Poštovani narodni poslanici, gospodine ministre, dozvolite mi [[žagor]] da u nekoliko reči obrazložim zbog čega je u ovom trenutku ova tačka dnevnog reda, koja glasi Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa, suvišna u dnevnom redu; iz nekoliko razloga. Prvi je što smo na jednom od poslednjih zasedanja Skupštine u prethodnom sazivu usvojili zakon koji je na celovit način regulisao oblast delatnosti rada javnih preduzeća i delatnosti od opšteg interesa, a jedan od prvih razloga za donošenja ovih izmena i dopuna je bila potvrda da je zaista zakon koji je donet jula 2000. godine celovit i značajan zakon. Druga stvar - neki od motiva su navedeni u razlozima za donošenje ovog zakona, a osnovni je u tome da kontrolnu funkciju nad javnim preduzećima vrši osnivač tog preduzeća, a kada su upitanju drugi oblici organizovanja da kontrolnu funkciju vrši Vlada, odnosno nadležni organ jedinice lokalne samouprave i autonomne pokrajine, u zavisnosti od toga da li taj organizacioni oblikobavlja delatnost odznačaja za Republiku, jedinicu lokalne samouprave, odnosno autonomnu pokrajinu. U tom smislu, predlog navedenih članova ne ide u tom cilju. Vlada je promenila svoje mišljenje i osnovnu koncepciju usvajanjem amandmana poslaničke grupe SPS-a, gde je osnovno da je Vlada prihvatila amandman koji uređuje saglasnost na cene; odnosno,na tarife u komunalnim delatnostima vraća u nadležnost izvršnih organa lokalne samouprave, a saglasnost više nije obavezna od strane republičkog Ministarstva za trgovinu i usluge. To je zaista u ovom trenutku jedan element koji treba da doprinese ujednačavanju cena i tarifa u komunalnim delatnostima,zavisno od specifičnosti lokalnih sredina. Takođe me je iznenadilo u ovom trenutku, čitajući detaljno ove odredbe, da ovaj materijal, pre nego što dođe do poslanika, niko ne pogleda i ne pročita. Zaista me je iznenadilo u obrazloženju objašnjenje pojedinih rešenja poglavlja III; tako se dva puta ponavlja obrazloženje člana 11. a nijedno od ovih obrazloženja se ne odnosi na član 11; isto tako, verovatno zbog obrazloženja nekog ranijeg predloga, ostala su obrazloženja ovih odredbi pa je za član 11.Predloga zakona rečeno da on stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku", što je u Predlogu zakona predviđeno u članu 13. Potom, u članu 11. je dato obrazloženje za član 10. ovogzakona, a u članu 10. za član 9. ovog zakona i da dalje ne nabrajam. Zaista, što se tiče ovog obrazloženja, ono u ovom trenutku ne zaslužuje da se nađe na raspravi u ovom parlamentu. Sledeća stvar o kojoj bih govorio je da je osnovni motiv ovih izmena, uglavnom - kontrolisanje ne normativnih akata, cena, tarifa, nego zarada u javnim preduzećima i zbog toga je i predviđena kontrola članom 10; a ako se ne utvrdi kontrola godišnjih programa i planova, onda to padau nadležnost Vlade Republike Srbije, koja će administrativnim putem utvrđivati zarade. Takođe, razlog za izmenu prvih pet članova ovog zakona ne postoji, imajući u vidu da u opštinama zaista postoje javna preduzeća, preduzeća od opšteg društvenog interesa, pre svega u komunalnim delatnostima, a najviše ih je u oblasti informisanja, gde su osnivači lokalnih medija, pre svega radio stanica, više opština istog okruga. U dosadašnjoj praksi nije bilo problema oko ujednačavanja kriterijuma i izbor članova upravnih odbora. Posle ovih izmena, ovog zakona, koje su nepotrebne, sigurno može doći do određenih problema u funkcionisanju upravnih odbora, odnosno javnih preduzeća koja se obrazuju za teritoriju više opština. Ne vidim razloga, ako nije do sada bilo nikakvih smetnji za primenu ovog zakona i funkcionisanje, pa čak nije bilo ni potrebe da se u ovom trenutku odmah na početku brišu ovi članovi. I na kraju, zaista moram da kažem da su javna preduzeća u prethodnih deset godina, uz poljoprivredu, podnela najveći teret ove krize i u ovom trenutku su u zaista vrlo teškom materijalnom položaju. Nema razloga ograničavati zarade administrativnim putem onima koji su u dosadašnjem periodu podneli sav ovaj teret krize, blokade i sankcija. Hvala vam.
Narodni poslanik Lazar Marjanski nije prisutan. Može, Vitomir Plužarević, izvolite. Imate još 17 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, Zakonom o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa uređeni su uslovi i način osnivanja i poslovanja javnih preduzeća i drugih oblika preduzeća radi obavljanja delatnosti od opšteg interesa za Republiku odnosno jedinicu lokalne samouprave ili autonomnu pokrajinu. Taj zakon čije se izmene ovde predlažu donet je u 2000. godini, u skladu sa još uvek važećim Ustavom Republike Srbije koji nije menjan. Članom 72. tačka 7. Ustava Republike Srbije utvrđeno je da Republika Srbija uređuje i obezbeđuje, između ostalog, i sistem javnih službi jer su to prava i dužnosti Republike Srbije. Članom 65. Ustav daje mogućnosti da se uslovi i način obavljanja delatnosti javne službe urede zakonom. Kako javna preduzeća obavljaju poslove od opšteg interesa građana, Vlada Republike Srbije mora kontrolisati rad tih preduzeća, njihovu organizaciju, funkcionisanje probleme na koje nailaze, kao jedini nadležni organ Republike Srbije; sa tim trebada se upozna Skupština radi preduzimanja potrebnih mera u cilju celishodnijeg i efikasnijeg obavljanja poslova od opšteg interesa građana. Ovaj zakon i svi ostali zakoni koji su bili na dnevnom redu Skupštine imaju istu smernicu, a to je da su protivustavni. DOS to svesno radi, narod to sve posmatra i očekuje brze i kvalitetne promene koje treba da skinu sa vlasti sve te koji to podržavaju i sprovode. U javnim preduzećima čiji je osnivač Republika Srbija cilj je da se sačuva radom i ostalim delatnostima stečeni kapital; taj kapital ima svoju vrednost. Verovatno ovim izmenama i dopunama Zakona neko želi da devalvira tu vrednost i da se posle toga izvrši privatizacija po normama i principima istim kao i kad se donose svi zakoni - što gore to bolje. Predložene izmene u velikoj meri brišu mogućnost Vlade da kontroliše rad ovih preduzeća, naročito tamo gde Vlada nije osnivač već su osnivači jedinice lokalne samouprave, odnosno autonomne pokrajine ili dva javna preduzeća. Predloženim izmenama uskraćena joj je mogućnost kontrole ugovora koje javna preduzeća čiji su osnivači jedinice lokalne samouprave zaključuju sa trećim licima. Na taj način nije moguće kontrolisatiprotok i trošenje sredstava, a najmanje obavljanje poslova od opšteg interesa građana i jedinica lokalne samouprave. Omnibus zakonom i predloženim izmenama ovog zakona daje se mogućnost da se bez saglasnosti Vlade Republike Srbije osnuju javna preduzeća koja su do sada bila u isključivoj nadležnosti Republike Srbije, odnosno osnivač je bila Republika Srbija. Primera radi, Autonomna Pokrajina Vojvodina kao teritorijalna autonomija može organizovati javno preduzeće za gazdovanje šumama ili vodom bez saglasnosti Vlade Republike Srbije. Srbija je izgubila AP Kosovo jer je ono okupirano, sada gubljenjem kontrole nad AP Vojvodinom, njenim javnim preduzećima, kao što su Elektroprivreda Vojvodine, Vojvodinevode, Vojvodinašume i sl. gubi i Autonomnu Pokrajinu Vojvodinu. O ovoj temi mi srpski radikali smo dosta toga rekli. Takođe postoji mogućnost da dođe do nesrazmere cena usluga javnih preduzeća u jedinicama lokalne samouprave, bez obzira što saglasnost na cene usluga daje ministarstvo za cene. Cene usluga formira preduzeće prema kriterijumu svih komponenata koje ulaze u formiranje cena, pa takve on i predlaže sa obrazloženjem. Pada nam na pamet da su ove predložene izmene možda potrebne da bi se bezbolnije, odnosno bez saglasnosti i znanja Republike Srbije, pojedina javna preduzeća mogla lakše da privatizuju. Da li je to razlog da se Elektrodistribucija lakše proda, odnosno njen prenosni sistem, pa da nam cena struje bude još veća iako je sada najveća u Evropi, a DOS je obećavao da će ta cena biti realna i normalna za svakog potrošača, što danas nije slučaj. Smatramo da predložene izmene i dopune Zakona o javnim preduzećima nisu u duhu Ustava Republike Srbije i da davanje saglasnosti na akta javnih preduzeća od strane Republike Srbije nije razlog neefikasnog rada javnih preduzeća, kako to predlagač kaže u obrazloženju Predloga izmena i dopuna Zakona o javnim preduzećima, već da je rad ovih preduzeća nešto sasvim drugo, odnosno postoje drugi razlozi. Ovaj predlog je osnov za potpunu decentralizaciju gazdovanja javnim dobrima i mogućnosti za lakšu privatizaciju, odnosno prodaju ovih preduzeća u kojoj neće postojati kontrola od strane Vlade, odnosno Republike Srbije. Svi programi na koje Vlada, odnosno Ministarstvo daje saglasnost imaju za cilj da se neka javna vrednost sačuva, odnosno da se zaštiti od raznih uticaja koji svesno ili nesvesno narušavaju tu vrednost. NATO bombarderi su najviše svojih bombi izbacili baš na te objekte o kojima mi danas u ovom zakonu raspravljamo - to su šume, reke, mostovi, pruge, EPS, nacionalni parkovi, bolnice. Nije Vlada Srbije uputila međunarodnoj zajednici račun o učinjenoj šteti koju nam je ona učinila, već Vlada sve suprotno čini kako bi se toj aždaji dodvorila, a sve to radi zbog šake dolara. Ta šaka dolara će dosta da košta - napuštanje, bežanje sa vladajućeg trona i to što pre. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran D. Nikolić, a sledeći prijavljeni za reč je Miloš Todorović.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, trudeći se da u svakom aktu koji razmatramo svestrano potražim i ono dobro i ono manje dobro, ja ću početi od onog za šta smatram da jeste i može da bude dobro u ovom predlogu zakona, a to se, po meni, nalazi na samom kraju i odnosi se na ukidanje one čuvene zabrane sponzorstva, donacija za humanitarne, kulturne, sportske i druge potrebe, što se odnosilo na javna preduzeća organizovana na svim nivoima. Zašto mislim da je to dobro? Pre svega, zato što je naša realnost danas takva daVlada i sama priznaje da u budžetima nema dovoljno para za ono što smo do juče zvali društvenom nadgradnjom, nema dovoljno para za kulturu, sport, humanitarne aktivnosti. Svedoci smo da je ugašen veliki brojprivrednih subjekata, potencijalnih sponzora - donatora; ova aktivnost pala je na jedan uži krug subjekata koji nose taj teret. Mislim da je pravo i pravedno da ako država kroz budžet ne može da obezbedi dovoljno para za sport, kulturu i ostale aktivnosti koje su pobrojane, treba da omogući preko svojih javnih preduzeća da se na jedan častan, korektan i zakonit način omogući pomoć ovim oblastima i kroz ovaj vid sponzorstva i donatorstva. Zato mislim da brisanje toga člana može da ima pozitivne efekte na ove oblasti. Normalno, ukoliko je to kontrolisano i ukoliko je u skladu sa zakonom. O onom drugom delu tog istog člana, koji se odnosi na ponovno vraćanje naknada za članove upravnih i nadzornih odbora u javnim preduzećima, bilo je, a verovatno će i biti reči, i protiv tog dela svakako jesam. Mada je praksa od 5. oktobra da se u upravnim i nadzornim odborima svih javnih preduzeća i ustanova, rekao bih od mesne zajednice pa do Republike, sada manje-više svuda neke naknade ili naknadice tim članovima plaćaju,ne mislim da je to u skladu sa finansijskim mogućnostima države. Ono za šta mislim da je zaista suštinsko u ovom zakonu, nalazi se u članu 10. Slobodan sam da kažem da je ovaj zakon i napravljen zbog člana 10. i da zapravo o njemu vredi pričati i posvetiti mu pažnju. Zbog javnosti pročitaću ovo što piše u zakonu, kako taj član 22. starog zakona sada treba, posle ove intervencije Vlade i Skupštine, da glasi: "Unapređenje rada i razvoja javnih preduzeća zasniva se na dugoročnom i srednjoročnom planu rada i razvoja. Za svaku kalendarsku godinu javno preduzeće donosi godišnji program poslovanja. Godišnji program poslovanja iz stava 2. ovog člana posebno prikazuje planirane izvore prihoda i pozicije rashoda po namenama", pa se sada dodaje "elementi za celovito sagledavanje politike zarada i zaposlenosti u preduzeću" itd. Saglasnost na planove i programe o kojima sam govorio ne daje više Vlada nego osnivač. Za ova javna preduzeća na nivou Republike Vlada ima osnivačka prava. Takođe, novi stav koji se dodaje: "Vlada Republike Srbije može do donošenja programa iz stava 2. ovog člana da uredi uslove i način obračuna ukupnog iznosa sredstava za zarade u javnom preduzeću i preduzećima čiji je osnivač javno preduzeće". Ovo je, rekao bih, a da ne budem pogrešno shvaćen, protektorat Vlade nad najkrupnijim javnim preduzećima čiji je osnivač Republika. Meni zvuči malo samoupravno i kardeljevski - elementi za celovito sagledavanje politike zarade i zaposlenosti - ta terminologija je pomalo napuštena u zadnje vreme. Vidimo da se sada opet vraća; ugrađuje se u akt koji se zove godišnji ili srednjoročni plan. Na taj plan daje saglasnost osnivač. To znači, ili će EPS utvrditi nivo zarada, onako kako Vlada smatra da treba da ga utvrdi, da zarade miruju ili da rastu dva, tri, pet posto (istovremeno, tim aktom treba utvrditi koliko je viška radnika u preduzeću, onoliko koliko Vlada smatra) ili neće dobiti saglasnost. Ukoliko ne dobije saglasnost Vlade, taj program nije ni donet. Vlada dobija kroz ovu izmenu zakona mogućnost da ona svojim aktom utvrdi i visinu i rast zarada i broj zaposlenih koji su višak u tim preduzećima. To se apsolutno uklapa u ovu priču, a nažalost tako živimo godinama unazad, da nam MMF i slične institucije postavljaju i dalje raznorazne uslove kako naša privreda, naše banke, naša javna preduzeća treba da se transformišu. Evo, sada nam se nagoveštavaju hiljade viška u elektroprivredi. Ove izmene zakona upravo naoružavaju Vladu neophodnim mehanizmima da se sa ovim pitanjima na jedan legalan način uhvati u koštac. Slažem se da to nisu laka pitanja, ali mislim da i sebi i javnosti moramo jasno da stavimo do znanja da nakon ovog zakona najveća javna preduzeća u državi gube karakter preduzeća. Preduzeća su ipak samostalni privredni subjekti koji na tržištu ostvaruju neke efekte poslovanja. Sada osnovne efekte poslovanja i poslovne politike u svoje ruke uzima Vlada Republike Srbije. Na taj način, ponavljam, vrši protektorat nad ovim preduzećima. Mislim da je to štetno i mislim da to nije dobro. Za mene je to sasvim dovoljan razlog da se ovaj predlog zakona ne prihvati.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miloš Todorović, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Marko Ćulibrk. Izvolite. Preostalo vreme poslaničke grupe SPS je 4,5 minuta. Stranka srpskog jedinstva ima 17 minuta. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, stavljanjem na dnevni red Skupštine Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa otvoreno je krupno i značajno pitanje - ostvarivanje javnog interesa iz delatnosti javnih preduzeća. Iz obrazloženja predlagača o razlozima za donošenje izmena i dopuna proizilazi da je u pitanju "samokritički osvrt" Vlade, koja je sagledala da je funkcionisanje javnih preduzeća zbog njenih prevelikih ovlašćenja i procedure davanja saglasnosti usporeno. Obrazloženje, na prvi pogled, zvuči "uverljivo" i "čedno", ali je reč o sasvim drugoj suštini na koju treba ukazati. Naime, i dalje je kod javnih preduzeća na zakonodavnom nivou ostalo otvoreno pitanje doslednog razdvajanja vlasničke funkcije nad sredstvima preduzeća od javnog interesa same delatnosti. Savezni zakon o preduzećima prepustio je (kroz dve odredbe -članovi 401. i 402.) državi Srbiji da svojim zakonima utvrdi mere i instrumentarijum kojima se ne dovodi u pitanje osnovno opredeljenje javnih preduzeća, da su ona u osnovi i pre svega preduzeća, dakle privredni subjekti koji u tržišnim uslovima, na principima pozitivnog privrednog računa, nalaze razlog svog postojanja i opstajanja. I površna, a pogotovo studioznija analiza normativnih rešenja, kao i praktična iskustva celinepostojećih preduzeća, ne daju nam pravo ni na trunku optimizma da je izvršeno dosledno razdvajanje vlasničke od javno-pravne funkcije. U tom pravcu su veoma indikativne odredbe propisa, koje ću u narednim redovima izlaganja samo naznačiti po oblastima, a kojima se sa raznih aspekata uređuje pitanje osnivanja i poslovanja javnih preduzeća. Šta je rezultat toga? Rezultat je: objedinjenost vlasničke i funkcije staranja o ostvarivanju javnog interesa u oblasti u kojoj je osnovano javno preduzeće; davanje većeg značaja ostvarivanju javnog interesa. To je dovelo, evidentno i bez brojčanog iskaza, da skoro sva javna preduzeća posluju sa naglašeno velikim gubicima, dakle, mimo svake logike organizovanja tržišno orijentisanih privrednih subjekata,što ona kao preduzeća treba da budu. Ako se tome doda da su javna preduzeća osnovana u skoro svim značajnim sektorima privrede, a rekao bih života, onda zablude i neodređenost prakse predlagača (Vlade), a tek onda parlamenta kao zakonodavca, dobijaju, bez preterivanja, apokaliptične razmere. Bez imalo ustručavanja, predlagač decidno u obrazloženju priznaje postojanje dominacije javno-pravne varijante i uveren je da se isti ciljevi mogu postući "smanjivanjem" ovlašćenja Vladi, dakle sebi,primenom drugih odredaba zakona, kao i posebnih zakona kojima se uređuju pitanja korišćenja, odnosno raspolaganja sredstvima u svojini Republike. Normalnog i odgovornog čoveka, poslanika Stranke srpskog jedinstva, koji vam se obraća i koji dolazi iz sredine u kojoj deluje veoma značajno javno energetsko preduzeće,koje grca u gubicima, mora ozbiljno da zabrine ovakav arogantan,da ne kažem ciničan stav Vlade kao predlagača. Najblaže rečeno, ostaje potpuno nejasno zašto već danas nismo u prilici da u vodimo raspravu i zakonodavno uređujemo celinu javnog sektora privređivanja. Jer, posebno obeležje rđave uređenosti poslovanja javnih preduzeća nalazi se i na strani propisa kojima je regulisana ova materija. Urađeno je to na više nivoa opštosti,što direktno i dopunski otvara problem usklađenosti, a pred praksu javnih preduzeća ostavlja i dalje složen zadatak tumačenja tih i takvih propisa. Imajući u vidu celinu odnosa može se pouzdano konstatovati da su statusni aspekti organizovanja javnih preduzeća, u većoj ili manjoj meri, sadržani u zakonima (saveznom) o preduzećima,u ovom (republičkom) čije se izmene vrše i u posebnim kojima je Republika Srbija osnovala javna preduzeća (za naftu i gas, sisteme veza i PTT, elektroprivredu, železnicu, vode, šume i radio i TV). Veliki stepen opštosti kojim je regulisana odnosna materija i međusobna usklađenost tih propisa, van svake sumnje, pokazuju neujednačen pristup i nepreciznost. Naravno, prevazilazi moju stručnost, ali i ograničeno poslovničko vreme izlaganja, da ukažem na sadržinu i domašaj pojedinih odredbi tih zakona,koje su od posebnog značaja za statusne aspekte organizovanja javnih preduzeća.Sva ta javna preduzeća, inicijalno osnovana kao jedanosubjektna, sa svojim opštim aktima, posebno statutima, uredila su brojna pitanja kaja bi trebalo da budu u domenu zakonske regulative. Problem je dodatno uvećan činjenicom da nadležni republički organ, dajući saglasnost na statute (uverili su me pravni stručnjaci), tim aktima daje snagu zakonskih, odnosno podazakonskih akata. Prevazilazi karakter ove rasprave ako bih ulazio u sadržinu rešenja datih u statutima pojedinih javnih preduzeća. Umesto toga, da bih bio dosledannapred izrečenim konstatacijama ikritici, a zatimza potrebne promene, činim globalan osvrt na celinu zakona kojima su osnovana javna preduzeća. Možda ponavljam poznate stvari, ali ipak ukazujem:u tim posebnim zakonima javna preduzeća su inicijalno osnovana kao državna preduzeća. To je učinjeno na taj način što su sredstva rada - kojima su do donošenja i stupanja na snagu ovih zakona poslovali privredni subjekti, registrovani za obavljanje delatnosti iz predmeta regulisanja ovih zakona - proglašena državnom svojinom. Saglasno stavu o državnom vlasništvu nad sredstvima ovih preduzeća, utvrđena je i struktura organa upravljanja, sa dominantnom ulogom Vlade Republike Srbije u njihovom imenovanju. Doduše, jedan broj članova upravnih odbora imenuje se iz reda zaposlenih. S obzirom na činjenicu da su u okvirima postojećih privrednih subjekata, koji su "ušli" u sastav javnih preduzeća, obavljane i delatnosti, odnosno vršeni poslovi koji se ni najširim tumačenjem ne mogu podvesti pod pojam delatnosti i poslova koji su"nezamenljiv uslov života i rada", to je zakonodavac u nekoliko slučajeva, (naftna privreda,elektroprivreda) utvrdio koje su od registrovanih delatnosti za Republiku od posebnog značaja. Zajednička karakteristika svih javnih preduzeća je da su ona inicijalno osnovana kao jednosubjektna preduzeća, kojima je dalje stavljeno u zadatak da pre početka rada utvrde svoju organizaciju i intervenišu osnivajući javna i druga preduzeća. Na taj način javna preduzeća su, bar u početnoj fazi svoga rada, osnovana i kao holding preduzeća u državnom vlasništvu (izuzetak u određenom smislu je RTS). Do takvog zaključka se može doći, najpre, iz normativnog naloga zakonodavca upravnim odborima ovih preduzeća: da su dužna da osnuju druga javna preduzeća iz predmeta svog poslovanja, odnosno da osnuju preduzeća koja doprinose efikasnijem i racionalnijem poslovanju ovih preduzeća; a potom iz činjenice da ovako osnovana i organizovana javna preduzeća, suprotno svakoj elementarnoj logici organizacije privrednih subjekata, jednostavno ne bi mogla da posluju. Ukazujem na još jednu odrednicu svih tih posebnih zakona kojima su osnovana javna preduzeća;to je činjenica upućivanja na tokove svojinskog prestrukturiranja, u skladu sa programima čije je donošenje stavljeno u nadležnost upravnih odbora, sa pravom Vlade da davanjem saglasnosti prihvata ili odbacuje te programe. S tim u vezi, potrebno je istaći da svi zakoni utvrđuju ograničenje, shodno kome se ceo proces svojinske transformacije zaustavlja na procentu 49, koji uvek i u svakom slučaju obezbeđuje dominantni uticaj države na rad i poslovanje ovih preduzeća. Naglašeno veliki uticaj države na rad i poslovanje javnih preduzeća predstavlja zajedničku odrednicu svih tih posebnih zakona. Učešće države naročito je ugrađeno u segment ovlašćenja upravnih odbora za vođenje poslovne politike javnih preduzeća; skoro sve značajnije odluke donose se uz saglasnost Vlade Republike Srbije, bez obzira što ona imenuje upravne odbore. Jedina, uslovno rečeno, "pogodnost" vezanosti za državnu aparaturu je u tome što javna preduzeća, u slučaju da posluju sa gubitkom, u meri da se nad njima, po važećim propisima, može sprovesti stečaj, neće prestati sa radom, jer je propisano da je osnivač (u konkretnim slučajevima - država Srbija) dužan da obezbedi sredstva za nesmetan rad javnih preduzeća. Veoma je, dakle,jasno da je vezanost javnih preduzeća za državu u stvari pozicija potpune zavisnosti. Potpuno je suženo i zatvoreno polje bilo kakvog autonomnog delovanja javnih preduzeća u vođenju poslovne politike. Skoro sva javna preduzeća nemaju gotovo nikakve ingerencije u domenu cena proizvoda koje plasiraju na tržište; ne mogu da utiču na politiku zarada; odsustvo ovlašćenja isključuje odgovornost organa javnih preduzeća za poslovni rezultat; to vodi stanju evidentno prisutne stagnacije, kao i veoma značajnom i evidentnom raubovanju vrednosti sredstava javnih preduzeća. Jasno je da je pitanje odgovornosti za takvo stanje već poprilično dugo otvoreno; treba ga samo realizovati. Dame i gospodo, koleginice i kolege poslanici, ukazao sam na suštinu problema, sa kojima je trebalo da se već i danas suočimo. Više od 10 godina na sceni je takvo stanje. Prethodnom režimujavna preduzeća kupovala su socijalni mir u Srbiji, a njih dovela tu gde jesu. Imamo li pravo da zatvaramo oči i nastavljamo sa takvom politikom. Kako se misli da se u normativnom galimatijasu sprovodi prestrukturiranje privredejavnog sektora, usvaja nova organizacija i vrši svojinska transformacija. Umesto bavljenja tim pitanjima, nudi nam se kozmetika i pozamanterija Predloga zakona koji je na dnevnom redu, pri tome praćena veoma lošom i nedoslednom zakonodavnom tehnikom, na koju nema smisla da se osvrćem. Iz izloženih razloga, Stranka srpskog jedinstva ne može da prihvati, ni delom, zakonodavnu odgovornost i da glasa za Predlog zakona.
Narodni poslanik Marko Ćulibrk nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, i to je poslednji prijavljeni govornik prema prijavama za reč u zajedničkoj načelnoj raspravi o Zakonu o javnim preduzećima. Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović (preostalo vreme poslaničke grupe SPS je 4,5 minuta).
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je naizgled kratak i ne baš tako važan Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima. Pa ipak, skrenuo bih vašu pažnju na dva osnovna pitanja koja se pokušavaju ovim izmenama i dopunama regulisati. Najpre, kad je reč o organima u javnim preduzećima, imamo praksu da više lokalnih samouprava osniva jedno javno preduzeće od opšteg interesa za više opština, ali se sada ovim izmenama predlaže da odluku o izboru organa upravljanja, odnosno upravnog odbora u tim preduzećima, donosi osnivač. Ranije je rešenje bilo da odluku saglasno donose nadležni organi osnivača, kad je reč o tome da je jedno preduzeće osnovano od više lokalnih zajednica. Mislim da u praksi sa ovim rešenjem možemo doći do značajnih problema. Recimo, uzmite primer javnog preduzeća koje se bavi distribucijom vode na području više opština. Ukoliko te opštine u svojstvu osnivača ne postignu saglasnost o tome ko će im biti u upravnom i nadzornom odboru, ko će biti direktor tog i takvog javnog preduzeća, objektivno ćemo imati situaciju da bez mešanja Vlade imamo značajan problem na terenu u pogledu distribucije vode građanima. U ovom rešenju se predlaže da Vlada tu nema nikakvih nadležnosti niti da može biti na neki način arbitar u eventualnim sporovima po tom pitanju. Dakle, ukazujem na taj problem zato što mi se čini da ćemo u praksi doći do takvih situacija da Vlada ipak, po prirodi stvari, mora rešavati probleme te vrste. U vezi sa upravnim i nadzornim odborima ukazujem takođe na jednu pogubnu praksu, koja nam se u životu dešava, a to je da stranke koje su na vlasti, iz okvira DOS-a, po nekakvim kvotama ili po ključevima raspoređuju broj članova upravnih odbora u pojedinim javnim preduzećima u lokalnim samoupravama. Recimo, kada DS dobije mesto predsednika upravnog odbora, Nova Srbija dobije člana, Socijaldemokratija dobije člana itd; bez obzira na kvalitet tih ljudi, bez obzira na njihovu kompetentnost, moraju se upravo iz tih stranaka imenovati predsednici, odnosno članovi upravnih odbora. Slična je situacija i kod direktora i kod nadzornih odbora, gde je možda stanje na terenu i drastičnije, pa imate takve primere da vam npr. mašinski tehničari ili kvalifikovani radnici metalske struke budu predsednici nadzornih odbora i prate finansijsko poslovanje veoma značajnih javnih preduzeća, sa veoma visokim obimom sredstava u toku jedne poslovne godine. Dakle, to je nešto što jeste prisutno u praksi, a što predlagač ovog zakona nije uočio, i ako je već hteo da menja zakon, onda je trebalo da ga menja na način da se suzbije ili obeshrabri takva aktivnost u pojedinim sredinama da nekvalifikovani i nekompetentni ljudi budu na čelu upravnih, a pogotovu nadzornih odbora. Drugo pitanje koje mi je sporno u Predloguizmena i dopuna Zakona o javnim preduzećima je zaštita opšteg interesa. Mi smo do sada imali situaciju da Vlada Republike Srbije daje saglasnost na bitne promene u javnom preduzeću koje nije osnivač, ali u kojem je većinski državni kapital. Ovog puta predlagač predlaže da bez saglasnosti Vlade možemo izvršiti statusne promene javnog preduzeća, da bez saglasnosti Vlade možemo na nivou lokalne samouprave izdavati garancije, avale, jemstva itd, i to za one delatnosti koje nisu osnovna delatnost dotičnog javnog preduzeća. Dame i gospodo narodni poslanici, ukazujem na opasnost da se na nivou lokalnih samouprava mogu stvoriti takvi lobiji koji će omogućiti da pojedina javna preduzeća izdaju garancije ili avale na menicama i za one koji nikako ne bi mogli biti u funkciji ostvarivanja delatnosti tih javnih preduzeća. Takođe nije potrebna saglasnost ni na procenu kapitala u javnom preduzeću radi privatizacije, ni na činjenicu koliko će biti emitovano akcija radi privatizacije, niti na ulaganje kapitala u druge pravne subjekte. Ovde je poseban problem što bez saglasnosti Vlade javna preduzeća, koja očigledno raspolažu veoma vrednom imovinom, mogu bez ikakve saglasnosti donositi odluke o prodaji te imovine, i to one imovine koja je direktno u funkciji obavljanja delatnosti tog javnog preduzeća. (Predsednik: Gospodine Todoroviću, prekoračili ste vreme). Gospođo predsednice, hteo bih da vas podsetim da sam kao član Odbora za razvoj i ekonomske odnose izdvojio mišljenje i nisam koristio to vreme. (Predsednik: Znam, ne morate da me podsećate, ali niste bili prisutni kada sam vas prozivala.) Na kraju, pošto me gospođa Mićić opominje za vreme, predlažem vam da ovaj zakon ne prihvatite zato što nije dobar i zato što može izazvati negativne posledice u praktičnoj primeni, a da nadležno ministarstvo obavežete da, ukoliko već hoće nešto da menja, napravi jednu celovitiju izmenu ovog zakona i ovom parlamentu stavi na raspolaganje, odnosno na diskusiju.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, gospodine ministre, Narodna skupština Republike Srbije razmatra jedan kratak pravni akt, a to je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa. Predlog zakona sadrži svega 12 članova kojima se uglavnom brišu rešenja iz postojećeg zakona. Ovaj predlog zakona, iako veoma kratak, potvrđuje osobine koje je predlagač, Vlada Republike Srbije, pokazala u praksi u proteklih 15 meseci: raskorak između reči i dela, zagovaranje tržišnog poslovanja, zadržavanje kontrolne uloge Vlade, isticanje principa decentralizacije države, odgovornost i samostalnost lokalne samouprave i javnih preduzeća i njihovo faktičko ograničavanje, to jest negacija. Ja ću, u ime poslaničke grupe SPS, navesti samo tri primera u prilog izrečenih tvrdnji, odnosno pokazati zašto smatramo da ovaj predlog zakona nije prihvatljiv. 1. Ovim predlogom zakona zadržano je pravo Vlade, preko ministarstva nadležnog za poslove cena, da određuje cene usluga javnih komunalnih preduzeća. U članovima 10. i 11. se, naime, kaže da na odluku o cenama javnih preduzeća, čiji je osnivač opština, saglasnost daje, pored osnivača i republičko ministarstvo nadležno za cene. Kontrola cena javnih komunalnih preduzeća bila je logična u vreme ekonomske blokade koja je vršena prema našoj zemlji, ekonomskih sankcija, otežanih uslova poslovanja, nemogućnosti normalne nabavke potrebnih energenata. Sada, u promenjenim uslovima, za kontrolu cena nema logičnih razloga. Kontrola bi možda bila i prihvatljiva kada bi Vlada, u interesu obezbeđenja jednakog pravnog i ekonomskog položaja svih građana, intervenisala iz budžeta sa određenim finansijskim sredstvima prema lokalnim samoupravama, to jest tim javnim preduzećima, da bi određene usluge bile približno jednake za sve građane Republike Srbije. Primera radi, pomenuću cene vode i grejanja, koje mogu biti i jesu različite po opštinama. Različiti su uslovi i proizvodnje vode, cena kubnog metra po glavi stanovnika i u odnosu na stepen ekonomske razvijenosti opština; zatim, cena grejanja zavisi od vrste energenata (da li je u pitanju grejanje na gas, mazut, ugalj), od troškova transporta energenata, zbog primene različitih koeficijenata u obračunu cena za pravna i fizička lica itd. Dakle, ukoliko Vlada, to jest nadležno ministarstvo ove činjenice ne uzme u obzir, to će imati posledice na poslovanje i sudbinu tih javnih preduzeća. Nemoguće je očekivati da opština može izdvojiti sredstva radi dotiranja rada tih javnih preduzeća, a pogotovo sada kada su joj Zakonom o lokalnoj samoupravi prenete brojne nadležnosti, kao i u obrazovanju i zdravstvu, ali nisu joj obezbeđena adekvatna finansijska sredstva za obavljanje tih poslova. 2. Samostalnosti javnih preduzeća u opštinama nema i kada su u pitanju zarade zaposlenih. Očigledno je da se Vlada plaši eksplozije zarada zaposlenih u tim preduzećima i ne veruje mnogo u ekonomsku logiku poslovanja, jer je predlogom zakona predvidela, doduše, u situaciji kad nije donet godišnji program rada, da utvrđuje uslove i način obračuna ukupnog iznosa sredstava za zaradu. Vlada treba da se meša u rad preduzeća gde je osnivač, a opštinama kao osnivačima treba prepustiti da one uređuju rad lokalnih javnih preduzeća. Skupštine opština imaju svoj deo poslova i odgovornosti i mogu i ovo pitanje da urede bez mešanja Vlade Republike Srbije. 3. Vlada ukida član zakona kojim je bilo zabranjeno javnim komunalnim preduzećima da se bave sponzorstvom sportskih klubova, različitih manifestacija itd. Ovim članom je bilo zabranjeno plaćanje rada predsednika i članova upravnih i nadzornih odbora bez saglasnosti Vlade Republike Srbije. Sad Vlada Srbije to ukida. To znači da Vlada Srbije legalizuje nešto protiv čega je izričito bio DOS u izbornoj kampanji i nešto što je proklamovao kao svoj princip. Da podsetim, u izbornom programu DOS-a se ističe da će narodni poslanici i članovi Vlade imati pravo na članstvo samo u jednom upravnom, nadzornom odboru privrednih, sportskih, naučenih i drugih društvenih organizacija, ali bez prava na primanje ikakve nadoknade u bilo kom obliku za taj angažman. Zna se, i to je u javnosti poznato, da se DOS ovog svog principa ne pridržava, i to na svim nivoima organizovanja države, takoreći od mesne zajednice do Republike. Pojedini predsednici upravnih odbora imaju veće nadoknade za taj posao nego što su primanja narodnih poslanika. Ukidanjem ovog člana se u stvari samo legalizuje postojeće stanje. Između izbornih obećanja i novčane nadoknade DOS je izabrao novac, a obećanja građanima zaboravio, kao i u mnogim drugim slučajevima.
Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa, u načelu. Za 117, protiv 47, uzdržanih nema, nije glasalo 18, od 182 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa. (POJEDINOSTI) Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodni poslanici Slobodan Pavlović i Žarko Obradović podneli su zajedno amandman kojim predlažu da se ispred člana 1. ubaci novi član 1a. Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Narodni poslanik Žarko Obradović povlači amandman i konstatujem da je povučen amandman na član 1. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Veljković. Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 1. ovog zakona, brisanjem stava 4. iz člana 4. Zakona, predlagač zakona, Vlada Republike Srbije, upućuje nas na to da ovim specijalnim zakonom, Zakonom o javnim preduzećima, koji je nešto drugo u odnosu na Zakon o preduzećima, više ne želi da reguliše odnose u preduzeću za obavljanje komunalne delatnosti ili delatnosti od značaja za radviše jedinica lokalne samouprave. Dakle, ne želi više Vlada Republike Srbije da jedno komunalno preduzeće, koje formiraju dve ili više jedinica lokalne samouprave, bude regulisano u ovom specijanom zakonu. Upućuje nas možda na neki drugi zakon, možda na Zakon o komunalnim delatnostima, ali ako već postoji zakon kojim se reguliše rad javnih preduzeća, onda u tom zakonu mora da bude predviđeno regulisanje rada svih javnih preduzeća, svih obilka organizovanja javnih preduzeća u zemlji. Mi smo ostali pri tvrdnji da više opština, dve ili više, mogu da imaju interes da osnuju zajedničko javno preduzeće. Znate koliko su usitnjene opštine u Srbiji i znate da postoji tendencija daljeg usitnjavanja. Već imate pred sobom predlog jedne poslaničke grupe za konstituisanje nove opštine u Republici Srbiji. Imate opština u kojima je broj birača 8.000, pa 12.000; jednado druge. Samo u Šumadiji mogu da vam navedem primer - Batočina, Lapovo, Rača, naslanjaju se jedna na drugu i za pola sata automobilom stižete sa kraja na kraj tri opštine. Imaju, recimo, interesa da javno preduzeće "vodovod i kanalizacija" bude konstituisano tako da za sve tri opštine obavlja poslove. Ne žele da imaju tri direktora, tri upravna odbora, tri nadzorna odbora, tri tehničke službe, marketinške, ovamo, onamo. Žele da to uproste,da građanima bude jeftinije i da preduzeće jednostavnije posluje, eventualno sa nekim isturenim odeljenjima, ali da jedna takva veća firma bude i bolje tehnički opremljena zato što će biti potrebno manje sredstava za ulaganje i neće morati da ima tri cisterne nego jednu koja će stizati svuda itd. Do sada je u Zakonu prihvatana ta mogućnost i bila je potpuno regulisana. Nije bila dobro regulisana i tu se slažem. Naime, ako dve jedinice lokalne samouprave žele da osnuju javno preduzeće, pa ne mogu da se dogovore kako će izgledati osnivački akt, pa ne mogu da se dogovore ko će biti direktor, ne mogu da se dogovore o sastavu upravnog i nadzornog odbora, nemoj ni da osnivaju. Ko ne može da se dogovori nemoj ni da osniva preduzeće. Do sada je u Zakonu postojala odredba da ako se do određenog roka ne dogovore intervenisaće Vlada Republike Srbije, koja će akte da donese u njihovo ime i to nije bilo dobro. To je uzurpiralo određena prava, izvorna prava lokalnih samouprava. Zašto obrisati celu mogućnost brisanjem jednog stava zakona? (Dušica Anđelković: Izvini, šta ti je to na reveru?) Objasniću vama pod oznakama K-1,K-2, K-3, K-4 i K-5 šta znači ovaj bedž, ali sada bih vas zamolio da me pustite da izlažem svoje mišljenje o Predlogu zakona. Dakle, zašto brisati tu mogućnost; ako nema tog preduzeća u Zakonu o javnim preduzećima, ostaje nejasno hoće li moći da bude osnovano, hoće li morati da se traži u odredbama nekog drugog zakona mogućnost da se osnuje ovakvo preduzeće. Mogla je Vlada, uz malo napora, da odbaci amandman Srpske radikalne stranke, da napiše svoj kojim bi u stvari prihvatila cilj, ideju: da mogu dve opštine, tri, pet mogu da imaju zajedničko javno preduzeće i same će se odlučivati o tome kako će se upravljati tim preduzećem, ko će upravljati. Same će jedinice lokalnih samouprava o tome dogovoriti. Znate da su se jedinice lokalnih samouprava, i kada su bile u opoziciji u odnosu na republičku vlast, vrlo lako dogovarale o tome kada je trebalo da neke zajedničke interese ostvaruju i što ne bi sada kada u većini slučajeva i u opštinama i u Republici jedna ista koalicija vrši vlast. Dakle, predlažem vam da ovaj amandman prihvatite, a bedž koji danas nose srpski radikali je podrška Veselinu Šljivančaninu da se ne predaje, da ne ide tamo da služi izdajnicima. Na njemu je da odluči, a mi mu kažemo - ne predaj se.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Joca Arsić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS za ovu tačku dnevnog reda.
Poštovne koleginice i kolege poslanici, naše zalaganje je bilo da se potpuno zadrži ova odredba koja je bila u starom zakonu. Međutim, ona nije prihvaćena, nije ni amandmanski regulisana kako treba, te stoga mislim da postoje opravdani razlozi da se prihvati ovaj amandman, koji je dala Srpska radikalna stranka, koji delimično zadržava rešenje iz prethodnog zakona, ne u potpunosti, ali delimično; znači, zadržava pravo da više lokalnih zajednica mogu da osnuju zajedničko javno preduzeće. Mislim da je taj amandman opravdan iz razloga što takva preduzeća žive i postoje u praksi na teritoriji ove naše države. Kako ćemo sada, kada ovu zakonsku odredbu donesemo, pa takva preduzeća neće moći dalje da se osnivaju, a videli smo da postoji potreba za takvim zajedničkim javnim preduzećima, dalje regulisati status ovih zajedničkih preduzeća? Da li svaka opština kod tih zajedničkih preduzeća mora da formira posebna javna preduzeća, a znamo da se objekti koji su izgrađeni za potrebe više lokalnih zajednica, normalno zajednički koriste i sigurno da je najsvrsishodnije upravljanje tim zajedničkim objektima iz jednog centra. Nemoguće je podeliti međuopštinski vodovod, koji je u izgradnji za opštinu Velika Plana i Smederevska Palanka, na dva dela. Mora da postoji zajednički organ, zajedničko preduzeće, jer se radi o jedinstvenom objektu koji služi za potrebe dve opštine, odnosno dva grada. Takav je slučaj kod zajedničkog objekta za Milanovac, Arilje, Ivanjicu, znači takvi objekti žive, postoje, egzistiraju i oni imaju zajedničke upravne odbore, zajedničko javno preduzeće, zajednički način odlučivanja. Sigurno je, i naše zalaganje je bilo, da se i u elementima nesaglasja između ovih opština traži arbitraža, ali jemanje zlo ako se to ne prihvati, od ovoga da se ne prihvati potpuna mogućnost za ovakvim zajedničkim preduzećem. Prema tome, predlažem Skupštini da ovaj amandman gospodina Veljkovića odnosno amandman Srpske radikalne stranke podrži, i pozivam poslanike da se o njemu pozitivno izjasne. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 44, protiv 108, uzdržanih nema, nije glasalo 28, od ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na ovaj član je u stvari logičan nastavak amandmana na član 1. ovog zakona, koji je podneo gospodin Miroljub Veljković, a koji ova skupština nije usvojila. Kako ga nije usvojila, izgledalo bi da nema ni razloga da se ovaj amandman dalje obrazlaže, ali hoću još jednom da vas upozorim da vašim odlukama ne uzurpirate osnovna prava jedinica lokalne samouprave da osnivaju zajednička komunalna preduzeća zbog ekonomičnosti, efikasnosti, uštede, zbog toga što su budžeti jedinica lokalne samouprave ionako toliko siromašni da pokrivaju jedino plate zaposlenih, i da svaka ušteda u tom smislu predstvalja poboljšanje komunalne infrastrukture, a na kraju i bolji život građana i lokalnih zajednica. No, očigledno je, vi ste odlučili da takvih zajedničkih preduzeća više ne bude, pa ako ste tako odlučili, meni preostaje samo da za petak u 15 sati pozovem građane Srbije na veliki miting Srpske radikalne stranke u Leskovac; znači u petak, 17. maja.Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 39, protiv 102, uzdržanih nema, nije glasalo 38, od ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u cilju decentralizacije vlasti potrebno je ovoj državi Srbiji da lokalna samouprava i javna preduzeća budu samostalni, da osnivači rukuju tim preduzećima i upravljaju, jer ako oni ulažu i ubiraju sredstva za finansiranje tih delatnosti, sredstava ni u kom slučaju ne treba dozvoliti drugome, sa strane, da se meša u njihovu nadležnost. To je, dakle, predviđeno i članom 113. Ustava Republike Srbije. Uzmite ono što je govorio narodni poslanik Tomislav Nikolić; govorio je o osnivanju javnih preduzeća za više lokalnih zajednica; treba dozvoliti i ostaviti slobodu organizovanja javnih preduzeća. Ni u kom slučaju ne treba centralizovati one institucije u našoj državi, koje su samostalne na određenim regijama ipodručjima, za koje građani odvajaju određena sredstva; lokalna samouprava ili druge institucije koje imaju pravo za osnivanje tih preduzeća treba da odlučujui da tim resursima i svojom imovinom neposredno, bez ikakvih posrednika dakle,upravljaju. Normalno da država može ostvariti kontrolu nad radom tih javnih preduzeća, u skladu sa Ustavom Republike Srbije i sa ostalim zakonima, pre svega o Vladi i ministarstvima, dakle po resorima koji su nadležni da vrše neposrednu kontrolu radi sprovođenja zakona. Sve ostalo treba decentralizovati u pogledu upravljanja javnim preduzećima. Zbog togaSrpska radikalna stranka ostaje pri svom amandmanu na član 4. i predlažemo da ga Narodna skupština Republike Srbije usvoji. Hvala lepo. Takođe bih obavestio građane Srbije da prekosutra, u petak, Srpska radikalna stranka održava veliki narodni miting, i mogu da vam kažem, (Glasovi: Gde?) u Leskovcu, iz petka u petak, od nedelje do nedelje, hiljade i hiljade građana dolaze na te mitinge.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 39, protiv 104, uzdržanih nema, nije glasalo 35, od ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 5. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima Vlada traži da se u članu 15. postojećeg zakona stav 3. briše. Ono što predlažu poslanici Srpske radikalne stranke je da deo stava 3. ostane, a da se preostali deo teksta briše. Da biste to razumeli, pročitaću vam kako treba da izgledačlan 15. ukoliko se usvoji amandman Srpske radikalne stranke ... (Žagor; ovi iz ženske mreže bolje da uče štrikeraj, jer ih iovako Skupština ne interesuje, da ne dobacuju): "Predsednika i članove nadzornog odbora javnih preduzeća...
Molim narodnog poslanika koji je govornik da ne komunicira sa narodnim poslanicima, a sve druge narodne poslanike podsećam na poštovanje Poslovnika i obavezu da se ne dobacuje govorniku. Vas upozoravam da nemate prava da komentarišete druga lica za vreme dok ste na govornici.
Ne vredi, ovde u Skupštini ne vredi govoriti. Ali, ko ne sluša u Skupštini, slušaće na ulici. U petak u 15 časova, široka čaršija - Leskovac, veliki miting Srpske radikalne stranke.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 35, protiv 104, uzdržanih nema, nije glasalo 37, od ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Rajko Baralić. Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana želite reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, gospodine ministre, članom 22. važećeg Zakona o javnim preduzećima regulisano je da javno preduzeće donosi dugoročne i srednjoročne planove rada i razvoja, kao i godišnji program poslovanja. U stavu 4. ovog člana bliže je određeno šta godišnji program sve treba da sadrži. Sadašnjim izmenama zakona u članu 9. predlaže se da godišnji program treba da obuhvati i elemente za celovito sagledavanje politike zarada i zaposlenosti u preduzeću. Dalje se sadašnjim izmenama predviđa da saglasnost na planove i na godišnji program umesto Vlade Republike Srbije daje osnivač. Ove navedene izmene su logične i prihvatljive. Međutim, Vlada je predložila da se u ovom članu doda još jedan stav kojim se reguliše da Vlada može do donošenja godišnjeg programa poslovanja da uređuje uslove i način obračuna ukupnog iznosa sredstava za zarade u javnim preduzećima. U ime poslaničke grupe SPS svojim amandmanom predložio sam da se ovaj stav briše. Naime, predložena odredba Vlade je u suprotnosti sa odredbom iz člana 401. stav 3. saveznog Zakona o preduzećima koja glasi: "Osnivanje i poslovanje preduzeća iz stava 1. i 2. ovog člana (javnog preduzeća) vrše se u skladu sa ovim zakonom i zakonom kojim se uređuju uslovi i način obavljanja delatnosti od opšteg interesa". Dalje, predlog Vlade je u suprotnosti sa odredbom iz člana 103. citiranog zakona koja glasi: "Odredbe Dela prvog (Zajedničke odredbe) ovog zakona primenjuju se na sve oblike preduzeća, a odredbe o društvima kapitala shodno se primenjuju i na društveno ijavno preduzeće, ako za pojedine oblike preduzeća ovim zakonom nije drukčije propisano". Upravo odredba iz člana 62. Zakona o preduzećima koja se odnosi na delokrug upravnog odbora utvrđuje da je nadležnost upravnog odbora predlaganje raspodele dobiti, kako je to precizirano tačkom 5. istog člana, što znači i utvrđivanje uslova i način obračunavanja sredstava za zarade u javnim preduzećima. Zašto Vlada svojim predlogom krši odredbe Zakona o preduzećima? Zašto kažnjava sve zaposlene u javnom preduzeću ako upravni odbor nije na vreme doneo godišnji program poslovanja javnog preduzeća ili ako direktor javnog preduzeća nije organizovao odgovarajuće stručne službe da na vreme pripreme godišnji program poslovanja. Zna se ko bira direktore i upravne odbore javnih preduzeća; ako blagovremeno i stručno ne završavaju poslove za koje su plaćeni, prema njima treba preduzimati mere, a ne kažnjavati radnike zbog tuđih grešaka. Zbog svega navedenog smatram da zaista ovaj amandman treba prihvatiti. Zahvaljujem.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 39, protiv 101, uzdržanih nema, nije glasalo 37, od ukupno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Dragan Marković, Miloš Lukić, Petar Petrović i Adam Urošević i zajedno narodni poslanici Rade Bajić i Rajko Baralić. Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 10. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Aleksandar Stefanović. Vlada, Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za jedan, protiv 113, uzdržana su dva, nije glasalo 60, od ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Dragan Marković, Miloš Lukić, Petar Petrović i Adam Urošević i zajedno narodni poslanici Golub Rajić i Slobodan Pavlović. Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, da li predstavnik predlagača želi reč? U ime Vlade Republike Srbije, ministar u Vladi, gospodin Slobodan Milosavljević.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, potrudio sam se da i juče i danas saslušam sve amandmane, predloge, diskusije, sugestije i kritike Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa. Pre svega, želim da se zahvalim svima koji su svojim diskusijama želeli da doprinesu da ovaj zakon bude bolji. Međutim, dozvolite mi da vas sve podsetim da je jedan od razloga zbog čega je na dnevnom redu ovaj predlog zakona upravo Zakon o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa, koji je donesen 2000. godine jula meseca, ako se ne varam, kojim je praktično od strane ondašnje Vlade, koalicije JUL-SPS-SRS, učinjeno da se ograniči i kontroliše rad lokalnih preduzeća, javnih preduzeća na lokalnom nivou, pa je gotovo za sve, za poslovanje, za cene, akte itd. traženasaglasnost resornog ministarstva i Vlade Republike Srbije. Upravo je to bio jedan od glavnih razloga što smo mi Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa predložili. On je kratak i jednostavan i ima u svom fokusu pre svega želju i težnju da se kontrolna funkcija nad radom javnih preduzeća i preduzeća koja obavljaju delatnosti od opšteg interesa spusti na nivo lokalne samouprave, svudagde je lokalna samouprava osnivač,sa ciljem da se oni koji najbolje poznaju problematiku i imaju uvid u život i poslovanje tih preduzeća i najviše pitaju o njihovoj sudbini i funkcionisanju. Što se tiče konkretnih amandmana koje je ova skupština razmatrala, ja bih se u nekoliko rečenica osvrnuo na amandman poslanika SRS, gospodina Miroljuba Veljkovića, na član 1. Predloga zakona i amandmane koji su u vezi sa njim. Osnovni razlog zbog čega taj amandman od strane Vlade nije dobio pozitivnu ocenu pre svega leži u činjenici što član 7. Zakona o komunalnim delatnostima propisuje da se obavljanje komunalnih delatnosti može organizovati za dve ili više opština, kao i uslove za osnivanje i poslovanje ovih oblika javnih preduzeća, a da se sporazumom utvrđuju međusobna prava i obaveze i način donošenja odluke u slučaju nesaglasnosti. Samim tim proizilazi da je ova odredba suvišna, kao i odredbe člana 12. stav 2, člana 14. stav 2. i člana 15. stav 3,koje se takođe odnose na organizovanje ovakvih oblika preduzeća. Drugim rečima, to znači da ovu problematiku reguliše i tretira Zakon o komunalnim delatnostima i da bi bilo suvišno da se i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa bavi ovom problematikom. Takođe, treba reći da li je jedno preduzeće javno ili ne, a to se određuje pre svega u zavisnosti od toga da li obavlja poslove od opšteg interesa, a ne od toga ko su osnivači, da li je to jedan, dva ili više organa lokalne samouprave. Sve u svemu, još jednom pozivam Narodnu skupštinu da prihvati ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa. Još jednom podvlačim da je osnovna intencija zakonodavca decentralizacija, delegiranje nadležnosti i, naravno, prebacivanje odgovornosti za poslovanje javnih preduzeća na one koji tu odgovornost i treba da imaju i koji imaju najveći uvid u rad javnih preduzeća. Hvala. [[Aplauz.]]
Povreda Poslovnika? Pravo na repliku, narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe. Izvolite.
Tačno je da je koalicija koja je donela zakon koji se sada menja 2000. godine bila sastavljena od SPS-a, SRS i JUL-a. Ta koalicija je funkcionisala i vrlo lako vam je bilo i da zapamtite i da izgovorite sastav te koalicije. Zamolio bih ministra da izađe, pa da ovako tečno izgovori i sastav današnje koalicije koja vlada Republikom Srbijom. Mislim da bi zastao već kod šeste ili sedme članice. Postaje manir ministara da u završnoj reči uvek pronađu neki način da u nekakvoj, a najčešće tobož blagoj, formi prebace odgovornost na one koji su pre njih bili na vlasti. Tu odgovornost smo mi primili na svoja leđa porazom na izborima 2000. godine. Svesni smo mi svega toga. Zaboravljate istorijske okolnosti u kojoj je zakon, ovakav kakav jeste, donet. Zemlja je bila razorena napadima NATO pakta i iscrpljena obnovom. Taman je još falilo da pustimo svakoga u ovoj zemlji ko se bavi delatnostima od opšteg interesa da sam utvrđuje cene svojih usluga. Imali bismo onda ovu situaciju koju vi danas imate, da građani ne mogu da plate ni struju, ni vodu, ni hleb, ni mleko. Mi smo to uspeli da održimo pod kontrolom [[žagor u sali]] Prihvatanjem amandmana na članove 10. i 11. otvorili ste Pandorinu kutiju. Više nećete imati koga da prozivate. Kroz nekoliko dana, dok pravnici u lokalnim samoupravama i u javnim preduzećima pročitaju šta ste danas uradili i kada cene budu počele da divljaju, nećete imati koga za to da optužujete, moraćete ponovo da pitate Narodnu skupštinu Republike Srbije i one koji su glasali ne znajući uopšte za šta glasaju, da li ste bili u pravu kada ste baš sve pustili izvan kontrole. Lokalna samouprava ima određene nadležnosti. U to ne treba država da se meša, ali Vlada Republike Srbije, koja je pod pritiscima zato što struja ne može da se plati, ne sme potpuno da ispusti iz svoje kontrole način utvrđivanja te cene; Vlada koja je poslala na bandere ljude da seku struju, zato što su računi enormni (u neke gradove ne ulazite, jer ste vi indirektno izazvali da narod struju ne plaća), moraće da se zamisli... (Predsednik: Vreme.) ... završavam, izvinjavam se, moraće da se zamisli da li smo bili u pravu. To vam kažem kao čovek koji ovo bolje poznaje od vas. Vi ste došli iz inostranstva, ministre, samo li im date mogućnost, samo li otključate vrata, ta kutija zla vrlo brzo će vam se naći na glavi.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa, u celini. Za 124, protiv 45, nije glasalo 13, od ukupno 182 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog ovog zakona. [[Aplauz.]] Jedno obaveštenje: u dogovoru sa predstavnikom predlagača, i na osnovu člana 95. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu do ponedeljka i u ponedeljak nastavljamo 11. tačku dnevnog reda, raspravu i odlučivanje o Predlogu zakona o ministarstvima. Prijatno. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da je službenoj evidenciji prijavljeno 158 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Zbog nedostatka kvoruma određujem pauzu od 30 minuta. U pauzi će biti održana sednica Administrativnog odbora. [[Posle pauze - 12,30 časova.]] Molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum. Od 126 narodnih poslanika, koliko je potrebno za nastavak rada sednice, prisustvuje 120 poslanika poslaničke grupe DOS, što predstavlja preko 90% prisutnosti. Obaveštavam vas da je u pauzi održana sednica Administrativnog odbora i da je doneta odluka da će prema narodnim poslanicima koji se prijave za pultom, a posle toga ne uđu u salu, primenjivati odredba člana 103. Poslovnika Narodne skupštine, koja govori o izricanju kazne. Određujem pauzu do 15,00 časova. [[Posle pauze - 15,35]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u svoje poslaničke jedinice. Dame i gospodo narodni poslanici, konstatujem da je u sali 119 narodnih poslanika poslaničkih grupa DOS-a, što predstavlja preko 90% poslanika koji učestvuju u radu, pa određujem pauzu do sutra u 10,00 časova.