Tere hommikust, head kolleegid! Alustame oma selle aasta 3. töönädala neljapäevast istungit. Kõigepealt on võimalus üle anda eelnõusid ja arupärimisi. Urmas Reinsalu, palun!
Lugupeetav istungi juhataja! Lugupeetav rahvaesindus! Rea Riigikogu liikmete poolt esitame me meie armastatud peaministrile arupärimise, mis puudutab eile parlamendi menetluses olnud valitsuse esitatud rikkumisest teavitamise seaduse kohta, mis näeb ette totaalse anonüümse pealekaebamissüsteemi rajamise Eestis. Kuid meil on tekkinud mitmeid praktilisi küsimusi, jättes kõrvale selle eelnõu tülgastava moraalse perspektiivi. Nimelt on meil segane, kuidas on need pädevad asutused, kes hakkavad pealtkuulamisliinide või pealtkaebamisliinide kaudu kaebusi menetlema, anonüümseid, määratletud kirikute, koguduste, ajalehtede, lasteaedade, koolide, ülikoolide, sõjaväeosade, parlamendi, kohtute, mittetulundusühingute ning Kaitseliidu puhul eraldi võetuna. Me palume proua peaministril anda selle kohta ülevaade. Meid huvitab väga – rahvas peab teadma oma kangelasi –, kes selle eelnõu kooskõlastusmenetluses andis Riigikogu-poolse nõusoleku selle kohta, et anonüümne koputamissüsteem seatakse sisse ka Eesti parlamendis, muu hulgas sätestades, et info kogumine on õigustatud seaduse järgi, mis tähendab, et parlamendiliikmetel on võimalik koguda paberil informatsiooni, hakata lindistama informatsiooni ja seejärel seda edastama vastavale eriosakonnale, kes parlamendis kindlaks määratakse. See on märkimisväärselt huvitav innovatsioon keset julgeolekukriisi valitsuse aastasel sünnipäeval, kui me tegeleme sellise kõikehõlmava projektiga. Nii et me ootame proua peaministrilt vastuseid sellele. Kui selles saalis on meil natukenegi enamushäälte mõttes tervet mõistust, siis peab parlament lükkama selle aktsiooni tülgastusega tagasi. Aitäh teile!
Protseduuriline. Raimond Kaljulaid.
Aitäh, hea istungi juhataja! Ma tahtsin lihtsalt küsida, kas see on meie kodu- ja töökorraga kooskõlas, et kui saadik näeb öösel sellist õudusunenägu ja siis tuleb, esitab kohe hommikul selle kohta peaministrile arupärimise, mida ta unes nägi. Et kas selline arupärimine on ikkagi kooskõlas meie kodu- ja töökorra seadusega või peaksid arupärimised siiski olema kuidagi faktipõhised?
Ma nüüd loen siit ette, mis mul on, spikker: juhatus otsustab selle arupärimise edasise menetlemise vastavalt kodu- ja töökorra seadusele. Aga üldiselt oli, kui ma õigesti mäletan, eelmise nädala juhatuse istungil arutelu all, kui rangelt peaks juhatus järgima seda, mismoodi sisu klapib või ei klapi kodukorraga. Meie praegune juhatus leidis, et võimalikult laiad piirid peavad olema saadikutel esitada arupärimisi. Ja Urmas Reinsalul ka protseduuriline. Palun!
Aitäh! Ei, mul ei ole mingit õudusunenäo-asja. Ma eile tegin ettepaneku Isamaa fraktsiooni poolt see eelnõu tagasi lükata. Sellised õiguslikud innovatsioonid, mille suhtes üllatuslikult sotsiaaldemokraadid eile jäid neutraalsele platvormile, kindlasti ei ole meie jaoks vastuvõetavad ja tegemist on kahtlemata düstoopia ehitamisega sellises käsitluses. Tulevikus on muidugi härra Kaljulaiul mugavam, saab anonüümselt kaebusi esitada. [[Naer saalis.]] Ei peagi vaeva nägema istungi juhataja kiusamisega. Aga mis on minu meelest kõige absurdsem, et see seadus anonüümse pealekaebamise süsteemist jätab välja arstid, kuid tegelikult pihisaladust ei kaitse. See näitab seda moraalset perspektiivitust, mille põhjal see eelnõu on esitatud.
See ei olnud muidugi protseduuriline. Mul on rõõm näha, et kuigi meil eile läks väga pikalt, siis täna on kõik heas vormis. Järgmine protseduuriline on Henn Põlluaasal.
Jah, tõepoolest. Seadused meil keelavadki ju esitada põhiseadusevastaseid eelnõusid ja kahtlemata see eilne koputamise eelnõu, see ongi õudusunenägu. See on ju täiesti košmaarne valitsuse tahe viia meid tagasi stalinliku täiesti totalitaarse kontrolli režiimi juurde tagasi. Tegelikult põhimõtteliselt olekski pidanud Riigikogu selle prügikasti saatma, aga kahjuks nii ei olnud.
Henn, see ei ole protseduuriline!
Ma ei tea, milliste protseduurireeglitega me nüüd saaks seda kui põhiseadusevastase lihtsalt prügikasti saata. [[Lärm saalis.]]
Henn, see ei olnud ka protseduuriline, nii nagu Urmas ei küsinud protseduurilist küsimust. Proovime jääda protseduuriliste juurde. Hanno Pevkur, palun!
Aitäh! Mul on protseduuriline küsimus protseduurilise küsimuse kohta. Ma saan aru, et kõikidel on neljapäeva hommikul hirmus soov ennast välja elada, aga, head kolleegid, lõpetame selle jama ära! Tegelikult ka! Me teeme siin tööd ja see, et meil on soov kellelgi anda üle eelnõusid või arupärimisi, on igati korrektne. Ma arvan, et sellesse raami peakski jääma. Ja lihtsalt palve istungi juhatajale ka, et tegelikult ka, ärme alusta siin poliitilise debati laata protseduuriliste küsimuste raames. Protseduurilised küsimused on istungi läbiviimise korra kohta ja see jutt, et istungi juhataja ei tea ette – ma olen sellega istungi juhatajaga päri, olen seal ise istunud ja istun edasi loodetavasti mõned kuud, vähemalt nii kauaks, kuni tulevad märtsivalimised. Aga senimaani, head kolleegid, ma tõesti kutsun teid üles, ärge kuritarvitage seda võimalust, mis on antud. Ma saan aru, Reinsalul on hirmus soov kogu aeg seda kuritarvitada. Aga palun ära tee sina ja kõik teised seda! See on ebaviisakas kõikide teiste Riigikogu liikmete suhtes. Aitäh!
Vastab tõele, see oli selgitus protseduurilisele, aga ta ei olnud protseduuriline küsimus. Mul on sama, ma ühinen Hanno Pevkuri üleskutsega. Me ei ole veel istungi rakendamiseni jõudnud, ärme nüüd hakka siin poliitilist debatti pidama protseduuriliste küsimuste nime all. Tõesti, kui ei ole protseduurilist, siis ma ei lase küsimust lõpuni küsida. Kalle Grünthal, palun!
Ma tänan! Tegelikult Hanno Pevkur rääkis absoluutselt õigust ja ma tuletan meelde, et selle protseduuriliste laviini laskis lahti hea kolleeg Raimond Kaljulaid. Aga Raimond Kaljulaidil ma soovitaksin läbi lugeda sellise suurepärase raamatu nagu Solženitsõni "Gulagi arhipelaag" ja ...
See ei ole ka protseduuriline, Kalle.
... siis ta saaks nii-öelda kurssi ennast viia, mis asi on düstroofiline unenägu. Aitäh!
See ei olnud protseduuriline. Urmas Reinsalu, palun! Jääme protseduuriliste juurde.
Jaa. Palun nimetage need juhatuse liikmed, kes tegelikult selle koputamise jampsi võtsid parlamendi menetlusse. Kas tõesti juhatus võttis ühehäälselt sellise hullumeelsuse, mis on vastuolus Eesti põhiseaduse vaimuga, parlamendi menetlusse? Ja me võitleme selle seaduse vastu kõikide vahenditega. Suud kinni toppida ei õnnestu. [[Hääled saalis.]]
Juhatus võttis menetlusse eelnõu, konsensuslikult, jah, kõik me kolmekesi. Ega meil muud üle ei jää. Kui me saame valitsuselt algatatud eelnõu, siis me saadame selle komisjoni. Komisjon menetles seda. Mul ei ole ... Eile me käisime selle ilusti läbi, mismoodi komisjonis hääletati esimese lugemise asjus, ja see on tavaline menetlus. Kui tal on põhiseaduse riive või põhiseadusega vastuolu, siis ka selleks on olemas meil menetluslikud instrumendid. Peeter Ernits, palun, protseduuriline!
Hea juhataja! Jah, see on protseduuriline küsimus. Kui nädala menüü – täna on neljapäev, eelmine kord samuti – on nii tühi, pole midagi, mis siis üle jääb peale protseduuriliste? Kui ei saa rääkida, siis teod võivad tulla.
Minu meelest meil nädala menüü ehk Riigikogu päevakord eile läks siin kõvasti üle südaöö. Nii et ma ei arva, et meil tööd vähe on. Henn Põlluaas, kas eelnõu või arupärimine? Ei? Läks nupp kogemata. Okei, võta maha. Siis on niimoodi, et olen juhatuse nimel vastu võtnud ühe arupärimise ja ju me siis menetleme seda vastavalt meie kodu- ja töökorra seadusele. Teeme nüüd kohaloleku kontrolli, palun!
Kohale registreerus 61 Riigikogu saadikut.
Täna on meil päevakorras üks päevakorrapunkt, Vabariigi Valitsuse algatatud riikliku pensionikindlustuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu, numbriga 475 SE. Tegemist on teise lugemisega. Selle menetlemiseks kutsun siia sotsiaalkomisjoni liikme Õnne Pillaku. Palun!
Aitäh, hea istungi juhataja! Lugupeetud Riigikogu liikmed! Annan ülevaate seaduseelnõu 475 menetluse kohta esimese ja teise lugemise vahel sotsiaalkomisjonis. Meeldetuletuseks, kuna me arutasime seda eelnõu siin eelmise aasta novembrikuus, siis antud muudatused on algatatud seaduse rakendamise praktikas tõstatunud probleemide lahendamiseks. Lisaks nähakse eelnõuga ette septembrikuus toitjakaotuspensioni maksmise jätkamist 18–20-aastastele õppuritele, olenemata sellest, kas nende andmed on juba Eesti Hariduse Infosüsteemi kantud või mitte. Veel puudutab see välisriigis elavaid pensionäre, välismaal elavaid pensionäre, kes edaspidi saavad oma elusolekut tõendada pensioni maksmiseks ka elektrooniliste kanalite kaudu. Samuti nähakse ette, et juriidilise isiku juhtimis- või kontrollorgani liikmeks oleku aega arvestatakse pensioniõigusliku staaži hulka, kui sel perioodil maksti sotsiaalmaksu. Ja kogumispensionide seaduse muudatuse kohaselt võib teisest sambast pensionile läinud puuduva töövõimetusega isik hakata uuesti teises sambas raha koguma või pensioni saamise peatada, kui ta ei ole veel pensionieas, kuid tema töövõime on vahepeal taastunud. Seaduseelnõule määratud tähtajaks ühtegi muudatusettepanekut ei tehtud. Samamoodi ei olnud täiendavaid ettepanekuid ka Eesti Pensionäride Ühenduste Liidul, Eesti Puuetega Inimeste Kojal, pangaliidul ega ka Eesti Kindlustusseltside Liidul, kelle poole komisjon arvamuse küsimiseks pöördus. Sotsiaalkomisjonis me arutasime seda eelnõu peale esimest lugemist kolmel korral: 10., 17. ja 24. jaanuaril. 10. jaanuaril me vaatasime veel eelnõu sisulisele poolele otsa ja komisjoni poolt olid koos Sotsiaalministeeriumi ametnikega ette valmistatud mõned muudatusettepanekud. Need olid pigem tehnilist laadi ja vajaduse tagas see, et oleks parem õigusselgus. 17. jaanuaril me neid muudatusettepanekuid hääletasime ning tegime ka esmased menetluslikud otsused. Kuid 20. jaanuaril pöördus sotsiaalkaitseminister sotsiaalkomisjoni poole kirjaga, milles palus esimesel võimalusel menetleda tsiviilkohtumenetluse seadustiku ja täitemenetluse seadustiku rakendamise seaduse ning tööturuteenuste ja -toetuste seaduse muudatusi. Kirjas esitatud ettepanekud, mida ma mõne aja pärast siin muudatusettepanekute juures tutvustan ka natuke pikemalt, nende ettepanekute arutelu toimus 24. jaanuaril sotsiaalkomisjonis ning istungil osalesid lisaks sotsiaalkaitseministrile veel Sotsiaalministeeriumi, Justiitsministeeriumi, Eesti Linnade ja Valdade Liidu ning Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja esindajad. Sotsiaalkomisjoni esinaine Siret Kotka juhtis nende muudatusettepanekute juures tähelepanu, et kui sotsiaalkomisjon kiidab need ettepanekud heaks, siis tuleb meil antud eelnõu teine lugemine katkestada, et fraktsioonid saaksid nende ettepanekutega tutvuda ja soovi korral esitada omalt poolt täiendavaid muudatusettepanekuid. Nüüd muudatusettepanekutest. Muudatusettepanekud on kantud kõik muudatusettepanekute tabelisse ja neid on kokku kuus. Esiteks sotsiaalkaitseministri tehtud ettepanekud, need puudutavad energia hinna tõusu leevenduse meetmetena makstavaid toetusi. Hästi lihtsalt öeldes näeb nendest esimene ette, et energia hinna tõusu leevendamiseks makstavat toetust kohtutäitur ei saaks toetuse saajalt ära võtta varasemate võlgade katteks. Teine muudatus puudutab töötutoetust: inimesel, kes saab töötutoetust, seda energia hinna toetust ei arvestataks tema sissetulekute hulka, sest vastasel juhul võib ta oma töötutoetusest ilma jääda. Ja seda kindlasti, ma arvan, me ei taha. Sotsiaalkomisjoni liikmed nõustusid sotsiaalkaitseministri kirjas tehtud ettepanekutega, sest erakorraline ja sihtotstarbeline energiatoetus peab jõudma abivajajateni, kattes energia hinna tõusu, ja samuti peab inimestel säilima asendussissetulekuna töötutoetus, võimaldamaks töötutoetuse saamise perioodil inimväärselt ära elada. Need ettepanekud on muudatusettepanekute tabelis muudatusena nr 1. Järgmised, 2.–4. muudatusettepanek on tehnilised ja normitehnilise iseloomuga. Kuid ma tooksin sisu poolest välja veel muudatusettepaneku nr 5, mis puudutab toitjakaotuspensioni maksmist ja millest me komisjonis ka pisut pikemalt rääkisime – põhjusel, et eelnõus oli esialgu ette nähtud uus põhimõte, mille kohaselt välismaale õppima asuvale toitjakaotuspensionit saavale noorele pensioni maksmine peatatakse selleks ajaks, kuni ta esitab dokumendid, et ta õpib välismaal. Piltlikult öeldes oleks see tähendanud seda, et kui näiteks noor läheb õppima välismaale märtsis ja ta vajalikud dokumendid siin esitab mais, siis seda vahepealset aega, mis jääb märtsi ja mai vahele, talle ei oleks toitjakaotuspensionit makstud, ka tagasiulatuvalt mitte. Sotsiaalkomisjonis me muidugi sellise asjaga nõus ei saanud olla. Ja nüüd siis muudatusettepanek nr 5, mis sai tehtud, näeb ette seda, et kui noor on enda dokumendid esitanud, siis tagasiulatuvalt selle perioodi eest, millesse see auk jääb, selle eest ta saab enda toitjakaotuspensioni. Muudatusettepanek nr 6 muudab seaduse jõustumise aega, nii et see jõustuks 1. veebruari asemel 1. juunil. See, mis elusoleku tõendit puudutab, need sätted jõustuvad üldises korras. Lõpetuseks komisjoni tehtud menetluslikud otsused. Sotsiaalkomisjon otsustas 17. jaanuaril teha ettepanek võtta eelnõu täiskogu päevakorda k.a 26. jaanuaril ja teine lugemine lõpetada, kuid vahepeal laekunud ettepanekute valguses me vaatasime 24. jaanuari istungil menetluslikud otsused ümber ja sotsiaalkomisjon otsustas teha täiskogule ettepaneku eelnõu teine lugemine katkestada, määrata muudatusettepanekute tähtajaks 31. jaanuar ning kui teine lugemine täna katkestatakse, siis jätkata teist lugemist Riigikogu täiskogus 7. veebruaril. Kõik need otsused komisjonis olid konsensuslikud. Aitäh! Vastan küsimustele.
Aitäh! Üks küsimus on ka. Aivar Kokk, palun!
Aitäh! Väga tore on see, et teil komisjonis arutatakse asju ja komisjoni esimees ütleb, kes ise Riigikogus ei ole, et ärme siis väga kiirusta selle eelnõuga. Minu arust päris kurb on kuulata, et praegusel hetkel energiahüvitiste arestimise võimalus kehtib ja komisjon on jokutanud kaks nädalat, selle asemel et eelmine nädal oleks pidanud tulema siia, teise lugemise ära tegema ja täna oleks pidanud juba kolmas lugemine olema, et nendel inimestel, kes on nüüd küsinud kolme kuu eest energiahüvitisi, et nende seda summat ei arestita. Aga meie arutame alles teist lugemist, katkestame teise lugemise ja siis hakkame alles teist lugemist veebruarist edasi arutama. Kas justiitsminister, kes selle käki kokku keeras, oli ka teil komisjonis seda teemat rääkimas?
Aitäh, lugupeetud küsimuse küsija! Kõigepealt, ma soovitan pisut sihukesi optimistlikumaid meeleolusid ja mitte nii kuri olla, sellepärast et see ka vaimsele tervisele ei mõju hästi. Aga ma võin kinnitada, et jokutamist ei ole olnud. Sellepärast, et leida eelnõu, kuhu need vajalikud muudatused teha, seal ma ise ka püüdsin väga hoolega seda eelnõu leida, et võimalikult kiiresti saaks need vajalikud muudatused vastu võetud. Ja esimesel võimalusel ka need ettepanekud Riigikogule saadeti, esimesel võimalusel sotsiaalkomisjon arutas neid ja täitsa esimesel võimalusel ka me need saali oleme saatnud ja ka võtnud kiirendatud korras, et pärast istungivaba nädalat saaksime me need ka kohe vastu võtta.
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Austatud ettekandja! Ma haaran teie viimasest vastusest kinni, et vaimsele tervisele ei mõju hästi. Palun võib-olla täpsustate, kas ta ei mõju hästi Aivar Koka vaimsele tervisele, teie vaimsele tervisele, ministri vaimsele tervisele või need, kes on jäänud toetusest ilma, nende vaimsele tervisele ei mõju hästi, millele Aivar Kokk viitas, et minister on jokutanud sõna otseses mõttes ja teinud, noh, käki. Kelle vaimsele tervisele hästi ei mõju?
Aitäh! Kõigepealt, ma arvan, et negatiivsed emotsioonid ei mõju mitte kellelegi, ka teie vaimsele tervisele hästi. Ja veel kord, minister ei ole jokutanud: esimesel võimalusel need muudatusettepanekud Riigikogule saadeti ja neid me nüüd siin arutame.
Aivar Kokk, palun!
Aitäh, Õnne, et sa muretsed, et minu tervise pärast! Ja ma sugugi sinu peale kuri. Ma olen kuri, sest sa ise oma ettekandes ütlesid, et komisjoni esimees ütles. Sa ei selgitanud, et komisjon oleks üldse seda arutanud, kui kiiresti seda eelnõu menetles. Su enda ettekandes oli see küsimus. Ja teine on see, et juba 13.-14. jaanuar oli see teema teada. Täna on 27., kui ma nüüd õigesti hommikul mäletan, peaks kuupäev olema. See on jokutamine. Ma olen juhtinud nelja komisjoni siin Riigikogus ja samasuguse olukorra me oleme lahendanud ära ühe nädalaga, mitte isegi kuuga, kuust või kahest nädalast. Neid võimalusi on olemas. Seesama eelnõu teisele lugemisele ei tulnud mitte see nädal, oleks ka saanud eelmine nädal teisele lugemisele saada. Ja tegelikkuses minu küsimus on selles, et ühelt poolt komisjon, kes muretseb 100 000, me räägime 100 000 inimesest, kelle toetus võidakse ära võtta. Energiakriisis me ei räägi ju ühest ega kahest või kolmest inimesest. Ja kui kellelgi ministril tekib selline aps, siis on kaks võimalust. Kas komisjon teeb ise selle parandusettepaneku, ei pea ootama ministeeriumist seda. Ei pidanud tulema Sotsiaalministeeriumist minister seda parandust tegema, see tuli Justiitsministeeriumi poolt ja oleks pidanud Justiisministeeriumist tulema. Seda ma lihtsalt püüan sulle praegu selgitada, et inimesed küsivad. Jaanuarikuus esimest korda tekkis võimalus eelmise kolme kuu oma ja kui see raha ära võetakse ... Kolme kuu raha.
Aivar, aeg!
Kas see on ikka õiguspärane!
Aitäh selle tähelepanu juhtimise eest, aga veel kord: sotsiaalkomisjon sai need ettepanekud 20. jaanuaril. Esimesel võimalusel me neid arutasime ja on ka kohe esimesel võimalusel need siia täiskogu saali saadetud.
Jüri Jaanson, protseduuriline.
Austatud istungi juhataja, ma palun üle täpsustada, mis see küsimuse esitamiseks määratud aeg oli.
Küsimuse pikkusega üks minut. Üldiselt on meil siin viimasel ajal välja kujunenud komme, et kui paar sekundit üle läheb, siis ma lasen kella, kui läheb rohkem üle, siis ma hakkan vahele segama. Nii on. Urmas Reinsalu, palun!
Aitäh! Sotsiaalkomisjon peab tegelema loomulikult inimeste hoolekandega. Ja mõistetavad on need küsimused, mis puudutavad pensioni jne. Aga minu küsimus on: kas sotsiaalkomisjon, eriti pidades silmas eakaid inimesi ja nende elukogemust, on arutanud ka seda koputamisseadust? See, et tegelikult me paneme 100 000 inimest, lähtudes sellest nõukogude aja okupatsiooniaja kogemusest, kes on töötavad pensionärid, sellisesse koputamist kultiveerivasse olukorda. Inimesed, kes on koguduste-kirikute liikmed, peavad lülituma koputamise skeemi, samuti hooldekodude puhul ja tervishoiuasutuste puhul. Kuhu me tahame sellise koputamissüsteemiga, lugupeetav sotsiaalkomisjoni esindaja, välja jõuda? Ja palun andke oma hinnang ka selle eelnõu sellisele moraalsele perspektiivile.
Aitäh selle küsimuse eest! See nüüd kuidagi antud eelnõu ei puuduta ja hinnanguid seetõttu ma siin ka ei anna, sest ma olen konkreetse eelnõu juhtivkomisjoni ettekandja ning komisjon ei ole teie püstitatud küsimust arutanud.
Heiki Hepner, palun!
Suur tänu, hea istungi juhataja! Ma küsin muudatusettepaneku nr 5 kohta. Te ka tegelikult seda avasite. Pensioni maksmise peatamine, kui isik asub elama välisriiki. Tõepoolest, tuleb seda mõistlikuks pidada. Tõesti, ikkagi maksmist jätkatakse peatamise päevast pärast kirjalikku taasesitamist võimaldavas vormis avalduse saamist. Võib-olla te avate natukene, miks üldse see peatamine aset leiab. Mis on selle peatamise mõte?
Aitäh selle küsimuse eest! Nii nagu meile komisjonis selgitati, on vaja neid dokumente, et noor kinnitab, tõestab, et ta on läinud välismaale õppima ja sellest tulenevalt jääb see vahe sinna sisse. Aga tõesti see, et see mitte ei jääks maksmata, vaid et tagasiulatuvalt toitjakaotuspensioniga selle perioodi eest saab.
Mihhail Lotman, palun!
Aitäh! Ma jätkaksin seda küsimust, mida esitas Urmas Reinsalu. Mulle siiski tundub, et need kaks asja on omavahel seotud. Siin osa kolleegidel tekkis arvamus, et minister jokutas. Kas on meil juba selline telefon sisse seatud, kus saab esitada vihje, et minister jokutab?
Aitäh! Ma saan aru, et on hinge läinud eilne päev ja arutelud eile. Ma tean, et Tallinnas on selline üks telefon, aga riigis ei ole küll.
Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud ettekandja! Küsimus puudutab energiatoetuse maksmise rahasid. Mulle on tulnud signaale päris palju, et täiturid on korjanud need rahad ära. Mind huvitab praegu see, kui nüüd, ütleme, siin muudatustega mingi asi juhtub, et makstakse, see hakkab tagasiulatuvalt toimima. Kuidas on see mehhanism pannakse käiku ja kuidas makstakse need rahad tagasi inimestele, kellelt täitur on juba raha ära võtnud?
Aitäh selle küsimuse eest! Seda me rääkisime ka komisjonis, oli eraldi küsimus, et kui palju siis neid inimesi on, kellel see toetus on juba varasemate võlgade katteks läinud. Ja ma kohe vaatan. Kohtutäiturite poolt ja pankrotihaldurite liidu poolt oli vastus, et ei ole selliseid teadaolevaid juhtumeid veel. Ja see, mis puudutab nüüd seda tagasiulatuvat rakendamist, meil on teisipäeval sotsiaalkomisjon ja seda me hakkame eraldi arutama, sest jah, komisjonis ka möönsime, Justiitsministeerium möönis, et sellega on probleeme, selles mõttes, et see ei ole nii lihtsalt tagasiulatuvalt rakendatav.
Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud ettekandja! Nüüd on selline lugu, et Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koda ütleb, et ei ole. Tegelikult reaalselt on need inimesed juba olemas. Ilmselge, et need asjad käivad automaatselt, kiiresti ja võib-olla ei pruugita isegi teada anda sellest. Küsimus on selles, mida peab inimene tegema, kui see toiming ja protsess on ikkagi käiku läinud. Kuidas makstakse see raha tagasi? Nii või teisiti, ega kohtutäiturid alati ka sellised inglikesed ei ole, kes kõiki asju järgivad.
Aitäh! Jah, ma mõistan seda muret ja üldse kuidagi ei pisenda seda. Kuna mul ei ole siin praegu teile head vastust anda, siis teisipäeval ma kindlasti võtan selle mure komisjoni kaasa ja arutame veel seda.
Suur tänu! Küsimusi rohkem ei ole. Nüüd me saame läbirääkimiste juurde minna. Läbirääkimiste soovi on avaldanud Aivar Kokk.
Hea juhataja! Austatud kolleegid! Energiahüvitise arestimise võimalust oleks valitsus pidanud ette nägema. Justiitsminister Maris Lauri selgitus, et tekkinud olukord, kus kohtutäiturid võivad arestida erakorralise energiahüvitise summad, sest koalitsioon ei saanud seda ette näha, et selline vajadus võib kunagi tekkida, on pehmelt öeldes masendav. Sisuliselt on tekkinud olukord, kus võlgnikud jäävad tänu valitsuse tööõnnetusele varasemast veelgi rohkem võlgu. Kui võtta Julianus Inkasso 2021. aasta ülevaade, siis on teada vähemalt 235 000 maksehäire olemasolu Eestis eraisikutel. Maksehäiretega isikute hulka hinnati 91 000-le. See on arvestatav hulk. Täiesti arusaamatu, kuidas selline asi sai koalitsioonil kahe silma vahele jääda. Kohtutäiturid ei tohi võlgnikult arestida näiteks riiklikke peretoetusi, vanemahüvitist ega ka puudetoetust. Kui me lõime minu algatusel üksi elava pensionäri toetuse, siis hoolitsesime ka selle eest, et see läheks pensionäride heaolu parandamisele ning seaduses nähtaks ette vajalikud erandit. Endine rahandusminister ja kauaaegne rahanduskomisjoni liige Maris Lauri võiks selliste asjadega juba kursis olla. Nüüd aga tuleb välja, et energiahüvitise ettevalmistamisel jäeti oluline detail kahe silma vahele ning minister ei ole valmis selle eest isegi vabandama, vaid väidab, et tekkinud olukorda ei olnud võimalik ette näha. Hinnašokk ja röögatud energiaarved on jõudnud tuhandete inimesteni. Kui koalitsiooni poolt loodud ebaõiglast ja bürokraatlikku meedet on võimalik ka arestida, võib see tähendada, et võlgnikud jäävad selle tulemusel veel suurematesse võlgadesse. Nimelt ei ole võimalik inimestel energiaarveid lihtsalt tasumata jätta. Mittemaksmine tähendab viiviseid, mis aasta peale annavad kiirlaenufirmadega võrdväärse intressi. Seega jäävad võlgnikud veel suurematesse võlgadesse. Kuna selle toetuse eesmärk on energiakriisi mõjude leevendamine, siis peaks inimestel olema võimalik seda selleks ka kasutada, mitte et see summa arestitakse teistel eesmärkidel. Ma usun, et enamik inimesi soovivad oma võlgadest vabaneda. Me oleme juba teist aastat koroonakriisis ja nüüd energiakriisis. Sellega peab arvestama ning valitsuse möödalasud ei tohi inimeste olukorda hullemaks muuta. Koalitsioon peaks aru pähe võtma. Tänane bürokraatlik, inimesi ringijooksutav ja ebaõiglane meede ei lahenda olukorda. Selle asemel vajame elektrituru reformi, energia käibemaksu alandamist ning meetmeid gaasihindade kontrolli alla saamiseks. Justiitsministrilt ootaks aga vabandust, mitte eneseõigustust. Ma olen ise ka olnud sotsiaalkomisjoni esimees. Ma tean, kui kiiresti on võimalik sotsiaalkomisjonis asju ajada. Siin saaliski istub üks sotsiaalkomisjoni ametnik, kes alati südamega, kas või öötundidel teeb eelnõu valmis ja parandused, kui vaja on. Tuleb lihtsalt julgeda küsida oma inimeste käest abi. Kui me kaks nädalat tagasi teadsime, et olukord on kriitiline. Täna on muidugi lihtne lugeda, sest neid, kes vajaksid seda toetust, on sadades tuhandetes, neid, kes on küsinud, on kümnetes tuhandetes. Inimene, Eesti inimene ei lähe tihti armuande küsima ja kui teades, et see nagunii läheb kuhugile mujale, võlgade katteks, siis ta võib-olla ootab ja loodab. Eriti loodab ta seda peale seda, kui kui ma 14. jaanuaril Postimehes ajakirjanikuga vastasin, et tegelikult sellised apsud on võimalik siin saalis ära parandada paari nädalaga. Nüüd on kaks nädalat möödas. Nüüd tuleb vaba nädal. Ma ei tea, ma ei kuulnud ettekandest seda, et sotsiaalkomisjon tuleks homme kokku, ülehomme kokku, ma ei kuulnud ka seda, et palju parandusettepanekuteks tähtaega antakse – ma võib-olla eksisin, aga ma ei pannud seda tähele –, et seda asja tegelikult kiirendada, sest olukord on kriitiline. Kui kolme kuu raha võetakse ära, mis siis tegelikult saab? Ma palun sotsiaalkomisjonil tõesti seda tõsiselt teha. Ma tean, Õnne, et sa oled väga sotsiaalsüdamega ja teed seda asja südamega. Aga võib-olla ka kahju, et komisjoni esinaist ei ole siin, kes tegelikult komisjoni kokku kutsub ja seda probleemi peaks lahendama. Aitäh!
Urmas Reinsalu, palun! Õnne, kas sa tahad repliiki? Ootame siis, Urmas, enne Õnne saab repliigi. Palun, Õnne Pillak!
Aitäh! Ma lihtsalt täpsustan eelmise sõnavõtja juurde, et ma ütlesin, et muudatusettepanekute tähtaeg on 31. jaanuar, ja tõin ka välja, et sotsiaalkomisjon koguneb teisipäeval. Teine lugemine oleks siin saalis 7. veebruaril sellisel juhul. Aitäh!
Palun, Urmas! Kolm minutit lisaaega ka. Palun!
No selle eelnõu puhul on praegu loomulikult lohakust nende asjade puhul, mis on tinginud selle katkestamise, aga see on sundvalik ja ma mõistan sotsiaalkomisjoni käitumisjoonist. Kuid kogu kontekstis, õigusloome kontekstis, selle seaduse kontekstis on minu üleskutse, selge üleskutse Eesti parlamendile: me peame tõusma tagajalgadele selles küsimuses, mis puudutab seda koputamisseadust, kõikehõlmavat pealekaebamisseadust, mis on antud siia parlamendi menetlusse ja mis on minu hinnangul kõikide aegade Eesti parlamentaarses kuuris kõige rumalam ja lubamatum seadus, nii moraalses kui ka õigusriigi hoidmise perspektiivis. Ma kutsun üles kõiki parlamendiliikmeid kõikide vahenditega võitlema ja pidama kõikides seadustes kõnesid selle kohta, kui moraalitu, kohatu ja tarbetu on see üleriigilise koputamissüsteemi loomine. Sest vaadake, jutt ei ole, küsimus, me saame aru, spetsiifilistest allikakaitse vajadustest, mis puudutab rahapesuküsimusi, mis on seotud kuritegudega. Aga see seadus on kõikehõlmav oma määramatuses ja muutub äärmiselt riskantseks just nimelt moraalsus perspektiivis, ka inimestes selliste kirgede esiletoomisel ja motiveerimisel anonüümsete pealekaebustena, mida tegelikult normaalses riigis, mis peab rajanema usaldusele ja inimeste koostööle, ei tohi olla. Meil on olemas õiguskaitseasutused, kes peavad tegelema kuriteo ennetusega ja kuriteo tõkestamisega. Nüüd on meil aga selline olukord. Panete tähele selle seaduse orwellilikku formuleeringut – "anonüümsed pealekaebamised seaduserikkumise suhtes, mis võib väljenduda tegevuses või tegevusetuses"? Ja kõikide seaduste kohta. Eestis on üle 400 seaduse. Ja panete veel tähele, anonüümsed pealekaebused on selle seaduse järgi lubatud ka siis, kui tegemist ei ole seaduserikkumisega, vaid, ja ma tsiteerin, "on tegemist õigusnormi eesmärgiga vastuollu minemisega". Andke andeks! Selline orwellilik tekst – ka juristina ma ei saa aru, mis tähendab anonüümsete pealekaebamiste süsteem isikute suhtes, kelle tegevus on seaduslik, aga kelle tegevus või tegevusetus on vastuolus õigusnormi eesmärgiga. Panete tähele?! Hakatakse hindama mõteroima – seda, et tegevus on seaduslik või tegevusetus, aga intentsioon, kavatsus, on vastuolus õigusnormi eesmärgiga. See süsteem on kõikehõlmav oma totaalsuses, ta hakkab hõlmama kõiki töötajaid ja suuremates organisatsioonides hakkavad tekkima koguarvult ju sadades spetsiaalsed ametiisikud, kelle vastutus on neid anonüümseid kaebusi menetleda. Ja panete tähele, milline orwellilik või meile minevikust tuntav võim tekib nende inimeste kätte. Kaebused laekuvad seifi ja siis see isik hakkab otsustama, mida kaebusega teha. Kas pöörduda pädeva asutuse poole? Ja panete jälle tähele orwellilikku umbisikulist? Pädevat asutust seaduses ei ole nimetatud, neid pädevaid asutusi hakatakse praktikas koondama, on see Kaitsepolitseiamet, on see mingisugune ministeerium, on see mingisugune muu järelevalveasutus või lausa, nagu seaduses on kirjas, Euroopa Liidu mingid institutsioonid. Ja siis on tegelikult sellel isikul, n-ö nagu Solženitsõn on "Gulagi arhipelaagis" anonüümseid pealekaebamise iseloomustanud, x-kiired – need kiired, mis tabavad alati. Pealekaebaja jääb anonüümseks, pealekaevatav on kaitsetu ja isik, kes selles ametis on, n-ö eriosakonna õigustes, omab absoluutset võimu, mida nende kaebustega teha. Kas reageerida signaalile, pöördudes pädeva asutuse poole, hinnata-menetleda seda ise või vaikida maha? Ja kõige jultunud minu meelest on, et see süsteem nähakse ette rakendada ka kõigis põhiseaduslikes institutsioonides, näiteks Riigikohtus. Nii et meil on olukord, kus tekib mehhanism, menetluskord riigikohtunike peale anonüümsete kaebuste tekitamiseks ja hindamiseks. Ma ei hakka kõnelemagi sellest groteskist, et sama Eesti parlamentaarse riigi tasemel oleme jõudnud olukorda, kus nimetatakse paika eraldi ametiisik Riigikokku, kus ta hakkab tegema tegelikult kaebuste süsteemi parlamendis. Ja ma veel kord rõhutan, kõikide tegevuste või tegevusetuste peale, mis puudutavad siis seaduserikkumisi või seaduspärast käitumist, mis on – ja ma kordan tsitaati – "vastuolus õigusnormi eesmärgiga". Ning ma veel tuletan meelde seda, et selles seaduses on ette nähtud ka põhimõte, et lubatud on ka koguda informatsiooni ja andmeid anonüümse kaebuse esitamiseks, juhul kui see ei ole õigusrikkumine eraldi. See tähendab, et tegelikult lindistused, materjalide kogumine, kõik see muutub ka orgaaniliseks osaks selles kultuuris. Me teame, et kõikides inimestes võitlevad kõik erinevad iseloomuomadused, tunded, kõigis inimestes on ka oma alatu aspekt sees. Ja ühiskondlikud olud kas seda alatuse esilekerkimist soodustavad või tegelikult tasalülitavad. Ja minu meelest on selle eelnõu puhul kõige suurem ja traagilisem moment, et see hakkab tegelikult ühiskonnas kultiveerima ulatuslikult alatust ja neid instinkte soodustama. Ja seda kõike, mis muutub eriti orwellilikuks, tehakse ju näiliselt õiguskorra ja õigusstabiilsuse huvides. Meil on tagatud kõik, signaalid tulevad, sõjaväeosas on vastav isik, Kaitseliidu üksuses on vastav isik, esitage anonüümseid kaebusi, kaebaja jääb anonüümseks. Laevade peal laevade meeskondades. Aga see kõik on meile ju tuttav minevikust. Ja nüüd asetatakse see meile plärtsti lauale, külma rahuga, kehtiva ametisoleva valitsuse aastapäeval, keset julgeolekukriisi. Keset suuri praktilisi probleeme, millega Eesti rahvas seisab silmitsi, öeldakse: "Nüüd on see asi, kus me hakkame kehtestama seda uut õiguskorda Eestis, kus kõik inimesed, kest tööd teevad, peavad muutuma nii-öelda vabatahtlikeks kaastöötajateks." Selle loogika järgi on nii. Ma tuletan meelde, et moraalses perspektiivis eriti küüniline on, et näiteks kohustatakse ka kirikuorganisatsioone selliseid isikuid ja kanaleid looma. Minu mälu järgi vähemalt formaalselt ei olnud selliseid institutsioone lisandusena olemas luteriusu kirikus isegi mitte nõukogude ajal. Oli küll usuasjade volinik, kes kantseldas kirikuorganisatsiooni ja tegeles nende tasalülitamisega, aga ei olnud formaalset kohustust tegelikult kirikuorganisatsioonides endil sellised skeemid ja ametiisikud määrata, kes hakkavad siis kaebusi kirjutama. Kelle peale? Vaimulike peale, kiriku töötajate peale. Koolides, ülikoolides ka. See on siis see sõnum, mida me anname edasi oma rahvale, oma kasvavale põlvkonnale. Häbi! Häbi! Parlament peab minema võitlusse ja me peame seda võitlust pidama nii kaua, kuni see vastane selle moraalitu perspektiiviga on tagasi löödud. Ja kui vaja, tuleb avaldada ka umbusaldust. Aitäh!
Protseduuriline. Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Ma kuulsin siin väga solvavat väidet lugupeetud kolleeg Reinsalult, et me peaksime tõusma tagajalgadele. Aga see tähendab seda, et meil on ka esijalad. Ja kui on esijalad, siis me oleme loomad. Kellele ma võiks esitada kaebuse kolleeg Reinsalu peale, et ta meid nii sügavalt alandab? Mind isiklikult ja professor Lotmanit ka.
Peeter, me oleme praegu läbirääkimistel. Sul on võimalik teha repliik, sul on võimalik pidada kõne. Mina ei piira. Ma ei pea võimalikuks öelda saadikutele ette, mis on küsimuse või vastuse sisu või kõne sisu. Minu meelest on võimatu, et me seda teeksime. See ei olnud protseduuriline. Ma mõtlen, et minu meelest oli see repliik. Kommentaariks: Reinsalu pidas siin praegu hingestatud 8-minutilise kõne sellest, kuidas kaevata ei tohi, ja sa küsid, kuhu kaebama peab minema. Ei sobi kokku selle eelmise jutuga. Henn Põlluaas, palun!
Aitäh! Me nägime siin eile tõepoolest sellist õigusloome triumfi selle kõige negatiivsemas väljendusvormis. Ja ma nüüd tahakski küsida, et kuna see seadus kohustab ju ka meid koputama, siis kuidas see Riigikogus saab olema sätestatud. Kas juhatus on arutanud seda, et kas me valime enda seast, nii nagu Riigikogu esimehe valime, koputamisvoliniku või siis saab selleks automaatselt Riigikogu esimees või määrab juhatus selle enda poolt? Kuidas me siis tulevikus edasi saame minna? Sest täna meil vaatamata valitsuse suurele ja heale tahtele seda võimalust ju ei ole. Kellele, kuhu ja millal me koputada saame ometigi? Kas juhatus on arutanud seda probleemi?
Jaa, näe, juhatajal on siin haamer ja koputame kogu aeg. Aga mitte sedasama asja. Aus vastus on, et juhatus ei ole seda arutanud. Kui seadus peaks kuidagi rakenduma, eks siis peab arutama. Jätkame läbirääkimisi. Kalle Grünthal, palun!
Head kolleegid! Hea rahvas! Kindlasti olete kuulnud sellist lauset mõne andeka inimese kohta, et kõik, mida tema käsi puudutab, muutub kullaks. Aga nii nagu maailmas ikka, on olemas must ja valge, öö ja päev. Nii on ka selle kulla puudutamisega. Ma võin julgelt väita, et kõik, mida praeguse valitsuse, Reformierakonna ja Keskerakonna valitsuse käsi puudutab, ei muutu mitte kullaks, vaid mullaks ehk põrmuks. Järjekordne näide on täna siin saalis. Valitsus tuleb välja eelnõuga selles osas, et kohtutäituritel keelatakse võtta ära energiatoetused nendelt inimestelt, kes on sattunud võlgadesse, on seotud täitemenetlusega. Rahumeeli tuleb see siia saali ja alles saalis ja sotsiaalkomisjonis ühel hetkel avastatakse, et aga mis siis saab, kui need rahad on juba ära võetud ja see ei ole õiglane ega eesmärgipärane, mille pärast neid toetusi maksti. Siis üritatakse eriliste keerdkäikudega see asi tagasi suunata, et oma vigu hakata parandama. Õnne Pillak ütles minu küsimusele, et mis saab nendest inimestest, kes on juba sattunud sellesse täiturite veskisse ja rahad on läinud. Öeldi, et Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja andmetel selliseid inimesi ei ole. Mina ütlen jälle, et neid inimesi on palju, sest ega nad muidu mulle ei kirjuta. Ja see näitab tegelikult, tulles tagasi selle kulla puudutamise juurde ja mullaks muutumise juurde, et praegune valitsus ei ole võimeline absoluutselt ette nägema, ette tunnetama võimalikke õiguslikke tagajärgi. Ja minu küsimusele, mis saab nendest inimestest, kellelt raha on ära võetud toetuse, energiatoetuse näol, siis tegelikult hetkel veel lahendust ei ole. Aga neid inimesi on palju, nii palju, kui on olemas täitemenetlusi, on kohtutäiturid nagu kaarnakari seal kallal, et saada kätte see raha, millest saavad muidugi ka nemad oma tasu. See ei ole inimlik, see ei ole õigusriigile kohane. Ja ma pean ütlema seda, kui eile täitus sellel päiksetõusuvalitsusel nii-öelda sünnipäev, esimene sünnipäev, siis heites pilku tagasi on nad algselt vaikselt oma masinavärki käima lükates saavutanud täielikult suure hoo juba, mis liigub absoluutselt Eesti riigi hävitamise suunas. Võtame siit energia hindade kasv, mida oleks olnud võimalik vältida, kui oleks mõeldud Eesti rahvale. CO2 kvootidest loobumine, elektri hinna monopoliseerimine ehk hinnalae kehtestamine. Võimalusi on veel teisigi, seda ei tehtud. Minnakse kaasa üleeuroopalise suundumusega, et energia on äkki kadumas. Ka praegune hetk, mida siin tänan juba puudutatud, kulmineerus eile, kui justiitsminister Maris Lauri, Reformierakonnast muide, tuli pulti ja nõudis koputajate seadusele heakskiitu. Absurditeater! Kuhu me oleme jõudnud? Ilmselgelt on Euroopa Liidu ... Palun lisaaega kolm minutit.
Kolm minutit lisaaega, palun.
Ilmselgelt on Euroopa Liidu ..., kes ihuvad hammast meie maavaradele, loodusele, võtnud eeskujuks stalinistlikud meetodid, kus inimeste lõhestamiseks tahetakse luua pealekaebamise süsteem. See ei lähe läbi! Ja kui vaja, siis me hakkame ka jõuga vastu. Asi on läinud nii kaugele. Ja mis kõige hullem, Reformierakonna minister tuleb ja valetab Riigikogu liikmetele siitsamast puldist, siitsamast puldist ja meie peame tema juttu uskuma! Vaatasime täna hommikul televiisorist reitingute tabelit. Reformierakond, kes on suurema osa oma eluajast säranud tähena, on kukkunud neljandale kohale, kui ma nüüd õieti mäletan, 17%-ga. [[Martin Helme ütleb vahele, et 19%]]. See on iseenesest märk, et see valitsus ei ole võimeline ja ei taha midagi rahva heaks teha. Võtame näiteks kas või Eesti julgeoleku. Kui palju on Eesti Konservatiivne Rahvaerakond soovinud, et igal juhul võetakse kasutusele keskmaa-õhutõrje. Kus sa sellega! Ei sobi siia! Nüüd antakse ära õlalkantavad tankitõrjesüsteemid Javelin ja viimased uudised räägivad ajakirjanduses ka seda, et ka haubitsad on minemas sama teed, kuhu Javelinid, ehk Ukrainasse. Mida Reformierakond tahab teha? Ilmselgelt on suund sellele, et muuta Eesti Euroopa Liidu föderaalosaks, kus meil ei ole enam mingit sõnaõigust. Sest vaadates praegust Euroopa Liidu direktiivide pealetungi, on suundumus sellele kaljukindel. Ja ütlen siit puldist välja otse: rahva kannatusel on olemas piir ja ühel hetkel me ei lepi enam sellega tavapärasel viisil. Aitäh!
Protseduuriline, Urmas Reinsalu.
Aitäh, austatud istungi juhataja! Minu mure selle erakorralise olukorra suhtes, mille on tinginud see eelnõu, sunnib mind tegelikult tegema pöördumist istungi juhataja poole, et parlamendi juhatus võiks täna tegelikult seda olukorda ikkagi arutada. Ja ...
Täpsusta, missugusest eelnõust sa räägid. Kas sellest eelnõust, mis praegu on, või sellest, mis eile oli?
Rikkumistest teavitamise seadusest. Nimelt, meil on olemas karistusseadustikus säte, et tegelikult karistusregistrist kustutatakse kurjategijad, aga rikkumisteated, need anonüümsed kaebused, mis on tegelikult seifides, nende kustutamise kohta ei ole midagi, need kestavad ja säilivad. Eriti huvitav on see, et selle anonüümsete kaebuste esitamise süsteemi ulatusala on tegelikult universaalne, ulatudes eestlaste suhtes üle maakera. Tegelikult ka meie välisesindused peavad olema sunnitud neid anonüümseid kaebusi esitama, kui neil on informatsiooni seaduse rikkumise kohta, kas Euroopa Liidu või Eesti pädevatele ametiasutustele. Ma tõesti palun juhatust täna seda kriisiolukorda arutada, see ei ole naljaasi ühiskonnas.
Võtsime kuulda. Nüüd on kõnesoovid lõppenud ja läbirääkimised on suletud. Vaatame läbi muudatusettepanekud. Eelnõu kohta on tehtud kuus muudatusettepanekut. Esimese muudatusettepaneku on esitanud sotsiaalkomisjon ise ja juhtivkomisjon on seda arvestanud täielikult. Teise muudatusettepaneku autoriks on sotsiaalkomisjon ja juhtivkomisjon on arvestanud täielikult. Kolmas muudatusettepanek, esitajaks sotsiaalkomisjon, juhtivkomisjon on arvestanud täielikult. Neljas muudatusettepanek, samuti esitatud sotsiaalkomisjoni poolt ja juhtivkomisjon on arvestanud täielikult. Viies muudatusettepanek, esitajaks sotsiaalkomisjon ja komisjon on ise seda arvestanud täielikult. Ja kuues muudatusettepanek on samuti komisjoni enda poolt esitatud ja komisjon on seda arvestanud täielikult. Oleme läbi vaadanud kõik muudatusettepanekud. Juhtivkomisjon on teinud ettepaneku eelnõu 475 teine lugemine katkestada. Määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks käesoleva aasta 31. jaanuari kell 17.15. Päevakorrapunkt on läbi ja tänane istung on lõppenud.