Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Prosim, da zasedete svoja mesta. Pričenjam 37. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: gospod Roberto Battelli, gospod Franc Horvat, Jožef Horvat, Vili Trofenik in mag. Franc Žnidaršič. Na sejo sem vabil predsednika Vlade Republike Slovenije, gospoda Janeza Janšo k 1. in 21. točki dnevnega reda, predstavnike Vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 4. in 16. točki, predstavnika Sveta Slovenske odškodninske družbe k 18. točki in predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije ter predstavnika Sodnega sveta k 29. točki dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 37. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 14. marca 2008. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogih za umik točk z dnevnega reda. Poslanske skupine SD, LDS, Zares, SNS in Lipa predlagajo, da se z dnevnega reda seje umakne Predlog zakona o prenosu nalog v pristojnost pokrajin, druga obravnava. Predlog za umik ste prejeli z dopisom z dne 21. marca 2008. Želi besedo predstavnik predlagateljev umika? Gospod Potrč, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pet poslanskih skupin opozicije je trdno prepričanih, da pot, po kateri poskuša Državni zbor sprejeti pokrajinsko zakonodajo, ni ustrezna. Vedno znova poskuša koalicijska večina posamične rešitve spraviti skozi dnevni red in se s tem vsakokrat, ko se katerakoli posamična rešitev sprejme, otežuje možnost celovitega razgovora o vprašanjih pokrajinske zakonodaje. Mi smo namreč trdno prepričani, da so vprašanja števila pokrajin, velikosti pokrajin, njihovih pristojnosti in načina njihovega financiranja tako medsebojno povezana, da nobenega ni mogoče ločeno obravnavati. Če si vladna koalicija zamišlja, da bo skozi pritisk in skozi politično demagogijo dosegla drugačno mnenje pri opozicijskih poslanskih skupinah, se vara. In naš poskus pri obravnavi današnjega dnevnega reda je pač dosledno vodenje politike, ki smo jo doslej ubrali in ki zahteva hkratno obravnavo vseh pokrajinskih zakonov. Predlagamo vam, da naš predlog sprejmete in s tem morda ujamemo skupaj zadnji vlak, kjer bi obravnava pokrajinske zakonodaje v tem mandatu še bila mogoča, v nasprotnem primeru se bojimo, da takšne možnosti ne bo več. In vnaprej povemo, da ne bomo sprejemali nikakršne vaše kritike, da to delamo zato, ker ne maramo pokrajin. Obratno. Vi želite pokrajine, ki bodo nedomišljene, medsebojno neusklajene, mi pa odgovornosti za takšen sprejem zakonodaje ne želimo sprejeti. Hvala lepa.
Hvala. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Odpiram prijavo. Gospod Jazbec, izvolite.
Hvala lepa. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke predloga za umik točke z dnevnega reda ne bo podprla. Smatramo namreč, da je predlog zakona primerno pripravljen, da lahko na Državnem zboru opravimo drugo obravnavo. Mislimo, da poti, ki jih opozicija ubira pri sprejemanju tako imenovanega paketa pokrajinske zakonodaje, so naperjene samo v tej smeri, da se pokrajinska zakonodaja ne bi v tem mandatu sprejela, s tem se pa onemogoča tudi to, da bi pokrajine lahko zaživele v letu 2009. Takšno nasprotovanje namreč ne pelje nikamor, ker to, kar je predstavnik predlagatelja za umik povedal, ko hkrati predlaga umik, s tem pa pogojuje to, da se, če predlog ne bo izglasovan, onemogoča nadaljnja razprava in s tem tudi onemogoča možnost, da bi pokrajinska zakonodaja bila še sprejeta v tem mandatu, to ne zdrži nobene presoje. Zakonodaja, ki je pripravljena, je prestala, bi temu lahko rekli, težko pot do te stopnje, da je prišla v drugo obravnavo. Usklajevanje tako pomembnega zakona, kot je zakon o prenosu nalog iz države na pokrajine, je dolgotrajno in mučno delo in to pot je zakon tako pripravljen, da bi bilo primerno, da ga dejansko tudi sprejmemo. Bojim se, da predlagatelji umika tega zakona imajo drugačne interese, da bodo to primerno zakonodajo v naslednjem mandatu, če bodo prišli na oblast, potem lahko samo prenesli in podali naprej. S tem bi današnjim predlagateljem v bistvu onemogočili, da temu oponira, kajti zakonodaja je dobra, zato bomo v poslanski skupini naredili vse, da bo, ne samo ta zakon, tudi ostali paket zakonov sprejet v tem mandatu. Hvala.
Hvala. Gospa Zalokar Oražem, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Lahko rečem, da se farsa s sprejemanjem pokrajninske zakonodaje nadaljuje še naprej. In v naši poslanski skupini Zares smo se pridružili še štirim drugim strankam oziroma poslanskim skupinam, ki menijo, da je potrebno na tem področju zgodbo ustanavljanja slovenskih pokrajin zastaviti na drugačen način. Pet poslanskih skupin daje sporočilo, da nekaj na tem področju ni v redu. In sprejemati zakone, za katere je potrebna navadna večina, je farsa. In očitno se na ta način izvaja določen pritisk na poslanke in poslance, pa tudi na politične skupine v Državnem zboru, da bi prišli v situacijo, ko bomo imeli sprejete vse vsebinske zakone, ne pa sprejetega zakona oziroma ne sprejetega tistega, kar je bistveno, dogovora o tem, kakšne pokrajine v Sloveniji želimo. In največja neumnost je, da sprejemamo po moji oceni najbolj pomemben zakon, to je zakon o pristojnostih, brez dogovora o tem, kakšne pokrajine, kako velike in koliko jih bomo v Sloveniji imeli. In ta pritisk, jaz vam moram reči v imenu naše poslanske skupine, ne bo obrodil sadov. In žalostno je, da pravzaprav v tem obdobju ne potekajo nikakršni pogovori in prav je, da javnost to ve, ne potekajo nikakršni pogovori, usklajevanja, dogovarjanja ali karkoli v zvezi s pokrajinami, kar bi bilo edino smiselno in kar bi bilo edino pravilno s strani vladajoče koalicije. Pač pa se izvajajo samo grobi pritiski pri sprejemanju zakonodaje na silo. Na ta način v Sloveniji do pokrajin ne bomo nikoli, predvsem pa ne v tem mandatu, prišli. Pomembno je dogovarjanje, pomembno je usklajevanje in na tem ste žal padli na izpitu. Je pa danes že jasno, da bo interpretacija za to krivdo, kdo bo krivdo ob koncu mandata, da ne bo pokrajin, zelo močna in zelo velika. In jaz sem v tej obrazložitvi dala veliko argumentov, ki govore o tem, da bi bilo prav, da se ozrete tudi malo vase, in da začnemo na pravih temeljih in resno pogovore o tem, in to na tisti točki, kjer smo zastali. Ne pa, da sprejemamo zakon o pristojnostih, na katerega vam v sistemskem smislu daje izjemno močne in resne pomisleke tudi Zakonodajno-pravna služba, ki pravi, da se ne more sprejemati, najbolj pomembna vsebinska zakonodaja, ne da bi vedeli, kakšne bodo pokrajine, da ta zakon sistemsko vpliva na več kot 50 drugih področjih zakonov in ustvarja nepreglednost in nejasnost zakonskega besedila. Vsi ti argumenti, vsa ta opozorila so za vas nepomembna. Gre [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod Milan Petek. Izvolite.
Hvala lepa, predsednik. Kolegice, kolegi! Nič novega ne bom povedal, če bom ponovil to, kar delamo že ves čas pravzaprav vsi opozicijski poslanci, da grešite, ko sprejemate zakonodajo, tako pomembno za bodoči razvoj Slovenije na način, da hočete s preglasovanjem samo koalicijskih glasov sprejeti ves paket zakonov. Pri tem ste verjetno spregledali, da smo v opoziciji enotni, da vsa opozicija glasuje ali obstruira seje takrat, ko vi trmasto vztrajate pri tem, da se razprava o zakonih, ki so v tej fazi, v tem trenutku res nesmiselni, izvede. Žal ta koalicija gluha, kot zna biti, in v tem primeru posebej zna biti, očitno, zavrača vse dobronamerne predloge in se na naše pozive ne ozira. Tako smo tudi danes že drugič v položaju, da vam skušamo dopovedati, da je sprejemanje enega izmed zakonov, kljub temu, da osnovnega zakona, to je zakon o ustanovitvi pokrajin, ta parlament ni sprejel oziroma je bil izglasovan s premajhnim številom glasov, nesmiselno. To vam je povedala Zakonodajno-pravna služba, za katero menimo, da bi jo vsaj mi pri našem ravnanju morali primarno spoštovati. Tudi na to se požvižgate in izvajate dobesedno nasilje nad vso opozicijo in verjamem, da tudi nasilje nad prebivalci Slovenije, ki pričakujejo odgovorno ravnanje parlamenta in poenotenje parlamenta v zvezi s tako pomembno zakonodajo. To, kar pa se dogaja izven parlamenta na tako imenovanih podpisih peticije, ko nekateri koalicijski poslanci preko svojih strankarskih skupin podpisujejo dokument, za katerega v katerem ne piše, da gre za paket pokrajinske zakonodaje, ki prinaša 14 pokrajin, ampak govori o tem, da so za pokrajine, je pa zloraba demokracije, da ne poveste, da pravzaprav hočete sforsirati zakonodajo, ki v tistem primeru podpisov nima pravega naziva. Zaradi tega še enkrat poziv: prekinimo oziroma umaknimo točko iz današnjega dnevnega reda, vzemimo si čas, še enkrat dogovorimo in ugotovimo, ali obstajajo pogoji za to, da to zakonodajo sprejmemo v tem parlamentu oziroma v tem mandatu. Če ne, počakajmo na to, da bo drugi mandat nadaljeval naše delo. Delo, za katerega pa je v tem trenutku lahko, in temu se pridružujemo, možno reči, da je napredek v primerjavi s tistim, kar je bilo do sedaj narejeno, vendar ne zadosten, da bi lahko užival tudi našo podporo. Hvala.
Hvala. Gospod Žnidaršič.
Lepa hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Naša poslanska skupine seveda podpira umik te točke z dnevnega reda zaradi tega, ker je koalicijskim partnericam že sporočila, da na tak način ne bo sodelovala pri nadaljnjem sprejemanju pokrajinske zakonodaje, kajti ve se in moramo se zavedati dejstva, da končnega uspeha ne morem biti, če ne bo dveh tretjin prisotnih poslancev, ko se bo krovni zakon sprejemal. In ta se sprejeti ne bo mogel, kar je že danes vsem znano. Mislimo, da je nadaljevanje postopkov pri vseh drugih zakonih, ki se jih sprejema z navadno večino, zapravljanje časa, ki ga nimamo, in denarja, ki ni naš, ampak od državljanov, ki morajo to, bi rekel, enostransko voljo večine naše vladne koalicije prenašati. Mislim, da je prav, da bi končno spoznali, da je vprašanje ustanovitve in delovanja pokrajin v najširšem interesu državljanov Republike Slovenije in da bi ta zakonodaja morala doživeti najširši konsenz vseh političnih strank v parlamentu in ne more biti nobene rešitve, ki bi bila sprejeta enostransko ob popolnem nasprotovanju tako rekoč polovice volilnega telesa. V tem smislu menimo, da je prav, da koalicija, ki to ponuja, umakne ta zakon z dnevnega reda in začne z nadaljevanjem dogovorov, ki bi prinesli širše soglasje pri sprejemanju posameznih zakonov in dali upanje, da bo na koncu tudi krovni zakon sprejet. Če bodo naši koalicijski partnerji kljub temu posiljevali Državni zbor z nadaljevanjem teh postopkov brez širšega soglasja, potem moramo sporočiti tako koalicijskim partnerjem kot Državnemu zboru, pa seveda širši slovenski javnosti, da mi pri takem enostranskem ravnanju ne bomo sodelovali. Ne samo, da ne bomo podpirali teh postopkov, pač pa tudi sodelovali ne bomo. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. Prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Prehajamo na odločanje o predlogu za umik navedene točke z dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 36. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da predlog ni sprejet. Poslanska skupina Zares predlaga, da se z dnevnega reda seje umakne Predlog zakona o odvetniški tarifi. Predlog za umik ste prejeli 21. marca 2008. Želi besedo predstavnik predlagateljev? Izvolite, gospod Gantar, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegic in kolegi poslanci! Res je, vložili smo predlog za umik 14. točke, to je Predlog zakona o odvetniški tarifi. Obrazložitev je zelo enostavna. Po našem mnenju ta zakon sploh ne bi smel biti uvrščen na dnevni red, saj zakon, na katerega se ta predlog zakona nanaša, niti še ni v obravnavi v Državnem zboru, je v pripravi, še manj pa, da bi bil sprejet. Tako seveda ne moremo sprejeti zakona o odvetniški tarifi, če pred tem ne vemo zagotovo, kakšne bodo rešitve, sprejete v zakonu o odvetništvu. Če bomo ta zakon sprejeli, pri tem pa bo obstajala ta pravna praznina, bomo vsa odvetniška razmerja in tarife pripeljali v nek prazen prostor. Zato pozivam vse skupaj, da vendar gremo po vrstnem redu, da se najprej z zakonom o odvetništvu odločimo, ali želimo spremembe, ki jih predlaga Vlada, ali ne, in šele potem spreminjamo zakon o odvetniški tarifi. Predlagam, da ta zakon umaknemo z dnevnega reda, saj navsezadnje na dnevni red sploh ne bi smel biti uvrščen. Hvala.
Hvala. Želijo predstavniki poslanskih skupin besedo? Odpiram prijave. Prijava teče. Gospa Lavtižar Bebler, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Poslanka skupina Socialnih demokratov bo ta predlog za umik tega zakona z dnevnega reda podprla. Mi nasprotujemo rešitvi, da se odvetniška tarifa določi z zakonom, to svoje nasprotovanje vežemo na ustavno določilo, da je odvetništvo kot delo pravosodja samostojna in neodvisna služba in da je javni interes pri tem uresničen skozi soglasje ministra za pravosodje k sleherni spremembi odvetniške tarife. Državni zbor bi na ta način, če ostane ta zakon na dnevnem redu, prej obravnaval in morda tudi sprejel zakon o odvetniški tarifi kot sam zakon o odvetništvu, ki naj bi šele odkazoval na zakon o odvetniški tarifi. Takšna procedura je za nas nesprejemljiva, da sploh ne govorim o tem, da Vlada predlaga zakon o odvetništvu po skrajšanem postopku, ki v resnici ne pomeni manjših in manj pomembnih sprememb. In v tem smislu je tudi taka procedura za nas povsem nesprejemljiva in je ne odobravamo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Gulič.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! V Liberalni demokraciji Slovenije nasprotujemo temu, da se ta predlog zakona uvršča na to sejo. Razlogi so bili že danes večkrat povedani, ampak v bistvu mi ne moremo odločati o nečem, kar nam ni še dano, da odločamo. Šele kakšna sprememba zakona o odvetništvu bi nam to omogočala. V tem trenutku velja tisti zakon, ki je bil že sprejet, in ta onemogoča sprejemanje takšnega zakona. Zaradi tega je ta zadeve nesmiselna, je pa v neki maniri, ki jo Ministrstvo za pravosodje vodi v zadnjem času. Se pravi, da najprej odločamo o nekih delnih rešitvah ali pa zakonih, ki obravnavajo ožja področja, in potem se sklicujoč na te odločitve obravnavajo širši zakoni, krovni ali pa sistemski. Vsekakor je pa razlog, da nasprotujemo temu zakonu, tudi ta, da konec koncev minister vedno lahko s svojim mnenjem, s svojim soglasjem prepreči ali dovoli spreminjanje tarif in se nam zdi že sam po sebi ta zakon nepotreben in izguba časa in živcev. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Kovačič.
Hvala lepa za besedo. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo proti umiku te točke z dnevnega reda. Smatramo, da gre za zelo pomemben zakon, gre za vprašanje odvetniške tarife, ki ne more in ne sme biti v domeni samo odvetnikov, ampak gre za opravljanje odvetniške dejavnosti, ki se opravlja predvsem v javnem interesu. Zato je interes javnosti, ki jo predstavlja država, tak, da je prav, da se odvetniška tarifa določi z zakonom. Gre tudi za zakon, ki je predvsem v interesu uporabnikov odvetniških storitev, ki bodo lahko tako hitreje in ceneje prišli do te pomoči zastopanja s strani odvetnikov. Upravičeno lahko tudi pričakujemo, da bodo na ta način, s tem konceptom, ki ga ta zakon uveljavlja, tudi v povprečju bolj zavzeto in učinkovito in odgovorno zastopani. Vendar s tem bi se, če bom nadaljeval, spuščal tudi v samo vsebino, ki bo prišla na vrsto kasneje. Dejansko se mi zdi, da je predlog za umik te točke z dnevnega reda poskus zavlačevanja sprejemanja tega zakona, ki je nenazadnje nujno potreben tudi zato, da bo tudi prispeval k odpravljanju sodnih zaostankov, ki, kot vemo, so v naši državi zelo velik problem, zato je prav, da vsi mi, ki imamo možnost odločati in prispevati k zmanjševanju oziroma odpravljanju sodnih zaostankov, naredimo vse, da z ustrezno zakonodajo prispevamo, da bodo dejansko v čim krajšem času sodni zaostanki odpravljeni. Hvala.
Hvala. Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Glasujemo. Glasovanje o predlogu za umik navedene točke z dnevnega reda teče. Navzočih je 96 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 29, proti 37. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da predlog ni sprejet. Prehajamo na obravnavo predloga za širitev dnevnega reda. Po dogovoru na Kolegiju predsednika Državnega zbora predlagam, da se dnevni red seje razširi z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi zakona o določitvi minimalne plače, nujni postopek. Predlog za širitev ste prejeli z dopisom 21. marca 2008. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 67, proti 1. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Sedaj prehajamo na določitev dnevnega reda. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, ki ste ga prejeli s sklicem seje in s sprejeto dopolnitvijo. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 48, proti 4. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je dnevni red 37. seje zbora določen. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri z obravnavo 1. točke dnevnega reda - vprašanja poslank in poslancev.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da se umirite in zasedete svoja mesta. Velja tudi za ministre in druge predstavnike slovenske vlade. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 28-ih poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanje poslancev iz opozicije in na poslansko vprašanje, poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. V nadaljevanju bodo na neodgovorjena poslanska vprašanja, postavljena na 33., 34., 35. in 36. seji zbora, odgovarjali le ministri, ki so danes prisotni. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno večim ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministra ali generalnega sekretarja Vlade. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu mora predsednik Vlade, minister ali generalni sekretar Vlade v 30-ih dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri in ministrica: minister za obrambo gospod Karl Erjavec, generalni sekretar Vlade mag. Božo Predalič in ministrica za delo, družino in socialne zadeve gospa Marjeta Cotman. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katere v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Gospa Zalokar Oražem, imate proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani kolegi in kolegice! Poslanska skupina Zares je v petek najavila postavitev ustnega poslanskega vprašanja predsedniku Vlade. Poslansko vprašanje naj bi postavil naš kolega Vili Trofenik. Kolega je žal med prazniki zbolel in danes smo bili seznanjeni, da poslanskega vprašanja ne sme postaviti noben drug poslanec ali poslanka skupine Zares. Dobili smo nerazumljiv in za nas zelo nenavaden odgovor, da naj bi naše poslansko vprašanje prebral predsednik Državnega zbora, češ, da je bilo tako že nekoč v letu 2006. Poslovnik o tem in o takšni situaciji ne govori. Zato se nam zdi interpretacija predsednika Državnega zbora grob poseg v naše pravice. Poslansko vprašanje namreč obsega vprašanje in obrazložitev k vprašanju in nam bo obrazložitev vprašanja onemogočena oziroma nam bo onemogočeno sploh postaviti to vprašanje. Prav tako nam bo onemogočena in odvzeta pravica morebitne zahteve po dopolnitvi odgovora in postavitve zahteve za razpravo o tem odgovoru. Poslanska vprašanja, in to predvsem vprašanja, ki jih postavljamo predsedniku Vlade, so za opozicijo zelo pomembna. Imajo velik pomen še posebej za nas. Seveda smo zelo razočarani, da se nam želi na tak način zapirati usta in natikati nagobčnik, kajti po naši oceni gre za poslovniško telovadbo. In, gospod predsednik Cukjati, če boste danes ponovno sprejeli takšno odločitev - mi namreč predlagamo, da o tem odločajo tudi drugi kolegi in kolegice z glasovanjem, kajti to bo v prihodnosti morda doletelo še koga, potem dovolite, da vam preberem tole: "Kar se tiče poslanskega vprašanja, ni treba vnaprej navesti obrazložitve za vprašanje, drugače ne vidim smisla, da imamo sploh ta del parlamentarnega dela. Lahko samo tisti uradniki, ki itak vnaprej pripravijo odgovore predsedniku Vlade, to pošljejo pisno in potem tega niti ne potrebujemo v parlamentu." To je 20. aprila leta 2004 rekel aktualni predsednik Vlade, gospod Janez Janša, ki naj bi nam danes na podobno vprašanje odgovoril, pa žal vprašanja ne moremo postaviti.
Gospa Zalokar Oražem, javnost oziroma Državni zbor zahteva, da odgovorim na to vašo pobudo oziroma protest. Gospod Lahovnik je bil pri meni, sva se menila, jaz sem mu razložil zadeve in nisem opazil, da ne bi razumel te obrazložitve. Naj vendar povem, da 244. člen govori, da poslansko vprašanje postavi poslanec iz opozicijske poslanske skupine, ne pa poslanska skupina. Če poslanec ni prisoten, ga v postavitvi vprašanja nihče ne more zamenjati. Nihče. Tak primer smo imeli že leta 2006, 13. julija, ko je gospod Presečnik imel najavljeno poslansko vprašanje predsedniku Vlade, pa je zaradi operacije bil upravičeno odsoten. In takrat, če si izvolite pogledati magnetogram, bom citiral, kaj sem rekel: "Predsednik France Cukjati: Hvala gospodu predsedniku. Gospod Jakob Presečnik vam je posredoval naslednje vprašanje..." in sem citiral vprašanje, ki je bilo postavljeno. "Ker je gospod Presečnik danes upravičeno odsoten, sprašujem, ali kljub temu želite odgovoriti na njegovo poslansko vprašanje? Izvolite." In tako bom delal tudi naprej, vključno danes. Se opravičujem Državnemu zboru, poslankam in poslancem, za to prekinitev dela. Prehajamo na postavitev poslanskih vprašanj s strani poslancev poslanskih skupin. Besedo ima gospod Sašo Peče. Izvolite.
Spoštovani prisotni. Dober dan, gospod predsednik Vlade. V Poslanski skupini Lipa trdimo, da vodite neodgovorno politiko, da vodite neodgovorno in nekredibilno dogovorno politiko v dogovarjanju s sosednjo Republiko Hrvaško. Dejstvo je, da z odprtimi vprašanji, meddržavnimi vprašanji manipulirate, manipulirate v smislu zadovoljevanja ozkega, egoističnega cilja politike - to je nabiranje volilnih glasov. Dejstva kažejo, da so se dogovori začeli frekventno odvijati ravno v obdobju vaše vlade, torej, da Hrvaška izpostavi vprašanje za njo tik pred njenimi volitvami in seveda kasneje najde ugodno rešitev ter od te rešitve naknadno odstopi. Enako se odvija v naši državi. Žal. Še enkrat poudarjam, po naši oceni vodite neodgovorno politiko. V okviru te neodgovorne politike verjetno spada tudi dogovorna politika z nekaterimi drugimi političnimi strankami znotraj Državnega zbora, ki imajo tisti, kot je kolega Boštjan Zagorac rekel, "velikonočni sindrom barvanja kamnov". Rad pa bi izpostavil naslednje vprašanje. Prvič: Kaj je Vlada Republike Slovenije v okviru instituta predsedovanja Evropski uniji storila za zaščito nacionalnih interesov ozemeljske celovitosti Republike Slovenije? In drugič: Glede na ciničen nasmeh ministra za zunanje zadeve na Odboru za zunanjo politiko ob predstavitvi sklepa in poprosila OZP-ja, da sprejme predlog sklepa, katerega avtorstvo smo podali v okviru poslanske skupine, in sicer, da se v skladu s 14. členom Zakona o zunanjih zadevah odpokliče oziroma da Vlada Republike Slovenije v sodelovanju z matičnim delovnim telesom Državnega zbora sprejme sklep oziroma pripravi ga minister za zunanje zadeve, določi ga Vlada po predhodnem mnenju delovnega telesa, da se začasno odpokliče veleposlanika Republike Slovenije v sosednji Hrvaški. Po naši oceni bi Slovenija morala narediti tisti korak, ki bi izražal našo avtonomnost, predvsem pa naš slovenski ponos. Ne pa da vedno znova le pošilja diplomatske note na nižjih ravneh, poleg tega pa za nastalo situacijo vedno znova krivi nižje instance ali celo direktorje različnih kmetijskih skladov. Zato vas gospod predsednik prosim, da odgovorite na oboji vprašanji. Prvič: kar se tiče učinkovitosti predsedovanja Evropske unije in sposobnosti naše države da v tem obdobju izbori tudi nekaj zase kot polnopravna članica Evropske unije, ki predseduje, in drugič, o predlogu poslanske skupine o začasnem odpoklicu našega veleposlanika iz sosednje Hrvaške. Hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Slovenska vlada pri urejanju odnosov s Hrvaško dosledno izhaja iz temeljne ustavne listine, ki je bila sprejeta v Državnem zboru junija leta 1991. Med drugim ta temeljna ustavna listina tudi določa, da so nekdanje meje med dvema republikama, se pravi med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško, v okviru bivše Jugoslavije postale državne meje dveh novonastalih držav. Potrditev tega osnovnega izhodišča, ki je bil praktično v enakem besedilu sprejet tudi v hrvaškem saboru, prav tako junija leta 1991, je ta vlada dosegla tudi junija leta 2005 z Brionsko izjavo. S to brionsko izjavo sta se vladi Slovenije in Hrvaške zavezali k izogibanju incidentov in ponovno potrdili, da je treba spoštovati stanje in pristojnosti na meji in ob meji, kot je bilo ob osamosvojitvi. Po tem datumu je sosednja država res nekajkrat enostransko kršila ta dogovor, vendar pa nobeno enostransko dejanje sosednje države ne po tem datumom ne pred tem datumu v mandatu te vlade ni ostalo brez ustreznega odgovora. Ob tem opozarjam, da ta Vlada 3. decembra leta 2004 v roke ni dobila nepopisanega lista papirja. Dobila je v roke neurejeno stanje na treh ali štirih ključnih področjih v odnosu med Slovenijo in Hrvaško. In reševati je potrebno situacijo, kakršna je, ne pa takšno kakršno bi si želeli ali pa bi si kdo želel, da bi obstajala. S tega vidika je treba povedati, da danes, marca leta 2008, Slovenija nadzoruje ravno toliko suverenega ozemlja Republike Slovenije, kot ga je nadzorovala Vlada Republike Slovenije pred štirimi ali pa pred petimi leti. Poleg pravnih učinkov raznih enostranskih potez je potrebno upoštevati tudi različne kontekste, med drugim tudi evropski kontekst nekaterih hrvaških potez. Slovenija se je že ob začetku pogajanj za članstvo v Evropski uniji zavezala evropski politiki dobrososedskih odnosov. K tej politiki pa je z začetkom pogajanj za članstvo v Evropski uniji zavezana tudi sosednja država. Da evropski princip kljub nekaterim težavam deluje, nenazadnje dokazuje primer zaščitne ekološko-ribolovne cone. Kot zelo pravilno se je izkazalo vztrajanje Slovenije nad tem, da gre tukaj za problem, ki ga je Hrvaška s preklicem ali pa nespoštovanjem dogovora povzročila na relaciji Hrvaška - Evropska unija oziroma Evropska komisija. Hrvaška stran je tista, ki je enostransko kršila dogovorjeni režim. Evropska drža se je v tem primeru izkazala za najbolj učinkovito, lahko bi celo rekli edino učinkovito vprašanje, kaj bi se dogajalo s to cono, če ne bi bilo tega evropskega okvira. Trajalo je sicer dva meseca in pol, vendar je bila Hrvaška prisiljena enostransko sprejeti ukrep ponovno preklicati. Vlada bo pri reševanju odprtih vprašanj s sosednjo Hrvaško upoštevala tudi zadnje zaključke Odbora za mednarodne odnose Državnega zbora in tudi v prihodnje ščitila interese Republike Slovenije z vsemi legitimnimi sredstvi. Mednje spadajo premišljene in sorazmerne reakcije na enostranske poteze in ravnanja, ki dolgoročno privedejo do rezultatov. Še v času, ko Slovenija predseduje Svetu Evropske unije, si želimo enotnega nastopa političnih subjektov do teh relacij in do vprašanja odnosov med Slovenijo in Hrvaško. Na četrtkovem sestanku vodij parlamentarnih strank, ki sem ga sklical [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[..]]bomo videli, ali ta zaveza, ki je doslej vsaj za silo držala lahko vzdrži tudi v tem času, ki so ga nekateri že razglasili za predvolilnega.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Peče.
Na tisti, po moji oceni, vsebinski drugi del o odpoklicu veleposlanika se niste niti odzvali. Moram pa vam povedati, verjetno veste, da se je vaš zunanji minister Dimitrij Rupel na OZP-ju temu predlogu le cinično nasmehnil. Zato bi s tega mesta na podlagi vašega odgovora vprašal: Ali je evropski kontekst, kot ste omenili, nezavedanje pomembnosti lastnega ozemlja? Ali je evropski kontekst nezavedanja se nacionalne domovinske biti? Veste, pred časom ste v Državnem zboru govorili o Lizbonski pogodbi, kako je dobra za države članice, ker bodo ravno skozi to pogodbo dobile na nacionalni identiteti, vi pa trdite ravno obratno. S tega mesta dovolite, da izpostavim odprta vprašanja z Republiko Hrvaško vse od osamosvojitve naprej. Ne bom dajal krivde na prejšnje Vlade, kajti vi ste aktualna Vlada že tri in pol leta. Rad pa bi izpostavil, da je Slovenija vse od osamosvojitve naprej izgubljala tako celovitost Piranskega zaliva kot nenazadnje tudi teritorialni izhod na odprto morje. Tega, žal, ne morete zanikati niti vi. Dejstvo pa je, da orožje in platno ali orodje in platno imate v rokah ravno v okviru Vlade Republike Slovenije. Zato s tega mesta dovolite, da vas še enkrat drugič oziroma tretjič, prvič ste dobili pisno, vprašam tudi o predlogu odpoklica začasnem slovenskega veleposlanika iz sosednje Hrvaške kot ukrepu, ki bi jasno nakazal namero slovenske vlade, da ne bo popuščala pri obstoju lastnega naroda, torej ozemeljski celovitosti. Rad bi izpostavil še to, da v okviru vašega odgovora ne moremo biti zadovoljni s tem, ker vse prelagate izključno na dogovorno politiko [[...]] [[opozorilni znak za konec]] Evropske unije. Po oceni Poslanske skupine Lipa bi morali tudi kot predsedujoča Evropski uniji znati najti tiste instrumente - in po pol leta jih niste znali -, ki bi izkazovali skrb in [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Kar se tiče slovenskega vodenja Sveta Evropske unije, naj še enkrat ponovim, da je ravno v času, ko ima Slovenija to odgovornost, dolžnost in pravice, sosednja država preklicala enostransko potezo in preklicala veljavnost zaščitne ekološko-ribolovne cone za članice Evropske unije, med njimi tudi za Slovenijo. S tem smo se lahko vsi neposredno seznanili. Če je kdo v tem užival, je lahko gledal tudi neposredni prenos zasedanja hrvaškega parlamenta, kjer so to odločitev sprejeli. Najbrž ni treba posebej poudarjati, da je bila to odločitev, ki je bila možna samo v kontekstu evropskega okvira in v kontekstu evropske paradigme. Kar se tiče odpoklica slovenskega veleposlanika na Hrvaškem, je očitno, da Slovenija oziroma slovenska vlada veleposlanika ni odpoklicala. Mi želimo probleme reševati, ne pa jih zamrzniti ali kakorkoli prispevati k temu, da bi na nek način postali mi odgovorni za enostranske poteze, ki jih dela druga stran. Že prej sem zelo jasno dejal, da bo slovenska vlada ščitila slovenske nacionalne interese na ta način, da bomo prišli do dolgoročnih rešitev, da bomo učinkoviti. Ne na način, da se bo zgodilo morda nekaj bombastičnega, čez tri dni bodo pa problemi enaki ali pa še večji. Tudi na enostranske ukrepe je treba odgovarjati sorazmerno, na način, ki ne oddaljuje Slovenije od rešitev.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Gospod Peče, rad bi vas opozoril in izrazil željo, da se ne bi ponavljale napake s prejšnje seje in prejšnjih sej, kjer se proceduralni predlog izkoristi za postavitev novih vprašanj, novih dejstev ali očitkov, kajti v tem primeru bom prisiljen popraviti tako napako tako, da bom predsedniku Vlade omogočil, da bo takoj odgovoril na take nove očitke. V demokratičnih sistemih ima vsak obdolženec možnost odgovoriti na nove očitke. Gospod Peče, izvolite.
Spoštovani predsedujoči! Dilema izhaja seveda iz nejasnega oziroma nekonkretnega odgovora predsednika Vlade, ki po mojem trdnem prepričanju ne gre v kontekst interesov Republike Slovenije. Zato dovolite, da s tega mesta obrazložim proceduralni predlog, predvsem v tistem kontekstu oziroma zasledovanju tistega cilja, da bi k vsebini pritegnil, če že nisem Vlade Republike Slovenije, pa vsaj zadostno število poslank in poslancev, da bi jutri v okviru glasovanj podprli predlog za razširjeno razpravo. Ni res, da je Hrvaška preklicala ekonomsko-ribolovno cono, kakor navaja predsednik Vlade. Le preložila je njeno izvajanje. Glede tega si moramo biti o tako zelo pomembnem vprašanju več kot na jasnem. Če predsednik Vlade tega ni vedel, ga s tega mesta s tem seznanjam. Mi je pa žal, da predsednik Vlade tega dejstva ni poznal. Drugo bi rad izpostavil, o čem je ravno problem dogovorne politike, torej dogovorne politike med vašim kolegom, predsednikom Hrvaške. Drži. Hrvaška je razglasila ekonomsko-ribolovno cono tik pred svojimi volitvami, po izvedbi volitev jo je preklicala. Bojim pa se oziroma trdim, da se enako odvija tudi v okviru Republike Slovenije. In to je dogovorna politika. Dejstvo je, da niti enega vprašanja naša država ni bila sposobna razrešiti vse od osamosvojitve naprej, ampak da pred vsakimi volitvami se najde neodgovorna Vlada in neodgovorni posamezniki, ki najdejo, pa naj si bo rešitev v topovih in tankih na meji ali pa v ustvarjanju konfliktov s tem, da vedo, da bližje kot bomo dnevu volitev, lažje bodo našli rešitev, ki bo držala, žal, le še tri ali pa štiri tedne po volitvah. In to prakso hočemo prekiniti v okviru Poslanske skupine Lipa. Zato trdimo, da bi bilo prav, da Državni zbor opravi razpravo o predlogu odpoklica veleposlanika, katerega predlog je predsednik Vlade kategorično zavrnil. In zavrnil pred Državnim zborom, pred slovensko javnostjo in izničil tisti ukrep, ki je klasičen v okviru med državnih sporov ali meddržavnih nesoglasij. In po moji oceni, predsednik Vlade, če bi Državni zbor izpostavil vrednost tega vprašanja kot pravo težo, torej težo ohranjanja nacionalne biti ozemeljske suverenosti, bi bila razprava več kot dobrodošla. Zato s tega mesta naprošam vas, gospod predsednik, da upoštevate proceduralni predlog, vse prisotne poslanke in poslance pa, da pokažejo več nacionalne odgovornosti, kot jo je v svojem odgovoru prikazal predsednik Vlade. Hvala.
Hvala. Želi predsednik Vlade odgovoriti na nove očitke? Tri minute.
Samo kratko pojasnilo. Mislim, da Državni zbor to zasluži. Gospod poslanec je govoril o tem, da je Hrvaška razglasila ekonomsko-ribolovno cono. Hrvaška je razglasila ekološko-ribolovno cono. To je nekaj drugega, spoštovani gospod Peče.
Hvala. Naslednji proceduralni predlog. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora. Jaz spoštujem predsednika Vlade in njegovo pravico, da pojasni vprašanja oziroma svoja odgovora. Ampak to, kar ste zdaj storili, je pa kršenje Poslovnika. Prej ste se sklicevali, ko je šlo za našo poslansko skupino na to, kakšna je bila praksa leta 2006 in ste s tem utemeljevali [[...]]
Proceduralni predlog [[...]]
[[...]]zakaj ne more kdorkoli od nas [[...]]
[[...]]gospod Lahovnik [[...]]
[[...]]zakaj nihče od nas ne more postaviti vprašanja. Zdaj ste pa sam kršili to, kar se še nikoli ni zgodilo v Državnem zboru, ste zdaj omogočili predsedniku Vlade. Jaz resnično prosim tukaj, da se ta praksa ne ponavlja, ker sicer bomo mi zapustili zasedanje Državnega zbora, če se bo poslovnik spreminjal vsako uro, tako kot se pač komu zazdi. Jaz mislim, da je šlo za evidentno kršitev poslovnika. Vsi, ki imamo poslovnik, to vemo, in prosim resnično, da se to ne ponovi več.
Ne morem reči hvala, ker ni proceduralni predlog. Gospod Zagorac, proceduralni predlog prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Jaz bom proceduralni predlog oblikoval na začetku, da ne bo težav s prekinjanjem. Upam, da mi boste dovolili potem še dve minuti, da ga obrazložim. Proceduralno bi vam predlagal, da kot predsedujoči, kljub temu, da imate pravico tolmačiti poslovnik, ne počnete tega v svojo lastno korist in v korist stranki, ki ji pripadate. Vi ste prvi med enakimi v tej hiši. Rad bi povedal, da ta vlada in vladne stranke so sposobne pet mesecev pred volitvami narediti marsikaj, od spreminjanja volilnih okrajev, do vsiljevanja regij in še česa drugega. Tako ni treba kršiti tudi svete ustave, bom rekel, te hiše. Predsednik Vlade, če ste se imeli namen oglasiti, karkoli dodati in povedati, ukažite svojim partizanom, pardon, vojakom, da to jutri potrdijo in [[...]]
Gospod Zagorac [[...]]
[[...]]boste lahko govorili neomejeno. Hvala.
Gospod Vili Trofenik ni prisoten in sprašujem predsednika Vlade ali želi odgovoriti na njegovo vprašanje, ki se glasi takole: "Sprašujem vas, kaj boste v luči spoštovanja načela enakosti storili za odpravo krivičnih neskladij med nekaterimi plačami v javnem in zasebnem sektorju?" Izvolite, gospod predsednik.
Meni je žal, da poslanca Trofenika ni tukaj. Spominjam pa se let, ko smo mi iz opozicije spraševali Vlado in ko so veljala neka striktna pravila. Jaz sem vsak mesec postavil vprašanje predsedniku Vlade in predsednik parlamenta, in več jih je bilo v preteklih mandatih, nikoli ni pustil, da se v obrazložitvi formalnega oziroma proceduralnega predloga za razpravo postavlja novo vprašanje. Nikoli. Zloraba je tukaj, ne pa potem, če nekdo lahko odgovori. Kar se tiče vprašanja gospoda Trofenika, naj povem, da je bil v lanskem letu podpisan nov socialni sporazum za obdobje do leta 2009. V tem sporazumu se je Vlada zavezala, da si bo prizadevala za dolgoročno skladnost v rasti plač javnega in zasebnega sektorja, ob upoštevanju razlik, sestavi zaposlenosti in doseganju ravni bruto plač med sektorjema. V zadnjih letih Slovenija beleži določene razlike, nekateri pravijo temu tudi velike razlike v rasti plač v obeh sektorjih. Rast plač se je v zadnjih letih hitreje povečevala v gospodarstvu oziroma zasebnem sektorju. Počasnejša rast plač v javnem sektorju gre na račun dejstva, da se je vsakokrat izplačal le del dogovorjenega povišanja plač, del teh sredstev pa se je namenil oziroma se je shranjeval za odpravo plačnih nesorazmerij. Seveda obstaja razlika med plačami v javnem in zasebnem sektorju, če gledamo samo splošne številke, vendar je ta razlika vezana na višjo izobrazbeno strukturo v javnem sektorju. In ta številka pač ne sme izvajati. Ključna naloga Vlade je bila v tem mandatu in bo tudi naprej zagotoviti rast plač, ki bo makroekonomsko vzdržna, pa tudi fleksibilnost mehanizmov oblikovanja plač, takšnih mehanizmov, ki bodo omogočali prilagajanje produktivnosti v posameznih sektorjih. Vlada se odziva tudi na različne znane pritiske in je tistim, ki dobivajo najnižjo plačo, pomagala z različnimi ukrepi. Del teh ukrepov je sprejemal Državni zbor. Vlada je v tem mandatu z davčno reformo in nekaterimi naknadnimi popravki davčnih zakonov omogočila bistveno višje plače z davčno olajšavo, ki je bila dodatno sprejeta za tiste v spodnjem dohodninskem razredu oziroma spodnjem socialnem razredu in ki je bila sprejeta pred kratkim, tako se je njihov socialni položaj še dodatno izboljšal. V zadnjih letih, morda je bilo to za koga zanimivo, je bilo gibanje oziroma je bila realna rast bruto plač na zaposlenega v javnem in zasebnem sektorju takšna, da je v letih od leta 1996 pa tam nekje do leta 2004, se pravi v obdobju osmih let praviloma, razen eno leto, bila rast plač v javnem sektorju precej večja od rasti plač v gospodarstvu. Od leta 2004 se je ta trend obrnil in je bila rast bruto plač v gospodarstvu bistveno večja kot v javnem sektorju. Samo za zadnja tri leta podatek to zelo jasno pove. Realna rast bruto plač leta 2005 v javnem sektorju je znašala 0,9%, v zasebnem 2,8%. Leta 2006 je bila realna rast bruto plač v javnem sektorju 1%, v gospodarstvu 2,8%, in lansko leto 0,5% v javnem sektorju in 3,2% realna rast bruto plač v zasebnem sektorju. Nekatera nesorazmerja, ki obstajajo, odpravljamo z [[...]] [[opozorilni znak za konec]] [[...]]najnovejšimi ukrepi. Upam, da bo prva panožna pogodba z zelo pomembnim sindikatom v javnem sektorju podpisana že naslednji teden.
Hvala. Naslednji bo predsedniku Vlade postavil poslansko vprašanje gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Prosim.
Hvala lepa. Prav lep pozdrav vsem skupaj! Slovenija se je odločila za samostojnost in osamosvojitev in je skupščina, ne Državni zbor, 25.6.1991 sprejela obvezujoč dokument. Na drugi strani pa tudi Hrvaška. Slovenija se tega dokumenta drži, Hrvaška se tega dokumenta ne drži. Slovenija je bila v zgodovini že dostikrat prevarana in pripeljana okoli, pa če vzamemo, najprej z referendumom leta 1866, ko smo izgubili Beneško Slovenijo, potem s koroškim plebiscitom, z referendumom leta 1920, ko smo izgubili Koroško, potem pa tudi z umazano trgovino Anglo-Francozov z Italijo glede Trsta in Gorice, kar je bilo seveda dokončno urejeno z Osimskimi sporazumi. Nikakor pa se ni uredilo nič napram Hrvaški. Hrvaška, ki je, glede na razne dogovore med Budimpešto in Dunajem, počasi prihajala do slovenskega ozemlja in si je, še največ pa po drugi svetovni vojni, prilastila ogromne predele slovenskega ozemlja, se enostavno spreneveda, popravlja katastrske mape, laže po svetu, goljufa, dokazuje nedokazljivo oziroma dokazuje laži in resnice, ki jih ves čas trosi naokrog, in seveda s pomočjo lastnih tako imenovanih strokovnjakov za mednarodno pravo, žal tudi ob pomoči nekaterih tako imenovanih slovenskih strokovnjakov za mednarodno pravo, Slovenija izgublja svoje ozemlje, svojo suverenost in svojo neodvisnost. Sprašujem Vlado: Kaj bo storila na tem področju? Ali bomo res samo poslušali, da je dovolj, če pošiljamo note? Da je dovolj, če se obnašamo evropsko, ko se pa vendar Hrvatje ne obnašajo evropsko? Ali bomo dovoljevali Hrvatom prost vstop v Evropsko unijo, kamor ne sodijo glede na njihovo delovanje? Mislim, da je skrajni čas, da bolj ostro posežemo po tistih diplomatskih ali drugačnih merilih in vatlih, ki bodo Slovencem zagotovila mirno bivanje znotraj lastne domovine, ne pa, da ne bomo več vedeli, ali bo v kratkem Ljubljana še slovenska ali bodo Hrvatje to že proglasili za svoj teritorij. Morda se sliši malo smešno, vendar če poslušate gospoda Nobila, vam to ne bo več smešno. Hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala tudi za to vprašanje. Naj že tretjič danes ponovim v Državnem zboru, da v mandatu te vlade nobeno enostransko ravnanje, nobena enostranska poteza sosednje države ni ostala brez odgovora. Tudi ob zadnjih dogodkih na levem bregu Dragonje in ob Muri so slovenski organi reagirali v skladu z mednarodnim pravom in z ukrepi, ki omogočajo, da ne bo možno izkoristiti enostranskih potez v pravnem smislu kadarkoli v prihodnje. Kot sem dejal že prej, ta vlada ni podedovala praznega lista papirja, da bi se začeli na novo dogovarjati o rešitvi vprašanj. Podedovali smo stanje, ki je bilo ponekod blizu temu o čemur poslanec sprašuje. Recimo, mejni kamni v Murski Šumi, ki so zelo razburjali slovensko javnost, v zadnjih tednih še posebej, zaradi precej specifičnega poročanja slovenske nacionalne televizije. Kar se tiče mejnih kamnov na meji med Slovenijo in Madžarsko do tromeje z Republiko Hrvaško je Slovenija leta 1992 in leta 1993 našo stran mejnih kamnov oziroma mejnikov ustrezno preoznačila in vklesala napis Republika Slovenija. Deloma so bili ti napisi na delu te meje preklesani s strani sosednje države, organov sosednje države Hrvaške leta 1995, leta 1995 ne leta 2008, pred 13-mi leti. Slovenski organi so to formalno ugotovili šele leta 1998 in opozorili Ministrstvo za zunanje zadeve in potem še enkrat konec leta 2000. Ministrstvo za zunanje zadeve je konec leta 2000 napisalo protestno noto, ki pa nikoli ni bila odposlana. To, da se nota ne odpošlje, je bila direktiva iz kabineta takratnega predsednika Vlade. To je bilo v času, ko so se verjetno začenjali dogovori o nekem podjetju, ki je kasneje dobilo ime "Sporazum Drnovšek-Račan". Skratka, ta nota je še vedno na Ministrstvu za zunanje zadeve, napisana pa je bila konec leta 2000. Od takrat naprej se tukaj pravzaprav ni nič dogajalo. Pristojni organi Republike Slovenije stanja niso vrnili nazaj kamor bi ga morali. To je potrebno storiti. V tem smislu bodo sproženi potrebni ukrepi. Kar se tiče ostalih ukrepov naj povem, da je bil v mandatu te vlade sprejet zakon, ki je bil reakcija na enostransko pogajanje sosednje države z Italijo o razmejitvi epikontinentalnih pasov. S tem zakonom je Slovenija razglasila slovensko zaščitno ekološko cono in pravno uredila epikontinentalni pas Slovenije. Tega nihče prej ni naredil. V tem času oziroma v tem mandatu je Vlada sprejela uredbo s katero je uvedla slovensko ribolovno območje na morju, dosežen je bil dogovor o ureditvi protipoplavnih nasipov ob reki Muri, ustavljen je bil poskus, da se slovenski zaselek Mirišče priključi na infrastrukturo Republike Hrvaške in pred desetimi dnevi je bilo uspešno rešeno vprašanje Hrvaške, zaščitne ekološko-ribolovne cone, ki jo je Hrvaška preklicala za članice Evropske unije, do nekega skupnega sporazuma, pri katerem mora sodelovati tudi Slovenija. Skratka je stanje vrnjeno v čas pred uveljavitvijo te cone tudi za Slovenijo. Vsa ta dejanja, ki so bila storjena v tem mandatu, zagotavljanje in izvajanje suverenosti, suverenih pravic in jurisdikcija Slovenije nad območji, ki so Sloveniji pripadala tudi 25. 6. 1991. Ta Vlada je torej naredila kar nekaj korakov za reševanje teh odprtih vprašanj, tudi takšnih, ki prej nikoli niso poskušali in v tem trenutku je v teku še en poizkus preko dela dveh mešanih krovnih komisij, katerih cilj je približati rešitev mejnega vprašanja, neka dolgoročna rešitev. V kratkem času bomo videli ali lahko rečeno, da bo ta pot obrodila sadove.
Hvala. želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Zahvaljujem se za lep odgovor. Pravzaprav smo izvedeli kar nekaj tistega, kar je bilo dolgo časa prikrivano. In dejstvo je, da je to res, da je sedanja vlada reagirala bistveno drugače kot vse prejšnje Vlade. To drži. In je odgovarjala na vse enostranske poteze. Vendar mislim, da bi morali sedaj, ko Hrvatje stopnjujejo pritisk, in sedaj, ko imamo priliko, da jih stisnemo za vrat ob vstopanju v Evropsko unijo, izkoristiti vse svoje pravne in ostale možnosti, da rešimo ta medsebojna vprašanja. Dogaja se pa nekaj drugega. Policija ne reagira in ne varuje slovenskega ozemlja, ne varuje slovenskih uradnih predstavnikov in v bistvu lovi slovenske poslance kot teroriste, medtem ko Hrvatje mirno hodijo naokrog in vsake toliko časa obnovijo belo barvo in črno barvo na tistih kamnih. Čeprav so bili kamni preklesani leta 1995, vendar so ti kamni tako izredno dobro ohranjeni, da je evidentno, da jih obnovijo vsaj vsake pol leta, če ne še bolj pogosto. Vprašljivo je še vse kaj drugega. Vprašljivo je tudi to, da Hrvatje vpisujejo slovenski teritorij v svoje katastrske mape in nihče nič ne naredi na tem področju. Naši tako imenovani pravni strokovnjaki so pravzaprav zelo čudne provenience, kajti vodja tiste specialne komisije, krovne komisije je človek, ki je pravzaprav izjavil tudi to, da Slovenija nima izhoda na odprto morje. Ne vem kako se ta človek lahko ali tako zelo spremeni ali pa se izobrazi v tem času, ampak potem to kaže, da ni imel ustrezne izobrazbe takrat, ko bi jo potreboval.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Odgovoril bi le na ponovljeno trditev, da evropski okvir in evropski kontekst nista nekaj, kar Slovenija ne bi znala izkoristiti in kar ne bi privedlo do rezultatov. Še enkrat bom ponovil, Hrvaška je bila prisiljena razveljaviti enega od ključnih enostranskih ukrepov, ki jih je enostransko naredila v zadnjem času in ki lahko dejansko vplivajo na prejudiciranje vprašanja meje in rešitev še nekaterih drugih odprtih vprašanj. Če ne bi bilo evropskega konteksta, najbrž tega preklica ne bi bilo. Torej se delamo slepe, če ne vidimo teh okoliščin, ki so v korist Sloveniji. Besedilo, ki ga je sprejel hrvaški sabor in ki v bistvu preklicuje veljavnost te cone za države članice Evropske unije, vzpostavlja stanje, kakršno je bilo pred 1. januarjem tega leta in kakršno je bilo dogovorjeno že leta 2004 pred začetkom nastopa mandata te vlade. Tako da je pač rešitev, ki zdaj velja, rešitev, ki jo je Slovenija junija leta 2004 sopodpisala in nima nikakršnih praktičnih posledic in tudi ne pravnih posledic na stanje kakršno je in ne prejudicira vprašanja končnega določanja meje. Če bi bilo drugače, bi seveda na takšno odločitev reagirali. In samo nekdo, ki noče videti realnosti, in nekdo, ki noče videti širšega konteksta, lahko verjame, da se je vse to, kar se je zgodilo, zgodilo samo po sebi, da je to kar padlo z neba.
Hvala. Želite proceduralni predlog? Prosim, da se držite Poslovnika.
Hvala lepa, gospod predsednik. V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika bi prosil, da na tej seji Državni zbor glasuje o razširitvi vprašanja in o razpravi, kajti res je, kar je povedal gospod predsednik, ampak to bi bilo normalno, če bi na drugi strani slovenske pogajalske mize sedela kakšna normalna država, ne pa Hrvaška. S Hrvati se ne da pogovarjati na normalen način, kajti Hrvatje v vsej zgodovini še nikoli niso držali besede. Če vzamemo zgodovinske knjige, potem vidimo, da je držati besedo v hrvaškem političnem žargonu neznan termin. In prejudiciranje meje - ne vem, zakaj naša vlada ne upošteva dejstva, recimo, tudi, da je ta naša južna soseda prav v trenutku, ko so enote Jugoslovanske ljudske armade z njenega ozemlja udarile na Slovenijo, na silo pregnala slovenske delavce, ki so postavljali mejni prehod na takratni administrativni meji med obema republikama pod koto [[...]]
Gospod Jelinčič, znova vas opozarjam, to so nova vprašanja.
To ni vprašanje, predsednik. To je trditev, ki pojasnjuje, zakaj želim, da bi o tem razpravljali. Bom končal takoj. To je na tisti koti 163, pod kamnolomom, in na ta način je Hrvaška aktivno sodelovala v agresiji na Slovenijo. Mislim, da je to tudi tisto, o čemer moramo spregovoriti v Državnem zboru, zato predlagam to, da glasujemo o razširitvi tega vprašanja.
Hvala. Naslednji bo predsedniku Vlade postavil poslansko vprašanje gospod Tanko. Izvolite.
Hvala lepa za besedo in vsem lep pozdrav. Že vrsto let se ob obravnavi letnih načrtov ali poročil Darsa ali pa ob obravnavi zakonov, ki zadevajo prometno ali pa prometnovarnostno področje, redno srečujemo z vprašanji o primernosti cestninskega sistema. Na težave opozarjajo vsi uporabniki avtocest, domači in tuji, tako vozniki osebnih vozil kot tudi tovornjakarji. Postavljajo se številna vprašanja o racionalnosti cestninskega sistema, kajti oba koridorja sta razsekana s številnimi cestninskimi postajami, ki bistveno zmanjšujejo pretočnost, potovalno hitrost in tudi varnost. To je še posebej izrazito ob prometnih konicah ali pa v času dopustov, ko zaradi tega nastajajo še dolge kolone. Obstoječi cestninski model ima tudi nekatere pomanjkljivosti, ki pomembno vplivajo tudi na višino pobrane cestnine. Prav paradoksalno je, da kljub temu, da imamo nadpovprečno gostoto cestninskih postaj, plača cestnino komaj 60% uporabnikov cest, 40% jih cestnine ne plača. Veliko osebnega prometa, pa tudi tovornjaki, se plačilu cestnine izogne tako, da uporablja vzporedne ceste, kjer povzročajo dodatni promet, zmanjšuje prometno varnost, povzroča preobremenitve in tudi uničuje ceste. Tudi frekvenca, ki jo imamo v avtocestnem prometu za ta tako imenovani ABC sistem, je nestandardna. Tudi sama gradnja avtocest je preobremenjena, tako s številom cestninskih postaj, zelo veliki pa so tudi stroški, tako tekočih obratovalni strošek, kot stroški vzdrževanja cestninskih postaj. Vlada je pred dnevni sprejela načrt uvedbe cestninjenja z vinjetami, ki predstavlja bistveno drugačen koncept zaračunavanja uporabe avtocest in hitrih cest. Spoštovani predsednik Vlade, zanima me: Kakšni so pričakovani učinki uvedbe vinjet, tako za domače, kot za tuje uporabnike? Hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Naj najprej povem, da ne gre za neko odločitev, ki bi bila sprejeta na hitro. O njej so potekale razprave in se delale študije praktično ves ta mandat, deloma tudi že prej. Odločitev pa je bilo potrebno sprejeti tudi zaradi tega, ker Slovenija končuje izgradnjo avtocestnega križa in je bilo potrebno, čisto zaradi nekaterih operativnih potreb, končno doreči sistem. Morda bi to naredili že prej, vendar se je v začetku mandata še računalo, da bo celotna Evropska unija s sistemom Galileo in nekaterimi drugimi pripravami v obljubljenem roku sposobna preiti v celoti na satelitski sistem cestninjenja. Zaradi zamud to ni možno, se ta korak odlaga in je potrebno iskati tudi rešitve, ki bodo boljše od sedanjih, za ta vmesni čas. Sedanji sistem cestninjenja ste delno že opisali v vprašanju. Dejstvo je, da damo dobra polovica uporabnikov plača cestnino. Še posebej je ta sistem nepravičen do številnih državljank in državljanov, ki se dnevno vozijo na delo in je čisto odvisno od tega ali stanujejo pred ali za cestninsko postajo, in glede na to srečo ali nesrečo, potem tudi plačujejo ali ne plačujejo cestnine, ali pa plačuje manjšo ali večjo cestnino. Izbrana varianta letne in polletne vinjete je od realnih možnosti, ki so na voljo, najboljša. Omogoča ugodno ceno in na ta način tudi približa uporabo avtocest zelo velikemu številu uporabnikov. Sorazmerno bolj obremeni tranzit, ki doslej ni plačeval ustrezne cene za uporabo slovenskih avtocest. Na podlagi uradnih podatkov, slovenske meje na leto prestopi skoraj 50 milijonov osebnih vozil. Se pravi, najmanj 25 milijonov vstopov in izstopov samo osebnih vozil. Tranzit se vsako leto povečuje. Na podlagi teh številk je bilo izračunano potencialno število kupcev letnih in polletnih vinjet, in te ocene so po mojem mnenju relativno konzervativne. Ne upoštevajo dejstva, da se bo promet v prihodnjih treh letih, za kar je izračun narejen, povečeval. Upoštevajo isto številko za vsa tri leta. Ta konzervativni izračun kaže, da se bo na ta način pobralo za najmanj 10% več cestnin, kar bo izboljšalo finančni položaj Družbe za avtoceste Republike Slovenije. Ta projekt bo pomembno vplival na večjo mobilnost delovne sile v Sloveniji, zmanjšal bo zgostitve in povečal pretočnost prometa, zmanjšal bo tudi porabo energije ter izpustov CO2 v ozračje, kar se bo v prihodnjih letih štelo tudi finančno, glede na obveze, ki jih sprejema Evropska unija. Ta sistem bo bolj pravično porazdelil stroške vzdrževanja avtocest med domače uporabnike in tranzit. In že v tem trenutku s tem odpade potreba vlaganja v nove cestninske postaje. V tem trenutku bi se morali odločiti za tri nove cestninske postaje, vsaka stane 3,5 milijona evrov, skupaj je to 10 milijonov, ki jih prihranimo v glavnem, ker se bo gradila samo ena za začasno cestninjenje tovornega prometa, in s tem se tudi pokrijejo začetni stroški uvedbe. Seveda pa uvedba vinjet ni končna rešitev, to smo na Vladi zelo jasno povedali. To je prvi korak, sledila bosta še dva. Drugi korak je satelitsko cestninjenje, ki je tehnično možno za tovorna vozila, uvedeno najkasneje do konca julija naslednjega leta; priprave na to tečejo. In tretji korak je satelitsko cestninjenje v prostem toku za vsa vozila, takoj ko bo to tehnično možno. To je tista končna rešitev, vinjete so pač prehodni korak, ki se izplača, ki zagotavlja boljši finančni položaj Darsa in tudi bistveno manj obremenjuje veliko večino domačih voznikov.
Hvala. S tem smo zaključili postavitev vprašanj predsedniku Vlade. O predlogih poslancev, gospoda Pečeta in Jelinčiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovorih predsednika Vlade na njuni poslanski vprašanji, bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj v četrtek, 27. marca 2008. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 33., 34., 35. in 36. seji zbora. Ministra za javno upravo gospoda Gregorja Viranta prosim, da odgovori na vprašanje mag. Majde Potrata v zvezi s podpisom sporazume med Vlado in nevladnimi organizacijami. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ta sporazum, ki se je začel pripravljati že v mandatu prejšnje vlade, še ni podpisan. Vlada je sprejela svoja pogajalska izhodišča za pogajanja o sklepanju tega sporazuma. Tisto, kar se mi zdi pomembno, je pa to, da je v mandatu te vlade prišlo do zelo velikih, pozitivnih premikov v smislu izboljšanja pogojev za delo nevladnih organizacij. Če sem konkreten, po daljših pogajanjih z Evropsko komisijo je Sloveniji kot edini članici Evropske unije uspelo znotraj pogače strukturnih sredstev zagotoviti 15 milijonov evrov izključno za promocijo razvoja nevladnih organizacij civilnega in socialnega dialoga. Slovenija je edina izmed članic Evropske unije, ki je med prednostnimi področji uveljavila tudi to vsebino. Pri tem je treba poudariti, da so nevladne organizacije, sicer ne kot izključni subjekt, upravičene tudi do sredstev iz strukturnih skladov na drugih prednostnih področjih, in sicer v skupni vrednosti več kot 50 milijonov evrov. Druga pomembna konkretna poteza, ki je bila storjena, je bila zagotovitev administrativne pomoči pri črpanju teh sredstev. Zavedamo se namreč, da NVO-ji nimajo ustrezne infrastrukture, usposobljenosti, da bi bili zmožni brez kakšne pomoči črpati ta denar, zato smo za zagotovitev uspešnega črpanja sredstev na Ministrstvu za javno upravo zagotovili administrativno-tehnično pomoč, tako da posredujemo NVO-jem informacije o strukturnih skladih, da organiziramo in izvajamo delavnice za potencialne in izbrane upravičence, da nudimo tudi neposredno tehnično pomoč pri pripravi projektnih predlogov za prijavo na razpis, da evalviramo izvedene javne razpise in tako naprej. V proračunu zagotavljamo tudi 15% avans za vsak projekt oziroma za vse razpise, ker se izplačila opravijo šele po oddanih in potrjenih poročilih, NVO-ji pa nimajo denarja, ki bi ga lahko zalagali. Torej, izposlovali smo velik obseg denarja kot prednostno področje v okviru strukturnih skladov, zagotavljamo administrativno pomoč in zagotavljamo avanse iz proračuna. Že v letošnjem letu smo objavili dva razpisa, in sicer razpis iz strukturnih sredstev za krepitev horizontalnih NVO mrež in regionalnih NVO stičišč v skupni vrednosti 654.000 evrov in iz domačih sredstev razpis za krepitev civilnega dialoga in zagotavljanje servisnih dejavnosti za NVO v višini 230.000 evrov. Konkreten podatek je, da so se sredstva za krepitev NVO-jev za ta horizontalna sredstva od začetka mandata te vlade pa do danes povečala za 10-krat. Mislim, da je to dovolj zgovoren konkreten podatek o tem kakšen je odnos Vlade do nevladnih organizacij in mislim, da ta podatek priča tudi o tem, da smo zagotovili ta denar na gospodaren način, torej tako, da ne obremenjujemo samo slovenskega proračuna, ampak obremenjujemo predvsem evropske strukturne sklade oziroma smo zagotovili ta denar iz evropskih strukturnih skladov. Še en ukrep se mi zdi zelo pomemben, spremenili smo Poslovnik Vlade, in sicer 8. člen tako, da smo dali večjo težo sodelovanju nevladnih organizacij pri pripravi in sprejemanju vladnih predpisov. Namreč, vsak predpis, naj bo zakon ali podzakonski predpis, mora biti za vladno proceduro opremljen s posebno izjavo o; to je sicer izjava o odpravi administrativnih ovir, ki se nanaša na to, da je treba predpise očistiti vseh nepotrebnih birokratskih zapletov, ta izjava vsebuje tudi poročilo o dialogu z nevladnimi organizaciji in s civilno družbo, ker predlagatelj mora poročati o tem katere organizacije je vključil v sodelovanje pri pripravi, kakšne pripombe je dobil, ali je te pripombe upošteval in če jih ni upošteval, zakaj jih ni upošteval. To je nekako formalni proceduralni standard za sodelovanje civilne družbe v pripravi in sprejemanju predpisov, seveda to samo po sebi ni dovolj, treba je to tudi spoštovati, upoštevati in na našem ministrstvu se trudimo, da pri pregledu predpisov, namreč vsi predpisi gredo tudi skozi naše roke, da tudi iz tega zornega kota pogledamo ali je predpis kvaliteten, torej ali je bila nevladna sfera vključena v pripravo, ali so imeli možnost dati pripombe, ali so bile neusklajene pripombe prediskutirane in ali so neusklajena vprašanja ustrezno argumentirana. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospa Potrata.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani ministri, ministrica, poslanke in poslanci! Od leta 2005 vas, spoštovani minister, sprašujem v zvezi s sodelovanjem nevladnih organizacij. Seveda so moja vprašanja stališča pričakovanj nevladnih organizacij. Če vas odgovor poslušam je vse v redu, dobro in prav. Jaz ne oporekam temu, da ste s komisijo kakšne stvari uspeli razrešiti, ampak nevladne organizacije so podpis Sporazuma o sodelovanju med nevladnimi organizacijami in Vlado pričakovale. Tega sporazuma ni. Vi ste med drugim tudi iz sredstev financirali tri analize, ki naj bi pripeljale do takega sodelovanja. Tudi ne oporekam 8. členu sporazuma oziroma poslovnika o delovanju, ampak izkušnje so nekoliko drugačne. 17. maja lanskega leta ste sprejeli na Vladi stališča, ki govorijo samo o civilnem dialogu z nevladnimi organizacijami. To niso več stališča do sodelovanja z nevladnimi organizacijami. Tudi temu o čemer ste govorili, kako je vse dobro urejeno s stopnjo usklajenosti sodelovanja nevladnih organizacij, ni mogoče pritrditi, zaradi tega, ker sama kot opozicijska poslanka ugotavljam, da praviloma pripombe nevladnih organizacij, v vseh tistih ključnih vprašanjih, kjer imajo nevladne organizacije drugačne izkušnje kot Vlada, niso sprejete in niso usklajene. Nenazadnje tudi varuhinja človekovih pravic opozarja na to, da bi bilo treba za zakone, ki segajo med področja na katerih imajo nevladne organizacije pristojnosti, zakonsko določiti pravico nevladnih organizacij, da sodelujejo. Vse to so razlogi, zakaj z vašim odgovorom spoštovani minister, ne morem biti zadovoljna in menim, da stopnja usklajenosti in stopnja civilnega [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Na začetku mandata sem dobil v roke osnutek sporazuma med Vlado in nevladnimi organizacijami, ki so ga nevladne organizacije pripravile in ki je bil podlaga za usklajevanje oziroma za pogajanja v času mandata prejšnje Vlade. V tem sporazumu je pisalo vse mogoče. Bojim se, da tega sporazuma takrat nihče na vladni strani ni kritično prebral in da je šlo morda samo za to, da nekdo podpiše ta sporazum in se slika z nevladnimi organizacijami, kajti tega sporazuma s tako vsebino ne bi bilo mogoče realizirati. Med drugim je bilo tam navedeno, da bomo spremenili celo množico zakonov, ki urejajo status nevladnih organizacij. Po našem mnenju to ni potrebno. Mi imamo zakonodajo s področja nevladnih organizacij, imamo Zakon o društvih, imamo Zakon o ustanovah imamo Zakon o zavodih - skratka, imamo zakonodajo, ki ponuja celo paleto statusnih oblik in ne vem, zakaj bi si po nepotrebnem delali delo, ustvarjali delo, če so stvari urejene. En del tega sporazuma je obsegal zaposlovanje v nevladnem sektorju. Menim, da ni stvar Vlade, kako se bo zaposlovalo v nevladnem sektorju, zagotovo pa je stvar Vlade, da finančno pomaga, kolikor je le mogoče, nevladnim organizacijam, da lahko krepijo svoje delovanje in skozi to, tudi zaposlujejo delavce, ki pomagajo realizirati njihovo poslanstvo. Zato smo glavni del našega dela na tem področju usmerili v pridobivanje sredstev in izkoristili možnost, ki nam jih ponujajo evropski strukturni skladi. Skratka, nimam prav nič slabe vesti na področju delovanja Vlade za nevladne organizacije. Nasprotno. Mislim, da smo naredili tisto, kar je za njih najbolj pomembno - pridobili smo denar iz evropskih skladov, ki jim omogoča, da se bodo ustrezno razvijale. Glede upoštevanja pripomb nevladnih organizacij in civilne družba nasploh v postopkih sprejemanja predpisov, pa seveda priznam, da na tem področju ni vse idealno in priznam, da gre kakšen predpis skozi proceduro na način, ki mogoče ni všeč, se ignorira kakšna pripomba civilne družbe, ki bi jo bilo mogoče upoštevati ali vsaj argumentirano zavrniti. To se dogaja, vendar vseeno mislim, da smo naredili pomemben napredek s tem, ko smo vgradili ta standard kvalitete predpisa v poslovnik, in s tem, ko smo pravzaprav prvič v zgodovini vzpostavili tudi neko kontrolo na tem področju. Naše ministrstvo - sicer relativno majhna ekipa, ampak strokovna in sposobna pregleda, preveri vsak predpis s tega vidika: ali vsebuje birokratske ovire in to očisti, in tudi z vidika ali je bil usklajevan s civilno družbo. In nič kolikokrat smo že ustavili proceduro in rekli resornemu ministrstvu: "Stop. Tamle imate nevladno organizacijo, ki želi povedati svoje pripombe. In dokler ne boste sedli z njimi in se poskušali dogovoriti, ta predpis ne bo dobil našega soglasja." Seveda pa še enkrat na koncu pravim, ne trdim pa, da je vse idealno.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika predlagam, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru ministra Viranta na poslansko vprašanje. Ne gre za kakršnokoli nezadovoljstvo, ampak gre za nezadovoljstvo, ki je povezano z velikim številom organizacij oziroma z dobršnim delom civilne družbe, nenazadnje tudi s poročilom varuhinje človekovih pravic, ki je ob nekaj zakonih predlagala - iz lastne izkušnje, potem ko je videla, kaj se dogaja z razumevanjem vladne strani o doseženem civilnem dialogu, - da opravimo takšno razpravo. Jaz soglašam z vami, gospod minister, da je pridobivanje sredstev iz strukturnih skladov pomemben dosežek, ampak nenazadnje se povsod v svetu delež nevladnih organizacij za izvršno vejo oblasti marsikdaj čuti kot dopolnilo in dobra nadomestitev. Ampak zastavlja se vprašanje, če to tako je, zakaj je potem propadel sleherni poskus vključevanja razmerja med nevladnimi organizacijami in vladnimi v zakone, posamične zakone. Vi zatrjujete, da je to urejeno. Nekaj zakonov smo obravnavali. Ko smo opozicijski poslanke in poslanci izrecno predlagali, da bi bil zakon tisti, ki bi razmerja določil, pa nam tega ni uspelo določiti. Omenjali ste različne oblike organiziranja civilne družbe. Soglašam z vami. Nedavno tega je bilo v javnih občilih mogoče prebrati, kako različno obravnavo doživljajo nevladne organizacije. Dve nevladni, pomembni organizaciji humanitarne narave sta popolnoma različno obravnavani, kar zadeva njuno razmerje do države, plačevanje davščin ali prispevkov. Gre za zelo sistemske stvari, ki bi jih bilo dobro pregledati strnjeno na enem mestu in zato mislim, da bi taka razprava lahko koristila zaradi tega, ker jaz ne oporekam vašemu ministrstvu, da ste kdaj prisluhnili pripombam nevladnih organizacij, ko so ministrstva zatajila. Tega ne skrivam. Ampak, mogoče bi ravno taka splošna razprava bila odlična priložnost za to, da se vsaj ob koncu mandata pregleda kaj se da storiti, če pravite, da nihče ni kritično pregledal tistega kar je ostalo v zapuščini iz leta 2004. Hvala.
Hvala. Ministrica za delo, družino in socialne zadeve je odsotna, zato bo na poslanska vprašanja poslank mag. Majde Potrata in gospe Barbare Žgajner Tavš odgovorila na naslednji seji zbora. O proceduralnem predlogu mag. Potrata bo Državni zbor odločal v četrtek v okviru glasovanj. Minister za gospodarstvo mag. Andrej Vizjak bo odgovoril na vprašanje gospoda Saša Pečeta v zvezi z vplivi privatizacije. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsednik, poslanke in poslanci. Vprašanje poslanca Saša Pečeta se je glasilo: "Kakšna bo nadaljnja politika pristojnih ministrstev glede na stanje v gospodarstvu, s poudarki na privatizaciji, lastniških deležih in prenosih le-teh in vpliv tovrstnega početja na politiko zaposlovanja ter na razmerje delodajalec - delojemalec? Vlada je sprejela vrsto strateških usmeritev na področju privatizacije. Sprejela je strateške usmeritve umika Kapitalske družbe in Slovenske odškodninske družbe in preoblikovanja njunih naložb v portfeljske naložbe. Tam je opredelila tudi strateške naložbe, ki jih imata in kjer ne priporoča nekega hitrega umika. Vlada je tudi sprejela vrsto strateških dokumentov na temo umika države iz energetike, telekomunikacij, bančništva in zavarovalništev. Torej, strategija je jasna in vse od takrat ni spremenjena, zato smo z nekaterimi postopki tudi nadaljevali. Znan je postopek iskanja strateškega partnerja za Telekom, tudi Kapitalska in Odškodninska družba sta kar dobršen delež naložb spremenili v boljše naložbe svojega portfelja in s tem tehtala med, na eni strani svojim portfeljem in po drugi strani razvojno prihodnostjo teh družb, kjer se umikata. Zelo bi poudaril, da je eden izmed ključnih kriterije, ključnih meril za izbor potencialnih kupcev razvojna naravnanost, razvojni pogled le-teh na družbo samo, na zaposlene. Skratka, poleg maksimiranja kupnine je po moji oceni ta razvojna komponenta pri privatizaciji oziroma pri umiku države iz gospodarstva še bolj pomembna. Na to smo bili vseskozi in vedno pozorni in temu posvečali tudi veliko pogajanj pri samem iskanju najustreznejše ponudbe. Pri tem bi veljalo poudariti, da niso vse ponudbe sprejemljive, zato tudi nekaterih nismo sprejeli. Pri nadaljnji izbiri bodočih kupcev bo ta razvojni vidik, se pravi, kako bodoči kupec namerava upravljati s to družbo, eden izmed osrednjih in tudi ključnih parametrov in kriterijev za uspešnost in sprejemljivost te ponudbe.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Peče.
Hvala lepa za dosedanji odgovor. Rad bi izpostavil, zgolj zaradi jasnosti prisotnim poslankam in poslancem, preoblikovanje naložb, z drugimi besedami to pomeni prodaja naložb. Dejansko to pomeni, da naša država 6 mesecev pred volitvami pristopi k prodaji več kot 200 naložb ali drugače povedano, podjetij, ki bila do sedaj v lasti države. Zdaj pa jih bo Vlada Republike Slovenije, na podlagi samo gospodu ministru Vizjaku znane in jasne strategije, prodala. Državni zbor je na predlog Vlade sprejemal strategije in resolucije o varovanju kulture, spodbujanju izobrazbene ravni, spodbujanju k varstvu okolja, zdravja in podobne stvari. Državni zbor niti enkrat ni sprejel nobene strategije ali bil seznanjen s kakršnokoli strategijo na področju prodaje državnega premoženja, tistega, ki ga Sod in Kad na podlagi strokovne komisije - pa mislim, da je bilo leta 2006 - ki jo je sprejela Vlada Republike Slovenije na korespondenčni seji. S tega mesta bi rad izpostavil, gospod Vizjak je zelo lepo, po moji oceni na šolski način, povedal, kaj morata biti dve osnovni usmeritvi vsake prodaje, torej, maksimizacija kupnine, da naj bi država dobila čim več in nenazadnje tudi vprašanje kredibilnosti posameznega kupca. Ampak, gospod Vizjak, če pogledamo eno zadnjih izvršenih prodaj, NKBM, torej Kreditne banke Maribor, vidimo, da kupnina ni bila maksimizirana, celo več, da je kupnina v tednu dni po zaključku IPO-ja skočila skoraj za 50% v okviru Ljubljanske borze vrednostnih papirjev. Torej, tu ne moremo govoriti o maksimizaciji kupnine. Po drugi strani tudi o vprašanju kupca ne, glede na to, da so bili kupci večinoma institucionalni vlagatelji, ki so se skrivali na Bahamih in preostalih "offshoreih", zato vas s tega mesta še sprašujem: Ali ste kdaj preverili domnevno povezavo med kupci, Bahami in Slovenskim tednikom ter družino Petek, ki naj bi skozi ta način vplivala na razvoj [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa. V skladu s pristojnostmi Državni zbor sprejema Odlok o prodaji državnega premoženja, to se pravi kot sestavni del proračuna tudi vse naložbe, ki jih Republika Slovenija prodaja. Seveda, v to so vštete naložbe s katerimi Vlada oziroma resorna ministrstva razpolagajo. V načrtu razvojnih programov niso zajete naložbe Kapitalske družbe in Slovenske odškodninske družbe, vendar moram zelo jasno povedati, da je Vlada sprejela to kot zelo transparenten dokument za razliko od vseh prejšnjih vlad v sredini leta 2006 in ni res, odločno zanikam, da bi kakršnekoli postopke prodaje v zadnjem letu ali v zadnjem obdobju, ker se to sklicuje na volitve, intenzivirali. Nasprotno, menimo, da so bile doslej, to se pravi v obdobju dveh let, spoštovane te ključne usmeritve, načrt umika države iz gospodarstva je potekal pregledno, v skladu s temi strateškimi usmeritvami in odsvetujem kakršnokoli hitenje še posebej v razmerah, ki danes vladajo na kapitalskem trgu, ko vemo kako je s slovenskim borznim indeksom in z vrednostjo nekaterih delnic. Zato menim prav nasprotno, da bo Vlada še bistveno bolj previdna pri odločitvah umika države iz posameznih lastniških deležev gospodarskih družb. Torej, ni se bati nikakršnega intenziviranja. Nasprotno, gre predvsem za bistveno večjo previdnost, kar smo nenazadnje tudi izrazili z zavrnitvijo odprodaje državnega deleža v Telekomu. Kar se tiče Nove kreditne banke Maribor. Vlada je končno enkrat presegla neko ustaljeno prakso prodaje deležev z neko naprej izbranim, kot smo jih imeli recimo v primeru Banke Koper, Nove Ljubljanske banke, ampak smo omogočili tudi slovenskim državljanom, da imajo nekaj od ustvarjenega premoženja v Republiki Sloveniji in cena, ki je bila določena je bila cena na podlagi vrednotenj, ki so jo opravili za to kredibilni izvajalci. Opravljena je bila kakor tudi preverba vseh kupcev, zlasti dobro poučenih vlagateljev. Torej, zavračam kakršnokoli nepravilnost pri tem poslu, pri tem postopku, še najbolj pa negospodarnost.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa. Se opravičujem, če sem prenizko dvignil roko. Gospod minister, za lažjo komunikacijo, stanje na borzi se imenuje stanje medveda. Rad pa bi izpostavil, da se mi zdi vaš odgovor zelo zavajajoč. Po eni strani govorite, da država zasleduje dva cilja, prvič kupnino in drugič kredibilnost kupca. V primeru prodaje ene izmed naložb govorite, da seveda temu ni več tako. Zdaj se, lepo prosim, odločite ali država prodaja zaradi socialne enote, da bodo državljani nekaj dobili ali prodaja zaradi maksimizacije proračunskega prihodka. Jaz verjamem, da ne eno ne drugo ni napačno ampak ostanimo na enakih stališčih in enakih vatlih za vse. Drugo, kar bi rad izpostavil, kar pa je zelo zavajajoče [[...]]Odlok o prodaji državnega in stvarnega finančnega premoženja, ki je bil izpostavljen, vsega skupaj v svoji vsebini zasleduje trideset naložb, ki se prodajajo in nič več. Medtem ko se prodaja, ki jo je Vlada sklenila v okviru Soda in Kada, ne pozabite da vam je to na Vladi naredila strokovna komisija in da ste vi dali na Sod in Kad, o tem obstaja zapisnik seje Vlade [[...]]
Gospod Peče, odpirate nova vprašanja [[...]]
Ne, gospod predsednik, moje poslansko vprašanje je na listu papirja, kjer sem [[...]]
ne vem, zopet bom moral dati ministru možnost, da bo nanje odgovoril.
Saj to ravno ponujam skozi proceduralno možnost. Rad bi izpostavil in za zaključek prosim Državni zbor seveda ob vaši pomoči gospod minister, ZA razpravo v kateri boste lahko sodelovali predvsem v zasledovanju tega, da država, če že proda, proda zdravo in po pametni logiki. Prodaja se namreč samo enkrat in nikoli več. Hvala.
Hvala. Minister za gospodarstvo mag. Andrej Vizjak bo sedaj odgovoril na vprašanje gospoda Bojana Kontiča v zvezi s Termoelektrarno Šoštanj. Izvolite.
Ja, jaz sem vesel pogostih vprašanja poslanca Kontiča na temo pomembnega energetskega objekta in subjekta v Republiki Sloveniji, to je Termoelektrarna Šoštanj, in seveda bloka 6, ki je eden izmed ključnih razvojnih projektov te vlade, in sicer tudi samega Holdinga Slovenske elektrarne in Termoelektrarne Šoštanj kot hčerinske družbe v okviru Holdinga Slovenske elektrarne. Nenazadnje smo lahko vse kar se tiče te investicije tudi pojasnili v okviru seje občinskega sveta občine Velenje, ki je bila prejšnji teden in kjer sta bila navzoča tudi prvi mož Direktorata za energijo, dr. Igor Šalamun in eden izmed direktorjev Holdinga Slovenske elektrarne, to je dr. Jože Zagožen. Vendar, kakor koli, zelo eksaktno na vaša vprašanja. Torej predpogodba zagotove ključne strojne in elektro opreme je sklenjena, glavna pogodba pa bo sklenjena v letu 2008. To je vprašanje: "Kdaj se bo pričela dejansko izgradnja?" Gradnje objekta na podlagi gradbenega dovoljenja se bo pričela v letu 2010. Vprašanje: "Kdo bo investitor?" Investitor bo Termoelektrarna Šoštanj. Ve se, da je Termoelektrarna Šoštanj v 100% lasti Holdinga Slovenske elektrarne in da je celoten projekt pod okriljem Holdinga Slovenske elektrarne. "Kakšna bo moč?" Nazivna moč bloka je 600 megavatov, na pragu bloka pa 545 megavatov.
Hvala. Želite dopolnitev gospod Kontič? Izvolite.
Hvala lepa gospod predsednik. Spoštovani gospod minister hvala lepa za odgovor. Res je, da smo v času odkar sem jaz poslansko vprašanje postavil in do danes izvedeli nekaj novih dejstev. Čas tako hitro teče, da bi v tem času lahko celo po mojem že temelje naredili za blok 6 v Termoelektrarni Šoštanj. Ampak dobro. Če zadevo pogledamo z zelo optimistične strani, so v tem trenutku seveda vsa zagotovila, ki jih vi dajete dovolj, da lahko z optimizmom zremo v napovedano investicijo bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj. Je bilo pa v tem času izrečenih tudi kar nekaj trditev. Ena izmed vaših trditev je bila, da opozicija na lokalnem nivoju povzroča škodo. Jaz se sicer sprašujem, kako lahko opozicija povzroča škodo investiciji oziroma odločitvi, ki jo je sprejela Vlada in ki je uvrščena v nacionalni razvojni program in ki je bila samo vprašanje načina do kapitalizacije, ki recimo še vedno ostaja odprto in odgovora na to še nismo slišali. Zdaj pravijo, da bo mesec april, 15. april, tisti končni datum, ko bomo izvedeli tudi to. V uvodu je bilo rečeno, da bo izgradnja končana leta 2012. Zdaj govorimo o letu 2014. Torej, kar nekaj zadev je, ki se spreminjajo in terjajo odgovor. Zato bi rad odgovor na to vprašanje. Torej, vi ste povedali kdaj se bo začela investicija. Jaz bi želel slišati odgovor na vprašanje: Kdaj se bo investicija končala? in pa seveda "Na kakšen način boste dokapitalizirali oziroma bo dokapitaliziran TEŠ, da bo sposoben voditi to investicijo?"
Hvala. Gospod minister.
Spoštovani poslanec, ko sem mislil, da največ škode lahko naredi politizacija tega strokovnega energetskega vprašanja sem mislil resno. Namreč, poznam energetski projekt, ki je padel na referendumu zaradi tega. Kar spomnite se vsi TET 3. Ja, ja in jaz se bojim, da je tak način lahko najboljša pot, da pade tudi ta projekt. Zato vas prosim, delajmo skupaj v dobrobit tega projekta. Še enkrat, če vam ob teh zagotovilih Vlade, da bo do te investicije tudi prišlo [[...]]Ne vem, nenehno z raznoraznimi aktivnostmi podgrevti in ustvarjati dileme in tudi razprtije nenazadnje okoli tega projekta, potem ni izključeno, da se lahko tudi temu projektu kaj takega zgodi. Zakaj? Tudi zaradi tega o čemer namigujete v nadaljevanju: "Od kod sredstva?" Sredstva morajo priti iz gospodarskih krogov, kajti gre za gospodarski projekt. Danes energija ni nekaj kar bi se zagotavljalo z javnimi sredstvi, lahko tu in tam kakšen pilotni projekt. Verjamem, da je Termoelektrarna Šoštanj zmožna na povsem gospodarskih osnovah v prihodnje poslovati in to tudi sami omenjate. Ali veste, ko boste recimo, če bi prihajalo tu do takšnih idej, da to naredimo z javnimi sredstvi se bo nekdo nekje vprašal v Sloveniji: ali res, in tako se je že odvila ena zgodba v Sloveniji in je padla in ne bi rad, da se to zgodi tudi bloku 6, za katerega verjamem, še enkrat poudarjam, da je to dober projekt, da izkorišča domač primarni energent, da je zelo pomemben tudi v socialnem, ekonomskem smislu Šaleške doline in ga še enkrat z vso možno voljo tudi podpiram. Ne želim mu pa slabo, zato vas danes še enkrat opozarjam, prosim, delajmo skupaj v dobrobit tega projekta in verjamem, da si tudi vi želite tega in verjamem, da bomo našli pot do uspeha. Zakaj se na nek način, še danes ne pozna konkretne finančne konstrukcije? Zaradi tega, ker se ne ve koliko bo ta projekt stal. Danes še ni sklenjenih pogodb za dobavo opremo, ne ve se kolikšna bo cena strojne in elektro opreme za ta objekt in ga ni heroja, da napove finančno konstrukcijo, če so osnovni elementi le-te konstrukcije nepoznani. Vendar vam jamčim, da se v okviru strateških usmeritev pri privatizaciji energetike, ki smo jo sprejeli na Vladi 2006 [[...]] [[Izklop mikrofona]] [[...]]
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Soglašam s tem, da je potrebno na tako velikih projektih delati skupaj. Tudi sam imam izkušnje iz prejšnjega sklica parlamenta, ko ste vi in vaši recimo strankarski kolegi dosegli referendum in dosegli, da se je dejansko zadeva spolitizirala do konca in tudi na koncu na referendumu padla. Vaši odgovori me prepričujejo o tem, da je potrebno resnično na tem projektu delati skupaj in da je potrebno o tem projektu še govoriti, tudi v Državnem zboru, zato tudi moj predlog, da se opravi razprava o odgovoru na podlagi 246. člena Poslovnika, in sicer drugega odstavka. Medtem kolikor mi je poznano, bo tudi sklican Odbor za gospodarstvo, kjer se bo o teh zadevah razpravljalo in mislim, da bo takrat tudi datum 15. april ki ste si ga nekako zadali, menomo, da boste poiskali odgovore na vsa ta vprašanja. Da pa znamo delati skupaj naj omenim predvsem ali pa to kar ste sam omenil. Zgodila se je izredna seja sveta Mestne občine Velenje in na tej seji ni bilo političnih razlik glede investicije v Termoelektrarni Šoštanj, ne glede na stranko, ne glede na to ali je na državnem nivoju, v vladni koaliciji ali je v opoziciji ali morda celo ni v parlamentu, slovenskem. Soglasno smo sprejeli vse sklepe in ti sklepi so zelo jasni. Mestna občina Velenje podpira izgradnjo novega tehnološko in skladno z ekološkimi standardi zasnovanega termoenergetskega objekta. Vladi predlagamo, da od holdinga dobi zagotovilo, da se oblikuje takšna cena proizvedene električne energije, ki bo zagotavljala ustrezen gospodarski položaj obeh gospodarskih družb v Šaleški dolini, tako Premogovnika Velenje kot Termoelektrarne Šoštanj, da se sklene protokol ali dogovor, kako odpraviti negativne posledice poslovanja omenjenih družb na infrastrukturnih objektih in vpliva na okolje, ki bo sklenjen naknadno in bo verjetno postal sestavni del poslovnih načrtov omenjenih družb. Da v celoti nasprotujemo privatizaciji, torej prodaji Termoelektrarne Šoštanj, v primeru dokapitalizacije o kateri govorite, pa želimo sodelovati na način, da bomo imeli možnost vplivati na to, kakšno bo dokapitalizacijo in kdaj se bo ta dokapitalizacija izvršila. In pa kvalitetno in cenovno sprejemljivo oskrbo lokalne skupnosti s toplotno energijo. Občinski svet si je kljub tej svoji enotnosti vzel to možnost, da bo od holdinga prosil pojasnila na majski seji. Torej, strinjam se s tem, da delujmo skupaj. Potrebno bo odgovoriti na vsa vprašanja. Nikar pa opoziciji očitati, da je lahko, in da morda ima namen zrušiti projekt, ki ga dejansko vsi podpiramo.
Hvala. Sedaj bo gospod minister odgovoril na vprašanje gospoda Boštjana Zagorca v zvezi z načrtom privatizacije državnega premoženja. Prosim.
Ustno poslansko vprašanje gospoda Zagorca se je glasilo: "Pristojnega ministra za gospodarstvo sprašujem, kakšen bo nadaljnji sistem oziroma načrt privatizacije državnega premoženja?" [[...]] [[Glas iz ozadja.]] [[...]]Jaz imam zapisano državnega premoženja. To sem seveda dobil. Lahko povem, da so vsi strateški dokumenti, ki opredeljujejo načrt na to temo že sprejeti. Sprejet je namreč odlok od prodaji državnega premoženja, kot sestavni del proračunskih dokumentov. Opredeljuje torej naložbe, ki jih država namerava preko bolj podrobnih programov odprodati v letih 2008 in v letih 2009, o tem vam ne bi govoril, kajti saj ste ga tudi sprejemali. Kar se pa tiče načrta odprodaje deležev Kada in Soda, ta načrt je sprejela Vlada v okviru strategije v sredini leta 2006, se povsem nič ne spreminja in mu torej sledimo. To so ti ključni dokumenti, o katerih sprašujete. To je načrt odprodaje. Je pa nekaj res, da so roki, ki so v tem načrtu postavljeni, roki v katerem Kad in Sod izpeljeta določene aktivnosti. Iščeta na eni strani odgovornega novega lastnika, ki ima razvojni načrt, ki želi v to podjetje vlagati, ga razvijati, nadgrajevati tudi pogoje za delavce, to se pravi širiti delovna mesta in tudi v povezavi s kakšno tehnologijo dvigniti dodano vrednost v posameznih podjetjih. Po drugi strani je ključen kriterij pri izbiri tudi kupnina. Eden in drugi pogoj morata biti glede na podatke, s katerimi razpolagata Kad in Sod, pred postopkom tudi izpolnjena. V zadnjem času se stanje na kapitalskem trgu spreminja. Ocenjujem, da bi bilo določene naložbe, zlasti javnih družb, ki kotirajo na borzi, v tem trenutku nespametno odprodajati, kajti menim, da lahko pričakujemo v nekem prihodnjem obdobju boljše pogoje, saj so boljši pogoji tudi bili, kajti vemo, da imamo nihanja, ki so tudi globalno povzročena. In vsled tega bo Vlada, kakor tudi Ministrstvo za gospodarstvo, z naložbami, ki so v naši pristojnosti ravnala skrajno previdno, skrajno gospodarno in bomo nadaljevali postopen, pregleden in gospodaren umik države iz gospodarstva.
Hvala. Gospod Zagorac, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani minister! Res je, vprašanje, ki sem ga naslovil na vas se je glasilo tako, kot ste ga interpretirali, ampak ne zaradi moje krivde, zaradi krivde Poslovnika Državnega zbora. Dejstvo je namreč, da sem vprašanje zastavil konkretno: Kako bo Vlada reagirala v primeru odprodaje državnega premoženja, ko gre za podjetje Paloma? "Pa mi je ta Državni zbor očital, da gre za podjetje, ki je lokalnega značaja, kljub temu, da ima država v njem 70,97% svojega premoženja preko Kada in Soda in da vi ne boste želeli odgovoriti na takšno vprašanje. Zato sem ga oblikoval. Ampak, če se vrneva k odloku, ki ga je sprejel ta Državni zbor. Spoštovani gospod minister! Del tega odloka je tudi podjetje Paloma iz Sladkega vrha. Se strinjava oba. In v tem odloku piše, da bo država to podjetje prodala kot - bom rekel, investicijo - ki jo mora prodati, ker se tam ne dogaja nič resnega. Jaz ne vem kaj se tam dogaja oziroma kaj se ne dogaja. Verjamem, da mi boste vi zelo veselo odgovorili. Ampak, tam se dogajajo zelo čudne stvari. Če vzamemo, da je državno premoženje lastnina ne vas, ne mene, ne Janše in ne te Vlade, ampak lastnina državljank in državljanov v tej državi. In s tem premoženjem je treba delati zelo previdno. Zato me zanima, kot del odloka je tudi Paloma Sladki vrh: Kakšna je vaša vizija odprodaje, ker ste jo že uvrstili v odlok tega podjetja kot sestavnega dela odloka? Nič nisem spremenil. Še vedno sva pri odloku. Hvala.
Hvala. Gospod minister!
Seveda ste spremenili. Dodali ste en konkreten projekt, vendar vam z veseljem nanj odgovorim. Zakaj? Zaradi tega, ker je Paloma nedvomno eden izmed zelo pomembnih gospodarskih subjektov in zelo na udaru medijev in opozicije. Menim, da je potrebno vsem očitkom priti do dna. Zato je tudi naročena izredna revizija. Kakršnekoli obsodbe brez dokazov so seveda neodgovorno početje in morebiti udobno iz naslova opozicije. Vendar neodgovorno s strani tistih, ki so tudi odgovorni za posledice. Menim, da je tako kot pri ostalih naložbah države, tudi pri tej naložbi ključnega pomena pri umiku države, kakšna bo nadaljnja usoda podjetja in zaposlenih. Zato pri načinu odprodaje oziroma načinu umika sledimo to kot najpomembnejši cilj. In prepričan sem, da se s to naložbo države ne bo zgodilo nič, v kolikor tudi ustrezne ponudbe glede nadaljnjega razvoja sistema Palome, kakor tudi s tem povezanih delovnih mest ne bo na mizi. Torej, to - kaj in kako s Palomo v prihodnje je zelo pomembno za Republiko Slovenijo, kakor tudi za oba oziroma za lastnike te naložbe, ki jih ima posredno v lasti država. Konkretno pa, seveda, tako paradržavna sklada, kot Vlada sodelujejo pri odprodaji tega deleža, saj to delajo koordinirano kot pri ostalih naložbah. Verjamem, da bomo skozi vse procedure sledili ta načela, ki sem jih že omenil: razvojno naravnanost, gospodarnost, preglednost in korektnost teh postopkov in odgovorne presoje potencialnih ponudb.
Hvala. Imate proceduralni predlog, gospod Zagorac? Izvolite.
Ga bom zopet oblikoval kar na začetku. V skladu z določbami drugega odstavka 246. člena Poslovnika bi želel razširjeno razpravo o odprodaji državnega premoženja, konkretno o odprodaji podjetja Paloma Sladki vrh. Minister, dejali ste, da se obnašate do tega podjetja, kot da je pomemben del državnega premoženja. Ne vem, koga hočete zavajati. Ne obnašajte se tako. Ljudje, ki tam živijo, in večina ljudi, ki tam živijo, je zaposlenih v tem podjetju. Veste, kaj pravijo, ne boj proti tajkunizaciji, boj proti "bajukinizaciji". To je njihova zgodba. Veste, to podjetje je preveč prepleteno politično, da bi lahko vi meni odgovorili in temu častnemu zboru, da se obnašate do njega odgovorno. Govorite o odprodaji tega podjetja, dvakrat ste ga že želeli - komu? Nekim povezanim družbam, za katere.
Gospod Zagorac, ni čas za polemiko in nove očitke. Zopet bom v težavah oziroma bom prisiljen dati gospodu ministru besedo, da odgovori neposredno na nove očitke.
To niso novi očitki. To je v bistvu obrazložitev, zakaj zahtevam, da bi Državni zbor.
Ali pa da izklopim mikrofon.
[[...]]moral obravnavati to dejstvo. Ne glede, gospod predsednik, vi lahko meni vzamete tudi besedo, ampak boste vzeli besedo državljanom in državljankam Republike Slovenije, o čigar lastništvu se pogovarjamo. Če to želite, storite! Vzemite mi besedo, vzemite besedo ljudem! Po želji, odločitev je vaša. Jaz samo govorim, kaj ta Vlada, kaj ta minister - pa ne govorim o ministru Vizjaku, ampak o ministru Bajuku - počne z državnim premoženjem. Vi mi pa vzemite besedo, po želji, vaša želja! Še enkrat hočem povedati, dejstva, dokazi, ki jih imajo tudi na finančnem ministrstvu in na Ministrstvu za gospodarstvo, kažejo na to, da revizija.
Gospod Zagorac, bili ste dvakrat opozorjeni. Tretjič sem vam izklopil mikrofon. Naslednji poslanec, ki mu bo odgovoril gospod minister oziroma je dolžan še odgovor, je dr. Mitja Slavinec. Gospod minister, prosim, odgovorite na njegovo vprašanje v zvezi z ukrepi za pomoč delovno intenzivnim podjetjem.
Hvala lepa. Vlada Republike Slovenije in različna ministrstva, pa tudi sicer paradržavni skladi kot lastniki imamo tako do podjetij v delovno intenzivnih panogah kot tudi do ostalih niz ukrepov, kako izboljšati njihovo konkurenčnost, kako torej omogočiti njihov nadaljnji razvoj in poslovanje. In tudi takrat, kadar le-ti zaidejo v določene težave, kako jim pomagati, da izplavajo iz težav oziroma da imajo neke vrste popravni izpit, če podjetje zaradi takšnih in drugačnih razlogov zabrede v težave. In nimamo posebnih ukrepov za delovno intenzivne panoge, kajti imamo univerzalne ukrepe za vse. Še posebej sem vesel, da je Vladi v tem mandatu uspelo fokus prizadevanj in pomoči usmeriti v razvojne projekte. To se pravi, v projekte, ki krepijo konkurenčnost, ki krepijo tehnološki razvoj, ki krepijo inovativnost teh podjetij in manj sredstev za reševanje tistega najhujšega, ko zabrede določeno podjetje v take težave, da rabi državno intervencijo, da si zagotovi dolgoročen obstoj. Namreč, te državne pomoči podjetjem v težavah so zelo regulirane. Omogočene so samo enkrat na deset let. Torej ena državna pomoč mora pomagati. V kolikor ne pomaga ena državna pomoč, druge ni več možno dodeliti in podjetje je v nemilosti. Torej, imamo tri sklope možnih konkretnih shem pomoči. Prvič so pomoči podjetjem v težavah. Na podlagi kriterijev, ki jih opredeljuje zakon, se podjetje prepozna kot podjetje v težavah. Potrebno je narediti program prestrukturiranja. Program mora nuditi neko dolgoročno preživetje. Ta program prestrukturiranja se ovrednoti in se za to rezervirajo tudi določena sredstva v državnem proračunu. Drug način je možen tudi v obliki dokapitalizacije. Namreč, nekatera podjetja, ki so v lasti države ali paradržavnih skladov, zaidejo v težavo. Ali imajo sicer potrebe po razvojnih sredstvih in v tem primeru se lahko država kot lastnik odloči in poveča. To se pravi, dokapitalizira z novimi svežimi finančnimi sredstvi to podjetje. To storijo ponavadi tudi drugi lastniki. S tem se zagotovi potreben denar za novo prihodnost, razvoj podjetja. Najpomembnejši del so pa razvojne pomoči, ki smo jih v zadnjem obdobju. Se pravi, v dveh, treh letih. Zlasti pa v novi finančni perspektivi bistveno povečali. To so razvojne pomoči, ki krepijo naložbe v podjetjih, ki krepijo tehnološki razvoj, ki krepijo sodelovanje med podjetji in podjetji z institucijami znanja za nove produkte, nove tehnologije. S tem želimo povečati torej dodano vrednost na zaposlenega, povečati konkurenčnost in tudi razvitost posameznih gospodarskih subjektov. Torej, zelo pomembno je, da podjetje, ki je bodisi v delovno intenzivni panogi, bodisi v panogi, ki je kapitalsko bolj intenzivna, da ima zelo jasno vizijo, kje in kakšna je njena oziroma prihodnost tega podjetja, kje so tisti konkretni projekti, v katere namerava staviti v prihodnje. Takrat lahko del sredstev za dosego teh ciljev, te razvojne vizije tudi država preko razpisov ali v ostalih dveh oblikah, ki sem jih omenil, zagotovi. Država oziroma Vlada ni tista, ki bo pisala razvojne projekte podjetij. Podjetja so tista, poslovodstva, organi podjetij, ki sprejemajo razvojne vizije in tudi ustrezne finančne konstrukcije za pokrivanje le teh. Vsekakor si Vlada želi, tudi Ministrstvo za gospodarstvo biti del razvojnih projektov in podpirati razvojne projekte teh družb.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Slavinec.
Hvala lepa za besedo. V svoji obrazložitvi spoštovani gospod minister, sem povedal, da so ta podjetja sedaj v vse večjih težavah zaradi ukrepov, protiinflacijskih ukrepov. Ko smo tam sprejeli tiste nove ukrepe, ki naj zmanjšajo socialno ogroženost ljudi, smo s tem seveda podjetjem povzročili nove težave in kar je najhujše, največ težav smo povzročili prav tem podjetjem o katerih govorim. Delovno intenzivnim podjetjem. Zaradi tega se je moje vprašanje glasilo tako: Ali se Vlada zaveda, se vaše ministrstvo zaveda teh novih težav, ki smo jih s tem povzročili in kako misli odreagirati? Poglejte, ko je premier bil pred dvema letoma in pol, pred tremi leti skoraj v Pomurju, je napovedal, da bo Pomurje, če se da - grem na tisti primer, ki sem ga prej v Muri povedal - da bo Pomurje dobilo več denarja kot za časa prejšnje Vlade. Sedaj se sklicujete na to, da pač tistih 12 milijonov evrov, ki jih je takratna Vlada namenila za prestrukturiranje podjetju Mura, da je s tem zapečateno za deset let. Poglejte, spremenili smo v tem Državnem zboru na predlog te Vlade že zelo veliko zakonov v škodo države. Dajmo še en zakon, ki bo v korist zaposlenih. To se vam bo splačalo. To se bo splačalo Vladi in to se bo splačalo državi. Zakaj tako govorim? V kolikor boste nemo gledali, da podjetja propadajo, da propade podjetje s 4.000 delavci, boste zaradi tega imeli zelo velik izpad v proračunu iz naslova davkov. Boste imeli zelo velik izpad v proračunu iz naslova dodatnih obremenitev za nadomestilo za nezaposlene. In nenazadnje zelo težko bo tako podjetje nazaj sanirati. Zaradi tega sem vam postavil to vprašanje in ga sedaj še enkrat obrazložil.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Vlada ni sprejela nobenega ukrepa, ki bi zmanjšala konkurenčnost delovno intenzivnih panog. Nasprotno. Ob istih bruto plačah smo povečali neto plače, ker smo uvedli nove davčne olajšave za tiste z najnižjimi plačami. Nasprotno, spoštovani poslanec. Razbremenili smo na račun davčne blagajne delodajalce, da lahko izplačajo večje neto plače ob istih stroških plač. Ta teden boste verjetno imeli v parlamentu razpravo o minimalni plači, s katero se bruto znesek minimalne plače usklajuje. Ta zakon je plod dogovora med delodajalci. In delojemalci in gotovo je premišljen dogovor med le temi in vzema v obzir tako pravice ljudi, da so bolje plačani, zlasti tisti z najnižjimi dohodki, kot seveda tudi interese delodajalcev. Moti pa me razmišljanje, ki veje, da je kar naenkrat Vlada, država odgovorna za slabo poslovanje gospodarskih subjektov in za nenehno, recimo, zajedanje v težave nekih specifičnih gospodarskih subjektov. Ni res! Organi družbe, uprava, nadzorni svet, lastniki so odgovorni za poslovanje gospodarskih subjektov. Lastniki preko uprave in organov so dolžni pripraviti programe, ki omogočajo razvoj družbe in normalne delovne pogoje, kamor sodijo tudi plače za zaposlene. Spoštovani poslanec, to ni dolžna nobena država in nobena vlada, temveč gospodarski subjekti in lastniki le-teh. Seveda pa je Vlada pristojna in poklicana, da pomaga podjetjem, ko imajo jasne razvojne načrte, ki peljejo podjetja naprej. V podjetju, ki ste ga omenili, nisem zasledil nikoli nekega jasnega načrta razvoja. Sem zasledil pa ideje, kako je minimalna plača problem za gospodarsko družbo. Sem slišal, kako so plače tisti krivec. Plače niso. Jaz sem prepričan, da v delovno intenzivnih panogah so ljudje premalo plačani. Vendar so plačani toliko, kolikor je zmožen delodajalec izplačati. In žal so v nekaterih podjetjih, ki so brez vizije, brez razvojnih načrtov, tukaj težave. Še enkrat, Ministrstvo za gospodarstvo kakor tudi ostala ministrstva bomo sodelovali s temi družbami in poskusili na takšen ali drugačen način pomagati. Omenil ste pa možnost spremembe zakona, ki govori, da je možno pomoč dodeliti enkrat na 10 let. Ta zakon povzema evropsko direktivo in brez spremembe evropskega pravnega reda tega zakona ni mogoče spremeniti.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Imam proceduralni predlog, in sicer na naslednji seji opravimo razpravo o tem vprašanju. Kajti, zdi se mi, ne samo, da je vprašanje zelo pomembno, ampak tudi so različni pogledi. Različni pogledi na samo problematiko in različni pogledi tudi na to, kaj nekateri ukrepi v konkretni gospodarski družbi pomenijo. Vi trdite, da Vlada z nobenim ukrepom ni ogrozila, ni teh podjetij postavila v slabši položaj, kot so bili prej. Očitno potem nimate pravih informacij ali popolnoma se ne zavedate, kaj v praksi določen ukrep pomeni. Saj to je tudi logično. To je tudi možno, ker je težko vnaprej predvideti. Ampak tiste informacije, ki jih mi dobimo na terenu, so ravno nasprotne, da bodo ti ukrepi obremenili konkretno družbo Muro toliko in toliko bolj. Kar pomeni, da bo izguba toliko in toliko večja. In glejte, v kolikor želite, da pridemo skupaj, da poiščemo rešitve, sem prepričan, da boste tudi vi svojim poslancem predlagali, da o tem opravimo razpravo. Naslednji razlog, zakaj predlagam, da opravimo širšo razpravo o tej tematiki, je kajti nekatere družbe so v težavah, zaradi objektivnih okoliščin globalnega trga. Zaradi objektivnih okoliščin globalnega trga. In v kolikor je pri tem zraven še težava, da so v okoljih, ki so podpovprečno razvita, ki so manj razvita, potem se seveda te zadeve nalagajo druga na drugo. In zakaj je kljub vsemu tudi skrb države za nekatera podjetja? Prej sem že povedal, kaj pomeni, če se zgodi zlom tako velikega podjetja. V določenih okoljih so nekatera podjetja tako velika, da niso samo gospodarske družbe, ampak so enostavno inštitucije. In prav zaradi tega si država ne sme zatiskati oči. Prav zaradi tega želimo, da skupaj poiščemo takšno rešitev in seveda tudi takšne ukrepe, s katerimi bomo lahko škodo, ki je pred nami, čimbolj minimizirali tako za zaposlene, kakor seveda posredno za proračun, za tiste izpade, o katerih sem že govoril. In prav zaradi tega vsega seveda prosim, da moj predlog za razširjeno razpravo podprete in poskušamo na naslednji seji poiskati tiste rešitve in seveda da bo Vlada v prihodnje potem tudi dala takšne predloge, ki bodo ohranili toliko in toliko delovnih mest in seveda družbam, ki objektivno so v težavah tudi zagotovile hitrejši in uspešnejši razvoj. Hvala lepa.
Hvala. O predlogih, da naj bi Državni zbor na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovorih ministra za gospodarstvo mag. Andreja Vizjaka na poslanska vprašanja gospoda: Pečeta, Kontiča, Zagorca in dr. Slavinca bo Državni zbor odločal v četrtek, 27.3., v okviru glasovanj. Sedaj prehajamo na vprašanja, ki so bila zastavljena dr. Lovru Šturmu, ministru za pravosodje. Gospoda ministra prosim, da najprej odgovori na vprašanje, ki ga je postavil gospod Borut Sajovic v zvezi z zaostanki pri vračanju vlaganj v telekomunikacijsko omrežje. Prosim.
Hvala za besedo in hvala za zastavljeno vprašanje, spoštovanemu poslancu, v zvezi z vplačilom vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje. Skupno število vseh zahtevkov za vračilo vlaganj znaša 38 tisoč 130 zadev. Od tega je bilo do dne, 25. februarja 2008 - to se pravi - pred mesecem dni, rešenih 34 tisoč 451 zadev. To pa pomeni 90% vseh zahtevkov. V 10 tisoč 853 zadevah so bile sklenjene poravnave. V primerih fizičnih oseb znašajo zneski vračil od 25 evrov do 3 tisoč evrov. Skupna vrednost do zdaj sklenjenih poravnav pa znaša 58 milijonov 484 tisoč 547 tisoč evrov. Ministrstvo za pravosodje od leta 2006, od konca leta 2006 naprej spodbuja Državno pravobranilstvo, naj vse zadeve rešuje čimbolj ažurno. V ta namen smo tudi že v novembru leta 2006 povečali sistemizacijo funkcionarjev na Državnem pravobranilstvu za 15 oseb. Številke, ki sem jih povedal, pa dovolj natančno povedo, da se zahtevki uspešno rešujejo. Seveda nas to ne sme uspavati. Še naprej bomo Državno pravobranilstvo spodbujali k sprejemanju vseh ukrepov, ki bi pripomogli k čim hitrejši zaključitvi vseh vlaganj. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister in ministrski zbor! Seveda, enkrat sem slišal velik pregovor, velika laž. Potem namesto največje laži je bila pa statistika. Če bi kdo poslušal podrobno odgovor našega spoštovanega gospoda ministra, bi res mislil, da imamo v Sloveniji na področju vračanja vlaganj v telefonijo rešenih 90% primerov. Ampak zgodba je ravno obratna. Taka kot pri denacionalizaciji, ki jo ministrstvo želi rešiti v treh mesecih. Pri vračanju sredstev iz telefonije so ostali vsi skupinski zahtevki v glavnem še nerešeni. In če bi pogledali, koliko ljudi je v resnici dobilo sredstva nazaj, koliko jih pa ni, bi videli, da 90% ljudi na to vračilo še čaka. In to tisti, ki so zaupali temu sistemu in so vlagali sredstva in telefonijo reševali kolektivno preko občin, preko posameznih krajevnih skupnosti in preko vaških telefonskih odborov. Ravno ti zahtevki, ki so pa komplicirani, zahtevni, rabijo več dela in več truda. Vsi ti zahtevki pa več ali manj po Sloveniji na pravobranilstvih še stojijo. Tako, da smo na občinah dnevno deležni klicev, zakaj je nek posameznik sredstva dobil, pa kljub temu, da je vložil in gradil telefon 10 let za tistimi, ki so se te zadeve lotili organizirano s svojimi sredstvi, ki niso bila velika. Opozoril bi še na en vidik te zgodbe. Inflacija v Sloveniji znaša, recimo, v povprečju nekje med 6 in 7%. Povprečni delež vrnjenega premoženja je tam nekje okrog 300 evrov. To pomeni, da pravobranilstva, sodišča in ta oblast vsakemu od teh davkoplačevalcev vsako leto iz žepa - lahko rečemo, vzame, lahko pa rečemo - tudi ukrade, približno 21 evrov. In ker se s številnimi zahtevki zamuja že od leta 2006 in se bo očitno še zamujalo, smo tam, kjer smo, na žalost.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala tudi za tole. Ne bom rekel, dodatno vprašanje, dodatne navedbe spoštovanega poslanca. Naj povem, da državni pravobranilci nadaljujejo z intenzivnim reševanjem preostalih zahtevkov. V večini primerov, ki so še nerešeni, gre za zahtevke, ki so tudi delno nedokumentirani, ki so včasih tudi neizkazani, zaradi katerih je bilo treba opraviti vrsto dodatnih poizvedb, tudi razgovorov. Potrebno je tudi pritegniti izvedence in podobno. Tudi izjave podane pri notarjih je potrebno vsebinsko preverjati. Saj notarjeva overitev dokazuje le, da je izjavo podala določena oseba. Ne potrjuje pa vsebino izjave. Tudi ministrstvo se zelo zavzema za čim hitrejšo rešitev vseh teh zahtevkov. Še naprej bomo - kot sem že rekel - vzpodbujali državno pravobranilstvo, naj odprte postopke pripelje do konca.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Sajovic.
Hvala lepa. Ker z odgovorom nikakor nisem zadovoljen, bi rad podal proceduralni predlog v skladu z 246. členom, drugim odstavkom. Zakaj namreč gre? Gre za tipičen primer pometanja problema, ki ljudem ni všeč, pod preprogo. Ravno nasprotno z neko drugo prakso, ki jo pri sprejemanju zakonov v tem Državnem zboru vse prevečkrat slišimo. Samo vzpodbujanje in prigovarjanje brez dvoma na pravobranilstvih ne bo zadosti. Potrebno bi bilo povečati število zaposlenih, ki se bodo s temi problemi resnično, pravno in strokovno ukvarjali in jih tudi ustrezno finančno motivirali. V nasprotnem primeru pa to vračilo zgodbe sredstev za telefonijo ne bomo tudi v naslednjih dveh, treh letih dosegli, če bomo ravnali s takšnim tempom, kot je bil. Vsem v tej državi pa je bilo jasno in glasno obljubljeno, da so roki, kdaj bomo začeli in se tega lotili, že zdavnaj mimo. Eden od inštrukcijskih rokov je bil november in december 2006. Samo vzpodbujanje in prigovarjanje na pravobranilstvih očitno ne bo dovolj. Jaz sem od gospoda spoštovanega ministra pričakoval konkreten odgovor, koliko ljudi dodatnih so zaposlili na pravobranilstvih. Mgoče sistem vračanja po zakonodajni liniji ni ustrezen. Poglejte, zdaj spreminjamo Zakon o denacionalizaciji, da bomo rešili peščico primerov v Sloveniji. Tukaj pa čaka na 10.000 ljudi, kdaj bodo dobili nazaj svoj težko prigaran in zaslužen denar, pa ne sprejmemo nobene zakonske iniciative in pa nobene spremembe. Če je na pravobranilstvu dozorel čas, da sistem vračanja vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje ni zadosten, potem pričakujem od spoštovanega ministrstva, da pripravi zakonski predlog, z veseljem ga bom podprl, ki bo ta postopek skrajšal in poenostavil. V nasprotnem primeru pa predlagam tudi, da ministrstvo in pravobranilstvo uvedeta telefonsko številko brezplačno, linija 080, kjer bo številnim občanom iz vseh slovenskih občin odgovarjalo na njihova vprašanja, dajalo pojasnila. Drugače pa prihajam iz občine, kjer je bilo preko krajevnih skupnosti in pa odborov vloženih več 10 zahtevkov, pa nobeden od teh odborov, ki so bili kolektivni, še ni bil pozvan, da naj svojo vlogo izboljša, popravi, dopolni ali pa kaj podobnega. Enostavno, mislim, da gre za nepošteno in nepravilno razlikovanje državljank in državljanov Republike Slovenije, da tisti, ki so na vlak stopili zadnji, dobijo vračilo prvi. In še kaj bi se dalo naštevati v tej zgodbi. Zato seveda prosim, da se v četrtek opravi razprava.
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Sajovica, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za pravosodje na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj v četrtek, 27. marca 2008. Minister za pravosodje dr. Lovro Šturm bo odgovoril na vprašanje gospe Darje Lavtižar Bebler v zvezi s predlogom novele Kazenskega zakonika. Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo. Hvala tudi za vprašanje, s katerim se spoštovana poslanka zanima, kakšen bo odziv ministrstva na opravljeno javno razpravo ob predstavitvi mnenj o Kazenskem zakoniku, ki je bila 22. februarja 2008. Poglejmo najprej, kakšna je bila ta javna razprava. Na javni predstavitvi mnenj je sodelovalo 41 razpravljavcev, od katerih jih je 28, to je približno 70%, predlog zakonika podprlo. Poudariti je treba, da so z vidika strokovne javnosti predlogu zakonika nasprotovali le posamezniki s Katedre za kazensko pravo pri Pravni fakulteti v Ljubljani ter z Inštituta za kriminologijo pri Pravni fakulteti. Predstavniki Katedre za kazensko pravo pri mariborski pravni fakulteti, predstavniki Evropske pravne fakultete in tudi Fakultete za varnostne vede so predlog zakonika podprli. Podprl ga je tudi edini član katedre ljubljanske pravne fakultete, ki je redno zaposlen kot redni profesor na Pravni fakulteti v Ljubljani. Prav tako so prišle besede podpore s strani vseh, ki zakonik uporabljajo v praksi. Tako so zakonik v celoti ali deloma na javni predstavitvi mnenj podprli predstavniki iz vrst sodnikov, odvetnikov, predstavnica iz vrst tožilstva ter penolog. V razpravi so bili s strani prisotnih poslancev in poslank ter druge javnosti predstavljeni tudi določeni dopolnilni predlogi k dvema členoma predloga. Te pripombe bo ministrstvo v prihodnje proučilo in jih v nadaljnji obravnavi predlagalo. Torej bodo vsebinsko te pripombe upoštevane.
Hvala lepa. Gospa Beblerjeva, želite dodaten odgovor? Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister! Takšen odgovor sem pričakovala. Priznam, v ničemer me niste presenetili, vendar tudi na moja vprašanja niste odgovorili. Še več. Mislim, da ste na nek način zlorabili tisto javno predstavitev mnenj in stališč, ki smo jo tudi mi v poslanski skupini zahtevali, in zdaj s prikazovanjem neke statistike tukaj poskušate utemeljiti, da ta Kazenski zakonik vendarle uživa podporo v strokovni javnosti. To ne drži. Moram vam priznati, gospod minister, da imate zelo debelo kožo, ko vas res tehtne pripombe in resna opozorila domala celotne kazensko-pravne stroke niso omajale pri vaši odločitvi, da spravite ta Kazenski zakonik in prav takšnega skozi parlamentarno zakonodajno proceduro. Pri tem pa niste upoštevali minimalnih evropskih standardov, ki so v veljavi v moderni in demokratični Evropi glede priprave zakonskih osnutkov oziroma tehnik priprave zakonodaje. Eden od teh je poleg menedžiranja priprave, javne razprave, sprejemanja in objave zakonov, tudi široko in poglobljeno posvetovanje, ki bi omogočilo ovrednotenje vpliva in posledic konkretnega zakona, kar naj pripelje k večji stabilnosti zakonodaje. Če kje, potem je to pri kazenski zakonodaji nesporno, da revolucionarni in nepremišljeni posegi niso dopustni, da morajo biti spremembe tudi notranje koherentne in da moramo imeti državljanke in državljani pravico do predvidljivosti pravnih norm na tem področju. Kako boste dosegli, da bodo vsi pristojni in vpleteni dejansko usposobljeni za izvajanje Kazenskega zakonika prvega novembra letos, tako kot predvideva zakonski predlog? Še cela vrsta vprašanj je, ki jih zaradi pomanjkanja časa ne morem navesti. Ampak to je škandalozno, kar se dogaja v zvezi s tem kazenskim.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala tudi za dodatno vprašanje. Številk pač ne morem spremeniti. Večina je podprla predlagani Kazenski zakonik. To je nesporno dejstvo. Prav gotovo bomo o tem lahko še marsikaj povedali tudi jutri. Jutri je splošna razprava o tem v Državnem zboru. In še to naj povem. O tem, kako spremeniti novelirani, dejansko stari jugoslovanski kazenski zakonik, ki se praktično še vedno uporablja v našem pravnem sistemu. Razprave tečejo poglobljene. Znanstvene razprave v stroki z objavami že 14 let. Vsekakor ne gre za temo, ki bi jo zdaj odpirali na novo.
Hvala lepa. Minister za notranje zadeve gospod Dragutin Mate in minister za pravosodje gospod dr. Lovro Šturm bosta odgovorila na vprašanji mag. Majde Potrata v zvezi z uporabo električnega paralizatorja in gospoda Mirana Potrča v zvezi z zaupnimi dokumenti in informacijami. Gospod minister Mate, prosim.
Hvala lepa. Hvala za vprašanje. Vključujem se, ker se zadnjič nisem mogel udeležiti seje Državnega zbora zaradi obveznosti v tujini. Rad bi pa na kratko podal obrazložitev, zakaj in kako se uvaja oziroma, je v testni uporabi električni paralizator znamke TASER X26 v Slovenski policiji. Najprej moram poudariti, da Ministrstvo za notranje zadeve redno spremlja, analizira in proučuje uporabo policijskih pooblastil in med njimi tudi uporabo prisilnih sredstev. Prisilna sredstva so tista sredstva, s katerimi policisti v skladu z zakonom lahko izvajajo določene ukrepe proti osebam, proti katerim je upravičena uporaba takšnih prisilnih sredstev. V zadnjih letih se je kot novejše prisilno sredstvo, ki je blažje od uporabe strelnega orožja, uporabil električni paralizator različnih oblik. Tehnološko je to sredstvo napredovalo do dokaj visoke stopnje in s tem zagotavlja večjo varnost tako tistemu, ki uporablja to sredstvo, kot tistemu, proti komur se uporablja. Če pogledamo študije in praktične analize, ki so bile objavljene v svetu v zvezi z uporabo električnih paralizatorjev, lahko zelo hitro ugotovimo, da so električni paralizatorji sredstva, ki omogočajo večjo varnost tako policistom kot tudi osebam, proti katerim je uporabljeno to prisilno sredstvo. Vendar moramo pri tem jasno vedeti nekaj. To sredstvo, prisilno, se uporablja namesto strelnega orožja oziroma prepreči, da bi do uporabe strelnega orožja prišlo. In nikakor ne moremo govoriti o tem, da se električni paralizatorji uporabljajo kar tako, na pamet in brez kakršnihkoli pogojev. Policija pri svojem operativnem delovanju zmeraj postopa v skladu z najmanjšo možno uporabo sile. In če govorimo o trenutnem stanju testne uporabe električnega paralizatorja v Slovenski policiji, vam lahko povem, da je testna uporaba potekala v Slovenski policiji od 1. 6. 2006 do 31. 5. 2007 samo v specialni enoti Slovenske policije. Za ta korak smo se odločili zaradi večjih korakov. V tem času so bili policisti pri svojih intervencijah, ki so jih izvajali na terenu, 10-krat opremljeni z električnimi paralizatorji. V nobenem primeru ni prišlo do uporabe električnega paralizatorja zaradi tega, ker ni bilo potrebe. V vseh teh primerih so policisti specialne enote, ki so pri vseh svojih posegih delovali proti ekstremnim kriminalnim združbam oziroma posameznikom. V takšnim primerih se ta enota v skladu s taktiko tudi uporablja. In pri teh osebah ni bilo nikoli uporabljeno to sredstvo, ker so z drugimi prisilnimi sredstvi, ki jih ima policija na razpolago, uspeli obvladati posameznike in ni bilo te potrebe. V tem času smo seveda zbirali nadaljnje informacije, kako se to sredstvo obnese v policijah Evropske unije in tudi širše. Podaljšal sem testno uporabo paralizatorja Taser X26 v enoti Slovenske policije in v specialni enoti Slovenske policije za obdobje do 1. 8. letošnjega leta. V tem času policisti ravno tako glede na oceno, ki jo seveda naredijo pred vsako akcijo, uporabljajo to sredstvo v posameznih akcijah, ki jih izvajajo. Do sedaj Taser oziroma električni paralazitor še ni bil uporabljen v Republiki Sloveniji. Na koncu bi želel povedati izrecno to, da to ni sredstvo, ki bi ga lahko uporabljali kar tako. Ampak je prisilno sredstvo, ki bi ga policisti uporabili dejansko namesto strelnega orožja. Posledice so pa seveda zaradi tega bistveno manjše.
Hvala lepa. Gospa mag. Potrata, prosim.
Hvala.
Pardon, oprostite. Gospod minister Šturm, prosim.
Hvala za besedo. Novela zakona o izvrševanju kazenskih sankcij ne predvideva uporabe električnega stabilizatorja. Zato ga v slovenskih zaporih ne bomo uporabljali. Pač pa bodo pazniki še naprej v takih primerih na podlagi zakona uporabljali druga prisilna sredstva, vključno seveda s strelnim orožjem.
Hvala. Gospa mag. Potrata, prosim.
Hvala. Ne morem reči, da sem ravno navdušena nad uporabo kakršnihkoli sredstev, ki povzročijo smrt. Tudi paralizator je tisti - na kar opozarjajo predstavniki nevladne organizacije Amnesty International - ki lahko povzroči smrt, čeprav velja za blažje prisilno sredstvo kot strelno orožje. Tudi vem, da obstajata vsaj dva osnovna tipa paralizatorjev. Tisti, ki se uporablja na daljavo, in tisti, ki se uporablja na bližino. Ne bi zastavila vnovič tega vprašanja, če me ne bi ravno Zakon o izvajanju kazenskih sankcij opozoril na to, da je predvideval uporabo paralizatorja za takoimenovano sodno policijo v zaporih in na sodiščih. In prav pripombe nevladnih organizacij in javnosti so bile tiste, ki so prisilile ministra za pravosodje, da je predvideno uporabo prisilnega sredstva umaknil. To vendarle kaže na to, da kdaj pa kdaj lahko javnost vpliva na odločitve ministra za pravosodje. To sem že takrat, ko sem zastavljala ustno vprašanje, napovedala, da je to pravzaprav vendarle domena ministra za notranje zadeve, da odgovori na to vprašanje. Zdaj sem izvedela, da je poskusna doba podaljšana do 1. avgusta letošnjega leta. Nenavadno pri tem pa je vendarle, da je glede na sodelovanje med različnimi ministrstvi bila predvidena uporaba paralizatorja, čeprav poskusna doba še ni potekla. In zagotovo je imelo Ministrstvo za notranje zadeve že poročilo posebne skupine o tem kaj ta posebna skupina za uporabo paralizatorja misli. Vsekakor bi kazalo več posluha.
Hvala lepa. Gospod minister Mate, izvolite.
Jaz se opravičujem, ampak nisem čisto slišal vprašanja, ker so bila v bistvu našteta dejstva, ki ste jih opisovali. Jaz bi vendarle mogoče dodal dva stavka, da smo v Slovenski policiji oziroma da sem odredil nadaljnjo uporabo oziroma nadaljnjo testno uporabo električnega paralizatorja za nadaljnje obdobje ravno zaradi tega, ker ta ni bil nikoli tudi v praksi uporabljen. Fizično uporabljen kljub temu, da so pripadniki specialne enote to opremo imeli s seboj in z njo izvajali določene aretacije na območju cele države. Drugače pa je treba zelo jasno povedati, da policija ima pooblastilo za uporabo prisilnih sredstev. Ta prisilna sredstva so zakonsko opredeljena, predpisana. Ve se natančno, kdaj se lahko uporabijo. Nihče ni vesel, da ta sredstva mora uporabljati. Najbolj drastično prisilno sredstvo, ki ga policija lahko uporabi, je strelno orožje. Strelno orožje je uporabljeno vsake toliko časa. Posledica je smrt, nedvoumno skorajda. V zadnjih letih smo bili priča tudi nekaj takšnim dogodkom. In paralizator je sredstvo, ki je milejše od strelnega orožja in poskuša napadalca, ki pod določenimi pogoji napade uradno osebo. Skratka, ob zakonsko določenih pogojih se uporabi namesto strelnega orožja. Samo ob takšnih pogojih, če bo kadarkoli paralizator uveden v redno uporabo v enote Slovenske policije, bo lahko uporabljen in v nobenih drugih primerih. To, da se pa v nekem drugem zakonu kot osnutek pojavi možnost uporabe tega sredstva, je pa legitimna pravica ministra, da o tem odloča, tudi da umakne to sredstvo oziroma takšen predlog. Sama testna uporaba direktno ne vpliva na to, da ne bi v samem osnutku predloga zakona lahko nekdo podal takšen predlog. Kajti nekatere izkušnje v zvezi s tem že imamo in vemo, na kakšen način se to sredstvo lahko uporablja. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo še na vprašanje poslanca gospoda Mirana Potrča v zvezi z zaupnimi dokumenti in informacijami. Gospod minister Mate, gospod minister dr. Šturm, zmenita se.
Hvala za vprašanje spoštovanega poslanca o takoimenovanem odtekanju zaupnih dokumentov v kadrovskem postopku zoper vodilne v gradbenih podjetjih. Kajti v tem vprašanju je prišlo takorekoč že vnaprej do obtoževanja, da je do odtekanja teh dokumentov prišlo s strani pravosodnih organov, kar je sicer Ministrstvo za pravosodje že takoj zanikalo. Naj povem, da smo takrat za pojasnilo zaprosili generalno državno tožilko gospo Barbaro Brezigar. Iz sprejetega odgovora izhaja, da v kazenskih postopkih zoper vodilne v gradbenih podjetjih po tožilstvu znanih podatkih dokument prikazan na TV zaslonih, ko je bil v javnost dan izvod zahteve za preiskavo, ki jo je v tej zadevi vložil pri preiskovalnem sodniku Okrožnega sodišča v Ljubljani državni tožilec iz skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala, da gre za dokument, ki ni označen z nobeno stopnjo tajnosti. To je prvo. Izvod zahteve za preiskavo, ki je bil prikazan na TV zaslonih, ni identičen izvodu, ki se nahaja na tožilstvu. Na tožilskem izvodu zahteve ni pripisov, ki so na izvodu, prikazanem na TV zaslonih. Na izvodu državnega tožilstva pa je zapis preiskovalne sodnice, ki je 13.2.2008 ob 20.30 potrdila prejem zahteve za preiskavo. Tega zapisa na izvodu, prikazanem na TV zaslonih, ni. Državni tožilec je dne, 13. 2. 2008 dežurni preiskovalni sodnici izročil 17 izvodov zahteve za preiskavo. En izvod za sodišče, 16 izvodov za obdolžence in njihove zagovornike. Državni tožilec zahteve za preiskavo ni izročil nikomur drugemu. In tako novinarji zahteve za preiskavo niso dobili od državnega tožilca. Naj povem, da državni tožilci v zadevi in tudi sicer ravnajo skladno z Zakonom o kazenskem postopku in v skladu s svojo profesionalno etiko. Konkreten dokument ne more imeti vpliva na potek in rezultate kazenskega postopka. Ponovno poudarjam, da zahteva za preiskavo ni prišla v medije s tožilstva in tudi ni nobene osnove za kakršnokoli interno preverjanje ravnanja zaposlenih na tožilstvu v zvezi s tem dogodkom. Zahtevo za preiskavo medijem prav tako ni posredovalo Okrožno sodišče v Ljubljani. Pristojno državno tožilstvo je zahtevo za preiskavo vložilo na pristojno sodišče dne 13.2.2008. Sedmim osumljencem in njihovim zagovornikom je bila zahteva še isti dan vročena. Enemu osumljencu in njegovemu zagovorniku, ki je bil naknadno zaslišan, je bila zahteva za preiskavo vročena kasneje. Preiskovalna sodnica je omenjeni dokument takoj po prejemu na dan, 13. februarja letos, opremila s podpisom prejema zahteve. V medijih objavljen izvod je enak drugopisu zahteve za preiskavo, ki so ga prejele stranke v postopku, in ni enak niti tistemu, s katerim razpolaga tožilstvo. Niti tistemu, s katerim razpolaga sodišče. V danem primeru torej ne gre niti za odtekanje podatkov s strani Državnega pravobranilstva niti s strani sodišča.
Hvala. Gospod minister Mate, prosim.
Ne bi želel tu na dolgo in široko gospodu poslancu razlagati, kaj govori kazenski postopek in kako tečejo vse te preiskave, ker sem prepričan, da glede na njegovo izobrazbo to zelo natančno ve. Pojasnil bi samo to, da v trenutku, ko policija preda tožilstvu prisluhe - če govorimo o prisluhih - in s podajo kazenske ovadbe, vsi ti dokumenti izgubijo stopnjo zaupnosti po Zakonu o tajnih podatkih. V tistem trenutku nimajo več te stopnje. Zato je dejansko trditev, ki jo je minister Šturm tukaj navedel, eksaktna. V trenutku, ko je tožilstvo predalo te dokumente sodišču, ti dokumenti nimajo več pravice nositi stopnje zaupnosti. Ima pa pravico v tem času v skladu s kazenskim postopkom osumljenec in njegov zagovornik biti seznanjen z vsemi dejstvi, ki so opisane v teh spisih, in pri tem ima pravico pregledati in prepisati spise. Prepisati spise pomeni tudi fotokopirati in delati izvlečke iz elektronskih sredstev, na katerih so ti dokumenti narejeni. Policija v nobenem trenutku od trenutka, ko preda vse dokumente tožilstvu, ni več v kazenskem postopku. Ni vpletena v kazenski postopek in ne razpolaga z nobenimi temi dokumenti. Tako, da dokument, ki ste ga vi omenjali, policija ni prejela. Ni prejemnik in z njim ne razpolaga. Zato policija ni, iz policije ta podatek ni mogel odteči. Posledično ni potrebe za uvedbo preiskave, ker s tem dokumentom policija ne razpolaga.
Hvala lepa. Gospod Miran Potrč. Prosim.
Hvala lepa. Na podlagi odgovora ministra za pravosodje in ministra za notranje zadeve, naj bi verjeli, da se je približno ob istem času na dveh televizijah, javni in privatni pojavil enak dokument ob istočasnem velikem medijskem dogodku aretacije nekaterih direktorjev gradbenih podjetij. In pa izjava gospoda predsednika SDS, da je od ravnanja te stranke, namreč SDS, odvisno od tega, ali se bo preganjal gospodarski kriminal ali ne. Dopustili smo možnost, da gre za dokument, ki je bil ali iz policije ali s tožilstva ali s pravosodja dostavljen obema televizijama, ker sicer lahko verjamemo samo v čisti goli slučaj ali morda v čudež. Ker v slednjega ne verjamemo, smo postavili to vprašanje in odgovor je bil sicer formalno korekten, vsebinsko pa sprenevedajoč. Samo iz teh inštitucij je ta dokument lahko v obe televiziji istočasno prišel. Zato smo pričakovali, da bo opravljena ustrezna preiskava. Gospod minister Šturm meni, da ta preiskava ni potrebna, ker verjame, da se to v ustreznih inštitucijah ni moglo zgoditi. Mi pač v takšen slučaj ne verjamemo in gospoda ministra. To je bilo eno od dejanj, ki dopuščajo utemeljen dvom, da je bilo ravnanje tudi s strani teh organov politično motivirano.
Hvala lepa. Ne morem vam dati besede, gospod minister.
Na kratko naj povem.
Gospod minister. Če bi bilo proceduralno, bi vam lahko dal besedo, tako vam ne morem dati. Oprostite. Res lahko.
Tudi sam sem smatral za lahko, zato sem se takoj oglasil. In naj ponovno na kratko in jedrnato povem, da ponovno poudarjam - niti s strani tožilstva, niti s strani sodišča ta dokument v javnost ni prišel. Povedal sem, da je ta dokument drugačen. Povedal pa sem tudi, da je večje število teh izvodov pač bilo izročeno drugim osebam in tu naj se išče odkod je prišel dokument. S strani državnih organov se to ni zgodilo.
Hvala lepa. Lahko tudi gospod minister Mate. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz bi želel na dve trditvi, ki sta bili na koncu izrečeni, odgovoriti. Prvič. Izražena je bila trditev, da gre za politično motivirane procese. Kolikor jaz vem in kolikor sem seznanjen je Komisija za nadzor obveščevalnih služb, ki ima pristojnost tudi nad nadzorom, nad delom kriminalistične policije, prišla v nadzor, tudi po tem vprašanju. Opravila temeljit nadzor in ugotovila, da so se dejanja v zvezi s temi kaznivimi dejanji začela spremljati in uporabljati posebna sredstva, POMPSI - kot jih na kratko imenujemo - znotraj policije daleč, preden je kakršnokoli izjavo katerikoli predsednik katerekoli stranke dajal v javnosti. Intenzivno delo policije se je v zvezi s tem začelo skoraj leto dni nazaj. Pridobili so vse potrebne dokumente za delo na tem področju, s strani tožilstva, s strani sodišča. Seveda zato ne morem sprejemati trditve, ki je bila tukaj izrečena, da gre za politično motivirane procese. Kar se tiče Ministrstva za notranje zadeve, nedvoumno ne. To se da na različne načine dokazati. Hkrati pa bi seveda rad povedal, da je bilo tudi izrečeno, da gre za sprenevedanje. Verjetno mojega kolega ministra in mene, ko govoriva, da ti podatki niso prišli iz naših vrst. Nedvoumno je dejstvo, da ta dokument, ki je bil objavljen v javnosti, ni bil nikoli posredovan policiji. Policija ga nima. Dejstvo pa je in to je gospod poslanec pozabil povedati, da s tem dokumentom razpolagajo tako osumljenci kot njihovi odvetniki. Torej, imamo širši spekter tistih, ki so s tem dokumentom razpolagali, kot samo državni inštituciji, ki sta bili omenjeni - tožilstvo in sodišče. Torej, več ljudi ima dostop do tega podatka. Štiri skupine ljudi imajo dostop do tega podatka: tožilci, sodišče, obdolženec oziroma osumljenec in njegov odvetnik. In znotraj tega je treba enakovredno iskati, kdo bi lahko, recimo, dal ta dokument potencialno ven. S tem, da ne gre za dokument, ki ima oznako tajnosti. To sem tudi zelo jasno povedal, zakaj in kako v skladu z zakonom stopnja tajnosti preneha. In tukaj mora biti tudi slovenski javnosti zelo jasno predstavljeno, kaj pomeni odtekanje zaupnih, tajnih dokumentov ali.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Potrč.
Hvala lepa. Predlagam, da se odločamo o tem, da opravimo v Državnem zboru razpravo o odgovoru obeh ministrov najmanj iz naslednjih razlogov: Prvič, da se ugotovi, da jaz nisem trdil, ampak sem dopustil možnost, da gre za politično motivirano objavo takšnih ravnanj, ne za politično motivirana ravnanja policije. Drugič, da se ugotovi, da oba ministra nista povedala, da bi bila kakršnakoli preiskava opravljena v obeh ministrstvih. Jaz pa sprejemam na znanje, da na Ministrstvu za notranje zadeve morda niti ni bila potrebna, ker to je bilo moje vprašanje, na katerega nisem dobil jasen odgovor, vsaj ne od ministra za pravosodje. In tretjič, verjetno vemo, da obstoja tudi takšna možnost, da imajo politični interes za to, kako se prikažejo določena ravnanja tudi organi, ki postopke vodijo. To se ne bi zgodilo prvič, ker se je že dogajalo, tudi ob posebni aktivnosti ministra za notranje zadeve. Zato sem bil opravičen takšno vprašanje postaviti in pričakujem, da bo razprava razjasnila ta vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Potrča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve in ministra za pravosodje na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj v četrtek, 27. marca 2008. Minister za finance gospod dr. Andrej Bajuk bo odgovoril na vprašanje gospe Majde Širca v zvezi s prispevkom RTV. Ugotavljam, da gospe poslanke ni v dvorani. Če želite, gospod minister, lahko odgovorite. Opozoril sem vas, da gospe poslanke ni v dvorani.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Vlada Republike Slovenije je na svoji 152. seji 27. decembra 2007 na predlog ministra za gospodarstvo sprejela načrt uravnanja reguliranih cen za leti 2008 in 2009. Vprašanje, ki ga je gospa poslanka postavila, je vprašanje, ki ga je zastavila tako ministru za kulturo dr. Simonitiju in meni, kar se tiče morebitnega znižanja. Jaz bi samo rad zelo na kratko povedal, da v načrtu, ki je bil sprejet za leti 2008 in 2009, ni predvidene nikakršne spremembe, kar se tiče televizijskega prispevka. Rad bi pa še to povedal, da katerekoli težave, ki naj bi jih imela RTV Slovenija, da prispevki niso edini vir, da dejansko obstajajo tudi drugi viri, kot na primer tržna dejavnost, ki je sicer omejena, a vendar. Potem so proračunska sredstva sama in pa donacije in sponzorska sredstva. Ne glede na to pa tudi obstajajo bilance RTV Slovenija, kjer se pa jasno izkaže, da v svojih poslovnih poročilih imajo tudi kapitalske naložbe, s katerimi bi lahko pokrila v primeru morebitnega primanjkljaja pri nujno potrebnih finančnih investicijah ali pa dolgoročnih investicijah, v katere so trenutno vpleteni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na vprašanje poslank in poslancev prvi krog! In sicer, gospodu ministru za finance ter ministru za gospodarstvo bo postavil poslansko vprašanje gospod Matjaž Han. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik! Spoštovani ministrski zbor, spoštovani kolegi in kolegice! Slovenska razvojna politika se je v globalnih razvojnih izzivih znašla v pasti. Zadnji mandat je zaznamovalo predvsem pospešeno zadolževanje in investiranje predvsem v tiste segmente, ki ne prinašajo razvoja razen avtocestnega križa, ki prinaša posredno razvoj. Za nadaljnji razvoj slovenskega gospodarstva zato ostaja kruto dejstvo, da se na račun nepotrebnih investicij v razno razne steklene palače in podobno zmanjšuje delež namenjen za raziskave in razvoj v bruto domačem produktu. Da je slovenska razvojna politika res v pasti, jaz vidim tudi iz dejstva, da Slovenija na različnih mednarodnih raziskavah, ki merijo konkurenčnost držav in privlačnost njihovih okolij, na žalost ne napreduje. Kljub temu pa je bil ta mandat velika priložnost, da bi se ob visoki gospodarski rasti lahko ustvarilo nekatere rezerve ali pa bi se zgodile nekatere aktivnosti, ki bi položaj v luči mednarodne konkurenčnosti izboljšale, se je pa Vlada raje ukvarjala z delitvijo slovenske srebrnine med vrste privržencev te politike in te Vlade. In če še dodam glede gospodarske rasti izjavo nekdanjega ministra v tej vladi za razvoj gospoda Jožeta P. Damjana, ki pravi, citiram: "gospodarska rast in ugodne javne finance so se Janševi Vladi preprosto zgodile kot debel krompir neumnemu kmetu". Konec citata. To je bil vir Dnevnik Objektiv. Problem spreminjanja davčnih politik je nestabilnost poslovnega okolja, zaradi česar to postaja vedno manj privlačno za domače in tuje investicije. In še drug problem je, da takšne davčne politike delujejo proti razvoju. Tak primer pa je zagotovo tudi ukinjanje spodbujanja investicij, ki je še posebej prizadelo malo gospodarstvo in podjetnike oziroma obrtnike. Socialni demokrati smo ob sprejemanju Zakona o dohodku pravnih oseb večkrat Vlado opozarjali, da bo odprava investicijskih olajšav negativno vplivala na gospodarsko rast in razvoj. To se danes že pozna, saj je gospodarska rast izgubila svoj zalet in začela se je nenehno umirjati. Hkrati pa se gospodarstvo in ljudje še vedno srečujejo s problemom inflacije. Celo več, Socialni demokrati smo pri sprejemanju davčnih paketov Vladi predlagali tudi uvajanje regionalnih olajšav za raziskave in razvoj, s katerim bi spodbujali skladnejši regionalni razvoj. Tudi ti predlogi so bili zavrnjeni. Zato vas, spoštovani minister gospod Bajuk vprašam, seveda, če imate analize: Za koliko se je v preteklem letu zmanjšal obseg investicij zaradi ukinjenih davčnih olajšav in za koliko se bo posledično zmanjšala gospodarska rast v letu 2008 in 2012 zaradi odrekanja pomoči razvoju gospodarstva na področju davčnih olajšav? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Vizjak, prosim.
Hvala lepa. Ravno nasprotno, spoštovani poslanec. Kar 17% je bilo več investicij v letu 2007 glede na leto 2006, ki zajemajo tudi investicije v opremo. Torej, če bi sodili po tem, seveda ne moremo videti korelacije med davčnimi olajšavami in investicijami v le-to, kajti investicij je bilo rekordno veliko in tudi gospodarska rast v letu 2007 je bila rekordna. Jaz se prav čudim, kako ste to sklepali. Torej za 17% več investicij je, ne pa manj. To je prva stvar. Druga stvar, kar je zelo pomembno za razumevanje. Namreč, davčne olajšave za investicije tako v nepremičnine kot v opremo so neselektivne. Kar pomeni, da jo lahko nekdo uveljavlja ne glede na to, ali gre za neko dodano vrednost tehnološkemu razvoju ali sicer razvoju ali ne. Zato smo z Ministrstva za gospodarstvo znatno povečali spodbude, tako nepovratna sredstva kot kredite, sofinanciranje obrestnih mer in podobno, v razvojne načrte podjetij preko Slovenskega podjetniškega sklada in preko številnih razpisov. Uvedli smo nove oblike. Torej, razpise v razvojno-raziskovalne projekte podjetij, kjer spodbujamo povezavo podjetij med seboj z institucijami znanja v smislu novih produktov, novih tehnologij. Skratka, v smislu dviga konkurenčnosti. Torej, pristop je takšen, da ciljamo v tiste projekte in jih pomagamo v še večji meri kot prej. Davčne olajšave, ki, skratka, prinašajo napredek, tehnološki razvoj. Tudi preko Slovenskega podjetniškega sklada, ki sofinancira tehnološko opremo malih in srednje velikih podjetij smo znatno povečali sredstva. In zaradi tega ugotavljam, da to rojeva sadove, da to tudi med drugim omogoča gospodarsko rast, da je to povzročilo tudi znaten porast investicije, ne upad, porast investicij v prihodnje. Seveda je slovenska ekonomija nadpovprečno odprta ekonomija in bo tudi v prihodnje čutila neke vrste razmere na evropskem in globalnem trgu. Zato v skladu z napovedmi pričakujemo umiritev gospodarske rasti. Ampak ne zaradi zmanjšanja investicij. Predvsem zaradi izvoza oziroma sodelovanja naših podjetij na tujih trgih.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Res sem začuden nad to trditvijo, da Vlada ali Ministrstvo za finance ne podpira in ne spodbuja investicij v gospodarstvo. To je očitno netočno. In bom uporabil enake besede, kot smo jih slišali v prejšnjem vprašanju, da je to zavajajoče. Dejansko so se s spremembami na področju obdavčitve dohodkov pravnih oseb zagotovili pogoji za povečanje konkurenčnosti in gospodarske rasti. Splošna stopnja davka se je znižala. Od tiste, kar smo prejeli, od prejšnje takoimenovane samoproglašene strokovne vlade od 25%. Prvo je bilo na 23. Trenutno je 22, to leto 2008. S 1. 1. 2010 bo pa 20%. Tako je na področju obdavčitve dohodkov pravnih oseb v letu 2007 začelo veljati precej novih oziroma spremenjenih rešitev, ki zagotavljajo pregledno in stabilno davčno okolje, zagotavljajo odpravo ekonomske in pravne dvojne obdavčitve dohodkov. Zagotavljajo pravno varnost davčnih zavezancev, s čimer se izpostavljajo temeljni pogoji za vlaganje novega kapitala in neposredno investiranje v narodno gospodarstvo. Zmanjšuje se interes za odlivanje domačega kapitala v države, kot je bilo to v prejšnji davčni zakonodaji. Spomnite se, davek na kapitalske dobičke kakšnega smo sprejeli in kakšnega so ga morali potem spreminjati ravno ob začetku našega mandata. Ravno to smo vse dosegli in to tudi ustvarili. Da pa ima to svoje učinke, so pa jasni podatki s strani Statističnega urada Republike Slovenije. Investicije so se v letu 2007 povečale za 17%. In ne samo to, govorili ste tudi o olajšavi za raziskave v razvoju. Ta olajšava je v davku na dobiček pravnih oseb uvedena, in sicer za 20% za vse in potem pa na podlagi predloga, ki bi v tem Državnem zboru, ki ga je predlagala Vlada in je bil tudi sprejet, je Evropska komisija tudi dovolila, da gremo pa na 30 in 40% za raziskave v razvoju v predelih v Sloveniji, kjer je manjša gospodarska rast in očitni razmejeni zastoji. Torej mislim,da ta trditev dejansko ne drži. Na žalost še nimam podatkov o davku na dobiček pravnih v letu 2007. To bomo dobili v prihodnjih tednih in vam ga bom z veseljem posredoval. Lahko vam pa posredujem, kaj je bilo v letu 2006 za raziskave in razvoj.
Hvala lepa. Gospod Han
Hvala lepa. Zdaj, jaz sem sicer pričakoval odgovor. In včasih ne razumem, ali sploh živimo v isti državi ali ne. Ampak pustimo to. Ko govorimo o novih investicijah, o Greenfield investicijah, jaz se ne spomnim, da je v zadnjih dveh letih v Slovenijo prišla kakšna nova investicija, ko govorite, da kakšno lepo okolje imate za podjetnike. Ne razumem pa tudi vas, spoštovana ministra, zakaj se ne odzoveta na pobudo obrtnikov in podjetnikov glede problematike olajšav za investiranje, ker ukinjanje teh davčnih olajšav je zagotovo najbolj prizadelo obrtnike in pa podjetnike, ki že sedaj nimajo dovolj sredstev za razne razvoje, za razne raziskave. Vemo, da njim pomeni nakup novega stroja, nakup novih osnovnih sredstev največ, kar se lahko naredi, pa ste tudi to olajšavo ukinili. Tako da vas vendarle, spoštovana ministra, sprašujem glede tudi na to početje: Kakšna bo gospodarska rast v nadaljevanju te naše Slovenije? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Vizjak.
Spoštovani poslanec in hkrati župan, če se pri vas ni zgodila v Radečah, to še ne pomeni, da se v Sloveniji ni zgodila nobena neposredna tuja investicija, če ste to imeli v mislih. Jaz sem zelo vesel, da na primer, samo eno vam bom omenil. To je recimo BSH v Nazarjih, ki je izvedel seveda novo "green field" investicijo, pa verjetno bi jih lahko še našteval. Saj smo tudi na Odboru za gospodarstvo naredili zelo natančno poročilo o neposrednih tujih investicijah v preteklem obdobju. Torej gospodarska rast v prihodnje po napovedih Urada za makroekonomske analize in razvoj c- ki ste ga lahko tudi prebrali, je tudi osnova vsem proračunskim dokumentom - se bo nekoliko umirila, glede na to rekordno rast v letu 2007. Sam osebno kot minister za gospodarstvo pričakujem, da se bo v letu 2008 gibala okoli 5%. Čeprav je to nekoliko bolj optimistično, kot napoveduje Urad za makroekonomske analize. Zmeraj se je še urad zmotil navzdol, glede na to, kar se je potem dejansko zgodilo. Morebiti je to tudi prav zaradi konzervativne politike načrtovanja. Pričakujem v naslednjih letih tudi podobno gospodarsko rast. Seveda pa bo to odvisno od učinkovitega črpanja sredstev evropskega strukturnega sklada, za katerega je nenazadnje odgovorno Ministrstvo za gospodarstvo. Lahko vam povem, da ga zelo uspešno črpamo. Skratka, imamo v letošnjem letu najavljenih približno za 180 milijonov evrov razpisov. Vse za razvojne pomoči podjetjem za povečevanje konkurenčnosti. To se pravi, novo ustvarjeno vrednost in nenazadnje tudi delovna mesta.
Hvala. Gospod minister dr. Bajuk.
Ostala je še ena minutka. Samo to bi vam jaz pač povedal, da o teh stvareh smo že razpravljali v tem Državnem zboru, ko smo sprejemali Zakon o davku na dobiček pravnih oseb. Res je, da je predlog Vlade bil, da smo odpravili vse olajšave, jo obdržali samo za raziskavo in razvoj. Ker ravno to hočemo, da se na tistem področju čim več pač skoncentrira investicij v Sloveniji. Sicer pa moram tudi nekoliko popraviti vašo trditev. Kar se tiče investicij v Sloveniji - ne samo, morda jih niste opazili tu ali tam. Dejstvo pa je, da je produktivna struktura v Sloveniji pa ravno taka, da je velika večina vseh podjetij male in srednje narave. In zato morda vi tega ne vidite. Ampak, ko se vse to sešteje, se pa sešteje zelo velika gospodarska rast, ki pa je omogočila ravno to, da so investirali veliko več kot pa v preteklosti. 17% več. Podatki SURS-a to potrjujejo. Hvala.
Hvala lepa. Ministru za zunanje zadeve bo postavil poslansko vprašanje gospod Geza Džuban. Prosim.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem! Moje poslansko vprašanje je bilo najavljeno in napisano predzadnjo sejo pristojnega odbora in bi morda bilo brezpredmetno, če me danes ne bi presenetil gospod predsednik Vlade, katerega izjave so mi bile, ne samo presenetljive, morda šokantne. Ministra za zunanje zadeve sprašujem: Kdaj se bo vzpostavil nadzor nad spornim ozemljem, zgornjim delom Mure, to je med Muro in katastrom Hotiza in zloglasna Murska Šuma, kjer se dogajajo čudne stvari? V zgornjem delu na področju Hotize in med mejo Mura, to je 25. 6. zlogasni sporazum, in katastrsko mejo, ne izvajamo nadzora razen na mejnem prehodu Hotiza. Dokaz, da je temu res tako, je most čez Muro. Nasip, katerega smo dovolili gradnjo. To, kar sva se z ministrom Podobnikom tudi že pogovarjala. In nedovoljene, gašenje požara znotraj spornega ozemlja slovenskim gasilcem in priprave za nadaljnjo gradnjo nasipa, kar je menda v teku. Kar pomeni, da nimamo nadzora oziroma dovoljujemo Hrvatom nekaj, kar ni dovoljeno. Zlogasna Murska Šuma, da naj bi bila rezultat sporazuma Drnovšek-Račan. V zgornjem delu ne spoštujejo Hrvati sporazuma 25. 6.- V Murski Šumi bi pa naj celo postavili novo državno mejo, ki ni samo stvar Slovenije in Hrvaške, pač pa tudi Madžarske, ker se je tromeja iz dejanskega stanja preselila za nekaj sto metrov ali morda celo kilometer višje, ki tangira potem tudi Republiko Madžarsko. In da policija tudi v tem delu ne prehaja na to ozemlje, kar sem se sam prepričal v pogovoru in na obisku tega spodnjega ozemlja. Zaradi tega postavljam vprašanje: Kako bomo ponovno vzpostavili nadzor nad zgornjim delom spornega ozemlja in ali bomo vzpostavili ponovno stanje 30 hektarjev Murske Šume z ustreznim zakoličenjem? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec! Na vaše vprašanje lahko odgovorim najprej načelno, potem pa lahko tudi zelo konkretno. Kar zadeva ministra za zunanje zadeve, mislim, da ni potrebe, da bi posebej dokazoval. Vendarle naj ponovim, da delujemo v okviru svojih pristojnosti. Skrbimo za zaščito celovitosti državnega ozemlja Republike Slovenije in ob tem izhajamo iz sprejetih in veljavnih načel mednarodnega prava, Upoštevamo tudi vsa zgodovinska dejstva. Dejstvo pa je, da na območju Prekmurja prihaja oziroma prihaja s strani Republike Hrvaške do nekaterih enostranskih dejanj, ki bi lahko pomenila prejudic za reševanje mejnega vprašanja. Ta dejanja so v nasprotju z načeli mednarodnega prava ter z dogovorom med državama, da bosta spoštovali stanje, kot je bilo na dan 25. 6. 1991. Hrvaška s temi dejanji, zoper katera Slovenija dosledno in ustrezno ukrepa skladno z določili mednarodnega prava, krši sprejete dogovore med državama, tudi Brionsko deklaracijo iz leta 2005. In na ta način postavlja pod vprašanje svojo lastno verodostojnost. Torej, pri tem je potrebno poudariti, da so enostranska in protipravna dejanje Hrvaške nična in nimajo pravnega učinka. Prav zaradi slovenskih reakcij in odgovorov takšno dejanje ne more imeti vpliva na postopek reševanja meje med državama. Hočem reči, da Slovenija na enostranska dejanja Hrvaške in na njene kršitve mednarodnega prava ne more odgovarjati z enakimi kršitvami, kajti to bi bilo v nasprotju z načeli mednarodnega prava in v nasprotju s principi in vrednotami Evropske unije, ki ji Slovenija celo predseduje. Torej, dejstvo je, da bo morala Hrvaška, če bo hotela postati članica Evropske unije, izpolniti vse kriterije za članstvo. Pri tem bo morala spoštovati in izvajati sprejete dogovore in se zavzemati, recimo, za spoštovanje principa dobrososedskih odnosov. Glede konkretnih dogodkov pa želim povedati tole. Ministrstvo za zunanje zadeve je veleposlaniku Hrvaške v zvezi z zadnjimi hrvaškimi enostranskimi dejanji na območju tromeje, na katera je meddrugim opozoril poslanec Džuban v svojem vprašanju, izrazilo oster protest. V zvezi z davnim požarom pri Petišovcih, o katerem sprašujete, moram povedati, da je po naših informacijah slovenska policija pri varovanju državne meje dne, 10. marca 2008, opazila manjši požar, ki je bil na desnem bregu reke Mure, na ozemlju, ki je v hrvaškem katastru. O požaru je slovenska policija obvestila hrvaško policijo, ta pa hrvaške gasilce. Zaradi tega, ker je kraj težko dostopen, tudi hrvaški gasilci niso gasili ognja, ampak je ogenj ugasnil sam. To območje je zelo močvirno. Obnovitvena dela na protipoplavnih nasipih na reki Muri pa potekajo v skladu s skupno izjavo predsednikov vlad Slovenije in Hrvaške z dne, 2. septembra 2006. Obnova poteka z namenom zaščite varnosti lokalnega prebivalstva in njegove lastnine in v ničemer ne bo prejudicirana do končne ugotovitve poteka državne meje med državama. Danes ste slišali predsednika Vlade, ki je pojasnjeval zadeve na tromeji oziroma v Murski Šumi. On je odgovoril na vprašanje, tudi na ta način, da je citiral moto, ki je bila pripravljena februarja 2001, ki jo imam tukaj pri sebi in ki žal sedaj po odločitvi tedanjega predsednika Vlade hrvaški strani ni bila poslana. Pač zaradi tega, ker so se takrat ravno začela pogajanja v zvezi s tistim znanim sporazumom, ki mu pravimo sporazum Drnovšek - Račan. Takole piše v tej noti - ki si jo lahko ogledate, če vas to zanima. Ministrstvo za zunanje zadeve - to je napisano 16. februarja 2001 - : "Ministrstvo za zunanje zadeve Republike Slovenije je bilo s strani Ministrstva za notranje zadeve obveščeno, da so slovenski policisti na terenskem ogledu območja ob državni meji pri ogledu skrajnega južnega dela slovensko-madžarske meje ugotovili, da so od kamna A-645, vključno s tem kamnom, do tromeje, kamna B-1 na slovenski strani, mejnih kamnih od A-645 do A-653 oznake Republike Hrvaške." In potem se ta nota še nadaljuje. Lahko vam povem še to, da slovenska policija to področje nadzoruje v zadnjem mesecu 13-krat fizično, sicer pa občasno, kot je bilo pač potrebno. Tako, da ni mogoče govoriti o tem, da Slovenija jurisdikcije ne bi izvajala. Kar se pa tiče ravnanja ministrstva, ki ga predstavljam, pa seveda.
Hvala lepa. Gospod Džuban, prosim.
Hvala lepa. Gospod minister, dejanja niso enaka hrvaškim, če mi na svojem ozemlju ponovno vzpostavimo nadzor na svojem ozemlju z datumom, 25.6., vemo, kaj pomeni. To se pravi, s te strani Mure, da ponovno vzpostavimo nadzor nad tem ozemljem in da ne dovolimo gradnje nasipa, mostu in tako dalje. Nihče me ne bo - in marsikoga v državi ali pa nikogar - prepričal, da Hrvate skrbi prehod naših državljanov čez Muro in da jih skrbi poplavna varnost naših državljanov. Pač pa se z gradnjo nasipa v njihovih delih katastra izmenično selijo na katastrsko mejo. In to je nevarno, da vzpostavljajo postopno z gradnjo nasipa državno mejo. Kar se tiče požara, o katerem govorite, sem bil takrat tam in smo skupaj s policisti opazovali ta požar, ki je bil res na drugi strani Mure. Zelo daleč je bilo, ker se niso mogli približati, ker na sporno ozemlje Murska Šuma, tistih 30 hektarjev, ne vstopajo. So rekli, mi tja ne gremo. Jaz govorim o požaru na robu vasi Petišovci in da tam niso dovolili gašenja požara gasilcem iz Petišovcev. In v tej zgodbi, ki si je nisem jaz izmislil, poznam pa razmere - kot vidite - zelo dobro, nekaj ne odgovarja in se je treba temeljito lotiti zadeve in spoznati razmere na licu mesta, da boste lahko ugotovili, za kaj gre. In je nujno, da boste nekaj ukrenili. Hvala lepa.
Hvala. Želite besedo, gospod minister? Prosim.
Mislim, da se z gospodom poslancem glede marsičesa strinjava. Mislim pa, da doslej ni mogoče očitati slovenski Vladi, da bi opustila katerokoli dejanje, ki bi kakorkoli premikalo meje, omogočalo prisvajanje slovenskega ozemlja drugi državi in tako naprej. Jaz vem, da se tu pa tam tudi tako govori. Pa vendar to ni res. Enostranska dejanja ne veljajo. Kar pa zadeva mejna vprašanja, mejno problematiko. Kot veste, obstaja neka komisija, ki se sestaja, ki se bo sestajala, ki bo pripravila primerne osnove za nadaljnji potek pred obličjem tretjega oziroma sodišča, arbitraže ali kakorkoli že. Drugega odgovora vam ne znam dati kot tega, da je v mednarodnih odnosih treba pač spoštovati neka pravila. Mislim pa, da seveda ni na noben način mogoče reči, da je karkoli narejeno narobe, da Slovenija ne bi izvajala "jurisdikcije" tam, kjer jo izvaja. Ko gre za vprašanje teh mejnih kamnov, smo vam povedali, da so bili ti mejni kamni že zdavnaj tega poslovenjeni. Nakar so bili na nek način falsificirani. Na to je naše ministrstvo opozarjalo pravočasno. V situaciji, kakršna je bila takrat, na predvečer sporazuma Drnovšek-Račan, se je zdelo tistim, ki so o tem odločali, da je potrebno ravnati bolj mirno. Mislim, da pa ni zamujenega nič. Dokumentacija je tukaj in vam tudi - kot vsem drugim - na razpolago, da se prepričajo o tem, kaj je res in kaj ni.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Džuban.
Hvala lepa. Do zdaj je pri kar nekaj tovrstnih obravnavah, od odbora do poslanskih vprašanj, odgovora predsednika Vlade, bila zadeva izpostavljena. Ampak nikoli, da bi prišla v Državni zbor. Zaradi tega predlagam, da na osnovi Poslovnika kljub vsemu opravimo razpravo v tem Državnem zboru o odgovoru gospoda ministra, s katerim jaz nisem zadovoljen, ker mi niste predstavili ukrepov, kako boste vzpostavili ponovno stanje pred 25.6. To je področje Hotize, kjer se dogajajo stvari, ki se dogajajo, kar ni moja izmišljotina. In spodaj, v delu Murske Šume, kjer ste lahko ugotovili, da zadeve relativno dobro poznam, ampak tudi s pomočjo dokumentov občine in ljudi, ki tam živijo, ki nam posredujejo informacije, da se tam nekaj dogaja. In je to razlog, da predlagam, da se opravi razprava in da morda zadeve dorečemo na način, da bomo videli kako zadeve stojijo in kakšni so zgledi v tistem delu Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Džubana, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj v četrtek, 27. marca 2008. Ministrici za delo, družino in socialne zadeve, ki je upravičeno odsotna, bo postavil vprašanje gospod Bojan Kontič. Prosim.
Hvala lepa in prosim za ustni odgovor na naslednji seji Državnega zbora. Pred časom sem ministrici zastavil tudi pisno vprašanje v povezavi s podeljevanjem koncesij oziroma javnim razpisom, ki je bil objavljen. Razlika od takrat do danes je ta, da so koncesije podeljene in da ponudnik iz Velenja ni dobil koncesije za izgradnjo doma za varstvo odraslih ali starejših kakorkoli in katerikoli izraz uporabimo. In ko pogledam argumentacijo, zakaj ni dobil, ne morem drugače, kot da zastavim ponovno vprašanje in slišim od ministrice zelo resen in natančen odgovor. Iz števila točk, pridobljenih na podlagi lokacije, je razvidno, da je območna enota, kjer je ponudnik konkuriral s svojo ponudbo, relativno dobro pokrita. Ponavljam, dobro pokrita z že obstoječimi javnimi zavodi ali koncesionarji. Zato je pridobil iz tega naslova zelo malo točk. V Velenju je dom za varstvo odraslih, ki ima 190 prostih mest, mislim, možnosti. Zasedena so seveda vsa. Na vstop v ta dom čaka 220 ljudi. Tako ali drugače razporejenih na vrsti za čakanje. Čakajo, da nekdo v tem domu enostavno umre in sprazni mesto za naslednjega. In ministrstvo za delo kljub takšni potrebi ugotavlja, da ni potrebno podeliti koncesije. In pravijo na področju, v katerega sodi tudi Mestna občina Velenje, torej pokrita z mrežo javnih domov in koncesionarjev za institucionalno varstvo starejših, ni tako pereča kot v nekaterih drugih predelih. Spoštovani gospe ministrici v pričakovanju odgovora sporočam, da bom vse ljudi, ki se oglašajo v poslanski pisarni in prosijo za pomoč, napotil nanjo, napotil na ministrstvo in v končni fazi lahko tudi na Vlado Republike Slovenije. Gre za odločitev, ki ni sprejemljiva. Gre za odločitev, ki kaže zelo mačehovski odnos do lokalnih skupnosti, kjer ta Vlada nima svoje politične izpostave, takšne, kot si jo želi. Gre za politično odločitev. Pri tem ne oporekam, da je bila podeljena koncesija sosednji občini, ker je ravno tako potrebno izgraditi dom in si ta dva domova ne konkurirata. Želim natančno pojasnilo števila dobljenih točk vključno z investicijami, ki so bile odobrene, kjer je koncesija bila podeljena. Torej od ministrice za delo pričakujem zelo jasen odgovor in jasno pojasnilo. Pa ne toliko meni, kot vsem tistim, ki danes zaman čakajo na to, da bi dobili prostor tam, kamor želijo.
Hvala lepa. Ministru za okolje in prostor bo postavil poslansko vprašanje dr. Mitja Slavinec. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister! Na vas se obračam z vprašanjem, ki je splošno, se pa seveda v konkretnem primeru nanaša na projekt, k je v tem trenutku prav gotovo eden najpomembnejših v Pomurju. Gre za pomurski vodovod. In ta projekt, ne samo, da je zelo pomemben, ampak žal je realizacija že zelo, zelo zakasnila vse vnaprej napovedane roke. Problem nastaja zaradi črpanja različnih virov sredstev od evropskih, potem vodnega sklada in nenazadnje občinskega dela sredstev. Zaradi tega - kot rečeno - je vprašanje lahko tudi bolj splošno kot v tem konkretnem primeru in še toliko bolj je mnoge začutila odločitev, namera vašega ministrstva, ko želite sedaj odstopiti oziroma napovedujete odstop ministrstva od investitorstva tega projekta, ampak ga želite razpršiti na vse občine, ki v tem projektu sodelujejo. Mnogi to razumejo kot še enega izmed poizkusov, da bi se zadeva, realizacija samega projekta še bolj oddaljila, zavlekla. Ali je razlog za to, da ni potrebnih sredstev ali karkoli drugega? Jaz seveda ne vem. Vendar vedite, da takšen postopek, da to ni v redu. Ni v redu zaradi tega, ker, kot rečeno, gre za vitalen projekt. Gre za vodovod v Pomurju, na Goričkem, kjer je suša iz leta v leto večja in je vodooskrba ne samo zaradi tistih osnovnih potreb, ki jih prebivalci imajo, ampak še posebej zaradi kmetijstva in drugih gospodarskih dejavnosti toliko bolj pomembna in ključna. Če sem zelo konkreten, 21. januarja 2005 ste z župani 26-tih pomurskih občin v Murski Soboti slovesno podpisali pogodbo o izgradnji in obratovanju ter skupnem opravljanju regionalnega sistema oskrbe prebivalstva s pitno vodo v Pomurju. Sedaj pa, mimogrede poglejte, to je bilo leta 2005. Sedaj smo leta 2008 in vodovod še zmeraj ni niti v začetni fazi. Ob tem se je trikrat podražil. Sedaj pa kot sem povedal, napovedujete, da bo investitorstvo razpršeno po posameznih občinah in dobro vemo, kaj to pomeni. To pomeni tudi, da v primeru, da na eni občini ne bo zadeva realizirana, lahko pade celoten projekt in smo tudi materialno odgovorni in dolžni vračati kohezijska sredstva v evropske sklade in sama realizacija vodovoda je še bolj vprašljiva. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Hvala za vaše vprašanje, gospod poslanec. Uvodoma naj vam zagotovim, da kot minister vidim pomurski vodovod kot enega ključnih razvojnih projektov za Pomurje. Nenazadnje tudi v pogodbi, ki jo omenjate, o izgradnji in obratovanju ter skupnem opravljanju regionalnega sistema oskrbe prebivalstva s pitno vodo Pomurja, ki je bila podpisana januarja 2005. To v tej pogodbi tudi piše. Moram pa povedati, da bom sam kot minister storil vse, da bom še naprej spodbujal in zmotiviral tudi vse pomurske občine, da bodo v tem projektu ostale. Rad bi povedal, da je ena pomembnih določb te pogodbe tudi določba, ki pravi naslednje: "Ob oddaji vloge za kohezijska sredstva imamo trden namen, da se to zgodi v naslednjih nekaj mesecih, mora biti znan upravljavec omrežja." V 2. členu te pogodbe piše, da se ustanovi skupno javno podjetje za opravljanje sistema z oskrbo prebivalstva s pitno vodo. V 15. členu piše: "Javno podjetje prične z obratovanjem najkasneje pred oddajo vloge za pridobitev sredstev Evropske komisije." Žal se tukaj občine niso mogle uskladiti. Žal se tukaj pomurske občine niso mogle uskladiti. Zato vam moram povedati, da smo zelo transparentno imeli v zadnjem letu številna delovna srečanja, sestanke, usklajevanja z župani. Bilo je naporno, ampak smo vztrajali. Zelo pomembno srečanje je bilo novembra. Novembra v kulturnem domu v Gornjih Petrovcih. Tukaj imam zelo detajlni zapisnik tega srečanja, na katerem so župani številnih občin zelo konkretno vprašanja postavljali. Tam je bilo tudi na podlagi predloga s strani tistega, ki pripravlja samo projektno dokumentacijo, in tudi ob tej javni predstavitvi je bilo torej 6. 11. pred štirimi meseci in pol napovedano da bi šli v tri podsisteme tega projekta z namenom, da ga čim bolj uspešno vodimo naprej. Eno območje pokriva lendavsko območje, drugo Mursko Soboto z Goričkim, tretje pa prleško območje. In jaz predlagam, da zelo intenzivno torej gremo naprej z vsemi temi podsistemi, da omogočimo občinam, čeprav v pogodbi jasno piše, da bodo pokrivale do 10% tega projekta. Za nekatere občine bo to preprosto prevelik strošek. Če gremo gledat pogodbo, ki je bila podpisana 2005, in če gremo pogledati člen, ki govori o financiranju, to je 5. člen, iz tega člena je razvidno, da vse občine teh obveznosti, ki so jih podpisale, najverjetneje ne bodo zmogle. Mislim, da je korekten pristop, ki smo se ga torej zelo transparentno, ki smo ga predstavili tudi občinam, da preprosto se torej gre v te tri podsisteme. Da se za vse tri izdela potrebna dokumentacija in da se izdela seveda tudi potrebna finančna konstrukcija. Nenazadnje pomemben delež je tudi davek na dodano vrednost, ki seveda po novi finančni perspektivi ni več tisti strošek, ki ga lahko pokrivamo iz evropskih kohezijskih sredstev, ampak mora biti pač pokriti ali iz občinskih virov ali pa iz državnega. Da torej tukaj občinam ponudimo roko in mi jo bomo ponudili. To ponovno povem. Da gremo torej naprej. V 1. členu same pogodbe pa jasno piše, da bo naše ministrstvo investitor vodnih zajetij in transportnega cevovoda. To obveznost pa bomo vsekakor uresničili. Je tudi nekaj drugih dogovorjenih rokov. V zadnjem obdobju so bila srečanja z vsemi temi podsistemi. V naslednjih tednih se ponovno dobimo. Zakaj? Zato, da bomo lahko projekt v naslednjih mesecih preprosto zaključili. Da bo torej dokumentacija izdelana, da bo torej posredovana za dodelitev kohezijskih sredstev. Na koncu še nekaj grobih ocen glede finančnih virov. Groba ocena pravi, da bo za razvodno omrežje, vsak podsistem je težak približno petindvajset milijonov evrov. To se pravi, če seštejemo, to gre približno torej za projekt, ki je težak približno petinštirideset milijonov evorv. V okviru kohezijskih sredstev imamo zagotovljenih trideset milijonov evrov. Storiti moramo vse, da bodo v celoti počrpane. Poleg državnega proračuna, vodnega sklada bodo seveda tudi občine uspele, da bodo čim večji delež pokrile. Do 10%, piše v tej pogodbi, prav tako pa bi bila moja želja, da bi del finančnih virov občine pokrile tudi iz tako imenovanih regionalnih sredstev, ki so tudi del evropskega razvojenga denarja. Kot rečeno, z naše strani bomo še naprej pospešeno aktivni pri koordinaciji projekta med pomurskimi občinami, da bo projekt uspel in da ga v naslednjih mesecih prijavimo za dodelitev kohezijskih sredstev, ki je naša prioriteta.
Hvala lepa. Dr. Slavinec, želite še dopolnilni odgovor? Prosim.
Hvala lepa. Zelo me veseli, spoštovani gospod minister, da podpirate ta projekt. Kot ste dejali, ker to bo mogoče, upam vsaj nekoga izmed mnogih tega območja odvrnilo od misli, da ministrstvo za projekt dela s figo v žepu. Jaz vam pravim, velika večina je dobila občutek, da je Ministrstvo za okolje in prostor k temu projektu pristopilo s figo v žepu in v kolikor vi res to zadevo podpirate, potem vas prosim, da nekoliko bolj natančno spremljate delo vaših strokovnih služb in drugih funkcionarjev, ki operativno delajo na tem projektu. Zakaj to pravim? Poglejte, sam sem bil na sestanku, ki je že tako zelo davno, da se ga komaj spomnim, ko je bilo povedano, da mora biti ta zadeva leta 2006 že v Bruslju. Poglejte, zdaj smo pa leta 2008. In še enkrat poudarjam. Gre za pitno vodo, ki je po eni strani vir življenja, po drugi strani pa ključna za mnoge gospodarske aktivnosti na tem območju; kmetijstvo, živinoreja. In sedaj res težko verjamem, da je vsa odgovornost za to, da zadeva zamuja, že več kot dve leti na občinah. Prepričan sem, da velik del odgovornosti nosi tudi vaše ministrstvo. In vam povem, zakaj občine ne morejo tega pokriti. Zato, ker je bilo najprej v pogodbi, da je do 10% delež občin, potem se je pa zadeva potrojila, kajti 20% DDV-ja je bilo popolno presenečenje. In zato vas še enkrat sprašujem: Zakaj sedaj poskušate investitorstvo razdrobiti na posamezne občine, ko pa sami ugotavljate, da te občine nimajo sredstev? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Iz ravnanj mene kot ministra upam, da ni nikdar bila dana nobena sugestija ali povod, da bi pri tem projektu držal figo v žepu. Tisti, ki me poznajo, vedo, da je bilo ravno obratno. Midva tudi oba veva, gospod poslanec, da se je zelo zapletlo pri izdaji javnega naročila za izdelovalca potrebnih strokovnih osnov, da smo izgubili kar nekaj časa. Upam, da ne boste na naš rovaš dali te zamude. Takrat sem se osebno angažiral, da smo potem našli način, da smo šli naprej. Rad bi vam tudi povedal, da nikakor sedaj ne kažem na občine. Kot rečeno, številne občine bodo potrebovale podporo, da bodo v tem projektu vzdržale. To je ključno. Nekatere ne bodo zmogle tudi do 10% svojega deleža. To je treba poudariti. In tu vidim zavezo, da preko državnega proračuna, vodnega sklada, pa morda tudi, da bi se nekatere občine odločile, da je v razvojnem smislu za njih morda pomembneje kot asfaltiranje občinske ceste, da pa vendarle investirajo najprej v pitno vodo in da izkoristijo vire, ki so zagotovljeni tudi iz nekaterih drugih evropskih sredstev. To je njihova odločitev. To je bolj naša želja, naše pričakovanje. Moram vam povedati, da smo ugotovili, da skupno javno podjetje ne bo šlo. Smo se pa o tem po posvetu s tistimi, ki bolje poznajo, bi rekel, tudi filozofijo in kohezivnost samih teh območij, odločili za tri podsisteme. In mislim, da je bila ta odločitev dobra. Ta odločitev v ničemer ne spreminja zavez, ki smo jih dali. Istočasno pa smo tudi čutili, da so župani pokazali, da bi ta dogovor o treh potencialnih operacijah sistema, teh podsistemov, so pokazali načelno naklonjenost. Nikakor pa se niso mogli dogovoriti o skupnem javnem podjetju. Zato moramo torej zdaj čimprej ustanoviti upravljavca sistema. To je pogoj, da bo dokumentacija formalno vložena na kohezijskih skladih. In tu s posameznimi predstavniki teh podsistemov intenzivno sodelujemo. Moram povedati, da na vsakem od teh območij so se pokazale nekatere občine, ki so nosilke. In z njimi intenzivno delamo in bomo to delo tudi nadaljevali. In bi vas tudi prosil, da morda tudi kot poslanec, če ste aktivni, da bi tudi občine bile v tem primeru aktivne. Mi smo pripravili že nov dogovor o financiranju vodovoda. Vanj smo vgradili dodatne zahteve nove kohezijske politike. Bil je določen rok, do kdaj naj se pripombe posreduje. Zaenkrat jih še nismo prejeli. In bi želeli, da se to naslednji teden zgodi, da preprosto te formalne zadeve zaključimo in da v naslednjih mesecih vložimo zadevo za kohezijska sredstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, dr. Slavinec, prosim.
Hvala lepa za besedo. Z odgovorom ministra nisem zadovoljen. Zato predlagam Državnemu zboru, da opravimo razpravo in na ta način tudi poiščemo odgovor na konkretno vprašanje, ki sem ga zastavil: Zakaj sedaj po treh letih ministrstvo želi odstopiti od investitorstva te pogodbe in poskuša to investitorstvo razdrobiti na posamezne občine? Slišali smo več različnih interpretacij pa tudi, kako se je pogodba sedaj delila. Ampak poglejte! Mi smo po treh letih na začetku. Po treh letih smo še zmeraj brez kakršnegakoli napredka. In sedaj ta predlog, da se investitorstvo z ministrstva prenese na posamezne občine, bo prav gotovo zadevo še otežil, ne pa pospešil. Jaz ministru verjamem, da je za njega to prioriteten program, vsaj za naše območje. Seveda mu tudi verjamem, da bo naredil vse, kar je v njegovi moči. Ampak kot vidimo, rezultatov ni. Rezultatov ni. In prav zaradi tega bi želeli, da skupaj poiščemo poti, načine, kako bi končno prišli tudi do rezultatov, kajti to naj bo namen razprave. In zaradi tega seveda prosim Državni zbor, da podprete moj predlog in na ta način po eni strani, kot rečeno, ministru omogočimo, da v razpravi res poda razloge, zakaj sedaj država želi investitorstvo prenesti. Kajti, glejte, s tem seveda tudi investitor prevzema določene odgovornosti. To je težava. Določene finančne odgovornosti s tem torej padejo na občine, za katere smo pa itak že ugotovili, da so mnoge finančno prezadolžene in niso sposobne financirati ali zelo težko svojih 10%. Kaj šele potem tistih 20% DDV, ki je, kot rečeno, zelo presenetil vse. Vse je presenetil še toliko bolj, ker to pomeni kar trikratni faktor podražitve. O tem, spoštovani gospod minister, sva se enkrat že pogovarjala, če se spomnite, sem vam že postavil poslansko vprašanje. Zaradi tega sem prepričan, da bo dobro, če se o tem temeljito pogovorimo in, kot rečeno, poiščemo tako rešitev, da ne bomo čez nekaj časa spet ugotavljali, da smo sedaj, podobno kot pred tremi leti, praktično na začetku. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca dr. Slavinca, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj v četrtek, 27. marca 2008. Ministru za javno upravo ter ministru za okolje in prostor bo poslansko vprašanje postavila gospa Maria Pozsonec. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Ministru za javno upravo dr. Gregorju Virantu ter ministru za okolje in prostor Janezu Podobniku postavljam naslednje vprašanje. Sprašujem ministra: Kako se lahko izda gradbeno dovoljenje za industrijski objekt, ki ni v skladu z občinskimi akti in kjer ni upoštevano ugotovljeno vplivno območje najmanj 200 metrskega pasu, brez soglasja zainteresiranih strank, ki živijo znotraj 200 metrov vplivnega območja? Kako je mogoče graditi industrijski objekt v strnjenem naselju sredi krajinskega parka? Govorim o krajinskem parku Goričko. Bioplinarna je zgrajena 20,60 metra od prve stanovanjske hiše, kjer imajo ravno zdaj dojenčka. Z vplivnim območjem bo po predvidevanju projektanta v zajemajočem obsegu polovica vasi z 200 prebivalci manj kot 30 metrov od vaškega doma in poslopja krščansko reformatorske cerkve, v kateri opravljajo cerkvene obrede verniki treh različnih ver in končno v vasi, ki nima kanalizacije in se odplake iz okolice objekta in silosov izlivajo v obcestni jarek opozorilno tablo na nevarnost eksplozije in ki praktično omejuje gibanje na regionalni cesti. Blizu te opozorilne table stojijo otroci, kjer vsako jutro čakajo avtobus. In sprašujem: Ali če to ni najhujše kršenje človekovih pravic? Meni se zdi, da trenutno v našem kraju je to najhujše, kar se lahko zgodi. To je kršitev proti varnosti ljudi, proti zdravju ljudi, proti zdravemu okolju. Kdo bo končno odgovarjal za 1300 let stare vasi, ki bo sedaj s tem uničena, za njegovo kulturo, za kulturno dediščino in za varnost. Kdo bo odgovarjal? Opozorjeni ste bili velikokrat in ste pustili tako nonšalantno, da so dogradili in so res dogradili. Gospod Podobnik je enkrat pogledal.
Hvala lepa. Gospod minister Virant, boste, bi? Prosim.
Hvala lepa. Čeprav v vprašanju, ki je bilo najavljeno, ni omenjen konkreten projekt, nama je bilo z ministrom Podobnikom jasno, da se bo vašo vprašanje nanašalo na bioplinarno v Motvarjevcih, ker ta dialog med nami traja že kar nekaj časa. Vprašanje, ki je bilo najavljeno, je bilo zelo splošno: Kako se lahko izda gradbeno dovoljenje, ki ni v skladu z občinskimi akti? Jasno, da odgovor na takšno vprašanje je, da se ne more in ne sme. Če gre pa za konkreten projekt bioplinarne v Motvarjevcih, je pa situacija naslednja. Jaz bom poskušal odgovoriti na vprašanje z zornega kota umestitve te bioplinarne v prostor. Kolega Podobnik pa bo predstavil še naravovarstveni in okoljevarstveni vidik, ker je tudi Agencija za okolje sodelovala v tem postopku. Jaz sem zadevo preveril. Gradbeno dovoljenje je Upravna enota Murska Sobota izdala v skladu z Odlokom o prostorskih ureditvenih pogojih za območje občine Moravske Toplice. Torej ta prostorski akt dopušča takšne objekte na tistem območju. Upravna enota ni kršila prostorskega akta, ampak je izdala dovoljenje skladno s tistim, kar v prostorskih predpisih piše. V prvem postopku je bila kršena pravica nekaterih okoliških prebivalcev do sodelovanja v postopku. Zaradi tega je bil postopek obnovljen in je bila tem ljudem dana možnost, da se izjasnijo oziroma da povedo svoje stališče o tem projektu. Vendar se je tudi v obnovljenem postopku izkazalo, da ni nobenega razloga, nobenega zakonitega razloga, da bi izdajo tega dovoljenja investitorju zavrnili. Investitor je pridobil tudi vsa okoljevarstvena dovoljenja za obratovanje bioplinarne glede emisij v zrak za predelavo odpadkov, glede emisij hrupa. Skratka, vse je v mejah dopustnega, kar se tiče varstva okolja. Glede na to, da gre za objekt na zavarovanem območju Krajinski park Goričko, je pridobil investitor tudi naravovarstveno soglasje. O tem, na kakšnih podlagah je Agencija za okolje izdala ta soglasja, kot rečeno, bo govoril minister Podobnik. In da bo jasno tudi tistim, ki ne poznajo okoliščin primera, ne gre za industrijski objekt v smislu tovarne, kot bi si mogoče kdo lahko predstavljal, ko vi to predstavljate kot industrijski objekt. Gre za bio plinarno. Torej gre za ekološki način proizvodnje, pridobivanja energije. Ta bio-plinarna je zgrajena v sklopu obstoječe piščančje farme. Nasproti te farme stoji samo ena stanovanjska hiša, ob njej pa industrijski objekt. To je žaga. V neposredni bližini sta še cerkev in gasilski dom. Vse ostale stanovanjske hiše pa ležijo v precejšnji oddaljenosti jugovzhodno in severozahodno od lokacije bioplinarne. Torej trdim, da je bilo dovoljenje izdano zakonito. Ne glede na to sem pridobil tudi podatke o tem, kako zadeva na terenu zgleda. Investicija je pač prostorsko in okoljsko sprejemljiva.
Hvala lepa. Gospod minister Podobnik, prosim.
Hvala lepa. Minister, kolega dr. Virant je že pravzaprav tudi nekatere, rekel bi, naravovarstvene argumente naštel, čeprav ministri naj ne bi odgovarjali za konkreten primer. Ampak smo iz vprašanj videli, za kaj gre. Torej gre za to bio plinarno. Ampak rad bi najprej ponovil to, kar je bilo s strani gospoda Viranta že povedano. Zakon o graditvi objektov določa, da mora pristojni upravni organ za gradbene zadeve preden izda gradbeno dovoljenje - in v tem primeru je to bila upravna enota, ne gre za tak energetski objekt, da bi bili mi na našem ministrstvu pristojni za izdajo gradbenega dovoljenja - preveriti, ali je projekt izdelan v skladu z izvedbenim prostorskim aktom. In občinski prostorski akt občine, kjer leži ta objekt, ta objekt omogoča. In če bi upravni organ ne ravnal tako in bi izdal gradbeno dovoljenje, ki bi bilo v nasprotju z izvedbenim prostorskim aktom, potem bi ga bilo mogoče odpraviti ali pa razveljaviti v postopkih, kot jih določa zakon. Gre pač za upravni postopek in upravno zadevo. Tisti organi, ki so v strokovnem smislu pokrivali področje naravovarstva, so samo upoštevali vsebino veljavnih uredb. In v tem primeru je investitor pač sledil tem določbam. Moram tudi povedati, da je v obnovljenem postopku upravna enota v marcu letos odločila, da se konkretno gradbeno dovoljenje pusti v veljavi. Zoper to odločbo so posamezni krajani vložili pritožbo. In sedaj jo je upravni organ prve stopnje v skladu s pravili postopka poslal investitorju v odgovor. V samih postopkih pa se bo odločalo. To pa je na našem ministrstvu, ko bomo prejeli, ali se pač iz vseh teh odgovorov presoja vse okoliščine. Tudi trditve, ki ste jih danes tu povedali, gospa poslanka. Ampak dokler ni odločeno o konkretni pritožbi, se pa do teh navedb kot [[...]]
Hvala lepa. Želite besedo, gospa Pozsonec?
Seveda, da nisem zadovoljna. Vaše prve besede, gospod minister, niso bile te, kaj ste videli ta objekt. To vemo. Mislim, da ni vašemu ministru, ni pa vam osebno v čast, da nekaj takšnega, kar sami veste, da ni tako, branite. Ker to je odprtega tipa, ni zaprt tip. Sem bodo nosili odpadke od svinje, pa še - ne vem od kaj - v eno vasico, ki niti takšne ceste nima. In vse to velja, kar sem povedala, da nimajo kanalizacije, saj brez kanalizacije ne bi smeli izdati nič. In kako odgovarja vsem zahtevam, pravite. Jaz čisto zastonj bi prosila, da glasujmo o tem, ker vem, da ne bi bilo izglasovano, da bi razpravljali o tem. Jaz ne prosim to, jaz prosim to, da bodite toliko razumevajoči, da se sami prepričajte o detajlih. To bo tudi za vaše ministrstvo in za vas čast. Kar se pa tiče upravnega dovoljenja, to pa sem sama videla, da so gradili [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]že tako visoko so gradili in niso imeli niti ene table zunaj. Po tistem so dali ven in še to ne dvojezično, ampak hočem povedati, da ljudje niso vedeli, kaj gradijo. In so začeli graditi in so dokončali. Svetek in petek, stalno so gradili, dokler niso dokončali oziroma pomagali ste jim, da so prišli do konca, ker zdaj mislijo, da ne bo nihče to rušil. Če bo treba iti v Bruselj, bo škoda zaradi države.
Hvala lepa. Gospa Pozsonec, jaz sem zaključil, da niste mislili pri tem tudi na proceduralno vprašanje? [[Ne.]] Gospod minister Podobnik.
Hvala lepa. Jaz bi rad samo na ta prvi očitek spoštovane poslanke odgovoril glede našega ministrstva. Jaz bi rad povedal, da je bilo naše ministrstvo tisto, ki je v okviru veljavnega postopka ugodilo, da se je ponovno na upravni enoti ponovil sam postopek glede izdaje gradbenega dovoljena. Šlo je za stranke v postopku. Naše ministrstvo je bilo tisto, ki je prvič to odločitev sprejelo in je upravni enoti naložilo, da je ta postopek ponovila. In sedaj je upravna enota tista, ki se je odločila tako, kot se je odločila, ampak postopek še ni zaključen. Postopek še ni zaključen in mislim, da me razumete, da bi bilo v nasprotju z načeli pravne države, če bi se sedaj jaz kot minister opredeljeval do nekaterih navedb, ki bodo lahko pomembne v ponovnem postopku, ko bo prišla zadeva na naše ministrstvo v okviru drugostopenjskega organa.
Hvala. Ministrici za zdravje ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano bo postavila poslansko vprašanje gospa Cveta Zalokar Oražem. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi in kolegice! Spoštovani ministri in ministrica. Moje poslansko vprašanje se nanaša na uporabo in nadzor radioaktivno obsevanih živil in hrane. V zadnjih letih se je po pisanju medijev in ob pregledu spletnih strani - iz tega se je jasno videlo - močno razširila uporaba radioaktivno obsevanih živil in hrane. Po teh informacijah gre za radioaktivno obsevanje hrane z žarki "X", z žarki gama, ki jih oddaja radioaktivni izotop kobalt 60 in z elektronskimi žarki, ki jih ustvarjajo linearni pospeševalniki. Cilj teh postopkov je predvsem priprava in zavarovanje živil pred začetkom, predvsem dolgih poti - hrane in teh živil do uporabnika, pa tudi morda, kot je zaznati, preprečevanje kaljenja, ohranjanje teh živil in podobno. Tem postopkom so poleg hrane, torej predvsem zelenjave in sadja, podvrženi tudi začimbe, zdravilne rastline, žitni izdelki. Na Irskem so našli tudi testenine, ki so bile radioaktivno obsevane, toplotno obdelano meso ter nekateri morski produkti. Med najbolj aktivnimi državami, ki imajo po podatkih nevladne organizacije "Food and water watch" največ aparatur in podjetij, ki se ukvarjajo s takšnim obsevanjem hrane, sodijo Kitajska, Indija, Južnoafriška republika, Združene države Amerike pa tudi mnoge druge večje izvoznice hrane. Ker je na policah naših trgovin moč najti v zadnjem času hrano iz tako rekoč celega sveta, med njimi tudi iz dežel, ki sem jih navedla, se postavlja vprašanje regulative, prisotnosti in nadzora na tem področju. V medijih smo lahko med drugim prebrali, da je Evropa že prepovedala do nadaljnjega izdajanje novih dovoljenj na tem področju. Vendar pa seveda gre to le za nove pridobitve. Medtem ko nimamo informacije, koliko takšnih dovoljenj je pa Evropa že izdala, in seveda s tem tudi povezano pri nas, v preteklem obdobju. Ni nam znano, kako je z že danimi odobritvami za nazaj. Seveda smo zaskrbljeni in želeli bi bolj natančno informacijo, kako je v Sloveniji urejeno področje nadzora hrane in nekaterih drugih omenjenih rastlinskih in živalskih izdelkov glede na radioaktivno obdelavo živil. Ali je takšna hrana prisotna tudi v Sloveniji ter kdo nadzira in skrbi za omenjeno področje? Na kakšen način se to izvaja oziroma koliko je bilo tega izvedenega v zadnjem obdobju?
Hvala lepa. Gospa ministrica, prosim.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci. Zahvaljujem se za vprašanje, ki je res aktualno. Posebej pa naj izkoristim to priložnost, ker je danes materinski dan, da zaželim vsem ženam, materam in dekletom, poslankam seveda izjemno toplo počutje, veliko ljubezni in mogoče polno mizo hrane, ki jo drugi prineso. Da pa omenim zakonodajo, ki regulira to področje v Evropi, je seveda evropska direktiva, ki ni nova, ker v Evropi tovrstno ionizirajoče sevanje uporabljajo že več let. Predvsem je tukaj Nizozemska, Velika Britanija, Belgija, torej tiste dežele, ki so tudi velike proizvajalke hrane. Za nas oziroma za celo Evropo pa velja samo en sam skupen predpis, in sicer za sušena aromatična zelišča in začimbe, za katere je predpisan postopek obsevanja. Te smejo biti pri nas na policah in te so tudi kontrolirane s strani zdravstvenega inšpektorata. V Evropi je bilo v letu 2006 približno 7000 tovrstnih kontrol, v Sloveniji 28, od tega so opazili tri, ki so bile sicer dovoljene, spadale pod dovoljeno skupino, vendar niso bile označene. Naj omenim, da z ministrom za kmetijstvo sodelujemo izjemno dobro, tudi v okviru predsedovanja Evropske unije, v okviru Evropske agencije za varno hrano. Tudi dogovarjamo skupno fokalno točko v slovenskem prostoru ravno zato, da bi tveganja, ki sledijo iz novih obdobij, iz globalizacije, čim bolj omejili in minister za kmetijstvo bo gotovo kaj dodal k temu.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala. Spoštovani zbor. Jaz bi dodal k temu, da je v pristojnosti našega ministrstva pravilnik o splošnem označevanju predpakiranih živil, ki v členu določa, da mora biti vsako živilo, obdelano s ionizirajočim sevanjem, označeno v skladu s predmetnim predpisom. Ta predpis, pravilnik temelji na ustrezni EU-direktivi. Predmetni predpis, o katerem sem govoril, se izda s strani Ministrstva za zdravje v soglasju z našim ministrstvom. Gre za pravilnik o živilih, obsevanih s tem sevanjem. Ta pravilnik pravi, da je nosilec živilske dejavnosti, proizvodnje živil živalskega izvora tudi dolžan zagotoviti, če se pri proizvodnji oziroma pridelavi živil uporablja obsevano živilo oziroma sestavine, uporaba teh živil oziroma sestavin, da se vse to navede na deklaracijo posameznega izdelka. 5. člen tega pravilnika je določil na primer, da morajo imeti vsa obsevana živila oziroma sestavine na deklaraciji navedeno besedilo, citiram, "obsevano" oziroma citiram "obdelano z ionizarijočim sevanjem". Pri nas skrbi za nadzor nad proizvodnjo in pridelavo živil živalskega izvora tudi s tem v zvezi veterinarska uprava, ki pa po informacijah, ki sem jih prejel v zadnjem času, ni ugotovila neskladij v zvezi z zadevno problematiko. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Oražem, izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Mislim, da smo po dolgem času pravzaprav spregovorili res o zelo pomembni temi. Zdaj vaju pravzaprav na nek način nisem čisto dovolj dobro razumela, pa najbrž tudi tisti, ki nas poslušajo. Ali so dovoljene samo začimbe, in še ena stvar je bila omenjena s strani ministrice, ali cela plejada teh izdelkov, tako kot sem prej naštevala: od sadja, zelenjave do morskih sadežev, žitnih izdelkov in podobno. Najbrž je to tako kot v Evropi tudi pri nas dovoljeno. Moram reči, da sem si prav danes šla ogledat. Moram reči, da vsaj na oddelkih velikih trgovskih hiš, kjer je sadje in zelenjava, ni opaziti prav nobenih deklaracij, razen porekla na njihovih tablicah. Tako kot uporabnica nikakor ne morem biti zadovoljna z načinom, zato sem se tudi danes malo sprehodila po trgovini prav s tega vidika obveščanja. Me veseli, da imamo takšen pravilnik, kot je gospod minister za kmetijstvo rekel, o označevanju, kjer bi pravzaprav morali na vsakem izdelku najti informacijo o tem, da je to na takšen način obdelano. Po drugi strani pa sem lahko zasledila, da vlada v svetu, ne toliko pri nas, ker se o tem še nismo veliko pogovarjali, velik odpor na nek način do te hrane. V zadnjem času so prišle na dan tudi nekatere negativne in škodljive posledice takšne obdelave predvsem zaradi zelo kratkega obdobja, v katerem se to uporablja, tako da to še ni znano. In seveda pri tem moram reči, da po vajinem odgovoru nikakor nisem zadovoljna z občutkom, ki ga lahko dobimo, ali v resnici dovolj resno nadziramo to zadevo, predvsem v smislu označevanja. Mislim, da si morata tudi vidva pogledati, kako to izgleda pri sadju in zelenjavi. In če je to dovoljeno, potem mislim, da tam nikakor ni to primerno označeno.
Hvala. Gospa ministrica.
Hvala lepa. Tudi direktiva o označevanju živil je sedaj na dnevnem redu med našim predsedovanjem. Seveda je to direktiva, ki si je zelo veliko držav, posebej tistih, ki so močne proizvajalke hrane, ne želi. Vseeno računamo, da bomo s tem uspeli v času našega predsedovanja. Označevanje je tudi na tistih živilih, kjer je zelo jasno že danes predpisano, še vedno je napisano tako, da je za neosveščenega uporabnika izključno premalo. In zato je tudi v naši strategiji zdaj ozaveščanje tudi odnosa do hrane, do zdravega načina življenja izjemno pomembno. Iz tega bodo potem potrošniki, uporabniki znali tudi sami opozarjati na vse te zadeve. Zakonito so lahko pri nas samo aromatična zelišča in začimbe. To je lahko zakonito. Vse ostalo, to, kar velja v posameznih državah, to, kar velja v Veliki Britaniji, na Nizozemskem in v Belgiji, to so seveda čisto nacionalni predpisi, ki pri nas ne veljajo. In zaenkrat pri nas drugih predpisov in za druga področja še nimamo.
Hvala lepa. Ministru za notranje zadeve bo postavil poslansko vprašanje gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani ministri in spoštovana ministrica! Ministra za notranje zadeve bi rad povprašal: Zakaj slovenska policija v obmejnem pasu s Hrvaško, na območju Dragonje, podobno kot je prej gospod Geza Džuban spraševal ministra za zunanje zadeve, ne izvaja kontrole na mejnih točkah? Zakaj ni bil omogočen ogled slovenskega ozemlja, poudarjam slovenskega ozemlja, uradnici Sklada kmetijskih zemljišč? Zakaj je policija dovolila, da je bila uslužbenka pridržana dejansko na slovenskem ozemlju, tudi aretirana in kasneje odpeljana na hrvaško policijo, kjer je bila pridržana, pregledana in kasneje izpuščena? Spoštovanega ministra želim vprašati: Zakaj ne ukrepate zoper ležernost Sklada kmetijskih zemljišč, ki vemo, da upravlja s temi zemljišči in vsak direktor je po zakonu dolžen spremljati zakonitost poslovanja, vendar tega direktor sklada ne izvaja? Mar ne bi bilo normalno, da se po uradni poti, če že policija ne izvaja nadzora na tej mejni točki, vsaj po normalni redni poti izvrši kazenski pregon zoper osebo, ki ji je zaupana takšna naloga? Sklad namreč na tem območju razpolaga z zemljišči, ki jih je dal pravnomočno v najem, vendar pa pravno ne ukrepa zoper odločbo Hrvatov, ki so, vemo, najprej priredili kataster, kasneje pa tudi prodali zemljo, ki ni njihova. Kako bo policija ukrepala tudi v primeru, ko se bo izvajala deložacija gospodu Jošku Jorasu? Ali ga bo zaščitila? To me zanima. Zakaj slovenska policija ne vzame v bran tudi slovenskih ribičev, če vemo, da lovijo na slovenskem teritoriju? Mnogokrat so bili preganjani s strani Hrvatov. Nič se ni zgodilo, le nemo se opazuje. Spoštovani minister, v Državnem zboru ste zaprisegli, da boste delovali skladno z ustavo, zakoni in v dobrobit državljank in državljanov. Zakaj tega ne počnete, tako kot ste se izrekli v zaprisegi?
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Seveda vprašanje, ki je bilo sedaj postavljeno, je bistveno drugačno in veliko širše, kot je bilo zastavljeno v pisni obliki. In za tiste gledalce, ki nas gledajo, je treba jasno povedati, da obstajajo določena pravila v tem Državnem zboru, ki se jih nekateri držijo bolj, drugi manj. Jaz bom vendarle poskusil odgovoriti na ta vprašanja, ki so bila tukaj zastavljena. Najprej moram seveda zelo jasno povedati, kako je opredeljen nadzor državne meje. Nadzor državne meje je natančno določen in določa, da se ta izvaja na mejnih prehodih in na prostorih med mejnimi prehodi. Za to je pristojna policija v skladu z zakonom, spoštujejo se tudi mednarodni predpisi v skladu z uredbo Sveta Evrope oziroma Evropskega parlamenta in Sveta se s tako imenovanim zakonikom o schengenskih mejah izvaja nadzor na naši schengenski meji. Nikakor in absolutno ne drži trditev, da slovenska policija na mejnih prehodih ne izvaja mejne kontrole in vseh tistih dejavnosti, ki jih pri tem mora izvajati. Mejna kontrola se opravlja na mejnih prehodih v skladu z uredbo, ki je sprejeta v Republiki Sloveniji. Točke, ki so mejni prehodi, so določene v uredbi, hkrati pa imamo seveda s posebnim sporazumom med Republiko Slovenijo in Hrvaško določene tudi točke, kjer so maloobmejni mejni prehodi opredeljeni. Na vseh teh točkah policija v popolnosti in dosledno stalno štiriindvajset ur na dan, sedem dni na teden, vsako leto, izvaja vse svoje akte, ki jih mora izvajati v skladu s svojimi pooblastili, hkrati pa policija tudi policija varuje državno mejo. Državno mejo varuje zaradi preprečevanja ilegalnih migracij, trgovine z drogami, organiziranim kriminalom in preprečuje čezmejno kriminaliteto. Sam nadzor državne meje se ne izvaja po črti državne meje, ker delovanje policije je taktično in tudi drugače popolnoma drugače opredeljeno, kot je varovanje državne meje s strani vojaških struktur. V bivši SFRJ je mejo varovala vojska, varovala je mejno črto in na tej črti tudi streljala na vsakega, ki je želel kakor koli prestopiti samo za milimeter to mejno črto. Za to so seveda imeli veliko podlag in to so zelo pogosto radi počeli. Ko mejo varuje policija, in to počne od lega 1991, je seveda varovanje taktično in tudi strateško gledano popolnoma drugačno, ne varuje se mejna črta, varuje se globinsko meja. S posebnim sporazumom oziroma s pogajanji, ki jih je Slovenija izvajala v preteklih letih, je s pristopom v Evropsko unijo dosegla tudi to, da nam naše ozemlje omogoča, da imamo drugačen tretma, če tako rečem, kot ostale nove članice, da se nadzor državne meje ne izvaja samo v ozkem zelenem pasu, tako imenovanem zelenem pasu ob sami meji, ampak tudi na območju cele države Republike Slovenije zaradi specifičnih okoliščin in položaja, ki ga država ima. Policija je zato usposobljena, ima vso tehniko, s katero izvaja in preprečuje organizirani kriminal, ilegalne migracije in pa čezmejni kriminal na vseh teh točkah. Pri tem smo tudi bistveno uspeli zmanjšati tako ilegalne migracije kot tudi organizirani kriminal, ki poteka preko tega ozemlja. O konkretnem področju, o katerem ste tudi spraševali proti koncu svojega vprašanja, moram reči, da Slovenija, tako kot je danes že minister za zunanje zadeve povedal nekajkrat, striktno poskuša ravnati v skladu s sprejetimi akti, ki so bili sprejeti ob razglasitvi samostojnosti Republike Slovenije in tudi kasnejšimi dogovori, ki so bili sklenjeni in so govorili o izogibanju incidentov. Policija skuša uveljavljati režim, ki je bil 25.6.1991, vendar morate vedeti, da Ministrstvo za notranje zadeve in policija nista pristojni, nikoli nista bili in tudi verjetno, vsaj upam, da nikoli ne bosta, zato da se dogovarjata s sosednjo državo o poteku državne meje. To je pristojnost drugih institucij v državi in tako je v vseh državah, ki na demokratičen način rešujejo svoje vprašanje. Moral bi pa poudariti še nekaj glede ribičev. Jaz osebno sem dosegel dogovor s hrvaško stranjo na ta način, da so se incidenti v Piranskem zalivu v zadnjih dveh letih popolnoma ustavili, da se je lahko opravljala dejavnost v tem prostoru in ustavili smo tisto črno listo oziroma tisto črno lestvico, ki smo jo delali vsako leto, koliko incidentov se je [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod Prijatelj, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik! Da poslanci kršimo pravila, ko postavljamo vprašanja, to že ne bo držalo. Jaz sem v svoji predhodni najavi vprašanja napisal, da vas bom povprašal o nadzoru državne meje, in to sem tudi storil. Pravite, da vsak dan izvajate varovanje teh mejnih točk. Pa vendar tamkaj živeči prebivalci trdijo drugače. Trdijo, da se kontrola na teh mejnih točkah sploh ne izvaja. Komu sedaj verjeti, kdo laže in kdo zavaja, prepustimo tistim, ki nas gledajo in poslušajo. Sam bi pa še nekaj rad ponovno vprašal, ker nisem dobil odgovora. Zakaj niste zaščitili državljanke Republike Slovenije, uradnice Sklada kmetijskih zemljišč, ko je upravljala svojo službeno dolžnost in se hotela prepričati, ali je res, da so na nezakonit način sosedje posegli v teritorialno nedotakljivost Republike Slovenije? Bila je pridržana in aretirana na slovenskem ozemlju in odpeljana na hrvaško policijo. Kje je bila slovenska policija in zakaj ni ukrepala? In če je res, da je tako vse v redu, kako potem komentirate dogodek, da je tamkajšnji prebivalec ob času, ko je naš zunanji minister gostil gospo Kitarevičevo dobil na vrata nabit odlok, če objekta ne bo odstranil tisti dan, da bodo to storili hrvaški organi, in to z eksplozivom. Tudi na to smo vas opozorili. Ustreznega odgovora nismo dobili. Spoštovani minister, konkretne odgovore, kdaj boste začeli z varovanjem te meje, bi prosil.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Najprej, pojma mejne točke naša zakonodaja ne pozna. To verjetno veste. V naši zakonodaji imamo mejne prehode, mejo in varovanje mejnih prehodov in seveda tudi meje. Kako poteka kontrola na tem predelu, če rečemo na točki, kjer se izvaja mejna kontrola na Sečovljah, lahko vprašate 1,5 milijona potnikov, ki vsako leto prestopijo ta mejni prehod. Če boste šli danes čez, boste videli, da bo policija opravila vse tiste akte, ki so nujno potrebni. Vključno s preverjanjem v bazi SIS. Zaradi te baze smo odkrili toliko in toliko kriminalnih oseb, oseb, ki jih je potrebno pridržati zaradi zapornega naloga bodisi v Sloveniji ali izven Slovenije. Preko 250 ljudi smo aretirali zaradi tega, odkrili preko 400 vozil, ki so bila zasežena na teh mejnih prehodih, kjer vi pravite, da se mejna kontrola ne izvaja, preko 2.500 ljudem smo preprečili vstop v Republiko Slovenijo in v Evropsko unijo. Imamo evalvacije vseh članic Evropske unije, preden smo vstopili v schengenski prostor, ki govore o tem, da se kontrola na naših mejnih prehodih in varovanje državne meje izvaja na najvišjem možnem nivoju. Seveda vi imate lahko drugačno mnenje in predvsem si lahko drugače razlagate nekatere pojme, ki jih razlagate, in to je seveda vaša pravica kot državljana, kot poslanca, kot nekoga, ki živi v Republiki Sloveniji. Vendar jaz lahko tukaj govorim o tem, kako se tehnično izvaja mejna kontrola. Izvaja se popolnoma dosledno za vse, ki potujejo preko katere koli točke, če hočete tako, na kateri se izvaja mejna kontrola. V ostalih pasovih, se pravi na ostalih področjih med dvema mejnima prehodoma, se pa kontrolira državna meja z vsemi sredstvi, ki jih imamo na razpolago, s pasivnimi, z aktivni sredstvi, mislim na termovizijske kamere in vse ostalo. Tukaj se seveda vse to uporablja in izvaja. Kako je imel nek drug minister s kom drugim sestanek in kaj se je v tistem trenutku kje dogajalo, ne morem komentirati. Jaz nisem bil vpleten v to zadevo in to morate koga drugega vprašati. Zato morate ta vprašanja nasloviti nekam drugam. Ne morem sprejeti trditve, ki je bila tukaj izpostavljena, da slovenska policija ne varuje državne meje in da ne izvaja kontrole na mejnih prehodih. To izvaja v popolnosti in bo izvajala tudi v bodoče.
Hvala lepa. Gospod Prijatelj, prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Skladno s poslovniškim določilom bom predlagal razširjeno razpravo, ker so me odgovori le delno zadovoljili. Zelo nonšalantno odgovarjate, spoštovani minister, tako čez prst, zato imam pravico. Na bistvena vprašanja mi niste odgovorili: Ali boste zaščitili gospoda Jorasa in ali boste uradnim organom dovolili ogled spornega zemljišča? Konec koncev gre za uslužbence Sklada kmetijskih zemljišč, ki jim država Republika Slovenija zaupala nadzor nad kmetijskim zemljiščem tudi na tem spornem območju. Zaradi tega ker trdite ravno nasprotno od tistega, kar trdijo dejansko prebivalci, ki tam živijo, bi bilo prav, da se zavedate tudi tega dejstva, da takoj, ko posije sonce, so vaši policaji povsod in kontrolirajo lepo pridno, tudi globijo vse tiste, ki prehitro vozijo. Bilo pa bi tudi lepo, če bi se kdaj pa kdaj sprehodili po teh mejnih točkah. Tudi to je njihovo delo. O tem sem vas spraševal, pa ste molčali. Mejni prehod pa vemo, kaj je mejni prehod. Zaradi tega bom poskušal srečo v tem Državnem zboru, kajti vemo, da vaša koalicija deluje kot namazan stroj in boste tudi to zavrnili. Bojite se resnice in čistega vina v kozarcu in bomo poskušali izglasovati moj predlog, da se opravi v Državnem zboru razširjena razprava o teh vprašanjih, ki so odprta, vi pa jih nočete videti. Ne vem, zakaj.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Prijatelja, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj v četrtek, 27. marca 2008. Ministru za promet bo postavil poslansko vprašanje gospod Drago Koren. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav poslankam, poslancem, ministrom! Lansko leto je bilo zelo uspešno leto po naši gospodarski rasti. Edina država v Evropi, ki se lahko pohvali s tako veliko gospodarsko rastjo. To je res pohvalno, ampak očitno ima vsaka dobra stvar tudi kakšno negativno. In tudi ta visoka gospodarska rast je prav gotovo vzrok temu, da se tako hitro in močno povečuje tovorni promet na naših slovenskih cestah. Ceste so velikokrat tudi tista cokla, ki onemogočajo normalen razvoj v določenih regijah. Prav gotovo sta šaleška in koroška regiji, kjer trpi normalen razvoj prav zaradi tega, ker nimata normalne cestne povezave. Ampak namen mojega vprašanja danes je predvsem povečan tovorni promet na avtocestah in še posebej na regionalnih cestah. Vsi se zavedamo, da je potrebno za zagotavljanje varnosti in pretočnosti naših regionalnih cest čim več tovornega prometa preusmeriti na avtoceste. Zakaj je to pomembno? Pomembno je zato, ker ta promet povzroča veliko nevarnost, ogroža državljane in je v določenih predelih že dejansko moteč v takšni meri, da ga ni moč več prenašati. Na žalost pa se številni tovornjakarji odločajo za uporabo teh regionalnih cest tudi na področjih, kjer imamo zgrajene avtoceste. To je očitno predvsem zaradi tega, da se izognejo plačilu cestnine. Ministra za promet sprašujem: Kakšni bodo v prihodnje ukrepi Vlade, da bi čim več tovornega prometa zadržali na avtocestah oziroma da bi ga skušali spraviti na železnice?
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Na vaše vprašanje glede ukrepov v zvezi z vse intenzivnejšim prometom tovornih vozil in s tem povezane zaščite lokalnega prebivalstva pred hrupom ter drugimi emisijami tovornega prometa ob regionalnih cestah, ki potekajo vzporedno z avtocestami, vam želim odgovoriti, da smo v tem mandatu naredili veliko. Najprej naj vas spomnim na novelo zakona o javnih cestah iz leta 2005, na podlagi katere je Ministrstvo za promet s Pravilnikom, izdanim jeseni leta 2006, zaradi varstva lokalnega prebivalstva pred škodljivimi emisijami tovornega prometa v okolju, kar na 15-ih odsekih državnih cest, ki potekajo skozi naselja ali mimo naselij ter potekajo vzporedno z avtocestami, prepovedalo vožnjo tovornim vozilom največje dovoljene mase nad 7 in pol ton, razen seveda lokalnega prometa. Ukrep je bil realiziran skladno z razpravo in mnenjem Odbora Državnega zbora Republike Slovenije za promet v letu 2006 ter skladno in v okviru zakonskih pooblastil. Ocenjujem, da je ukrep močno izboljšal bivalne in varnostne razmere ob navedenih regionalnih cestah, ministrstvo pa bo zaradi zaščite lokalnega prebivalstva pred vplivi prekomernega hrupa in povečanih emisij izpušnih plinov ukrepalo tudi v bodoče, če bodo za tak ukrep izpolnjeni pogoji za omejitev prometa zaradi varstva pred hrupom in drugimi emisijami prometa, določenimi v 46. členu Zakona o javnih cestah. Če imate kakšen konkreten primer, bi vas prosil, da me s tem seznanite. Na vaše drugo vprašanje glede ukrepov, s katerim bi čim več tovornega prometa preusmerili na železnice, želim pojasniti naslednje. V resoluciji o prometni politiki je med osnovnimi cilji prometne politike tudi cilj prenosa blaga v tranzitu s cest na železnico. Poudariti je treba, da je osnovni ukrep za doseganje tega cilja v zagotavljanju konkurenčne ponudbe železniškega transporta glede cene, časa in drugih zahtev. V tem smislu je prva naloga posodobitev javne železniške infrastrukture, kakor verjetno veste, bo to zahtevalo veliko, veliko sredstev. Z veseljem ugotavljam, da se je ta zahtevni projekt pravzaprav že začel izvajati. Ob tem pa želim še poudariti, da prenos tovora s cest na železnice ne more uspešno zmanjšati števila vozil, če v iskanje rešitev niso vključene vse države na posameznih transportnih koridorjih. Tukaj mislim na peti koridor, saj mora biti zagotovljena konkurenčnost prevoza na celotni poti blaga. Glede na to, da je problem tranzita problem vseh držav članic EU, ki ležijo ob pomembnih prometnih koridorjih, verjamem, da bo mogoče s sodelovanjem med državami članicami ter drugimi zainteresiranimi pritisk tranzitnega prometa na cestnem omrežju v naslednjih letih vsaj ublažiti. Trenutno pa imamo v Republiki Sloveniji problem, kot najbrž veste, ki je povezan tudi s propustnostjo javne železniške infrastrukture. Ta preprečuje, da bi v tem trenutku lahko občuten delež tovornega prometa preusmerili na železnico. Kljub temu delamo na tem intenzivno, naročil sem upravi Slovenskih železnic že pred časom, da preučijo zelo intenzivno možnost vključitve tistih industrijskih tirov, ki obstajajo po naših gospodarskih družbah, in jih na nek način poskušajo dati v obratovanje. To pomeni, da ravno to, kar ste vi vprašali, da bi poskušali čim več tovora, ki se danes prevaža s tovornjaki, z dajanjem teh industrijskih tirov, ki niso v funkciji, v funkcijo, da bi ta tovor prenesli na železnico. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Koren, izvolite.
Hvala za odgovor. Z odgovorom sem zadovoljen. Vem, da je ta problem nemogoče rešiti čez noč. Moram pa reči, da mislim, da nas tu dejansko čas neusmiljeno prehiteva, da nismo sposobni slediti potrebam, ki se tu pojavljajo. Če se spomnimo kar nekaj teh zadnjih vikendov, kaj se je dogajalo v Mariboru in okolici s temi tovornjaki, je dejansko žalostno. Ta ukrep je pozdrava vreden, se pravi, da na teh regionalnih cestah, kjer je vzporedno avtocesta, prepoveste promet. To zelo podpiram. Je pa res na žalost tudi to, da marsikateri voznik tega ne upošteva in zlorablja. Se mi pa postavlja še eno vprašanje ob tej priliki. Čudi me oziroma se sprašujem: Kako pa to, da ste sprostili ta težak tovorni promet čez Tuhinjsko dolino, kjer je cesta tehnično neprimerna, neustrezna za tak težak tovorni promet, ki je bil po informacijah prej prepovedan, zdaj pa je tam promet sproščen? Nad takimi odločitvami pa, moram reči, sem presenečen, in se mi zdi, da tu ne bi smeli dopustiti tovornega prometa. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa za ta dodatna vprašanja. Moram se strinjati z vami, da nas čas prehiteva. Pa kljub temu, kot veste, zelo intenzivno gradimo avtoceste. Tudi zaradi tega, ker se ta tovorni promet povečuje, pa tudi ves ostali promet, ne samo v Sloveniji, ampak v celotni Evropski uniji. Kar se tiče zlorabe tovornjakarjev, tu vam kaj dosti ne morem pomagati. Za to je pristojna policija, da take kršitelje kaznuje. Kar se pa tiče Tuhinjske doline, moram povedati, da je pravilnik, ki je bil pred časom dan v uporabo, da je bil namen tega pravilnika na nek način pregledati prometno signalizacijo državnih cest, ker so nekateri prometni znaki tam stali že od kdo ve kdaj. In namen direkcije je seveda bil, da se preveri generalna signalizacija, ugotovi, ali so znaki postavljeni upravičeno ali ne. In na osnovi analize ceste skozi Tuhinjsko dolino je bilo ocenjeno, da ni primerno, da je tam tovorni promet prepovedan, glede na to, da je kljub tej prepovedi ves lokalni tovorni promet potekal. Tista odločitev takrat, ki je bila sprejeta na osnovi te analize in verificirana skozi pravilnik, je bila, da se tovorni promet skozi Tuhinjsko dolino odpre, glede na to, da to ni vzporedna cesta z avtocesto. Ker pa je bilo kar nekaj vprašanj tudi lokalnega prebivalstva in tudi župani so se oglasili, je bil sprejet dogovor, da spremljamo, torej, opravimo štetje prometa, ga primerjamo s prometom, ki je bil pred ukinitvijo te prepovedi in se potem odločimo. V tem trenutku meritve kažejo na to, da povečanja prometa ni, da je tovorni promet takšen, kot je bil pred ukinitvijo. In tako kot sem rekel, če bomo ugotovili na osnovi meritev, da se je promet povečal - govorim o tranzitu, ker lokalni pa tako ali tako poteka - bomo ustrezno ukrepali.
Hvala lepa. Generalnemu sekretarju Vlade ter ministru za javno upravo bo postavil poslansko vprašanje gospod Dušan Kumer. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Nedavno vladno imenovanje direktorja Agencije za trg vrednostnih papirjev je po pisanju medijev sporno. Celoten postopek izbire bi naj kazal na izrazito favoriziranje enega kandidata in poizkus najti za vsako ceno ustrezno podlago za njegovo izbiro, čeprav ne ustreza razpisnim pogojem za to mesto. Predvsem delovne izkušnje so kamen spotike in bi naj bile sporne. Druga točka 484. člena Zakona o trgofinančnih instrumentih je povsem jasna. Za to mesto je potrebno deset let delovnih izkušenj, izbrani kandidat tega nima, imel pa jih je eden od drugih prijavljenih kandidatov, ki pa ni bil izbran. To govori o tem, da imata nepotizem in klientalizem v vladnih vrstah trdno mesto v kadrovski politiki, ko gre za visoke državne funkcionarje in druge uslužbence. Eno je leporečje o spoštovanju zakonov in strokovnosti, povsem nekaj drugega pa je konkretna praksa, ki jo gledamo že tri leta in pol. Vlada in vladna koalicija dokazujeta tudi skozi ta primer, da sta klientalizem sistemsko gradila v delovanje oblasti in upravljanje države. Gre za delovanje po manj utrjenih pravilih. Tam, kjer pa so, pa tudi mimo zakonov ali z uporabo, tako kot v tem primeru navodila Ministrstva za javno upravo, ki razpisni komisiji daje diskrecijsko pravico, da odloči drugače, kot je zapisano v razpisnih pogojih ali celo zakonu. Gre za triinpol letno prakso, ki je zrasla že čez vse meje dobrega okusa. Zato predvsem generalnega sekretarja in vas minister za javno upravo sprašujem: Katera pravna podlaga je komisiji omogočila, da se kot delovna doba šteje tudi študentsko delo? Ali se bo praksa priznavanja študentskega dela in drugih del v prihodnje pri izpolnjevanju pogojev, ki jih določajo razpisni pogoji glede pridobljenih delovnih izkušenj, nadaljevala in celo uveljavila, morda tudi zakonsko? Ali se bo praksa upoštevala tudi pri izpolnjevanju pogojev za imenovanje javnega uslužbenca v višji naziv in napredovanje v višji plačilni razred?
Hvala. Gospod minister, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Delo v zvezi z izbiro direktorja ATVP oziroma z izbiro kandidatov, ki so strokovno primerni za to mesto, je opravila posebna razpisna komisija, ki jo je imenoval uradniški svet. Veste, da je uradniški svet sestavljen iz 12-ih članov, od katerih samo štiri imenuje Vlada, kar pomeni, da to telo ni pod kontrolo Vlade. Razpisne komisije, ki jih uradniški svet imenuje, so sestavljene deloma iz članov uradniškega sveta, deloma iz zunanjih strokovnjakov in deloma iz strokovnjakov z ministrstva oziroma s področja, za katero nek kandidat kandidira. Ta del postopka, katerega namen je preveriti izpolnjevanje formalnih pogojev in kompetenčnih pogojev, ali je kandidat po svojih kompetencah, znanjih, sposobnostih, veščinah primeren za to delovno mesto, poteka v razpisni komisiji, ki je ne imenuje niti Vlada, niti minister, ki je odgovoren za določeno področje. Jaz v tej komisiji nisem sodeloval, tudi nisem dal nikakršnih navodil, kako naj odloči, zato težko komentiram. Ampak podrobnosti, kako je komisija delala, gospod Predalič je bil predsednik te komisije, on bi lažje komentiral. Lahko pa komentiram oziroma odgovorim na vaše vprašanje, kaj se lahko upošteva kot delovne izkušnje, kadar so delovne izkušnje prepisane kot pogoj za delovno mesto. Po zakonu o javnih uslužbencih so delovne izkušnje delovna doba na delovnem mestu, za katero se zahteva ista stopnja izobrazbe ali za eno stopnjo nižja izobrazba. Kot delovne izkušnje pa se upošteva tudi delo na enaki stopnji zahtevnosti, torej tudi delo na enaki stopnji zahtevnosti, tudi če ne gre za formalno delovno dobo. Ta novost je bila uvedena z novelo zakona o javnih uslužbencih, mislim, da leta 2005. In ta novela je bila posledica pogostih ugotovitev iz prakse, da ni bilo mogoče priznavati v praksi nekih delovnih izkušenj, ki so bile pridobljene na delovnih mestih ustrezne stopnje zahtevnosti, vendar ne kot formalna delovna doba v rednem delovnem razmerju, ampak na nek drug način. Recimo, kot delo v evropskih institucijah na podlagi pogodbe o delu, kot delo na podlagi avtorske pogodbe ali na kakršnikoli drugi pravni podlagi. Najbrž se boste strinjali, da bi bilo birokratsko izločati nekega kandidata, ki nima formalne delovne dobe na neki stopnji zahtevnosti dela, ima pa delovne izkušnje, ki jih je pridobil na drugačen način, recimo na podlagi avtorske pogodbe ali kako drugače. In na podlagi te 13. točke 6. člena Zakona o javnih uslužbencih je Ministrstvo za javno upravo izdalo okrožnico, pojasnilo, kakor hočete, vendar ne za ta konkretni primer. Že lansko leto smo na vprašanje številnih organov, kadrovskih služb, ta vprašanja so se v praksi postavljala, odgovorili na vprašanje, kaj se lahko upošteva kot delovne izkušnje. In smo zelo jasno povedali, da so to tudi delovne izkušnje, pridobljene izven delovnega razmerja, na primer, na podlagi pogodbe o delu, avtorske pogodbe ali študentske napotnice, ob pogoju, da gre za opravljanje dela na enaki stopnji zahtevnosti, kot je delovno mesto, za katero oseba kandidira. Ta praksa je bila vzpostavljena na podlagi zakona o javnih uslužbencih, ob uporabi zakona o javnih uslužbencih. In se mi zdi, da je pravilna. Vam se lahko v praksi zgodi, da imate, recimo, deset kandidatov za delovno mesto, od katerih je eden najprimernejši po svojih znanjih, izkušnjah, veščinah, sposobnostih. V razgovoru to ugotovite, na podlagi njegovih referenc pa bi ga morali, recimo, zaradi tega formalističnega pogoja izločiti - ker nima osem let formalne delovne dobe, ampak ima mogoče deset let izkušenj, ampak od tega jih je nekaj let pridobil na drug način, ne skozi formalno pogodbo o zaposlitvi. Tako mislim, da je to ustrezna praksa in da kaže z njo na isti način tudi nadaljevati. Seveda se te delovne izkušnje upoštevajo tudi kot pogoj za napredovanje. To se pravi, tisti, ki je izpolnil pogoj za delovno mesto ob zaposlitvi, jasno izpolnjuje tudi pogoje za napredovanje v višji naziv oziroma v višji plačni razred.
Hvala lepa. Gospod Kumer, prosim.
Seveda ne morem biti zadovoljen s tem odgovorom, kajti delno bi ta odgovor upošteval, če bi zadostil osnovni formalni pogoj, to pa je diploma. Ta isti kandidat, ki je danes izbran, danes še ni preteklo deset let, ko je diplomiral, kajti v drugi polovici leta 1998 je diplomiral. Tako tudi ob teh pogojih, ki ste jih dali, formalno temu 484. členu ne zadosti. Zato bom še enkrat poudaril, gre za dvojna merila. In bom v političnem jeziku povedal, ampak to ni praksa samo v tem primeru: če je naš, pogledamo skozi prste, ko gre za pogoje, če ni naš, seveda razveljavimo razpis in ponovimo razpis. Spomnil bi vas, minister, vas in Vlado, na primer v Celju, ki se je zgodil pred leti. Leta 2006 je na osnovi ugotovitve Računskega sodišča izdala vaša vlada sklep, da je bila zaposlitev direktorice občinske uprave v Celju nezakonita. Vaša kadrovska komisija, ker naj ne bi izpolnjevala pogojev iz razpisa. In glej zlomka, osnovni pogoj, ki ni bil izpolnjen iz razpisa, je bila delovna doba, tista, ki bi morala biti izpolnjena. Zadevo so vzeli v roke celo kriminalisti in danes je vložen obtožni predlog in župan občine Celje je obtožen zlorabe uradnega položaja. In vas sprašujem: Ali bo tudi predsednik te razpisne komisije, sekretar Vlade obtožen zlorabe položaja? In ne nazadnje: Ali morda ne bo sedaj prišlo do pritožb na različne razpise? Predvsem pa bo zanimivo, kako se bodo na takšno ravnanje odzvali javni uslužbenci, ki jim pri napredovanju v višji naziv niste upoštevali, čeprav je zakonsko predpisano, tudi pripravniške dobe. Tako mislim, da bo zapletov več. Še enkrat pa, tisti osnovni pogoj ni bil izpolnjen, tako da vaš argument pade v prazen prostor.
Gospod minister.
Hvala lepa. Vašo osnovno predpostavko bom takoj izpodbil. Ta kandidat, ki je bil na koncu izbran za direktorja Agencije za trg vrednostnih papirjev, je po mojih informacijah, če se že sprašujemo po njegovi politični provenienci, kandidiral na listi neke politične stranke, ki ne spada v vladajočo koalicijo. Če se že sprašujete po njegovi politični pripadnosti, on očitno spada nekam drugam. Ampak mi se ne sprašujemo, mi se ne sprašujemo, za nas to ni pomembno. Skrajševanje delovnih izkušenj v državni upravi. V času mandata te vlade, je prišlo do skrajšanja delovnih izkušenj, ki se zahtevajo kot pogoj za delovna mesta različnih zahtevnosti v državni upravi in je prišlo do znatne debirokratizacije kadrovskih postopkov. Med drugim tudi tako, da se upoštevajo delovne izkušnje, ki so pridobljene izven formalnega delovnega razmerja, da ne govorim o tem, da smo naredili veliko spremembo v to smer, da od kandidatov ne zahtevamo prilaganja najrazličnejših potrdil in dokazil o podatkih, ki jih lahko sami pridobimo v uradnih evidencah. Ampak to niti ni toliko s tem povezano. Skratka, debirokratizirali smo kadrovske postopke, skrajšali smo formalni pogoj delovnih izkušenj za kandidiranje na delovna mesta in upoštevamo tudi drugače pridobljene delovne izkušnje. Mislim, da je to pozitivno. S tem se bolj odpirajo možnosti za mlade kandidate, za sveže kandidate, ki prihajajo v državno upravo. Seveda, vi boste vedno v ozadju vseh teh pozitivnih premikov zasledili oziroma hoteli videti neke zle namene, željo po politizaciji, po izbiri kadrov, ki so politično lojalni, in tako naprej in tako naprej. O tem lahko vi na veliko špekulirate, ampak jaz lahko to zavrnem. Vsak minister ali vsak predstojnik, ki izbira sodelavce v teh postopkih, mislim, da bo naredil najbolj pametno, če bo izbral najboljšega. Če ne bo izbral najboljšega, bo ustrelil v lastno koleno. Saj potem bo imel probleme pri delu, pri opravljanju dela, če bodo njegovi sodelavci izbrani po drugih kriterijih, ne pa po kriterijih strokovnosti in sposobnosti. To, da smo poenostavili postopke in skrajšali izkušnje zato, da bi lahko politično kadrovali ali kaj takega, to pa moram res najodločneje zavrniti.
Hvala lepa. Prosim. Proceduralno.
Jaz absolutno s tem odgovorom nisem zadovoljen, ker minister je sam povedal, da ni bil v razpisni komisiji in ne ve, na podlagi česa je vse razpisna komisija odločala. Ampak jaz bi rad opozoril, da se je na tem razpisu prijavil tudi kandidat, ki pa je vsem razpisnim kriterijem odgovarjal in zadostil vsem kriterijem. In če že govorite o tem, da delate malo po domače, potem vam predlagam, da spremenite še enkrat Zakon o trgu finančnih instrumentov, ki je v 484. členu popolnoma jasen. In ko ga boste spremenili, potem seveda lahko delate po domače, po svoje. Sicer bi vas pa opozoril, da zaradi nepotizma in klientelizma je sedanji predsednik Vlade, ki vam je nadrejen, leta 2004 spomladi, to je štiri leta nazaj, tukaj izredno veliko govoril in izpostavljal izredno stanje na tem področju. Tri leta in pol je od tega minilo, pa vas vprašam, kaj se je spremenilo. Nič se ni spremenilo. Spremenilo se je samo to, da prej so bili vaši na vrsti, zdaj so pa naši na vrsti. In tega se držite kot pijanec plota. To vam moram reči in skozi nešteto primerov vam lahko to seveda tudi dokažem. Še enkrat bom rekel. Predlagam, da v skladu z 246. členom Poslovnika imamo širšo razpravo, ker bi rad z drugimi dokazi dokazal, da ste diskriminatorni do drugih javnih uslužbencev, ki jim ne upoštevate pri napredovanju v višje razrede pripravniško delo. Tu pa upoštevate po svojih kriterijih študentsko delo, ki je bilo opravljeno, in to še celo za čas, ko človek niti ni še imel diplome. Se pravi, da je delal v času študija. Mislim, da ne gre za tako enostavno zadevo in nenazadnje tu ne gre za javnega uslužbenca kar tako, ki nekje dela v šesti vrsti. Tu gre za direktorja Agencije trga vrednostnih papirjev. Sami dajete tej inštituciji veliko pomembnosti in veliko pozornosti in preberite si v sobotni prilogi, mislim, da je bilo Dnevnika ali Dela, kjer je vaš bivši minister zelo kritičen do načina kadrovanja. Tudi tega političnega kadrovanja tudi v teh neodvisnih inštitucijah, ki se kadrujejo iz kabineta predsednika Vlade. To je vaš kolega, ki je še pred letom in pol sedel na tem stolu, sedaj pa sedi tukaj drugi minister. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Kumra, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za javno upravo, na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru glasovanja v četrtek, 27. marca 2008. Ministru za pravosodje bo postavila poslansko vprašanje gospa Darja Lavtižar Bebler. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister! V tem mandatu je doslej Ministrstvo za pravosodje pripravilo več kot 50 zakonskih novel. Toliko jih je že bilo poslano v zakonodajno proceduro. Na tej seji Državnega zbora in na prihodnjem aprilskem zasedanju bomo obravnavali kar 16 zakonov, ki jih je pripravilo Ministrstvo za pravosodje. Med njimi kazenski zakonik, ki je zakon nad zakoni, kot imamo navado reči. Že tretjič v tem mandatu bomo spreminjali zakon o sodiščih, zakon o kazenskem postopku, nekatere druge vsaj že drugič. Soočeni smo s pravo poplavo zakonskih novel iz vaše pristojnosti in večino po vrhu vsega sprejemamo po skrajšanem ali nujnem postopku, ne glede na to, da za takšne postopke niso izpolnjene dejanske poslovniške zahteve in pogoji. Zgolj približno eno četrtino vseh zakonov sprejemamo po rednem postopku, kar naj bi bilo pravilo, postaja velika in redka izjema. Kako vam uspeva, da ob neustrezno strokovno ekipiranem ministrstvu, tako je bilo pogosto slišati, to se navsezadnje vidi tudi v posameznih izdelkih, ki prihajajo v parlament, kako vam torej po vsem tem uspeva sproducirati takšno število novel? Bilo bi zanimivo slišati, koliko je v posameznem letu tega mandata ministrstvo zapravilo davkoplačevalskega denarja za izplačila bogatih honorarjev strokovnjakom in inštitutom, ki so namesto ministrstva pripravljali zakonske osnutke. Pa še nekaj, količina predpisov je pravilom v obratnem sorazmerju s kakovostjo zakonodaje. Ali obstajajo kakšne ocene gospod minister koliko bodo spremembe denimo celotnega področja kazenske zakonodaje v širšem smislu negativno vplivale na podaljševanje postopkov pred sodišči? Kako se bo to odrazilo pri uresničevanju programa Lukenda? Koliko časa bodo imeli na voljo sodniki, tožilci, odvetniki, policija, zavodi za izvrševanje kazenskih sankcij za seznanitev z novimi predpisi? Ali ministrstvo pripravlja ali sodeluje pri pripravi različnih programov za usposabljanje omenjenih? Vse to so vprašanja pa bi vas prosila za odgovor nanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala za besedo in res lepa hvala tudi spoštovani poslanki za vprašanje, ker mi s tem omogoča, da povem kaj smo storili na ministrstvu v tem mandatu. Seveda smo se na začetku soočali z velikim številom sodnih zaostankov, ki vsi koreninijo v leti 1994, 1995, ko je sodstvo uprto nase velik nahrbtnik nerešenih sodnih zadev, zaradi slabega vodenja sodstva pod takratno vlado. Od vsega začetka smo se usmerili k takšnim rešitvam, ki zmanjšujejo sodne zaostanke in v tem smo bili, to lahko z zadovoljstvom rečem, do sedaj zelo uspešni, kajti sodni zaostanki so se vsako leto našega mandata zmanjšali. Samo v zadnjem letu so se pri pomembnih zadevah, to so ključne zadeve na področju pravosodja, zmanjšali za 11%. Nikdar poprej ni bilo takšnega zmanjšanja in razlika od začetka mandata do danes je zelo velika. Ob tem pa upoštevajmo tudi to, da smo dosegli, da odškodnino zaradi prepočasnega sojenja zdaj določajo slovenska sodišča, in ni treba več po pravico v Strasbourg, na Evropsko sodišče za človekove pravice. Številne zakone smo omogočili. Vsaka novela je prinesla v tem ali onem pogledu možnosti za hitrejše in učinkovitejše delo sodišč in s tem posledično za zmanjšanje sodnih zaostankov. Vzpostavili smo Center za izobraževanje v pravosodju. Zanj smo zagotovili ustrezno lokacijo, ustrezne prostore in kadrovsko opremljenost. Izobraževanj, ki v njem potekajo, je za 50% več kot poprej. Sodnikom, tožilcem in vsem drugi pravosodnim organom omogočajo, da se uspešno spoprijemajo z nerešenimi vprašanji, kar se tudi pozna pri tem, da sodne zaostanke zmanjšujemo hitreje. Poleg tega pa vsi predlogi, ki smo jih medtem sprejeli, res jih je bilo veliko, v mnogih pogledih prispevajo k bolj učinkovitemu in bolj naprednemu poslovanju sodišč. Letos, z novim letom, je začelo delovati posebno sodišče v Sloveniji, eno samo za celotne izvršilne postopke, popolnoma avtomatizirano. Seveda pa je bilo treba za začetek delovanja tega sodišča sprejeti kar nekaj zakonskih novel. Bile so sprejete. Vso priznanje vam, poslancem, ki ste jih sprejeli. S tem ste omogočili, da je ta sodobna pridobitev stekla. In takih zadev je še zelo veliko. Zatrjujem vam, da tudi predlagana zakonodaja o kazenskem postopku, imamo take ocene, v ničemer ne bo vplivala na počasnejše reševanje sodišč. Nasprotno, imamo celo ocene, da bo delo potem potekalo enostavneje in posledično s tem tudi hitreje.
Hvala lepa. Gospa Beblerjeva, prosim.
Najbrž sem vam slabo zastavila vprašanje, ker ga očitno niste razumeli pravilno. Predvsem sem se osredotočila na problem, da prihajamo v stik z inflacijo zakonodaje na področju, ki ga pokriva vaše Ministrstvo za pravosodje in da nekatere zakone v tem mandatu spreminjamo že drugič, tretjič, četrtič. Nekatere, kot je Kazenski zakonik, pa sprejemamo v zelo sporni proceduri in po javni razpravi, ki je ni bilo, in potem, ko se je v bistvu pripravljal tajno. Zaradi vsega tega trdim, da je zaskrbljujoče stanje glede uveljavljanja in spoštovanja pravne države na tako občutljivih področjih, kot so sodstvo, tožilstvo, odvetništvo ter varstvo človekovih pravic in temeljnih svoboščin v širšem smislu. No, mimogrede, za tožilstvo velja, da ga trenutno pesti nekakšna notranja kriza. Eno je jasno, več ko je zakonodajne inflacije, več ko je rokohitrskih in nepremišljenih posegov v pozitivno zakonodajo, več je erozije pravne države in pravne države je vse manj. Moram pa priznati, da me zares čudi takšen odnos ministra za pravosodje, ki je bil ali je še profesor na Pravni fakulteti in je nekdanji sodnik Ustavnega sodišča. Namreč, stabilnost pravnega reda, njegova notranja koherentnost, zakonitost, pravna varnost, zaupanje v pravo in po drugi strani samostojnost in neodvisnost sodstva, načelo delitve oblasti, vse to so načela, na katerih naj bi temeljila pravna država in ki so nemalokrat kršena prav zaradi inflacije zakonov, ki prihajajo z Ministrstva za pravosodje. Prepričana sem, da gre za zelo resne probleme širših razsežnosti in da je pravna varnost v Sloveniji vse bolj vprašljiva. In sklicevanje na to, da ste podedovali neke velike in težke nahrbtnike od prejšnje oblasti, seveda postaja vse manj kredibilno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala tudi za to dopolnilno vprašanje. Najprej naj zavrnem trditve, ki se pojavljajo in so popolnoma nestvarne in neresnične, da zadeve na Vrhovnem državnem tožilstvu niso kadrovsko podprte. To ni res. Skupina je v večji sestavi, kot je bila na začetku. Ob začetku mandata je štela 6 tožilcev, danes jih šteje 8. Torej, trditve, ki jih navajate, da prihaja do zmanjšanja te skupine, ne držijo. Prav tako se je tudi med mandatom povečala zasedba v tožilstvih v celoti. To je popolnoma rešeno vprašanje. Glede ostalega pa moram povedati tole, nismo podedovali samo veliko sodnih zaostankov, podedovali smo tudi neurejeno in neusklajeno zakonodajo. Kaj smo storili? Zavihali smo rokave in se lotili dela in dandanes je situacija popolnoma drugačna kot na začetku mandata. Te zakonske rešitve, ki jih v tem trenutku imajo, so kvalitetne, omogočajo boljše in lažje delo sodišč, omogočajo tudi večjo pravno varnost vsem državljanom, ki se obračajo na sodišča in nam zagotavljajo, da bo tako tudi v bodoče.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Beblerjeva.
Hvala lepa. S temi odgovori nisem zadovoljna, ker gre s strani ministra za pravosodje za izrazito podcenjevanje resnosti razmer, ki so nastale na tem področju delovanja pravne države in pravne varnosti. Mimogrede, kakšen argument pa je to, da je sedaj za posedni tožilski skupini tožilcev 8 namesto prejšnjih 6, ko pa vsi strokovnjaki poudarjajo, da vsi taki leteči tožilci rabijo vsakokrat, ko pridejo v to posebno tožilsko skupino, določen čas za to, da se privadijo na telo v tej posebni tožilski skupini. In s strani merodajnih, ki poznajo razmere v tožilstvu, smo dobili informacije, ki najmanj kar je, sprožajo zaskrbljenost. Jaz bi predlagala, da v skladu z drugim odstavkom 247. člena Poslovnika opravimo podrobno razpravo o odgovorih ministra za pravosodje, kajti stanje na tem področju je zaskrbljujoče. Tudi, če ga primerjamo z nekimi principi dobrih praks in standardov, ki jih postavlja Svet Evrope na področju varovanja človekovih pravic, vladavine prava in pluralne demokracije, se v tem postopku, ki smo mu priča v zadnjem času oziroma v postopkih vse bolj načenjajo in stanje je več kot zaskrbljujoče. Zato posebna razprava o teh vprašanjih in o tej problematiki ne bo odveč. hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanke gospe Darje Lavtižar Bebler, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za pravosodje na njeno poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj v četrtek, 27. marca 2008. Ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano bo postavil poslansko vprašanje gospod Kristijan Janc. Prosim.
Hvala lepa predsedujoči. Gospodje, gospoda ministra, kolegice in kolegi! Sklad kmetijskih zemljišč me zanima, minister. Prenose zemljišč med občinami in Skladom kmetijskih zemljišč in gozdov določa Zakon o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov, in sicer, prenose kmetijskih zemljišč iz občine na sklad, stavbnih pa iz sklada na občine. Sklad v teh postopkih igra precej pasivno vlogo, tako da opravlja te prenose izključno na pobudo občine. Nerazumno je, da je sklad praktično neaktiven tudi v primerih, ko pridobiva to zemljišče od občin, še bolj zapleten in dolgotrajnejši postopek je v primerih, ko je potrebno izvesti parcelacijo pred prenosom. Smatram, da te aktivnosti sklada ne odražajo zahtev Računskega sodišča z 31. 5. 2006 in da zahteve ter pripombe niso popolnoma izpolnjene. Podobne težave pri poslovanju sklada pa imajo tudi kmetje. Sklad kmetijskih zemljišč kot državni organ kmetom daje v najem kmetijska zemljišča, za katera zaračunava najemnino, kar je prav, težave pa se začnejo kasneje. Sklad v pogodbo vnese parcele zemljišč in tudi obračuna zemljišče glede na površino in kulturo vpisano v kataster, stanje v naravi pa je popolnoma drugačno. Isto kmetijsko zemljišče dve inštituciji obravnavata na popolnoma ločenih osnovah. To je razvidno, če primerjamo najemno pogodbo Sklada kmetijskih zemljišč in subvencijsko vlogo na agenciji pri kmetu za iste površine. V najem so bile dane njive in travniki po katastru, v naravi pa je velik del tega zemljišča že na žalost gozd. Tako kmet dobi v najem gozd, kakor da bi dobil travnik ali njivo. Sklad kmetijskih zemljišč bi moral na trgu kmetijskih zemljišč igrati bolj aktivno vlogo upravljavca, prodajalca in kupca kmetijskih zemljišč in na tak način usmerjati procesno strukturo kmetijskih zemljišč. Plodna zemlja je osnova za pridelavo hrane in čiste vode, zraka in okolja, mineralnih surovin tudi zelo pomemben naravni resurs, s katerim bi se morala ukvarjati tudi država. Sprašujem, gospod minister, glede na to, da so bili ukrepi s strani Računskega sodišča dovolj jasni v skladu vzpostavitve boljšega stanja poslovanja, sprašujem: Ali se le-ti izvajajo in če dajo pozitivne učinke? Lokalne skupnosti, ki imamo še precejšen obseg odprtih zadev, vezanih na to problematiko, tega žal ne čutimo. Popolnoma enak odziv pa imam tudi od kmetov, ki se name obračajo kot na župana občine Sevnica. Zanima me: Kdaj lahko občine pričakujemo zaključek teh postopkov prenosa zemljišč in ažurnih evidenc parcel? Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo. Hvala, gospod poslanec, za vprašanje. Sklad je pojasnil trenutno situacijo v zvezi z dvema vprašanjema, ki ste ju postavili. Po podatkih, ki smo jih dobili poteka prenos zemljišč med občinami in skladom. Kot sami veste ne samo na osnovi zakona o skladu, temveč tudi Zakona o javnih skladih, Zakona o vzpostavitvi agrarnih skupnosti ter Zakon o športu. Po mnenju sklada je bistveni problem pri vseh naštetih zakonih v tem, da ni možen direkten vpis lastninske pravice na Republiko Slovenijo oziroma na občine v teh postopkih, pač pa se za vsak zemljiško-knjižni vpis zahteva podpisana pogodba o prenosu z lastnikom, kar postopek precej podaljšuje. To je tudi eden od temeljnih razlogov, da ta postopek oziroma prepis še ni izveden v celoti. Po njihovih podatkih so trenutno dejansko največja skupina, pri katerih prenosi niso urejeni, prav občine in sicer nekatere med njimi tudi zavračajo podpisovanje pogodb tudi za nesporno kmetijska zemljišča in gozdove, katerih zakonski lastnik je Republika Slovenija. V primerih zavračanja podpisa teh pogodb sicer obstaja možnost vložitve ustrezne tožbe s strani sklada, kar sklad tudi dela. Vendar, seveda, se lahko tako reševanje zavleče. V zvezi z Računskim sodiščem lahko navedem kaj so napravili na skladu. Prvič, sklad je sprejel zavezo, da bo opravil vse prenose v roku štirih let, to je do 31. 12. 2010 oziroma bo do takrat vložil vse tožbe na prenos. Vsako leto sklad predvideva zmanjšanje za približno 25% zemljišč, do katerih se je še potrebno opredeliti oziroma opraviti prenos. Drugič, znotraj sklada se je organizirala posebna služba za te zadeve. V tej službi sta trenutno zaposlena samo dva delavca, zaradi kadrovskih omejitev. V primerih, ki sem jih že prej navedel - odklanjanja podpisa pogodb o prenosu s strani občin, sklad dosledno vlaga tožbe na ta prenos. Pri občinah tudi bodoči sklad dosledno vztraja na recipročnosti prenosov. Kar pomeni, da se od občin pričakuje istočasen podpis pogodb za zemljišča, ki gredo na občine. Največkrat gre za stavbna zemljišča, kot ste povedali pa tudi za zemljišča, ki pride iz občine na sklad. Sklad tudi meni, o tem seveda formalne pobude še ni, da bi v primeru, ko se prenosi ne bi približali zastavljenemu cilju, predlagali Vladi oziroma najprej nam kot resornemu ministrstvu spremembo zakona o skladu. Zaenkrat pa v skladu mislijo, da bodo te prenose opravili v zastavljenem roku. Kar se tiče zakupov. Sklad navaja, da oddaja kmetijskega zemljišča po podatkih katastrov, v skladu s cenikom, ki je objavljen. V kolikor pa se seveda ti katastrski podatki razlikujejo od dejanskega stanja, se pa višina zakupnine oziroma to dejansko stanje določi komisijsko na podlagi pobude. Višina zakupnine je potem odvisna od dejanskega stanja in tudi obvezen sestavni del vsake ponudbe za zakup. Glede politike sklada bi rad rekel, da sledi ciljem, ki so znani: izboljšanje posestne in parcelne strukture zemljišč v lasti Republike Slovenije. Moram reči, da je sklad letos že sprejel program prodaje in tudi nakupa in da je z novim pravilnikom o delovanju sveta možno reagirati tudi na posamezna primere, potrebe po nakupu, če bi se taki primeri pojavili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Janc, prosim.
Hvala lepa. Gospod minister, zahvaljujem se za ta odgovor, ki vam ga je posredoval sklad. Z njim se lahko strinjam deloma, čeprav ti problemi, ki so v naravi, na občinah, ki sem vam jih želel plastično predstaviti, težko razumem, da je problem število kadrovskih potencialov, ki so na voljo za tovrstno reševanje. Verjamem, da nekatere občine morda komplicirajo zadeve, nekatere si pa želijo čimprejšnji prenos in zamenjavo, kajti nekatere občine - kronično jim primanjkuje stavbnih zemljišč. Razvojni načrti, ki jih imajo v občini čakajo, da se bodo ti postopki počasi zavrteli in čakajo na tiste površine. Občani sprašujejo: "Kdaj bo?" "Kako bo, ja, ko dobimo iz sklada pogodbo, ko prenesemo na občino, bomo mi šli v postopke, morebiti poslovnih con, individualne in tako naprej." To je problem, ki se dotiče, bom rekel, velikih slovenskih občin, s katerimi sem se pogovarjal, preden sem to poslansko vprašanje sestavljal, zato bi prosil vas kot ministra, poskušajte v interesu, bom rekel, lastništva, v interesu te zemlje, ki stoji, ki je neaktivna, ki ne daje ne državi, ne občinam, ne okolju nič dobrega, v interesu dobrega gospodarja; kar pa obžalujem, da nimamo še pokrajin, ker te pokrajine bi verjetno približale to zemljo občinam ali pa celo kar na občine, jaz bi celo to predlagal, da se te zadeve prenesejo na občine, kajti v tem primeru so zagotovo občine boljši ali najboljši gospodar, ki ve, kaj bodo s to zemljo počeli, da bo dobro naloženo za prihodnji razvoj lokalnih skupnosti; samo pospešite prosim. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministrici za delo, družino in socialne zadeve, ki je upravičeno odsotna, bo postavila poslansko vprašanje mag. Majda Potrata. Želite postaviti? Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Na ministrico za delo, družino, socialne zadeve se že drugič obračam z vprašanjem v zvezi z delom centrov za socialno delo. Pred enim letom sem jo spraševala, kako bo izpeljala reorganizacijo dela centrov in kako bo določila normative in standarde za kakovostno opravljanje vseh nalog, ki jih centri za socialno delo imajo. Takrat mi je napovedala pilotski projekt, ali bi na primeru enega centra nakazal kako bi bilo. Je tedaj že sama ugotovila, da je s prenosom pristojnosti nekaterih novih nalog na centre za socialno delo treba računati in sama omenjala tudi Zakon o štipendiranju. In ko se zdaj obračam z vprašanjem nanjo, se tudi to pot, kot članica Sveta centra za socialno delo, torej ne poznam dela centrov samo iz medijev ali kot uporabnica, ampak z vsemi organizacijskimi zadregami s katerimi se centri srečujejo in na katere tudi opozarja skupnost centrov. Zakon o izvrševanju kazenskih sankcij z alternativnimi kaznimi prenaša naloge na centre za socialno delo. 12 takšnih uslužbencev so dobili, za 700% se je povečal obseg dela. Tudi novi Zakon o preprečevanju nasilja v družini nalaga centrom za socialno delo nove naloge. Enako tudi že omenjeni Zakon o štipendiranju. Na centrih za socialno delo se srečujejo s preobremenjenostjo ljudi, z izgorevanjem; kot se temu rečen, na delovnem mestu, s stresi in pretirano obolevnostjo zaradi nezmožnosti opravljanja nalog, ki jih imajo. Prav posebej pa skrbi ravno vse kar je povezano z nalogami štipendiranja. In upravičena je skrb, da centri ne bodo mogli izvesti vseh nalog. Te bodo morali začeti že sredi leta opravljati, skupaj z razpisom štipendij. Študentje in dijaki ne bodo mogli uresničevati svojih pravic, ki bi jih v skladu z Zakonom o štipendiranju lahko uresničevali. Moj namen je torej izvedeti od ministrice: Kako bo s temi problemi novih pristojnosti, ki na centre prihajajo, brez ustreznih novih kadrovskih zasedb, brez ustreznih normativov in standardov, ki bi zagotavljali kakovostno opravljanje dela, opravila do konca tega mandata? Ker, nenazadnje je ljudi, ki so odvisni od dobrega dela centrov za socialno delo, veliko. Hvala. Pričakujem ustni odgovor.
Hvala lepa. Ministru za kulturo bo postavil poslansko vprašanje mag. Borut Sajovic. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Prijazen dober večer, tistim, ki še ostajate, tudi vsem trem ministrom. Moje vprašanje se nanaša na status spomenika državnega pomena - Mathausen taborišče na Ljubelju. Edino koncentracijsko taborišče na tleh današnje Slovenije in pa nekdanje Jugoslavije. Seveda je iz medijev vsem znano, da ni deležno take skrbi, kot bi si jo zaslužil objekt, ki je imel severni in južni del in pa kjer so se seveda srečevale usode številnih evropskih narodov. In mislim, da je ta trenutek v letošnjem letu, ko predsedujemo Evropski uniji, pravi trenutek, da bi do tiste tradicionalne proslave, ki je vsako leto drugo soboto v juniju, taborišče lepše in pa bolje uredili in pa s tem pokazali evropskim narodom in pa vsem tistim, ki jim predsedujemo in imamo z njimi skupno pozitivno zgodovino, da nam ni vseeno, kaj se je na tem mestu dogajalo. Ministrstvo za kulturo je občini Tržič v zadnjem letu in nekaj več, dober sogovornik, vendar sem prepričan, da se zadeve odvijajo prepočasi. Čez nekaj tednov se bomo znebili snežne odeje in potem je tukaj že skoraj junij in pa ta proslava. Potrebno bi bilo poskrbeti za rednega vzdrževalca. Javno podjetje, ki je v lasti občine Tržič, je to pripravljeno zagotoviti, v kolikor nam Ministrstvo za kulturo nameni ustrezna sredstva. In pa, sedaj tisto, kar je najbolj aktualno, spominska soba taborišča Mathausen je ta trenutek v bivši opuščeni karavli, v neprimernih in neuglednih razmerah, sama se pa za rešitev ponuja odlična lokacija, in sicer sam mejni plato, ki je v lasti Ministrstva za notranje zadeve in Ministrstvo za javno upravo. Tukaj dajem pobudo Ministrstvu za kulturo, da del tistih objektov, ki so v odličnem stanju, z minimalnimi stroški, z dobro voljo prevzame v upravljanje in v vzdrževanje in tam ob pomoči lokalne skupnosti, muzeja nekdanjih še preživelih taboriščnikov in pa njihovih svojcev, na novi, lepi, eminentni lokaciji ob vstopu v Slovenijo uredi spominsko sobo taborišča Mathausen. Nekaj podobnega pripravljajo tudi v sosednji Avstriji, kjer bodo tudi objekte bivše carinarnice in pa policije preuredili vsaj deloma v ta namen. Mogoče je lepa prilika, zato dajem tukaj pobudo za sodelovanje, da bi se tudi skupaj z Ministrstvom za kulturo razvil nek uspešen intereg, ki bi na kraju, ki je nekdaj ločeval, sedaj povezoval. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister. Prosim.
Vprašanje ni bilo izrečeno: Ali se držim tistega vprašanja, ki ste mi ga postavili, ki sem ga dobil? Torej, malo ste me spravili v zadrego. Glejte, vseeno se bom skušal držati tistega vprašanja, ki ste mi ga postavili, ker mi ga sedaj niste zastavili. Zdaj ste govorili o pobudi. Torej, rekel bi najprej to, kot ste v svoji pobudi izrekli, da je to edino taborišče tudi v Jugoslaviji, v bivši Jugoslaviji. Verjetno to ni res, teh taborišč je bilo kar nekaj, nenazadnje tudi po drugi svetovni vojni in nenazadnje tudi v 90. letih verjetno taka, ki se lahko primerjajo z nesrečnim obdobjem druge svetovne vojne. Glede tradicionalne proslave je to res, Ministrstvo za kulturo je vedno šlo naproti, vsako leto je prispevalo tudi za to proslavo. In verjamem, da se bo tudi v letošnjem letu odvila na način in na tistem nivoju, da bo ustrezno obeležila ta čas in spomnila ljudi na to usodo, ki so jo mnogi ljudje iz različnih narodov delili. Seveda moram reči, da se Ministrstvo za kulturo ves čas zaveda tega vprašanja in si tudi prizadeva, da ga ustrezno reši. Kot pa je izhajalo tudi iz vaše pobude in vašega vprašanja, pa gre za dve stvari, to je, za prostor samega taborišča, drugo pa za spominsko zbirko, ki je v nekdanji karavli na Ljubelju. Kot je verjetno znano, so parcele, na katerih je bilo postavljeno taborišče, v upravljanju Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, ena parcela pa je v lasti občine Tržič. Mi smo naročili Geodetski upravi, da izvede odmero zemljišč, vendar še nismo dobili ustrezne odločbe od njih, ki bi bila podlaga za to, da bi z zemljišči Sklada kmetijskih zemljišč potem vendarle ravnali tako, da bi naredili določen prenos. Sam menim, da bi bilo najustrezneje, da se da ta zemljišča neposredno v last in posest občini in bi s tem pridobili lastništvo tega zemljišča. S tem bi dobila občina tudi spomenik v svojo last in bi tako lahko tudi najbolje in najodgovorneje ravnala, sebi v čast in ponos, hkrati pa tudi ljudem, obiskovalcem v spomina vreden obisk. Mislim, da bi bilo to najbolj prav in s tem bi odpadlo tudi očitanje državi, da ne skrbi ustrezno oziroma ta dvotirnost, ki se sedaj dogaja, da so morda včasih zabrisane odgovornosti, bi bila s tem veliko bolj jasna in nedvoumna. Pa še to, veste, da so bile težave z enim od sosedov na tistem prostoru, ki je s soglasjem Sklada kmetijskih zemljišč imel v uporabi del zemljišča, kjer je bilo taborišče, in je pasel tam živino. Mi smo poslali inšpektorja in je to sedaj vsaj glede tega urejeno. Druga stvar, o kateri ste govorili, je spominska zbirka, ki je postavljena v kleti nekdanje karavle. Ta je last Ministrstva za obrambo, vendar je to stavbo, kot imam informacijo danes, dosedanji najemnik že odkupil in on nima nobenega interesa, da bi imel tam to zbirko, zato se mi s Tržiškim muzejem dogovarjamo o preselitvi zbirke v Tržiški muzej. Novi prostor je, kot sem obveščen, že zagotovljen v prostorih muzeja, vendar bo treba še urediti električno napeljavo in določene stvari. S tem bosta spomenik in pa spominska soba, ki se nanaša na to taborišče v celoti, če bo preneseno to na tržiško občino, s tem bo v celoti v rokah tržiške občine, ki bo znala po mojem mnenju najbolje in najodgovorneje ravnati s tem vrednim spomenikom državnega pomena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Sajovic, prosim.
Hvala lepa. Gospod minister, jaz nisem začel z vprašanjem niti z navajanjem neprijetnih tem, ker vas nisem hotel spravljati v zadrego, vendar pa jemljem vaš odgovor brez dvoma za, kot bi rekel "zafrkancijo" z vaše strani. Točno se ve, da če je nekaj spomenik državnega pomena, da zanj skrbi država, najbrž ne zaradi neke folklore, ampak, ker se je tam zgodilo nekaj pomembnega. In če je spomenik v slabem stanju, je to slabo ogledalo državi, nas v občini pa je sram, ker je takšno in zato skrbimo za njega, smo se pa odločili, da v letošnjem letu prosimo za več razumevanja in za več sodelovanja. Enostavno, za to gre. Spomenikov državnega pomena ne moremo prenašati v last občine, nas je nasprotno ministrstvo zaprosilo, če bi tam kjer stoji res tisti znameniti spomenik, obtožujem, na občinski parceli, če bi to prenesli v last države in pa ministrstva; 12 let je bil to problem, z nastopom mojega mandata smo to rešili v treh mesecih in imamo pozitiven sklep. Jaz ponavljam, ponovno, po vseh preverjenih zgodovinskih dejstvih je to edino koncentracijsko taborišče nemškega rajha na tleh današnje Slovenije in mi, ki smo s to zgodbo kakorkoli povezani, smo prepričani, da si tako kot recimo bolnica Franja pa še nekaj podobnih spomenikov zasluži pozornost, še posebej pa letos, ko predsedujemo Evropski uniji, da se tam res pokažemo v pravi luči, da spoštujemo to skupno nesrečno zgodovino, ki je Evropo mogoče še bolj povezala in utrdila. In še enkrat dajem dobronamerno pobudo - država ima na mejnem platoju prazen objekt carinarnice in policije, z minimalnimi stroški tam uredimo spominsko sobo Taborišča Mauthausen, ki bo v ponos Sloveniji in njenemu predsedovanju.
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa. Torej, daleč od tega, da bi iz takšnih stvari delal šale ali kot pravite "zafrkancije". Ne, nisem se delal. Jaz se iz tega nikoli ne delam. Samo tisti, ki se na to zgodovino radi zgovarjate, jo izrabljate in je ne razumete. [[...]] [[Oglašanje v ozadju.]] [[...]]Tako. Vmes dajete pripombe.
Prosim?
[[...]]in obnašajte se tako, kot se je treba.
Prosim. Gospod minister, nadaljujte.
Torej, iz tega se nikoli ne delam. Mislim pa, da tisti, ki so se velikokrat zgovarjali na to, so vedno izkoriščali to za politične namene. Vedno. In imajo s tisto preteklostjo manj, kot imam jaz z njo. Veliko manj. In se nanjo trkajo, trepljajo in niso nikoli nič niti naredili, niti znali. Spomenik državnega pomena ne pomeni, da ga država vzdržuje. To ni res. Mnogo spomenikov državnega pomena je, ki so razglašeni in s katerimi je treba ravnati v zvezi s tem in odgovorno. Sam nisem mislil, daleč od tega, da bi s tem karkoli prenesli na občino. Mislim, prenesli na občino samo v tem smislu, da bi bolje, odgovorneje ravnali. Iz vašega govorjenja pa razumem to, da gre seveda za denar. V tem je v bistvu problem. Jaz pa mislim, da je Ministrstvo za kulturo v preteklih letih pokazalo, da je dalo od leta 1996 naprej okrog 80 tisoč evrov za to. Vsako leto za proslavo posebej prispeva sredstva, in se nikoli ni tega otepalo. Tudi ta minister nikoli ni odrekel nobene pomoči temu. Govorim o tem, kako bi bolje in dobro ravnali s tem spomenikom, ki ga je treba, jasno, ohranjati in ga je treba seveda tudi primerno vzdrževati. Ministrstvo za kulturo nikoli ne bo odreklo pomoč pri preselitvi zbirke ali pri vzdrževanju tega, z nekim enkratnim velikim zneskom. In če bo potrebno tudi v nadalje pomagalo pri vzdrževanju tega. Mislim pa, da je bolje, če je eden vzdrževalec in lastnik tega, torej prostora, da lahko ravna tako odgovorno, kot sem povedal že v začetku.
Hvala lepa. Gospod mag. Sajovic, izvolite. Proceduralno.
Hvala lepa. Ker je tema pomembna, bi v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika prosil, da se o tem opravi tudi razprava na naslednji seji v Državnem zboru. Gre za pomembno vprašanje in če sem prav razumel ministra za kulturo, da je država pripravljena na sodelovanje boljše, kot je bila do sedaj, potem je brez dvoma čas, da se usedemo in zadevo razrešimo naprej. Vendar če, recimo, vzdrževanje in priprava samega prostora stane občino vsaj 5.000 evrov in nam ministrstvo za to nameni borih 1.500 evrov, potem to ni to, ker mi kot občina lahko naredimo [[...]]Ja, seveda, gospod minister, denar je problem! 50 let starih zidov zastonj ne moreš vzdrževati! Zbirka, ki plesni v neki stari zapuščeni karavli, ni ogledalo in ponos Slovenije, za to gre. Mi smo pripravljeni vložiti delo, trud in energijo. Tujca, ki pride iz Francije, iz Poljske, iz Tržiča peljemo za en evro tja in smo tri ure z njim, mu razkažemo, povemo zgodovino. Vendar za tisto, kar pa propada, tam, kjer se pasejo po taborišču in rijejo prašiči in krave, za tiste velike zgodbe pa prosim za pomoč državo, nič več. Vprašanje ni bilo ne zlonamerno ne očitajoče, vendar pričakujem v naslednjih tednih sestanek na ministrstvu; če tega ne bo, potem mislim, da bomo na to morali opozoriti junija, ko bo tam proslava. In vabim, da pride kdo od ministrov tudi na to mesto, da pride, recimo, zunanji minister Dimitrij Rupel in tja povabi še kakšnega kolega. Tam je umrlo kar nekaj Poljakov, Francozov in drugih, zato dajmo temu mestu nek dostojen pečat. Seveda, kultura je na eni strani tudi strošek, ki pa ne more biti v celoti ali pa v večini prevaljen na lokalno skupnost, ker gre za spomenik državnega pomena, zelo preprosto.
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Sajovica, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za kulturo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj v četrtek, 27. marca 2008. Prosim, gospod Veber, proceduralno? Prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Predlagam, da ministra za kulturo opozorite, da se vede v parlamentu predvsem kulturno. Jaz nisem v času njegovega odgovora ne spraševal ne govoril o ničemer in ne vem, zakaj mi žuga kot poslancu s tega ministrskega mesta, ki ga je zasedel. Tako da gre za izjemno nekulturno vedenje ministra in lepo prosim, da ga prihodnjič sproti opozarjate na take nedopustne geste, ki jih izvaja v parlamentu. Hvala.
Hvala lepa. Ministru za pravosodje bo postavil poslansko vprašanje gospod Miran Potrč. Prosim.
Hvala lepa. Gospod minister, kolegice in kolegi! Obstaja velika verjetnost, da bomo v naslednjih mesecih spregovorili o tem: Ali in kako urediti vprašanje povračila škode materialnim oškodovancem druge svetovne vojne? V Poslanski skupini Socialnih demokratov štejemo to za spodbudno novico, čeprav se zavedamo izjemne težavnosti vprašanja, s katerim se bomo srečali. Za spodbudno zato, ker smo vsa tri leta in pol vladavine gospoda ministra opozarjali, da je to eno od vprašanj, ki še ni urejeno, postavili dva poslanska vprašanja, predlagali, da naj se tovrstni zakon, ki je zdaj pripravljen, uvrsti kot obveznost Vlade tudi v zakonu o zaključku postopkov denacionalizacije in bili doslej vedno zavrnjeni. Zgleda, da so zahteve predvsem združenj materialnih oškodovancev vojn, predvsem zahteva društva izgnancev in tudi morda naša pobuda, da je društvo izgnancev upravičeno do ustreznega odgovora ministra, pripeljali do tega, da je minister izjemno hitro, lahko bi rekel, bliskovito, reagiral, tako da nas je obvestil, da zakon pripravlja. Naslednji dan, po tej objavi, je objavil zakon na novinarski konferenci in ga istočasno poslal tudi nam v poslansko skupino, za kar se mu moram zahvaliti. Bi pa ob tem dejstvu rad postavil naslednje vprašanje. Ker ste se tako naglo odzvali na našo pobudo in nam poslali delovni osnutek Predloga zakona o povračilu premoženjske škode iz časa druge svetovne vojne, vas gospod minister sprašujemo: Ali nam je zakon poslan le v informacijo in ali nam lahko sporočite po kakšnem postopku in v kakšnih rokih bo zakon obravnavan na Vladi? Posebej pa ali je pred obravnavo na Vladi možno tudi naše enakopravno sodelovanje v pripravi zakona, da bi tako skupno našli sprejemljive rešitve, zagotovili njegov konsenzualni ali pa vsaj v čim večji meri konsenzualni sprejem v Državnem zboru, ne ga pa uporabljali kot novo obliko medsebojnih sporov in politizacije. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Hvala tudi za vprašanje spoštovanemu gospodu poslancu. Ureditev materialnih oškodovancev druge svetovne vojne je ena od zavez, ki jo je ta vlada sprejela v svoji koalicijski pogodbi. Od vsega začetka smo iskali možnosti za ureditev tega vprašanja. So se pa stvarne možnosti; čeprav smo mi idejne koncepte o rešitvi tega vprašanja nakazali že v prvem letu mandata; za rešitev tega izjemno zahtevnega vprašanja začele kazati v tretjem letu našega mandata. Delovnega osnutka zakona nismo mogli pripraviti v zelo kratkem času in bliskovito, temveč smo na tem delovnem osnutku intenzivno delali že vsaj pol leta. Kot navajate v vašem poslanskem vprašanju, je Ministrstvo za pravosodje vsem vodjem poslanskih skupin ter poslanki in poslancem narodnih skupnosti, z dne 20. 3. posredovalo delovni osnutek za Predlog zakona o povračilu premoženjske škode iz časa druge svetovne vojne. Vsebina tega delovnega osnutka zakona se nanaša na ureditev dokončnega povračila premoženjske vojske škode, ki je bila povzročena na ozemlju sedanje Republike Slovenije v času druge svetovne vojne. V zvezi z vašim vprašanjem vam pojasnjujem, da glede vsebine osnutka zakona poteka ta trenutek predhodno posvetovanje z nevladnimi organizacijami s področja materialne vojne škode. Pri tem bi izpostavil poleg nevladnih organizacij, ki smo jih omenili, tudi še matično združenje materialnih oškodovancev druge svetovne vojne, s katerimi smo bili tako kot tudi z drugimi nevladnimi organizacijami ves čas v stiku. Po koncu tega posvetovanja z nevladnimi organizacijami bo postopek priprave zakona tekel naprej. Osnutek zakona poslanskim skupinama ter poslanki in poslancem narodnih skupnosti, ni bil posredovan v informacijo, temveč v predhodno seznanitev. Če bodo poslanske skupine ali poslanka in poslanec narodne skupnosti ocenili, da je potrebna z vidika legitimnosti in transprentnosti priprave vsebine predloga zakona, izmenjava mnenj po predlaganih rešitvah, je ministrstvo pripravljeno pri tem sodelovati. Sam sem pripravljen osebno priti na sestanek z vsako poslansko skupino ali s poslanko ali poslancem narodne skupnosti, takoj ko bo to mogoče. Zdi se mi, da ta teden to ne bo mogoče, ker imamo intenzivna dela v Državnem zboru. Prihodnji teden pa bi gotovo lahko, vsaj kar se tiče ministra za pravosodje, našli ustrezen termin.
Hvala lepa. Gospod Potrč, izvolite. Želite dodatni odgovor?
Hvala lepa. Gospod minister, dopolnilna vprašanja. Ne bom polemiziral s tem ali bi bilo mogoče zakon pripraviti prej kot v treh letih in pol ali ne. Verjamem, ker smo dobivali neke informacije, da ste se trudili. Ne bom govoril, da je sedaj pripravljen samo zaradi stalnih pritiskov v javnosti, še manj da je pripravljen zaradi predvolilnega časa. Bi pa želel dve dopolnilni vprašanji oziroma vaše čim bolj precizne odgovore, če je mogoče. Prvo, razumel sem, da z združenji, ki obravnavajo to problematiko, zaenkrat zakon ni usklajen, in da tečejo predhodna usklajevanja. Pa me s tem v zvezi zanima: Ali bodo organizirana zgolj v obliki pošiljanja pisnih gradiv in pričakovanj, da se pošljejo tudi pisne ali ustne pripombe, ali bo organizirano kakšno medsebojno usklajevanje na sestankih, kjer je mnogo lažje; ker gre tudi za ljudi, ki niso prava vešči, pa tudi nekaj starejših, pojasniti nekatere predloge in stališča, kot pa pisati konkretne amandmaje, kako naj zakon zgleda. In drugo, kar me enako zanima ali pa morda še bolj: Ali ste pripravljeni, pred vladno proceduro, vršiti razgovore s strankami in poslanskimi skupinami, ki so za to zainteresirane, z željo, da bi prišli do oblikovanja skupnega besedila, predloženega v Vlado in Državni zbor, še enkrat, z namenom, pojasniti si medsebojne poglede in oblikovati besedilo, ki bi ga bilo mogoče brez političnega tekmovanja na Državnem zboru v doglednem času tudi sprejeti?
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala tudi za to dodatno vprašanje. Kar se tiče usklajevanja z nevladnimi organizacijami, bomo uporabili vse možne oblike sodelovanja in usklajevanja, ne samo v pisni obliki, po potrebi tudi osebna srečanja. Sam sem se že večkrat srečal s predstavniki teh organizacij, tudi moji sodelavci v okviru ministrstva, in seveda bomo to prakso tudi nadaljevali. Glede nadaljnjega sodelovanja oziroma glede namigov, da gre za neko predvolilno tekmovanje ali prestižno aktivnost, sem že uvodoma pojasnil, da je bil sprejem tega zakona koalicijska zaveza. V koalicijski pogodbi je vseskozi od samega začetka, tako da nihče ne more očitati česarkoli glede tega. Pojasnil sem tudi to, da je za uresničitev tega zakona treba zagotoviti tudi stvarne pogoje in da to ni enostavna naloga. Še vedno ostaja zelo zahtevna naloga. Glede sodelovanja z vsemi poslanskimi skupinami v parlamentu, pa naj ponovim samo to, kar sem že rekel, da sem se vsekakor pripravljen sestati z vsemi tistimi, ki bi pokazali za to zanimanje, in izmenjati vse poglede ter vse možnosti, da najdemo optimalne rešitve glede vsebine zakona in glede načina njegove uveljavitve, še preden gre zakon v proceduro.
Hvala lepa. Ministru za promet bo postavil poslansko vprašanje gospod Janko Veber. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav tudi ministru! V letu 2004 smo v Državnem zboru sprejeli resolucijo o Nacionalnem programu izgradnje avtocest v RS, v kateri smo predvideli, da bomo 1,98 milijarde evrov zagotovili iz državnih sredstev, zunanjih virov pa v višini 1,56 milijarde evrov. Tako oblikovana konstrukcija bi danes omogočala pozitivni rezultat upravljanja z avtocestnim omrežjem v višini pol milijarde evrov. Torej, ne bi se srečevali z izgubo, ampak dejansko s plusom. In v Resoluciji o Nacionalnem programu izgradnje avtocest je bilo predvideno tudi, da se po letu 2009 pristopi k izgradnji dodatnega avtocestnega programa in predvsem k izgradnji tako imenovanih razvojnih osi. Glede na to, da je Vlada brez spremembe Resolucije o Nacionalnem programu izgradnje avtocest spremenila način financiranja in se odločila za financiranje s pomočjo zadolževanja, je ta finančna konstrukcija porušena znotraj resolucije o izgradnji avtocest. Danes se srečujemo s predlogom o uvedbi vinjet, ki dodatno odpirajo številna vprašanja in postavljajo pod vprašanj predvsem odplačila dolgov, ki nastajajo zaradi najetih kreditov. Še večje vprašanje se postavlja ravno za območja, kjer naj bi gradili razvojne osi. Gre za tretjo razvojno os, tretjo A razvojno os, tretjo B in četrto razvojno os, ravno na teh območjih bodo ljudje s plačevanjem vinjet pravzaprav plačevali bistveno več cestnine, kot pa tisti, ki se nahaja na območjih skozi katere avtocesta sicer poteka. Gre za zelo negativen učinek uvedbe vinjet, torej stroške prenašamo na prebivalce, ki avtocest nimajo. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem, kakšen učinek bo imela uvedba vinjet na geografska območja v Sloveniji, ki so odmaknjena od avtocestnega križa, si pa sicer že nekaj časa prizadevajo za vzpostavitev hitrejših cestnih povezav? Ali mi lahko zagotovite, da se posledice uvedbe vinjet ne bodo odražale v nadaljnjem zamiku gradnje avtocest in hitrih cest na omenjenih območjih razvojnih osi? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa tudi vam za vprašanje, gospod poslanec. Poleg ostalih pozitivnih učinkov bo imela uvedba vinjet s cenovnega vidika najbolj pozitiven učinek za vse tiste voznike, ki veliko uporabljajo sistem avtocest. Za vse tiste uporabnike, ki se v glavnem vozijo znotraj regij, ki so odmaknjene od avtocestnega križa, pa je vprašanje nek način brezpredmetno, saj sistema avtocest ne uporabljajo. Kar se pa zdi meni osebno ključno pri uvedbi vinjet je pa to, da želimo s tem avtoceste približati ljudem in povečati mobilnost delovne sile. Tudi za ta območja ta dejstva veljajo. Skozi preverjanje različnih variant glede cene in obdobja trajanja, sta se kot primerni sicer pokazali varianti letne in polletne vinjete, s katerima lahko ceno celoletne uporabe avtocestnega omrežja, glede sprejemljivosti, kar najbolj približamo domačemu uporabniku. Naj navedem še dejstvo, da tudi obstoječi sistem ne omogoča idealnega cestninjenja skladno z načelom plačila po prevoženi razdalji, ter da sistem vinjetnega cestninjenja predstavlja le prehodno rešitev. Načelo realnega obračunavanja cestnine bo namreč omogočalo le, tisto kar je pač naš cilj, satelitsko cestninjenje v prostem prometnem toku. V okviru priprave načrtov uvedbe vinjetnega sistema cestninjenja za osebna vozila v Republiki Sloveniji je bilo, kot sem omeni, preverjenih več cenovnih variant in simulacij scenarij, s ciljem ponuditi optimalno rešitev tako v finančnem kot v socialnem smislu. Ob tem smo posebno pozornost posvetili temu, da morajo bodoči prihodki iz naslova vinjet, s katerim razpolaga Dars kot koncesionar za opravljanje in vzdrževanje avtocestnega omrežja v Republiki Sloveniji, omogočiti poravnavo tekočih obveznosti poslovanja in servisiranja obveznosti iz investicijskih posojil. Na podlagi izvedenih simulacij in izračunov uvedba sistema vinjetnega cestninjenja ne bo vplivala na vzpostavitev oziroma izgradnjo navedenih hitrih povezav v okviru tako imenovanih razvojnih osi. Projekt izgradnje novih cest in posodobitve obstoječih cest v območju razvojnih osi 3A, 3B in 4 je eden izmed prioritetnih projektov Resolucije o nacionalnih razvojnih projektih za obdobje 2007 in 2023. Gre za cestne povezave meje z Avstrijo na Koroškem do meje s Hrvaško v Beli Krajini, v primeru tretje razvojne osi, za cestno povezavo ljubljanskega avtocestnega obroča proti ribniško-kočevskem območju v primeru 3A razvojne osi ter povezavo z mejo z Italijo v zgornjem Posočju, preko Želina v smeri proti Škofji Loki in Logatcu v primeru četrte razvojne osi. Za realizacijo projekta posodobitve cestnih povezav prioritetnih razvojnih osi so v resoluciji identificirani trije različni viri financiranja. Proračunska sredstva, sredstva evropske kohezijske politike, sredstva sklada za regionalni razvoj in zasebni viri. V okviru odobrenih sredstev so nekateri večji ukrepi na razvojnih oseh, govorim o obvoznicah Škofljica, Škofja Loka, Tolmin, Gorenja vas; konstrukcija Cerkno-Hotavlje: izgradnja izven nivojskih križanj, novogradnjo na območju tretje razvojne osi in drugi, opredeljeni tudi v Operativnem programu Razvoja okoljske in prometne infrastrukture 2007-2013. Nekateri projekti so že pripravljeni za gradnjo, drugi, med katerimi so tudi izgradnja obvoznice Škofljica, novogradnja na odseku Cerkno-Hotavlje, nova prometnica na območju tretje razvojne osi, pa so še v fazi umeščanja v prostor in je pričetek gradnje odvisen predvsem od tega kako hitro bo v prostoru doseženo soglasje o njihovem poteku. Za večino velja, da so bile najprimernejše variantne rešitve, izdelane v postopku priprave državnega prostorskega načrta, nosilcem urejanja prostora in javnosti že predstavljena. Z ozirom na odzive na predstavljene rešitve in iskanje kompromisov prihaja do zamikov pri zastavljenih rokih za sprejem uredbe o državnem prostorskem načrtu in posledično tudi do zamika pričetka gradnje. Ko bo dosežen osnovni kompromis v prostoru, bodo v investicijski dokumentaciji opredeljene oziroma v primeru tretje razvojne osi proučeni tudi načini financiranja in dinamika gradnje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Veber. Prosim.
Hvala za odgovore, čeprav moram priznati, da se nikakor ne morem strinjati z ugotovitvami ministra, da uvedba vinjet ne vpliva na ta območja. Ponovno poudarjam, če se bo nekdo iz Kočevske, Koroške ali Idrijsko-Cerkljanskega odpravil, recimo v Maribor bo pač moral kupiti najmanj polletno vinjeto, pa se bo mogoče enkrat na leto odpeljal. Mi s tem povečujemo stroške in obremenjujemo prebivalce na območjih, ki avtoceste še dolgo ne bodo imeli. Glede na to, da je resolucija o izgradnji avtocest predvidevala, da začnemo že v letu 2009 z intenzivno gradnjo razvojnih osi, imeli bi tudi zagotovljene vire, se resnično postavlja vprašanje: Ali bomo lahko zagotovili 1,98 milijarde evrov za te razvojne osi iz državnega proračuna, kot je bilo predvideno v resoluciji za avtoceste? Po drugi strani, če se postavimo danes v kožo in položaj teh območij, lahko ugotovimo, da ta območja potrebujejo te ceste danes, ne ne vemo kdaj. Kajti, dejstvo, ki izhaja iz vseh teh razlag, ki smo jih slišali je, da pravzaprav ne poznamo letnice dokončanja izgradnje, še manj pa letnice, ko bodo viri zagotovljeni za izgradnje teh razvojnih osi. In mislim, da bi že v tej fazi bilo veliko pametneje dati 8 milijonov evrov, namesto za porušitev cestninskih postaj za ureditev glavnih regionalnih cest ali pa recimo namesto 8 milijonov evrov zaradi tiskanja in sicer izpeljave projekta vinjet, ravno tako v vzdrževanje regionalnih in glavnih cest in bi bil učinek bistveno bolj viden in transparenten in gospodarnost trošenja sredstev bi bila veliko večja, kot pa bo v tistem trenutku, ko se bomo srečevali z rušenjem in ponovnim vzpostavljanjem nekega sistema, ki ga sploh še ni. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, želite besedo?
Hvala lepa. Jaz se strinjam z vami, da seveda tudi vinjetni sistem ni najbolj pravičen. Ta, ki ga imamo sedaj, pa je še hujši. Je definitivno to, da plačujejo veliko, eni pa plačujejo nič. Želim pa poudariti tudi to, da ta sistem cestninjenja ni dokončen, da je to prvi korak, tako kot je danes tudi predsednik Vlade omenil, da je to prvi korak v smeri do konca pravičnega cestninjenja, ko bomo plačevali toliko, kolikor bomo pač prevozili. In jaz mislim, da je to prava pot. [[...]] [[Oglašanje v ozadju.]] [[...]] Kar se tiče financiranja, jaz mislim, da je bila pot, ki je bila ubrana in da se avtocestni križ v zadnjih letih financira s posojili oziroma krediti, da je bila to prava pot, sicer bi najbrž bila hitrost izgradnje avtocest še veliko počasnejša, še posebej sedaj, ko je zadeva tako problematična zaradi hitre rasti prometa. Kar se tiče letnice, se strinjam, da je v tem trenutku ne moremo natančno napovedati. Sami ste priče oziroma smo vsi priče primeru tretje razvojne osi, ko smo imeli vsi dober občutek, da je najboljša oziroma najugodnejša, najbolj optimalno izbrana varianta, na začetku je bila na nek način dobro sprejeta, potem pa padla pravzaprav po celotni svoji dolžini. Tako da zdaj ponovno skupaj z lokalno skupnostjo iščemo variante, kako bi traso v skladu s pripombami prilagodili željam lokalne skupnosti. Kar se pa tiče vzdrževanja cest, državnih, regionalnih in tako naprej, je treba povedati, da so od leta 2005 do letošnjega leta bila ta sredstva povišana za 123% in da smo se zaustavili nekje na 250 milijonih evrov. Torej smo sredstva za vlaganje v cestno infrastrukturo bistveno povečali. In če to ne bi bilo narejeno, bi bila zadeva še toliko slabša.
Hvala lepa. Ministru za promet bo postavila poslansko vprašanje gospa Majda Zupan.
Hvala lepa. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana ministra, kolegice in kolegi! Poslansko vprašanje naslavljam na gospoda ministra za promet. V zadnjem času občine pospešeno dobivajo predloge za izvršbo, ki naj bi se nanašali na neplačane fakture iz naslova vzdrževanja nivojskih prehodov in pomenijo za marsikatero občino velik delež občinskega proračuna. Holding Slovenskih železnic namreč pošilja občinam fakture za vzdrževanje prehodov po zakonodaji iz leta 1972, ki je narekovala dogovorno obliko vzdrževanja oziroma razdelitev stroškov. V letu 2000 je bil sprejet novi zakon o varnosti v železniškem prometu, ki v 29. členu določa, da je vzdrževanje prehodov 100% strošek upravljavca železnice. Večina občin je zavračala plačila nastalih storitev z razlogom, da do leta 2000 niso bili sorazmerno razmejeni stroški vzdrževanja nivojskih prehodov, z novim zakonom pa tega niso bile več dolžne početi. Takšno razumevanje so zastopali tudi v Skupnosti združenj občin Slovenije. Še več, nekdanji direktor Slovenskih železnic dr. Jurkovič je v času svojega mandata celo predstavil predlog urejanja te problematike, ki naj bi tekla v treh varianta, in sicer, da bi pri postopkih na sodiščih, ki so se zaključili in naj bi sledila izterjava, le-te izterjave ne bi bilo, da bodo postopke na sodiščih, ki še tečejo zaključili, izterjave pa ne bo in da novih postopkov proti občinam ne bodo vlagali. Vendar do dokončne rešitve ni prišlo. Ker pa je v Sloveniji po nekaterih ocenah kar 131 občin, ki naj bi v skupnem znesku dolgovale slovenskim železnicam kar 8 milijonov evrov, menim, da je to širši problem, ki marsikje grozi, da bo ogroženo delovanje občinskih proračunov, predvsem pa bi poseglo v zastavljene programe pri izvajanju investicijskih objektov. Spoštovani gospod minister, sprašujem vas, kaj boste storili na vašem področju, da bi ta problem ustrezno in enkrat za vselej rešili? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa, spoštovana gospa poslanka tudi za vprašanje. Povedati moram, da sem se s problematiko, ki je omenjena v vprašanju, seznanil kmalu potem, ko sem prevzel mandat ministra. Vaše navedbe v vprašanju so točne. Podobno vprašanje je bilo zastavljeno v Državnem zboru že leta 2005 in takrat je bilo odgovorjeno, da se bomo zavzeli za dodatna sredstva iz proračuna za leto 2009, ali pa, da bomo skušali v pripravi nove železniške zakonodaje, ki je bila takrat v fazi priprave, vgraditi tudi člen, ki bi zadevo uredil za nazaj. To se ni zgodilo, zadnje omenjeno ravno zaradi problema retroaktivnosti. Problema nismo uspeli rešiti niti s proračunom za leto 2008. Ta pa je bil, kot vsak, sprejet v Državnem zboru. Problem, ki je nastal pred letom 2005, je tako ostal nerešen do danes. Na vaše sedanje vprašanje, kaj bom storil, da se problem ustrezno reši in za vselej reši, moram povedati, da smo na Ministrstvu za promet sedaj, ko so se izčrpale prej predlagane možne rešitve, pisno predlagali rešitev Ministrstvu za finance, in sicer, da bi se ob rebalansu proračuna za leto 2008, ki je na vidiku, prizadetim občinam odobrila ustrezna dodatna finančna sredstva, da bi poravnali te obveznosti. Vedeti moramo, da so Slovenske železnice družba zasebnega prava, ki je sicer res v lasti države. S tem v zvezi bo na mojo pobudo organiziran tudi sestanek treh ministrstev, za promet, finance, lokalno samoupravo, ki se bo zgodil predvidoma v naslednjih dneh in bomo skupaj poskušali najti ustrezno rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministrici za delo, družino in socialne zadeve, ki je upravičeno odsotna, bo postavil poslansko vprašanje gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Ob podelitvi 20-ih koncesij za opravljanje domskega varstva starejših je ministrica obelodanila tudi podatek, da na sprejem v dom čaka okoli 4 tisoč starejših ljudi in obenem optimistično napovedala, da se bo vrsta čakajočih v nekaj naslednjih letih precej skrajšala. Toda projekt trenda staranja je izrazito neugodna. Število oseb nad 65 let starosti, naj bi se v Evropi in posledično tudi v Sloveniji do leta 2025 skoraj podvojilo. V odgovoru na moje poslansko vprašanje oktobra lani, glede spodbujanja naložb, ki jih omogoča zakon o javno-zasebnem partnerstvu, ste najavili poseben pilotski projekt na področju domov za starejše. Dodali ste, da želite s pilotskim projektom previdno, le na nekaj primerih preizkusiti možne rešitve javno zasebnega partnerstva, ki bo nato lahko služil, če bo dober tudi kot podlaga za nadaljnje dolgoročnejše rešitve. Kot enega izmed možnih virov za sofinanciranje investicij na tem področju ste omenili tudi finančna sredstva nepremičninskega sklada Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije. Vlada je zavrnila poslovni načrt nepremičninskega sklada in naložila skladu, da začne vlagati tudi v domove za starejše. Ministrico za delo Marjeto Cotman sprašujem: Kako bo v naslednjem obdobju potekalo financiranje novogradenj in večjih investicijskih vzdrževalnih del na področju institucionalnega oskrbovanja starejših po principu javno-zasebnega partnerstva, ter s pomočjo sredstev nepremičninskega sklada? Po meni dostopnih podatkih, naj bi se delo skupine za oblikovanje podlag za izvedbo projektov po principu javno-zasebnega partnerstva že začelo, zato me zanima: V kašnem časovnem razdobju lahko pričakujemo prve konkretne rezultate? Prav tako ministrico sprašujem: Kako boste realizirali projekte za novogradnjo domov, ki so v sprejetih državnih proračunih? Med drugim me zanima tudi konkretna investicija iz mojega volilnega okraja v Idriji. Odločitev za začetek te investicije je bila sprejeta že 16. maja leta 2003, ko je bil minister še dr. Vlado Dimovski. V tem času sta prišla še dva nova ministra. Zato me zanima: Kako boste finančno pokrili to investicijo? Kdaj se bo gradnja konkretno začela in ali bo to iz državnega proračuna ali bo to iz javno-zasebnega partnerstva ali iz nepremičninskega sklada, glede na to, da je bilo že do sedaj v to investicijo za projekte in pridobitev gradbenega dovoljenja, ki je že izdano, investiranih že 521 tisoč evrov? Prosim za odgovor na prvi naslednji seji, ko bo ministrica prisotna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministru za finance bo postavil poslansko vprašanje gospod mag. Milan Cvikl.
Hvala lepa. Ministra za finance sprašujem: Kakšni so finančni vidiki uvedbe vinjet v sistem cestninjenja? Kako bo vplivalo to na stanje garancij oziroma sposobnost Darsa d.d., da samostojno vrne kredite za izgradnjo avtocest? Pri tem izhajam iz dveh študij, vladnih študij. Študije, analize ekonomske upravičenosti začasne uvedbe vinjet za uporabo določenih cest v Republiki Sloveniji, podpisan Urad za makroekonomske analize in razvoj, in študije, ki jih je naroči Dars, za dolgoročno vzdržnost izgradnje avtoceste v primeru, če Vlada Republike Slovenije iz državnega proračuna v mandatu od 2005-2008 ne bo sofinancirala avtocest. Temeljne ugotovitve teh študij so naslednje: UMAR, ni ekonomsko upravičeno uvesti vinjete; študije Darsa, če ne bo v letu 2005-2008 financirana gradnja avtocest iz proračuna, bo potrebno z letom 2009 vsaj za 40% povečati prihodke iz cestnin in istočasno v višini približno 200 milijonov evrov za obdobje 2009 do 2013 ponovno sofinancirati program avtocest iz državnega proračuna. Gospod minister za finance, ne glede na to, da se vam končuje vaš mandat, kako nameravate ob uvedbi vinjet zagotoviti enak donos iz naslova cestnin in kako nameravate nadomestiti izpad sredstev, ki jih Dars ni dobil, ob vsem tem pa zagotoviti to, da ne bomo prešli bodisi na madžarski ali hrvaški model izgradnje avtocest, kjer država iz državnih javnih financ pokriva obveznosti teh avtocestnih družb, predvsem na Madžarskem. V Hrvaški je malo drugače, so še neke nianse. Sam se čudim, da ste na Vladi očitno, ker nisem razumel, da bi na Vladi bili proti, se strinjali s kolegom, ministrom za promet, da je kar na enkrat pripravljena nova študija in ta pravi, da bo prihodkov kar za 10% več. Na kakšen način? Pri tem vas še posebej prosim, da pojasnite: Ali bo mogoče v slovenski sistem cestninjenja uvesti samo polletne in letne vinjete? In če smo se že odločili za sistem vinjet in prenašanje bremena na turiste, ki bodo skozi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Slovenijo vozili, zakaj sploh uvajamo vinjete? Zakaj za slovenske šoferje, ne bi avtocest naredili kar popolnoma zastonj?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Izhodišča uvedbe vinjetnega sistema cestninjenja za osebnega vozila so poleg ostalega predvidevala tudi ustrezen nivo prihodka, ki ga Dars d.d. skozi koncesijsko dajatev usmerja v odplačilo zapadlih obveznosti iz naslova investicijskih posojil. V letu 2007 je slednja znašala 111,8 milijonov evrov, v letu 2008 pa je predvidenih za 124,6 milijonov evrov plačil. Glede na predvidene stroške Darsa, kot vzdrževalca in upravljavca avtocestnega omrežja, bi za koncesijsko dajatev moral sistem cestninjenja tako zagotoviti v letu 2008 okrog 180 milijonov neto prihodkov, pri čemer je bilo po obstoječem sistemu planirano ravno tako. Slednje je predstavljalo tudi okvir za izbor in uvedbo vinjetnega sistema cestninjenja, ki ga je sprejela Vlada na svoji seji 20.3.2008. Seveda se zavedamo, da je nujno potrebno zagotoviti avtonomnost finančnega vira in da bo dejansko Dars v tem obdobju zmožen plačevati vse dolžnosti, ki jih je do sedaj sprejel. Glede na navedeno pa predvidevamo, da bomo v letu 2008 dosegli nivo prihodkov, ki jih bomo dejansko tudi presegli, tiste, ki bi dosegli z obstoječim sistemom, in sicer za okrog 10% več. Ocena števila kupcev vinjet za osebna vozila, kupcev letnih oziroma polletnih vinjet se gibljejo okrog 3 milijonov kosov, s stopnjo verjetnosti v odvisnosti od pripravljenosti državljanov Republike Slovenije in tranzitnega prometa za uporabo avtocestnega omrežja pri ponujeni ceni, upoštevaje cenovno in dohodkovno elastičnost nakupa. Tako za prvo leto delovanja vinjetnega sistema, to je v letu 2008, poleg sredstev, ki jih bomo nabrali z obstoječim sistemom do sredine leta in v nadaljevanju za vse tovornjake istega sistema, samo s to razliko z osebnimi vozili, kot 3,5 ton, bomo dosegli nekaj čez 200 milijonov, to se pravi za 10% več, kot je predvideno v sedanjem sistemu. V letu 2009 pa iz naslova cestnin tovornega prometa in osebnih vozil predvidevamo skupno 217,5 milijonov neto prihodka. S tem menimo, da uvedba vinjet ne bo imela negativnih učinkov na stanje garancij in sposobnosti Darsa - to pa je vaše ključno vprašanje - da samostojno vrne kredite, ki so bili oziroma se najemajo za izgradnjo avtocestnega omrežja. Naj ponovim še to, kar je tudi danes predsednik Vlade omenil v svojem odgovoru na podobno vprašanje, da je to prehodni sistem. Dejansko gremo v satelitsko cestninjenje za tovornjake nad 3,5 ton, najkasneje prihodnje leto, sredi prihodnjega leta. In končna rešitev, za katero se zavzemamo, pa je, da bomo imeli prost pretok po avtocestnem križu s satelitskim cestninjenjem za vse. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl, imate besedo, prosim.
Gospod minister, prosim vas, če mi pokažete študijo, podpisano na enak način, kot je bila študija analize ekonomske upravičenosti začasne uvedbe vinjet za uporabo določenih cest, ki je ugotovila: "Glede na vse navedeno ocenjujemo, da uvedba vinjet za prehodno obdobje ni ekonomsko upravičena. Podpisani Jure Fovšnar, Maja Ferjančič, Janez Kušar, direktor Janez Šušteršič, datum 15. april 2005." Pokažite mi enakovredno študijo, podpisano s strani institucije, ki ni politično odvisna od Vlade, kar Umar načeloma naj ne bi bil, ki potrjuje to vašo tezo. Gospod minister, če je vaša teza točna, da bodo cestninjenje v Sloveniji sedaj plačali turisti, ki se čez Slovenijo vozijo, gospod minister, nekdo, ki se v Ljubljano vozi vsak dan, porabi na leto približno 1.100 do 1.200 evrov za cestnino. S 55 evrov, približno, recimo, v povprečju 120, 130 kilometrov, v povprečju ste njegov strošek zmanjšali za 19-krat, s 1.100, 1.200 na 55 evrov. Zakaj mu stroška ne zmanjšate kar za 20-krat in ne bo nič plačal? In za teh 5, 10 evrov pač zadevo podražite tujcem, ki se vozijo čez Slovenijo. Če je to tako enostavno, kot pravite, da ste kar mimogrede izračunali, da je 55 evrov prava cena, da je 35 evrov cena za polletno vinjeto tudi legalno pravno z vidika evropske zakonodaje res možna, zakaj preprosto v Sloveniji za slovenske državljane ne ukinemo plačila cestnin? Po tej vaši logiki, ker ste nekomu za 19-krat zmanjšali obveznost plačevanja, prihodkov je pa več, mu zmanjšajte kar za 20-krat! In nenazadnje, gospod minister, zakaj bo zato, da bo nekdo tako subvencioniran, mamica, ki se je včeraj peljala na Brezje oziroma predvčerajšnjim, pa je plačala evro ali dva, morala le-to subvencionirati, ker bo namesto 2 evra plačala, da bo šla na Brezje, 35 evrov. Razložite mi to, prosim.
Gospod minister, izvolite.
Zelo na kratko, sicer bomo imeli možnost širše razprave v kratkem v Državnem zboru, kar se tega tiče. Povedal bi samo sledeče. Vse študije v preteklosti niso vzele na znanje dejstva, da smo v veliki meri tranzitna država, da je odhodov in prihodov v Republiko Slovenijo v letu 2007 bilo nad 48 milijonov vozil in da je ocena, ki je bila napravljena, je zelo konzervativna, kar se tega tiče. Prepričani pa smo, da ni popoln sistem, kot je že tudi kolega, minister za promet, vam odgovoril v prejšnjem vprašanju. Dejstvo je, da sedanji sistem je tudi daleč od pravičnosti. Komaj dve tretjini tistih, ki resnično uporabljajo sistem, dejansko zanj plačujejo. Je pa tukaj v tem načrtu, v tem sklepu, ki je bil sprejet, ključen načrt, da bo tranzit dejansko tudi plačal svoj vstop v Slovenijo in da bomo s tem rešili tudi naš dolgoročni problem. Sicer pa vztrajamo pri tem, da dolgoročna rešitev je satelitski sistem, ki bo uveden najkasneje sredi prihodnjega leta za tovornjake in po možnosti čim prej tudi za prosti pretok vseh vozil po tem satelitskem sistemu, ki pa je dejansko edini pravičen, ker potem bomo plačevali samo na podlagi tega, koliko ga bo vsak uporabil, in pa na podlagi predvidenih potreb s finančnega vidika, da bomo naprej ne samo vzdrževali sistem, ampak ga tudi dokončno odplačali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl imate postopkovno.
Moj proceduralni predlog je, da pospešimo to napovedano razpravo v Državnem zboru, da razpravljamo o odgovoru oziroma neodgovoru ministra za finance, ker teze so seveda po mojem zelo problematične. Teza, da bo to plačal tranzit, preprosto pomeni, da bomo namesto schengenske uvedli vinjetno mejo v Sloveniji. Mi smo 1. januarja sprostili schengen, sedaj bo potrebno na zgornji meji na Šentilju narediti vinjetno bariero. Obstajajo ocene v študiji UMAR-ja, da je to veliko tveganje, ker se ljudje lahko temu izognejo. V Salzburgu namesto na phyrinsko avtocesto proti Dunaju, na Budimpešto in v Beograd. Zelo enostavno. Kdo pa pravi, da se bodo ljudje vozili za 35 evrov čez Slovenijo? To je prva teza. Druga teza, ki je napačna, o tako imenovani konzervativnosti in o tem, da Slovenci nismo vsi vključeni v plačevanje vinjet oziroma avtocest. Res je, v okolici Ljubljane je točno znana cena kvadratnega metra stanovanja do cestninske postaje in za cestninskimi postajami. Razlika je v višini stroškov avtocestne postaje. In jaz se strinjam z vami, jaz se strinjam, da ljudje iz Grosuplja začnejo plačevati tudi uporabo avtocest, vendar sorazmerno uporabi, ne pa kar tako pavšalno. Imamo ljudi, ki se okoli Ljubljane vozijo po obvoznicah, sedaj pa se bodo vozili po notranjem ringu in bo to dodatno bremenilo na primer samo metropolo. Sateliti. Zgodba satelitov, gospod minister, vam je zelo poznan. Satelitski sistem ni ekonomsko vzdržen, zato je moral evropski proračun nameniti 2,4 milijarde subvencioniranja zasebnikom, ki so ugotovili, da iz Galilea in ostalih sistemov z vsemi problemi tovornjakarskega cestninjenja v Nemčiji preprosto to ne bo tako hitro izvedljivo. Oba veva, da ne bo. Dokler ne bomo imeli enotnega Dars d.d. za Evropo, boste zelo težko imeli enotno satelitsko cestninjenje. Zelo težko. O tem govorijo tudi izkušnje drugih državah. In torej, gospod minister, če so v SDS šli v neke spremembe, zakaj vi kot minister za finance, ki ste odgovorni podpisnik poroštvenih garancij, dovolite takšne spremembe. Gospod minister, vi ste podpisali poroštvene agencije, vi dobro veste, da so se kreditodajalci odločili, da dajo kredite Darsu zato, ker so vedeli, da obstaja nek gotov finančni tok. Če bi to bilo tako enostavno, minister, bi to spremenili že pred desetimi leti. Pa se ni dalo. Zato predlagam, poslanci in spoštovani minister, da imamo to razpravo na aprilski seji. Prinesite študijo, in razpravljajmo o študiji dokler še ni prepozno, ker oba veva, ko bomo vinjeto uvedli, je ni vlade, ki jo bo lahko ukinila. Hvala lepa. Prosim za [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Cvikla, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za finance na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal v okviru glasovanj v četrtek, 27. marca 2008. Ministru za zunanje zadeve - ki ga žal ni - ministru za finance ter ministrici za delo, družino in socialne zadeve, ki je tudi odsotna, bo postavil poslansko vprašanje mag. Janez Drobnič. Prosim.
Državni zbor Republike Slovenije bo na tej seji sprejemal ratifikacijo socialnega sporazuma z Republiko Bosno, torej z bivšo republiko nekdanje Jugoslavije. S tem socialnim sporazumom se nalagajo kar velike obveznosti Republike Slovenije, zlasti zato, ker je ta sporazum pripravljen nesorazmerno. Do sedaj sta sklenjena dva sporazuma z nekdanjimi republikami, torej z Makedonijo in s Hrvaško. Pri Hrvaški se je ugotovilo v času Drnovškove vlade, da so predvidevali približno 180 upravičencev in določeno vsoto sredstev, ki naj bi jih plačevala Republika Slovenija. Po dobrem letu dni se je izkazalo, da so te obveznosti približno 10-krat tolikšne. Sporazum z Bosno je pripravljen na podlagi enakega oziroma istega modela. Gre za vprašanja zdravstvenega zavarovanja, otroških dodatkov, pokojninskega zavarovanja, nadomestil v času porodniškega dopusta in pa pokojnin. V tem predlogu ratifikacije socialnega sporazuma z Bosno ni navedenega števila upravičencev, niti ne obveznosti za proračun. Verjamem, da direktnih obveznosti za proračun se ne izkazuje. Vendar glede na to, da proračun Republike Slovenije vplačuje vsaj v pokojninski sklad oziroma proračun pokojninskega in invalidskega zavarovanja, bodo zagotovo obveznosti padle tudi na proračun Republike Slovenije. Zagotovo pa seveda na davkoplačevalce. Teh izračunov ni, pa tudi ne koliko sredstev bo potrebnih. Na to vprašanje je bilo na odboru odgovorjeno, da naj bi bilo približno 18 milijonov evrov letno. Glede na to, da pričakujemo podobne sporazume z vsemi ostalimi državami nekdanje Jugoslavije, bo to zelo veliko breme za davkoplačevalce, ne samo za proračun leta 2008 ali 2009, ampak za vse naslednje generacije. To pa seveda, če izračunamo na hitro, pomeni seštevek v treh letih bistveno večji, kot so obveznosti iz naslova, recimo, Ljubljanske banke. Po predpisih otroški dodatek sploh ni vezan na zaposlitev in ni nič v zvezi z delovnim razmerjem. Ravno tako se nanaša na rezidenstvo. Torej na bivanje. Zato je po mojem mišljenju povsem neupravičeno, da je uvrščen v ta sporazum. Ravno tako tudi ne preračun pokojnin na osnovi tega sporazuma [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] Sprašujem torej: Koliko je teh upravičencev iz tega naslova in kakšne bodo predvidene obveznosti Slovenije za izvajanje takšnega sporazuma? Ali je ta denar zagotovljen v proračunu za leto 2008 [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa. Na tej marčevski seji bo Državni zbor res obravnaval ta dva predloga zakonov, to je ratifikacijo Sporazuma o socialnem zavarovanju med Republiko Slovenijo ter Bosno in Hercegovino ter administrativnega dogovora o izvajanju Sporazuma o socialnem zavarovanju med Republiko Slovenijo in Bosno in Hercegovino ter tudi Predlog zakona o ratifikaciji Konvencije o socialni varnosti med Republiko Slovenijo in Argentinsko republiko ter administrativnega dogovora za izvajanje Konvencije o socialni varnosti med Republiko Slovenijo in Argentinsko republiko. Sporazumi o socialnem zavarovanju urejajo večinoma pravice iz zavarovanja. To so tiste pravice, za katere so delavci plačevali prispevke in so zato na podlagi vplačanih prispevkov upravičeni do dajatev, če nastopi zavarovalni primer. Ob tem je treba dodati, da finančne posledice ne bodo neposredno bremenile državnega proračuna, kot ste že sami ugotovili, ampak se bodo sredstva namenjala iz proračunov pristojnih zavodov - Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ter Zavod za zdravstveno zavarovanje Republike Slovenije in Zavod Republike Slovenije, katerim so bili vplačani prispevki in ti imajo že ta sredstva predvidena. Sporazum o socialnem zavarovanju med Republiko Slovenijo in Bosno in Hercegovino je tretji po vrsti, ki ga Republika Slovenija sklepa z državami bivše SFRJ. Slovenija je do zdaj že sklenila bilateralni sporazum s področja socialne varnosti s Hrvaško in Makedonijo. Izhodišče za sklepanje sporazuma in administrativnega dogovora je predstavljala pobuda za sklenitev sporazuma o socialnem zavarovanju med Republiko Slovenijo ter Bosno in Hercegovino, ki jo je Odbor Državnega zbora za zunanjo politiko obravnaval in se strinjal z njo že 12. decembra 2000. Med pogajanji se pogajalski strani nista uspeli dogovoriti glede nekaterih odprtih vprašanj, februarja 2007 pa je slovenska stran razširila pogajalski mandat s predlogom, da bi vseboval tudi inštitut preračuna že priznanih pokojnin. In s tem je bilo besedilo dokončno usklajeno. Sporazum bo omogočil, da bodo upravičenci pridobili pravice iz sistemov socialne varnosti, na primer, sorazmerni del pokojnine, nujne zdravstvene storitve in druge pravice. Finančne posledice sporazuma med Republiko Slovenijo ter Bosno in Hercegovino se nanašajo na področje zdravstvenega zavarovanja, zavarovanja za primer brezposelnosti, pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter za področje starševskega varstva in družinskih prejemkov. Letno naj bi to znašalo približno 15 milijonov 768 tisoč 235 evrov. Temu je treba dodati še sredstva, potrebna za preračun pokojnin, ki po oceni Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje znašajo približno 8 milijonov 345 tisoč 852 evrov. Sporazum o socialnem zavarovanju med Republiko Slovenijo ter Bosno in Hercegovino je bil po šestih krogih pogajanj podpisan 19. februarja 2007 v Sarajevu, v Bosni in Hercegovini, administrativni dogovor o izvajanju sporazuma pa je bil podpisan v Sarajevu 7. novembra 2007. Kar se tiče konvencije o socialni varnosti med Republiko Slovenijo in argentinsko republiko. Za Republiko Slovenijo je sklenitev konvencije in administrativnega dogovora velikega pomena, saj je zainteresirana za zaščito in zagotavljanje socialne varnosti svojih državljanov. S sklenitvijo konvencije bo Slovencem, ki živijo in delajo v Argentini, v primeru njihove vrnitve v domovino dana možnost uživanja pravic iz argentinskega pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Osebe, ki so dopolnile zavarovalno dobo v Sloveniji in v Argentini, bodo tako lahko uveljavljale pravice do dajatev iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja v vsaki pogodbenici in pridobile pravice v sorazmerju z dopolnjeno zavarovalno dobo. Po podatkih Urada za Slovence po svetu in v zamejstvu iz leta 2002 naj bi se število Slovencev in njihovih potomcev, živečih v Argentini, gibalo okrog številke 30 tisoč. Konvencija zajema le področje pokojninskega in invalidskega zavarovanja, saj je Argentina prekomorska država in tovrstne konvencije ne vključujejo tudi ostalih področij socialne varnosti. Za izpolnitev konvencije in administrativnega dogovora ni treba zagotoviti dodatnih finančnih sredstev iz državnega proračuna, ampak ima sredstva zagotovljen Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Drobnič, izvolite.
Imamo primere urejanja takšnega sporazuma o socialnem zavarovanju, recimo med Češko in Slovaško, kjer obveznosti, ki so nastale pred razdružitvijo, vsaka država pokriva v okviru svojih pristojnosti. Tako bi pravzaprav lahko tudi bilo. To je prvo. Drugo, sporazum z Argentino za našo državo ni problematičen, ker so večje obveznosti v nasprotni smeri, torej imajo naši državljani ugodnejši položaj. Zgodilo se bo še nekaj. Z nastopom tega sporazuma o socialnem zavarovanju bodo državljani Republike Slovenije, ki so vplačevali v pokojninsko blagajno Bosne in Hercegovine, takoj na slabšem in se bodo sprožili postopki po zakonu, ki je bil posebej sprejet za državljane, ki so pridobili pravice v drugih republikah, sicer se bodo znašli naši državljani v zelo težki ekonomski situaciji in bi bilo potrebno predvideti tudi ta sredstva za zagotovitev dostojnih pokojnin naših državljanov, ki so zavarovanja pridobili v nekdanjih republikah Jugoslavije, konkretno v tem primeru Bosne in Hercegovine. To so pravzaprav ti pomisleki, ki sem jih navedel pri sklepanju socialnih sporazumov, in pomisleki, ki bodo vedno nastali pri naslednjih državah. Prej ali slej bo potrebno sklepati sporazume tudi z naslednjimi državami, s Črno goro, Srbijo, in bodo padle obveznosti na Slovenijo. Seveda verjamem, da je težko premakniti iz enega modela v nek drug, ko je bila vendarle napaka narejena v letu 1997, v času Drnovškove vlade. Vsi ti sporazumi gredo potem po istem modelu, ni pa potrebno, da gredo vsi po istem modelu.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev, kjer je samo eno poslansko vprašanje namenjeno ministru brez listnice, odgovornemu za usklajevanje, spremljanje, izvajanje strategije razvoja Slovenije ter ministru za finance. Postavil ga bo gospod mag. Milan Cvikl. Prosim.
Dober večer. Hvala obema ministroma, da sta se pridružila oziroma ministru Turku, da se je pridružil in gospodu ministru za finance, da vztraja. Moje vprašanje je zelo enostavno. S kolegico Pečanovo sva postavila pisno poslansko vprašanje in dobila odgovore. Ti odgovori so dokaj različni. Minister Turk preprosto pravi, kot odgovoren za usklajevanje, spremljanje in izvajanje strategije razvoja Slovenije, da mogoče je v redu, da bi se za projekt izvedbe integralnega davčnega sistema združili domači izvajalci, vendar ni čisto prepričan, da imajo zadostne reference. Moja teza in teza, ki je bila postavljena v vprašanju, je zelo enostavna. Referenčni pogoji, ki so bili postavljeni v razpisu praktično drugega dobavitelja Hermes Softlab, za razliko od prvega potencialnega dobavitelja SAP, podjetje SAP preprosto izločajo, ker nihče v Sloveniji še ni mogel zgraditi integralnega davčnega informacijskega sistema za državo, ki ima približno 9 milijard evrov proračuna in toliko in toliko transakcij. Zato je moja tema in moje vprašanje ministru za razvoj, če poenostavim, naslednje: Kako bodo gradili na vrhunskih platformah domači integratorji in domači IT svetovalci, če ne bodo dobili "source kode" od SAP-a? SAP še nikomur ni dal source kode, to verjetno poznava. V katerikoli slovenski družbi so odvisni od SAP-ovih v narekovaju, integratorjev. Ministru za finance je vprašanje: Kakšno je sedanje stanje v zvezi z navedenim razpisom? Vemo, da imamo dve ponudbi. SAP ponuja 27 in pol milijonov oziroma zahteva za izvedbo projekta 27 in pol milijona evrov, Hermes Soft Lab 14,8 milijona evrov. Zanima me: Kakšno je stanje v zvezi s tem pomembnim javnim naročilom za postavitev davčnega informacijskega sistema, še posebej zato, ker bo v naslednjih letih to vendarle stalo nekaj 10 milijonov evrov? Temeljno pri tem je, obema ministroma: Kako bomo lahko zagotovili ob eventualno tujem dobavitelju, da se bodo spremembe davčnega sistema lahko sproti uvajale v integralni davčni informacijski sistem, če ne bomo imeli ali polnega dostopa do "source kode" ali doma usposobljenih in na ministrstvu za finance, DURS-u zaposlenih integratorjev?
Hvala lepa. Gospod minister Bajuk, prosim.
Hvala lepa. Ministrstvo za finance in Davčna uprava Republike Slovenije sta pripravili in objavili mednarodno javno naročilo, katerega osnovni namen je čim prej pridobiti ponudnika, ki bo predvsem na podlagi izkušenj, znanja in mednarodno primerljivih poslovnih standardov, predvsem pa absolutno v skladu s potrebami davčne uprave in slovenske zakonodaje, dobavil učinkovit integralni davčni informacijski sistem, s pomočjo katerega bo v največji možni meri olajšano poslovanje davčne uprave in davčnih zavezancev, bo omogočena veliko boljša analiza tveganj davčnih zavezancev, se bo davčnim zavezancem omogočil 24-urni dostop do vseh informacij o njihovih davčnih obveznostih, ne nazadnje pa se bo povečal tudi znesek pobranih davkov za 5-10% letno, kar predstavlja med 0,5 do 1,1 milijarde evrov letno. To pomeni, da bo ta davčni informacijski sistem na podlagi višjega zneska pobranih davkov odplačan v manj kot enem mesecu. Podlaga za oceno, da bo nov informacijski sistem pomenil za 5-10% zvišanje prihodkov iz naslova pobranih dajatev, so informacije o učinkih uvedbe novih informacijskih sistemov v nekaterih drugih državah članicah Evropske unije, ki jih je pridobila Davčna uprava. V povprečju se prihodki povišajo za približno 3%, DURS predvideva še dodatno povišanje prihodkov zaradi izboljšanja analize rizika. Seveda pa bodo ti učinki vidni šele v nekaj letih po dokončni uvedbi novega informacijskega sistema. Ponudnik, ki bo izbran, bo moral izpolnjevati zahtevane pogoje in bo z dosedanjim delom moral dokazati, da je sposoben dobaviti dober davčni informacijski sistem. Zaradi tega je tudi eden od razpisnih pogojev, da davčni informacijski sistem, ki ga ponudnik ponuja, že deluje v najmanj treh državah, saj je to dokaz, da je usposobljen. Prav tako pa je pomemben kriterij cena tega novega davčnega informacijskega sistema. Glede na to, da je eden izmed ponudnikov vložil revizijo zoper navedeni razpis, se trenutno čaka na odločitev Državne revizijske komisije. Na koncu bi še poudaril, da vsakršno vzbujanje nezaupanja v pravilnost izbora po nepotrebnem dodatno zavlačuje izbor ponudnika, kar bo v naslednjih mesecih ali letih lahko imelo velike finančne posledice na proračun Republike Slovenije predvsem zaradi manjšega zneska pobranih davkov. Ne bi želeli, da se ponovi podoben scenarij kot v letih 2001 in 2002, ko je potekal zadnji poskus zamenjave davčnega informacijskega sistema, saj je v tem primeru novega informacijskega sistema o upoštevanju prenosa podatkov iz starega v nov sistem ne bomo imeli še do leta 2014. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Dober večer, tudi v mojem imenu. Pozdravljam poslanca, kolega ministra, predsedujočega. Če bi nas kdo zdajle gledal, kaj počnemo tukaj v tej prazni dvorani dvajset minut čez deveto zvečer, bi nam najbrž rekel: "Get a libe." Ampak vseeno, vprašanja so na mestu, so relevantna. Predvsem jaz ne vidim razlik v teh dveh odgovorih. Služba Vlade za razvoj je odgovarjala na vprašanja iz razvojnega vidika. Skušala je odgovoriti na vprašanje, ali in kakšne razvojne priložnosti ene takšne izdelave programskega sistema v podporo davčni upravi izhajajo. In tukaj so seveda zadeve lahko različne. Dejstvo je, da je država velik naročnik informacijskih sistemov, da dobro sodeluje z domačo IKT industrijo. Če so moji podatki natančni, so za leto 2008 brez tega sistema predvidene investicije za informatizacijo javne uprave v znesku okrog 120 milijonov evrov. Samo za razvoj in vzdrževanje informacijskih sistemov v več kot 45 milijonov evrov. Praktično vsa naročila v prejšnjih letih so bila oddana domačim ponudnikom, ki s tem nabirajo izkušnje za morebiten prodor na tuje trge. Tudi v okviru Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo je področje informacijskih in komunikacijskih tehnologij na drugem mestu, takoj za področjem materialov. Bistveno iz tega pismenega odgovora, kakšne so tukaj razvojne priložnosti. Dejstvo je, da prednost doma izdelane programske opreme je v tem, da se osvoji neka tehnologija, slabost pa, če se ponovno odkriva topla voda oziroma se delajo stvari, ki jih je že nekdo naredil. Prednost programske opreme, ki nastaja na neki standardni globalni konkurenčni platformi, je, da se Slovenija s to vrhunsko tehnologijo seznani. Slabost naslonitve na tuj izdelek pa je v tem, da je kruh domačih ponudnikov programske opreme trši, ampak so pa prisiljeni pravzaprav opraviti nek razvoj, ki je svetovno konkurenčen, ki ne podvaja [[...]] [[izklop.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl. Prosim.
Najprej gospodu ministru "Get a life. Get a live on westminister TV chanel" in boste videli, da takšna razprava poteka enkrat na teden v angleškem parlamentu. In ker se tam razprave začnejo ob petih popoldne, da lahko to ljudje spremljajo, ni nič hudega, če ob devetih zvečer to ljudje ne gledajo. Celo gledajo in poslušajo in sprašujejo. Tako to ni nič novega. Novo je bolj to, da pa v Državnem zboru imamo stil, da poslanec svoje opravi in potem odide. V westministrskem parlamentu bi tukaj sedela cela opozicija in tam cela koalicija. Ampak vsebina je pa pomembna. In vsebina je v bistvu pomembna z vidika tega, kar je povedal gospod minister. Rekel je, da sistem že mora delovati v teh državah in je v bistvu od teh dveh možen izbor samo na SAP. SAP deluje v Avstriji in Floridi. Ne vem, če so to davčno enakovredni informacijski sistemi, so pa svetovalci avstrijskemu davčnemu sistemu in svetovalci, ki naj bi delali za slovenski Durs, zelo podobni. Zato je moje vprašanje najprej ministru za finance. Gospod minister, kaj ste delali tri leta? Zakaj niste šli v ta razpis leta 2005? Zakaj šele leta 2008 greste v razpis? In sedaj, ker se je nekdo pritožil, ker meni, da je diskriminatoren razpis, ker je mogoče dati posel samo nekomu, ki to že ima v treh državah, bo to mogoče rešilo v naslednjem obdobju. In gospodu ministru za razvoj: Kako vi sedaj ocenjujete, da imamo dva dobavitelja, da sta se oba oblikovala v konzorcij in oba delata z domačimi izvajalci? Edina razlika je ta, da SAP bo domačim izvajalcem, v narekovaju, "naročil", kako naj uporabljajo to lastno platformo, medtem ko Hermas Soft lab dela s splošnimi relacijskimi podatkovnimi bazami, po katerih že teče proračun in cel kup drugih mehanizmov. Nenazadnje je bil davčni informacijski sistem v svoji osnovi že [[...]] [[izklop.]] [[...]]
Hvala. Gospod minister Turk, imate besedo.
Hvala lepa. Najprej sem vam dolžan odgovor še na tisti del prvega vprašanja, ki se nanaša na dostop do "source kode" oziroma nedostop oziroma kaj bo neka industrija od tega imela. Dostop do izvorne kode je v največji meri, če je v storitveno orientiranih arhitekturah razmeroma nepomemben. Dokumentirani so vmesniki, preko teh vmesnikov se do tega programa dostopa. Nenazadnje veliko slovenskih podjetij ima svoj informacijski sistem osnovan na Sapu in veliko kruha za domače izvajalce, za domačo pamet je bilo ta sistem povezati z drugimi sistemi oziroma ta sistem nadgrajevati. Gledanje, da pač domači programerji poznajo domač davčni sistem in so zato boljši, je podobno napačno, kot bi rekli, recimo, da bi lahko v domače hribe vrtali samo slovenski gradbeniki, ker pač poznajo teren. Ne vem, če je poznavanje terena tu bistveno, programira se po načrtu, po specifikacijah, ki jih pripravi naročnik, in tudi gradi se po načrtih. Če me zdaj že silite v odgovor v zvezi s tema dvema podjetjema, mislim, da imamo na eni strani ponudnika, ki redno izdeluje informacijske sisteme z največjo stopnjo zaupnosti za različne vlade, državne organe, multinacionalna podjetja, podjetje, ki kotira na svetovnih borzah in ima transparentno lastništvo. In na drugi strani - pa res ne želim, ampak če ste me izzvali, bom pač povedal - na drugi strani imamo tako imenovano domače podjetje, za katerega niti ne vemo, ali je domače ali ni. Govori se, da so med lastniki tudi neki ciprski skladi. In na mizi je menda prevzemna ponudba s strani nekega beograjskega podjetja. Tako da mislim, da osnovno vprašanje, če smo v Evropi, če smo za neko globalno gospodarstvo, potem ne more biti v tem, ali je nekaj tuje ali je nekaj domače, ali je tuje boljše ali je domače boljše. Samo če bodo računalniška podjetja izpostavljena mednarodni konkurenci, bodo rasla.
Hvala lepa.
Kar se tiče vašega vprašanja, kaj smo počeli prva tri leta. Kar se tiče davčne uprave in tega področja, smo najprej eno leto popravljali katastrofalno zakonodajo, ki ste jo sprejeli v prejšnjem mandatu, in strahovite napake, ki jih je bilo treba odpraviti. Potem smo ta sistem uvedli, zdaj smo se pa tega lotili in pripravili vse analize, zato smo se na tej podlagi tudi tako odločili. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl, proceduralno.
Predlagal bom jutri oziroma v četrtek, ko bomo o tem glasovali, proceduralno razpravo. Gospod minister za finance se po nepotrebnem razburja. Gospod minister za finance se po nepotrebnem razburja, ker je temeljno to, da je leta 2005 oziroma v začetku leta 2006 že bil predstavljen temeljni mehanizem tega davčnega informacijskega sistema. To je pa knjigovodski sistem, zgrajen s strani tistih, ki so dobavitelji že več let. Vendar je bil ta integralni informacijski sitem zavrnjen. Vmes je bila zamenjana šefica DURS-a, prišel je nov šef DURS-a, katerega temeljna značilnost je ta, da je začel vse od začetka. In zato, gospod minister za razvoj in gospod minister za finance, jaz upam, da bomo imeli o tem javno razpravo. Nič ni narobe s tem ali onim dobaviteljem, četudi ga prevzema beograjsko podjetje, ker to samo pomeni, da to beograjsko podjetje, če želite, ki trenutno izvaja mimogrede za slovenski DURS zelo veliko aktivnosti, zelo dobro pozna davčni informacijski sitem in davčne sisteme, iz katerega tudi izhaja naš davčni informacijski sistem, ker je utemeljen na zakonodaji davka od dohodka pravnih oseb in tako naprej. Zato je moje razmišljanje, ki ga potrebujemo pojasniti, utemeljiti na razpravi v Državnem zboru, kaj bo Vlada naredila za to, da bo "ferplej". V razpisu ferpleja ni bilo. Reči, da je Sap avtomatsko boljši, kot ne vem kdo drug, gre pa za 30 milijonov evrov, potem, gospod minister za razvoj, se morate vprašati, zakaj se je javil od tujcev samo Sap. V Evropi je 27 davčnih [[...]] [[nerazumljivo.]] [[...]]26 davčnih informacijskih sistemov. In samo na enem od teh se uporablja Sap. Zakaj se niso prijavili drugi? Zato, ker je razpis pisan na kožo Sapa. Nas veseli, da se je prijavil še nekdo drug, nas veseli, da bo zdaj revizijska komisija ugotovila, ali so razpisni pogoji bili po evropsko postavljeni ali so bili postavljeni in pisani na kožo enega od podjetja. Glede "source kode" gospod minister, problem Sigme je v pomanjkanju "source kode". Ko midva prideva do resnega davčnega informacijskega sistema potem bova videla, da algoritmi, ki jih potrebujete za davčno knjigovodstvo, so pisani na konkreten davčni sistem, v tem primeru avstrijski, v tem primeru nemški, treba ga je pa napisati na konkreten davčni sistem, ki je zapisan v slovenski zakonodaji. Zato potrebujete "source kodo", ker drugače ne znate izračunati teh ali onih obresti, teh ali onih zamudnih in drugih obveznosti. Še posebej, kadar gledate knjigovodsko kartico posameznega davčnega zavezanca. To je bilo narejeno, zavrnjeno, prišel je nov direktor Dursa in šel v mednarodni razpis, ki se bo končal bog ve, kako, in bog ve, kdaj. Želim javno razpravo o teh dveh odgovorih [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Cvikla, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za finance in ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije, na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj v četrtek, 27. marca 2008. Zahvaljujem se ministru in edinemu poslancu, da sta ostala z mano. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v četrtek, 27. marca 2008, z odločanjem o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 37. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9.00 uri. Hvala.