Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 6. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščena sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Andrej Vizjak, Zmago Jelinčič Plemeniti, Valentin Pohorec za dopoldanski del seje, Feri Horvat za pričetek seje, Jože Tanko, Pavel Rupar, Janez Podobnik za pričetek seje, Jurij Malovrh za pričetek seje, Franc Kangler, mag. Janez Kramberger, Maria Pozsonec, Roberto Battelli, Cveta Zalokar Oražem, Matjaž Švagan, Jelko Kacin, Dorijan Maršič, Mario Gasparini, Marko Diaci, Alojz Peterle in Ivan Mamić. Ker bomo v nadaljevanju ugotavljali navzočnost, vas vljudno prosim, da vstavite kartice. Ugotavljam, da je navzočih 46 poslank in poslancev. Tako je zbor sklepčen in lahko odloča. Na sejo smo povabili predstavnike vlade Republike Slovenije, zato jih vse prav lepo pozdravljam. Današnje nadaljevanje 6. seje državnega zbora bomo pričeli z obravnavo prekinjene 12. točke - to je predloga zakona o knjižničarstvu. Zatem pa bomo prešli na obravnavo preostalih točk po vrstnem redu dalje. V zvezi z delom državnega zbora vas želim obvestiti, da bo po dogovoru z vodji poslanskih skupin zbor na 6. seji zasedal tudi jutri, v četrtek 31. maja in v petek 1. junija 2001. Prav tako vasželim obvestiti, da bo v četrtek 7. junija 2001 v popoldanskem času državni zbor nagovoril predsednik evropske komisije gospod Romano Prodi. O točni uri dogodka boste še obveščeni. Spoštovani, spoštovane! Nadaljujemo torej z obravnavo prekinjene 12. TOČKE DNEVNEGA REDA, in sicer smo včeraj končali na strani 22 pregleda amandmajev. Odprta je še razprava k amandmaju za novi 60.a člen, katerega predlagateljica je vlada Republike Slovenije. Želi kdo o tem razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje, in sicer dajem na glasovanje amandma za novi 60.a člen. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 27, proti 9. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo o amandmaju za novi 61.a člen, katerega predlagateljica je vlada Republike Slovenije. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti 1. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma za novi člen sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju za novi 63.a člen, katerega predlagateljica je skupina poslancev s prvopodpisano Lidijo Majnik. Vlada amandma podpira, ravno tako matično delovno telo. Želi kdo razpravljati? Predstavnica sekretariata, izvolite!
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani! Torej, s predlagano dopolnitvijo se pooblašča pristojni minister, da bo v roku treh mesecev po uveljavitvi predlaganega zakona določil organ, ki bo opravljal inšpekcijski nadzor nad izvajanjem tega zakona. S predlagano rešitvijo se nedvomno, skupaj z dopolnitvijo k 52. členu, ki je že bila sprejeta, želi slediti zadevnim pripombam sekretariata. Vendar ocenjujemo, da sta obe rešitvi s pravnosistemskega vidika še nekoliko nedorečeni. Zato ju tudi ocenjujemo le kot zasnovo potrebnih rešitev, ki naj le zagotovi, da se vprašanje tega nadzorstva doreče v naslednji fazi zakonodajnega postopka. Toliko v izogib razumevanju, da bodo s predlaganimi dopolnitvami ta vprašanja inšpekcijskega nadzorstva dokončno in ustrezno urejena že v tej fazi. Hvala lepa.
Hvala lepa gospe Alenki Ogrinc. Želi še kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje, in sicer glasujemo o amandmaju za novi 63.a člen. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev. Za je glasovalo 41, proti 1. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o dveh amandmajih k 64. členu, in sicer pod številko 1 je amandma na amandma Jožeta Tanka k 64. členu, katerega predlagatelj je odbor, vlada amandmaja ne podpira; pod številko 2 je amandma, katerega predlagatelj je Jože Tanko, vlada amandmaja ravno tako ne podpira, matično delovno telo pa amandma podpira. Odpiram razpravo. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje, in sicer najprej glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 1. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev. Za je glasovalo 26, proti 26. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da amandma pod številko 1 ni bil sprejet. Glasujemo še o amandmaju pod številko 2. Navzočih je 61 poslank in poslancev. Za je glasovalo 22, proti 26. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da amandma pod številko 2 ni bil sprejet. Glasujemo še o členu v celoti. Navzočih je 61 poslank in poslancev. Za je glasovalo 29, proti 6. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je bil 64. člen v celoti sprejet. Končali smo torej glasovanja o amandmajih v drugi obravnavi. Prehajamo na razpravo o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev. Za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so preostali členi v celoti sprejeti. Prehajamo na razpravo o naslovu zakona. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje o naslovu zakona. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev. Za je glasovalo 41, proti nihče.) [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je naslov zakona sprejet. V razpravo dajem še naslednji predlog sklepa: "Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi vlada Republike Slovenije." Želi v zvezi s tem predlaganim sklepom kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev. Za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Predstavnikom vlade se za sodelovanje lepo zahvaljujem, ravno tako predstavnici sekretariata državnega zbora za zakonodajo in pravne zadeve. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O RADIOTELEVIZIJI SLOVENIJA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade besedo? Državni sekretar, gospod Božidar Zorko, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je predlog zakona, pripravljen za drugo obravnavo, ki je nastal na osnovi mnenja sekretariata za zakonodajo državnega zbora. K temu predlogu smo dodali tudi mnenje vlade o kar nekaj številu poslanskih pobud oziroma amandmajev. Če bi na kratko povzel, vlada se z veliko večino predlaganih amandmajev po vsebinski plati strinja. Ker pa menimo, da je potrebno o podrobnih rešitvah oziroma o natančni dikciji amandmajev vendarle si vzeti za to nekaj več časa in jih zelo podrobno pretehtati in pripraviti, ponovno predlagam, da tokrat teh amandmajev ne vključimo v tekst predloga zakona. Vlada se pa zavezuje, da bo do jeseni državnemu zboru posredovala predlog novih sprememb zakona o RTV-ju, na osnovi teh poslanskih pobud in predlogov in na osnovi številnih drugih pobud in predlogov, ki ste jih verjetno tudi vi v tem zadnjem mesecu dni prejeli. Še posebej se nam zdi pomembno, da počakamo na razpravo sveta RTV o srednjeročnih in dolgoročnih usmeritvah zavoda, kajti to bo vendarle nekaj kazalcev, v katero smer in na kakšen način ta zavod naprej razvijati. Na podlagi razprave, ki je bila na odboru za kulturo sklepamo, da se kar precejšnje število poslancev nagiba k temu, da bi vnesli nekatere spremembe v dosedanji fazi priprave zakona To je pač vaša odločitev, kako se boste odločili. Ponovno bi pa poudaril, da vlada izrecno nasprotuje delitvi RTV naročnine za kakršnekoli druge namene, kot je za delovanje javnega zavoda. Zato vas ponovno pozivam, da amandmaja, ki govori o delitvi RTV naročnine, tokrat za delovanje lokalnih in regionalnih radijskih in televizijskih postaj, ne podprete, ker menimo, da ta rešitev ni ustrezna in da na ta način seveda na eni strani želimo imeti dober in ustrezen javni zavod, dober in ustrezen javni radio in javno televizijo. Z odvzemanjem materialne osnove ali pa dela materialne osnove tega bi naredili prav nasprotno. Tako, da vlada izrazito nasprotuje temu členu oziroma temu določilu, ki odvzema RTV-ju del naročnine. Bojimo se tudi, da bomo na tak način seveda odprli razpravo še o drugih poželenjih in apetitih, ki jih imajo nekateri drugi do RTV naročnine, in da temu seveda potem nikoli ne bo konca. In s tem bi seveda ogrozili, po našem mnenju, delovanje tudi javnega zavoda RTV. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport, kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, da predstavi mnenje odbora o predlogu zakona. Gospod Rudolf Moge, predsednik odbora. Izvolite!
Spoštovane poslanke in poslanci! Odbor je obravnaval zakon, o katerem danes govorimo, in ugotovil, da vlada v besedilu, ki ga je predložila odboru, ni spoštovala stališč in sklepov državnega zbora, ampak je besedilo samovoljno spremenila z besedilom, ki je bilo usklajeno z zakonom o medijih. Zato je odbor prekinil sejo, pozval vlado, da besedilo popravi, in ko je vlada besedilo popravila v skladu s sklepi in stališči državnega zbora, je odbor nadaljeval sejo. Po tem, ko je odbor nadaljeval sejo, je bila bistvena dilema v tem, ali naj ta zakon, ki ga danes obravnavamo, obravnavamo samo kot zakon, ki se glede osnovnega zakona o RTV Slovenija usklajuje z zakonom o medijih, ali naj ta zakon dopolnimo tudi z dopolnili glede na dogajanja, ki so se zgodila nedolgo pred tem. Večina razpravljavcev, ki je dobila na mizo tudi pismo novinarjev RTV iz Maribora, je presodila tudi glede na možnost sprejemanja novega zakona, ki bo odpravil vse pomanjkljivosti, ki so nastale v funkcioniranju RTV Slovenija v preteklosti, da se ta postopek lahko dolgo zavleče. Da so bili pa ti dogodki, ki so se zgodili, takšne narave, da je potrebno zakon s temi nujnimi dopolnili dopolniti in je odbor potem predlagal državnemu zboru to, kar imate pred seboj, da bi dopolnila podprli. Zato, spoštovane poslanke in poslanci, ko bomo o tem razpravljali, vas prosim, da pač to mnenje, ki ga je odbor izoblikoval, podprete, in hkrati podprete tudi vse amandmaje, ki jih je odbor podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnica sekretariata? Gospa Tina Bitenc, izvolite!
Gospa podpredsednica, hvala za besedo. Že na tej stopnji razprave bi želeli opozoriti, da je amandma k predlogu zakona, ki je sicer vložen k 6. členu, vendar je dejansko vložen k 5. členu popravljenega besedila, s prvopodpisanim poslancem Bojanom Kontičem, in ki stremi k uskladitvi določenega dela besedila veljavnega 14. člena zakona o RTV z zakonom o medijih, pravzaprav sporen z več vidikov, zlasti pa tudi z vidika dejanske usklajenosti z zakonom o medijih. Menimo, da pravzaprav vnaša na to področje financiranja samo še več dodatnih nejasnosti, ker ni napisan natančno, ker je napisan prek limitov, kakor jih postavljata tudi drugi in tretji odstavek 82. člena zakona o medijih, ter ker tudi v tem delu kriterijev in delovanja posebne nadzorne komisije sploh ne opredeljuje zakonskega okvira za njihovo delovanje in je s tega vidika pravzaprav tudi celo ustavno sporen. Kar se pa tiče same komisije, pa menimo, da je pravzaprav v tem amandmaju premalo opredeljena, da bi lahko sploh pričela delovati, ker ni jasno, kdo jo imenuje, kakšna je v končni fazi tudi njena konkretna sestava in kdo pravzaprav poskrbi za njeno dokončno oblikovanje, kot sem rekla, iz več smeri. Hkrati bi tudi povedala, da je amandma, ki je v nekem smislu nasproten temu amandmaju in ki je vložen za novi 9.a člen, pravilno za novi 7.a člen, glede na popravljeno besedilo seveda, s pravnosistemskega vidika pravzaprav prav tako sporen, ker napada besedilo drugega zakona - to je sekretariat dolžan povedati - in se seveda nanaša na tisto besedilo, ki je bilo prav tako ob hudih sistemskih pripombah vneseno v zakon o medijih. Hvala lepa.
Hvala lepa za opozorila. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? K besedi se je v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke prijavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Bom zelo kratek. Razumemo, da vlada želi s spremembo zakona o Radioteleviziji Slovenija uskladiti najnujnejše člene, da bodo simetrični z novim medijskim zakonom. Hkrati pa ocenjujem, da je bila razprava na matičnem delovnem telesu zelo konkretna, dovolj bogata, in da so stališča matičnega delovnega telesa, izražena v amandmajih, takšna, da jih bomo v Slovenski nacionalni stranki podprli. Še posebej pa bi opozoril na amandma, ki govori o možnosti sopredlagateljstva pri imenovanju urednikov; tega pa bomo, seveda, še posebej podprli v slovenski nacionalni stranki in hkrati, poudarjam, vsa stališča, ki jih je matično delovno telo sprejelo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko, v imenu poslanske skupine [[...]]Ta trenutek je odprta razprava za podajo mnenj poslanskih skupin. V imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije - se opravičujem! - gospod Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Torej, tudi s priimki sva prišla skupaj. Res pa je, da je moj kolega, ki sedi zraven mene, Tanko, pa nič hudega. Zakon, ki je pred nami, o RTV, je seveda v prvi obravnavi vzbudil precej pozornosti prizadetih in tudi slovenske javnosti. Zakon posega v delovanje naše osrednje javne medijske hiše, v kateri pa, kot vemo, že nekaj časa ni vse tako, kot bi pričakovali, kot bi si želeli, kot bi moralo biti, predvsem v zvezi s kvalitetnim izvajanjem javnega interesa na področju informiranja. Priča smo bili številnim zapletom v zavodu, še posebej ob imenovanju glavnega direktorja RTV, pa tudi ob imenovanju nekaterih urednikov v tej hiši. Posebna informacija, ki smo jo dobili o stanju zavoda, ki so izhodišča za strateški poslovni načrt, ki jih je posredoval državnemu zboru sedanji al pa prejšnji direktor, so pravzaprav zelo neposredno in odkrito prikazala in razkrila številna nasprotja med zaposlenimi, slabo organizacijo dela, netransparentno poslovanje. Seveda, to pomeni tudi slabo motiviranost za delo ter odkriva še vrsto drugih, slabo izkoriščenih priložnosti in pa možnosti v zavodu. Nekatere od teh pomanjkljivosti se seveda da odpraviti relativno hitro z enostavnimi rešitvami, potrebna je samo volja, tudi seveda politična volja. Za druge je pa potreben daljši čas in pa seveda tudi tehtnejši premislek. Ob prvi obravnavi je vlada želela sicer odpraviti neke nujne kozmetične popravke in uskladitve z zakonom o medijih. Odprle so se možnosti, da nekatere prepotrebne uskladitve, popravke in pa rešitve izpeljemo lahko tudi sedaj ali, če hočete, takoj. Aktiv društva novinarjev na televiziji Slovenije insindikat novinarjev na televiziji Slovenije sta pripravila stališča, ki jih je skupina poslancev povzela in predlagala državnemu zboru, da jih sprejme kot dopolnjevalne in spremenjevalne predloge. Nekaj tega je državni zbor oziroma ustrezen odbor v celotisprejel in s tem dal možnost, da se z amandmaji dopolni vsebina zakona. Vlada seveda ni kazala velikega veselja do marsikaterih stališč in predlogov. Dejstvo pa je, da se je do nekaterih predlogov sicer verbalno izrazila pozitivno, vendar v praksi se je pa pokazalo drugače. Takrat, ko je bilo potrebno zadeve ovrednotiti in pa pripraviti za predlog, ki bo v postopku državnega zbora. Naša poslanska skupina Socialdemokratske stranke je tako večino strokovno in vsebinsko dobro utemeljenih stališč novinarjev preoblikovala v amandmaje, s katerimi je po našem prepričanju možno odpraviti nekatere ključne anomalije, ki so moteče v delovanju javnega zavoda RTV. Z vloženimi predlogi, amandmaji želimo doseči, da se omeji število mandatov članov sveta zavoda, da se jasno opredeli javno glasovanje, da se jasno uredijo oziroma omejijo rodbinske povezave znotraj članov sveta z vodilnimi delavci v zavodu, ki so seveda do tega opredeljeni. Rad bi pa povedal, da pred časom, ko je bil odpravljen institut obveznega pozitivnega mnenja zaposlenih ali soglasja pri imenovanju urednikov, smo lahko slišali zelo globoke besede, kaj to pomeni, kako je to pozitivno, kako je to dobro za vse, za delavce, za zaposlene, za javni zavod, za javni interes in pa seveda za tiste, ki smo seveda potrošniki teh informacij. Sedaj se je pokazalo, da vse le ni tako zlato, da ni vse zlato, kar se sveti, kar pripravi ali vlada ali pa, če hočete, vladajoča koalicija, kar se zrcali v prejšnjem zakonu in so tudi slabe in dobre strani. Vsaka palica ima dva konca, tudi ta palica, kosmo odpravili ta institut obveznega soglasja. Pokazalo se je, da je pravilnost tega pregovora o palici z dvema koncema popolnoma upravičena. Zato tudi podpiramo rešitev, ki nalaga pristojnim usklajevanje in dialog s predstavniki programskih delavcev v uredništvu pri imenovanju odgovornih urednikov. Saj menimo, da imajo zaposleni, da morajo imeti zaposleni tudi vpliv na izbor odgovornega urednika oziroma vodje "teama" in da brez njihovega pozitivnega mnenja v bistvu ni dobro, da je urednik imenovan. To se je pač pokazalo sedaj v praksi. Prepričani smo, da je možno s sprejetjem amandmajev vzpostaviti boljše odnose, boljše relacije med zaposlenimi, boljše pogoje za delo in pa seveda tudi transparentnejše poslovanje, kar je seveda pomembno tudi za vse davkoplačevalce, da ne govorim o uporabnikih teh storitev. Kar se bo seveda odrazilo na vsebini in pa seveda tudi na finančnem stanju. Želel bi poudariti, da so amandmaji predvsem povzeti po predlogih stroke in sindikata RTV in da jih je večina dobila tudi podporo v ustreznem delovnem, matičnem delovnem telesu. Zato seveda bomo to podprli. Ne podpiramo pa seveda zopet nekih "ad hoc" rešitev, ki zahajajo bistveno v vsebino in postavljajo zopet prejšnje rešitve, zaradi katerih je bila potrebna tudi sprememba ali pa dopolnitev tega zakona. Prepričani smo, da lahko tudi bistveno spremenimo ta zakon, ne samo da opravimo kozmetične spremembe, in seveda zato podpiramo ta zakon. Smo pa tudi mnenja, da s tem, kar lahko korenito opravimo danes, ni potrebno, da čakamo na jutri, da zopet čakamo leto ali dve, da se bodo zopet pokazale slabe strani eventualnih možnih samo kozmetičnih sprememb in potem bomo zopet ugotavljali, kako ta zakon ni v redu in se sprenevedali, kot da nismo imeli možnosti pred enim letom ali pa pred dvema letoma to opraviti. Zato pravimo, da opravimo to danes in ne čakajmo na jutri. Socialdemokratska stranka podpira ta zakon z dopolnitvami in mnenji, ki jih pripravilo matično delovno telo, "ad hoc" rešitve, ki bodo prihajale na mizo, pa seveda ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine LDS, gospa Majda Širca. Izvolite!
Spoštovani! Državni zbor je pri obravnavi dopolnitev zakona o RTV mogoče v precepu, vsaj na dveh mestih. Tako, kot je bil v precepu oziroma v dilemah že matični odbor, ki je obravnaval na dveh sejah te dopolnitve oziroma zakon o RTV v drugi obravnavi. Kot prvo gre za vprašanje, ali dopolnjujemo RTV zakon le v toliko, kot to zahteva zakon o medijih, skratka ga usklajujemo z njim, ali pa posegamo v zakon tudi na tistih mestih, kjer medijski zakon tega eksplicitno ne zahteva, zahteva pa mogoče praksa. Na to vprašanje je vlada odgovorila zelo jasno. Zakon pustite pri miru in ne posegajte vanj v ničemer, kar je izven prilagajanja, sedaj danes že veljavnim zakonom o medijih in tudi zato, ker vam bomo zelo kmalu ponudili povsem nov ali dopolnjen ali pač dodatno proučen zakon o RTV. Kljub temu, da je pri prvi obravnavi zakona o RTV parlament, če se spomnite, sprejel stališče oziroma sklep, da vlada naj prouči tiste možnosti, ki so bile predlagane kot izboljšave in naj se te vnesejo v bodoči, torej tisti predvideni novi zakon, pa je vendarle pristojni odbor vseeno podprl nekaj amandmajev, ki vnašajo dodatne popravke, predvsem pa take, ki posegajo v delovanje sveta RTV Slovenija oziroma enega, ki ureja tudi način pobiranja pristojbin oziroma zakonitost in pravila okrog njega. To so bili amandmaji, ki so bili vezani na imenovanje članov sveta RTV Slovenija. Predvsem tisti, da člani RTV Slovenija ne smejo biti v ožjih družinskih povezavah oziroma ne smejo sklepati pogodb, v kolikor imajo neko razmerje z zavodom. To je tista postavka - govorim o amandmajih, ki jih je odbor podprl - ki govori o mandatu, o omejenem mandatu članom sveta, o javnem glasovanju in o sopredlagateljstvu. V LDS menimo, da niso, da to vprašanje - sicer nekateri menijo v LDS, da ta vprašanja so mogoče bolj plod trenutnih dogajanj in posledica korektur na sedaj aktualno dogajanje v javni hiši RTV - ampak usodno ne premišljamo o tem, ali bi spodbijali in se ravnali po mnenju vlade, ki prenaša te spremembe na enkrat v prihodnosti, ali pa bi jih podprli. Menimo, da mogoče niso toliko usodna. Menimo pa, da sta bolj usodna dva amandmaja, za katera smo dobili že tudi neka pojasnila s strani sekretariata. Ta dva amandmaja spadata v sklop usklajevanja z medijskim zakonom, zagotovo. Prvopodpisnik prvega je gospod Kontič, prvopodpisnica drugega pa sem jaz. In v nadaljevanju bomo oziroma bom obrazložila ta amandma, ampak vendarle bi morali pri amandmaju gospoda Kontiča poudariti sledeče. V svojem amandmaju predlaga gospod Kontič da v - oziroma predlagatelji - da v zakon o RTV vnesemo tisto določilo, ki je bilo izglasovano pri 82. členu zakona o medijih. To se pravi določilo, da 3 odstotke iz pristojbine, ki je namenjena za javni zavod, naj bi oddvojili za lokalne, regionalne in ostale nepridobitne radijske in televizijske programe. Tako nekonsistenten je predlog s pravnega vidika, je bilo že opozorjeno. Ampak vendarle z vsebinskega vidika pa bi vendarle rada povedala stališče LDS-a. Skratka, na zadnji seji smo sprejeli zakon o medijih, ki vključno s tistim, že citiranim 82. odstavkom oziroma z dvema novima odstavkoma tega člena, ki govorita, da za pripravo programskihvsebin lokalnih in regionalnih radijskih in televizijskih programov, da za te programe izločimo 3% sredstev in da se za izgradnjo, vzdrževanje in obratovanje oddajno - prenosnega omrežja za posredovanje lokalnih, regionalnih in študentskih oziroma nepridobitnih programov sredstva zagotavljajo iz državnega proračuna. Po ocenah javnega zavoda sta ta dva odstavka oziroma trije sporni vsaj v toliko, da, kot mi je znano, so bili predloženi v presojo ustavnemu sodišču, s predlogom, da se zadrži njihovo izvajanje ker je javni zavod oškodovana stranka v tem primeru oziroma čuti posledice oziroma bo čutila posledice te implementacije, če lahko tako rečem. Poleg tega pomeni tudi vnos oziroma popravek tistega določila in sedanjega predloga poslanca oziroma poslancev,ki bi recimo legalizirali to stanje, tudi druge posledice. Poseg v zakonsko določena sredstva javnega zavoda v višini 3% približno znašajo 438 milijonov letno. Lahko tudi mnogo več, kajti v zakonu smo zadnjič izglasovali tako dopolnilo, da sploh ni jasno,na kakšen način se ta odstotek in kje, ali mesečno ali letno, pobira, črpa in tako naprej, da ne govorim o tem, da niso dana merila niti za dodeljevanje teh sredstev. Način izračunavanja obsega sredstev v zakonu, kot pravim, ni določen. Zato je tudi ta prej citirana ocena zelo variabilna. V zakonu o medijih tudi ni določeno, kdo bi odločal o delitvi teh sredstev, saj govori le o merilih za financiranje, ki naj bi jih pripravilo ministrstvo za kulturo, ne pa o tem, kdo bi jih razdeljeval. Predlagani odtegljaj teh 3% pa posega v namenska sredstva, ki so določena z zakonom. Pa ne gre le za to. Gre tudi za neskladje z ustavnimi določbami o davkih, saj je prispevek za programe RTV Slovenija nedvomno predpisana dajatev za izpolnjevanje državnih obveznosti, ki so kot javno pooblastilo dane v izvrševanje javnemu zavodu za izpopolnjevanje državnih obveznosti. Država pa, kot veste, z zakonom predpisuje davke, carine in druge dajatve, za izpopolnjevanje lokalnih obveznosti pa predpisujejo davke in druge dajatve lokalne skupnosti. Skoraj v celoti v Evropi se lokalni, regionalni in ostali nepridobitni, v katerih ni izražen javni interes, podpirajo predvsem iz sredstev lokalnih skupnosti oziroma iz drugih sredstev oziroma deloma iz teh sredstev. Moramo tudi opozoriti, da je RTV Slovenija v dolgovih, odplačuje obresti od kreditov, do odplačevanja kreditov sploh ne pride. Poleg tega že po sedanjem zakonu podpira dva regionalna centra, mariborskega in koprskega. Z oddajniki in zvezami, kar bomo, predpostavljam, danes še uskladili v tem zakonu, kar je bilo že usklajeno v zakonu o medijih, so lokalni, regionalni in ostali nepridobitni programi deležni neodplačnega prenašanja, prenosa svojih sporočil izdajateljev skozi eter. Po drugi strani se osredotočam še na dva amandmaja, ki sta po presoji poslanske skupine bistveno bolj usodna kot ostali, pa gre za drug amandma, kjer je bilo opozorjeno, da posega v zakon o medijih za nazaj. Opozarjam pa vas, da smo pri zakonu o medijih posegali v drug zakon za naprej. S tem bi, v kolikor bi podprli - in LDS v večini bo - podprli drugi amandma, skratka tistega, ki vrača 3% prispevkov javni hiši RTV nazaj, v njihovo uporabo, kot je pač z zakonom tudi dodeljeno, v tem primeru bi pač regulirali stanje in se na nek način tudi izognili in priznali, da smo na prejšnjem zasedanju posegli v pravila poslovanja javnega zavoda na zelo nekonsistenten način. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo predstavnike poslanskih skupin. Zdaj prehajamo na obravnavo in odločanje o posameznih členih predloga zakona. Zboru predlagam, da v skladu z drugo alineo 189. člena poslovnika - v drugi obravnavi zakona smo, poslanke in poslanci bodo imeli priložnost razpravljati in povedati mnenje ob posameznih amandmajih - po končani razpravi in glasovanju o amandmajih in členih razpravlja in glasuje skupaj o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Predlagani sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev. Za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Tako torej prehajamo na razpravo o posameznih členih in vloženih amandmajih. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 23.5.2001, in tudi o amandmaju, ki ga ni v pregledu, to je amandma z dne 24.5.2001, ki ga je vložila skupina poslancev s prvopodpisano gospo Majdo Širca in ste dobili na klop. V razpravo in odločanje dajem najprej amandma k 5. členu, ki je na prvi strani pregleda, katerega predlagateljica je skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Bojanom Kontičem in glede katerega je predstavnica sekretariata, gospa Tina Bitenc, podala svoje mnenje. Želi kdo razpravljati? Gospod Kontič, izvolite!
Hvala lepa. Že v uvodu s strani sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve je bilo pojasnjeno, da je amandma napačno lociran. Tu želim pojasniti samo, zakaj je do te napake prišlo. Tekst za drugo obravnavo zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o RTV Slovenije je bil objavljen v Poročevalcu številka 27, 20. aprila 2001. Ta je vseboval 3. člen z vsebino, da se črta 10. člen obstoječega zakona. Ko je bila vlada opozorjena, da se to pač ne da storiti, je vložila popravek tega predloga zakona, ki je bil pa objavljen v Poročevalcu številka 40, 15. maja, in je črtala 3. člen in s tem preštevilčila tudi vse ostale člene. Zato je tudi prišlo do te napake. Mi smo v tistem času pač vložili amandma k 6. členu, ker je v osnovnem tekstu 6. člen imel to vsebino, katerosedaj vsebuje 5. člen v popravku zakona. Jaz o vsebini tega amandmaja ne bom veliko razpravljal oziroma ne bom govoril, ker je o tem bilo mnogo besed povedanih v zakonu o medijih. Želel bi povedati le to, da smo bili predlagatelji takrat podučeni, ko smo predlagali spremembo oziroma dopolnitev zakona o medijih, da je to krovni zakon in da ni prav, da tam zapisujemo oziroma sprejemamo ta amandma, in da je pravilna pot, da ta amandma vključimo v specialni zakon, se pravi zakon o RTV. No, mi smo takrat vztrajali in ta amandma je bil tudi v krovnem zakonu sprejet in ga sedaj v specialnem zakonu želimo zgolj, se pravi udejanjiti to, kar je zapisano v zakonu o medijih. Amandma je lahko pravno sporen, verjetno je lahko tudi ustavno sporen - o tem ne želim niti polemizirati s sekretariatom za zakonodajo in pravne zadeve. Vendar vse te zadeve je mogoče še v tretjem branju dopolniti, čeprav mi bo kdo očital. Včeraj so bili očitki v tej smeri, da ni smiselno v drugem branju sprejemati nekaj in potem v tretjem branju popravljati. Jaz mislim, da je bolj smiseln ta način, kot pa v tretjem branju vsebinsko zelo spremeniti nekaj, v kar v drugem branju nismo posegli, v ta določila tega člena. Kot sem že dejal, bi želel, da amandma podpremo in da ga do tretje obravnave preoblikujemo tako, da bi tudi zadostil pravnim predpisom. In to možnost seveda tudi imamo, seveda pač pod pogojem, da se ta amandma v drugi obravnavi sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi so se javili, najprej gospod Božič, potem gospod Moge in potem gospod Feri Horvat. Vljudno vas prosim, da se pri razpravah omejimo na amandma, ki ga imamo pred sabo. Gospod Božič, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Predstavnik vlade, kolegice in kolegi! Ko smo v zakonu o medijih sprejeli te 3 procente, vem da je bilo veliko ognja, kje drugje, ne pa tu v parlamentu. Tudi danes na galeriji predstavnikov RTV ne vidim. To se pravi, da jih nič ne zanima, kaj bomo mi sprejeli. Drugo, kar bi pa rekel in sem nekajkrat že povedal v tej dvorani. Na Tolminskem, Primorskem se radio slabo sliši. Televizijske pretvornike smo zgradili sami. V dogovoru z občinami Bohinj, Železniki in Tolmin smo se sestali na Soriški planini in potem na Petrovem Brdu pred šestimi leti. Nič se ni spremenilo. Če se peljete z avtom, ne boste slišali radijskega programa Slovenije od Idrije pa do Logatca. Peto leto se vozim, zato mirne duše to povem. Marsikje drugod, še v Soški dolini ne. In ko se pogovarjamo z RTV, ne dosežemo nič. In ko pride poslanec v parlament, ko to pove, ne zaleže nič. Gospod predstavnik vlade, povejte mi, kam se pa še lahko obrnemo. To mi povejte. Ali je RTV nekaj posebnega v tej državi? Ali ne sprejemamo zakonov v tej dvorani? Ali naša beseda res ni nič? Samo to v podporo temu amandmaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Moge, izvolite.
Hvala lepa. V uvodu bi rad povedal, da se odbor ni opredelil do tega dopolnila, tudi zaradi tega ne, ker je zainteresirana javnost, to so pa te lokalne postaje, pa regionalne in študentske, ki bi iz tega pridobile sredstva, poslale na odbor predlog podobnega, skoraj podobnega amandmaja, ki ga je potem povzel gospod Kontič. Vendar nihče izmed članov odbora na seji ni predlagal ali da bi sam prevzel avtorstvo tega amandmaja ali pa da bi sam predlagal, da bi odbor postal avtor tega amandmaja. In jaz smatram, da je odbor potem pač prevzel to miselnost, da ne gre v zakonu o RTV, kjer je prispevek natančno določen, se igrati tako, da bi se v ta prispevek vključevali z drugimi zakoni, kot je bilo to že z zakonom o filmskem skladu. 5% bi vzeli, ta zakon 3%, potem naj se še nekdo tretji spomni in se zopet ta prispevek [[...]]Se pravi, ta prispevek, ki ga občani in davkoplačevalci plačujejo iz lastnega denarja, pomeni to, če bomo šli na to, da se bodo druge dejavnosti iz njega financirale. Tudi to, ali bomo lokalno oziroma ali bomo državno televizijo, ki se iz tega napaja in ki komaj shaja na rangu stabilnosti, porušili, bomo tukaj dali. Gre za to, da bomo potem sistem, ki ga imamo, država in lokalna samouprava, na ta način, s tem financiranjem nekako podrli. Zdi se mi, da bi več kot očitno morale lokalne skupnosti skrbeti, sodelovati pri teh lokalnih in regionalnih postajah in da država v tem zakonu že zadosti v 3. in 4. obstoječem členu posega v to, in tudi zakon o medijih, bodisi s skladom bodisi pa s tem, da jim pomaga pri prenosu teh programov prek ustreznih mrež; tu se je država vključila. In sedaj ostaja, seveda, vprašanje, ali bomo potem zaradi tega, če bomo ta zakon sprejeli, prvič, povečali prispevek za 3% in ga bomo davkoplačevalci plačevali, ali bomo ostali na istem in bomo [[...]]Kdo bo potem pobiral te 3%? Ali RTV? In kakšen organ bo potem tu skrbel za razdeljevanje tega? Zaradi tega se mi zdi, da to, na kar je sekretariat že opozoril pri sprejemanju zakona o medijih in kar tudi danes trdi, da je sprejem takšnega amandmaja sistemsko sporen, si ne predstavljam poslanca, ki je zavezan dvema milijonoma ljudi, da bo sprejemal sistemsko sporne zadeve v državnem zboru, ki bodo po drugi strani imele povod, da bo nekdo na višjih instancah, se pravi na sodni veji oblasti, iskal rešitve za te reči. Zaradi navedenega vsaj sam osebno tega ne bom podprl, moram pa povedati, da je odbor imel dovolj posluha in je v drugih vejah, bodisi pri medijih bodisi pri tem, kar sem prej govoril, pri razširjanju teh vsebin, takrat ko je šlo za sklad, vse te rešitve, da bi olajšal in kakovostneje uredil lokalne in regionalne medije, da je vse te stvari odbor pa podprl. Žal pa nekateri poslanci, ki se sedaj zaklinjajo in podpirajo takšno rešitev, niso sodelovali z glasovanjem pri tem, ko je bilo treba ta sklad napolniti, bodisi da gre za nek prispevek na predvajanje reklam ali karkoli drugega. Verjamem, da tudi lobiji tu igrajo svojo vlogo, vendar menim, da bi bil posmeh temu, če smo direktorja RTV Slovenija soglasno izvolili, da pa mu v istem tednu ali pa teden kasneje s sprejemom takega amandmaja takoj spodrežemo krila. Zato se mi zdi pametno, če hočemo imeti na tem delu red, da tega amandmaja ne podpremo.
Hvala lepa. Najprej ima besedo gospod Feri Horvat, potem gospod Džuban ter nato gospa Majda Širca.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi ter državni sekretar! Sam bom ta amandma podprl, čeprav niti malo nisem prepričan, da je ta rešitev s 3% res najboljša, ampak smatram to kot izhod v sili, dokler ne bomo imeli boljše rešitve. Dejstvo je, da vendarle s tem ravnanjem že pri prejšnjem zakonu, in pa tudi seveda sedaj, kažemo v bistvu poleg odnosa do RTVS kot centralne oziroma osrednje nacionalne radio-televizijske hiše, ki jo cenim in ki je nepogrešljiva in potrebna, da pa vendarle kažemo odnos tudi do lokalnih oziroma regionalnih programov ki igrajo vse pomembnejšo vlogo in - poglejte si podatke - ki jih ljudje vse bolj poslušajo. Časovno celo več kot osrednji program, ne ker bi ta osrednji program bil slab, ampak zato, ker imajo lokalni, regionalni programi vsebine, ki imajo prav tako širši pomen, kot informativni, kulturni. So povezovalni dejavnik v regijah, ki niso institucionalno organizirane, včasih celo edini, in navsezadnje pokrivajo tudi narodnost, Slovence v zamejstvu in podobno, da ne naštevam. To so zelo pomembne vsebine in zato je smiselno in potrebno, da to država oziroma davkoplačevalci in poslušalci predvsem, ki plačujejo naročnino za RTVS, da tudi en del denarja za te namene gre. Jaz nisem prepričan, da bodo ti 3% ravno ogrozili RTVS in novega generalnega direktorja in njegovo ekipo pri ambicioznih načrtih. Celo obratno, pozval bi in pričakoval bi, da bi tudi vodstvo RTVS imelo več posluha za to, da bi iskalo z lokalnimi, regionalnimi postajami sodelovanje, komplementarnost, celo določene skupne rešitve. V programskem smisluin pa tudi v finančnem lahko to prinese določene prednost. Včasih so recimo lokalni programi tudi pokrivali del dopisniške mreže. To bi se tudi danes dalo narediti, še bolj, ker so ti programi, nekateri, tehnično in tudi kadrovsko zelo dobro ekipirani. Imamo dva regionalna centra. Jaz mislim, sedaj ne v tem zakonu verjetno, ne bo časa in ni namen tega, ampak ko bo celovita obravnava tega zakona v jesenskem času, ali kdaj bo, da bo potrebno dejansko skupaj z vodstvom RTVS-a, skupaj seveda tudi z vodstvi regionalnih programov, ker se strinjam, da so včasih morda tudi sami zelo enostransko zastopali svoje interese in dobro lobirali, to je njihova legitimna pravica, da bi skupaj iskali, kako postaviti ustreznejšo mrežo in s programskega in finančnega vidika radio-televizije v Sloveniji. Podobno, kot imajo ureditev v nekaterih drugih državah, kjer kombinirajo lokalne in nacionalne vsebine. Ima to svoj smisel, svojo komplementarnost in pravim lahko, da tudi pozitivne finančne rezultate. Dva regionalna centra, ki naj bi igrala funkcijo pokrivanja regij. Kolegice in kolegi! Prepričan sem, da je to bila dobra rešitev v preteklosti, takrat, ko še ni bilo toliko lokalnih, regionalnih programov, kot jih je danes. Dejansko ne bi rekel zdaj, da je treba ta dva regionalna programa, ki se pa financirata ali sofinancirata iz naročnine, da ju je treba ukiniti. Ne. Ponovno preveriti dejansko celotno organiziranost in potem iskati tudi ustrezno rešitev. Zaključim naj s tem. Kolegice in kolegi! Tudi na tem področju je potrebno bolj podpirati policentrizem in ne centralizem. Tak centralizem vidimo, da se nam na vseh področjih, na upravnem, na ekonomskem in na drugih, da ne govorim še kje, vse bolj krepi, medtem, ko vidimo, da gredo trendi v Evropi v drugo smer in bi lahko tudi ena taka nova ustrezna ureditev prispevala k temu, da bi dejansko ta policentrična ureditev prišla bolj do izraza, v zadovoljstvo ljudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Džuban se odpoveduje. Spoštovani kolegi, kolegice! Vljudno vas prosim, da ne vračamo razprave na razpravo, ki smo jo opravili pri zakonu o medijih. Nesporno je s strani tistih, ki so predlagali amandmaje, bilo povedano, da amandma, ki ga zdaj obravnavamo, samo razdela, kako porabiti 3%, amandma skupine poslancev za novi 7. člen, da se za nazaj v zakonu o medijih o teh 3% odločimo da ali ne. V kolikor bomo danes ponovili razpravo o upravičenosti teh 3%, mislim da bomo lahko spet dva dni obravnavali to. Tako, da prosim, da resnično se omejimo na amandma gospoda Kontiča, ki je razdelal, kako na nek način te 3% porabiti. Gospa Širca, potem gospod Leo Kremžar in potem gospod Školč. Vljudno prosim, v skladu z dnevnim redom, samo o tem amandmaju.
Gospa predsedujoča! Zagotovo ne bom posegala v že opravljeno debato in tudi ne odpirala vprašanj, kam bi pripeljal nadaljnji scenarij v smislu ponovnega odpiranja novih računov na RTV Slovenija z drugih eventualnih bodočih prosilcev. Hotela bi samo analizirati amandma, ki ga imamo pred sabo v njegovi nekonsistentnosti, vsaj na treh točkah, če dovolite. Tukaj imamo v drugem odstavku zabeleženo, da se iz teh proslulih 3% iz prispevka RTV Slovenija izloči letno 3% sredstev zbranega RTV prispevka. V tretjem odstavku imamo: "Se mesečno izločijo na poseben izločen račun RTV Slovenija in enkrat letno delijo." Že tukaj smo v nekonsistentni poziciji. Da ne govorim o vprašanju, kako se obračunava ta pobirani prispevek, česar ne bi sedaj tukaj odpirala. Na drugem mestu se ta izločena kvota izloči na poseben, izločen račun RTV Slovenija. RTV Slovenija mora takorekoč ustvariti "by-pass" račun zato, da se na njega nalagajo ti 3 odstotki. Javni zavod niti ne usmerja k tisti možnosti, ki je bila odprta, ko smo obravnavali zakon o medijih, ko smo uvedli sklad, ki bo potem bogatil ta medijski prostor, s pomočjo katerega naj bi se bogatil ta medijski prostor. Sklad bo imel javni razpis. Ta javni oziroma izločeni račun RTV Slovenija pa naj bi tudi imel javni razpis, ampak po povsem drugih pravilih, kot bi bila logična, tudi v skladu z zakonom o medijih, kjer vemo, da se definira v skladu z zakonom o interesu s krovnim zakonom v kulturi. Tukaj pa naj bi se pač nekje pojavil ta javni razpis. Merila zanj oziroma sploh merila za razdeljevanje naj bi pripravilo ministrstvo za kulturo. Kdo bo razpisal ta razpis, ni jasno. Na kakšen se bo, po kakšnih kriterijih in presojah se bo delil, tudi ni jasno. V prvem odstavku nadalje imamo oziroma sklenjeno je bilo, da se določen del teh sredstev nameni tudi za vzdrževanje in obratovanje oddajno - prenosnega omrežja, potrebnega za oddajanje in razširjanje lokalnih, regionalnih in tako naprej programov. Ampak že 11. člen zakona o RTV govori, da so oddajniki in zveze dolžne razširjati tudi druge izdajatelje, ne zgolj svoje, se pravi svoj RTV Slovenija program. Skratka, lahko bi tukaj nadaljevala v opozarjanju na nekonsistentnosti, ki bodo nastale v praksi. Mislim, da tudi pravne kršitve, ki bi nastale - opozorila sem samo na tri, da ne bi nadaljevala. V tem smislu je zelo vprašljivo, če se pač odločimo, da podpremo nekonsistenten, ne samo v vsebinskem, ampak tudi v izvedbenem smislu, amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Leo Kremžar, izvolite.
Hvala lepa. Torej mi moramo vedeti v osnovi, za kaj naročnina je. Govorim po starem, naročnina, da bomo seveda točno vedeli, za kaj gre. To ni - in s tem delno poskušam kolegu Horvatu odgovoriti na njegovo razmišljanje v zvezi z regionalnima postajama, ki sta znotraj sistema RTV. Naročnina oziroma ta denar, ki ga plačujemo naročniki, je zaradi nacionalnih vsebin, ki jih izvaja hiša RTV, ne zaradi tega, ker je to hiša - jaz upam, da kdo ne misli tako - ki je locirana sredi Slovenije ali pa, ki pokriva ves teritorij in tako naprej. To seveda ni bistveno. Bistveno je, da ta denar ta hiša dobi zaradi tega, ker ustvarja nacionalno pomembne vsebine in za to se to plačuje. Te nacionalno pomembne vsebine so seveda od informativnih do produkcije govorne, glasbene in tako naprej, ne bom pač razlagal vsega tega, ker so to splošno znane stvari. Znotraj tega sistema sta ravno tako radijski kot televizijski hiši, Radio Maribor oziroma RTV center Maribor in RTV center Koper, s svojima enotama v Novi Gorici, v povezavi z Lendavo in tako naprej, ravno zaradi tega tudi v tem sistemu, ker izvajata in izvajajo, vsi skupaj, nacionalne vsebine. Tako da tu nista dve regionalni postaji v nekem privilegiranem položaju, ampak je zadeva popolnoma drugačna. Zaradi tega, ker je temu tako, bi sistem delitve, in o tem govori ta amandma, ki bi posegal v naročnino, ki je zato, da pomaga opravljati te nacionalne funkcije - s tem ne trdim, da nihče drug ne opravlja teh nacionalnih funkcij, vendar že sedanji sistem dovoljuje, in tu se strinjam s tem, kar predlaga in razmišlja kolega Horvat, dovoljuje možnost udeležbe v teh nacionalnih vsebinah in dovoljuje možnost, seveda, tudi plačevanja tega. Globoko se strinjam, da je to treba povezati, da je treba drugače organizirati, da je treba pristopiti k temu, in ta hiša bo to morala narediti. Vendar mislim, da to ni pravi način, kajti ta denar, če bi bil tako, kot je zapisano tudi v tem amandmaju, seveda ne bo namenjen temu. Za to je treba izdelati poseben sistem, in to bi bila mogoče ena od nalog, ki bi se jih lotila vlada skupaj z RTV ob izdelavi novega predloga, kot nam je bilo obljubljeno, v zelo kratkem času. Tako da mislim, da je pomembno opozoriti na to, da gre tu za neke druge odnose in druge relacije in ne gre izključno za to, da RTV dobi nek denar, drugi pa tega denarja ne dobijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Školč, izvolite, potem gospod Moge.
Hvala lepa. Poskušal se bom zadržati pri tem, kar je napisano v tem amandmaju. Moram reči, da je najbolj prava beseda, ki jo najdem, ko berem ta tekst, gledano s pravnosistemskega vidika, da sem enostavno ogorčen, da je možno, da po vseh teh razpravah, ki smo jih imeli, po eni strani o vlogi medijev in po drugi strani o Radioteleviziji Slovenija, da do nečesa takega sploh lahko pride. V kolikor se navežem nazaj, moram reči, da je bila velika napaka, po moje, vendar je to danes v veljavnem zakonu, da smo z zakonom o medijih posegli v zakon o RTV in vzeli te 3%, ne pa povedali, kako se da to realizirati. S tega vidika amandma, ki ga predlaga gospod Kontič in somišljeniki, nesporazumov ne odpravlja, temveč pa jih v bistvu samo še poglablja. In kaže tudi na to, da so bile dejansko tiste moje besede, za katere se je komu zdelo, da so premočne, da ne gre za nič drugega, kot za neko roparsko mentaliteto in da nikogar pravzaprav ne zanima, ali je to sploh izvedljivo, brez da bi trpeli postopki, ki so sicer v sorodnih situacijah uporabljeni v Republiki Sloveniji za kulturne in, recimo, druge programe. To nima, bom rekel, nič s tem, da ocenjujemo pomen lokalnih medijev, nima nič s tem, da ocenjujemo tudi kvaliteto lokalnih medijev, celo nima nič s tem, da imamo lahko neke pripombe na delo javne radio-televizijske hiše. Ampak poglejte, kaj predlaga sedaj gospod Kontič. Po tistem mu je bilo jasno, da s temi 3% ne bo nič, ker ni mehanizma za izvedbo. Po tem amandmaju bo zmeda še večja. Sam si ne predstavljam, da bi RTV kot hiša, ki temu nasprotuje, prostovoljno pobirala te 3% in jih namenjala nekomu drugemu, ki ga lahko šteje za komplementarno dejavnost, lahko ga pa upravičeno šteje tudi za neke vrste konkurenčno dejavnost ali pa vsaj za njih, bom rekel, škodljivo, ker jim jemlje del prihodkov, ki jim je zagotovil nek drug zakon. Ne predstavljam si, da bi jih lahko v bistvu - ker to tudi ne piše tako - prisilili, da brez tega, da se jim nekaj plača, pobirajo denar za nekoga tretjega. Zakaj pa? To je ena stvar, ki je ta amandma ne rešuje. Če bi, ne vem, ta telesa, o katerih bom govoril, sklenila neko pogodbo z RTV-jem, da pač to za njihov račun opravi, kar bi bilo običajno - vse take transakcije, če jih boste delali v banki, ali kjerkoli, ali zavarovalnicah, nekaj stanejo -, potem je potrebno videti, ali je sploh smiselno na ta način reševati problem lokalnih in regionalnih radijskih in televizijskih hiš. Jaz menim, da ne, so drugi mehanizmi, ki so v enem delu uporabljeni, v enem delu pač jih zakon o medijih ni sprejel. Ampak poglejte. Tu se potem v tem amandmaju gre, bom rekel, čez dikcijo zakona o medijih tudi v tem, da se reče "vzdrževanje in obratovanje oddajno prenosnega omrežja, potrebnega za oddajanje in razširjanje lokalnih in regionalnih ter študentskih radijskih in televizijskih programov posebnega pomena je za te namene neodplačno". Ali to pomeni: tisto, kar prinaša zakon o medijih, ali pomeni nekaj več, ali je to vezano na te 3%, ali je vezano na kaj tretjega? Ta stvar, tako kot je napisana, izpostavlja vprašanja, ne daje pa odgovorov. Daje pa upravičena pričakovanja tem, ki so tu našteti. S tega vidika se mi seveda zdi neodgovorno, da se nekaj obljubi, kar ni mogoče potem realizirati, za kar ni podlage v drugih zakonih. Gospod Kontič sigurno ima odgovor tudi na to in mogoče se pač motim. Zdaj imamo potem ta znameniti izločeni račun, ki se ga je uporabilo tudi takrat, ko se je iskalo neke druge unikatne rešitve, in s tega vidika, če bi to bilo, ne bi bil verjetno edini, ki ga predvideva zakonodaja; ampak delitev, ki pa teče, kot tukaj piše: "v sodelovanju z izdajatelji radijskih in televizijskih programov posebnega pomena sprejme pristojna agencija za radiodifuzijo" in vključujejo tudi javni razpis. Če je javni razpis, potem težko sodelujejo pri delitvi tisti, ki na javnem razpisu konkurirajo. To ni običajno. Ponavadi je potrebno - vi se boste spomnili predvsem diskusije, da ne bom govoril o drugih področjih, o področjih, ki urejajo isto stvar, da smo razpravljali o nekih problemih, povezanih za delovanje sveta RTV in imenovanjem generalnega direktorja, je bilo veliko število pripomb, da so pravzaprav celo ti ljudje, hipotetično, to ni moja ugotovitev, od nje se ograjujem povezani z nekimi interesi in da zato ne morejo odločati celo o tem direktorju, čeravno so tam zastopniki civilne družbe. Praviloma je treba poskrbeti, da tisti, ki imajo materialni interes, nimajo, bom rekel, sorodnikov ali pa zaposlenih v telesih, ki upravljajo s temi javnimi natečaji. Vsaj neokusno je to. Ta rešitev to uzakonjuje in to je unikum v tej državi.Je pa razumljiva, ker gre za to, da bi si ta plen med sabo bolj ali manj - recimo, po njihovih besedah - verjetno pravično razdelili. Potem ostaja znotraj tega veliko vprašanje, zakaj vpletati agencijo za radiodifuzijo. Ima popolnoma druge pristojnosti. Programskih praktično nobenih. S tega vidika je to, bom rekel, napačno lociran organ. Celo, če bi govorili o svetu za radiodifuzijo, ki pač presoja neke programske vsebine, sprejema tudi nek program ali pa smernice za razvoj, recimo, tega medijskega področja, velja neko načelo, da naj bi se pravzaprav tisti organi, kjer je država soudeležena - vsaj v kulturi velja tako - vzdržali tega, da presojajo o vsebinah. Svet za radiodifuzijo ureja, pardon agencija, ki je tu navedena, dela druge stvari in tega nima notri in jaz predvidevam: napačno je, da ji s tem zakonom to naložimo in tam bodo strokovnjaki, ki bodo razpravljali o drugih - recimo jim tehničnih problemih, problemih radiofrekvenčnega spektra, ne pa finančnih in programskih posameznih lokalnih in regionalnih postaj. S tega vidika je to katastrofalen predlog gospoda Kontiča in njegovih somišljenikov. Neizvedljiv! V nasprotju s sprejetimi zakoni! Potem gre naprej, kako bo tekel ta nadzor nad izvajanjem sofinanciranja. To je spet ena zmeda od zmed. Ta nadzor bi spet naredila posebna komisija, v kateri bi bili spet ti iz agencije. Zakaj bi sami sebe nadzirali, če že vzamemo, da o nečem odločajo. O tem bi vam znala opozicija marsikaj povedati, kako velja s tem, da nekdo sam sebe nadzira. Ponavadi gre vsaj za neko delitev med različnimi organi oblasti. Tukaj gre za to, da dejansko eni te isti to počnejo. Omejujem se na to, kar je zapisano v tem tekstu, in zanalašč nočem govoriti o drugih grozodejstvih, ki jih implicira pohlep po teh 3 procentih, ki ga je mogoče kompenzirati tudi na bistveno uspešnejše in drugačnejše načine. Potem piše, da so notri predstavniki ministrstva. Zelo dobro bi bilo vedeti, katerega. Ali tistega, ki je sprejelo zakon, ki ima agencijo za radiodifuzijo, ali tistega, ki je bilo nosilec predloga zakona - sveta za radiodifuzijo ali katerega tretjega? Upam, da vemo o čem se pogovarjamo. To so zelo pomembne stvari. Ali eventualno tistega, ki pravzaprav skrbi za uveljavljanje lokalnih interesov, kar bi bilo po vsebini smiselno. Torej v temprimeru, da se razumemo, notranjega ministrstva, če gre za uveljavljanje teh interesov. Govorim samo o tem, da je predlog slab, katastrofalen in da ne bo zagotovil izvajanja te lepe želje po 3 procentih sredstev, ki pripadajo nekomu drugemu. Tisto, kar me v tem kontekstu čudi in ni toliko povezano samo s tem zakonom, je, da del ljudi, ki se je včeraj tresel, ko smo razpravljali o tem, da se z zakonom poseže v to mrežo knjižnic, v tako imenovano območno knjižnico v Murski Soboti, danes pa lahko to isto počne na nekem drugem področju. To je zame nerazumljivo. Da izpade na koncu pravzaprav, da tu sedimo samo zato, da zagotovimo neke majhne pravice za tiste, s katerimi potem v soboto in nedeljo pijemo "špricar" ali pa jutranjo kavo. To enostavno ne gre. Vsaj isto načelo je treba imeti dva dni zapored. Če ste včeraj govorili na en način, dajmo govoriti danes o problemu, ki je strukturno podoben, na enak način. To so, bom rekel te pripombe, ki jih odpira ta tekst. Se pravi, če mi ta tekst sprejmemo, bomo imeli še več vprašanj in bo moral priti spet nek zakon, kjer bo nekdo spet naštudiral, kaj vse je treba narediti, da bo prišel do teh 3%. To je logika. Tukaj se je enostavno treba sprijazniti, da je bila ta začetna ideja kljub vsemu problematična in da je, bom rekel, častna pot za to, da gremo iz tega ven, pravzaprav sprejem onega drugega amandmaja, ki bo prišel kasneje na vrsto, ki tehnično seveda spet posega v drug zakon, ampak na način, da vrača udarec - če hočete - in popravi tisto, kar je bilo v zakonu o medijih narejeno narobe. Se pravi, da odpravi tisti poseg v ta zakon, o katerem zdaj razpravljamo, ki je bil nedopusten v zakonu o medijih. S tega vidika se mi zdi, da bodo prišle stvari lahko v tem trenutku na svoje mesto samo, če brišemo rešitve, ki nas peljejo v te stvari. Jaz upam, da sem vsaj koga od teh, ki so pomagali pisati gospodu Kontiču ta amandma, prepričal, da pa le ne pusti vsega tega, kot on pravi dobrodušno, za tretjo obravnavo. Pri tretji obravnavi bomo imeli še 10 členov, ki bodo poskušali rešiti te 3%. Mogoče se bo pokazalo, da bomo zabredli še globlje, kot že smo s temi rešitvami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko na izvajanje gospoda Školča ima gospod Božič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Torej, gospod poslanec, jaz sigurno z nobenim ob sobotah in nedeljah ne pijem "špricarja". Zlasti ne od teh z lokalnih radijskih niti televizijskih postajah. Zato si ne dovolim tega reči. Tu v parlamentu ne, kje drugje mogoče. Drugo pa: kar sprejmimo ta amandma. Vse, kar ste našteli, vam bomo napisali. Da bo tako, kakor je potreba po vseh ostalih zakonih. Brez skrbi lahko napišemo! Samo bojim se, da je tu med nami ta miselnost: nič se ne sme RTV-ju dogoditi. Samo to je narobe. Zakaj pa ne?
Hvala lepa. Besedo ima gospod Moge.
Predsedujoča, hvala lepa za besedo. Nekaj misli mi je dal kolega Školč. Sam bi pa predlagatelja amandmaja, ki ima v stranki na voljo ogromno kompetentnih ljudi, ki se s tem področjem pečajo - bodisi na RTV bodisi na ministrstvu - zastavil nekaj vprašanj, da mi razsvetli moj razum. Prva stvar je ta, da sta v 14. členu, ki govori o financiranju, dva vida napajanja RTV-ja. Prvi je ta, kot mu pravimo tukaj, pristojbina. Drugi je pa državni proračun, če pogledamo. In v kolikor bi gospod Kontič v državnem proračunu popravil tisto alineo, kjer piše "del stroškov za izgradnjo, vzdrževanje in obratovanje omrežja in oddajanja in razširjanja programov RTV Slovenija in lokalnih nekomercialnih postaj", da bi tu dodal še "ustvarjanje" in tako naprej, potem bi meni ta rešitev bila takšna, da bi, prenešeno pomeni, "pila vodo". Kar pomeni, mi bi v državnem proračunu, ko bi proračun sprejemali, rekli toliko in toliko sredstev gre za to. Ministerbi povedal, koliko gre Murskemu valu, koliko gre onemu, koliko gre v Velenje. Imeli bi en pregled, država bi nad tem bdela in bi pomagala, kot zdaj pomaga s to alineo v državnemu proračunu za vzdrževanje in obratovanje omrežja. To se mi bi zdelo jasno. Zdaj pa, gospod Kontič, naslednje vprašanje. Prvič: zakaj natanko 3%? Kako ste prišli do tega vprašanja? To je v bistvu enih 800 milijonov. In ker je tukaj po teh dejavnostih RTV naročnina natanko razložena kako in kaj, bi vas vprašal sedaj, ko se ta pristojbina pobira, ali boste vi, ko ste ta amandma vložili, vzeli RTV Slovenija tole in s tem omejili programe RTV Slovenija - pa kolikor gre za to vsoto. Ali pa mislite, da je sprejetje takega amandmaja lop po žepu vseh občank in občanov Slovenije, ki plačujejo RTV naročnino. "Tertium ..." tretjega tukaj v tem primeru ni. To pomeni, ali bomo te programe, ki so zdaj z zakonom določeni, krčili, nacionalni [[...]]in bomo razširili lokalne in regionalne, ali bomo pa povečali pristojbino, ker bomo seveda mi vsi, ki smotukaj, verjetno, in pa vsi ostali, ki to plačujejo, povečano dajatev dali. Zdi se mi, da je ta rešitev s temi 3% in iti na ta prispevek - ali pod narekovajem "davek", se mi ne zdi modra. Še enkrat pravim: to je sistemsko sporno. Na to je sekretariat, ki ga spoštujem, opozoril že pred zakonom o medijih. Predobravnava je tukaj - zopet opozarjam, če mislimo sprejemati take zakone, potem nam bo tudi ta zakon ena izmed tistih črnih točk, če ga sprejmemo - na koncu mandata, za katerega nam bodo naši volivci rekli: "Hvala lepa, da ste to sprejeli."
Hvala lepa. Besedo ima gospod Partljič, potem pa želita pojasnilo dati najprej gospod Zorko in nato gospod Kontič. Gospod Partljič, izvolite!
V glavnem sem na strani, ki jo utemeljujejo kolega Moge, naša poslanska skupina in z menoj sedeči kolega Jožef Školč. To bi na nek način rad pojasnil, kajti ni razloga, da se ne bi strinjal, recimo, z razpravo gospoda Ferija Horvata o pomenu regionalnega informiranja tudi za, recimo, celoten nacionalen pogled na Slovenijo. Vendar ste nas vi, gospa podpredsednica, opozorili - povsem upravičeno, spoštovana in draga -, da naj se ne vračamo na neke stare diskusije. Seveda imate prav, in držim z vami. Vendar ta amandma vendarle nekaj, kar je šlo pri nekih vratih ven, to stvar vrača pri dimniku nazaj. Tako da bo težko, da bi se delali, da ne govorimo o tem. Diskusija se mi zdi po eni strani, da ni slučajno Jože opozoril na včerajšnjo debato, kjer je, recimo, gospa imela absolutno prav, da moramo narediti vse za knjižničarsko mrežo v nekem nacionalnem ali pa manjšinskem prostoru. Popolnoma prav. Kakor imajo moji kolegi prav, ki trdijo, da moramo posvetiti pozornost regionalnim radijskim in televizijskim postajam. Ne vem pa,kaj nam pade v glavo, da vedno na račun nekoga in na račun nekega sistema. To je druga diskusija, in mislim, da jo moramo odpreti, in tudi Rudi je zdaj pokazal, da smo pravzaprav pri proračunu o tem govorili. Mene je, potem ko smo v zakonu o medijih te 3% opustili, nekaj kolegov, ki so lastniki, torej privatniki regionalnih bodisi radijskih ali televizijskih postaj - na enega so mi pokazali v Velenju, o katerem mislim vse najboljše, in o tistem programu tiste televizije vse najboljše, tudi o programu - so mi neki njegovi prijatelji rekli, "poglej ga, je zbolel", in je tudi res bil v bolnišnici, "je zbolel od te muke, ker mu 3% ne damo". Čeprav ima televizijo že deset let, mi pa govorimo o tem problemu komaj nekaj mesecev. Torej, ni se zainvestiral, misleč, da mu bomo mi te 3% dali, že davno prej! Mi o tem govorimo šele nekaj mesecev. Nekdo drug pa mi je rekel, da se bo obesil, če ne bo tega denarja dobil, ker tako ne gre naprej, čeprav ima ustanovo že tudi toliko časa, mi pa šele nekaj mesecev o tej varianti govorimo. Torej, ne nam pripisovati odgovornosti za regionalne medije zdaj, ko smo se lotili urejanja zakona o medijih in pa nacionalne televizije. Sam sem Mariborčan; Mariborčani me velikokrat napak razumejo in mi govorijo, da sem se "poljubljanil" - in neke centralistične zadeve. Vendar, "krucifiks", nacionalno televizijo pač imamo nekje! In če jo imamo v Ljubljani in če zahtevamo, da bi bila dobra, in ji želimo dati možnosti - ne mi govoriti, da je to centralizem! BBC imajo v Londonu, pa bog pomagaj, pa ni Škotom prav, pa ni onim prav, ampak nekje mora nacionalna televizija biti doma. In zato, ker je doma v Ljubljani, bom zdaj govoril, da jim nekaj vzemimo, da bo še, ne vem, nekdo drug od tega nekaj imel. To se mi ne zdi državniška skrb za državo. Obenem se mi zdi - morda ste vi, gospod sekretar, ali pa še boste, se opravičujem, če sem pri tem nekorekten - nekako se mi zdi, da ne vidim stališča vlade. To se mi zdi škandalozno! Ob tako velikem vprašanju, s katerim se mi tu med seboj spopadamo, ni stališča vlade! Jaz ne bi rad mislil, da je [[...]]pravzaprav ali je to stališče vlade znano. Se opravičujem. Ali je znano stališče vlade? [[Odgovori iz klopi.]] Se opravičujem. Sem rekel, da se vnaprej opravičujem. Se opravičujem. No, ampak kljub temu se mi zdi, da bi moralo biti izrecno napisano. Ker ne bi bilo prav, da bi ob takih vprašanjih tu človek morda videl neko povezavo, ki bi lahko bila tudi logična. Ampak stališče se mi zdi, da bi moralo biti. Skratka, jaz mislim, da je borba za regionalni razvoj Slovenije, za regionalnost medijev, pač ena druga bitka. Mi danes govorimo o RTV in se mi zdi, da je tu zraven: neki denar se bo delil, mi moramo biti zraven. In se mi zdi s tega vidika stvar kljub temu nekonsistentna. In zdaj usodo regionalnih medijev vezati na te 3 procente, o katerih govorimo šele nekaj časa, se mi zdi nekorektno.
Hvala lepa. Replicirati želi gospod Džuban, potem pa ima besedo gospod Zorko, potem gospod Kontič in gospa Tina Bitenc.
Hvala lepa. Oglašam se zaradi tega, ker bi na osnovi dosedanje razprave k temu členu, po moji presoji, vsaj Mariborčani morali biti tiho. To pa zaradi tega, ker je kolegica Majda Širca v svojem nastopu omenila to, kar piše oziroma kar financira RTV prispevek - da poleg nacionalnega programa tudi regionalna Maribor in Koper. Jaz se strinjam z mnogimi argumenti, predvsem sekretariata, ki pravi, da rešitev ni dobra, tudi mnogi razpravljavci. In sem se prej odpovedal razpravi zaradi tega, ker približno sem ocenil, da je Feri Horvat z nekega lokalnega ali regionalnega vidika zadevo orisal. Vendar predstavljajte si, da bi mi v tem zakonu - jaz nisem med tistimi, ki bi rekli, zato ker mi ne dobimo, oni naj ne dobijo ali pa sosedu naj crkne krava, zato ker je meni tele. Ampak predstavljajte si, da bi mi v tem zakonu dejansko naredili en nacionalni program, ki bi ga pokrival RTV Ljubljana - Ljubljana! - in da bi zaprli pipe nekomu drugemu, kako tiskovno konferenco bi imel mariborski župan in kaj bi govoril! In če smo že na nek način sprejeli, da je pač to nujnost, da se ne bi vračal na - pred kratkim - razpravo kolega Terčona, ki je govoril o več glavnihmestih v državi Sloveniji, se mi zdi, da tukaj vsaj ne bi pretirano smeli pogrevati stvari, katere naj bi na nek način spregledali. In če je nek nacionalni program, naj bo eden in regionalne rešujmo drugače, vendar ne na način, da bi potem tisto, kakor "mi smo pokriti s tem centralnim nacionalnim, drugi pa, recimo, naj ne bi bili". Da zaključim s tem. Strinjam se z mnogimi ugovori, da rešitev, ki jo predlaga kolega v tem amandmaju, ni najboljša, vendar kljub vsemu poskušajmo razmišljati nekoliko drugače. Hvala.
Hvala lepa. Izvajanje gospoda Džubana je sprožilo željo po dveh replikah. Najprej gospod Moge, potem gospod [[...]]Odgovor? Resnično zelo na kratko, lepo prosim, ker se že spet oddaljujemo od osnovnega amandmaja, ki ga obravnavamo.
Natikanje nagobčnika se liberalnemu demokratu, gospod Džuban, ne spodobi, in s stavkom, kot ste začeli, menda ne boste neke slave pridobili. Tu bom govoril, kar bom hotel, če bom iz Maribora ali tudi ne. Bi pa rad povedal, da bi bilo dobro, če človek debatira, da bi si vsaj prebral 3. člen, kjer piše: "Obveščanje o dogajanjih in predstavitev interesov pokrajin, program za narodne skupnosti ter program za slovenske narodne manjšine zagotavlja RTV Slovenija zlasti prek enot v Mariboru, Kopru in Lendavi ter prek lokalnih programov Murski val, Murska Sobota, in Koroški radio Slovenj Gradec: "Quod erat demonstrandum": - ali kar je bilo treba povedati.
Hvala lepa. Gospod Kremžar.
Hvala lepa. Glejte, dejansko se bomo oddaljili in zašli v neke čudne vode, če bomo se šli prerekati, kdo kaj dobi in kdo česa ne dobi. Kolega Moge je prebral - mislil sem, da sem prej bil dovolj jasen, ampak očitno nisem bil - za kaj je namenjen denar, ki mu rečemo, svoj čas smo mu rekli naročnina, ker je bolj jasno, zdaj je pač pristojbina. Namenjen je temu, kar je kolega Moge prebral; in ni namenjen nekemu radiu v Mariboru in nekemu radiu v Ljubljani ter neki televiziji v Mariboru, Kopru in Ljubljani, pač pa je namenjen tem nacionalnim vsebinam. Namenjen je ravno tako vsem tistim, ki izvajajo te vsebine, vključujoč, recimo, Murski val in še nekatere druge, v segmentih, ker izvajajo te zadeve. Samo to hočem povedati: ne peljimo zadeve na stranpoti in ne iščimo razdora po nepotrebnem tam, kjer ga seveda ni treba iskati, ker ne gre za to, gre za nekaj drugega. Mi se pogovarjamo o tem, ali je ta denar, ki je namenjen izvajanju nacionalnih vsebin, radijskih in televizijskih, in ga v pretežni, v veliki večini izvaja hiša RTV, tako kot je pač organizirana, tudi decentralizirano v nekaterih segmentih, kar je hvalevredno in je treba še razširiti to zadevo, po moje, ali to sovpada s tem predlogom, da se 3% tega izloči in se, seveda, namenja za nekaj drugega, kot so nacionalne vsebine. Moram pa vendarle dodati naslednje. Sam ne mislim, da samo RTV izvaja nacionalne vsebine, izvajajo jih tudi drugi v nekih segmentih, ampak to je stvar, ki jo je treba posebej dodelati, to je stvar, ki jo je treba decentralizirano tudi, po moji presoji, narediti, in nek nov, boljši, konsistentnejši zakon pripraviti, ki bi urejal to celotno področje. Hvala.
Hvala lepa. In zdaj ima besedo gospod Kontič, potem gospod Zorko ter nato gospa Tina Bitenc.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. K besedi sem se prijavil takoj za kolegom Mogetom, vendar izgleda, da se nisva razumela, pa nič hudega.
Se opravičujem! Sem mislila, da k razpravi, ne pa k repliki.
Ja, ker razpravljal sem že. Besedni zaklad - pa če začnem še malo pri kolegu Školču, tudi njemu malo replike. Besedni zaklad, ki ga uporablja gospod kolega Školč, je meni sicer tuj, zgleda pa da je zelo uporaben. Je pa res vprašanje, če je to zaklad. Kar se grozodejstva tiče, omenjenega v tem amandmaju. Jaz imam posebno razmišljanje na področju kulture glede grozodejstva. Ampak v tem, kdo je za kulturo zaslužen, nezaslužen v preteklem mandatu, ne bom govoril. O roparski mentaliteti: običajno je tako, da ljudje, ki jim je zadeva blizu, najraje o njej govorijo. Samo, kar se pa "špricarjev" tiče, gospod Školč, jih pa rad pijem, ampak ne "špricarja", jaz si običajno natočim čistega vina. Odgovarjam pa bolj na vprašanje gospoda kolega Mogeta, ki mi ga je direktno postavil. Kaj pomeni 3%, ali je to "lop po žepu" davkoplačevalcev oziroma tistih, ki plačujejo prispevek. Jaz mislim, da največji "lop po žepu" davkoplačevalcev oziroma plačevalcev tega prispevka je 100%, ne 3%. Če se prav razumeva. Kar se pa tiče tega, kaj smo v zakonu o medijih odpeljali in tu pripeljali nazaj, gospod Partljič. V zakonu o medijih smo ravno to sprejeli, te 3%. Tam smo jih zapisali in zdaj v ta zakon jih vnašamo. Naj dodam še to gospodu Mogetu. On je bil eden tistih, ki me je prepričeval, da je to potrebno urediti v zakonu o RTV in ne v zakonu o medijih. Zdaj se je sicer zadeva malo ponovno obrnila. In je tudi opozarjal na to, da je treba imeti odgovornost do 2 milijona državljank in državljanov v Sloveniji in ne sprejemati nesistemske rešitve. Gospod Moge, tudi vi ste podpisali tudi eno nesistemsko rešitev, na katero je odgovoril tudi sekretariat za zakonodajo. In to je ravno tisti člen, ki vrača te 3% prispevke nazaj v RTV in posega v zakon o medijih.
Hvala lepa. Gospod Moge.
Razlika, gospod Kontič, med vami in mano je, da bom jaz sekretariat poslušal. Če je nesistemsko, jaz za to stvar ne bom glasoval in se pustim podučiti. Vi pa mi v dobri nameri medsebojnega komuniciranja "za prmejduš" niste odgovorili na tisto moje vprašanje. Zakaj natanko 3% in kaj zdaj pomeni s temi procenti: ali se bo zaradi tega prispevek povečal? Če pa ostane prispevek enak, pomeni, da boste nekomu vzeli: ali narodnostnim manjšinam, ali RTV-ju ali komurkoli drugemu. To sem vas eksplicitno vprašal, ker me te stvari zares zanimajo. Zakaj niste šli na 2,5%, zakaj niste šli na 4%, zakaj ne na 5%. Kakšen izračune ste imeli, ker očitno, to pravim, ste izredno dobro informirani in ste se tudi z ljudmi, ki so zainteresirana javnost, da se to sprejme, tudi komunicirali. In zaradi tega, ker imate vso to infrastrukturo na razpolago, bi me zanimalo, zakaj ste to stvar do te meje pripeljali in zakaj niste to, kar jaz pravim - in bi bilo verjetno sprejeto -, v tem 14. členu in tudi prej v medijih, če ste pač višino že z zakonom o medijih določili, te 3 procente, koliko je - jaz sem temu nasprotoval -, niste to stvar pripeljali iz državnega proračuna, ampak ste te reči navesli na prispevek.
Hvala lepa. Gospod Kontič in potem gospod Školč. Dve repliki.
Hvala lepa. Zakaj ravno 3 procente? Predlog je bil 5 procentov. Ko smo se pogovarjali in iskali konsenz, smo ugotovili oziroma so bili pomisleki, da je 5 odstotkov preveč. Zato je bilo potem soglasje med podpisniki amandmaja, da je 3 procente tista prava številka, ki je lahko deležna tudi podpore v državnem zboru. Bistvene razlike: ali iz proračuna ali iz prispevka RTV naročnine, pa ne vidim, oboje plačujejo davkoplačevalci oziroma državljanke in državljani Republike Slovenije. Če bi iz državnega proračuna, to seveda pomeni, da je to treba urediti v državnem proračunu in tam to tudi zapisati oziroma sprejeti. Pristojbina oziroma prispevek je pa urejen s tem zakonom. Se pravi, z zakonom o RTV Slovenije in on govori o teh prispevkih, ravno tako zdaj govori tudi zakon o medijih o teh prispevkih. Zato govorimo o tem prispevku za RTV, se pravi RTV prispevku, in ne o sredstvih iz proračuna.
Hvala lepa. Gospod Školč. Najprej repliko, potem še gospod Moge.
Hvala lepa. Jaz moram reči, da me zares ne zanima, ne kdo pije čisto vino, ne kdo "špricar" in tako naprej in na tej ravni ne nameravam več naprej razpravljati, ker razumem opombo gospoda Kontiča, da imamo različen besedni zaklad. In ne bi rad, da se pogovarjamo dobesedno. Tisto, kar bi mene zanimalo od njega in sem ga spraševal, je: ne da mi pove, kaj pije - celo me ne zanima, s kom pije -, ampak: kako bo razrešil tista vprašanja, za katera sem govoril, da jih postavlja ta člen - predvidoma, čeprav tudi za tretjo obravnavo. Ampak, zelo dobro bi bilo, da bi bil v tem prepričljiv že danes. Da pove, zakaj je izbral - recimo - agencijo za radiodifuzijo. Ali je podlaga v zakonu za to? Da pove, zakaj je zbral hkrati metodo dogovora in razpisa in zakaj je zbral to, kar sem prej rekel, to, da tisti, ki razdeljujejo denar, to tudi kontrolirajo. In tako naprej. Vprašanj je bilo še več. K tej diskusiji o tem, kdo pokriva tudi lokalne interese, bi pa rekel, če to koga prepričuje, čeravno sem že prej povedal, da to nima kakšne posebne zveze, da se ne spomnim pomembnega dogodka v Sloveniji, v kateremkoli koncu se je že zgodil, da ga ne bi kolikor toliko korektno in včasih še preveč agresivno pokrila tudi radiotelevizijska hiša. Pa naj gre za žetve v Prekmurju, pa naj gre, recimo, za nesreče v različnih koncih, plaz v Logu pod Mangartom, kjer je dejansko lahko samo ta hiša pravzaprav s tem, da je prestavila ekipe tja, tako rekoč sproti poročala. S tega vidika se mi zdi, da poskušamo si oprati vest, ko rečemo, saj tudi oni drugi poročajo in zato so upravičeni do teh istih sredstev. Ne gre za to. Zakon o medijih ima tudi 110. člen, ki je veljaven, ki govori o skladu, ki dopušča, da se preko sklada podpira razvoj audiovizualne kulture v najširšem pomenu v Sloveniji. Tu jaz vidim, bom rekel, rešitev, če ta državni zbor - predvsem pa vlada in ministrstvo - oceni, da so ti programi tako pomembni, da se jim nameni določen del denarja in se ga preko mehanizma, ki je pa tam nastavljen, tudi razdeljuje. V tem trenutku imate različne vire, plus proračun, kjer piše, mislim, da v prehodnih določbah, da je treba zagotoviti najmanj 400 milijonov. Zaradi mene se lahko izposluje tudi poseben denar ravno za te programe, o katerih govorijo gospod Horvat in drugi. Ampak mislim pa, da to sem ne gre, ker v principu to pomeni, da to pristojbino, ki jo - mimogrede - ne plačujejo davkoplačevalci, ampak imetniki teh električnih števcev, ki imajo hkrati šetelevizijske oziroma radijske aparate, in to, bom rekel, v celoti ne subsumira tega pojma davkoplačevalci, se pa verjetno v veliki večini s tem prekriva. Pomeni, da oni dajo neko pristojbino, vi pa to pristojbino potem prelivate v privatne delniške družbe praviloma. Tu ne vem, če je to - bom rekel, to je spet neka stvar, ki jo velja premisliti. Večina teh postaj, kolikor je meni znano, je v zasebni lasti, kar ni seveda nič narobe. Narobe je, če se z zakonom kar avtomatično zagotovi brez nekih natančno določenih kriterijev, ki jih tudi ta vaša rešitev ne prinaša, da oni dobijo del sredstev. To pa je narobe in to vam bo znal vsakdo povedati. Nenazadnje vam bo tudi gospod Horvat lahko povedal, da ni možno brez kriterijev in ustreznih zakonskih podlag deliti kot vi pravite, javnega denarja nekomu, ki je tukaj registriran za opravljanje te medijske dejavnosti. To je, bom rekel, pa osnovni greh te rešitve, ki je v zakonu o medijih, in za katero jaz predlagam, da se črta. Žal pa o tem ne govori. Tam je ta greh storjen.
Hvala lepa. Repliko ima še gospod Moge, potem pa gospod Zorko.
Hvala lepa za besedo. Del tega, okoli prelivanja denarja v zasebne žepe oziroma v privatne namesto v javne zavode, je kolega Školč povedal. Rad bi pa še enkrat povedal naslednje. Kolega Kontič, jaz vas spoštujem, vi ste dober poslanec in, kolikor vem, tudi župan; in ste tudi prava vešča oseba, kolikor gre za vlaganje amandmajev in razumevanje. Vendar, spoštovane kolegice in kolegi, poglejte! 14. člen, ki govori o financiranju RTV Slovenija, pravi: "Sredstva, zbrana s prispevkom," to so pa tisti 3%, kar je tudi zraven zdaj verjetno vključeno, "se uporabljajo za ustvarjanje, pripravljanje, oddajanje in razširjanje programov RTV Slovenija ter za vzdrževanje in obratovanje oddajno prenosnega omrežja, potrebnega za oddajanje in razširjanje lokalnih nekomercialnih postaj." Do tu vse prav. Ta sredstva bodo pod nadzorom, verjetno, sveta RTV in ostalih stvari, ki opredeljujejo financiranje tega javnega zavoda, RTV Slovenija. Po drugi strani pa to, o čemer mi odločamo, in o čemer mi presojamo, ali je prav ali ne, je pa menda tretji pa četrti odstavek tega 14. člena, ki govori o financiranju. To pa je, "iz državnega proračuna se financira del narodnostnih programov, del programov RTV Slovenija za slovenske narodne manjšine v sosednjih državah, za izseljence in zdomce ter za tujo javnost, del stroškov za izgradnjo, vzdrževanje in obratovanje omrežja za oddajanje in razširjanje programov RTV Slovenija in lokalnih nekomercialnih postaj ter posamezne projekte kulturnega, znanstvenega in splošno izobraževalnega pomena, ki jih predlagajo pristojna ministrstva". Torej, nad tem delom proračuna, kolikor vem, bedi vlada, bedi naše ministrstvo, in to politikopa mi določamo tu v državnem zboru - obseg sredstev, in nam morajo tudi povedati, za kaj smo ta sredstva dali. Zato se mi zdi neprimerno bolj pametno in bi bilo verjetno tudi v skladu z zakonodajo, če bi vse te stvari obesili na to, se pravi, na državni proračun, ne pa, da smo te stvari, pri čemer sam tudi predlagatelja amandmaja pač nekako karam v tem, da so dali letno 3% - torej, oni niso dali "do 3%", ampak so natančno zgornjo mejo določili, toliko denarja se bo letno, kolikor se bo iz tega zbralo, sebo za te namene uporabilo, medtem ko pa to, kar je Školč govoril, o strukturi porabe tega denarja, o legalnosti porabe tega denarja, o nadzoru in vsem ostalem, pa ta amandma v tem trenutku ni tak, da bi ga bilo modro podpreti.
Hvala lepa. Gospod Zorko, izvolite.
Hvala lepa. Ne bi želel vračati razprave na zakon o medijih, ampak vendarle. 4. člen zakona o medijih, ki predvideva sklad za pospeševanje točno teh vsebin, o katerih je tu govor, je sprejet, in predvidenih je 300 milijonov proračunskega denarja, po naši oceni, za sofinanciranje nekaterih lokalnih in regionalnih programov, ki so širšega pomena - pa ne mislim v državi širšega, ampak, recimo, kulturnega, izobraževalnega in tako naprej. Ta denarje zagotovljen z zakonom o medijih. In tudi mehanizmi za razdeljevanje tega denarja so natančno opredeljeni. Tako da razprava oziroma tisti del razprav, ki pač nekako govori o ogroženosti lokalnih in regionalnih postaj, mislim, da ima pravzaprav to napako, da izgleda, kot da je državi oziroma v tem primeru predlagatelju in seveda tudi državnemu zboru, ki je sprejel zakon o medijih, konec koncev, popolnoma vseeno za te lokalne in regionalne postaje. Mislim, da je državni zbor pokazal, in seveda tudi mi kot predlagatelji, da nam ni vseeno in da se zavedamo nekaterih problemov, ki so v teh postajah. Dovolite mi, da samo še na nekatere, okoli tehničnih pomanjkljivosti tega amandmaja. Jaz se namenoma nisem do tega opredeljeval. Poleg teh, ki ste jih navedli že poslanci, bi jih jaz vsaj še pet, šest lahko takoj našel in povedal, kje je pravzaprav problem takšnega amandmaja, če bi bil sprejet. Problem je namreč takšen, da se tega amandmaja, tudi če ga boste v tretjem branju nekako popravljali in dopolnjevali, gabo zelo težko izvajati s približno takšno vsebino, kot je napisan tu. Tudi, če se tehnično popravi, in se zmeče ven, recimo, agencijo za radiodifuzijo, ki sploh ne obstaja, in podobne reči. Tako da se nisem namenoma opredeljeval do tega zaradi tega, ker vztrajamo od zakona o medijih naprej, da to ni pravilen način ali prava pot za spodbujanje in za ohranjanje teh lokalnih in regionalnih radijskih in televizijskih postaj in seveda za sofinanciranje nekaterih vsebin, ki jih ti razširjajo. Vtis imamo, ne samo s te današnje razprave, tudi s prejšnjih, da se je pač na račun RTV-ja nabralo v zadnjih letih mnogo pripomb, tudi na račun tega, ker se je del vodstva RTV-ja v zadnjih letih dostikrat do odnosa do lokalnih skupnostih in do nekaterih drugih problemov dosti arogantno obnašal, ampak mislim, da reakcija na to seveda ni prava, da na tak način poskušamo stvari reševati. Tistih 300 ali 400 milijonov, kolikor bodo ti procenti znesli, seveda ta zadeva ali pa ta denar ne more RTV-ja ne postaviti na noge ne dokončno zrušiti. Opozoril pa bi, da je po lanskih podatkih RTV ustvaril menda kot 1 milijardo 400 plusa - o teh številkah se govori. V resnici pa gre menda za 2 milijardi minusa. In danes ta trenutek nihče nikogar ni, vključno z novim direktorjem RTV-ja, ki bi si upal avtoritativno reči, kakšna je pravzaprav prava bilanca RTV-ja in koliko je RTV resnično v plusu ali v minusu, ali kjerkoli že finančno je. Seveda, imamo nadzorni svet, imamo še marsikatere druge organe, ki pa očitno ne opravljajo dovolj dobro te funkcije. Tudi zaradi teh razlogov smo se mi zavzeli, da pred vas v jeseni predložimo nove popravke zakona o RTV-ju, kjer je treba nekatere stvari temeljito razmisliti in jih temeljito prevetriti in pripraviti tako, da bi v bodoče s tem zavodom in delovanjemzavoda bili manj nezadovoljni oziroma, da bi zavod deloval v bolj stabilnih in, recimo temu, normalnih pogojih. Tako da se nikakor ne zavzemamo, da se na RTV nič ne spremeni. Nasprotno! Mi se zavzemamo, da se mnoge stvari spremenijo. Upam pa si trditi, daje seveda RTV: prvič, zelo velik in drugič, zelo pomemben in občutljiv sistem, da ne kaže na vrat na nos nekaterih stvari spreminjati, pa tudi če, seveda po vsebinski intenci, se zelo strinjamo z njimi. Zato bi še enkrat poudaril: ne nasprotujemo temu, da država pomaga vzdrževati oziroma pomaga delovati lokalnim in regionalnim radijskim in televizijskim postajam, ampak zato imamo v zakonu o medijih že dovolj osnove. Ne nasprotujemo temu, da se na RTV nič ne spremeni, mislimo, da je treba marsikaj spremeniti, ampak da je treba temeljito premisliti, izrazito pa nasprotujemo kakršnikoli dikciji, da se spremembe lotevamo tudi na takšen način, da RTV naročnino jemljemo kot rezervni proračun za reševanje nekih drugih problemov ali nekih drugih težav, ki so se pač nakopičile. Potem mislim, da je kakšna druga pot bistveno boljša kot pa ta. Če bomo to pot oziroma če boste to pot sprejeli, se morate zavedati, da boste jutri imeli zelo, zelo dolgo kačo in dolgo vrsto tistih, ki bi po analogiji vsebine tega sprejetegaamandmaja, ki bodo trkali na vrata RTV prispevka in da to potem pač očitno ne več RTV prispevek, ampak nova davščina, kjer bodo mnogi poskušali svojo skledo pripraviti. Mislimo pa, da to ni prava pot za reševanje, seveda vseh, tudi drugih problemov, ki so. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replicirati želi gospod Božič, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Sekretarju repliciram samo v temu: ko smo pred meseci govorili o direktorju RTV, smo slišali, da ima res RTV milijardo 300 milijonov plusa. Danes govorite: 2 milijardi minusa. Ja za božjo voljo, kaj je potem res? 3 milijarde! Ali veste, kaj pomeni 3 milijarde za lokalne skupnosti? Pa dajmo te 3 milijarde tem malim RTV oziroma televizijskim postajam in radijskim postajam v Sloveniji. Če so res tako zanemarljive, da nobeden niti ne ve, koliko je te izgube ali pa dobička.
Hvala lepa. Dovolite, gospod Zorko, mislim, da ste v tem delu seveda prekoračili obseg, ki ga ta trenutek obravnavamo, to je amandma in repliciranje in razprave, ki bi se zdaj lahko odprle o tem delu, mislim, da so neproduktivne, nepotrebne in tudi niso v skladu s poslovnikom, ki nam narekuje način obnašanja v drugi obravnavi pri obravnavanju posameznih amandmajev. Dovolite mi, da podam oceno, da mislim, da so in pozitivni in negativni vidiki tega amandmaja bili podani. Priglasila se je k besedi pred pol ure že gospa Tina Bitenc in mislim, da je to lahko prispevek, ki naj bi v nadaljevanju pomagal k kvalitetni odločitvi. Gospod Kavtičnik, želite še podati vprašanje gospe Tini Bitenc? Potem pa bi jo prosila za njeno razpravo. Izvolite.
Hvala za besedo. Nisem želel replicirati državnemu sekretarju. Torej, bilo je izrečeno veliko argumentov za in proti temu amandmaju. Kolegi ste opozorili tudi na številne pomanjkljivosti tega amandmaja. Mene pa zanima, gospa Bitenčeva: glede na to, da je bil amandma sprejet v zakonu o medijih. Če zdaj ta amandma ne bo sprejet, ali bo potrebno zakon o medijih ponovno odpreti? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospa Bitenc izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor. Najprej bi vas želela opozoriti na vsebinski okvir, na katerem sloni zakon o Radioteleviziji Slovenija. Radiotelevizija Slovenija je javni zavod posebnega kulturnega in nacionalnega pomena, ki opravlja javno službo na področju radijske in televizijske dejavnosti. Ta javna služba je določena, točno določena v 3. členu ki pravi, prvi odstavek: "Javna služba po tem zakonu obsega ustvarjanje, pripravljanje in oddajanje dveh nacionalnih TV-programov, treh nacionalnih radijskih programov, po enega radijskega oziroma televizijskega programa za italijansko oziroma madžarsko narodno skupnost, radijskih oziroma televizijskih programov za slovenske narodne manjšine v sosednjih državah, radijskih in televizijskih programov za tujo javnost, radijskih in televizijskih programov regionalnih centrov v Kopru in Mariboru." Vse to je vsebina javne službe. Za te programe, ki se v nadaljevanju imenujejo programi RTV Slovenija - to se pravi, čim govorimo o programih RTV Slovenija, govorimo o javni službi -, je nadaljnji odstavek predpisal v nekem smislu obvezne vsebine, kvaliteto, nivo itn. V naslednjem odstavku pa je pravzaprav obvezno predpisano, da mora obveščanje potekati tudi o dogajanjih in predstavitvah interesov pokrajin in za programe narodnih skupnosti ter za programe narodnem manjšine in se to zagotavlja prek določenih enot in prek določenih lokalnih programov, ki so poimenoma imenovani. To je vsebinski okvir, ki ga podpira financiranje. Zaradi tega pravzaprav, če spremenimo financiranje, smo v sistemskem neskladju z vsebinskim okvirom, ki je tak, kot je. Jaz nič ne trdim, ali je dober ali je slab, ali je vseobsežen, ali je zastarel, ampak ta hip je. Poleg tega jaz opozarjam, da je bila sicer prej v zakonu naročnina, ki se je pa kasneje spremenila v prispevek, ki je po svoji pravnoformalni vsebini še bolj povezan z javno službo. Kajti predstavlja neko odmero za neko storitev iz njenega okvira. Tako kot moramo plačevati prispevek za zavarovanje zdravstveno, in če ga ne plačujemo, nismo pač sploh upravičeni do storitev iz tega sistema. S tega vidika je zakon za to določil višino tega prispevka kot javne dajatve, poudarjam, v samem zakonu, in v zakonu o davčnem postopku smo predpisali poseben postopek pobiranja te javne dajatve. S tega vidika seveda mi ne moremo potemtakem več govoriti, da s to javno dajatvijo lahko delamo kar si bodi ker se moramo gibati v sistemskem okviru, za katere je namenjena. To je prvo, kar sem hotela nekoliko obširneje pač poudariti in kar verjetno vsi veste tudi že pri razpravi o zakonu o medijih. Kar se pa tiče tega amandmaja, za katerega je bilo vprašanje, bom pa rekla tako. Ta amandma, sem že uvodoma povedala, vnaša v sistem financiranja tudi za lokalne skupnosti samo še dodatno zmedo. Jaz se strinjam z vsemi ugotovitvami, kje so nekonsistenosti, kje so tudi pravne spornosti in verjetno bi se jih našlo še nekaj nadaljnjih. Jaz mislim, da tudi če ta amandma sprejmemo ali ne sprejmemo, določena vprašanja, ki jih je zastavil zakon o medijih, niso razrešena. Tako da s tega vidika, bom rekla, ta amandma ne prispeva k temu, da bi se tista vprašanja, ki jih je zakon o medijih pustil nerazrešena, razrešila. Kot sem rekla, nasprotno: mislim, še dodatno zamegljuje sistem financiranja na teh prepletajočih se področjih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Spoštovani, s tem zaključujem razpravo o amandmaju k 5. členu. Prehajamo na glasovanje o amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev. Za je glasovalo 25, proti 20. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Gospod Avšič, proceduralni predlog? Izvolite!
Mislim, da sem imel slabo kartico vloženo in da glasovalna tipka ni prijela. To se lahko preveri na izpisku, vendar sem prepričan, da je tako, zato predlagam ponovno glasovanje.
Predlog gospoda Avšiča, da ponovimo glasovanje, dajem [[...]]Po pregledu magnetograma je ugotovljeno, da gospod Avšič nima prijavljene niti prisotnosti niti ni glasoval. Predlog gospoda Avšiča, da ponovimo glasovanje, dajem na glasovanje. Navzočih je 66 poslank in poslancev. Za je glasovalo 41, proti 15. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je proceduralni predlog gospoda Avšiča, da ponovimo glasovanje o amandmaju k 5. členu, sprejet. Glasovanje torej ponavljamo. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev. Za je glasovalo 29, proti 30. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasovati moramo še o 5. členu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev. Za je glasovalo 33, proti 17. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je člen v celoti sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju za novi 5.a člen. Vložena sta bila sicer dva amandmaja, vendar imata enako vsebino; predlagatelj amandmaja je poslanska skupina socialdemokratske stranke ter predlagatelj amandmaja z enako vsebino je skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Rudolfom Mogetom. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti 2. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o dveh amandmajih za novi 5.b člen oziroma pod 1 je amandma na amandma poslanske skupine Socialdemokratske stranke za novi 5.a člen, katerega predlagatelj je odbor. Vlada temu amandmaju nasprotuje. Pod 2 je osnovni amandma poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije. Vlada amandmaju nasprotuje. Matično delovno telo ga podpira. Želi kdo razpravljati? Gospa Širca, izvolite.
Jaz se sicer načelno strinjam, kot sem že pri zagovoru oziroma pri obrazložitvi poslanskega stališča dejala, posegamo tudi v tiste, bom rekla, neravno, nujne z zakonom o medijih, uskladitve člena. Ampak vendarle [[...]]
Prosim, spoštovane kolegice in kolegi, za potrebno pozornost oziroma vsaj mir, da lahko gospa poslanka predstavi svoje mnenje.
Vendarle, v kolikor mi bo predlagatelj pojasnil, ali je prišlo eventualno do lapsusa ali do različne interpretacije, govorim o drugem amandmaju in sicer o amandmaju, ki predpostavlja, da član sveta radiotelevizije Slovenija naj ne bi bil ožji družinski član vodilnih delavcev RTV Slovenija. Hkrati pa tudi, da se ne bi smelo zaposlovati oziroma sklepati pogodbe z ožjimi družinskimi člani. Še zmeraj govorim, da to velja za člane sveta RTV Slovenija. Skratka, vprašanje za predlagatelja se glasi: Kako je to mogoče vendarle izvesti v praksi? Ali ni vendarle mogoče taka ponudba nekoliko preveč striktna? In tudi delovanju drugih svetov ne tako skladna. Namreč, vtem primeru potem ožji družinski član ne bi smel striktno skleniti niti enkrat pogodbe, četudi bi bilo to, bom rekla, držanje mikrofona ali pač preprosto sinhroniziranje neke risanke, kar ne pomeni velikega posega oziroma velikega lobističnega dela, kar se tukaj v ozadju predpostavlja, da bi se vendar lahko zgodilo. Pustimo, to je še izvedljivo. Drugo, kar me nekako čudi in ne vem, kako glasovati, je pa to. Amandma se glasi, da pač v času trajanja mandata članov sveta RTV Slovenija ne sme zaposlovati oziroma ne sme sklepati pogodbe o sodelovanju z ožjimi družinskimi člani, razen s tistimi, ki dosegajo nadpovprečne rezultate na področju dejavnosti, ki jih opravlja RTV Slovenija. Seveda, razumljivo je, da nadpovprečni rezultati lahko vključujejo tukaj tudi izjemne sodelavce, ki pomenijo, recimo lahko tudi izjemen intelektualni, avtorski ali kakršnikoli pridonos pri ustvarjanju programa. Ampak prav tisti, ki izjemne rezultate dosega, bo potem lahko imel večje želje po vplivanju, po pridobivanju posla ali pogodbenih navezav večji. Bom dala primer. Človek, ki piše scenarije za hišo in ima izjemne dosežke, eventualno bo, seveda, njegovo delovanja znotraj takega sveta prav na račun teh izjemnih dosežkov lahko mnogo bolj pod vplivom interesov kot ne. Prosila bi za pojasnilo, da se bom lažje odločila pri glasovanju. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Petan.
Hvala za besedo. Torej, bom čisto na kratko odgovoril gospe Širci. Jaz razumem intenco njenega vprašanja, vendar pa naj grem lepo po vrsti. Mislim, da vas sicer ne bom držal za tisto besedo, ko ste dali kot primer, in razumem poanto, držanje mikrofona. Mogoče je pa to res zelo dober primer, ravno zaradi takega načina razmišljanja o držanju mikrofona, je gospod Božič prej postavil vprašanje, da v bistvu ne vemo, kakšna je bilanca RTV, ali imajo milijardo dobička ali pa 2 milijardi izgube. In ravno zaradi takšnih odnosov in takšnih relacij, kot smo jih mi jasno opisali, glede družinskih povezavav, lahko pride do takšnega stanja, da ne vemo, kakšna je bilanca. Jaz ne trdim, da je to res, vendar mi smo to slišali tudi v tem prostoru. Samo na to se sklicujem, kar smo slišali. Ne trdim, da je to res. Niti tisto, da je milijarda ali blizu milijarde pozitivnega izposlovanja, to smo prebrali v javnih medijih, da bi pa lahko bile tudi 2 milijardi minusa, smo pa danes slišali. Nobenega ne držim za besedo. Samo pravim, kaj smo slišali. To je prvo in zaradi tega je takšna dikcija dobra, potrebna, mogoče celo verjetno nujna. Kar se pa tiče tega drugega vprašanja. Zakaj pa so potem vseeno dopustili izjemo? Mislimo, da je to verjetno normalno. In če se vam zdi nenormalno, da bi naredili izjeme, ja zakaj se vam pa potem celoten člen ne zdi nenormalen, ko pa uveljavlja neke omejitve; če se vam že tista izjema zdi tako velika, da lahko pride do manipulacije, ja kaj pa šele potem, če pa teh omejitev ne bi bilo. To se pravi, gospa Širca, nekje ste se sama ujela v besedno zanko, sem pa razumel, kaj ste želeli s tem vprašati, ampak mislim, da je pojasnilo več kot zgovorno, če se nanašajo ta moja pojasnila samo na tisto, kar smo danes slišali tule v tej dvorani okrog finančnega poslovanja RTV in pa seveda še vse ostalega, kar smo v razpravi lahko tudi slišali. Kaj drugega vam skoraj ne morem povedati, ker bolj jasno in nazorno se stanja skoraj ne da opisati kot ste ga že drugi kolegi opisali v tej razpravi, ki smo jo danes imeli. Hvala.
Hvala lepa. Več rok je bilo videti, dolžna sem vprašati, kdo želi repliko. Gospa Silva Črnugelj se je javila najprej k repliki za izvajanje [[...]]H komu? H gospe Majdi Širca, potem ima besedo gospod Anderlič in potem gospa Širca. Gospa Črnugelj, izvolite!
Hvala lepa. Jaz se namreč sprašujem, tu pri teh ožjih družinskih članih še vedno ostaja nejasnost, mislim, kateri so to ožji družinski člani, ker vemo, da slovenska zakonodaja pri področnih zakonih različno opredeljuje, kaj je to ožji družinski član, govorim o družinski zakonodaji. Ena zakonodaja je povezana z drugo. Če se že predlaga nekaj takega, naj se potem točno definira, kateri so to ožji družinski člani, ker je težko na nek način dokazati, da Majda Širca ni moja sestrična, oziroma da midve nisva sestrični. Enako, pa še bolj zapleteno je pa ugotoviti nadpovprečne rezultate teh ožjih družinskih članov. Ali so določeni kriteriji in merila na kakšen način se bodo ti nadpovprečni rezultati ugotavljali? Ker ta amandma tako koncipiran, bo sprožil še dodatne nejasnosti in dodatne vrzeli in konfliktne situacije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Anderlič, izvolite!
Jaz se strinjam z intenco tega amandmaja in ga nameravam tudi podpreti, v kolikor bi predlagatelji popravili prvi odstavek, in sicer tako, da bi črtali v drugem stavku "razen s tistimi, ki dosegajo nadpovprečne rezultate itn.", ker to ni določljivo, ni kriterijev, zato tega seveda ni mogoče ugotavljati. Da pa je potrebno to omejitev narediti, oziroma to striktno in restriktivno prepoved, se mi pa zdi povsem nujno, če konec koncev velja po zakonu, da poslanci državnega zbora sploh ne smejo kandidirati - kar se mi zdi sicer ustavno sporno, da ne smeš kandidirati. Kajti ustava seveda govori, da ima vsak pravico, pod enakimi pogoji, da kandidira, ko pa seveda je na neko mesto imenovan, je pa vprašanje združljivosti funkcij - in to s tem nima nobene veze. Še toliko bolj velja za tiste, ki imajo neposredne koristi od takega članstva in od sodelovanja s svetom, oziroma z RTV-jem, z javnim zavodom kot takim. Jaz mislim, da ni vprašanje, kako definirati ožje družinske člane, ker pojem ožjega družinskega člana je definiran in se mi zdi, da je to jasno. Tako da pravzaprav predlagam predlagateljem, da razmislijo, če je mogoče popraviti ta amandma na način, kot jaz mislim, da bi bil jasnejši in bolj pregleden. Jazbi sicer zapisal tudi drugače. Ampak če bi samo črtali to v predzadnji vrstici prvega odstavka "razen tistim, ki dosegajo nadpovprečne rezultate", se mi zdi, da bi bila zadeva konsistentna.
Hvala lepa. Samo pojasnilo, gospod Anderlič, če dovolite. Pod ena je amandma na amandma poslanske skupine LDS, katerega predlagatelj je odbor. In v kolikor je amandma pod 1 sprejet, se drugi odstavek osnovnega amandmaja, katerega predlagatelj je poslanska skupin LDS, črta in ostane samo še prvi odstavek in, se pravi, ta drugi odstavek, z nadpovprečnimi rezultati in sodelovanje z ožjimi družinskimi člani. Ti pomisleki v tem primeru odpadejo. Besedo sta želela [[...]]Gospod Petan, izvolite. Replika, gospa Majda Širca. Gospod Moge? Gospa Majda Širca, izvolite.
Hvala lepa. V kolikor bomo glasovali za prvi amandma, potem bomo odpravili, za moje mnenje, anomalijo drugega amandmaja. Da bi pa samo utemeljila. Prvi amandma namreč govori o tem, da se vašemu amandmaju odreže zadnji del oziroma stavek. Zakaj? Dala vam bom primer. V svetu RTV Slovenija so člani predstavnika različnih civilno družbenih gibanj oziroma skupin. Recimo, v kolikor je [[...]]
Spoštovane kolegice, kolegi! Resnično je zelo težko izvajati svojo razpravo, ker v naši dvorani večkrat ne slišiš niti svojih misli. Tako, da vas vljudno prosim, da v kolikor imate komu kaj povedati, to diskretno opravite, ne na škodo razpravljavca. Lepo prosim za potreben mir. Izvolite gospa Širca.
Hvala lepa. Želela bi samo plastično opozoriti, kaj nastane s tako obliko amandmaja. Recimo da ima društvo slovenskih pisateljev iz združenja dramskih umetnikov Slovenije svojega predstavnika v svetu RTV Slovenija. Ta član, ki je recimo dramatik, ne sme nikoli nastopati na televiziji. To pomeni, da ne sme nikoli skleniti pogodbe s televizijo, četudi gre za, bom rekla, eno oceno knjige za honorar 5.000 SIT. Po drugi strani pa ima recimo društvo slovenskih filmskih delavcev tudi svojega predstavnika v svetu, ki je eminenten oziroma poznani režiser, ki lahko, zaradi tega, ker ima nadpovprečne rezultate in recimo režira delo za vrednost 1 milijona oziroma 1,5 milijona oziroma 2 milijona SIT, kolikor je lahko honorar, kolikor lahko za celovečerni film po pravilniku zasluži; ta pa ima možnost, ker ima neke nadpovprečne rezultate, sodelovati v takem svetu. Skratka, kontradiktorne so zadeve. Zato predlagam in tudi hkrati odgovarjam na vaš nepopolni odgovor, s predlogom, da podpremo samo 1. člen, prvi amandma, kjer skrajšamo tekst drugega amandmaja samo na oženje družinskih članov oziroma delavcev, ki imajo pravico do sodelovanja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Moge, nato gospod Petan.
Hvala lepa. Odbor je dal podporo amandmaju poslanske skupine socialdemokratske stranke s tem pogojem, seveda, da poda sam svoj lasten amandma na ta amandma, in ta amandma na amandma je ravno črtal besedilo drugega stavka prvega odstavka, o katerem je sedaj govora. Vprašanje je naslednje - govorim predlagateljem - če boste vi sedaj ta amandma spremenili in črtali samo del drugega stavka prvega odstavka, potem je, izgleda, za poslance tudi taka dikcija amandmaja sprejemljiva, in če vi to črtate, bi potem tisti, ki so vam pač to sugerirali, morali glasovati proti amandmaju odbora, da se črta. Kar pomeni, odbor je naredil veliko restrikcijo, poslanci pa pravijo, da so kljub temu nekatere določbe tega stavka, ki bi se črtal, zelo dobre, in bi potem verjetno bilo dobro, da bi socialdemokratska stranka poslušala ta nasvet in spremenila svoj amandma.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Petan.
Torej, s tem se strinjamo, kar je predlagal gospod Anderlič in zdaj gospod Moge, še prej smo se pa tudi tu pogovarjali z vašimi kolegi, da se strinjamo s tem, in že pripravljamo prvo dikcijo. Med tem časom mi pa dovolite, gospa Širca, pa to ni polemika z vami, tudi replika ne, da povem naslednje. Dejal bi, da se strinjam z vami, kar ste dejali o tem, če bodo v svetu tudi predstavniki teh in teh združenj. Zato smo ravno dali še tisti drugi odstavek zraven. Se pravi, ne vem, mislim, da ali se ne razumeva ali pa ste se pač ujeli v to zanko, kar sem vam že prej rekel. Ampak pustimo, zdaj to ni pomembno. To ni bila replika; to bi morda morala midva sama še malce pokomentirati, kar tudi predlagam, da potem narediva. Sedaj se pa strinjamo s tem predlogom in ga pripravljamo. Takoj, ko bo fizično zadeva izvedljiva, bo na mizah. Lahko pa navsezadnje, če se strinjate s tem, o tem tudi glasujemo. Bo pa podano pisno, točno tako kot je gospod Anderlič predlagal: za "družinskimi člani" pika, od "razen...", pa se črta do konca stavka. Tako bo amandma izgledal. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Bitenc, izvolite.
Gospa podpredsednica, hvala lepa za besedo. Spoštovani zbor! Zbor bi želela opozoriti samo še na to, na kar sem opozorila ustno že na odboru, da je v delu sporen tudi prvi del drugega stavka. Namreč, kako bomo razrešili situacijo, bo to potem tudi neka neizvoljivost, če bodo nekateri že zaposleni na RTV. Namreč ustava vendarle zagotavlja svobodo zaposlitve, zadeve lahko niso povezane in je treba vendarle razmisliti, kar je sicer možno storiti še v tretji obravnavi, če taka dikcija ne presega pravzaprav tudi celo ustavnih okvirov, kar se tiče svobode zaposlovanja.
Hvala lepa. Najprej gospod Anderlič, potem gospod Petan.
Nehvaležno je, vendar sprašujem gospo Bitenčevo, ali bo sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve sprožil postopek pred ustavnim sodiščem za presojo ustavnosti zakona o RTV-ju, ki govori o tem, da poslanci državnega zbora ne smejo kandidirati za vodstvene funkcije na RTV-ju. Namreč vsako nedeljo po kosilu pri obvestilih poslušam, kako poslanci ne smejo kandidirati, pa jaz mislim, da kandidirati ima pravco po ustavi vsak. Seveda, če je izbran na neko funkcijo, kar pomeni, da mu v tistem trenutku mu mandat poslanca pade. To mislim, seveda, da je v tem primeru pač stvar odločitve. Če je že zaposlen, ker za nazaj zakon ne more posegati, retroaktivnosti pač ni, vsaj jaz sem v to trdno prepričan, in za tiste očitno ne velja, bo pa veljalo za vse tiste, ki bodo na novo vstopali v ta razmerja. Tako jaz mislim, ni pa nič narobe in jaz pričakujem, da bo sekretariat pomagal razjasniti to do tretjega branja. Intenca se mi pa zdi popolnoma jasen in predvsem upravičen, da tisti, ki - tudi pri drugih zadevah je tako - imajo tako rekoč prednost pri tem, ker so člani nekih organov, ne morejo pač pridobivati dohodkov iz tega naslova, niti njihovi družinski člani ne.
Hvala lepa. Gospod Petan!
Hvala za besedo. Torej, ker je gospod Anderlič že nekaj tega povedal, bom krajši. Jaz mislim, da ni nobene bojazni za nazaj, saj zakoni retroaktivno ne veljajo. Do sedaj pri nas niso veljali in upam, da tudi v bodoče verjetno tega ne bo. To je eno. Drugo. Če bi tudi to bilo sporno, da mi sprejmemo takšen amandma, imamo v naslednji obravnavi še vedno možnost, da to popravimo, dopolnimo, pripravimo takšno besedilo, ki je sprejemljivo za vse in ne povzroča nobenih dvomov. Važno je, da mi posežemo v ta amandma, da ga lahko v tretje potem popravljamo. Jaz mislim, da teh bojazni enostavno ni. Ne vem, zakaj bi videli strahove tam, kjer jih ni. Jaz mislim, da smo se večina že glede tega uskladili, samo izglasovati še to moramo. Bojazni za nazaj pa jaz ne vidim, ker ne more veljati retroaktivno in ne sme. Hvala.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, bi prosila, v kolikor sem naredila pravi zaključek, predlagatelje tega amandmaja. Pripravlja se poslanska skupina, ki pripravlja spremembo besedila tega amandmaja. Spremembo besedila amandmaja lahko predlagatelj vloži do zaključka obravnave člena, ki se amandmira. Zato vas sprašujem, ali želite - poslanci pa morajo dobiti pisno na klop - morebiti prekinitev, ker z delom drugače ne moremo nadaljevati. V kolikor želite, da se popravljenem amandmaju odloča, potem bomo morali prekiniti zasedanje za, ne vem za koliko časa, kolikor predlagate. Pet minut?
Da, prosim!
10 minut torej, da se še razmnoži in dobite na klop. Z delom nadaljujemo čez 10 minut, to pomeni 12.45. Hvala lepa.
Nadaljujemo s prekinjeno sejo. Popravek amandmaja, ki je naveden pod številko 2, katerega predlagatelj je poslanska skupina Socialdemokratske stranke Slovenije, se ravnokar deli. Med tem časom bomo ugotavljali navzočnost. Vljudno vas prosim, da pri sosedih, ki niso prisotni, preverite, ali morda nimajo pomotoma vstavljene kartice. Hvala lepa. Ugotavljamo navzočnost. Navzočih je 62 poslank in poslancev, kar pomeni, da je državni zbor sklepčen in lahko veljavno odloča. Pred sabo imamo, pod zaporedno številko 1, amandma za novi 5.b člen, amandma na amandma poslanske skupine SDS za novi 5.a člen, katerega predlagatelj je odbor, in s tem amandmajem na amandma se predlaga, da se črta drugi stavek prvega odstavka. Če bo ta amandma sprejet, bo popravek, ki ga je zdaj predlagala poslanska skupina SDS in se tiče drugega odstavka osnovnega amandmaja poslanske skupine, brezpredmeten - drugega stavka, ne odstavka. Torej, še enkrat: v kolikor izglasujemo amandma na amandma, je popravek, ki ga imamo pred sabo, za drugi stavek, brezpredmeten. Prehajamo torej na [[...]]Želite obrazložiti popravljeni amandma, gospod Petan? Izvolite
No, obrazložil bi drugo stvar, tudi kot obrazložitev glasu. Glede na to, da smo se prej nekje dogovorili za tekst, sem pač smatral, da bo to imelo večinsko podporo. Zato bi zdaj apeliral na poslance in poslanke, da se ta prvi amandma na amandma zavrne, da ne damo soglasja, in da potem potrdimo ta naš amandma. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje, in sicer najprej glasujemo o amandmaju pod številko 1. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev. Za sta glasovala 2, proti 45. [[Za sta glasovala 2.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma na amandma pod številko 1 ni bil sprejet. Prehajamo na glasovanje o popravljenem amandmaju pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev. Za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je popravljeni amandma pod številko 2 sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju za novi 5.c člen, katerega predlagatelj je poslanska skupina Socialdemokratske stranke Slovenije; vlada amandmaju nasprotuje, matično delovno telo ga podpira. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma za novi 5.c člen sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju za novi 5.d člen, katerega predlagatelj je poslanska skupina Socialdemokratske stranke Slovenije. Vlada mu nasprotuje, matično delovno telo ga podpira. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 4. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o dveh amandmajih za novi 5.e člen, z opombo, da je amandma pod ena, katerega predlagatelj je Leopold Kremžar, brezpredmeten, saj ni vložen v poslovniškem roku. Odpiram torej razpravo o amandmaju, navedenem pod dva in tri. Predlagatelj amandmaja pod dva je odbor, predlagatelj amandmaja pod tri pa je poslanska skupina SDS. Odpiram razpravo. Javili so se najprej gospod Tone Anderlič, potem gospod Leopold Kremžar in potem gospod Barovič. Gospod Anderlič, izvolite!
Jaz prosim predstavnika vlade, da obrazloži to nasprotovanje, ker ne vem, kakšni so argumenti za nasprotovanje temu amandmaju odbora.
Hvala lepa. Izvolite, predstavnik vlade!
Hvala lepa. Torej, v stališčih, ki jih je vlada poslala v državni zbor ob zakonu v drugem branju, smo dosti natančno opredelili, da vsebinsko sprejemamo večino pobud, ki so bile izrečene. Ravno razprava okoli prejšnjega amandmaja oziroma amandmaja okoli teh navzkrižnih prepovedi zaposlovanja, sklepanja pogodb itn. pa je pokazala na vso zagato teh amandmajev, in tudi razprava je že na odboru pokazala, da so seveda mnogi amandmaji, ki so bili predlagani, sicer predlagani z neko pozitivno željo spremeniti način dela in sistem odločanja na nacionalnem radiu in televiziji, vendar v mnogih rečeh z nedorečenim tekstom. Tudi gospa Bitenčeva je na nekatere tovrstne probleme ves čas opozarjala, tako na odboru kot danes v državnem zboru. Zaradi teh razlogov vlada meni, da bi bilo bolje, da si vzamemo nekaj časa in da te tekste zelo natančno pripravimo, seveda skupaj z vsemi strokovnjaki s področja prava in pravosodja zato, da se ne bi zapletli v kakšne zanke in pravzaprav s pozitivnimi ali pa z dobrimi nameni naredili včasih tudi kakšno napako. To je edini razlog, da tem stvarem vlada nasprotuje. Preveč nedorečenih stvari je še v nekaterih stvareh in nobenih vsebinskih razlogov za to ni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kremžar, izvolite.
Hvala lepa. Torej, spoštujem željo vlade oziroma predstavnika, državnegasekretarja, v celoti. Seveda v tem delu pa žal tega ne morem sprejeti. Prvič, ta zadeva ni nedorečena, če govorimo o tem amandmaju, in ne pušča nikakršnih možnosti takšnih ali drugačnih razlag. Gre za preprosto zadevo. Zakon je bil lani spremenjen in soglasje, ki je bilo prej zapisano, je spremenjeno v mnenje. Mnenje je moralna kategorija, ki obvezuje moralno. Zakon je bil preizkušen v praksi. V praksi je preizkus pokazal, da je to določilo mnenja "defektno" in da daje napačne rezultate. Mislim, da je, žal, moralo priti do tega, da se zakon preizkusi v praksi in da se to določilo preizkusi v praksi, ampak glede na to, da je to že narejeno, ima zdaj vlada oziroma predlagatelji zakona in mi, ki odločamo o tej zadevi, seveda ne samo vedenje in mnenje o tem, "kaj bi bilo", če bi bilo, temveč imamo natančno ugotovitev, "kaj je bilo, ker je bilo". In to, "ker je bilo", kaže, da najbrž - sam sem globoko prepričan v to mnenje - ne zadostuje, ker seveda obvezuje moralno, ker na to moralno obvezo predlagatelji očitno ne dajejo ravno veliko, ker se ne potrudijo niti, da bi obrazložiti dodatno, zakaj nasprotujejo in zakaj vztrajajo pri predlogu, ne glede na to, da je mnenje kolektiva negativno. Tako da tu ne vidim nikakršnega razloga. Ravno tako vlada trdi, in predstavniki so že nekajkrat to povedali, da se vsebinsko strinjajo s takšno rešitvijo in da jo podpirajo. Glede na to, da smo danes že slišali predstavnike poslanskih skupin, ki so večinsko - vsaj tisti, ki so govorili - vsi podprli takšno rešitev, mislim - seveda ob tem, da imamo tudi izrečeno soglasje društva novinarjev, da imamo izrečeno soglasje sindikata novinarjev na RTV - da gre vendarle za premišljeno zadevo in da gre za zadevo, kije dovolj dobro dodelana in ne potrebuje, po moji oceni, nikakršnega časa več, da bi se vgradila. Če se ta zadeva - in prepričan sem, da se bo, in upam, da se bo - vgradila v zakon, bo samo olajšala predlagateljem novega predloga zakona, da se bodo jeseni s tem področjem manj ukvarjali in ravno tako s tem tudi mi potem v obravnavi. Mislim, da je to zelo pomembno. Glejte, mogoče še dve, tri besede v potrditev tega. Tudi tam, kjer je lastnik zelo znan, v radijskih in televizijskih hišah po vsem svetu - iz mnogih pogovorov, ki smo jih imeli z ljudmi že v preteklosti - se tisti lastnik, ki lahko v končni fazi postavi za odgovornega urednika, kogar hoče, poslužuje preverjanja mnenja ljudi, ki bodo delali z bodočim programskim šefom - iz preprostega razloga, ker hoče imeti dober izdelek. In dober izdelek je lahko samo takrat, kadar je zadeva, bom rekel, v nekem sozvočju in v nekem soglasju. Nemogoče je v intelektualnih poklicih, posebej v intelektualnih poklicih, prisiliti nekoga, da dobro in motivirano dela; tega se ne da. Da se ga prisiliti, da hodi v službo, da se ga prisiliti, da žigosa kartico, da pa dela intelektualno dobro in koristno, seveda, se ne da. Zaradi tega tudi je treba upoštevati mnenje ljudi, ki jih bo ta urednik vodil v nekem delovnem procesu.In zato je tudi lastnik, v tem primeru je to država, tisti, ki mora biti zainteresiran, da do tega sozvočja pride. In tretja zadeva v zvezi s tem. Še vedno imajo po tem predlogu končno besedo člani sveta RTV, kar je tudi prav. S to razliko, da kadar pride do nesoglasja oziroma nesozvočja med predlagateljem in zaposlenimi v novinarskem, programskem delu kolektiva, mora svet razpravljati o obeh. To je vse, kar ta predlog hoče, da razpravlja o obeh in lahko se svet še vedno odloči po temeljiti razpravi - jazmislim, da bodo te razprave temeljite, še bolj argumentirane - se lahko odloči za to, da podpre predlog tistega predlagatelja, ki je v nasprotju s stališči kolektiva. Lahko se odloči, ampak pot je prava, po moje. Zato bi predlagal, da vendarle takšen amandma, kot je predložen in kot ga je potrdil odbor, sprejmemo, da ga potrdimo in da že v tem trenutku odpravimo določene anomalije, ki so se pri izvajanju prejšnjega zakona že dogajale. Hvala lepa.
Hvala lepa. Spoštovani! Glede na to, da je ura 13.00, vas vljudno prosim, v kolikor se strinjate, da končamo, ker smo pri zadnjem amandmaju. Z drugim branjem pa mislim, da bi lahko zelo hitro zaključili, v kolikor [[...]]Imate? Mislim, da je samo en amandma še in mislim, da je par minut in bi lahko končali. Če se strinjate, v kolikor nimate drugih obveznosti ta trenutek? Se strinjate, ne strinjate? Vsi kimajo, razen gospod Potrč, vi pravite, da ne?
Imam ob enih z eno skupino, ki nas pride obiskati, predviden razgovor. Saj, če bi bilo minuto, pa [[...]]
Hvala lepa. Prav. Prekinjam, nadaljujemo ob 14.30 uri. Hvala lepa za pozornost.
Spoštovane gospe in gospodje! Ali vas lahko prosim, če lahko pogledate, če so kartice na pravih mestih. Nekatere morajo biti notri, nekatere pa zunaj, če se ne motim. Ali lahko preverimo prisotnost prosim! Spoštovane gospe in gospodje, ugotavljam, da je prisotnih 49 poslank in poslancev. Smo torej sklepčni in lahko nadaljujemo sejo. Dodatno opravičeni za nadaljevanje 6. seje so gospod Vili Trofenik od 16.30 dalje, gospod Andrej Gerenčer za pričetek popoldanskega dela seje, gospod Roman Jakič za pričetek popoldanskega dela seje, gospod Bojan Kontič od 17.00 ure dalje. Pred opoldanskim odmorom smo ostali pri 5.e členu. Zdaj nas je spet 45. Pri 5.e členu. In tu imamo dva amandmaja. azprava se je ustavila pri drugem oziroma tretjem amandmaju. Potem imamo še en amandma za 7.a člen in to bi bilo najbrž tudi vse. Ugotavljam, da še nismo sklepčni. Prosim poslanke in poslance, ki se zadržujejo v bližini dvorane, da nam pomagajo doseči sklepčnost. Prosil bi, če lahko pogledate, če so kartice vložene, kajti midva sva zdaj tukaj preštela in ugotovila, da nas je 45. V dvorani nas je 45, 47, vloženih kartic je pa 43. Prosim poglejte, če so vaše kartice pravilno vložene. Zdaj nas je spet 46, tako da lahko nadaljujemo. Kdo želi razpravljati o amandmajih, ki so pri 5.e členu. Gospod Barovič, prosim!
Hvala lepa. Jaz sem se h kratki razpravi prijavil že na samem začetku. Rad bi poudaril, da v Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je dopolnilo, o katerem govorimo, tudi po vsebini zelo pomembno, saj novinarjem omogoča vsaj en institut, eno orodje sopredlagateljstva, še posebej takrat, ko imajo to možnost, da lahko predlagajo svojega kandidata za odgovornega urednika v primeru, ko kandidat, ki bi ga predlagal generalni direktor, ne bi imel podpore. Zato bomo v Slovenski nacionalni stranki vsekakor podprli to dopolnilo. Hvala.
Hvala lepa. Kdo želi še besedo? Nihče več. Lahko preidemo [[...]]Prosim, gospod Anderlič! Oprostite, tu mi tega niso povedali. Prosim, gospod Anderlič, in potem gospod Moge.
Jaz sem prepričan, da je tisti del diskusij in pričakovanj, ki je govoril o tem, da je bila storjena napaka takrat, ko smo spreminjali zakon o radiou-televiziji Slovenija in smo črtali soglasje k imenovanju, da je to bila napaka, da je to bilo zgrešeno itn. Jaz sem trdno prepričan, da je bila to edina prava in na mestu poteza. Nikjer, ko smo mi takrat to preučevali, nikjer, v nobeni državi v takih organizacijah, zavodih, kakorkoli že, ki so poklicani, da opravljajota dela, nismo našli instituta soglasja. Zato, ker je logično in jasno, da je tisti, ki je ustanovitelj, preko svojega organa opravljanja dolžan skrbeti za to, da bo izbor urednikov, direktorjev oziroma kakorkoli se že imenujejo, tak, da bo na eni strani zagotavljal kvaliteto, strokovnost in na drugi strani, seveda, da bo tudi sprejemljiv kandidat ali kandidatka za kolektiv. Sedaj se je zgodilo v tem vmestnem obdobju neko nerazumljivo imenovanje v Mariboru in jaz resnično ne razumem, da je lahko nek direktor tako nerazumljiv, tako tog, da gre mimo mnenja ali pa vsaj, da se ne poskuša pogovoriti o tem, zakaj obstajajo zadržki kolektiva, zakaj je mnenje negativno, in da zaradi tega sedaj prihajamo v situacijo, da je bil predlagan celo institut soglasja za nazaj. Kompromis, ki je tukaj predlagan, bom podprl, čeprav pravim, da do sedaj nikjer nismo našli soglasja instituta kot tistega, ki bi bilo učinkovito pri upravljanju kateregakoli javnega zavoda. Že pred leti so obstajali predlogi, tako javnega zavoda radio-televizije Slovenija kot nekaterih drugih, da bi bilo prav, da se institut soglasja umakne iz zakona. Naredili smo nek korak, seveda, nazaj k temu, kar je bilo že pred časom, torej da bo v drugi fazi, recimo, možnost se opredeljevati do sopredlagateljstva oziroma da bodo lahko zaposleni sopredlagatelji, in se mi zdi, da je to korektno. Vendar sem se k razpravi oglasil predvsem zaradi tega, da pojasnim, da to zares ni bila napaka in da zares take ureditve, kjer bi bilo soglasje obvezno v takem primeru, nikjer na poznajo. Hvala.
Hvala. Gospod Moge, prosim.
Hvala lepa. Ko je odbor razpravljal o tem dopolnilu, ki ga je predlagal kolega Kremžar, se z njim pač ni strinjal v tem, da bi dali soglasje. Je pa prevzel kot svoje dopolnilo to drugo dopolnilo, o katerem danes tu razpravljamo. Zdi se mi, da je bilo sprejeto dopolnilo sprejeto na podlagi zgodovinskih dejstev, ki so se dogajala v preteklosti pri imenovanju teh urednikov. Povedal vam bom, da je odbor prejel tudi pismo oziroma izjavo ob dnevu radia Maribor in ob nastopu mandata odgovorne urednice, ki so ga podpisali vsi redno zaposleni novinarji radia Maribor. Če dovolite, bi vam citiral vmesni odstavek, ki je tisti, ki odslikava zrno resnice, na podlagi katerega so člani odbora glasovali, da je to amandma odbora. Glasi pa se takole: "Zdaj nam ne preostaja nič drugega, kot še eno opozorilo o škodljivosti odvzema soglasja novinarskega kolektiva pri imenovanju odgovornih urednikov. Prepričani smo namreč, da je bilo soglasje kolektiva zaščita avtonomnega novinarstva pred posegom politike. Mnenje, ki ga nihče ne upošteva, pač ne more biti nadomestilo zanj. Sprašujemo se, kje so tiste sladke tolažilne besede poslancev in vnetih zagovornikov odvzema obveznega soglasja, da nihče od razumnih v državi ne bo mogel biti argumentirane novinarske volje. Sprašujemo se tudi, kakšna je morala direktorja radijskih programov RTV Slovenija, ki lastno kršitev predpisanih postopkov jemlje kot pošteno dejanje, drugi strani pa očita prav nasprotno, medtem ko na vse njemu javno izrečene očitke molči. Sprašujemo se tudi, kako so lahko člani sveta RTV Slovenija preskočili jasna opozorila na kršitev pravil, ki so jih sprejeli prav oni. Sprašujemo se tudi, ali sme stanovska organizacija društva novinarjev Slovenije ostati neopredeljena do problema, ki je včeraj pestil kolege na TV Slovenija", vemo, za kaj gre, "potem v Večeru in danes na radiu Maribor." Ta pasus je nekako povzel tisto, kar so poslanci tudi ob odobravanju, da je to amandma odbora, v razpravi posebej poudarjali. Zato vas prosim, da to dopolnilo odbora podprete.
Hvala lepa. Še kdo? Gospod Brenčič, potem gospa Širca.
Hvala lepa.
Oprostite, ker niste povedali, je to replika ali razprava? [[Razprava.]] Prosim lepo!
Kakorkoli, tega amandmaja jaz prav gotovo ne bom podprl, kot nisem podprl, da si lahko takorekoč v uredništvu delavci sami določajo predstojnika za izdajo soglasja. To je pač soglasje, ki je malo drugače zapisano, ampak nikjer v svetu in v praksi ne more biti, da si delavci sami volijo predstojnika. To se pravi, moj šef, ti boš pač delal tako kot jaz mislim, da je prav, drugače pa ti moj šef ne boš. Pravila ekonomskega reda ali tržnega reda segajo tudi v področje upravljanja in to je skregano z vso logiko odnosov med delavci in predstojniki. In tega amandmaja prav gotovo jaz ne bom podprl. Hvala.
Replika, gospod Kremžar.
Hvala lepa. Jaz seveda spoštujem in zares spoštujem tudi nasprotna mnenja, posebej seveda če so argumentirana in jaz se bojim, repliciram gospodu Brenčiču, da gospod Brenčič ni dovolj natančno prebral tega amandmaja. In seveda bi ga prosil, če to stori. Amandma govori zelo natančno, ne gre za nikakršno soglasje, tu moram še enkrat povedati, ne govori o soglasju in nikakor ne prejudicira možnosti, da kolektiv sam izbira nekoga. Amandma govori samo o tem, da v primeru, kadar ni enakega mnenja, torej kadar predlagatelj, ki mora pridobiti po obstoječem zakonu mnenje in je, seveda, to mnenje drugačno; v tem primeru ob tem amandmaju, mora svet, ki odloča v končni fazi, obravnavati obe zadevi. Obravnavati. Svet se še vedno lahko odloči ali za varianto A ali za varianto B. Ampak ne tako kot sedaj, ker mu ni treba, ker nikomur ničesar ni treba reči. Kerveste, ko je kolegica Beblerjeva - mislim, da je bila v tisti razpravi v prejšnjem mandatu - govorila o tem, da nihče razumen ne bi tega naredil. Jaz se bojim, seveda, da se v praksi, zato govorim, da se ta zadeva v praksi izvaja. Imamo to, da se to dogaja. In seveda vsi, jaz tudi mislim, da je za moralno občutljive ljudi, ki se zavedajo odgovornosti moralnih sankcij, dovolj morala in moralna sankcija. Dovolj, ampak žal nam praksa govori drugače. Jaz tudi mislim, da ne bi smeli zakonodaje prilagajati - vem da nihče ne misli tega - prilagajati nekim posameznim, posamičnim primerom, ki se dogajajo. In narobe bi bilo. Ker bi potem pri vsakem imenovanju morali najbrž spreminjati zakonodajo. Ne, ampak gre za to, da je nek model - in to sem govoril tudi dopoldne-preizkušen v praksi. In ta praksa kaže, da ta model ni dovolj dober, vsaj po moji oceni in očitno po oceni ljudi, ki podpirajo to, tudi. Zato gre. Torej ne gre za soglasje, nikakršno soglasje, ne gre za pravico veta dela kolektiva, sploh ne gre za to in ne gre za to, da si ljudje sami postavljajo šefa. Sploh ne. Gre samo za to, da imajo možnost reči: mi mislimo, da ta ni pravi. Torej, gospodje v svetu, ki odločate o tem, dajte še razpravljati o našem predlogu, samo za to gre. Hvala.
Hvala lepa. Je to replika, gospod Brenčič? Prosim lepo!
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Poglejte. O tem lahko na dolgo in na široko govorimo. Lahko temu rečemo "zavijanje bombončkov". Ampak dejstvo je samo eno, da smo s tem amandmajem opisali soglasje, vsebinsko bi pa čisto enostavno, lahko bilo napisano drugače: "s soglasjem delavcev v uredništvu." Ni treba, poglejte, pet stavkov, vse je povedano, samo da ste pač opisali. Namen je pa povsem isti.
Oprostite, gospod Kremžar, ali mislite, da je nujno pojasnjevati glede na to, da je stvar zelo jasna? Hvala lepa, gospod Kremžar. Gospa Širca, prosim!
Hvala lepa. Jaz bi rada opozorila še na en amandma, na 5.b člen. In sicer amandma ni bil obravnavan na odboru, pravzaprav zaradi tega bi tudi opozorila nanj. Glede na to, da smo pravzaprav posegli mimo tistega, kar si je vlada želela, in mogoče glede na to, da imenovanje novega ali drugega generalnega direktorja oziroma direktorice javnega zavoda ne bo aktualno še nekaj časa in bomo očitno prej dobili nov zakon. Ampak vendarle, zadnji amandma uvaja tudi pravico oziroma dodaja javno glasovanje, ampak za generalnega direktorja televizije, medtem ko smo pa dopoldne sprejeli javno glasovanje za imenovanje predsednika sveta RTV Slovenija, se pravi, tistega avtonomnega organa, ki vodi svet RTV Slovenija oziroma javni zavod RTV Slovenija. Sicer je na vas, ali se opredelite na način, da ga podprete, oziroma da ga podpremo, ali ne, to ostaja odprto. Ampak mislim, da je prišlo do ene napake oziroma pomote, ko je bil vložen amandma k javnemu glasovanju za predsednika sveta, in ta amandma dodaja še pravico do javnega glasovanja za imenovanje direktorja, kar bi sicer lahko uredili tudi v statutu, ampak nič hudega ni, če tudi v zakonu. Hvala.
Hvala. Kdo želi še besedo? [[Nihče več.]] Lahko preidemo na glasovanje? Hvala. Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o obeh amandmajih k 5. členu, in sicer začnemo z glasovanjem o amandmaju pod zaporedno številko dve. Glasujemo prosim. Od 51 prisotnih je za glasovalo 39, proti 3. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je novi 5.a člen sprejet. Sedaj imamo pa še amandma pod zaporedno številko tri - to je za novi 5.d člen, če ste to našli. Glasujemo o tem amandmaju. Glasujmo prosim. Od 52 prisotnih je za glasovalo 40, 4 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je ta amandma za novi 5.d člen sprejet. Prehajamo na še en amandma, ki ga imamo v dodatnem gradivu. To je gradivo, kjer je prvopodpisana gospa Majda Širca. To je za novi 9.a člen. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Gospa Širca, prosim. Ali lahko prosim za malo posluha!
Hvala lepa. S tem predloženim amandmajem bi, po mojih razumevanjih koristi, uskladili zakon o medijih na ta način, da bi usladili tudi neko intenco delovanja javnega zavoda oziroma pokrivanja javnega interesa v kontekstu RTV Slovenija. S tem amandmajem pravzaprav, bom rekla, brišemo oziroma umikamo tisto določilo, ki je bilo sprejeto na tretji obravnavi zakona o medijih in ki ga je pravzaprav podpirala tudi vlada. Zato predpostavljam, da bi tudi temu amandmaju prisluhnila. S tem bi na nek način pravzaprav uskladili normative, ki so zapisani v zakonu o RTV Slovenija in prekinili, za moje razumevanje, ustavno sporno situacijo. Opozoriti pa vas moram še na nekaj, kar je bilo mogoče danes vendarle premalo izpostavljeno. S tem, ko smo izglasovali pri zakonu o medijih poseg v določena namenska sredstva za delovanje točno opredeljenih nalog javnega interesa, javne RTV hiše, smo pravzaprav regionalnim, lokalnim neprofitnim, študentskim, skratka vsem tistim izdajateljem, ki bi delovali na nekomercialni, nepridobitni osnovi, izborili tudi dvojne bonitete. Kajti zakon o medijih, če ga gledamo kot celoto, le-tem daje kar precej bonitet, pač pravic, ki so vendarle tudi posledica nekaterih zahtev do le-teh. To se pravi, nekoliko nižji delež, se pravi, 15 % delež oglaševanja na teh medijih, pa tudi nekaj več lastnih vsebin oziroma vsebin evropske provinience. Ampak prav zato so le-ti dobili nekatere odpustke. To pa so tisti, ki pomenijo, da se prenašajo radijski in televizijski programi neodplačno, se pravi, ni potrebno za javno dobro, kar frekvence so, seveda v tujini bistveno višje ocenjene kot v Sloveniji, kjer imajo prenizko vrednost, skratka, neodplačno bi se predvajali oziroma se bodo, ali bi se že morali z dnem uveljavitve zakona o medijih. Tudi pristojbine in frekvenčnine so za te bistveno nižje, hkrati pa imajo tudi znižano stopnjo, rekli smo, do 20% znižano stopnjo prispevkov, ki jih morajo plačevati za avtorske pravice, da omenim le nekatere in, seveda, da ne izpustim tudi dejstva, da bodo imele zagotovo prioriteto pri participaciji na sredstvih, ki jih omogoča sklad za avdiovizualne medije, še posebej zaradi tega, ker bodo gasile tudi tiste posledice, ki jih uvajajo evropske direktive. Državni sekretar nam je danes omenil, da teh sredstev ne bo malo, ne glede na to, da jih nismo tako benevolentno pustili zbirati, kot je bilo planirano, nismo pač takse vendarle uvedli v celoti, ampak vendarle gre za neka sredstva, ki se bodo zbirala v ta sklad in na katera bodo participirali ti mediji. Tudi to je že bilo v dosedanji praksi, samo morate vedeti, da je bilo teh sredstev izjemno, izjemno malo; bila so predstavljena na ministrstvu za kulturo pod posebno postavko "bogatitev programov", bilo jih je samo za 12 milijonov. Vendar so na teh sredstvih tudi že participirali regionalni in lokalni radijski oziroma televizijski programi, če so se na javnem razpisu izkazali kot potencialni oziroma upravičeni kandidati za to. Zagotovo se bo, če se bo zakon o medijih izvajal korektno in če se bo javni sklad usmeril na način prakse, kot je bil zastavljen v prejšnjem mesecu sprejetem zakonu o medijih, seveda tudi tam danes tako prizadetim medijem na lokalnem, regionalnem in drugem nivoju, godilo bolje. Zaradi tega apeliram, kot prvič, da nam ne bo treba zakonov, ki jih sprejemamo, pošiljati oziroma da ne bo drugim treba zakonov, ki jih sprejemamo, pošiljati na ustavno presojo, pa tudi zaradi že omenjenih argumentov, da podprete amandma, ki bi uredil nekorektno urejeno stanje za nazaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo želi besedo? Prosim, gospod Potrč.
Hvala lepa. Rad bi - upam, da ni preveč - samo poprosil sekretariat za kratko oceno primernosti ali pa lepote, bi rekel, takšnega določila. Pri tem, kdorkoli je spremljal glasovanja, ve, kako sem se sam opredeljeval in ne govorim iz vsebinskega razloga. Ampak, bi rekel, čisto direktno, določilo enega zakona, ki razveljavlja člene v drugem z zakonu - oceno bi prosil, nič več ne bom rekel. Hvala.
Hvala. Najprej gospod državni sekretar. V redu? Prosim, gospa Bitenčeva, lahko poveste kaj s tem v zvezi?
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani zbor! Jaz sem svojo oceno že povedala na začetku. Povedala sem, da je, s pravnosistemskih stališč mi takega amandmaja nikoli ne priporočamo, nikoli ne podpiramo, tako kot tudi nismo podprli tiste amandmaje pri zakonu o medijih, ki so pa bili potem vendarle sprejeti. To je isto, kar sem povedala na začetku te razprave. Hvala.
Hvala lepa. Hočete reči, da z enim zakonom ne moremo razveljavljati določb v drugih zakonih?
Lepo to ni, se je pa že zgodilo.
Hvala. Prosim, gospod državni sekretar!
Hvala lepa. Kljub lepotni napaki bi se seveda zavzel za ta amandma, ker vendarle smo z vlade ves čas opozarjali, da na tak način, kot se je zgodilo v 82. členu, to vendarle ne gre urejati. Vsaj kar se nas tiče bi sprejeli lepotne napake. Za informacijo, vodstvo RTV je že poslalo ustavnemu sodišču pobudo za oceno ustavnosti teh členov, ki jih ta amandma zajema, in pričakujejo, da bo ta teden ustavno sodišče razpravljalo o tem, ali pobudo sprejme ali ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Širca, prosim!
Samo dodatno pojasnilo. Ne bom rekla, da imperij vrača udarec, to sploh ne. Ampak vendarle mi smo pri zakonu o medijih posegli v drugi zakon. Sedaj posegamo s tem zakonom nazaj v ta isti zakon. V bistvu je "poč".
Hvala. Gospod Kontič, imate repliko verjetno? Tudi gospod Juri. Izvoli!
Hvala lepa. Zakon o medijih je generalni oziroma tako imenovani krovni zakon. Zakon o RTV je specialni zakon, ureja določeno področje. Z zakonom o medijih smo sicer posredno povzročili neskladje z zakonom o RTV. To smo poskušali danes z amandmajem urediti, vendar nam to ni uspelo. Kljub temu bi opozoril na to, kar je bilo na začetku povedano in kar so razpravljavci v razpravi pri amandmaju k 5. členu ugotavljali, da je pravnosistemsko sporen. Ravno tako je tudi ta amandma pravnosistemsko sporen. Namreč veliko bolje bi bilo, da tistim, ki pač razmišljajo, da je potrebno ta amandma podpreti in s tem razveljaviti člen zakona o medijih, da predlagajo spremembo zakona o medijih. To mislim, da bi bila prava pot v tem državnem zboru, ne pa z amandmajem pri zakonu o RTV razveljaviti člen zakona o medijih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Juri. Jaz bi od tu nadaljeval. Jaz sem tudi svoj čas, čeprav takrat nisem odločal o zakonu o medijih, seveda nasprotoval amandmaju, ki ga je kolega in prijatelj Kontič vložil. Podpiram intenco popravka, ampak zagotovo to ni pot. Kolega Kontič je sam opozoril, edina pot je sprememba zakona o medijih in da se ne bi mi še bolj zaplezali v nekonsistentne in neurejene zadeve, bom jaz ta amandma zavrnil. Hvala.
Hvala. Gospod Školč.
Zdaj smo priča eni strahoviti občutljivosti o konsistentnosti zakona, v glavnem s strani tistih, ki so povzročili, da je zakon o medijih nekonsistenten v točno tej točki, ki si ji reče 82. člen. Razumel bi, če bi kdo drug točil solze, da se zdaj posega na neprimeren način v zakon o medijih. Kaj govori ta amandma? Ta amandma govori, da se črtata dva odstavka enega člena, in to dvaodstavka, ki definitivno ne sodita v tisti zakon o medijih. Sodila bi eventualno v ta zakon, ampak pod pogoji, če bi bila javna služba opredeljena drugače in omogočala, da jo izvajajo tudi ti programi in postaje, o katerih govorimo danes cel dan. To pomeni, da z odločanjem, ki ima tehnično napako, pravzaprav spremenimo točno to, kar hoče gospod Juri: tisti zakon o medijih. Izčrtamo ven tisto, kar vemo, da noter ne sodi. In tam noter ne sodi, in o tem smo vodili veliko diskusijo in gospod Potrč to sigurno ve, to da za pripravo programskih vsebin lokalnih in regionalnih ter študentskih radijskih in televizijskih programov se izloči 3 odstotke sredstev RTV prispevka. In drugič, za izgradnjo, vzdrževanje in obratovanje oddajno prenosnega omrežja za posredovanjeprogramov iz 77., 79., 80., 81. člena se sredstva zagotavljajo iz državnega proračuna. To je nekaj, kar je bilo narejeno z enakim postopkom, kot se mu zdaj nasprotuje. Prišlo je v zakon, v katerega ne sodi. Danes dopoldne smo spet govorili o nekih stvareh, ki so bile v celoti nekonsistentne, pa to nikogar ni pretirano motilo. Jaz predvidevam, da ne bo nobene velike drame, če v tem trenutku pač ta amandma ne bo sprejet. Sam ga bom seveda podprl. Drame ne bo, ker enostavno tisti 82. člen iz zakona o medijih ni izvedljiv. Enostavno ni izvedljiv. Pričakujem pa, da če to ne bo sprejeto, da bo gospod Juri, pa gospod Kontič, pa gospod Potrč, pa še drugi, ki jih moti postopek, da bomo skupaj vložili zakon o spremembi zakona o medijih, kjer bomo dosegli to isto inizčrtali ta dva odstavka 82. člena. Če bi mi dali v tem trenutku to zagotovilo, da ste do te mere pripravljeni spoštovati te omejitve, ki si jih sami postavljamo s poslovniki, potem bi se mi zdelo smiselno tudi prekiniti to odločanje. Ker me pa, bom rekel izkušnja tega mandata in predvsem zadnjih dveh dni, da ne vlečem, učijo vse kaj drugega, se mi zdi, da je treba biti kar naprej na preži, da ne bi kdo uveljavil kakšnega parcialnega interesa na račun splošnega tudi takrat, ko to ni potrebno. Zato se mi zdi, da je to ena od poti, pri kateri se zavedamo, da ne bi bila potrebna, če bi ti tenkočutni ljudje takrat pri zakonu o medijih ne ravnali tako, kot so, da popravimo pač tisto, kar smo storili narobe. Hvala lepa.
Predpostavljam replika, ne? Gospod Školč: Imperij vrača udarec, se mi zdi. Izvolita, gospa Širca. Sami ste tako rekli, jaz sem samo ponovil.
Samo dodatno pojasnilo, replika je pa bolj na gospoda Kontiča v obliki pojasnila. Logično sklepa gospod Kontič in pravila vendarle pripeljejo do takega zaljučka. Popravimo z redno proceduro nekaj, kar je bilo nekorektnega sprejeto, nazaj. Imamo pa možnost, ne da bi kršili pravilnike, popravimo to tudi na drugačen način. Zakaj predlagamo drugačen način? Zato, ker RTV Slovenija v tem trenutku, ko mora izvajati zakon, ga ne more izvajati. Ona ne ve, kako izračunati teh 3%, ne ve, kam jih posredovati, komu, zakaj. Ni določen način specialnih, zelo natančnih izračunov. Ni se še toliko organizirala, da bi vladi predlagala še dodatnih 3% povečanje pristojbine, kar se bo zagotovo zgodilo, če ji ustavno sodišče ne bo prisluhnilo in zadržalo izvajanje tega člena. Ta predlog je, bom rekla, zelo racionalna rešitev, ki prej reši situacijo, kot lahko to, da pričakujemo, da bomo pridobili v obravnavo popravek le-tega, kar predpostavljam po praksi, po projekciji, da se zagotovo ne more zgoditi v tako kratkem času, da bi prikrajšal javni zavod za škodo, ki mu nastaja že v tem trenutku. Hvala.
Hvala. Gospod Božič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Rad bi vas opozoril, da smo pri 13. točki, ki se glasi: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o Radioteleviziji Slovenija. Ta amandma nima nobene veze s tem zakonom. Povejte mi, kje je povezan z njim. Popoldne smo zavrnili amandma, ki je nekaj urejal na tem podrčju, zdaj ne. In drugič. Zakaj se tako hudo borite za RTV? Ta amandma res ne sodi v ta zakon, ker Pa govori o drugem zakonu. Če ne, bomo prinesli drugič, ko bomo govorili o kmetijskih pridelkih, tudi amandmaje, ki bodo črtali nabavo streliva, recimo, v drugih državah.
Hvala. Gospod Božič, jaz moram reči v svoje opravičilo, da sem prav na to opozoril malo prej. Ugotovili smo, da se to praviloma ne počne in da takšna praksa, ki se je razvila v slovenskem državnem zboru, vodi v to, da bomo imeli vsakič na dnevnem redu ene in iste zakone in seveda to pravno-konsistentno zagotovo ni. Vendar pa jaz nimam te pravice, da bi omejeval kaj zelo veliko razpravo, ki se nanaša na to tematiko. Seveda vas bom pa prosil, da se ne ponavljate - to pa lepo prosim. Gospod Juri, besedo imate.
Kolegu Školču bi repliciral le toliko, da zagotovil ne dajem nikakršnih. Zagotovo pa mi ne bo težko, če sama vlada ne bo predlagala popravka zakona o medijih, tudi v luči odločitev ustavnega sodišča ali sicer, sem pripravljen tudi sodelovati pri takem zakonu. Ampak to je edina pot, niti ne praviloma, tudi sicer mi ne smemo spreminjati zakonodaje z novimi zakoni, specialnimi, ki bodo seveda sproti popravljali poprej sprejete krovne zakone. Pa če so krovni ali so tudi specialni. Poglejte. Danes smo sprejeli in izglasovali dva končna amandmaja, ki dajeta mnenje predstavnikom uredništev, pri kandidiranju, pravico, da tudi daje svojega kandidata za odgovornega urednika. Če bomo jutri sprejeli morebiti zakon o novinarstvu, ki bo v enem določilu izničil ta člen, pa tako spremenil spet pravila igre. To ne gre skupaj. Kolegi, to ni konsistentno in pri tem ne mislim sodelovati. Zato bom jaz zavrnil ta amandma. Hvala.
Hvala. Gospod Kontič, prosim!
Hvala lepa. Tudi jaz imam zagotovilo gospodu Školču, in sicer da ne bom podpisal njegovega predloga zakona, če ga bo pripravil. Jaz sem govoril, da lahko predlagatelji oziroma tisti, ki ste za to zainteresirani, predlagate spremembo zakona, in to verjetno tudi v državnem zboru dosežete. Kar se pa časovne stiske tiče, kolegica Širčeva, je pa to podobno. Mi smo sedaj v drugi obravnavi, to pomeni, da bo zakon v tretji obravnavi čez kakšen mesec, dva meseca, lahko tudi jeseni, če ne bo hitreje. Ravno v tem času pa lahko predlagatelji tega amandmaja tudi, če ocenjujete, da imate podporo v državnem zboru, spremenite zakon o medijih po skrajšanem postopku.
Še tri replike imamo, če so res nujne. Gospod Potrč, gospod Školč in gospod Anderlič.
Hvala lepa. Jaz bi rad gospodu Školču rekel, da ga seveda ne morem prepričati, kako naj misli o mojem bodočem ravnanju, ker je to stvar njegovega pristopa. Kar pa zadeva dokazov, naj si gre pogledat, da za rešitev, ki je sprejeta v zakonu o medijih in danes, nisem nikoli glasoval. Obakrat ne iz vsebinskih razlogov, tokrat pa ne bom glasoval iz formalnih razlogov. Tudi gospod Kontič ve, ko smo govorili o njegovem amandmaju, da sem imel to, bi rekel, srečo, da je bil moj odgovor, kaj to pomeni, skoraj dobesedno enak odgovoru gospe Bitenčeve - da to niti slučajno ni lepo in sistemsko, da se je pa že zgodilo in da sem tudi bil mnenja, da ni prav ta amandma vložiti. Samo ne vem, če naredimo enkrat, če je pametno, da delamo velikokrat. Oglasil pa sem se predvsem zato, ker gospod Školč pač insinuira, pa mislim, da tokrat nima nobenega razloga. Hvala.
Gospod Školč ima besedo.
Seveda nič ne insinuiram, pač pa na nek način poskušam priti do tega, da bi bil tisti zakon tudi o medijih, o katerem sicer danes ne govorimo, in s tega vidika pač upoštevam pripombe, ki so bile dane na začetku, vendar smo šli potem, bom rekel, tako rekoč vsi prek njih in za to je dokaz cela razprava današnjega dne. Spraševal sem samo o tem, če je tudi kakšno soglasje po vsebini, ali gre samo za to, da se pač še vedno ohrani neka možnost, da se pobere te3%, kakorkoli bo že komu padlo na pamet, eventualno v tretji obravnavi in pa v nekem novem zakonskem predlogu. Zato tudi, na enak način govorim v vseh teh razpravah in tudi kasneje ne bo s tem problemov. Mi je tudi popolnoma jasno, da posebne volje v združeni listi za to, da bi skupaj vložili predlog spremembe zakona o medijih, ki bi saturiral tudi vlado v tej zadevi, pravzaprav ni; mogoče jih bo vlada prepričala s svojim predlogom, tudi to bi rad videl. Oglasil sem se pa predvsem zaradi vprašanja gospoda Božiča. To, kar pa on sprašuje, pa ni res, da nima to nobene zveze s tem zakonom. Še kako ima zvezo s tem zakonom, ker to določilo govori o sredstvih RTV prispevka. To je predvsem materija, ki jo ureja ta zakon, o katerem govorimo, in manj oni drugi. Po vsebini je to materija tega zakona, v katerega je posegel nek drug zakon. Zdaj se pa vsi delamo, kot da je tisto nedotakljivo. Tudi to je možno, ampak po vsebini je to ena od osnovnih stvari, ki jih ureja ta zakon - govori o sredstvih RTV prispevka, gospodBožič. Zato bi bilo zelo dobro, če bi osnovni zakon in amandma, ki smo ga skupaj podpisali, prebrali, in bi videli, da govorimo o materiji, ki jo izvirno ureja ta zakon, ne pa nek drug.
Hvala lepa. Ugotavljam, da se vrtimo v krogu s temi replikami in da imamo pred seboj še 19 točk dnevnega reda. Zato vas prosim, če je le mogoče, da ste zelo kratki in inovativni. Prosim, gospod Anderlič.
Ja, tega vam ne morem zagotoviti, da bom inovativen, glede na kriterije, ki jih vi postavljate, sam imam najbrž drugačne. Zagotovo pa je treba pojasniti napačne navedbe. Gospod Kontič ve, ker je bil v prejšnjem mandatu tukaj, in gospa Bitenčeva tudi ve, ko opozarja na nekonsistentnost, da smo zares s spremembami zakona ORTV pred dvema letoma uredili prispevek. Z zakonom o RTV smo ga uredili. Dopustili ste - dopustili ste, sekretariat za zakonodajo in vsi drugi, in takrat tega niste opozarjali - da se tega ne ureja v tistem zakonu, in je to narobe in je to višek sprenevedanja, kar delate gospod Kontič. V tistem zakonu smo nekaj naredili, kar preprosto ne vzdrži tega, kar zdaj pravite. Pojdite urediti po rednem postopku zakon o medijih in črtajte v tem zakonu. To pač ni korektno. Vi ste iz zakona o RTV vzeli del tistega, kar smo uredili v tem zakonu pred dvema letoma, ko smo določili namesto protiustavne naročnine za radijske in televizijske programe, smo pač uredili prispevek. In to v tem zakonu. Jaz pričakujem, da bo tudi predstavnik vlade povedal, kaj si o tem misli. Gre preprosto za to, da samo popravljamo tisto, kar se je zares naredilo narobe, ne gre za to, da smo tam naredili presedan, zdaj pa ne smemo še enega narediti. Mi s tem zakonom, ki je matičen, ki je osnovni za RTV prispevek, ki določa pobiranje, ki določa tudinamembnost, ki določa seveda vse tisto, kar se naj bi s tem prispevkom dogajalo. Vi ste preprosto to v drugem zakonu malo okrnili, malo "sfižili" in zdaj pa pravite, ja pojdite tisti zakon popravljati, ne pa ta, ki je matičen za materijo, o kateri zdaj govorimo. To preprosto ni korektno, ni vzdržno, da nas takorekoč podučujete, kaj naj naredimo, delamo pa pravzaprav tisto, kar smo začeli že pred 2 letoma ali pa že prej je bila namesto prispevka, naročnina, ki ni bila nikoli vprašljiva v osnovnem namenu in tudi v višini in tako naprej. Namenjena je bila namenjena za RTV programe javnega zavoda RTV Slovenije in tako naj bi bil tudi prispevek. Jaz sem trdno prepričan, da s tem popravljamo napako iz zakona o medijih, če je kaj konsistence pri teh zadevah. Nešteto zakonov smo in tudi tak, je princip sprejemanja zakonov, da v prehodnih določbah preprosto tudi navedemo, katere stvari ne veljajo, če razveljavljamo kakšne druge stvari. V tem delu je to po mojem prepričanju to povsem korektno in nekorektno je pa to, da nas zdaj napotujete na nek drug zakon, pa da naj to tam uredimo, ker to se tega zakona ne tiče. Še kako se tiče. Hvala.
Hvala. Gospa Bitenčeva, prosim.
Hvala lepa za besedo gospod predsednik. Jaz upam, da ne gre za nesporazum, jaz bi rada samo pojasnila, da je sekretariat pri zakonu o medijih tako na odboru kot na zboru ves čas opozarjal na nekonsistentnost in pravno spornost take odločitve. Tudi predsednik matičnega odbora je ves čas opozarjal na tako naše stališče in jaz seveda kritike v tem delu ne morem sprejeti. To, da pa seveda sedaj pač povemo načelno stališče do tega amandmaja, je verjetno tudi naša dolžnost, zraven pa verjetno sem povedala tudi v kakšnem razmerju je do tiste rešitve v zakonu o medijih. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Potrč.
Najprej gospodu Školču. Gospod Školč, združena lista ima voljo spremeniti zakon. Kar zadeva glasovanja, si pojdite pogledati rezultate pri glasovanju ospornem členu v medijskem zakonu, pa se preštejmo. Med njimi so tudi poslanke in poslanci Liberalne demokracije, ne samo Združene liste. Tu očitati je popolnoma nekorektno in gre spet za, bom rekel, podtikanja. Naslednje pa je: Jaz osebno bom glasoval enako v vseh treh primerih. Prvič, pri zakonu o RTV, in v tem primeru. Takšnega amandmaja, ki bo posegal na to področje oziroma bo jemal sredstva RTV-ju, ne bom podprl. Mnogi boste delali pač različno. Samo na to sem želel opozoriti.
Hvala. Gospod Juri? NIč več. Gospod Lavrinc.
Hvala za besedo. Jaz sem začutil neko pomanjkanje oziroma najprej sem hotel izzvati gospo Tino Bitenc, sekretarko našega sekretariata, da bi nekaj splošnih pravnih pravil glede odnosov med zakoni in tako naprej povedala. Mislim, da bi kolegi, ki tako trdo stojijo za tem amandmajem, lažje razumeli, za kaj gre. To ne govorim provokativno, ampak ker zares tako mislim. Hvala.
Hvala lepa. Ali lahko zaključimo razpravo? Še gospod Školč. Pa gospod Bevk potem.
Jaz bi gospoda Potrča samo nekaj vprašal. Zakaj ni bila potem realizacija 82. člena zakona o medijih opravljena v zakonu o medijih, ampak ste rešitev, ki jo tisti 82. člen v drugem in tretjem odstavku, podprli zdaj v zakonu o RTV. Če ste tako konsistentni, da vsakič speljete stvari od začetka do konca v istem zakonu, ker je to, bom rekel, unikatna rešitev, ki jo je prinesel tudi takrat gospod Kontič in njegovi.
Hvala. Gospod Potrč.
Ker je bilo direktno vprašanje, čeprav to ni navada, moram dati odgovor. O amandmaju so glasovale poslanke in poslanci. Prvič, drugič, tretjič in vsakokrat. V Združeni listi in tudi v Liberalni demokraciji so se glede teh spornih amandmajev ali pa rešitev poslanci in poslanke opredeljevali različno. To je, gospod Školč, vsa resnica, ki velja tudi za današnji dan. O tem, tako imenovanem, spornem amandmaju so tudi danes, in sicer dva poslanca Združene liste sta dala glas za amandma, ostali, ki smo bili prisotni, smo glasovali proti, tako tudi nekateri poslanci LDS so dali svoj glas za amandma. Zdaj ne vem, zakaj zaslišujete ali pa sprašujete mene, vprašajte še svoje kolege, ker sicer to, kar delate, ni običaj.
Gospod Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Ni stvar tega državnega zbora, da bi poslušal moje razlage, kako so potekala koalicijska usklajevanja glede zagotavljanja dodatnih sredstev za lokalne in regionalne radijske in televizijske postaje. Toda dejstvo je, da sem na koalicijskem usklajevanju poskušal predlagati alternativno rešitev. Predlagal sem jo, skupaj z nekaterimi kolegi iz liberalne demokracije za nadomestilo glede 3% RTV prispevka. Ta predlog nekaterih kolegov iz združene liste in LDS-a pač na koalicijskem usklajevanju ni uspel. S temi rešitvami, ki sem jih takrat na tistem koalicijskem usklajevanju predlagal, bi se izognili celotni tej zgodbi v obeh teh dveh zakonih, tako zakonu o medijih kot zakonu oRTV-ju. Kakorkoli, sami smo si zakuhali to zgodbo tukaj. Če se kdo ne strinja z rešitvijo v zakonu o medijih, naj pač to preveri na ustavnem sodišču, ki je pristojno za reševanje tega spora. Hvala lepa.
Jaz se ponovno oproščam razpravljavcem, ker posegam v njihov interes razprave. Tta razprava ni za en sam milimeter prispevala k razjasnitvi tega vprašanja. Skozi se vrtimo v isti stvari, eni ponavljate historiat, eni se spomnite, kako je kdo glasoval, drugi to zahtevate. Oprostite, ampak plenarni del temu ni namenjen, če pogledate poslovnik. Vas prosim, poglejte še enkrat, kaj je to replika in potem replicirajte v skladu s poslovnikom. Če ne bo replika, vas bom prisiljen ustaviti in vas prositi, da prenehate z debato. Oprostite mi, ker sem tako grob z vami, ampak poslovnik je poslovnik. Gospod Anderlič!
Jaz pričakujem sicer, da se bo predsednik vlade tudi opredelil, pardon, predstavnik vlade, saj mogoče še kdaj bo. [[...]] [[Smeh.]] [[...]]Sprašujem pa gospo Bitenčevo, da nesporno jasno pove, kajti tudi z gospodom Mogetom, predsednikom odbora, nisva sedaj enotna, ker on razume, da je opozorila, da bi bilo pravno nekonsistentno, da bi to vprašanje sedaj uredili v tem zakonu. Jaz sem že prej govoril, da smo samo zaradi vprašanja prispevka spreminjali zakon o RTV-ju in je to temeljni zakon za to. Razumem, da je pravno konsistentno, da tako kot je bil postavljen prispevek pred dvema letoma, da se ga sedaj, če je bil z drugim zakonom spremenjen namen itn., da se ga sedaj preprosto vrne v stanje, v namen, kakršen je bil določen z zakonom, ki smo ga pred dvema letoma sprejemali. Ali je to pravno konsistentno ali ni? Gospod Moge je razumel, da vi trdite, da je to pravno nekonsistentno, da s tem zakonom to urejamo, jaz pa seveda mislim, da je pravno konsistentno. Prosim, da enoznačno poveste, ali je to tako ali je drugače.
Hvala lepa. Odgovor se pričakuje, se mi zdi.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Načelno moram povedati naslednje. Stališče sekretariata je vedno, da če se le da, da se spremembe, tudi razveljavitve tistih zakonov, istih zakonov, opravljajo s spremembami in dopolnitvami taistih zakonov. S tega vidika bi bilo pravno tehnično in pravno sistemsko, zaradi preglednosti pravnega sistema, te spremembe opraviti v spremembah zakona o medijih. Prav tako bi bilo tudi prav, kakršnokoli spremembo v RTV prispevku opraviti v zakonu o RTV Slovenija. Povedala sem, da je to toliko problematična odločitev, kolikor je bila problematična odločitev pri zakonu o medijih. Zdaj bom tako rekla, seveda se dogajajo tudi razveljavitve križ kraž čez zakone, vendar jih sekretariat v prid čistosti in razvidnosti pravnega sistema pravzaprav ne podpira. V začetku sem tudi rekla, da je sekretariat, glede na svojo pozicijo, to v tem hipu pravzaprav dolžan povedati. Iz tega se seveda lahko razume tudi to, da se sekretariat zaveda, v kakšnem položaju ste pač poslanci, in da tudi če se bo ta amandma sprejel, ne bo prvič, da je nek zakon posegel v nek drug zakon. Imamo velike sistemske zakone, ki so posegli v 12, 15 zakonov, na primer zakon o javnih skladih, in s tem naredili velik poseg v pravni sistem. [[Vprašanje iz klopi.]] Ja, tudi v javnih financah. Tako da s tega vidika mi nikdar ne moremo tega priporočati. Vendar državni zbor, kadar oceni, da je to potrebno, to tudi stori. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Širca, imate repliko, najbrž?
Samo eno vprašanje imam, ki [[...]]
Vprašanje ni replika. Gospod Moge.
Hvala lepa, za besedo. Povprašal bi sekretariat, ali pravilno razmišljam. Če smo mi [[...]]
Oprostite, gospod Moge, ampak vprašanje - to ni neka javna scena, kjer bomo spraševali sekretariat o pravno tehničnih zadevah.
Hočem se odločiti. Bom pa vas kot predsedujočega prosil, da mi razložite, ali je ta reč sistemsko v redu ali ni. Tu sem zastavil besedo, in če mi boste potrdili, da je to v redu, za ta amandma, ki sem ga sam podpisal, ne bom glasoval. Tolmačenja gredo zdaj z leve in z desne, in menda imam pravico povprašati po pravno sistemski rešitvi ali pa po normi tega, ali je to pravilno ali ni.
Hvala lepa, gospod Moge. Prosim!
Spoštovana gospa Bitenčeva, če smo sprejeli v zakonu o medijih rešitev, kot je bila tam s tistimi 3%, in če v tem zakonu nismo uredili, da bi te 3% realizirali, če nekdo sproži spor na sodni veji, ali se potem tisti člen razveljavi ali ne? Ali obratno zdaj vprašam: če mi zdaj, ko nismo sprejeli amandmaja k 5. členu, če bi sprejeli zdaj amandma, ki ga je prva podpisala kolegica Širca, in je ta reč sprejeta in jo državni zbor sprejme, ni to osnova, da bi ta zakon, ki ga danes sprejemamo, bil v tolikšnem protislovju z ostalo zakonodajo, da bi se ta člen, ki ga s tem amandmajem dopolnjujemo, črtal?
Moram samo ugotoviti, da to, kar ste povedali, ne spada v nobeno poglavje in noben člen poslovnika - ni ne replika, ne razprava. Razpravo smo o tej zadevi zaključili. Gospo Širco sem prej prekinil, ko je hotela postaviti vprašanje. Verjamem, da ste želeli nekaj podobnega vprašati, kot gospod Moge, ali ne. Se opravičujem, ampak jaz sem pričakoval, da bo zadeva stekla v skladu s poslovnikom. Ker pa ne gre in ker vam jaz pač ne morem vzeti tako besede, da mi ne boste očitali česam, bom pač jaz vprašal in se oproščam, ker sem vam vzel besedo.
Postavila sem kot vprašanje kot repliko na izvajanje državnega sekretarja, ker mi ni dal odgovora, ki mi temeljno manjka: Kako bo vlada, ki je skrbnica izvajanja zakona o medijih, hkrati pa tudi nosilka ustanoviteljskih pravic RTV, z dnem, ko je prišel v veljavo zakon o medijih, lahko zagotovila, da bodo ti trije odstotki, ki jih narekuje sedaj veljavni zakon o medijih, prišli v prakso k namembnikom, ki so tu omenjeni. Samo ta odgovor potrebujem, ker ne vidim operativne možnosti za to. Hvala.
Hvala. Mogoče bi dal gospod državni sekretar kratko pojasnilo.
Hvala lepa. To, kar je zapisano v zakonu o medijih v tistem 82. členu, ni operativno in ni izvedljivo. Tega se preprosto ne da izvesti. Mi bi verjetno že prej reagirali na ta določila, ampak smo namenoma počakali tudi na današnjo razpravo zakona o RTV, kajti v zakonu o RTV bi se seveda dalo tiste 3% narediti operativne, res pa je, da ne s takšnim dopolnilom, ki ste ga danes zavrnili, ampak z bistveno drugačnimi načini in malo bolj obsežnim posegom v zakon o RTV. Tako bi zakon o RTV v principu lahko legaliziral tisto, kar je bilo v zakonu o medijih narejeno. Zato smo namenoma počakali. Seveda bomo počakali tudi na odločitev ustavnega sodišča, glede na pritožbo zavoda o RTV, in potem pač ustrezno odreagirali. Ali bo to sprememba zakonao medijih, ali bo to neka druga pot, mi ne vemo. Ampak vsekakor vztrajamo pri svojem stališču, da smo proti takemu načinu delitve naročnine. Seveda pa moramo pri tej poti in pa pri končni odločitvi, kako in kaj, upoštevati vašo voljo. Tudi to, ki bo izražena glede sprememb in dopolnitev zakona o RTV. Hvala.
Hvala. Ali lahko zaključimo razpravo? Ali so še kakšni bistveni elementi, ki jih je treba pojasniti? Prosim, gospa Širca.
Replika. Rečeno je bilo, s strani predstavnika vlade, da ni mogoče, dedukcija, ker ni mogoče, je bil vložen ta amandma. Hvala.
Hvala. Gospod Horvat.
Hvala lepa za besedo. Nisem se želel oglašati, vendar ker je kolegica Majda tako vztrajna, se moram oglasiti. Trdim, da to, kar pravi državni sekretar, da je vprašljivost izvedljivosti tistega člena, ni razlog, da bi sprejeli ta amandma, posebno še glede na jasno stališče sekretariata o sistemsko pravni spornosti takega amandmaja, poseganja v drugi zakon. Jaz mislim, da ne samo zaradi reševanja tega problema in interesov, ki so tukaj različni, tudi med nami oziroma prek nas posameznih subjektov medijskih, ampak predvsem zaradi kredibilnosti tega državnega zbora. Tudi če smo v preteklosti take primere naredili, ki niso najboljši, ni treba, da jih kar naprej ponavljamo. To je ena zadeva. Drugo, kar pravi državni sekretar, da ta člen ne bo izvedljiv, je potem stvar vlade, da predlaga spremembo tega člena oziroma še več, današnja razprava, ki se je odvijala že pri drugih amandmajih, je opozorila na to, da je potrebna in sam državni sekretar je potrdil, da bo vlada skupaj v sodelovanju z RTV in tudi z drugimi pripravila celovito novelo zakona, ki bo reševal tudi ta vprašanja, ki niso optimalno rešena, se strinjam, niti v onem zakonu o medijih, niti v tem zakonu.
Hvala. Ali lahko zaključimo razpravo, replike in tako naprej in preidemo na glasovanje. Zdi se mi, da smo že vse rekli o tem. Lahko. Zaključujem razpravo, prehajamo na glasovanje. Zdaj pa proceduralno gospod Anderlič.
V imenu poslanske skupine prosim ali predlagam ali kakorkoli že, za pol ure odmora, da se posvetujemo pred glasovanjem.
Odrejam pol ure odmora in se ponovno vidimo v tej dvorani ob 16.20.
Čez nekaj minut bomo začeli ugotavljati stanje in če ne bo pač nikogar v dvorani, bomo pač sejo prekinili. Zahtevam 30-minutni odmor, da je v tem času, zdaj je poteklo že 40 minut, ne vidim razlogov, da tu sedimo in čakamo, da bomo sklepčni. Jaz bom proceduralno da prvič ugotavljanje prisotnosti, če bom potem še drugič in če ne bomo sklepčni v tem času [[...]]Mislim, da se moramo držati poslovnika in tistega, kar smo se dogovorili. Torej ugotavljamo sklepčnost, prvič. Prvič nismo bili sklepčni, sedaj pa mislim, da smo se že nabrali. Prosim, če lahko še enkrat ugotovimo sklepčnost, da bi lahko nadaljevali z delom. Formalno smo bili po karticah, ampak dejansko nas ni bilo notri. Spoštovane gospe in gospodje, ugotavljam, da smo sklepčni in nas je 48, 49, 50. Se pravi, da lahko nadaljujemo. Prosim gospoda Anderliča, če želi v imenu poslanske skupine, ki je zahtevala odmor pred glasovanjem, besedo. [[Ne želi.]] Prehajamo lahko torej na glasovanje o amandmaju, ki ga imamo na posebnem listu papirja, če se spomnite, amandmaju za novi 9.a člen. Prehajamo na glasovanje. Glasujmo prosim. Od 55 prisotnih je za glasovalo 19 poslank in poslancev, 29 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 29.]] Amandma ni sprejet. S tem smo izčrpali drugo obravnavo, kar zadeva amandmaje. Prehajamo na razpravo o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Ker nihče ne želi besede, prehajamo na odločanj o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Glasujemo torej o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Glasujmo prosim. Od 55 prisotnih je za glasovalo 49 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so preostali členi sprejeti. Prehajamo na razpravo o naslovu zakona. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje o naslovu zakona. Glasujemo, prosim. Od 55 prisotnih je za glasovalo 49 poslank in poslancev, eden proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da smo tudi naslov zakona sprejeli. Imamo še predlog sklepa, ki bi se glasil: "Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi vlada Republike Slovenije." Želi v zvezi s tem predlogom kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu sklepa. Glasujmo, prosim. Od 56 prisotnih je za glasovalo 43 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O BREZPLAČNI PRAVNI POMOČI - HITRI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. V imenu vlade je tu gospod Hinko Jenull, državni sekretar v ministrstvu za pravosodje, ki ga lepo pozdravljam in hkrati sprašujem, ali želi besedo? Prosim lepo, gospod Jenull. Prosim za pozornost v dvorani.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Zakon, ki ga imate pred sabo, naj bi odpravil nasprotje med dvema pomembnima ustavnima načeloma, in sicer o tem, da je Slovenija pravna država in da je hkrati tudi socialna država, in naj bi omogočil uresničevanje ustavnega načela, da je v Republiki Sloveniji vsakomur zagotovljeno enako varstvo človekovih pravic, ne glede, med ostalim, na njegov premoženjski položaj oziroma gmotno stanje. Današnji pravdni postopki so v skladu z načelom pravne države in sodobnimi standardi zapleteni, zahtevni, zamudni in tudi dragi, kar pomeni, da določenim slojem prebivalstva niso dostopni, zlasti zato, ker je treba plačevati razmeroma visoke takse ter stroške zastopanja v postopkih. Republika Slovenija ni bila brez brezplačne pravne pomoči. Urejajo jo posamezni procesni zakoni, zakon o kazenskem postopku, zakon o pravdnem postopku, v zvezi z zakonom o sodnih taksah, določeni materialni predpisi, na primer, zakon o vzajemnem in preživninskem skladu, kjer je država prevzela na sebe tudi obveznosti plačevanjatistih zneskov, ki jih ne plačujejo posamezni subjekti, s tem v zvezi pa tudi posredno plačevanje stroškov sodnih postopkov. Novo v predlaganem zakonu je, da celovito ureja področje brezplačne pravne pomoči, tako da ga zaokrožuje v sistem. Pri tem je bilo pomembno ohraniti tiste določbe o brezplačni pravni pomoči, ki so v že veljavnih zakonih obsežene in so prilagojene specifičnosti posameznih postopkov. Do teh oblik pravne pomoči je zakon podrejeno uporaben, to pomeni, za tista vprašanja, ki v takih predpisih niso posebej urejena. Zakon je pripravljen z zgledovanjem na primerjalne pravne ureditve v Evropi, predvsem na avstrijsko in nemško ureditev. O brezplačni pravni pomoči bodo odločala okrožna sodišča, s čimer je zagotovljeno strokovno odločanje oziroma presoja merila možnosti za uspeh ter zagotovljena decentralizacija odločanja na območju celotne Republike Slovenije. Brezplačno pravno pomoč bojo dajale službe pravne pomoči pri okrožnih sodiščih v okviru prvega pravnega nasveta pri odločanju o tej pomoči, dalje nevladne organizacije v okviru prvih pravnih nasvetov in predvsem predpravdnega svetovanja ter odvetniki in notarji v tistih postopkih, kjer je obvezno zastopanje po odvetnikih in notarjih. Stroške brezplačne pravne pomoči, za katere so sredstva zagotovljena v proračunu vrhovnega sodišča, smo ugotavljali na podlagi števila prejemnikov minimalne plače in na podlagi ekstrapulacije podatkov o udeležencih v sodnih postopkih na to številko in ugotavljamo, da so za leto 2001 ustrezno predvideni v proračunu. Povedal bi glede enega od vprašanja, ki so se pojavljala v javnosti, češ, da zakon ni v zadostni meri stimuliral predpravdno poravnavanje, da je v zakon tudi to vgrajeno, in sicer do skrajnih meja, kolikor je še bilo možno. Prejemniki brezplačne pravne pomoči so lahko s posebnim pogojem in rokom zavezani, da se pred začetkom sodnega postopka poskušajo izvensodno poravnati, opozarjam na določilo tretjega odstavka 28. člena. S tem zakonom izpolnjuje Slovenija obveznosti, na katero je opozorilo tudi ustavno sodišče, da je brezplačna pravna pomoč oziroma dostop do sodišča zagotovljen, ne le na normativni, pač pa tudi na konkretni ravni in s tem izpolnjuje tudi svoje obveznosti po evropski konvenciji o človekovih pravicah ter po listinah in priporočilih sveta Evrope in po svoji zavezi v okviru pridružitve Evropski uniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, gospoda Lavrinca najbrž, da predstavi mnenje odbora o predlogu zakona.
Hvala, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. To je eden v vrsti zakonov, ki jih je obravnaval odbor in o katerih bo tekla beseda zdaj te dni oziroma te ure. Za uvod bi rekel to, da se je v odboru ta zakon še posebej temeljito obravnaval. Na to kaže tudi obsežnost poročila, kar lahko vidite iz vaših gradiv, in seveda tudi to, da smo ga obravnavali na 5. redni seji in potem na 6. redni seji. Zakaj? Najprej moram poudariti, da ni bilo diskusije o tem, ali naj gre zakon po hitrem postopku ali ne, temveč smo o tem vsi soglašali. Več razprave pa je bilo seveda o samih vsebinskih rešitvah. Pomisleki so se nanašali predvsem na to, ali zakon, kot je bil prvotno predložen, v zadostni meri izpolnjuje naša pričakovanja do tega vprašanja ali ne in pa kakšne bodo finančne posledice v tem primeru, torej v primeru sprejetja tega zakona. Kot je znano, se je v medijih pojavila tudi teza, da bi takšen zakon pomenil izdatno obremenitev našega proračuna. S strani sodne veje oblasti so bili izraženi močni pomisleki glede tega, da bi odločali o brezplačni pravni pomoči, da bi odločala sodišča. Postavila se je teza, da bo to dodatno obremenilo že tako obremenjena sodišča. Zato je padel predlog, da naj bi se ustanovil neki posebni urad pri ministrstvu za pravosodje. V imenu zainteresirane strokovne javnosti se je vključila v diskusijo tudi predstavnica skupnosti centrov za socialno dela in pa namestnik varuha človekovih pravic, ki je poudaril potrebo po takšnem sistemskem zakonu, kajti, kot je povedal, sami že kar v precej primerih nudijo na nek način to brezplačno pravno pomoč. Glede pomislekov sodne veje oblasti in pa tudi skupnosti centrov za socialno delo s predlogom, da bi se ustanovil posebni urad, so člani odbora navedli precej več protiargumentov. Tako je prevladalo mnenje, da nekega posebnega urada ne potrebujemo, in smo prisluhnili predlagatelju, ki je v diskusiji razložil, da je to tudi evropska praksa. Ko smo prvič temeljito prediskutirali, da tako rečem, materijo, se je ugotovilo, da je zakon potreben neke dodatne obravnave, skratka amandmajev, ki bi seveda omogočili, da bo zakon res dosegel svoj cilj, to pa je, da se poenostavi postopek za to, da se tisti, ki so te pomoči potrebni in do nje upravičeni, pravzaprav lažje spopadejo z birokracijo. Zahtevali smo, da se poenostavijo postopki, predlagali smo tudi, da se vključijo tudi postopki pred upravnimi sodišči, postopki glede upokojevanja in tako naprej. Skratka, ocena je bila, da bi bilo najbolj modro, če predlagatelj pripravi en tak niz amandmajev, ki bi [[...]]Še to moram povedati, da se je predlagatelj z našimi pomisleki strinjal, da je bilo razloženo, da so bili tudi že prediskutirani na vladi oziroma v pripravi zakona. Zato je bil odbor enoten, da da vladimožnost, prekinil je to razpravo in jo nadaljeval na 6. seji, kjer je vlada pripeljala amandmaje, ki so v bistvu v celoti sledili tistemu, kar je bilo zahtevano v naši razpravi. Ker ni bilo po naši presoji, po mnenju članov odbora zadosti poenostavljeno v nekaterih primerih, jaz členov ne bom navajal, ker mislim, da nima niti smisla, gre pa za 25. novi člen, 51., 53. in tako naprej, smo na odboru oblikovali, praktično soglasno nekatere amandmaje, s katerimi smo zakon dopolnili. Zato predlagam, spoštovane kolegice in kolegi, da podprete amandmaje, ki jih podpira, ali pa daje, sam svoje, odbor. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnica sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve? [[Ne želi.]] Hvala. V imenu poslanskih skupin pa želijo razpravljati najprej gospod Dušan Vučko, Liberalna demokracija, potem gospa Majda Zupan in potem gospod Janez Podobnik, gospod Miran Potrč in naprej. Hvala.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Republika Slovenija do sedaj ni imela enotnega sistema brezplačne pravne pomoči. Ta institut je bil sicer deloma uzakonjen v posameznih področnih predpisih, vendar pa se je v praksi izkazalo, da sistem ni bil učinkovit in ni zadostil ustavnemu načelu enakosti pred zakonom. To ustavno načelo pomeni med drugim tudi to, da imajo vsi ljudje enake možnosti za sojenje pred istimi sodišči in po istih seveda, pravilih. Predvsem so se v neenakem položaju znašli revnejši sloji prebivalstva, ki jim je bil onemogočen dostop do sodišča, ker niso zmogli plačevati odvetniških storitev. Zato je še kako potreben institut brezplačne pravne pomoči, ki omogoča posameznikom, ki ne razpolagajo z zadostnimi materialnimi sredstvi, oprostitev plačila stroškov in honorarja za odvetnike, ki jih nujno, potrebujejo za pridobitev določenih pravnih nasvetov, v zvezi s postopki uveljavljanja svojih pravic in za obrambo na sodiščih. Pravica do sodnega varstva sodi namreč med temeljne človekove pravice in svoboščine. Vsak državljan ima pravico, da o njegovih pravicah in dolžnostih odloča neodvisno, nepristransko in z zakonom ustanovljeno sodišče. Vendar pa v današnjem času ne zadošča, da bi bila ta pravica zagotovljena le formalno. Dolžnost države je tudi ta, da tistim prikrajšanim zagotovi pomoč, kajti popolna enakopravnost sicer ni uresničljiva in je le ideal, država pa seveda lahko poskrbi vsaj za takšno pomoč, ki bo odpravila najnujnejše ovire pri izvrševanju ustavnih pravic in pa varstva pravic posameznikov. Institut brezplačne pravne pomoči pomeni konkretizacijo tako ustavnih, kakor tudi mednarodnih načel olajševanja dostopa revnejših do sodišč, s pospeševanjem pravnega svetovanja revnim ter pokrivanjem najnujnejših stroškov in omogoča izvajanje načela sodobne socialne države ter zagotavlja enakost državljanov pred zakonom. Poslanke in poslanci Liberalne demokracije Slovenije bodo zato podprli zakon o brezplačni pravni pomoči in podprli tudi vse tiste amandmaje, ki jih je podprl odbor za notranjo politiko. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Zupan v imenu poslanske skupine Nove Slovenija.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsedujoči, predstavnik vlade, poslanci in poslanke! Dovolite, da predstavnim mnenje poslanske skupine Nove Slovenije. Zakon o brezplačni pravni pomoči je novost v slovenskem pravnem redu in je skrajni čas, da ga imamo poslanci na parlamentarnih klopeh, saj poskuša celovito in samostojno rešiti vprašanja oziroma načine, ki omogočajo dostop do sodnega varstva vsem, tudi prebivalcem, ki zaradi slabega premoženjskega in socialnega položaja tega ne bi mogli uresničiti. Do sedaj smo sicer imeli posamezne določbe o brezplačni pravni pomoči v nekaterih posameznih zakonih, vendar materija ni bila celovito urejena. Z zakonom želimo uresničiti ustavno načelo pravne in socialne države, kot je bilo že rečeno, pravico do sodnega varstva in načelo enakosti ter obvezo za vključevanje v evropski pravni red. Predlog zakona je pripravila že Bajukova vlada, sedanja vlada pa je skoraj v celoti upoštevala predloge matičnega odbora. Z zakonom je urejena dostopnost pravnega svetovanja pred začetnimi sodnimi postopki strankam, ki nimajo dovolj sredstev; ureja sistem dodeljevanja brezplačne pravne pomoči za pravno zastopanje in druge pravne storitve, določene z zakonom, v vseh sodnih postopkih; ureja poenotenje finančnih in postopkovnih kriterijev za odobritev in vzpostavlja pogoje za, upamo, učinkovito delovanje institucije pravne pomoči. Pomembno je tudi poudariti, da uvaja prvi pravni nasvet, ki je za vse upravičence brezplačen in ne zahteva ugotavljanja zahtevanih zakonskih pogojev. Prvi pravni nasvet velja tudi v zadevah zdravstvenega, pokojninskega, invalidskega in socialnega zavarovanja in za primer brezposelnosti. Pravno pomoč naj bi torej izvajali odvetniki in notarji ter sodišča, ko gre za vprašanja oprostitve plačila stroškov sodnega postopka, poleg njih pa tudi neprofitne in nevladne organizacije, ki bodo pridobile koncesijo za zagotavljanje brezplačnega pravnega svetovanja, in sicer za celoten predpravni postopek. O brezplačni pravni pomoči odločajo predsedniki okrožnih sodišč, prošnje pa lahko prosilci vlagajo tudi pri 44 okrajnih sodiščih, kar bo ljudem približalo to obliko pomoči. Zavedamo se, da bodo brezplačno pravno pomoč iskali zlasti ljudje, ki poleg tega, da imajo slabše premoženjsko in socialno stanje in da so nevešči prava in nevajeni odpirati premnoga pisarniška vrata, zato upamo, da bo s tem zakonom zagotovljena dejanska možnost varovanja njihovihpravic pred najrazličnejšimi ustanovami. Namen zakona ne sme biti, da bi se dajala brezplačna pravna pomoč za zadeve, ki nimajo izgleda za uspeh. Pri odločanju o upravičenosti do brezplačne pravne pomoči bo treba uporabljati obilo zdrave pameti, ker se bodo pojavljale najrazličnejše življenjske situacije, kjer bo potrebna ta pomoč. Sprejem zakona o brezplačni pravni pomoči ne bo smel imeti za posledico nepotrebnega pravdanja. Zato se postavlja tudi vprašanje glede plačila odvetnikom in notarjem za opravljanje teh storitev, in v tej smeri smo vložili tudi amandma. Zakon in amandmaje bomo poslanci poslanske skupine Nove Slovenije podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine SLS + SKD - Slovenske ljudske stranke, gospod Janez Podobnik.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod podpredsednik, gospod državni sekretar! Poslanska skupina SLS + SKD - Slovenske ljudske stranke bo podprla zakon o brezplačni pravni pomoči. V celoti se tudi strinjam z uvodno mislijo predsednika odbora za notranjo politiko, gospoda Lavrinca, da je odbor zelo temeljito opravil svoje delo in se je pravzprav pri tem zakonu pozitivno združila neka praksa, ki vprašanje, če je najboljša. Zakon je z obsežno mednarodnopravno izkušnjo in primerjalnim pravnim prikazom podpisala že gospa Brezigarjeva. Nato je sledilo obširno mnenje našega sekretariata in nato dve seji odbora, mnenje komisije državnega sveta za politični sistem, sodelovanje vrhovnega sodišča, drugih strokovnih institucij in nato sledijo dobro pripravljeni amandmaji vlade in samo dva amandmaja odbora, ki sta vsebinska in nekaj dodatnih tehničnih amandmajev. Najverjetneje je pred nami zelo kvaliteten zakon. Postopek je zapleten, vsebina pa je dobra. Republika Slovenija doslej še ni imela enotno urejenega sistema brezplačne pravne pomoči. Kot so že moji kolegi povedali, se je ta institut v različnih oblikah sicer uzakonjal po posameznih postopkovnih predpisih. Vendar se tem poglavjem v zakonih ni posvetilo tolikšne pozornosti, niti normativno niti v praksi, da bi lahko trdili, da je bil sistem učinkovit in da deluje tako, kot to terjajo mednarodni dokumenti. Tukaj bi rad posebej poudaril resolucijo Sveta Evrope in nekatera priporočila. Še posebej resolucijo Sveta Evrope o pravni pomoči in svetovanju, ki med drugim pravi, da država mora poskrbeti za obveščanje javnosti o pravnem svetovanju, ki je na voljo. Vprašanje se postavlja, ali so bile že sedaj obstoječe možnosti dovolj znane našim državljankam in državljanom. In še bolj ključno vprašanje: na kakšen način bo vsebina tega zakona prišla med slovenske državljanke in državljane. Država je po resoluciji Sveta Evroe dolžna, da poskrbi za obveščanje javnosti o tem. Sprejem zakona predstavlja obveznosti po državnem programu Republike Slovenije za prevzem pravnega reda, ni pa pogoj za vstop v Evropsko unijo. Res pa je, da sprejem zakona o brezplačni pravni pomoči, da je to zahteva, ki jo terja Evropska konvencija o človekovih pravicah, zlasti njen 6. člen, na podlagi katerega je Evropsko sodišče za človekove pravice po sodni praksi večkrat poudarilo, da človekove pravice, ki jih zagotavlja Evropska konvencija o človekovih pravicah, niso zgolj teoretične narave, temveč je potrebno, da se tudi dejansko omogočajo in jih je mogoče dejansko uveljavljati oziroma izvrševati. Pravica do sodnega varstva po ustavi naše države sodi med temeljne človekove pravice in svoboščine, vendar ne zadošča, da je pravica do sodnega varstva priznana le teoretično, ampak je nujno, da se s pozitivnimi ukrepi države zagotovi možnost dejanskega in učinkovitega izvrševanja pravice do sodnega varstva vsakomur, ne glede na premoženjski oziroma socialni status. Osebam slabega premoženjskega stanja višina sodnih stroškov ne sme predstavljati nepremostljive ovire za dostop do sodišča. V pravnem pogledu so pred sodišči vsi državljani enaki. Vendar pa dostop do sodnega varstva dejansko ni enak za vse. Zakonodajalec je rešil ta problem dejanske neenakosti tudi s tem, da je uvedel brezplačno pravno pomoč. Naštel bom nekaj razlogov, na podlagi katerih naša poslanska skupina še posebej podpira predlagani zakon. Pravica do brezplačne pravne pomoči bo po predlaganem zakonu veljala za postopke pred sodišči, in to pred vsemi sodišči iz splošne pristojnosti in specializiranimi sodišči v Republiki Sloveniji. Pred ustavnim sodiščem, poudarjam, pred ustavnim sodiščem in vsemi mednarodnimi sodišči. Tudi ta podatek je zelo pomemben: tudi pred vsemi mednarodnimi sodišči. Pred slednjimi z izjemo, in sicer samo tedaj, če pred temi sodišči ni urejen sistem nudenja brezplačne pravne pomoči oziroma, če po pravilih mednarodnega sodišča upravičenec po tem zakonu ne bi bil upravičen do brezplačne pravne pomoči. Poleg tega pa bo mogoče uveljaviti to pravico tudi v postopkih za izvensodno poravnavo sporov, kar je urejeno z zakonom. Predlagatelj je v tekstu poudaril, da v Republiki Sloveniji sistemsko še nimamo urejenega načina izvensodnega poravnavanja sporov, vendar se ta zakon tudi pripravlja. Brez dvoma ga bo državni zbor z veseljem obravnaval in tudi sprejel, ko bo prišel v proceduro. Kot je bilo že v nastopu kolegov poudarjeno, bi rad še posebej izpostavil institut prvega pravnega nasveta. Zakon ga uvaja. Ta je brezplačen in zanj ni potreben postopek ugotavljanja pogojev iz tega zakona. Torej, za prvi pravni nasvet ni potreben dokaj kompliciran postopek ugotavljanja pogojev iz tega zakona. Za prvi pravni nasvet se šteje pojasnilo upravičencu o pravnem položaju v njegovi zadevi in kratek nasvet o možnosti za sklenitev izvensodne poravnave, o pravicah in obveznostih pri uvedbi postopka, o pristojnosti sodišča, o procesnih pravilih, stroških in načinu izvršitve odločbe. Zelo pomembna pa je tudi rešitev, ki je predlagana s strani vlade v obliki amandmaja. Mislim, da prav na predlog državnega sveta, komisije državnega sveta, in tudi na priporočilo sekretariata. Pravni nasvet se lahko posreduje tudi v zadevah zdravstvenega, pokojninskega, invalidskega, socialnega zavarovanja in zavarovanja za primer brezposelnosti. Dodatni razlogi, ki so tudi ključna vsebina tega zakona in katerega podpiramo, pa je poglavje, ki ureja pogoje za odobritev brezplačne pravne pomoči. Predlog zakona opredeljuje oziroma določa v bistvu dva ključna, dvoje vrst pogojev. Prvi je finančni položaj prosilca intako imenovani postopkovni pogoj. Pri prvem predlogu zakonodajalec loči med dohodki in prejemki prosilca in premoženjem prosilca, s katerim razpolaga. Pri ugotavljanju finančnega položaja prosilca zakon vključuje tudi finančno stanje prosilčeve družine, če prosilec ni samska oseba. Glede na te razmejitve predlog zakona pri redni obliki brezplačne pravne pomoči določa tako imenovani dohodkovni cenzus, ki se veže na višino minimalne plače, ki jo določa zakon, in premoženjski cenzus, ki predstavlja 20-kratnikminimalne plače. Tu bi rad poudaril tudi vsebinsko razpravo, ki se je odprla na odboru. Šlo je za stališče predstavnikov skupnosti centrov za socialno delo. Bili so mnenja, da jih bo to preobremenilo. Ampak menim, da je bila odločitev potem odbora ob posredovanju vlade pravilna. Vsekakor morajo tudi centri za socialno delo v okviru postopka pri ugotavljanju tega pomembnega elementa za odobritev brezplačne pravne pomoči sodelovati. Ne glede na to pa predlog zakona kot izredno brezplačno pravno pomoč omogoča osebam, ki prejemajo denarno socialno pomoč po zakonu o socialnem varstvu, da se jim brez ugotavljanja pogoja finančnega položaja odobri brezplačna pravna pomoč. Od oblik pravne pomoči, ki so v zakonu takstativno naštete, nekatere pa so tudi dodatno definirane. Naštete oblike pravne pomoči omogočajo upravičencu, da je lahko deležen brezplačne pravne pomoči za vse faze postopka do njegova dokončanja. Vključno s pravnim svetovanjem, za katerega je mogoče uveljavljati brezplačno pravno pomoč že pred začetkom sodnega postopka, in vključno z notarskimi storitvami, če so te za rešitev spora, bodisi sodnega ali pa izvensodnega, potrebne. Tudi to informacijo bi bilo dobro, da bi jo ob sprejemu tega zakona državljanke in državljani Republike Slovenije čimprej izvedeli. Med oblike pravne pomoči je v zakonu vključena tudi oprostitev plačila stroškov postopka, ki so pomembna postavka v samem postopku, in - ne nazadnje - nastanejo zaradi samega postopka. Obseg odobritve je odvisen od presoje organa, ki o tem odloča. To je lahko delen ali celoten, praviloma pa v obsegu, kot jo uveljavlja upravičenec oziroma prosilec. Eno od pomembnih vprašanj je bilo, kdo odloča o brezplačni pravni pomoči. Sprejeta je bila odločitev, da je to v pristojnosti predsednika okrožnega sodišča, ki ga predlog zakona opredeljuje kot pristojni organ za brezplačno pravno pomoč. Iz stenograma odbora za notranjo politiko je razvidno, da sta tako predsednik vrhovnega sodišča kot tudi predsednik sodnega sveta imela pomisleke za tako odločitev. Ampak menim, da se je tako odbor kot vlada odločila pravilno, ko je vztrajal pri tem, da je torej pristojni organ za odločanje o brezplačni pravni pomoči v pristojnosti predsednike okrožnega sodišča. Ker pa mora brezplačna pravna pomoč pokrivati tudi brezplačno pravno pomoč za sestavo prošnje, je predlagatelj v zakonu zasledoval tudi to zelo pomembno okoliščino, brez katere v bistvu celotni sistem ne bi imel pravega smisla. Poleg tega je treba zagotoviti sistem, ki bo deloval po principu vse na enem in znanem mestu in ki bo z ustrezno kadrovsko zasedbo zagotavljal hitro, kvalitetno in učinkovito reševanje zahtevkov. Rešitev glede teh vprašanj predlaga zakon v obliki strokovnih služb za brezplačno pravno pomoč, ki je organizirana in nameščena pri vsakem okrožnem sodišču ter deluje v dveh smereh: na eni strani pomeni administrativno, tehnično in strokovno pomoč pristojnemu organu za odločanje, na drugi strani pa ima določene pristojnosti glede nudenja pomoči uporabniku oziroma prosilcu za brezplačno pravno pomoč Kot sem že v tej kratki razpravi povedal, je bilo v razpravi na odboru slišati precej pripomb na račun prekompliciranega postopka za pridobitev brezplačne pravne pomoči. Odbor je po razpravi pripravil predlog amandmaja, ki določa, da podatke, s katerimi prosilec ne razpolaga, pridobi organ, ki odloča o brezplačni pravni pomoči, po uradni dolžnosti. Odločitev odbora v celoti podpiramo. V razpravi na odboru je bilo tudi predlagano, da se bolj odločno zapiše, da je v primeru brezplačne pravne pomoči poskus izvensodne poravnave obligatoren. Pri presoji postopkov, pogojev za dodelitev brezplačne pravne pomoči, se upošteva kriterij presoje verjetnega uspeha. Prav na ta element je predvsem opozoril, ko je argumentiral, zakaj naj bi o tem ne odločali predsedniki okrožnih sodišč, predsednik vrhovnega sodišča. Namreč, bilo je opozorjeno, da ob tem dejstvu sodišče ne bo moglo ostati nepristransko, če se bo moralo o zadevi odločati že vnaprej. Toda amandmaji so zadevo zelo korektno rešili in v naši poslanski skupini jih bomo podprli. Našo podporo bi še enkrat naslonil na resolucijo Sveta Evrope, na nekatera priporočila, in bi prosil, predlagal vladi Republike Slovenije, državnemu sekretarju, da premisli o načinih, ne samo prek interneta, kajti tisti, veste, ki nimajo denarja in se bodo posluževali brezplačne pravne pomoči, tudi nimajo možnosti, da bi prek interneta sledili zakonodajnim rešitvam, da najdemo način, da bo slovenska država poskrbela za obveščanje slovenske javnosti, kakšen zakon je bil danes sprejet v državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Združene liste socialnih demokratov bo govoril gospod Potrč.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov bo predlog zakona o brezplačni pravni pomoči podprla. Prepričani smo namreč, da je ustavna pravica do sodnega varstva uresničena le, če se lahko realizira v čim večji meri dejansko, ne pa, če je napisana na papirju. Ne trdim, da doslej naš pravni sistem ni imel mnogih elementov, ki so pomagali uresničevati pravico do sodnega varstva v postopkih, da je takšne pravice imel glede možnosti oprostitve sodnih taks in stroškov postopka in da je takšne možnosti, predvsem glede delovnih in socialnih sporov, imel glede možnosti posebnega zastopanja sindikatov in nižjih taks. Mislim pa, da ob tem velja kljub temu reči, da se socialne razmere v Sloveniji spreminjajo na način, da je za mnoge plačilo sodne takse postalo nedosegljivo in da poleg tega mnogi ne morejo uspešno uveljavljati svojih pravic, ki so sestavljene, zapletene, zahtevne, če jim ni zagotovljena tudi ustrezna strokovna pomoč. Upal bi namreč trditi, da naši zakoni prej kot enostavnejši postajajo zapletenejši, da je vedno več pravic urejenih na zelo različne načine v zelo različnih zakonih in da njihovo poznavanje zahteva velike specialiste, če ne, je mogoče zastonj pričakovati, da bi se ta pravica uveljavila. Vse to so razlogi, zaradi katerih ni dvoma, da je prav, da sprejmemo predlogzakona o brezplačni pravni pomoči. Rad bi spomnil, da je naš kolega Borut Pahor bil v prejšnjem mandatu predlagatelj takšnega zakona, ki ni prišel v obravnavo v državni zbor, in da ga je potem, ko ga je vložila vlada, tudi umaknil, čeprav je njegov koncept, ki so - vem, da bi to sam povedal, - mu ga pripravile strokovne ekipe, ne sam, temeljil na nekoliko enostavnejših podlagah. Drugo, kar bi želel povedati, je poudarek, da je naš pristop k obravnavi zakona poleg podpore ureditvi temeljil na opozorilih, ali zakon le ni prezahteven za tematiko, ki jo ureja. Ta opozorila smo dali na prvi seji matičnega delovnega telesa in jih utemeljili s tem, da tisti, ki išče pravno pomoč, je praviloma prava neuk, pogosto tudi socialno in sicer po sposobnostih manj vešč urejanja stvari in pred upravnimi organi in pred sodišči in kjerkoli drugje in da mnoge, zelo komplicirane zahteve, ki so bile v zakonu dane, to se pravi, lahko pripeljejo do tega, da bo postopek tako zahteven, da ga bo lahko malo ljudi uveljavilo in ne bo dosegel svojega namena. Posebej smo na to opozorili ob zelo zahtevnih pogojih za materialne pravice in dosti zahtevnih postopkih, ki jih mora izpolniti od izpolnjevanja obrazcev, vlog, reševanja in podobno, da bi bila njegova pravica, ki mu je bila z zakonom predvidena, tudi dejansko zagotovljena. Zato smo bili zadovoljni, da je tudi ob naših opozorilih, predvsem pa ob enakih ali pa zelo podobnih opozorilih mnogih kolegic in kolegov v matičnem delovnem telesu prišlo do nekaterih rešitev, ki so le zakon naredile nekoliko - jaz poudarjam nekoliko - enostavnejši in preglednejši. Ti primeri so bili omenjeni. Gre predvsem za prvi brezplačni pravni nasvet in za poenostavitev zbiranja dokumentacije o premoženjskem stanju. In to sta, po mojem, dve bistveni novosti, ki jih je zakon prinesel po zaslugi razprave v matičnem delovnem telesu in ga na ta način bistveno izboljšal. Mi menimo, da bi kazalo še vedno razmišljati o tem, ali so z zakonom o brezplačni pravni pomoči že izčrpane vse poti in možnosti za boljše in učinkovitejše uveljavljanje pravic do pravnega varstva vseh državljank in državljanov. Svetovali bi vladi in pristojnemu ministrstvu, da razmišlja ali bi tudi v zakonu o odvetništvu predvideli po vzoru rešitev v nekaterih drugih državah možnost - seveda tudi davčno neobremenjenega, v omejenem obsegu - zastonj dajanja uslug odvetnikov ali pa tudi kot takšno obveznost v nekem sorazmernem delu z obsegom prometa, ker bi tudi na ta način bila zagotovljena večja pomoč državljankam in državljanom pri uresničevanju te pravice. In na koncu. Želimo, da bi zakon uveljavil svoj cilj in namen in da bi tisti, ki so potrebni, neuki, dobili potrebno brezplačno pravno pomoč. Verjamemo, da bo vlada, resorno ministrstvo, tretja veja oblasti, čeprav ima nekatere pomisleke na neke rešitve v zakonu, uresničevanje zakona spremljala in da bomo v matičnem delovnem telesu v kakšnem letu ali dveh dobili prve informacije o njegovem uresničevanju, da bomo takrat lahko skupaj ocenili, ali daje učinke, ki jih vsi želimo, ali pa imamo kaj prav, ko opozarjamo, da je kljub napredku morda še vedno tako zelo zapleten in zahteven, da vseh ciljev preko njega ne bo mogoče uresničiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Barovič v imenu Slovenske nacionalne stranke, prosim.
Hvala lepa. Predhodni govorniki so povedali veliko mnenj, s katerimi se tudi v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke absolutno strinjamo. Zato čisto na kratko. Veseli smo, da bomo tokrat upravičeno, tudi po določilih poslovnika - in upam, da bomo - po hitrem postopku sprejeli zakon o brezplačni pravni pomoči, kajti s tem bomo končno udejanili temeljno človekovo pravico, ki je sicer v državi Republiki Sloveniji že dolgo časa v veljavi: pravico vsakega, da ima dostop do sodišč in do sodnega varstva. Kajti mnogi v praksi tega danes niso imeli. V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ocenjujemo, da mora biti brezplačna pravna pomoč namenjena vsem, ki potrebujejo pomoč tako v upravnih postopkih kot tudi na področjih pokojninskega, invalidskega, zdravstvenega zavarovanja in tudi v primerih brezposelnosti. Prav tako se strinjam z gospodom Podobnikom, ki je omenil, da se mora pravica uveljavljati na vseh sodiščih, pač tam, kjer se išče. Poudaril bi tudi besede predstavnika varuha človekovih pravic na eni od sej matičnega delovnega telesa, kjer je ponudil idejo, da bi se ravnali po primeru Velike Britanije, kjer se tistem, ki se mu nudi začetna pravna pomoč, brez velikih formalnih postopkov odobri enota pravnega svetovanja pri odvetniku. Na zadnje, hkrati sem vesel, da bomo, ko bomo sprejeli zakon o brezplačni pravni pomoči, izpolnili še eno od številnih obveznosti Republike Slovenije, ki sodijo v okvir presoje političnih meril za vključitev v Evropsko unijo. Še posebej sem vesel zato, ker je to eno res tistih področij, ki je vredno veliko besed, dejanj in uzakonitev bolj kot pa nekatere stvari, o katerih smo v povezavi z Evropsko zvezo govorili v preteklih dneh. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Petan v imenu Socialdemokratske stranke. Prosim!
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! V Socialdemokratski stranki Slovenije menimo, da je to eden od zakonov, ki v praksi kaže na naš odnos da v ustavi in drugih aktih države zapisano vsebino o socialni in pravni državi. Kaže na naš pristop glede splošne in izvedbene ravni. Pri nas so pravne storitve - pri tem mislimo na cene teh storitev - dosegle enormne višine in te cene ogrožajo možnost uveljavljanja pravice do enakosti pred zakonom, uveljavljanja pravice do sodnega varstva vsakomur, ne glede na socialni status, ne glede na njegove finančne možnosti. To pa je seveda področje uveljavljanja človekovih pravic v praksi. Država, še predvsem, če se deklarira za socialno, in to naša naj bi bila in mora biti, ima različna orodja, s katerimi lahko ublaži velike socialne razlike, ki ogrožajo to enakost državljanov pred zakonom zaradi socialnih komponent. Pravica do učinkovitega sodnega varstva ne more biti zagotovljena samo formalno. Dejansko se ta pravica ali pravice kažejo v dostopnosti, v možnosti uveljavljanja učinkovitega pravnega varstva.Dolžnost države - kot sem že dejal - socialne pa je, da omogoči vsem državljanom, tudi tistim, ki jim socialni položaj zapira koriščenje teh pravic, zaradi seveda stroškov. Zakon o brezplačni pravni pomoči je eden od teh orodij, s katerimi država uresničuje svoje pravice, in na izvedbeni ravni kaže na pristop glede socialne in pravne države. Treba je priznati, da določene oblike brezplačne pravne pomoči že poznamo v naši državi in da je bil ta institut v različnih oblikah že uzakonjen ali v posameznih postopkovnih predpisih, zakonih in podobno, seveda pa ni bilo celovitega zakona za to področje. In to vrzel naj bi zapolnil zakon, ki je pred nami, kot neke vrste krovni zakon. Glede posameznih rešitev v SDS menimo, da bi v proces morali biti vključeni organi, ki najbolje poznajo socialno sliko prosilcev - pri tem mislimo predvsem na centre za socialno delo - ne pa, da bi iz tega postopka naredili nek velik administrativni aparat in ustanavljali nove institucije, ki bodo potem predvsem skrbele same zase, ne pa za tisto poslanstvo, za katero naj bi bile predvidene. V SDS smo mnenja, da je ta zakon potreben, nujen, je pa gotovo malce prepozen. Prav bi bilo, če bi se pojavil na naših klopeh že prej. Zato naša poslanska skupina podpira omenjeni zakon in bo podpirala tudi vse rešitve, ki gredo v smeri izboljšanja in olajšanja pristopa vseh državljanov do omenjene pravice enakosti pred zakonom. S tem zakonom bomo dobili možnosti, učinkovitost tega koriščenja pa bomo verjetno dobili z zakonom, ki ga bomo sprejemali v naslednji točki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Pohorec, v imenu DeSUS-a, prosim.
Hvala za besedo. Ker je bilo že veliko stvari povedanih in da se ne bi ponavljali drug za drugim, bom zelo kratek. Naša poslanska skupina se strinja, da ima država čim prej urejen ustrezen zakon za brezplačno pravno pomoč, ker je tudi to ena od ustavnih in socialnih kategorij, ki jih moramo znati primerno rešiti. Predlagani zakon nas zadovoljuje, vključno z amandmaji, ki so podani, čeprav jih je izredno veliko k sorazmerno kratkemu zakonu. Za amandmaje, ki jih je dala vlada in jih je podprlo matično delovno telo, smatramo, da so primerni za sprejetje, čeprav je vedno mogoče govoriti, kje je tista mejna vrednost, do katere bi ta brezplačna pravna pomoč naj bila: ali je ustrezno nizko postavljena ali ne - za nekaj se je pač treba odločiti - in predlagano rešitev podpiramo. Do brezplačne pravne pomoči bodo upravičeni torej tisti, ki imajo dokazan nizek socialen status, in med njimi pa - žal - tudi tisti, ki sicer imajo dokazilo, vendar je njihov dejanski standard, kot ga uradno prikazujejo, precej drugačen; in, žal, tudi teh primerov ne bo malo. Najbrž pogosto ne znamo ločiti zrnja od plev in se v vsakem žitu najde tudi plevel, in tudi tu znotraj bodo določena izkoriščanja. Da panas to ne bi oviralo pri sprejetje, je bolje imeti pač zakon in tudi nekoga skrivati pod socialno nizko kategorijo, pa zakon sprejeti. Predlagani zakon z amandmaji bomo torej podprli. Hvala.
Hvala lepa. To so bile besede predstavnikov [[...]]Oprostite, nisem vas videl. Lahko prosim kar pridete bliže. Gospod Levič, Stranka mladih.
Hvala, gospod podpredsednik. Pravna pomoč pomeni za nekoga brez sredstev, a z upravičeno zahtevo po sodnem varstvu, možnost, da uresniči eno temeljnih človekovih pravic - torej dostop do sodišča in do sodnega varstva. Zato predloga zakona, ki ga imamo pred seboj na klopeh, v Stranki mladih Slovenije pozdravljamo in menimo, da ga je pametno podpreti. Pametno pa bi bilo tudi upoštevati pomisleke s strani sodnikov, predvsem v delu, ki se tiče stroškov sodnega postopka, in pa na sam postopek za dodelitev brezplačne pomoči. Torej, upoštevati in premisliti, potem pa se najbolje odločiti. Državni zbor si ne sme zopet privoščiti očitkov, da ni sprejel in vzel v premislek predlogov stroke. Druga zadeva, na katero bi želeli v Stranki mladih Slovenije opozoriti, pa je dejstvo, da tudi ob idealno urejeni zakonodaji, ki regulira brezplačno pravno pomoč, cilja ne bomo dosegli, če pravosodje ne bo delovalo; torej, če se sodišče utaplja v zaostankih in jim hkrati grozi odklop elektrike. Tega se moramo zavedati in tudi ukrepati. Ena od priložnosti za odločanje o boljšem delu sodnikov že čaka na dnevnem redu te seje. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj pa mislim res, da smo zaključili s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Besedo dajem poslankam in poslancem. Pisnih prijav k razpravi nimam, zato razprave ostalih poslancev, ki se niso pisno prijavili, omejujem na pet minut. Želi kdo besedo? Nihče? Gospod Lavrinc, prosim!
Hvala za besedo. Torej, lahko razpravljam sedaj ob splošni razpravi ali pa potem ob posameznih amandmajih, ampak me je spodbodla misel kolege iz vrste SMS-a, da je verjetno treba tudi načelno nekaj reči. Pred seboj imam amandma in pa seveda pred seboj imam tudi te pomisleke, ki so jih izrekli sodniki, glede višine stroškov. Torej obstaja kot neke vrste bojazen, da bi sedaj zaradi tega, ker bo teh poslov več, da tako rečem, ker bodo celo tisti ki prej niso upali iti v neko pravdo, v nek postopek itn., to pomoč potrebovali in seveda država bo pa plačevala. Ne, saj tam, ko gre za pravdo, denimo, je tako ali tako tisti, ki bo izgubil, pravzaprav te stroške plačeval. To je prvo. Drugo. Povsem zavestno in ob, bom rekel, po tehtnem premisleku smo se odločali tudi za to, da tudi v drugih postopkih je treba nuditi to brezplačno pravno pomoč - torej, v upravnem postopku, v postopkih, ko gre za uveljavljanje pravic s področja pokojninskega in invalidskega zavarovanja itn. Seveda za to so tudi ves čas bile neke težnje, da bi se ti zaslužki na nek način zmanjšali. Jaz imam v mislih sedaj to, da bi se po vzoru nekaterih drugih lotili tega tako, da bi - denimo - odvetnikom in pa notarjem priznali samo 60% od sicer določene nagrade. Jaz mislim, da prav te rešitve so pa vredne posebnega razmisleka. Namreč, še posebej zato - ne zdaj da bi branil ta klan, bog ne daj; jaz sam mislim, da - recimo - sploh na področju notarskega poklica ta država še ni rekla zadnje besede in vsaj ne bi smelo biti tako. Ker razmere se ne spreminjajo, to je dejstvo, in dokler ne bomo kot zakonodajna veja oblasti posegli - po moje, resneje posegli - v to področje, sprememb ne bo. Ta okrasek, ki je bil zdajle ponujen ljudem, da se pač za nekaj odstotkov sama zbornica odločila zmanjšati svoje tarife, to še nič ne pomeni. Treba je narediti resno analizo zaslužkov in gospodje, povem vam, da bo marsikoga glava pekla. Zato torej in seveda spet ne moremo enačiti vseh. O tem sem že enkrat o tem tukaj razpravljal. Drugo, kar me pa skrbi, je pa to, da bi - denimo, če bi odvetnikom zdaj, ki imajo kljub temu vseeno drugačno situacijo kot notarji. Notarji so znani primeri, ko jim kar nekaj pogodbenih delavcev štanca tisto levo, desno, notar dejansko tistega niti ne vidi ne in zelo dobro bi bilo, ko bi, po moje, vlada potrjevala notarske tarife, bil nekdo, ki bi jih kontroliral, kdo vse tam v tistih pisarnah dela, na kakšen način in tako naprej, medtem ko pri odvetnikih to ni čisto tako. Tudi če nekdo drug pripravlja spis ali pa ga bere in pripravlja ali napad ali obrambo, da tako rečem, je na koncu le odvetnik tisti, ki mora te stvari opraviti; in skratka, gre za sigurno oseben angažma. Navsezadnje je to tudi oseben poklic. Bojim se, da če bomo naredili tako, da se bodo odvetniki teh ljudi bali na nek način. Da se ne bodo hoteli ne vem kako pokazati. Saj je potem še en amandma, da naj bi v takem primeru pa zadeva romala na odvetniško zbornico ali pa notarsko zbornico. Ampak vprašam vas, koliko odvetnikov pa je bilo zaradi tega iz odvetniške zbornice izločenih. Približno toliko, kot je bilo sodnikov tistih, ki so - denimo - spali na spisih. Tako da te stvari je dobro - no, predvsem kot apel razumite to mojo razpravo - da je dobro pretehtati vse pozitivne in negativne učinke in še posebej seveda me o teh zadevah zanima mnenje predlagatelja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Smo v prvi obravnavi, splošni razpravi o razlogih, načelih in ciljih zakona. Kdo želi še besedo? Nihče več. Hvala. Zaključujem to, ta del razprave, zaključujem splošno razpravo. Ker ni več razpravljavcev, prehajam na drugo obravnavo, to je na razpravo ter odločanje o posameznih členih predloga zakona. Ugotavljam, da bi bilo koristno presoditi ali smo sklepčni. Prosim poslanke in poslance, ki so morda v avli ali v bližini, če se nam lahko pridružijo. Prosim tudi poslanke in poslance v dvorani, da preverijo, če so kartice na pravih mestih. Prosim, če lahko preverimo prisotnost in ugotovimo sklepčnost. Trenutno izgleda, da nas je 42. Zdaj ugotavljam, da je prisotnih 48 poslank in poslancev, smo torej sklepčni in lahko odločamo. Zboru predlagam, da skladno z drugo alineo 189. člena poslovnika po končani razpravi in glasovanju o amandmajih in členih razpravlja in glasuje skupaj o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Predlagani sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj tretjina navzočih poslancev. Glasujmo, prosim, o tem. Od 51 prisotnih je za glasovalo 45 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Prehajamo na razpravo o posameznih členih in vloženih amandmajih. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda vloženih amandmajev k predlogu zakona o brezplačni pravni pomoči z dne 23.5.2001 [[to je gradivo na trinajstih straneh]] . Dva amandmaja še prideta, kakor sem obveščen, nekaj takega. No, ampak o tem takrat, ko bomo na ustreznem mestu. Prehajamo k 1. členu. Tu imamo, kot lahko vidite, tri amandmaje. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o amandmajih k 1. členu. Najprej glasujemo o prvem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 55 prisotnih je za glasovalo 44 poslank in poslancev, eden proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je prvi amandma sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 55 prisotnih je za glasovalo 39 poslank in poslancev, eden proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o tretjem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 55 prisotnih je za glasovalo 39 poslank in poslancev, 1 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je tudi tretji amandma sprejet. Glasujemo še o 1. členu v celoti, prosim. Od 55 prisotnih je za glasovalo 33 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti nihče.]] 1. člen je sprejet. Prehajamo k 7. členu, tu imamo en amandma. Odpiram razpravo o 7. členu in amandmaju. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmaju k 7. členu. Glasujmo, prosim! Od 55 prisotnih je za glasovalo 42 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o 7. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 55 prisotnih je za glasovalo 40 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 7. člen sprejet. Prehajamo na 8. člen, tudi tu imamo en amandma. Kdo želi besedo? Odpiram razpravo. [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmaju k 8. členu. Glasujmo, prosim! Od 55 prisotnih je za glasovalo 47 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o 8. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 55 prisotnih je za glasovalo 45 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 8. člen sprejet. Prehajamo na 11. člen, tudi tu imamo samo en amandma. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče]] Zaključujem razpravo, prehajamo na glasovanje o tem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 54 prisotnih je za glasovalo 41 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o 11. členu v celoti. Od 54 prisotnih je za glasovalo 41 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 11. člen sprejet Sedaj smo pri 20. členu, tudi tu je samo en amandma. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo, prehajamo na glasovanje o amandmaju k 20. členu. Glasujmo, prosim! Od 54 prisotnih je za glasovalo 40 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Glasujmo še o 20. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 53 prisotnih je za glasovalo 35 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 20. člen sprejet. Prehajamo na 22. člen. Tu imamo dva amandmaja. Odpiram razpravo o teh amandmajih in 22. členu. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje, najprej o prvem amandmaju k 22. členu. Glasujmo, prosim! Od 53 prisotnih je za glasovalo 31 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Glasujemo še o drugem amandmaju k 22. členu. Glasujmo, prosim! Od 53 prisotnih je za glasovalo 38 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 22. člen sprejet. 23. člen. Tu imamo en amandma. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajam na glasovanje o amandmaju k 23. členu. Glasujemo. Od 53 prisotnih je za glasovalo 37 poslank in poslancev, nihče ni proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o 23. členu v celoti. Od 53 prisotnih je za glasovalo 34 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 23. člen sprejet. Pri 24. členu imamo dva amandmaja. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje. Najprej glasujemo o prvem amandmaju k 24. členu. Glasujmo, prosim! Od 53 prisotnih je za glasovalo 40 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju k 24. členu. Glasujmo, prosim! Od 53 prisotnih je za glasovalo 37 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o 24. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 53 prisotnih je za glasovalo 35 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 24. člen sprejet. Smo pri novem 25. členu, kjer imamo dva amandmaja, kot vidite. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje, najprej o amandmaju na amandma, to je zaporedna številka 1. Glasujemo, prosim. Od 53 prisotnih je za glasovalo 38 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. In še amandma pod zaporedno številko 2. Glasujmo, prosim! Od 53 prisotnih je za glasovalo 37 poslank in poslancev, nihče proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je novi 25. člen sprejet. Smo pri 26. členu, kjer imamo dva amandmaja. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje. Najprej glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 1. Glasujmo, prosim! Od 54 prisotnih je za glasovalo 43 poslank in poslancev in nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o drugem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 53 prisotnih je za glasovalo 43 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Drugi amandma je sprejet. Glasujemo še o 26. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 53 prisotnih je za glasovalo 41 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 26. člen sprejet. Prehajamo na 28. člen, tu sta dva amandmaja. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje. Glasujemo o prvem amandmaju k 28. členu. Glasujmo, prosim! Od 54 prisotnih je za glasovalo 39 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o drugem amandmaju k 28. členu. Glasujmo, prosim! Od 53 prisotnih je za glasovalo 38 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti nihče.]] Drugi amandma smo s tem sprejeli. Glasujemo še o 28. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 53 prisotnih je za glasovalo 41 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 28. člen sprejet. Sedaj smo pri 30. členu. Tu bi vas želel opozoriti na dve gradivi, ki smo jih dobili na klop, in sicer gre za amandmaje k 30. členu. Oba amandmaja je vložila poslanska skupina Nove Slovenije, datum je 30.5.2001. Tako bomo naredili: kot prvi amandma bomo uvrstili amandma Nove Slovenije, ki se začne z besedilom - torej, zaporedna številka 1 - : "Prvi in drugi odstavek 30. člena se nadomestita z novim odstavkom, ki se glasi: Upravičenost do brezplačne pravne pomoči ...", in tako naprej. Potem drugi amandma k 30. členu je prav tako od Nove Slovenije, na posebnem listu papirja, ki se začne: "V četrtem odstavku 30. člena se besedilo: za pravno pomoč po tem zakonu je odvetnik..." in tako naprej. To je drugi amandma. Tretji amandma bi bil potem ta, ki je v spetem gradivu na strani 6 pod zaporedno številko 1, in četrti amandma je amandma na strani 7 pod zaporedno številko 2. Po tem vrstnem redu bomo glasovali, ko bomo glasovali. Ampak zdaj najprej odpiram razpravo. Kdo želi besedo? Gospa Zupanova, prosim in potem gospod Podobnik.
Hvala lepa. Rada bi samo povedala obrazložitev v zvezi z amandmaji, ki smo jih dali v naši poslanski skupini. In sicer, prvi se nanaša na to, da lahko upravičenec do brezplačne pravne pomoči po lastni presoji izbere odvetnika oziroma notarja. To opravičujemo s tem, ker smatramo, da mora biti državi v interesu, da upravičenci do brezplačne pravne pomoči dobijo najboljšo možno pravno pomoč. S sprejetjem predlaganega amandmaja se bo doseglo zvišanje kakovosti odvetniških storitev in notarskih. Izkušnje pri dodelitvi odvetnika po uradni dolžnosti v mnogih primerih namreč kažejo, da se odvetnik s takšnimi strankami ne ukvarja dovolj, in ker vemo, da jim bo po sistemu kolobarjenja zastopanje po uradni dolžnosti v vsakem primeru dodeljeno. Hkrati pa bo odvetnikom zagotovljeno 100 procentno - oziroma manjše plačilo, če se bomo za to odločili s strani proračuna, v skladu z veljavno odvetniško tarifo - in s tem, ko bo stranka svobodno izbirala odvetnika, bo le-ta prisiljen, da se bo tudi potrudil in da bo zaščitil interese stranke. V drugem amandmaju pa bi radi dosegli, da bi za pravno pomoč odvetniki oziroma notarji dobili povračilo stroškov, ne v celoti, kot je to določeno po notarski oziroma odvetniški tarifi, pač pa le v višini do 60 procentov. Državni zbor mora namreč pri razpolaganju s proračunskimi sredstvi se obnašati racionalno, zato predlagamo, da se te odvetniške tarife oziroma notarske tarife v tehprimerih znižajo. Upoštevati je treba, da bodo odvetniki in notarji imeli s sprejemom zakona o brezplačni pravni pomoči zagotovljeno delo, kar je različno od tistega, ko sami iščejo delo, in da je zagarantirano plačilo stroškov in nagrade s strani proračuna in da gre za pomoč osebam, ki so v težkem materialnem in socialnem položaju. Bi pa prosili, če nam predstavi svoje stališče tudi predstavnik vlade. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Podobnik.
Hvala lepa. Bom povsem kratek. Pravzaprav sta oba amandmaja, ki ju predlaga kolegica Zupanova v imenu poslanske skupine Nove Slovenije, vsebinska in odstopata od načina sprejemanja tega zakona, čeprav je po hitrem postopku. Na hitro se bomo morali odločiti o njem. Za drugi amandma je izrecno rečeno, da se predlaga, da se o predlaganem amandmaju izreče tudi vlada. To pomeni, da potem danes sploh ni mogoče nadaljevati - vlada pomeni vlada, ne predstavnik vlade; če ste mislili vlado, potem mora iti to na sejo vlade. To je prvo. Kar se pa tiče prvega amandmaja, ki govori o tem, da upravičenec do brezplačne pravne pomoči po lastni presoji izbere odvetnika oziroma notarja, ki mu bo nudil pravno pomoč, v principu bi mi bila taka rešitev blizu. Bi pa prosil za odgovor predstavnika vlade ali s strani sekretariata, kaj to pomeni s sistemskega vidika, da ne bomo s tako rešitvijo porušili nekatere relacije, ki so zapisane v drugih zakonih in tudi v tem zakonu. Hvala lepa.
Z majhno korekcijo: če sem pravilno razumel intenco teh amandmajev, ne gre za vlado kot institucijo ampak za predstavnika vlade, ki se običajno opredeli do vprašanj v razpravi - če sem pravilno razumel, vendar bodo predlagatelji najbrž to sami povedali. Še kdo želi besedo, prosim? Nihče več? Predstavnik vlade, prosim.
Hvala za besedo. Moram povedati, da je tak način proste izbire tudi ena od možnosti, o čemer smo tudi razpravljali pri pripravi zakona, vendar smo se odločili za drugačen način. Najprej želim povedati naslednje. Korektnost ravnanja odvetnika ne more biti merilo za to, kdo bo postavljen in kdo ne bo postavljen, ker je odvetnik dolžan stranko zastopati v skladu z etiko, z zakonom o odvetništvu in procesnimi zakoni. In te njegove dolžnosti ne nadzoruje samostranka, temveč jo nadzoruje tudi sodišče, ki je pooblaščeno obvestiti zbornico, če oceni, da odvetnik tudi tako stranko, ki jo zastopa po brezplačni pravni pomoči, ne zastopa dovolj učinkovito in vestno. Tako da te primere predpisi pokrivajo. Kar pa zadeva to prosto izbiro, bi pojasnil, da bo verjetno odziv odvetnikov na ta zakon različen. Nekateri bi te brezplačne pravne pomoči bili veseli, nekateri pa ne, ker imajo dovolj strank. In pojavil se je problem, kako potem razporediti te stranke med posamezne odvetnike, če bodo same izbirale, ker se pri nekaterih znanih imenih lahko znajde zelo veliko teh strank in jih bodo prisiljeni zaradi preobremenjenosti odklanjati, kar pomeni, da bo služba brezplačne pravne pomoči imela veliko dela, da bo morala potem te usmerjati k drugim. Tako da smo ocenili, ker gre tu tudi za dolžnost odvetnikov, da tako zastopanje sprejmejo, da je prav, če doleti oziroma pripade vsakemu odvetniku po vrsti, na podlagi seznama, ki ga bo območni zbor odvetnikov predložil predsedniku okrožnega sodišča. Moram tudi povedati, da prosta izbira tudi ne bi bila primerna iz razloga stroškov, ker bi pomenilo, da lahko odvetnika izbere iz kateregakoli kraja v Republiki Sloveniji, vsaj tako, kot je zapisano, kar bi seveda zelo podražilo stroške, ker bi odvetnik, če bi bil iz Ljubljane in zastopal v Kopru, bi to predstavljalo precejšnjo obremenitev proračuna oziroma nasprotnika, če bi ta stranka uspela. Tako da menim, da je ta rešitev, ki jo predlagamo, taka, da bo tudi v odvetniških vrstah in vrstah notarjev najlažje sprejeta, veljalo bo po vrsti za vsakega eden. Kar zadeva možnost zamenjave, je pa smiselno tudi vgrajena v obstoječi 30. člen in v zadnji odstavek, da se lahko doseže razrešitev iz utemeljenih razlogov. Mogoče še k drugemu amandmaju, ki zadeva predlog na znižanje nagrade takoj. [[...]] [[Predsednik dr. Miha Brejc: prosim.]] [[...]]Moram povedati, da smo tudi o tem razpravljali in to premišljevali, vendar je več razlogov, ki tako rešitev onemogočajo. Prvič bi vprašanje plačevanja po nižji tarifi nečesa, kar država plačuje, odprlo vprašanje, da je to možno tudi drugje. Gre za storitve, ki so tarifirane v skladu z zakonom o odvetništvu in zakonom o notariatu, in ni videti razloga, da bi se te storitve v primeru brezplačne pravne pomoči nižje plačevale. Zlasti iz razloga, ker bi prišlo potem do različne situacije med odvetniki, ki so postavljeni po drugih zakonih - uvodoma sem opozoril, da druge določbe o pravni pomoči veljajo. Tako na primer odvetnik, ki je postavljen po uradni dolžnosti v kazenskem postopku, po ZKP bi bil plačan po polni tarifi, tisti, ki je postavljen po tem zakonu, bi bil plačan po nižji tarifi, kar bi vodilo lahko tudi k špekuliranju, k temu, po katerem zakonu se bo postavljajo brezplačno pravno pomoč. Moram pa povedati, da drži tudi argument poslanca gospoda Lavrinca, da pričakujemo, da bodo storitve po brezplačni pravni pomoči iz tistih področjih, ki so nizko tarifirana, odvetniške in notarske tarife so pa zgrajene na povprečju, tako da so zlasti neocenljive socialne zadeve tarifirane dokaj nizko, tiste, ki so odvisne od vrednosti spora, dokaj visoko. Pričakujemo, da pri tistih, ki bodo upravičenci, ne bo tukaj sporov o velikem premoženju. Ker če bi bilo tako premoženje v igri, je verjetno tudi, da ne bi bili upravičeni. Tako bi lahko znižal nekatere postavke, ki so že sedaj, zlasti na primer za delovne spore in socialne spore, tako nizke, da bi nastal problem, kako bi bilo z uresničevanjem te brezplačne pravne pomoči. Tako da menim, da bi ostali pri tem sistemu, ki ga imamo inki je potem tudi skladen s pravno pomočjo, kot že sedaj velja po obstoječih predpisih.
Hvala lepa. Gospod dr. Bajuk, prosim!
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz bi samo rad vprašal predstavnika vlade in se mu zahvalim za to razlago vašega stališča. Omenili ste in nas opomnili na dejstvo, da vsaka stranka ima pač možnost - obstaja v zakonu možnost - da se pritoži, če dejansko oceni, da odvetnik ni pač deloval v skladu z zakonom in pa z vsemi predpisi in da sicer pa odvetniška zbornica o tej stvari odloča in tudi lahko odloči in mora odločiti. Jaz bi vas vprašal, če mi lahko poveste: v zadnjih treh letih, koliko je bilo takih slučajev, da so se stranke resnično pritožile, kako je odvetniška zbornica o tem odločala in če je prišlo do kakšne dokončne odločitve. Hvala lepa.
Prosim lepo.
Natančnejših podatkov ne bi mogel dati, kot predstavnik vlade tudi v to nimam vpogleda, ker je disciplinska odgovornost odvetnikov pod režimom in pooblastili odvetniške zbornice. Znano mi pa je, ta podatek je bil predstavljen v lanskem letu na eni od tiskovnih konferenc odvetniške zbornice, naj bi v zadnjih letih bili odvzeti dve licenci odvetnikom zaradi kršitve zakona in kodeksain izrečeno določeno število kazni v disciplinskem postopku, vendar prosim, da se to vzame samo informativno. Povedal bi pa še nekaj. Ko gre za stroške te brezplačne pravne pomoči, na kar je tudi gospod poslanec Lavrinc opozoril, da bodo ti upravičenci z vidika možnosti za uspeh preverjeni in da bodo dobili pravno pomoč tam, kjer je verjetnost, da imajo možnost za uspeh, iz česar tudi pričakujemo, da bo njihov uspeh najmanj nadpolovičen. Ker pa v tem primeru stroške plača nasprotnik, ki bo pravdo izgubil pomeni,da bo država, tako pričakujemo, precejšen del teh stroškov dobila povrnjenih. V zakon smo tudi vgradili elemente, ki to omogočajo, 46., 47. in 48. člen, vgradili celo možnost, da stranka, ki je pridobila premoženje ali pridobila denar v taki pravdi, ki jo je financirala država, da država ima pravico v tem primeru od stranke zahtevati, da tudi povrne stroške. Tako da mislim, da je dovolj poskrbljeno, da se bo gospodarno ravnalo s sredstvi.
Hvala lepa. Lahko zaključim? Prosim, gospod Sok.
Hvala za besedo. Rad bi izrazil podporo temu amandmaju, ki ga je vložila kolegica Zupanova. In sicer bi s poročila varuha človekovih pravic na tisto, kar je povedal gospod sekretar, prečitali mogoče samo en stavek pod naslovom Neučinkovita disciplinska komisija odvetniške zbornice. Tukaj varuh ugotavlja: "Nujno bi bilo, da odvetniška zbornica pospeši disciplinske postopke ter zagotovi učinkovito delo disciplinskih organov, zlasti disciplinske komisije prve stopnje..." in potem povezuje v zvezi s tem nekatere zadeve, ki zastarajo zaradi neučinkovitosti. Ravno iz tega razloga smo kot poslanska skupina predlagali to možno rešitev, da si lahko stranka sama poišče odvetnika in izbira med tistimi, ki delajo učinkovito, in pa med tistimi, ki delajo manj učinkovito. In ker prvič sprejemamo tak zakon, mislim, da bi bilo vredno poizkusiti in to v zakon vgraditi. Če pa se bo izkazalo kot neučinkovito, pa se lahko kdaj kasneje tudi zakon na tem področju spremeni. Kar se pa tiče višine tarif, bi seveda bilo logično, da ta višina za te tarife ni enaka tisti, ki se pač določa na prostem trgu. Kajti, tako kot je že bilo povedano, tu je delo nekako dodeljeno. Se pravi, ne rabi ga odvetnik ali pa notar sam iskati, ampak mu je določeno z neke druge instance. Morebiti ni zadosti pravilen kriterij do 60%, ampak bilo bi vredno razmisliti, če je to delo enako, mora biti enako nagrajeno kot ostalo. Hvala lepa.
Gospod Lavrinc, prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi, ki ste predlagali ta dva amandmaja - torej vsaj prvega, če govorimo sedaj o tem amandmaju, o katerem bomo najprej glasovali in govori o lastni presoji izbire odvetnika. Jaz mislim, da ste - in v tem možnost, torej, da stranka zamenja izbranega odvetnika - da ste preslišali vse tisto, kar je v zvezi s stroški. V takem primeru, če bi se nekdo izmišljeval, da tako rečem, ali se na račun države skušal celo hecati, tako da bo hodil nekam - ne vem kam, kot je bilo omenjeno, ne vem, iz Kamnikav Koper po odvetnika - da tega ni mogoče preprečiti zaradi tega, ker je dikcija slaba. To je prvo. Drugo. Jaz mislim, da ste preslišali tudi državnega sekretarja, ki vam je povedal, da je ta stvar okoli neučinkovitih odvetnikov že rešena v zadnjem odstavku 30. člena. In ni to tako, kot sicer za odvetnike; namreč, v tem primeru ne odloča odvetniška zbornica - jaz se povsem strinjam, da vrana vrani oči ne izkljuje, in zato bi bila taka varovalka po moje tudi slaba - ampak pristojni organ za brezplačno pravno pomoč sme na zahtevo upravičenca ali njegovo privolitvijo odločiti o razrešiti postavljenega odvetnika. To mislim, da je strokovna oseba, je človek, ki ve lahko celo več kot odvetnik, in zato - bom rekel - bo toliko lažje potem tudi uspeti v tistih postopkih, ki pa se morajo potem sprožiti; seveda, v takem primeru, po moje, tudi v okviru odvetniške zbornice. Tako da mislim, da je ta rešitev, kot je sedaj tukaj predlagana, najboljša, ker vzpostavlja nek kontrolni mehanizem nekoga izven te sfere, ki je bila do sedaj omenjena. To, kar se pa tiče znižanja teh nagrad. Jaz, skratka, ne bom podprl ne prvega amandmaja poslanske skupine Nove Slovenije in ne drugega amandmaja. Razlogi so pa v tem, kar sem sedaj povedal, in v tistem, kar me je tudi državni sekretar prepričal s svojim nastopom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko razpravo zaključimo in preidemo na glasovanje? Lahko. Torej, zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje. Še enkrat, da ne bo potem kakšne pomote, bom povedal, po kakšnem zaporedju glasujemo. Torej, najprej glasujemo o amandmaju, ki smo ga prvega obravnavali - to je ta, ki govori o pravni pomoči po lastni presoji. To je amandma številka ena, Nove Slovenije. Potem drugi amandma je prav tako od Nove Slovenije, ki govori o znižanih stroških oziroma tarifi za odvetnike oziroma notarje; tretji amandma je v tem gradivu na strani šest k 30. členu spodaj - ta hip je še pod zaporedno številko ena, mi smo ga označili pod številko 3. No, in tisti, ki je bil na strani 7 zgoraj prej pod zaporedno številko 2, je sedaj postal številka 4. Ali je zdaj povsem jasno, o čem bomo glasovali in v kakšnem zaporedju? [[Je.]] Torej lahko glasujemo. Najprej glasujemo o prvem amandmaju, to je amandmaju Nove Slovenije. Glasujmo, prosim! Od 50 prisotnih je za glasovalo 15 poslank in poslancev, 33 je bilo proti. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 50 prisotnih je za glasovalo 14 poslank in poslancev, 33 je bilo proti. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo o tretjem amandmaju k 30. členu. Glasujmo, prosim! Od 50 prisotnih je za glasovalo 45 poslank in poslancev, eden je bil proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o četrtem amandmaju. Glasujmo, prosim! Od 50 prisotnih je za glasovalo 43 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Sedaj glasujemo še o 30. členu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 50 prisotnih je za glasovalo 42 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je 30. člen sprejet. Ura je 18.04 in za danes smo delo zaključili. Pa mi dovolite samo še, da vas opozorim, da bi jutri ob 10.00 uri nadaljevali z razpravo o amandmajih v drugi obravnavi, skratka, imamo zakon, to točko dnevnega reda torej. In, seveda, dolžan sem vas pa tudi obvestiti o vrstnem redu dalje, tako smo se pač dogovorili. Tu pa imam še pismo generalnega sekretarja, gospoda Bandlja, ki predlaga, da bi 16., 17. in 18. točko dnevnega reda, to so zakoni o javnih zbiranjih, tajnih podatkih in javnih uslužbencih, torej te tri zakone bi obravnavali v petek, glede na to, da je minister odsoten. Torej, dnevni red smo sprejeli, in zdaj vas sprašujem, ali gremo po dnevnem redu naprej ali ugodimo tej zahtevi? Lahko dam na glasovanje? Prosim, gospod Anderlič.
Mislim, da je popolnoma nekorektno, ker smo že prejšnji teden imeli precejšnjo zmedo zaradi tega, ker smo določali vsaj za dva zakona drugačen vrstni red, zakon o zunanjih zadevah in zakon o knjižničarstvu, in mislim, da ni nobene potrebe, da zdaj dnevni red spreminjamo na tak način.
Hvala. Ali kdo nasprotuje mnenju gospoda Anderliča? Ima kdo drugačno mnenje? Lahko glasujemo o tem predlogu gospoda Bandlja? Damo lahko na glasovanje. Pa dajmo na glasovanje predlog gospoda Bandlja, prosim. Kdo je za predlog gospoda Bandlja? Aha, zdaj bo pa že krizno. Ja, smo nesklepčni in o tem ne moremo odločiti. Hvala lepa. Jutri ob desetih nadaljujemo.