Dobro jutro, dober dan vsem skupaj! Želim prijeten in uspešen delovni dan! Danes bomo nadaljevali 27. sejo, ki smo jo prekinili včeraj po končani 1. točki. Danes bo nekaj več kolegic in kolegov odsotnih z dela državnega zbora, in sicer kolegi: Juri, Battelli, dr. Brejc, Horvat, Partljič, Petan, Peterle, Pucko, kolega Vizjak, Kavčič, od 17.00 ure dalje kolega Podobnik, za pričetek seje kolega Lavrinc, po 15.00 uri ne bo kolega Maršiča, kolega mag. Kramberger bo manjkal na pričetku seje, po 15.00 uri kolega Tanko in kolega Avšič od 17.00 ure dalje. Tako menim, da lahko po tem obvestilu preidemo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAVNIH NAROČILIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. V zvezi s tem zakonom je skupina štirinajstih poslancev s prvopodpisanim kolegom Vizjakom zahtevala, da državni zbor danes opravi splošno razpravo. Besedo bom najprej dal predstavniku vlade, da bo dopolnilno obrazložil predlog zakona [[zaprosil je za 10 minut časa]] in ga vabim za govorniški oder, da dopolnilno obrazloži predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih naročilih. Direktor urada, prosim, gospod Igor Šoltes, imate besedo.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, gospod predsednik! Hvala za besedo. Pred vami je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih naročilih. Gre torej za prvo obravnavo zakona, ki smo ga čakali kar nekaj časa. Uvodoma moram reči, da je zgodovina sprejemanja oziroma pripravljanja tega zakona kar dolga, več kot eno leto, ker so bile ideje, kako obširno iti v te spremembe, različne in so se spreminjale. Na začetku, če se spomnite, kot smo že večkrat tudi dejali, je bila prva težnja, da se gre v najnujnejše spremembe tistih členov, ki so v praksi predstavljali največjo oviro sprejemanja zakona. Vendar ko je bil nek osnutek že narejen, je prišlo do pobude, da se gre v širše spremembe, se pravi, tudi tiste, ki se nanašajo direktno na uskladitev s pravnim redom Evropske unije. Pri tem bi rad poudaril, da je bila takrat odločitev, da se gre samo v najnujnejše spremembe, ne pa tudi v celotno spremembo zakona, predvsem v tem, ker, kot veste, pripravlja Evropska unija nove direktive s tega področja, ki združujejo tako imenovani klasični sektor, blago, storitve in gradbena dela, v eno direktivo in pa tako imenovani infrastrukturni del v svojo direktivo. Iz tega razloga smo bili prepričani, da je bolj smotrno počakati na nove direktive in iti takrat v nov zakon. Vendar moram reči, da je komisija Evropske unije zahtevala od vseh držav pridruženih članic, da do tega leta uskladijo svoje zakonodaje z obstoječimi direktivami, za katere je pa treba povedati, da so nekatere stare že več kot deset let, da jih je praksa v precejšnjem delu že prešla. Tudi na našo izrecno zahtevo, da bi vnesli v zakon določene rešitve, ki jih ponujajo nove direktive, nismo naleteli na, če rečem, posluh z evropske strani. Nekaj seveda smo vnesli notri, ampak to mogoče v nadaljevanju, smo vnesli v tem delu da, oziroma na način, ki velja samo pod vrednostnim pravom, ki ga določa Evropska unija za javne razpise, ki jih je treba objaviti v evropskem glasilu oziroma v uradnem glasilu Evropske skupnosti. Torej, kateri so bili cilji, ki so vodili predlagatelja zakona k spremembam zakona: lahko jih razdelimo v tri točke. Prva, vsekakor zelo pomembna točka in za domačo javnost in za domačo rabo tudi najbolj pomembna je seveda odprava tistih členov, ki so v praksi prinesli največ težav in ovir. Gre torej za cilj, ki smo ga opredelili kot odpravo administrativnih ovir. Kar nekaj členov oziroma nekaj sprememb se nanaša na tovrstno popravo. Predvsem seveda je pa potrebo po oblikovanju oziroma spreminjanju teh členov prinesla sama praksa. Ker, kot veste so javna naročila zavezala mnoge naročnike in ponudnike, ki so do sprejetja zakonodaje s tega področja imeli drugačen način sklepanja pogodb, ali pa če rečem vstopanja v premoženjsko pravne razmerja s strani države sprivatno sfero. In iz tega razloga pravzaprav je ta zakon, ki ga spreminjate, prinesel kar nekaj, če rečem v narekovaju, stresov, predvsem pa težav pri poslovanju in iz tega razloga je strokovna javnost, tako na strani ponudnikov kot naročnikov, pokazala na to, da so potrebne nujne, hitre spremembe nekaterih določb. Drugi del pomembnega sklopa ciljev se nanaša seveda na odpravo oziroma na uskladitev in harmonizacijo tega zakona z direktivami Evropske unije. Kot že rečeno, gre za uskladitev z obstoječimi direktivami, kar seveda ni najboljša rešitev, je pa seveda edina v tem trenutku. Z zakonom seveda smo skušali vnesti vse tiste aktualne spremembe, ki smo jih do faze spreminjanja zakona imeli, oziroma priprave sprememb in dopolnitev zakona, na voljo in torej tiste seveda smo upoštevali v celoti. Zadnji pomemben element v teh ciljih, preden jih mogoče malo bolj podrobno razložim, pa se nanaša na posodabljanje oziroma poenostavitev postopkov javnih naročil, predvsem imamo tukaj v mislih možnost elektronskega javnega naročanja. Spreminja oziroma predlaga se tudi združevanje podatkov s področja javnih naročil in dostopnost do teh podatkov skladno tudi z zakonodajo, ki ureja zahtevo po dostopnosti javnih podatkov, in sicer tudi na ta način, da se javni razpisi objavljajo, oziroma se pošljejo v objavo na portal Urada za javna naročila. Drugi segment, ki je izredno pomemben v tem elektronskem delu, se nanaša na samo elektronsko poslovanje. To je ena možnost komuniciranja med naročniki in ponudniki, da komunicirajo na elektronski način, torej z elektronskimi ponudbami in seveda z naročniki in ponudniki, da komunicirajo na elektronski način, z elektronsko dokumentacijo. Tukaj seveda pričakujemo na začetku nekaj, če rečem, logističnih težav, predvsem zaradi opremljenosti, tako naročnikov kot ponudnikov, ampak praksa, primerljiva v Evropski uniji, kaže, da so doseženi pomembni učinki na tem področju, še zlasti, če govorimo o tako imenovanih naročilih male vrednosti, kjer se že pripravlja kar nekaj aplikacij in programov, s katerimi naj bi poenostavili ta del postopkov. Tisto, kar bi še želel mogoče omeniti, je, da se kot pomembna novost vnaša tako imenovana elektronska dražba. Gre za relativno novost. In za razliko, bom rekel, od klasičnih dražb se v tej elektronski dražbi draži seveda navzdol. In gre za to, da ima naročnik možnost pozvati tiste ki so oddali ponudbe v omejenem oziroma odprtem postopku, da predložijo ponudbe v nadaljevanju tudi v tako imenovani elektronski dražbi, ki pa seveda mora biti popolnoma avtomatizirana, skratka, da izključi ta človeški faktor, in v tem delu gre za pridobitev oziroma daje se možnost ponudnikom še za, če poenostavim zadevo, še za en krog ponudbe, torej še za en krog zniževanja ponudbene cene oziroma meril. Torej, če grem na tisto, kar pravzaprav je za prakso najbolj pomembno in potrebno, da, če razdelim samo na nekaj glavnih sklopov oziroma na nekaj bistvenih vsebinskih sprememb, ki seveda bodo pomenile kar pomemben preskok oziroma pomemben doprinos k olajšanju življenja tako ponudnikov kot naročnikov. In če začnem od tisti bistvenih sklopov. Pojem naročnika, kot veste je še vedno, bom rekel, težava v naši praksi. Predvsem govorim tukaj v primeru, ko gre za osebe zasebnega prava, v katere je, bom rekel, država ali pa seveda lokalna skupnost vložila ali določen kapital ali ima možnost določenega upravljanja Tukaj seveda je naša trenutna definicija naročnika širša, kot se to zahteva v Evropski uniji, in s temi spremembami se pojem naročnika oži na način, da se izključuje tisti del člena, ki je govoril o tako imenovanih povezanih osebah, ki jih sama zakonodaja pravzaprav ni definirala na najboljši način in iz tega razloga smo imeli v praksi kar nekaj težav. Tisto, kar je izredno pomembno, je na drugačen način določen postopek dokazovanja statusnih pogojev za priznanje sposobnosti. V tem delu seveda gre za kar pomemben sklop, s katerim se skuša poenostaviti postopek. Torej, naročniku ni treba vedno zahtevati množice dokumentov in dokazil, kot to zahteva sedanja ureditev. Se pravi, ne glede ali gradimo avtoceste ali gradimo manjše oziroma gre za manjša naročila. Tako, da iz tega razloga gre za pomembno poenostavitev. Potem skrajšujemo roke pod vrednostnimi pragi. Pomembna so tudi naročila male vrednosti, kjer, bom rekel, poenostavljamo postopek in s tem skušamo doseči eno bistvenih stvari, to je racionalizacijo javnih financ.
Hvala lepa, gospod direktor urada za naročila, gospod Šoltes. Zdaj bo sledila razprava poslanskih skupin. Najprej bo v imenu poslanske skupine Nove Slovenije predstavil njena stališča kolega dr. Andrej Bajuk, za njim kolega Pohorec. Najprej pa dr. Bajuk. Prosim, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Ureditev javnih naročil mora zasledovati nekatere cilje, kot so gospodarnost, učinkovitost in uspešnost rabe javnih sredstev. Zagotavljanje odprte in popolne konkurence med ponudniki, preprečevanje korupcije in s tem zagotavljanje enakopravnosti in nediskriminacije udeležencev javnih naročil. Z izpolnjevanjem vseh navedenih ciljev zagotavljanje zaupanja državljanov davkoplačevalcev. Področje javnih naročil se pa tudi ureja zaradi močnega pritiska ponudnikov na oblikovanje pravil, ki bi vsem omogočila enakopraven dostop do javnih naročil. Gospodarski subjekti nikakor nočejo biti izrinjeni iz tega denarnega vira, ki v nekaterih panogah predstavlja pomemben del trga. Javna naročila v zadnjem času vse bolj presegajo lokalne in celo državne meje in s tem postajajo pomemben del mednarodne gospodarske prakse. Razumljivo je torej vse večje zanimanje gospodarskih subjektov in širše javnosti za končno ureditev tega področja. Pri tem je treba upoštevati dejstvo, da je mnogo visoko tehnoloških panog, zlasti telekomunikacije in pa predvsem medicinska oprema, skoraj vceloti odvisnih od trga javnih naročil. Po nekaterih podatkih delež tega trga dosega v informacijski tehnologiji 60% in v gradbeništvu 30%. Vsako pomembnejše gibanje na tem trgu je za te panoge izredno pomembno in ima tudi nepredvidljive posledice za njihov razvoj. Izbira takšne ali drugačne tehnološke rešitve ali posameznega izvajalca na področjih, kot so telekomunikacije, energetika, vodna oskrba, medicinska oprema, signalizacija, lahko povzroči dramatične posledice za razvoj določene tehnologije. Javnanaročila lahko v nekaterih primerih odločilno vplivajo na položaj na trgu, tudi v okviru nadnacionalnega trga. Zato moramo prisluhniti tudi potrebam gospodarstva in zagotoviti pogoje, v katerih bo nad vsem prevladala odprta konkurenca. To je v skladu s tržno ekonomijo in tega si večina podjetnikov najbolj želi. Države v tranziciji, ki so se z ureditvijo javnih naročil srečale zelo pozno, Slovenija prvič v letu 1997, so se od vsega začetka lahko pri urejanju področja javnih naročil zgledovale po evropskih smernicah, že tedaj, ko to še ni bilo nujno zaradi našega pridruževanja. Pa vendar danes ugotavljamo, da je bil odpor do zadovoljive ureditve javnega naročanja v Sloveniji neizmerno velik. Pri sprejemu drugega zakona, to je sedaj veljavnega zakona o javnih naročilih 1, leta 2000, so predlagatelji zatrjevali, da je zakon povsem usklajen z evropskimi direktivami. Ker sem imel v času, ki je bil določen za pripravo vrste podzakonski aktov k temu zakonu, priložnost sodelovati in gledati ves ta proces iz izvršilne oblasti, je do mene zelo kmalu prišla vest neodvisnih strokovnjakov, da zakon o javnih naročilih 1 v resnici ni dobro usklajen z direktivami Evropske unije. Seznanjen sem bil, da so bili visoki uradniki v Evropski komisiji neprijetno presenečeni, da njihovi predlogi, ki so jih dali k osnutku oziroma predlogu tega zakona, tedaj niso bili upoštevani. Naši predstavniki so jih preprosto zavrnili s pojasnilom, da naš pravni red popolne uskladitve ne dopušča. Tega seveda širša slovenska javnost ni izvedela. Zato sem takoj, ko je bila priložnost in funkcija predsednika komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ, poskrbel za to, da je to delovno telo julija leta 2001 in nato sam državni zbor sprejel 25. oktobra 2001 sklep, ki se glasi: Državni zbor Republike Slovenije predlaga vladi Republike Slovenije, da čimprej pripravi in predloži v obravnavo in sprejem državnemu zboru Republike Slovenije spremembe zakona o javnih naročilih. Pri trem naj upošteva poleg že danih pripomb naročnikov ponudnikov in druge strokovne javnosti tudi predloge državne revizijske komisije za revizijo postopkov oddaje javnih naročil, oktobra 2001. Še nekajkrat smo vlado pozvali k realizaciji sklepa. Gospod minister za finance, takratni gospod minister za finance Anton Rop, pa nič. Tako je minilo dolgo leto in pol do današnje obravnave zakona o javnih naročilih. Danes ti isti predlagatelji, predstavniki vlade mirno zapišejo, in tu citiram: "Primarno pa je potrebno pristopiti k spremembam in dopolnitvam zakona o javnih naročilih 1, zaradi ugotovitev pristojnih evropskih institucij o delni neusklajenosti zakona o javnih naročilih 1 z direktivami. Pri oblikovanju sprememb tega dela je predlagatelj sledil komentarju Evropske komisije iz leta 2001 glede pomanjkljivosti zakona o javnih naročilih 1 v odnosu do posameznih direktiv in tako dalje." Toda, kar je najvažnejše, neodvisni domači strokovnjaki so me ponovno sedaj seznanili, da je tudi zakon o javnih naročilih 1A, to, kar danes začnemo obravnavati, da ni v celoti usklajen s sedaj veljavnimi evropskimi smernicami. Zato bi danes želel odgovor vlade: Ali so sedanji sestavljavci tega predloga v državnem zboru, ali so ga pokazali strokovnjakom iz Evropske unije in ali res lahko zagotovijo, da je usklajen s smernicami? Poudariti pa je treba tudi to, da pri tem zakonu ni edino merilo njegove primernosti usklajenost smernicami Evropske unije. Saj Evropsko unijo zanimajo predvsem naročila velikih vrednosti, nad 5 milijonov evrov. Zelo pomembno je zato tudi vprašanje: Ali ta zakon res bolje vodi k tistim ciljem javnega naročanja, za katere v Sloveniji ne bo poskrbela Evropska unija in sem jih omenil na začetku te razprave? Naša ocena je, da zakon o javnih naročilih 1A še vedno ni dovolj dobra podlaga za pravo pot k tem ciljem. Ugotavljamo tudi, da predlagatelj ne sledi ugotovitvam in predlogom državne revizijske komisije, ki kot najvišji organ nadzora nad oddajo javnih naročil opozarja na pomanjkljivo zakonodajno ureditev prav tako že od uveljavitve zakona o javnih naročilih 1 v vseh svojih letnih poročilih. Na podnormiranost nekaterih postopkov, ki omogočajo netransparentno in negospodarno vedenje naročnikov, pa stalno opozarjajo tudi ponudniki in njihova združenja. Ta predlog dejansko rešuje precej v praksi opaženih težav, vendar pa je kljub temu pomanjkljiv pri reševanju naslednjih vprašanj, na katera bo nujno treba odgovoriti v postopku sprejemanja tega zakona. Poznavalci tega področja so poslanski skupini Nove Slovenije svetovali in dali nekatera mnenja, ki jih lahko strnemo v naslednje ugotovitve: Prvič. Izjeme, za katere se zakon ne uporablja, je treba za razliko od predloga novele na eni strani, kolikor je to mogoče, opredeliti na enem mestu in na ta način zagotoviti preglednejši sistem. Na drugi strani pa na abstraktni ravni med uporabo in neuporabo zakona o javnih naročilih 1 potegniti čim bolj jasno mejo. Drugič. Treba je urediti tudi razmerje med javnimi naročili, ki se izvajajo po mednarodnih sporazumih, in javnimi naročili po zakonu o javnih naročilih 1. Ob tem pa je treba preveriti razmerja med pravili koriščenja sredstev iz programov, kot so Sapard, Ispa, ter iz kohezijskih in strukturnih skladov. Tretjič. Veljavni zakon o javnih naročilih dopušča preširoke možnosti vladi, da določena naročila izloči iz postopkov oddaje javnih naročil. Čim gre za naročilo, ki je po mnenju vlade zaupne narave, ga lahko ta izloči ter tako z vladnim aktom poseže v sistem, ki ga je vzpostavil zakonodajalec z zakonom o javnih naročilih. Poleg tega, da so pogosto takšne izločitve neprimerne, nakupi na tej podlagi pa lahko dragi, saj ni javnih razpisov, je takšna ureditev tudi v nasprotju z evropskim pravom. Predlagamo torej, da se na tem področju zakon uskladi z direktivami. Četrtič. Po evropskem pravu mora naročnik, ki podeljuje posebne ali izključne pravice na področju oddaje storitev osebi, ki ni naročnik, zavezati tako osebo, da ravna skladno z načelom nediskriminatornosti na podlagi nacionalnosti. Vedno, ko gre za dejavnosti v pogojih monopola, mora oblast, ki tak monopol podeljuje, njenemu prejemniku na takšen način preprečiti, da svoj monopol zlorablja. S tem se pravila javnega naročanja širijo tudi na osebe monopoliste, ki svoje dejavnosti ne opravljajo v pogojih konkurence, četudi gre za subjekte v zasebni lastnini. Takšno zavezo javnim naročnikom mora zakon nujno vsebovati. Petič. Normativna ureditev javnega naročanja v Republiki Sloveniji neustrezno normira pravna razmerja med javnimi naročniki. Ker so nekateri posli, ki jih javni naročniki sklepajo med seboj, izločeni iz sistema javnih naročil, se na vprašanje, kateri so ti posli, odgovarja sporadično, v odvisnosti od okoliščin in primera. Vse to po eni strani pogosto pomeni nedopusten poseg države v tržno gospodarstvo, na drugi pa smo priče skoraj kaotičnemu položaju, ko javni subjekti ustanavljajo pravne osebe samo za opravljanje določene dejavnosti, vendar z njimi kasneje ne smejo neposredno sodelovati, saj so zavezani k pravilom javnega naročanja. Na tem področju obstaja tudi praksa evropskega sodišča, ki jo je treba ustrezno preliti v pravne norme. Šestič. V skladu s potrebami lokalnih skupnosti in drugih naročnikov, ki niso neposredni proračunski uporabniki, je potrebno predvideti možnosti, da zagotovijo pogoje za začetek postopka, zlasti glede zagotovitve sredstev za daljša časovna obdobja, ter tako zagotovijo pravočasno izvedbo postopkov, predvsem v primerih koriščenja razvojnih sredstev. Sedmič. Posebno pozornost terja ureditev pogojev za udeležbo, usposobljenost in pogojev za priznanje sposobnosti. Na v dosedanji praksi ugotovljene nejasnosti gre podati jasne odgovore. Posebej pa naj se preveri nujnost predložitve vseh dokazil že v postopku oddaje ponudb in nujnost izločitev ponudnikov v določenih pravnih položajih. v tej zvezi velja predlagati čim večjo poenostavitev poslovanja tudi s tem, da bi določene dokumente iz javnih evidenc moral, če bi to želel, pridobiti javni naročnik sam. Mimogrede, večina izmed naročnikov tudi sicer ni zavezana k plačilu sodnih oziroma upravnih taks. Osmič. Nujno je potrebno urediti pravila možnosti uvedbe, predvsem pa vodenja postopka s pogajanji kot tistega postopka, za katerega je značilno, da se pri njem ne zagotavlja potrebna stopnja obveščanja javnosti. Naročniki sami odločajo o številu povabljenih, postopki pa potekajo brez zakonsko določenih pravil. Ta postopek v dosedanji in predlagani ureditvi ne zagotavlja potrebne transparentnosti. Predlog zakona je v tem delu popolnoma neustrezen, saj postopka samega dodatno ne normira. Devetič. Predvsem je potrebno določiti vsebino potrebne razpisne in ponudbene dokumentacije, saj je dosedanja ureditev v 23. členu zakona o javnih naročilih 1 pomanjkljiva. Predlog pa teh vprašanj ne rešuje na način, da bi bil jasen minimalni potrebni obseg razpisne dokumentacije v različnih postopkih. Glede na to, da je to področje za vodenje postopkov ključnega pomena, in ob upoštevanju dejstva, da vlada Republike Slovenije ni izdala potrebnega podzakonskega predpisa že od uveljavitve sedanjega zakona, kljub stalnim opozorilom državne revizijske komisije in udeležencev v postopkih oddaje javnih naročil. Desetič. Predlagane rešitve v celoti ne sledijo intenci predlagatelja, da bi uredili učinkovito možnost predložitve ponudb v elektronski obliki. Enajstič. S spremembo pravil o oddaji naročil v primeru ene same pridobljene ponudbe ni zagotovljena odprava možnosti zlorab naročnikov, ki bi oddali naročilo ponudniku s prilagoditvijo pogojev in mere in tako zagotovili možnost pridobitve ene same ponudbe. V postopku sprejemanja zakona bo potrebno pretehtati možnosti, da se zagotovi odprava takšnih dogovorov. Dvanajstič. Neustrezno in podnormirano ostaja področje oddaje javnih naročil male vrednosti. Upoštevaje tudi dejstvo, da lahko vlada Republike Slovenije s spremembo zakona o izvrševanju proračuna znesek, od katerega je potrebno izvesti javni razpis, sedaj 10 in 20 milijonov tolarjev, neomejeno povečuje in s tem niža nivo dostopnosti do javnih naročil. V tem segmentu naročanja so naročniki po predlogu neutemeljeno popolnoma avtonomni tudi glede vabljena ponudnikov, uporabe pogojev za sodelovanje in definiranja meril za izbiro najugodnejšega ponudnika. Glede na veliko število postopkov predlagane rešitve niso ustrezne. Trinajstič. Predlog zakona ne odpravlja kolizije pri ureditvi javnega natečaja po zakonu o javnih naročilih 1.A in pravilih vodenja tečaja po zakonu o gradivi objektov, 43. in 44. člen. Tako terminološko, kot tudi vsebinsko. Zato bo potrebno doseči medsebojno usklajenost. Vsebinsko enako velja tudi za nekatere norme v zakonu o urejanju prostora, kot na primer oddaja grajenega javnega dobra po zakonu o javnih naročilih 1, ki se ga predlog zakona sploh ne dotika. Štirinajstič. Pretehtati velja tudi ustreznost institucionalnih rešitev predloga zakona z vidika zadnjih sklepov vlade Republike Slovenije o ukinitvi nekaterih uradov, saj predlog zakona celo širi nekatere pristojnosti urada za javna naročila, ki ga le-ta želi ukiniti oziroma preoblikovati. V ta namen je potrebno pridobiti ustrezne razlage predlagatelja, predvsem pa preveriti možnosti racionalizacije javnih nabav tudi z morebitno ustanovitvijo agencije za javna naročila z določenimi elementi neodvisnosti od vlade Republike Slovenije. Petnajstič. Ne nazadnje je predlog novele glede ureditve koncesije po eni strani neprimeren, po drugi pa v nasprotju z evropskim pravom. Predlog novele 133. člena oži uporabo pravil javnih razpisov iz vseh koncesij zgolj na koncesije gradnje. V tem delu predlog ni samo sam po sebi v nasprotju z evropskim pravom, vendar pomeni, da bo številne koncesije zlasti koncesije storitev, ki nimajo posebne zakonske podlage, možno podeliti kar brez javnega razpisa. Zato predlagamo, da norma 133. člena smiselno zajema tudi podeljevanje drugih koncesij, vse dokler ne bo sprejet zakon o koncesijah. Brez take podlage bo lahko marsikatera koncesija podeljena povsem zakonito, legalno tudi brez javnega razpisa. Na take stvari smo včeraj opozarjali. To je ne le neprimerno, temveč naravnost nedopustno. Poleg tega so tudi predlagane norme v koncesijah gradenj ponekod konfuzne. Tako gre iz predloga spremembe prvega odstavka 133. člena razbrati, da se koncesija gradnje od javnega naročila ne razlikuje več v tem, da plačilo za izvedbo gradnje nadomesti pravica do izkoriščanja objekta, temveč v tem, da ima koncesionar pravico do izkoriščanja objekta, to pa nas lahko privede do povsem nerazumnega položaja, ko bi bila koncesija gradnje tisto javno naročilo, pri katerem bi izvajalec imel očitno poleg pravice do plačila, saj le-te definicija ne izključuje, tudi pravico do izkoriščanja zgrajenega objekta. Če nekoliko poenostavim, bi imel koncesionar za razliko od javnega naročnika, ki ima pravico do enkratnega plačila opravljenega dela, pravico do dvakratnega plačila. Prvič zato, ker gre po definiciji za javno naročilo, bistveni element javnega naročila pa je njegova odplačnost. In drugič, ker ima koncesionar pravico do izkoriščanja zgrajenega objekta. V tem delu je predlog po naši oceni zgrešen in ga je nujno potrebno uskladiti z evropskim pravom, kar pa velja tudi za druge pomanjkljivosti in napake pri določitvi vrednosti [[prvi odstavek]] , izbiri postopka [[tretji odstavek]] , neutemeljenem razlikovanju med javnimi in drugimi subjekti glede nastopa kot podizvajalci, in to je šesti odstavek. Ob koncu želim še posebej poudariti, da mora državni zbor še posebno pozornost nameniti pri tem zakonu sankcijam za njegovo neizvajanje oziroma kazenskim določbam. Zato pričakujem, da bo računsko sodišče oblikovalo svoje mnenje prav k tem določbam, to je, da bo pregledalo zakon o javnih naročilih 1.A z vidika tistih kršitev, ki se najpogosteje pojavljajo in na njih opozarja [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]v zadnjem svojem letnem poročilu. Naš poziv za prispevek k ureditvi sankcioniranja pa velja tudi službi za nadzor ministrstva za finance in uradu vlade Republike Slovenije za preprečevanje korupcije. In zato predlagam sklep državnemu zboru. Predlog sklepa: "Državnemu zboru svoje pripombe in predloge za popolnejše in celovitejše urejanje sankcioniranja nepravilnega izvajanja določb zakona o javnih naročilih 1.A, izhajajoč iz dosedanje prakse nadziranja izvajanja določil zakona o javnih naročilih 1, predložijo v 30-ih dneh Računsko sodišče, Urad Vlade Republike Slovenije za preprečevanje korupcije in Služba za nadzor proračuna Ministrstva za finance." Čaka nas trdo delo, a vendar sprememba sedaj veljavnega zakona je nujno potrebna za nas vse. Hvala vam lepa.
Preden dam besedo kolegu Pohorcu, ki bo predstavil stališča poslanske skupine DeSUS, naj spomnim, da smo, potem ko smo sprejeli nov poslovnik, že zavrnili predlog, da bi glasovali o sklepih pri zakonodajnem postopku, kot ga imamo sedaj. Sicer vašega predloga še nisem videl, vendar domnevam, da bom tako kot zadnjič predlog kolega Podobnika tudi tokrat moral zavrniti. Je pa to na poslovniški komisiji, tako da bo poslovniška komisija o tem tudi rekla svojo besedo. Kolega Pohorec ima zdaj besedo za stališča poslanske skupine DeSUS, za njim kolega Grošelj. Prosim.
Hvala za besedo, predsednik. Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih naročilih, ki je v prvem branju pred nami, je po naši oceni primerna podlaga za nadaljnjo razpravo s tem, da smo mnenja, da ga bo treba v nadaljevanju z amandmaji še kvalitetno dopolniti in spremeniti. Slovenija ima na tem področju dokaj kratko zgodovino, saj je prvi zakon bil sprejet šele leta 1997, ki je v tem sorazmerno kratkem času že pokazal, da je potreben sprememb in dopolnitev, saj so javna naročila kot eden od sicer normalnih poslovnih dogodkov vedno predmet aktualnih razprav v javnosti in tudi za medije. V postopku javnih naročil se vedno skrivajo neki dvomi, sumi o pojavih korupcije, podkupovanju, privilegijih in podobno. Zato je treba to vprašanje temeljiteje in kvalitetneje z zakonom opredeliti. Smo v odprtem gospodarstvu, v odprti konkurenci, kjer bi naj imeli enakopravno in enakovredno možnost vsi ponudniki, vsi zainteresirani v postopku javnih naročil, v dostopu do teh naročil, torej v enaki osnovi; velja pa naj konkurenčna sposobnost in zanesljivost ponudnikov. Sedanji zakon jev praksi, torej v določeni podlagi premalo jasen, nedorečen in dopušča možnost takih skritih pasti, ki so v javnosti vedno posebej kritično ocenjene. Javna naročila morajo biti predmet normalnega poslovnega dogajanja, ne pa predmet privilegijev, sumničenj, natolcevanj in kar vse se danes okoli tega pojavlja. Nove spremembe in dopolnitve prinašajo dovolj dobre spremembe v postopku javnega naročanja. Zakon posebej določa subjekte v javnih naročilih, posebej torej, kdo je naročnik, kdo ponudnik in njihove kvalitetne pogoje, da so kot ponudniki in naročniki z zakonom opredeljeni. Postopek za oddajo javnih naročil, mislim, da je dovolj pregleden in jasen - pristojnosti in naloge vseh subjektov v postopkih javnih naročil, posebna pravila na najbolj občutljivih področjih, tam, kjer so se doslej tudi lahko dogajale določene nepravilnosti, kot je področje energetike, dobave, storitve in podobno. Zakon določa pogoje ponudnikov, tako pravne, tehnične, kadrovske, finančne in ekonomske, kajti le s tem, da so ti pogoji jasno določeni, je možen dostop tistim, ki te pogoje tudi normalno izpolnjujejo. Seveda je posebno pomembno področje javnosti dela v postopku javnega naročanja, tako da je možno prek informativnega sistema v javnosti to tudi spremljati in nadzorovati. Tisti, ki menijo, da so bili kot ponudniki pri tem oškodovani, imajo možnost na osnovi podatkov in dokaznih gradiv tudi ustrezne pritožbe. Opredeljena je vloga gospodarske zbornice in obrtne zbornice Slovenije, ki združujeta vse te poslovne subjekte, bodisi pravne in fizične osebe, ki so edini ali pa najbolj pogosti ponudniki v sistemu javnih naročil, in vloga urada za javna naročila. Pomembno področje, ki je pač nujno zaradi našega vključevanja v Evropsko unijo, je, da usklajujemo zakon tudi z zakonodajo v Evropski uniji, saj se bomo kmalu našli v odprtem ekonomskem, gospodarskem trgu v Evropski uniji in bo možno, seveda, da v postopku javnih naročil v Republiki Sloveniji sodelujejo tudi tuji ponudniki, bolj, kot je to že danes prisotno. Elektronski način poslovanja, sodobnejši sistem javnih dražb so samo posodobitev oblike poslovanja na tem področju. Določene so izjeme in podobno, vodenje statističnih podatkov in tako naprej. Naša poslanska skupina meni, da je zakon primeren, ga bo pa treba z amandmaji v nadaljevanju še dopolniti in spremeniti. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Pohorec. Kolega Grošelj bo predstavil stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, za njim kolega Tanko. Prosim, kolega Grošelj, imate besedo.
Gospod predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani direktor Urada za javna naročila! Spoštovane kolegice in kolegi! Državni zbor Republike Slovenije je v letu 1997 s sprejetjem zakona o ratifikaciji evropskega sporazuma o pridružitvi med Republiko Slovenijo in evropskimi skupnostmi sprejel zavezo po uskladitvi področja oddaje javnih naročil s pravili Evropske skupnosti. Na podlagi tega je bil v letu 2000 sprejet nov, sedaj veljavni zakon o javnih naročilih, ki naj bi poenostavil postopke oddaje javnega naročanja in v popolnosti uskladil področje javnih naročil s pravili Evropske skupnosti. Tako je veljavni zakon o javnih naročilih združil v en zakon pravila vseh 7 direktiv EC-ja, kar je povzročilo posamezna odstopanja zakona o javnih naročilih od pravil, določenih v posameznih direktivah. Glede nepopolne stopnje usklajenosti z direktivami sveta EC je ugotovila tudi Evropska komisija v svojem mnenju iz junija 2001. Zakon o javnih naročilih ni izpolnil vseh pričakovanj, tako strokovne javnosti kot naročnikov, ponudnikov in pristojnih institucij. Vendar pa je treba le poudariti, da je zakon o javnih naročilih kljub relativni neusklajenosti z evropskim pravnim redom, ki ureja področje javnih naročil na načelni ravni, nediskriminatoren zakon v odnosu do možnosti sodelovanja ponudnikov tudi iz tujine. Veljavni zakon o javnih naročilih je glede temeljnih načel, kot so načela zagotavljanja konkurence med ponudniki, načelo transparenstnosti in načelo enakopravnosti, načelo gospodarnosti in učinkovite porabe javnih sredstev, usklajen z zahtevami direktiv. In v vsakem uradnem listu Republike Slovenije objavljen razpis predstavlja tudi možnost sodelovanja v razpisu tudi tujim ponudnikom, vendar velja ugotovitev, da je trg javnih naročil v naši državi še vedno omejen v pretežni meri na sodelovanje ponudnikov na javnih razpisih, ki imajo sedež v Sloveniji. Skoraj dvoletna uporaba določil zakona o javnih naročilih je v praksi izpostavila tiste dileme in ovire pri uporabi zakona ki jih je potrebno odpraviti in s tem zagotoviti možnost spoštovanja temeljnih načel sistema javnega naročanja. Zato je potrebno zakonodajni okvir prilagoditi tako evropskim smernicam kot odpravi prekomernih ovir pri izvedbi postopkov oddaje javnih naročil, kar je glavni razlog za potrebne spremembe in dopolnitve zakona o javnih naročilih. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov menimo, da so cilji pod točko 1 in 2 v predloženi spremembi zakona zelo dobro predstavljeni in začrtani, saj predlagana sprememba zakona pomeni prispevek tako k posredni kot neposredni odpravi administrativnih ovir in s tem spremembi in dopolnitvi tistih členov, ki v praksi predstavljajo oviro pri učinkovitem izvajanju javnih naročil. Glede ciljev izvajanja postopkov javnega naročanja preko enega organa in umestitve elektronskega naročanja v praksi pa menimo, da je področje javnih naročil mogoče razvijati tudi z ustrezno vzpostavitvijo institucij, ki lahko prispevajo h kvalitetnejšemu učinku javnih naročil, tako na vsebinski kot formalni ravni. Sprejemamo tudi oceno, da je potrebno vsekakor temeljito preučiti prednosti učinkov centralizacije javnih naročil na ravni države, kot tudi morebitne negativne posledice omejevanja trga, pri tem pa zagotoviti izpolnjevanje postavljenih predpostavk, ki so navedene v tem delu zakona. Prepričani smo, da bo današnja razprava in stališča drugih poslanskih skupin odprla še nekatera druga vprašanja in da bo tudi sama razprava poslank in poslancev prispevala k odpravi in nedorečenosti in nejasnosti sedanje zakonske ureditve. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov menimo, da je o tako pomembnem zakonu, kot je zakon o javnih naročilih, prav, da opravimo splošno oziroma prvo obravnavo tega zakona, in da so predstavljena stališča in sugestije predlagatelja zakona takšne, ki dajejo odgovor na vrsto odprtih vprašanj, in da že predložena razprava zakona o javnih naročilih daje primerno osnovo za naslednjo fazo postopka. Zato bomo v poslanski skupini podprli prvo obravnavo tega zakona in s tem dali možnost za res kvalitetno pripravo zakona o javnih naročilih. Hvala.
Hvala lepa, kolega Grošelj. Kolega Tanko bo predstavil stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Za njim bo stališča posalanske skupine predstavil kolega Podobnik. Prosim, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Danes imamo pred sabo spremembe in dopolnitve zakona o javnih naročilih, torej zakona, s katerim usmerjamo porabo velikega dela javnih sredstev, ki se zbirajo na računih države, občin, institucij, zavodov, agencij, skladov in še vrste drugih ustanov in ki se porabljajo za izredno široko paleto namenov. Pravzaprav vse oddaje del, nabave, storitve in investicije bi morale potekati skladno z veljavnim zakonom o javnih naročilih. Pričakovali smo nov zakon, vsaj po napovedih, dobili pa smo novelo, za katero upamo, da je resnično usklajena s pravnim redom Evropske unije. Upamo, da priložena izjava ni samo optični dodatek, kot je bilo v nekaterih dosedanjih primerih, ko smo morali že usklajen zakon po zelo kratkem času popravljati in ponovno usklajevati s smernicami Evropske unije. Dosedanja praksa je pokazala, da je bilo v izvajanju omenjenega zakona storjenih veliko napak in spregledov, neobičajno veliko. Vzrokov je prav gotovo več, ključni pa so naslednji: Veljavni zakon o javnih naročilih je ob sprejetju leta 1997 izredno močno zarezal v dotedanjo prakso oddaje del, saj je prekinil z dogovornim načinom in vpeljal sicer precej zahtevnejši, vendar mnogo objektivnejši in preglednejši način. Ta predpisani način za vse ni bil sprejemljiv, saj je v veliki meri izločil in omejil subjektivne odločitve ter izločil zakulisna dogovarjanja. Postopek je postal bolj transparenten in se odvijal bolj na očeh javnosti. Jasno je, da se niso vsi sprijaznili z novo uvedenim načinom dela in da so mnogi nadaljevali staro prakso, ki je dovoljevala marsikaj. Prav oddaja javnih investicij, storitev in nabav je velikokratpostala leglo korupcije, saj so se zlorabljala javna sredstva ne samo za namene, ki so bili določeni z javnimi načrti, ampak še za vrsto drugih namenov in celo za polnjenje zasebnih računov. Tej ugodnosti se marsikje marsikdo ni želel odpovedati, bolj prikladno je bilo oporekanje določbam zakona. Sama izvršna oblast, ki je prva poklicana za izvajanje in za nadzor nad izvrševanjem zakonodaje ter racionalno, učinkovito in pregledno porabo javnih sredstev, se je lotila izvajanja tega zakona izredno nezainteresirano. Po poročilih računskega sodišča, ki je revidiralo zaključne račune proračunov, je pri revizijah ugotovilo pomembne oziroma velike kršitve prav na področju javnih naročil. Izjemno veliko sredstev je bilo porabljenih mimo razpisov, brez programov, brez pogodb, brez ustreznih zavarovanj in še česa. Velika sredstva so se razporejala in trošila zgolj na osnovi osebne odločitve zaposlenih uslužbencev in funkcionarjev, saj so iz revizijskih poročil znani primeri, ko so se nakazovala sredstva celo brez pogodb. Za kršitelje skoraj ni bilo nobenih sankcij, nobenih kazni. Skoraj nihče ni odgovarjal za storjena nezakonita ravnanja, niti kot odgovorni strokovni delavec niti kot vodja naročila, prav tako ni nihče prevzel politične odgovornosti. To je bilo jasno sporočilo vsem nižjim ravnem, da uporaba zakona ni obvezna. Računsko sodišče je v revizijah ugotavljalo nepravilnosti, obveščalo revidirance, zahtevalo odzivna poročila, vendar bistvenih sprememb ni bilo. Revidiranci pa so se v svojih zagovorih in odzivnih sporočilih vedno sklicevali na neživljenjske rešitve zakona o javnih naročilih, pozabljali pa na svoje dolžnosti in obveznosti. Seveda so v tem zakonu tudi slabe rešitve, vendar vse tovrstno izgovarjanje in utemeljevanje je bilo namenjeno zgolj prikrivanju drugih razlogov. Neizvajanje zakona je še posebej sporno, ker del javnih sredstev, ki so odrejena za določene namene, ni dostopen vsem interesentom pod enakimi pogoji. To omogoča povsem drugačno izvajanje proračunskih politik in načrtov od sprejetih. S tem pa se tudi krepi moč in vsemogočnost birokracije. Oba zakona, ki urejata področje javnih naročil, to je veljavni zakon o javnih naročilih in zakon o reviziji postopkov javnega naročanja, sta v nekaterih določilih po nepotrebnem obremenjujoča tako za investitorje kot tudi za ponudnike. Manjše postopkovne in vsebinske pomanjkljivosti, napake, na katere so se pogostokrat sklicevali neuspeli ponudniki, večkrat niso vplivale na vrstni red in izbor izvajalca. Vendar pa so dosegli razveljavitev javnega naročila. To je povzročilo velike zamude pri izvajanju investicijskih ciklusov, neizkoriščenost javnih sredstev, marsikje pa resnično prisililo naročnike, da so se poslužili zasilnih rešitev in zabredli v nezakonitosti. Neodgovorno od vlade je, da obeh zakonov ni predložila v proceduro sočasno z zakonom o reviziji postopkov javnega naročanja. Saj sta oba zakona neločljivo povezana. Postopek javnega naročila se v skrajnem primeru zaključi z revizijo. Zato bi morala biti medsebojno usklajena in uravnotežena. Pri javnih naročilih in oddajanju del morajo biti postopki načrtovani tako, da ni v prednosti niti naročnik niti ponudnik in da oba nosita odgovornost za svoje odločitve in za zamude, ki sta jih povzročila. To je celo pomembnejše kot usklajenost z evropskim pravnim redom. Naša poslanska skupina je zahtevala splošno razpravo, saj predloženi zakon prinaša nekatere pomembne spremembe, ki bodo v precejšnji meri vplivale na izvedbo postopka javnega naročila. Zelo pomembno področje so roki za oddajo ponudb. Predlog, po katerem lahko naročnik roke z oddajo ponudb prepolovi, je zagotovo koristna rešitev, tako za naročnika kakor tudi ponudnika. Prvič zato, ker lahko prej zaključijo postopke javnega naročila in začnejo koriščenje rezerviranih sredstev. Ponudnikom pa zaradi bistveno manjših stroškov za izdajo bančne garancije in zaradi hitrejše odločitve naročnika in razjasnitve situacije. Dodatno skrajšanje roka za največja naročila pa prinaša še način objave naročila, ki je določen z novim 64.a členom, čeprav ni povsem jasno, ali se skrajša skupno za 7 dni ali pa za dvakrat po 7 dni. Vsekakor te določbe podpiramo. Spremembo bo predstavljala tudi sprememba mesta objave, ki je določena v 53. členu novele. Pomembna naloga in vloga se daje uradu za javna naročila, kar bo prav gotovo zahtevalo dodatno birokratizacijo tega urada, in to za delo, ki že sedaj solidno poteka. Uradni list se je pač izkazal kot solidna in zanesljiva institucija v teh primerih objav. Ne vem, zakaj ničesar ni možno urediti drugače, kot na breme naročnika oziroma potrošnika, ki mu ta novela prinaša samo dodaten, čeprav ne pretirano velik strošek. Mnogo racionalneje bi bilo, če naročnik pošlje istočasno še disketo na urad za javna naročila. Morda bi bilo smiselneje ta portal formirati pri Uradnem listu ki ima verjetno zadostno kadrovsko kapaciteto, že zaradi obstoječega izvajanja nalog s področja objav, in bi se dodatno dogradila samo povezava do urada. Vsekakor je potreben razmislek, preden v času racionalizacije uradov napravimo še kakšen nepotreben, ne ravno poceni in ne prav koristen korak. V 15. členu novele bi moralo biti bolj jasno zapisano, da ne bi bilo nepotrebnih nejasnosti glede pravočasnosti razjasnitve pojasnil. Vsi, ki so kadarkoli pripravljali ponudbe, so v svoji praksi imeli primere, ko je bilo treba marsikaj razjasniti tudi kakšen dan kasneje, kot 6 dni pred oddajo ponudb. Menimo, da bi bil potreben razmislek in da ni najboljše takšno zapiranje vrat, saj je verjetno cilj, da bi dobili čim več kvalitetnih in popolnih ponudb. Menim, da ni zadosti dobro utemeljena oddaja javnega naročila po postopku s pogajanji brez predhodne objave in po predhodni objavi, saj ni nikjer določeno, kaj in kdaj se šteje, da se prvotno določen predmet javnega naročila in vsebina razpisne dokumentacije bistveno ne spremenita. Menim, da bi bilo treba predvideti toleranco odstopanj, tako v ceni kakor tudi v vsebini in drugih kriterijih. Prav tako je treba definirati, kaj pomeni izraz "izredna nujnost". Natančneje je treba določiti oddajo javnega naročila po postopku s pogajanji in brez predhodne objave za invalidska podjetja, saj se jim po tem postopku lahko da naročilo v vrednosti do 5 milijonov evrov oziroma do približno 1,2 milijarde tolarjev. To so že izjemno visoki zneski, še posebej za izjeme in še posebej, če predmet javnega naročila ne predstavlja osnovne dejavnosti take družbe in se bo izvršila samo preprodaja ali oddaja posla zaželenemu izvajalcu oziroma podizvajalcu. Ponudnik bo namreč dokazoval svojo usposobljenost prav z usposobljenim podizvajalcem. Vsekakor je ta rešitev vredna resnega razmisleka, saj se nam prav lahko zgodi, da bodo invalidska podjetja zaradi statusa in olajšav ne samo pomoč in dopolnilo pri ohranitvi delovnih mest, ampak lahko postanejo celo nosilci razvoja celih panog oziroma regij.Prepričan sem, da ta rešitev odpira preveč prostora manipulativnim ravnanjem in povečuje že tako slabo preglednost ravnanja in upravljanja z javnimi sredstvi in javnim premoženjem. Eno od področij je prav gotovo tudi področje dokazovanja usposobljenosti ponudnika, ki je po novem predlogu sicer bolje, vendar precej bolj tolerantno razdelano, in to tako do naročnikov kakor tudi do ponudnikov oziroma do interesentov za pridobitev javnega naročila. Glede na karakteristike delovanja države in njenih institucijzakon odpira novo polje možnosti za slabo in neracionalno porabo javnega denarja. Priprava pravne podlage, ki dopušča sklepanje pogodb s ponudniki, ki so se dokazali v dosedanjem delu s slabim poslovanjem, bo prav gotovo v veliko več primerih povzročila izjemno neprijetne situacije. Ne razumem prav dobro pripravljalca zakona, zakaj se mu zdi tako toleranten pristop tako pomemben oziroma zakaj ga je z novelo dopustil. Z zakonom bi pravzaprav morali primerno zaščititi porabo javnih sredstev in onemogočiti naročnikom, da pod krinko ugodnih ponudb sklepajo pogodbe z rizičnimi ponudniki. S tem se dopušča in celo spodbujajo tako imenovane prijateljske razdelitve sredstev. In te rešitve, ker bo prinesla mnogo več težav kot koristi, naša poslanska skupina ne podpira. Do sedaj so se že prevečkrat zgodile tako imenovane nesreče pri porabi javnih sredstev, precej je še nepojasnjenih, in to celo po bistveno višjih standardih upravljanja z javnimi sredstvi, kot ga prinaša novela. Prav zadnji dve rešitvi, ki sem ju osvetlil, dopuščata izjemne možnosti koruptivnih ravnanj, o katerih se že kar nekaj časa govori tudi v javnosti. Omogočata nelegalno neposredno povezavo oblastne politike, ki upravlja z javnimi sredstvi, s primerno izbranimi izvajalci. Odpirata ravno tiste boleče točke slovenske tranzicije, na katere v zadnjem času opozarjajo nekatere vladne službe, na primer urad za preprečevanje korupcije pa še nekatere druge. Ti dve rešitvi, ki prinašata na drugačen način urejeno področje javnih naročil, pomenita v bistvu legalizacijo korupcije. Razmislek je potreben tudi pri kaznih, in sicer tako pri višini kot tudi pri doslednosti izvajanja in sankcioniranja. Bili smo že priča, ko smo nedavno tega popravljali nekatere zakone, ki so zadevali predvsem običajne državljane in gospodarske subjekte in ko so bile na predlog večine, to je vladajoče koalicije, sprejete drakonske kazni. Ta zakon, ki ureja izključno področje javne uprave in javnih naročil in neizvajanje nekaterega večkrat zelo onesnaži podobo javnih financ, ima ne samo precej blažje kazni, ampak se celo sploh ne izvajajo. Menim, da moramo zelo zaostriti odgovornost, strokovno in politično in tudi kazensko, in mislim, da je prav, da naredimo tak zakon, po katerem bomo državljani tudi na tem področju enakopravni. Seveda pa je, kot pri vseh zakonih za izvajanje zakonskih določil potrebna predvsem volja države, ki jo v največji meri zastopa vladna večina. Preventivna in kurativna ravnanja vseh organov, služb in uradov na vseh področjih bi morala biti bistveno bolj učinkovitain dosledna. Do sedaj se ti niso ravno izkazali. S popravki v smeri legalizacije spornih ravnanj pa se bomo znebili še zadnjih orodij in argumentov, da bi to počeli. Hvala.
Hvala lepa, kolega Tanko. Kolega Podobnik bo predstavil stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, za njim kolega magister Gračner.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki vlade! V Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da je področje javnih naročil tista občutljiva dejavnost, kjer se srečujeta javni in zasebni sektor. Nekatere mednarodne raziskave so že v 90. letih pokazale, da so javna naročila tudi v Sloveniji pomemben vir korupcije. Leta 1999 sta Svetovna banka in EBRD opravili raziskavo, s katero sta ugotavljali tudi stanje na področju javnih naročil. Raziskava ugotavlja, da morajo slovenska podjetja v povprečju dodatno oziroma neuradno plačati nekaj nad 4% pogodbene vrednosti, če želijo poslovati z državo. Od vse korupcije, ki jo zaznavajo slovenska podjetja, pa je kar 36% na področju javnih naročil. Podobno ugotavlja tudi raziskava vladnega urada za boj proti korupciji. Tudi zato je Slovenska ljudska stranka v koalicijskem usklajevanju predlagala nekaj dopolnitev zakona o javnih naročilih, ki pa jih žal resor za finance v postopku priprave tega zakona ni upošteval. Podobno se nam je zgodilo na uradu za boj proti korupciji. Naša ocena je, da predlagane spremembe še vedno ne bodo dale zadostnih možnosti za zmanjšanje zaskrbljujočega stanja na področju korupcije. Za nas je tudi nesprejemljivo, da so mejni zneski za oddajo javnih naročil določeni v drugem zakonu in da niso v celoti usklajeni z evropskimi predpisi. Sprašujemo se tudi, ali je za kvalitetno pripravo sedanje zakonske novele dobro, da so pri pripravi le-te sodelovalitisti strokovnjaki, ki so že sooblikovali dosedanje zakone, ki pa so se izkazali na nekaterih področjih za neustrezne. Sam bom tudi kot opazovalec v Evropskem parlamentu še posebno pozornost namenil prav temu področju in potem kot pomoč poslanski skupini nekatere rešitve, ki bodo, in če bodo, aktualne v Evropskem parlamentu, v okviru sprejemanja tega zakona vgrajeval v zakonsko materijo. Spoštovane kolegice in kolegi! V Slovenski ljudski stranki pričakujemo, da bo vlada predlagani zakonski predlog še dopolnila in da se bo pred tem posvetovala tudi s strokovnjaki, še posebej mednarodnimi strokovnjaki za boj proti korupciji. V državnem zboru smo po sprejemu veljavnega zakona o javnih naročilihle-tega vsaj že dvakrat dopolnili. Sprašujemo se torej, ali prevladujejo argumenti za hitrost in nujnost ali argumenti za čim bolj kvalitetne rešitve. Po našem mnenju bi bilo dobro, da bi vlada pripravila mednarodni posvet na temo tega zakona, na kateregabi povabila tudi strokovnjake, ki so opravili že omenjeni raziskavi, in le-ti bi lahko tudi pojasnili, kje so pomanjkljivosti predlagane novele. Kajti če bomo sprejeli strokovno premalo dovršen zakon, potem lahko že danes napovemo, da bo čez nekaj let na poslanskih klopeh kakšen nov predlog zakona oziroma njegovih sprememb, karavana slovenskih javnih naročil pa bo šla dalje. Zaključil bi rad s segmentom v zakonu, ki govori o tako imenovanih protikorupcijskih določbah. Veljavni 14. člen je bil podnaslovljen "Prepoved dajanja podkupnin", medtem ko je v novem zakonskem predlogu to zapisano v zelo obsežnem členu 40, ki pa je podnaslovljen z naslovom "Statusni pogoji za priznanje sposobnosti". Naj bo ta razprava priložnost, da ponovno opozorim na anahronizem, nerodnost ali pa površnost, ki je zapisana v veljavni koalicijski pogodbi. Na ta anahronizem sem kot koalicijski poslanec opozarjal že vsaj trikrat. Namreč, na strani 65 veljavne koalicijske pogodbe, podpisane leta 2000, ki govori o tem, kateri naj bodo davčno nepriznani odhodki v novem zakonu o davku od dohodka pravnih oseb, kjer je torej zapisano, da naj bodo davčno nepriznani odhodki tudi podkupnine; to piše v veljavni koalicijski pogodbi. Ali je to torej anahronizem ali je nerodnost ali kaj je to? Ali je napaka pri prevajanju? Po našem mnenju podkupnine nikakor ni možno tolmačiti kot strošek v poslovanju gospodarskih družb; podkupnine so v bistvu različne oblike kaznivih dejanj. Ko smo šli pogledat genezo te besede oziroma tega anahronizma v koalicijski pogodbi, bi lahko našli nekaj razlogov za to. Prvi bi lahko bila površnost v prevajanju nekaterih starejših evropskih zakonov, morda avstrijskega. Kajti nekateri starejši evropski zakoni so podkupnine javnih uslužbencev, in sicer tujih javnih uslužbencev tolerirali kot stroške pri poslovanju podjetij. Kajti podkupovanje tujih javnih uslužbencev, dokler ni bila sprejeta konvencija OECD, ni bilo pregonljivo po nacionalnem pravu. Toda koalicijska pogodba je bila napisana leta 2000, leta 1999 pa je nov kazenskizakonik že inkriminiral tovrstno dejanja in zato menimo, da podkupnine ni mogoče razlagati kot plačila za gospodarske dejavnosti, kot so na primer provizije, rabati, popusti in tako dalje. Dajemo torej ponovno predlog, da se ta beseda iz koalicijske pogodbe čim prej odstrani. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Podobnik. Kolega mag. Gračner bo predstavil stališča poslanske skupine Liberalne demokracije, za njim kolega Vnučec.
Spoštovani predsednik, predstavniki vlade, kolegi poslanci! V imenu poslanske skupine LDS bom predstavil naše stališče do predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih naročilih. V Republiki Sloveniji področja javnih naročil urejata dva zakona, in sicer zakon o javnih naročilih, tako imenovan ZJN1, in zakon o reviziji postopka javnega naročanja. Zakon o javnih naročilih 1 opredeljuje in določa obvezna ravnanja naročnikov in ponudnikov pri oddaji javnih naročil. Zakonska ureditev ima za podlago direktive Evropske unije, ki urejajo navedena področja, in sicer javna naročila blaga, javna naročila storitev, javna naročila gradenj, javna naročila na vodnem, energetskem, transportnem in telekomunikacijskem področju. Ugotoviti je treba, da pravila javnega naročanja, ki jih določajo direktive, tudi po mnenju pristojnih organov komisije Evropske unije, niso v celoti upoštevana v sedaj veljavnem zakonu o javnih naročilih. Po drugi strani pa velja ugotoviti, da so nekateri deli zakona glede na direktive, določena vprašanja urejena strožje, predvsem pri naročilih, ki so vrednostno pred evropskimi pragovi, kar otežuje naročanje, saj postavlja tako naročnikom kot ponudnikom nepotrebne administrativne popravke in probleme, ki v absolutnem smislu zmanjšujejo učinek javnega naročanja. Predlog sprememb in dopolnitev po našem mnenju sledi naslednjim ciljem: prvič - celovita implementacija citiranih evropskih direktiv v naš pravni red, to je v zakonu javnih naročilih, drugič - odprava administrativnih ovir, to je potrebna racionalizacija in poenostavitev postopkov pod organi Evropske unije, ter tretjič - postopna uvedba elektronske oblike naročanja kot vsebinsko, tehnično in stroškovno učinkovitega orodja. Po našem mnenju je v vladnem predlogu sprememb in dopolnitev ZJN1 potrebno uvodoma še bolj natančno in dosledno opredeliti pojem naročnika, to je vseh subjektov, ki so zavezani kot naročniki, in spoštovati pravila javnega naročanja. Nadalje gre za dosledno opredelitev pojmov, kot so pravilna, primerna, sprejemljiva ponudba, kar ima neposreden vpliv na uporabo postopka s pogajanji z ali brez predhodne objave. Potrebna je tudi bolj natančna definicija pojma pogodba o oddaji javnega naročila, predvsem glede na javna naročila blaga. Predlog sprememb zakona prinaša novost, to je tako imenovani okvirni sporazum, ki pa ga je možno porabiti pod evropskimi pragovi, zato je potrebno to področje bolj natančno določiti. Zagotoviti je potrebno tudi bolj dosledno upoštevanje direktive pri določanju pravil glede določitve tehničnih elementov javnega naročanja. Dodati je potrebno tudi določbo, ki ureja delovanje izpolnjevanje zahtev za vodenje in zagotavljanje kakovosti, tako da bi dosledno upoštevali načelo enakopravnosti ponudnikov. Nadalje je potrebno na predlagano določbo v zvezi s poročilom o oddaji naročila kot enemu od pomembnih elementov zagotavljanja načel transparentnosti, in sicer z navedbo, da mora vsebovati tudi podatke o ponudnikih in kandidatih, ki so se kvalificirali z navedbo razlogov. Kot je bilo omenjeno, zakonski predlog ureja elektronski pristop naročanja in kot potreben instrument elektronsko dražbo, ki v evropski ureditvi še ne velja, je pa opredeljena v predlogu novih direktiv. Zato mora biti določeno, da velja le pod evropskimi pragovi, natančneje pa naj bi jo uredil podzakonski akt. Predlog zakona posega tudi na področje javnega naročanja na vodnem, energetskem, transportnem in telemkomunikacijskem področju. Tako je potrebno dodati, da javna naročila na vodnem področju glede na direktive vključujejo tudi natečaje. Glede priprave tehničnih specifikacij na navedenem področju ureja določba 116.a člena, kjer je potrebno dodati, da se tehnične specifikacije opredelijo s sklicevanjem na evropske specifikacije, če in kjer te obstajajo. Navedeni posegi v predlog zakona so nujni za zagotovitev konsistentnosti zakonskega besedila in formalne, pa tudi dejanske uskladitve z direktivami, k čemur nas zavezuje tako pridružitveni sporazum in je torej eden od pogojev za sprejem v polnopravno članstvo. Dejansko pa pomeni opredmetenje možnosti uporabe zakona kot instrumenta oziroma orodja za izvajanje javnega naročanja v Republiki Sloveniji. Spremembe se nanašajo tudi na ureditev statusa Urada za javna naročila, kateremu je potrebno zagotoviti vse ustrezno samostojnost in neodvisnost, vendar naj ostane še vseeno vladna služba. Ena od možnosti je preoblikovanje urada za javna naročila v agencijo za javna naročila. Naša poslanska skupina meni, da je zakon sicer primeren za nadaljnjo obravnavo, ga pa bo potrebno z določenimi amandmaji še dodatno izboljšati tako, da bodo v njem vključene vse zgoraj omenjene dopolnitve.
Hvala lepa, kolega mag. Gračner. Kolega Vnučec bo predstavil stališče poslanske skupine Stranke mladih. Za njim kolega Peče.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! V Stranki mladih Slovenije smo prepričani, da bistvo novega zakona ne more biti pretirana, neučinkovita formalizacija postopkov porabe proračunskih sredstev kot oddaja javnih naročil, kar se je sicer izkazalo kot nasprotni učinek, temveč vzpostavitev pomembnih mehanizmov reguliranja trga po temeljnem načinu tržnega gospodarstva. Končno pa lahko že vendar pozabimo, da predpisi na tem področju niso namenjeni nadzoru dela posamičnih državnih uradnikov, za to imamo druge institucije, in se napačno razume in se ustvarja vzdušje in celo zakon izhaja iz predpostavke, da so vsi državni uslužbenci potencialni kriminalci. Problem je drugje. Problem je v mačehovskem odnosu do državne uprave in v njenem kadrovanju. Ta naj ne bi bila sposobna izbirati izvajalcev naročil po logiki zdrave pameti, po tržni logiki najcenejšega, po logiki kvalitete in še kateri logiki. Glede na to, da je to že četrti predpis zapovrstjo, upamo, da je vlado srečala zdrava pamet in je argumente in probleme uspela prepoznati in jih vkomponirati v novi zakon. Pozabljamo namreč, da mora biti namen urejanja te materije racionalna poraba javnih sredstev in ne dobesedno perfekcionistično procesiranje, kar na konkretnem primeru lahko pomeni, da posameznega postopka zaradi vseh procesnih ovir celo ni mogoče izvesti. Tudi zaradi neusklajenosti zakonodaje na tem področju in podzakonskih aktov se omogočajo različna tolmačenja in s tem pritožbe na vseh ravneh, kar marsikdaj onemogoči izbiro ponudnika za dalj časa. Sodišča so tudi zasuta s pritožbami in tako država sama bistveno pripomore tudi k povečanju sodnih zaostankov. Zavedati se namreč moramo, da je trg vedno več korakov spredaj, to lahko opazimo tudi pri pravosodju, in se je organiziral v nasprotni smeri v monopol. Namen zakona pa bi moral biti ravno obraten. Povečati transparentnost in konkurenčnost. Zato bi mogoče bilo potrebno razmisliti tudi, da se sredstva, na primer za investicije v državi, zberejo na skupni proračunski postavki in s tem zmanjšamo stroške postopkov, oziroma čimbolj slediti predpisom iz tujine, kjer je to bolje urejeno, oziroma jih kar prepisati, kajti na žalost pri nas vedno vlada ravno obratna logika. Da tisto, kar bi lahko mirne duše tudi prepisali, ne prepišemo, na novo pa odkrivamo Ameriko tam, kjer za to ni potrebe. Prav tako menimo, da je neurejeno tudi področje koncesij, in ga je treba nujno urediti tudi v tem zakonu, ne pa da so prepuščene različnim zakonom. In tu je še bolj prisoten monopol, na tem področju. In mogoče bi celo veljalo razmisliti o spremembi naslova zakona, v zakon o javnih naročilih in koncesijah. V Stranki mladih Slovenije bomo osnutek predloga v tej fazi podprli, od predlagatelja pa pričakujemo, da bo upošteval pripombe, kajti v nasprotnem primeru zakona v nadaljnjih postopkih ne bomo podprli, če ne bo sledil evropskim smernicam in pa tudi smernicam, ki so bile tukaj že povedane. Hvala.
Hvala lepa, kolega Vnučec. Kolega Peče bo kot zadnji predstavnik poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, predstavil njena stališča, potem bomo šli na razpravo poslank in poslancev. Prosim.
Spoštovani prisotni! Ocenjujemo, da zakon dokončne ureditve vprašanja javnih naročil ne ureja. Tega se zaveda tudi vlada Republike Slovenije, ko v svoji obrazložitvi celo govori, oziroma navaja, da ima zakon nek časovno veljavni rok in da ga bo zelo hitro potrebno spremeniti v skladu z dogajanjem na pravnem trgu Evropske unije. Torej lahko bi označili, da danes obravnavamo in v prihodnjih dneh bomo sprejemali zakon z rokom oziroma z rokom trajanja oziroma z omejitvijo. V nacionalni stranki sicer vidimo nekaj pozitivnih lastnosti predloga zakona, in sicer izpostavil bom samo dve. Prvič, to je krajšanje rokov in pa s tem neke vrste - poudarjam, neke vrste - učinkovitejše poteze, in drugič kot pozitivna lastnost predvsem elektronsko naročanje. Toda pomembnejše se nam v nacionalni stranki zdi oceniti oziroma izpostaviti tista stališča, za katera ocenjujemo, da bi lahko pripeljala do negativnih posledic ob morebitnem sprejemu zakona. Izpostavili bi radi dileme, na katere želimo odgovor s strani predlagateljev oziroma predstavnika vlade Republike Slovenije. Pri samem kontekstu zakona smo se v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke kar dolgo ustavljali. Žal pa smo že pri začetnih členih naleteli na nekaj pomislekov, ki po naši oceni ne vodijo k transparentnosti oziroma celo več, omogočajo netransparentnost poslovanja. V predlogu 2.a člena, kjer se opredeljuje naročnik, so pod alineami navedena javna podjetja, javni gospodarski zavodi in druge osebe javnega prava, v naslednjem odstavku pa govori o tem - bom prebral: "... ki jih z namenom zagotavljanja potreb v javnem sektorju in ne opravljanja pridobitne dejavnosti ustanovi Republika Slovenija." Dejstvo pa je, da je položaj na slovenskem najsibo javnem trgu ali pa kapitalskem trgu dokaj zmeden in da nastopajo gospodarski subjekti, ki jih po eni strani ustanavlja vlada Republike Slovenije, torej država,Republika Slovenija, ali pa lokalne skupnosti, in ta podjetja imajo dvojni status: status javnogospodarskih služb, ki se urejajo v 2.a členu oziroma v predlogu novega 2.a člena, istočasno pa ta ista podjetja nosijo kapitalsko oznako d.d., ki pa ima že po zakonu o gospodarskih družbah osnovni in edini namen, to je zagotavljanje, ustvarjanje kapitala oziroma dobička. No, po naši oceni je seveda kontradiktoren sam 2. člen oziroma vsebina 2. člena, ki dopušča obliko naročnika na vsa gospodarska področja oziroma vprašanje lastnine in pa namena ustanavljanja takega podjetja. Iz tega sledi, da je, po naši oceni, nekonsistenten celoten zakon. Kajti dejstvo je, da osnovni element opredelitve naročnika ne drži. In na podlagi tega ocenjujemo, da bi moral zakon jasnejeopredeljevati že v splošnih določbah, torej v 2. členu, govor in vsebinske navezave kasnejših členov. Prav tako pa pri zakonu pogrešamo pomembnejše oziroma vsebinsko donosnejše in močnejše opredelitve kazenskih določb. Kajti tudi sam predlagatelj zakona ugotavlja v prvem delu prvega stavka 104. člena: "V tem poglavju so predlogi sprememb namenjeni predvsem redakcijskim popravkom" in se potem nadaljuje. V Nacionalni stranki ocenjujemo, da je področje javnih naročil ena izmed tistih tematik naše družbe, kije v preteklosti bilo največkrat predmet kritike pojavljanja korupcije in nepravilnosti poslovanja ter različnih političnih ali družinskih vezi. Iz tega izhajamo, da bi nam praksa delovanja na tem področju v preteklosti v naši državi morala narekovati - vladi Republike Slovenije kot predlagateljici omenjenega zakona - da predvsem poostri sankcije in ne le pristopa k neke vrste liberalizaciji, ki bo po naši oceni, žal tudi iz prakse sodeč, pripomogla k razvoju, bojimo se, korupcije. Na vsak način pa bi se radi dotaknili še ostalih vsebinskih sklopov. Prvič - pristojnosti naročnika. Po naši oceni je njegova zahteva za podajanje pogojev pri javnem razpisu seveda preohlapna, kajti dejstvo je, da ravno v tem obdobju razvoja tranzicije naše države in pa povezanih oseb odpiranje opcije prostih oziroma proste izbire zahtevanih dokumentacij, najsibo iz 43. člena, po naši oceni povečuje možnost zlorabe. Zopet izhajamo iz preteklega delovanja akterjev na tem področju. Ostale tri zahteve, upam, da bom lahko posredoval kasneje.
Hvala lepa, kolega Peče. S predstavitvijo stališč vaše poslanske skupine smo izčrpali ta prvi del te točke, sedaj bo sledila razprava poslank in poslancev. Najprej je za besedo prosil kolega dr. Bajuk, ki je trenutno odsoten, zato vabim k besedi kolegico Silvo Črnugelj, za njo kolega Kelemina.
Hvala lepa. V poslanski skupini Združene liste socialdemokratov smo si ob sprejemanju sprememb in dopolnitev zakona o javnih naročilih, ki bo uskladil zakon z zakonodajo Evropske unije, tudi posebej prizadevali, da bi uredili poseben status javnih naročil brez objave razpisa do določene višine za invalidska podjetja. Pri teh podjetjih gre za funkcijo usposabljanja in zaposlitve tistih, ki so sicer na trgu dela ogroženi in težje zaposljivi in zaradi tega tako zelo slabo fleksibilni. Ravno zaradi tega se nam je zdelo izjemnega pomena, da se v zakon vgradi možnost lažjega pridobivanja javnih naročil teh podjetij, ob tem, da ne ogrožamo skladnostinaših ureditev z evropsko zakonodajo in da ohranimo nediskriminatornost ponudnikov in transparentnost javnih naročil. Nova evropska zakonodaja na področju javnih naročil vnaša okoljevarstvene in socialne vidike, v katere je mogoče vključiti tudi urejanje invalidskih podjetij. Prav tako nove evropske smernice, ki naj bi bile sprejete v letu 2004, zagotavljajo državam članicam pravico udeležbe v postopkih oddaje javnih naročil za invalidska podjetja oziroma oddajo naročil za taka podjetja v okviru izvajanja programov zaposlovanja. Ureditev v sedanjih spremembah velja za oddajo javnih naročil za invalidska podjetja po postopku s pogoji za nakup blaga in oddajo storitev. Invalidsko podjetje mora kot prvo izpolnjevati pogoj za udeležbo. Pred sklenitvijo posla z invalidskim podjetjem je potrebno preveriti ceno in kakovost z zbiranjem ponudb oziroma preverjanjem razmer na trgu. Tako naročnik lahko da javno naročilo brez predhodne objave javnega razpisa v naslednjih primerih: za storitve in blago invalidskih podjetij, če gre za dejavnost usposabljanja in zaposlovanja invalidov pod posebnimi pogoji in za katere v ta namen poda mnenje urad za javna naročila. Naročnik lahko za neposredno pogodbo odda naročilo po tej točki le, če ponudnik izpolnjuje pogoje po 41. členu tega zakona in če naročnik preveri ceno in seveda kvaliteta predmeta naročila z zbiranjem več ponudb ali z analizo stroškov ali s primerjanjem kakovosti in ponudbo. Naročnik opravi preverjanje glede na vrsto in predmet naročila, kar mora izkazati v svoji podani dokumentaciji. Navedena določba po našem mnenju pomeni pozitiven odmik od splošnega načela enakopravnosti, s tem ko vnaša preferencialni položaj za ponudnike s statusom invalidskega podjetja, ki ga določa 569. člen zakona o gospodarskih družbah. Družba z omejeno odgovornostjo, delniška družba in komanditna delniška družba, ki med celim poslovnim letom usposablja in zaposluje najmanj 40 procentov invalidnih oseb od vseh zaposlenih v družbi, posluje kot invalidsko podjetje, če pridobi predhodno soglasje vlade Republike Slovenije. Skratka, da zaključim. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov pozdravljamo dopolnitev zakona glede ureditve položaja invalidskih podjetij in razumemo, da bo šlo v teh primerih pri izvajanju storitev ali dobavi blaga predvsem za izvajanje ciljev, usposabljanje in zaposlovanje invalidov kot težje zaposljivih na trgu dela, nakar zlasti opozarjajo številne analize in nas tudi opozarjajo številna društva invalidov širom po Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Kelemina, sedaj imate besedo vi, za vami kolega Rokavec. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Jasno je, da ta predlog oziroma na splošno zakon o javnih naročilih verjetno ne bo nikoli dorečen dokončno. Vedno se pojavljajo nove situacije, vedno seveda gre razvoj zaradi časa in pa tudi sodobnih načinov poslovanja nekoliko naprej in je potrebno določene stvari prirejati, vendar menim, da se splača o tem zakonuoziroma predlogu o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih naročilih spregovoriti, predvsem s tega stališča, da glede na vse pripombe, ki so danes že bile izrečene s strani poslanskih skupin, sedaj pada neka velika odgovornost na poslance, dejansko, da bodo ta zakon v naslednjih obravnavah poskušali izboljšati tako daleč, da bodo vse te pomanjkljivosti, napake, ki so bile v praksi sedaj zaznavane in tudi danes tukaj izrečene in nanje opozorjeno, da jih bodo poskušali poslanci in poslanke z amandmaji na kakšen način odpraviti in narediti res zakon takšen, da ga bo možno čim manj zlorabljati. Seveda je vedno vprašanje, zakaj je ta zakon tako pomemben. Prav gotovo to ni naša pogruntavščina. Mi smo, vemo katerega leta, to povzeli, tako rekoč kot neko rešitev,ki jo je že izvajala Evropska skupnost in je za nas pomemben tudi zaradi tega, ker je bitka na trgu, tako v Evropski skupnosti kot pri nas, vedno večja. Zavedati se moramo, da je stagnacija investicij velika - to je definitivno - in da je ponudba vedno večja, kar pa na tem področju povečuje tudi konkurenco. Seveda je prav, da imamo to konkurenco visoko, vendar je treba vedno razmišljati v tej smeri, da se preprečijo vsi negativni elementi, ki so lahko v postopku javnega naročanja prisotni. Seveda je, kot sem povedal, koristnost javnih naročil v tem, da zagotovimo čim večjo transparentnost, da zagotovimo čim večjo enakopravnost, kajti pri javnih sredstvih dejansko moramo - in ljudje imajo tudi pravico, predvsem davkoplačevalci - vedeti za vsak tolar, kam je bil namenjen, in upravičiti tudi njegovo porabo. Tu gre tudi, kot sem že povedal, za enakopraven nastop vseh ponudnikov. Vendar pa ima tudi ta predlog zakona o javnih naročilih, tako kot vsi drugi zakoni, veliko pomanjkljivosti, katerih razlogi so različni. Nekatere pomanjkljivosti so takega značaja, da so odvisni tudi, recimo, od vrste razpisov. Pri nekaterih razpisih, kjer gre za enostavnejšo standardno opremo, za živila in tako naprej, kjer so stvari zelo transparentne, je teh pomanjkljivosti in napakpri javnem naročanju manj, pri bolj zapletenih razpisih, kot je, recimo, gradbeništvo, kot je različna oprema, informacijska tehnologija in tako naprej, zapletena oprema seveda, tam pa je možnost napak in tudi zlorab bistveno več. Pomanjkljivosti teh razpisov so morda tudi v tem, da so lahko prav zaradi določb, ki jih ta zakon vsebuje, posamezni razpisi tudi prirejeni konkretno za posamezne ponudnike. To je definitivno. S tem smo se velikokrat srečali. Zato bi morali težiti, po moji oceni, k tendenci, da bi bili ti razpisi čim bolj splošnega značaja, da bi onemogočali na nek način prirejanje razpisov za posameznega ponudnika. Pomanjkljivost je tudi to, da je izredno težko, recimo, pri javnih razpisih slediti načelom: najboljši ponudnik, najnižja cena. To je lahko zelo varljivo, kajti vemo, da najcenejši ponudnik ne more biti tudi najkvalitetnejši, in gre potem velikokrat za slabe rešitve, za slabe izbire. Velikokrat se pa tudi dogaja, da so cene, ki jih ponudniki dajo - recimo, da gre za povsem normalen razpis - včasih pri izbranih ponudbah bistveno višje od realnih. Tudi to je prisotno. Sam sem se s temi stvarmi srečeval pri določenih objektih, tudi zdaj kot poslanec, ker sem pogosto deloval na lokalnem nivoju pri določenih zadevah tega značaja in sem enostavno ugotavljal, da so bile cene realno bistveno višje, kot bi smele biti. To dejansko draži oziroma povečuje izdatke prekomerno za neke zadeve, ki bi morale zaradi uporabe javnih sredstev doseči večje učinke z nižjo uporabo javnega denarja. Te stvari je treba sedaj temeljito preučiti, na kakšen način doseči take rešitve v zakonu, ki bi te stvari, o katerih govorim, poskušale preprečiti. Čimbolj preprečiti. Velikokrat se tudi pojavlja, da so predvsem pri majhnih vrednostih razpisa ti stroški postopkov precej zapleteni, pa tudi dragi in tako naprej, da tudi zaradi tega včasih ni kdo ve koliko prijaviteljev oziroma ponudnikov. Tudi te stvari bi bilo treba mogoče poenostaviti in pa tudi zmanjšati stroške, da bi bile te stvari oziroma ti razpisi resnično dostopni tudi manjšim ponudnikom oziroma ponudnikom, ki niso tako bogati in si ne morejo privoščiti veliko neuspelih ponudb. Tukaj je bilo nekaj govora o tem, češ, da so pri javnih naročilih vedno prisotni sumi zlorab, korupcije, podkupovanja, privilegijev in tako naprej. To je res. To je vse res, ampak to je tudi res, da se v praksi to dogaja. Definitivno je, da se pri javnih naročilih, jaz upam da poznate večina te stvari iz prakse, da prihaja do poskusa, prav zaradi tistega, kar sem na začetku povedal, zaradi stagnacije investicij na vseh področjih in potem, kaj jaz vem, pritisk na investicije javnega značaja, da prihaja do poskusov, zagotoviti si ustrezen posel, če se le da, za čim daljše obdobje, ker gre v bistvu za boj za preživetje. Potem tudi prihaja do poskusov podkupovanja oziroma v večini primerov vam lahko povem, da do tega celo prihaja. Ne vsepovsod, ne vsepovsod, ampak pri večini primerov. Na take ali drugačne načine. Ne bom rekel, da vedno direktno denar v žep, ampak na različne načine. Od priporočil da se kaj jaz vem, določena sredstva nakažejo športnim klubom in tako naprej, na vse žive načine, lahko rečemo tudi pranja denarja, ki jih ne moremo nikdar izkoreniniti. Dejansko jih ne bomo mogli in jih tudi ne bomo ugotovili. Gre za te poskuse, gre za te načrte. To se dogaja. To je tudi malo nerodna zadeva, če je to celo podkupnina kot strošek poslovnega subjekta obravnavana v neki koalicijski pogodbi, o čemer je govoril prej gospod Podobnik. To je skoraj nesprejemljivo. Jaz ne vem, spoštovani kolegi izkoalicije: LDS, Združena lista, DeSUS, če ste spregledali mogoče to določbo v vaši koalicijski pogodbi. Če je tako napisana, potem je to presedan najvišjega ranga, kar je sploh lahko. To se ne sme zgoditi. To se ne bi smelo v koalicijski pogodbi najti, daje podkupnina lahko strošek poslovnega subjekta, vsaj tako sem razumel. Dajte to preveriti, sicer vas je gospod Podobnik že pozval, da je te stvari potrebno spremeniti. Lahko se seveda govori o znižani ceni, o neki, kaj jaz vem, o nižji marži, ali ne vem,karkoli že, ne podkupnini. Podkupnina pa vemo, kaj pomeni. Spoštovane kolegice in kolegi, jaz sem trdno prepričan, da ta današnja rešitev, predlagana rešitev, nekaj izboljšav prinaša in da bomo na podlagi obstoječe prakse in pa vseh priporočil, ki smo jih dobili z različnih strani, poskušali ta zakon izboljšati. Dejansko pa je sedajle največja odgovornost na samih poslancih. Hvala.
Hvala lepa, kolega Kelemina. Kolega Rokavec je na vrsti, za njim kolega Jerovšek.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Dejstvo je, da javna naročila bistveno pripomorejo k učinkoviti in racionalni porabi javnih sredstev. Drugače povedano, da je delo, storitev, ki je naročeno, opravljano kvalitetno in tudi finančno sprejemljivo. Seveda pa je sigurno bilo vedno vprašanje in je danes vprašanje, ali je sistem javnega naročila dovolj dober, dovolj transparenten, da omogoča učinkovito porabo javnih sredstev. Vedno se zastavljajo ta vprašanja. Dovolite mi, da mogoče eno od osnovnih vprašanj, ki jih zelo velikokrat slišim v pogovoru z ljudmi, pa naj si bo to na državni ravni ali v določenih lokalnih okoljih, in sicer da se določena javna naročila več ali manj vrtijo v določenem tudi kartelnem krogu. Zdi se mi, da je to eno od vprašanj, na katerega moramo poskušati najti najbolj sprejemljiv odgovor. Verjetno je tudi 42. člen glede tega zelo občutljiv, ko govori o pogojih, ekonomskih, finančnih, tehničnih in pa kadrovskih pogojih, ki jih mora seveda izvajalec oziroma interesent za opravljanje določene storitve tudi izpolnjevati. Dejstvo je, da je tukaj potrebno imeti zelo občutljiv odnos. Zakaj? Po eni strani, če so ti pogoji bistveno zaostreni, bistveno zmanjšujemo krog možnih izvajalcev oziroma možnih izbranih izvajalcev del, kar po eni strani lahko omogoča izboljšanje kvalitete, po drugi strani pa lahko nevarno zožuje ta krog in s tem ostalim onemogoča, da bi se na trgu borili enakopravno. Splošno znano je, da v Sloveniji obstajajo, tako nadržavni kot lokalni ravni, določene firme pri določenih poslih, ki samo zato kandidirajo, da potem lahko svoja dela oddajo naprej podizvajalcem in pri tem tudi primerno zaslužijo. To je vse lepo in prav, dokler to ne zadene tudi vprašanja porabe javnih sredstev, pa tudi učinkovitosti in kvalitete storitev. V tem kontekstu menim, da je škoda, da sedanji zakon ne spremlja tudi zakon o reviziji javnega naročanja, kar bi verjetno kot kompletnost obdelave obeh segmentov prispevalo k temu, da bi morda lažje rešili tudi to vprašanje. Ker mi zmanjkuje časa - pomembna novost je določba v 42. členu, ki govori o dodatnih delih in tudi o pogoju, da so ta omejena na največ tri leta. Menim pa, da bi bilo treba tudi v nadaljnji proceduri razmisliti, ali tudi ta tri leta niso v določenih primerih predolga za to, da se z dodatnimi deli omogoči priti tudi do dodatnih sredstev. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Rokavec. Kolega Jerovšek, vi ste zdaj na vrsti, časa pa nimate prav veliko. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Zakon o javnih naročilih je izredno pomemben instrument in če bi tak zakon spremljala politična volja, da bi bila oblast pripravljena narediti red, transparentnost pri oddajanju javnih naročil, potem bi lahko bil to pomemben instrument. Vendar sem trdno prepričan, da dejstvo, da je bil šele leta 1997 sprejet prvi zakon, priča o nasprotni volji - da se lahko zamegli čim več stvari. Bojim se, da tudi ta predlog zakona v večini svojih sprememb ne gre v pravo smer. Glejte, še enkrat se moramo spomniti, kar je dejal vodja vladnega urada za preprečevanje korupcije Boštjan Penko, da "dolgotrajna politična vladavina ene stranke v povezavi z gospodarstvom in nekaterimi lobiji pripelje do stanja, ko je izjemno težko kaj urediti". Med drugim je rekel tudi, da se dostikrat sprejema zakonodaja, ne zato, da bi se preprečevala korupcija, pač pa da se jo pokrije. Mislim, da gre na tem področju za ravno takšno zadevo. Takšno stanje oblasti odgovarja. Iz provizij pri javnih naročilih, pod mizo danimi ali pa navidezno regularnimi, se financirajo vladne stranke - dostikrat, posebej pred volitvami. Logično je, da tu ni možno vpeljati nekega resnega nadzora, ker ni politične volje, da bi vpeljali resni nadzor, da dajejo na mizo take zakone, ki več zakrivajo, več zamegljujejo, bolj onemogočajo transparentnost, kot da bi jo omogočale. Popolnoma jasno je, da bi lahko znatno zmanjšali javne stroške, javne izdatke s transparentnostjo na tem področju. Zmanjšali bi jih lahko, če bi imeli vedno na razpolago kredibilne ljudi, vendar vonj denarja ljudi dostikrat zapelje. In ko sama oblast kaže, da je glavno vodilo vonj denarja, potem je seveda red narediti v tej državi težko. Tudi spremembe tega zakona ne peljejo v to smer, zopet se dela zakon, da bi se pokrivale neke zadeve. Žal, mi je zmanjkalo časa, novi poslovnik ne omogoča debate na toliko pomembnem področju.
Počakajte, to pripombo smo že vzeli. Kolikor poslanska skupina zahteva za razpravo, toliko časa tudi dobi. Zahtevate repliko? [[Ne.]] Ker niste bili omenjeni v nastopu kolega Jerovška. Sedaj vabim k besedi kolega Božiča. [[Ne boste.]] Kolega Kremžar? Kolega Pukšič? [[Ni navzoč.]] Kolega Podobnik, kolega Špindler. Časa nam je še nekaj ostalo, sedaj pa menim, da bi lahko dali besedo tistim, ki še želijo, če tako menijo. Kdo bi sedaj še želel govoriti? Kolega Drobnič, kolega Bajuk in kolega Peče. Pet minut za vsakega. Prosim, najprej kolega Peče, ki je že prej prosil za besedo, potem kolega dr. Bajuk in potem mag. Drobnič, pa vlada seveda. Potem dobite 10 minut tudi vi, gospod direktor urada, kar iz svoje klopi bi lahko nastopili tokrat, ko pa predstavljate stališča poslanske skupine, smo pa zelo zadovoljni, če pridete zagovorniški oder. Najprej kolega Peče, kolega dr. Bajuk in mag. Drobnič. Prosim, 5 minut vsak.
Za zapisnik prosim, da ta del mojega izvajanja štejejo kot izvajanje poslanske skupine, kajti funkcionalni stranki sem narobe predvideval uradni čas za predstavitev stališča. Glede na to, da je tovrstna komunikacija torej komunikacija podajanja stališč Slovenske nacionalne stranke do predlagatelja edini vir komunikacije z vlado, bomo seveda to izkoristili in podali še ostale tri pripombe oziroma dileme, ki jih imamo okoli zakona, za katerega iskreno upamo, da nam bo predlagatelj znal zagotoviti, da ne bo prihajalo do naših ugotovitev v okviru naslednjih obravnav zakona. Če sem se v uvodnem delu predstavitve stališče poslanskih skupin dotaknil predvsem 2. člena in pa kazenskih sankcij in pa naše domneve, kaj bi se lahko zgodilo posebej na preteklem dogajanju na slovenskem omenjenem trgu, pa bi se rad dotaknil šenegativnega pogleda na tri naslednje stvari. Prvič, pristojnosti naročnika. Po naši oceni zahteva po dokumentaciji in dokazilih iz naslova 43. člena omogoča naročniku, da selektivno in "per partes" omogoča posamezno zahtevo po dokumentaciji za posamezne primere. Po naši oceni to povečuje možnost zlorabe. V povezavi te bojazni z drugo kritiko, to je uspešnost razpisa že ob eni sami prispeli ponudbi - kljub temu, da ob tem upoštevamo pozitivna dejstva, da bi to omogočalo hitrejši tempo dela in manj ponovitev razpisa - ocenjujemo, da bi prav tako to povečalo možnost zlorab. Če vzamemo oba kriterija, prvič, pristojnosti naročnika, da zahteva posamezno dokumentacijo, in da ni zakonsko opredeljena, temveč za vsak posamezen primer, in drugič, da je vsak posamezen primer uspel že ob eni sami ponudbi, v Nacionalni stranki ocenjujemo, da ses tem ne bomo približali, v zadnjem obdobju dostikrat izgovorjeni besedi izza te govornice, to je standardom Evropske unije, temveč se bomo od tega odmaknili. Kajti dejstvo je, tako vsaj ocenjujemo, da v obdobju tranzicije, na katerega na noben način, če vzamemo za kriterij kredibilnost in nekoruptivnost, nam ne more biti v ponos. V Nacionalni stranki zato ocenjujemo, da bi bilo smiselno do naslednje obravnave pristojnost naročnika do dokazil in dokumentacije ter vprašanje razpisa nadgraditi v obliki obstoječega zakona. Predlagatelj zakona bi moral tu upoštevati tudi posamezne omejitve, kar bi bilo možno - vsaj kot smo mi gledali ta zakon - in izvedljivo v dopolnitvi 104. člena oziroma členov, ki govorijo o sankcioniranju. Nadalje pa izražamo nestrinjanje tudi z možnostjo zanikanja obstoja trga v obliki izločanja iz razpisa. Glede na to, da smo podali vse štiri vsebinske sklope, ki jih zakon opredeljuje, da smo v vsakem našli nekaj domen ali pa vsebinskih področij, ki nakazujejo na možnost povečanja - pa bom, žal, zopet uporabil te besede - korupcije, nikakor ne moremo oceniti, da je zakon primeren za drugo obravnavo, posebej ob vedenju in poznavanju dejstva, ki ste ga opredelili tudi v obrazložitvi zakona, to je o zelo hitri bodoči spremembi zakona, ki jo bo narekovala direktiva Evropske unije. Na podlagi tega v Nacionalni stranki ne bomo podprli omenjenega zakona. Ker pa vemo, da vlada Republike Slovenije deluje v okviru vladajočih strank in da ji vladajoče stranke zagotavljajo potrebno večino v tem državnem zboru, bi vseeno apelirali na vas, da kljub temu, ko bo zakon prišel v drugo obravnavo, poskušate upoštevati tudi pripombe. Kajti dejstvo je, da pripombe, ki smo jih nanizali, gredo zgolj v smer, da bi bil zakon kvaliteten in da bi preprečeval korupcijona vseh področjih. To je želja Slovenske nacionalne stranke. Hvala.
Dr. Bajuk, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Rad bi poudaril določene stvari iz predstavitve stališč, ki sem jih že podal v imenu poslanske skupine - to je, s čim imamo danes opravka. To je zakon, ki ima dolgo zgodovino pri nas, na Slovenskem in v tem državnem zboru. Da je ta zakon pomanjkljiv, da je stalen vir korupcije in drugih težav, vemo, ko se soočamo vsak dan s poročili računskega sodišča, ko se soočamo s poročili službe za nadzor proračuna, ki jih obravnavamo v tej komisiji. Ta državni zbor je oktobra leta 2001 zaprosil vlado, naj takoj pripravi spremembo zakona o javnih naročilih 1. Zakaj smo to naredili?Na podlagi poročil računskega sodišča, zaključnih računov za leta 1998 in 1999. Na podlagi mnenj strokovne javnosti. Dobro se spominjam, da v tistih dneh je bila ena javna razprava v Portorožu, kjer so strokovnjaki opozarjali na luknjičavost te naše zakonodaje, po drugi strani pa smo se soočali vsak dan s temi posledicami. Da imamo na tem področju težave, to ni nobena novost. O tem vlada dobro ve. In ne samo to. Dobro tudi ve zelo konkretne primere, kje je treba to stvar popraviti. To je mnenje državne revizijske komisije, ki smo ga obravnavali na komisiji za nadzor proračuna in javnih financ nekaj tednov nazaj, ko smo pregledali vseh 36 predlogov, ki jih je ta državna komisija posredovala državnemu zboru. Mi smo se v komisiji odločili in zaprosili vlado, ker smo izvedeli da končno le pripravlja ta predlog, smo jih zaprosili, naj te predloge preuči in jih tudi vključi. In kaj smo sedaj ugotovili? Ugotovili smo, da vsaj 15 področij niso upoštevali, ali pa so slabo rešeni v tem predlogu zakona. Spoštovane kolegice in kolegi! Zavedam se, da je ta zakon na marsikaterem področju neka pozitivna novica, a vendar pa še vedno obstaja toliko problemov, nerešenih problemov ali pa napačno rešenih problemov, da ne moremo sprejeti tega predlog kot že zadosten za naslednjeobravnave. To bi pomenilo, da bo ta državni zbor prevzel odgovornost, da bo v svojih delovnih telesih popravil to, kar slovenska vlada ni bila zmožna napraviti v zadnjih treh, štirih letih. Ker ne samo, da je ta zakon takšen, kakršen je, gotovo se spomnite, če ne, pa preglejte magnetogram, kako je takraten minister za evropske zadeve tukaj zagotavljal tukaj v tem državnem zboru, kako je vse usklajeno v evropsko zakonodajo in ni tako. Enostavno ni res. Danes je tudi sam predstavnik urada za javna naročila tukaj nam povedal, kar smo že vedeli, da Evropska zveza pripravlja nove smernice. V redu. Jaz pozitivno ocenjujem to odločitev vlade, da je prevzela to tveganje, da morda to še ne bo popolnoma usklajeno z nastajajočim evropskim redom ali bomo pa potem popravili. To sprejmem, to tveganje sprejmem, ker razumem nujnost, da na tem področju enkrat za vselej stvari popravimo. Predvsem pa ne zaradi Evropske unije, zaradi nas samih. Zaradi nas samih, spoštovane poslanke in poslanci! Danes preberite, prosim, članek včasopisu Finance. Dr. Mitja Riesman, upokojeni strokovnjak, pod naslovom SIB ni edini primer. Kako delamo stvari na tem področju v naši Sloveniji in nam govori, ne vem, če je to vse resnično ali ne, o 6,2 milijarde prevelika vsota, ki jo je Mestna občina Ljubljana zapravila za eno čistilno napravo. Te stvari se dogajajo zaradi luknjičavosti v naši zakonodaji, ker niso predvidene nobene kazni za prekrške, ker gospodje funkcionarji lahko se nam v brk smejejo. Saj kaj pa se jim zgodi? Popolnoma nič, ker vse zastara. Ko pa pride to do državnega zbora, pa končno se odločimo pa sprejmemo, pa spet bomo prenašali. Ta predlog mora vlada pregledati na podlag vsega tega kar smo danes tukaj slišali. In nenazadnje, gospod predsednik, razumem, oprostite, še 30 sekund [[...]]
Nemogoče [[...]]
Razumem poslovniške težave [[....]]
[[...]]samo končajte stavek.
[[...]]glede sklepov v takšnih obravnavah, prvih obravnavah zakona. A vendar tudi to moramo rešiti. Čemu pa imamo razprave, če potem ne moremo nič skleniti. Zakaj pa ne bi ta državni zbor zaprosil računskega sodišča, službo za nadzor proračuna ministrstva za finance [[...]]
Dr. Bajuk [[....]]
[[...]]in nenazadnje Urad za prepričevanje korupcije, da bi nam dali svoje mnenje o tem predlogu.
Kolega dr. Bajuk!
Zahtevam, gospod predsednik, da se tega tudi lotimo. Hvala lepa. Hvala za vašo potrpežljivost.
Saj gre samo za to, da spoštujemo pravila, ki smo jih sprejeli, in ta veljajo za vse enako. Glede vašega predloga sklepa sem vas prej neformalno obvestil, da o njem državni zbor v skladu s poslovnikom ne more odločati, lahko pa odloča v skladu s 45. členom odbor. Zato da bi predlagal, da v okviru razprave na odboru o tem zakonu sprejmete potrebne sklepe. Mag. Drobnič ima sedaj besedo, potem bo dobil besedo predstavnik vlade.
Hvala. Glede na to, da je moj poslanski kolega šel 30 sekund čez bom jaz skrajšal. Rad bi se torej izpostavil ta osnovna izhodišča. Zakon mora biti takšen, da zagotavlja konkurenčnost tistih, ki se prijavljajo na javna naročila, torej enakost, to lahko vidimo, kaj se je dogajalo v praksi, ekspeditivno izvajanje, da ni potrebno vzpostavljati nekih birokratskih ovir, ki ne pripomorejo k enakosti tega, in pa varstvo konkurenčnosti oziroma varstvo tistega, ki se pač prijavlja. S tem zakonom se dogaja podobno kot z zakonom o bančništvu. Neka volja obstaja, da bi uredili dostojno zakon, vendar še vedno se nekaj pušča odprto, da bi se kolobarilo. To nas seveda boli, zato mi v opoziciji predlagamo, da se vlada in državni zbor resno lotita še tistih predlogov, ki smo jih omenili, ki so kamen spotike, zato da bi bil zakon dober. Poglejte, pri obstoječem zakonu je bila obrazložitev, da je zakon skladen z vsemi evropskimi direktivami. Načeloma ja, v samih izpeljavah pa ni bilo. Da bomo imeli red na tem področju v Sloveniji, je v prvi vrsti potreben zakon, tako kot smo predlagali, z vsemi temi dopolnitvami. Mora pa biti tudi politična volja, da se postopki v okviru zakona, ne samo politična volja, ampak tudi dostojno ravnanje državnih organov, da se ne zlorabljajo. Imamo dosti takih primerov, kako se zlorabljajo javna naročila, z delitvijo naročil, kvazi in podobno. Za to bo pa potrebno še bistveno več narediti, tudi uresničitev tistih šestih zahtev, ki smo jih mi postavili, da se nadzorujejo tudi te državne institucije, ki izvajajo javna naročila, potem bomo pa lahko bolj mirno korakali naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tako smo v drugem krogu dopolnili razpravo. Sedaj bo dobil besedo direktor urada za javna naročila, gospod Šoltes, potem pa bomo razpravo zaključili do odločanja.
Hvala, gospod predsednik za besedo. Izrečeno je bilo kar veliko misli danes o tem predlogu sprememb in dopolnitev, nekatere bolj, nekatere manj kritične. Dejstvo je, da ta zakon nikoli ne bo zadovoljil vseh apetitov, vseh pogledov. Če povem iz prakse eden od razlogov, zakaj gremo v spremembe, je ravno praksa zahtevala bolj liberalni pristop k dokazovanju pogojev, drugi so zahtevali, ostrejša, skupna točka ponudnikov in naročnikov je bila, da se postopek naredi čim bolj transparenten in da se s postopkom zavarujejo temeljna načela, na katerih temelji sistem javnih naročil, predvsem načelo transparentnosti, preglednosti, gospodarnosti javni financ in nenazadnje tudi zagotovitve poštene konkurencein prepovedi diskriminacije. Tem ciljem in tem načelom je sledila tudi vlada pri pripravi predloga. Vidim, da je prišlo tudi do nekaterih nerazumevanj predvsem glede korupcije. Dejstvo je, da javna naročila verjetno predstavljajo možnost ali pa visoko stopnjo za tovrstna obravnavanja predvsem iz razlogov, ker imamo na eni strani enega naročnika in po drugi strani več ponudnikov, ki se potegujejo za isti posel. Tudi s tem namenom imamo v zakonu tako imenovano "protikorupcijsko" določilo, ki je usklajena z uradom za preprečevanje korupcije. Ta je prestavljena iz 14. v 42. člen, ki govori sicer o statusnih pogojih za priznanje sposobnosti. V izogib nerazumevanja, kot je bilo prej rečeno, naj bi celo v zakonu bilo zapisano, da je odkupnina oziroma je neka provizija dovoljena, kot sredstev za pridobitev posla, bi pojasnil, da gre za nerazumevanje, da 42. člen, ki govori o statusnih pogojih govori tako, citiram 2. točko prvega odstavka: "Naročnik mora izločiti iz postopka ponudnika, če naročnik utemeljeno sumi, da je ponudnik ali kdo drug v njegovem imenu delavcu, naročniku ali drugi osebi, ki lahko vpliva na odločitev naročnika, v postopku [[...]] [[Nerazumljivo]] [[...]]javnega naročila obljubil, ponudil ali dal kakršnokoli korist z namenom, da bi tako vplival na vsebino dejanj ali odločitev naročnika glede ponudbe pred, med ali po izbiri dobavitelja ali izvajalca." Torej gre za določbo, ki pomeni uresničevanje tudi te smeri omejevanja možnosti korupcije. Dejstvo pa je, da zakon o javnih naročilih ni zakon o preprečevanju in omejevanju korupcije, da zakon o javnih naročilih ni zakon o preprečevanju kartelnih sporazumov in monopolnih sporazumov, da za to obstajajo institucije in predpisi, da urad, sedaj govorim za javna naročila, v primeru suma obstoja tovrstnih ravnanj ali kartelnih sporazumov na eni strani in po drugi strani [[...]] [[Nerazumljivo]] [[...]]korupcije o tem obvešča oba za to pristojna urada, to sta urad za preprečevanje korupcije in pa urad za varstvo konkurence. Mogoče še nekaj besedo o tem, o čemer je največ v zadnjem času na tem zasedanju govora, o pristojnostih ponudnika oziroma pristojnostih naročnika pri dokazovanju pogojev. Moram reči, da za razliko od dosedanje ureditve, ki je po mnenju strokovnjakov tako na eni in na drugi strani, če rečem tako na ponudnikovi kot na naročnikovi strani - če govorim o ponudnikovi strani, imam v mislih tudi gospodarsko zbornico - bila preveč toga, da zavezuje naročnika pri zahtevi za predložitev dokazil ne glede na vrednost oziroma ne glede na vrsto javnega naročila. Iz tega razlogaje sedaj dokazovanje pravzaprav ločeno teh pogojev za udeležbo na dva dela. Eden se nanaša na statusne pogoje, torej na samega ponudnika, drugi pa na samo ponudbo, torej na kadrovske, finančne, tehnične in ostale kvalitete ponudbe. Iz tega razloga bi želel poudariti, da tukaj ni prepuščeno vse naročniku, njegovi prosti volji, kaj bo zahteval za posamezen razpis. Celo izrecno je zahtevano, v katerih primerih naročnik mora izločiti ponudbo iz nadaljnjega sodelovanja, v primeru, če ni registriran, kot rečeno,iz korupcijskih razlogov, če mu je bila s sodno ali upravno določbo prepovedana dejavnost, če je izdal zavajajoče podatke in tako dalje. Želim poudariti, da pravzaprav je ta krog razlogov po eni strani širši od dosedanje ureditve, vneslo se je tudi tako imenovano negativno referenco, torej izrecno možnost naročnikov, da izločijo iz tekmovanja ali iz nadaljnjega sodelovanja ponudbo ponudnika, s katerim imajo, če poenostavim, slabe izkušnje, se pravi v tem primeru negativne reference. To je, kar se tiče samih statusnih pogojev. Drugo seveda so pa pogoji pri samem izpolnjevanju pogojev za sodelovanje glede ponudbe. Tukaj so zadeve seveda popolnoma jasne. Moram reči, da so veliko bolj jasno zapisane, kot velja v sedanji zakonodaji. Tudi dokazna sredstva so jasno definirana, ki so potrebna za dokazovanje tovrstnih pogojev. Predvsem pa je pomembno, da naročnika zakon zavezuje, da pred, se pravi po odločitvi o izbiri mora pred sklenitvijo pogodbe preveriti ali izbrani ponudnik - torej ponovno preveriti - zahteva oziroma izpolnjuje vse zahteve, statusne in pa zahteve, ki se tičejo same ponudbe. Torej še ena varovalka, da ne bi prišlo do sklepanja pogodb s ponudniki, ki so statusno ali ponudbeno sporni. Bistvo teh sprememb pri tem členu, o katerem se je največ govorilo, je predvsem zmanjšanje birokracije da se zahteva, ko naročnik pozna že od vsega začetka gore papirjev, ki so do sedaj bogatile tiste ustanove, ki so izdajale razna potrdila, govorim o revizijskih poročilih, do bančnih garancij. Predmet naročila je bil irelevantno različen, ali je šlo za milijardni posel ali za nekaj milijonski. Na ta način je na nek način prepuščena večja možnost naročniku, da odloči o obsegu, ko govorimo o statusnih kriterijih. Ko govorimo o pogojih, ki se tičejo same ponudbe, pa ostaja zadeva enaka, samo malo bolj je opredeljena. Kar se tiče nekaterih drugih pripomb, kar se tiče priporočil oziroma stališč državnerevizijske komisije, moram reči, da je pripravljalec upošteval večino priporočil državnerevizijske komisije, seveda ne bom trdil, da vseh. Moram pa reči, kar se tiče same priprave zakona, da kot je že gospod Bajuk dejal, zahteva po spremembi zakona je že kar nekaj časa v vladi. Moram pa reči, da kar se tiče neodvisnih oziroma odvisnih strokovnjakov, da je bila priložnost za vse, tako za odvisne kot za neodvisne strokovnjake v preteklem letu, da sodelujejo pri pripravi predlogov predpisov. Vendar se je krog teh ljudi na koncu, bom rekel, zelo zožal, to je glede tovrstnih kritik. Kar se tiče podnormiranosti nekaterih členov oziroma tistega, kar je bilo tudi izrečeno na nek način kot bojazen, da so naročila velikokrat pisana na kožo naročnikom oziroma ponudnikom. Seveda je jasno, da ne glede oziroma kakršenkoli že je zakon, nikoli seveda ne bomo mogli v celoti in absolutno preprečiti posameznih odstopanj od pravil, zato tu imamo tudi določbe, ki se tičejo samih sankcij. Cilj vsakega zakona pa je, da doseže na nek način zadane naloge in te so v zakonu o javnih naročilih popolnoma jasno zapisane, če ne drugje skozi temeljna načela, to je po eni strani od zahteve po zagotovitvi načela gospodarnosti, torej racionalizacije javnih financ, in po drugi strani za zmanjševanje oziroma za enakopravno obravnavanje vseh ponudnikov in čim bolj pošteno konkurenco. Dejstvo je, da zaključim in dam oceno, lahko rečem, da so njegove prednosti veliko večje od morebitnih slabosti in da pravzaprav, ne glede na to, da Evropa zahteva direktive oziroma verjetno bo v naslednjih dveh letih sprejela nove direktive, je vredno, glede na izkušnje iz prakse, sprejeti to novelo. Hvala.
Hvala lepa za vašo razpravo, gospod Šoltes. Zaključili smo diskusijo o predlogu zakona. Sedaj bomo šli na naslednjo točko, to je na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - odločali bomo o zakonu zvečer, ob 18.00 uri,ko bomo prešli na odločanje o točkah tega dne. Pri tej točki imamo DRUGO OBRAVNAVO PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREDHODNIH SESTAVINAH ZA PREPOVEDANE DROGE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. Verjetno bo njena predstavnica želela besedo za uvod. Želite uvod? Prosim. Prosim dr. Dunja Piškur Kosmač, direktorica urada.
Hvala za besedo gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! S tem zakonom se nadaljuje prevzemanje predpisov Evropske unije, ki so bili sprejeti po uveljavitvi zakona, in s tem usklajevanje pravnega reda Republike Slovenije s pravnim redom Evropske unije na naslednjih področjih evropskega sporazuma o pridružitvi: prost pretok blaga, boj proti zlorabi mamil, preprečevanje nezakonitih dejavnosti ter varstvo zdravja in življenja. Zapolnjujejo se do sedaj ugotovljene vrzeli in nejasnosti v veljavnem zakonu, ki so bile ugotovljene pri oceni izvajanja ter v posebni analizi zakona, ki jo je Republika Slovenija opravila v sodelovanju s strokovnjaki iz Evropske unije. Nekatere definicije smo prilagodili definicijam Evropske unije. Nadalje. Ta zakon ureja razporejanje predhodnih sestavin v posamezne skupine in predvsem določa nadzor uvoza predhodnih sestavin ter ureja pristojnosti inšpekcijske službe in način poročanja pravnih oseb ministrstvu za zdravje. Predlagane spremembe in dopolnitve zajemajo uskladitev z drugimi zakoni, ki so posredno ali neposredno posegali na področje prometa s predhodnimi sestavinami. To so zakon o kemikalijah, carinski zakon, zakon o državni upravi in zakon o inšpekcijskem nadzoru. S spremembami v nekaterih določbah so odpravljene nejasnosti pri nadzoru, ki ga izvajajo carinski organi na podlagi carinskega zakona, in nadzorom, ki ga izvajajo inšpektorji pristojni za kemikalije. Področje inšpekcijskega nadzora se sedaj prenaša na urad za kemikalije. Ureja tudi prenehanje veljavnosti nekaterih določb ali pooblastil, ki jih imamo v Republiki Slovenije, ki bodo ob pristopu Republike Slovenije k Evropski uniji prenešene na organe v komisiji za droge pri Združenih narodih oziroma pri Evropski komisiji. Na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe in na podlagi razprav ter predlogov poslancev in poslanskih skupin so bili v prvi fazi druge obravnave izoblikovani številni amandmaji, ki so bili predvsem pravne narave. Na podlagi teh amandmajev dopolnjeni predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o predhodnih sestavinah jasneje in konkretneje ureja določbe predloga zakona. Ker na dopolnjeni predlog zakona ni bil vložen noben amandma, predlagam, da se skladno s prvim odstavkom 138. člena poslovnika državnega zbora opravi tretja obravnava na tej seji. Najlepša hvala.
V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek, 19.6.2003, po končani zadnji točki dnevnega reda. Zdaj bomo poslušali poročilo predsednika odbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide. Prosim, gospod Brenčič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo vas pozdravljam, predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Matično delovno telo, odbor državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je na 34. redni seji 4.6.2003 obravnaval predmetnost tega predloga zakona. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, z gospo direktorico urada Republike Slovenije za kemikalije na čelu, in predstavniki zakonodajno-pravne službe. Odbor je bil seznanjen s pismenim mnenjem zakonodajno-pravne službe in mnenjem državnega sveta Republike Slovenije. Zakonodajno-pravna služba je navedeni predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika in dala pripombe k 1., 2., 4., 5., 6., 20., 21., 23. in pripombe k novemu 24. členu. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je v skladu s 126. in 131. členom poslovnika opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih in predlogih amandmajev k členom. Amandmaje so vložile poslanske skupine Liberalne demokracije, Združene liste socialnih demokratov, Slovenske ljudske stranke in DeSUS k 1., 2., 4., 5., 6., 20., 21., 23. in 24. členu, ter naša kolegica poslanka Ana Marija Tisovic k 2., 4. in 19. členu. Članom odbora je bila v dopolnjeni obrazložitvi posredovana zgoščena vsebina predloga zakona. V okviru razprave o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih je odbor sprejel vse amandmaje štirih poslanskih skupin. Poslanka Ana Marija Tisovic pa je umaknila amandma k 19. členu, ker je bila vsebina predloženega amandmaja povzeta v amandmajih štirih poslanskih skupin, ostali amandmaji kolegice Tisovčeve pa so s tem postali brezpredmetni. Odbor državnega zbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je sprejel tudi svoje amandmaje k drugemu členu ter uvedel nov 23.a člen. Odbor je v skladu s 128. členim poslovnika državnega zbora glasoval o posameznih členih predloga zakona in vse člene sprejel. Glede na sprejete amandmaje je bil tako pripravljen dopolnjen predlog zakona, v katerega so vključeni vsi sprejeti amandmaji. Hvala lepa.
Hvala lepa gospod predsednik odbora. Sedaj sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolegica Ana Marija Tisovic bo predstavila stališča poslanske skupine Nove Slovenije, za njo bom k govorniškem odru povabil kolega Kebriča, ki bo predstavil stališča poslanske skupine DeSUS. Najprej pa kolegica Ana Marija Tisovic. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Pozdravljeni predstavniki vlade, kolegice in kolegi. Zakon o predhodnih sestavinah za prepovedane droge, ki je bil sprejet leta 2000, je urejal nadzor nad uvozom in izvozom predhodnih sestavin za prepovedane droge, delno pa tudi nadzor prometa s temi sestavinami v domačem prometu. Na dopolnitev in spremembo tega zakona so nas opozorili strokovnjaki iz Evropske unije. Potrebno je namreč prilagoditi nekatere definicije definicijam Evropske unije. Urediti je potrebno razporejanje predhodnih sestavin posamezne skupine, predpisati pogoje za opravljanje dejavnosti prometa in proizvodnje teh snovi, ter določiti ustrezni nadzor nad uvozom predhodnih sestavin za prepovedane droge. Urediti je tudi potrebno pristojnosti inšpekcijske službe in nato poročanje pravnih oseb ministrstvu za zdravje. Predlagane spremembe in dopolnitve zakona zajemajo tudi uskladitve s tistimi zakoni, ki posredno ali neposredno posegajo na področje nadzora prometa s temi sestavinami. Da bo te spremembe in dopolnitve zakona kot tudi sam zakon v celoti možno izvajati, je potrebna ustrezna organizacija organa, pristojnega za kemikalije in zagotovitev materialnih in kadrovskih pogojev za njegovo delovanje. Zato mora vlada Republike Slovenije nujno zagotoviti finančna sredstva, ki jih pa do sedaj ni zagotovila v zadostni meri. Na odboru za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide smo v drugi obravnavi novelo zakona dopolnili z amandmaji odbora. V amandmajih odbora so bile upoštevane vse tehtne pripombe iz amandmajev naše poslanske skupine kot tudi amandmaji drugih poslanskih skupin in pripombe zakonodajnopravne službe. Poslanska skupina Nove Slovenije bo amandmaje odbora podprla, prav tako pa tudi predlog sprememb in dopolnitev zakona o predhodnih sestavinah za prepovedane droge, skupaj s sprejetimi amandmaji. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolegica Ana Marija Tisovic. Kolega Kebrič bo predstavil stališče poslanske skupine DeSUS, za njim kolegica Črnugelj. Najprej kolega Kebrič, prosim.
Gospod predsednik hvala za besedo. Spoštovana predstavnica, predstavniki vlade! Spoštovani kolegice, kolegi! V imenu poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije, DeSUS bom obrazložil stališče do tega predloga, ki je pred nami, konkretno predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o predhodni sestavinah za prepovedane droge. Zakonski osnutek, ki je pred nami, je eden od tako imenovanih tehničnih zakonov, s katerim se nadaljuje prevzemanje v našem državnem zboru predpisov Evropske unije. Pri tem pa je tudi pomembno, da ta tematika upošteva širše evropske smernice, kot so prost pretok blaga, boj proti zlorabi mamil, preprečevanje nezakonskih dejavnosti, ter varstvo zdravja in življenja ljudi. Zlasti slednje, ki je najpomembnejše ali celo izjemnega pomena za vse generacije, pa temu vprašanju naša generacija v skrbi za naše zanamce posveča posebno pozornost, zato pozdravljamo sprejetje tega predloženega zakona. Zakon je nastal na podlagi potrebe po prilagoditvi nekaterih definicij definicijam Evropske unije in ureditvi nekaterih predhodnih sestavin posamezne skupine ter zaradi potrebe po predpisovanju pogojev za opravljanje dejavnosti prometa ali proizvodnje teh snovi ter določitvi ustreznega nadzora nad izvozom in uvozom predhodnih sestavin. Potrebe inšpekcijskega nadzora se prenašajo na organ, pristojen za kemikalije. Kot pozitivno ocenjujemo tudi to, da je poleg izboljšave besedila, glede pogojev za opravljanje dejavnosti prometa ali proizvodnje predhodnih sestavin, bolj jasno določeno tudi opravljanje dejavnosti s predhodnimi sestavinami. Poleg tega bo transparentnejši tudi izvoz oziroma uvoz teh snovi iz države v državo, ki so na posebnem seznamu tako držav kot snovi. Velik pomen pa igra tudi dejstvo, da bo nadzor nad snovmi iz prvega in drugega člena zakona, ki omogoča učinkovitejše posredovanje podatkov policiji v sumljivih primerih in hitrejše ukrepanje s strani policije. Poslanska skupina DeSUS podpira tudi amandmaje, sprejete na odboru za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide, saj ocenjujemo, da sprejetje tega zakona s temi dopolnili prispeva k boljšemu, učinkovitejšemu urejanju tega področja, hkrati pa posega tudi v druge zakone, ki so del paketa evropske zakonodaje. Poslanci poslanske skupine DeSUS bomo glasovali za ta predloženi predlog. Hvala za pozornost.
Hvala lepa vam, kolega Kebrič. Kolegica Silva Črnugelj, da predstavite stališče poslanske skupine Združene liste socialdemokratov, za njo kolega Cukjati.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni gospa Dunja Piškur Kosmač in kolegi iz vlade, drage kolegice in kolegi. Danes obravnavamo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prepovedanih sestavah za prepovedane droge, in sicer v drugi obravnavi. Te spremembe so posledica opravljane analize zakona, ki je bil sprejet leta 2000, v sklopu sodelovanja Slovenije v Phare programu, skupaj s strokovnjaki iz Evropske unije. Sam zakon pa je bil sprejet kot posledica sprejetih obveznosti iz ratificirane konvencije Združenih narodov proti nezakonitemu prometu mamil in psihotropnimi snovmi. Pričajoče spremembe in dopolnitev zapolnjujejo do sedaj vrzeli in nekatere nejasnosti iz zakona. Zlasti bolj jasno opredeljujejo nadzor nad snovmi iz prve in druge skupine, s katerimi se mogoče tudi v promet in vključitev v domači promet, zlasti bolj jasno določene definicije, ki so povzročale težave, nejasnosti v praksi, zlasti v izvajanju carinskega zakona, ter nadzor, ki ga izvajajo inšpektorji, pristojni so kemikalije. Zanimivo je, da predlagane spremembe in dopolnitve ne prinašajo dodatnih obremenitev za državni proračun, saj bo po trditvah predlagatelja s taksami za izdana dovoljenja za opravljanje dejavnosti ter izvoznih in uvoznih dovoljenj obogaten proračun in bo to nov vir prihodkov. Enako se nam zdi zanimivo, da je predlagatelj ob tej ugotovitvi istočasno ugotovil, da je predpogoj za izvajanje zakona tudi določena organizacija organa, pristojnega za kemikalije, oziroma če pravilno beremo v poslanski skupini Združene liste socialdemokratov, da morajo biti zagotovljeni materialni in kadrovski pogoji za delovanje tega organa, vendar iz obrazložitve zakona, ko povzamemo, da so ti pogoji bili zagotovljeni že pri sprejetju osnovnega zakona, vendar jih zaradi omejitev financiranja in zaposlovanja ni bilo mogoče zagotoviti ob predvidenem roku. Kaj to v resnici pomeni za nemoteno izvajanje zakona, lahko smo ugibamo, vendar gotovo nič dobrega za izvajanje in izvedbo tega zakona v praksi. Velik premik za varnost potrošnikov in zaščito zdravja predstavlja določba, ki jo opredeljuje označevanje embalaže. Definirajo se predhodne sestavine, ki se dajejo v promet, ki morajo biti označene in morajo biti navedeni podatki o proizvajalcu ter označene snovi. Pomembno se nam zdi da so izrazi bolje definirani ter da je določena komisija za predhodne sestavine bolj jasno definirana. Enako proizvodnja in promet teh sestavin, opredeljen način izdajanja dovoljenj za uvoz in izvoz, jasno definiran način pakiranja, evidence, analize vzorcev, način oblikovanja zbirk podatkov, sestavina letnih in izrednih poročil, in seveda najbolj pomembno, pa tudi kazni. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov smo nekoliko zadržani do tistih določil in členov, ko mora minister, pristojen za kemikalije, dostikrat posegati v izvajanje zakona z različnimi predpisi, posegi in odredbami, saj iz dosedanje prakse vemo, da to zavira izvajanje marsikaterega zakona, pa verjetno bo tudi tega. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov bomo pozorni tudi pri imenovanju komisije za predhodne sestavine, ki jo bodo sestavljali predstavniki organa, pristojnega za kemikalije, ministrstva, pristojnega za notranje zadeve, ministrstva, pristojnega za finance, gospodarske zbornice Slovenije ter strokovnjaki s področja kemije, farmacije in medicine. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov bomo predlagani zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolegica Črnugelj. Kolega Cukjati bo predstavil stališča poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Za njim bo to storil kolega Brenčič za poslansko skupino Slovenske ljudske stranke. Najprej kolega Cukjati, prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Gre za tehnični zakon, ki ima velik pomen. Danes dobite na tržišču kemikalije že v taki obliki, da ni težko iz njih narediti sintetično drogo. Tudi tehnologije so take, da to lahko uresničite v garaži ali neki drugi delavnici. Z ukinjanjem meja je možno take kemikalije prenašati iz dežele v deželo. Velika zahteva mednarodne skupnosti Evropske unije, pa tudi zahteva naše varnosti je, da zelo skrbno spremljamo izvor teh kemikalij, sledenje teh kemikalij in tudi končnega uporabnika teh kemikalij. Jasno, da se ob tem zavedamo, da so tehnologije in tisti, ki se s tem ukvarjajo, zelo bistre glave, odkrivajo vedno nove in nove poti do teh kemikalij, vedno nove in nove tehnološke prijeme, pa tudi vedno nove in nove kemikalije, ki jih najprej oni odkrijejo za prekurzorje za predhodne droge, šele nato jim lahko sledimo mi. Zagotovo bomo Socialdemokrati zakon podprli, z vsemi spremembami, ki so bile na odboru sprejete. Skrbi nas le vprašanje inšpekcijskega nadzora. Tu namreč zakon pooblašča oziroma nalaga inšpektorjem, pristojnim za kemikalije, kar je povsem jasno in sprejemljivo, vendar se premalo ukvarja s samo izvedbo in samo institucijo inšpekcijskega nadzora. Brez inšpekcije je vse prazno, je zakon brezpredmeten, nima nobene teže, ne doseže svojega učinka. Gotovo je ta inšpekcijska služba pravilno locirana na uradu oziroma bodočemu organu, pristojnemu za kemikalije. Vendar tudi v zakonu, ki bo temu sledil, torej zakonu o kemikalijah, inšpekcijski nadzor, ki naj bi bil lociran na tem organu, ni dobro, ni zadosti definiran. Upam, da bo kasneje, v doglednem času ministrstvo vendar porodilo nek podzakonski akt, ki bo ta nadzor dodatno preciziral, pooblastil in tudi ustrezno finančno, poudarjam "finančno" okrepil. Kajti brez dodatnih finančnih sredstev tudi tega nadzora ne bomo imeli. Skratka, socialdemokrati podpiramo zakon, želimo, da zaživi, želimo pa predvsem, da zaživi inšpekcijski nadzor in pa vse tiste določbe, ki zagotavljajo, da bomo kolikor toliko varna dežela.
Hvala lepa, kolega Cukjati. Kolega Brenčič bo predstavil stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, za njim kolega Jelinčič.
Še enkrat hvala za besedo, gospod predsednik. S tem predlogom sprememb in dopolnitev zakona se praktično na novo zapiše zakon, ki je usklajen s številnimi drugimi zakoni, ki so bili sprejeti po sprejemu oziroma uveljavitvi zakona o predhodnih sestavinah za prepovedane droge, in prav tako se s tem predlogom to področje uskladi s številnimi predpisi Evropske unije, ki se tudi tam neprestano spreminjajo. Glede na to, da je to področje, tako kot je področje kemikalij, hitro spreminjajočih se normativnih okvirih v celotni Evropi. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o predhodnih sestavinah za prepovedane droge odpravlja kar nekaj vrzeli in nejasnosti, ki jih osnovni zakon vsebuje in je na njih opozorila uporaba zakona v praksi. Predlog zakona je doživel skozi obravnavo na matičnem delovnem telesu predvsem na temelju pripomb zakonodajno-pravne službe številne pozitivne popravke, tako da dopolnjen predlog zakona celovito sledi namenu in ciljem, te je predstavnica predlagatelja, gospa direktorica Dunja Piškur Kosmač, obširno predstavila, zato ga poslanska skupina Slovenske ljudske stranke v celoti podpira, vključno s spremembami inšpekcijskega nadzora, ki se prenaša na organ, pristojen za kemikalije, in v tem smislu smo tudi prepričani, da bo inšpekcijski nadzor lahko opravljen celovito. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Brenčič. Kolega Jelinčič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Za njim kolega Beuermann. Najprej kolega Jelinčič. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prehodnih sestavinah za prepovedane droge je pravzaprav uskladitveni zakon za naš vstop v Evropsko unijo. Navkljub temu, da ga je sestavljala strokovna skupina, imamo v Slovenski nacionalni stranki nekaj pripomb. Če gremo kar k členom. Za 5. člen, ki govori o proizvodnji in prometu s predhodnimi sestavinami, sodimo, da ni dovolj ekzakten in da izpušča segment, ki bi še vedno moral soditi v ta člen, kjer govori: "Proizvodnjo in promet s predhodnimi sestavinami iz prve skupine lahko na podlagi dovoljenja organa, pristojnega za kemikalije, uporablja pravna ali fizična oseba, če izpolnjuje naslednje pogoje...". Menim, da bi tu morali upoštevati tudi znanstveno-raziskovalne ustanove, ki se ne ukvarjajo s proizvodnjo in ne s prometom s predhodnimi sestavinami, pač pa uporabljajo te sestavine v znanstveno - raziskovalnih programih. Tu se postavlja tudi vprašanje samostojnih raziskovalcev, ki jih težko vtaknemo v spisek pravnih ali fizičnih oseb v skladu s tem zakonom. Ravno tako je tukaj tudi vprašanje fakultet. Tako bi bilo smiselno, da se v podnaslov 5. člena doda tudi tiste, ki sestavine uporabljajo, tako kot je to navedeno v 9. členu, "kjer pravne ali fizične osebe, ki opravljajo proizvodnjo in promet s predhodnimi sestavinami ali jih uporabljajo," kajti znanstveno-raziskovalne ustanove to uporabljajo, ne ukvarjajo se pa s proizvodnjo in prometom. Ravno tako bi morali v 13. členu, ki govori o evidenci, dodati še besedice "ali jih uporablja", in sicer: "Pravna ali fizična oseba, ki opravlja proizvodnjo ali promet s predhodnimi sestavinami oziroma jih uporablja, vodi evidenco, ki mora vsebovati naslednje podatke...". Skratka, mislim, da gre tu za napako, ki se je zgodila predlagatelju; sodim, da bi bilo to mogoče v tretji obravnavi še popraviti, v bistvu gre več ali manj za kozmetičen popravek, ki pa je zelo pomemben. Mogoče bi bilo v tem primeru v 2. členu smiselno, da se uporablja, tako kot v nekaterih zakonih do zdaj, kjer se je striktno uporabljal moški in ženski spol in določene besede v moškem in ženskem spolu, pa bi, recimo, uporabljali - da bi zadostili raznim dušebrižniškim družbam za enakopravnost - pri drogah moški in ženski spol, pa bi pisali "droga" in "drogec". Drugače pa bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Jelinčič. Kolega Beuermann bo predstavil stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije in za njim bo predstavitve poslanskih skupin sklenil kolega Levič. Ne? Prav. Potem ste, kolega Beuermann, zadnji na vrsti. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade! Tako v svetu kot pri nas se srečujemo z velikimi problemi zlorab prepovedanih drog, še posebej med mlado generacijo. Velika večina držav zato z zakoni in drugimi ukrepi preprečuje proizvodnjo, promet in uporabo prepovedanih drog. Seveda pa ni dovolj nadzirati le promet drog, pač pa je enako pomembno zakonsko urediti tudi proizvodnjo in promet predhodnih sestavin za prepovedane droge. Gre za tako imenovane prekurzorje, ki so v glavnem povsem običajne kemikalije, ki se uporabljajo v kemični ter farmacevtstki industriji. Seveda pa jih uporabljajo tudi pri nezakoniti proizvodnji različnih vrst prepovedanih drog v ilegalnih laboratorijih. Proizvodnja in promet s predhodnimi sestavinami sta tako v večini držav zaradi preprečevanja zlorabe pod strogim nadzorom. Prekurzorji oziroma predhodne sestavine se večinoma zlorabljajo kot neposredne surovine za izdelavo prepovedanih drog in postanejo sestavni del kemijske strukture novonastalih snovi. Republika Slovenja je podpisnica vrste mednarodnih pogodb, ki jim je skupna težnja preprečevanje zlorab psihotropnih snovi in boj proti organiziranemu kriminalu na tem področju. Državni zbor je tako februarja leta 2000 sprejel zakon o predhodnih sestavinah za prepovedane droge. Danes pa je pred nami dopolnjen predlog zakona o spremembah in dopolnitvah tega zakona. Novelo zakona je potrebno predvsem zaradi prilagoditve nekaterih definicij definicijam Evropske unije, razvrstitvi predhodnih sestavin v posamezne skupine. Predlog zakona predpisuje pogoje za opravljanje dejavnosti prometa ali proizvodnje teh snovi, določa ustreznost nadzora nad uvozom predhodnih sestavin, ureja pristojnosti inšpekcijske službe in način poročanja pravnih oseb ministrstvu za zdravje. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami bodo dosežene uskladitve s predpisi Evropske unije ter zakoni, ki posredno ali neposredno posegajo na področje nadzora prometa s predhodnimi sestavinami, kot so zakon o kemikalijah, carinski zakon, zakon o državni upravi in zakon o inšpekcijskem nadzoru. V poslanski skupini Liberalne demokracije menimo, da je sprejem novele zakona potreben, zato ga bomo tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Z vašo predstavitvijo, kolega Beuermann, smo končali predstavitev stališč poslanskih skupin. K dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zato razprava o členih ni možna. Razpravo s tem zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek, 19. junija letos, po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem to točko prekinjam. Odrejam dobrih pet minut odmora. Državni zbor bo nadaljeval s svojim delom ob 12.50 uri z naslednjo točko reda. Do takrat sejo prekinjam.
Spoštovane kolegice in kolegi! Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KEMIKALIJAH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona in obenem predstavnike vlade tudi lepo pozdravljam v naši sredini. Prosim. Gospa Dunja Piškur Kosmač, direktorica urada Republike Slovenije za kemikalije, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. S predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kemikalijah se v skladu z evropskim sporazumom o pridružitvi nadaljuje harmonizacija pravnega reda Republike Slovenije s pravnim redom Evropske unije na področju prostega pretoka blaga, varstva zdravja in življenja ljudi ter okolja in zaščite pred naravnimi nesrečami. Povzemajo se novi predpisi Evropske unije, ki so bili uveljavljeni po letu 1999, ko je bil zakon o kemikalijah že sprejet, in popravljajo ali dopolnjujejose določbe, ki evropski pravni red povzemajo nepopolno ali neustrezno in ki bi ob vstopu v Evropsko unijo bi lahko pomenile omejevanje skupnega trga in prostega pretoka blaga. Predvsem smo iz zakona umaknili vse nacionalne postopke registracij ter vodenjaevidenc in seznamov, za katere ni neposredne podlage v predpisih Evropske unije, pristojnosti na teh področjih pa so jasne in kot doslej navezane na skupne procese v Evropski uniji. Racionalizirajo se tiste določbe, ki predstavljajo nacionalne elemente zakona in same po sebi niso predmet harmonizirane zakonodaje, v nacionalnem okviru pa podpirajo in omogočajo izvajanje harmoniziranih določb ali neposredno dvigujejo raven varnosti pri prometu in uporabi nevarnih kemikalij. Te določbe bodo po vstopu Republike Slovenije v Evropsko unijo veljale samo za pravne subjekte, to pomeni uvoznike, proizvajalce in uporabnike nevarnih kemikalij v Republiki Sloveniji, zato je vidika njihove konkurenčnosti v evropskem prostoru smiselno zmanjševanje njihovih obveznosti in obremenitev, če le-te niso nujno potrebne za izvajanje kemijske varnosti v državi. Še posebej pomembne so nove določbe, ki izrecno uvajajo uporabo preventivnih ukrepov v nujnih primerih, ko je za varovanje ljudi in okolje potrebno ukrepati na podlagi delnih in nepopolnih podatkov o škodljivih učinkih posamezne kemikalije na ljudi ali okolje, če in dokler so ti ukrepi smiselni in potrebni. Uporaba in izvajanje teh določb pomenita uveljavljanje tako imenovanega previdnostnega načela, ki ga je sprejel že leta 2000 Evropski parlament in naročil Evropski komisiji, da ga v čim večji meri upošteva pri pripravi predpisov. Dopolnjuje se tudi institucionalna struktura na področju kemijske varnosti. Zakon podrobneje določa specifične strokovne naloge in pristojnosti urada Republike Slovenije za kemikalije in jih razširja z nalogami inšpekcijskega nadzora kemikalij ter naloge javnih zdravstvenih in drugih zavodov, ki jih ti izvajajo na področju spremljanja kemikalij v okolju in ugotavljanja njihovih učinkov na ljudi in okolje. Na ta način se v funkcionalno strukturo za izvajanje zakona vključujejo tudi druge strokovne ustanove, ki že do sedaj opravljajo pomembne naloge na področju nadzora kemikalij. Z manjšimi prilagoditvami se v veliki meri ohranjajo tudi določbe, ki omogočajo zbiranje podatkov o kemikalijah v prometu v državi, potrebnih za vzpostavitev in delovanje nacionalne podatkovne baze o kemikalijah. Pri ohranjanju teh določb so bili v veliki meri upoštevani njeni dosedanji pozitivni učinki in uporabnost, pa tudi izkušnje držav članic Evropske unije, ki imajo tak sistem že dalj časa vzpostavljen. Na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe državnega zbora in na podlagi razprav in predlogov poslancev in poslanskih skupin so bili v fazi druge obravnave izoblikovani številni amandmaji, ki so bili predvsem pravne narave in jih je sprejel matični odbor. Na podlagi teh amandmajev dopolnjeni predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kemikalijah jasneje in konkretneje ureja določbe predloga zakona. Ker na na dopolnjen predlog zakona ni bilo vložen noben amandma, predlagam, da se skladno s prvim odstavkom 138. člena poslovnika državnega zbora opravi tretja obravnava na tej seji. Najlepša hvala!
Hvala vam. Predlog zakona je obravnaval odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko, invalide kot matično delovno telo. In predsednik odbora gospod Stanislav Brenčič bo predstavil poročilo odbora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Prav tako kot predhodni predlog zakona je tudi predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kemikalijah obravnaval odbor državnega zbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide na 34. redni seji, dne 4.6. Člani odbora so poleg zakonskega besedila in mnenja zakonodajno-pravne službe prejeli še mnenje Državnega sveta Republike Slovenije in dopis iz Gospodarske zbornice Slovenije oziroma konkretno Združenja za trgovino. Zakonodajno-pravna služba je v skladu s poslovnikom proučila navedeni predlog zakona z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika. V svojem obširnem mnenju je k predlogu zakona oblikovala vrsto konkretnih pripomb, pripomb k posameznim členom. Na temelju teh pripomb se je skupaj s predstavniki predlagatelja in predstavniki strokovnih služb odbora pripravilo številne amandmaje. Uvodno obrazložitev k predlogu zakona je prav tako kot predhodno tudi k temu zakonu podala direktorica urada za kemikalije, gospa Dunja Piškur Kosmač. In malo prejsmo to obrazložitev tudi slišali. Odbor je skozi razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in o amandmajih, ki so jih vložile štiri poslanske skupine, in sicer LDS, Združena lista socialnih demokratov, Slovenske ljudske stranke in DeSUS-a podprl amandmaje k 2., 3., 4., 7., 8., 9., 11., 15., 16., 18., 19., 22., 23., 27., 29., 31., 33., 34., 35., 36., 43., 48., 50., 55., 57. in k 61. členu. Ker je odbor k 60. členu oblikoval in sprejel svoj amandma, je amandma teh štirih poslanskih skupin ktemu členu postal brezpredmeten. Poleg tega pa je odbor oblikoval in sprejel tudi svoje amandmaje k 2., 9., 16., 19., 22., 34., 36., 55., 57., k 60. členu in vzpostavil oziroma vgradil v predloga zakona tudi nov 60.a člen. Odbor je v skladu z 128. členom poslovnika državnega zbora glasoval o posameznih členih predloga zakona ter vse člene sprejel. Na podlagi prvega odstavka 130. člena poslovnika državnega zbora je glede na sprejete amandmaje na seji odbora pripravljen tudi dopolnjen predlog zakona v predlogu, kot je pred vami. Hvala lepa.
Hvala predsedniku odbora. Zdaj bomo slišali stališča poslanskih skupin. Najprej bi dal besedo gospe Mariji Ani Tisovic za stališča poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Pozdravljeni predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Sedaj veljavni zakon o kemikalijah ureja promet in uporabo nevarnih kemikalij na skupnem evropskem trgu. Republika Slovenija je v svojem pravnem redu uvedla aktualne definicije, koncepte in postopke nadzora v prometu s kemikalijami v skladu z evropskimi direktivami. S tem zakonom je urejeno področje upravljanja z navadnimi kemikalijami ter skrbi za zdravje ljudi in varstvo okolja. Od uveljavitve tega zakona pa so se razmere na področju kemijske varnosti hitro spreminjale. V slovenskem pravnem redu smo sprejeli nove zakona, kot je zakon o varnosti in zdravju opredelil. Sprejeli smo predpise o varstvu okolja, zakon o farmacevtskih sredstvih za zaščito rastlin in podobno. Tako je prišlo na eni strani do podvajanja pravne ureditve, na drugi strani pa je zakonom o fitofarmacevtskih sredstvih skoraj v celoti izvzel skupino kemikalij. S tem pa je ministrstvo za zdravje omejilo pristojnosti na področju varovanja zdravja in tako nedopustno poseglo v jedro njegovih nalog in pristojnosti. Zakon o kemikalijah je številne rešitve in postopke direktno prevzel kot nacionalne postopke in jih uvedel v pravni red Republike Slovenije, kar pa je prineslo vrsto zapletov pri prometu s kemikalijami ravno z državami Evropske unije. S spremembami in dopolnitvami zakona o kemikalijah se ohranjajo vsi temeljni elementi kemijske varnosti v Republiki Sloveniji z vidika varovanja zdravja, ljudi in okolja. Vsebujejo pa te spremembe in dopolnitve zakona vse tiste predpise EU, ki so bili sprejeti po letu 1999. S to novelo zakona popravljamo in dopolnjujemo vse tiste določbe, ki bi nam ob vstopu v EU lahko omejevale skupni trg in prost pretok blaga. Iz zakona se umikajo nacionalni postopki evidenc in seznami, za katere ni neposredne podlage v predpisih Evropske unije. Pristojnosti ministra na tem področju pa so določneje navezane na skupne procese v EU. Zakonski predlog uvaja tudi novosti in varovalne mehanizme na področju varovanja zdravja, življenja ljudi ter okolja. Predvsem so pomembne nove določbe, ki uvajajo uporabo preventivnih ukrepov v nujnih primerih. Hkrati z uvedbo teh ukrepov uvaja tudi omejitvene pogoje za njihovo uporabo. Dopolnjuje se tudi institucionalna struktura na področju kemijske varnosti. Podrobneje se določajo specifične strokovne naloge in pristojnosti javnih zdravstvenih in drugih zavodov na področju spremljanja kemikalij v okolju in vrednotenja njihovih učinkov na ljudi in okolje. Organu, pristojnemu za kemikalije, se razširjajo naloge, in sicer se zadolži tudi za inšpekcijski nadzor. Bazo podatkov o kemikalijah, ki so v prometu in uporabi v Republiki Sloveniji, je uvedel že osnovni zakon. Obstoječi obseg zbiranja podatkov o kemikalijah ostaja, spremembe in dopolnitve zakona samo prilagajajo zbiranje podatkov razmeram, ki bodo nastale po uveljavitvi skupnega trga in prostega pretoka blaga. Amandmaje, ki so bili vloženi v drugi obravnavi te novele, bo poslanska skupina Nove Slovenije podprla, prav tako pa bo podprla tudi predlog sprememb in dopolnitev zakona o kemikalijah. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine DeSUS bo podal kolega Ivan Kebrič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana predstavnica in predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Obrazložil bom stališča poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije [[DeSUS]] do predloga, ki je pred nami, zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kemikalijah. V poslanski skupini DeSUS pozdravljamo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kemikalijah. Področje kemikalij se zelo spreminja, posebej še z napredkom znanosti in hitrega razvoja tehnologije. Tako bo s sprejetjem zakona končno to področje urejeno tako, da ne bo več predstavljalo pravnih praznin, nesporazumov, po drugi strani pa bo slovenskim subjektom, ki se ukvarjajo s prometom kemikalij, omogočilo večjo konkurenčnost z ostalimi članicami Evropske unije in tudi z drugimi državami. Ker se predlog zakona ukvarja predvsem oziroma tudi z elementi kemijske varnosti oziroma z varovanjem javnega zdravja in okolja, pa seveda sprostitev nekaterih postopkov, pomeni obveznosti in obremenitev za pravne subjekte zaradi konkurenčnosti v evropskem prostoru in ne sme to iti na rovaš le-te. Zato morajo postopki ocenjevanja nevarnosti kemikalij, ki prav gotovo vplivajo ne samo na življenje, ampak tudi na okolje, to ne sme se podrediti finančnim vplivom oligarhij, ki bi želele na poceni način proizvajati in distribuirati take kemikalije, ki so ne samo zdravju, ampak tudi okolju škodljive. Kemija je zelo stara veda, saj so alkemisti bili poznani že v začetku davnega štetja naših letih. Kemikalije so prisotne na veliko področjih tako v človekovem življenju, neposredno pa imajo tudi močan vpliv na okolje. Urad za kemikalije, ki neposredno skrbi za strokovne, upravne in koordinacijske naloge, po novem pa bo prisoten tudi na inšpekcijskem nadzoru in ima zato zelo odgovorno nalogo, da posredno in neposredno skrbi za zdravje ljudi in okolja, opravljati pa bo moral zadeve, ki mu jih nalaga ta zakon in bo tako omogočen seveda dostop do vseh podatkov, ki so relevantni za njegovo delovanje. Zakon ne bo v popolnosti zaživel, če se ne bomo in če se ne bodo spoštovale njegove določbe, ki jih uvaja in se ne bodo držale pravne osebe vseh predpisov, ki bodo tudi v podzakonskih aktih in ostalih uveljavljeni oziroma upoštevani v prometu in tako tudi v proizvodnji kemikalij. Kljub temu da zakon spreminja ali drugače opredeljuje nekatere institute in obveznosti za pravne osebe, v poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da bo sprejem zakona dobrodošel tudi v teh sferah. Poleg sprejema tega zakona pa je potrebno zadovoljno urediti tudi področja, ki se nanašajo na podobno, pa vendar drugačno tematiko in se urejajo kot samostojna področja, vendar jih je zakon o kemikalijah neposredno prizadel. Le s celoviti ureditvijo bomo dosegli zadan namen, to je varnost zdravja in življenja, zato bo poslanska skupina podprla ta predlog. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Silva Črnugelji; bo podala stališče skupine Združene liste socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljena direktorica urada za kemikalije, Dunja Piškur Kosmač in sodelavci vlade ter dragi kolegi in kolegice. Danes obravnavamo spremembe in dopolnitve zakona o kemikalijah v drugi obravnavi, ki ob sprejemu vzpostavil pravni red na področju proizvodnje, prometa in uporabe kemikalij na skupnem evropskem trgu. Tako je bilo urejeno eno izredno občutljivo področje, saj so tveganja s kemikalijami velika, skrb za zdravje, okolje pa toliko bolj potrebna, saj je bilo potrebno vse to natančno opredeliti in definirati. Področje samo, vsebina ukrepov in zakonodaja Evropske unije na tem segmentu se zelo hitro spreminja in razvija zaradi zelo hitrega spreminjanja tehnologije in tudi števila kemikalij. Zlasti zaradi procesa približevanja Evropski uniji je Republika Slovenija uveljavila nove zakone, ki so posamezna področja iz zakona o kemikalijah uredili kot samostojna področja, pristojnosti s področja kemikalij pa postopoma razporedili med druga ministrstva. Dobro je vedeti, da nekatera področja ureja zakon o varnosti in zdravju pri delu, področje urejanja in obratovanja objektov pa pakt nove zakonodaje, nove okoljske zakonodaje, zlasti sta tukaj pomembna dva zakona, in sicer zakon ograditvi objektov in zakon o urejanju prostora. To področje ureja tudi zakon o fitofarmacevtskih sredstvih za zaščito rastlin. Pričujoči zakon pa ureja spremembe in dopolnitve tistih segmentov, ki ureja zlasti promet s kemikalijami: prevoz nevarnih kemikalij po železnici, cestah, notranjih vodotokih, morju in po zraku, proizvodnje in promet s kemikalijami in s kemičnim orožjem in predhodnimi sestavinami za kemično orožje, proizvodnjo in promet predhodnih sestavin za prepovedane droge, če niso urejene s posebnim zakonom in seveda tudi radioaktivne snovi. Zakon definira način ocenjevanja, sporočanja podatkov o kemikalijah in nevarnih proizvodih, ureja pristojnosti zavodov in natanko opredeljujejo njihove naloge pri sporočanju podatkov, postopek pridobivanja dovoljenja in tudi način prenehanja. Definira vlogo in naloge svetovalcev za kemikalije, način spremljanja ukrepov in monitoring kemikalij, vsebino, vlogo nacionalnega programa za kemijsko varnost, ki je zlasti zelo pomemben, nadzor in način izdajanja tega nadzora ter pooblastila, zlasti pomembna pri pooblastilih inšpektorja in inšpektorata. Tudi pričujoči zakon po zagotovilih predlagatelja ne prinaša povečanih ali novih obremenitev za državni proračun. Vendar treba je vedeti, da predlagatelj v svoji obrazložitvi pove, da je v prvotnem sprejemu zakona bila zagotovljena celotna institucionalna infrastruktura, potrebna za izvajanje nalog, ki izhajajo iz zakona, vendar zaradi dosedanjih omejitev financiranja, zlasti urada Republike Slovenije za kemikalije in zdravstvenega inšpektorata Republike Slovenije, ki sta temeljna nosilca ukrepov in aktivnosti na podlagi zakona, tako na področju zaposlovanja kot izvajanja preventivnih programov, že do sedaj ni bilo mogoče v celoti izpostaviti prvotno začrtani sistem. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov se sprašujemo, kako bo to zagotovljeno za prihodnja leta, saj je predvideno, da urad za kemikalije poveča obremenitve, skupaj z novimi nalogami, pridobi postopoma tudi neke naloge kasneje kot dodatne obremenitve proračuna, žal ne bodo možne glede vstopa v Evropsko unijo. Zato tudi upravičena skrb poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov o možnosti izvajanja tega zakona v celoti, vendar se poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov zaveda uskladitve zakona z zakonodajo Evropske unije, zlasti pa za dodatno zaščito potrošnikov in zato smo se odločili, da bomo zakon z amandmaji podprli. Hvala lepa.
Hvala vam. Gospod France Cukjati bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav vsem. Torej, ta zakon sodi tudi med tehnične zakone, ki nekako naj bi zagotovili našo varnost za zdravje in življenje in pa seveda uskladitev z zahtevami Evropske unije. Ta zakon naj bi namreč določil ukrepe za varovanje zdravja ljudi in okolja pred škodljivimi učinki kemikalij in pa naložil vsem tistim, ki proizvajajo kemikalije, z njimi opravljajo promet ali jih uporabljajo, določene obveznosti, da posredujejo ustrezne podatke uradu za kemikalije, da obeležijo svoje proizvode ustrezno, da zagotovijo varnost ravnanja s temi kemikalijami in podobno. No, seveda tako kot pri prejšnjem zakonu je z ene strani zelo prijetno ugotoviti, da pravzaprav dosledno sledimo zahtevam Evropske unije, da pa žal v izvedbenem delu smo manj navdušeni, manj zagreti, manj pripravljeni narediti. Namreč, inšpekcijski nadzor, ki je osnova za uresničitev vseh teh lepo navedenih ukrepov za varnost zdravja ljudi, je pomanjkljivo predstavljen, ni dovolj dodelan in je še naprej podfinanciran. Namreč, finančna konstrukcija tega zakona, ki je bila v prvem branju v uvodu obrazložena, ne računa na to, da naj bi se ta inšpekcijski nadzor razširil, dodelal, dopolnil ustrezno in ne samo prenesel nekatere dejavnosti zdravstvenega inšpektorata na kemikalije. Tudi ni nikjer navedena možnost ustanavljanja lastnih laboratorijev, ki so v državah Evropske unije običajni za spremljanje škodljivih posledic kemikalij na okolje in ljudi. Tudi sedanji monitoring - to kažejo naše izkušnje zadnjih let - ne zadošča, da bi spremljali nevarnost situacije, ki jo doživlja naše okolje in s tem tudi mi, ki smo del tega okolja. Dobra laboratorijska praksa je v zakonu omenjena, ni pa izdelana, ni dodelana, zato bo potrebovala podzakonske akte. Sedanji monitoring, kot sem rekel, je nezadosten, finančna konstrukcija zakona ne upošteva njegove dodelave, razširitve. Nekako računamo in upamo, da bomo morda vsaj v naslovu napovedanega oziroma našega nacionalnega programa kemijske varnosti vendar svojo opredelitev in svoj resen namen, da ne samo izpolnimo naloge in zahteve Evropske unije, ampak da bomo tudi našim prebivalcem zagotovili večjo varnost pred kemikalijami, pred katerimi se pravzaprav nahajamo in so vse pogostejši spremljevalec našega življenja. Ne gre samo za insekticide, pesticide, za razne dezenficiense, za detergente, ampak gre kratko malo za industrijo, ki ne samo še naprej izpušča strupene snovi kot svoj stranski produkt tako v zrak kot v vodo, temveč je tudi uporaba vse bolj nevarnih kemikalij vedno pogostejša, vseobsežnejša in uporablja vedno nove in bolj nevarne sestavine. Tako bi želel, da bi ta tehnični zakon, ki je takšen kot je - in socialdemokrati ga bomo podprli - to željo v bodoče nadgradili z ustreznim nacionalnim programom kemijske varnosti.
Hvala lepa. Stališče Slovenske ljudske stranke bo podal kolega Stanislav Brenčič. Prosim.
Hvala za besedo. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kemikalijah je praktično nanovo napisan zakon, ki pa je izrazito strokovno-tehnične narave. Osnovni zakon o kemikalijah je bil obravnavan in sprejet že v prejšnjem mandatu, ko je bil predstavnik predlagatelja nekako isti kot danes, samo v svojstvu državnega sekretarja na ministrstvu za zdravje. Bil je sprejet kot eden prvih zakonov z namenom harmonizacije našega pravnega reda s pravnim redom Evropske unije in je nekako razumljivo, da je zakonska ureditev v praksi povzročala še vedno številne zaplete in dvoumnosti, predvsem v prometu s kemikalijami iz držav članic Evropske unije. Potreba po celoviti spremembi in dopolnitvi osnovnega zakona pa izhaja tudi zaradi precej dinamičnih sprememb zakonodaje Evropske unije na tem področju. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kemikalijah je ob obravnavi na matičnem delovnem telesu doživel številne spremembe in dopolnitve. S tem se je tudi celovito korigiralo predlog zakona in odpravilo pomanjkljivosti, na katere je povsem določno opozorila tudi zakonodajno-pravna služba državnega zbora. V predlogu sprememb in dopolnitev zakona o kemikalijah je pomembno, da se vsi temeljni elementi kemijske varnosti v Republiki Sloveniji z vidika varovanja zdravja ljudi in varovanje okolja ohranjajo in se še bolj določno opredelijo. Številni postopki ocenjevanja kemikalij pa se racionalizirajo, kar je vsekakor dober premik, pozitiven premik v urejanju tega področja. Pomembna sprememba pa se nanaša tudi na področje institucionalnega nadzora oziroma nacionalnega zagotavljanja kemijske varnosti, vključno s prenosom inšpekcijskega nadzora na organ, pristojen za kemikalije, pri čemer pa upamo, da združitev tako upravnih kot nadzornih funkcij v enem in istem organu v praksi ne bo povzročalo kolizij oziroma da se nadzor ne bi postavilo v odvisnost od upravnih odločitev. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo predlog dopolnjenega predloga zakona podprla. Pričakujemo pa, da bo številne podzakonske akte, ki jih zakon narekuje ministru, pristojen za to področje, le-ta pravočasno dodelal oziroma postavil na novo. Hvala lepa.
Hvala vam. Stališče Slovenske nacionalne stranke bo podal kolega Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Zakon, ki ga imamo, oziroma predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kemikalijah usklajuje našo zakonodajo z Evropsko unijo in vendar ima kar nekaj netočnosti in pa nejasnosti. Prva zadeve, na katero je treba opozoriti, je, kje bo organ, pristojen za kemikalije, dobil finančna sredstva glede na omejitve pri finansiranju in pri zaposlovanju, ki ga pripravlja slovenske vlada. Kako bodo zagotovili dodatna sredstva, dodatne ljudi, ki jih bodo nedvomno potrebovali? Možnost sicer je, da se vse skupaj da pod okrilje zakona o zdravilih, vendar pa mislim, da to ne bi bilo niti smiselno niti oportuno in nata način ne bi rešili to zagate. Sedaj pa k členom. V 2. členu govorimo o biocidnih pripravkih, ki so aktivne snovi in pripravki, ki vsebujejo eno ali več aktivnih snovi itd., potem pravi pa, da fitofarmacevtska sredstva se ne štejejo med biocidne pripravke v smislu tega zakona. Sodim, da je tukaj premalo decidirano navedeno, kaj naj bi bilo biocidno sredstvo oziroma kako ločiti termin oziroma pojem biocidnosti od fitofarmacevtike. Fitofarmacevtska sredstva se prepletajo z biocidnimi sredstvi in težko je napisati enostavno, da fitofarmacevtska sredstva se ne štejejo med biocidne pripravke v smislu tega zakona, ko pa vendar vemo, da je to zelo prepleteno in tukaj bi moralo ministrstvo posvetiti temu vprašanju več časa. V 3. členu se govori, da določbe tega zakona se ne uporabljajo za promet in uporabo snovi in pripravkov v končni obliki in so navedeni streliva in eksplozivi in malo nižje tudi mineralna gnojila - prihajajo zopet do ene nekonsistentnosti. Kajti, recimo, nitrati so čista kemikalija, obenem sotudi eksplozivi in obenem so tudi mineralna gnojila. Kadar imamo tukaj v vprašanju, recimo, amonnitrat, ki ga lahko mešamo z nafto v približnem razmerju 30:70, dobimo strahotno močan eksploziv. Obenem je to umetno gnojilo in obenem je to čista kemikalija in zato ta 3. člen zagotovo ni ustrezno obdelan. V 5. členu pravimo, da morajo biti vsi uporabniki nevarnih kemikalij ob nabavi kemikalij opozorjeni na nevarne lastnosti kemikalije, na njihovo zahtevo pa jim morajo biti na voljo ustrezna pojasnila o pravilni uporabi kemikalije. Mislim, da gre tukaj malo za preveliko nonšalanco ministrstva za zdravje, kajti s temi kemikalijami, z nevarnimi kemikalijami ravnajo in delujejo ter delajo zelo visoko usposobljeni strokovnjaki kemijske ali farmacevtske usmeritve in tukaj ne gre za kakšne, recimo, ustavne sodnike, ki lahko prekladajo besede tako ali drugače, in delajo neumnosti iz vsega skupaj. Tukaj gre za ljudi, ki so ekzaktni, točni in se zavedajo svojih odgovornosti, zato mislim, da je ta člen malo smešen. Če gremo naprej do 17. člena, piše "register genocidnih pripravkov vsebuje naslednje podatke", med drugimi tudi imena in vsebnost aktivnih snovi. Kaj pa koncentracija, vsebnost in koncentracija v tem primeru, kadar gre za pripravek ni isto. Vsebnost pripravka pomeni, katere sestavine ima pripravek v sebi, nikakor pa ne pomeni, kakšna koncentracija teh aktivnih snovi je navedena. Skratka, tudi tukaj gre za eno veliko nejasnost. Pa potem v 29. členu, ko pravi, da pravne in fizične osebe, ki proizvajajo in morajo predložiti za vsako kemikalijo kemijsko sestavo nevarne kemikalije.Kot da ne bi vedeli, da kemijska sestava kemikalije je formula kemikalije. Lahko se navede kemijska sestava pripravka ali kaj podobnega, ne more pa biti kemijska sestava kemikalije - lepo vas prosim. To kaže, da so delali ta zakon tako imenovani strokovnjaki, kakršnih imamo žal v Sloveniji preveč. Samo še ena misel. Mislim tudi, da je napaka v tem, da minister določa vse po dolgem in počez, kar kaže, da bomo zopet dobili kakšne restriktivne zakona v obliki raznih prohibicijskih variant, ki pa zagotovo ne bodo v dobro slovenski državi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba LDS bi podal Richard Beuermann.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice, kolegi, predstavniki vlade. Predlog za novelo zakon o kemikalijah je prišel v parlamentarno proceduro na predlog vlade po nekaj manj kot štirih letih. Zakon je bil takrat usklajen z evropsko zakonodajo. Kljub relativnemu kratkemu obdobju od njegovega sprejema pa lahko ugotovimo, da so potrebne kar obsežne spremembe. Dogajanje na področju kemijske zakonodaje v Evropski uniji je namreč zelo dinamično. V tem času je bilo sprejetih kar 6 direktiv, ki se nanašajo na razvrščanje, pakiranje in označevanje nevarnih snovi oziroma nevarnih pripravkov ter izdelavo in distribucijo varnostnih listov. Ker je v veljavnem zakonu povzeto kar nekaj postopkov iz evropske zakonodaje, je prihajalo do nepotrebnega podvajanja in je povzročalo precej težav pri uvozu kemikalij iz Evropske unije. Predlog novele zakona to nepotrebno podvajanje odpravlja. Tako so iz zakona umaknjeni vsi nacionalni postopki registracij ter vodenja evidenc in seznamov, za katere ni neposredne podlage v predpisih Evropske unije in ki bi pomenili podvajanje seznamov Evropske unije. Ukinjeni so nacionalni postopki prijavljanja in ocenjevanja tveganja novih in obstoječih snovi. V času od sprejema veljavnega zakona so bili sprejeti nekateri zakoni, ki so posegli v vsebino nekaterih delov zakona o kemikalijah in jih prenesli v druge zakone, kot na primer varnost pri delu s kemikalijami ter okoljski predpisi, ki urejajo proizvodnjo kemikalij in kemijsko varnost. Zaradi takšnih rešitev posega zakon dejansko le še na promet s kemikalijami. Pomembno spremembo prinaša racionalizacija postopkov ocenjevanja kemikalij. Tako se več različnih dosedanjih postopkov združuje oziroma nadomešča z enotnih pristopom ocenjevanja kemikalij, tako imenovanim "risk assessment" na podlagi enotne metodologije, ki je primerljiva z metodologijo Evropske unije. V predlaganih rešitvah se uporablja princip nujnega ukrepanja na podlagi delnih in nepopolnih podatkov o škodljivih učinkih posamezne kemikalije na ljudi ali okolje v smislu previdnosti zaradi utemeljenega suma. Predlog zakona tudi razširja delovno področje in dosedanje pristojnosti urada za kemikalije na področju strokovnih, upravnih in koordinacijskih nalog na področju urejanja prometa s kemikalijami, tudi na področje inšpekcijskega nadzora. Zakon predvideva v roku enega leta sprejemnacionalnega programa za kemijsko varnost, ki bo opredelil dolgoročne usmeritve in omogočil razpravo tudi o tistih vsebinah, ki v tem trenutku niso predmet sprememb, so pa pomembne za zagotavljanje kemijske varnosti v najširšem smislu. V poslanski skupini Liberalne demokracije menimo, da so spremembe potrebne, zato bomo zakon seveda podprli. Hvala.
Hvala lepa. Sprašujem poslansko skupino Stranke mladih, ali želi predstaviti stališče? Ne. Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona o kemikalijah V skladu s členom 139 poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek, 19.6.2003, po končani zadnji točki dnevnega reda v okviru glasovanj. S tem prekinjam 4. točko dnevnega reda. Imamo 3 minute odmora do začetka 5. točke dnevnega reda - predlogzakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kozmetičnih proizvodih. Hvala za sodelovanje predstavniku vlade. In kratka pavza.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade! Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KOZMETIČNIH PROIZVODIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato dajem besedo predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospa Dunja Piškur Kosmač, direktorica urada za kemikalije, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! S spremembi in dopolnitvami zakona se ohranjajo vsi temeljni elementi varovanja zdravja uporabnikov z vidika ustreznosti kozmetičnih proizvodov za uporabnika, ki jih je uvedel že veljavni zakon o kozmetičnih proizvodih. Predlog zakona uvaja koncept ustreznosti kozmetičnega proizvoda in zamenjuje prejšnji izraz "varnost kozmetičnega proizvoda", ker v praksi generalne varnosti ni mogoče zagotoviti. S spremembami in dopolnitvami definicij proizvajalca in prometa kozmetičnih proizvodov se omogoča nedvoumno identifikacijo odgovornosti za ustreznost kozmetičnih proizvodov. Na embalaži kozmetičnega proizvoda mora biti naveden in posebej označen njihov dobavitelj, ki s to navedbo prevzame odgovornost za ustreznost kozmetičnega proizvoda tako glede sestave kot tudi vsebine označb na embalaži. Dobavitelj mora na navedenem in označenem naslovu zagotavljati vsa dokazila o ustreznosti kozmetičnega proizvoda. Zato vsi ostali subjekti, ki opravljajo prevoz, distribucijo in prodajo kozmetičnih proizvodov, niso več odgovorni za ustreznost sestave in označevanja, morajo pa seveda ravnati s kozmetičnimi proizvodi v skladu z navodili, ki jih dobavitelj navede. Promet je omejen samo na fazo prepustitve končnemu uporabniku, ko je varnost za uporabnika dejansko smiselna in potrebna, subjekti, ki opravljajo promet, pa morajo skrbeti za to, da v promet ne dajejo kozmetičnih proizvodov, pri katerih zaradi neustreznega označevanja ne bi bila možna kasnejša identifikacija dobavitelja. Predlog zakona ne razlikuje med dobavitelji iz Republike Slovenije in dobavitelji iz Evropske unije, s čimer uveljavlja načelo vzajemnega priznavanja blaga in ga dosledno usklajuje z evropskim pravnim redom. Inšpekcijski nadzor kozmetičnih proizvodov se z nadzora na mejnih prehodih v veliki večini primerov prenaša na nadzor prometa v notranjosti države. Nadzor kozmetičnih proizvodov, ki so blago Skupnosti, pa se prilagaja skupnemu in koordiniranemu nadzoru v okviru Evropske unije. Za razliko od ostalih dveh zakonov bo nadzor nad kozmetičnimi proizvodi še vedno opravljala zdravstvena inšpekcija. Določbe, ki urejajo uporabo slovenskega jezika pri označevanju kozmetičnih proizvodov, so usklajene s pravnim redom Evropske unije in istočasno zadovoljujejo tudi potrošnike v naši državi. Podrobno so upoštevane določbe pravnega reda Evropske unije, ki urejajo zaščito laboratorijskih živali pri preizkušanju kozmetičnih proizvodov. V Republiki Sloveniji - to ponovno poudarjam - ni dovoljeno preizkušanje kozmetičnih proizvodov in njihovih prototipov na živalih. Predlagatelj je v svojem predlogu omejil tudi preizkušanje sestavin in vzpostavil tudi zakonske podlage za omejevanje prometa, to pomeni, uvoženih kozmetičnih proizvodov, ki so bili preizkušeni na živalih. Na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe in na podlagi razprav in predlogov poslancev in poslanskih skupin so bili v prvi fazi druge obravnave izoblikovani številni amandmaji, ki so bili predvsem pravne narave. Na podlagi teh amandmajev dopolnjeni predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakonov o kozmetičnih proizvodih jasneje in konkretneje ureja določbe predlogu zakona. Na dopolnjen predlog zakona so podani amandmaji k 8. členu, za katere se bomo opredelili pri razpravi. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval odbor za delo, družino, socialno politiko, varstvo in invalide kot matični delovno telo. Predsednik bo podal stališče odbora.
Hvala za besedo, ponovno gospod podpredsednik. No, tudi ta predlog zakona je matično delovno telo obravnavalo na 34. redni seji dne 04.06.2003. Člani odbora so poleg predloga zakonskega besedila in pisnega mnenja zakonodajno-pravne službe prejeli še mnenje državnega sveta Republike Slovenije oziroma njegove komisije za družbene dejavnosti in pa dopis Gospodarske zbornice Slovenije oziroma združenje za trgovino. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki k predlogu zakona z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika oblikovala vrsto pripomb k posameznim členom predloga zakona. V dodatni ustni predstavitvi mnenja na seji odbora je predstavnica zakonodajno-pravne službe ponovno opozorila na vprašanje, povezano s poskusi na živalih, kar ureja 8. člen, in s tem v povezavi dikcijsko nejasnega teksta predlaganega novega 7. člena, ki ima željo urediti preizkušanje kozmetičnih proizvodov na živalih. V 21. členu zakona pa uveljavlja celo absolutno prepoved poizkusov na živalih z namenom testiranje kozmetičnih preparatov. Na načelni ravni je bilo opozorjeno tudi na vprašanje načela legalitete, saj se vrsta vsebin, ki so bile do sedaj urejene v zakonu, prenaša na podzakonska urejanje v okviru pooblastila, ki ga pridobi minister, pristojen za področje kemikalij in kozmetičnih proizvodov. Uvodno obrazložitev k predlogu zakona je članom odbora prav tako podala direktorica urada za kemikalije, kot smo malo prej slišali. Odbor je prešel na razpravo in glasovanje o posameznih členih in amandmajih, ki so jih v predpisanem roku vložile štiri poslanske skupine, Liberalna demokracija Slovenije, Združena lista socialnih demokratov, Slovenska ljudska stranka in Desus ter naša poslanska kolegica gospa Ana Marija Tisovic. Intenzivna razprava članic in članov odbora je bila povezana predvsem z vsebino 8. člena, na kar je zakonodajno-pravna služba še posebej opozorila v dodatni ustni obrazložitvi, kot sem že povedal. Odbor je podprl amandmaje štirih poslanskih skupin k 3., 4., 5., 7., 9., 10., 18., 21., 22. in 24. členu. Na seji odbora je poslanka Ana Marija Tisovic umaknila amandmaja k 13. in 15. členu, ker so vsebino teh dveh amandmajev povzeli amandmaji štirih poslanskih skupin, ki jih je odbor sprejel. Odbor je oblikoval tudi svoje amandmaje k 2., 7., 8., 13., 15. in amandma na amandma štirih poslanskih skupin k 21. členu. Odbor je v skladu z 28. členom poslovnika državnega zbora Republike Slovenije glasoval tudi o posameznih predlogih členov zakona in vse člene sprejel. V tem smislu je bil tudi pripravljen dopolnjen predlog zakona, ki vam je posredovan v plenarno odločanje. Moram vas obvestiti še o popravku v predloženemu poročilu matičnega delovnega telesa oziroma k dopolnjenemu predlogu zakona. V 10. in 22. členu so se v dopolnjenem predlogu zakona zgodile pomanjkljivosti, ki jih s popravkom odpravljamo. V imenu odbora državnega zbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide se želim zahvaliti vsem, ki so pri vseh treh predlogih zakonov tvorno sodelovali, ker smo le tako in z velikim angažmajem zakonodajno-pravne službe korektno pripravili vse tri predloge zakonov za plenarno odločanje. Hvala lepa.
Hvala predsedniku za podano poročilo matičnega delovnega telesa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Ana Marija Tisovic bo podala stališče poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala za besedo. Še enkrat vsi skupaj prav lepo pozdravljeni! Pred sabo imamo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kozmetičnih proizvodih. Sedaj veljavni zakon o kozmetičnih proizvodih je vzpostavil osnovne kriterije za ustreznost kozmetičnih proizvodov in za varovanje zdravja njihovih uporabnikov. Novela zakona, ki je pred nami, najprej usklajuje definicijo kozmetičnih proizvodov z definicijo, ki je veljavna v pravnem redu Evropske skupnosti. Dopolnjuje tudi seznam z novimipojmi, ki so potrebni za izvajanje zakona. Dosledneje se določajo subjekti, ki so odgovorni za varnost uporabnikov kozmetičnih proizvodov. Novela zakona uvaja tudi pravno in strokovno ustreznejši izraz, namesto "varnost za uporabnika" uvaja pojem "ustreznost kozmetičnega proizvoda ali izdelka". Obveznost izdelave ocene ustreznosti kozmetičnega izdelka in osnovna načela ter pogoji za izdelavo so s to novelo jasneje določeni. Proizvajalec je odgovoren za ustreznost kozmetičnega proizvoda, zato mora zagotoviti predhodno oceno ustreznosti. Ocena ustreznosti je postopek, ki zahteva ustrezno strokovno znanje in izkušnje. Vendar pa ta novela zakona ne zahteva, da je strokovnjak zaposlen pri proizvajalcu. Organ, pristojen za kemikalije, je odgovoren za mednarodno izmenjavo informacij ter za začasne prepovedi prodaje kozmetičnih proizvodov, za katere obstaja sum, da so nevarni za zdravje. Po tej noveli se lahko poleg prepovedi prodaje tudi omeji prodaja določenih kozmetičnih proizvodov. Nadzor nad kozmetičnimi izdelki v prodaji pa še naprej izvajajo zdravstveni inšpektorji v sodelovanju z organom, pristojnim za kemikalije. Tukaj pa se naša poslanska skupina zopet sprašuje ali bo imela vlada dovolj posluha in bo dala dovolj finančnih sredstev za ta nadzor urada oziroma organa, ki je odgovoren za kemikalije. Zaradi zelo pogostih sprememb in tehničnih dopolnitev podatkov je določbe, ki določajo vsebino in način zagotavljanja podatkov o kozmetičnem proizvodu potrebno urediti s podzakonskimi akti, ker se v noveli zakona vse te določbe umikajo. Iz zakona so črtane tudi vse podrobnosti v zvezi z načinom in vsebino označevanja kozmetičnih proizvodov, ker se le-ti v Evropski uniji pogosto spreminjajo in dopolnjujejo, zato je bolje, da se to ureja s podzakonskimi akti. Določila direktive 95/17EC o zaščiti podatkov o sestavinah kozmetičnega proizvoda so s to novelo zakona vključena v slovenski pravni red. Z novelo zakona se pristojnost inšpektorjev prilagodi dejanskemu načinu nadzora nad kozmetičnimi proizvodi. Inšpektorji ne bodo podatkov le zahtevali, ampak jih bodo pri nadzoru pregledovali pri dobaviteljih v Republiki Sloveniji. V poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da je novela zakona o kozmetičnih proizvodih skupaj z amandmaji odbora, kjer so bile upoštevane tudi naše pripombe, korektno pripravljena in jo bo naša poslanska skupina podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj dajem besedo kolegu Ivanu Kebriču za stališče poslanske skupine demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana predstavnica vlade, kolegice in kolegi! Pred nami je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kozmetičnih proizvodih. V poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije DeSUS menimo, da je nujno, da obstoječi zakon spremenimo. Določbe obstoječega zakona so v nekaterih primerih nesprejemljive za zakonodajo in za distribucijo, proizvodnjo in trgovanje z našimi proizvodi ker je ta panoga vedno v večjem razmahuin pomeni za naše gospodarstvo pomemben del in iščemo tako določeno nišo. Že iz razvoja človeštva je poznano, da so se, ne samo ženske, morda res v pretežnem delu, "lišpale", če uporabim domači izraz, ali olepševale s takimi naravnimi, sedaj v novejšem času, ko kemija zelo hitro napreduje, se uporabljajo moderni kozmetični izdelki. V poslanski skupini menimo, da ta predlog, ki je pred nami, predstavlja spremembe in dopolnjuje zakon o kozmetičnih proizvodi, ki predstavlja nadgradnjo zakona, ki je v veljavi pri nas že od avgusta leta 2000. Ob upoštevanju dejstev, da je Slovenija pred vstopom v Evropsko unijo in da je nujno, da zagotovimo z zakonom tako proizvodnjo naših kozmetičnih izdelkov, ki bodo nepridržno možni veljavitve na evropskem tržišču. V tem smislu sedanji obstoječi zakon namesto da bi omogočal sprostitev prostega pretoka kozmetičnih proizvodov v Evropsko unijo, le-te otežuje. Neselektiven je tudi pri opredelitvi uvoza kozmetičnih izdelkov saj veljajo obveznosti uvoznikov kozmetičnih izdelkov enako z uvozniki iz držav, ki niso članice Evropske unije, kot tudi za uvoznike iz Evropske unije. V predlogu je na novo opredeljena tudi zaščita podatkov o sestavah kozmetičnega proizvoda, če se je taka zaščita v interesu proizvajalca in v skladu z zahtevami varovanja zdravja uporabnikov upoštevala ali zahtevala. Dosedanji zakon namreč te možnosti, zaščite podatkov, ni omogočal. Glede na to, da kozmetična industrija predstavlja nadvse intenziven razvoj tako po tehnologiji kot po novih izdelkih je živahna gospodarska panoga tudi v Sloveniji. V Demokratični stranki upokojencev posebej polagamo pozornost na varstvo potrošnikov in na elemente javnega zdravja ne samo človeka, živali, ampak tudi okolja. Ker menimo, da moramo obstoječe pomanjkljivosti odpraviti, Demokratična stranka upokojencev Slovenije podpira sprejetje predlaganega zakona, zato bomo glasovali, da se zakon sprejme.
Hvala lepa, za to stališče. Sledi stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, ki ga bo podala kolegica Silva Črnugelj.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljena gospa Dunja Piškur Kosmač in njeni kolegi, dragi kolegi in kolegice. Danes obravnavamo spremembe in dopolnitve zakona o kozmetičnih proizvodih, ki dodatno spremeni temeljni zakon, ki je bil sprejet avgusta 2000 kot posledica uskladitve z direktivo Evropske unije 76/768 in ostalimi določili pravnega reda Evropske unije. V poslanski skupini Združene liste zlasti podpiramo tiste spremembe, ki so omogočile take osnove in pogoje za zaščito in varovanje zdravja potrošnikov in uporabnikov teh proizvodov, saj natančno opredeljuje, kateri so tisti subjekti in nosilci odgovornosti za ustreznost kozmetičnih proizvodov, zlasti njihov varnost, ne glede na to, ali jih proizvajajo oziroma uporabljajo v prometu z njimi. Oni morajo z lastnimi strokovnimi organizacijskimi in nadzornimi ukrepi zagotoviti, da kozmetični proizvodi niso škodljivi zdravju uporabnikov in uporabnic in zaradi tega morajo pred izdajo in prodajo izdelati toksikološko oceno njihove varnosti. To je velik napredek. To je zlasti pomembno danes, ko beležimo veliko število alergijskih pojavov in drugih težava, ki jih imajo uporabniki in uporabnice tovrstnih izdelkov, in se zaradi tega vse bolj in vse pogosteje zatekajo, in iščejo tudi zdravstveno pomoč. Zakon natanko opredeli strokovnjaka za izdelavo te ocene, ki ga morajo s pogodbenim razmerjem tudi nosilci zaposliti. Za inšpekcijski nadzor kozmetičnih proizvodov, morajo proizvajalci in osebe, ki dajejo kozmetične proizvode v promet, izdelati dosje, ki je na voljo inšpektorju, pa tudi zdravstvenemu organu. Zakon tudi dodatno opredeli, da morajo kozmetični proizvodi biti označeni z informacijami o proizvajalcu, kraju proizvodnje, sestavinami in navodilom o uporabi kozmetičnega proizvoda in njegovih sestavin. Navodila bodo po tem zakonu v slovenščini. In kaj je temeljna novost zakona? V opredelitvi ustreznosti kozmetičnega proizvoda, saj smo do sedaj govorili o varnosti. Ta definicija je pa nekoliko spremenjena. Veliko odmevov v javnosti je zakon sprožil zlasti v segmentu preizkušnje oziroma eksperimentiranju in delanju poskusov z živalmi v 7. členu. Že naš kazenski zakon v svojem 342 členu, v poglavju mučenje živali, jasno pove, kdor surovo ravna z živaljo ali po nepotrebnem povzroča trpljenje, se kaznuje z denarno kaznijo ali zaporom do treh mesecev. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov bomo zakon podprli in seveda takemu preizkušanju nasprotujemo. Hvala lepa.
Hvala. Dajem besedo kolegu Francetu Cukjatiju za stališče Socialdemokratov Slovenije.
Hvala za besedo. Zakon, ki ga imamo pred seboj, seveda ureja nekatere stvari dobro, vendar najbolj sporno in najslabše ureja vprašanje preizkušanja kozmetičnih proizvodov na živalih. Že v prvotnem besedilu so bile mnoge nejasnosti, vendar tudi v popravljenem besedilu, ki ga imamo pred sabo, je vrsta nelogičnosti, na katere nas opozarja tudi zakonodajno-pravna služba. In sicer, v prvem odstavku novega člena govori, da je preizkuse kozmetičnih proizvodov možno v določenih primerih izvajati tudi na laboratorijskih živalih. V drugem odstavku pa "v Republiki Sloveniji je prepovedano preizkušanje kakršnihkoli kozmetičnih proizvodov kadarkoli na laboratorijskih živalih". Že tu je nejasnost, neskladnost, ki ni urejena in ki pravzaprav izvajalce sili v neko čudno situacijo. Dalje, tudi zadnji odstavek tega spornega člena govori takole: "Ne glede na predpise, ki urejajo zaščito živali, lahko organ, pristojen za kemikalije" in tako dalje, "dovoli preizkušanje kozmetičnih preparatov na živalih." Namreč, v zakonu o zaščiti živali to je v nekem drugem zakonu, je pa povsem jasno navedeno - in to v skladu z evropsko zakonodajo in s konvencijami - da je dovoljeno samo tisto preizkušanje na živalih - samo tisto! - kjer se pričakuje, da bo trpljenje živali etično sprejemljivo v primerjavi s pričakovanim dosežkom. Torej, žival je dovoljeno mučiti na tak način oziroma preizkušati samo takrat, kadar so rezultati tega preizkusa izjemnega pomena za zdravje človeka ali živali. To pa nikoli ni v primeru kozmetike, gospodje! To je lahko samo v primeru preizkušanja zdravil, ki jih bomo potem ljudje uporabljali. Možno je žival tudi žrtvovati za to, da se kirurg nauči operirati, preden gre na človeka. Vendar kozmetika ne sodi v reševanje človeka! To je čuden odnos, ne samo do živali, do življenja kot takega, do živih bitij kot takih. Torej, to je korak daleč nazaj v spoštovanju, ki smo ga dosegli z dosedanjo zakonodajo. Bojim se, da je nekaj takega rušenja spoštovanja življenja čutiti tudi, recimo, na človeškem področju - pri vprašanju evtanazije instarih ljudi, pri vprašanju nerojenih otrok in podobno. Tu se kaže nek preveč liberalen odnos do življenja, v tem primeru, v našem primeru do življenja živali. Seveda amandma skuša nekatere stvari nekako čudno dodelati - amandma, ki ga bomo danes tudi sprejemali, Združene liste, Liberalnih demokratov, Slovenske ljudske stranke in DeSUS - vendar ne rešuje tega vprašanja. Dalje. Tudi amandma Slovenske nacionalne stranke ne rešuje, ker pravi, da je dovoljeno izvajati preizkuse na živalih, če ni drugače mogoče preprečiti škodljivih posledic. Mi pa vendarle mislimo, da če ni mogoče preprečiti škodljivih posledic, potem se naj taka kozmetična zadeva ne uporablja, naj se vrže ven iz prometa, bomo pa drugo mažo imeli in pa druga ličila, ki so varna, ki ne zahtevajo takih posegov v življenje. Mi seveda bomo vztrajali na našem amandmaju, da se ta člen črta. In če boste spoštovani kolegi podprli naš amandma in črtali to spremembo, potem bo zakon tudi za nas sprejemljiv. Hvala.
Hvala vam. Kolega Stanislav Brenčič bo podal stališče poslanske skupine SLS.
Hvala lepa. Tudi predlog sprememb in dopolnitev zakona o kozmetičnih proizvodih je praktično na novo zapisan zakon. Njegov nastanek pa v bistvu pogojujejo dokaj podobni argumenti, kot so pogojevali predhodna dva zakona, o katerih smo že razpravljali. Je pa predmetnost predloga tega zakona glede varovanja zdravja potrošnikov oziroma uporabnikov kozmetičnih proizvodov nekoliko bolj specifična in veliko bolj neposredna, kakor je to v primeru zakona o kemikalijah in zakona o predhodnih sestavinah za prepovedane droge. Vendar pa je tudi ta zakon predvsem strokovno tehnične narave. Predlog zakona na novo uvaja določene pojme, ki so tako za domače razumevanje kot primerjalno za razumevanje v okviru Evropske unije bolj sprejemljivi. S spremembami, ki jih prinaša predlog na tem področju, s članicami EU vzpostavlja načela vzajemnega priznavanja blaga in tudi vzpostavlja koordiniran nadzor v okviru EU. Dopolnjen predlog zakona je precej bolj dodelan izdelek, kot je bil predlog zakona, ki je vstopil v obravnavo na matičnem delovnem telesu, za kar gre zasluga predvsem zakonodajno-pravni službi in pripravljenosti predlagatelja celotnega odbora za kvalitetne spremembe. Kljub temu pa je ostal in kljub pripombam zakonodajno-pravne službe nekoliko nedodelan 8. člen predloga zakona, ki opredeljuje preizkušanje kozmetičnih proizvodov na živalih. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke sprejemamo zato tako predlog štirih poslanskih skupin kot tudi predlog Nacionalne stranke Slovenije kot veliko bolj dodelano vsebino za ta člen, če ravno ne vidimo posebnih potreb za preizkušanje kozmetičnih proizvodov na živih bitjih. Res pa je, da se v nekaterih specifičnih proizvodih to odvija tudi v okviru članic Evropske unije. Mi bomo vsekakor podprli amandma, s katerim izboljšujemo do sedaj zapisano vsebino 8. člena in s tem podprli vsebino zakona kot celoto. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Sašo Peče bo podal stališča Slovenske nacionalne stranke. Imate besedo.
Spoštovani govorniki pred menoj so praviloma pravilno ugotovili prednosti, ki naj bi jih ta zakon prinašal. Vlada Republike Slovenije oziroma predlagatelj navaja med njimi štiri, in sicer nedvomno identifikacijo odgovornosti za varnost oziroma ustreznost, kar je na vsak način prav. Drugič, ohranjajo se elementi varnosti oziroma ustreznosti, kar prav tako ocenjujemo, da je pozitivno in pa smiselno. Nadalje, določa nosilca za prenos certifikata na tako imenovanega dobavitelja in izpušča ostale udeležence v procesu, kar bo po naši oceni povzročilo transparentnost in pa lažjo učinkovitost predvsem za končnega odjemalca teh izdelkov. In še četrta pozitivna lastnost, ki ste jo prav tako pravilno ugotavljali govorniki oziroma predstavniki posameznih poslanskih skupin, to je izenačevanje dobaviteljev iz naše države in Evropske unije. Seveda so prednosti, ki jih zakon prinaša, v določeni meri pozitivne. Je pa res treba poudariti in približno enako stališče kot Slovenska nacionalna stranka imajo tudi socialdemokrati, da je za nas sprejemljiv argument, ali bomo zakon podprli ali eden en izmed amandmajev, ki so bili vloženi, gre za vprašanje sprejemljivosti izvajanja poskusov na živalih. Jaz verjamem oziroma v Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da je to v nasprotju s predpisi ki urejajo zaščito živali, in da je sprememba zdajšnjega 8. člena napisana le zaradi direktiv Evropske unije in pa njihove logistične politike tudi na tem področju. Žal, vloženi so trije amandmaji, ki poskušajo materijo zaščite živali uveljavljati naj si bo preko oziroma izhajajoč iz ustave Republike Slovenije, ki narekuje, da je za zaščito živali potreben poseben zakon, ali s strani predpisov, ki govorijo o zaščiti živali. Verjamem oziroma vem, prepričan sem, da vsi trije vloženi amandmaji, pa naj bodo Slovenske nacionalne stranke, različnih poslanskih skupinali pa socialdemokratov, zasledujejo isti cilj: to je prepoved ali vsaj zmanjšanje na minimum možnosti poseganja v živa bitja. Glede na to, da so posamezni amandmaji vloženi tudi po odmiku vsebine, se bomo srečali najprej z amandmajem Socialdemokratov, ki ga bomo, ker je prvi na vrsti, v Slovenski nacionalni stranki tudi podprli, kakor tudi drugega, če bo do njega prišlo, in pa v končni fazi tudi tretjega, če bo do njega prišlo. Ocenjujemo pa, da je prav, da je amandma, ki bo določal natančneje, ali pa bo izpuščal sploh prepoved izvajanja poskusov na živalih, sprejet in nam bo predstavljal argument oziroma glavni argument, zakaj zakon podpreti ali zakonu ne dati podpore. Dejstvo je, da do sedaj tako s strani treh institucij, ki se ukvarjajo po eni strani s kozmetičnimi izdelki, po drugi stani pa z zaščito živali, ni prišlo do teženj, da bi začeli uveljavljati oziroma da bi odobrili poskuse na živalih. Tako urad za kemikalije poudarja, da še ni prišlo do pritožb s strani kozmetičnih hiš zaradi izgube dobička, ker ne morejo lansirati novega proizvoda. S te strani torej ne prihaja do potrebe po vladnem predlogu, da bi se lahko začeli izvajati poskusi na živalih, po drugi strani tudi veterinarska uprava govori oziroma poudarja, da na njo še niso bile naslovljene pobude, da bi izdajali dovoljenje za eksperimentiranje na živalih in pa tudi veterinarski inšpektorji poudarjajo, da do sedaj tega še ni bilo v praksi. Izhajajoč iz dejstev teh treh institucij in pa do sedaj uveljavljene prakse v Republiki Sloveniji, resnično ne vidimo smisla in pa hotenja vlade Republike Slovenije, da bi uzakonila in pa s tem po naši oceni kršila tako ustavo Republike Slovenije kakor tudi pravne akte s področja varstva živali, da bi naenkrat začeli omogočati kar je težnja Vlade Republike Slovenije, da bi eksperimentiranje na živalih za področje kozmetike. Kakor je bilo rečeno, v Slovenski nacionalni stranki ne vidimo razloga, zakaj bi zniževali standarde za tovrstno dejavnost. Zdi se nam popolnoma nesmiselno, zato bomo zakon sprejeli, če bodo sprejeti amandmaji, ki rešujejo 8. člen in pa seveda s tem prepovedujejo poseg v eksperimentalno področje živali. Osebno ocenjujem, da bi bilo v tem trenutku najbolj smiselno podpreti amandma socialdemokratov, ki ne dopušča nobene dileme na tem področju. Če amandma socialdemokratov ne bo naletel na posluh s strani potrebne večine poslancev, pa upamo, da bo sprejet vsaj amandma skupine poslancev ali pa Slovenske nacionalne stranke, ki zasleduje isti cilj, to je zmanjševanje oziroma onemogočanje tovrstnih eksperimentov. Hvala.
Hvala vam. Kolega Richard Beuermann bo podal stališče poslanskega kluba LDS.
Hvala, gospod podpredsednik. Še enkrat spoštovane kolegice, kolegi, predstavniki vlade. Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o kozmetičnih proizvodih spada v paket zakonov, ki pomenijo uskladitev z določbo pravnega reda Evropske unije na področju proizvodnje in prometa kozmetičnih proizvod v Republiki Sloveniji. Spremembe in dopolnitve se nanašajo na zakon o kozmetičnih proizvodih, ki je v veljavi od avgusta 2000, ki je vzpostavil pravila na področju proizvodnje in prometa s kozmetičnimi proizvodi in jih v pretežnem delu uskladil s pravnim redom Evropske unije. Nastala pa je potreba po dopolnitvi in spremembah obstoječega zakona, saj veljavni zakon na segmentu uvoza in prometa kozmetičnih proizvodov bistveno odstopa od evropskega pravnega reda in namesto da bi sprostil prosti pretok kozmetičnih proizvodov z Evropsko unijo, to izmenjavo otežuje ali pa jo celo povsem onemogoča. Zakon kot promet opredeljuje vse aktivnosti po končani proizvodnji in s tem posredno nalaga odgovornost za varnost kozmetičnega proizvoda tudi osebam, ki le sodelujejo v distribucijski verigi. Veljavni zakon je premalo selektiven in je nenatančen tudi pri opredeljevanju uvoza kozmetičnih proizvodov. Promet s kozmetičnimi proizvodi med državami znotraj Evropske unije ne pomeni uvoza in poteka prosto, saj morajo pravzaradi harmonizacije področja kozmetični izdelki ene države članice avtomatično ustrezati zahtevam v drugi državi članici. Zato predlog prinaša kar nekaj pomembnih sprememb. S spremembami in dopolnitvami definicij proizvajalca in prometa kozmetičnih proizvodov omogoča nedvoumno identifikacijo odgovornosti za varnost oziroma ustreznost kozmetičnih proizvodov. S spremembami in dopolnitvami zakona mora biti na embalaži kozmetičnega proizvoda naveden in posebej označen njihov dobavitelj, ki s to navedbo prevzame odgovornost za ustreznost kozmetičnega proizvoda tako glede sestave kot tudi vsebine označb na embalaži. Pomembna novost je tudi, da spremenjeni in dopolnjeni zakon razlikuje med dobavitelji iz Republike Slovenije in dobavitelji iz Evropske unije, s čimer uveljavlja načelo vzajemnega priznavanja blaga. Novelirani zakon bo jasneje določal status dosedanjih odgovornih oseb in njihovo razmerje do proizvajalca ali uvoznika. Predlog zakona uvaja nov koncept ustreznosti in zamenjuje prejšnji izraz varnost. V praksi namreč ni mogoče zagotavljati neke generalne varnosti, zato jo zamenjuje izraz ustreznost, ki ureja razmerje kozmetičnega proizvoda do zahtev, ki jih vzpostavlja zakon. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kozmetičnih proizvodih, ki ga je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije, bomo v poslanski skupini LDS podprli. Podprli bomo tudi amandmaja, ki ju je Liberalna demokracija skupaj s koalicijskimi partnerji vložila za spremembo 8. člena, ki zagotavlja prepoved preizkušanjakozmetičnih proizvodov na živalih v Republiki Sloveniji v skladu z zakonom o zaščiti živali, ter amandmaja k 21. členu, ki pa le spreminja naslov in je redakcijske narave. Hvala lepa.
Hvala vam. To so bila stališča poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 16.06. Že vnaprej bi vas opozoril in prosil, da se osredotočimo na dva člena, in sicer člen 8 in člen 21, h katera so bili vloženi amandmaji, k členu 8 trije amandmaji, k členu 21 en amandma. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? Odpiram razpravo o 8. členu in treh vloženih amandmajih k 8. členu. Kolega Richard Beuremann.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Želel bi poudariti predvsem to, kar je bilo v predhodni razpravi nekoliko napačno interpretirano. Zelo sem prepričan, 100% sem prepričan, da amandma, ki ga je vložila poslanska skupina Liberalne demokracije, skupaj z ostalimi koalicijskimi partnerji, omogoča oziroma prepoveduje preizkušanje kozmetičnih proizvodov in njihovih prototipov na živalih v Republiki Sloveniji. Ne glede na to, kateri amandma bo danes sprejet, je to tako in tako se bo tudi v bodoče izvajalo. Kar pa se tiče amandmaja, je potrebno vendarle povedati, da se prvi odstavek 7. člena, ki ga uvaja 8. člen, nanaša na uvoženo kozmetiko. Gre preprosto za to, da je potrebno urediti tudi kozmetiko, ki prihaja v Slovenijo iz drugih držav. Tako razumemo ta amandma in mislimo, da je kot tak ustrezen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem Francetu Cukjatiju. Želi razpravljati o amandmajih k 8. členu.
Hvala za besedo. K temu členu, in sicer konkretno k amandmaju, ki so ga predlagale štiri poslanske skupine. Ta amandma je res korak naprej od osnovnega teksta. Prepoveduje preizkušanje kozmetičnihproizvodov na živalih v Republiki Sloveniji, vendar določa vrsto pogojev, ki jih mora uvožen preparat izpolnjevati, da ga smemo k nam uvoziti. Jaz se sprašujem, katera carina, katera institucija bo preverjala, kako je ta uvožen preparat bil pripravljen in ali so bili ali niso bili narejeni preizkusi na živalih s tem preparatom? Verjetno bo veljalo pri nas, da kar je pravilno ustrezno registrirano v Evropski uniji, pa naj gre za zdravila, kozmetiko, ne vem kaj, bo moralo imeti odprta vrata tudi na naše tržišče. Zaradi tega se mi zdi prvi odstavek neprimeren oziroma nepotreben. Dodatno zapleta zadevo. Če pa je prvi odstavek nepotreben, potem se sprašujemo, ali je sploh potreben celoten člen oziroma sprememba tega člena. Zaradi tega mi menimo, da ni potrebna sprememba tega člena in predlagamo, da se tej spremembi odpovemo, v svojem amandmaju tako predlagamo. Če bi moral izbirati ali vladni tekst ali pa amandma teh poslanskih skupin, bi sprejel amandma teh štirih poslanskih skupin. Hvala lepa.
Hvala vam. Kolega Gasparini.
Hvala lepa, predsednik. Gospod Cukjati, je res, da na živalih preizkušamo zdravila. To je prav zato, ker potrebujemo ta zdravila za jesti. Vendar so kozmetični proizvodi pravzaprav nujno zlo, ki jih imamo tukaj. Danes smo že slišali, da povzročajo alergije. No, temu se lahko izognemo, da poskušamo na živalih. Vendar me moti nekaj drugega. Kako, če vemo, in vemo dobro, da nekateri kozmetični proizvodi imajo koncerogeni učinek, kako to poizkusiti? Če ni živo bitje, se ne bo razvil rak, se ne bo razvil. Tukaj je problem. Jaz mislim, da ta amandma dovoli, to sigurno bo v zvezi z Evropsko unijo, tudi take poizkuse na živalih, da se ugotovi, recimo, kancerogeni učinek nekega kozmetičnega proizvoda. Dobro, za alergijo nimam nič proti, da se v epruveti to dela, ampak kako ugotoviti kancerogeni učinek. Mislim, da je dobro, da se pusti v izjemnih primerih tako kot bo predpisovala verjetno Evropska unija, da se tudi ti poizkusi na živalih dovolijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Sašo Peče.
Še enkrat hvala za besedo. V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ocenjujemo, da je najbolj čist amandma pod zaporedno št. 1, ki govori, da se 7. člen črta. Dejstvo je, da predlog, podan s strani predlagateljev, prvega amandmaja ne dovoli nobenih odstopanj. Zato ga bomo seveda tudi podprli, ko bomo prišli na glasovanje. Po drugi strani pa ocenjujem, da je razlika med amandmajem pod zaporedno št. 2, ki je predlagan s strani poslanskih skupin LDS, Združene liste, Slovenske ljudske stranke in pa DeSUS-a, tretjim amandmajem, ki ga vlagamo v Slovenski nacionalni stranki, zato v tem primeru bi bilo seveda smiselno zavzeti stališče, ki je bolj restriktivno, kar pomeni, da bi še otežili preizkušanjeoziroma eksperimintiranje na živalih. To bi pomenilo, da bi bil po naši oceni bolj smiseln amandma pod 7. členom, ki po naši oceni v prvi sestavi govori, da je vsakršno preizkušanje kozmetičnih proizvodov, njihovih sestavin ali kombinacij sestavin na živalih prepovedano. V nadaljevanju pa tudi govori, da je prepovedano preizkušanje kozmetičnih proizvodov, njihovih proto tipov na laboratorijskih živalih z namenom in tako dalje. V četrtem odstavku pa ugotavljamo, da je možno, in sicer izjemoma, odstopanje oddoločb prvega in drugega odstavka, seveda pod naštetimi pogoji, med katere predpisujemo urad za kemikalije oziroma organ, pristojen za zaščito živali, in ob tem še pogoj predhodnega soglasja Evropske komisije. V amandmaju pod zaporedno številko [[?]] , ki gapredlaga Liberalna demokracija skupaj s tremi poslanskimi skupinami, je prav tako dovoljevanje določb prvega odstavka, ki je po naši oceni sestavina kozmetičnega proizvoda, in določitev pogojev preizkušanja. Na podlagi tega menimo - seveda v primeru, da bosta ostala v obravnavi samo še amandmaja pod številko 2 in 3 - je smiselno in v interesu zaščite živali sprejeti amandma Slovenske nacionalne stranke. Hvala.
Hvala lepa. Ponovno dajem besedo Francetu Cukjatiju.
Želel sem samo replicirati. Mislim, da gospod kolega poslanec ni razumel oziroma ni dobro razumel amandmaja svoje poslanske skupine. Tu je jasno rečeno, kako in kaj, čeprav v nadaljnjih odstavkih postavljamo mi neke pogoje, kako se izvajajo in kako naj bi se izvajali poskusi na živalih v tujini, kar je seveda malo hecno in nekako ne sodi v našo zakonodajo. Ponovno poudarjam, da je osnovna zadeva v tem, da ne moremo dovoliti agresivni kozmetični industriji, da lahko dela poskuse na živalih, da pa moramo upoštevati dejstvo, da bodo v tujini registrirani izdelki v skladu z evropskimi normami vendarle morali najti pot tudi na naše tržišče in jim mi tega ne bomo mogli preprečiti, pa naj sprejmemo tak ali drugačen zakon.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o členu 8 in amandmajih? Če ne, zaključujem razpravo o 8. členu in treh vloženih amandmajih. V razpravo dajem še člen 21 in amandma poslanskih skupin, LDS, Združene liste, Slovenske ljudske stranke in DeSUS, k temu členu. Želi kdo razpravljati o členu 21? Ne vidim želje po razpravi, zato jo zaključujem. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora glasovali danes ob 18.00 uri. Ker torej razprave ni bilo, ni treba pozivati k izkoriščanju rezervnega časa, zato bom točko dnevnega reda prekinil. Sejo bomo nadaljevali s 6. točko dnevnega reda, s predlogom zakona o vojnih grobiščih, ob 15.05 uri. Predstavnikom vlade se zahvaljujem za sodelovanje in vsem vam za razpravo.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, spoštovani predstavnik vlade Republike Slovenije. Lep pozdrav vsem. Nadaljujemo z delom, in sicer prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O VOJNIH GROBIŠČIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. K besedi vabim državnega sekretarja v ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, magistra Franca Žnidaršiča. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci. Zakon o vojnih grobiščih je prvi zakon v samostojni državi Sloveniji, ki bo dal podlage za urejanje vojnih grobišč vseh vojn na Slovenskem. Še posebej je pomemben zato, ker želi država enotno in enakopravno urejati vojna grobišča v vsej državi, za razliko od trenutnega stanja, ko za grobišča 2. svetovne vojne skrbijo lokalne skupnosti na zelo različne načine več ali manj dobro, ponekod in nekatere pa tudi nič. Posebno mesto imajo v tem zakonu grobišča, ki so nastala predvsem po koncu 2. svetovne vojne, manj kasneje in ki so bila praviloma takoj ali kmalu po nastanku prikrita, pa so ostala do danes praktično neurejena. Vlada Republike Slovenije je v svoji izjavi z dne 22. novembra 1901 izrazila obžalovanje za povojno ravnanje takratnih oblasti in povojne poboje ter nastanek zamolčanih grobišč, hkrati pa zagotovila, da se vsa taka grobišča odkrijejo, uredijo, zaznamujejo, za kar bo na voljo potreben obseg finančnih sredstev. Ta zakon bo omogočil izpolnitev vladne obljube na način, ki nikogar ne obtožuje, napada ali žali. Omogočil bo vsem našim mrtvim v vojnah ali zaradi vojn udejaniti pravico do groba, znamenja na njem in spomina s strani slehernega, ki to želi ali tako čuti. Zakon ne rešuje in nima namena reševati vprašanja krivde mrtvih, prav tako pa tudi ni njegov namen določati odgovornost za njihovo smrt ali nastanek zamolčanih grobišč. Oboje je mogoče razčiščevati drugje in na drugačen način. V tem smislu je tudi predviden napis na enotnih znamenjih, ki naj bi jih postavili na takih grobiščih, predvsem povsem nevtralen napis, ki je bil sprejet na vladni komisiji za nerešena vprašanja zamolčanih grobišč s konsenzom, kljub njeni, politično gledano, zelo heterogeni sestavi. Nenazadnje je zakon v dolgem obdobju od leta 1998, ko je bil prvič vložen, doživel številne spremembe v smislu izboljšav, ki na eni strani omogočajo ureditev grobišč vseh neznanih žrtev, na drugi strani pa omogoča svojcem na njihov način in na domačem pokopališču pokopati nesporno identificirane posmrtne ostanke svojih bližnjih. Glede napisa je treba povedati, da žal s strani tistih, ki danes nasprotujejo zadnji rešitvi vladne komisije, drugačen, za njih sprejemljiv, napis lansko leto ni bil podprt. Zato ni mogoče mimo ugotovitve, da vsi ne želijo, da bi bil nujno potreben zakon tudi čim prej sprejet. Zakon o vojnih grobiščih tako v svojem prvem delu določa vrste vojnih grobišč, varstvo in varstvene režime, v drugem pa financiranje, posebne določbe za varstvo in urejanje ter kazenske določbe, ki sankcionirajo drugačno ravnanje, kot je s tem zakonom določeno. Vlada izraža svoje prepričanje, da je zakon, kakršnega imate pred seboj, sprejemljiv za vse, ki ne želijo v njem razčiščevati morda odprtih vprašanj zgodovine, krivdeali odgovornosti živih in njihovih pogledov na tragične dogodke med in po II. svetovni vojni. Vlada je v največji možni meri do sedaj sprejela vrsto predlogov za izboljšanje besedila in uporabnosti zakona in bo imela tovrsten posluh tudi v bodoče, če bi se pokazalo, da je potrebno zakon v kakšni podrobnosti dodelati ali popraviti. Vlada se neprimernim razpravam v zvezi s tem zakonom vnaprej odpoveduje, prav tako polemiki, ki bi šla izven vsebine zakona, in v njej ne bo sodelovala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Stanislava Brenčiča, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Lepo vas vse ponovno pozdravljam. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je na svoji 34. seji dne 4.5. obravnaval predlog zakona o vojnih grobiščih, druga obravnava, ki ga je državnemu zboru predložila vlada Republike Slovenije dne 11.4. letošnjega leta. Vlada je z navedenim gradivom nadomestila predlog zakona o vojnih grobiščih, z dne 12.11.2001, in tudi svoje amandmaje, z dne 4.2.2002. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, z državnim sekretarjem ministrstva za delo, družino, socialne zadeve mag. Francem Žnidršičem predstavnika komisije vlade Republike Slovenije za označevanje povojnih množičnih grobišč ter predstavnik zakonodajno-pravne službe državnega zbora. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki je navedeni predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika in med drugim dala pripombe k posameznim členom predloga zakona in sicer k 15., 27., 28., 39., 40. in 44. členu. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je v skladu s 126. in 131. členom poslovnika opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona, in vloženih amandmajih. Amandmaje so vložili poslanski skupini Socialdemokratske stranke, Nove Slovenije k 1., 2., 4., 7., 13., 16., 18. členu in predlog amandmaja za nov 19.a, 19.b člen ter k 26., 27., 28. in 29. členu in pa štiri poslanske skupine LDS, Združene liste socialnih demokratov, Slovenske ljudske stranke in DeSUS-a k 27., 28. in 29. členu. Člani odbora so bili seznanjeni z uvodno obrazložitvijo, kot smo je malo prej slišali tudi na plenumu, zato je ne bom ponavljal. V razpravi o 1. členu predloga zakona, vloženem amandmaju, je bilo izpostavljeno stališče, da vladni predlog ne zajema grobišč žrtev revolucije, saj pri povojnih dogodkih ne gre za kakršnekoli dogodke, ampak za revolucionarno nasilje. Nekateri razpravljalci so menili, da političnega konsenza še vedno ni in da s takim zakonom ne bomo mirno pokopali vseh, ki niso bili pokopani. Drugi pa so bili mnenja, da splošne določbe predloga zakona celovito urejajo, katera grobišča se štejejo za vojna grobišča in sicer, da so to vojaška grobišča, grobišča žrtev vojnega nasilja in grobišča po vojni ubitih oseb. K 1. členu je bil predlagan tudi predlog za amandma odbora, ki ga je predlagal član odbora gospod Franci Rokavec, vendar ni bil sprejet. V razpravi o 2. členu predloga zakona in vloženem amandmaju je bilo izraženo mnenje, da je potrebno status vojaškega grobišča priznati tudi za grobišča vojaških oseb, vsem vojakom, domačim in tujim, ne glede na to, ali so padli v boju ali pa so bili pobiti kot vojni ujetniki. Predloga amandmaja odbor ni sprejel. Zato sta poslanski skupini Nove Slovenije in Socialdemokratske stranke Slovenije napovedali obstrukcijo in zapustili sejo odbora pri nadaljnji obravnavi. V nadaljevanju razprave so člani odbora med drugim sprejeli tudi amandmaje poslanskih skupin Socialdemokratske stranke Slovenije in Nove Slovenije k 13. in 26. členu, ki so celoviteje zajeli vsebino omenjenih členov, vlada pa jim tudi ni nasprotovala. V okviru razprave o posameznihčlenih predloga zakona o vloženih amandmajih je odbor sprejel amandmaje štirih poslanskih skupin k 27., 28. in 29. členu, sprejel amandmaje poslanskih skupin Socialdemokratske stranke Nove Slovenije k 13. in 26. členu ni pa sprejel amandmaja poslanskih skupin Socialdemokratske stranke, Nove Slovenije k 1., 2., 4., 7., 16., 18. in ne amandmaja za nov 19a. in 19b. člen in ne amandmaja k 28. členu. Ostali amandmaji so ostali brezpredmetni. Odbor je tudi sprejel svoje amandmaje k 7., 15., 27., 39., 40. in 44. členu. Odbor je v skladu [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]členom poslovnika tudi glasoval o vseh posameznih členih in vse sprejel. Dopolnjen predlog zakona je predložen v plenarno odločanje. V njem je zajeto vse, kar je bilo na odboru sprejeto. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije predstavil dr. Andrej Bajuk. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Danes govorimo o stvari, ki presega politiko. Pravica do groba, spoštovane poslanke in poslanci, drage Slovenke in Slovenci, je eden od temeljev človekovega dostojanstva. Človekovo dostojanstvo pa je nad sleherno politično kalkulacijo, odločitvijo in strategijo. A vendar mimo človekovega dostojanstva pa ne more nobena politika, ki hoče postaviti trdne temelje za življenje naroda in doseči resnično ploden razvoj družbe. Človekovo dostojanstvo je neobhodni pogoj vsakega normalnega političnega delovanja in ustvarjalne svobode. V luči tega dostojanstva se ljudje lahko razhajamo, a se ne smemo in ne moremo izničevati, lahko med seboj tekmujemo a drug drugega sprejemamo, lahko si tudi nasprotujemo, a ne moremo spregledati, da imamo vsi človeški obraz. In še toliko bolj velja to za naše slovenske prednike, ki so vsi v dobrem in slabem del naše skupne preteklosti, iz katere raste in živi naša današnja kultura. Naj si bo podoba polpretekle zgodovine, ki jo je ustvarilo slovensko zgodovinopisje resnična ali ne, tu nam ne gre za to, da bi jo spreminjali. Naj dogodki tistih časov koga obtožujejo ali ne, tu nam ne gre za to. Tu nas ob tem tako velikem vprašanju ne sme zanimati kovanje političnega kapitala in nas ne zanima. Gre nam za pietetni spomin na umrle, za človeško dostojanstvo Slovencev, ki jim nasilje ni vzelo le življenja, temveč tudi pravico do groba. To je naša osnovna človeška dolžnost. Če jo bomo opustili, ne bomo vstopili v krog civiliziranega obstoja. Izpolnili pa jo bomo, če bomo pri urejanju grobov spoštovali resničnost. To pa v oceni poslanske skupine Nova Slovenije pomeni dvoje. Najprej, da na grobovih ne bo nobenih zgodovinsko neresničnih in zavajajočih obeležij. Drugič. Da bo pri tem dejanju spoštovana volja svojcev. Taki običaj izpričujejo najstarejši dokumenti naše kulture, tako ravnanje je postalo preizkusni kamen evropske civilizacije, h kateri se hočemo prištevati. Pietetna ureditev grobišč žrtev vojne vihre in revolucionarnega nasilja je dejanje, ki je bolj kot za mrtve pomembna za nas in za našo prihodnost. Če hočemo v zgodovini obstati in si uveljaviti kot trden narod z zdravo samozavestjo, se moramo naučiti pogledati v obraz resnici. Drugače rečeno, prenesti bomo morali pogled v zrcalu, pogled na samega sebe. Samo s takim poštenim kritičnim samodojemanjem se bomo usposobili za spopadanje z resničnostjo in bomo lahko odprti za novo, drugo in drugačno, tako v Evropi kot v svetu, brez strahu, da izgubimo sami sebe. A zato moramo najprej sprejeti sami sebe in svojo zgodovino. Za tako dejanje pa je potreben velik pogum, pogum za resničnost. Samo ta pogum je obramba pred lažjo in nasiljem, ki sta dve obliki istega zatiskanja oči pred tem, kar je res. Zgodovinske korenine slovenstva so globoke in bogate, ker so raznolike. Naše samospoštovanje nam veleva, da jih priznamo in skrbimo zanje. Njihovo zanikanje ali potvarjanje je preprečevalo in v veliki meri še zmeraj preprečuje razmak duhovne prostosti. Brez duhovne prostosti pa ni ustvarjalnosti Z zakoni seveda ni moč nadomestiti duhovnih dejanj, kakršno je narodna sprava, toda brez duhovne prostosti in odprtosti življenju ni mogoče pisati in sprejemati pravičnih zakonov in oblikovati svobodne družbe. In tega zares ne smemo pozabiti, zaradi nas in naše prihodnosti. Veličine življenja se nikjer ne zavemo tako globoko kot ob skrivnosti smrti. Nič nam ne more tako na široko odpreti oči za to, da smo v dobrem in slabem povezani kot ljudje in kot narod, da smo pripravljeni sprejeti drug drugega kljub vsem razlikam, ki so bile in bodo, preprosto zato, ker smo vsi bili in smo Slovenci in ljudje. Glede na zaenkrat najbolj verjeten izid današnje razprave, kako se bo večina državnega zbora odločila, pa bi rad zaključil z iskreno izpovedjo svojega globokega prepričanja, da prej ali slej bo prišel čas, ko bomo Slovenci vsak zase in vsi skupaj našli zadosti poguma, s katerim bomo zmogli, ne da bi se pogrezali v vrtincu žalostne preteklosti, sprejeti svojo zgodovino in jo ustvarjati še naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil gospod Ivan Kebrič. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! V naši poslanski skupini menimo in smo prepričani, da bi bilo potrebno, da to poglavje naše zgodovine zaključimo. Na nas je, kako se bomo odločili, na nas je odgovornost, kaj bodo bodoči rodovi govorili, kako smo zaključili to žalostno poglavje pogojev o osvoboditvi. Brez ozira, katere ideologije ali vere je kdo, naš narod, preprosto ljudstvo pravi: "Naj počivajo v miru, pusti mrtve pri miru." Cerkev uči in pravi: "Bog jim daj večni mir in pokoj," in je končano. Velik pesnik Aškerc pa je rekel: " Le v delih svojih sam boš živel večno," pa naj so ta dela častna ali nečastna; vsak si s svojim delom zasluži tiso, kar je v življenju naredil, ustvaril. Menim, da je skrajni čas, da končamo s temi razpravami, v značaju slovenskega naroda ni nobenega ekstremizma. V značaju našem je tisto: mirnost, kompromis in da se zedinimo na eni določeni točki, za katero menimo, da je pravšnja. Na Štajerskem smo se spraševali med vojno tisti, ki smo tam živeli ali bili vsaj že toliko razgledani, ko smo slišali, kaj so partizani, ko smo slišali, kaj so četniki, ko smo slišali, kaj so počeli domobranci, ko smo slišali za belo gardo, ko smo slišali za plavo gardo in ko smo slišali in videli na šipah, oknih črno roko. Mlade sedaj vse te stvari ne zanimajo več. Moji vnuki in pravnuki me ne sprašujejo, kje si bil, kje si hodil, glavno, da si še živ, da si preživel vojne grozote, da si preživel vse tisto obdobje odrekanja po osvoboditvi, ko je bilo tako pomanjkanje, ko nismo vedeli otroci, kaj je to žemlja, kaj je to kifeljc, kot pravimo na Štajerskem, kaj so to rozine in ostalo. Zakopljimo enkrat, če je to vojna sekira bila takrat v nečastnem obdobju naše zgodovine, potem končajmo zadevo s kompromisom. Na Štajerskem, v Mariboru je bila zelo "ogorčena," oprostitetemu izrazu, pod narekovajem ali drugače rečeno živahna razprava na mestni občini v mestnem svetu, kakšen napis, kakšen spomenik naj postavimo. Postavili smo piramido in napis je enkraten in sicer se glasi: "Spomin umrlim - opomin živečim." Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Miran Potrč. Izvolite.
Podpredsednica, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov podpiramo predlagani zakon skupaj z amandmaji, kot jih je sprejel matični odbor. Ni sprejemljivo, da mnoge državljanke in državljani, usmrčeni med, posebej pa neposredno po II. svetovni vojni, še nimajo svojega groba. Pieteta do umrlih zahteva, da država končno zagotovi pravico do groba tudi vsem tistim, katerih nasilna smrt je bila do sedaj zamolčana, grobovi pa dolgo celo prepovedani. Zato podpiramo prizadevanja za ureditev statusa zamolčanih grobov in ker svojci teh osebdesetletja niso mogli urediti grobov in skrbeti zanje sami, naj te grobove uredi in zanje skrbi država. Predlagani zakon o vojnih grobiščih je priložnost, da to storimo. V Združeni listi socialnih demokratov podpiramo prizadevanja vlade in komisije za ureditev zamolčanih grobov. Soglašamo s stališčem komisije, kakor ga je na seji matičnega delovnega telesa predstavil njen predsednik Peter Kovačič Peršin. Citiram: "To ni zakon o spravi, ne o ocenjevanju preteklosti, pač pa zakon o grobiščih, o tem, da brezimne žrtve država končno pokoplje na civiliziran način." Ali kot je rekla podpredsednica komisije, doktorica Spomenka Hribar, citiram:"Pokopati mrtve pomeni, odpovedati se sovraštvu, odpovedati se izkoriščanju, manipulaciji mrtvih za dnevno politiko." In ker so v komisiji našli rešitve za vsa, tudi sporna vprašanja, ki presegajo vrednostne sodbe in tudi obsodbe, podpiramo njihove predloge. In to so tudi razlogi, zaradi katerih smo nasprotovali amandmajem Nove Slovenije in Socialdemokratske stranke v matičnem delovnem telesu in enako velja za njihov vloženi amandma sedaj, k 7. členu. Tudi ta predlog namreč nujno vodi v polarizacijo, v razpravo o vrednotenju zgodovine in preteklosti, lahko pa rečemo, da tudi v potvarjanje zgodovine. Tega si ne želimo. Na to ne bi mogli pristati, vse to končno ni namen tega zakona in predvsem ni pristojnost državnega zbora. Predlagamo torej, da teh vprašanj ne odpiramo in ne začnemo o njih razprave. Ni namreč mogoče negirati vojne, okupacije, upora in odpora, pa tudi kolaboracije. Za vsa ta zgodovinska dejstva in okoliščine jih tudi ni mogoče zreducirati na ideološke razlike in ideološki pristop. Partizani nikoli niso bili predvsem in samo komunisti, še manj predvsem in samo borci za komunizem, temveč narodnoosvobodilna vojska.Pa tudi pripadniki drugih skupin niso bili samo pripadniki protikomunističnih formacij, saj so bili v svoji glavnini in po dejanskem položaju predvsem pomožne policijske enote SS, torej oboroženi sodelavci okupatorja. Zato je prav, da spoštujemo ta zgodovinska dejstva, toda to ni razlog, da ne bi dosegli pomiritve, da ne bi, če je treba, zmogli moči, da vsem skupaj postavimo tudi dostojen skupni spomenik v imenu države. Pozivamo torej vse parlamentarne stranke, da sprejmemo predlagani zakon. Vsak od nas bo lahko tudi po njem vrednotil zgodovino po lastnih spoznanjih. Toda vsi bomo spoštovali vse mrtve, omogočili bomo njihov dostojen in pietetni pogreb, neideološko bomo napisali posvetila na grobovih in spomenikih. Kdor ni sposoben tega civilizacijskega dejanja, želi tragično zgodovino in politične delitve v njej zlorabljati za sovraštva danes. To pa ni niti redoljubno, niti spravno, niti državotvorno ravnanje. V Združeni listi socialnih demokratov zato podpiramo predloge, ki jih je po sklepih komisije pripravila vlada in sprejelo tudi matično delavno telo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije bo predstavil gospod France Cukjati. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana predsedujoča, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi. Žal na odboru niso bili sprejeti naši amandmaji, zato je besedilo, kakršno je pred nami, nesprejemljivo, saj vsebuje med ostalim, tudi dvoje velikih laži, dvoje velikih žalitev. V 1. členi, citiram, govori: "Vojna grobišča so tudi grobišča žrtev povojnih dogodkov". Kakšnih povojnih dogodkov, vas vprašam? Prometnih nesreč, gostinskih pretepov? Ti povojni dogodki imajo namreč svoje ime - revolucionarno nasilje. To nasilje nima nobene zveze z vojno, razen morda časovnega sovpadanja v prvem obdobju. Revolucionarno nasilje se je začelo leta 1941, se razmahnilo po koncu druge svetovne vojne in se nadaljevalo globoko v 50. leta. Slovenija je dobesedno posejana z množičnimi grobišči revolucionarnega nasilja in predvsem zaradi teh grobišč naj bi sprejeli ta zakon. Zanikanje revolucionarnega nasilja pomeni v tem zakonu hudo nespoštovanje zgodovinskih dejstev, pomeni politizacijo oziroma ideologizacijo grobišč, ki s tem ostajajo še vedno boleča nezaceljena narodova rana. S priznanjem revolucionarnega nasilja pa bi pokazali ne le zrelejšo distanco do zgodovinskih napak, ampak bi tudi NOB in partizanstvo vsaj delno osvobodili težkega bremena množičnih revolucionarnih zločinov. Veliki večini partizanov je bil namreč glavni cilj upor proti okupatorju in ne izvedba komunistične revolucije, osvoboditev domovine in ne masaker politične opozicije. Borili so se za drugačno svobodo, kot pa je nastopila leta 1945. S tem ko ste na odboru zavrnili naš amandma, ste zavrnili priložnost, da bi storili prvi državotvorni korak v smeri spravne spoštljivosti do lastne zgodovine. S tem pa je bil tudi sam zakon o vojnih grobiščih spremenjen v smešno farso, ki bo še dolgo simbol narodne razdvojenosti. V 2. členu piše, "vojaška grobišča so grobišča vojaških oseb, padlih v vojni ali umrlih med vojno". Torej, grobišča po vojni pobitih vojakov po tem zakonu torej niso vojaška grobišča. Spoštovani, ne gre le za domobrance in četnike, pripadnike slovenske narodne vojske, ampak tudi za ustaše in po vojni pobite nemške ujetnike. Njihova grobišča so po mednarodnem pravu vojaška grobišča. Ta zakon bo torej moral, če ne na zahtevo našega, pa na zahtevo evropskega ustavnega sodišča, prej ali slej, doživeti bistvene spremembe. Ko smo na odboru obrazložili amandma, s katerim bi tudi grobiščem po vojni pobitih vojakov priznali status vojaškega grobišča, predstavnik vlade ni zanikal pomanjkljivosti tega člena, je pa našemu amandmaju nasprotoval ker bi, citiram, " s tem porušili koncept zakona". Očitno torej gre za skrbno načrtovan koncept, po katerem pri množičnih povojnih pobojih ne bi šlo za poboj vojakov in s tem za vojno hudodelstvo, ki tudi po našem kazenskem zakoniku sodi med kazniva dejanja zoper človečnost in mednarodno pravo, kazniva dejanja torej, ki ne zastarajo. Tudi v tem pogledu je ta zakon čudna farsa. Vrti se v začaranem krogu laži in sprenevedanja. Lahko desetkrat rečete, da po vojni pobiti vojaški ujetniki niso bili vojaki. Zgodovinska dejstva s tem ne boste spremenili. Z zavrnitvijo naših amandmajev ste zavrnili priložnost, da bi vsaj malo očistili neslavni del zgodovine slovenskega naroda. Dvoje velikih laži, ki jih lahko porodi in zagovarja le tisti, ki ne premore minimalnega spoštovanja zgodovinskih dejstev in minimalne pietete do pobitih vojnih ujetnikov. Ta zakon, če ga boste sprejeli, ne bo v ponos temu državnemu zboru.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Stanislav Brenčič. Izvolite.
Hvala, še enkrat za besedo, gospa podpredsednica. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke sprejemamo predlog zakona o vojnih grobiščih kot nujno potreben in glede na vzroke za njegovo nastajanje, njegov namen prihaja po našem trdnem prepričanju v obravnavo in sprejem v državnem zboru veliko prepozno. Ob tem pa ne moremo mimo dejstva, da eden od temeljnih vzrokov za njegovo nastajanje izhaja iz posledic dolga desetletja opevane revolucije, na temelju katere si je ena sama partija na Slovenskem vzela absolutno pravico biti oblast. V tem primeru je seveda to lahko nastala le diktatura. V ta namen pa je zlorabila domovinsko čustvo, ki je ljudi združevalo v narodno osvobodilno borbo proti okupatorju, ter za seboj puščala skozi čas od samega začetka II. svetovne vojne pa vsa dolga leta po njej tako posamezne grobove kot številna, številna množična grobišča nasilno usmrčenih in pobitih sonarodnjakov in drugih ljudi. Pustila pa je tudi skupaj z nasiljem povzročeno protinasilje, v narodu velikanske travme in še do danes na tem temelju razdvojeno družbo, kar nam ni ob vstopanju kaj dobra popotnica - namreč vstopanju v Evropsko unijo. Žal pa tudi tokratni sklic državnega zbora, ki je tisto politično telo naše države, ki mora presegati družbena in ideološka razdvajanja, ko gre za skupno dobro naše družbe, ne zmore toliko moralnega poslanstva, da bi ob tokratni priložnosti, ki jo ponuja sprejemanja tega zakona, tega koncepta zakona in s katerim se sedanja družba spravlja z mrtvimi na temelju peiteta do mrtvih, vsaj z besedico omenil in na ustrezno mesto v zakon zapisal revolucionarno nasilje in s tem napravil velik doprinos za narodovo notranjo pomiritev in medsebojno spravo. Dopolnjen predlog zakona pa kljub temu po našem razumevanju njegove vsebine in namena vzpostavlja civiliziran odnos do vseh žrtev in vsaj v temeljem namenu zagotavlja vsaj kolikor toliko nediskriminatoren odnos države Slovenije do vseh žrtev. Zagotavlja civilizirano ureditev grobišč in še posebno zamolčanih in prikritih grobišč ter njihovo vzdrževanje, ne glede na vse okoliščine njihovega nastanka. S tem dejanjem država Slovenija odpravlja velik del zgodovinskega dolga do vprašanj naše bližnje preteklosti. Iz tega namena in poslanstva bo poslanska skupina Slovenske ljudske stranke v veliki meri, ali bolje rečeno večinsko, zakon podprla. Podprla pa ga bo tudi zato, da se vzpostavi pravna podlaga za izvajanje številnih postopkov, ki so predpogoj za uresničevanje temeljnega poslanstva tega zakona in tudi predpogoj, da se vse investicije na tem področju, ki imajo finančno pokritje že v letošnjem proračunu državnega proračuna, izvedejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Sašo Peče. Izvolite.
Spoštovani prisotni. Po oceni Slovenske nacionalne stranke je predlog zakona slab kompromis. Slab kompromis tako s strani pripravljalcev gradiva, kot tistih, ki bojo omenjeni zakon podprli. Po naši oceni bi predlog zakona moral slediti izključno eni sami točki, to je zgodovini, ki se je odvijala na področju Republike Slovenije. In zgodovina, ki se je odvijala na področju Republike Slovenije, je znana vsem nam. Znana tako v okviru naše države kakor v mednarodnem okolju. Dejstvo je, da so v 2. svetovni vojni bili udeleženi dvoji: negativci in pa seveda pozitivci. In da danes ta državni zbor sprejema besedilo, ki hoče izenačevati obe dve skupini, se nam zdi v okviru naše politične stranke nesprejemljivo. Ocenjujemo, da boste s sprejemom omenjenega zakona razvrednotili vse vrednote osamosvajanja v obdobju narodnoosvobodilne vojne. Prav tako ocenjujemo, da boste ob morebitnem sprejemu zakona zanikali zgodovinska dejstva o obstoju partizanov in pa borcev za svobodo in po drugi strani poveličevali tiste, ki so to našo državo napadli - s tem, ko jih mečete skupaj. In prav tako ocenjujemo, da boste z morebitnim sprejemom tega zakona zanikali narodnoosvobodilno borbo. Splošne določbe omenjenega predloga zakona so po oceni Slovenske nacionalne stranke v celotni svoji dikciji, splošnih določb nesprejemljiva. Po naši oceni bi bilo smiselno zamenjati 1. člen, ki govori o vojnih grobiščih in iz njih izločiti predlog, ki govori o povojnih dogodkih. 2. člen vojaška grobišča. Po naši oceni ste predlagatelji in pa tisti, ki boste podprli omenjeni zakon s sprejemom zakona in s tem seveda tudi 2. člena izenačili agresorja, okupatorja in pa tega, ki je to državo branil. In točno vemo, kdo je to državo branil, in točno vemo, kdo jo je napadel. Mislim, da se izenačitve oziroma enačitve teh dveh skupin ene, vse pohvale vredne, nikakor ne bi smelo enačiti. S tem zakonom jih po naši oceni enačite. In seveda 4. člen. Po naši oceni bi moralo striktno biti zapisano obdobje, na katerega se nanaša 4. člen, to je obdobje vojne, kdaj se začne in kdaj se konča. Prav tako ocenjujemo, da je predlagatelj z imenom zakona oziroma z vsebino zakona prekoračil ime zakona in s tem poskuša doseči samo eno, to je ta gnili kompromis, s katerim verjetno vladni poslanci pričakujete, da boste umirili zgodovino. Zgodovine ni potrebno umirjati, zgodovina je jasna vsem nam! In zakaj sprožati sploh debato, ki je po mojioceni depresirana, ki je po moji oceni zrežirana, če vsi poznamo zgodovino?! Dejstvo je, da žal nekdo na ta način preko omenjenega zakona prek vsega rom pom poma okoli tega zakona skuša pridobiti svojo kvientelo ali pa volilno bazo. Zelo žalostno je, da na račun mrtvih poskuša nekdo pridobiti volilno bazo. In še bolj žalostno je, da se najdejo ljudje, ki hočejo na vsak način enačiti vse udeležence, tako tiste, ki so bili agresorji, kot tiste, ki so nam izbojevali svobodo za ceno najsibo svoje popularnosti ali za ceno neke prihodnosti, ki jo niti v Evropi ne razumejo. Dejstvo je, da cel moderni svet pozna potek zgodovine druge svetovne vojne, pozna potek tistega obdobja, ve, zakaj je tisto obdobje nastalo, iz kakšnih razlogov in kdo se je temu obdobju uprl. V Slovenski nacionalni stranki Slovenije resnično posameznega dela slovenske vlade ne razumemo. Da pa se ne bomo kasneje oglašal - in če le ne bo potrebe, se ne bi oglašal - bi se opredelili tudi do amandmaja, podanega s strani poslanskih skupin Nove Slovenije in Socialdemokratov k 7. členu, ki se nam zdi pa seveda še veliko bolj nesprejemljiv, kot je pa sam zakon. Kajti dejstvo, da bi v 7. člen opredeljevali tudi organizacijo s kratico MVAC; kar v slovenščini zveni protikomunistična prostovoljna milica ali kakor jo z drugimi besedami predlagatelj v predlogu amandmaja podeljuje protikomunistična milica je organizacija, ki je na vseh mednarodnih spiskih opredeljena kot zločinska organizacija - in tako materijo naj bi vseboval naš zakon! Popolnoma nesprejemljivo! V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je zakon neprimeren, da se ne bi smeli igrati z zgodovino in da ne bi smeli enačiti udeležencev - torej, še enkrat poudarjam - tistih, ki so izborili svobodo, in tistih, ki so nas napadali. Naj vedno obstaja ločnica in naj bo zgodovina jasna. Zgodovina nas v končni fazi tudi uči. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavila gospa Majda Širca. Izvolite.
Hvala lepa. Vsem je jasno in tu se najbrž ne velja sprenevedati, da je ta zakon postal več kot zgolj tehnicistično urejanje režima varovanja vojnih grobišč. Četudi je bila njegova intenca na začetku prav to, se je tekom celotne razprave izkazalo, da je lahko tudi neke vrste izgovor ali pa celo priložnost za redefiniranje ali vsaj za obuditev naše preteklosti, ki naj bi jo po mnenju nekaterih zgodovina pisala enostransko in ne objektivno. V tem smislu je ta zakon prevzel več bremena očiščevalnih namenov in spravnih intenc, kot mu v resnici pritiče. Na eni strani nekateri hočejo z njim preglasiti zgodovino, popise, znanstvene izsledke, muzejske zbirke in arhive. Poslušamo namreč, da nam pisci zgodovine niso povedali vsega ali pa, da so nam govorili narobe. Poslušamo pa tudi diskreditacijo tistih, ki so se uprli fašizmu oziroma okupatorju, saj naj bi to kasneje izrabili. Na drugi strani hoče zakon vzpostaviti mir, spravo in tako imenovani dostojni pokop mrtvih, ne glede na to, kakšen so bile poti do groba enih in drugih, civilistov in vojakov, borcev na eni in drugi strani. Zakon se je tako spremenil v nekakšen moralni dolg živih do mrtvih, saj naj bi šele potem lahko postala preteklost res preteklost. Da ne bodo več mrtvi obremenjevali živih. In prav v tem je njegova dodana ali celo prava vrednost. Tovrstni dialog v političnem prostoru ni bil in še danes ni brez vrednostnih sodb, idealoških obremenitev in poskusov preurejanja preteklosti. V pozivih, naslovljenih na poslance, še danes berem pritožbe, da imajo grobišča, navajam, "protirevolucionarnih vojaški enot poseben, nižji status ter lažna poimenovanja in nesmiselne napise." Naprej - "da gre za zakon, ki ga diktirajo dediči partizanskega nasilja," naprej- "da gre za edinstveno državno sramoto in novo prevaro slovenskega naroda." Seveda, to ni res. Kajti tekom dolgotrajnega ukvarjanja z zakonom se je zgodil pomemben premik pri skrajno zelo občutljivem formuliranju teksta, ki je izgubil, izvrgel, izčistil tisto nekritično posthumno predpostavko, ki je v njem domovala na začetku oziroma pred dobrim letom dni. Tekst je bil mestoma pisan tudi s stališča zmagovalcev oziroma iz logike, ki svojemu nasprotniku ni priznala enakega statusa kot samemu sebi. Toda danes imamo pred seboj tekst, ki ne izreka sodb o pripadnosti in ki ne kategorizira, kdo je bil na kateri strani. Imamo tekst o poskusu spoštovanja mrtvih, kdor ne more, naj pri sebi ne odpušča grehov, zločinov in odločitev tistih, ki so se v določenem zgodovinskem trenutku odločili tako, kot so se pač odločili. Država jih mora obravnavati kot mrtve, ne rabimo jim ne odpuščati in ne očitati ničesar več. Zgodovinski spomin ohranjajo stroka, arhivi, zgodovina, muzeji, instituti, zemlja pa spravlja kosti. Tako zakon zgolj loči vojaka od civilista in hkrati definira tiste osebe, ki so bile kot žrtve vojne usmrčene zaradi svoje nacionalne, rasne, verske ali politične pripadnosti. In to ne le med vojno, temveč tudi po njej, ko so se usmrtitve dogajale v nasprotju z načeli in pravili pravne države, torej večinoma v izvensodnem postopku. Ta pravzaprav še najbolj temna plat naše zgodovine, o kateri ljudje še dandanes s težavo spregovorijo, strah se jim je vrastel in jih zvezal k molčanju, je potrebna še največ raziskav intudi ureditev oziroma obeležij grobišč. Kajti prav ta grobišča, mnoga še z neidentificiranimi kostmi, so obveza, da ne rečem, dolg nas, zanamcev, ki smo sicer vedno slutili, da obstaja še ena resnica, a se z njo nismo nikoli zares soočali. Partizanski grobovi so več ali manj urejeni, popisani in vodeni kot objekti, ki spadajo v kulturno in naravno dediščino, toda zaradi tega nimajo tudi ti nič manj miru. V splošni vnemi slavljenja in iskanja potrditve v absolutni prav tistih, ki niso stopili na stran protifašističnega boja, se na račun partizanskega upora danes iščejo politične niše za diskvalifikacijo osvobodilnega boja. Dogaja se ponovno, tokrat simbolno, ubijanje. Zakon o vojnih grobiščih ni instanca resnice. Ne govori ne o kolaborantih, ne o zločincih, ne o zmagovalcih. Vsakdo od njih je svojo bitko izgubil. Vsakdo je svoja prepričanja, hrepenenja, zmote, napačne odločitve ali pa celo nič od tega plača s smrtjo, in to nasilno smrtjo. In zgolj o tem govori ta zakon: o smrti in o tem, kaj smrt pomeni nam ki smo živi in odgovorni za današnji in predvsem pa jutrišnji dan.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije bo predstavil gospod Igor Štemberger. Izvolite.
Hvala za besedo. Zgodba o tem nedvomno pomembnem zakonu, pa kljub temu ne tako pomemben, da je bilo treba zanj zapravljati toliko let, naši državi ni v čast. V Stranki mladih Slovenije to obžalujemo, čeprav spoštujemo in pozdravljamo namero, da je bil ta zakon sprejet s konsenzom; vendar, nekje so meje. Očitno je, da imamo dve strani in da kompromisa med tema dvema stranema ni videti in ne pričakovati. Hkrati se mrtve zlorabijo za dnevnopolitične namene. Za Stranko mladih Slovenije je stvar jasna. Predlog zakona, predlagan s strani vladnih strank, podpiramo. Menimo, da je primeren. Ljudska stranka je tu odigrala neko vlogo advokata ali uteži desnih političnih pogledov, tako da je predlog dejansko kompromisen predlog. Sploh je ideologija in delitev levo, desno problematična. V Stranki mladih Slovenije smo zavezani ideološki neobremenjenosti, še posebej, če ideologija izhaja iz zgodovine, ne pa iz sedanje ekonomske in socialne politike. Čas je, da zgodbo o vojnih grobiščih zaključimo, pozabimo na vse ideološke in vrednostne sodb, ter gremo jasno naprej. Po več kot 50-ih letih je že čas, da sprejmemo zgodovino, tako kot, je in začnemo gledati v prihodnost. Zato bomo predlog podprli. Povojni dogodki so za nekatere očitno bistvo problema, a le za nekatere. V Stranki mladih Slovenije smo namreč prepričani, da državljani v veliki večini podpirajo rešitev, kot je predlog zakona, in si želijo temne plati čimprej pozabiti. Da so za nekatere povojni dogodki revolucionarno nasilje - drži; absolutno pa drži tudi, da so med vojno nekateri padli na strani tujih sil, pa tega ne pišemo na spomenikih. V Stranki mladih Slovenije bomo zakon podprli, ker menimo, da je to maksimalen možen konsenz v problematiki vojnih grobišč, ki ga je nedvomno potrebno dokončno rešiti. S tem zakonom bomo dokončno, celovito in nediskriminatorno uredili vprašanje vojnih grobišč, tako partizanov kot žrtev povojnih pobojev. S sprejetjem omenjenega zakona želimo v SMS-u zaključiti 12-letno razpravljanjein nasprotovanje ter ohraniti spoštljiv odnos do mrtvih, da jih bomo lahko še dostojno pokopali. Omenjeno problematiko je potrebno rešiti, da bomo v Sloveniji lahko končali z izrabljanjem tragičnih zgodovinskih dejstev za dnevno politično nabiranje strankarskih točk in tako preprečili vnovične delitve oziroma povečanje nestrpnosti naših državljanov. Zgodovinski dogodki, ki jih obravnava ta zakon, ne smejo povzročati razdora, ampak morajo biti v opomin, katerih napak se v prihodnosti ne sme ponavljati. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo stališča vseh poslanskih skupin. Sedaj pa bomo prešli na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Na dopolnjen predlog zakona o vojnih grobiščih je bil vložen samo en amandma, in sicer amandma k 7. členu, katerega predlagateljici sta dve poslanski skupini, in sicer poslanska skupina Nove Slovenije in poslanska skupina Socialdemokratske stranke. Tako bo tudi razprava omejena na 7. člen in na vloženi amandma. In sicer predlagatelja predlagata,da se 7. člen razširi, in sicer v osnovni obliki opredeljuje vrste vojnih grobišč, v predlogu amandmaja pa predlagatelja želita, da se opredelijo v okviru 7. člena pojmi. In sicer, da se dodajo trije novi odstavki, ki opredeljujejo pojem vojaške osebe, vojne in povojni dogodki, in sicer sledeča vsebina: "Vojaške osebe so pripadniki nemške, italijanske, madžarske, jugoslovanske vojske in borci v NOB, pripadniki protikomunističnih bojnih formacij, kot so slovenski domobranci, kraljeve vojske in protikomunistične milice ter pripadniki drugih tujih armad. Vojna je II. svetovna vojna, ki je na ozemlju Republike Slovenije trajala od 6.4.1941 do 9.5.1945. Povojni dogodki so poboji beguncev z ozemlja nekdanje SFRJ, poboji vojnih ujetnikov, pripadnikov protikomunistične vojske vrnjenih iz avstrijske Koroške, poboji pripadnikov nemške in italijanske narodnosti in poboji na razredni osnovi, izvedeni brez predhodnih sodnih postopkov." V prvih štirih odstavkih pa predlagatelji sledijo predlogu vlade Republike Slovenije. Spoštovani! Spoštovane! O 7. členu in o tako dopolnjenem predlogu 7. člena odpiram razpravo. Poslanske skupine so v razpravi omejene na čas, ki so ga priglasile za razpravo ob tem členu in vloženem amandmaju. Odpiram razpravo in sprašujem, kdo želi razpravljati. Gospod Podobnik, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! 7. člen in amandma k 7. členu govorita o vrsti vojnih grobišč. Danes je bilo že rečeno, da je bilo temu zakonu zaradi nam vsem znanih razlogov namenjeno nekaj več. To ni klasičen zakonski tekst, ki bi govoril, na kakšen način bo v Sloveniji urejeno področje vojnih grobišč. Danes je bilo tudi rečeno, da je Slovenska ljudska stranka v okviru vladne koalicije nastopala kot advokat desne opcije. Danes je bilo tudi v nastopih spoštovanih poslanskih kolegov razvidno, da so prav vsi po vrsti, vsi, ki so nastopali, razumeli, da predlog zakona ni očiščen vseh ideoloških in vrednostnih sodb, kot je na odboru, ki ga vodi spoštovani kolega Brenčič, svojo ambicijo predstavil predstavnik vlade. Vsi poslanski kolegi vedo, da je v tem zakonu ogromno ideoloških in vrednostnih sodb. Ne more biti drugače. Kadar državni zbor rešuje ta vprašanja, se takih tem ne more rešiti, ker so tukaj in sedaj, ker so del nas, ker so naše breme. In na nek način je to tudi iskreno priznanje. Državni zbor, kadar sprejema zakone o vojnih grobiščih, ne sprejema tehničnega zakona, ampak sprejema zelo težko zakonsko materijo, ki govori o slovenskih delitvah, o slovenskih travmah; govori o tem, da slovenska družba po 13-ih letih samostojne države v celoti še ni zmogla toliko notranje enotnosti, da bi danes tukaj vsi poslanski kolegi rekli: podpiramo ta zakon. Nenazadnje, kot član vladne koalicije, sem bil ponosen na prvi mandat, prvo polovico, prvi polčas, ko je vlada doktor Janeza Drnovška ob tem zakonu sprejela posebno izjavo. Žal vlada magistra Antona Ropa ni več imela te moči, da bi nadaljevala in bi sprejela zakon, ki bi bil v luči te izjave. Izjava vlade izpreddveh let je veliko dejanje prvega polčasa te koalicije in tu je bila vloga Ljudske stranke pomembna. Danes, ko smo pred sprejemom tega zakona, smo v težki situaciji. Mi ne bomo zakonu nasprotovali. Podprli ga bomo, mislim, da večina poslanskih kolegov. Ampak z grenkobo v srcu. Politična koalicija, ki je dobila mandat, je imela odlično priložnost, da bi znotraj sebe zmogla potrebni politični pogum, da bi šla nekoliko čez in da bi danes predlagala tak zakon, da bi poslanski kolegi iz Nove Slovenije in socialdemokrati preprosto morali reči: tudi mi ga podpiramo. Ta koalicija je imela to priložnost. Ampak kadar damo na tehtnico dve rešitvi: pravico do pokopa, do groba, do priznanja človeka kot osebe in na drugi strani, kaj na tem grobu piše, kakšen napis spremlja ta grob, kakšen napis oznanja, da tam leži človeška oseba - mi pravimo, naredimo najprej prvi korak. Pokopljimo jih. In jih prikličimo v slovensko bivanje. V slovensko občestvo. In to smo storili. In prišel bo čas, kolegice in kolegi, ko bomo morda tudipri napisu imeli več političnega poguma, morda še več plemenitosti in tudi tam storili človeško in politično dolžnost. Z današnjim zakonom tudi sam nekako zaključujem skoraj desetletno prizadevanje, da bi na tem področju tudi kot politik, kot mlad, neobremenjen slovenski politik izpolnil svojo človeško dolžnost; nekdo, ki prihaja iz partizanskega Cerkna, bo to naredil in bo danes glasoval za ta zakon. Če bom pa še poslanec, slovenski ali evropski, pa si bom prizadeval, da bomo morda nekatere pomanjkljivosti v naslednjih letih, dopolnili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Cukjati, izvolite.
Hvala za besedo. Glede na to, da so bili ključni amandmaji na odboru zavrnjeni, je sedaj pred nami nek amandma, ki naj bi nekako na nek način skušal popraviti skrpucalo, ki je sedaj pred nami. Kot je bilo rečeno, gre za dve osnovni laži, ki ju vsebuje zakon. Najprej laž glede revolucionarnega nasilja. Zakon ga zanika, ga noče priznati in mislim, da je to ena od stvari, ki ne bi smela kar tako mimo nas. Namreč, če dovolite, imam pred seboj dnevno povelje poveljstva vojske državne varnosti iz leta 1944, kjer je povsem jasno rečeno, da je bila prva naloga njihove dejavnosti iztrebljanje notranjega sovražnika, šele na drugem mestu je bilo tudi omenjeno izganjanje okupatorja iz naše dežele. Gospodje, ki neprestano ponavljajo, da želimo potvarjati zgodovino, naj prisluhnejo citatu Tita, ki je leta 1972 takole povedal: "Slično je bilo i u Sloveniji, bio je to takav građanski rat, no o tome nismo htjeli govoriti u toku rata, jer nam to ne bi koristilo." Gospodje, bil je čas, ko se ni smelo govoriti o revoluciji in revolucionarnemu nasilju, bil je čas, ko smo potem trge, ulice imenovali po revoluciji - trg revolucije je tudi za nami - sedaj je pa zopet čas, ko o tem ne smemo govoriti, kajti to nekomu ne bi koristilo. Mislim pa, da bi prav govorjenje o tem koristilo slovenskemu narodu in izčiščenju slovenske zgodovine Druga laž, ki sem jo navedel, je laž o tem, da po vojni pobiti ujetniki niso bili vojaki in ne zaslužijo - tako kot ta zakon pravi - "časti vojaškega grobišča". Leta 1945 je Slovenski poročevalec 2.junija takole zapisal: "Kranj, 1.junija 1945. Te dni je prispel iz Celovca v Kranj transport s 1550 belogardistov, katere so zavezniške vojaške oblasti izročile kot ujetnike našim oblastem. To je v dveh dneh že drugi transport, napovedani pa so še novi. Med ujetniki je prek 100 oficirjev in tako dalje." Takrat je naša oblast priznala tem ljudem status vojaka. Nič ne govorim, nobenih vrednostnih ocen ne enim in ne drugim. Takrat je to priznala. Gospodje, tu imam fotokopisjo vojaške knjižice nekega še živečega Vrhničana. On je bil pri domobrancih in je leta 1948/1949 služil JNA in v njegovi vojaški knjižici piše: ranija vojna služenja. In piše: u kojoj vojsci i koliko. V rubriki piše: slovenski domobranec 3 mesece. Rod vojaske: pešadija. Čin: borac. In ti trije meseci so mu bili priznani. JNA leta 1950 ko je izdala in žigosala to vojno knjižico, mu je priznala status vojaka. Mi, gospodje, pa tega ne zmoremo tem pobitim priznati. Ali je to pieteta, na katero se sklicujete, vas vprašam? Ali je to spoštovanje zgodovinskih dejstev? Ali je to spoštovanje teh ljudi? Človek se vpraša ob tem sprenevedanju, predvsem ko določate napis na teh grobiščih, ne da bi vprašali tiste, ki so imeli te ljudi radi, ki še vedno hodijo na grobove prižigat svečke; njihove sorodnike, njihove po naravnem pravu zakonite zagovornike, zagovornike njihovega interesa, kajti tudi po smrti imajo pokojni pravico, tako pravi v zadnjem Poročevalcu št. 78 varuh človekovih pravic, naš varuh človekovih pravic, v poročilu o delu v letu 2001, da imajo po smrti pravico, da jih najbolje in z največjim upravičenjem zastopajo prav njihovi bližnji. To se pravi, bližnji zastopajo njihove pravice in so advokati mrtvi. In zopet vprašam, ali je to spoštovanje mrtvih, da o napisu na njihovem grobu odločajo ljudje, ki imajo do pokojnih negativen, da ne rečem sovražen odnos. Zakaj ne bi o tem napisu smeli soodločati tisti, ki so imeli pokojnike radi, ki so še živi Slovenci - njihovi sorodniki, njihovi zakoniti zastopniki. Nikoli ne bom zahteval, da kdo drug odloča o napisih na partizanskih grobovih kot njihovi sorodniki in pa morda Združenje zveze borcev. Vendar tukaj gre pa za drugačno grobišče in nekaj pietete bi vendar morali pokazati. Še enkrat pravim: ta zakon bo velika sramota, velika sramota za to Slovenijo in ta državni zbor.
Hvala lepa. Dovolite, da povem po vrstnem redu, kot ste se priglašali k besedi, da boste lahko pripravljeni na razpravo. Gospod Drobnič, gospod Bernik, gospod Zlobec, Terčon, Sok, Zupan, Zalokar in Anderlič. Gospod Žnidaršič, želite zdaj besedo, ali boste [[...]]Želite zdaj, izvolite. Predstavnik vlade se lahko priglasi k besedi v okviru besede kadar želi. Izvolite.
Hvala lepa. Rad bi uresničil napoved kot vladni predstavnik, da ne bom polemiziral z vsebino, ki ne zadeva ta zakona, pa tudi ne sodeloval v razpravi, ki bo šla mimo vsebine zakona, ampak vendar bi v bran predloga zakona s stran vlade moral povedati, da so grobi očitki v smislu govora o lažeh, neumnost. Namreč, očitati vladi, da laže v tem zakonu samo zato, ker v njem ne razčiščuje zgodovine in ker v njem ni mogoče prebrati tega, kar bi nekateri radi prebrali, pa sem ne spada, je cinizem brez primere in seveda v tem smislu moram izraziti popolno in absolutno nasprotovanje. In še ena stvar, o kateri bom spregovoril, je vprašanje svojcev. Zakon nesporno določa, da bodo imeli svojci, če se izkaže, kje so njihovi pokopani oziroma če bodo najdeni in identificirani posmrtni ostanki njihovih bližnjih, bi imeli polno pravico, da le-te pokopljejo na svoj način in na grob postavijo po svoje spomenik in tam napišejo tisto, kar želijo. Zato ni res, da se svojcev ne bo vprašalo oziroma da te možnosti ne bodo imeli. Imaginarnih svojcev pa seveda ne pozna nobena pravna ureditev, kar tako počez, da bi se lahko kdorkoli za kakršnegakoli svojca proglašal, in tega pa zakon v tem smislu seveda ni mogel in ni želel in tudi ni smel opredeliti. Tako bi prosil, da se tovrstni očitki seveda nanašajo na to, kar je v zakonu v resnici zapisano, ne na tisto, kar nekdo ni hotel prebrati oziroma kar ni razumel, ker so te stvari v tem smislu zelo, zelo človeško in zelo pravično postavljene. Lepa hvala.
Hvala lepa. Gospod Cukjati, vi ocenjujete, da je predstavnik vlade napačno interpretiral vašo razpravo, ker ste bili prvi.
Menim, da je predstavnik vlade napačno interpretiral mojo besedo in trditev o laži, kajti ni razumel utemeljitve moje, in sicer, če zakon govori, da povojna grobišča nimajo statusa vojaškega grobišča, in če so bili po vojni pobiti vojni ujetniki vojaki, potem seveda vključuje ta zakon neko stališče, ki zame pomeni laž. In seveda bi želel, da predstavnik vlade vendar razume to mojo obrazložitev in s tem tudi skuša pravilno razumeti zadevo, kajti stvari, ki so tukaj notri vgrajene, so povsem jasne za vse tiste, ki imajo kanček interesa in resnicoljubnosti.
Hvala lepa. Naslednji se je k razpravi javil gospod Drobnič. Izvolite. Niste razpravljali prej, gospod Jerovšek. Besedo ima gospod Drobnič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljen, predstavnik vlade. Torej to, kar je gospod predstavnik vlade povedal, je cinizem največje vrste. S tem bom tudi začel, ker se nanaša tudi amandma, da naj svojci iščejo svoje bližnje, pri čemer ni nobenih podatkov, arhivi so zaprti ali uničeni in sedaj naj svojci na lastne stroške in lastno pest iščejo svoje bližnje, pri čemer pa še v zakonu tako piše "na lastne stroške" in da morajo, če hočejo kakorkoli urediti, tudi to zemljišče urediti in še ne vem kaj. Na tak način seveda ni mogoče urejati s strani države take pomembne teme. Glede na vse to, kakor se odvija, bi bilo zagotovo najboljše, da bi svojcem dopustili, da mimo države, direktno, po mednarodnih konvencijah to uredijo: uredijo grobišče, uredijo spomenik in uredijo napis. Jaz sem popolnima prepričan, da bi svojci dali popolnoma nesporen napis. Pri nekaterih se poraja vprašanje, da bi ne vem kaj pisali, in zato je tudi v tem zakonu nek predlog, da ni dovoljeno uporabljati nekaterih nazivov. Prvo, amandma se nanaša na pravico do vojaškega groba. Po tem zakonu pravico do vojaškega groba ne bodo imeli niti pobiti vojaki, invalidi pri Ribnici. To so tudi tuji vojaki, domači vojaki in s tem bomo seveda prišli v konflikt direktno z mednarodnimi konvencijami. Takšnega zakona si Slovenija ne sme privoščiti. Na to smo že opozorili in ljudem je treba ponovno razložiti oziroma povedati: takšen zakon se ne sme sprejeti. Zapisali ste "povojni dogodki". Mi smo zapisali revolucionarno nasilje. Povojni dogodek je resnično ideološko nesporen pojem, ampak je povsem prazen. Povsem prazen. To bi bilo tako, kot bi na obeležje žrtve koncentracijskih taborišč napisali, da so žrtve vojnih naključij. Nekaj podobnega. Namreč, spomenik izraža pieteto in po drugi strani ima sporočilo, miselno sporočilo, da se ne bi kaj takšnega več ponovilo in kaj je razlog za to. Ne vem, mislim, da revolucionarno nasilje kot takšnobi bilo z vidika druge strani še najmanj sporno, kajti potem bi morali opredeliti morda z nekim drugim pojmom, ali je bilo to nasilje Osvobodilne fronte, ali je bilo to partizansko nasilje. Eno, drugo ali tretje; ali je bilo komunistično nasilje, kar smo sprva predlagali. S tem bi razčistili in vzpostavili odnos do tistega, kar se dostikrat pojavlja - NOB-ja ali pa partizanstva. To je bila priložnost, da bi se to opravilo. Zapisali ste "povojnih usmrtitev", to je tavtologija. Usmrtitve je pojem, ki pomeni v pravnem smislu, izvršitev smrtne obsodbe. Smrtnih obsodb ni bilo izdanih, zato ta pojem ni pravi. Opozorili smo vas: "žrtev usmrtitev" je tavtologija. Ob tem se bo, če bo to pisali, tisti, ki se ne bo spoznal na to, pa jim bomo razlagali, se bo rahlo nasmehnil - naši slaboumnosti zagotovo. Ta zakon ne temelji na načelu enakosti mrtvih, saj ne določa izkopa iz brezen, ugotovitve identitete in pokopa v grob. Identitete se pač ne bo odkrivalo. Brez izkopa, spoštljivega pokopa in ureditve grobov na spoštljiv način pobite - nespoštljivega odnosa do pobitih Slovencev, kristjanov - ni mogoče govoriti o grobiščih brez križa. Pojavlja se predlog nekakšnega zvona, bim-bam, orientalskega, in to naj bi ponazarjalo grobišče. To tudi ženevska konvencija določa, da jetreba spoštovati identiteto tistih, ki so bili pokopani: nacionalnost, versko pripadnost - to se ni izmislila Nova Slovenija ali pa Janez Drobnič, ampak piše v ženevski konvenciji. Če bo ob takšnem čudnem simbolu zraven še čuden napis, potem bo vse kaj čudno, tudi naša dežela, s tako podobo. Dostojno bi bilo, če bi vlada takrat povabila predstavnike svojcev oziroma zastopnike svojcev. Edina organizacija Nova slovenska zaveza, ki ji je bilo dopuščeno, da se organizira, pa vendar odklonjena, da bi bilo to društvo v javnem interesu, je izrazila pripravljenosti, da sodeluje tvorno pri tem, vendar tega ni bilo. V vseh civiliziranih narodih je pokop vendar pietetno dejanje človeško, civilizacijsko, in svojci to opravijo. V tem primeru je svojcem preprečeno. Sklicujte se na tisto individualno poseganje - eventualno možnost. Ker identitete nikakor ne bo možno ugotoviti, seveda, to ne pride v poštev. Morda pri redkih grobiščih. Svojci ne potrebujejo še enega nasilja, imeli so ga 50 ali 60 let. Sedaj pa z istim, z neko podobno mero, da ne morejo vplivati na to, kaj bo pisali na grobišču. To je nadaljevanje iste stvari s podobnimi sredstvi. Ženevsko konvencijo bi si lahko dobro prebrali in jo tudi upoštevali. Ženevska konvencija je za to, da tisti, ki o njej niso slišali, pa nimajo primernega občutka, se poučijo in tako tudi opravijo, kot veleva. Vi ste bili seznanjeni s konvencijo, pa je niste upoštevali in je tudi očitno ne boste. Gospod Kebrič je rekel "naj počivajo v miru ti, ki so pokopani". Jaz se z njim povsem strinjam. Kako naj potem počivajo v miru žrtve teharskega grobišča, ko se nad njihovimi kostmi odvijajo igre golfa, čeprav na črno, in nihče ne posega. Kako naj počivajo v miru, če se še vedno izvaja akt Zorana Poliča iz leta 45, da je potrebno grobišča,takšna grobišča zravnati z zemljo, kajti na ta grobišča ali pa zraven se še vedno navažajo smeti. To ni nobeno civilizacijsko dejanje, to ni nobeno državno dejanje. To imate priložnost videti na tem grobišču, ob tem pa seveda spomenik propada in hkrati je bilo ukradenih še 400 dreves. Ta zakon prihaja prepozno za neko normalno državo. Za to razmišljanje, slovensko, pa očitno prihaja prezgodaj. Zato bi bilo treba še nekaj počakati, vmes pa morda dopustiti, da svojci uredijo to, da se jim dopusti, da svojci to opravijo. Toliko. Naj mi bo še dovoljeno, da preberem samo en stavek iz Nove slovenske zaveze oziroma del stavka: "Nova slovenska zaveza zato v svojem imenu, v imenu mrtvih in njihovih živih sorodnikov odklanja predlog tega zakona in izjavlja, da takšnega, kot je pripravljen in je razviden iz javnih poročil, nikakor ne bo sprejela." To bi bilo potrebno upoštevati in se zamisliti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Bernik izvolite.
Gospa predsedujoča, dame in gospodje! Kar čudim se, ko poslušam to diskusijo. Dejansko bi to bolj spadalo oziroma bi bilo lahko vzeto iz Orwella, kajti takega sprenevedanja pa človek ne sreča vsak dan. Rad bi, ker tukaj imamo amandmaje oziroma amandma, pa bi se rad nekoliko omejil na to, kako je ta zakon nastajal. Najprej, kot sami veste, ste imeli 50 in več let, da bi to omejili. Kje ste bili pa takrat? In kje ste bili zadnjih 10 let? Kje? No, nič se ni premaknilo, čeprav je bilo dosti poskusov. Potem je prišla Pučnikova komisija, ki je zbrala ogromno materiala, zanimivo branje in 6 od vas poslancev, eden menda ni več poslanec, je glasovalo, preglasovalo poročilo, ki ga je hotela Pučnikova komisija izdati. Štirje od vas še sedite v tem parlamentu, štirje, ena pa poskuša biti ljubljanska županja, ne prav uspešno, moram povedati. Dobro, potem je bil to dober signal, da cela stvar ne bo šla nikamor, pa ste ves čas imeli priliko, da bi to začeli, potem je pa prišla Slovenska Bistrica in pa odkritja drugih grobišč in takrat se je imobiliziralo javno mnenje, kaj in kako bomo naredili. Nič od tega ni bilo narejenega, vendar je pričel prihajati zakon, predlog zakona o vojnih grobiščih - sedaj, ne vem, katero verzijo imamo. Zakaj je Slovenska Bistrica to spremenila? Zato, ker se je javnost začela za to zanimati. Pa tudi druga stvar je, namreč, moramo priti enkrat v Evropsko zvezo in seveda vlada rabi ta dokument, vseeno kakšen je, samo da jo lahko pokaže javnosti, bral ga pa itak ne bo nihče. Sedaj pa naj povem, kaj se je zgodilo lani. Lani je gospod Kučan, bivši predsednik države, poslal pismo na državni zbor, saj to je delal vsako leto, samo ni nikoli prišlo v javnost, ampak on je zbiral dosje, da bo pokazal pieteto svojo. Kmalu nato je sledila deklaracija vlade, ki je bila naslovljena podobno kot deklaracija, torej, "vlada Republike Slovenije ob celovitem načrtu ureditve grobišč, celovitem načrtu, množičnih pobojev ter ob sprejemanju zakona o vojnih grobiščih sprejema naslednjo deklaracijo", potem so pa štiri strani raznih točk itd. Dajte si to pogledati, če še niste. Seveda, je pa gospod Kučan še nekaj drugega rekel, in sicer je rekel naslednje: "Ne pustimo si vzeti preteklosti." Potem je pietetno govoril itd., je pa, no, in to je ugotovil tudi državni sekretar slišal in je vedel, kdo mu daje plačo in ostalo in je temu predlogu vestno, zelo vestno sledil, torej," ne odpovedujmo se naši preteklosti." Kaj pa to pomeni? To je tista preteklost, ki je bila doslej 60 let zapisana v knjigah, to je tista preteklosti, ki jo pri nas posvečujemo češ, kot sacrosantno se ne more spremeniti, čeprav danes so zgodovinarji že začeli malo premišljevati, da bo treba to malo popraviti in danes je izginila revolucija, ne še s spomenikov itd., ampak je izginila iz vašega mišljenja. Človek tako premišljuje, se spomni na vse tragedije, ki smo jih mi Slovenci imeli in ki jih še imamo. In človek se vpraša, kako je mogoče, da tukaj za 10 tisoč mrtvih, ki so bili na grozovit način pobiti, ne najdemo toliko sočutja, da bi naredili pravo stvar, da bi jih častno pokopali. Pa iščete vse sorte razloge, gospod državni sekretar, pa je tehnični zakon in se za tem skriva, poleg tega pravi, da ni nobene ideološke vrednosti oziroma ocenjevanja v tem zakonu. Ja za božjo voljo! To sloni na ideološkem ocenjevanju in se ne pusti, da bi se kakorkoli to spremenilo. Naj rečem še to, da Slovenija je edina država verjetno v civiliziranem svetu, ki se ni hotela sprijazniti s tem, da bi se odprla dejstva. Objektivno potem se bomo pa vsi pogledali v ogledalo tistih dejstev, pa bomo videli, kje smo bili in česa smo krivi. Vse tisto govorjenje vlade o tej deklaraciji, o spravi in o vsem tem je čisto zavajanje, kajti na tej osnovi ne bo nikdar nobene sprave. Potem še par stvari. Ne bom govoril o teh členih, ki so nekateri izredno perfidni [[..]]
Doktor Bernik, samo trenutek.
Prosim.
Vendar si vas dovolim opomniti, da smo v drugem branju in da smo pri razpravi o členu 7 in amandmaju k temu členu, tako da [[...]]
Hvala lepa, gospod predsedujoči.
Vljudno prosim, da se osredotočite na vsebino tega člena in amandmaja.
Sem vedel, sem vedel, da boste vi to rekli, sem komaj čakal. Zato ker vi ste toliko nesramen, da to rečete. Bom pa rekel tole, ko govorimo o tem, da so bili ti povojni dogodki, hvala tudi vašemu svetovalcu, ja, da so bili to povojni dogodki, sprašujem vas, kdo bi si upal zapisati, da so se v Srebrenici in Vukovarju zgodili dogodki? Kdo? Ja, saj človek mora biti nor. Jaz govorim o tem, kaj je ta zakon naredil. Poglejte, to so zločini proti človeštvu. Zločini proti človeštvu, ki nikdar ne zastarajo. Če ne verjamete tega, lahko greste gledat v Rimski statut, tam so vsi ti zločini lepo navedeni. In vam bom povedal tole. Vem, da Rimski statut ni tukaj aplikativen, vendar je pa res to, te zločine pa lepo pooseblja oziroma jih imenuje s pravim imenom. Potem je še par drugih stvari tukaj, ki so perfidne, in moram reči, jih je kar nekaj, ne bom šel skozi njih, bom pa rekel tole. Slovenija je danes v Evropi država z največjimi grobišči. Ko Slovenijo oglašamo kot državo na sončni strani Alp, bi morda tudi lahko rekli, dobrodošli v deželi z največjimi grobišči v Sloveniji. To bo morebiti turistična atrakcija, pa bo državi tudi prinesla finance, pri katerih je v takih škripcih. Bom končal in sicer bi rekel za ta zakon, kot je vlada rekla, da je celoten, je lahko za koga celoten zato, ker več nima notri tistega, kar bi resnično pieteto dalo. Ima pa, seveda, nekaj za vse ostale vas, vsaj borčevski spomenik, da se mi čisto naravno zdi, plačan iz državnih financ in tako dalje in tako dalje. Ni nobene besede nikoder o popravi krivic, ni nobene besede o tem, da je treba priznati žrtve revolucije, ki jih je bilo polno med revolucijo, in tudi ni nobene besede o tem, zakaj je padlo 1000 slovenskih ljudi v prvem letu okupacije, ko ni bilo nobene samoobrambe, in kako je mogoče, da je bilo to večje število kot število vseh žrtev komunističnih oziroma, pardon, okupacijskih vojska v naši deželi takrat. Kako je to mogoče? Dalje, vlada kot sem rekel, govori o spravi. To bi nujno rabili zato, da se lahko med seboj pogovarjamo. "SINE IRA ET STUDIO" tudi lahko obdržimo svoje lastno mnenje, vendar nekje se moramo premakniti s te točke. Vendar jaz mislim, da dokler vlada ne bo sposobna ustanoviti neke komisije, zbrati nekaj ljudi, ki so pokončni, profesionalno odgovorni in tako dalje, da preiščejo neresnice, dejstva da preiščejo. Potem, kot sem rekel, se bomo pa o dejstvih lahko pogovarjali. Naj še to omeniM, kar se tiče sestavljalcev tega zakona in njegove komisije, za karkoli pač služi - več ali manj za farso. Gospod državni sekretar je v veliki, ima velik problem s konfliktoM interesov. On je namreč odgovoren za borčevske organizacije, na drugi strani pa za mrtve. Živi borci imajo velik vpliv v naši deželi in na vladi in tako dalje, kot vsi veste. Ne potrebujejo posebnega zagovornika, razen da so plačali tisto, kar jim je bilo obljubljeno. Mrtvi pa nimajo nikogar razen gospoda državnega sekretarja, ki bi moral poskrbeti za te stvari. To je absolutno konflikt interesov, ki jih imamo tisoče v naši vladi in drugod. In dokler ne bo to urejeno, tudi ta zakon ne bo nikamor šel. Če bo pa zakon sprejet, ga lahko absolutno sprejmete brez kakšnega problema, saj imate večino. Bo pa to zadnji zakon ki bo o tej stvari sprejet, zadnji zakon. Zapomnite si, dokler bo ta večina v vladi, ne bo čisto nobene spremembe. Upam, da lahko pogledamo na to stvar tudi malo s srcem in pomislimo, kaj delamo. Noben od nas ne more povedati, da ni bilo prilike to že prej narediti na boljši način itd., vendar nobeden od vas ni dvignil glasu, zato želim, da se ta zakon ne sprejme. Jaz, ne bom glasoval za njega in bom vse naredil, kar se da, da te stvari pridejo tudi v svet. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zlobec.
Pravzaprav je že dolgo časa minilo in nihče ni spregovoril o problemu, ki ga je, oziroma razširitvi 7. člena, kolega Cukjati. Kolega Cukjati natančno ve, da se 2. svetovna vojna v Sloveniji ni končala 9.5.1945, ampak je trajalo še več let, ko so oborožene skupine s severa prihajale v Slovenijo, veliko ljudi je izgubilo življenje [[...]]
Lepo prosim za mir v dvorani.
Kar se tiče pa kvizlinštva. Ne vem, ali poznate ime Leo Degrelle, najbrž ne. Leo Degrelle je bil vodja belgijskih fašistov v 2. svetovni vojni, imenovali so se reksisti. Kot vodja belgijskih kvizlingov je pravočasno pobegnil v Južno Ameriko, tako kot večina voditeljev drugih kvizlingov v drugih okupiranih deželah Evrope preko Vatikana, preko Španije v Južno Ameriko. Leo Degrelle je bil obsojen na smrt, in ko je 95 let star prosil, če bi lahko prišel umret v svojo domovino, so vse politične stranke, od prve do zadnje, rekle, da ni govora, da take nesramnosti pa še niso nikoli v življenju doživeli. Pri nas se to niti približno ni zgodilo. Leo Degrelle je umrl v Južni Ameriki, niso mu pustili umreti doma. Kar se pa tiče, kolega Cukjati, da ima lahko vsak napis na svojem spomeniku, kakor sam hoče, to seveda ni res. Kljukast križ je v nasprotju z našo zakonodajo. Spet v zvezi s Cukjatijem. Od prvega dne okupacije se je začelo tudi slovensko kvizlinštvo. Medtem, ko se je stari župan Hribar zavil v slovensko zastavo in skočil v Ljubljanico, so slovenske oblasti prihitele pozdravljati italijanskega in nemškega okupatorja. Kar se tiče groba, je popolnoma jasno, da vsak ima pravico do groba, to je osnovna pravica vsakogar, karkoli je storil v življenju. Grob je izenačevanje smrti in življenja, nikakor pa ni izničevanje zla ali dobrih dejanj. Tisti, ki so špekulirali, da bodo kot kvizlingi se lahko pridružili okupatorju in vedrili, dokler ne bo vojna končana - jim ni pomagalo. Lahko bi se vsi tako potuhnili, prej ali slej bi šli v nemško vojsko ali bi jih razselili ali bi jih dali v delovna taborišča. Samo na Rabu je 3000 internirancev umrlo v drugi svetovni vojni in stvarje bila še bolj perverzna, ker so hodili duhovniki tja, in iskali tiste, ki so bili na njihovi strani, medtem ko so druge puščali zavestno umirati. To je bilo dejansko sistematično masakriranje slovenskega življa. Po vseh teh stvareh, jaz se strinjam, da je nova oblast izgubila vsakršen kompas, kar je prav, kaj ni prav. Objestnost zmagovalcev je bila vsekakor grozovita in jo je zelo težko razumeti, še težje pa jo je mogoče oprostiti. Ampak, da bi zato nekdo, ki je pri 40-ih letih bil na drugi strani, hotel spreminjati zgodovino, da bi pokazal, da je bila tista stran, ki je bila v svetovnem merilu dokončno poražena, preprosto tudi v našem državnem zboru, pa če bodo desetkrat drugače pokazale volitve, se ne bo zgodilo, da bi kvizlinštvo postalo karkoli drugega kot zločin svojemu lastnemu narodu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Terčon, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Torej, gospod Podobnik je omenil, pa še nekateri govorci za njim, da ta zakon še vedno ni očiščen nekaterih ideoloških navlak. In da je v bistvu ideološki. Jaz sam sem ga dobro pregledal, pa moram reči, da nisem našel niti enega, bi rekel, ideološkega termina, ni govora o kakšnem fašizmu, protifašizmu, komunizmu, protikomunizmu in tako naprej. Nasprotno pa moram reči, da amandma k 7. členu dveh poslanskih skupin uvaja ideološke termine in da je seveda nekoliko ideološko pristranski. Če beremo samo peti odstavek, vojaške osebe so pripadniki nemške, italijanske, madžarske, jugoslovanske vojske in borci NOB, pripadniki protikomunističnih bojnih formacij, kot so slovenski domobranci kraljeve vojske in protikomunistične milice ter pripadniki drugih armad. Zato pa vprašam, zakaj tudi borci NOB niso potem razčlenjeni kot so razčlenjeni pripadniki protikomunističnih formacij, na protifašiste in tako naprej. Zakaj, seveda, če se strinjamo, da je ta zakon namenjen predvsem temu, da vsakemu dajemo svoj grob in da s tem zakonom ne moremo sankcionirati nasilja, ki se je zgodilo, sankcioniramo pa dejstvo, da mnogi padli ali umrli še danes nimajo svojega groba. In če zasledujemo to v zakonu, torej, da se strinjate tudi vi, da hočemo dati grob vsakemu, se seveda sprašujem, kje so pa tisti komunisti, če so protikomunisti notri. V tem vašem amandmaju jih ni. Pa karkoli si lahko o njih mislimo. In zaradi tega je ta amandma, po moje, ideološki in pristranski. Jaz sicer mislim, da ste prepričani, da je potrebno pustiti odprta še neka vrata, da bi se v bodoče lahko delale še naprej ideološke zgodbe. Rad bi pa poudaril, da mi, kakorkoli že razumemo, po moje, ideološke spomenike že imamo, vsaj z ideološkimi obeležji. V celem povojnem obdobju so nastajali spomeniki padlim borcem NOB, z rdečo zvezdo, gor so napisi "padli v protifašističnemu boju", "padli kot žrtve domačih izdajalcev" in tako naprej. Po osamosvojitvi smo dobili še nove ideološke spomenike, predvsem ob cerkvah, pa tudi drugje, s križem, kjer piše "žrtve komunističnega nasilja". Te spomenike mi imamo in verjetno jih bomo imeli tudi v bodoče. Jaz bi, spoštovani gospod državni sekretar, vendar za tretjo obravnavo dal en razmislek, glede na to, da 3. člen izloča samo spomenike, za katere skrbijo sorodniki padlih oziroma pokopanih,vendar da se razmisli, kaj bo s tem spomeniki, ker v večini primerov gre spomenikov, za spomenike, za katere ne skrbijo izključno sorodniki, vsi ostali spomeniki pa so predmet tega zakona. Ali bodo še naprej ti spomeniki nosili določena ideološka obeležja ali bodo zapadli pod določila tega zakona. Kakorkoli že, gospodje, dobro bi bilo iti pogledat tudi v kakšno demokratično državo, po definiciji, že po letu 1945, kjer so se po vojni zgodili tudi hudi zločini in ki jih ni vodila komunistična partija. Glejmo primer Petainole vichyjske vlade in njegovih pripadnikov. In kaj piše na teh spomenikih - ko dajemo kakšne ideološke kvalifikacije. Nesporno je to, da vsi imajo pravico do groba in ta pravica je bila do zdaj kratena in to pravico dajemo s tem zakonom, ne vnašamo pa novih ideoloških kvalifikacij, katere bi radi nekateri vnašali, in zato jaz amandmaja k 7. členu tudi ne bom podprl.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sok. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana predsedujoča. Kolegice in kolegi! Najprej moram reči gospodu Terčonu, da seveda v tem amandmaju ni nikakršne ideološke klasifikacije. Če on želi razdelati borce NOB v različne formacije, ne vem, po divizijah, ali kako bi to naredil, potemseveda lahko predlagate amandma k temu in bomo to tudi sprejeli. Ni nobenega razloga, da ne bi sprejeli. Tako da pravzaprav ne razumem, kaj ste želeli s tem povedati. Gospodu državnemu sekretarju pa bi rekel pravzaprav, da je tukaj državni zbor in da tukaj poslanci imamo pravico in da ste pravzaprav vi gost tukaj v tem parlamentu, ne pa mi. Tudi sam, čeprav rojen veliko po vojni, čutim moralno dolžnost, da, če imam priliko ob sprejemanju tega zakona, povem, kaj si o tem mislim. Zelo sem žalosten, da naši očetje, pa tudi vi, ki ste veliko starejši od mene, tega vprašanja niste že zdavnaj uredili. Midva z gospodom Zlobcem sva oba rojena veliko po vojni in pač veva tisto, kar so naju naučili v tej naši šoli. Jaz danes vem, kot odrasel državljan, da so me pač učili zgodovino zmagovalcev. Imel sem to priliko in še vedno se trudim, da poskušam analizirati in da čitam pač danes nam vsem dostopno literaturo. Tisto, kar nam je bilo dolgo časa zamolčano oziroma celo prepovedano čitati. Drugo je pač vprašanje, ali hočemo to zadevo spoznati in jo objektivno oceniti ali ne. Očitno je, da ne, ker isto neresnico, in popolnima se strinjam s kolegom Cukjatijem, isto neresnico danes tukaj poslušamo še naprej in še dalje se pač govori v tem stilu, da stokrat izrečena laž postane resnica. In to je žalostno in takšen zakon, kot je ta, bo pravzaprav prazen zakon, oziroma prišla bo generacija poslancev za nami, najverjetneje bolj modrih, kot smo mi, in bo tak zakon na podlagi zgodovinskih dejstev tudi ustrezno popravila. Glejte, v tem zakonu piše, ne bom dolg v svoji razpravi, ampak piše, da naj bi zakon omogočil svojcem, da na podlagi nesporne identifikacije ostankov zagotovijo svojim mrtvim dostojen pokop in pa grobišče. Torej to seveda v večini primerov ni možno. Pa vsi vemo, da to ni možno. Jaz bom samo en primer povedal, ki je bil nedavno objavljen v časopisu Večer, 26. maja, če se ne motim. Poglejte piše, bom prečital tako, kot je zapisano: "Iz Schterenthalla, se pravi, taborišča, ki so ga v času vojne uporabljali fašisti in so v njem zapirali Slovence, po vojni pa so ga uporabljali komunisti in so v njem zapirali Slovence, je po obisku Rdečega križa bil konvoj z otroci odpeljan v Ormoški grad. Z otroki, mlajšimi od 5 let, so lahko šle tudi matere, Terezija in njeni bratje pa so morali pustiti mamo v taborišče. Terezija je namreč bila stara 6 let, bratje pa malo starejši, ampak vsi še otroci. Otroke so iztrgali materam rekoč, da nas peljejo v Sibirijo. Jokali smo, da nam je zmanjkovalo sape, se spominja Terezija Tomažič". Z imenomin priimkom je zapisana gospa in tudi naslikana v časopisu. "Naložili so nas v živinske vagone. Skozi vrata živinskih vagonov smo kričali: Lačni, lačni. Krastave, grižave in polne uši so nas pripeljali v Ormoški grad. Naslednje jutro so nam skuhali kotel koruznega močnika zabeljenega z zaseko. Lahko smo jedli, kolikor smo mogli. Ogromno sestradanih otrok se je takrat najedlo do smrti." Tisti, ki ste zdravniki v tem parlamentu, lahko veste za kakšno dejanje je šlo. Kje so ti otroci pokopani? Kdo bo identificiral njihove ostanke? Kdo bo obeležil in kaj bo pisalo na tem spomeniku? Četudi bi svojci preživeli, bratje ali pa sestre našli in hoteli to kruto dejanje oziroma njihova grobišča ustrezno označiti, bodo morali napisati tisto na grob, kar bo določila ta oblast, ne pa tisto, kar bi sami želeli. In zato, seveda, v tem primeru ni možno govoriti o tem, da gre pri sprejemanju tega zakona o nekem konsenzu. Kajti tisti, ki jih ta zadeva prizadeva, niso sodelovali pri nastajanju tega zakona. Torej, to je zakon, ki ga bo pač vsilila vlada s pomočjo večine v tem parlamentu, ampak s takšnimi in podobnimi zakoni se seveda resnice ne da prekriti. Resnica je neizpodbitna. Če je ne bomo priznali danes, pa bo pač prišla za nami, če ne za eno leto pa za pet let ali za deset let. Prepričan pa sem, da bo prišla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Zupan, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Rada bi se navezala na amandma k 7. členu, ki govori oziroma opredeljuje pojme in govori o grobiščih. Sama prihajam iz tistega dela Slovenije, iz Notranjske, kjer je veliko število zamolčanih grobov. Rojeni po vojni smo kot pionirčki skupaj s tovarišico ob praznikih obiskovali in prižigali svečke na partizanskih grobovih. Takrat pa še nismo slutili, da so nekateri izgubili svoje drage, pa ne vedo, kje so pokopani. O tem se je samo potihem govorilo, šušljalo, vendar smo kljub temu zvedeli o pobojih brez pravice do sojenja in brez pravice do groba. Kot poslanka pa sem imela v poslanski pisarni priložnost prisluhniti velikemu številu zgodb iz tistega obdobja. Resnični dogodki so se nizali ob pripravi zahtevkov za popravo krivic. Žalostne pripovedi ljudi v zrelih letih, ki so doživljali tiste težke čase, zlasti kot otroci, tudi še ne rojeni, ki so jim odpeljali očeta, mater ali brata in sestro, ki se niso več vrnili, njihov boj za preživetje in obenem zaznamovanost. Zavedam se, sem tudi njihova poslanka. In zato se še toliko bolj upravičeno sprašujem, kakšna je moja domovina, kakšna je moja država, ki se želi vključiti v krog demokratičnih držav, pa po več kot 50-ih letih še ni civilizacijsko pokopala svojih mrtvih. Bom lahko odgovorila ljudem, ki me z bolečino sprašujejo: Kje je pokopan moj oče? Kje moja mati? In kje je moja sestra? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Zalokar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana predsedujoča. Dragi kolegi in kolegice! Želela bi tudi sama v zvezi z amandmajem k 7. členu o nekaterih stvareh polemizirati, pravzaprav s svojimi kolegi in kolegicami, nekaterimi. Prva zadeva, ki se mi zdi, da je danes bila izrečena zelo pavšalno, je ta, da naj bi vlada predsednika Ropa popolnoma spremenila kurs glede na predlog zakona, ki smo ga obravnavali v lanskem letu. Jaz mislim, da to ni resnica. Komisija, ki se je ukvarjala z vojaškimi grobišči in je bila oblikovana pri vladi, je delala v popolnoma enaki sestavi. In ne glede na to, da so bile danes tu izrečene besede, da so naredili skrpucalo, in jaz vendarle v imenu tistega dela poslank in poslancev, ki menimo, da so naredili veliko delo, izrekam vse spoštovanje in tudi na nek način zahvalo za korekten izdelek, ki je tu in se je skušal približati maksimalno temu, da bi se končno tudi v tem prostoru spravili. Kajti moja ocena je, da so se ljudje že spravili, da so se državljani in državljanke Slovenije spravili bistveno bolj kot so se pa politične stranke v tem parlamentu. In med ljudmi ta tema ni tako aktualna in nima take teže, kot morda mislijo nekateri tu. In kurs vlade je pravzaprav ostal enak in predlog, ki ga imamo zdaj, nova oblika teksta, ki ga imamo pred seboj, je pravzaprav popolnoma identična tisti v lanskem letu in o kakšni spremembi ni mogoče govoriti. Druga zadeva, ki bi jo želela poudariti, je to, da seveda mi je jasno glede na razprave nekaterih kolegov, kolegic, da se niso izpolnila pričakovanja vseh v zvezi s tem zakonom. Mnogi so si želeli in pričakovali, kar je jasno tudi iz današnjih razprav, da bo zakon pisal na novo zgodovino. To je bilo danes jasno rečeno. Da bo izrekal vrednostne sodbe, da bo morda celo prevrednotil in rehabilitiral nekatera dejanja in se opredeljeval do tistega nesrečnega časa. Moja ocena je, in mislim, da je bilo to danes večkrat izrečeno, da to ni zakon, ki piše zgodovino. In zgodovina se bo o tem pisala še dalje, raziskave bodo potekale, arhivi se bodo odpirali. In mi ne zapiramo in ne zaključujemo te zgodbe. Ampakto je zakon o dostojnem pokopu mrtvih. Tega pa mislim, da nekateri v tem prostoru si ne želijo, da bi se ta država končno oprala te, bom rekla, tega madeža, da bi dostojno uredila to zadevo. Pri tem gre za enak status in enakovredno obravnavo vseh žrtev. In mislim, da je zakon to ambicijo dosegel. Ne gre pa za tisto, kar so nekateri pričakovali, za enak status, v zvezi z dejanji teh žrtev za časa njihovega življenja. Tega pa nekateri pač ne moremo dopustiti. Zakon ne more moralno in materialno rehabilitirati nikogar. To, kar si od nas kot parlamenta želi večina ljudi, predvsem množica tistih, ki vsakodnevno spremljajo novo odkrita grobišča in grobove po vojni usmrčenih in pobitih, je, da država grobove obeleži, da pietetno poskrbi zanje, da mrtve identificira z imeni in priimki in da s tem da svoj prispevek k nacionalni pomiritvi. Če povem banalno, potem zakon ne bo govoril o tem, zakaj in kako je kdo umrl in prišel v kakšen grob, pač pa o tem, kako se bo za ta grob skrbelo. Tisti, ki od zakona pričakujejo več in drugo, zato večkrat sploh ne razmišljajo o mrtvih, o grobovih in pieteti, čeprav so jih tega polna usta, pač pa predvsem špekulativno pričakujejo nekaj koristi za žive. In želi se skozi stranska vrata rehabilitirati na primer domobranstvo, mislim da ta amandma k 7. členu govori o tem. Kajti tu se govori, da je bila ta vojska izključno protikomunistična formacija, ne govori se pa, da je bila tudi vojska, ki je sodelovala z nacizmom in fašizmom. Razvrednotiti se želi narodnoosvobodilni boj in ga enačiti izključno z revolucijo in seveda revolucijo tudi enačiti z nasiljem. Rada bi še spregovorila, ker sem omenila revolucijo in je bilo danes rečeno, da se nekateri tega pojma izogibajo in ga ne želijo več uporabljati. Zakaj v naši stranki nismo podprli predloga, da bi na grobovih oziroma na grobiščih žrtev vojne in povojnih usmrčenih oseb bil napis, da so umrli kot žrtve revolucije? Če želimo, da je ta zakon spraven, da skuša združevati, potem je naše mnenje, da je ključnega pomena, da če se omenja revolucija in se to tudi napiše na te grobove, to ne vodi k nadaljnji spravi. Za nas je ključnega pomena, in danes je bilo to, mislim, da že nekajkrat poudarjeno, da zakon vendarle jasno definira, in tu želim predvsem kolege, ki tega nočejo slišati in jim ni dovolj nikoli, opozoriti na citat, ki točno pravi, "da so to žrtve, ki so bile usmrčene in ubite v nasprotju z načeli in pravili pravne države po sodbi in po izvensodnem postopku usmrčene od organov in predstavnikov takratne oblasti v Sloveniji." Če že govorimo o revoluciji, ker ta amandma želi tudi spregovoriti o tem. Jaz mislim, da vendarle, ne bi bilo pravilno, da imamo samo eno predstavo revolucije. Pojem revolucije je pač zelo različen, je pa legitimen pojem v mednarodnem pravu in tudi v stroki in se ga nihče na ta način ne želi izogibati ali pa povedati, da ga ni. Seveda pa revolucijo lahko zelo različno vidimo. Tudi stroka ima različne konotacije, različne definicije in različno vrednotenje revolucije. Ena od definicij, ki sem jo jaz prebrala, je pač, da je revolucija radikalna sprememba družbenih, političnih, socialnih in ekonomskih odnosov in da taka sprememba za določeno skupino lahko je tudi krivična, res pa je tudi, da je morda za neki drugi sloj tudi ne krivična ali pa popravlja neko bivšo krivico Seveda, v tem sklopu je zelo težko govoriti, da imamo samo in izključno negativno konotacijo. Bistvo revolucije, kot se želi prikazati v tem prostoru, ni izključno uporaba nasilja, čeprav je to večinoma spremljajoči pojav revolucije, ampak je tudi to, da je revolucija imela nekatere druge želje. In o tem, ali je bila socialna revolucija koristna ali ne, bomo najbrž v Sloveniji, če bi med sabo razpravljali, imeli zelo različno predstavo, ali je bila socialna revolucija, ki je bila tudi del tega obdobja, za vse samo krivična. Najbrž ne. Sedaj bi pa rada še pojasnila to, o čemer smo večkrat vprašani in tudi predstavlja določen, po moje, velik kompromis. Naša država bo, tako kot je razpravljal gospod Bernik, v resnici unikum v Evropi in bo edina, ki bo skrbela tudi za grobove sodelavcev okupatorja. Takega primera po analizi, ki smo ga lahko prebrali v uvodu zakona, v Evropi ni. Niti v Franciji niti na Norveškem niti v Belgiji in podobnih državah. Ampak zdi se mi pravilno, da se je naša država s tem zakonom odločila, da skrbi tudi za te grobove. Kajti v teh državah ti grobovi niso bili uničevani, niso bili zamolčani in mislim, da je to tisti največji korak, ki ga jaz osebno vidim v tem smislu kompromisa in iskanja sprave tudi v Sloveniji. V tem, da smo se vendarle odločili, da bomo za te grobove skrbeli, da je to moralno in pošteno, ker je bilo to, da smo več desetletij gledali pravzaprav to hibo, to krivico, ta zločin, na nek način zelo necivilizacijsko. Zato je pa prav, da sedaj pa poskrbimo za popravo tega. In mislim, da ima ta zakon dovolj spravnih elementov in mislim, da bo to tudi tisti, ki se ga bo v resnici poglobljeno lotil, bom rekla, tudi v njem videl, in mene ni sram ta zakon podpreti.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anderlič. Izvolite.
Težko bi naštel vse sestanke, vse pogovore, vse poizkuse v okviru državnega zbora in tudi vlade, ki so bili v preteklih letih namenjeni ureditvi tega vprašanja. Gotovo je, da je zakon začel nastajati že daleč pred Slovensko Bistrico. Da je v tem zboru bila opravljena prva obravnava v prejšnjem sklicu. Da je imel ta zakon za namen najprej, da izrecno uredi vojaška grobišča, in da je kasneje prišlo do dogovora, da poskuša urediti še nekatera vprašanja, ki so povezana s tako imenovanimi povojnimi dogodki, kakorkoli že kdo to razume. Seveda je ta zakon namenjen izključno ureditvi grobov, postavitvi obeležij in določitvi skrbi zanje. Država ali vlada je ustanovila komisijo, ki ima za nalogo, da skrbi za te grobove, za ta obeležja. Ta komisija, na čelu z gospodom Kovačičem Peršinom, v kateri sodeluje gospa Spomenka Hribar in drugi in ne nazadnje tudi gospod Tine Velikonja iz Nove slovenske zaveze, ki se je strinjal z vsebino zakona, vključno s predvidenim napisom na teh obeležjih. Kasneje je v interpretaciji izgledalo, kot da se njegovi sodrugi ne strinjajo s tistim, na kar on prisega v tej komisiji, ampak vendarle ta komisija je skupaj z vlado pripravila kompromisni predlog in ga poslala v proceduro. Meni je žal, da danes poslušam očitke, da je zakon prepozen ali prezgoden. Zakon bi bil lahko sprejet v času 90/92, bi bil lahko sprejet tudi v jeseni leta 2000, pa ni bil, ne vem zakaj, pravzaprav vem. Zato, ker je to očitno treba potegniti ven vedno takrat, kadar je potrebno zasejati kakšne dvome, kakšne navidezne ali pa tudi dejanske razlike, razpoke, zamere in podobno. Ta člen in ta amandma, ne zato, ker je edini k temu zakonu, je pravzaprav ključni. Je ključnizato, ker se odmika od tistega, daleč odmika od tistega, kar je pravzaprav namen. Vlada ima v tem letu, kakorkoli se sedaj govori, da naj bi šlo za odmik od politike, ki je bila prej že z deklaracijo ali resolucijo vlade potrjena v lanskem letu, torej, šetista vlada, v kateri je bil predsednik gospod Drnovšek, vlada ima namenjena celo sredstva v proračunu za leto 2003, - ko naj bi uredila celo vrsto vprašanj, če boste seveda dovolili, da se sprejme zakon, da se napravi pravna podlaga za to, da se bo to lahko naredilo. Govoriti o tem, da seveda vse tisto, kar je bilo odkrito ali pa še kar se bo odkrilo, da ni pripravljenosti neke politične opcije, da bi dostojno obeležili in priznali, da gre za mrtve ljudi, ki zaslužijo svoje dostojanstvo, je seveda zlaganaresnica. Je utvarjanje ali pa podtikanje tistim, ki želimo v imenu te države, v imenu te generacije popraviti, narediti tisto, kar bi po mojem prepričanju moralo se zgoditi samo po sebi. To da bo država skrbela za stvari, ki so tudi do sedaj bile postavljene, torej spomenike take in drugačne, je na žalost precej tudi za mnoge lahko vprašljivo, ker je ravno zaradi odsotnosti neke zakonske ureditve precej raznoliko, precej vsak k sebi, precej dvomov vnaša tudi v vrste ljudi, ki sedaj pač gledajo na stvari. Jaz poznam seveda tudi primere, ko so nasilno bili uvrščeni posamezniki pod neke spiske, pod neke citate iz nekih povelj, ki se tudi v tem državnem zboru citirajo, nasilno, poznam svojce teh ljudi, ker si ne upajo zaradi militantnosti nosilcev idej, da se mora to urediti na drugačen način, pa so se znašli tam gor. Torej, zakon ima drugačen namen in odločenost te vlade, odločenost vladne komisije v sestavi, o kateri sem govoril, da vendar po tako dolgih usklajevanjih, po tako dolgih razhajanjih pravzaprav naredimo tisto, kar je v določenem zgodovinskem trenutku, kot je ta, mogoče storiti. Torej, omogočiti pravno podlago, da bo komisija, da bo vlada, da bodo tisti, ki so zadolženi za to, lahko obeležili vse grobove, ki so odkriti, ki govorijo o preteklosti iz tega obdobja, kar si nedvomno tudi umrli v tistih časih zaslužijo, in to je vse. Vse druge stvari, poskusi spreobračanja nekaterih zadev, ki bi se danes morale slišati drugače, kot se slišijo, po mnenju nekaterih seveda, tega namena ta zakon nima. Bil je sprejet s kompromisom, kar je edino mogoče v tem trenutku, in seveda tega amandmaja k temu členu, ki nosi naziv Opredelitev pojmov, ne bom podprl, ker ga seveda ne morem, zato, ker uvaja pojme, ki so v nasprotju z zgodovinskimi dejstvi in z ambicijami tega zakona, kar je pa najbolj bistveno.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Negirati enako pravico vseh mrtvih do groba, govoriti o tem, da je pravičen in zgodovinsko točen napis na grobu poizkus rehabilitacije ubitih, je predantično govorjenje. Tako je delitev mrtvih označil najbolj markanten slovenski pisatelj, nosilec Herderjeve nagrade, pisatelj Drago Jančar, in tako markantni, mednarodno priznani pisatelji so vedno v zgodovini videli dlje in videli globlje, ker se razlikujejo od navadnih smrtnikov, to je potrdila zgodovina. In če se nekateri smejite, se smejite svoji nevednosti. In takšnega predantičnega govorjenja je bilo s te strani danes nekaj. Bilo je, moram reči, predantično govorjenje tudi reakcija gospoda državnega sekretarja, za kar mislim, da se bo opravičil svojcem, ko je govoril, da govoriti o svojcih kar tako in da svojci lahko napišejo napis na grobnik samo, če se točno odkrije, da so res tisti. Moram reči, da je to nekaj nezaslišanega. Ali dachavski potomci, svojci dachavskih žrtev smejo napisati na ploščo za svojimi svojci, da so umrli kot žrtve tega revolucionarnega terorja? Jaz upam, gospod državni sekretar da ste med tem časom spoznali, da ste žalili svojce. Ali so tisoči svojcev, ki stojijo pred krnskim breznom ali pa na Teharjih, imaginarni svojci, govorite o imaginarnih svojcih? Dajmo, bodimo spoštljivi do svojcev in do umrlih. V tej debati sem mislil danes, da bo šla, ne v predantično smer, ker je bilo s strani predstavnika stranke, ki je nekako politični naslednik stranke, ki je neprestano govorila o revoluciji, rečeno, ponovljeno z Spomenko Hribar, da pomeni pokopati ubite odpovedati se sovraštvu. Jaz sem mislil, da bo izhajalo iz tega. Vendar dejstvo je, da se očitno, mislim, lahko so se ti, ta stranka ali pa ti predhodniki 20 let po vojni odpovedali revolucionarnemu sovraštvu in pokopali s takratnimi pravili. Napisali s takratno svojo absolutno močjo na nagrobnike napis, ki so si ga takrat izbrali. Pa se to ni zgodilo niti 40 let po vojni in se ne sme zgoditi še danes.
[[...]]gospod Jerovšek [[...]]
Bom zaključil. Nehajmo govoriti predantično. Antika je že priznavala skozi Antigono, to vemo, pravico do groba, enako pravico do groba in do epitafa, ki je pravil, "Popotnik, ki tod mimo greš, postoj itd." Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Črnugelj in potem sta se priglasila gospod Rokavec in gospod Potrč. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Vsa dosedanja razprava je pokazala, da je z zakonom samim težko doseči popravo krivic, pa tudi spravo. Za nekatere je to le individualno dejanje. Mislim pa, da so in da smo do sedaj naredili veliko. Da smo pokazali, da nam povojna dejanja in poboji niso nikakor v ponos. Menim, da vsebina amandmaja je izrazito ideološka, pa hoteli to priznati ali ne. In da sodelujočih v vojni, zaradi boja za osvoboditev in odpora proti okupatorju, nikakor ne moremo enačiti s kolaboracijo. Zato ni res, da ne želim in da v Združeni listi socialdemokratovne želimo urediti zamolčanih grobov. Vsa dosedanja naša in moja dejanja dokazujejo, da smo vedno bili pripravljeni na dialog in za skrajno spravljive kompromise, vendar ponujeni amandma k 7. členu zame ni sprejemljiv. Moja želja je, da se s tem zakonom korektno in spoštljivo uredijo vprašanja zamolčanih in prikritih grobov in grobišč, pa tudi, da bi uredili dostojen pokop vseh mrtvih, da bi uredili skrb za vsa prikrita oziroma zamolčana grobišča in da bi na ta način nekako popravili oziroma omilili nekatere krivice iz preteklosti. Žal, zavedam sem, da bo zelo težko popraviti praznino, ter vse bolečine in trpljenja, ki so posledica tega, nikomur v ponos dejanja. Rane so in bodo ostale. Globoko pa upam, da bomo pokazali, da smo sposobni izkazati vso pietetodo teh ljudi in da bomo omogočili tudi vsem svojcm spodoben kraj, kamor se bodo vedno znova, vnovič vračali in spominjali svojih najdražjih svojcev in bližnjih znancev. Rada bi pa še enkrat poudarila, da soglašam in zahtevam, da pieteta do umrlih zahteva, da država dokončno zagotovi pravico do groba tudi tistim, katerim nasilna smrt, pa kakorkoli jo opredelimo, kot usmrčena, pobita in ne vem, kako drugače, je bila do sedaj zamolčana in da so žal grobovi nekaterih bili celo prepovedani. To smo povedali, priznali in mislim, da je to dovolj. Ker svojci teh oseb desetletja niso mogli urediti njihovih grobov in skrbeti zanje, tudi soglašamo, da te grobove lahko uredimo in da bo za njih dejansko skrbela država. Jaz mislim, da lahko priznamo in povemo, da je to tudi veliko dejanje. Gre za pieteten odnos do vseh smrti in za enak status v času, in ne za enak čas, v času njihovega življenja. Skrbimo za grobove in ne delajmo vrednostnih sodb, ne delajmo iz tega političnega vprašanja, ker zunaj te dvorane in zunaj te hiše zelo malo ljudi sploh želi o tem razpravljati. Več jih interesirajo dnevna, vsakodnevna vprašanja, ker jim je težko, zelo težko preživeti vsak dan, o teh socialnih problemih smo govorili. Kaj smo delali 10 let, so se nekateri v razpravi spraševali. Veliko. Jaz mislim, da smo ohranjali skrben in zelo spoštljiv dialog, da smo pokazali, da se znamo pogovarjati in da smo se iz tega pogovora vsi, in vi in mi in ne vem kdo še, marsikaj naučili. Jaz mislim, da bomo z dejanjem, ko bomo ta zakon sprejeli, pokazali, da se znamo pogovarjati in da smo dežela dejansko demokratična, ki zna tudi te probleme razreševati. Kaj smo še naredili? Naredili smo študijo, za katero so znanstveniki uporabili tri leta, da so dejansko dešifrirali marsikatero dejanje in ugotovili, kakšne so dejanske žrtve. S tem smo lahko ponosni, ker ni je evropske države razen dežele Furlanije, ki ima tako študijo. Kaj smo še naredili? To je bilo dejanje in zahteva državnega zbora, izdali smo knjigo, pa ne glede, kakšna bo ocena nekaterih, "Ključne značilnosti slovenske politike v letih 1929 - 1955. To je znanstveno poročilo, veliko je soavtorjev, da ne citiram imen, tudi zelo različnih barv in tudi različnih strank. Tako mislim, da smo lahko vendar ponosni, da smo v teh 10 letih nekaj naredili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rokavec. Izvolite.
Hvala za besedo. Danes je bilo že večkrat povedano, da je bila ambicija predlagateljev zakona, se pravi vlade, v tem, da končno pokoplje mrtve in jim da dostojen grob in pa napis. To je bila velika ambicija, katere se je lotila slovenska država - žal, ne tako, kot je povedala predhodnica, gospa Črnugljeva, menim, da politika ni odigrala vsega, kar bi morala odigrati v tem postopku. Ni odigrala postopka dosega političnega konsenza v tem krogu. To bi bil predpogoj, da bi dejansko lahko zaključili to poglavje in da bi dejansko res dostojno, pietetno pokopali vse mrtve. Formalno bo ta država verjetno to storila, bojim se pa, da se bodo lahko čez 20 ali 30 let ali pa tudi pozneje naše zanamci začelo spraševalo, kaj so bili povojni dogodki. O tem nismo še nikoli nič slišali, kaj so bili povojno dogodki. To je nov pojem. Jaz, recimo, ki sem se rodil skoraj 20 let po II. svetovni vojni, sem slišal, da je na teh tleh tekla tako narodnoosvobodilna borba kakor tudi takoimenovana protinarodnoosvobodilna borba, se pravi, sodelovanje z okupatorjem, ampak akterji in zmagovalci po II. svetovni vojni do leta 1990 so vedno - in udeleževal sem se proslav, raznih proslav, prireditev, kjer so se dejansko delile zasluge, zasluge za narodnoosvobodilni boj, za osvoboditev takrat slovenskega naroda izpod fašističnega, nacističnega jarma, ampak hkrati je bilo vedno rečno, da so to tudi pridobitve socialistične revolucije. Da je bila socialistična revolucija. In to sem poslušal do leta 1990. Po letu 1990 pa kot da je padla črna zavesa, ni bilo več teh besed. Zadnja Drnovškova vlada je imela toliko poguma, priznam, tukaj je naredila velik korak naprej, da je vsaj v svoji deklaraciji in potem tudi v predlogu temu državnemu zboru prejšnje verzije tega zakona v drugem branju priznala tudi to, da je potekala revolucija. Skrbi me predvsem to, da ko bomo poskušali urejati in zaključiti neko dejanje, pač, urediti in pietetno pokopati zamolčane žrtve, hkrati pa tudi dati sporočilo, ki je zelo odprto, ki bo zbujalo lahko zelo veliko vprašanj: kaj pa so bili povojni dogodki na tem območju. Kaj so bile povojne usmrtitve? In sprašujem se, zakaj nimamo toliko moči, da to tudi sedaj priznamo in da to tudi pač na teh obeležjih, na sporočilnih obeležjih, tudi napišemo. Bojim se, da bomo s poskusom odpravljanja nekih vprašanj v tej zgodovini, ki bi jih morali že zdavnaj rešiti v slovenskem narodu, odprli nova vprašanja. Prepričan sem, da se glede tega bistveno premalo danes vprašujemo. In to, kar je tudi povedal kolega dr. Bernik, kaj bi bilo, recimo, če bi v Srebrenici ali v Vukovarju povedali, da so bili tam takoimenovani vojni dogodki. Ali pa, če bi, recimo, pri nas rekli, da so se v Dražgošah odvijali vojni dogodki, na Pohorju so bili vojni dogodki. Bistveno drugačna so sporočila! In menim, da se sramujemo zgodovine in če se nismo sposobni pogledati zgodovini v oči in povedati resnico, potem menim, da ne bomo naredili vsega dela, ki bi ga bili mogli narediti na tej poti. Do tistih, ki jih je potrebno dostojno pokopati in ki jim je treba dati na njihovih spomenikih tudi pravo sporočilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Potrč. Izvolite.
Hvala lepa. Zgodovina je bila do Slovencev, da ne govorimo o posameznikih, zelo krivična, zelo kruta in najbrž je prav, da poskušamo vsaj delček tega, kar se je dogodilo, popraviti. Vendar dajte razumeti, da enostavno ni mogoče verjeti, da tudi vi vsako besedo, ki jo izrečete, izrečete iskreno, ne da bi razumeli, kakšen je dejanski pomen določenih predlogov. Poglejte, ko govorimo o vprašanjih različnih tragičnih dogodkov, moram povedati, da so v tem tudi na strani ubitih v koncentracijskih taboriščih, ubitih v zaporih, izseljenih, interniranih in podobno napisane tisoče zgodb, ker je tudi za tisoče teh usod šlo in najbrž ni namen tega, da jih danes tukaj tako ali drugače prebiramo. Mislim, da smo vsi veseli, da je komisija za zamolčane grobove ob pomoči vlade prišla do enotnega mnenja. Jaz sem zadovoljen da je tako, mnoge faze so prešle, različne poglede smo v posameznih fazah imeli, vemo, da smo nekatere predloge, ki bi se vam danes zdeli idealni, tudi bili pripravljeni sprejeti prej, vi takrat niste sprejeli. Tudi to je bilo. Ampak danes imamo pač predlog, kakršen je, in o njem se kaže odločati. Predlog, kakršen je dan v 7. členu, pa dajte razumeti, ni dan samo dobronamerno. Dan je v cilju spremembe nekaterih objektivnih dejstev, kakor jih vidimo, beremo, poznamo. Jaz nočem govoriti o tem, da ni mogoče govoriti tudi o protikomunističnih borcih, predvsem ne, če gledam z vidika položaja in razmišljanja kakšnega posameznika, kako je svoj položaj čutil. Vendar, če se želi to in na ta način narediti, potem nasprotje in govoriti samo o komunističnih borcih, potem je to čista neresnica. Čista neresnica. Ker ti protikomunistični borci so bili hkrati tudi sodelavci okupatorja in ti, ki jih vi hočete enačiti samo z komunističnimi borci, so bili hkrati tudi narodnoosvobodilna vojska, ki se je borila proti okupatorju. In zato želja, ki jo imate s spremembami v 7. členu, diši po potvarjanju realne slike, objektivne slike, ne glede, da lahko vsak od nas določene stvari še naprej občuti tako, kot jih vidi. In tudi poudarjanje, vaše poudarjanje nepriciznosti povojnih dogodkov. Ja, lahko govorite o tem, če spregledate, da je vsebina tega določena v 4. in v 16. členu, lahko neidealno; samozavestno to zamolčujete, da v 4. členu izrecno piše, da je šlo za usmrtitve po obsodbi ali po izvensodnem postopku, usmrčen od organov in predstavnikov takratne oblasti. To pomeni protipravno, to pomeni usmrtitev, ki jo organ oblasti naredil, ne da je izvedel sodni postopek. To je opis tistega povojnega dogodka. In v 16. členu ravno tako govori o povojnih usmrtitvah, zato govoriti o tem, da to ni opisano, enostavno ni resnica. In jaz bi, da končam, na žalost, rekel, da morda tudi ne ravno do konca idealne rešitve, niste pripravljeni sprejeti, da ne bi bilo mogoče nehati govoriti o tem, da je končno prišel čas, ko smo to prepotrebno stvar uredili, ker bi vam bilo ljubše, da še naprej ni urejena in da se lahko žalostna in tragična zgodovina uporablja in zlorablja tudi za današnji čas. Hvala.
Hvala lepa. In še gospa Zalokar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Glede na to, da danes zelo na široko v tem delu govorimo o določenih zadevah in o tem, kaj je ta država in kaj je ta vlada oziroma kaj so vlade v zadnjih desetih letih naredile v zvezi z, bom rekla, popravami krivic povojnega ali 50 letnega sistema - kakorkoli. Jaz mislim, da je prav, da vendar ne ostane nedorečeno, kot da je ta država še vedno tako barbarska, necivilazicijska in ne vem kakšna, da teh zadev ni uredila. Jaz mislim, da je potrebno vendar omenit tri zakone, ki so bili sprejeti v tem obdobju in ki so, po moji oceni, nekateri še posebej, popravili mnoge krivice iz vojnega in povojnega obdobja. Prav gotovo je to zakon o denacionalizaciji, ki je na nek način in v nekaterih rešitvah šel najdalj v Evropi in celo mnoge države priznavajo, da so seveda obremenitve takšne predvsem za naslednje generacije, da jih ne bi zmogle niti tako razvite države, kot je Nemčija - taka izjava je bila objavljena pred časom. Potem je to zakon o žrtvah vojnega nasilja in potem je tukaj še zakon o popravi krivic. Mislim, da ti zakoni so nekaj prinesli in so pokazali, da ima ta država, ta vlada, pa kakršnakoli že bila, ker je v vsem tem obdobju teh 10-ih let vendar bilo narejenega kar veliko na tem področju.
Hvala lepa. K besedi so se priglasili še dovolite, da vas povem po vrstnem redu in da nisem koga spregledala: gospod Džuban, gospod Žnidaršič, gospod Bernik in gospod Drobnič. Izvolite, gospod Džuban.
Hvala lepa, ponovno.
Se opravičujem, gospod Bernik. Gospod Džuban je bil pred vami, potem je gospod Žnidaršič, gospod Bernik, gospod Drobnič. Izvolite gospod Džuban.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Bojim se, da bo minuta premalo. Rajši se bom prijavil pri obrazložitvi glasu. Kolega Bernik naj kar nadaljuje.
Hvala lepa, gospod Žnidaršič. Izvolite.
Hvala lepa. Na vsak način sem dolžan pojasnila v zvezi s svojci. Daleč, da ne rečem, povsem nesmiselno je dati mi očitek, da bi ne spoštoval svojce umrlih. Do njih čutim najmanj veliko žalost tudi sam, da je do kakšne smrti takrat prišlo, če odštejem svoje bližnje. Ampak tudi komisija je razpravljala o tem, ali in na kakšen način bi kazalo upoštevati želje svojcev pri napisu, pa se je pokazalo, da bi tudi taka zakonska določba ne imela učinka, zato ker gre za kakšnih 100.000 svojcev, med katerimi bi se vedno kdo našel, ki ne bi bil zadovoljen z določeno rešitvijo. Zaradi tega semgovoril o imaginarnosti svojcev v tem smislu, da bi težko dosegli povsem enako izhodišče v vseh primerih, kjer naj bi se v napis vpletala njihova želja. Po drugi strani pa nismo našli primera v nobenem zakonu nobene države, kjer bi svojci odločali ali diktirali napis na spomenikih, ki jih je plačala in postavila država. In prav zaradi tega, ker je nemogoče pričakovati, da bi kakršenkoli napis ustregel vsem možnim oziroma vsem aktualnim svojcem, se je država odločila za nevtralen napis, ki nikogar ne žali, nikogar ne napada, nikomur nič ne očita in sprejela razmišljanje vladne komisije, ki je tudi v izogib raznim polemikam na račun napisa sprejela tako vsebino, kakršna je predlagana. In zaradi tega mislimo, da je ta napis sprejemljiv za vse. Kar se pa povojnih dogodkov tiče, ki naj bi se opredeljevali v amandmaju 7. člena, pa nasprotuje vlada temu amandmaju z argumentom, da bodo povojni dogodki in med vojni dogodki še kako na široko in so že, pa še bodo, v kolikor je potrebno, zapisani v zgodovini, ne morejopa se razčiščevati povojni dogodki v tem zakonu. Seveda smo izbrali morda navidez neprimeren izraz, ampak ta je tak, da ne ponuja izhodišča za kakršnekoli, bi rekel, polemike ali vrednostne sodbe. In zaradi tega mislimo, da je sprejet. Povem vam, da je bilo usklajevanje različnih terminov v posameznih členih tega zakona skrajno težko, ker je bilo treba vsakega osvetliti s številnih vidikov in to je komisija tudi ves čas delala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Bernik, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Z gospodom državnim sekretarjem ne bom polemiziral, vendar mislim, da njegova dolžnost bi bila, da se tudi proti vladi postavi za svoje mrtve. Dobro, ampak kar hočem reči, jaz sem prej pozabil. Poglejte, ta zakon ne bo zaključil žalovanja svojcev. To je ena najbolj primarnih stvari, kjer človeka narava zahteva. Po 50 letih so bili preganjani in tako naprej in tako naprej. Nimajo možnosti zaključiti svojega žalovanja, druge države to delajo, in jasno, da se tukaj ne bo čisto nič s tem zakonom spremenilo. Naj pa rečem to, če boste glasovali za to, za ta zakon, in ne z "ne", bi vsak od nas zaslužil, čeprav tega nikomur ne želim, da gre tudi sam ali kdo od bližnjih skozi to trpljenje. In potem boste pa morda razumeli, za kaj tukaj gre. In s tem končam in upam, da bomo ta zakon [[...]]
Hvala lepa. In še zadnji razpravljalec, ki se je priglasil k besedi, gospod Drobnič.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Prvič, zelo jasno in odločno ugovarjam nastopu državnega sekretarja. Vi zastopate tukaj vlado, lahko imate svoja stališča, vendar jih izražajte kjerkoli drugje. Vi predvsem odgovarjajte na odnosno v kontekstu vlade. Drugo kar je: zapis - ste se poenotili. Poslušajte, svojci so se poenotili pri vseh nagrobnih ploščah brez problemov in tako bi se tudi sedaj poenotili, vendar jih niste nič vprašali. Tokrat pa lahko gledate z oči v oči s svojci. Jaz sem svojec in lahko tudi v tej poziciji vam povem, da to, kar ste danes govorili, je cinizem brez primere. Kako naj se jaz odpravim na Teharje, premečem 30 metrov globine smeti, zraven še 20 metrov blata in iščem kosti. Na tak način se ne da urejati. Če se država bo odločila na civilen izviren način, naj to naredi tako, kot je treba. Lahko bi vprašala za mnenje tudi glede napisov svojce. Skratka, na tak način seveda ne boste nikamor prišli. Veliko bolje bi bilo, da se tega na tak način ne bi lotili, ampak dopustili in dovolili, da ljudje to naredijo sami v tistih krogih, v krogih svojcev ali združenja svojcev, kot so to že naredili. Sedaj pa ne morejo tega narediti. Jaz se zahvaljujem za to, kar ste povedali, ampak to ni dostojno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Anderlič, izvolite.
Seveda, da ne bi ostalo neodgovorjeno ali pa nepojasnjeno. Komisija, ki jo je ustanovila vlada, ena od vlad že prej, pa se je popolnjevala, spreminjala, ima nalogo, da obeležuje, da dostojno to ureja. Nobene, prav nobene ovire pa do sedaj ni bilo, če je kdo hotel to narediti sam, torej svojci. Če so razne komisije delale - ni res! Pojdite po deželi tej in boste videli, da je spomenikov, obeležij in tako naprej, ki so jih razni odbori in razne skupine postavljale na cerkvah, na pokopališčih in tako naprej. Celo vrsto, celo vrsto, tako kot so borčevske organizacije postavljale partizanske spomenike, tako so se postavljali tudi drugi. Sedaj gre za to, da bo država, komisija skrbela za to, plačala stroške in tako naprej. Za to gre s tem zakonom. Tudi.
Hvala lepa. Mislim, da še imate čas na razpolago, gospod Drobnič. Izvolite.
Gospod Anderlič, vam moram ugovarjati, replicirati. Vi govorite o nagrobnih ploščah oziroma spominskih obeležjih, zakon pa govori o grobiščih. V grobišče pa ne smete posegati. Vi nimate kaj posegati. Eventualno državni tožilec, če ima seveda voljo. Ampak ta državni tožilec, generalna državna tožilka ni posegala nikjer. Hvala lepa.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora glasovali danes ob 18.00 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Predstavniku vlade in vsem vam se zahvaljujem za prispevke. Nadaljujemo ob 18.00 uri.
Ura je 18. in čas, da današnji dan zaključimo z odločitvami o točkah dnevnega reda, o katerih je danes čez cel dan tekla v tej veliki razpravni dvorani diskusija. Počakal bom nekaj trenutkov, da se kolegice in kolegi usedete v klopi. Zelo lepo vas bom prosil, če takoj na začetku glasovanja preverite glasovalne naprave. To opozorilo ni odveč, ker smo že navajeni, da potem pri začetku glasovanj prihaja do ugovorov, češ da katera ne dela, pa gre samo za to, da kartica ni pravilno vložena. Prosim, če ste tako prijazni, da še enkrat preverite glasovalne naprave. Prešli bomo na 1. TOČKO IN NA ODLOČANJE O PREDLOGU SKLEPA, ki ga je državnemu zboru včeraj v točki poslanska vprašanja in pobude predlagal naš poslanski kolega dr. Bajuk. Sklep se glasi: "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika vlade na poslansko vprašanje dr. Andreja Bajuka o odgovornosti vlade pri preprečevanju in odkrivanju gospodarskega kriminala." Prosim, obrazložitev glasu. Kolega Sok.
Proceduralno bi predlagal, gospod predsednik, da dve minuti počakate, če lahko, da se nam kolega Bajuk pridruži. Je že na poti.
Bom tako pojasnil. Eden od principov dela po novem poslovniku je, da se začenja delo, delovnih teles, posebej pa državnega zbora, točno. S tem so pravila za vse enaka in se nikogar ne čaka. Dr. Bajuk je vedel, da je ob 18. uri začetek glasovanja in da se odloča o njegovem predlogu. Prosim mag. Drobnič, obrazložitev glasu.
Hvala lepa za besedo, bom obrazložil glas. Korupcija v Sloveniji ni nekaj povsem običajnega. Korupcija v Sloveniji je rezultat zakonodaje, ki jo sprejema ta državni zbor, ki premalo upošteva mednarodne standarde, pravila dobre prakse in to nastaja tudi zato, ker ni potrebne volje, da bi zakone ustrezno uredili odnosno sprejeli. Drugi razlog za korupcijo pa je seveda pomanjkanje politične volje in neustreznih mehanizmov nadzora. Mehanizmov nadzora, za katere smo že večkrat poudarili, če bi ta vladajoča koalicija se odločila, da dopusti predstavnike [[...]]
Mir v dvorani!
[[...]]oziroma ki bi jih predlagala opozicija, se ne bi srečevali s takšnimi problemi. In tudi sama vladajoča koalicija se ne bi znašla v takih težkih situacijah kot se sedaj. Seveda, jaz nisem za to tukaj, da bi ji pomagal iz tega, ampak moja dolžnost je, da delam vse, kar je dobro za Slovenijo. Seveda bom podprl tak sklep, kot ga je predlagal moj poslanski kolega. On ga je dobro obrazložil, naredil uvod v razpravo. In mislim, da smo dolžni to potrditi. To bo dobrodošlo za Slovenijo, da se razčistijo nekatere reči, da pridemo do ustreznih predlogov, da bo Slovenija krenila v smislu zdravega gospodarstva in zmanjšanje korupcije. Torej, jaz sam bom glasoval za takšen sklep in pozivam tudi druge, da podprejo ta sklep. Hvala lepa.
Državni zbor bo torej prešel na glasovanje o sklepu. Prosim, kolega Jerovšek, želite besedo. Obrazložitev glasu.
Hvala lepa. Tudi sam se strinjam, da odgovor predsednika vlade v včerajšnjem odgovarjanju poslancem ni bil primeren, ni bil zadosten in da se je predsednik vlade izmikal resnici o korupciji v tej državi. Korupcija je gotovo največja rakova rama te države, ker je bila pravzaprav zavestno podpirana od oblasti. Vodja urada za preprečevanje korupcije je pravilno ugotovil, da ko se neka stranka povzpne tako daleč, da opravlja vse v tej državi, da je zelo težko priti na prave tirnice in da se v tej državi sprejema ogromno zakonodaje, ki ravno pokriva koruptivno ravnanje; ne da bi ga preprečila, ampak ga naknadno odkriva. Žal smo s tako zakonodajo, s takimi predlogi soočeni skoraj vsakodnevno. Predsednik vlade nam je tukaj skušal metati pesek v oči s tem, da je vlada predložila strategijo, popolnoma enako strategijo, kot je bila predložena 1997. leta in nikoli realizirala. Glede na predlagatelja, stranko, iz katere to prihaja, bo verjetno ponovno enako, ljudi se skuša prepričevati: od sedaj naprej bo pa mnogo bolje. In zaradi tega je take predloge je treba oziroma take obrazložitve je treba zavrniti. Podprl bom predlog, da se o tem rasno opravi razprava.
Kolega Sok ima sedaj besedo? Ne. Potem, kolega Pukšič. Ste se javili, želite besedo? Prosim, dve minuti za obrazložitev glasu.
Pozvali ste kolega Soka najprej?
Kolega Sok se je vzdržal razprave sedaj, ko je prišel dr. Bajuk.
Tega nisem slišal, ker pa nisem imel glave nazaj obrnjene pa tudi videl nisem. Torej, se opravičujem. Hvala lepa, gospod predsednik. Tudi sam bomo podprl predlog, da se v zvezi z naraščajočo korupcijo opravi širša razprava v državnem zboru. Sam smatram, da je bil odgovor predsednika vlade preveč okviren in premalo konkreten. Verjamem, da bi ob sami razpravi, na kar je opozarjal oziroma na kar je pozival tudi predsednik vlade v svojem odgovoru, lahko prišli na zelo konkretne primere in bi seveda lahko govorili o konkretnih primerih korupcije. Poglejte, samo spomnil bom na dva, tri primere. V državnem zboru se je odbor za gospodarstvo odločil, da bo pregledal in dognal zadevo do konca v zvezi s tajno pogodbo menedžmenta v zvezi z Elanom. Od tiste seje do danes se ni dogodilo nič, čeprav iz medijev slišimo, da se nadzorni svet še vedno pogaja in dogovarja, kako napisati novo pogodbo. Ali so v tej pogodbi, ki je bila tajna, ki pa seveda po mojem globokem prepričanju ne more biti tajna pogodba, tudi koruptivni elementi? Ali so tudi koruptivni elementi ob dejstvu problematike v zvezi z razreševanjem stanovanjske problematike mladih in mladih družin v Sloveniji? Veliko teh ne more pravzaprav pod nobenimi pogoji priti do tega, torej do razrešitve stanovanjskega problema, na drugi strani pa politični funkcionarji kupujejo na nek čuden način. Tudi to je vprašanje, ali tudi tu obstajajo koruptivni elementi, zato je nujno potrebno opraviti razpravo o tej točki. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Pukšič. Kolega Cukjati želi obrazložiti glas, za njim doktor Bajuk in to je vse z mojega seznama [[...]]
Naj zelo kratko obrazložim svoj glas, in sicer temelji na tem, da korupcija ni samo rezultat osebnega pohlepa posameznih ljudi, ampak je tudi rezultat okoliščin, ki to omogočajo. Te okoliščine pa izvirajo v naši situaciji tranzicijske dežele še iz časov, ko se jevladajoča partija doživljala kot lastnico države, lastnico države. Nekaj tega je čutiti v sedanjih vladajočih strankah, ki svoje vladanje doživljajo kot lastništvo nad državo. In odgovor predsednika vlade je tisto, kar je zaskrbljujoče. Odnos vlade do problema korupcije, pristop vlade do tega vprašanja - to je problem. Večji kot pa sama korupcija! In zaradi tega bi želel, da bi se enkrat soočili s tem problemom, ne s problemom korupcije, ampak s problemom odnosa te države do pojava korupcije: odnosa te države do strankarskega klientelizma, do ščitenja koruptivnih pojavov in podobno. Za to gre.
Hvala lepa. Kolega, doktor Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsednik.
Mir v dvorani.
Sam sem predlagal tole razpravo in, seveda, bom tudi glasoval zanjo. Rad bi samo opozoril, kaj je bilo bistvo vprašanja. Bistvo vprašanja gospodu predsedniku vlade je bilo, kaj je vlada storila v preteklosti na podlagi teh ocen, ki smo jih slišali od visokih funkcionarjev vladajoče strukture. Odgovor gospoda predsednika, odgovora, ki sta v bistvu bila dva, sta pa slino zaskrbljujoča in tudi v nekem smislu zavajajoča in nelogična. Po eni strani naj bi vlada zelo skrbela in pripravila neko strategijo. Vemo, da v prejšnji sestavi je vlada že strategijo napisala in naredila - nič. To je tudi ocena strokovnjakov. Po drugi strani je pa najbolj zaskrbljujoče to, da se gospod predsednik ponovno zateka v eno in isto stvar, kot slišimo od vseh vladajočih v Sloveniji: saj ni tako hudo, v nekih drugih tranzicijskih državah je pa še hujše. Jaz bi rad vedel da naj enkrat za vselej pred slovensko javnostjo ta vlada pove, ali to pomeni, da so sedaj že popolnoma se predali in da bo to pač tako, kot je. Čemur pa piše strategije, gospod predsednik, če potem nam, Slovencem in Slovenkam pripoveduje: saj ste lahko veseli, drugod je pa še hujše. Ali smo se s tem sprijaznili? To bi rad izvedel od gospoda predsednika vlade, tukaj, v tem državnem zboru. Hvala lepa.
Predlagam, da državni zbor odloči o predlogu sklepa. Še enkrat ga bom prebral: "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika vlade na poslansko dr. Andreja Bajuka o odgovornosti vlade pri preprečevanju in odkrivanju gospodarskega kriminala." Glasujemo. Prosim, da glasujete, smo sredi glasovanja o predlogu sklepa. 72 navzočih, 32 za in 40 proti. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 40.]] Predlog ni dobil potrebne podpore. Poslanec Jožef Jerovšek je predlagal sklep, ki se glasi: "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve na poslansko vprašaje Jožefa Jerovška o razreševanju socialne problematike v nekaterih regijah." Želite obrazložiti glas, kolega Jerovšek? Prosim, dve minuti.
Hvala lepa. Čeprav vnaprej na nek način vem, kako se odziva vladajoča večina, do najbolj akutnih problemov te države in da pravzaprav ni upanja na to, da bi se resno spopadli s temi najbolj perečimi problemi, naj vendar ponovim, da je moje poslansko vprašanje nastalo iz obupa, ponižanja in protesta razžaljenih žena v Trbovljah, ko cela regija, pa številne regije, dnevno izgubljajo delo, sosoočene z neznosno socialno stisko, ob tem pa vlada v bistvu podpira, kot so te razžaljene žene povedale, menedžerski pohlep - plenjenje državnega premoženja, uničevanje podjetij za osebne interese in tako naprej. Moram s tega mesta reči, da izražam popolno solidarnost s temi obupanimi, ponižanimi, razžaljenimi ženami in nedeljskimi delavkami po trgovinah po Sloveniji. Skrajni čas pa je, da se dajo na mizo resni odgovori, kako se vlada misli soočiti z deprivilegiranimi regijami. Ali mislijo usmerjati milijarde za nagrade direktorjem Eana, Tovarne vozil Maribor - nagrade čez milijarde, zato da je šla, recimo, tovarna vozil sedaj v Mariboru praktično v stečaj oziroma da noče teh milijard, ki so se izgubile v SIB banki, ljubljanskem holdingu in tako naprej- plasirati enkrat v te deprivilegirani regiji, odpirati tam nova delovna mesta. Skrajni čas je, da ste pripravljeni, da je vlada pripravljena, se soočiti s tem problemom in ga tudi javno razpravljati tukaj v parlamentu.
Hvala lepa. Po vrsti bom dal besedo, kot ste se prijavili: kolega Drobnič, Jelinčič, Kelemina in Pukšič. In vsakemu od vas in vsem ostalim bom zelo hvaležen, če mi ne bo treba prekinjati nastopa, ko se bo oglasil zvonec za konec možnosti govorjenja. Kolega Drobnič, najprej ste na vrsti vi, za vami kolega Jelinčič.
Hvala lepa. Mislim, da je razpravo potrebno opraviti. Vlada je še v prejšnji sestavi oziroma predprejšnji pripravila strategijo za tekstilno, obutveno, oblačilno in usnjarsko industrijo. Torej, ta strategija gre v smeri prilagajanja naše industrije evropskim standardom. Potrebno bo preveriti, kaj se je pravzaprav tukaj zgodilo, da te strategije, ki jo je takrat tako vehementno pokazala, ni uresničila. To bo treba še primerjati tudi s podatki. Vlada nam vsak mesec servira, kako brezposelnost pada. Brezposelnost pada, čeprav se jih vse več prijavlja na zavodu za zaposlovanje in vse manj zaposluje. To sem vprašal tudi vlado in ministra, kako je to možno. In potem smo ugotovili, da obstajajo neke skrite evidence, tako imenovanih odpisanih, s katerimi se umetno zmanjšuje brezposelnost. Tem pa se ne zagotavlja ponoven vstop v zaposlitev. Torej, vse te probleme, vse te nejasnosti je potrebno razčistiti in zastaviti dober načrt. Vladi smo pripravljeni pri tem pomagati, tudi opozicija, če bo seveda prisluhnila. Jaz bom podprl ta sklep.
Hvala lepa. Kolega Jelinčič, sedaj imate vi besede in nihče drug. Prosim za mir v dvorani.
Hvala lepa, gospod predsednik. V Slovenski nacionalni stranki bomo podprli ta predlog kolega Jerovška s tem, seveda, da mislimo, da bi morali razširiti vprašanje tudi na ministrico za gospodarstvo. Kajti, zagotovo je večja krivda na ministrici za gospodarstvo, da je v Sloveniji gospodarska rast takorekoč nikakršna, da se iz dneva v dan dogajajo stečaji firm, da se za razvoj nerazvitih področij nakazuje bistveno manj, kot se nakaže za tri ali štiri stebre hangarja na Brniku in tako naprej. Prepričani smo, da socialna bomba v Sloveniji že tiktaka. In prepričani smo tudi, da je socialna bomba bila proizvedena in montirana 10 let od začetka vladavine gospoda Drnovška. Sedaj, pod gospodom Ropom so morda dodali samo še mehanizem oziroma ne morejo ustaviti mehanizma, ki že tiktaka in bo verjetno eksplodiral v približno pol leta. Prepričani samo, da lahko gospod Rop marsikatero zadevo reši na ta način, da odstrani nekatere škodljive ministre in jih zamenja z drugimi. Prepričani smo, v Slovenski nacionalni stranki, da ima Slovenija dosti dobrih kadrov, ki bi znali povleči ta voz iz vedno globljega blata, v katerega tone. Prepričan sem, da bi se to dalo narediti, vendar pa zato, da se to bo dalo narediti so, potrebne razprave, čim bolj odprte, čim bolj jasne, brez skrivanja dejstev, ampak z vsemi podatki in z imeni, ki se skrivajo za temi podatki. Žal, poslanci nimamo imunitete in zaradi tega bi verjetno pridobili še kakšno tožbo na sodišču, vendar mislim, da je to smiselnoin se tudi to izplača glede na to, kaj smo dolžni slovenski državi in slovenskemu narodu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Kelemina, dve minuti.
Hvala lepa. Predlagano pobudo mojega kolega je prav gotovo smiselno podpreti. Namreč, odgovor ministra je zanesljivo nezadosten. Namreč, sam sem iz občine Sevnica, kjer se v zadnjem času dogajajo hude, da tako rečem, socialne drame, ravno zaradi velikega odpuščanja delavcev v delovno intenzivnih panogah. Tn ti delavci ne terjajo neke socialne pomoči, ampak terjajo pošteno, pravično delovno mesto, kjer si bodo lahko s svojimi rokami, s svojih delom zaslužili za normalno življenje. Tako se pa dogajajo težke drame, kajti tudi po oba zaposlena sta brezslužbe, socialna pomoč na zavodu, vemo, kako dolgo lahko poteka oziroma tiste pravice, ki izhajajo iz zaposlitev, vemo, kako dolgo trajajo, potem seveda socialne pomoči in tako naprej. Veliko je tudi samohranilk, tudi s tremi otroci in tako naprej. Skratka, stiske ljudi v Posavju so izredno velike in prav bi bilo, da se na podlagi zahteve mojega poslanskega kolega opravi nekoliko širša razprava o tem, ali so vložena sredstva, ogromna vložena sredstva državnega proračuna, rodila tiste učinke, ki bi jih pričakovali in ki bi morali dati rezultate za dosego novih delovnih mest za odpiranje novih delovnih mest, za kar pa seveda v tem primeru lahko trdimo, da se ni zgodilo. Skratka, mislim, da je razprava upravičena. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Pukšič.
Hvala lepa. Seveda bom tudi sam podprl ta predlog javne razprave na poslansko vprašanje, ki ga je včeraj postavil kolega Jožef Jerovšek, ko je postavil vprašanje, kdaj bo vlada resno pristopila k reševanju vse večje brezposelnosti in se soočila s propadanjem in brezperspektivnim številnimi območji v Sloveniji. Poglejte, že sam minister, dr. Dimovski, je na to postavljeno vprašanje kolegu Jerovšku odgovoril, da je vprašanje, za katerega je sam zadolžen in odgovoren, in da je njegovo vprašaje, ki ga je zastavil, zelo široko in zahteva zelo natančne odgovore. Ti seveda zelo natančni odgovori s strani finančnega in s strani gospodarskega ministrstva. Tako, da to, kar je bilo predlagano, da se razširi, je pričakovati, da boste v tej razpravi sodelovala tudi ministrstvo za finance in ministrstvo za gospodarstvo. Dejstvo pa je, da se brezposelnost, kolegice in kolegi, čeprav statistično, pravite, zmanjšuje - zmanjšuje zaradi ali, prvič, različnega načina pridobivanja podatkov. Namreč, velikega števila državljank in državljanov nimamo zajetih v statistiki brezposelnih, ker ne izpolnjujejo tistih pogojev, da bi lahko bili prijavljeni na zavodu za zaposlovanje. Drugič, če se zmanjšuje, potem se zmanjšuje brezposelnost na nekaterih področjih, na nekaterih področjih se pa žal še vedno povečuje. Žal je takih področij v Sloveniji čedalje več, kjer se brezposelnost povečuje. Taka javna razprava bi seveda doprinesla tudi k tem, da bi ministrica za regionalni razvoj lahko pripravila boljši predlog spremembe zakona o regionalnem razvoju. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Kangler. Prosim za mir v dvorani!
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Tudi sam ocenjujem, da je smiselno, da podpremo gospoda Jerovška v predlogu, ki ga je danes podal. Namreč, Slovenija je pred vstopov v Evropsko unijo. V Evropski uniji velja nekoliko drugačen red, kot velja trenutno pri nas. Evropska unija si želi zmanjšati razlike med enimi in drugimi regijami, pri čemer tudi sam ugotavljam, da Slovenija v zadnjih letih ni storila prav veliko, da bi prišlo do zmanjšanja razlik med njenim osrednjim centrom in nekaterimi drugimi regijami v Republiki Sloveniji. Dejstvo je, da imamo zavod za statistiko Republike Slovenije in nekateri statistični podatki kažejo na socialno krizo, na brezposelnost in točno se vidi po statističnih podatkih iz leta v leto, kje so ti podatki najbolj obremenilni in kje najbolj udarjajo po sociali. Predvsem gre za severnovzhodno Slovenijo: Štajersko, Prekmurje in Koroško. Ne zanemariti tega podatka! Nič ne vidim narobe, če si nekdo želi v tej državi, da sprejmemo, da spremenimo ustavo, da dobimo pravno podlago, kot nekateri govorite, za sprejem zakona o regijah, pokrajinah. Dajmo opraviti tudi razpravo o takem vprašanju! Nedavno tega sem srečal prijatelja, ki je predstojnik enega oddelka bolnišnice Maribor - kaj so ugotovili. Internisti, zdravniki v Republiki Sloveniji so ugotovili, da tisti, ki živimo v Mariboru in severnovzhodni Sloveniji, pet let prej umiramo kot pa tisti, ki živijo v osrednjemdelu republike, osrednji pokrajini, če smem tako reči. Ali se je kdo vprašal, zakaj prihaja do take razlike na stotih kilometrih? Prav gotovo brezposelnost, socialna in gospodarska, kriza vplivata na to. Zato bom tudi sam podprl ta predlog gospoda Jerovška in je prav, da o tem spregovorimo v državnem zboru. Te beseda lahko prinese dobrobit vsem nam, ki smo nekoliko bolj oddaljeni od tistega centra, ki je že precej razvit napram nekaterih drugih centrih.
Hvala. Dr. Bajuk.
Hvala, gospod predsednik. Sam sem se hotel oglasiti in razložiti moj glas. Jaz bom to podprl, predvsem, ker mislim, da pri nas, predvsem pa tudi v tem državnem zboru smo del ene in iste bolezni, da mislimo, da če bomo še naprej stvari pometali pod preprogo, potem se bodo pa problemi rešili. Ne vem, če bomo v razpravi lahko našli rešitve, a dejstva, na katera opozarja ravno vprašanje kolega Jerovška in tudi izvajanja mojih kolegov, ki so ta predlog podprli, dejstva ne bodo šla stran, če bomo o tem molčali. Žalostno je, ravno pred uro in pol smo imeli globoko in obširno debato o zamolčanih grobovih. Nikar ne naredimo istega z zamolčanimi problemi. Ne bodo šli stran. Hvala.
Menim, da lahko državni zbor - ne, še kolega Kebrič, prosim, obrazložitev glasu, 2 minuti.
Hvala za besedo, spoštovani navzoči. Tudi sam bom podprl ta predlog. Razlog je enostaven. Čimveč zaposlenih, tem lažje bomo vsi skupaj dvignili stopnjo gospodarstva in razmerje med aktivnim, zaposlenimi in številom upokojencev. Dejstvo je, da bo javna razprava lahko doprinesla v določeni meri tudi nove predloge in ideje, kako rešiti ta problem brezposelnosti, ki ni samo pri nas problem, ampak tudi v Evropski uniji. Še enkrat poudarjam, da se strinjam, da s tako razpravo najdemo dopolnilne ideje, predloge, kako bi z enako vsoto denarja, ki je namenjena za to bolj racionalno odpirali nova delovna mesta. Hvala.
Glasujemo o predlogu, katerega vsebino bom še enkrat prebral: "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve na poslansko vprašanje Jožefa Jerovška o razreševanju socialne problematike v nekaterih regijah." Glasujemo. 72 navzočih, 39 za in 30 proti. (Za je glasovalo 39.)(Proti 30.) Ugotavljam, da je ta sklep sprejet. Na naslednji seji bomo torej opravili razpravo o tem vprašanju. Kolega Franc Pukšič je predlagal sklep, ki se glasi prosim za pozornost - : "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru generalnega sekretarja vlade na poslansko vprašanje Franca Pukšiča o višini plač in ostalih bonitet direktorjev javnih zavodov in podjetij." Glasujemo, pardon, prekinjam glasovanje. kolega Pukšič želi obrazložiti svoj glas. Prosim.
Hvala lepa gospod predsednik. To poslansko vprašanje je nastalo zaradi tega, ker vlada Republike Slovenije na sklep Kviaza, ki je bil izglasovan z enajstimi glasovi "za" lansko leto v juniju, do 30. septembra lanskega leta ni dala na to odgovora. Še več, ni dala odgovora tudi kasneje, ko jo je moral ponovno pozvati predsednik Kviaza, državnega zbora in odgovor, ki je prišel, ni bil zadosten. Oziroma še več! Potrebno razpravo okoli tega vprašanja [[...]]
Kolega Pukšič, ali lahko za hip prekinete, ker motite ostale. Ali lahko prosim državni zbor, da dovoli kolegu Pukšiču, da konča razpravo? Prosim kolega Pukšič, tudi kolega Jerovšek nimate besede. Kolega Pukšič, prosim. Mir v dvorani, težko je slediti razpravi. Prosim.
Hvala lepa. Upam, da bo Tone ta čas počakal, da jaz s tem končam. Dejstvo je, da je okoli te točke nujno potrebno narediti razpravo, saj se v javnih medijih pojavljajo podatki, imena in priimki o službenih stanovanjih, o plačah funkcionarjev, in kar je še pomembneje, tudi včeraj je generalni sekretar, gospod Bandelj, pravzaprav v svojem odgovoru nekako izrazil željo, da se ta razprava vendarle v parlamentu naredi. Namreč sam je povedal, citiram: "Skratka, vlada že od leta 1997 poskuša urediti to vprašanje." Torej, poskuša, in seveda ga ne more razrešiti; še več je rekel: "Potem kaže omeniti tudi sklep vlade, kajti tako kot vi smo tudi mi ugotovili, da nekateri kljub temkriterijem, ki so relativno jasni, in kljub priporočilom, ki bi jih morali člani v nadzornih svetih uveljavljati, v teh javnih podjetjih vendar v nekih primerih prihaja do določitve plače, ki je višja od tako opredeljenih kriterijev. Skratka, nujno potrebno je, da poslanci državnega zbora o tem naredimo razpravo, s tem pa damo dodatni mandat vladi, da bo lahko uredila zadeve v skladu s sprejetimi zakoni, stališči in uredbami. Hvala lepa.
Kolega Jerovšek, za vami še kolega Kangler.
Hvala lepa. Podprl bom predlog, da se opravi razprava o teh kriterijih, o veliki množici izmed tistih 22, recimo, tisoč, ki so po plačah, po svojih privilegijih bistveno pred poslanci tega državnega zbora, ki so večno na tapeti. Namreč, skrajni čas je, da vlada javno pove, na kak način pravzaprav sponzorira svoje kadre. Da pove, zakaj so njeni kadri deležni 100 milijonskih nagrad, ko so člani nadzornih svetov v javnih, državnih podjetjih. Da pove, katerim državnim funkcionarjem bo v naslednji fazi podarila polovico stanovanja. Recimo, bo podarila 20 milijonov, kot je podarila gospodu Golobiču. To naj vnaprej napove svojim volilcem, ker vlada podarja državno premoženje. Naj vlada pove, po katerih kriterijih, zakaj so ti gospodje tako upravičeni do teh benificij. In skrajni čas je, da se to - da nagrade, recimo, za upravljanje podjetja, milijon dvesto tisoč mark, s pogodbami o intelektualnem delu deli takšne nagrade raznim direktorjem Ob tem pa smo soočeni s to socialno krizo, z neznosnim položajem, da v istih regijah, kjer si vladni direktorji delijo tisočmilijonske ali pa stomilijonske nagrade, propadajo podjetja in ne investirajo v nova delovna mesta. Jaz upam, da je vlada sposobna in pripravljena se soočiti s to situacijo, da ustavi ta stampedo nerazumnega ravnanja in da pride pred poslance z nekimi podatki.
Hvala lepa, kolega Jerovšek. Kolega Kangler. Prosim za pozornost!
Hvala za besedo. Tudi ta predlog kolega Pukšiča bom podprl, vendar z različnim pogledom kot moja predhodna sogovornika. Namreč, poslanci smo iz dneva v dan in tudi v preteklosti bili tarča napadov medijev slovenske javnosti, kar se tiče naših osebnih prejemkov, bruto plač. Nekateri častniki, slovenski častniki, predvsem pa Mladina je v zadnjem času objavila seznam bruto plač nekaterih funkcionarjev in podjetij, ki so v lasti države. Kar krepko smo lahko poslanci ugotovili, da marsikateri funkcionar,ki je bil s strani vlade ali ki je bil izvoljen v državnem zboru, ima večje bruto osebne prejemke kot pa poslanci. In marsikdo se v tej državi skriva za prejemki državnega zbora oziroma članov državnega zbora, poslancev. Mislim, da je prav, da slovenska javnost izve, kdo je tisti, ki v tej državi zasluži in v kolikšnem znesku zaslužijo državni funkcionarji, uradniki in nekateri direktorji javnih zavodov in podjetij, ki so v državni lasti. In prav gotovo je nekdo v medijih zapisal pred časom, zakaj se mediji obremenjujejo s plačami poslancev, ki jih je samo 90, pri čemer marsikateri funkcionar v vladi ali drugih ustanovah ima večji bruto osebni prejemek kot pa poslanci. Moje mnenje je osebno, iz tega razloga bom podprl ta predlog kolega Pukšiča, da tudi o tem spregovorimo. Namreč, pred nami v prihodnosti bomo sprejemali tudi odlok o višino plač funkcionarjev in da bomo lahko tudi takrat se na podlagi razprave odločili, kakšni bodo količniki in razredi tistih funkcionarjev, ki daleč presegajo nekatere povprečne plače. Zato bom ta predlog tudi podprl, da se razprava opravi.
Kolega Rokavec.
Hvala za besedo. Jaz bom ta predlog kolega Pukšiča podprl tudi zaradi tega, ker sam nisem bil zadovoljen z včerajšnjim odgovorom skoraj na isto vsebino poslanskega vprašanja ministra dr. Mramorja. Namreč, dejstvo je, da je vlada odgovorna za plače vladnih funkcionarjev, uslužbencev javnega sektorja, kakor tudi direktorjev v javnih zavodih in podjetij. In odgovorna je tudi za eno sorazmerje, ki mora biti na tej relaciji. Danes se dogaja to, da ima marsikateri direktor ali vladni funkcionar še enkrat višjo plačo kot ima plačo poslanec v državnem zboru. To smo zasledili iz podatkov, ki so bili tudi objavljeni vslovenskih medijih. In če hoče vlada varčevati, če hoče država varčevati, potem je treba, da vlada najprej naredi red na tem segmentu. Nujno je, da se v državnem zboru opravi ta razprava. Zakaj? Iz odgovorov pristojnih ministrov ali funkcionarjev vlade vlada še vedno igra tukaj mačehovski odnos. Včeraj je minister dr. Mramor povedal, da je vlada je dala priporočila svojim članom nadzornih svetov. Vlada lahko da svojim članom nadzornim svetom tudi kaj več kot priporočila, če ne izvajajo strateške politike vlade. Zato menim, da je vlada na tem segmentu pristala v enem začaranem krogu, državni zbor pa ji mora pomagati priti ven. Zato mislim, da je nujno potrebno tudi opraviti to razpravo v državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Rokavec. Kolega Kebrič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Tudi sam bom podprl ta predlog, da opravimo razpravo v državnem zboru o tem predlogu. Zakaj? Razlogov je več. Prvi je ta, da menim, da je to nadaljevanje tistega, kar sem jaz takrat uspel, da smo opravili razpravo o plačah. Mislim, da je to nadaljevanje in da se mora to vprašanje plač dokončno razrešiti. Ampak razrešiti tu v državnem zboru, saj smo mi zakonodajalec in morajo drugi tako spoštovati tiste zakone in tiste sklepe, ki jih mi sprejmemo. Bistvo problema vidim v tem, da tam, kjer je država bodisi večinski lastnik bodisi solastnik, ima določen vpliv na politiko plač managamenta, ne samo managamenta, ampak tudi preko sindikatov za kolektivne pogodbe, saj ekonomsko-socialni svet bi naj dobil tudi določeno vlogo v tem. Plačna politika v tej državi je za vse generacije zelo, zelo pomembna, zato bom glasoval za ta predlog.
Kolega Drobnič, vi ste še želeli obrazložitev glasu, dve minuti
Jaz bom tudi podprl to, pri čemer pa pričakujem od vlade Republike Slovenije, da nas seznani z ustreznim gradivom glede uslužbencev, ne nekaj kar bo pridobljeno na nelegalen način ali pa tudi netočno, pri čemer bi bilo tudi dobro, da vlada posreduje tudi ostale zaslužke za te funkcionarje v nadzornih svetih, na predavanjih še marsikaj drugega [[...]]Zdaj bi prosil gospod Anderliča, če se nekoliko umiri in v imenu predsednika državnega zbora, ker ne morem govoriti.
Prosim za mir v dvorani.
[[...]]da nas s tem seznani, da bo razprava kvalitetna, da bomo tudi iz tega kaj potegnili. Poglejte, novinarji sprašujejo, ali smo za zamrznitev plač ali ne. Če so takšni disproporci in takšne razlike in niso skladni z zakonodajo, je zamrznitev neprimerna. Najprej je potrebno urediti v skladu z zakonom, in imamo zakon o državnih uslužbencih, najprej to na tak način postoriti in potem seveda pride tudi takšen ukrep.
Mir.
Jaz bom seveda to podprl, zato da postane to področje tudi pregledno, tako kot mora biti pregledno naše, kot poslanske plače in kaj podobnega. Hvala lepa.
Kolega Kelemina.
Hvala. Prav gotovo je odprtje takšne razprave o takšnem vprašanju, kot je predlagal moj poslanski kolega, upravičeno. Prej smo razpravljali o vprašanju nezaposlenosti, drugih negativnih elementih v tej državi, sedaj razpravljamo o ogromnih plačah. Ta nesorazmerja, ta neenakost, ta nesociala je v Sloveniji prerasla vse meje in dejansko je potrebno slovenski javnosti povedati, kje so tiste meje, do katerih sploh lahko še gremo. Mislim,da so poslanci začutili odgovornost, da morajo o tem spregovoriti in mislim, da tega ne bi smeli ovirati, da moramo to podpreti. Jaz sem trdno prepričan, da bo ta predlog dobil podporo. Tudi tisti prejšnji predlog o korupciji bi moral dobiti podporo, ker to je vse povezano, ker te razlike se samo z vsemi temi vprašanji, ki so se danes odprla, nekako povečujejo razlike med bogatimi in revnimi. Te stvari moramo mi nekako razrešiti. Državni zbor je na podlagi zaveze v ustavi, da je Slovenija socialna in pravna država, dolžan o teh vprašanjih razpravljati. Jaz sem trdno prepričan, da bo predlog podporo dobil in tudi sam ga bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Državni zbor bo sedaj odločal o predlogu sklepa. Vsebino bom še enkrat prebral. Prosim za pozornost. Predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru generalnega sekretarja vlade na poslansko vprašanje Franca Pukšiča o višini plač in ostalih bonitet direktorjev javnih zavodov in podjetij. Glasujemo. 70 navzočih, 38 za in 27 proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 27.]] Tudi ta predlog je dobil potrebno podporo. Tako smo zaključili z glasovanji, povezanimi s točko vprašanja in pobude poslank in poslancev. Prehajamo na prekinjeno 2. točko dnevnega reda in s tem na prvo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih naročilih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih naročilih v prvi obravnavi je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu, kolega doktor Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Na žalost naš poslovnik ne dovoljuje, ali pa ravno ta problem, o katerem smo govorili že prej, poslovniška komisija še ni tega razrešila, da je mogoče tudi sprejeti kakšen dodaten sklep, medtem ko obravnavamo, kako gre zakon skozi prvo obravnavo, da smo vedno samo pač soočeni z nekim da ali ne. Mi smo pripravljeni, kot smo že rekli, podpreti ta zakon in bi pričakovali od vlade še določene spremembe, a vendar na podlagi tudi določenih raziskav ali pa mnenj, ki jih morajo ključne institucije naše države nam podati, preden se o teh stvareh odločamo. Seveda gospod predsednik, saj je vseeno kaj govorim [[...]]
Ne, ne, prosim za mir v dvorani. Ni vseeno. Vi edini imate besedo ta hip. Prosim.
Ja, čas teče [[...]]
[[...]]in ostali v dvorani, ki motite, prosim za mir.
Od leta 1997 se že norca delate iz te države, ko ste sprejeli ta prvi zakon, ker dobro veste da ni nič. In podobno danes [[...]]
Prosim za mir v dvorani!
[[...]]pa niste pripravljeni niti poslušati ne.
Mislim da ni razlogov za to, da bi dvigali glas. Prosim za mir v dvorani. Prosim za takojšnji mir v dvorani. Ni nobenih razlogov za dvignjen glas in tudi ne za kakšne polemike, ki ne sodijo v to razpravo. Prosim za mir. 45. člen poslovnika omogoča delovnemu telesu, kar je kot možnost omenil dr. Bajuk, da bo okviru svojega delovnega področja zahteva od vlade in drugih državnih organov ter javnih zavodov, javnih podjetij, javnih skladov, katerih ustanoviteljica je država, pojasnila in podatke, ki jih potrebuje pri opravljanju svojih nalog. Državni zbor pa takega sklepa ne more sprejeti. Ali lahko odločamo o predlogu sklepa, da je predlog zakona, ki je v prvi obravnavi primeren za drugo obravnavo? [[Da.]] Dajem ga na glasovanje. Sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih naročilih je primeren za nadaljnjo obravnavo. Mir! 68 navzočih. 51 za in 17 proti. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je državni zbor predlagani sklep sprejel, zato bo zakon dodeljen v obravnavo matičnemu delovnemu telesu. Preden nadaljujemo, bi rad rekel, da je za vsakega, ki nastopi, moteče, če v dvorani ni miru. Zato prosim vse, da smo do kolegov in kolegic, ki nastopijo, korektni. Nadaljujemo s 5. prekinjeno to čko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kemikalijah. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju. Najprej k 8. členu. Če bo ta sprejet, postaneta naslednja amandmaja brezpredmetna. Gre za amandma poslanske skupine SDS k 8. členu. Prav tako je k temu členu vložen amandma poslanskih skupin LDS, ZLSD, SLS in DeSUS. Prav tako tudi poslanske skupine SNS. Proceduralno? Prosim, kolega Germič.
Jaz bi samo rad opozorilo. Ti amandmaji se nanašajo na zakon o kozmetičnih proizvodih, ne pa zakon o kemikalijah.
Hvala lepa za opozorilo. Je upravičeno. Gre za zakon o kozmetičnih proizvodih. Vse ostale stvari, ki sem jih omenil, pa so točne. Želi kdo besedo za obrazložitev glasu k 8. členu. Imamo vložen amandma SDS, potem štirih poslanskih skupin in SNS. Najprej bomo odločali o prvem. Če bo ta izglasovan, ostala dva nista več predmetna. Glasujemo torej o predlogu poslanske skupine SDS k 8. členu. 70 navzočih. 20 za in 49 proti. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni bil izglasovan. Glasujemo o amandmaju poslanskega kluba LDS ter poslanskih skupin ZLSD, SLS in DeSUS k 8. členu. Če bo ta sprejet, postane naslednji brezpredmeten. Glasujemo. 72 navzočih. 52 za, 6 proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je dobil potrebno podporo in je tako amandma poslanske skupine SNS postal brezpredmeten. Štiri poslanske skupine vlagajo amandma k 21. členu. Menim, da lahko odločimo o njem. Prosim! Glasujemo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 21. členu. 70 navzočih, 51 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 51 članov.]] [[2 proti.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Tako smo končali z glasovanjem o amandmajih in zaključili drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem sedaj predlagatelju zakona. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagam, da se tretja obravnava zakona opravi na tej seji.
Hvala lepa, gospa Piškurjeva, direktorica urada. Prehajamo na odločanje o vašemu predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo torej o predlogu, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika še na tej seji opravi tretjo obravnavo. Prosim, glasujemo. Navzočih 68, 52 za in 11 proti. [[Za je glasovalo 52 članov.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da smo s potrebno večino sprejeli ta postopkovni sklep. Tretjo obravnavo bomo opravili v četrtek 19.6.2003 po končani zadnji točki dnevnega reda te seje. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. To točko dnevnega reda prekinjam. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko z drugo obravnavo predloga zakona o vojnih grobiščih. Prehajamo na odločanje o edinem vloženem amandmaju, o amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije in Socialdemokratske stranke k 7. členu. Razprava je bila dolga in izčrpna. Ali lahko sedaj glasujemo o tem predlogu? Prosim, glasujemo. Pardon, imate besedo, mag. Potrata. Prekinjam odločanje. Prosim, dve minuti.
Hvala lepa. Rada bi obrazložila svoj glas v zvezi s predlaganim amandmajem. Glasovala bom proti temu amandmaju. Razloga pa sta dva. Prvi je oblikovne narave, formalne, drugi pa vsebinske. Naj najprej pojasnim, kje vidim oblikovni problem. 7. člen s predlagatelji vpeljuje nov podnaslov Opredelitev pojmov. Če pregledam predlagani amandma, so vsi ti pojmi zajeti v prvih petih členih, vpeljujejo pa tudi v oblikovnem pogledu tretji odstavek, recimo, četrti odstavek in še katerega bi se našlo, kar v oblikovnem pogledu sploh ne ustreza. Dalo bi se potemtakem za ta amandma uporabiti neko besedo, ki je bila kot slabšalni kvalifikator uporabljena za zakon v celoti. Lagala bi, če bi rekla, da ta amandma sprejemam v vsebinskem pogledu.
Mir v dvorani! Samo hipec, kolegica Potrata. Prosim za mir v dvorani, da ne bo spet brez potrebe dvignjen glas. Prosim.
Menim namreč, da ta amandma vpeljuje ideologizacijo in poskus prevrednotenja zgodovine. Če je bila namera predlagateljev amandmaja res ta, da bi zakon sprejeli, potem so s tem amandmajem zagotovo zavajali vse tiste, ki smo mislili, da je taka želja iskrena. Menim namreč, da je bilo danes v razpravi kar nekajkrat mogoče slišati napovedano obljubo, da bo zakon tako ali tako v prihodnje popravljen. Glasovala bom proti temu amandmaju. Hvala.
Hvala lepa. Videl sem še dva, prosim, kolega Kremžar, potem kolega Džuban. Sem prav videl?
Hvala lepa predsednik. Glasoval bom proti temu amandmaju iz preprostega razloga, kajti sam zakon brez tega amandmaja je dejansko tisto, kar velika večina ljudi v tem parlamentu zagovarja in kar mislim, da ta država potrebuje. To ni zakon o zgodovinski resnici, ampak je zakon, tako kot je tudi zapisan, zakon o vojnih grobiščih. Brez tega amandmaja zakon pokrije, da tako rečem, vse to, kar ves čas že praktično pet let se govori v tem parlamentu in izven tega. Govori o pieteti do mrtvih, govori o pravici mrtvega, da počiva v miru, da ima svoj grob. In to ta zakon ureja. Nekaterim ne bo in ni všeč, da se na ta način vendarle en delček nečesa zapre. Kajti potrebno je pustiti odprta vrata, zato da lahko še vedno tudi na mrtvih delamo politiko. Ker zakon v osnovi brez tega amandmaja ne dela politike, ampak rešuje nekaj, kar je bilo potrebno dejansko že prej rešiti, rešuje pa sedaj - boljše sedaj, kot nikoli - bom podprl osnovni zakon, tega amandmaja pa ne. Hvala lepa.
Prosim kolega Džuban.
Hvala lepa.
Kolega Jerovšek, ne bi vas rad še enkrat motil, ampak vedno ste blizu govornikov, kar vas navadno moti, če kdo počne. Prosim.
Hvala lepa gospod predsednik. Jaz sem se že prej javil v tem smislu, da bom rekel, da tega amandmaja ne bom podprl iz razloga, ker mi je vsebina, predvsem trije zadnji odstavki, mi je tuja. Morda je razlog v tem, da prihajam iz okolja, kjer so bile te zgodbe manj prisotne. In da tudi tiste, ki prihajajo do nas poslancev, jaz pač prihajam v to hišo že 10 let, skoraj nikoli ni bilo pobud v tej smeri, da bi tovrstne rešitve sprejemali skozi zakonodajo v državnem zboru. So razno razne pripombe, ki jih, rešitve, ki smo jih prinesli v tem državnem zboru, pretirane odškodnine tudi v našem okolju bolj prisotne, da ta država plačuje raznim tihotapcem ljudi, ponarejevalcem, denarja, ki so se proglasili za politične preganjence pa danes plačujemo odškodnine in je bojazen, da tudi tukaj skozi poskus spreminjanja zgodovine ne bi prišlo do nečesa podobnega. Odškodnine, lustracije in podobno. To, kar prepogosto slišimo in kar je za razumeti v razno raznih razpravah. Delitve zaradi, tega kar je bilo pred 50 leti, jaz sem med starejšimi tukaj, se ne spomnim dobro, delitev iz teh razlogov ne poznam. Poznam jih iz mnogih ali nekaterih drugih razlogov in zaradi tega jaz tega amandmaja ne bom podprl.
Hvala lepa. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine SDS k 7. členu. Glasujemo. Smo sredi glasovanja. 72 navzočih. 20 za in 50 proti. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Tako smo odločili o edinem vloženem amandmaju. Predlagatelj želite besedo? Ker k predlogu zakona ni bil sprejet noben amandma, bo zbor v skladu s 139. členom poslovnika tretjo obravnavo predloga zakona opravil v četrtek, 19. junija 2003, po končani zadnji točki dnevnega reda te seje. S tem tudi to točko prekinjam. S tem smo izčrpali odločanja o vseh vprašanjih, ki so bila danes na dnevnem redu in pripravljena za odločanje. Jutri ob 10. uri bo državni zbor nadaljeval svojo sejo. Vsem se zahvaljujem za sodelovanje danes. Voščim prijeten večer. Jutri ob 10. uri pa državni zbor svoje delo nadaljuje. Do takrat na svidenje!