gospod poslanec, poslanke, poslanci! Hvala za vaše vprašanje: Kakšna je dosedanja analiza prve deregulacije, ki velja od aprila letos, in zakaj se ni počakalo do končne analize? Dosedanja analiza prve delne deregulacije kaže, da je prišlo do minimalnega povišanja cen pri 98- in več oktanskem bencinu, in sicer se je konča cena bencina od liberalizacije cen povišala za nekaj čez 1 %. Analiza cen kurilnega olja pa kaže, da je bila dejanska cena na trgu v določenem obdobju celo nižja od cene, ki bi veljala na trgu, če bi bila še naprej regulirana. Ko pa je bila dejanska cena na trgu višja od regulirane, pa je bila cena višja le za dober odstotek, enako kot pri 98-oktanskem. Zakaj se ni čakalo na dokončno analizo? Najprej moram povedati, da drugi korak deregulacije, ki smo ga naredili, se pravi, deregulacija na avtocestah predstavlja samo nekaj manj kot 25 % vsega trga naftnih derivatov v Sloveniji, se pravi, še vedno več kot tri četrt trgovine z naftnimi derivati ostaja reguliran. Drugič. Na dokončno analizo nismo čakali zaradi preprostega dejstva, ker 100- in več oktanski bencin ter kurilno olje nista popolna substituta za ostali dve vrsti goriva, torej za 95-oktanski in pa dizel gorivo. V vsakem primeru ta prvi korak, se pravi, 98 in pa kurilno olje ni predstavilo neke nevarnosti, ker se tam ne more ničesar pomembnega zgoditi, to, kar tudi sama analiza od aprila do oktobra kaže. Posamezna goriva imajo povsem različne elastičnosti povpraševanja, kar pomeni, da se različno odzivajo na spremembo cene, zaradi česar je nemogoče in tudi napačno sklepati, da bo deregulacija cen ostalih dveh vrst goriv, torej 95-oktanskega bencina in pa dizla imela enake posledice kot deregulacija 100- in več oktanskega bencina in kurilnega olja. Naslednje vprašanje. Kakšne bodo finančne posledice nove uredbe za državni proračun in kako bomo nadomestili izpad sredstev? Finančne posledice, uvedbe nove uredbe na državni proračun na podlagi analize, ki smo jo naredili skupaj z Ministrstvom za finance in je bila narejena na predpostavki tako imenovanega najslabšega možnega scenarija ocenjujemo, da bi v letošnjem letu lahko prišlo do izpada v višini 200 tisoč evrov, v prvi polovici leta 2017 pa bi lahko prišlo do izpada proračunskih sredstev v višini enega milijona evrov. Še vedno govorim o drugem koraku deregulacije na avtocestah. Vendar pa poudarjam, da do takega izpada pride samo ob predpostavki 100 % dviga marž, do katerega pa menimo, da realno ne bo prišlo in bo posledičen tudi proračunski primanjkljaj ustrezno manjši. Kako se bo nadomestil izpad sredstev? Menimo, da je preuranjeno govoriti o izpadu sredstev, saj je bila analiza narejena na določenih predpostavkah in je le pokazala možne posledice liberalizacije cen na proračunske prihodke. Kakšen bo točno dejansko vpliv, ki ga bo imela deregulacija cen naftnih derivatov, bo potrebno še počakati in videti, kaj konkretno bo prinesla. Po uvedbi deregulacije cen naftnih derivatov ni prišlo do bistvenega povišanja cen in se torej cene gibljejo v skladu z napovedmi in pričakovanjih. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, kako bo nova uredba vplivala na konkurenčnost med ponudniki ter kakšen bo vpliv na nadaljnje formiranje cen naftnih derivatov? Menimo, da bo nova uredba pozitivno vplivala na razvoj konkurenčnosti, saj bo odprava reguliranih cen prinesla povečanje heterogenosti cen, predvidevamo, da bodo cene na avtocestah malenkost višje, medtem ko bodo cene v mestih in ob mejah zaradi konkurence nižje. Vpliv uredbe na formiranje cen? Sprostitev ukrepov kontrole cen naftnih derivatov bo po naših prizadevanjih na daljši rok prispevala k večji konkurenci na trgu naftnih derivatov, posledično bo med ponudniki prišli do večje cenovne konkurence, od česar bodo imeli koristi tudi potrošniki, saj bodo cene enake ali nižje kot doslej. Cilj Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo je vzpostaviti normalno delujoč trg, na katerem se bodo lahko vzpostavili tržni mehanizmi in konkurenca med distributerji naftnih derivatov. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl, zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ja, najlepša hvala za odgovor, za pojasnila, ki ste mi jih dali iz analize, ki očitno obstaja. Seveda je pri odločitvah, ki jih sprejemamo v Državnem zboru, pri stališčih, na katerih potem stojimo in jih ne spreminjamo iz minute v minuto, zelo fino takšne analize predhodno videti in vse možne scenarije, od tistih slabih scenarijev do tistih dobrih, govorim dobrih scenarijev v smislu več sredstev v proračunu in predvsem to, kar je v korist državljanov in državljank. Minister, jaz vas tukaj moram opozoriti, da jaz seveda pričakujem, to pa resnično pričakujem in tudi v Poslanski skupini Desus, da budno spremljate, da budno bdite nad tem, kako se bodo te cene na avtocestah formirale, že ta predpostavka, da pričakujete, da se bodo nekoliko zvišale cene na avtocestnem križu oziroma na sistemu avtocest in hitrih cest, me seveda z nekim optimizmom ne navdaja, da pa bodo za spoznanje šle dol cene izven avtoceste. Ker jaz si težko predstavljam in tranzit in vsi tisti, ki se vozimo dnevno ali pa tedensko po avtocestah, da bi zato bežali dol iz avtoceste, da bomo ceneje nekje natankali vozila. Prav tako se mi ne zdi smiselno, da odhajamo v tujino, torej preko meje, kjer imamo to možnost in tam natankamo svoja vozila, ker s tem država, s tem proračun seveda izgublja prepotrebna finančna sredstva. Pa morda še to, vse te predpostavke so verjetno delane na predpostavki, da je to tržišče, kjer je več pobudnikov, medtem ko pri nas, to pa vsi vemo, da je praktično duopol, kjer sta v ogromnem deležu ali pa v ogromnem procentu dva pobudnika bencina oziroma naftnih derivatov. In še enkrat več, s tem bom pa tudi zaključil seveda, jaz od vas, torej od ministrstva, pričakujem budno bdenje nad tem in če se bo izkazalo, da korak ni bil zadosti premišljen, dober, pač korak nazaj v korist državljank in državljanov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, Zdravko Počivalšek, izvolite.
Še enkrat moram povedati, da govorimo o četrtini ali pa manj kot četrtini deregulacije trga naftnih derivatov. Višina marže ima majhen vpliv na končno ceno goriv. Marže predstavljajo le 6 % v celotni strukturi cene goriva, medtem ko trošarina predstavlja 40 % cene, pri kurilnem olju pa 20 %. V primeru prevelikega dviga cen bi naftni trgovci predvsem na avtocestah izgubil ne samo domače, ampak tudi tranzitne potnike, to pomeni, da ne bi samo prodali manj goriva, ampak bi predvsem izgubili velik del dobička na dodatnem asortimanu – alkoholu, cigaretah, sendviči, kjer imajo veliko večje marže in ustvarjajo večje dobičke kot s prodajo goriva. Zato si želijo, da imajo čim več kupcev na bencinskih servisih. Domači potrošniki bomo imeli možnost točenja goriva na bencinskih črpalkah izven avtocestnega križa, če bodo pretiravali s cenami. Cenovno neobčutljivo gorivo bomo še naprej točili na bencinskih črpalkah ob avtocestah, torej ne bo vplivala na proračun. Menimo pa, da na naftni trgovci ne bodo pretirano dvignili cene, posledično torej ne bo prišlo do večjega padca prodanih količin in ne bo večjega vpliva na proračun, če bi trgovci dvignili cene nad cenami v tujini in bi to povzročilo selitev kupcev v tujino, tranzit in s tem zmanjšanjem pogodbenih količin. Treba pa je povedati še nekaj, da vsi ti silni, veliki kupci dizla, prevozniki imajo že danes posebne pogodbe za ceno goriva in niti približno ne tankajo tako, kot mi drobni potrošniki. Drugič, na ceno goriva na avtocestnem križu je treba gledati tudi iz tega vidika, čeprav imamo samo tri ponudnike ob našem slovenskem avtocestnem križu, bi po tej uredbi, po našem globokem prepričanju prišlo do različnih cen pri enem in istem ponudniku, ker bodo delali razlike. Mi smo danes navajeni, da imamo vso gorivo po celi Sloveniji, na vseh bencinskih črpalkah z enakimi ceni. Analiza stanja pri severnih in pri južnih sosedih pa kaže ravno to, kar sem povedal, da pri različnih ponudnikih in tudi pri istih ponudnikih na različnih lokacijah, v različnem časovnem obdobju, pridemo do različnih cen. Mi bomo spremljali te cene, verjamemo, da bo trg deloval. Konec koncev pa imamo tisto zadnjo varovalko, ki verjamem, da je ne bomo uporabili, to pa je, da vrnemo ves sistem na star, reguliran način, ki traja že od leta 2002, pa tudi ta zakon govori o tem, da je ta regulacija možna samo začasno, in sicer za obdobje do enega leta, pa jo vlečemo že 14 let.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. V Slovenski demokratski stranki smo v mandatu že dvakrat vložili zakon o socialnovarstvenih prejemkih, ki je bil s strani koalicije obakrat zavrnjen. Zadnja zavrnitev na prejšnji seji Državnega zbora je bila s strani Vlade in koalicije utemeljena z naslednjimi besedami: »Vlada Republike Slovenije se je že s koalicijsko pogodbo zavezala, da bo prejemnike varstvenega dodatka, ki imajo v lasti nepremičnine manjše vrednosti, razbremenila prepovedi odtujitve nepremičnin.« Gospa Vuk, državna sekretarka na ministrstvu je na seji Državnega zbora tudi povedala, citiram: "Na podlagi koalicijske zaveze smo na Ministrstvu za delo pripravili Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialnovarstvenih prejemkih, ki je bil v javni razpravi do včerajšnjega dne, torej do 19. 10. 2016. V zakonu v skladu s koalicijsko pogodbo predlagamo črtanje instituta zaznambe na nepremičnino, ki je v lasti upravičenca do denarne socialne pomoči oziroma varstvenega dodatka. Zaradi specifične situacije v Sloveniji, ki se je pokazala, za katero je značilen visok delež lastniških stanovanj in stanovanjskih hiš, zato predlagamo posebno mejo premoženjskega cenzusa, in sicer 12 tisoč evrov." Konec citata. Ministrica, vi ste 14. septembra za STA povedali naslednje: »Na terenu je še vedno veliko primerov, ko se posamezniki, še posebej starejši, odpovedo varstvenemu dodatku, zaradi navezanosti na nepremičnino. Število prejemnikov varstvenega dodatka je od sprememb zakonodaje leta 2012 upadlo s 46 tisoč 700 na okoli 10 tisoč. Spremembe iz leta 2014 so na tem področju prinesle premajhen učinek.« Torej, se je 36 tisoč 700 ljudi manj odločilo za prejemanje varstvenega dodatka ravno zaradi tega zakona, ki ste ga vi kot državna sekretarka in minister skupaj sprejemali. Hvala bogu, vsaj ena dobra lastnost, da ste po tem času tudi ugotovili, da ste pač naredili veliko napako, strateško veliko napako in seveda zdaj to poskušate popravljati, kar jaz mislim, da ni nič narobe oziroma je prav, bilo je narobe to, kar ste naredili takrat, ko ste ta zakon sprejeli. Prav je, da zdaj to popravljate. In na POP TV ste 15. 2. 2016 povedali na vprašanje Janija Muhiča, ko vas je vprašal, kdaj naj bi začel zakon veljati, naslednje: »Ja, zakon mora biti sprejeti v Državnem zboru, čaka nas javna razprava, potem Državni zbor, tako da jaz upam, da bo začel veljati s 1. 1. 2017.« In zato vas sprašujem: Kdaj bo zakon prišel v obravnavo v Državni zbor? Ali bodo spremembe sledile reševanju te zelo pereče problematike, o kateri sem zdaj na kratko govoril, v celoti? Po kakšnem postopku bo vložen? Kdaj lahko pričakujemo, da bo zakon začel veljati? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, ministrica, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za besedo. Hvala, spoštovani poslanec, za vprašanje. Nekatere datume ste pravilno navajali, torej 19. septembra je bil zakon dan v javno razpravo, javna razprava je v skladu z Resolucijo o normativni dejavnosti bila en mesec, torej 19. oktobra se je končala, in zdaj je zakon, tako kot je v skladu s Poslovnikom Vlade, v medresorskem usklajevanju. Usklajujemo še predvsem z Ministrstvom za pravosodje, ker gre za določbe, da bodo sodišča po uradni dolžnosti umikala pretekle zaznambe in je treba dogovoriti način, tako da cilj je, da je 24. 11. zakon na Vladi in dogovarjamo se tudi glede na Poslovnik Državnega zbora, če se bo le dalo, da v skladu s pomočjo predsednika odbora in verjame, da tudi Kolegija predsednika Državnega zbora, da bo po skrajšanem postopku še obravnavan na decembrski seji. In če se vse to zgodi, pomeni, da bo s 1. 1., tako kot je bila želja, pač stvar sprejeta in bo začel veljati. Kar se tiče samih rešitev, nekatere so bile povedane, vendar je verjetno prišlo do lapsusa, ste omenili, da nepremičnine vrednosti 12 tisoč, ne 120 tisoč, ste verjetno napačno rekli, pa za ljudi je to pomemben podatek. Skratka, v tem zakonu so tri zelo pomembne novosti. Prva je, da zaznambe na nepremičnini, ki so bile danes od 2012, se tudi za nazaj umaknejo. To je to, kar bo sodišče po uradni dolžnosti in je potrebno z izvajalci dogovoriti, na kakšen način, da bo najlažje to potekalo, torej da bo umik zaznamb, za naprej zaznamb ne bo več. Druga pomembna sprememba je, da se bo na drugačen način upoštevala nepremičnina prosilcev za denarno socialno pomoč in varstvenega dodatka, ker namreč ni možno v naši zakonodaji več ločevati denarnosocialne pomoči in varstvenega dodatka, ker imata s prenosom iz ZPIZ v sistem socialnega varstva sedaj oba podobno naravo in sta namenjena materialno ogroženim. Razlika med njima je samo v višini cenzusa. Denarnosocialna pomoč je kratkotrajni prejemek, zato je v višini okoli 290 evrov, varstveni dodatek pa ima cenzus 470 evrov. Tako da na primer imamo situacijo, ko so starejši ljudje lahko upravičeni tako do denarnosocialne pomoči, za razliko do 470 evrov med DSP in varstvenim dodatkom pa prejemajo varstveni dodatek. Za vso celoto teh dveh prejemkov bo v tem zakonu to veljalo, in sicer da so lahko upravičeni do denarnosocialne pomoči in varstvenega dodatka posamezniki in družine, ki imajo pač dohodke, tukaj se cenzus ne spreminja, in so hkrati lastniki premičnine, v kateri bivajo. Pogoj je, da je tam stalno bivališče do vrednosti 120 tisoč evrov. Če so, so upravičeni do denarno socialne pomoči in varstvenega dodatka in za njih, po novem ne bo nobenega vračila prejete pomoči, tako denarnosocialne pomoči in tudi varstvenega dodatka. Za nazaj je pa treba ljudem povedati, ker je veliko vprašanj, za nazaj sprememb ni mogoče uveljavljati zaradi tega, ker je treba vedeti, da so nekateri ljudje pa plačevali denarno socialno pomoč ali varstveni dodatek. In če bi sedaj retrogradno za nazaj spreminjali, bi to pomenilo, da postavljamo ljudi v neenak položaj. Tako da bo za nove prejemnike do denarne in socialne pomoči in varstvenega dodatka veljalo po novem s 1. 1., ko bodo zaprosili. Za nazaj, seveda, ni mogoče. Umaknjena je samo zaznamba za nazaj. To pomeni, da bodo lahko prosto razpolagali z nepremičnino. Gledam gospoda Pojbiča, ker me začudeno gleda. Ni mogoče drugače. Smo se tudi s tem veliko ukvarjali. Čisto pravno gledišče to ni mogoče sprejeti, torej da bi za nazaj to dolžnost črtali. Pomembno pa je, da zaradi tega, ker smo dali 120 tisoč, veliko se bo verjetno tudi ob sprejemu zakona o tem elementu, zakaj 120 tisoč. Mi smo to številko in tudi v javni razpravi nismo dobili pripombo, ki bi šla na to v smislu, da bi se višala ali nižala sama vrednost, smo izhajali iz povprečne vrednosti GURS, ki je za Slovenijo. Na celotni Sloveniji je povprečna GURS vrednost 118 tisoč evrov in smo potem zaokrožili na 120 tisoč, zato smo prišli do te vrednosti. Verjamem pa, da bo ob sprejemu zakona, da se bomo o teh številkah in o tem, zakaj je ta vrednost in o drugih elementih, pogovarjali, ko bomo oblikovali potem končno rešitev, ki jo boste vi tudi potrdili.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Nekaj odgovorov sem dobil, ampak zdaj me je začudilo to, zaznambe se bodo za nazaj umaknile iz nepremičnin. Tisti, ki še niso nič odplačali za nazaj, imajo zdaj zaznambo. In če se bo zaznamba umaknila, torej pomeni, ne dolgujejo ničesar, če se zaznamba umakne. Temu ni tako? Aha, dobro, to bo treba razčistiti, to je zelo pomembna stvar. Torej, ena stvar. Druga stvar, ki se mi zdi pomembna, je, ali bo še tekla razprava tudi med koalicijskimi partnerji, ko gre za ta cenzus 120 tisoč evrov zgornja meja. Jaz, kolikor imam informacije, še poteka razprava o tem. Tretja stvar, ki me moti, je pa problem, da sem skoraj pri vsakem vašem odgovoru zasledil med drugim tudi če, če se bo to zgodilo, če se bo to zgodilo, če se bo to zgodilo. Nimam pravega občutka in nisem dobil tistega eksaktnega odgovora na vprašanje, ali bo s 1. 1. 2017 začel zakon veljati. To je za mene bilo konkretno in eksplicitno vprašanje. In še nekaj, med drugim ste se, kot sem že prej povedal, v koalicijski pogodbi zavezali, da boste prejemnike varstvenega dodatka, ki imajo v lasti manjše vrednosti, razbremenili prepovedi odtujitve nepremičnine. Zdaj je praktično tretje leto od tega mandata. In ponovno slišim z vaše strani če-je. Jaz upam, da bo zadeva stala in držala in da bo s 1. 1. 2017 zakon začel veljati. Ker moram reči, da tudi s poslanci Desusa sem se pogovarjal, in tukaj postajajo tudi oni nervozni, ker imam tak občutek, da ta zadeva ne gre v pravo smer čisto, da bi se držali nekih rokov, ki ste jih sami povedali. Upam, da temu ne bo tako, bomo pa seveda še razčistili absolutno to vprašanje, o katerem sem prej govoril, če se zaznamba za tiste, ki imajo zaznambo že gor, umakne, kaj v danem trenutku to pomeni za tisto osebo. To se meni zdi izjemno pomembno vprašanje.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala za dopolnitev. Gospod Marijan Pojbič, vi zelo dobro veste, pristojnost koga je kaj. Jaz kot ministrica za delo dam na Vlado Republike Slovenije, Vlada Republike Slovenije potrdi ali ne kot kolektivni organ in poslanci Državnega zbora sprejmete ali ne sprejmete posamezen zakon. Torej, to so pristojnosti. Tako da moji če-ji so v okviru mojih pristojnosti, ker verjamem, da bi si želeli, da smo absolutisti in da lahko stvari delamo, ampak jaz mislim, da je prav, da spoštujemo pravni red Republike Slovenije. Kot sem povedala, torej drži in delam vse, kar je mojih pristojnostih, da bo tako, kot sem rekla. Glede zaznambe pa je treba ločiti institute. Zaznamba pomeni samo zavarovanje lastniške pravice. In mi to umikamo in zaznamb ne bo več in za nazaj se bodo umaknile, kar bo pomenilo za vse te ljudi, ki imajo v tem trenutku zaznambo, da bodo prosto lahko razpolagali s to nepremičnino, torej s to nepremičnino za nazaj bodo lahko prosto razpolagali, torej danes, če sem prejemnik varstvenega dodatka in imam zaznambo, bo ta umaknjena in to pomeni, da bom lahko to nepremičnino brez kakršnihkoli problemov prodal, seveda je pa treba to v okviru zakona gledati. Če pa bom imel nepremičnino šele na koncu in sem dobil do 1. 1. 2017, ko bo stopil v veljavo nov zakon, sem pridobival prejemke iz varstvenega DSP, kjer so bile v tistem obdobju, ko mi je bilo prejemanje denarnosocialne pomoči in varstvenega dodatka odobreno in je veljal zakon, kot velja danes v tem trenutku, kjer moji dediči, da se poplača država, bom seveda, če bom še imel nepremičnino, to moral, za tisto obdobje do sprejema novega zakona še vedno to velja. Torej pravila glede zakona dedovanja za tiste, ki bodo prejeli DS in varstveni dodatek do tega obdobja velja. Ni bilo mogoče s tem obstoječim zakonom na pravno sistemski in dopusten način za nazaj, ker namreč nekateri ljudje so v tem vmesnem obdobju že vrnili znesek prejete denarnosocialne pomoči in varstvenega dodatka in bi te kategorije postavili v bistveno neenak položaj. V tem je bil problem in kar veliko smo se na ministrstvu s strokovnimi službami in s pravno službo pogovarjali, kako in na kakšen način to rešiti. Torej, treba je in prav je ljudem povedati, jaz sem vedno na mestu, da se ljudem pove, da lahko bodo razpolagali, za naprej pa veljajo nova pravila in torej bodo prejemniki denarnosocialne pomoči in varstvenega dodatka potem, ko bo sprejet zakon, verjamem, da bo s 1. 1. že uveljavljano, da bodo lahko brez vračil zaprosili za denarno socialno pomoč in varstveni dodatek. Je pa še predmet tako znotraj koalicije usklajevanja seveda tako, kot je, to je notranja stvar delovanja koalicije.
Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani poslanke, poslanci, spoštovana ministrica lepo pozdravljeni! O reorganizaciji centrov za socialno delo se govori že kar nekaj časa, že kar nekaj let, bom rekla, da zelo dolgo oziroma predlogo. Posledice tega neprimernega trenutnega stanja pa se kažejo v takšnih tragičnih primerih, ki so se dogajali v preteklih mesecih oziroma letih in ki smo jim bili priča in nenazadnje o njih govorili tudi v Državnem zboru. Postavila sem vam v obdobju poletja eno poslansko vprašanje, na katero ste dali tudi ogovor, vendar žal z njim nisem zadovoljna, ker nisem dobila tistega, kar sem si želela oziroma konkretnih odgovorov. Naj vas spomnim, da ste v letu 2013, 15. maja, takrat, ko ste imeli sestanek s predstavniki Skupnosti centrov za socialno delo, sami dali izjavo za javnost, kjer ste prvič rekli, da se bo pilotni projekt reorganizacije začel v drugi polovici leta 2013 in drugič, da bo reorganizacija centrov za socialno delo izvedena v začetku leta 2015. Zdaj smo v bistvu že konec leta 2016 in žal se na tem področju še ni zgodilo nič, vsaj konkretne rešitve še nimamo. V odgovoru na to moje poslansko vprašanje ste navedli, da reorganizacijo centrov za socialno delo na ministrstvu načrtujete že dlje časa. Mene resnično skrbi ta besedica načrtujemo, ker iz tega dobim občutek, da po skoraj štirih letih na ministrstvu še vedno samo načrtujete reorganizacijo, ampak verjamem, da je malo neprimerno navedeno in da temu ni tako. Odgovorili ste tudi na način, da v okviru dosedanjih aktivnosti še ni bil izveden noben pilotni projekt, da pa so delovale različne delovne skupine, katerih izsledki in rezultati služijo pri reorganizaciji centrov. In pa konkretno na vprašanje, kdaj bo reorganizacija dokončana, ste zaključili, da poteka na treh segmentih, ki ste jih seveda tudi navedli, in da bo resnično zaključena, ko bodo vsi ti trije segmenti postali stabilen del sistema. Spoštovana ministrica, mene zanima malo bolj konkretno: Katerega meseca in katerega leta lahko pričakujemo zaključek prepotrebne reorganizacije centrov za socialno delo? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, ministrica, izvolite.
Hvala za vprašanje. Reorganizacija, tako kot si vi verjetno predstavljate, se morda zdi enostavna, namreč 62 centrov za socialno delo se pač organizira, reorganizira in se postavijo različna območja, enote. Za tem so novi prostori, novi vsi statuti, treba je dogovoriti, kje bo katera prerazporeditev zaposlenih, treba je dogovoriti popolnoma nov informacijski sistem; danes je 62 centrov za socialno delo in ima vsak svoj informacijski sistem, imajo svojo pošto, vse to je treba urediti. Poteka torej, kar se samo reorganizacije tiče, torej tega organizacijskega, spremenjenega organigrama več medsebojno tesno povezanih postopkov, statutarne spremembe, kadrovske spremembe, hkrati se peljejo spremembe prostorov in pa informatizacija na novo postavljenih enot. To je kompleksna zadeva. Predvsem smo v tem obdobju z vsemi regijskimi enotami in s centri za socialno delo, z direktorji predebatirali, zaradi tega, ker je seveda ključno, da so te spremembe čim bolj široko sprejete. Poleg spremembe organizacije, ki je samo eden od vidikov spremenjenega delovanja centrov za socialno delo, pa potekata dva pomembna, medsebojno povezana procesa, to je vpeljava socialne aktivacije, programa na podlagi evropskih sredstev, na podlagi katerega bodo delovali centri za socialno delo. To je velik zalogaj. Zdaj v tem trenutku na SVRK potrjujemo projekt zastopnikov, ki bodo to izvajali v naslednjem letu, tam sredi leta pa bodo razpisani vsi programi. Prvi centri za socialno delo bodo imeli orodja za zmanjševanje teh razlogov za dolgotrajne prejemnike denarne socialne pomoči, da so izključeni iz trga dela. To je drugi zelo velik zalogaj. In tretji, še malo večji, je pa popolna prenova informacijskega sistema, kjer vpeljujemo informativno odločbo, torej da bi prejemniki po ZUPJS – Zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev prejeli letno potem, ko bodo prvič rekli, da se strinjajo s tem, da dobivajo na dom informativno odločbo, bo po vzoru DURS ta informativna odločba pripravljena. Nešteto, da ne bom rekla našteto, ampak zelo številni pogovori, ker je treba celoten informacijski sistem ICSD, torej sitem, na katerem deluje Zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, je šestkrat bolj zapleten informacijsko od ZPIZ, preko katerega se pokojnine izplačujejo, in je tako zelo ranljiv, da vsaka sprememba mora biti zelo pretehtana. Če kdo, bi si jaz želela hitrejših sprememb na tem področju, ker verjemite mi, ne samo zaradi vaših poslanskih vprašanj, kot ministrica se absolutno zavedam prioritete in lahko zagotovim, da delamo vse, kar je mogoče, da stvari čim hitreje izpeljemo, zato imamo tudi zdaj zunanjo pomoč, ker enostavno ob tako kompleksnih spremembah, bi morda moj kolega – dejansko večja sprememba je bila v preteklosti delno izpeljana samo pri upravnih enotah, ampak bistveno manjša, kot bo sprememba na centrih za socialno delo, in gre za resnično medsebojno zapleten in medsebojno zelo soodvisen projekt. Je pa z Zakonom o socialnem varstvu, ki bo v javni razpravi, oris, na kakšen način delujejo centri za socialno delo. Bo pa pred vami zelo v kratkem Zakon o socialnem varstvu, ki bo postavil to strukturo, da centri za socialno delo delujejo na območnih ravneh, da obstaja tudi centralna enota centrov za socialno delo, ki bo imela določene jasne pristojnosti, ki bo pomagala pri koordinaciji preostalih centrov za socialno delo, bo pa na enakem nivoju in delovali bodo preko izpostav, to pomeni, da z vidika dostopnosti in zaposlenih se bistveno ne bo spremenilo, bo pa v kratkem v javni razpravi zakon. Če tukaj povem, zakaj ni pilota? Pilota zaradi tega ni, ker so se najprej, bom pa čisto odkrito povedala, pravniki pol leta pogovarjali in trdili, da je možno brez spremembe zakona in krajevne pristojnosti, ko je bilo pa treba to izpeljati, so pa rekli, da to ni mogoče. Žal, jaz bi si želela, ampak dejansko je treba spremeniti zakon, če pa se zakon spreminja, je pa prav, da se mi pogovorimo in stvari speljemo tako, kot je, brez pilota, je pa časovnica še vedno taka, kot je. Socialna aktivacija gre že zdaj na SVRK, je potrjena, bo drugo leto začelo vse delovati. Odločba – s septembrom 2015 naj bi bile te odločbe testno izdane. Reorganizacija – naj bi bil zakon sprejet in potem bi postopno šlo. Tako da v času mandata te vlade bo reorganizacija, celovita reorganizacija. Kdaj bo končana, ker ste vprašali. Zelo težek odgovor [[izklop mikrofona]]
Gospa Suzana Lep Šimenko, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Najlepša hvala za vaš odgovor. Jaz verjamem, da gre za izjemno zahteven projekt in verjemite mi, da vem, kaj vse ena reorganizacija za seboj potegne. Ne poznam stvari na ministrstvih, poznam jih pa mogoče bolj v zasebnem sektorju, tako da se zavedam tega, da to ni projekt, ki ga izpeljete iz danes na jutri. Plus tega gre za izjemoma, bom rekla, zelo težko področje, ki se dotika življenj vseh državljank in državljanov in ga je resnično treba izpeljati tako, kot je treba, da ne pride do kakšnih še bolj neljubih situacij. Če sem vas prav razumela, če pogledamo ta projekt reorganizacije nekako celovito, bo socialna aktivacija nekje v sredini prihodnjega leta, začela je že delovati, projekt je trenutno v teku in če sem vas prav razumela, naj bi bili sredi leta 2017 tudi prvi programi že na centrih za socialno delo. Verjamem, da je težko bolj konkretno definirati, ampak vseeno. Kar se pa tiče tega drugega dela, ta informativni izračun, me zanima: Kdaj načrtujete, da bodo ti prvi informativni izračuni dejansko že prišli do ljudi? Vezano na ta prvi sklop, ki se nanaša na prestrukturiranje centrov, in pa tisti del komunikacijske strategije, to, kar ste imeli nenazadnje tudi razpis za zunanjega svetovalca, ki ga več kot očitno imate izbranega glede na vaše besede. Kdaj pa potem računate, da bo še ta sklop nekako okvirno zaključen? Celovito lahko torej pričakujemo nekje do sredine 2018, če sem vas prav razumela. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Večino dela se bo moralo drugo leto odviti, torej tako odločanje, ta informativna odloča. Naslednje leto je pa treba še loviti predvsem, da je možno samo to v eni točki leta narediti zaradi tega, ker rabijo centri za socialno delo vse podatke pred tem, torej možno je izpeljati septembra ali pa najkasneje oktobra, prej ne, kasneje tudi ne, skratka tu so številne omejitve, ki jih je treba upoštevati, tako da vse delamo na tem in vsi sodelavci, ki so vpeti, imajo te roke postavljene. Jaz delam vse na tem, da s pomočjo svojih sodelavcev in vsem tistim, kar lahko kot ministrica, da prispevam k temu. Imamo pa resničen problem kadrovskih virov. Ministrstvo za delo ste, morda bi vam kolega, moj bivši predhodnik Vizjak lahko povedal, to je ministrstvo, ki je največ zaposlenih izgubilo, 38 ljudi samo leta 2012, nekateri so bili bolj pridni kot drugi ministri in smo zniževali, imamo številne tožbe zaradi tega, ker je bila ljudem odvzeta plača leta 2012, znižanja, skratka, imamo kar nekaj notranjih težav. Ampak to je tisto objektivno dejstvo, znotraj katerega moramo delati, pa vseeno. Drugo leto bodo te spremembe, tako zakonske kot tudi postopno potem regionalno spreminjanje, ker bo šlo v okviru območnih enot, ki se bodo vzpostavljale, bomo seveda hkrati na območne enote spreminjali. To si predstavljajte, če na primer Ljubljano pogledamo, v Ljubljani je 5 CSD, bo potem en centralni, treba bo krajevno pristojnost, vsem zaposlenim ponudi novo zaposlitev, pogodbe o zaposlitvi narediti, statusno-pravne, za vsako pravno osebo nov statut, nov ustanovitveni akt, nov ustanovitveni ak, in vse, kar je s tem povezano, tako da je res res res zalogaj. Pomembno pa je predvsem, da pred tem, pred prvim korakom imamo vse elaborate izvajanja samega projekta tako zastavljena, da se potem samo kljuka, ker enostavno si pa ne moremo privoščiti večjih napak. Vedno so, ko so tako velike stvari, se kaj zaplete, ampak stvari moramo imeti dogovorjene. In pomembno tudi predvsem splošno strinjanje javnosti, da se zavedo zato je pomembno tudi to, da zelo jasno komuniciramo, kaj se bo zgodilo. Predvsem gre za to, da bo enaka dostopnost do storitev, enaka kakovost storitev in da bo več socialnega dela na terenu, kar si pa vsi želimo. Administrativno delo bo v posebnih enotah, ne bodo več posamezne izpostave, ločitev bo denarnosocialne pomoči in varstvenega dodatka od vseh drugih pravic, kjer se bolj ali manj po tekočem traku dela, predvsem pa bo ključna oseba tista, ki bo skrbela za družino in bo koncept socialnega dela vrnjen v ospredje. Je pa dejstvo, da bo to, kako bo zaživelo, bo pa še kar nekaj časa verjetno preteklo, kot je bilo vprašanje in tudi dela in stroke socialnega dela, pri čemer tudi računamo na vso podporo tako Fakultete za socialno delo in vseh drugih organizacij, ki so pomembne na tem področju.
Hvala lepa. Gospa Nada Brinovšek bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala, predsedujoči za besedo. Lep pozdrav vsem v dvorani! Spoštovana ministrica, moje današnje vprašanje se bo nanašalo predvsem na strokovne delavce na centrih za socialno delo, ki se ukvarjajo z rejništvom, na rejniške družine in na te otroke, ki se nekako znajdejo oziroma živijo potem v rejništvu. Če center za socialno delo nekako ugotovi, da je otrok v tej svoji prvotni oziroma matični družini ogrožen do takšne mere, da ga je treba zaščititi, se na predlog strokovnega delavca na centru za socialno delo in na podlagi odločbe temu otroke najde nova družina, primerna družina oziroma kot pravimo, da takšne otroke center za socialno delo pošlje v rejništvo. Seveda pa mora ta nova družina oziroma rejnik izpolnjevati z zakonom določene pogoje, se pravi, najprej center za socialno delo ugotovi, ali oseba sploh želi opravljati rejništvo, ali izpolnjuje pogoje, nato pa komisija na Ministrstvu za delo izbere kandidate, ki so za to primerni, seveda morajo ti kandidati tudi predhodno na usposabljanje in na podlagi vsega tega potem ministrstvo izda dovoljenje za izvajanje rejništva. Kako se pa potem izvaja samo rejništvo, pa je še kako odvisno od socialne delavke, se pravi strokovne delavke na centru za socialno delo, ki pa je marsikdaj prepuščena tako rekoč sama sebi, zdaj govorim v ženskem spolu pač. Poglejte, na eni strani ta socialna delavka ali strokovna sodelavka, kakorkoli že, pomaga najprej matični družini, ki ima težave, po drugi strani pa tej isti matični družini odvzame otroka in ga pošlje v rejništvo. Nanizala bom, spoštovana ministrica kar precej vprašanj, zato vas prosim, da ne navajate zakonodaje in postopkov, ampak bi prosila, če mi odgovorite na vprašanje. Na centru za socialno delo so za to posebej specializirani strokovni sodelavci: Zanima me, koliko je takšnih sodelavcev v Sloveniji? Zanima me tudi, ali kdo ugotavlja in odgovarja, če ta specializirani strokovni sodelavec ne odloči pravilno? Ali je že bilo ugotovljeno kakšno takšno dejanje in kakšne so bile posledice za strokovnega delavca in za otroka, pa ne mislim na primer koroških dečkov? Koliko oseb ima dovoljenje za izvajanje rejniške dejavnosti? Kakšna je izobrazba teh oseb? Kako pogosto je v času rejništva usposabljanje teh oseb? Koliko otrok je v rejništvu? Kakšna je povprečna doba, ki jo ti otroci preživijo v rejništvu? Ali kdo ugotavlja, ali so osebe, ki izvajajo rejniško dejavnost, še vedno primerne za izvajanje rejništva v času, ko izvajajo to dejavnost, ali imajo to dovoljenje za izvajanje rejništva [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala za vprašanje. Jaz bom glede na to, da ste mi postavili vprašanje: »Ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti sprašujem o rejništvu v Republiki Sloveniji in pogojih za opravljanje rejništva«, seveda lahko na določene stvari odgovorila, na nekatera pa verjetno vi sami, ko postavljate vprašanje, veste, da če nam ga ne postavite, da bom težko na pamet vedela, koliko je strokovnih delavk, lahko vam povem, koliko je zaposlenih na centrih za socialno delo. Rekli ste, da ne rabite zakonodaje, ampak ko navajate, ne navajate pravilno, zato bom še enkrat povedala, kaj zakon pravi o rejništvu. Rejništvo je institut družinskega prava, urejen v Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih kot posebna oblika varstva otrok, ki jim je potrebna oskrba in vzgoja pri osebah, ki niso njihovi starši. Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih vsebuje določbe o namenu rejništva ter o odločitvi centra za socialno delo o namestitvi otroka v rejniško družino. Center za socialno delo odda v rejništvo otroka, ki nima svoje družine, otroka, ki iz različnih vzrokov ne more živeti pri starših, ali otroka, katerega telesni in duševni razvoj je ogrožen v okolju, v katerem živi. Samo izvajanje rejniške dejavnosti pa je predmet posebnega zakonskega urejanja v Zakonu o izvajanju rejniške dejavnosti. Ta zakon ureja pogoje, ki jih mora izpolnjevati oseba, ki želi izvajati rejniško dejavnost, postopek pridobitve dovoljenja za izvajanje, način izvajanja rejniške dejavnosti, način in njeno financiranje ter nekatera druga vprašanja, povezana z izvajanjem rejniške dejavnosti. Na podlagi ZIRD je bil sprejet tudi Pravilnik o pogojih in postopkih za izvajanje Zakona o izvajanju rejniške dejavnosti. Vsaka oseba, ki želi izvajati rejniško dejavnost, mora pred začetkom izvajanja rejništva pridobiti dovoljenje za izvajanje rejniške dejavnosti. Formalne pogoje, ki jih mora izpolnjevati kandidatka za izvajanje rejniške dejavnosti določa ZIRD v drugem poglavju. Pogoji, ki jih morajo izpolnjevati – postopek pridobitve pravi, da kandidatka za rejnico ali rejnika mora najprej izpolnjevati formalne pogoje in ne smejo obstajati zadržki iz 5. in 6. člena ZIRD; imeti mora stalno bivališče; imeti zaključeno vsaj poklicno oziroma strokovno izobrazbo, ta je izjemoma lahko nižja, če se glede na vse okoliščine ugotovi, da je to v nedvoumno otrokovo korist; Biti mora polnoleten; niti kandidatu za rejnika niti osebam, ki živijo skupaj s kandidatom, ne sme biti odvzeta roditeljska pravica; kandidatu za rejnika ne sme biti odvzeta poslovna sposobnost; niti kandidat za rejnika niti osebe, ki živijo skupaj s kandidatom, ne smejo biti pravnomočno obsojeni zaradi naklepnega kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnosti, ali zaradi kaznivega dejanja zoper življenje in telo. Center rejnika po preverjanju izpolnjevanja formalnih pogojev, izda oceno o primernosti kandidata in njegove družine za izvajanje rejniške dejavnosti ob upoštevanju naslednjih kriterijev – preveri motive kandidata za odločitev za izvajanje rejniške dejavnosti; upoštevajo se dejavniki, ki bi lahko pozitivno kot negativno vplivali na psihosocialni razvoj otroka; ugotovi primerno bivalnih pogojev celotne družine, še posebej prostorov in opreme namenjene otroku, ki bi jih sprejeli v rejništvo; poleg lastnih ugotovitev upošteva tudi morebitna potrdila ali mnenja oziroma priporočila drugih institucij. Iz ocene primernosti kandidata in njegove družine morajo biti razvidni motivi za izvajanje rejništva, opis priprave družine na otroka, pripravljenost kandidata za sodelovanje v individualni projektni skupini, zapis o kandidatovem razumevanju rejniškega sistema in vloge rejnika kot sodelavca socialne službe. Ministrstvo vsako leto glede na potrebe po rejnikih objavi razpis za izvajanje rejniške dejavnosti. Število vlog je praviloma vsako leto manjše, kot pa je objavljena potreba po rejnikih. Primernost kandidatov za izvajanje rejniške dejavnosti preveri Komisija za izbor kandidatov za izvajanje rejniške dejavnosti, na podlagi te ocene ministrstvo odloči o dovoljenju. Izbrane rejnike se vpiše v register, nato pa se morajo redno udeleževati usposabljanj, omogočiti in spodbujati stike med otrokom in starši ter sodelovati v individualni projektni skupini, ki spremlja otrokov razvoj in z rejništvom povezanih dejavnosti, ki jo organizira Center otroka. Rejništvo pri sorodnikih je malce drugače opredeljeno. Vam lahko v nadaljevanju. Statistični podatki. Po zadnjih podatkih konec oktobra 2016 je v Republiki Sloveniji 687 rejnic in rejnikov, 611 rejnic in 76 rejnikov. 113 jih rejniško dejavnost izvaja kot poklic. Povprečno imajo nameščene 1,7 otroka. Povprečna starost rejnic oziroma rejnikov je 53,81 let. 552 rejnic in rejnikov ima nameščene otroke. 135 pa trenutno nima nameščenih otrok. V rejniških družinah je po zadnjih podatkih nameščenih 941 otrok oziroma oseb do največ dopolnjenega 26 leta starosti. Povprečno trajanje rejništva je 6,91 let. 228 otrok v rejništvu je nameščeno pri družinah sorodnikov.
Hvala lepa. Zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite, gospa Nada Brinovšek.
Tako bom rekla, saj jaz ne vem, ali ima smisel zdaj še naprej spraševati ali ne, ministrica. Jaz sem v svojem uvodu povzela po vaši spletni strani, vi ste pa rekli, da nisem pravilno navedla teh postopkov, ki sem jih pač malo skrajšala. Jaz sem vam zastavila kar precej vprašanj, precej jih še imam in glede na to, da ste vi pač brali z vaše spletne strani oziroma iz zakona, ne vem, če je to smiselno. Izmed, mislim, da sem vam približno deset vprašanj zastavila, odgovori ste mi samo, koliko je otrok v rejništvu in koliko je teh družin, ki izvajajo to dejavnost. Jaz mislim, da bom to pač v pisnem poslanskem vprašanju zahtevala. Zaenkrat hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz seveda moram reči, da je to dodatno vprašanje, namenjeno je pa dopolnitvi vprašanja. Namreč, vaše vprašanje je bilo popolnoma jasno: »Ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti sprašujem o rejništvu v Republiki Sloveniji, pogojih za opravljanje rejništva.« In na to je ministrica odgovorila. Tako da ste jo res vprašali malo veliko. Gospa ministrica, izvolite.
Jaz bi želela pojasniti, da tiste stvari, ki so v pristojnosti ministrstva, sem jaz dobila podatke, kar se tiče izvajanja rejništva. Ko pa vi mene sprašujete, koliko je delavcev na centrih za socialno delo, na kakšen način imajo oni notranje organizirano, koliko se sestajajo, to pomeni vprašanje za pristojnega direktorja. Ker namreč direktorji centrov za socialno delo so dolžni, odgovorni organizirati delovne procese na način, kot jih organizirajo. Ministrstvo za delo zagotavlja financiranje centrov za socialno delo, kjer jim pač glede na njihovo pogodbo letno izplača glede na število zaposlenih. Tam pa, če vi mislite, da imamo mi napisano ta delavec strokovni dela z rejništvom, ta je to in to, lahko seveda dodatno zaprosim kot pristojna za pojasnilo glede tega, v sistemu ministrstva imam pa podatke, katere smo posredovali. In Ministrstvo za delo je v razmerju odgovorno za zakonodajo, smo v tem primeru drugostopenjski organ in izdajamo dovoljenja za izvajanje rejniške dejavnosti, medtem ko so centri za socialno delo tiste institucije, ki so odgovorne za izvajanje rejništva. Ko sprašujete o tem, kako in na kakšen način centri za socialno delo, strokovna delavka izvaja določbe zakona, je to predvsem vprašanje za direktorja, pod katerim je posamezna strokovna delavka. Ministrstvo je pa zadolženo za splošne pogoje. Na primer, bile so, ki jih nikoli še niste omenili, bile so sprejete smernice za izvajanje rejniške dejavnosti, ker namreč to je tako področje, kjer težko s pravilnikom in vse pač napišeš vsak detajlček, zato je bilo usklajeno. Mislim, da so bile 2013 sprejete smernice, kjer je strokovno, s stroko socialnega dela in vsemi so bile neke splošne smernice kot pomoč pri izvajanju rejniške dejavnosti sprejete. Ministrstvo za delo je izdalo to brošuro. Skratka, jaz sem se vam trudila odgovoriti na vprašanja, ki so z naše pristojnosti. Drugo pa, seveda, če boste poslansko vprašanje pisno postavili, bomo lahko tudi dobili, ampak to pomeni, da moram zaprositi 62 direktorjev CSD, da mi odgovorijo na to vprašanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo, dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Če pogledam cestni infrastrukturni zemljevid Republike Slovenije, lahko izpostavim dve regiji, ki imata dokaj slabo cestno povezavo z ostalimi regijami ali s središčem naše države. To je Belokranjska regija in pa na severnem delu Koroška regija. Pa bom danes s tem vprašanjem se bolj osredotočil na severni del, to se pravi, na koroško pokrajino. Ne bom se spuščal vseh deset let nazaj, odkar teče umeščanje ali pa tistih prvih aktivnosti tretje razvojne osi v severnem delu, ampak predvsem na aktivnosti v zadnjih dveh letih, in to predvsem na odsek Velenje–Slovenj Gradec. Vemo, da je ta odsek prostorsko umeščen v prostor z Uredbo o državnem prostorskem načrtu že v letu 2013. V lanskem letu v sredini leta, v mesecu juniju je tudi bilo pridobljeno okoljevarstveno soglasje. To je tisti zadnji dokument, ki dejansko zaključuje ta konzultantski del nekega projekta in prehaja v tisti inženirski ali pa, mi gradbinci, ko rečemo, v operativni drugi del izvedbe nekega projekta. Skratka, pridobljeni so vsi pogoji za to operativno nadaljevanje tega projekta na tem odseku in vsled tega, spoštovani minister, vas sprašujem: Kakšne so aktivnosti na tem odseku, kjer so izpolnjeni vsi ti postopki v prvem delu na tem projektu? Kakšne so aktivnosti danes in kakšne se načrtujejo v naslednjem letu? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, minister, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec gospod Ljubo Žnidar, hvala tudi za postavljeno vprašanje. Res je teh, bom rekel, bolj oddaljenih regij, kjer je povezava, cestna ali pa tudi železniška, z osrednjo Slovenijo, z nekim jedrnim omrežjem slabša. Poleg naštetih Bele Krajine in Savinjske, Koroške regije jih je še kar nekaj v Sloveniji. Tukaj lahko sigurno izpostavimo Kočevsko-ribniško območje, Pivko, Ilirsko Bistrico pa tudi Idrijo, Tolmin. Na vseh teh povezavah si je ta vlada zadala za cilj, da naredi en korak naprej, da naredi en napredek pri izboljšanju teh povezav do teh odmaknjenih regij. Tako je tudi na projektu tretje razvojne osi na severnem in južnem delu bil v tem mandatu narejen kar pomemben premik. Če se zdaj osredotočim samo na ta zgornji severni del tretje razvojne osi, smo tako v lanskem letu pravzaprav dorekli način izvajanja tega projekta in tudi model njegove financiranja, in sicer glede na to, da gre za cestninsko cesto, je bilo odločeno, da bo investitor tega projekta Družba DARS, ki bo to cesto, to infrastrukturo tudi financirala preko najetih posojil. Seveda vemo, da bo za ta najeta posojila treba zagotoviti še ustrezno poroštvo oziroma iščejo se tudi drugi načini, kako bo Družba ARS lahko najemala ta posojila, ampak zadeve na tem področju se tudi odvijejo. Potekajo pa v bistvu dodatne preverbe ekonomske upravičenosti tega projekta in v ta namen je bil izdelan elaborat, in sicer z naslovom Obravnava možnih scenarijev izgradnje nove cestne povezave v koridorju severnega dela tretje razvojne osi na odseku od avtoceste A1 do Velenja in Slovenj Gradca. Namen izdelave te strokovne podlage je bil, da se ugotovi možna faznost gradnje ter preverijo različni scenariji izvedbe predvsem v povezavi s samimi stroški gradnje. Ugotovljeno je bilo namreč, da ekonomsko upravičenost lahko pokažejo le podrobni modelski izračuni dolgoročnih multiplikativnih učinkov, ki se ugotavljajo na način, da se vsi možni scenariji preverijo še iz vidika dolgoročnih ekonomskih učinkov razvoja celotne regije, ki bo torej lahko napredovala s to izboljšano cestno povezavo. Skladno s tem je v fazi zaključevanja študija štirih ekonomskih učinkov investicije tretje razvojne osi na odseku Šentrupert–Velenje–Slovenj Gradec, s katero bodo ocenjeni ti širši ekonomski učinki investicije, in s tem preverjena in potrjena upravičenost le-te. Študija in s tem tudi izbira potem najustreznejšega scenarija te faznosti gradnje, s katerim bo določena tudi zmogljivost te ceste, pa bo dokončana do konca letošnjega leta. DARS ima tudi potem tudi v okviru poslovnega načrta za leto 2017, ki se pripravlja zdaj v tem obdobju, predvideno izdelavo projektne dokumentacije za oba ta dva odseka avtoceste, se pravi tako do Velenja kot tudi do Slovenj Gradca, in predvidena so sredstva za pridobitev nepremičnin, ki jih DARS izvaja v imenu in za račun države, ta sredstva pa bodo zagotovljena v letu 2017 v državnem proračunu na posebni namenski postavki iz naslova nadomestil za stavbno pravico, ki jo plačuje DARS za avtoceste in hitre ceste. Aktivnosti torej potekajo intenzivno, terminski plani se v bistvu tudi sproti dopolnjujejo s ciljem. Glavni cilj je, da bo gradbeno dovoljenje pridobljeno še v letu 2018, ko imamo za cilj, da se tudi objavijo potem razpisi za gradnjo. Pripravljalna dela naj bi tudi čim bolj sinhronizirano potekala na obeh teh dveh odsekih, torej tako do Velenja kot tudi naprej potem do Slovenj Gradca, tako da bodo aktivnosti na obeh teh odsekih kar najbolj usklajeno potekale. Lahko rečemo, da je projekt pravzaprav prišel v operativno fazo in da se dinamika odvija v skladu z načrti. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Ljubo Žnidar, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovani minister, hvala za odgovore. Seveda vse aktivnosti, ker gre za cestninsko cesto, pelje Dars. In ravno zaradi tega, ker pri realizaciji Dars, nisem opazil nekih nadaljnjih aktivnih korakov pri njihovi realizaciji, ravno zaradi tega sem postavil to vprašanje. Jaz bi rekel v tem momentu ali pa v tej fazi, ki vemo, da prehaja že v fazo tik pred gradbenim dovoljenjem, naročati študije ekonomske upravičenosti, se mi postavlja pod vprašaj. Kajti v tem momentu bi na tem odseku moralo potekati projektiranje v polni fazi, v polni meri, v polnem zagonu in tudi morali bi se na osnovi teh osnovnih projektantskih podatkov že izvajati odkupi zemljišč. To bi bil tisti pravi pristop, ki bi sledil tem aktivnostim na tem odseku, ki so že zaključene. Treba je tudi opomniti, da je premier Korošcem nekaj obljubil. Obljubil je, da bo na tem odseku, kjer so izpolnjeni pogoji umeščanja in tudi ostalih korakov, da bo pričetek izgradnje, to je bilo lansko leto rečeno, v roku dveh let. Pred pridobitvijo gradbenega dovoljenja morajo biti izvršeni vsi odkupi. Cilj pridobitve gradbenega dovoljenja 2018 – Ali bomo res v enem letu opravili vse odkupe, se tudi meni postavlja veliko vprašanje, ker vemo, da je to kar zahteven in dolgotrajen postopek. Temu bi rekel kar [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Odkupi se bodo intenzivno začeli izvajati v letu 2017. Ta študija, ki se zdaj dela, je kot rečeno namenjena temu, da se odloči kompetentno o tem, ali je tudi gradnja od Velenja do Slovenj Gradca upravičena v štiripasovni izvedbi ali je možna in smotrna ter konec koncev upravičena faznost gradnje, torej najprej samo dvopasovna povezava in potem, ko promet naraste do določene mere, še dograditev ostalih dveh pasov do Velenja. Mislim, da je tu upravičenost izkazana za štiripasovnico. Za ta del od Velenja do Slovenj Gradca pa je bila naročena še dodatna študija s preverbo makroekonomskih učinkov, da se pokaže kar najbolj ustreznost in upravičenost te gradnje, da se potem odloči, v prvi fazi dvopasovnica ali morda celo štiripasovnica. Tu se bo upoštevalo potencialen razvoj vseh gospodarskih subjektov in ugoden vpliv te infrastrukture na vse te gospodarske subjekte, ki so vezani v tej regiji na to infrastrukturo. Tako da je tu tudi obsežno delo s strani Darsa v tem smislu bilo narejeno, ki se zdaj zaključuje, kot rečeno, in v nadaljevanju se potem vsi ti postopki intenzivno vodijo tako z izdelavo projektne dokumentacije kot s pridobivanjem zemljišč. Naša želja, kot rečeno, je, da bi se oba odseka, tako do Velenja kot do Slovenj Gradca, izvajala čim bolj usklajeno, da bi istočasno vse te aktivnosti potekale. Zato si Vlada prizadeva, da bi tudi do umestitve tega spodnjega odseka prišlo čim prej. Naš cilj je, če ne že konec tega leta, vsaj čim prej v začetku prihodnjega leta tudi na tem odseku, ki je prepotreben za to, da se Velenje in celotna ta regija ustrezno naveže, da do aktivnosti na tem odseku pride istočasno z odsekom od Velenja do Slovenj Gradca. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Predlagam, da se opravi javna razprava o mojem vprašanju. To pa utemeljujem s sledečim. Sedaj poteka avtocestni projekt Draženci–Gruškovje. Ko bo ta projekt zaključen, Dars nima pripravljenega niti enega večjega projekta za nadaljevanje po tem končanem projektu. Vsi kazalci, makroekonomski in tako naprej, kažejo izboljšanje finančnega stanja naše države, iz leta v leto je več proračunskih sredstev za infrastrukturo, čeprav vemo, da Dars ne gradi na osnovi proračuna, ampak gradi z lastnimi sredstvi, seveda s poroštvom države. Po dokončanju projekta Draženci–Gruškovje je nekaj manjših projektov, ki jih Dars ima pripravljene ali jih bo do takrat pripravil, ni pa pripravljenega večjega projekta, da bi ta investicijski ciklus na Darsu kontinuirano potekal naprej. Tu nastane, bi rekel, nek časovni vakuum. In ravno zaradi tega menim, da je ta odsek odsek, ki je pripravljen do take faze, da bi lahko v tem času – vemo, da bo projekt Draženci–Gruškovje dokaj hitro zaključen –, da se v tem času po hitrem postopku in z vsem aktivnostmi ta projekt pripravi do te faze, da lahko Dars kontinuirano nadaljuje izgradnjo avtocestnega programa oziroma tudi v tem delu programa hitrih cest v Republiki Sloveniji.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 17. novembra, v okviru glasovanj. Gospod Miha Kordiš bo zastavilvprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Moje današnje vprašanje se dotika doktorskega študija. Gospe ministrici sem že večkrat postavil to vprašanje. Tokrat pa niti ne o višini sredstev in kdaj ta sredstva pridejo, ker so se letos že zgodila, hvala bogu, in tukaj naj ministrico za to, ker je zagotovila v proračunu sredstva za doktorski študij, še enkrat pohvalim. Prav tako pa pohvalim ukrep iz novega [[nerazumljivo]]zakona o visokem šolstvu, ki vključuje sofinanciranje doktorskega študija. Kje se je torej pojavil problem? Problem se je pojavil pri razdeljevanju teh sredstev. Prvič so se dogajali vpisi na tretjo stopnjo študija, preden so bili znani pogoji za sofinanciranje oziroma preden je prišel ven razpis. Vpis se je dogajal tudi, preden je bilo sploh znano, ali je konkretna inštitucija pridobila sofinanciranje, pri tem, da so nekatere inštitucije celo izpadle zaradi čudnih pogojev, konkretno zato, ker se ni upoštevalo raziskovalnih referenc mentorjev in mentoric, ki so zaposleni kje drugje. Naprej je tukaj dodatna težava, ker je sofinanciranje za marsikaterega študenta nujna pomoč. Nekateri faksi so šli študentom toliko na roke, da so jim rekli, ja, lahko pa ta prvi obrok šolnin plačate kasneje, nekatere so rekle, poglejte, če ne bomo dobili sofinanciranja oziroma vi ne prejmete sredstev, potem se lahko brez dodatnih stroškov izpišete iz študija in tako naprej. Našlo se ja pa tudi nekaj profiterskih fakultet, ki so študentom predložile pogodbe, da zdaj ti študentje morajo ob morebitnem izpisu v primeru, da niso dobili sofinanciranja seveda, plačati delež vrednosti prvega letnika šolnine. Ti zneski se pa gibljejo, zdaj odvisno od faksa do faksa, od nekaj 100 do tisoč 500 evrov, in to ni zanemarljiv denar. Kar me v osnovi zanima, je, gospa ministrica: Kako boste in kakšne so sploh vaše možnosti, da sanirate letošnje posledice tega razpisa [[izklop mikrofona]]
Se opravičujem, sem se zmotil in sem narobe pritisnil. Imate še 40 sekund. [[oglašanje iz dvorane]] Hvala lepa. Boste potem pri dodatnem vprašanju. Gospa ministrica dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, drage poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec Miha Kordiš, res je, v letu 2016 je ministrstvo objavilo javni razpis za sofinanciranje doktorskega študija, in sicer generacija 2016, v okviru katerega bo tudi iz integralnih proračunskih sredstev zagotovilo tako v letošnjem kot seveda predvsem v prihodnjih letih skupaj, po zdajšnji oceni 4,8 milijona evrov. Za objavo tega konkretnega razpisa, na katerega se nanaša vprašanje, je Vlada v letu 2016 sprejela tudi novo uredbo o sofinanciranju doktorskega študija. To je bilo potrebno tudi zato, ker v prihodnosti urejamo s predlagano novelacijo doktorskih študij na drugačen način, kot je v sedaj veljavnem zakonu. Predvsem pa je bilo do sedaj financiranje doktorskega študija v okviru kohezijskih virov, to je bila zadnja shema leta 2012/2013, tako da vaša pohvala je pravzaprav vzlic tudi temu, da zdaj sistematično predlagamo tudi reševanje vprašanja doktorskega študija tretje stopnje kot sistemske rešitve. Kar se tiče samega razpisa, ministrstvo je javni razpis za sofinanciranje, torej v letošnjem letu, objavilo 5. avgusta. To je bilo pred potekom prijavnih rokov za vpis v doktorski študij. To je pomemben podatek, zato ker se nanaša tudi na vaše predvidevanje, da ta časovnica ni dobro delovala in da informacije niso tekle ustrezno. Se pravi, avgust je bil že razpisni mesec in to pomeni, da so kandidati v tem primeru tudi imeli informacijo, da bo za prihodnje študijsko leto obstajala možnost pridobiti sredstva za doktorski študij, seveda poleg sheme za mlade raziskovalce. Glede na razpisana sredstva pa je bilo tudi vidno, da za čisto vsakogar pa sofinanciranje ne bo mogoče, tudi glede na to, kako potekajo izbirni postopki za izbiro doktorskega študenta oziroma študentke na ravni institucij. Namreč, z javnim razpisom ministrstvo določi pogoje, na katere se lahko odziva vsak visokošolski zavod s svojo prijavo za ta javni razpis, to so podrobnejši pogoji za izbiro sofinanciranja, lahko pa se tudi ta zavod opredeli za določene specifične pogoje, ki pa so domena posamezni vrsti študija. To pravico zavod seveda ima, vendarle pa mora v vsakem primeru slediti osnovnim pogojem, ki jih razpisujemo v javnem razpisu enovito za vse zavode – za koga je namenjen ta študij, ali že imajo ali nimajo pridobljene raven izobrazbe kandidati in kandidatke, ki se prijavijo, ki še niso imeli sofinanciranega študija po študijskih programih, in predvsem kakšna mora biti tako imenovana kakovost mentorja glede na znanstveno raziskovalno delo. Izbrani visokošolski zavodi so dobili obvestilo o doktorskih študijskih programih, ki izpolnjujejo te pogoje za financiranje, ki sem jih ravnokar kratko povzela, oktobra, torej v sredini oktobra in so tudi takoj pristopili k izbiri kandidatov. Pri izboru študentov je, kot že navedeno, poleg pogojev iz te uredbe bila možna še določitev dodatnih pogojev in meril za izbiro, kar pa je moral odobriti in pritrditi pristojni organ visokošolskega zavoda. To je odgovor tudi na vaše vprašanje glede nekaterih kriterijev. S tem je seveda omogočena diverzifikacija izbornih postopkov predvsem glede na specifike posameznega študijskega področja, kar je pomembno, ker so lahko zahtevnosti ob običajnih pogojih v javnem razpisu seveda različne. Tako doktorski študij oziroma sofinanciranje le-tega vežemo tudi na kakovost, torej tako kakovost mentorja kot študenta, kar je tudi ena od usmeritev ne le v Sloveniji, ampak sicer v visokošolskem svetu podpiramo v smislu iskanja novih odličnosti razvoja, novih odličnosti raziskovalnega dela in seveda s tem tudi izpolnjevanja kriterijev posameznika, ki se vključuje v ta zahteven študij. Omenili ste tudi Univerzo v Ljubljani, konkretno pri tem razpisu je za dodatna merila sama univerza uporabila na primer povprečno oceno predhodnega študija, dosedanje znanstvenoraziskovalno delo kandidata in tudi to potem upoštevala pri izboru. Če je prišlo do enakovrednih točk pa je držala, vsaj tako sporoča univerza in to so bili redki primeri, tudi prednost prijave, torej časovnica prijave. Pomembno pa je za naprej, če je še dovoljeno, da povem, to je najpomembnejši del, kajti v letu 2017/2018 se bo ravno tako sofinanciranje izvajalo naprej, seveda v skladu s proračunskimi sredstvi, vendar bo treba spoštovati porabo teh sredstev ne le v skladu z letnim sklepom ministra, ampak tudi glede na število diplomantov te tretje stopnje v zadnjih petih letih, torej pomembnost zavoda v razvoju doktorskega študija.
Gospod Miha Kordiš, boste zahtevali dopolnitev odgovora. Izvolite.
Lepa hvala. Bom zahteval dopolnitev odgovora, zaradi tega, ker sem res dobronamerno pristopil s tem vprašanjem, nisem vas šel oblegati ali pa ful nekaj kritizirati, ker se mi pač zdi, da pri tem razpisu je prišlo do teh napak in zadreg zaradi šlamparije, ne zaradi tega, ker bi bila kakšna čudna računica zadaj. Tako da me res zanima, kako boste vnaprej postopali. Ker zdaj iz vašega odgovora je bilo bolj razbrati v smislu, ja, pa saj ni bilo takšnih hudih težav. Pa v resnici so bile te težave, glejte, tam so neki študentje, so vpisani, morajo dati denar, čeprav niso dobili tistega sofinanciranja, zaradi tega, ker so se jim fakultete usedle na žepe. To je recimo prva takšna stvar. Druga takšna stvar, to ste sami tudi omenili, da imaš recimo Univerzo v Ljubljani, pa da se tam v pogojih razpisa omenja potrebne točke glede na objave znanstvenih, strokovnih člankov, glede na udeležbe na konferencah in tako naprej, kar so v resnici stvari, ki jih počnejo šele doktorski študenti, se pravi, jih ne počneš preden sploh pristopiš do doktorskega študija in tako naprej, seveda tukaj so tudi še vprašljivi roki, 5. avgusta, ja, morda lahko papirji pridejo ven, ampak saj ste tudi sami podali, da ste javili sredi oktobra visokošolskim zavodom, tako da tukaj ni prav veliko terminskega manevrskega prostora za študente. Vse te zablode ali pa napake ali pa spotike, kakorkoli že, poglejte, jih ne morete zanika, so se zgodile, nekateri izmed študentov so v težavah. Zato pač ponavljam vprašanje: Koliko ste se poigravali tukaj z idejo, da poskušate to eno generacijo, ki je sedaj v paci, rešiti in teh nekaj primerkov nekako zaščititi pred finančnim odiranjem fakultet? Kako boste potem v prihodnosti to sanirali? Ali boste malo bolj zadrgnili visokošolske zavode, da ne bodo odirali študentov, ali boste dali dovolj časovnega roka, da bodo pogoji sofinanciranja znani prej, preden se bodo študenti vpisovali [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Dr. Maja Makovec Brenčič, ministrica. Izvolite.
Najlepša hvala. Kot sem prej poudarila, gre vendarle za nov sistem po dolgem času od leta 2012/2013, zato je zelo pomembno, kako korakati naprej, da res to sistemskost ohranimo ne le transparentno, ampak tudi učinkovito za vse vpletene, tako institucije znanja kot seveda študente. Zato je tudi moj poudarek v zaključku, ki mogoče še ni bil dovolj slišan, da se ne le nadaljuje s sofinanciranjem, ampak v okviru danih razpoložljivih proračunskih sredstvih, saj za to je tudi poudarek na sofinanciranju, ampak da se bodo tudi ta sredstva določila z letnim sklepom ministra, in sicer ob upoštevanju števila diplomantov tretje stopnje zavoda v zadnjih petih letih. Torej letos javni razpis uredba, potem pa nadaljevanje sofinanciranja glede na to, kako lahko tudi namensko in z jasnim ciljem uporabljamo ta sredstva. Tako kot smo jih do sedaj za drugo oziroma prvo stopnjo, bo mnogo jasnejšipostopek tudi za trejo stopnjo, če seveda bo sprejeta tudi novelacija ZViS, kar nam bo postopkovno marsikaj olajšalo, tudi povečalo transparentnost, odprtost in predvsem informacijski pretok do študentov. Je pa res, da določeni zavodi so seveda tudi s samim izborom imeli precej dela in težav, koga v resnici umestiti v ta študij, še posebej kot že prej omenjene specifike, ki jih zahtevajo za posamezno disciplino. Tukaj se razlikujejo izborni postopki. Vsi zavodi so pa morali spoštovati izvedbo osnovnih kriterijev javnega razpisa. Prav zato je morda tudi kakšen dan kasneje z ministrstva šla sama ocena, kdo od zavodov izpolnjuje vse te pogoje, na kakšen način pa seveda potem izvajajo celoten postopek, pa je vendarle tudi domena discipline. Če so kjerkoli nastali ti zapleti, z institucijami smo tudi v kontaktu, morajo v skladu s pravili, ki so jih sprejele, in to z odgovornostjo organa, ki je to sprejemal tudi na sami instituciji znanja, seveda tudi ustrezno informirati in ustrezno postopati z kandidati oziroma kandidatkami, ki so se vpisali v to shemo. Poudarjam pa, pomembno je, da sistematično korakamo tukaj naprej in s tem zagotavljamo tudi trdnost najvišji stopnji izobraževanja, ki jo imamo na naših institucijah znanja.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak bo postavila vprašanje ministru za kulturo, gospodu Antonu Peršaku. Izvolite.
Spoštovani gospod minister, konec oktobra ste obiskali Avstrijo in se srečali z vašim avstrijskim kolegom Thomasom Drozdom. Na tem srečanju ste menda govorili tudi o problematiki Novic, torej slovenskega tednika na avstrijskem koroškem mene pa zanima: Kaj ste se dogovorili z vašim kolegom? Ali ste o tem obvestili tudi našo slovensko skupnost na avstrijskem Koroškem? Vemo namreč, da 7. člen Avstrijske državne pogodbe nalaga Avstriji, da mora financirati manjšinski tisk, žal pa je to sofinanciranje zelo zelo skromno. Na primer, leta 2016 samo 53 tisoč evrov za štiri manjšinske tednike, od tega sta dva za koroške tednike in pri tem Novice prejemajo letno 28 tisoč evrov. Vemo, da je to komaj za urednika, če je, kaj šele vse ostali stroški. Pri tem pa ugotavljamo, da dobijo ravno toliko, kolikor na drugi strani izdajatelj plača davka avstrijski državi. In tako 90 % financira Slovenija, samo 10 % Avstrija. Obljubljajo tudi zakon o pospeševanju tiska, ki pa je že dolgo v pripravi. Jaz sicer zelo rada dajem Avstrijo za zgled, ker ima v mnogih ozirih zakone, jih tudi odlično izvajajo, so nam lahko za zgled, v tem primeru pa vendarle ne morem biti zadovoljna s takim odnosom Avstrije do slovenskega manjšinskega tiska. Torej vas sprašujem, kaj ste se dogovorili s svojim kolegom.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Anton Peršak, minister.
Spoštovana gospa poslanka, naj izkoristim priložnost in vam čestitam za ponovno izvolitev na mesto predsednice stranke. Kar zadeva vprašanja pa naj povem, da je pogovor z ministrom Thomasom Drozdom bil zelo konstruktiven, res je, da vprašanja slovenske manjšine in tudi drugih manjšin ne sodi v celoti v njegovo pristojnost, ker ima Avstrija podobno, kot imamo mi, sicer na nekoliko nižji ravni v Vladi državno sekretarko za vprašanja manjšin; v celoti seveda to vprašanje tam ureja državna sekretarka. Po drugi strani pa moram povedati, da se je Slovenija v zvezi s tem vprašanjem, to je medijev in njihove usode, manjšinskih medijev, zelo angažirala, tako da nisem jaz bil edini, ki je s predstavniki avstrijske vlade o tem govoril. V zvezi s tem se je na vladi oglasil že veleposlanik Republike Slovenije, posebej se je pogovarjal o tem naš minister za Slovence v zamejstvu in po svetu in, kot rečeno, z ministrom Drozdom tudi jaz. Minister je posebej obljubil, da se bo v vladi zavzel za reševanje tega problema in, kar je mogoče še bolj pomembno na daljši rok, je to, kar mi je povedal, da oni tudi pripravljajo nov medijski zakon, da je že v njegovem načrtu, da bi vprašanje manjšinskih medijev uredili tudi znotraj zakona, tega, ki ga pripravlja. In on računa, da bi ta zakon naj bi do začetka naslednjega leta pripravljen in potem v doglednem času sprejet. Pogovarjala sva se tudi o drugih vprašanjih, povezanih z vprašanji naše manjšine, zlasti seveda z njenimi pričakovanji na področju kulture. In on je pokazal, moram reči, razumevanje za to in tudi zagotavljal, da bo temu posvečal pozornost. Lahko tudi povem, da sem ga povabil na obisk v Slovenijo. On sam je pokazal interes za to in pravzaprav sam predlagal, da se ta obisk izvede že v prvem četrtletju naslednjega leta in da bi takrat bila dobra priložnost za nadaljevanje tudi te vrste pogovora. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak, zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Mene bi veselilo, če bi gospod minister tudi predlagal neki datum, do katerega bo ta problem rešil. Vemo, da se tednik Novice vsako leto ukvarja z velikimi finančnimi težavami, da lahko tudi ugasne. Tako da ne moremo računati na tisti zakon, ki bo nekoč pripravljen. Poznavalci, ki pri tem sodelujejo, pravijo, da to najbrž ne bo tako kmalu. Vsekakor pa mora slovenska vlada to budno spremljati in seveda zahtevati izpolnitev Avstrije glede 7. člena Avstrijske državne pogodbe. Tukaj moramo biti vztrajni in dosledni. Vem, da sam minister za Slovence v zamejstvu in po svetu nima takšne moči. Pri tem seveda pričakujem, da boste tako vi kot minister za kulturo kot tudi zunanji minister zelo učinkoviti pri naslavljanju tega vprašanja na partnerje na drugi strani. Kajti prav to večkrat ugotavljam, da smo premalo dosledni, ko mora neka država izpolnjevati svoje pogodbene obveznosti, zakonske obveznosti glede slovenske manjšine. Zato vas prosim, da vztrajate, naslavljate to vprašanje in seveda zahtevate tudi rešitev tega akutnega problema.
Gospod Anton Peršak, minister, izvolite.
Ja, hvala za to dodatno vprašanje. Rad bi še enkrat poudaril, da je minister Drozda, kot rečeno, posebej on sicer opozoril, da ne more on biti tisti, ki kot predlagatelj rešitve te finančne, ampak da bo podprl to in da bo tudi spodbujal državno sekretarko, da bo to rešitev predlagala. Hkrati pa, kot ste sami rekli, moram reči, da v tem primeru je delovanje naših predstavnikov res nekako usklajeno in večstransko. Kot rečeno, že znotraj sistema zunanjega ministrstva je ta pobuda šla na naslov avstrijske vlade z moje strani, s strani ministra za Slovence v zamejstvu in po svetu. To je nek primer, ko ne delujemo kar na več plateh in usklajeno in seveda bomo tako tudi naprej, vsaj kar se Ministrstva za kulturo tiče, to lahko zagotovim. Jaz moram reči, da sem tudi osebno v stalnih več ali manj stikih, ker pač nekatere ljudi, predstavniki organizacij Slovencev na Koroškem in Štajerskem poznam, tako da se z nekaterimi tudi osebno izmenjujemo elektronsko pošto o vprašanjih, ki jih mučijo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak, izvolite, imate postopkovni predlog.
Seveda bom predlagala, da imamo posebno točko, ki bi jo obravnavali predvsem iz tega vidika, kako dosledno se naša vlada, naši ministri zavzemajo za to, da se uresničujejo zakoni, ki so povezani s slovenskimi manjšinami v sosednjih državah. Bi pa pripomnila še to, da so Slovenci na Koroškem vendarle pričakovali, da se boste pri njih ustavili, preden boste šli na Dunaj, ker ste menda bili tako dogovorjeni in da so potem bili malo razočarani, ker se to ni zgodilo in so šele kasneje izvedeli, da ste na teh pogovorih. Ker oni vseeno vam dajo lahko takoj podatke iz prve roke, povedo tudi različna ozadja, zato vam vsekakor predlagam, da ne samo, da izmenjujete elektronsko pošto, ampak da se dejansko z njimi sestajate, jih povabite tudi na posvetovanja sem v Ljubljano, ker na ta način potem čutijo, da so vključeni, in potem lahko še boljše zastopate njihove interese.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 17. novembra, v okviru glasovanj. Dr. Vinko Gorenak bo postavil vprašanje ministrici za notranje zadeve, mag. Vesni Györkös Žnidar. Ker je gospa Žnidar odsotna, prosim, če se opredelite tudi do načina odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Odgovor prosim ustni na naslednji seji. Meni je žal, da danes ministrice ni, ampak jaz verjamem, da bo naslednji mesec, ko bomo ponovno imeli poslansko vprašanje, verjetno tema enako ali pa še bolj zanimiva. Moje poslansko vprašanje se seveda nanaša na vprašanje varovanja južne meje z vidika ilegalnih migracij. Zdaj pa, ker ministrice ni, bom začel mogoče nekoliko nenavadno. Tukaj v dvorani me tako ne posluša nihče, zato predvsem zaradi gledalcev. Poglejte, v tem trenutku iz Beograda proti Hrvaški meji po avtocesti koraka nekaj tisoč ljudi. V tem trenutku. To so objavili mediji danes dopoldan. Ti so očitno naveličan čakanja v Srbiji in gredo, ne glede na to, da je to avtocesta, po avtocesti ali pa so vsaj šli, bom tako rekel, to je bilo tekom dopoldneva objavljeno, proti meji s Hrvaško. Če bodo nadaljevali pot, jih lahko pričakujemo tukaj na naši meji tam nekje čez nekaj dni. Drugi podatek, v četrtek je avstrijska policija prejela neko državljanko, konkretno nemško državljanko, ki je nekako bila povezana ali je koketirala z nekaterimi njihovimi organizacijami, ki poveličujejo Hitlerja in njegovo vlogo in njegov čas. Izročila je to državljanko Republiki Sloveniji. No, v Sloveniji pa je postala ta državljanka svobodna državljanka, ker pač v Sloveniji to ni nič narobe, ni nič kaznivega. Na kaj sem hotel opozoriti s tema dvema primeroma? Prvič to, da nismo pripravljeni na varovanje meje, in drugič na to, kar smo govorili v Državnem zboru, da je treba spremeniti kazensko zakonodajo z vidika tovrstnih ekstremistov, da bi jih slovenski organi primerno v skladu z zakonodajo tudi obravnavali. Ker seveda tega zakona takrat nismo sprejeli, nosilec mislim, da je bil kolega, ki sedi pred menoj, je pač danes situacija taka – ta državljanka je v Sloveniji svobodna državljanka, v Avstriji pa ne sme bivati, oni jo pa izženejo. Seveda bo ta tema veliko bolj ali pa še bolj aktualna v času, ki prihaja, torej v roku nekaj dni ali trideset dni ali kolikor koli, bo to poslansko vprašanje na vrsti. Želim pa poudariti to, da bi morala država Republika Slovenija podvzeti vse potrebne ukrepe za zavarovanje meje tako kot Avstrijci. Ne morem biti do ministrice samo kritičen, ampak moram jasno povedati, da je njen zakon o tujcih, ki je prinesel dobre rešitve, to pa je začasen suspenz Schengenske zakonodaje v primeru potrebe, obležal v predalu predsednika Vlade. Če predsednik Vlade tega ne bo dal naprej, bo on odgovoren za to stanje [[izklop mikrofona]]
Hvala dr. Gorenak. Besedo ima gospod Daniel Krivec, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Gospod Krivec, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav ministru in vsem, ki ste še v dvorani! Ministra za infrastrukturo dr. Petra Gašperšiča, bom spraševal glede ukrepov, ki so predvideni za zagotavljanje celoletne prevoznosti prelaza Vršič. Gre namreč za edini visokogorski prelaz v Republiki Sloveniji, ki je tudi znotraj Triglavskega narodnega parka. V preteklosti je bilo že veliko problemov glede same prevoznosti, predvsem v tem zimskem času, zato v izogib kakršnim koli zapletom v letošnjem letu postavljam to vprašanje. Vprašanje pa gre tudi na druge segmente tega pomembnega prelaza. Gre tudi za prevoznost oziroma zagotavljanje neke normalne prevoznosti v poletnem času, kajti v zadnjih letih, ko se je prometna obremenitev tega prelaza precej povečala, prihaja do težav tudi s prevoznostjo v poletnih konicah. S tega naslova je bilo v preteklosti kar nekaj pobud, da se pristopi na nek sistematičen način k urejanju tega problema. Kot sem rekel, tako zagotavljanje zimske prevoznosti s posameznimi ukrepi, ki so na voljo, kot tudi zagotavljanje neke normalne prevoznosti v prometnih konicah, ko nastopi velika frekvenca prometa in postane predvsem mirujoči promet na tem našem visokogorskem prelazu problem za nek normalni promet, ki je v tranzitu. Glede na to, da je bilo v lanskem letu veliko vloženo v neko obnovo v tistem delu, ki je bil nekako v domeni obiska ruskega predsednika, se pravi nekje do Ruske kapelice, in glede na to, da je bilo v preteklosti veliko obljub, da se bo na tem našem visokogorskem prelazu več vlagalo v prometno infrastrukturo in s tem zagotovilo tudi nemoteno prevoznost v celem letu, sprašujem ministra: Kateri ukrepi so dejansko predvideni, tako kratkoročno kot dolgoročno, za celoletno prevoznost in uporabo tega prelaza z obeh vidikov, tako zimske kot poletne prevoznosti? Kako urediti mirujoči promet, glede na to, da je prelaz znotraj Triglavskega narodnega parka?
Gospod minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič, beseda je vaša.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovani poslanec, gospod Danijel Krivec, hvala tudi za postavljeno vprašanje. V zvezi s tem delom vprašanja, ki se nanaša na zimsko prevoznost, bom bolj konkretno odgovarjal. V lanskem letu je bila vršiška cesta prekategorizirana v višji, tretji prednostni razred glede zimskega vzdrževanja, kar pomeni, da se ceste vzdržujejo tudi v zimskih razmerah, seveda če to dopuščajo vremenske in predvsem lavinske razmere vzdolž trase ceste. Cesta se tako pluži in posipa, dokler višina novozapadlega snega ne preseže 15 centimetrov. V nočnem času se ob sneženju cesta ne pluži in se zapre za ves promet. Po vsakem obilnejšem sneženju pa Agencija Republike Slovenije za okolje, ARSO, opravi ogled lavinskih razmer ter pripravi oceno tveganja za proženje snežnih plazov, kar je potem tudi osnova za odločitev o ponovnem odprtju ceste za promet. Na opisan način bo tako zagotovljena prevoznost ceste v času, ko so razmere vzdolž trase ugodne in je možno cesto vzdrževati z razumnimi stroški. Ob neugodnih razmerah, ko bi bila pa ogrožena varnost prometa in tudi varnost izvajalcev zimske službe ali pa bi bila za zagotavljanje prevoznosti potrebna previsoka finančna sredstva, pa bo cesta ostala zaprta do izboljšanja razmer. Naj navedem še nekaj podatkov o trajanju zapore te vršiške ceste v zadnjih treh letih, treh zimskih sezonah in s tem povezanih stroških vzdrževanja. Tako je, recimo, v lanski zimski sezoni, se pravi 2015/2016, bila cesta preko prelaza Vršič zaprta 74 dni, v sezoni prej, se pravi 2014/2015, in sezoni 2013/2014 pa vsako leto 130 dni. Se pravi, s tem, ko smo cesto uvrstili v višji razred, se je ta prevoznost, lahko rečemo, kar povečala, število zaprtih dni se je praktično prepolovilo. Pri tem je bilo za zimsko vzdrževanje zadnjo, torej minulo sezono porabljenih približno 157 tisoč evrov, v še prejšnji sezoni 2014/2015 98 tisoč evrov in v sezoni 2013/2014 107 tisoč evrov. To so torej podatki glede urejanja in zagotavljanja prevoznosti v zimskem času. Glede poletne sezone pa se strinjam, ja, da se v zadnjem času dejansko v poletnem času pojavljajo težave z zagotavljanjem predvsem kapacitet za ureditev mirujočega prometa, s tem so povezani tudi zastoji na vrhu vršiškega prelaza. Tako je tu morda treba razmišljati bodisi o zagotovitvi nekih dodatnih površin, da se ta mirujoči promet ustrezno uredi, eventualno tudi proti plačilu neke parkirnine. Skratka, o teh zadevah bi vsekakor bilo treba razmišljati. Kar se tiče vzdrževanja ceste, res je, v lanskem letu je bilo vloženih kar nekaj sredstev do odseka do Ruske kapelice. V nadaljevanju v naslednji sezoni pa se predvidevajo še ukrepi višje po cesti, predvsem v tistem delu, kjer prihaja do res izrazitih posedanj in je pravzaprav že na nek način ogrožena integriteta in prevoznost te ceste. Toliko lahko mogoče na kratko o tej zadevi. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod Danijel Krivec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ja, hvala ministru za te odgovore in zagotovilo, da se vzdrževanje tudi v letošnjem letu zagotavlja na takem nivoju kot v lanskem letu. Glede razmer na cestah je pač potrebno opozoriti, da od Ruske kapelice naprej je praktično promet za avtobuse zaprt. Glede na to, da gre za neko tako pomembno cesto, bo verjetno potrebno v kratkem pristopiti k rešitvi in zagotavljanju sredstev tudi za obnovo tega krajšega odseka. Kar se pa tiče te poletne obremenitve oziroma v zadnjem obdobju že kar preobremenitve, pa gre tudi za obremenitve glede hrupa, ki je v zadnjem obdobju zelo problematičen, predvsem znotraj ožjega dela Triglavskega narodnega parka. Zato mogoče kot dodatno podvprašanje, glede na to, da sem govoril o nekem zagotavljanju celoletne prevoznosti prelaza Vršič, tudi vprašanje glede projekta krajšega tunela, ki je bil posredovan na ministrstvo, kjer je bil dogovor tudi glede tega, da je to znotraj nekega zaščitnega območja in bi s tem na nek način reševali tudi te okoljske obremenitve na samem vrhu. Ali je bilo na tem projektu tega krajšega tunela pod vrhom Vršiča, ki rešuje tako zimsko zaporo kot po drugi strani tudi težave z mirujočim prometom, karkoli na ministrstvu narejeno? Ali se je v tej smeri pripravil kakšen projekt, ki bi lahko črpal tudi sredstva iz naslednje finančne perspektive? Zanima me zato, ker gre za območje, ki je v ožjem delu zaščitenega območja Triglavskega narodnega parka in ima iz tega naslova tudi možnost kvalitetnih virov sredstev. Hvala za odgovor.
Minister dr. Peter Gašperšič, izvolite, beseda je vaša.
Ja, glede tega projekta, se pravi, da bi se zagotovila določena povezava s predorom pod vrhom in na ta način dejansko se razbremeni tako to območje samega hrupa s prometom, v zimskih razmerah pa je na ta način samo po sebi zagotovljena varna prevoznost v tem ogroženem delu, vam žal trenutno ne morem konkretno postreči z informacijami o realizacijami oziroma o postopkih za realizacijo tega projekta. Vam zagotavljam, da bom te informacije pridobil in vam jih lahko posredujemo pisno. Vsekakor pa je tak projekt po sedanjih, se pravi proračunskih zmožnostih izvedljiv edino, če bi bilo zanj res možno pridobiti Evropska sredstva. Zdaj vemo, da za samo cestno infrastrukturo so zelo omejena, izključno na jedrne vseevropske koridorje. Tako da bi morali tukaj res preveriti te možnosti, če bi se lahko ta sredstva zagotovila iz kakšnih drugih, torej namenskih virov, glede na to, da gre za zaščiteno območje narave oziroma za območje, ki je blizu državne meje in je morda tudi v tem smislu morda lahko pomembno. Podrobnejšo informacijo v zvezi z možnostjo realizacije tega projekta bom posredoval v pisni obliki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Violeta Tomić, ki bo postavila poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak ter ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar. Gospa Violeta Tomić, izvolite, beseda je vaša.
Hvala za besedo. Moje vprašanje pa se nanaša na pojav simbolov sodelavcev okupatorja ob prekopu posmrtnih ostankov v Barbarinem rovu. Prekop si bomo številni zapomnili po dveh fotografijah. Na eni ste vi ministrica Anja Kopač Mrak ob krsti, ob kateri je venec z napisom Slava junakom. In druga fotografija je skupina ljudi pred mariborsko stolnico in eden od njih nosi zastavo Nezavisne Države Hrvatske. Torej vprašanje ima dve dimenziji, prekrškovno in politično, zato ga zastavljam obema ministricama. Moje vprašanje ministrici za notranje zadeve, od katere bom prosila pisni odgovor, ker je odsotna, se nanaša na to NDH, je bila kvizlinška enota in njene simbole je treba obravnavati enako kot simbole fašistične Italije ali nacistične Nemčije. Javno razkazovanje takih simbolov mora biti kaznovano in zato me zanima: Ali je policija obravnavala ti primer, ki je dokumentiran na teh fotografijah? Kakšna navodila za ukrepanje imajo policisti, če pri prehodu meje ali na javnih krajih opazijo, da imajo ljudje pri sebi simbole NDH? Vprašanje ministrici za delo pa se nanaša na namen žalne slovesnosti: Kaj s tem dejanjem sporočate? Predsednik države je zapisal, da je bila slovesnost pripravljena na željo tako imenovanih civilnih združenj, ki zastopajo svojce žrtev. Kolikor mi je znano, ni bilo nobene uradne identifikacije. Po dostopnih podatkih pa je tukaj šlo za večino pripadnikov kvizlinških enot, se pravi ustaše, ki so v Jesenovcu morili in imajo na vesti sedem duhovnikov in na tisoče žena in otrok. Skratka, zanima me: Po kakšnem kriteriju ste določili, katera združenja lahko zastopajo žrtve, kajti ta združenja so namreč odgovorna za provokacije in mnogi državljani Slovenije se počutijo zelo zmedene in izigrane? Skratka, kaj sporočate s svojo udeležbo na taki slovesnosti, kajti taka hrvaška in slovenske združenja zagovarjajo fašizem in sodelovanje z okupatorjem? Naše stališče je tukaj popolnoma jasno. Fašizem je zlo in država mora jasno pokazati ali fašizem obsoja ali ga tolerira. Tukaj spoštovana ministrica ne morete sedeti na dveh stolih, kajti fašizma, ki je tresel Evropo in ki je povzročil na milijone žrtev, niso povzročili hudobni ljudje, ampak dobri, prijazni ljudje, ki so gledali stran tako, kot to počne zdaj naša vlada. Hvala za vaše odgovore.
Hvala lepa. Zaradi odsotnosti ministrice za notranje zadeve dajem besedo samo gospe dr. Anji Kopač Mrak za njen del odgovora. Ministrica, izvolite.
Hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Hvala za vprašanje gospa poslanka Violeta Tomič. Vojno grobišče Barbara rov v Hudi jami je bilo odkrito marca 2009 in se nahaja v opuščenem rudniku Laško. Na območju med prvim in drugim jaškom je bilo najdenih 432 človeških posmrtnih ostankov. Nadaljevala se je preiskava v prvem od treh jaškov, v katerem so bili v globini osem metrov spet najdeni posmrtni ostanki žrtev. Iz petih globinskih metrov jaške do globine trinajstih metrov je bilo do konca junija 2009 dvignjenih 346 žrtev. Potem pa je pristojni preiskovalni sodnik ustavil nadaljnje preiskave, saj je presodil, da z nadaljnjim izkopom ne bo pridobljenih podatkov, ki bi omogočili identifikacijo storilca. Vse žrtve so bile začasno shranjene v kostnici, ki jo je za ta namen zgradilo Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti. Vojno grobišče Barbara rov v Hudi jami je bilo 21. 11. 2012 vpisano v register vojnih grobišč Republike Slovenije. Septembra 2015 je potekal sestanek s Komisijo Vlade Republike Slovenije za reševanje vprašanj prikritih grobišč na temo nadaljnjih aktivnosti pri ureditvi vojnega grobišča Barbara rov v Hudi jami. Na sestanku je bilo dogovorjeno, da je treba čim prej prestopiti k prekopu ter k ureditvi pokopnega polja zunaj rudnika. Na podlagi strokovnih mnenje je prevladalo stališče, da je najprimernejša lokacija za pokop posmrtnih ostankov v pokopnem polju na območju spominskega parka Dobrava pri Mariboru v neposredni bližini kostnice in spomenika postavljenim žrtvam povojnih pobojev. Po zaključku vseh potrebnih postopkov priprave potrebne dokumentacije ter izvedbi postopka javnega naročila so se avgusta 2016 začela pripravljalna dela za ureditev vojnega grobišča. 3. 10. 2016 se je z žalno slovesnostjo začel prenos prvih posmrtnih ostankov iz začasne kostnice v Hudi jami, ki je potekal do 27. 10., ko je bila na območju spominskega parka Dobrava spominska slovesnost in pogreb žrtve iz začasne kostnice. To je bilo 778 posmrtnih ostankov. Strokovnjaki Nacionalnega forenzičnega laboratorija Ministrstva za notranje zadeve so vzorce vzeli, vzorce DNK analize shranili po strokovnih standardih, ki veljajo za opravo forenzičnih DNK analiz za vsako od v Hudi jami izkopanih trupel. DNK analize se bodo opravile v primeru, če bo izpolnjen strokovni kriterij, ki omogoča realno pričakovanje, da bo človeške ostanke mogoče identificirati. Žrtve bodo pokopane individualno v skupno pokopno polje, tako bo zagotovljena sledljivost z mestom najdbe in odvzetimi vzorci za naknadno identifikacijo. Dela se nadaljujejo z izkopom žrtev, ki se še vedno nahajajo v rudniškem jarku. Ocena je 2 tisoč 500 posmrtnih ostankov. Če me sprašujete, kaj sem delala 3. Oktobra – kot državljanka in kot ministrica za delo, katere ministrstvo je bilo zadolženo za javno naročilo in izvajanje prekopa, ki je prehajal iz Hude jame, sem se poklonila človeškim žrtvam, kar pa seveda vi želite izrabljati v smeri, da je to povezano z mojim odnosom do fašizma ali česarkoli, kar je bilo pa večkrat javno povedano, da ni. Žal sem imela to možnost, da sem marca 2009, ob tem ko se je odprlo, bila tam v tisti Hudi jami in upam, da nobenemu ne bo treba tega videti in se s tem soočati. Ne glede na to so žrtve, ki zaslužijo pokop. Ob tem, da nekdo zlorablja; organizirana slovesnosti 3. oktobra je bila s strani Nove slovenske zaveze in, ja, žal je bil na tistem vencu napis, ki tja ni sodil. Osebno sem se poklonila človeškim žrtvam, za katere mislim, glede na to, da je to generacija, pri čemer je zelo jasen odnos do narodnoosvobodilnega boja, do naše, večkrat sem v Državnem zboru povedala, da to ne pomeni spreminjanja naše zgodovine, da pa ob tem zmoremo pokopati ljudi na način, ki je pieteten in dostojen, in glede tega nimam prav nikakršne slabe vesti. Če pa želite to izrabljati, moj odnos do narodnoosvobodilnega boja, do dogodkov, pa to nima nobene zveze in služi zgolj za nadaljevanje sporov med ljudmi v naši državi, ničesar drugega, in se oddaljujemo. To, da govorite, da s tem poveličujemo, naj pove ministrica za notranje zadeve, kakšni so postopki, da se to prepreči, bo povedala. Ni bil pa to namen tega dejanja. Hvala.
Gospa Violeta Tomić, imate besedo, da zahteva dopolnitev odgovora.
Glejte, v času druge svetovne vojne je bilo na vseh straneh ogromno nepotrebnih žrtev in nacionalna osvoboditev in revolucija sta bili seveda upravičeni dejanji. Kolaboracija pa je zavržna kot taka in ko to razčistimo, potem je čas za pieteto. Mi s pieteto nimamo prav nobenih problemov, ampak razburila nas je ideološka nota te slovesnosti. Vemo tudi, kot je zapisal novinar Trampuš, da sta te ljudi žrtvovali politično in cerkveno vodstvo tako imenovane Ljubljanske pokrajine s svojo zavestno in oboroženo kolaboracijo. In vi ste članica Socialnih demokratov, ki so skupaj z Zvezo borcev podali izjavo, v kateri ste zapisali, citiram: "V SD si bomo še naprej prizadevali, da pietetnih dogodkov ne bo nihče izkoriščal za blatenje vrednot NOB in jih izrabljal za politične namene." In vi se udeležujete teh slovesnosti kot uradna predstavnica države in ta država je zgrajena na vrednotah NOB, oprostite. In me zanima, če sporočate, da je vsaka nasilna smrt po svoje tragična, zlasti zato, ker je bila večina ubitih v resnici zavedenih. To je potem v redu, če so jih žrtvovali njihovi vodje z nekimi napačnimi cilji. Če pa sporočate, da je NOB sam po sebi zločin in da je bila torej kolaboracija upravičena, potem to nikakor ni v redu. Zanima me tudi, če kot predstavnica Vlade poznate zaveze Slovenske politične emigracije v Argentini iz leta 1990, kjer so zahtevali ravno to, kar izvajate danes, skratka, razveljaviti vso zakonodajo, ki ima za idejno podlago NOB, rehabilitirati vse pristaše kolaboracije in brez jasno zavzetega stališča in odgovarjajočih ukrepov iz teh točk, vsakršna sprava je jalova in že vnaprej obsojena na neuspeh, s čimer je nevarno ogroženo mirno sožitje Slovencev. Ali poznate te zaveze, ki jih izpolnjujete? Hvala.
Ministrica Anja Kopač Mrak, beseda je vaša. Izvolite.
Glejte, žal, namen tega je samo to, da Slovenke in Slovence še naprej razdvajamo in da rabimo zato čustva ljudi, ki so bili prizadeti v zelo občutljivem obdobju naše zgodovine, samo še naprej izrabljamo za čustveno manipulacijo v politične namene. Sem pa vesela, da ste prebrali izjavo SD in Zveze borcev. Torej tukaj nimam kaj za dodati. Morda bi samo dodala, da se strinjamo, da je po več kot sedemdesetih letih po največji svetovni moriji, doslej dozorel čas, da v Sloveniji dostojno in z vso dolžno pieteto pokopljemo vse žrtve vojne in povojnega nasilja, ki še vedno nimajo svojega groba. Zelo jasno, da to ne pomeni revitalizacije zgodovine ali kakorkoli, kar vi želite sedaj prikazati. Dejstvo je, da smo verjetno zmožni, upam, da je moja generacija in da tudi morda že vaša generacija sposobna sposobno pogledati na žrtve kot žrtve, kot na ljudi, ki si zaslužijo dostojen pokop, brez tega, da bi seveda posegali v naša zgodovinska dejstva in jih kakorkoli obračala. In tukaj so stališča jasna in sem vesela, da ste izjavili tudi, da ne nasprotujete pietetnemu pokopu. To je bil samo pietetni pokop. Hvala.
Gospa Violeta Tomić, imate besedo za postopkovno zahtevo.
Seveda imajo vse žrtve pravico do groba, ravno tako tudi milijoni, ki so v koncentracijskih taboriščih pomrli. Tukaj bi rekla, da je pomenljivo pismo in škoda, ker nimam dovolj časa, italijanskega generala Alesaandra Lusana, ki je pisal Mussoliniju, v katerem je opisal, da nima besed, čemu vse je bil priča, ko so ustaši krvavo ubijali ljudi in prebivalce, v glavnem Srbe. Skratka, rešilo se jih je in nekaj tistih, ki se jih rešilo, so bili močnejši kot vsi, vse vojske tega sveta, kajti izgubili so vse, izgubili so otroke, žene, matere, sestre, hiše, imetje. Osvobojeni so bili celo strahu pred smrtjo. Smisel njihovega življenja je bil le še v maščevanju, strašnem maščevanju, saj jih je na nek način bilo celo sram, da so preživeli. Skratka, na zavest Italije in naše kulture bo padel neizbrisen madež, če se ne bomo, dokler je čas, distancirali od ustašev in ne omogočimo, da se nam pripiše, da podpiramo brezumje. Želim reči samo to, da ne mešajmo stvari, spoštovana ministrica. Kdo izrablja to nesrečo ljudi, dobro vemo. In kdo izrablja to v politične namene, tudi dobro vemo. Ustaški simboli ne sodijo na nobeno od proslav in bi morali biti onemogočeni. Enako spreminjanje prihodnosti – kot pravi Pahor, ne spreminjamo zgodovine, spreminjamo prihodnost. Seveda. RKC dobiva še trdnejše pozicije v družbi, kot jih ima, še večjo politično in materialno moč in simbole najbolj grozovitih zločinskih združb, ki so se jih sramovale celo okupacijske sile, danes toleriramo. To je prav daleč od vrednot, ki smo si jih zamislili v času osamosvajanja, še manj pa v duhu sprave. Hvala. Pričakujem razpravo o tem v imenu vseh žrtev fašizma. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 17. novembra, v okviru glasovanj. Gospa Marija Bačič bo postavila poslansko vprašanje ministrici za izobraževanje znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič. Gospa, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni vsi, ki še vztrajate v dvorani! Spoštovana ministrica, v zadnjih letih se težave, ki so nastale zaradi zmanjšanja števila otrok v osnovnem šolstvu, prenašajo na vse višje ravni izobraževanja. Zlasti v srednjem šolstvu imajo obilico organizacijskih in kadrovskih vprašanj, ki se odražajo v težavah preoblikovanja oddelkov, hkrati pa se vse več srednješolskih učiteljev znajde na Zavodu za zaposlovanje. Kar nekaj časa bo trajalo, da se bo trend zviševanja števila rojstev, ki je nekoliko izboljšal demokratsko podobo države, iz osnovnega šolstva preselil na srednje šolstvo. Posledice preteklih negativnih demografskih trendov pa občutijo tudi dijaški domovi, ki so bili v osnovni zgrajeni za potrebe bivanja dijakov čim bližje ali bolje v samem kraju izobraževanja. Številni se danes srečujejo z grožnjo zaprtja. Zato skušajo reševati svoje delovanje z nudenjem bivalnih pogojev študentom, z nudenjem dejavnosti vzgoje in izobraževanja otrok s posebnimi potrebami, nudijo tudi druge nastanitve oziroma postelje, s prehrano se ukvarjajo, s pralnicami in tako naprej. Eden takih je tudi Dijaški dom Murska Sobota, ki naj ne bi imel več pogojev za obstoj in naj bi se po neuradnih informacijah v naslednjem šolskem letu celo zaprl. Naj poudarim, da ima omenjeni dom ugodno krajevno lego in da je v prekmurskem prostoru prisoten že osem desetletij. Zato bi bilo njegovo zaprtje velika napaka, ki bi bila v škodo širšemu okolju. Zato vas, ministrica, nasploh ter tudi za naveden primer sprašujem: Kaj so načrti ministrstva v zvezi z delovanjem dijaških domov, ki se zaradi zmanjšanja števila dijakov soočajo z vse večjo nezasedenostjo nastanitvenih zmogljivosti? Število otrok v generacijah se vendarle povečuje in škoda bi bilo, da bi dijaške domove v tem premostitvenem času zaprli, saj se bodo potrebe po njihovih namestitvah kmalu spet povečale. Hvala lepa za odgovor.
Besedo ima ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci, kolegi in kolegice! Res je, dijaški domovi, kot jih poznamo danes, so nastali v 80. letih, seveda z drugačnimi načrtovanji, predvsem pa že takrat z vizijami, kako se bodo določena območja gospodarsko razvijala, da se bo ob tem krepila mreža srednjih šol. To, kar zaznavamo ne le takrat, ampak tudi danes, pa je drugačna demografska situacija, različne stopnje gospodarskega razvoja okolij in s tem seveda tudi potrebe po srednješolskih programih, izvajanju teh programov, še posebej pa stopnji vpisa v te srednješolske programe. Dijaški domovi so bili namreč namenjeni temu, da so nek komplementar izvajanju srednješolskega izobraževanja, še posebej strokovnega, poklicnega in gimnazijskega. In zato je tudi bilo precej vlaganj v te namene. Dejstvo pa je, da prav zaradi upadanja rodnosti, tudi pričakovanega števila otrok iz drugih republik, same razporeditve mreže srednješolskih programov, še posebej pa tudi v zadnjem obdobju gradnje cest, možnosti prevozov in tudi subvencioniranja le-teh, tudi štipendijske politike se je zgodilo, da povpraševanje za bivanje v teh domovih ni več takšno, kot je bilo pričakovano ob sami viziji razvoja domov. Prav tako vemo iz številnih raziskav, da je prepoznano v Sloveniji, da mladi vse dlje ostajajo doma, še posebej tam, kjer so ti centri izobraževanja njim blizu. Se ne premeščajo v dijaške domove ali kakršnekoli druge bližnje kapacitete, ki povezujejo srednješolski ali študijski koncept s samo lokacijo. Tudi po presojah in analizah je mladim bližje, da se vpisujejo na bližnje šole, torej tam, kjer so jim lokacijsko lažje dostopne. In kot že omenjeno, tudi subvencioniranje transporta oziroma njihovih prevozov ter štipendijske politike tudi pogosto izbor na način, da imajo to tudi omogočeno. Vse to je domena zelo različnih dejavnikov znotraj različnih geografskih regij v Sloveniji. Imamo urbana središča in območja, kjer povpraševanje po bivanju raste. In imamo seveda območja, eno ste omenili, kjer povpraševanja ni oziroma je upad števila dijakov tudi v srednješolskih programih močno viden; pa ne samo v zadnjem letu ali dveh, ampak v daljšem obdobju. Tisto, kar je pomembno pri tem, pa je, da ne glede na preteklost in sedanjost se v dijaške domove glede na vpis v srednje šole v povprečju že približno 10 let konstantno vpisuje okoli 6 % populacije. Običajno mnogo manj, kot je sama populacija, kar je tudi razumljivo iz navedenih razlogov. Kaj in na kakšen način rešujemo situacije v določenih dijaških domovih? Na način, da razvijajo domovi dodatne storitve, ki omogočajo ne le polnjenje kapacitet, ampak tudi druge storitve, ki pomagajo, kolikor je seveda le mogoče, izpolnjevati vse zahteve kakovostne izvedbe programa. Predvsem pa iščemo rešitve za domove na ministrstvu, ker v resnici ne morejo več pravno delovati kot samostojne osebe, ker je preprosto povpraševanja za bivanje premalo in tudi možnosti za razvoj drugih storitev manj. Tako jih organizacijsko pridružujemo večjim šolam, ki pa izkazujejo potrebo bodisi po prostorih, po aktivnostih v prostorih, ali celo določeni obliki bivanja na način, kot pritiče posameznim programom. To je bil recimo primer v Škofji Loki in v Portorožu. Omenjeni dom, ki je bil izpostavljen, pa izhaja iz regije, kjer je povpraševanje po programih vse manjše, še posebej po določenih programih, kjer je tudi bivanje v okolju takšno, da dijaki radi ostajajo ali raje ostajajo v svojem domicilnem okolju, torej pretežno doma; ali pa imajo možnost iskanja relativno dostopnih drugih programov v drugih urbanih središčih. Kako se lotevamo takih primerov? Vedno zelo postopno in premišljeno, kajti pomembno je, na kakšen način deluje tudi lokalna skupnost, kakšni programi se spodbujajo in na kakšen način lahko povežemo tudi razvoj srednješolskih programov s pritegnitvijo vseh tistih dijakov ali dijakinj, ki bi želeli ostajati v lokalnem območju; ali pa jih morda celo pritegniti iz drugih območij. Zato previdno in korakoma z vsemi vpletenimi deležniki vedno raziskujemo in iščemo možnost reševanja takšnih situacij. Hvala.
Gospa Marija Bačič, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za zelo izčrpen odgovor. Vendar če bo slučajno prišlo do zaprtja tega doma, se nikakor ne morem strinjati, zato se pridružujem vašemu mnenju oziroma vašemu predlogu, da bi skupaj z lokalno skupnostjo vsekakor nekako rešili. Mislim, da je v opciji tudi Center šolskih in obšolskih dejavnosti, če bi bilo to mogoče. Če bo do zaprtja tega doma prišlo, bo to velika katastrofa. Iz neuradnih informacij sem tudi slišala, da bi naj zaprli murskosoboškega in naj bi bil odprt v primestnem naselju v Rakičanu. Ta soboški je veliko bolj vzdrževan, pa tudi infrastruktura, prometne povezave so bolj v bližini. Če razmišljate v tej smeri, bi bilo res temeljito za premisliti in mogoče bi vas povabila tudi na obisk, da bi na licu mesta rekli kakšno besedo. Hvala lepa.
Ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Vedno v teh postopkih vključujemo vse udeležene, ker gre za lokalne dimenzije, gre za pomen v nekem lokalnem okolju. Seveda pa so situacije, kot sem prej že opredelila, demografsko gledano zelo različne, tudi po stopnji vpisa, tudi po pričakovanjih, povpraševanjih, pa tudi razvojih samih programov. Nikakor pa ni to zgolj in samo odločitev enega od usmerjevalcev, ampak vedno v dialogu z vsemi stranmi, kajti le tako lahko potem najdemo tudi skupne rešitve za naprej.
Hvala lepa. Besedo za poslansko vprašanje ima gospod Žan Mahnič, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču ter ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite, gospod Mahnič.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovana ministra, kolegice in kolegi! Žal tudi letos spremljamo, da je čedalje več smrtnih žrtev na slovenskih cestah. Kljub različnim preventivnim akcijam in drugim programom, ki jih vodi vlada in tudi nevladne organizacije, se te številke še povečujejo. Verjetno se bomo vsi skupaj strinjali, da ne moremo narediti vsega, da ne bi bilo nič smrtnih žrtev. Veliko je predvsem na preventivi, največji del pa zagotovo v ravnanju vsakega posameznika. Veliko pa lahko naredimo s tem, če tiste najbolj ranljive osebe v prometu spravimo s ceste. Govorim o kolesarjih in pešcih. In moje vprašanje se nanaša na umeščanje kolesarskih poti v prostor. V mesecumaju, v tednu mobilnosti, ste tudi sprejeli nek akcijski načrt, ko ste na ministrstvu dejali, da boste storili vse z letošnjim osveščanjem in ostalimi akcijami, da ne bi bilo več smrtnih žrtev med kolesarji, kot jih je bilo v lanskem letu. Kolikor sem seznanjen, zaenkrat ta številka še ni bila presežena in srčno upam, da bo tako tudi ostalo. Mi smo imeli letos poleti v Poljanski dolini nesrečo s smrtnim izidom, v kateri je umrla mlada kolesarka. Sam sem prepričan, da ji ne bi bilo treba umreti, če bi imeli kolesarsko stezo. Z župani se že dolgo časa pogovarjamo, želimo si kolesarske steze od Žirov do Škofje Loke. Tukaj pa trčimo na predvsem problem birokracije in raznoraznih pravilnikov. Vemo, kako je s pravilnikom o kolesarskih poteh, kako je z njihovimi širinami, kako je z njihovo namembnostjo. Spoštovana ministra, zelo splošno vprašanje: Kaj bosta storila na vajinih ministrstvih, da bomo poslanci na mize dobili zakonodajo, ki bo karseda olajšala umeščanje kolesarskih poti v prostor? Občine so za to zainteresirane, Ministrstvo za gospodarstvo je lansko leto v BSC pozvalo k razpisu za projekte, ki jih nameravajo občine izvesti v prihodnjih letih. Za Gorenjsko so bili izbrani trije projekti, med njimi tudi kolesarska pot med Bledom in Jesenicami. Žal se je tudi tukaj zapletalo, ampak o tem kdaj drugič, zakaj ni bilo zbranih več projektov skupaj, da bi se ovrednotilo skupaj in tudi gradnja pričela skupaj, da se ne dela potem to posebej. Zanima me: Kaj boste storili, da boste olajšali umeščanje kolesarskih poti v prostor z vidika birokracije, pravilnikov in vseh ostalih postopkov ter zakonitosti, ki onemogočajo lažje umeščanje? Hvala lepa.
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič. Izvolite, minister.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi za postavljeno vprašanje. Glede umeščanja teh kolesarskih poti oziroma stez v prostor in njihovo gradnjo Ministrstvo za infrastrukturo zelo pozorno spremlja te trende razvoja kolesarskega prometa in se na to tudi v največji možni meri odzivamo preko konkretnih projektov, ki jih Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo ter ostali deležniki izvajajo z vključevanjem te kolesarske tematike v različne razvojne in strateške načrte. Razvoj kolesarske infrastrukture je sestavni del Strategije razvoja prometa ter tudi predloga resolucije o nacionalnem programu, ki je v tem trenutku tudi v parlamentarni proceduri. Ločevanje kolesarskega in motornega prometa je zelo ustrezen ukrep, kot ste tudi sami izpostavili, za zagotavljanje večje prometne varnosti. V zadnjem času pa tudi vse bolj za razvoj kolesarskega turizma. Z uvedbo novega Pravilnika o prometni signalizaciji smo v letošnjem letu na ministrstvu skupaj z Direkcijo za infrastrukturo takoj pristopili k označevanju daljinske kolesarske povezave od Rateč do Ljubljane. In ta projekt je bil pred dobrim mesecem tudi uspešno zaključen. Glede na pozitivne odzive se bo projekt označevanja daljinskih kolesarskih povezav nadaljeval tudi v drugih delih Slovenije. Naj povem, da tukaj daljinsko povezavo vzpostavljamo na način, da s posebnimi oznakami to kolesarsko pot speljemo po različnih poteh; ponekod tudi po namenskih kolesarskih stezah. Drugače po različnih občinskih ali državnih cestah, vendar so le-te izbrane tako, da so kar najbolj primerne za varno odvijanje kolesarskega prometa in na ta način omogočajo neko potovanje s kolesom na večje razdalje po območju naše države. Glede umeščanja državnih kolesarskih poti v prostor je treba povedati, da se samostojno, klasično umeščanje takšne infrastrukture v prostor praktično ne izvaja. Trenutno nimamo nobenega državnega prostorskega načrta v teku, ampak je kolesarska infrastruktura praviloma nek sestavni del nekega drugega cestnega ali drugega infrastrukturnega projekta. Največkrat pa gradnjo takšne infrastrukture izvajamo v okviru del v javno korist; se pravi ob obnovah prometnic, kjer potem v okviru obstoječega cestnega telesa vzpostavljamo tudi še pločnike in kolesarske steze, zlasti v naseljih. Če se potem postopek umeščanja državnih kolesarskih poti na pobudo Ministrstva za infrastrukturo začne, pa v nadaljevanju to prevzame Ministrstvo za okolje in prostor; tukaj bo ministrica verjetno še kaj več povedala. Jaz bi omenil še aktivnosti, ki jih na ministrstvu izvajamo. Vi verjetno veste, da smo v letošnjem letu imeli razpis za sofinanciranje celostnih prometnih strategij, kjer pričakujemo, da bodo tudi lokalne skupnosti v okviru teh strategij predvidele določene kolesarske steze in jih bodo potem tudi lahko s sofinanciranjem, z evropskimi sredstvi izvajale. Na ministrstvu pa načrtujemo tudi spremembe pravilnika, ki določa pogoje za projektiranje kolesarskih stez, in sicer na način, da bi te zahteve po širinah pločnikov in kolesarskih stez v območjih, kjer nimamo opravka z manj prometnimi cestami, zmanjšali in na ta način tudi omogočili lažje in hitrejše umeščanje ter tudi gradnjo teh povezav v naseljih. Hvala lepa.
Na drugi del vprašanja bo odgovorila ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanec gospod Žan Mahnič! Minister je že povedal, da se državni prostorski načrti za gradnjo kolesarskih stez praktično ne sprejemajo; sprejema pa se kolesarska povezava kot del druge celovite prostorske ureditve državnega pomena. Gre za recimo ceste ali pa gradnje nasipov, recimo ob spodnji Savi, gre za kolesarke povezave ob železniški infrastrukturi. To pomeni [[izklop mikrofona]]
Se opravičujem, gospa ministrica, čas je potekel. Gospod Žan Mahnič, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Že zato, da je gentlemansko dajem ministrici tudi določen čas, ki ga nima več; oziroma ga bo imela potem v treh minutah, da mi odgovori. Vidim, da je problem na nek način detektiran in da veste, kje so posamezne težave. Odprli ste še drugo temo oziroma problem. Dejali ste, da je problem, da ni posameznih projektov; so pa projekti, če sem prav razumel, takrat, ko se gradijo določene nove prometne povezave. Nisem se toliko spuščal v detajle, nisem šel gledat, kje so te smrtne žrtve na strani kolesarjev; ali je to bolj v urbanih središčih, ali je to izven naselij. Zdi se mi logično in tudi kar vidimo v urbanih središčih, so te kolesarske steze dobro pokrite. Problem pa so nevarni cestni odseki, kjer je cesta takšna, kjer vemo, da se dosegajo visoke hitrosti, predvsem s strani močnejših udeležencev v prometu, to so zagotovo osebni avtomobili in druga močnejša prevozna sredstva, kjer pa imamo ograjo in ne moremo kolesarja ravno zaradi tega, ker nimamo ustrezne podlage, spraviti z regionalne oziroma z državne ceste na ta način, da bi se lahko lažje umestilo in potem dejansko tudi zgradilo to kolesarsko stezo. Kako je sedaj s temi projekti? Ali ministrstvo načrtuje kakršnekoli druge oziroma dodatne razpise; ali je to vse, kar je bilo lansko leto novembra? To je ta poziv Ministrstva za gospodarstvo, kjer se je lahko vsak prijavil s svojim projektom, potem pa so oni rekli, da bodo iskali oziroma ugotavljali ustreznost posameznih projektov v koordinaciji z drugimi ministrstvi, pač na tisto področje, na katero se nanaša prijavljen projekt, ki je bil tudi izbran, v tem primeru govorimo o tej kolesarski stezi, da se ga tudi ovrednoti in izvede.
Ministrica gospa Irena Majcen, izvolite, beseda je vaša.
Jaz bom čisto kratka. Umeščanje kolesarskih stez v prostor je običajno ureditev lokalnega pomena ali ureditev na lokalni ravni. Vendar je pa res, da sega širše, je del povezovalne poti. Možnosti za hitrejše umeščanje v prostor nam bodo dane v zakonu o urejanju prostora. To je eden od treh zakonov, ki jih na ministrstvu pripravljamo v sprejetje za naslednje leto. Ta zakon o urejanju prostora nekatere investicije, in prav gotovo je to izgradnja kolesarskih cest, predvideva kot sprejetje prostorskih aktov regionalne ravni, kjer bi se ta navezovalna pot lahko ustrezno rešila.
Minister Gašperšič, zadnje minute so vaše. Izvolite.
Hvala lepa. Kot ste že sami omenili, na državnem omrežju je identificiranih kar nekaj mest, kjer je treba zagotoviti bodisi pločnik bodisi ustrezno kolesarsko povezavo. Ti projekti so v glavnem identificirani in se bodo tudi izvajali skladno z možnostmi zagotavljanja proračunskih sredstev. Ti projekti namreč niso več upravičeni do sofinanciranja z evropskimi sredstvi, zato moramo njihovo financiranje zagotavljati s proračunskimi viri. Kot rečeno, ti projekti, pločniki in kolesarske povezave se v veliki meri izvajajo v okviru ureditev obstoječih prometnic. V tem primeru se torej ne srečujemo s potrebami po umešanju teh projektov v prostor; se pa seveda srečujemo s problematiko, da zagotovimo potrebne gabarite, da se ta infrastruktura uredi. Tukaj imamo dostikrat težavo s tem obstoječim pravilnikom, ki določa, kakšne so te širine pločnikov in kolesarskih stez. In prav tukaj, o tem sem prej govoril, želimo ta pravilnik poenostaviti, da bomo s temi širinami lahko na manj prometnih povezavah lažje in ceneje prišli v prostor in zagotovili varnejšo tovrstno infrastrukturo. Hvala lepa.
Hvala lepa obema ministroma. Gospod Luka Mesec bo postavil poslansko vprašanje ministrici za zdravje Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite, gospod Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministrici ter vam, predsedujoči! Jaz imam vprašanje glede specializacije v Splošni bolnišnici Trbovlje. Problem tam je naslednji. V Splošni bolnišnici Trbovlje in nasploh v Zasavju manjka zdravnikov; razlog pa je v tem, da specializacije odmerja Zdravniška zbornica po pooblastilu vašega ministrstva, Ministrstva za zdravje, in sicer po regijah, ki so oblikovane po principu območnih enot Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ne pa po statističnih regijah. To pomeni, da Zasavje spada pod območno enoto Ljubljana; in posledično iz Ljubljane odmerjajo specializacije za Zasavje. Kaj se zgodi? Eno je, da specializanti, ki so tja napoteni iz Ljubljane, po navadi niso rezidenti Zasavja in zato takoj po zaključeni specializaciji iščejo najhitrejšo možnost, da se preselijo v Ljubljano ali bližje centru. Se pravi, da zapustijo bolnišnico, kjer so bili specializirani; po drugi strani pa bolnišnica nima priložnosti, da bi tamkajšnje študente medicine specializirala v tej bolnišnici. Oni verjetno imajo interes, da bi se tam specializirali, tam tudi ostali in delali; ampak bolnišnica nima te možnosti zaradi tega, ker specializacij ne odmerja ona, ampak jih odmerjajo iz Ljubljane. Zato vas sprašujem naslednje: Ali na ministrstvu razmišljate o drugačnem načinu razpisovanja in odobravanja specializacij? Ena pobuda je recimo že bila, da bi spremenili 18. člen Zakona o zdravniški službi, kjer bi Zasavje definirali kot subregijo in bi s tem nekako dobila avtonomijo pri določanju specializacij. Če pa niste razmišljali na ta način, pa me zanima: Kakšne so druge morebitne rešitve za kadrovski primanjkljaj v tej bolnišnici? Kakšne rešitve imate in ali na ministrstvu razmišljate o tem problemu? Hvala.
Hvala lepa. Ministrica za zdravje Marija Milojka Kolar Celarc, imate besedo. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Hvala za vprašanje, gospod poslanec Luka Mesec. Res je, kar izpostavljate v poslanskem vprašanju, da sistem razpisovanja specializacij in nasploh ureditev zaposlovanja specializantov v Sloveniji ni najbolje urejen. Vezano, kot ste ugotovili, se s kadrovskimi problemi ukvarja Splošna bolnišnica Trbovlje ter tudi nekatere druge ravno zaradi tega, ker ni zaveze, da se specializant, ko konča specializacijo, zaposli v tisti bolnišnici, ki ga je poslala na specializacijo. Ti kadrovski primanjkljaji so nastali med drugim tudi zaradi načina razpisovanja specializacij. Saj veste, da jih predpisuje Zdravniška zbornica, resda ob soglasju Ministrstva za zdravje; vendar so žal v preteklih letih ni posvečalo dovolj dolgoročnemu kadrovskemu načrtovanju in potrebam prebivalcev po zdravniški oskrbi in s tem z zdravniki. Specializacija in način razpisovanja ter odobravanja, ste pravilno ugotovili, določa Zakon o zdravniški službi. Tudi pravilno navajate, da se te specializacije odobravajo za regije, ki temeljijo na območnih enotah Zavoda za zdravstveno zavarovanje, ne pa za določene izvajalce zdravstvene dejavnosti, zato med drugim tudi zaradi tega sistema, predvsem na perifernih območjih, zelo primanjkuje ustreznih specialistov. Na Ministrstvu za zdravje se zavedamo te pomanjkljivosti sistema razpisovanja specializacij, zato bomo predlagali tudi ustrezne spremembe. S strokovno javnostjo že potekajo določena usklajevanja o možnih rešitvah odobravanja teh specializacij; predvsem pa je treba povedati, da moramo tukaj dati pomembnejšo vlogo direktorjem, predstojnikom bolnišnic in zdravstvenih domov, da oni povejo glede na kadrovske potrebe, katere specialiste potrebujejo dolgoročno. Tako med drugim – ker ravno potekajo pogajanja s sindikatom zdravnikov in zobozdravnikov – ugotavljamo, da ob uveljavitvi standardov primanjkuje skoraj 750 zdravnikov družinske medicine. Pridobili smo tudi podatke o načinih razpisovanja specializacij v drugih državah Evropske unije. Res je, da se tudi tam nekako oblikujejo potrebe po regijah, vendar bomo v prihodnje zavezali specializanta, ki konča določeno specializacijo, da vsaj določena leta opravi delo v instituciji, kjer je to specializacijo opravljal. To bomo predlagali v zakonodaji oziroma v sistemskih rešitvah. Glede Splošne bolnišnice Trbovlje pa naslednje; ne velja več omejevanje zaposlitev, zaradi tega bi rekla, da ni več ovir, da se Splošna bolnišnica Trbovlje ustrezno kadruje, seveda če dobi ustrezne specializante. V bistvu ni več tistih omejitev, ukrepov, ki jih je prinesel ZUJF, ki je onemogočal dodatno zaposlovanje zdravnikov. Hvala.
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospod Luka Mesec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za odgovore. Sem z njimi delno zadovoljen. Vse, kar ste povedali, je bilo zelo splošno; se pravi, da ste pridobili podatke iz tujine, da boste predlagali ustrezne spremembe, da se posvetujete in tako naprej. Ampak problem, ki ga imamo, je pa zelo konkreten. Kot ste ga sami definirali, ni samo za Zasavje, ampak je nasploh za periferne bolnišnice problem v sistemu specializacij. Soočamo se pač čisto preprosto s tem, da tisti, ki so iz Trbovelj oziroma iz Zasavja, dostikrat celo štipendisti Splošne bolnišnice Trbovlje, tam ne dobijo specializacije; dobijo jo pa recimo študentje medicine od drugod, ki pa si seveda poiščejo delo v Ljubljani ali pa nekje bližje svojega kraja prebivanja. Na kratek rok bi bilo treba narediti to, da se specializante išče oziroma da se postavi sistem, ki bo preferiral specializante, ki so tam doma; oziroma da bo imela bolnišnica možnost specializirati domače študente medicine in da bodo tam tudi ostali. Čisto konkretno me zanima to, kar sem že prej izpostavil: Ali ste naklonjeni spremembi Zakona o zdravniški službi na način, kot sem ga predlagal? To se pravi, spremembi 18. člena, da bi se tam enostavno Zasavje definiralo kot subregija in bi s tem Splošna bolnišnica Trbovlje dobila to možnost, ki jo opisujem. Hvala.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica, imate besedo.
Hvala. Že ves čas mojega mandata ne dajemo enostavno soglasja na predlog števila specializacij, ki jih daje Zdravniška zbornica, ker smo pač ugotovili od pomanjkanja določenih specializacij kot do pomanjkanja določenih regij. Recimo "družincev" zelo primanjkuje v ruralnih regijah, kot ste omenili Zasavje in Trbovlje, pa v regijah, ki v bistvu nekako gravitirajo proti Ljubljani. Večina na žalost potem res išče zaposlitev v Ljubljani. Definitivno bom še naprej nadaljevala prakso in tudi s tega mesta naprošam, da direktorji zavodov, kjer jim primanjkuje, podajo število, da potem na ministrstvu lahko predlagamo povečano število določenih specializacij, ker se potem enostavno ne strinjamo s tem, kar zbornica predlaga. Naj pa povem, da bomo v Sloveniji do konec leta 2024 dobili tisoč 864 specializantov. Je pa res, da imajo bolnišnice možnost zadržati specializanta v svoji bolnišnici tudi na način, da v primeru odselitve zahtevajo povrnitev stroškov specializacije, ki so ga imeli s to osebo.
Hvala lepa. Gospod Luka Mesec, imate besedo, da zahtevate postopkovno zahtevo.
Hvala za besedo. Ker od ministrice nisem dobil nobene obljube oziroma zaveze, da se bo ta zakon spremenil na način, da bi ustrezal perifernim bolnišnicam, kot je Splošna bolnišnica Trbovlje, predlagam, da se opravi splošna razprava o tem problemu. Kot sem napisal v dopolnitvi odgovora, imamo splošen problem v Sloveniji s tem, da periferne bolnišnice in zdravstveni domovi ne dobijo ustreznih specializantov zaradi obstoječega načina specializacije. Zato vsaj za rešitev tega konkretnega problema, se pravi problema v Zasavju, predlagam, da se opravi splošna razprava o spremembi 18. člena Zakona o zdravniški službi, da bi se vsaj za to regijo zadeva uredila. Sicer pa še enkrat pozivam ministrico, da čim prej pripravite ustrezno sistemsko ureditev. Hvala.
Hvala tudi vam. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 17. novembra, v okviru glasovanj. Gospod Andrej Čuš bo postavil poslansko vprašanje ministrici za zdravje Mariji Milojki Kolar Celarc ter ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Gospod Čuš, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani ministrici, zgodba o izgradnji Urgentnega centra Ptuj ima že kar dolgo brado; skoraj takšno kot Kralj Matjaž. Moram povedati, da že štiri leta se skoraj na vsaka dva meseca pogovarjamo preko poslanskih vprašanj, preko neformalnih sestankov tako v Ljubljani kakor tudi na lokalni ravni, regionalni ravni, kako končno spraviti ta urgentni center na Ptuju skozi, da se ga prične graditi. Kot veste, so v proračunu za letošnje leto že bila zagotovljena finančna sredstva. Odbor za zdravstvo pa je nekako tudi vladi predlagal, da vključi Urgentni center Ptuj v mrežo urgentnih centrov. To se je tudi zgodilo v lanskem letu. Na nas je, da se zdaj ta investicija oziroma projekt končno izpelje. Na Splošno bolnišnico Ptuj je namreč vezanih 120 tisoč prebivalcev, ki so bili v preteklih letih že močno prikrajšani za obseg mnogih zdravstvenih storitev, ker se je temu območju v ta namen namenjalo manj sredstev kot drugim primerljivim. Posledica tega pa je tudi težka likvidnostna situacija Splošne bolnišnice Ptuj, prihaja tudi do nekaterih težav pri zagotavljanju lastnih sredstev za izgradnjo urgentnega centra. Je pa dejstvo, da z vsakodnevnim odlašanjem te investicije oziroma projekta poslabšujemo enakost dostopnosti do nujnih zdravstvenih storitev za prebivalce Spodnje Podravske regije. Kot možnost rešitve problema je bila prepoznana s strani lokalne skupnosti in tudi Doma upokojencev Ptuj ideja in tudi predlog, da Dom upokojencev Ptuj, ki beleži iz poslovanja v preteklih letih več kot 10 milijonov evrov presežka, prispeva potrebna dodatna finančna sredstva. Ta presežek so namreč ustvarili prebivalci našega širšega območja Spodnje Podravske regije, ki je že tako manj razvito, stopnja brezposelnosti je na nadpovprečno visoki ravni, socialni položaj pa relativno nizek. Zato župani Spodnjega Podravja in tudi poslanci že nekaj časa pozivamo Vlado Republike Slovenije, da presežek, ki je bil ustvarjen s strani Spodnjepodravčanov, torej Ptujčanov in prebivalcev okolice, obvezno ostane v okolju, kjer je bil ustvarjen. Istočasno pa ne gre pozabiti, da so varovanci Doma upokojencev Ptuj zelo pogosti uporabniki nujnih in tudi nenujnih storitev Splošne bolnišnice Ptuj. Na začetku bi želel predvsem, da si nalijemo čistega vina, pa ne zato, ker je bilo martinovo; ampak da končno spravimo ta projekt skozi in da se začnemo iskreno pogovarjati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala za besedo še enkrat. Spoštovani poslanec gospod Čuš, res je to, kar ste povedali. Jaz sem, kot vedno, držala obljubo in denar je v proračunu, uvrstili smo urgentni center v mrežo. Kot veste, glede na kriterije je ta center uvrščen v razred C3, skupna vrednost projekta izgradnje tega centra je bila malo manj kot 2,5 milijonov evrov. In ministrstvo ima na svoji postavki milijon 909 tisoč evrov. Glede na udeležbo tudi prejšnjih urgentnih centrov, kjer so bolnišnice morale dati svoj del udeležbe, bi bolnišnica Ptuj morala prispevati 585 tisoč evrov. In tukaj se je na žalost zataknilo. Naj povem, če bi šli po projektu, ki je bil potrjen, predviden, bi dejansko lahko že, ne bom rekla, imeli zgrajen ta urgentni center; ampak zelo intenzivno bi bili v gradnji. Naj povem, da ta denar ni izgubljen oziroma mi ga imamo na proračunskem skladu in se bo prenesel v leto 2017 in bo ostal za iste namene. Žal je pa treba povedati, da ima, kot ste omenili, ta bolnišnica likvidnostne težave zaradi nekih preteklih zadev. In seveda ima težavo zagotoviti svoj del udeležbe denarja. To so razlogi, o katerih je tudi gospod Čuš govoril, da so prišli predlogi in ideje, da se bi uporabil presežek Doma upokojencev Ptuj. Moram povedati, da nisem seznanjena, kakšni so zadnji rezultati teh aktivnosti na lokalnem področju. Mislim, da bo tudi moja kolegica Anja povedala kaj več, ki je pristojna oziroma odgovarja za resor Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Hvala.
Ministrica dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo, izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bom povedala glede zadnjih dogodkov na tem področju, kar se tiče Doma upokojencev Ptuj. Ta dom je v načrt investicijskih vlaganj v letu 2016 uvrstil tudi zemljišče za gradnjo negovalne enote. Predviden je nakup od Splošne bolnice Ptuj v višini 600 tisoč evrov, MDDSZ je s sklepom št. 4103/271 z dne 21. 6. 2016 izdalo soglasje Domu upokojencev Ptuj k finančnemu načrtu in programu dela za leto 2016, s katerim je med drugimi investicijami načrtovan tudi nakup zemljišča od Splošne bolnice Ptuj, ki ga bo Dom upokojencev Ptuj financiral iz sredstev neporabljene amortizacije preteklih let. Glede na mnenje pravosodnega ministrstva in kasneje tudi predstavnikov Ministrstva za javno upravo je Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve v letu 2014 upravljavce nepremičnega premoženja države, ki so v pristojnosti ministrstva, obvestilo, da lahko v skladu s 14. členom Zakonao stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnostih prosto razpolagajo z nakupom in prodajo nepremičnin, ki jih imajo v upravljanju. Tako bi Dom upokojencev Ptuj lahko kupil nepremičnino od drugega javnega zavoda brez omejitev, skladno z našim obvestilom. Prvi odstavek 9. člena Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnostih namreč določa, da so upravljavci nepremičnega premoženje države državni organi, pravosodni organi in osebe javnega prava, ki jih kot upravljavce določi Vlada Republike Slovenije s sklepom ali jim je pravica upravljanja nepremičnega premoženja države podeljena z zakonom, podzakonskim predpisom ali aktom o ustanovitvi, ki ga sprejme Vlada. Že omenjeni 14. člen tega zakona, ki govori o odločanju o pravnem poslu, pa določa, da o neodplačnih prenosih lastninske pravice na nepremičnem premoženju države odloča Vlada, o drugih pravnih poslih ravnanja s stvarnim premoženjem države pa odloči in sklene pravni posel predstojnik upravljavca ali oseba, ki jo predstojnik za to pooblastil. O tem, ali je direktorica Doma upokojencev Ptuj na podlagi odobrenega poslovnega finančnega načrta in v skladu s pristojnostmi, ki jih ima po Zakonu o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, že pričela s postopkom odkupa nepremičnine od Splošne bolnice Ptuj, pa MDDSZ nima informacije.
Gospod Čuš, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Na začetku bi se zahvalil za odgovore. Seveda tudi zahvala gospe ministrici Kolar Celarc. Kljub temu da se marsikje vsebinsko ne strinjam z vami, pa zahvala, da ste prisluhnili pobudi lokalne skupnosti, da se sredstva v proračunu prenese v naslednje leto. Je pa zanimivo, kar je bilo danes slišano, v roki namreč držim pobudo, ki sta jo podpisala direktor Splošne bolnišnice Ptuj Andrej Levanič in Jožica Šemnički, direktorica Doma upokojencev Ptuj, datirana 22. 6. 2016, kjer sta podpisala pobudo oziroma namero ter pripravljenost za sodelovanje v projektu izgradnje Urgentnega centra v Splošni bolnišnici Ptuj. Svet doma upokojencev je že potrdil rebalans finančnega načrta za leto 2016, ki vsebuje tudi sredstva za nakup zgoraj navedenega zemljišča za namen širitve dejavnosti. Nakup zemljišča bomo lahko izvedli po pridobitvi soglasja k finančnemu načrtu s strani Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Odprodaja navedenih zemljišč ne ogrozi strateškega razvoja Splošne bolnišnice Ptuj; prav tako pa dejavnost Doma upokojencev Ptuj ni konkurenčna dejavnosti bolnišnice. Na podlagi tega, kar je možno slišati in tudi na zadnje dogodke v lokalni skupnosti, ki gredo nekako v smer tega, da tudi svet zavoda Zdravstvenega doma Ptuj podpira gradnjo Urgentnega centra Ptuj v Splošni bolnišnici Ptuj, jaz ne vidim več ovir, da se prižge zelena luč in prične z gradnjo Urgentnega centra Ptuj. Ali se mogoče motim? Hvala lepa.
Ministrica za zdravje, izvolite, beseda je vaša.
Pri financah je pač tako, da neko pismo dobre volje ali namere ne more zadostovati, da se zapre finančna konstrukcija izgradnje. To, kar je gospod Čuš omenil, je lepo in prav, izražena volja; ampak temu morajo slediti bolj zavezujoče zaveze, kot so pogodbe oziroma sklepi, da lahko res vemo, da bo bolnica participirala svoj del udeležbe. Ko bomo dobili, bomo takoj šli v javni razpis, ker imamo mi to pripravljeno že nekaj časa. In moram povedati, da je bilo kar nekaj sestankov na našem ministrstvu opravljenih z vodstvom bolnišnice; predlagane so bile tudi različne opcije reševanja. Treba je pa povedati tudi to, da je Splošna bolnišnica Ptuju na začetku leta 2016 posredovala novelacijo investicijskega program tega urgentnega centra, kjer pa se je vrednost te investicije povečala za dober milijon; in v nadaljevanju ne bom zdaj naštevala, katere obnove objektov in drugih zadev, ki pa ne sodijo v sklop urgentnega centra.
Hvala. Spoštovana ministrica dr. Anja Kopač Mrak, izvolite, beseda je vaša.
Mislim, da so izpolnjeni vsi pogoji, da se stvari intenzivirajo in da se izpeljejo na terenu. Tisto, kar je manko, je sedaj treba izpeljati. Direktorica ima formalno soglasje ministrstva, tako da lahko začne z delom, verjetno je potrebno, da se naredi še kar nekaj pravnih poslov; ampak vsi predpogoji, da se lahko stvar izpelje, so sedaj narejeni. Ugotavljam, da je bilo to soglasje dano glede na navedeno 21. 6., tako da je že nekaj mesecev tako stanje. Poslansko vprašanje v ničemer ne spreminja stanja na terenu, je pa pomembno, da se na terenu stvari izpeljejo, da se bo to čim hitreje realiziralo.
Gospod Čuš, imate besedo za postopkovno zahtevo.
Ker sem časovno omejen samo z dvema krogoma, smo ugotovili, da bi še lahko razpravljali, tudi vezano na novelacijo oziroma soglasje Ministrstva za zdravje, od katerega sem dobil pisni odgovor, da soglasja k novelaciji ne morete izdati; ampak sem dobil občutek, da podpirate ta projekt. In danes, ko se bom peljal proti Ptuju, moram povedati, da bom takoj stopil v akcijo in akterje nagovoril, da pospešimo ta projekt, ker če bi Urgentni center Ptuj začeli graditi včeraj, bi ga že prepozno. Bi pa vseeno kot nek pospešek in spodbudo projektu predlagal, da o odgovoru opravimo tudi razpravo na naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. novembra, v okviru glasovanj. Dr. Matej T. Vatovec bo postavil poslansko vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Gospod Vatovec, beseda je vaša, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Gospa ministrica, ta mesec se je odprl prvi razpis CEF, na katerem bo baje vlada kandidirala za evropska sredstva za izgradnjo drugega tira. Februarja lani je bila ta kandidatura neuspešna v okviru istega paketa, ker ni bilo sklenjene finančne konstrukcije. Prvi razpis je sedaj odprt, drugi se odpre januarja prihodnje leto. Mislim, da je treba poudariti, da finančne konstrukcije, vsaj jasne, še vedno ni. Še vedno ni jasno niti to, ali naj bi vlogo zasebnih partnerjev odigrala Luka Koper in Slovenske železnice ali pa nekdo tretji, recimo Republika Madžarska. Jasno pa je nekaj drugega in to je to, da nihče v tej dvorani, pa verjetno še širše, verjetno v tem trenutku še ne ve, kaj pomeni fraza sodelovanje Luke Koper in Slovenskih železnic. Jaz sem preveril pri upravi Luke Koper, kjer trdijo, da s tem predlogom niso seznanjeni oziroma niso seznanjeni drugače kot preko medijev, tako kot vsa ostala javnost. Ni jih obvestila vlada, ni jih obvestilo projektno podjetje 2TDK; tako da sodelovanje je nedefinirano. Predvsem tisti, ki naj bi sodelovali v tem projektu, verjetno z izjemo Slovenskih železnic, o tem ne vedo nič. Po drugi strani pa so mediji pred kratkim objavili zapisnik sestanka vaše delegacije z delegacijo Orbanove vlade. In ta zapisnik govori o eni zelo kristalno jasni stvari, in sicer da bi madžarska stran v ta projekt vložila 200 milijonov, v zameno dobila lastniški delež in vpliv v Luki Koper; njihove državne banke, državni železniški prevoznik in gradbene firme pa bi pridobili posle pri gradnji in obratovanju drugega tira. In to je, če že ne drugače, precej bolj konkretna finančna konstrukcija. Zato me zanima naslednje: Kaj pomeni izraz sodelovanje Luke Koper in Slovenskih železnic? Ali to pomeni, da boste morali dokapitalizirati 2TDK in kje boste dobili ustrezna sredstva? Zakaj vodstvo Luke Koper ni seznanjeno s tem, kakšno sodelovanje se pričakuje od njih? Katera varianta bo prijavljena na evropski razpis? Ali varianta z državnimi podjetji ali varianta z Madžarsko? In še zadnje vprašanje: Kolikšnemu deležu Luke Koper bi se ta vlada bila pripravljena odreči, da se ta projekt izvede? Hvala.
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod Vatovec, uvodoma naj začnem svoj odgovor s pojasnilom, da Ministrstvo za finance ni pristojno za teme, o katerih sprašujete. Smo pa intenzivno vključeni v te pogovore, saj lahko projekt drugega tira Divača–Koper močno vpliva na javnofinančno situacijo v Sloveniji. Zaradi tega je naša pristojnost, predvsem pa odgovornost, da smo v projekt aktivno vključeni. Ne drži vaša trditev, da je naša delegacija, jaz sem razumela to v smislu delegacije Ministrstva za finance, imela pogovore z madžarsko stranjo; ampak je to ena od opcij, ki jo preučuje medresorska delovna skupina za preučitev nabora oblik javno-zasebnega partnerstva. V tej delovni skupini tudi predstavniki Ministrstva za finance aktivno sodelujemo, nikakor pa ne gre za delovno skupino, v kateri bi bili mi nosilno ministrstvo. Glede drugih vprašanj, to je prijave na razpis CEF, glede finančne konstrukcije, glede sodelovanja Slovenskih železnic in Luke Koper pa še enkrat poudarjam, da ne gre za vprašanja v pristojnosti Ministrstva za finance. Kolikor pa sem seznanjena, ker potrjujem, da smo aktivni člani medresorske delovne skupine, končnih odgovorov na ta vprašanja še ni. Najlepša hvala.
Dr. Matej T. Vatovec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Nekako sem pričakoval ta odgovor v zvezi s pristojnostjo. Kot ste rekli, dejstvo je, da sta dva predstavnika Ministrstva za finance v tej medresorski skupini, da so bili prisotni na tem sestanku z madžarsko delegacijo in da na nek način vaše ministrstvo bdi nad tem, kakšna je usoda javnih financ v tej državi. In verjetno ima zaradi tega tudi kakšno besedo pri tem, kako bo ta projekt izveden. Jaz tega izmika odgovoru ne kupim, na nek način postavljam še enkrat isto vprašanje. Na tej seji smo in postavljamo poslanci vprašanja zato, da dobimo konkretne in predvsem direktne odgovore s strani ministrov. Ker so bili ljudje na tem sestanku in da verjetno potekajo pogovori o tem, kakšna bi naj bila oblika izgradnje tega projekta, že dolgo časa verjetno obstaja vsaj nek obris, kakšna bo strategija. Ker je ta razpis sedaj odprt, da bo vlada ta projekt pripravila najbrž, oziroma upam, da ima vlada danes malo bolj jasne pojme o tem, na kakšen način bo šla v prijavo tega razpisa, da ne bomo priča podobnemu debaklu, kot smo mu bili priča februarja. Prosim, ponoviva vajo, pa si želim malo bolj direktnih odgovorov na ta vprašanja.
Gospa ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa. Ne zanikam pristojnosti, da povprašate, karkoli pač želite; vendar ne morem odgovarjati o zadevah, ki ne sodijo v mojo pristojnost. Na našem ministrstvu skrbimo za enega od aspektov tega projekta, pomemben aspekt, pa vendarle samo za enega od njih. To je javnofinančni aspekt. Povedala sem, da končne odločitve glede finančne konstrukcije in oblike javno-zasebnega partnerstva še niso sprejete. Vsaka od njih ima svoje javnofinančne posledice. In preučitev teh je naloga članov medresorske delovne skupine s strani Ministrstva za finance. Ne gre za nikakršno izmikanje odgovoru, gre za odgovor v skladu s pristojnostmi. Hvala lepa.
Hvala lepa, ministrica. S tem smo zaključili prvi krog poslanskih vprašanj. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Miha Kordiš bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Gospod Kordiš, beseda je vaša, izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Ministra sprašujem o deregulaciji cen naftnih derivatov. Nobena skrita novica ni, da je pozicija gospoda ministra ta, da je treba cene naftnih derivatov popolnoma deregulirati in da se v ta namen ministrstvo poslužuje korakov. Tako z zadnjo vladno uredbo prihaja deregulacija cen naftnih derivatov ob avtocestnem križu. Moja vprašanja so tukaj sila preprosta: Zakaj se odločate za politiko, ki je izrazito škodljiva za prebivalce, za gospodarstvo in tudi za javne finance ter gre izključno v korist dobičkov naftnih distributerjev, ki so tukaj v oligopolnem položaju? Zakaj pri sprejemanju odločitev o deregulaciji cen na ministrstvu ne upoštevate vaših lastnih študij o posledicah takšne politike, ki zelo jasno govorijo o tem, da bodo šle marže gor; v nekaj letih lahko pričakujemo celo dvig za sto odstotkov? Zakaj ne upoštevate sklepa Odbora za gospodarstvo, da se oceni posledice učinkov deregulacije cen naftnih derivatov do konca leta in z deregulacijo nadaljujete še pred tem? V Združeni levici smo že dvakrat sklicali sejo Odbora za gospodarstvo z namenom, da ustavimo ali pa vsaj zabremzamo deregulacijo cen naftnih derivatov, a so bili naši sklepi, žal, vselej povoženi. No, vendar je koalicija na tistem prvem sklicu – mislim, da smo ga organizirali že maja – sprejela sklep, ko vam je naložila oceno posledic učinkov deregulacije do konca leta. Ampak se seveda na ta sklep zdaj očitno požvižgate in z deregulacijo nadaljujete. Seveda je ta politika zelo sporna. Proti se je oglasila Zveza potrošnikov, proti se je oglasila celo Gospodarska zbornica Slovenije, ampak na ministrstvu ste si nekako zabetonirali v program, da s to liberalizacijo cen naftnih derivatov nadaljujete ne glede na to, kakšne škodljive posledice to prinaša za čisto vse ostale sektorje družbe, z izjemo dobičkov naftnih distributerjev. Hvala.
Besedo ima minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek. Izvolite, gospod minister.
Spoštovani predsedujoči ter poslanke in poslanci! Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. V veljavi je nova Uredba o oblikovanju novih cen določenih naftnih derivatov, v skladu s katero v Republiki Sloveniji oblikovanje cen motornega 95-oktanskega bencina in dizelskega goriva ostaja enako kot doslej, razen na avtocestah in hitrih cestah. Z drugim korakom liberalizacije, ki sledi prvemu, ko smo liberalizirali 98-oktanski in ekstra lahko kurilno olje, smo prišli do tega, da imamo v Sloveniji liberaliziranega manj kot četrtino naftnega trga. Se pravi, da ne govorimo o popolni liberalizaciji, ampak o četrtinski. S tem smo naredili drugi korak, ki liberalizira cene naftnih derivatov, kot sem rekel, na četrtini naftnega trga. Menimo, da liberalizacija cen naftnih derivatov ni škodljiva za prebivalce, gospodarstvo in javne finance ter ne služi kovanju dobičkov naftnih distributerjev. Sprostitev ukrepov kontrole cen naftnih derivatov bo na daljši rok prispevala k večji konkurenci na trgu, posledično bo med ponudniki naftnih derivatov prišlo do večje cenovne konkurence, kar bo imelo dolgoročno pozitivne posledice za potrošnika ter za konkurenčno gospodarstvo in svobodno delovanje podjetij na trgu. Cilj države je vzpostaviti normalno delujoč trg, na katerem se bodo lahko vzpostavili tržni mehanizmi in konkurenca med distributerji naftnih derivatov, zato si bomo še naprej prizadevali za liberalizacijo cen naftnih derivatov na celotnem ozemlju Republike Slovenije, kot ste ugotovili, da si jaz osebno prizadevam. Uporaba vladne študije o posledicah deregulacije cen. Glede vladne študije o posledicah liberalizacije cen naftnih derivatov smo že večkrat pojasnili, da je bila študija, ki je bila narejena s strani našega ministrstva in s strani Ministrstva za finance, narejena na predpostavki tako imenovanega najslabšega možnega scenarija, in sicer da se bodo marže na avtocestah in hitrih cestah dvignile za sto odstotkov. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo ocenjujemo, da bo morebitni dvig marž na avtocestah bistveno nižji, zaradi česar bo javnofinančni primanjkljaj ustrezno manjši. Naša pričakovanja in predvidevanja potrjuje tudi trenutno stanje na trgu liberaliziranih cen 98- in več oktanskega bencina ter ekstra lahkega kurilnega olja, ki sta na liberaliziranem trgu od aprila letos; in kjer pri 98-oktanskem bencinu ne beležimo več kot nekaj čez 1 % višje cene, pri kurilnem olju pa ravno nasprotno oziroma celo nižjo ceno v določenem obdobju. Naj pojasnim, da je bil na 33. nujni seji Odbora gospodarstvo sprejet sklep, s katerim je Odbor za gospodarstvo Vladi Republike Slovenije predlagal, da oceni posledice učinkov deregulacije cen naftnih derivatov na podlagi analize gibanja cen sproščenih naftnih derivatov do konca leta 2016. Omenjeni sklep Vlade Republike Slovenije ne omejuje pri izvajanju politike deregulacije cen oziroma odprave ukrepov reguliranega oblikovanja cen naftnih derivatov. Analiza posledic učinkov deregulacije cen naftnih derivatov 98-oktanskega bencina in kurilnega olja bo narejena v prvih mesecih prihodnjega leta. Prva analiza april–oktober pa je narejena, jo imamo na ministrstvu in kaže to, kar sem povedal prej. Deregulacija cen naftnih derivatov na avtocestah in hitrih cestah torej nikakor ni v nasprotju s sklepom, sprejetim na Odboru za gospodarstvo. Hvala.
Gospod Miha Kordiš, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Gospod minister, operirate z izrazi, kot so: ocenjujete, da ne bo prišlo do dviga cen oziroma dviga marž; menite, da ta dvig ni škodljiv; hkrati pa zagotavljate, da deregulacija cen naftnih derivatov ne služi dvigu dobičkov naftnih distributerjev. Čemu pa potem služi ta dvig? Imamo eno analizo, ki govori, da se bodo marže dvignile. Se bodo marže dvignile, se bodo dvignile cene. To je edini set resnih podatkov, s katerimi operiramo, poleg zelo nezavezujočih mnenj iz ministrstva, ki se ne opirajo na nič. Dopolnjuje jih pa ideološka floskula o konkurenčnosti. Saj te vladne uredbe so do zdaj omejevale cene navzgor, ne pa navzdol. Če želijo novi distributerji vstopiti na slovenski trg pa ponuditi nižje cene porabnikom, to že zdaj lahko storijo. Edina stvar, ki jo vi z liberalizacijo cen naftnih derivatov počnete, je, da razbijate plafon, preko katerega lahko naftni trgovci navijajo cene. To je vse in to seveda gre v škodo ostalih sektorjev gospodarstva, v škodo javnih financ ter v škodo velike večine prebivalk in prebivalcev v naši državi. Ponavljam vprašanje: Zakaj se odločate za politiko, ki je izrazito škodljiva, ki gre proti blaginji velike večine te države, gre proti celo vaši lastni prisegi, ki ste jo izrekli, ko ste na stopili svojo funkcijo? Zakaj dosledno ne upoštevate izsledkov vaše študije, ampak jih poskušate zrelativizirati, iti okoli njih? Hvala.
Minister Zdravko Počivalšek, izvolite, beseda je vaša.
Zakaj? Zato, ker obstoječi distributerji pri tem sistemu, ki ga imamo, bežijo. In obstoječi sistem nas sili v to, pred čemer nas vi svarite. Drugič, nič od tega se ni zgodilo od aprila do zdaj, kar ste napovedovali pri prvem koraku deregulacije; ampak kljub vsemu nekaj o tem, zakaj je skrb pred previsokimi cenami na avtocestah odveč. Višina marže ima vpliv na končno ceno goriv v zelo malem obsegu. Marže predstavljajo le 6 % v celotni strukturi cene goriva; medtem ko trošarine predstavljajo okoli 40 % cene, pri kurilnem olju samo 20 %. V primeru prevelikega dviga cen bi naftni trgovci predvsem na avtocestah izgubili ne samo domače, ampak tudi tranzitne potnike. To pomeni, da ne bi samo prodajali manj goriva, ampak bi predvsem izgubili velik del dobička na dodatnem asortimentu, pri katerem tako ali tako ustvarjajo večino dobička, o katerem govorite. Skratka, domači potrošniki bomo imeli možnost točenja goriva na bencinskih črpalkah izven avtocestnega križa, cenovno neobčutljivi potrošniki pa bodo gorivo še naprej tankali na bencinskih črpalkah ob avtocestah. Menimo pa tudi nekaj in ne smemo podcenjevati naftnih trgovcev, da ne bodo pretirano dvigovali cen; posledično, da ne bo prišlo do večjega padca prodanih količin, ker ne želijo, da sami sebi delajo škodo. In tudi verjamem, da ne bo večjega vpliva na javnofinančno situacijo na tem področju. Tukaj je še več zadev, o katerih bi bilo treba govoriti. Tudi to, da obstoječa uredba, ki regulira cene goriv, traja od leta 2002. Po zakonu lahko to uredbo podaljšamo samo za 6–12 mesecev, izjemoma. To izjemno podaljševanje uredbe pa traja že 14 let, če znam to zadevo izračunati. Tudi na tem področju smo dolžni narediti korak naprej; konec koncev smo se leta 1990 odločili za tržno, ne pa za dogovorno ekonomijo. Hvala.
Gospod Miha Kordiš, imate besedo za postopkovno zahtevo. Izvolite.
Strinjam se z gospodom ministrom v tisti splošni sodbi, da moramo narediti korak naprej; ampak regulacija cen naftnih derivatov ni korak naprej, je korak nazaj. Korak naprej bi bil popolna nacionalizacija Petrola. To je korak naprej, pa da vpeljemo delavsko upravljanje v Petrol. To je korak naprej. Drug korak naprej je popolna regulacija cen vseh naftnih derivatov, torej diametralno nasprotno od tega, kar počne ta vlada. In želel bi v tem državnem zboru razpravo o odgovoru ministra zaradi tega, ker se njegovi odgovori ne opirajo na nikakršne fakte, ne opirajo se na nikakršne analize; opirajo se na ideološke dogme prostega trga in očitno z materialno podporo naftnih trgovcev, ki so edini preko Trgovinske zbornice Slovenije na glas spregovorili v korist deregulacije cen naftnih derivatov. Vsi ostali so bili proti. Je bila proti Zveza potrošnikov, je bila proti celo Gospodarska zbornica, seveda je nasploh proti tudi javnost, ker dobro ve, da deregulacija cen naftnih derivatov pomeni dvig teh cen. In preprosto ne zadostuje, da te pomisleke odpravimo z zamahom roke in trditvijo, da se od aprila do zdaj, ko se je ta liberalizacija cen začela, ni zgodilo nič dramatičnega. Dajmo ta časovni razpon potegniti na nekaj let in poglejmo v tujino, kaj se je zgodilo v Avstriji, kaj se je zgodilo na Hrvaškem. Povsod so se dvignile marže. V omenjenih dveh državah pa celo za 100 %. To so zelo trda dejstva, ki se jih ne da torpedirati z mnenji in ocenami, ki se ne opirajo na nič. In tudi zato smo v Združeni levici pri tej temi zagreti, kakor smo; ker tukaj vlada sprejema ukrepe, ki bodo udarili slovenskega potrošnika, še zlasti revne in delavne ljudi, zaradi višjih cen bencina; izključno zato, da se dvignejo dobički naftnih distributerjev. To pa je skregano z vašimi prvimi besedami na plenarnem zasedanju Državnega zbora, ko ste prisegli, da boste delovali, gospod minister, za blaginjo te države, za blaginjo njenih prebivalcev. Kar pa pač zdaj vidimo, je edina blaginja, za katero delujete, blaginja naftnih trgovcev; in zato potrebujemo razpravo v tem državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. novembra 2016, v okviru glasovanj. Gospa Violeta Tomić bo postavila poslansko vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Gospa Tomić, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Minister Koprivnikar, pred dobrima dvema tednoma je pred vladno palačo potekal protest delavcev iz plačne skupine J. Tega protesta sem se udeležila tudi sama. Da je ravno v plačni skupini J največja koncentracija krivičnih anomalij, je splošno znano dejstvo. Da je treba te krivice odpraviti, vemo že od leta 2009, saj se okrog tega strinjajo vlada in tudi sindikati. Vedno obljubljate, da boste ta pereči problem uredili, in do danes se ni zgodilo še čisto nič. Plačni razredi teh delavcev so še vedno pogosto celo pod minimalno plačo. Po več kot dveh letih ministrovanja in po treh proračunih izgovorov, da je temu tako, nimate več. Na drugi strani pa je razlogov za protestiranje teh stigmatiziranih delavcev vsak dan več. Način tako imenovanega dogovarjanja glede plač v javnem sektorju, ki ste ga vi izbrali, spoštovani gospod minister, bolj kot na pogajanja spominja na izsiljevanja. Ne vem, kako bi lahko drugače opisala to, kar se dogaja v zadnjih mesecih. Vlada je kljub lanskemu dogovoru s sindikati, da ne bo enostranskih potez in da bo do sprememb pri plačah javnih uslužbencev prišlo le ob soglasju sindikatov, v proceduro vložila predlog zakona, ki ohranja praktično vse varčevanje. Prejšnji teden je že izgledalo, da ste se spametovali, obravnavo zakona ste preložili, da bi se lahko dogovorili s socialnimi partnerji, kar ste tudi obljubili pred dobrim letom dni. In kaj ste v tej koaliciji naredili danes? Za jutri ob 23.15, tako rekoč ob polnoči, ste sklicali sejo, na kateri hočete, kot kaže glede na vse, sprejeti ta škodljivi zakon. Čeprav dogovora s sindikati še ni, vi sklicujete nočno sejo, da bi popolnoma netransparentno obravnavali ta zakon. Kaj to pomeni za javne uslužbence, učitelje, medicinske sestre, kuharje, vzgojiteljice in čistilke, ne vemo. Na protestu so me delavci in delavke prosili, naj vam zastavim nekaj vprašanj: Zakaj Ministrstvo za javno upravo kljub vladnim zavezam, ki se ponavljajo vsako leto od 2009 naprej, v več kot sedmih letih še ni zagotovilo odprave anomalij v plačni skupini J? Kako nameravate anomalije v sistemu plač v javnem sektorju odpraviti? Ali menite, da kriteriji za ocenjevanje javnih uslužbencev v enak položaj postavljajo vse javne uslužbence? Ali se vam zdi sprejemljivo, da so izhodiščni plačilni razredi v sistemu plač v javnem sektorju pod minimalno plačo? Za vaše odgovore se vam zahvaljujem.
Spoštovani minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala, poslanka, za to vprašanje. Če poskušam odgovoriti v tem kratkem času kar po vrsti. Protest sem spremljal pred palačo. Zanimivo je, da so se protesta udeležili nekateri sindikati; ne pa tisti, ki prav eksplicitno zastopajo skupino J. Zanimivo je, da je bila prav v tistih dneh na vladni pogajalski skupini točka odprave plačnih anomalij na zahtevo sindikatov umaknjena. Dogovorov in načinov dogovarjanja si nisem sam izbral, k temu nas zavezuje zakon in dosedanji dogovori. Predmet dogovora je lahko odgovornost obeh strani, čeprav se vedno vsakič, ko dogovora ne dosežemo, odgovornost vali izključno in samo na vladno stran. Dve strani se pogajata in dve strani se morata dejansko tudi izpogajati. Ta vlada ni potegnila nobene, niti ene enostranske poteze, vse je delala v dogovorih. Tudi zakon, ki je trenutno v parlamentarni proceduri, je bil vložen v skladu z dogovorom na pogajalski skupini. V skladu z dogovorom na pogajalski skupini smo tudi poslance na odboru seznanili, da niso izpolnjeni pogoji, glede na to da ni bil sklenjen dogovor s sindikalno stranjo. Vlada se je torej držala decidno vseh zahtev in vseh obveznosti, ki jih je tudi sprejela. Ko govorimo o predlogu zakona, ki je varčevanje, naj spomnim, da so že podpisani dogovori vrnili v javni sektor v letošnjem letu preko 200 milijonov dodatnih stroškov, sredstev za plače. In že podpisani dogovori bodo v naslednjem letu vrnili 110 dodatnih milijonov za strošek dela. Težko tovorimo pri 300-milijonskem povečanju stroškov dela o tem, da izključno zagovarjamo samo varčevanje. Kar se pa tiče nočnih sej in ostalih zadev, ker je vztrajanje poslancev, da mora biti ta točka zaprta še v okviru te proračunske seje, je to edina možnost, da se dejansko tudi naredi. Tudi napotilo poslancev na odboru je bilo, da še enkrat poskusimo z dogovorom s sindikati; in prav zdaj prihajam z tega dogovarjanja. Prvi dogovor v tej zvezi pa je bil sklenjen že leta 2009, dejansko ni bil realiziran, ker so se v tem času zaradi krize tudi izvajali varčevalni ukrepi, ne pa sproščanje. V mandatu te vlade pa smo, kot smo se dogovorili s sindikati, tudi sprejeli koncept odprave anomalij. Vladna pogajalska stran je imela na svoji strani že 22 sej, pregledala je 700 delovnih mest, pripravila predlog; vendar je treba razumeti, da so delovna mesta uvrščena v kolektivnih pogodbah, ki jih vlada enostransko ne more spreminjati. Kljub večkratnim pozivom še vedno nismo naleteli na konkreten odziv sindikalne strani, s katerimi bi dogovorili uvrstitve plačnih razredov, vlada pa enostransko tega ne more narediti. Lahko vam povem zgodovino teh pogajanj, vse je tudi dokumentirano in tudi ugotovljeno na zapisniških zadevah; pa vendar do zdaj ni prišlo do konkretnega pogovora, kako ta vladni predlog, ki je bil pripravljen, sindikalni strani tudi posredovan, z njimi dogovorjen celoten postopek, dejansko tudi realizirati. Še enkrat povem, vlada enostransko tega ne more narediti, ker je to zapisano v kolektivnih pogodbah. Treba je vedeti, da tudi plačni razred, ki pomeni osnovno plačo in je uvrščen pod minimalno plačo, pomeni zgolj izhodiščni plačni razred. In z vami se strinjam, da uvrstitev teh plačnih razredov pod minimalno plačo ni sprejemljiva ureditev. Se strinjam. Vendar popravek tega mora biti narejen v dogovoru s sindikati in popravek teh izhodiščnih plačnih razredov vpliva na celotno plačno lestvico. Minimalna plača pa ni samo predmet, kategorija, ki se nanaša na javni sektor, ampak na celotni; in je splošna varovalka, pod katero noben ne more dobiti v tej državi plače. Zato je to varovalka, ki se nanaša tudi na gospodarstvo. Kar pa se tiče pravičnosti ukrepov za nagrajevanje, ti so določeni v Zakonu o sistemu plač v javnem sektorju, enotno za vse. Predstojnik, ki to ocenjuje, je tisti, ki je vedno odgovoren za ocenjevanje svojih podrejenih. In prav s spremembami Zakona o sistemu plač v javnem sektorju, o katerih že od februarja poskušamo doseči ta dogovor, na katerega ste opozorili, zavezo sindikatov, poskušamo ravno to storiti, da bodo ti kriteriji bolj objektivizirani, bolj konkretizirani in bolj prilagojeni posameznim plačnim skupinam, da bi dosegli tisti končni cilj, ki si ga želimo, to pa je, da sta kvaliteta in obseg dela javnega uslužbenca bolj neposredno povezana tudi z njegovim izplačilom. Tudi tukaj, žal, nismo naleteli na pripravljenost sindikatov, zato vsebinsko pogovori v vsem tem času dejansko niso stekli; ampak je sindikalna stran načelno zavrnila kakršenkoli pogovor o spremembi teh zakonov. Hvala.
Gospa Violeta Tomić, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Kot sem pričakovala, se boste izogibali odgovornosti in jo prelagali na sindikate, na tiste, ki se res edini zavzemajo in zagovarjajo interese delavcev. Vi ste se očitno, minister Koprivnikar, jasno postavili na stran tistih 10 % najbolje plačanih. Pravite, da Vlada ni potegnila niti ene enostranske poteze. Jaz ne vem, kdaj se je usklajevalo, da se podari 60 milijonov evrov tistim najbogatejšim. Se pravi, da je za bogate krize zdavnaj konec, za najbolj revne pa se bo nadaljevalo varčevanje. Naj vas spomnim, da poslanci s to vladno antisocialno reformo dobimo 80 evrov mesečno. In na drugi strani, za najslabše plačane delavce v javnem sektorju pa nikakor ne morete najti denarja, da bi lahko imeli izhodišče višje, kot je minimalna plača. In tukaj najdete cel kup izgovorov. Zanimivo je, da ste kot predsednik upravnega odbora Skupnosti socialnih zavodov Slovenije govorili popolnoma drugače. In še ena stvar me skrbi. Tukaj imam Predlog zakona o socialnovarstveni dejavnosti, ki na široko odpira vrata privatizaciji domov za starejše občane. Resnično me zanima, ali mi lahko zagotovite, da do tega ne bo prišlo. Ker imam še nekaj sekund, poglejte, popisni list zahtevnosti delovnega mesta voznik – kurir, s triletno poklicno šolo, je v 12. plačilnem razredu, strežnica je v 10. plačilnem razredu, dietni kuhar je v 15. plačilnem razredu, ekonom v 17. plačilnem razredu. Ali se vam to zdi dopustno? Ali so kakršnikoli izgovori pri teh ljudeh, ki so polno zaposleni in živijo pod pragom revščine? Ali sploh kakšen izgovor lahko zdrži presojo? Hvala.
Minister Koprivnikar, izvolite, beseda je vaša.
Hvala, predsedujoči. Hvala poslanki tudi za ta dodatna vprašanja. Sicer ne vem, kaj ima moje delo v Skupnosti socialnih zavodov opraviti s tem; in ne vem, katere navedbe so bile take, ki bi bile v nasprotju s tem, kar tudi danes zagovarjam. Vsi ukrepi sproščanja varčevalnih ukrepov, to pa so napredovanja in sproščene plačne lestvice, so bili dogovorjeni s sindikati. Vrste ukrepov, ki se lahko sprostijo, so bili njim dani na izbiro in oni so se odločili, kateri so tisti, ki imajo prioriteto. Žal moram to povedati. Regresija plačne lestvice oziroma sprostitev plačne lestvice, če o tem govorite, je bil eden od ukrepov, ki je bil dogovorjen na pogajanjih s sindikati. In niti slučajno ni bila to enostranska vladna poteza. Ob tem naj povem, da smo ponovno tudi dali na mizo ponudbo, da se vsem do 30. plačnega razreda izplača polni regres, ostali pa imajo še omejitve. In to ponudbo tudi stopnjujejo. Glede Zakona o socialnovarstveni dejavnosti; res ne vem, če je na mestu, da ga jaz komentiram, ker niti ne poznam morebitnega predloga. Morate pa tudi to vedeti. Vedno sindikati očitajo, da so javni uslužbenci, upravičeno, v času krize toliko privarčevali tej državi. S sproščenjem plačne lestvice so tej državi največ privarčevali najbolje plačani javni uslužbenci; bodimo iskreni. Tistim se je plača največ znižala. In to, kar je bilo s sproščanjem varčevalnih ukrepov strojeno po izbiri in v dogovoru s sindikatom, je bilo samo vrnitev v stanje pred krizo, kar smo tudi obljubili. In to dejansko delamo, striktno v dogovoru s sindikati. Vsi ukrepi, ki so bili do zdaj sproščeni, so bili dogovorjeni in vlada ni potegnila niti enega samega enostranskega ukrepa, niti ene same enostranske odločitve in niti enega predloga na področju plač ni prinesla ne v parlament, ne realizirala v praksi brez podpisanega dogovora s sindikati, ki jih tudi striktno spoštuje. Moram žal te očitke zavrniti. Se pa osebno tudi z vami strinjam, da je treba pohiteti z odpravo teh plačnih anomalij, zato smo na vladni strani izjemno intenzivno delali. Predlog je pripravljen. Ne more pa biti uveljavljen enostranski, ker imamo trenutno tak sistem, da vpis v kolektivno pogodbo ne more biti enostranski poseg, ampak dogovor med Vlado in sindikati. Ko bo do dogovora prišlo, bodo tudi odprave plačnih anomalij možne.
Gospa Violeta Tomić, imate besedo, da zahtevate postopkovno zahtevo. Izvolite.
Hvala za besedo. Minister, spremembo dohodkovne lestvice je vlada naredila sama. Tukaj ni pričakovala nobenih pogajanj s sindikati. In teh 60 milijonov evrov, ki ste jih podarili najbogatejšim, najbolje plačanim v državi, bi jih lahko "podarili" oziroma bi z eno bolj socialno politiko lahko uredili boljše plače najslabše plačanim. To bi bil nek socialni ukrep, vreden te vlade. Meni se zdi popolnoma nedopustno, da tisti, ki so polno zaposleni, ki opravljajo svoj delovnik kot polno zaposleni, še vedno živijo pod pragom revščine in da se kljub temu, da se sprošča varčevanje, kot pravite, ne poskrbi najprej za te. Mislim, da se vsi ukrepi vlade gibljejo v smeri, da se denar pretaka od najbolj revnih k najbolj bogatim. In to je seveda nedopustno. Prepad med revnimi in bogatimi se tako v Sloveniji še povečuje. In zategovanje pasu se nadaljuje in na tak način si lahko obetamo nove krize, kajti vemo, da bogati s tem odpustkom ne bodo nič bolje živeli; najrevnejšim pa bi se to zelo poznalo. In ravno zaradi tega v skladu s Poslovnikom želim, da se na seji opravi razprava. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 17. novembra, v okviru glasovanj. Gospod Luka Mesec postavlja vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču ter ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Gospod Mesec, izvolite, beseda je vaša.
Hvala za besedo in lep pozdrav še enkrat! Moje vprašanje je glede trase tretje razvoje osi v srednjem delu. Avgusta je bila objavljena študija variant s predlogom najustreznejše variante izgradnje te osi, in sicer so bile za srednji del, to je nemudoma pod avtocesto, na razpolago tri variante: Prva, G1, je šla preko Sevnice in Šentjurja; druga, G2, preko Zidanega mosta, Rimskih Toplic in Laškega ter se priključi na avtocesto pri Žalcu in Celju; tretja, G3, pa poteka od Zidanega mosta preko Hrastnika in Trbovelj ter se na avtocesto priključi pri Preboldu. Ministrstvo za infrastrukturo je naročilo to študijo, izvedlo pa jo je Ministrstvo za okolje in prostor. Obe ministrstvi skupaj sta ugotovili, da je najustreznejša varianta G2, torej ta, ki poteka od Zidanega mosta preko Rimskih Toplic in Laškega ter se priključi avtocesti pri Žalcu in Celju. Ta izbira preseneča. Preseneča pa iz naslednjih razlogov. Prvič, zasavske občine so si prizadevale, da bi trasa potekala po varianti G3. Trbovlje, Hrastnik in Zagorje ob Savi imajo namreč zelo slabe prometne povezave z ostalo Slovenijo in bodo s tem, če jih bo zdaj tudi ta razvojna os obvozila, postale slepo črevo. Drugič, Zasavje je svojo regionalno strategijo gradilo, vsaj deloma, tudi na predpostavki, da bo tretja razvojna os potekala na tej trasi, kakor je že pred leti obstajal nek tihi dogovor. In tretjič, Strategija prostorskega razvoja Slovenije tri občine, ki so v Zasavju, se pravi Trbovlje, Hrastnik in Zagorje ob Savi, opredeljuje kot središča nacionalnega pomena, ki se morajo razvijati prednostno. Na drugi strani imamo občini Laško in Rimske Toplice, kjer so umestitvi te trase mimo njunih občin celo nasprotovali, ker naj bi to prizadelo turizem. Obenem pa je Laško v Strategiji prostorskega razvoja opredeljeno zgolj kot medobčinsko središče, ne pa kot središče nacionalnega pomena, kot to velja za zasavske občine. Zaradi tega vas sprašujem: Zakaj ste se odločili za traso mimo Laškega namesto za traso mimo Zasavja? Ali ste pri umeščanju srednjega dela razvojne osi upoštevali razvojne dokumente in potrebe Zasavja? Zakaj pri umeščanju niste upoštevali v Državnem zboru sprejete Strategije prostorskega razvoja Slovenije, v kateri so zasavske občine opredeljene kot občine z nacionalnim pomenom? Ali ste upoštevali vsakodnevne prometne obremenitve obstoječega cestnega omrežja in število migrantov, ki se na delo vozijo iz Zasavja? Hvala za odgovore.
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi poslancu gospodu Luki Mesecu za postavljeno vprašanje. V zvezi s tem umeščanjem tretje razvojne osi v srednjem delu in tudi drugje je bilo že kar precej aktivnosti izvedenih. Tako je bilo v srednjem delu v letu 2008, ko so se oblikovale variante na celotnem poteku tretje razvojne osi od Avstrije do Hrvaške, vrednoteno in primerjano deset variant oziroma potem osemnajst kombinacij teh variant. Vse različice pa so se začele z navezavo na avtocesti A1 in končale z navezavo na avtocesti A2 ter so potekale v treh koridorjih, kot ste jih že imenovali, torej koridor G1 čez Kozjansko, to je vzhodni koridor od Šentjurja do Sevnice; potem sredinski koridor, tako imenovani G2, preko Celja in Laškega do Radeč; in zahodni koridor čez Zasavje, tako imenovani G3 koridor, od Prebolda, Trbovelj, Hrastnika do Radeč. Varianta v sredinskem koridorju je bila takrat ocenjena kot najustreznejša, in sicer je potekala, kot že rečeno, od Celja, Laškega, Zidanega mostu do Save, nadalje pa potem še preko Tržišča, Mokronoga, Šmarjeških Toplic do avtoceste A2 pri Novem mestu. Bistveni problem te predlagane rešitve se je odražal predvsem v njeni ekonomski neupravičenosti in tudi družbeni nesprejemljivosti predlagane trase na posameznih območjih. Zato je bila predlagana redefinicija načrtovalskih izhodišč, kjer se je potem študija variant dopolnila in izvedla tudi primerjava aktualne izbrane variante še z dvema tako imenovanima minimalnima variantama, ki sta se nanašali na sanacijo v pretežni meri obstoječega omrežja. Oktobra letos je bila tako dopolnjena študija variant tudi javno razgrnjena. V tej dopolnjeni študiji se je potem ponovno kot najustreznejša varianta predlagala prvotna, sredinska varianta, ki poteka od Celja, Laškega do Šmarjeških Toplic in se na avtocesto A2 priključi pri Otočcu. V dopolnitvi te študije variant se niso ponovno obravnavale niti variante v zahodnem koridorju čez Zasavje, niti kakšne druge. Bistven poudarek pa je bil dan v ustreznejši navezavi Zasavja na to tretjo razvojno os v Zidanem Mostu, in sicer preko nove cestne povezave G2-108 Hrastnik–Zidani Most in z njo povezanih novih premostitvenih objektov preko Save in Savinje v Zidanem Mostu; kajti ta povezava, kot vemo, je že umeščena v prostor. Ob tem pa bi želel še poudariti, da je projekt vendarle še vedno v fazi študije variant, da pripombe še prihajajo in se bo z njihovo analizo šele pričelo, tako da je sedaj še prezgodaj govoriti o dokončni varianti poteka tretje razvojne osi na srednjem delu. Lahko pa tudi povem, da bo kot sprejemljiva varianta izbrana tista, ki bo realno potem tudi izvedljiva in dosegljiva v čim krajšem obdobju. Hvala lepa.
Gospod Luka Mesec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Se opravičujem, gospod Mesec, besedo bi dali še ministrici za okolje in prostor. Gospa Irena Majcen, izvolite, beseda je vaša.
Hvala, predsedujoči. Hvala tudi za to, da sem vključena v ta odgovor. Res je, da na Ministrstvu za okolje in prostor vodimo postopke glede sprejetja državnih prostorskih načrtov. Res je, da samo vodenje postopkov ni enostavno, je zahtevno. Res je tudi, da kakršnokoli umeščanje državnih investicij slej kot prej naleti na neodobravanje dela populacije; in tako se je zgodilo tudi pri umeščanju tretje razvojne osi. Zgodovina nas pelje v leto 2006, leta 2008 so bile primerjalne variante v treh koridorjih, takrat se je nekako pokazalo, da zaradi geoloških danosti je varianta G3 preko Zasavja zastala. Če se bo pri nadaljnjih postopkih pokazalo, da lokalno okolje ne sprejema predlagane rešitve, je, kot je že povedal minister za infrastrukturo, mogoče v takšni fazi še kakršnekoli spremembe doseči oziroma jih vklopiti v pripravo državnega prostorskega načrta.
Luka Mesec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Minister odgovarja, da je bila izbrana trasa, pri kateri je bilo v mislih tudi Zasavje, da naj bi se Zasavje priklopilo pri Zidanem Mostu. Ampak za Trbovlje ali pa nasploh za Zasavje je takšen priklop praktično neuporaben. Nihče se ne bo peljal čez Zidani Most v Ljubljano, ker bi s tem naredil samo krog. Na to pa opozarjam zato, ker tukaj govorimo o eni izmed ogroženih regij. Tam je zaradi propada rudarstva in tudi termoelektrarn v zadnjih letih brezposelnost močno poskočila, kraji umirajo. In če jih bo zdaj še tretja razvojna os obvozila, bodo dejansko ti kraji izumrli ali pa bodo postali, kot sem prej rekel, neko razvojno slepo črevo. Zato tukaj opozarjam, da ne presojati samo nekih interesov, ki trenutno obstajajo, ampak je treba pogledati na to, kako tem 35 tisoč ljudem, ki danes živijo v Zasavju, pripomoči k temu, da zaženejo nov razvoj tega, kot ga tudi nacionalna strategija opredeljuje, nacionalno pomembnega okraja. In zato sprašujem, da pozovem ministrstvo, da še enkrat prouči vse variante, ker če prav razumem, niste upoštevali vseh; in da se pogovorimo o tem, če bi lahko šla tretja razvojna os čez Zasavje. To je moja dopolnitev odgovora. Ali obstajajo možnosti, da bi se trasa redefinirala in da bi se speljalo tretjo razvojno os preko Zasavja?
Minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Kot je že bilo rečeno z moje strani ter s strani ministrice za okolje in prostor, sedanji predlog nikakor še ni dokončen. Ker so bila že ob sami javni razgrnitvi in tudi še sedaj, ko prihajajo pisne pripombe, izražena določena nasprotovanja predlogu izbrane variante, bomo primorani preučiti še druge možnosti. In če se bodo te druge možnosti izkazale za sprejemljivejše, bomo predlagali tudi alternativne rešitve. Bi pa poudaril še to, da ob tem, ko iščemo rešitve za to, da se ta tretja razvojna os, ki bo v srednjem delu umeščena v prostor kot dvopasovna cestna povezava, v tem času, dokler se to ne umesti in potem tudi ne zgradi, moramo mi v vmesnem času prav gotovo še narediti marsikaj na izboljšavi obstoječega cestnega omrežja. Tu ta vlada in naše ministrstvo vlaga intenzivne napore za povečanje sredstev, za obnovo in vzdrževanje obstoječega omrežja. Tudi obstoječo povezavo teh krajev v Zasavju do avtoceste, do Ljubljane bomo seveda posodabljali in izboljševali. Kar nekaj ukrepov je že bilo narejenih in v nadaljevanju tudi še bodo. Kot rečeno, intenzivno delamo na tem, da se povezave teh odmaknjenih regij od avtocestnega omrežja kar najbolj izboljšajo, seveda v okvirih, ki nam jih daje razpoložljivi proračun. Hvala lepa.
Luka Mesec, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala za besedo. Ker tudi minister pravi, da debata, kje bo potekal srednji del tretje razvojne osi, še ni končana, predlagam, da se tudi v Državnem zboru pogovorimo o možnostih, ki so na voljo. Pri tem bi jaz posebej pozival, da se preuči možnosti tega, da bi šla tretja razvojna os preko Zasavja, ker, kot rečeno, tu gre za ogroženo območje, za industrijsko devastirano območje, za območje, ki je trenutno brez resnih razvojnih perspektiv. In ena od ključnih zadev za to regijo je, da dobi normalno, dobro cestno povezavo, saj je to predpogoj za kakršenkoli nadaljnji razvoj. Hvala.
Luka Mesec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. novembra 2016, v okviru glasovanj. Dr. Matej T. Vatovec, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala, gospod predsednik. Minister Gašperšič, malo kot kontekst, na te izjave vedno znova rad spomnim, pred vašo interpelacijo ste dejali, da boste odstopili, če se drugi tir ne bo začel graditi pred koncem naslednjega leta. Prejšnji mesec sem vas pozval k odstopu zaradi navedbe, ki je bila zapisana v Predlogu proračuna za leto 2017, in sicer da se bo zaradi financiranja gradnje po modelu javno-zasebnega partnerstva gradnja začela šele po letu 2019. Na odboru ste rekli, da je to prišlo iz nekega drugega časa in da je očitno šlo za lapsus; za medije pa ste kasneje dejali, da bi se začetek gradnje lahko zamaknil do leta 2019, če bi iskali klasične zasebne investitorje. In potem ste poudarili, da si želite v to javno-zasebno partnerstvo vključiti dve podjetji, in sicer Luko Koper in Slovenske železnice. Nedavno je bil objavljen zapisnik septembrskega zasedanja madžarske in slovenske delegacije v zvezi z vstopom Madžarske v projekt drugi tir. Madžari za vstop zahtevajo manjšinski delež v Luki Koper. In iz poročil medresorske delovne skupine za pripravo nabora oblik javno-zasebnega partnerstva za izgradnjo drugega tira, ki smo jih pridobili v Združeni levici, je jasno, da so Madžari to zahtevali že na začetku tega leta. V celem letu torej Madžarom niste povedali, niste želeli ali jim niste hoteli povedati, da deleži Luke Koper niso naprodaj, to, kar ste namreč ves čas vztrajno zagotavljali slovenski javnosti. Poleg tega je iz istih poročil jasno, da – medtem ko ste preverjali interes pri Madžarski in tudi pri drugih državah – interesa za sodelovanje nikoli niste preverjali pri tistih, ki so po vaših besedah v tem trenutku najbolj vpleteni ali pa ključni, torej Luki Koper in Slovenskih železnicah. Poleg tega je bila ob objavi zapisnika sestanka z Madžari objavljena tudi navedba, da Luka Koper nikakor ni vpletena v kakršnakoli dogovarjanja o obliki javno-zasebnega partnerstva, kar sem tudi osebno preveril. S strani Luke Koper je bilo zatrjeno, da te navedbe časopisov držijo. Zato imam štiri zelo preprosta vprašanja: S kom se vodi te pogovore o oblikovanju modela javno-zasebnega partnerstva za financiranje drugega tira? Ali so predstavniki Luke Koper in Slovenskih železnic vključeni v pogovore o oblikovanju javno-zasebnega partnerstva za to izgradnjo? Kakšen bi moral biti finančni vložek teh dveh državnih podjetij, da bi tudi obsegalo zgolj državo in ti dve podjetji? Kako nameravate odtujiti kakršenkoli delež v Luki Koper, če zagovarjate, da ne morete vplivati na SDH, ki je pristojen za take odločitve? Hvala.
Minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič, imate besedo za odgovor.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Ta vprašanja so bila na nek način, kot ste tudi sami že povedali, v javnosti že komentirana in v grobem odgovori že tudi podani. Morda vseh detajlov, ki ste jih sedajle na koncu še izpostavili, še ni bilo, ampak usmeritev je ves čas jasna. Že vse od jeseni 2014, ko sem v svoji prvi vožnji z vlakom po obstoječem tiru skušal doseči oziroma začeti nek dialog z obema predsednikoma uprave, da skupaj poiščemo način, da zagotovimo to finančno konstrukcijo za izvedbo tega izredno zahtevnega projekta, ves ta čas so bila moja prizadevanja usmerjena, da se ta dialog vzpostavi. Vendar kot smo bili lahko priča vsi skupaj, eden od teh udeležencev pri teh dogovorih nekako ni želel sodelovati in je bilo ves čas poudarjeno samo to, da se naj ta investicija financira iz proračuna; pri tem so asistirali tudi različni drugi strokovnjaki in se nismo premaknili v dveh letih prav daleč. Končno po vseh teh dogodkih poleti in z mojo interpelacijo je očitno dozorel čas, da je treba en dodaten napor v ta naša prizadevanja, da se torej ta dogovor o možnem sodelovanju poišče. Lahko potrdim, da ti pogovori potekajo, potekajo skupaj pod okriljem SDH, tako da tukaj niso nikakršne pristojnosti mene kot ministra kršene. To, kot rečeno, poteka v sodelovanju s SDH. Jaz računam, da bodo ti dogovori tudi v kratkem obrodili nek rezultat, da bomo lahko potem tudi kaj bolj konkretno predstavili javnosti in tudi vsem zainteresiranim, o kakšnih rešitvah se torej pogovarjamo. Moram pa reči, da je to rešitev tega sodelovanja s slovenskimi zasebnimi podjetji. Če do tega dogovora, tega sodelovanja ne bi prišlo, potem smo na tistem klasičnem javno-zasebnem partnerstvu, kjer se zasebni vlagatelji iščejo preko javnega razpisa. Vemo, da je to mnogo zahtevnejše in mnogo bolj dolgotrajno. Resnično upam in računam, če želim tudi izpolniti svojo zavezo, da bomo konec naslednjega leta začeli z izgradnjo tega projekta, da do tega dogovora pride, da tukaj pristopimo vsi, obe naši ključni logistični podjetji, da finančno konstrukcijo vložimo skupaj. Sama finančna konstrukcija je bila tudi že večkrat v grobem začrtana in ta oris ostaja še sedaj enak. Ocenjuje se, da je treba zagotoviti približno 400 milijonov evrov kapitalskih vložkov, pol od tega bo zagotovila Republika Slovenija z dokapitalizacijo podjetja 2TDK, pol bi morali zagotoviti drugi vlagatelji, torej obe podjetji oziroma še eventualno katerikoli drugi vlagatelj. Potem se računa seveda na 30-odstotno sofinanciranje s strani evropskih sredstev, za katera bomo kandidirali na razpisu. Objavljen je že en razpis, pričakuje se še ena objava, predvidoma se bomo prijavili na oba razpisa. Kar pa potem ostane še do končne investicijske vrednosti, pa bo pokrito z zadolževanjem preko tako imenovanega EFSI mehanizma, oziroma včasih rečejo tudi Junckerjev sklad. To je finančna konstrukcija, v okviru teh kapitalskih vložkov pa pričakujemo sodelovanje teh dveh podjetij. Seveda so tukaj še odprta vrata za sodelovanje sosednje Republike Madžarske, ki je izrazila zelo velik interes, da pri tem projektu sodeluje. Z njihove strani je bilo izraženo pričakovanje, da dobijo nek manjši delež možnosti upravljanja, sodelovanja v Luki Koper. To je bil z njihove strani postavljen pogoj, ni bila z naše strani dana ponudba. Če se bo v nadaljevanju izkazalo, da je v projekt treba vključiti sodelovanje Madžarske, se bomo pogovarjali tudi o tem načinu, ki bo sprejemljiv za našo in za madžarsko stran.
Dr. Matej T. Vatovec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Smer, v katero greste, mi je seveda všeč, če bi vztrajali na sodelovanju Luke Koper in Slovenskih železnic. Obstajata pa odprti dve vprašanji, ki sta ključni. Kdaj boste stopili v kontakt z Luko Koper in jim to predstavili? Če na nek način vztrajate na tem, da bi skušali na tak način izpeljati tak projekt, bi bil morda potreben še vsaj dodaten trud, ne pa se izgovarjati na tisto vožnjo iz aprila 2014. Vemo tudi, da je bil oblikovan projektni svet, ki pa se je sestal samo dvakrat in potem nič več. Mislim, da ta dialog verjetno šepa na vseh straneh, ne samo enostransko. In druga stvar je, kako bo to vplivalo na ti dve družbi? Moja ocena je, da verjetno nista sposobni nekih večjih investicij. Verjetno bi teh 200 milijonov morali pokriti ti dve podjetji. Kako to vpliva na njihove že trenutne investicije, ki so jih dolžni izvajati po načrtu, ki je bil sprejet? Kako se potem to razmerje ohranja? In še nekaj je ključno, kaj to pomeni v primeru, da recimo do tega sodelovanja ne pride. Kaj pomeni madžarski scenarij? Ali ste potem pripravljeni iti v dogovarjanja in tudi razmisliti o tem, kar Madžari zahtevajo oziroma pričakujejo v zameno, torej manjšinski delež v Luki Koper in sodelovanje vseh madžarskih gradbenih in tudi logističnih podjetij pri upravljanju in izgradnji drugega tira?
Minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Jaz bom tako rekel, da o vseh teh detajlih je zdaj res še prezgodaj govoriti in vam jaz kot minister za infrastrukturo res ne morem odgovarjati. Na kakšen način, kako bo to vplivalo, ali sta podjetji sposobni sodelovati, s kakšnim vložkom in tako naprej; te analize, te predloge vodstvi obeh teh dveh podjetij pripravljata skupaj, v sodelovanju. Mi smo imeli dva ali tri sestanke na SDH, kjer smo se srečali tudi s predsednikom uprave Luke Koper. Vmes so potem še potekali sestanki med upravama. Kot rečeno, mi pričakujemo usklajene rezultate teh analiz in usklajena iskanja možnosti sodelovanja s strani obeh uprav, da bodo predstavljene SDH in nam z ministrstva. Potem pa bomo preverili, kako te predlagane možnosti odgovarjajo vsem drugim robnim pogojem, s katerimi se še soočamo, da rešitev ne vpliva na povečanje javnega dolga, da rešitev ustreza pogojem za podelitev koncesije za gradnjo podjetju 2TDK, da je rešitev ustrezna tudi z vidika pridobivanja evropskih sredstev. Skratka, vse te zadeve bo treba potem še ustrezno preveriti z vseh teh vidikov in na podlagi tega bo potem končna oblika sodelovanja, tisti najbolj podrobno razdelan model, definiran in pripravljen. Kot rečeno, če ta predlagana oblika ne bo v kakršnemkoli delu odgovarjala oziroma ustrezala vsem tem robnim pogojem, ki sem jih navedel, bomo iskali še rešitve, kot rečeno, s sodelovanjem drugih vlagateljev. Zlasti interesantno, kar na nekaj teh vprašanj bi to sodelovanje z Republiko Madžarsko pozitivno vplivalo. Vse te stvari puščamo zaenkrat odprte na mizi. Dokončna odločitev bo sprejeta res na podlagi podrobnih analiz prednosti in slabosti posamezne rešitve. Hvala lepa.
Gospod Andrej Čuš, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica! Ko se pogovarjamo o področju socialne politike v Republiki Sloveniji, kot poslanec in tudi kot državljan z zaskrbljenostjo spremljam propadanje srednjega sloja v Sloveniji na obroke in po drugi strani vse večjo enakost Slovenk in Slovencev v revščini, v bedi. Namen minimalne plače je, da bi zagotovila vsakemu državljanu in državljanki normalno, dostojno življenje. Ampak mislim, da minimalna plača tega že kar nekaj časa ne zagotavlja. Seveda je tukaj več vprašanj, zakaj; ampak po mojem mnenju je problem predvsem v tem, da je plača, da je delo v Sloveniji preveč obdavčeno, preveč obremenjeno. In edina pot boja proti revščini v Sloveniji je po moje ustvarjanje novih delovnih mest. Tukaj imamo mogoče dva modela. Prvi model govori o ustvarjanju ugodnejšega poslovnega okolja, torej nižanje davkov, boj proti birokraciji, ukinjanje birokratskih ovir, seveda tudi neko okolje, ki bo privabljalo tuje investicije. Zdaj se recimo odpira možnost Magne Steyr, da bi v občini Hoče-Slivnica investirala v tovarno. Po drugi strani pa imamo tudi tako imenovani subvencioniran model, ki pa ljudi vseskozi navaja, da od države nekaj dobijo; in ko se te subvencije izpojejo, ni nobenih rezultatov. V bistvu gre zgolj, po mojem mnenju, za začasne rešitve, ki so se vse do danes v Sloveniji na področju socialne in tudi gospodarske politike v veliki meri izkazale za zelo neučinkovite. Denar se je porabil, službe niso ostale. Zanima me: Kdaj bo prišlo do nekega obrata na področju socialne politike v Republiki Sloveniji? Hvala lepa.
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za odgovor.
Hvala za vprašanje, ki je široko. Verjetno se strinjamo, gospod poslanec, da ima socialna politika v državi neko funkcijo prerazporejanja in je povezana z ostalimi politikami: gospodarsko, aktivno politiko zaposlovanja in drugimi. Ste pa v svojem govoru naslovili vprašanje socialne politike in povezavo socialne politike s propadanjem srednjega sloja. Jaz sicer težko vidim povezavo socialne politike in propadanje srednjega sloja, ker socialna politika samo prerazporeja ustvarjanje v družbi. Osnovna funkcija socialne politike v družbi je zagotavljanje neke varne mreže za vse tiste, ki ne uspejo v državi. Potem ste izpostavili vprašanje obdavčitev, administracije in investicij. Vse to ni nobena izmed kategorij, ki so v pristojnosti Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Je pa, ker ste potem na koncu omenili subvencijsko politiko, pri čemer niste jasno povedali, da mislite aktivno politiko zaposlovanja, tako da subvencijsko politiko lahko vežem zgolj na ukrepe aktivne politike zaposlovanja, ki pa so v pristojnosti Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve. Pri čemer pa seveda zopet ne gre za pospeševanje subvencijske politike kar na splošno, ampak so ukrepi aktivne politike zaposlovanja tako kot v vseh državah Evropske unije namenjenih ranljivim na trgu dela, da se povečuje oziroma zmanjšuje njihove ovire za vključevanje na trg dela. In če pogledata obstoječe subvencijske programe, ki pravite, da uničujejo srednji sloj ali ne razumem čisto dobro vprašanja. Govorimo na primer o subvencijskem programu Zaposli me, kjer je subvencije v znesku 5 do 7 tisoč evrov za zaposlitev najmanj 12 mesecev dolgotrajno brezposelno starejših in tistih brez izobrazbe. Potem imate subvencijski program Nova možnost, kjer je subvencija za zaposlitev najmanj 12 mesecev v znesku 5 tisoč evrov za osebe med 30 in 49 let starosti, ki so od 6 do 12 mesecev prijavljeni na zavodu. In drugi subvencijski program je Prvi izziv, ki je namenjen za zaposlitev najmanj 15 mesecev mlajših od 30 let iz vzhodne Slovenije. Skratka, to so subvencijski programi, ki niso namenjeni podjetjem, ampak so namenjeni posameznikom, ki so dlje časa brezposelni. Seveda je lahko splošno vprašaje gospodarske in ekonomske politike, kako, na kakšen način jo odločitev s stroški dela vse to povezano, samo socialna politika je pa težko odgovorna za vse to, kar ste navedli. Se pa strinjam, da je lahko to stvar razprave, ampak bi morda komu drugemu postavili to vprašanje. Če imate vprašanje glede zaposlovanja in ukinjanjem revščine, kar ste v osnovi želeli izpostaviti, ker namreč postavili ste vprašanje: »… bom zastavil v zvezi z zaposlovanjem in ukinjanjem revščine še posebej tistega dela prebivalstva, ki so delovno aktivni, pa živijo na robu revščine, a osredotočil se bom tudi na spodbujanje k zaposlovanju brezposelnih.« Če me želite v nadaljevanju o tem povprašati, vam z veseljem podam podatke.
Gospod Andrej Čuš, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Ja, osnovno vprašanje, ki se mi poraja danes, je, kdaj se bo v Sloveniji spet splačalo delati. Vse več državljankam in državljanom pa tudi seveda velikokrat meni, ko slišim kak primer, se mi zdi, da tisti, ki ne delajo, pridejo skozi mesec isto kot tisti, ki delajo. Dovolite, mi da vam predstavim na primeru. Tudi sam sem bil v Trbovljah pretekli teden. In poglejte na primeru štiričlanske družine z dvema otroka. Starša, ki nista zaposlena, prejmeta 875 evrov socialne pomoči in otroškega dodatka, subvencionirana najemnina, subvencioniran vrtec in pa seveda tudi obvezno zdravstveno zavarovanja, kar pokrije občina. Pridemo skupaj na 1850 evrov na mesec iz javnih sredstev v celoti. Štiričlanska družina, v kateri oba starša delata za minimalno plačo 650 evrov, znaša 1300 evrov potem za oba skupaj, otroški dodatek 100 evrov in subvencioniran vrtec, kar prinese obema skupaj s plačo in javnimi sredstvi 2100 evrov sredstev. Razlika med tistimi, ki delajo in ne delajo, je na koncu 250 evrov. In seveda se vsak državljan na koncu vpraša, zakaj bi delal, če pa sploh nisi stimuliran ali pa motiviran, da bi delal, če delaš praktično za nič. In menim, da moramo v tej državi končno z višanjem davkov, uvajanjem birokratskih ovir kot so vrednotnice, davčne blagajne in kaj še vse. Mi politiki pa mislim, da se moramo nehati obnašati do državljank in državljanov, kot da so kriminalci. Hvala lepa.
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Jaz bom zdaj zelo dobronamerno poskušala odgovarjati zaradi tega, ker v osnovi ne vidim povezave med vprašanjem, ki ste mi ga najprej postavili, in sicer ste rekli, kje socialna politika izpodriva srednji sloj, in zdaj ste postavili vprašanje, kdaj se bo splačalo delati, in navajate, kakšni naj bi bili prejemki posameznikov. Jaz bi vas rada opozorila, da vprašanje prejemkov, socialni prejemkov, seveda je lahko tudi vprašanje srednjega sloja in tega kar je, je mogoče povezano tudi s tem, kar ste v Državnem zboru imeli pred kratkim razpravo o brezplačnih kosilih. In če se ne motim ste bili absolutno na stališču, da je treba ta brezplačna kosila nameniti in potem si lahko odgovorite na vprašanje, ki ste mi ga zastavili. Ker namreč tisto omogoča, da bodo prvi trije razredi dobili brezplačno in nekdo, ki bo v četrtem razredu, bo mesečno na izgubi 140 evrov. Torej prosim, da ste toliko, da v kontekstu vseh vprašanj. Seveda so stvari medsebojno povezane in seveda, da je lahko govoriti, ko želimo ugajati eni strani, govorimo eno, ko želimo in imamo problem na drugi strani, odgovarjamo drugače. Dejstvo je, da je osnovni problem dodana vrednost v gospodarstvu in višina plač v gospodarstvu, ker na višino povprečne plače, je potem treba imeti v tem odnosu imeti minimalno plačo in glede na to potem minimalni dohodek, ki je osnova za izračun denarnosocialne pomoči in varstvenega dodatka. In ključno seveda je za tistega, ki prejema denarnosocialno pomoč v višini 290 evrov, je to malo, ko družina dobi še dodatke ni več tako zelo malo, je pa seveda razlika od teh 290 evrov do minimalne plače, ki smo jo tudi v tem mandatu dvignili, kjer smo izločili dodatke in minimalno plačo poskušamo usklajevati in je približno bruto 700 evrov. Problem je povprečna plača v Republiki Sloveniji in da več kot dve tretjini zaposlenih prejema pod povprečjem minimalno plačo, kar pa ni samo povezano, gospod poslanec, z obdavčitvami, ker ne govorimo o neto, ampak govorim o bruto znesku, ampak je ključen problem dodana vrednost v gospodarstvu, torej koliko ustvarimo dodane vrednosti, kar je pa povezano z razvojnim potencialom gospodarstva. To so verjetno ključna vprašanja, ki pa so medsebojno vsa povezana. Vendar socialna politika kot takšna seveda ni odgovorna za tovrstna vprašanja, poskuša pa seveda s prerazporeditvami razdeljevati tisto, kar ustvarimo. Je pa na temelju nekih pravičnih kriterijev, da so čim bolj široko sprejeti ti kriteriji pravičnosti. Meni je žal, da ko na eni strani poslušam, kako ljudje živijo v stiski, po drugi strani pa z iste strani, da enostavno damo preveč, da se ljudem v tej državi ne splača delati. Hvala.
Gospod Andrej Čuš, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mislim, da je instrument poslanskega vprašanja, ustnega, vprašanje ministru, ne pa da potem spoštovana gospa ministrica tukaj obračunava in postavlja vprašanja meni. Vsekakor pa menim in dajem seveda pobudo, da opravimo razpravo o odgovoru ministrice na naslednji seji Državnega zbora, saj menim, da se velikokrat pogovarjamo o nekih temah, ki se ljudi sploh ne dotikajo, tudi danes je bilo kar nekaj takšnih poslanskih vprašanj vloženih. Mislim, da je treba na prvo mesto in pa med prioritete, ko se tudi pogovarjamo o proračunu seveda postaviti nova delovna mesta, gospodarsko rast in pa seveda se tudi z novimi delovnimi mesti boriti proti revščini. Hvala lepa.
Gospod Andrej Čuš, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 17. novembra 2016, v okviru glasovanj. Ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v četrtek, 17. novembra 2016, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Članice in člane Odbora za obrambo obveščam, da se čez 15 minut v velikem salonu začne seja odbora. Prekinjam 24. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.