Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Četrnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 114 narodnih poslanika. Podsećam vas, da je članom 49. Zakona o Narodnoj skupštini i predviđeno da kvorum za rad prilikom svakog odlučivanja postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja svih narodnih poslanika, zato vas molim da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno, u ovom momentu, 152 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja svih narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Pošto je danas utorak, da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine i poštovani potpredsednici, koleginice i kolege narodni poslanici, moje pitanje je upućeno ministarki trgovine i turizma Tatjani Matić. Da li je Asim Aki Hodžić iz Sjenice u avgustu ove godine imenovan za savetnika u Ministarstvu? Ako jeste, koja su mu zaduženja i koje stručne kompetencije poseduje dotični? Dotični je takođe u prethodnom mandatu bio savetnik u istom Ministarstvu, jedan je od vođa kriminalne grupe Izeta Latovića i o njihovim kriminalnim aktivnostima nisu obaveštene samo službe i javne i tajne u našoj zemlji, već i u brojnim evropskim zemljama za šta postoje dokazi i u javnim i u tajnim službama i u tužilaštvima. Pre izvesnog vremena, tačnije, 1. marta 2021. godine, direktor Tehničko-poljoprivredne škole u Sjenici, Alen Tahirović je kidnapovan. O tom slučaju i lider naše stranke akademik Muamer Zukorlić i poslanici Stranke pravde i pomirenja više puta su govorili. Policija naše zemlje podnela je krivičnu prijavu protiv Asima Akija Hodžića. Znači, osobe koja je prema mojim saznanjima, sačekaćemo odgovor ministarke, imenovana za savetnika u Ministarstvu, a u krivičnoj prijavi koji je podnela policija se navodi za nezakonito lišenje slobode ili što bi mi narodski rekli kidnapovanje i gepekovanje. Pored pomenutog Hodžića u otmici su učestvovali prema tvrdnji, naravno, policije i samog Tahirovića, Izet Latović i Enis Gonjanin, što nedvosmisleno pokazuje da se radi o organizovanoj kriminalnoj grupi. Nedugo posle toga i ako smo govorili o stepenu kriminala i ako smo govorili o stepenu ugroženosti poštenih građanki i građana u Sjenici, na šetalištu u avgustu mesecu ove godine dešava se monstruozan zločin, dešava se ubistvo novinara i humanisti Edina Hamidovića, znači, na šetalištu, na korzou pred ženom i decom. Do toga sigurno ne bi došli da su nadležni organi poslušali upozorenja, poslušali sve ono što su poslanici naše stranke govorili ovde u parlamentu i da je slučaj otmice direktora škole u potpunosti ispitan, a da su otmičari kažnjeni shodno Krivičnom zakoniku Republike Srbije. Prema tvrdnjama očevidaca spomenuti Hodžić je dao logističku podršku ubici da pobegne sa mesta zločina i da napusti našu zemlju. Par dana posle toga, molim vas poštovane koleginice i kolege, dotični Hodžić prema saznanjima koje ja imam, imenovan je za savetnika u Ministarstvu trgovine i turizma. Sada ja postavljam pitanje - šta je razlog da posle ubistva jednog nedužnog i nevinog čoveka i posle otmice i krivičnih prijava i drugih kriminalnih aktivnosti koje nisu vezane samo za našu zemlju, dotični dobije tu privilegiju i čast da se naziva službenikom Vlade Republike Srbije? Ovo nije politikanstvo, ovo nije međustranački obračun, molim nadležne organe, molim, predsednicu Vlade Republike Srbije da se ozbiljno pozabavim ovim slučajem. Ako je ovo istina, ovo je velika bruka i sramota i mora se hitno reagovati i dotični ne sme da se krije iza legitimacije Vlade Republike Srbije, njegovo mesto jeste pred sudom, da odgovara za sva ova zlodela koja je počinio, kaku u Sjenici, u Sandžaku i Srbiji, tako i širom Evrope. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, Stefan Krkobabić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedniče Dačiću. Uvaženi potpredsednici, na sednici Narodne skupštine Republike Srbije, 29. jula postavio sam pitanje Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Ministarstvu privrede i Ministarstvu finansija, a to je, na koji način će država podstaći pokretanje socijalnih preduzeća i zapošljavanje najugroženije kategorije stanovništva i kada možemo da očekujemo usvajanje zakona o socijalnom preduzetništvu? Drago mi je što je Ministarstvo za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, kako stoji u njegovom odgovoru prepoznalo značaj i ulogu socijalnog preduzetništva i što je shodno tome formiralo Radnu grupu za izradu nacrta jednog ovakvog zakona. Međutim, drugi deo ovog odgovora je u kondicionalu, jer Ministarstvo za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanje kaže - da očekuje, ali ne i da će se to zaista obistiniti, utvrđivanje Predloga ovog zakona na Vladi u četvrtom kvartalu 2021. godine. Ova tema je toliko urgentna da zaista nema vremena da čeka, tim pre što posle Nove godine ulazimo u izbornu kampanju, a potom će Vlada biti u tehničkom mandatu, zatim nakon izbora sledi formiranje novih institucija, zakonodavne i izvršne vlasti i to može da se otegne duboko u drugu polovinu sledeće godine. Kao što znate, PUPS, poštovane kolege već punu deceniju insistira na donošenju jednog takvog zakona koji će pomoći da ugrožene i najranjivije kategorije stanovništva brže i jednostavnije dobiju posao, kako bi se trajno rešilo pitanje njihove egzistencije. O kolikom broju ljudi se radi najbolje ilustruju podaci samo za grad Beograd u kome živi sto hiljada osoba sa invaliditetom, a u celoj Srbiji živi recimo 150 hiljada Roma kod kojih je visoka stopa nezaposlenosti i pripadaju najugroženijoj etničkoj zajednici među našim građanima. Zato još jednom podsećam da u ovu kategoriju teže zapošljivih lica na koja bi se odnosio ovaj zakon spadaju svi oni građani kojima je potrebna naša pomoć i podrška za samostalan i produktivan život radi savladavanje socijalnih, materijalnih i životnih teškoća, a koja su radno sposobna. To su, dugoročno nezaposlena lica starija od 50 godina, pripadnici etničkih zajednica kod kojih je utvrđena stopa nezaposlenosti na teritoriji jedinice lokalne samouprave više u odnosu na prosečnu stopu nezaposlenosti u Republici Srbiji, osobe sa invaliditetom, interno raseljena izbegla lica, samohrani roditelji ili supružnici iz porodice u kojoj su oba supružnika nezaposlena, povratnici po Sporazumu o readmisiji, lica koja su bila na izdržavanju zatvorske kazne, žrtve trgovine ljudima, zlostavljana, zanemarivanja, nasilje ili eksploatacije, lica koja se suočavaju sa egzistencijalnim teškoćama zbog zavisnosti od alkohola, droga i drugih opojnih sredstava i druga teže zapošljiva lica u skladu sa propisima o zapošljavanju, odnosno drugi korisnici u skladu sa propisima iz oblasti socijalne zaštite. Socijalno preduzetništvo kao deo socijalne ekonomije to je upravo onaj vid preduzetništva u kome se socijalni problemi rešavaju upotrebom preduzetničkih principa. Zato je stav poslaničke grupe PUPS 3P da vreme neumitno curi. Zbog toga najdobronamernije izražavajući spremnost da se i mi iz PUPS-a najdirektnije uključimo u rad na ovom zakonu. Upućujem dopunsko pitanje Ministarstvu za rad, zapošljavanje i boračka i socijalna pitanja. Ono glasi – da li sada dva meseca posle mog pitanja može preciznije da se odgovori kada će biti zakona, nacrta na dnevnom redu Vlade Republike Srbije, pošto četvrti kvartal koji je najavljen kao termin počinje već za deset dana? Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem uvaženi predsedniče Narodne skupštine gospodine Dačiću, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici. Na žalost dešavanja na KiM su ovih dana najaktuelnija politička tema. Provokacijama, pretnjama, nasilnim akcijama Prištine čini se da definitivno nema kraja. Pozivajući se na poštovanje nepostojećih sporazuma između Beograda i Prištine i postojeće tumačeći na način na koji njima odgovara, specijalne jedinice „Rosu“ od juče su raspoređen na administrativnim prelazima Jarinje i Brnjak, sa zadatkom da oduzimaju tablice sa oznakama sa severa Kosova, dok će vozila iz centralne Srbije morati da uzimaju probne tablice. Osmanijeva je jutros otišla i dalje i optužila Srbiju da vodi destabilizijuću politiku na KiM i regionu zarada hegemonističkih ciljeva kako je rekla, za razvoj tzv. srpskog sveta, i pozvala na prekid provokacija i zloupotrebu građana u političke svrhe. Gospodo iz Prištine, na poštovanje kojih sporazuma se vi pozivate i ko je faktor nestabilnosti u regionu? Vi ste ti koji svakodnevno destabilizujete ovaj region. Do sada ste prekršili sve moguće sporazume i dogovore, na svaki način pokušavali da onemogućite dijalog dve strane, rušili ste pravoslavne svetinje, srpske kuće, grobove, proterivali stotine hiljada Srba sa prostora KiM, podigli takse na uvoz srpske robe, svojom zapaljivom i ratno huškačkom retorikom, gotovo svakodnevno narušavate mogućnosti bilo kakvog dogovora prihvatljivog i kompromisnog rešenja za obe strane. Kada se već pozivate na poštovanje Sporazuma iz Brisela, zašto ne biste u praksi to i dokazali, dozvolili da se formira Zajednica srpskih opština ili da se konačno formira policija sever kako je to predviđeno Sporazumom shodno etničkoj strukturi gde ima 96% Srba? Zašto Priština ne poštuje odluke Apelacionog suda u Mitrovici ili kada je reč o katastru, ili kada je reč o priznavanju diploma i da ne navodimo dalje? Ni jednu stavku Sporazuma niste ispoštovali. Srpska strana je učinila sve što je Briselskim sporazumom predviđeno. Bili smo spremni na dijaloge i pregovore i danas smo spremni na dijalog i pregovore o svim pitanjima, sa glavnim ciljem da zaštitimo malobrojno srpsko stanovništvo na prostoru KiM i omogućimo povratak onima koje ste vi proterali. Podsetiću, poslednji dijalog. Tema koju je prihvatilo tada i prištinska strana, je da se razgovara o nestalima. Naprosto, zbog toga što je Veljko Odalović predsednik Komisije za nestale, jer je, navodno, moralno nepodoban. Nisu bili spremni na to. Moralno nepodoban zato što je odgovorno, ozbiljno i posvećeno radio svoj posao i zato što je imenovan od strane porodica nestalih. Inače, zarad toga, reći ću jedan podatak. Od 22 lokacije koliko su oni tražili da mi istražimo, Srbija je istražile svih 22 lokacija. Ispravite me gospodine Odaloviću ako grešim. Od deset lokacija koje je tražila Srbija, oni nisu istražili devet. Dakle, o kakvoj podobnosti ima smisla uopšte da govorite. Nudili smo vam vakcine koje niste hteli da prihvatite zato što dolaze kao pomoć iz Srbije i na taj način ste ugrozili živote svih građana, nezavisno od toga kojoj nacionalnosti pripadaju. Srbija nikada neće priznati nezavisnost lažne države Kosovo, neće dozvoliti da se ponovi pogrom iz 2004. godine, neće dozvoliti da se fizički i kao što se pokušava brutalno, maltretiraju Srbi koji žive na prostoru KiM, i neće dozvoliti dalje proterivanje Srba sa prostora KiM. Veoma je važno da srpski narod ne naseda provokacije Prištine, protesti su u redu, ali nikao fizičko nasilje i fizički sukob, jer to oni i očekuju i priželjkuju. Svoje pitanje više u formi podrške uputio bih predsedniku Republike i Vladi Republike Srbije, do sada ste činili sve i znamo da ćete u narednom periodu nastaviti da se borite za zaštitu interesa, i bezbednost srpskog stanovišta na KiM, u skladu sa ratifikovanim sporazumima, međunarodnim pravom, ustavnim poretkom naše zemlje. U svemu tome, imate podršku nas narodnih poslanika, poslaničke grupe SPS. Moje konkretno pitanje glasi – da li Vlada uopšte može da računa na objektivnost i nepristrasnost međunarodne zajednice u rešavanju aktuelne političke krize, na prostoru KiM, imajući na umu pre svega jučerašnju izjavu od strane, jučerašnju izjavu i konstataciju EU, da obe strane treba da spuste i smire tenzije. Izvinite, o koje obe strane mi govorimo? Ovde je reč o samo jednoj strani, a to je Prištinska strana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Parezanović.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Pre nego što postavim pitanje, želeo bih da iskoristim priliku da pružim punu podršku srpskom narodu na KiM, koji se po ko zna koji put suočava sa najstrašnijim mogućim pritiscima, i definitivno u ovom trenutku, je najugroženiji narod na području današnje Evrope. Želim da u isto vreme iskažem i poštovanje za svu smirenost i mudrost koju pokazuje i srpski narod i rukovodstvo naše države da po svaku cenu čuvamo mir, bez obzira na sve provokacije kojima smo već godinama izloženi. Pitanje bih postavio Ministarstvu unutrašnjih poslova Republike Srbije, a ono se odnosi na nedavnu izjavu bivšeg zaštitnika građana i bivšeg predsedničkog kandidata Saše Jankovića, koji je nakon pet godina ćutanja, priznao ono o čemu mi ovde govorimo godinama unazad, a zbog čega smo često ismevani, zbog čega su nam govorili da smo paranoični da izmišljamo teorije zavera, a sada se pokazalo da smo sve vreme govorili istinu. Naime, Saša Janković je priznao da su ga određeni strani faktori i predstavnici stranih ambasada savetovali kako da što uspešnije sruše predsednika Srbije, tako što će pronaći krtice u redovima SNS, a da u celom tom poslu, može eventualno da računa i na preranu smrt predsednika Srbije. Zbog svega toga, mislim da je jako važno da dobijemo odgovore na pitanja ko je radio o glavi predsedniku Srbije, sa kojim ciljevima, ko su ljudi koji su odali podatke iz zdravstvenog kartona predsednika Srbije i šta su generalno bili svi njihovi ciljevi? Ovo je posebno važno jer moram da naglasim da sve to što je Saša Janković priznao, odnosilo se na vreme od pre više od pet godina. U poslednjih pet godina mnogo toga je moglo da se dogodi i mnogo toga se i dogodilo. Kada vratimo film unazad, sada je potpuno jasno da su svi oni protesti, rušenje Beograda i Narodne skupštine, pretnje uličnim nasiljem i uličnom promenom vlasti, sva ova medijska kampanja i satanizacija predsednika Srbije i njegove porodice, da ništa od toga nije bilo ni slučajno ni spontano i da je sve deo jedne mnogo šire i ozbiljnije akcije o kojoj je svesno ili nesvesno govorio i Saša Janković. Ono što je posebno opasno jeste što u svim tim akcijama ima velikih elemenata i stranog faktora, posebno kada je u pitanju medijska kampanja, jer mi danas praktično ne možemo da napravimo razliku između onoga što čujemo na Đilasovim i Šolakovim tajkunskim medijima i onoga što čujemo, recimo, u medijima u Zagrebu, Podgorici, Sarajevu, Prištini, ne možemo da napravimo razliku od onoga što poslednjih dana čujemo od Zorana Milanovića, Mila Đukanovića, Izetbegovića, Kurtija i od onoga što čujemo od Dragana Đilasa ili Vuka Jeremića, potpuno je identično i sve se svodi na jednu istu matricu o tome da su svi oni divni i savršeni, a da je za sve kriv Aleksandar Vučić. I šta god se dogodi negativno u našem regionu, svi su oni nepogrešivi, niko ni za šta od njih nije kriv, a uvek je za sve kriv Aleksandar Vučić. Tu se postavlja pitanje - a šta smo to mi krivi, šta je to kriv Aleksandar Vučić? Onda dođete do zaključka da je kriv zato što slavimo dan naše zastave i dan srpskog jedinstva, da je kriv zato što obeležavamo godišnjicu stradanja srpskog naroda u zločinačkoj akciji "Oluja", što o tome više ne ćutimo, da je kriv zato što smo snimili "Daru iz Jasenovca", jer iz njihove perspektive 70 godina se ćutalo o tome, a onda se Aleksandar Vučić našao pametan da o tome govori, pa su odmah nakon toga krenuli u agresivnu akciju kako da ponovo srpskom narodu prikače etiketu genocidnog naroda. Smeta im kada Angela Merkel poseti Srbiju, smeta im zato što imamo bolje ekonomske rezultate od svih njih zajedno, smeta im i kada skoro 20 zemalja povuče priznanje KiM pa hoće da nam kažu kako smo mi remetilački faktor u dijalogu, isti oni koji su 2011. godine potpisivali sporazume na koje se danas Kurti poziva kada skida tablice sa srpskih vozila, isti oni koji su u strane ambasade išli da govore da je upravo pitanje Kosova pitanje na kojem će stranci najlakše slomiti Aleksandra Vučića. To dovoljno govori koliko oni zaista brinu o građanima Srbije i o KiM. Zbog toga je važno da saznamo odgovore na sva ova pitanja i da vidimo koji su to motivi. Nema dileme da su motivi domaćih tajkuna da se ponovo vrate na vlast i da rade ono što su radili do 2012. godine, a i da su motivi mnogih u regionu da Srbija ponovo bude onakva kakva je bila prethodnih decenija, da joj se ponovo kao 90-ih godina prikači etiketa krivca za sve i svašta. Ako neko misli da iznosim teoriju zavere, to najbolje može da se ogleda u nedavnoj izjavi Željka Komšića, predsedavajućeg Predsedništva BiH, koji je zapravo rekao jednu stvar koja najbolje govori o čemu se ovde zapravo radi. On je rekao, nakon kritika Angele Merkel i njene posete Beogradu, da se ne može od Beograda praviti gazda na Balkanu. I tu se zapravo vidi koji su najveći strahovi svih njih, zato što Srbija nije više ono što je bila prethodnih decenija, što je najuspešnija zemlja u ovom regionu i što ima dovoljno snage da vodi računa o interesima srpskog naroda i na KiM i u Hrvatskoj i u Republici Srpskoj i u Crnoj Gori, a da pri tom nikoga drugoga ne ugrožava. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je ova sednica sazvana u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz dnevnog reda. Dame i gospodo, dostavljeni su vam zapisnici sednica 11. i 12. vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedenih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u Službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja utvrđeno da tom Odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Jedanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu, održane 7, 8. i 9. septembra 2021. godine. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 159, za - 147, nije glasalo - 12 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Zapisnik sednice Jedanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Dvanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu, održane 10. septembra 2021. godine. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 160, za - 147, nije glasalo - 13 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Zapisnik sednice Dvanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv sednice Četrnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu, koja je sazvana na zahtev 236 narodnih poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članu 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika, dostavljen vam je Zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom Zahtevu. Za sednicu Četrnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu, određen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika, koji je podneo Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja; 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije, koji je podnela Vlada, i 3. Predlog zakona o očuvanju kulturnog i istorijskog nasleđa Svetog manastira Hilandar, koji je podnela Vlada. Narodni poslanik, dr Aleksandar Martinović, na osnovu čl. 92. stav 2. i 192, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika, predložio je da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o 1. i 2. tački dnevnog reda. Da li poslanik Martinović želi reč? (Aleksandar Martinović: Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 160, za – 153, nije glasalo – sedam narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na rad po dnevnom redu. Želim samo, pre početka, da vam kažem o dinamici našeg rada. Danas ćemo raspravljati o 1. i 2. tački dnevnog reda, sutra o 3. tački dnevnog reda, a u četvrtak o amandmanima i dan za glasanje. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju, osim predlagača po tački dnevnog reda Kodeks, koji su narodni poslanici, van Narodne skupštine pozvani su Maja Popović, ministar pravde, Jovan Ćosić, pomoćnik ministra pravde i Vladimir Vinš, viši savetnik u Ministarstvu pravde. Želim na početku da kažem da će ministarka pravde doći odmah po završetku sednice Saveta za nacionalnu bezbednosti, koji je sazvao predsednik Vučić povodom aktuelne situacije, incidenata i napada na srpski narod na Kosovu i Metohiji. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 192. Poslovnika, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije. Pošto će izvestilac, odnosno predstavnik predlagača Maja Popović kasnije doći, pitam narodnog poslanika dr Aleksandra Martinovića da li želi reč? (Aleksandar Martinović: Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, Narodna skupština je u ovom sazivu u decembru prošle godine usvojila Kodeks ponašanja narodnih poslanika. To može svima nama da služi za pohvalu, zato što smo se uvrstili u red onih evropskih država kojih nema tako mnogo koje pored Zakona o Narodnoj skupštini ili Zakona o parlamentu i Poslovnika o radu parlamenta imaju još jedan akt koji ima za cilj da podigne na jedan viši nivo političke kulture rad u parlamentu. To je jedan akt koji se uobičajeno zove Kodeks. Mi smo ga usvojili krajem prošle godine. U međuvremenu smo imali u više navrata priliku da ga primenjujemo na sednici nadležnog odbora, a to je Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja. On se u praksi pokazao kao jedan dobar akt, kao jedan dobar dokument, koji može u jednoj velikoj meri da upristoji rad Narodne skupštine, da političku kulturu svih nas narodnih poslanika, ali i svih onih koji na bilo koji drugi način učestvuju u političkom i u javnom životu Republike Srbije podigne na jedan viši nivo. Kada smo usvajali Kodeks prošle godine, onda smo rekli da nam je cilj, jedan od glavnih ciljeva da bez obzira na sve naše političke razlike koje postoje, ne mislim samo u ovom aktuelnom sazivu parlamenta, nego uopšte na političkoj sceni Srbije, doživljavamo tako da u onome drugome ko ne misli isto kao i mi gledamo samo političkog neistomišljenika, samo političkog suparnika, ali nikako političkog neprijatelja, jer mislim da je u Srbiji bilo previše političkih neprijateljstava. Mnogo smo energije potrošili na međusobne sukobe, skoro do istrebljenja. Mislim da je zaista došlo krajnje vreme da se politički život u Srbiji podigne na taj nivo da možemo da se razlikujemo, da možemo da budemo različiti po mnogim pitanjima, ali da jedni druge uvažavamo, da se ponašamo dostojanstveno i u parlamentu i van parlamenta i da o Narodnoj skupštini Republike Srbije i domaćoj i međunarodnoj javnosti pošaljemo jednu mnogo bolju sliku. Nažalost, iz mnogobrojnih razloga, i to nije slučaj od pre mesec dana ili od pre godinu dana, već duži niz godina postoji jedan trend da se o Narodnoj skupštini govori i piše na najgori mogući način, da se predstavlja u javnosti da u Narodnoj skupštini sede loši ljudi, da sede nevaspitani, nepristojni ljudi, ljudi koji su skloni korupciji, a ja tvrdim da to nije tačno. Tvrdim da ogromna većina narodnih poslanika, ne samo iz ovog saziva, nego i iz ranijih saziva Narodne skupštine, su normalni, civilizovani i pristojni ljudi, a da političke razlike postoje, ali da one nikako nisu razlog da se međusobno vređamo, omalovažavamo, napadamo na ličnoj osnovi, a pogotovo ne da diramo ono što je svakom čoveku najsvetije, a to su porodica i članovi njegove porodice. Opet kažem, nažalost, svedoci smo činjenice d se u Srbiji danas to ne poštuje, pre svega kada je u pitanju porodica predsednika Republike. Vrlo često napadi na Aleksandra Vučića i članove njegove porodice dolaze od strane ljudi koji su nekada bili narodni poslanici, koji su nekada sedeli ovde zajedno sa nama. Jedan od ciljeva zašto donosimo, odnosno zašto menjamo Kodeks ponašanja narodnih poslanika je i taj da učinimo jedan dodatni napor kako bi civilizovali rad parlamenta i kako bi tu ružnu sliku o parlamentu koja se stvara godinama, nekad sa razlogom, a nekad bez razloga, konačno razbili i kako bismo poslali poruku da je Narodna skupština predstavništvo, najviše predstavništvo svih građana Republike Srbije i da narodni poslanici koji ovde sede imaju pravo da se razlikuju, imaju pravo na različito mišljenje, ali imamo svi jednu jedinu zajedničku obavezu, a to je da na najbolji mogući način, a to između ostalog znači i na jedan kulturan, pristojan, civilizovan način, zastupamo sve građane Republike Srbije. Da se vratim na ono što sam već rekao, nakon usvajanja Kodeksa, mi smo vrlo brzo došli u situaciju da ga primenjujemo. U principu, Kodeks ponašanja narodnih poslanika se pokazao kao jedan dobar akt koji je pokazao da može da doprinese kvalitetnijem radu Narodne skupštine, koji može da doprinese podizanju nivoa političke kulture u Republici Srbiji, ali isto tako je konstatovano da postoji određeni prostor da se Kodeks ponašanja narodnih poslanika popravi. Mi smo u proteklih nekoliko meseci dobili sa dve strane neke veoma važne sugestije i to korisne sugestije u kom pravcu da idu izmene Kodeksa ponašanja narodnih poslanika. Pre svega, dobili smo vrlo korisne sugestije od strane eksperata iz GREKO-a. To je organizacija država Evrope za borbu protiv korupcije, koji su nam ukazali na određene tehničke i normativne nedostatke Kodeksa koji smo usvojili u decembru prošle godine. S druge strane, dobili smo veoma, veoma korisne sugestije od strane Misije OEBS-a u Republici Srbiji. Ovom prilikom želim zaista da se zahvalim gospodinu Janu Bratuu, šefu Misije OEBS-a u Republici Srbiji, sa kojim sam imao prilike u više navrata da razgovaram i koji se pokazao kao iskren i dobronameran prijatelj Republike Srbije i koji je u ovaj proces izmena Kodeksa, zajedno sa nama, ušao iz najboljih, najprijatljskijih mogućih motiva da nam pomogne da Kodeks bude takav da više niko kada ga sad usvojimo na njega više ne može da stavi bilo kakvu ozbiljniju primedbu. Mi smo se ponašali, kad kažem mi, mislim na ljude iz Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja. Ovom prilikom želim da se zahvalim sekretaru Odbora, gospođi Svetlani Dedić. Želim da se zahvalim pomoćniku generalnog sekretara Radetu Vujoviću i želim da se zahvalim kolegama iz Vlade Republike Srbije, iz Agencije za sprečavanje korupcije, koji su zajedno sa nama radili na ovim izmenama i dopunama i koji su uložili jedan veliki napor da se za jedno veoma kratko vreme dođe do ovih izmena i dopuna koje će u velikoj meri da poprave akt koji smo usvojili prošle godine. Suština ovih izmena je u tome da smo veću pažnju posvetili etičkoj komisiji, tako što smo uveli nove članove od 23a do 23z. Sad ovaj deo mog izlaganja biće malo birokratski, ali prosto, moram tako da nastupim da bismo ljudima objasnili u čemu se sastoje ove izmene. Dakle, propisali smo sastav komisije, zatim, ovlašćene predlagače za izbor članove komisije, postupak za odabir kandidata i postupak za predlaganje članove komisije Narodnoj skupštini. Članom 23a smo predvideli da komisiju čine tri predstavnika, odnosno tri redovna profesora sa univerziteta u Republici Srbiji, a da dva člana etičke komisije čine predstavnici službe Narodne skupštine. Kada su u pitanju članovi komisije iz reda fakultetskog osoblja, u pitanju je Filozofski fakultet u Beogradu, u Novom Sadu, Nišu, Filozofski fakultet u Prištini sa privremenim sedištem u Kosovskoj Mitrovici i državni fakultet u Novom Pazaru – departman za filozofiju. Predvideli smo da fakulteti predlažu po jednog kandidata, a da izbor kandidata vrši telo koje je sastavljeno od tri člana odbora Narodne skupštine u čijem delokrugu rada je obrazovanje i nauka. Članom 23v propisali smo kriterijume za izbor članova komisije iz reda fakultetskih nastavnika i, kao što ćete videti, ti kriterijumi su vrlo strogi. Između ostalog, nastavnici moraju da imaju dovoljno bodova tzv. impakt faktora, a to je H-indeksa „Gugl akademika“ iz oblasti etike, morala ili moralnog razvoja i dokaz o ovim bodovima fakulteti moraju da dostave nadležnom odboru uz biografiju kandidata. Što se tiče državnih službenika koji su članovi etičke komisije, oni takođe moraju da ispune visoke standarde, a to je da poseduju visoko obrazovanje, dakle, da su fakultetski obrazovani iz oblasti društveno-humanističkih nauka i da imaju najmanje zvanje samostalnog savetnika. Telo koje vrši izbor kandidata za članove komisije iz reda državnih službenika u službi predlaže dva kandidata sa najvećim brojem bodova koji su postignuti na testu znanja iz oblasti etike i integriteta i taj predlog se dostavlja nadležnom odboru. Članom 23đ smo propisali, odnosno predvideli da Narodna skupština donosi odluku o obrazovanju komisije za etiku na predlog Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja. Članom 23e propisani su razlozi za prestanak mandata člana komisije, kao i obaveza tela koje vrši izbor kandidata za člana komisije da otpočnu postupak izbora novih kandidata tri meseca pre isteka mandata komisije. U slučaju da mandat člana komisije prestane pre isteka vremena na koje je izabran telo koje vrši izbor kandidata dužno je da u roku od 30 dana od dana nastupanja razloga otpočne postupak za izbor novog člana komisije. Članom 23ž propisani su razlozi i postupak razrešenja člana komisije, a članom 23z propisano je da komisija donosi pravilnik o radu, da ima sekretara koga određuje generalni sekretar Narodne skupštine i da članovi i sekretar imaju pravo na nadoknadu za svoj rad, a čiju visinu određuje Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja. Takođe, predvideli smo da, i to je jedna važna novina, možda i suštinska, pored formiranja ove etičke komisije, Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja ima obavezu da pre donošenja odluke o eventualnoj, povredi kodeksa pribavi mišljenje etičke komisije koja nije obavezujuća za Odbor, ali se to mišljenje objavljuje na internet stranici Narodne skupštine, kao i konačna odluka Administrativnog odbora. Ono što je takođe važno da se kaže, članom 6. uvedene su novčane kazne za kršenje kodeksa. Kao što vam je poznato, poštovane kolege, mi smo do sada imali dve vrste sankcija za kršenje Kodeksa. To su bile opomena i javna opomena. Sada smo pored opomene i javne opomene predvideli i novčanu kaznu, kao jedno dodatno sredstvo, uslovno rečeno, pritiska na narodne poslanike da poštuju odredbe ovog Kodeksa. Neko će možda da kaže da je to suviše strogo, da za tim nije bilo potrebe, ali imajte u vidu jednu činjenicu. Ovo je akt koji se ne donosi samo zbog ovog saziva Narodne skupštine, koji je pomalo specifičan zato što, sem jedne poslaničke grupe i jednog samostalnog poslanika, praktično svi drugi su deo skupštinske većine. Mi moramo da se pripremimo i za onu drugu situaciju koja će možda doći već sledeće godine, a to je da će struktura parlamenta biti mnogo složenija nego što je sada i moramo da se pripremimo za situaciju kada će rasprave u Narodnoj skupštini bi mnogo burnije, mnogo žučnije, mnogo temperamentnije, nego što su rasprave koje se vode u ovom sazivu Narodne skupštine. Ako mislite da novčana kazna nije neophodna, razmislite samo kakav je bio prethodni saziv Narodne skupštine i razmislite o tome kakav može da bude budući saziv Narodne skupštine. Naravno, nije cilj Kodeksa da on bude akt kažnjavanja bilo koga ili akt kažnjavanja Narodnih poslanika koji su se javili za reč, ali nemili događaji iz prošlog saziva, otvorene uvrede, pretnje, fizički napadi na predsednicu Narodne skupštine, na kolegu Marijana Rističevića, unošenje predmeta kojima nije mesto u sali Narodne skupštine, kao što su kamen, kao što su tambura, odnosno gitara itd, čupanje mikrofona, nam govore o tome da postoje i oni ljudi koji su izabrani za narodne poslanike, a koji ne da ne poseduju političku, nego ne poseduju elementarnu ličnu kulturu. Zbog takvih narodnih poslanika, a takvi su uvek bili u apsolutnoj manjini, mislim da će oni biti u manjini i u budućem sazivu Narodne skupštine, predviđena je, kao krajnja mogućnost za kršenje Kodeksa, i novčana kazna. Mislim da svi narodni poslanici mogu da budu ponosni na činjenicu da smo na ovaj način, donošenjem Kodeksa ponašanja narodnih poslanika, ne samo unapredili rad Narodne skupštine, ne samo podigli nivo političke kulture u Narodnoj skupštini, ne samo što smo Narodnu skupštinu učinili otvorenijom za javnost, nego smo na ovaj način pomogli i predsedniku Republike i Vladi Republike Srbije na tom putu koji nije jednostavan, a koji se zove punopravno članstvo Srbije u EU. Bez obzira na sve prepreke i bez obzira na sve teškoće koje stoje na tom putu, a kojeg smo mi i te kako svesni, mi ne želimo da odustanemo od toga da Srbija jednoga dana postane punopravni član EU. Mi ne želimo da postanemo bilo kakav član EU. Mi želimo da postanemo takav član EU koji između ostalog ima parlament koji može da služi za ponos svim građanima Republike Srbije, bez obzira na njihovu političku orijentaciju i da budemo jedan parlament na koga će moći da se ugledaju i naše kolege iz drugih evropskih zemalja. Želim da vas podsetim da je Srbija, nakon sticanja nezavisnosti 1878. godine, odnosno nakon što je priznata njena nezavisnost na Berlinskom kongresu, bila država koja je susednim državama služila kao ugled, kao primer jedne dobro uređene države. Postoji jedna izjava rumunskog kralja Karola I iz osamdesetih godina 19. veka koji je rekao – ja bih želeo da od Rumunije napravim Srbiju. Dakle, nekada smo bili, još krajem 19. veka, dobro uređena država na koju su druge države i te kako mogle da se ugledaju i kada je u pitanju njen politički sistem i kada je u pitanju njen pravni sistem, ali i kada je u pitanju stepen njenog ekonomskog razvoja. Situacija u kojoj se danas nalazi Republika Srbija je manje više slična toj situaciji od pre više od 100 godina. Danas je Srbija država na koju mnoge države u regionu mogu da se ugledaju, pa između ostalog i po tome što imamo Kodeks ponašanja narodnih poslanika, a neke države koje su u EU ga nemaju. Recimo, Hrvatski sabor nema Kodeks ponašanja, a Hrvatska je članica EU, a upravo nam sa te adrese vrlo često stižu vrlo zlonamerne kritike na politiku koju vodi predsednik Republike, koju vodi Vlada Republike Srbije. Primer smo za ugled i kada je u pitanju ekonomski razvoj, jer smo od države koja je do pre nekoliko godina praktično bila insolventna, kako bi pravnici rekli, odnosno bila nesposobna za plaćanje dospelih obaveza, postali smo država koja iz godine u godinu povećava svoj BDP, koja ima sve više investicija, sve više novih radnih mesta, sve manji broj nezaposlenih i postajemo država koja definitivno predstavlja lidera u ovom delu Evrope, država koja je po mnogo čemu pretekla i naše susede koji su, neki od 2007. godine, neki od 2013. godine, punopravni članovi EU. Ono što želim da kažem na samom kraju, to je da se u međuvremenu na Predlog izmena i dopuna Kodeksa ponašanja narodnih poslanika pristigla dva amandmana, koje je podneo moj uvaženi kolega, Dejan Kesar. Amandmani su zaista dobri. Želim da se zahvalim kolegi Kesaru, koji je kao jedan dobar pravnik, sa izoštrenom pravničkom logikom, primetio da tekst izmena i dopuna Kodeksa može da bude još bolji. Predložio je ta dva amandmana. Ja ću te amandmane sa zadovoljstvom da prihvatim i kada prihvatimo ta dva amandmana i kada konačno usvojimo izmene i dopune Kodeksa u četvrtak, mislim da svi možemo da kažemo da smo uradili jedan dobar posao i za Narodnu skupštinu, ne samo u ovom Sazivu, nego i za neke sledeće sazive, ali da smo uradili i dobar posao za Republiku Srbiju i da smo dali svoj doprinos u naporima koje čine predsednik Republike i Vlada Republike Srbije, da se svrstamo u red onih država koje su punopravne članice EU. Zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem se, kolega Martinoviću. Pre nego što nastavimo sa daljim radom, jedno obaveštenje o današnjem radu. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština, što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Da li predstavnici, izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Za reč se javio narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća sa saradnikom, poštovani potpredsednici Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, danas je pred nama Kodeks o ponašanju narodnih poslanika, kolokvijalno poznat kao „etički kodeks“. Voleo bih da ovo kolokvijalno nije samo kolokvijalno, već da smo i zvanično ovaj tako važan dokument nazvali „etičkim kodeksom“, jer on zapravo to i jeste. Istina, ne gubi mnogo na značaju sama činjenica da je naslov ovog akta Kodeks o ponašanju narodnih poslanika, ali mislim da bi suštinski, stilski primerenije bilo da se zove i zvanično „etičkim kodeksom“ s obzirom na formalni, simbolički status Narodne skupštine, kao najvišeg zakonodavnog, najvišeg predstavničkog, najvišeg nadzornog, jednom rečju najvišeg političkog tela jedne zemlje. Ma ko sedeo u klupi narodnog poslanika, ma kakvi mi bili, u formalno simboličkom smislu, narodni poslanici čine formalnu kategoriju političke elite jednog naroda, jedne nacije, odnosno građana jedne države. Da li su narodni poslanici dorasli da budu nosioci epiteta političke elite, to je nešto sasvim drugo i nikada se ta ocena ne može odnositi na sve narodne poslanike jednako, već će svako za sebe i odgovarati i svako svojim ponašanjem i svojim stavovima, manirima će ili opravdati zvanje narodnog poslanika i pripadnika političke elite ili će biti nedorastao, nedosledan nosilac ovog statusa. Dakle, iz tog razloga ovu temu danas smatram veoma važnom, čak jednom od najvažnijih, ali moja sugestija oko naslova i dalje tvrdim, jeste važna, jer suštinski ponašanje ili kodeks o ponašanju nema u sebi neki ozbiljan nedostatak, ali nekako mi više implicira uredbe koje bi se odnosile na decu, na učenike, na kategorije koje ne po svojoj formi i formulaciji, statusnoj ulozi ne pripadaju elitnim. No, ako uđemo dublje u značenje i formulacije ponašanja, shvatićemo da je ponašanje uvek izraz etike i etičkih principa jedne osobe i izraz kulture ili odraz kulture te osobe, odnosno kvalitet ponašanja je direktno vezan za kvalitet etičkih principa određenog pojedinca i kulturne vrednosti tog pojedinca. Dakle, ponašanje je u neposrednoj vezi sa tim principima i sa tim vrednostima, tako da na taj način možemo razumeti zašto se nadležni odbor, a potom i Narodna skupština, zašto su se odlučili da ovaj ovako važan akt, koji je formulisan kao Kodeks, bude vezan za ponašanje narodnih poslanika i da se nazove Kodeksom ponašanja narodnih poslanika, a ne etičkim kodeksom, iako ponavljam i tvrdim da bi mu bilo primerenije da se zove etičkim kodeksom, kako je i kolokvijalno nazvan i kako ga mi onako međusobno u komunikaciji, nezvaničnoj, mi narodni poslanici i označavamo. U svakom slučaju, veoma sam zadovoljan, čak ponosan sam zbog činjenice da Narodna skupština u ovom Sazivu i u ovom sastavu pokazuje svest, opredeljenje i svesnost, odlučnost da zapravo donese ovakav akt, ne samo da ga donese i usvoji, što smo učinili u decembru mesecu prošle godine, već evo sada i da ga dorađujemo i dograđujemo, uvažavajući sve sugestije, primedbe, savete koje smo dobili sa raznih strana koje su ovde pomenute. Dakle, odlučiti se u ovom vremenu i na ovom prostoru danas gde imamo jednu vrlo agresivnu pojavu urušavanja etičkih vrednosti. S jedne strane, pod izgovorom širenja prostora slobode, eliminacije ili udaljavanja granica slobode, što predstavlja načelno neku vrstu civilizacijskog napretka, jer se širenje slobode uvek vezivalo za kulturno-civilizacijski napredak. Međutim, širenje slobode ili preferiranje slobode bez principa, slobode bez odgovornosti, a to znači i slobode bez granica, ne može se označiti kao civilizacijska, niti kulturna vrednost, već takva orjentacija vodi rasulu, vodi anarhiji, vodi padu pravih vrednosti dokazanih kroz više hiljada godina tradicije čovečanstva. Zato na najvišem nivou u jednoj državi, u ovom slučaju u našoj državi otvoriti pitanje etičkih vrednosti u formi regulisanja standarda ponašanja narodnog poslanika, pre svega u pogledu biranja reči, u pogledu kulture govora, zapravo pokazuje da imamo snage, da među nama ima dovoljne kritične mase ljudi, narodnih poslanika koji jednostavno neće i ne dozvoljavaju da se prepuste stihiji, inerciji, urušavanja etičkih vrednosti i same kulture ponašanja. Dakle, kultura ponašanja, odnosno pre svega kultura govora, kultura izražavanja jeste jedna od ključnih odrednica ljudskosti, odrednica ljudskog kvaliteta i kao što znate od prvih dana života ono na čemu svaki dobar i odgovoran roditelj radi jeste vaspitanje deteta. Ukoliko posmatrate trošenje energije od strane roditelja u vaspitanju dece videćete da se najviše, ili najveći deo te energije potroši na vaspitanju u pogledu kulture ponašanje, odnosno kulture izražavanja. Ukoliko anketirate sebe kao roditelja, pre svega majke koje se time najviše bave, na čemu se interveniše u pogledu vaspitanja dece videćete da se najveći i najznačajniji broj tih intervencija tiče kulture govora, odnosno ispravki kod deteta u pogledu izražavanja, u pogledu biranja reči u komunikaciji. Dakle, kultura komunikacije, kultura govora je ono što u najznačajnijoj meri određuje stepen kvaliteta kulture pojedinca, a pošto je nacija, odnosno zajednica skup pojedinaca, zapravo će se i kultura, odnosno stepen kulturnosti i stepen kvaliteta kulture jednog naroda, jedne zajednice i jedne nacije, jedne porodice meriti po kvalitetu izražavanja, odnosno kvalitetu kulture, komunikacije, odnosno kulture govora. Pošto imamo ili kada imamo telo, odnosno državni organ kao što je Narodna skupština, koji je, kao što rekoh na početku, po svojoj ulozi, po svojoj poziciji, a sa druge strane po svojoj transparentnosti, otkrivenosti, dostupnosti, imajući u vidu i činjenicu da su naša zasedanja ovde, odnosno govori u Narodnoj skupštini u najvećoj meri prenošeni uživo preko Javnog servisa to zapravo, pored toga što ukazuje na značaj ovog organa, podiže stepen odgovornosti i uvećava rizik negativnih reflekcija, eventualnih grešaka, propusta, pogrešnih izjava, ružnih izraza, vulgarnosti, prostakluka, uvreda i bilo čega što se eventualno može desiti i u ovom časnom domu. Zato je donošenje, a sada i unapređenje i usavršavanje Kodeksa ponašanja narodnih poslanika, odnosno etičkog Kodeksa jedan veoma značajan iskorak za kvalitet rada Narodne skupštine, pogotovo za implikacije koje idu prema građanima, a koje zapravo neposredno i posredno utiču na kredibilitet, na integritet i, na jednom rečju, kazano, celokupni ugled Narodne skupštine, a to znači i narodnih poslanika u ovoj Skupštini. U tom pogledu puna podrška usvajanju Kodeksa, sada i predlozima koji su pred nama, kako bi ovaj dokument postao značajno kvalitetniji. Ono što je primetno, a čuli smo u obrazloženju, a to stoji i u pisanom obrazloženju, da je fokus stavljen na operativnom delu rada, odnosno implementacije ovog Kodeksa. On se odnosi na komisiju, odnosno odbor koji će zapravo biti zadužen, etički odbor koji će biti zadužen da implementira odluke, odnosno da postupa po ovom Kodeksu. Svakako da je izbor, odnosno imenovanje te komisije nešto što je neophodno, što treba svakako podržati. Potpuno sam svestan da je i nadležni Odbor imao težak zadatak da osmisli komisiju koja treba da bude zadužena za implementaciju odredaba Kodeksa, a da ta komisija nije iz sastava narodnih poslanika, a pošto je ovo najviši organ u ovoj zemlji sada je trebalo osmisliti komisiju koja će na neki način biti starija od Narodne skupštine. Razumite da je to veoma delikatno i da to nimalo nije lako. Znači, treba da imate komisiju, odnosno etički odbor koji treba da bude potpuno samostalan i na neki način da bude nadređen narodnim poslanicima, jer onaj ko može da izrekne određen mere, u ovom slučaju smo dobili formu, pored opomena, finansijskih sankcija, odnosno sankcije sa finansijskim posledicama, što je opet na neki način diskutabilno, ali i prihvatljivo. Dakle, nimalo nije bilo jednostavno osmisliti strukturu članova te komisije kako bi oni bili logično prihvaćeni, principijelno simbolički i suštinski. Sasvim je logično, nadležni Odbor, odnosno predlagač da je otišao prema, ako mogu tako kazati, uz određeni oprez i rezervu, akademskoj zajednici, jer jedino nauka ili još konkretnije, jedino učenjaci, jedino znanstvenici, jedino učenost može na neki način biti ravna parlamentu ili iznad parlamenta. To je tako kroz razvoj kulture i civilizacije. U nekim zemljama čak akademije nauka imaju i formalno takvu ulogu. U nekim nemaju. U nekim zemljama su to senata kao posebna tela. Kod nas to s obzirom na raskorake u raznim etapa razvoja i politike i akademnosti mi nemamo do kraja to u društvu precizirano, ali je logično da je predlagač tražio rešenje u pravcu znanja. Ono što treba da nam bude predmet rasprave je pitanje da li upravo ova forma predlaganja i biranja članova etičkog odbora zapravo pogođena. Ono što jeste pogođeno i što treba podržati jeste da se traži većina članova tog odbora iz reda učenjaka koji se bave etikom na ovaj ili onaj način. To je dobra strana ovog predloga i to treba svakako podržati jer logično je da u etičkom odboru budu najumniji ljudi koji se bave naučnom disciplinom koja se zove etika. Ono u šta nisam siguran ili što smatram da nije pogođeno, da nije ispravno urađeno i predloženo u ovom Predlogu odluke jeste sama forma i procedura predlaganja. Dakle, ovde je svrha, intencija, namera i cilj da se dobiju najkvalitetniji ljudi za etički odbor u pogledu znanja pre svega, ali bih dodao, što je teško dokazivo, da pored znanja o etici će biti jako važna etičnost tih ljudi. Jako teško je predvideti uslove kako se bira i meri etičnost ljudi, ali trebamo međusobno znati da je to ključno, jer ukoliko dobijete poznavaoca etike koji u svojoj biografiji ima svojih afera, da tako kažem, spornih sa etičkim vrednostima, onda je pitanje da li takav može da bude član ovog etičkog odbora? Drugo, što je sporno u pogledu ovog predloga jeste stavljanje fokusa na institucije fakulteta, odnosno ustanove, visokoškolske ustanove kao fakultete, odnosno univerzitete. Spornost dolazi iz dva razloga. Dakle, po meni je pogrešno davati formalni status fakultetima ili departmanima, filozofskim fakultetima da oni budu predlagači. Dakle, ovde legitimitet je u znanju, nije legitimitet u administraciji. To je ono što bi trebalo uzeti u obzir i na šta bi se ja fokusirao. Dakle, tražio bih drugačiju formu. Dakle, moj predlog formulacije bi bio da biramo trojicu poznavaoca, profesora, dokazanih naučnika iz oblasti etike koji mogu doći sa bilo koje naučne ili visokoobrazovne ustanove, bilo da je to u pitanju Srpska akademija, nauka i umetnosti, ili bilo koji univerzitet. Ograničavanje na filozofske fakultete ili departmane je neprincipijelno neodrživo i davajući status da samo oni mogu predložiti kandidate, a pogotovo što znamo koliko imamo pojave neprincipijelnog svojevrsnog oligarhijskog vladanja u određenim fakultetima, određenim strukturama visokog obrazovanja. Dakle, razmotriti ili mogućnost da svako može sebe prijaviti, konkursnog prijavljivanja ili mogućnost da bilo koja visokoškolska ustanova ili naučna ustanova može predložiti nekoga ukoliko ta visokoškolska naučna ustanova ima katedru ili polje etike kao filozofske discipline. Drugo, neprihvatljivo je diskriminisanje nedržavnih univerziteta. Po kom zakonu? Suprotno je i samom Ustavu. Zašto bi se samo nabrojali državni fakulteti, odnosno univerziteti iako je poznato da, ne znam koji od nedržavnih univerziteta ili privatnih univerziteta ima katedru filozofije, odnosno katedru etike. Ali, principijelno je neprihvatljivo da se izdvoje samo državni univerziteti, da se oni nabroje i gle paradoksa, državni univerzitet u Novom Pazaru treba da predloži profesora etike. Univerzitet koji je simbol korupcije, simbol neetičnosti, simbol nemoralnosti u ovoj zemlji, sada oni treba da predlože kandidata za komisiju, za etički Odbor koji će ovde da donosi odluke o izjavama, ponašanjima narodnih poslanika. To je manjkavost ovog predloga. Ja bih zamolio da ako nemamo amandmane na ovaj način, da Odbor pokrene i odborski amandman. U formi odborskog amandmana ovo bi se moglo otkloniti i time bismo zaista dobili jedan veoma kvalitetan akt i dokument iza koga bi se moglo stati u punom kapacitetu i koji će se moći naravno braniti i ovde u Narodnoj skupštini, ali isto tako i u drugim prilikama. Žao mi je što nema vremena da se bavim i zakonom koji se tiče borbe protiv korupcije, ali eto, biće prilike. Hvala.
Zahvaljujem kolega. Reč ima narodni poslanik dr Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažene koleginice i kolege, narodne poslanice i narodni poslanici, uvažena predsedavajuća, korupcija je stara koliko i država i naravno sa razvojem države i korupcija je poprimala različite pojavne oblike. Postojala je u Antici, Grčkoj, u Rimu i mnoga dela književna govore i osvrću se, jednim delom ocrtavaju različite modele korupcije u tom istorijskom periodu. No, danas u ovom savremeno vreme, u jednom brzom protoku informacija ili novca, korupcija postaje globalni fenomen i nema zemlje koja nije suočena sa ovim problemom, čak one zemlje i ona mesta gde je produkcija novca veća i gde ima više novca i gde se više stvara novca. To je magnet za korupciju i danas nisu pošteđene korupcije ni najuređenije zemlje zapadnog sistema, pa ni Amerika, ni zapadna Evropa, što će pokazati neki podaci koje ću izneti. Svakako je korupcija veliki izazov današnjice. Još jednom kažem da se ona hrani novcem i gde god se pravi novac, javljaju se ljudi koji žele na lak način da dođu do njega, zloupotrebljavajući muku i trud drugih ljudi. Zapravo, ima deo toga i u ljudskoj prirodi i uplitanjem u samu korupciju i uvlačenjem i drugih ljudi, teranjem drugih ljudi da se uključite zapravo se stvara moć i kontrola nad tim ljudima, odnosno šire se pipci i sve veći broj ljudi se zahvata u ovu neman koja razdire današnje društvo. Naravno, to na globalnom planu izgleda tako, međutim, svaki teren i svaka geografska širina ima i neku svoju posebnost, pa eto i mi imamo u svom kulturološkom obrascu pojavu jednu, sasvim specifičnu, a to je pojava fenomena bespotrebnog podmićivanja. Vrlo često se desi da ljudi u velikom broju situacija svesno ili ne, ulaze u određenu korupciju ili koruptivnu radnju, da im niko to nije tražio ili čak ne znaju da su učesnici korupcije. Naravno da većina nas stanovnika koji žive od svog rada ne želi korupciju. Svesni smo da ona značajno utiče na naše društvo, na ekonomiju i kvalitet života. U isto vreme, ona manjina koja profitira želi da održi ovaj status kvo. Jedno istraživanje koje je 2020. godine sprovedeno od strane CESID-a, uz pomoć USAID-a je pokazalo da građani korupciju vide kao jedan od tri najznačajnija problema u ovoj državi. Svaki treći građanin od tri glavna problema je naveo korupciju u našoj državi. Korupcija zaista dubinski razjeda svako društvo i sa pravom se kaže da je to karcinom današnjeg društva ili današnjih društava. Ona ne samo da osiromašuje društvo, već kreira besperspektivnost, možda je to i najgora stvar koju korupcija čini. Ona uništava ljudski, generacijski kapital jedne zemlje, jer navodi mlade ljude da potraže šansu na nekom drugom mestu. Posledice korupcije su ogromne i ne samo kod nas, nego i u Evropi. Videćete, u EU se pretpostavlja da se zbog različitih vidova korupcije godišnje gubi oko 1% ukupnog BDP u EU. Evropska komisija u izveštaju o napretku Srbije za 2019. godine je ukazala da korupcija preovladava u mnogim oblastima i da ostaje pitanje koje izaziva zabrinutost. Srbija je, ako govorimo o legislativi, učinila mnogo i ova Skupština je usvojila zaista veliki broj akata, antikorupcijskih zakona koji su dali mehanizme za obuzdavanje ove nemani. Neki od njih su Zakon o sprečavanju korupcije koji smo doneli 2019. godine i koji danas revidiramo i koji danas želimo da upotpunimo, usavršimo, modernizujemo. Potom su Zakon o uzbunjivačima, Zakon o zaštiti konkurencije, Zakon o političkim strankama. Stranke su mesto u kojima su se sakrili ljudi koji su jako skloni korupciji. Meni se svidelo jako i ono za šta je i predsednik jako kritičan, a to je pre svega prema ljudima koji se skrivaju u svim strankama i koji koriste politički položaj da profitiralo i nešto ušićarili. Mi treba da budemo prvi koji ćemo takve ljude sankcionisati i strogo kazniti. Potom, imamo Zakon o organizaciji nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma, korupcije, itd. Ova skupština je usvojila i Zakon o poreklu imovine i od marta tekuće 2021. godine poreklo imovine svih funkcionera je pod lupom javnosti i inspekcija. Ko ne bude mogao da dokaže po ovom zakonu da je na zakonit način stekao imovinu, tri četvrtine njegove imovine će biti oduzeto, a za koga se bude dokazalo da je svoju imovinu stekao na nepošten način, njemu će se oduzeti kompletna imovina. Ovo je izuzetno značajan zakon koji smo mi ovde usvojili i dali mehanizme da država nepoštenim ljudima, pre svega onima koji obavljaju javne funkcije, oduzme imovinu i na taj način demotiviše ljude koji su vođeni tim pobudama da se dalje bave političkim životom. Država je, još jednom kažem, ovim zakonom jako puno toga dobila, dobila kvalitetan mehanizam, da se za svakog u svakom trenutku može utvrditi da li se obogatio na nepošten način, odnosno nezakonito. U skladu sa važećim strateškim dokumentima, kažem pre svega, Nacionalnom strategijom o borbi protiv sprečavanja korupcije i Akcionim planom za njeno sprovođenje mi smo 2019. godine imali i usvoji Zakon o sprečavanju korupcije. Već su i prethodni rekli da imamo nekakve smernice koje nam je dala i naša Agencija za sprečavanje korupcije, ali i grupa država Saveta Evrope za borbu protiv korupcije, tzv. GREKO. Ukazali su nam na potrebu menjanja, odnosno, poboljšavanja, preciznijeg određivanja određenih odredbi. Mislim da to treba prihvatiti kao jednu korektnu partnersku sugestiju. Čitajući same predloge, odnosno ono što se mene ovim Predlogom o izmenama i dopunama Zakona, logično je i svi ćete se složiti da je sve što je predloženo jako korektno i korisno. Pre svega, od same izmene definicije korupcije pa i do određenih konkretnih stvari, npr. obaveze da javni funkcioneri dostavljaju podatke o gotovom novcu, dragocenostima, digitalnoj imovini, pokretnim vrednostima većim od 5.000 evra. Potom je uvedena obaveza pravnih lica da se za sve postupke privatizacije javnih nabavki, gde pravna lica u kojem funkcioner ima akcije ili vlasnički udeo moraju da obaveste Agenciju za sprečavanje korupcije u ovim poslovima. Do sada je to bilo određeno limitom 20%, što značilo da ispod tog procenta nije postojala ta obaveza. Još jedna novina u odnosu na važeći zakon je to što se novim rešenjima predlaže da kada jedna javna funkcija zahteva rad sa punim radnim vremenom onda ne postoji mogućnost za obavljanje drugog posla ili delatnosti bez saglasnosti Agencije za sprečavanje korupcije. Naravno, podignut je najniži limit zaprećene kazne sa 50 na 100.000 dinara, što je nešto što je korektno. Značajno je i predloženo proširenje odredbe po kojoj se ne prijavljivanje imovine ili davanje lažnih podataka o imovini smatra krivičnim delom, sa zaprećenom ozbiljnom kaznom. Sada se ovom izmenom proširuje i ne prijavljivanje prihoda. Socijaldemokratija se zalaže da, ne zalaže naravno da budemo jednaki u siromaštvu. Mi želimo da u našoj zemlji postoje bogati ljudi koji su do svog bogatstva došli na pravičan način, borbom na tržištu, znanjem i sposobnošću. Stoga, jedan od osnovnih ciljeva SDP jeste efikasan i pravedan poreski sistem države. Naravno, poslednja, ali ne najmanje važna stvar, jeste pitanje mentaliteta. Neophodno je posmatrati korupciju kao bolest i treba jačati sistem za radikalnu borbu sa ovom socijalnom anomalijom. Neophodno je unapređivanje preventivnih mera i mehanizama sprečavanja korupcije i pre svega negovanju etičkih normi od najranijeg doba. Šta to znači? Pre svega uvođenje antikorupcijskih tema u obrazovni sistem naših škola. To je nešto sa čim se i počelo. Da deca od najranije dobi se upoznaju kakva je to neman korupcija i kakvu štetu nanosi, pre svega ljudima koji žive od poštenog rada. Odgoj i konstantno insistiranje na čestitom ponašanju prema svojoj zemlji i sugrađanima, obaveza plaćanja realnog poreza svojoj državi, neophodnost akademske čestitosti, solidarnost i briga prema siromašnim i slabijima, sve su to imperativi koje mi socijaldemokrate Rasima LJajića podupiremo i podržavamo i u ovoj i u svakoj vlasti i u svakom političkom sistemu. Naravno, želimo da budemo i brana i nekim stvarima koje nisu korupcija, npr. nepotizam i sličnim stvarima koje razaraju naše društvo, pre svega visokoškolske ustanove, fakultete, ali na žalost čak i neke državne, odnosno druge institucije. Stoga, želim da najavim da ćemo mi zdušno podržati ove izmene i dopune Zakona o borbi protiv korupcije. Kao drugu tačku, želim takođe, obzirom da danas raspravljamo i o unapređivanju Kodeksa, takođe sa preporukama koje smo dobili, želim da kažem da je i to nešto što ćemo mi svakako podržati. Kao dva nedostatka Kodeksa koje smo mi ustanovili 24. decembra 2020. godine jesu, pre svega, odsustvo dvostepenosti u odlučivanju o povredi Kodeksa i odlučivanje isključivo od strane narodnih poslanika, o tome da li su Kodeks povredile naše skupštinske ili stranačke kolege. Mislim, da to u osnovi i nije logično i da je jako bolje ovo rešenje koje imamo danas pred nama, da ljudi koji su, pre svega iz nauke, odnosno koji se bave etikom, kao granom filozofije, kao filozofijom morala, odlučuju o tome. Naravno, oni koji imaju, a to i sam zakon predlaže, najviše radova ili su najveća imena u ovoj grani. Nažalost, takvih ljudi je malo u našoj državi i ovo neka bude i podstrek da se što više ljudi bavi moralom i etikom, jer je to kategorija bez koje ovo društvo ne može da opstane. Bez moralnih ljudi sam napredak civilizacije je nemoguć. Uvođenje mehanizma davanja mišljenja o povredi Kodeksa od strane komisije pre nego o tome odluči skupštinski odbor i objavljivanje tog mišljenja su nesumnjivo korisne i treba ih u svakom slučaju uvrstiti. Što se tiče sastava, već sam pomenuo, sam stav komisije, ove komisije za etiku će olakšati samom odboru skupštinskom da donese ispravan zaključak o povredi Kodeksa ako ga je bilo, a objavljivanje mišljenja komisije će o mogućnosti javnosti da isprati kvalitet procesa odlučivanja. Novina je što su članovi komisije, ne mogu biti narodni poslanici, ne mogu biti drugi javni funkcioneri, ne mogu biti politički aktivna lica, ne mogu biti članovi stranaka. Ja tu ne vidim ništa sporno. Tu ne da nije ništa sporno, nego je jako pozitivno to da imamo korektiv u našem međusobnom ophođenju od ljudi koji se bave etikom, moralom ili jednim pravilnim debatiranjem. Znači, od profesora koji će nam ukazivati na greške. Još jednom da kažem da oni neće davati samo stručno mišljenje nego će se baviti i drugim stvarima. Planirano je da komisija broji pet članova, na pet godina se bira i oni mogu imati samo jedan mandat. Član 23. predviđa da tri člana komisije budu sadašnji ili bivši članovi fakultetskog nastavnog osoblja. Prema Zakonu o visokom obrazovanju, to su nastavnici, istraživači i saradnici koji su na osnovnim i master studijama angažovani ili bili angažovani iz oblasti etike, morala ili moralnog razvoja. Sa druge strane, planira se i da dva člana budu službenici, zaposleni u službi Narodne skupštine. Navedeno je pet fakulteta: Filozofski fakultet u Beogradu, Novom Sadu u Nišu, u Kosovskoj Mitrovici i jedna organizaciona jedinica fakulteta, državni fakultet u Novom Pazaru, departman za filozofiju. Meni je jako drago što se došlo do ovog rešenja. Mislim da je izuzetno pozitivno da geografski zastupimo sve delove naše zemlje, a zar ovo nije to. Znači, i Vojvodina i jug Srbije, jugozapad Srbije i centralna Srbija su zahvaljujući tome što u ovom slučaju postoje ljudi koji se bave filozofijom, odnosno ovom filozofskom granom zastupljeni na pravi način. Naročito me raduje što je zastupljen državni fakultet u Novom Pazaru sa svojim departmanom koji ima ljude koji se bave u okviru psihologije etikom i mislim da tu ne treba niti sme da bude išta sporno. Naravno, etika ili moral kao grana filozofije je nešto što je zapostavljeno na našim fakultetima i što, još jednom ponavljam, treba da bude podstrek da se mladi ljudi istovremeno sa naučnim saznanjima odgajaju da budu časni i pošteni građani i ljudi koji doprinose kompletnoj zajednici. U tom smislu ćemo mi iz Socijaldemokratske partije podržati oba predloga u danu za glasanje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Jedinstvena Srbija, narodni poslanik Života Starčević. Izvolite.
Hvala predsedavajuća, potpredsednice Jevđić, poštovane potpredsednice Narodne skupštine, gospođo Kovač, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije, kao i o Odluci o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika. Oba ova predloga poslanička grupe Jedinstvene Srbije u danu za glasanje će podržati. Zakon o sprečavanju korupcije donet je 2019. godine. Prošle su dve godine od početka njegovog sprovođenja i implementiranja i u prethodne dve godine, što Agencija za sprečavanje korupcije, ali i druga tela kao što je GREKO, videli su određene nedostatke u implementaciji i sprovođenju ovog zakona i dale su određene primedbe, koje mi danas ovim zakonom o izmenama i dopunama Zakona ispravljamo i činimo ovaj zakon sprovodljivijim, primenjivijim u praksi, zato što mi iz Jedinstvene Srbije korupciju smatramo rak ranom svakog društva i naravno da ćemo u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Postoje brojne definicije korupcije i ono što je najčešće primenjivo i korišćeno jeste da korupcija podrazumeva nezakonito korišćenje društvenog i državnog položaja i moći radi sticanja sopstvene koristi. Korupcija, naravno, postoji od kako postoji država, a siguran sam da je korupcija postojala i u nekim starijim i primitivnijim oblicima organizovanja društva. O korupciji su pričali i Aristotel i Ciceron, što znači da je bila prisutna i u vreme stare Grčke i starog Rima. Korupcija izaziva krupne i negativne posledice u svakom društvu, u svakoj ekonomiji. Između ostalog, korupcija krši onaj osnovni univerzalni princip jednakosti svih ljudi pred zakonom, što je zagarantovano, između ostalog, i našim Ustavom, Ustavom Republike Srbije. Ona stvara sistem u kome su oni koji su privilegovani ili oni sa dobrim vezama situiraniji. Korupcija dovodi do smanjivanja privredne aktivnosti, do povećanja broja nezaposlenih, do rastakanja države, privrede i društva. Jednostavno, korupcija razjeda i nagriza supstrat svake privrede i svake ekonomije. Ova vladajuća većina okupila se 2012. godine oko brojnih političkih ciljeva i programskih načela, a jedno od osnovnih jeste bila borba protiv kriminala i korupcije i nulta tolerancija prema korupciji. Mi iz Jedinstvene Srbije smatramo da tamo gde cveta korupcija, tamo vene sve ostalo. Nismo pobornici nekih novijih ekonomskih teorija, kao što je, recimo, jedna koju je iznela Juen Ang, profesorka političkih nauka na Univerzitetu u Mičigenu, koja je objavila knjigu "Zlatno doba Kine, paradoks ekonomskog buma i korupcije" u kome ona korupciju deli na četiri tipa, od kojih za prva tri tipa kaže da su loši i nepoželjni, a da je četvrti tip poželjan, jer u kratkom vremenskom roku izaziva rast privredne aktivnosti i povećava zaposlenost. Naravno da nismo ni za teoriju koju je izneo nedavno ekonomista srpskog porekla, Branko Milanović, koji kaže da korupcija može biti i dobra za privredni rast Srbije. Ostajemo pri našem stavu da tamo gde cveta korupcija sve drugo vene, a taj naš stav smo jednostavno izveli empirijski, iskustveno, iz naše ne tako davne prošlosti. Setimo se samo te 2012. godine i Srbije koju je razjedala korupcija, kriminal, Srbije koja je tada bila razorene privrede, sa velikom stopom nezaposlenosti, iz koje su investitori često bežali ili je zaobilazili. Setimo se te Srbije u kojoj je stopa nezaposlenosti bila sve veća, siromaštvo velikog dela naroda sve veće a stvarala se jedna nova politička klasa bogatih ljudi. Naravno, tu državu, do te 2012. godine predvodila je pre svega Demokratska stranka i građani su bili svesni pljačkaških privatizacija koje su se desile nakon Petooktobarskih promena, prodaje cementare u Popovcu za jedan evro, rasprodaje državne imovine u bescenje. Bili su svesni rađanja novih političkih tajkuna, poput, recimo, Dragana Đilasa, ljudi koji su trgovinom političkim uticajem dolazili do enormnih profita. Dragan Đilas je sam prijavio dobit od 619 miliona evra. Taj novac je zaradio trgujući sekundama reklamnih prostora koje mu je ustupila ili prodala RTS ili druge televizije sa nacionalnom frekvencijom. Dragan Đilas je tada, naravno, bio visoki funkcioner u državi, bio je gradonačelnik Beograda jedno vreme, bio je direktor Kancelarije za kapitalna ulaganja i on je, pre svega, rekao bih, Dragan Đilas je definicija korupcije. Ako nije, prosto postavljam pitanje, ali moram pre toga da ponovim definiciju korupcije. Korupcija podrazumeva nezakonito korišćenje društvenog i državnog položaja i moći radi sopstvene koristi. Ako ja nisam u pravu, i ako Dragan Đilas nije koristio političku moć i uticaj za sticanje svog velikog bogatstva, kako to da onda danas kada nije na vlasti i kada nema taj politički uticaj ne pravi tako veliki finansijske profite, taj marketinški modul, taj genije, taj mašinski mozak izgleda da mnogo bolje radi, dok je na vlasti, nego kada je u opoziciji. Tadašnja vlast je više vodila računa o stvaranju jedne visoke političke klase, bogatih ljudi, nego o posledicama takvog raslojavanja društva, i posledicama bezprizornog pljačkanja i trošenja državnog novca izvan svake mere, a zarad sticanja lične koristi. Takvo ponašanje nije ništa drugo bilo nego koruptivno ponašanje. Ali ono što je najveći problem jeste što je takvo ponašanje našu državu dovelo do ivice bankrotstva i građani su 2012. godine, kaznili takvu vlast i jasno stavili do znanja da žele drugačiju vlast, vlast sa nultom tolerancijom prema bilo kakvom obliku korupcije. Otuda je ta 2012. godina, bila prelomna i u ekonomskom smislu za Srbiju. Rekli smo da korupcija uništava privredu, da korupcija stvar lošu ekonomsku situaciju u državi, da stvara veliki broj nezaposlenosti, odnosno visoku stopu nezaposlenosti i da odbija investitore. Godine 2012. nova vlast, nova vladajuća većina koju podržava JS, krenula je sa merama konsolidacije, fiskalne konsolidacije države, sa merama štednje u državnoj kasi i proklamovana je žestoka borba protiv korupcije. Sve te mere su dovele do toga da su naše finansije danas stabilizovane, da je naša ekonomija krenula sa rastom, pa je čak u vreme pandemije Korona virusa, i među vodećim državama, ne samo regiona, već i čitave Evrope. Doveli smo do toga da je nivo nezaposlenosti jako nizak. Doveli smo do toga da je Srbija u 2020. godini sa 3.5 milijardi stranih investicija bila lider u regionu. Doveli smo do toga da danas Srbija u 2021.godini dve trećine ukupnih stranih investicija u regionu upravo jeste u Srbiji. Zar ima boljeg dokaza o tome koliko je ova država uradila u sprečavanju korupcije od same te činjenice da investitori intenzivno ulažu u Srbiju? Naravno, u međuvremenu mi smo doneli mnogo tih antikoruptivnih zakona o kojima je naš kolega Bačevac pričao, od kojih bih pre svega izdvojio Zakon o poreklu imovine, Zakon o finansiranju političkih stranaka i finansiranju političkih aktivnosti i mnoge druge antikoruptivne zakone, među kojima je i ovaj Zakon o sprečavanju korupcije. Tako domaćinsko ponašanje prema državnom novcu dalo je rezultat i da smo imali sve do ove pandemije korona virusa i suficit u državnom budžetu, ali taj suficit i to domaćinsko ponašanje doveli su do toga da smo u vreme pandemije korona virusa kao država mogli da pomažemo kako privredu, tako i građane Srbije. Čak smo u doba korone zahvaljujući takvom vođenju ekonomske politike održavali i privredni rast, nismo doživeli privredni pad kakav su doživele brojne druge države u Evropi i svetu. Transparentnost je jako važna. transparentnost pre svega u rukovođenju i u korišćenju javnih sredstava je jako važna antikoruptivna mera. Možda je dobar primer i sam grad Jagodina koji je verovatno jedan od retkih lokalnih samouprava koja redovno, iz godine u godinu, uredno prijavljuje sve donatore i sve donacije koje grad prima. Kada govorimo o korupciji i o ovom zakonu, o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije koji je danas na dnevnom redu, naravno, kao što sam rekao, poslanička grupa JS će ovaj zakon podržati u danu za glasanje. Kada govorimo o Kodeksu ponašanja narodnih poslanika, o odluci o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika, mi smo nedavno, u decembru, usvojili ovaj Kodeks. Tada sam rekao da svrha tog Kodeksa jeste jačanje ugleda parlamenta kao najvišeg zakonodavnog tela u državi, ali sam i tada rekao da ni jedan Kodeks, ni jedan Poslovnik o radu parlamenta neće od nas 250 narodnih poslanika učiniti idealne, jer nije sve do propisa, mnogo toga je i do ljudi. Odnosno, sve je do ljudi, do njihovih moralnih vrednosti, vaspitanja. Mi smo narodni poslanici, mi smo birani od naroda, pa smo, u neku ruku, i ogledalo toga naroda, ali i ogledalo sredine i porodice, ogledalo usvojenih moralnih i drugih nadzora. Ako je Kodeks taj koji će nekom garantovati da ćemo mi, narodni poslanici, se ponašati po nekim opšte usvojenim normama, mi iz JS naravno ćemo biti i danu za glasanje za usvajanje tog kodeksa, ali i dalje, kažem, nije sve do Kodeksa, nego je do ljudi. Ne postoji taj Kodeks i ne postoji taj Poslovnik o radu narodnih poslanika koji će sprečiti neka neželjena ponašanja. U tom smislu najvažnija promena kod ovih izmena i dopuna Odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika jeste stvaranje tog etičkog odbora u kome neće biti narodnih poslanika, odnosno neće biti principa – kadija ti sudi, kadija te tuži, već će taj odbor biti sastavljen od zaposlenih u Narodnoj skupštini Republike Srbije, dva člana, i iz redova fakultetskog nastavnog osoblja kojima su etika i moral predmet stručnog i naučnog interesovanja, znači tri člana. Usvajanjem ove odluke o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika mi smo, na kraju krajeva, ispoštovali i neke preporuke koje su nam dali opet već pomenuti GREKO i EU, i pored činjenice da smo svedoci dvostrukih standarda koje EU primenjuju u politici prema Srbiji. Gde ćete bolji primer od jučerašnjeg primera ponašanja prištinskih vlasti na graničnim prelazima Jarinje i Brnak, kada su mimo bilo kog sporazuma, bilo kog potpisanog dogovora, od Briselskog do svih ostalih, doveli duge cevi na sever Kosova. Doveli su specijalne jedinice na sever Kosova, ulivajući strah i nemir među srpskim stanovništvom na severu Kosova. Onda, EU i njeni predstavnici izdaju saopštenje gde apeluju, pazite, na obe strane da se uzdrže od bilo kakvog ekstremnog ponašanja. Ne postoje obe strane, postoji samo jedna strana koja ne poštuje Briselski sporazum i sve dogovore. To su, naravno, privremene institucije u Prištini. Srbija je ispoštovala sve što je obećala, sve našta se obavezala i nema tu dve strane. Bez obzira na sve to, bez obzira na činjenicu da smo svesni tih dvostrukih standarda koji se primenjuju u politici EU prema Srbiji, mi ovaj zakon i, između ostalog, i ovaj Kodeks i sve što radimo u uređivanju naše države ne radimo ni zbog EU, ni zbog tih njenih predstavnika. Sve što radimo radimo zbog sebe samih kako bi što bolje i kvalitetnije uredili našu državu i kako bi imali, obezbedili na taj način što bolji, bezbedniji i kvalitetniji život građana naše države. Naravno, JS će u danu za glasanje podržati i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije, kao i Predlog odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Narodne skupštine Republike Srbije, narodni poslanik Stefan Krkobabić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena potpredsednice Jevđić. Pre svega bih rekao i zahvalio se kolegi Starčeviću, ovo što je on upravo pričao u vezi samog Kodeksa ponašanja poslanika smo spremni odmah da potpišemo, tako da u tome se potpuno slažemo. Ono čega bih se ja dotakao jesu upravo izmena i dopuna Zakona o sprečavanju korupcije. Kao što i znate, korupcija na latinskom „corruptio“ označava podmitljivost, potkupljivost, pokvarenost, pa se zato u filozofskim i teološkim raspravama korupcija shvata i kao duhovna ili moralna nečistoća ili odstupanje od ideala. Naravno, korupcija nije rođena u vreme ove vlasti. Korupcija je decenijama, a verovatno i duže od kako je moderne države Srbije, jedna od najopasnijih rak rana našeg društva. Platon, Aristotel, Monteskje su korupciju razumevali kao kvarenje vlasti, vladanje koje nije u opštem interesu, odnosno interesu političke zajednice, tj. države. Makijaveli i Ruso su smatrali da je korupcija moralno kvarenje ljudi, odnosno poništavanje društvenih vrednosti i vrlina od građana. Korupcija je prema definiciji Svetske banke zloupotreba javnih ovlašćenja za privatnu korist. U nju se ubraja podmićivanje, pronevera, pranje para, kao i poklanjanje radi dobijanja određene usluge ili protivusluge, kao i pružanje usluga ili ustupaka, a na osnovu veza i poznanstava. Naš zakon korupciju definiše kao odnos koji nastaje korišćenjem službenog ili društvenog položaja ili uticaja radi sticanja nedozvoljene koristi za sebe ili drugoga. Zato za nas iz PUPS-a korupcija nije pitanje prepuštanja tužno i neumitno sudbini, već pitanje odluke, pitanje pre svega političke volje i odluke hoćemo li ili nećemo da se sistemski svom snagom uhvatimo u koštac sa korupcijom. Zbog toga posebno podržavamo činjenicu da je po osnovu člana Zakona 101. javnom funkcioneru koji suprotno zakonskim odredbama ne prijavi Agenciji imovinu i prihode ili daje lažne podatke o imovini i prihodima u nameri da prikrije podatke zaprećena i zatvorska kazna u trajanju od šest meseci do pet godina. Naravno, podržavamo i intenciju ovog zakona da poveća novčane kazne za prekršaj javnih funkcionera, odnosno krivično delo neprijavljivanja imovine ili prihoda ili davanje lažnih podataka o prihodima i imovini. Čak smatramo da bi se ovaj deo novčanih sankcija, koji se odnosi na funkcionere kao fizička lica, mogao i pooštriti, jer je, nažalost, praksa da tamo gde se kažnjava neko pravno lice zbog prekršaja konkretno funkcionera, kaznu ne plati taj funkcioner, nego u njegovo ime pravno lice iz budžeta, koji pune svi građani Republike Srbije. Isti stav imamo i kada je reč o prekršajima javnih funkcionera, a tretira ih član 103. ovog zakona, kao što su neodazivanje na poziv Agencije, neobaveštavanje Agencije o sumnji i postojanju sukoba interesa, vrši drugu javnu funkciju suprotno članu 56. ovog zakona i tome slično. Dakle, PUPS kao stranka koja posebno brine o ranjivim, najosetljivijim kategorijama našeg stanovništva, pogotovo najsiromašnijima, i zalaže se za apsolutnu ravopravnost svih građana, posebno pozdravlja zakonsku odredbu koja će u buduće sprečiti neke javne funkcionere da i nakon odlaska sa funkcije koriste za svoju ličnu materijalnu dobit činjenicu da su obnašali javnu funkciju, jer novi zakoni je u tom smislu je izričit: „Lice kome je prestala javna funkcija dve godine po prestanku javne funkcije ne može bez saglasnosti Agencije da zasnuje radni odnos, odnosno poslovnu saradnju sa pravnim licem, preduzetnikom ili međunarodnom organizacijom koji imaju poslovni odnos sa organom javne vlasti u kojem je javni funkcioner vršio javnu funkciju“. Dobro je što se o zabrani iz stava 1. ovog člana zakona izuzimaju jedino javni funkcioneri izabrani neposredno od strane građana. Razlozi za ove izmene i dopune zakona su formalne, ali i životne prirode. Važeći Zakon o sprečavanju korupcije donet je u maju 2019. godine, a razlozi za njegove izmene i dopune koje se predlažu sadržani su u preporuci iz Izveštaja usklađenosti Republike Srbije u Četvrtom krugu evaluacije grupe država za borbu protiv korupcije Saveta Evrope GREKO, čiji je Srbija član. Takođe, naša Agencija za sprečavanje korupcije ukazala je na neophodnost preciziranja određenih odredbi zakona u cilju njegove bolje i pravilnije primene. U tom smislu, pozitivna novina je i uvođenje definicije nedozvoljenog uticaja na javnog funkcionera u Agenciji za sprečavanje korupcije, pri čemu se pod nedozvoljenim uticajem podrazumeva svaki uticaj kojim se utiče na zakonito i pravilno postupanje javnog funkcionera Agencije u vršenju javne funkcije. Važno je da ovaj Zakon omogućava Agenciji za sprečavanje korupcije da javnom funkcioneru može da izrekne i meru opomene ili meru javnog objavljivanja preporuke za razrešenje sa javne funkcije. Takođe, bitno je da će Agencija za sprečavanje korupcije, osim Registra javnih funkcionera i Registra imovine javnih funkcionera, posebno voditi i evidenciju pravnih lica u kojima javni funkcioner ili član porodice ima udeo ili akcije više od 20%, posebno onih i takvih firmi koje učestvuju u postupcima javnih nabavki, privatizacije ili drugom postupku, a čiji ishod zaključivanja ugovora sa organom javne vlasti, korisnikom budžeta ili drugim pravnim licem sa više od 20% državnog kapitala. Sve u svemu, rešenje za pošast korupcije postoji. Korupcija nije elementarna nepogoda koja je zadesila Srbiju, već sistemski problem koji se rešava upravo popravkom zakona, ali i sudskim procesuiranjem i osuđivanjem svih koji su uhvaćeni u korupciji. Nacionalnu strategiju i plan borbe protiv korupcije već imamo. Sada nam je cilj da pokrenemo efikasnu i proaktivnu borbu protiv korupcije. Takođe, i srž pregovaračkog Poglavlja 23. u pregovorima sa EU bila je borba protiv korupcije. Dakle, ovo je pitanje političke volje, odnosno naše odluke da krenemo u tu borbu. Ovaj zakon, koji je danas pred nama, dokaz je da među nama postoji konsenzus da to i uradimo. Kada izmene i dopune ovog zakona stupe na snagu na potezu će biti najpre nezavisne institucije i kontrolna tela, a potom tužilaštva i sudovi. Povoljnu političku klimu smo, usvajanjem ovog akta mi iz najvišeg predstavničkog doma, zakonodavnog tela ove zemlje, obezbedili. Građani će takođe, u to ne sumnjam, aklamativno podržati tužioce i sudije ako oni pokažu volju i spremnost da primene ovaj zakon, a u tom slučaju, kada shvate da je definitivno prošlo vreme, da im se, čak iako se bave korupcijom, ništa loše neće desiti, ponestaće motivacije i želje da se i dalje suprotstavljaju ovom zakonu svi oni koji su do sada bili upleteni u koruptivno delovanje. Uvažena potpredsednice Jevđić, uvažena potpredsednice Kovač, uvažene kolege narodni poslanici, za kraj želim da istaknem da će poslanička grupa PUPS – „Tri P“ podržati ovaj predlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednica Narodne skupštine narodna poslanica Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena potpredsednice, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u svom izlaganju kao ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SVM ću se posvetiti Predlogu odluke o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika, jer je za našu poslaničku grupu SVM donošenje Kodeksa ponašanja narodnih poslanika još krajem prošle godine, konkretno 24. decembra 2020. godine, bio izuzetno važan korak ka jačanju fundamentalnih principima kojima se mora Narodna skupština voditi u svom radu, a to su transparentnost i integritet. Primena Kodeksa ponašanja u prethodnih devet meseci je potvrdila, s jedne strane, da je dosledno poštovanje pravila i principa utvrđenih Kodeksom ponašanja narodnih poslanika presudno za podizanje nivoa političke odgovornosti, što je izuzetno značajno, poverenja u rad Narodne skupštine, da su integritet i dignitet narodnog poslanika zamajac izgradnje političke kulture koja se zasniva na pristojnom, transparentnom i poštenom ponašanju narodnih poslanika i, sa treće strane, da je integritet narodnog poslanika uporišna tačka legitimiteta i političkog kredibiliteta Narodne skupštine. Zašto je ipak nakon devet meseci primene važno donošenje izmena i dopuna Kodeksa ponašanja narodnih poslanika? S jedne strane, ono što smo čuli od nekoliko prethodnih govornika i od samog predlagača, zato što se ovim predloženim izmenama i dopunama Kodeksa ispunjavaju preporuke tzv. Četvrtog kruga evaluacije GREKO izveštaja, znači, GREKO zemlje članice Saveta Evrope za borbu protiv korupcije. Konkretno, ove preporuke se odnose na sprečavanje korupcije u odnosu na narodne poslanike, sudije i tužioce i glavni cilj ovih tzv. GREKO preporuka i tog izveštaja je zapravo ocena konkretne efikasnosti mera koje se donose sa ciljem sprečavanja korupcije u odnosu na same narodne poslanike. U slučaju ovog trenutno važećeg Kodeksa, koji smo usvojili prošle godine, nažalost, ne možemo govoriti o delotvornoj primeni, jer, suprotno GREKO preporukama, nisu bili precizno utvrđeni kriterijumu, sastav i nadležnosti komisije za etiku, a bez formiranja komisije za etiku nema ni efikasne primene mera ili onog što je predviđeno tim trenutno važećim Kodeksom. Donošenjem Kodeksa je ispunjen jedan broj preporuka. Sećamo se te rasprave krajem decembra i tih amandmana, ali je ipak kao pitanje odgovornosti kredibiliteta Narodne skupštine ostalo da se postupi po drugim preporukama, a posebno po onima kojima se sa jedne strane preporučuje da Kodeks bude lako dostupan javnosti, da se efikasno sprovodi u praksi, da je potrebno upoznati same narodne poslanike sa standardima ponašanja koji se očekuju od njih, da je potrebno omogućiti savetovanje narodnih poslanika, naravno, uz očuvanje poverljivosti, kao i sprovođenje namenskih obuka o praktičnoj primeni i poverljivom savetovanju. Usvajanjem predloženih izmena i dopuna, kao i konkretnim postupanjem u smislu izbora članova Komisije za etiku koja se sada predlaže, koji ćemo usvojiti i, nadam se, primeniti, Izveštaj koji će naša zemlja podneti do kraja oktobra, dakle, do 31. oktobra ove godine, će biti potvrda da institucije su ipak efikasne i delotvorno rade, što je, složićete se, cilj svih nas. Kada govorimo o procesima evropskih integracija, činjenica je da propisana obaveza donošenja Kodeksa ponašanja narodnih poslanika ne stoji ni u obnovljenom, revidiranom Akcionom planu za Poglavlje 23. Međutim, činjenica je da je donošenje Kodeksa bilo izričito navedeno kao preporuka spomenute grupe država Saveta Evrope, borba protiv korupcije, GREKO-a, kao što je činjenica da Evropska komisija preporuke i ocene GREKO koristi kao važan instrument i kriterijum u svojim izveštajima koje piše i kojima ocenjuje dostignuće naše zemlje u borbi protiv korupcije, što je sve, kao što znamo, deo pregovaračkog Poglavlja 23. Stoga je ipak značajno da usvajamo preporuke GREKO-a i da menjamo Kodeks ponašanja. Sa druge strane, predložene izmene i dopune Kodeksa ponašanja narodnih poslanika su važne, jer iskustvo dokazuje da ovi kodeksi, znači, razni kodeksi ostaju, nažalost, mrtvo slovo na papiru, ukoliko se istovremeno, sa usvajanjem kodeksa ne formira i telo koje će biti nadležno za primenu. Kao što smo čuli od uvaženog predlagača, predloženim izmenama i dopunama se propisuje da je zadatak komisije za etiku da donese, sa jedne strane, vodič za primenu Kodeksa, da vrši poverljivost savetovanja samih narodnih poslanika u vezi sa primenom Kodeksa ponašanja, da organizuje i sprovodi obuke narodnih poslanika za primenu i vrlo značajno, daje mišljenje o povredi Kodeksa. Predloženim izmenama i dopunama se, dakle, unapređuje uloga komisije za etiku, kroz proširenja nadležnosti za davanje mišljenja o povredi Kodeksa, precizira se njen sastav, kao što smo čuli, kriterijumi za izbor članova, postupak za izbor i pooštravaju mere, što je takođe značajno, što je jedna od preporuka, mere u slučaju povrede Kodeksa od strane samih narodnih poslanika, čime se sprovode preporuke date u mišljenju o Kodeksu narodnih poslanika, a pomenuto mišljenje je sačinilo samo Savet Evrope i to na zahtev nas, iliti Republike Srbije, sa ciljem da se dobije stručni stav o potrebi unapređenja pojedinih rešenja u važećem Kodeksu koji je usvojen krajem prošle godine, a kako bi se zaista obezbedila efektivna i efikasna primena tog Kodeksa. Kao što smo to čuli od jednog od prethodnih govornika, precizirano je u ovim izmenama i dopunama da članovi komisije ne mogu biti ni narodni poslanici, ni izabrana, postavljena i imenovana lica, niti članovi bilo koje političke strane, čime su još jednom uvažene primedbe stručne javnosti na važeći Kodeks. Kao što sam spomenula, jedna od GREKO-a preporuka je i sprovođenje namenskih obuka samih narodnih poslanika o praktičnoj primeni i poverljivom savetovanju, a komisija za etiku, u saradnji sa Agencijom za sprečavanje korupcije, donosi i sprovodi program obuke narodnih poslanika o primeni Kodeksa. Naredni, sledeći razlog zašto je značajno donošenje izmena i dopuna Kodeksa ponašanja narodnih poslanika je što je cilj predloženih izmena i dopuna da se precizira postupanje tri aktera, dakle, komisije za etiku, samog odbora administrativnog, zvanično Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja i same Agencije za sprečavanje korupcije. Praksa poznaje nekoliko modela sprovođenja postupka. Govori se ili o internim mehanizmima ili o spoljnoj regulaciji ili o kombinaciji ova dva modela. Kao što se vidi iz predloženih izmena i dopuna, Narodna skupština Republike Srbije se opredelila za mehanizam odgovornosti, koji predstavlja kombinaciju kako internih mehanizama, tako i spoljne regulacije. To je pristup za koji su se opredelile, pored nas, između ostalih, na primer, Velika Britanija, SAD, Francuska i druge zemlje. Naime, važećim Kodeksom je utvrđeno da se za staranje o primeni Kodeksa obrazuje komisija za etiku, dok nadzor nad primenom Kodeksa ostaje obaveza Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja, osim u delu samih odredbi koje se odnose na prijavljivanje privatnih interesa narodnih poslanika, poštovanje propisa koji se odnose na obavljanje dve ili više funkcija, primanja poklona, dakle, u onim pitanjima, vrlo je jasno, po kojima je nadležna Agencija za sprečavanje korupcije. Dodatno, sada predloženim izmenama i dopunama, propisuje se da komisija ima tri predstavnika fakultetskog nastavnog osoblja, kao što smo čuli, predavača iz oblasti etike, morala ili moralnog razvoja i dva državna službenika iz same službe Narodne skupštine Republike Srbije. Posebna nadležnost komisije za etiku se sastoji u poverljivom savetovanju u etičkim dilemama i situacijama sukoba interesa narodnih poslanika, čime bi trebalo da se dodatno unapređuju uslovi za pravilno i etičko ponašanje narodnih poslanika. Slično rešenje je primenila i australijska država Novi Južni Vels, čiji parlament je takođe doneo Kodeks ponašanja narodnih poslanika. Kodeks ponašanja poslanika u njihovom slučaju u nadležnosti je takozvanog savetnika za etiku, čija su ovlašćenja, sa jedne strane, da pripremi kodeks, da sprovodi obuku o samoj primeni kodeksa, kao i da daje savete u pogledu etičkih standarda. Savetnik je dužan da jednom godišnje obavesti parlament o broju pokrenutih etičkih pitanja, broju poslanika koji su tražili savet, kao i o tome koliko puta je dao savet i tačno da izvesti koliko vremena je koristio u razmatranju tih etičkih pitanja. S druge strane, ako govorimo o primerima iz raznih zemalja, koristan je primer i revidiran Etičkog kodeksa, koji je usvojen u Francuskoj. Da bi se obnovilo poverenje između građana i njihovih izabranih predstavnika, u Francuskoj je u aprilu 2011. godine ustrojen sveobuhvatni sistem za sprečavanje sukoba interesa, tako što je tamo usvojen Etički kodeks, u kome se određuju principi i predviđa službenik za etiku. Taj kodeks je revidiran, obnovljen 2017. godine, nakon što se desilo nekoliko slučajeva sukoba interesa, što je uticalo da Vlada predloži organski zakon o poverenju u političkom životu. Ovim aktima poslanici su se obavezali da će poštovati principe, kao što su na primer: javni interes, nezavisnost, objektivnost, odgovornost, integritet i slični. Jasno je da etički kodeks sadrži standarde idealnog ponašanja kojim bi svi narodni poslanici trebali da teže i da se vode i prema njima usklađuju profesionalno delovanje, ponašanje i svoj javni nastup. To su standardi koje je u novembru 1999. godine Komitet ministara Saveta Evrope promovisao usvajanjem Rezolucije Komiteta ministara broj 97, 2424, u kojoj rezoluciji se navodi 20 vodećih principa za borbu protiv korupcije i u kojoj se, između ostalog, preporučuje da izabrani predstavnici podstaknu usvajanje kodeksa ponašanja i da unaprede pravila za finansiranje političkih stranaka, izbornih kampanja koje odvraćaju od korupcije. U okviru Akcionog plana za sprovođenje ove Rezolucije Komiteta ministara Saveta Evrope, Savet Evrope je izradio i krivično-pravnu konvenciju o korupciji. Ova konvencija inkriminiše aktivno i pasivno podmićivanje javnih funkcionera, a zapravo je tom konvencijom formirana i grupa država za borbu protiv korupcije GREKO, koja je ovde danas više puta spomenuta. Još jedan primer. Irska je npr. država u kojoj su za dela vezana za korupciju javnih funkcionera predviđene izuzetno visoke kazne i do 10 godina zatvora ili novčane kazne. Irska ima Zakon o sprečavanju korupcije, koji je donet 2001. godine i dopunjen 2010. godine. Imaju Zakon o etičkom obavljanju javnih funkcija, koji je donet ranije, 1995. godine i Zakon o standardima u obavljanju javnih funkcija, koji je donet takođe 2001. godine. Sprovođenje tih zakona u Irskoj povereno je parlamentarnom odboru i Komisiji za standarde u obavljanju javnih funkcija. Komisija sprovodi istrage o kršenju standarda i izveštava parlamentarni odbor, vrlo slično. Kao što smo čuli od uvaženog predstavnika predlagača ovih izmena i dopuna Kodeksa, a iz ovih primera vidimo da su vrlo retke države, mali je broj država koje su donele posebne kodekse ponašanja u parlamentu, a to su Velika Britanija, Republika Irska, SAD, Kanada, Novi Južni Vels, Australija. Objašnjenje za ovo je da je većina država te kodekse ponašanja ugradila u poslovnike o radu parlamenata. Kada govorimo o Narodnoj skupštini i o istoriji parlamentarizma u Srbiji, bilo je pokušaja da se nedolično ponašanje obuzda Poslovnikom. U Poslovniku Narodne skupštine iz 1905. godine tačno su navedene, na primer, zabranjene reči koje nisu smele da se izgovaraju. U slučaju da su ih narodni poslanici ipak izgovorili, poslanici bi u zavisnosti od težine i načina izgovorene reči bili kažnjavani ukorom, oduzimanjem reči, udaljavanjem sa sednice i slično. Ista rešenja su primenjena i u Aneksu Poslovnika iz 1921. godine. Vidimo, dakle, da se Narodna skupština jako dugo, više od jednog veka, trudi da postavi visoke standarde i dosledne standarde ponašanja narodnih poslanika u cilju korektnog, časnog, ispravnog obavljanja javne funkcije, da se ustanove pravila o konfliktu interesa koja promovišu nezavisnost narodnih poslanika od privatnih interesa i političkih uticaja, pritisaka. Da polako zaključim, poslanička grupa SVM će naravno glasati za Predlog izmena i dopuna Kodeksa zato što smo jednostavno stava da je Kodeks ponašanja narodnih poslanika nužan ka vraćanju dostojanstva ovoj instituciji - Narodnoj skupštini, približavanja vlasti građanima i jačanju dostojanstva, integriteta narodnih poslanika. Ne manje važno, glasaćemo za predloge izmena i dopuna Kodeksa, jer verujemo da se sa ovim aktom podstiče tolerancija, tolerancija koja je važno i moćno sredstvo prihvatanja i poštovanja različitosti i razlika između nas i da se olakšava postizanje konsenzusa i kompromisa u političkom životu. Na kraju, želim još jednom da potvrdim da ćemo i pored izmena i dopuna Kodeksa ponašanja narodnih poslanika podržati i predloge zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije, koji se takođe nalazi pred nama, kao i očuvanja kulturnog istorijskog nasleđa Svetog manastira Hilandar. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Maja Popović. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ja bih želela da vas ovom prilikom upoznam sa najvažnijim rešenjima Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije. Ovaj Predlog zakona ima za cilj preduzimanje neophodnih koraka ka ispunjavanju preuzetih obaveza iz preporuka grupe država Saveta Evrope za borbu protiv korupcije – GREKO. Razlozi za izmene i dopune Zakona o sprečavanju korupcije sadržane su u preporuci broj 12 u Drugom izveštaju o usklađenosti Republike Srbije iz oktobra 2020. godine. U navedenoj preporuci iz predmetnog Izveštaja iznete su konkretne primedbe na navedeni zakon koje bi trebalo uvažiti kako bi se navedena preporuka smatrala ispunjenom u celini. Pored toga, na zahtev Agencije za sprečavanje korupcije predloženo je preciziranje pojedinih odredbi zakona u cilju njegove bolje i pravilnije primene. Predlogom zakona precizira se značenje pojma „korupcija“, tako što se ovaj pojam određuje kao odnos korišćenja službenog ili društvenog položaja ili uticaja radi sticanja nedozvoljene koristi za sebe ili za drugoga, a preciziraju se i uslovi za izbor direktora Agencije za sprečavanje korupcije, propisivanje dodatnog uslova koji kandidat za direktora treba da ispuni, a to je posedovanje posebnih znanja i iskustava u oblasti sprečavanja korupcije. U cilju kontinuiranog obavljanja poslova u Agenciji za sprečavanje korupcije, iz razloga celishodnosti, predloženim izmenama i dopunama predviđa se da mandat zamenika direktora Agencije traje do izbora novog direktora, umesto kako je do sada predviđeno do prestanka mandata direktora, a takođe se zameniku direktora Agencije daju ovlašćenja da vrši funkciju direktora od dana prestanka mandata direktora, pa do stupanja na dužnost novog direktora Agencije. Takođe su precizirane i nadležnosti Agencije za sprečavanje korupcije za davanje saglasnosti javnom funkcioneru za obavljanje drugog posla ili delatnosti, kao i ovlašćenja Agencije da odredi rok javnom funkcioneru da prestane da obavlja određeni posao ili delatnost ako se time ugrožava nepristrasno vršenje ili ugled javne funcije, odnosno ako to predstavlja sukob interesa. Krug pravnih lica koja imaju obavezu prijavljivanja Agenciji određenih podataka proširuje se na sva pravna lica u kojima javni funkcioner ili član njegove porodice za vreme javne funkcije dve godine od njenog prestanka ima udeo ili akcije, a koji učestvuje u postupku javne nabavke ili privatizacije ili u drugom postupku čiji je ishod zaključivanje ugovora sa organima javne vlasti. U cilju veće transparentnosti propisuje se vođenje posebne evidencije od strane Agencije o predmetnim pravnim licima, kao i javna dostupnost podataka iz te evidencije. Predviđeno je da Agencija za sprečavanje korupcije u postupku davanja saglasnosti bivšem javnom funkcioneru za zasnivanje radnog odnosa i poslovne saradnje naročito ceni koja ovlašćenja je imao taj javni funkcioner u vršenju svoje javne funkcije. Pored toga, dopunjuje se sadržaj izveštaja o imovini koji podnosi javni funkcioner tako što se propisuje obavezna prijava gotovog novca, digitalne imovine i dragocenosti, kao i druge pokretne imovine čija vrednost prelazi pet hiljada evra u dinarskoj protivvrednosti. Predlogom zakona precizirana su pravila za izricanje mera protiv javnih funkcionera koji povrede zakon. Uvodi se kao posebna činjenica koju Agencija ceni pri izricanju mera za povredu zakona da li je javni funkcioner postupio po prethodno izrečenoj meri opomene do isteka roka koji mu je u odluci određen. Izmenjeno je i krivično delo neprijavljivanja imovine ili davanja lažnih podataka o imovini, tako što se radnja ovog krivičnog dela proširuje i na neprijavljivanje prihoda ili davanja lažnih podataka o prihodima, a u skladu sa primedbama GREKO povećavaju se minimalne novčane kazne za prekršaje propisane zakonom. Na kraju bih želela da vam se zahvalim na pažnji i izrazim nadu da će Narodna skupština u danu za glasanje usvojiti predloženi zakon, posebno imaju u vidu njegov značaj za ispunjenje međunarodnih obaveza Republike Srbije koji proističu iz članstva u Savetu Evrope i njegovom telu za borbu protiv korupcije – GREKO. Hvala.
Zahvaljujem se ministarki pravde. Reč ima predsednik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvažena potpredsednice Narodne skupštine Republike Srbije, gospođo Kovač. Uvažena ministarko Popović, gospodine Martinović, obzirom da ste i vi predlagač, poštovani predstavniče ministarstva, dakle, dozvolite da pre nego što pređem konkretno na dnevni red današnjeg skupštinskog zasedanja, a obzirom da raspravljamo i da govorimo o jednom veoma važnom dokumentu i mislim da je tu gospodin Martinović veoma skromno nastupio u smislu da je upravo zahvaljujući njemu, predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije i gospodinu Orliću koji su intenzivno radili na izradi ovog dokumenta, mi imamo etički kodeks kao jedna od retkih evropskih parlamenata, a da je etički kodeks od izuzetne važnosti i značaja, pre svega, zarad očuvanja dostojanstva Narodne skupštine Republike Srbije. Želim, gospodinu Martinoviću, da zahvalim kao vrsnom pravniku i čoveku koji je posvećeno radio na ovom poslu. Što se tiče, rekao sam da ću na samom početku samo nekoliko rečenica vezano, obzirom da govorim o dokumentu koji je vezan za rad Skupštine, a da vrlo često slušamo od strane predstavnika nekakve kvazi opozicije ili predstavnika jednog dela opozicije da imamo nelegitimnu Skupštinu, da imamo Skupštinu koja je izabrana na nefer i nedemokratskim izborima. Naravno, to im je sve palo u vodu nakon međustranačkog dijaloga, jer međustranački dijalog se ne bi nastavio da su evropski parlamentarci, u koje su oni verovali, smatrali da smo imali nefer i nedemokratske izbore i da imamo nelegitimnu Skupštinu i nelegitimno izabranog predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Dozvolite da u nekoliko rečenica kažem da upravo zahvaljujući predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije, zahvaljujući svima nama, svih 250 poslanika, mi imamo danas Narodnu skupštinu koja je simbol i demokratičnosti i efikasnosti i transparentnosti i javnosti u radu, da imamo Narodnu skupštinu koja je na najbolji način odgovorila na zahteve koji se postavljaju pred parlament, kao najviši organ zakonodavne vlasti, Narodnu skupštinu koja radi u najboljem interesu građana Srbije. U proteklom vremenskom periodu smo, a evo i danas to potvrđujemo, uspeli da implementiramo sve ono što je bilo sadržano u izveštaju Evropske komisije, a tiče se konkretno rada Narodne skupštine Republike Srbije, da su uvedene neke novine poput toga da smo, zapravo da su nastavljeni, uvedene neke novine i nastavljeni neki važni procesi, kao što je na primer, započete su ustavne promene. Pokrenuta je inicijativa za ustavne promene, što je od izuzetne važnosti i značaja kako bi došli do nezavisnog i efikasnog pravosuđa, da je po prvi put u Narodnoj skupštini Republike Srbije razgovarano o izveštaju Evropske komisije. To do sada nije bila praksa. Nastavljen je Međustranački dijalog, ali da uz inicijativu predsednika Narodne skupštine u dogovoru i uz podršku predsednika države, Aleksandra Vučića, se dijalog vodi na oba koloseka, na dva koloseka kako mi to kažemo, jer ovo je proces iz kojeg ne možete isključiti ni jednu političku stranku. Morate je saslušati, sugestije i predloge svih političkih stranaka i da je na ovaj način pokazana jedna objektivnost i nepristrasnost tokom međustranačkog dijaloga i tokom dijaloga na ovom, kako mi kažemo, drugom koloseku sa predstavnicima političkih stranaka koje ne žele da razgovaraju sa evropskim parlamentarcima. Mislim da je u svemu tome uz predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, Ivicu Dačića, važno veoma i prisustvo Aleksandra Vučića, kao nekoga ko je u ovom trenutku faktor političke stabilnosti u Srbiji. Mislim da je važno da se na tom koloseku razgovori vode u jednom demokratskom duhu, da postoji jedan prag političke tolerancije, političke kulture, ali isto tako da je važno, da je pokazan jedan visok stepen političke odgovornosti u smislu da je predsednik države, eto po prvi put se predsednik države, to do sada nismo imali, nije do sada bila situacija i slučaj u parlamentu kada je reč o nekima koji su obavljali funkciju predsednika države, da je i sa vanparlamentarnim strankama i sa opozicijom razgovarao o nacionalnim i državnim pitanjima neposredno pred samu Skupštinu. Dakle, po pitanju Kosova i Metohije, pitanju Republike Srpske i ako su to pojedini opozicioni, nazovite, mediji, ja ne želim da delim medije, ali definitivno opozicioni mediji, pokušali da izigraju ruglu i da taj deo opozicije koji je želeo da razgovara i koji je pokazao odgovoran i ozbiljan odnos, predstave kao nekoga ko sarađuje sa vlašću. To je klasično nerazumevanje, nerazumevanje politike, nerazumevanje važnosti nacionalnih i državnih interesa, jer kada je reč o nacionalnim i državnim interesima građani od nas očekuju odgovoran i ozbiljan odnos. Građani o nas očekuju da postignemo što širi konsenzus po ovom pitanju. Dakle, današnja rasprava posvećena je, kao što sam rekao, važnim pitanjima, to je Kodeks ponašanja narodnih poslanika koji smo usvojili, kao što je gospodin Martinović u uvodnom izlaganju rekao, decembra 2020. godine, koji sada menjamo radi dodatnog preciziranja i dopune nekih odredbi da bi se sadržaj Kodeksa, kao akta propisanih normi ponašanja narodnih poslanika, uskladio i sa preporukama i sa sugestijama GREKO. U pitanju su sugestije koje su sadržane u izveštaju o Srbiji za četvrti krug evaluacije ili ako bismo reč „evaluacija“ preveli na srpski jezik, to bi bilo periodični izveštaj o uspešnosti primene ovog akta kojim su ustanovljeni etički principi ponašanja narodnih poslanika kao predstavnika naroda u najvišem organu zakonodavne vlasti. Ono što je suštinska obaveza narodnih poslanika, a o tome smo iscrpno govorili prilikom usvajanja Kodeksa, jeste da se ponašaju na način koji će jačati integritet i ugled Narodne skupštine Republike Srbije i jačanje poverenja u ovaj najviši organ ustavotvorne i zakonodavne vlasti. Govorili smo tom prilikom i o stanju poštovanja Poslovnika, o uticaju medija na stvaranje javne slike o Narodnoj skupštini, a poslaničku dužnost sagledavali smo iz različitih uglova, najpre iz ugla ustavnih ovlašćenja Narodne skupštine i ustavne činjenice da narodni poslanici ne mogu biti sankcionisani za iznošenje svog mišljenja, ali isto tako i sa aspekta neetičkog, ne priličnog, pa čak i nezakonitog ponašanja određenih parlamentaraca. Na primer, mi smo o tome govorili, unošenje zastave druge države u parlament, što ne može biti upoređivano sa pravom na iznošenje ličnih i političkih stavova u parlamentu. Neki bi rado i ove teze zamenjivali da su tada u Narodnoj skupštini i opomene za kršenje reda u sali Narodne skupštine predstavljali kao kršenje njihovog prava da saopšte svoj stav, takvih situacija bilo je dosta u tridesetogodišnjoj praksi višestranačja u Srbiji. Kodeks ponašanja narodnih poslanika nam je potreban uprkos tome što verujemo da za prethodnih 30 godina višestranačja, politička svest učesnika u političkim procesima i nas kao nosilaca zakonodavne vlasti morala da sadrži, da sazri, da shvatimo da bez obzira na različite, često potpuno suprotne stavove ne moramo nastupati kao neprijatelji, već kao politički neistomišljenici koji mogu da vode dijalog i činjenicama brane svoje političke stavove i činjenicama brane svoje političke programe. Ne moramo koristiti, niti inspirisati govor mržnje kao politički narativ. Ne moramo vređati jedni druge, jer i jedni i drugi, tačnije svi mi narodni poslanici, pripadali poziciji ili pripadali opoziciji, jesmo predstavnici građana i moramo biti dostojanstveni i čuvati ugled Narodne skupštine, kao i svoj lični ugled kao narodnih poslanika, jer građani nas prepoznaju i ocenjuju ne samo po političkim stavovima i idejama koje iznosimo za skupštinskom govornicom, već i po načinu na koji to činimo – jesmo li etični, jesmo li tolerantni, ima li jezika mržnje u našem obraćanju i koliko zapravo poštujemo jedni druge. Zato je važno što smo doneli Kodeks ponašanja narodnih poslanika. Dakle, krenuli smo najpre od pravila sopstvenog ponašanja, jer mi kao nosioci zakonodavne vlasti moramo biti primer svima ostalima, svim ostalim nosiocima javnih funkcija na svim nivoima. Ta činjenica nam daje za još veće pravo od onog zakonskog da i mi zahtevamo od drugih nosilaca javnih funkcija, posebno onih koje Narodna skupština bira i vrši nadzor nad njihovim radom, da se i oni ponašaju upravo u skladu sa kodeksima struke, obavljaju svoje javne funkcije u skladu sa pozitivnim propisima naše zemlje. Etičnost u vršenju javnih funkcija značajna je i koliko i sama odgovornost. Linija između etičkog kodeksa i poštovanja zakona je tanka, ako bi se tako moglo reći. Etičnost, odnosno moral u vršenju javne funkcije jeste istovremeno i javna slika o vlasti, o državi, o kreatorima javne politike, o onima koji tu politiku sprovode. Jednom rečju, bilo čiji javni peh, kršenje zakona, koruptivnost, često baca senku na sve nas i utiče na smanjenje poverenja. Upravo da bi smo postigli suprotan efekat u javnosti, upravo da bi smo pokazali da smo odgovorni predstavnici naroda, želimo da ovim Kodeksom pojačamo sopstvenu odgovornost. Upravo u pravcu daljeg jačanja naše odgovornosti kao narodnih poslanika, već usvojeni Kodeks dograđujemo ovim izmenama o kojima danas govorimo, deo izmena je procesne i pravno-tehničke prirode, dok se drugi deo odnosi na uvođenje sankcija za nepoštovanje Kodeksa, čime se ovaj pravni akt zaokružuje u primenjivu pravnu celinu. Izmenama Kodeksa se precizira sastav, broj članova Komisije za etiku, mandat članova Komisije, a definišu se i predlagači, o tome je gospodin Martinović govorio u uvodnom izlaganju. Ove na izgled tehničke izmene imaju i suštinski karakter, jer ona treba da bude stručna, nepristrasna i efikasna, otkanja se sumnja da može postojati sukob interesa, zato je i precizirano da narodni poslanici ne mogu biti članovi ove Komisije. Druga važna izmena Kodeksa odnosi se na uvođenje sankcija za prekršaje koje učine narodni poslanici nepoštovanjem etičkog kodeksa. To su novčane kazne koje će narodni poslanici plaćati ukoliko Komisija utvrdi da su prekršili kodeks. Novčane kazne kao sastavni deo disciplinskih mera već su sadržane u Poslovniku o radu Narodne skupštine i odnose se na remećenje reda na sednici Narodne skupštine, tako da ove novčane kazne iz kodeksa, u suštini prate već postojeće mere iz Poslovnika. Na kraju, kada je Kodeks u pitanju rekao bih da je on suštinski dokaz demokratičnosti, ali i odgovornosti zakonodavne vlasti koja najpre sama sebi propisuje kazne za neetično ponašanje u Narodnoj skupštini, najvišem predstavništvu građana. Dakle, mi kao što smo govorili u uvodnom izlaganju kada smo usvajali etički Kodeks smo jasno rekli – imamo Poslovnik o radu kojim je uređen rad unutar plenuma, imamo pravilnike kojima je takođe uređen rad unutar plenuma, ali etički Kodeks uređuje pravila ponašanja i van parlamenta jer mi smo narodni poslanici i predstavnici građana i van ove zgrade, a ne samo u ovoj sali. Naravno, da će ove izmene i dopune imati podršku Poslaničke grupe SPS. Kada je u pitanju drugi Predlog zakona, a to je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije, možemo ga integralno posmatrati sa Prvom tačkom, odnosno Kodeksom. Zašto? Zato što značajnim delom izmene se odnose na sprečavanje sukoba interesa u vršenju javnih funkcija, a poslanička funkcija jeste u suštini jedna od najznačajnijih javnih funkcija. Ako se vratimo definiciji korupcije koja u najširem smislu predstavlja svaku zloupotrebu položaja od strane državnog službenika ili osobe koja vrši određenu javnu funkciju, a koja za cilj ima pribavljanje lične ili materijalne koristi, onda je jasno koliki je značaj antikorupcionih zakona i mera države u lečenju ove opake bolesti našeg društva. Korupcija koja nije prepoznata, niti sankcionisana može temeljno da uruši pravni sistem i poredak jedne države i proizvede nesagledive posledice po državni interes, pa i po opštu ali i po nacionalnu bezbednost. O bolesti modernih društava, zvanoj korupcija i o njenom suzbijanju na nacionalnom i globalnom nivou, govorili smo mnogo puta do sada u Narodnoj skupštini. Doneli smo više antikoruptivnih zakona koji se odnose na brojne oblasti društvenog života, sve sa ciljem da suzbijemo ovu opaku pojavu koja je prisutna u svim porama društva. Na globalnom nivou korupcija je povezana sa još opasnijim pojavama, kao što su pranje novca i terorizam koji se i hrani iz koruptivnih i protivzakonitih ponašanja. Najopasnija dimenzija korupcije za jednu državu jeste politička korupcija, čije se sprečavanje u Srbiji sankcioniše upravo Zakonom o sprečavanju korupcije. Politička korupcija se definiše kao upotreba ili zloupotreba moći od strane državnih i vladinih zvaničnika, nosilaca javnih funkcija i službenika od uticaja u svrhu sticanja nezakonite lične dobiti putem prekoračenja ovlašćenja ili trgovine uticajem. Znamo da oblici korupcije mogu biti različiti, od evidentno vidljivih, ali i onih teško dokazivih. To su mito, iznuda, nepotizam, pokroviteljstvo, finansiranje političkih stranaka radi obezbeđenja ličnog uticaja na javne politike, korišćenje položaja i političkog uticaja u nečije ime u zamenu za novac itd. Nažalost, mnogo je i sve više oblika korupcije, jer oni koji preko korupcije funkcionišu, stalno inoviraju svoju korupcionu agendu. Srbija je 2019. godine usvojila nov Zakon o sprečavanju korupcije koji je usaglašen sa komunitarnim pravom i u ovoj oblasti ni korupcija, kao ni opšti kriminal niti poznaju granice, niti se zaustavljaju na poznatim oblicima. Zakon koji smo 2019. godine inovirali upravo ima za cilj zaštitu javnog interesa kroz sprečavanje svih oblica korupcije i koruptivnosti nosilaca javne vlasti. Dakle, cilj i jačanje poverenja u državu i jačanje odgovornosti javne vlasti upravo kroz prepoznavanje i sankcionisanje koruptivnog ponašanja i izmene i dopune ovog zakona, koje su pred nama, treba da doprinesu daljem unapređenju pravnog okvira u oblasti sprečavanja korupcije u Srbiji. Pored toga, usvajanjem predloženih izmena i dopuna mi ispunjavamo i našu obavezu prema GREKO, tj. prema grupi država Saveta Evrope za borbu protiv korupcije, a znamo da je Republika Srbija članica GREKO. Ovim izmenama se precizira i sam pojam korupcije, tako što se definiše odnos koji nastaje korišćenjem službenog ili društvenog položaja ili uticaja radi sticanja nedozvoljene koristi za sebe ili drugoga. Ovom definicijom se stavlja akcenat na sticanje nedozvoljene koristi. Značajna izmena je nova zakonska obaveza javnih funkcionera da prilikom prijavljivanja imovine pri stupanju, odnosno pri prestanku javne funkcije Agenciji za sprečavanje korupcije dostavljaju obavezno i podatak o gotovom novcu, dragocenostima, digitalnoj imovini, pokretnim stvarima vrednosti veće od 5.000 evra. Takođe, predloženim izmenama i dopunama predlaže se da kada javna funkcija zahteva rad sa punim radnim vremenom onda ne postoji mogućnost obavljanja drugog posla ili delatnosti bez saglasnosti Agencije za sprečavanje korupcije. Takođe, izmenama zakona se u kaznenim odredbama zakona povećavaju najniži iznosi zaprećenih kazni sa 50 na 100 hiljada dinara. Izmenama zakona uvodi se jedno novo krivično delo, a to je slučaj neprijavljivanja prihoda ili davanja lažnih podataka. Do sada se ovo krivično delo odnosilo samo na imovinu, a sada obuhvata i prihode. Za ovo krivično delo zaprećena je zatvorska kazna od šest meseci do pet godina. Kada je reč o pravnim licima, uvodi se obaveza da za sve postupke privatizacije javnih nabavki gde pravna lica u kojima javni funkcioner ima akcije ili vlasnički udeo moraju da obaveste Agenciju za sprečavanje korupcije o ovim poslovima. Do sada je to bilo određeno limitom od 20% i to znači da ispod tog procenta nije postojala obaveza prijavljivanja. Dobro rešenje u ovim izmenama zakona jeste i novi kriteriju za izbor direktora Agencije za sprečavanje korupcije, a to je posedovanje posebnog znanja i iskustava u oblasti sprečavanja korupcije. Ovaj standard će svakako uticati na još stručniji i odgovorniji nepristrasan rad Agencije čiji posao se može nazvati pravnom branom protiv korupcije. U celini posmatrano i sam zakon i izmene o kojima danas govorimo imaju za cilj da korupciju svedu na minimum ili kako obično kažemo na nultu toleranciju prema patološkoj pojavi koja se zove korupcija. Naravno da će i ovaj zakonski predlog u danu za glasanje imati podršku Poslaničke grupe SPS. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćena predstavnika Poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević.
Hvala vam mnogo, uvažena potpredsednice, što ste mi dali reč. Uvažena gospođo Popović, gospodine Vinš, dame i gospodo narodni poslanici, već smo čuli danas više puta o čemu raspravljamo i šta je danas na dnevnom redu pa ću odmah krenuti sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije. Dakle, Zakon o sprečavanju korupcije, kao što znamo, usvojen je 2019. godine, a stupio je na snagu 1. septembra 2020. godine i u odnosu na odredbe koje su tada važile i regulisale ovu oblast, a to su bile odredbe Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, sada je to Agencija za sprečavanje korupcije, zaista ima novina koje predstavljaju zapravo ozbiljne pomake u regulisanju pre svega statusa i ovlašćenja Agencije za sprečavanje korupcije, ali i sukoba interesa, obaveza koje pogađaju funkcionere i ograničenja koja važe posle prestanka javne funkcije. Promenjeni su rokovi za vanredno prijavljivanje imovine i prihoda. Uvedeni su kriterijumi za izradu godišnjeg plana provere imovine. Kada je reč o sankcijama možemo da primetimo i da govorimo o novčanoj kazni, ali i o kazni zatvora u trajanju od šest meseci do pet godina za one javne funkcionere koji su dali lažne podatke o svojoj imovini, kojima će u tom slučaju i prestati funkcija i neće moći da obavljaju funkciju u trajanju od narednih 10 godina. Kao šta znate, Savet Evrope formirao je grupu država za borbu protiv korupcije, tzv. GREKO, tačnije 1999. godine i njihov cilj je da nadziru primenu konvencija Saveta Evrope, odnosno usklađenost zakonodavstava zemalja članica sa antikoruptivnim standardima koje predlaže Savet Evrope. Osnovna ideja jeste da se unapredi kapacitet država članica za efikasniju borbu protiv korupcije, da se identifikuju nedostaci u nacionalnim zakonodavnim rešenjima i da se ubrzaju neophodne izmene. Srbija je, kao što znamo, članica GREKA i u skladu sa tim mi kao država moramo da ispunjavamo svoje obaveze i da uvodimo standarde u oblasti borbe protiv korupcije. Tako je Zakon o sprečavanju korupcije bio predmet evaluacije njihovih stručnjaka i sa jedne strane je zaključeno da jeste u skladu sa već datim preporukama, ali sa druge strane dobili smo i nove preporuke za unapređenje zakonodavnog okvira u ovoj oblasti, kako bi se zakon bez problema primenjivao u punom kapacitetu. Iz tog razloga danas upravo na dnevnom redu imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije, da bismo uneli izmene koje će zapravo biti izvršenje Preporuke broj 12, koju nam je dao GREKO. Najpre se određuje pojam korupcije u smislu zakona, tako što se taj pojam određuje kao odnos koji nastaje korišćenjem službenog ili društvenog položaja ili uticaja radi sticanja nedozvoljene koristi za sebe ili drugoga. Takođe, predlogom se uređuje obavljanje drugog posla ili delatnosti od strane javnog funkcionera za vreme vršenja javne funkcije. Precizirane su i nadležnosti agencija koje se odnose na davanje saglasnosti javnom funkcioneru za obavljanje drugog posla ili delatnosti, kao i ovlašćenja agencije da odredi rok javnom funkcioneru da prestane da obavlja određeni posao ili delatnost ukoliko se utvrdi da u tom slučaju ugrožava nepristrasno vršenje ili ugled javne funkcije, odnosno ako se utvrdi da to predstavlja sukob interesa. Ono što bih izdvojila kao važno jeste utvrđivanje kruga pravnih lica koja imaju obavezu prijavljivanja agenciji određenih podataka, s tim što se to sada proširuje na pravna lica u kojima javni funkcioner ili član porodice javnog funkcionera radi, za vreme javne funkcije i dve godine od njenog prestanka u kome ima udeo ili akcije, a koji učestvuje u postupku javne nabavke ili privatizacije ili u bilo kom drugom postupku čiji je ishod zaključivanje ugovora sa organom javne vlasti. Takođe se u cilju veće transparentnosti propisuje vođenje posebne evidencije od strane agencije o predmetnim pravnim licima kao i javna dostupnost podataka iz te evidencije. Ima tu još nekih detalja koji se odnose na javne funkcionere, na postupanje javnih funkcionera i apsolutno se slažem sa predlogom koji nam je uputilo Ministarstvo pravde, jer na taj način ne samo da ćemo ispuniti obaveze koje imamo i preporuke koje nam je dao GREKO, već ćemo pokazati i da smo spremni da kao javni funkcioneri koji, napominjem, normalno je, u ovom trenutku smo uglavnom iz vladajuće koalicije, dakle, da smo spremni kao javni funkcioneri na visok stepen transparentnosti i da smo spremni da se pridržavamo zakona. To će obezbediti, smatram, i ta veća transparentnost, obezbediće, smatram, i veće poverenje građana, jer će građani imati uvid u evidencije koje su javne a odnose se na imovinu i uopšte na postupanje funkcionera. Sa druge strane, ne znam da li GREKO uzima u obzir postupanje Agencije za sprečavanje korupcije i da li bi za GREKO bilo prihvatljivo to da određeni zaposleni u Agenciji za sprečavanje korupcije, na primer, ne prave razliku između zarade i naknade putnih troškova, odnosno naknade troškova prevoza za narodne poslanike, obzirom da sam upoznata sa tim da su vođeni određeni postupci i u samoj Agenciji, a i neki prekršajni postupci i da li bi, eventualno, postojala neka preporuka GREKA koja će se odnositi na to da se, recimo, prema javnim funkcionerima zaposleni u Agenciji ne odnose u startu kao prema nekome ko želi da sakrije svoju imovinu? Mislim da te odnose između javnih funkcionera i Agencije za sprečavanje korupcije treba unaprediti, slažem se da na tome treba da radimo i mi kao javni funkcioneri, ali i zaposleni u Agenciji, pre svega na taj način što ćemo mi preuzeti određene obaveze, da smo spremni da preuzmemo određene obaveze, da se pridržavamo zakona, da poštujemo odredbe koje smo, između ostalog, i ovde podržali, a da nam Agencija zapravo pomogne u tome da ispunimo te obaveze. Smatram da je vrlo lako razlikovati funkcionera koji želi da sakrije svoju imovinu od funkcionera koji ne želi da sakrije svoju imovinu, jer on neće imati nikakvu nameru u lažnom prijavljivanju svoje imovine. Smatram i to da kada smo svesni svih ovih činjenica i kada shvatimo da smo zajedno jači na putu u borbi protiv korupcije, da će nam svima biti lakše, i zaposlenima u Agenciji za sprečavanje korupcije, koji će lakše i efikasnije obavljati svoj posao, a i nama da prijavljujemo ono što to od nas traži zakon. Svakako sam stanovišta da između reči "funkcioner" i "korupcija" ne stoji nužno znak jednakosti, ili sam sasvim sigurna da bar tako ne bi trebalo da bude, ali, sa druge strane, postoje i takvi i one kod kojih je taj znak jednakosti očigledan treba procesuirati bez ikakve zadrške. Čak i ako neko ne zarađuje novac na sumnjiv način, kad nema takvih naznaka, da li Agenciju za sprečavanje korupcije interesuje otkud nekome automobil, džip ili bilo koji drugi, od 100 hiljada evra? Ili je interesovanje selektivno? U tom smislu smatram da bi građani Srbije trebali da budu obavešteni i o takvim slučajevima, odnosno o takvim postupanjima Agencije za sprečavanje korupcije. Bez obzira na to da li se radi o javnom funkcioneru ili ne, jer valjda se trudimo da smo svi zajedno na istom putu, da kriminal i korupciju suzbijemo u svim segmentima društva i bez obzira na to da li je prestala njegova javna funkcija, da li onda u tim slučajevima je dobro da Agencija za sprečavanje korupcije sarađuje sa svim drugim državnim organima. S tim u vezi, podsetila bih da ima i onih koji su nekada vršili vlast i obavljali svoje funkcije, za koje znamo ili možemo da pretpostavimo ili smo upoznati iz medija da jesu zaista bile u službi sumnjivog sticanja imovinske koristi, a nismo od Agencije dobili zvanične potvrde da li se preispitivala i njihova imovina. Pretpostavljate da ću u ovom trenutku pomenuti Dragana Đilasa na koga mislim i na tu celu njegovu ekipu koja je vršila vlast u određenom periodu, najpre u Beogradu za koji period se vezuju mnoge višemilionske afere iz kojih građani nisu izašli punih džepova, već su ostali oštećeni za novac koji je ispumpavan iz budžeta. Taj budžetski novac mogao je biti upotrebljen za mnoge druge stvari, za razne infrastrukturne projekte, da se napravi komunalna putna, železnička ili bilo koja saobraćajna infrastruktura, vrtići, ustanove kulture ili bilo šta drugo od čega bi građani Beograda imali koristi. Nažalost, najveći deo tog novca završio je u džepovima ljudi koji su tada bili na javnim funkcijama, a bili su bliski Draganu Đilasu. Zašto ja to sada mogu otvoreno da kažem ovde u parlamentu? Zato što smo čitali, slušali i bili informisani preko medija da su mnogi od njegovih saradnika bili procesuirani. Pitanje za Agenciju je naravno ponovo - da li se i u kojoj meri proveravalo njihova imovina u periodu dok su bili na funkcijama, ali i kasnije. To bismo voleli da čujemo i mi kao narodni poslanici, ali i građani Srbije koji su oštećeni protivzakonitim ponašanjem javnih funkcionera u tom periodu. Ono što je dobro u ovom trenutku jeste da nema više zaštićenih ili bar nema u onoj meri u kojoj ih je ranije bilo. Partijska knjižica više nije izlaz iz krivične ili bilo koje druge odgovornosti. Srpska napredna stranka je pokazala to mnogo puta od 2012. godine, pa do danas, kada je preuzela vlast i danas kada vrši vlast u punom kapacitetu. Verujem da će se privesti pravdi svi oni koji su se možda i do sada provukli u ispumpavanju novca na način kako sam malo pre navela. Uvek ste od narodnih poslanika mogli da čujete da pozivamo državne organe, da dajemo podršku državnim organima da rade svoj posao u punom kapacitetu, jer od suzbijanja kriminala i korupcije zavisi napredak Srbije i mi smo toga apsolutno svesni. Kao što sam već navela, mi smo to i pokazali još 2012. godine dolaskom na vlast SNS, da je borba korupcije strateški cilj. Odmah smo krenuli u donošenje strategija, u donošenje akcionih planova, u popravljanje našeg zakonodavstva, jer i ovo o čemu danas govorimo nije samo puko ispunjavanje preporuka GREKO-a ili usklađivanje sa pravilima koja važe u zemljama EU, već je poboljšavanje našeg zakonodavstva kako bi i građani i privreda bili sigurni da žive i da rade u zemlji u kojoj nema opasnosti od posledica koje korupcija izaziva. Želim i da pohvalim, ne zato što ste vi tu, gospođo Popović, već želim zaista da pohvalim rad Ministarstva pravde i posvećenost koju pokazujete i vi i vaš tim sa ciljem da reforma bude što bolja, a znamo svi da se to radi pre svega na zadovoljstvo i zbog građana Srbije. Danas govorimo i o Kodeksu ponašanja narodnih poslanika. Kada se govori o Kodeksu ponašanja narodnih poslanika Odluku o usvajanja Kodeksa Narodna skupština je usvojila decembra prošle godine. Takođe, GREKO je evaluirao postupak donošenja Kodeksa i sadržinu i u vezi sa tim imamo Preporuku 2, u kojoj se konstatuje da Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja radi na Nacrtu Kodeksa ponašanja narodnih poslanika, ali da je to u tesnoj vezi sa nedavno donetim Zakonom o lobiranju i Zakonom o sprečavanju korupcije. Danas na dnevnom redu imamo Predlog za izmenu i dopunu Kodeksa. Posle usvajanja on će, naravno, ponovo biti predmet evaluacije. Takođe se očekuju i određeni akti koji će ga pratiti, u vidu smernica, uputstava za organizovanje kroz koje bi trebalo da prođu narodni poslanici, itd. Dakle, baš kao što je i predsednik Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja, gospodin Aleksandar Martinović rekao, izmene koje su predložene treba usvojiti. Treba ih usvojiti kako bi se ispunile preporuke GREKO-a kao tela Savete Evrope koje se bavi borbom protiv korupcije i kako bismo u oktobru mogli da očekujemo pozitivnu ocenu u delu koja se odnosi na Kodeks. Preporuke smo dobili od eksperata iz GREKO-a koji će sutradan, ja pretpostavljam učestvovati i u davanju mišljenja, da li smo zadovoljili njihove kriterijume i implementirali njihove preporuke na način kako je to predviđeno. Preporuka GREKO se odnosi na obezbeđivanje smernica za rešavanje i izlazak iz situacija koje podrazumevaju pre svega sukob interesa, ali takođe podrazumeva da sam tekst Kodeksa bude javan i dostupan građanima koji sa sadržinom tog Kodeksa žele da se upoznaju. Još jedna važna stvar je omogućiti efikasnu primenu Kodeksa u praksi koja najpre podrazumeva upoznavanje narodnih poslanika sa standardima kojih moraju da se pridržavaju sa pravilima i to će se činiti kroz različite edukacije, seminare i obuke. Ističe se, takođe, velika važnost Komisije za etiku koja će biti nadležna za usvajanje vodiča za primenu Kodeksa ponašanja narodnih poslanika, za određivanje načina na koji će se sprovodi obuke na kojima će biti predstavljena načela i standardi, kažem, kojih se moraju pridržavati narodni poslanici, pri čemu se akcenat, koliko sam mogla da vidim iz samog teksta Kodeksa, baca naročito na sukob interesa. Na taj način će se unaprediti uslovi za etičko postupanje narodnih poslanika u različitim situacijama. U Predlogu koji je pred nama možemo da vidimo kakav će biti sastav komisije za etiku, koje su njene nadležnosti, možemo da vidimo i predlog mera koje se predviđaju za slučaj povrede Kodeksa od strane narodnih poslanika. Sve je ovo, naravno, predloženo u skladu sa preporukama ekspertskog tima Saveta Evrope, odnosno GREKO-a sa ciljem dobijanja pozitivnog mišljenja i, naravno, u okviru postupka evrointegracija u kojima se Srbija nalazi i u okviru ispunjenja međunarodnih obaveza i usklađivanje sa propisima EU. Na ovaj način podižemo nivo političke kulture u parlamentu i jedna smo od retkih država koje će imati ovaj kodeks i primenjivati ga. Predlažem da ovaj Kodeks usvojimo, jer će i rasprave u plenumu biti pristojnije, samim tim i konstruktivnije bez obzira na to ko kojoj političkoj opciji pripada.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i svoje lično ime pozdravim delegaciju parlamentarne Skupštine Frankofonije koja boravi u poseti Republici Srbiji od 20. do 22. septembra ove godine, a koja prati deo današnje sednice. Molim vas, da pozdravimo cenjene goste. Zahvaljujem. Molim vas, nastavite.
Hvala vam, gospođo Kovač. Iskoristiću priliku da pozdravim naše uvažene goste i nastaviću dalje sa svojim izlaganjem. Dok smo na terenu ispunjavanja obaveza koje smo kao država preuzeli, a radi se o aktuelnoj temi, želela bih da kao predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i predsednik Radne grupe za izradu tzv. ustavnih amandmana, obavestim javnost o toku postupka, ali i da razjasnim određene dileme koje su se u toku postupka javile kod pojedinih medija, pojedinih političara ili možda i kod građana. Ono što je najvažnije i zato to želim da kažem na samom početku jeste da se promene, ustavne promene odnose isključivo na oblast pravosuđa. Dakle, promene koje predlažemo se ni u kom slučaju ne odnose na status Kosova i Metohije, niti na teritorijalni integritet ili suverenitet naše zemlje niti na ljudska prava, naročito ne na ukidanje ljudskih prava niti na bilo koju drugu oblast koju reguliše Ustav. Dakle, radi se isključivo o unošenju izmena koje će naš pravosudni sistem popraviti, pravosuđe približiti građanima, udaljiti ga još više od bilo kakvog eventualnog političkog uticaja, ali će nas i približiti EU na našem putu pristupanja. Druga stvar, koju želim da naglasim jeste da je sav posao i sva odgovornost, naravno, na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo i bez obzira na to što se za narodne poslanike to podrazumeva, dakle, podrazumeva se da je to naš posao želim da iskoristim priliku da se zahvalim članovima i zamenicima članova Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo što su pokazali pre svega veliko interesovanje, ali i posvećenost i izuzetnu dozu ozbiljnosti tokom čitavog ovog postupka. Odbor je formirao i Radnu grupu za izradu akta o promeni Ustava i nacrt ustavnog zakona, tu Radnu grupu čine eminentni stručnjaci i ta Radna grupa je zasedala do sada ukupno 13 puta. Koliko god da se radi o izmenama koji se tiču struke zbog čega smo i formirali Radnu grupu, ipak moramo biti svesni određenog političkog momenta ako govorimo o Odboru za ustavna i pitanja i sa te strane, sagledavanja tog političkog momenta mi smo pokazali da smo posvećeni poslu koji bi trebalo da nam donese kvalitetnije pravosuđe, ali naravno i u određenom trenutku i pozitivno mišljenje Venecijanske komisije. U tom smislu mogu da kažem da sam i sasvim sigurna da smo ispunili sve kriterijume koji su stavljeni pred nas. Želim da kažem da sam zadovoljna stepenom transparentnosti i inkluzivnosti, stepenom i načinom obaveštavanja najšire javnosti o predloženim izmenama, jer kao što smo na samom početku postupka i rekli, potreban nam je najširi društveni konsenzus o pitanjima koja se tiču svih građana Srbije i o kojima će poslednju reč dati upravo građani Srbije na referendumu. S obzirom na ulogu Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, zbog javnosti želim da naglasim da je Odbor taj koji je nadležan za formiranje radne grupe, za održavanje javnih slušanja, kako u Domu Narodne skupštine, ovde u Beogradu, tako i u drugim gradovima. Prema tome, niko drugi Ustavom i Poslovnikom o radu Narodne skupštine nije ovlašćen za sprovođenje javnih rasprava. Mi smo javne rasprave, odnosno tzv. javna slušanja sprovodili u dva kruga, u Beogradu, ovde u Domu Narodne skupštine u Nišu, Kragujevcu i Novom Sadu. Dozvolićete mi sada da se osvrnem na neke i konkretne izmene, odnosno, jako kratko ću reći kako bi otprilike trebalo da izgledaju odredbe Ustava, ukoliko se naravno, postupak uspešno privede kraju. Napominjem, i da je tekst koji je bio predmet razmatranja na javnim slušanjima i dalje podložan promeni, odnosno, Odbor nije usvojio konačni nacrt akta o promeni Ustava, baš zbog toga što smo želeli da se maksimalno uključi javnost, i da unesemo sve one dobre ideje, konstruktivne predloge i da sumiramo sve zamerke koje smo dobili na javnim slušanjima. Dakle, kao što znate, osim tog momenta u kome vlada struka, postoji i određeni politički momenat, gde možemo da kažemo da smo bili spremni na to da Narodna skupština više ne bira sudije koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju, niti predsednike sudova. Razgovarali smo i o sastavu Visokog saveta sudstva, koji će imati 11 članova, kao što i sada ima 11 članova, ali bi trebalo da ga čini šest sudija, koje biraju sudije. Dakle, sudije se same biraju između sebe za Visoki savet sudstva i pet istaknutih pravnika koje bira Narodna skupština Republike Srbije. Naravno, to je jedini da kažemo, upliv Narodne skupštine prilikom izbora tih pet istaknutih pravnika, ali smo i za istaknute pravnike predvideli određene kriterijume, tako da, praktično Narodna skupština neće moći da bira bilo koga, da tako kažem, da bude član Visokog saveta sudstva, a naročito to neće biti predstavnici političkih partija ili političkih organizacija. Shodno nekim promenama koje smo uneli, a koje se tiču sudija, tako smo imali i neke promene koje se tiču tužilaca, i otprilike smo se trudili da sve uskladimo sa onim odredbama Ustava koje važe sada, ali koje će važiti i posle ovih promena, jer jako nam je teško bilo da uklopimo sve ono što sada važi, ali će i nastaviti da važi posle primene ovih ustavnih amandmana, ako imamo na umu da ne menjamo kompletan Ustav, već menjamo samo jedan njegov deo, pa smo i u tom smislu morali da vodimo mnogo računa. Što se tiče Ustavnog zakona, u izmenama Ustavnog zakona možda taj politički momenat preuzeo ulogu, zato što je tu trebalo odrediti rokove u kome će početi da važe ustavni amandmani, rokove za donošenje drugih zakona koji će biti doneti posle primene ustavnih amandmana i ovog Ustavnog zakona. Ako uzmemo u obzir da se nalazimo u izbornoj godini ostavili smo da ti rokovi budu malo duži. Ono što bih u smislu ustavnih promena i nacrta Ustavnog zakona…
Vreme.
Nastaviću, još dva, tri minuta od vremena poslaničke grupe. Hvala. Ono što bih u smislu ustavnih promena i nacrta Ustavnog zakona posebno istakla u ovom trenutku, jeste da neće biti reizbora, već organi kao što su Visoki savet sudstva, ili Državno veće tužilaca, odnosno Visoki savet tužilaca i sudije koje su izabrane nastaviće da obavljaju svoje funkcije. Podsećam vas, da ovo ni u kom slučaju ni ne liči, a kamo li, da jeste reforma koja se desila u pravosuđu 2009. godine, i kojom je, ponovo ću istaći to, Demokratska stranka sklanjala, smenjivala, isterivala, raspoređivala, proganjala, kako god hoćete, svoje političke neistomišljenike, već je ovo prava reforma pravosuđa, koja popravlja i rad samih sudija, ali i odnos prema građanima. U mnogo stvari smo mi pokazali razliku između prethodne vlasti i vlasti koju čini, koju pre svega predvodi SNS, pa smo došli i do oblasti pravosuđa u kojoj smo takođe pokazali ogromnu razliku. Zbog svega što sam napred navela pozivam koleginice i kolege narodne poslanike da podržimo, kako Kodeks, tako i Predlog zakona o dopunama Zakona o sprečavanju korupcije, jer mislim da je to pravi put kojim mi idemo, ako uzmemo u obzir sve rezultate rade koje imamo iza sebe proteklih godina. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto nema više prijavljenih ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa, prelazimo na listu govornika. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvažena predsedavajuća. Poštovana ministarka, poštovane kolege, građani Srbije, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji, koja se nalazi pored grada Niša, a to je najlepši grad u Srbiji. Inače, ovde u Skupštini predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku, a izabran sam sa liste Aleksandar Vučić-Za našu decu. Kao i do sada, ja ću govoriti o svim onim stvarima koje su bitne za sve ljude koje su bitne i koje žive na selu, a od sela, koji žive na jugoistoku Srbije, ali kao prvo, najbitnije za sve nas jeste da mi koji smo tu i koji predstavljamo narod, ovde u Skupštini kao poslanici, budemo pravi primer domaćinskog ponašanja i poštovanja svega onoga što vredi, i da ne dozvolimo da se ponašaju na način kako to nama ne doliči. Danas su ovi predlozi zakona, vezano konkretno za kodeks ponašanja, za sukob interesa i za sve što bi trebalo da se mi ponašamo na način kako treba da svaki čovek ovde koji je u Skupštini, kao poslanik, bude primer svakom građaninu kog predstavlja, i da na svakom mestu se tako ponašamo i ja ću normalno kao poslanik USS, podržati sve ove predloge zakona, zato što mislim da je ovo neophodno, i mislim da je veoma bitno da se ovde u Skupštini, svi koji smo tu ponašamo na način koji dolikuje da predstavljamo našu zemlju, naše građane, bili ti ljudi iz Svrljiga, Niša, Prijepolja, Novog Sada, Subotice, Beograda. Svi smo tu i isti zadatak nama jeste da kroz govore, kroz prigovore, kroz amandmane, možemo da napravimo da zakoni budu onako kako treba, da svi oni koji žive na teritoriji Srbije, osete boljitak, i normalno, mi tu moramo biti primer. Ovo konkretno što je prof. Martinović predložio, vezano za kodeks, to je veoma bitno, baš zbog svih nas i ja ovde i na svakom mestu pokušavam da budem ono što jeste, a da predstavim sebe kao normalnog čoveka, što i jesam, kao čoveka koji je roditelj, koji ima svoju decu, kao čoveka koji poštuje i svoje roditelje i svakog svog komšiju i svakog onog kog sretne i uvažava. Jedna od bitnih stvari jeste da to najveći broj nas isto radimo, ali ima poneki poslanik koji je bio ranije u Skupštini, koji su se ponašali nedolično, na način kako ne priliči nikome ovde da se ponaša u Skupštini. Baš zbog takvih ljudi mi moramo promeniti kodeks ponašanja, gde se moraju imati i određene sankcije za ponašanje, jer je to jedini lek, da neko ko ne radi onako kako treba, da to bude sankcionisano. Vezano za sve nas koji se bavimo politikom, a ja sam od 2004. godine imao određene aktivnosti i bio sam zamenik predsednika opštine, bio sam predsednik opštine, sada sam poslanik u trećem mandatu. Voleo bih da u svakom trenutku može da se proveri sva moja imovina, sve ono što sam radio, sve ono što imam da to bude primer, a to isto govori i naš predsednik, gospodin Vučić, koji je svojim primerom hteo da pokaže kako treba da se radi, na mom primeru da se vidi kako treba da radi i funkcioniše čovek koji se bavi javnom funkcijom, koji ima određeno poverenje građana i to poverenje ne sme nikada izigrati. Ja sam u svakom trenutku spreman da odgovorim na sve one stvari koje su bitne. Normalno, sve ono što sam radio može da se proveri u svakom trenutku, moje mišljenje je da moramo biti pošteni, moramo časno i pošteno raditi svoj posao, bilo gde da radimo. Kada se radi o veterinarskoj stanici, kao veterinarski tehničar i tamo sam bio odgovoran, kada sam bio i zamenik, kada sam bio predsednik opštine, i tada sam bio odgovoran, a i kao poslanik sam odgovoran zato što radim u interesu građana, u interesu ljudi koji žive i u Svrljigu, Nišu i na jugoistoku Srbije, u celoj Srbiji, a na prvom mestu su mi ljudi koji žive na selu i od sela, to su naši poljoprivredni proizvođači, kojima moramo staviti veću pažnju, kojima moramo obezbediti bolje uslove i ja to svuda govorim, na svakom mestu govorim, a pokušavam svojim primerom da pokažem da je to neophodno. Jedna od bitnih stvari, što se tiče i ovog zakona i svega ostalog su sankcije, da oni koji su kršili zakon, gde se utvrdi da su kršili zakon, oni za to mogu, osim toga što mogu biti sankcionisani finansijski, moraju odgovarati krivično, a normalno njima se prekida i funkcija i narednih 10 godina ne mogu se baviti politikom. Svi koji smo tu, narodni poslanici na svakom mestu mi moramo biti čistog obraza, mi se moramo ponašati odgovorno, domaćinski i to je jedino pravilo koje ovde mi moramo poštovati. Još jednom, uvaženi građani Srbije, ja ću glasati za predlog ovih zakona, zato što je tako neophodno, još jednom, kao poslanik ću uvek biti primer onako kako treba da se radi, jer mi koji smo tu moramo biti primer za sve. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Vreme predviđeno za vašu poslaničku grupu je potrošeno. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Zakone treba poboljšavati, ali nije dovoljno poboljšavati zakone ako imate korumpiranu elitu ona zakone ne primenjuje ili kako je pokojni Željko Cvijanović nazvao to - ološ elita. Pričati o tome šta u korupciji treba sprečiti u Srbiji i koliko korupciju treba sankcionisati ima smisla i zakonski to treba raditi. Ali, korupcija ima jednu moralnu dimenziju, o kojoj takođe treba imati stav i treba je imati u vidu. To podrazumeva da neko kome je određena grupa ljudi određena zajednica dala poverenje da je štiti i zastupa, da brani njene interese tu zajednicu proda i svoj lični i sebični sitni interes stavi iznad interesa zajednice. Naš narod ovih dana trpi posledice dva moralna koruptivna čina, koje nas dovode u situaciju da se postavlja pitanje - da li ćemo kao zajednica opstati? Jedan od tih činova je Briselskih sporazum, potpisan 2013. godine. Taj Briselski sporazum je omogućio jednoj grupi ljudi da ostanu na vlasti, zato što je dao onima koji na Kosovu sprovode okupaciju da tu okupaciju mogu mirno da sprovode i da ih niko u tome ne ometa, da ih pre svega Beograd u tome ne ometa. Naravno, poštenje je suprotno od korupcije. Pošten čovek je dostojanstven čovek. Takođe, solidaran čovek je suprotno od korupcije, ali oni koji uteruju kolonijalni i okupacioni poredak na ovom prostoru, na KiM okupacioni, u ostatku Srbije kolonijalni ne vole poštene ljude i zato je ova korupcija koja se širi Srbijom podstaknuta od onih koji već 20 godina sprovode i kolonijalni poredak i okupaciju Srbije. Tako da mi dolazimo u situaciju da taj Briselski sporazum koji podrazumeva podršku okupatoru da može na miru da preuzme teritoriju KiM ima svoj pandan u odluci Vrhovnog kasacionog suda danas, tj. ovih dana, kojima je bankama dozvoljeno da dalje pljačkaju naš narod izmišljajući troškove koji nisu prikazali. Tako će 250.000 naših sugrađana biti oštećeno, tako će 90 miliona evra još dodatno opljačkati banke, pre svega strane banke. Hoću da bude naivan i hoću da pretpostavljam da režim nije želeo ova dva koruptivna čina, da verujem da je Briselski sporazum potpisan zato što smo hteli da pokažemo da smo kooperativni, da nismo tvrdovrati, da nismo faktor destabilizacije, već stabilizacije na Balkanu i hoću da verujem da vam je trebalo devet godina da shvatite da to što mi sve primenjujemo, a druga strana ne primenjuje ništa jeste nešto što nije normalno. Ali, ono čime vi dokazujete da ste bili prevareni jeste ono šta ćete sada učiniti i ono što je Savet bezbednosti naše zemlje ovih trenutaka donosio jeste deo mera koje treba doneti. Međutim, puno pranje obraza za taj Briselski sporazum bi bilo poništavanje celog tog sporazuma, pošto ga druga strana ni jednom primenila, ni u jednom segmentu, proglašavanje svih mera koje su već i svih onih segmenata našeg državnog i društvenog života na KiM, koji su već predati Prištini i okupatoru, za nevažeće, što znači ni smo se mi saglasili i predali, nego su oni oteli. Proglašavanje za personu non gratu, gospodina Lajčaka i sličnih koji mešetare dole i podstiču Prištinu da radi, ovo što radi, to su mere koje bi bile u skladu sa Danom nacionalne zastave i nacionalnog jedinstva i onim paradiranjem koje smo imali u Beogradu, jer bez toga to će sve biti tužno i ružno. Paradirati u Beogradu i srbovati, a ovako reagovati na šamare iz Prištine je nešto što sve nas dovodi u situaciju da se osećamo poniženo. Što se tiče Vrhovnog kasacionog suda i sudija na koje mi realno ne možemo da reagujemo, pa ni vi, postoji druga mogućnost koja može da se uradi, a to je da se vrati porez na bankarske usluge koji je ukinut, pa da mi lepo od banaka naplatimo to što će opljačkati od našeg naroda, jer pretpostavljam da ćete pred izbore, pošto je to 250.000 birača i vaših birača, da ćete naći načina kako da iz budžeta te ljude obeštetimo, ali onda hajde da banke nateramo da napune taj budžet. Sa te dve mere pokazali biste da su vas prevarili i da niste saradnici okupatora, nego saradnici svog naroda. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Javio sam se kao predstavnik predlagača. Dame i gospodo narodni poslanici, kolega koji je govorio pre mene je u stvari uradio ono za šta optužuje nas, a on je taj koji srbuje iz Beograda, on je taj koji bi iz Beograda da brani Srbe na Kosovu i Metohiji, on je taj koji bi da iz Beograda proglašava Miroslava Lajčaka za personu non gratu, ali sve je to iz Beograda. On je taj koji bi da kaže da je KFOR opet iz Beograda okupator na Kosovu i Metohiji, a poziva se na Rezoluciju 1244, kao što se poziva inače država Srbija na tu Rezoluciju. Po toj Rezoluciji 1244 KFOR nije okupator na Kosovu i Metohiji, nego je to vojna misija pod pokroviteljstvom Ujedinjenih nacija. Sad se ovde postavlja suštinsko pitanje - da li treba da uđemo u sukob sa celim svetom ili treba da radimo ono što radi predsednik Republike već skoro treći dan, a to je da mudro, hladne glave, racionalno donosi odluke koje su, s jedne strane u najboljem interesu Republike Srbije kao države, a sa druge strane u interesu srpskog naroda koga je na Kosovu i Metohiji, nažalost, sve manje i manje. Ono što smo čuli od kolege koji je govorio pre mene je jedna politika nacionalnog avanturizma, jedna politika olakog davanja obećanja i jedna politika koja nema nikakve odgovornosti prema državi i prema narodu. Mi smo tu politiku iskusili već mnogo puta kroz istoriju. Mi smo tu politiku iskusili i 2008. i 2011. godine. Kolega je izgleda na to zaboravio. Godine 2008. oni koji nas danas optužuju za izdaju Kosova i Metohije, kada su Albanci doneli Deklaraciju o proglašenju nezavisnosti, predsednik Republike Boris Tadić je pobegao u Rumuniju, tobože u službenu posetu Rumuniji, baš na dan kada su 17. februara 2008. godine Albanci proglasili tzv. republiku Kosovo, a Vlada Republike Srbije, to je bila inače druga Vlada, ako se ne varam, Vojislava Koštunice koju je i kolega podržavao, je donela dve strateški važne odluke za državu Srbiju i za srpski narod na Kosovu i Metohiji, proterala je dva ambasadora, crnogorskog i makedonskog. Zašto tada niste proglasili ljude iz EU za persone non grata? Zašto tada niste proglasili komandanta KFOR-a za personu non grata? Zašto tada niste proglasili Ketrin Ešton za personu non grata? Zašto niste proglasili Oli Rena? Sada sam već i zaboravio kako su se zvali evropski zvaničnici u to vreme, nego ste se 2021. godine setili kako bi Aleksandar Vučić trebao da proglasi Miroslava Lajčaka za perosnu non grata. Dobro, hajde, proglasićemo ga za personu non gratu, ali kažite mi šta je vaša alternativa za rešavanje aktuelne situacije na Kosovu i Metohiji? Alternative nema. Alternativa je u Skupštini Srbije - ja sam Srbin, svi ostali ste izdajnici i kada izađem iz Skupštine baš me briga i za Kosovo i Metohiju i za narod koji dole živi i kako će da prelazi administrativnu liniju i tako dalje, a Aleksandar Vučić ostaje sa tim problemom i kada se ova sednica završi, kao što je sa tim problemom živeo dva dana pre nego što ste vi uopšte saznali da tamo neki problem postoji, jer on je za taj problem saznao prvi i odmah je reagovao, ali nije reagovao na ovaj način na koji vi hoćete da država reaguje, da propadne sve. Ne, mi hoćemo da država Srbija ostane stabilna, a da istovremeno imamo efikasno rešenje za situaciju koja trenutno postoji na Kosovu i Metohiji. Sada, što se tiče drugog dela vašeg izlaganja, ja nisam najsigurniji baš da li ste vi nastupili kao narodni poslanik ili kao advokat i nisam siguran da li ste se vratili na ono vaše izvorno ideološko opredeljenje, a to je opredeljenje Dimitrija LJotića da Narodna skupština treba da bude staleška, pa da ovde sede advokati, učitelji, profesori, lekari, zemljoradnici i tako dalje, a ne narodni poslanici koji predstavljaju ceo narod? Ja mislim da ste se vi vratili vašim korenima i sada ste nastupili kao advokat, ali hajde što ste nastupili kao advokat, morate i vi od nečega da živite, nemam ja ništa protiv toga, ja razumem da je to vaša primarna profesija, ali vi ste potpuno pogrešno citirali mišljenje Vrhovnog kasacionog suda vezano za tzv. bankarske provizije, odnosno, drugim rečima, za tzv. troškove obrade kredita. Znači, stav Vrhovnog kasacionog suda uopšte ne glasi tako kao što ste ga vi izneli, nego vi i tu i na toj temi pokušavate da poentirate tako što plašite narod, tako što plašite građane. To su radili i neki pre vas, ali to je loša strategija. To su pokušali da urade ljudi iz Demokratske stranke, pa je Demokratska stranka propala, to je pokušao da uradi i Boško Obradović, pa je propao i to su mnogi pokušavali da urade. Sada vi plašite narod kako je navodno Vučić sluga stranih bankara koji će da opljačkaju građane Srbije. Ko je uništio domaće banke? Da li je uništila Vlada Aleksandra Vučića? Ne, uništili su neki koji su vladali do 2012. godine. Da li je Vučić doveo strane banke na srpsko finansijsko tržište? Ne, doveli su ih neki drugi, ali smo mi bili ti koji smo doneli zakone kojima smo jasno propisali pravila šta banke u Srbiji smeju da rade, a šta ne smeju da rade. Do tada je u Srbiji, što se tiče finansijskog kapitala, vladalo stanje divljeg kapitalizma. Banke su radile šta su htele. Da ne govorimo o jednom drugom problemu koga ste vi prećutali, a to je da je država ili Autonomna pokrajina formirala banke koje su trebale da budu razvojne ali samo za Demokratsku stranku, ne za građane. Sećate se jedne banke iz Novog Sada koja je služila za finansiranje Demokratske stranke kada god dođe izborna kampanja. I onda se pojave gospoda iz Demokratske stranke, naravno sad Demokratska stranka se raspršila u više agregatnih stanja, ali svi su oni potekli iz Demokratske stranke. Slušam neki dan Dragana Đilasa, pa Janka Veselinovića, pa više ne znam ni kog sve tzv. lidera opozicije, kaže – a vi kupujete glasove naroda, pa zato SNS pobeđuje na izborima, a oni izmislili kupovinu glasova, oni izmislili finansiranje izbora preko Fonda za kapitalna ulaganja, preko Razvojne banke Vojvodine, preko ko zna kakvih sve finansijskih institucija… (Marijan Rističević: Tesla banka.) Pa ste otišli korak dalje, pa je Bojan Pajtić, evo, podseća me kolega Ristićević, osnovao Tesla banku u Zagrebu, da se vlasti ne dosete, pa da iz Zagreba finansira kampanju Demokratske stranke ovde u Srbiji i vi ste sve to znali, sve ste vi to u svoje vreme podržavali i onda se pojavite 2021. godine, sve smo zaboravili, ništa se tu nije desilo, Aleksandar Vučić radi za okupatora, služite se… Navodno ste antikomunista, a služite se rečnikom OZNA-e. Mi smo izdajnici, saradnici okupatora. Šta smo još? Sa kojim okupatorom mi to sarađujemo? Ko je nas okupirao? Da li radimo apsolutno sve što je moguće da sačuvamo mir u Srbiji, da sačuvamo mir za Srbe koji žive na Kosovu i Metohiji? Vi kažete da je u duhu Dana nacionalne zastave i nacionalnog jedinstva da zaratimo sa celimo svetom, da proglasimo Miroslava Lajčaka za personu non gratu i ne znam ni ja šta da uradimo. A da li znate ko je tako razmišljao? LJudi poput vas 27. marta 1941. godine – daj da izvršimo vojni puč, da oborimo Vladu, sada ćemo mi da pokažemo Hitleru koliko smo jaki. I, šta su uradili? Seli ljudi lepo u nekoliko aviona, otišli najpre u Atinu, iz Atine u Jerusalim, iz Jerusalima u Kairo, iz Kaira u London i celo vreme rata proveli u Londonu. Barut nisu omirisali. Tako biste i vi, tako bi i Dragan Đilas, tako bi i Vuk Jeremić, tako bi i mnogi drugi - rat, hajmo da jurišamo na Kosovo i Metohiju, izdajnici, sarađujete sa okupatorom. Niko od vas neće da mrdne iz Beograda, apsolutno niko, a problemi sa kojima se danas suočavamo nemaju nikakve veze sa Briselskim sporazumom. Te probleme vam je napravio znate ko? Ovaj što je promenio ime, Borislav Borko Stefanović, Vuk Jeremić. Vuk Jeremić je bio ministar inostranih poslova. Borko Stefanović je bio, u to vreme se to zvalo, direktor Ministarstva spoljnih poslova. On je parafirao i potpisao sve sporazume od kojih nama danas trnu zubi. Dakle, oni su to uradili. Nije to uradio Aleksandar Vučić Briselskim sporazumom. Briselski sporazum je dobar za Srbe zato što predviđa zajednicu srpskih opština, a ona nije formirana ne krivicom Aleksandra Vučića, nego krivicom nerazumnih ljudi u Prištini koji ovim što rade čine medveđu uslugu i svom sopstvenom narodu, Albancima koji žive na Kosovu i Metohiji, jer će Albanci na Kosovu i Metohiji, ako se nastavi ova zategnuta situacija, da trpe teške ekonomske posledice zbog protivmera države Srbije, ali tako vam je to kada na drugoj strani imate nerazumne ljude. Zato je dobro da Srbija ima Aleksandra Vučića, a ne ljude koji razmišljaju poput mog uvaženog kolege. Sada, zamislite da imate nerazumne ljude… Em imate nerazumne ljude u Prištini, em imate nerazumne ljude u Beogradu. Pa, to vam je haos na pomolu. To je opšti raspad sistema na Balkanu, ali dobro je što mi imamo predsednika Republike koji je sušta suprotnost ovim usijanim glavama u Prištini i što ne reaguje na način kako ga vi savetujete, avanturistički, nego je čovek stavio prst na čelo, dobro razmislio i dobro razmišlja šta treba da se uradi, pa da se sačuvaju interesi države Srbije i da se sačuva miran život i miran dan i mirna noć za Srbe koji žive na Kosovu i Metohiji. A što se tiče vaših klijenata, pošto ste advokat, nemam ništa protiv da ih zastupate pred sudom, da naplaćujete svoje troškove i da ih branite od tih mrskih banaka, ali bilo bi dobro i bilo bi korektno, bilo bi u skladu sa advokatskom etikom da makar taj stav, odnosno mišljenje Vrhovnog kasacionog suda saopštite u Skupštini Srbije onako kako ono zaista glasi, jer ono nema nikakve veze sa onim što ste vi rekli.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite. (Vladan Glišić: Replika.) Nije vam se direktno obratio, tako da nemate pravo za repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, po pitanju naše južne pokrajine, već više puta smo mi u svojoj istoriji doživeli da budemo ludo hrabri. Vreme je da budemo svakako hrabri, ali da budemo i mudri. Postoji izreka da je lakše rat izbeći nego iz njega izaći. U našoj novijoj istoriji smo imali više takvih slučajeva i ovog puta treba biti izuzetno tvrd, ali otporan na pritiske i pokušati, dok god se to može, izbeći bilo kakvu eskalaciju eventualnih sukoba, jer ja mislim da je Priština izašla ovo da isprovocira neku oružanu ili nasilnu akciju od strane Srba da bi se time pokrili kod, pre svega, Britanaca, Amerikanaca ili nekih drugih svojih saveznika, koji očigledno ih podržavaju. Zato kada kažu da traže suzdržanost od obe strane, to za mene znači da još uvek podržavaju Albance, čak i da čine sulude akcije poput ovih iz poslednjih dana. Zato verujem u mudrost našeg rukovodstva, verujem u strpljenje našeg naroda. Nevolju trpeti dok god se može, ali biti izuzetno tvrd i sprečiti svaki mogući pogrom, kakav je to bio 14. mart 2004. godine, ili na neki drugi datum, ako sam pogrešio ,ja se izvinjavam. Takav pogrom poput tog, kao što su bili „Bljesak“ i „Oluja“, svakako ne treba dozvoliti i samo u toj krajnjoj nuždi treba povući neke poteze koji sada neki ljudi, neki politički predstavnici preporučuju da se onako vrele krvi upustimo eventualno u neku avanturu. Glava mora da bude hladna, srce mora da bude vruće, ali hladna glava mora da prikoči vruće srce da ne bi učinili neki sulud potez i tako svojim političkim protivnicima možda pomogli da izvrše neku vojnu akciju, koja može da liči na onu koja se desila u Hrvatskoj kada su „Bljeskom“ i „Olujom“ proterane na hiljade, na stotine hiljada naših građana. Tu moramo biti veoma oprezni, dakle, biti mudri, biti hrabri, ali nikako ludo hrabri, jer bi tako ušli verovatno u neku avanturu koju je Priština verovatno ukalkulisala kao mogući potez Srbije. Mislim da ta neka gotovost borbena itd, u ovoj državi već postoji. U politici i u ovakvim okolnostima se sve ne kaže. Ja verujem da su snage naše bezbednosti i te kako spremne da spreče svaki mogući pogrom, svaki mogući budući „Bljesak“ i „Oluju“ i pogrom koji je bio 2004. godine. Ja čvrsto verujem u naše rukovodstvo i verujem da naši građani, posle reči predsednika Republike i državnog rukovodstva, svakako znaju da nešto nećemo dozvoliti, ali da nešto moramo da istrpimo određeno vreme da bi na kraju realizovali svoje interese. Što se tiče ovog Kodeksa, Kodeks je verovatno namenjen protiv narodnih poslanika, protiv onih koji se neće dopasti nekima. Ja verujem da ću vrlo brzo biti predmet tog Kodeksa, bez obzira što niko ne može da navede nijednu moju uvredljivu reč od 2009. godine, ali se bojim da će ironija biti ta zbog koje mogu biti sankcionisan pomoću ovog Kodeksa. Ja mislim da treba da postoji Kodeks i za onu drugu stranu. Teško je ostati pribran ako vas istuku na stepeništu. Ja sam se i posle toga trudio da ne opsujem, da u Skupštini budem sabran, da pokušam da izbegnem bilo kakvu reakciju na napad, a sila akcije ne izazove reakciju, i da na takav način onaj koji je tim napadom nešto isplanirao, bude uskraćen za nešto drugo. Verujem čak i da ovi sudovi mogu u sudskom postupku da kazne napadače na mene srazmerno napadu na Borka Stefanovića, koji, gle čuda, kad se desio napad na mene, on je došao ispred Skupštine i podržao napadače. Ja sam očekivao da on kao žrtva napada pred mesnom zajednicom u Kruševcu, da će imati nekog razumevanja, da kad jedan poslanik dođe na dan zasedanja, kada ima sigurno status službenog lica, kad se desi napad na službeno lice na ulazu u njegovo radno mesto, ja sam očekivao da Borko Stefanović takav napad osudi. Međutim, on je osudio žrtvu i prešao kod napadača i podržao zdušno Boška Obradovića, govoreći kako se na medijima napad na njega nije video. Ja se sećam da je odmah to veče u Dnevniku prikazano sve to, čak i ukazivanje pomoći u domu zdravlja. Uopšte nisam protiv što je RTS to objavio, s obzirom da se radi o momku ili mužu jedne od glavnih urednika u RTS-u. Gle čuda, žene opozicionih prvaka rade u RTS-u, a opozicioni prvaci se stalno žale na tu medijsku kuću. Dakle, ja bih voleo da postoji neki kodeks protiv ovih što će da siluju. Jovo Bakić, kako se zove onaj, Srđan Nogo, Jovo Bakić. Recimo, Vukadinović koji kaže – nemojte ih vešati na Terazijama, kao nas, treba nas vešati na nekom drugom mestu, jer su na Terazijama vešali rodoljube. Znači, mi smo onako neka grupa ljudi koju treba obesiti na nekom skrovitom mestu, da se to čak ne da prilika ni da se vidi da smo obešeni, već to treba uraditi na nekom mestu, verovatno bi nam kao oni komunisti što su Dražu Mihajlovića prelili kiselinom itd, verovatno nam se ni za grobove ne bi znalo, ukoliko bi se realizovale sve one pretnje koje dolaze protiv nas. Teško je ostati sabran ako neko hoće da siluje, ako neko hoće da strelja, ako neko hoće da obesi, ako neko hoće to da uradi dugim cevima i ne znam sve koje pretnje smo dobili. Ono što mene čudi, da sve te pretnje su došle od navodno visokoobrazovanih osoba koje su od akademika, profesora itd, sa veoma zvučnim akademskim titulama. I sada će, recimo, umesto oni da budu na nekom sudu, tužilaštvo, naravno, ne radi svoj posao, sud se ne meša u svoj posao, s obzirom da su ga selektirali baš oni protiv kojih bi trebali nešto da urade. I sad, gle čuda, neće odgovarati nigde žrtve, ali mi ukoliko odgovorimo na te napade za skupštinskom govornicom, u tom slučaju ćemo mi biti predmet ovog Kodeksa. Prava je sreća da još uvek nisu na vlasti, verovatno bi njihov kodeks glasio – streljati Martinovića, streljati Jovanova, streljati Atlagića, streljati Bakareca itd, sve one koji su se zamerili drugu Đilasu. Dame i gospodo narodni poslanici, po pitanju Agencije za borbu protiv korupcije, koja se sad zove Agencija za sprečavanje korupcije, verovatno je namera ove vladajuće većine da preventivno deluje ta agencija i ja to pozdravljam, ali ona koja se borila protiv korupcije pre toga apsolutno ne zaslužuje pažnju i nije trebala u istom sastavu da preraste iz Agencije za borbu protiv korupcije u Agenciju za sprečavanje korupcije, jer po rezultatu koji je postigla, da se borila protiv korupcije, ti ljudi nisu zaslužili da imaju ta službenička mesta u toj agenciji, s obzirom da su im uglavnom mete bili siroti poslanici koji niti su u tenderskim komisijama, niti raspolažu novcem itd. Obično su im mete bile, ukoliko napravi neku tehničku grešku, nešto nije prijavio, karabin, automobil, na vreme itd, obično su im poslanici bili mete. U poslednje vreme su to i odbornici. Uglavnom se bave vladajućom većinom, dok su veliku korupciju zaboravili. Hajde da vidimo koji sve to oblici korupcije postoje u našoj državi kojima se Agencija nije bavila. Prvo se trebala baviti korupcijom sama sobom. Zamislite Agenciju za borbu protiv korupcije koja na zahtev države ode da poseti onu „Beobanku“, kako se zvala, na Zelenom vencu, zgradu „Beobanke“ da se smeste u te prostorije. Onda su oni zaključili da te prostorije nisu dovoljno atraktivne, ali negde u povratku su videli na Zelenom vencu na uglu novu fensi zgradu i onda su doneli odluku da tu zgradu kupe od čoveka koga neki smatraju mafijašem, koji je kupio te firme sa nekoliko zgrada. Onda su za tu jednu zgradu dali dva puta više novca nego što je država dobila za tri zgrade, oni su dva puta više novca dali za jednu zgradu. Gle čuda, nije bilo tendera, nego su sve to ostvarili bez javne nabavke, odlukom Vlade Mirka Cvetkovića. Zamislite Agenciju za borbu protiv korupcije koja je zgradu kupila bez ikakve javne nabavke, znači kupila javnom pogodnom, jer eto čelnicima te Agencije i sastavu te Agencije, koja je još uvek tamo, se dopalo to. Zamislite sada ćerka od jednog službenika u Agenciji za borbu protiv korupcije bude na listi dosta ih je bilo. Sada gledajte u toj organizaciji je bilo dosta koruptivnih stvari. Recimo, da su novac koji je, a otvoreno su svedočili članovi te organizacije, da taj novac koji je bio namenjen radu političke stranke, a politička stranka je bila nevladina organizacija… Sada ja pitam kako je uopšte dozvoljeno da se nevladine organizacije takmiče za vlast? Šta ako pobede? Hoće li oni biti dalje nevladine organizacije? Sad mi liče na antivladine. Ali, ako bi pobedili, da li bi one bile nevladine organizacije ili bi bile vladine organizacije? Da li oni to kažu da ako pobede na izborima neće da formiraju Vladu ili ja ne znam kakva je poruka? Uglavnom, gospodin koji je sedeo gore, koga sam ja nazivao kradulović Del Boj kompani, tu organizaciju, zamislite, on je sav novac koji je dobio, bez ikakve pratnje Agencije za protiv korupcije, bez skenera, da se vidi gde je novac itd, po rečima njihovih pripadnika, transferisao u sopstvene džepove. Hajde da vidimo šta je, gospodine Martinoviću, uradila Agencija za borbu protiv korupcije povodom ovog Srpskog pokreta Dveri o kome ste vi govorili, koja je novac namenjen za kampanju i redovno finansiranje te političke stranke kroz ad hok osnovane privatne zanatske radnje za izradu, pazite, video klipa, koji ja gore uradim za nekoliko sekundi, oni su za to isplatili negde preko 300.000 evra i sav novac koji su te radnje dobijale preduzetničke je ispumpan odmah sutradan u kešu bez ikakvih nabavki repromaterijala itd. Ja sam otišao i korak dalje i proveravao kome pripadaju. Sve te preduzetničke radnje su bile registrovane na kandidate koji su bili na listama odborničkim i na listama republičkim tog Srpskog pokreta Dveri. Ja sam dobio materijal. Agencija za sprečavanje korupcije, ranije se zvala za borbu, je dobila isti materijal kao i ja i nije mrdnula malim prstom. Da je to uradila vladajuća većina, ja verujem da bi to bilo uveliko sudski proces itd, da bi tu bilo prijava, da bi to zvečalo. Da vidimo šta je Agencija za borbu protiv korupcije, kasnije za sprečavanje korupcije, uradila povodom kupovine dugova stranaka. Vi svakako znate da postoje limiti gde pravno lice i fizička lica mogu da učestvuju u kampanji jedne političke stranke. Ako recimo u kampanji ta politička stranka potroši daleko više sredstava nego što je imala prihoda, napravi ogroman minus i pojavi se jedan čovek sa svojom firmom i kupi ogromnu količinu duga, on je u stvari učestvovao u izbornoj kampanji. Znači, postoji dogovor, vi ćete da napravite dug, ne brinite, ja ću vam dug zatvoriti. Onda, gle čuda, to se ne računa u finansiranje izborne kampanje, iako je očigledno da je tim sredstvima pokriven trošak u izbornoj kampanji i da je to nelegalno finansiranje, jer 10 puta prekoračuje limite koja pravna lica mogu, i više puta, da upute u izbornoj kampanji jednoj političkoj organizaciji. Šta se dalje dešava? Dakle, ta sredstva se okamaćuju, stiču se prihodi i kontrola nad radom te političke stranke od strane pravnog lica i njihovog šefa koji istovremeno kupuje jednu drugu političku stranku i tako dolazite do nelegalnih političkih organizacija koje koriste novac iz reklamnih prostora i onda ne znate da li imate problem sa političkom strankom Dragana Đilasa ili sa njegovom firmom, s obzirom da svi politički aktivisti za koje ja znam, koji predstavljaju tu njegovu stranku koju je kupio od tamo nekog iz Šida. Svi su zaposleni u firmi „Multikom“. Ja ne znam da li je „Multikom“ stranka ili preduzeće ili je SSP od stranke postao preduzeće. Drugu stranku iz te grupacije on kontroliše tako što je drži u dužničkom ropstvu onim finansiranjima, koja sam opisao, i na takav način postaje daleko uticajniji, a upravo smisao borbe protiv korupcije je da se spreče takve aktivnosti. Takvim finansiranjem jedne političke stranke postaje na određeni način vlasnik i te druge organizacije, jer je, kako to kažu, izelenašio i oni su žrtva jednog zelenaša koji kupuje jednu stranku, a zelenašenjem ima apsolutni uticaj na drugu. Još dve nevladine organizacije Pokret za preokret i PSG, kako se zovu, su u toj grupaciji i onda kao četiri organizacije su izašle i vi mislite četiri političke stranke, a u stvari je to jedna politička stranka. Čovek je jednu kupio, drugu ima kroz zelenašenje pod uticajem, u svom vlasništvu, takođe, a ove druge dve nisu političke stranke, a to bolje pred evroparlamentarcima zvuči i stvara se… To su pokreti. Ja ne znam da postoje registri pokreta. Ti isti ljudi su nama ubacili da jedna stranka mora da ima 10.000 overenih potpisa. Sada kada su oni došli u poziciju da to ne mogu da skupe, razmnožavaju političke organizacije kroz tri člana, pa recimo Pokret za preokret. On, tašta i komšinica osnuju Pokret za preokret i sad je to ta jedna od organizacija koja se pita o izborima u Republici Srbiji, način na koji će se izbori sprovoditi itd. Nisam znao da je to smisao nevladinih organizacija. Onda imate, kao, navodno, Dragan Đilas je iz kamate dao LJubi Davidoviću te fondacije. Ali, to Agenciju za sprečavanje korupcije, tada se zvala Agencija za borbu protiv korupcije, apsolutno nije interesovalo, kao što je nisu interesovala ni ogromna finansijska sredstva, trgovina uticajem, itd, i Đilasa i Vuka Jeremića, ogromna finansijska sredstva, njih apsolutno nisu interesovala. Nije ih interesovalo kako to fondacija dobija od Dragana Đilasa 200 hiljada evra, ali, gle čuda, Dragan Lutovac i Dragana Rakić tvrde da su oni te pare potrošili za stranačke aktivnosti. Ali, zakonom je zabranjeno da fondacija finansira političke stranke. Dakle, ja ne znam šta radi Agencija za sprečavanje korupcije kada je dopustila da jedna fondacija iz kamate Dragana Đilasa, iz zelenašenja, protivzakonito finansira jednu političku organizaciju koju, kad se finansira iz fondacije, ne može da radaru da vidi Agencija za borbu protiv korupcije, s obzirom da nije nadležna, govorim o sprečavanju korupcije, da kontroliše fondacije? To je toliko očigledno, samim njihovim izjavama Agencija je trebalo da otvori neki postupak protiv dotičnih i na takav način spreči nelegalno finansiranje političkih subjekata, što bi trebalo da bude njihova osnovna delatnost. Na kraju, Vuk Jeremić, dok je bio narodni poslanik, posle i predsedavajući Narodne skupštine, ali je bio konsultantskim ugovorom, što nigde nije prijavio, Patriku Hou savetnik, konsultant, što je rezultiralo sa 7,9 miliona evrića ili dolara, izvinjavam se, koje je on prihodovao na "pi ar", znači, imao je udruženje koje je nazvao "Pi ar Vuk Jeremić konsalting" ili ona neka "Cepris" ili kako se tad zvala, organizacija, koja ima kao NVO itd, sa ogromnim sredstvima od 7,9 miliona koje su upumpane u kampanju Vuka Jeremića kada je bio predsednički kandidat i naravno da se Agencija za sprečavanje korupcije nije apsolutno bavila time. I na kraju, Vuk Jeremić dobija 200.000 evra od katarske ambasade u Nemačkoj i 120.000 od katarske ambasade u Vašingtonu. Katar mi je nešto oko ISIS-a bio veoma zanimljiv i gle čuda, Vuk Jeremić sve to dobija. Ja sada pitam vas i nas – da li je to možda bio novac koji je isplaćen zbog mišljenja Međunarodnog suda pravde, koji je on tražio, tek toliko da ojača mogućnost za kosovsku nezavisnost Albanaca, divlje države, da li je on te pare dobio zbog toga? Da li je on možda zbog toga naručio ono mišljenje ili je dobio 320.000 evra? Gle čuda, hajde da vas pitam, znate vi ko je ambasador u Kataru, Srbije? Jasminko Pozderac. Što je meni to nekako blisko rodbinski, zvuči sa ovim Omerovićem, to je on nešto sa familijom Pozderac, „Hakija“, „Hamdija“, „Čakija“. Ne, „Čakija“ nije bila. Nama bi Vuk Jeremić „čakijom“, koliko ja vidim, zapretio. Verujem da to neće njemu pasti na pamet, ali, gle čuda, to tako ide. Sad kad ja ovo govorim, oni kao, evo, sad on brani vlast. Ne, ja ne branim vlast. Ja ni portira nemam u Vladi. Ja branim državu Srbiju i njeno pravo da postoji. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15,10 časova. Zahvaljujem.
Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Jasmina Karanac.
Hvala predsedavajući. Koleginice i kolege narodni poslanici, ja ću se u svom izlaganju osvrnuti na tačku dnevnog reda koja se tiče izmena i dopuna, odnosno unapređivanja Kodeksa ponašanja narodnih poslanika. Mislim da je suština svega da svi mi narodni poslanici, koliko nas ima, nas 250, kao nosioci ustavotvorne i zakonodavne vlasti svojim izlaganjima, diskusijama, replikama, svojim ponašanjem u Skupštini kao najvišem predstavničkom telu, ali i vam nje, u svojim javnim i medijskim nastupima, kao predstavnici građana koji su nam ukazali poverenje da zastupamo njihove interese i u njihovo ime govorimo ovde u parlamentu, treba da težimo da se ovaj Kodeks nikada i nad nikome od nas ne primeni i da budemo iznad njega. Mislim da je to naša dužnost i obaveza, jer građani su nam dali poverenje da radimo isključivo u javnom interesu i bez obzira na različite stavove i različita mišljenja uvek postoji način da se bude pristojan i da bez uvreda i omalovažavanja drugih iskažemo svoj stav, stav svoje političke opcije i na taj način sačuvamo i lični integritet i dostojanstvo Narodne skupštine. Moramo biti pošteni pa priznati da prelaženje linije pristojnosti i prihvatljivog ponašanja i komuniciranja u parlamentu nije naš izum. I u parlamentima drugih zemalja i mnogo starijih demokratija možemo čuti i videti ponašanje koje ne dolikuje parlamentu. Čak i u takvim parlamentima, pored verbalnih uvreda, mogli smo videti i pokušaje fizičkog obračunavanja sa političkim protivnicima. Zato se i propisuje Kodeks ponašanja i ko ga prekrši treba i da snosi sankcije. Kodeks treba da doprinese i unapredi dijalog među poslanicima različitih političkih opcija i gledišta, da bude brana pristojnosti i vladavine prava, ali i instrument koji bi jačao ugled i integritet parlamenta i granica prihvatljivog nivoa komuniciranja preko koje niko ne bi smeo da prelazi. Ako se pridržavamo dnevnog reda, ako uvažavamo političku i svaku drugu različitost, jer Skupština je mesto gde treba da se čuju različita mišljenja, ali da se ona iznesu na odgovoran, pošten i nepristrastan način, onda ćemo doći do najboljih zakonskih rešenja i rezultata u interesu javnosti i građana. Narodni poslanik ni na jednom mestu ne treba i ne sme da zloupotrebljava svoju političku funkciju radi lične i partijske koristi. Ne sme da trguje uticajem, da se nađe u sukobu interesa i ničim ne sme da narušava ugled Narodne skupštine. Jedino takvim ponašanjem možemo podizati ugled i dostojanstvo parlamenta i jačati poverenje građana u Narodnu skupštinu. Dopune i izmene Kodeksa u odnosu na dokument koji smo usvojili krajem prošle godine predviđaju formiranje etičke komisije koja će biti odgovorna i zadužena za sprovođenje Kodeksa, odnosno davaće svoje mišljenje o tome da li je Kodeks prekršen i u kojoj meri. Odluke etičke komisije biće objavljene na sajtu Narodne skupštine Republike Srbije i to je dobra mera, jer će svako od nas voditi računa o tome da mu ime ne bude javno istaknuto na sajtu Narodne skupštine u lošem kontekstu. Predloženim izmenama se unapređuje uloga etičke komisije kroz proširenje nadležnosti za davanje mišljenja o povredi Kodeksa i pooštravanju mere u slučaju povrede Kodeksa od strane narodnih poslanika. Na taj način se sprovode preporuke o Kodeksu koje je sačinio Savet Evrope. Novina je i to će da će sada etička komisija davati mišljenje o povredi Poslovnika pre nego što o toj povredi odluči skupštinski odbor. Ovo je svakako dobra izmena, baš kao i objavljivanje mišljenja komisije na sajtu Narodne skupštine. Mišljenje i stav komisije će na taj način olakšati nadležnom skupštinskom odboru da donese ispravan stav o povredi Kodeksa. Predviđeno je da komisija broji pet članova i oni neće moći da budu iz redova narodnih poslanika i drugih javnih funkcionera, niti će moći da budu članovi političkih partija, već stručnjaci iz oblasti etike, čime se obezbeđuje nepristrasnost i profesionalnost u radu komisije. Značajno je i to što će Administrativni odbor odmah po prijemu prijave primerak te prijave dostaviti etičkoj komisiji. Ovo su značajne izmene koje svakako idu u smeru podizanja kvaliteta nivoa i rasprave i opšte atmosfere u parlamentu. Zato mi narodni poslanici moramo biti svesni Kodeksa koji usvajamo, odnosno standarda koji se od nas očekuju i jedino poštovanjem tih standarda, odnosno našom spremnošću da ih sprovedemo u praksu možemo postići očekivani efekat i dati odgovor javnosti da smo bili iskreni i u najboljoj veri usvojili ovaj dokument. Današnjim izmenama postiže se usklađenost sa međunarodnim standardima i na taj način biće ispunjene preporuke grupe država za borbu protiv korupcije, što bi trebalo da doprinese pozitivnom mišljenju o napretku Srbiju na sledećem zasedanju GREKO. Mi socijaldemokrate Rasima LJajića kao i do sada i ubuduće nastavićemo da budemo pristojni, odgovorni, svesni funkcije koju obavljamo, kao i značaja dostojanstva Narodne skupštine kao jednog od temelja demokratije i građanske države. U danu za glasanje podržaćemo predložene izmene i dopune Kodeksa. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeća je potpredsednica Narodne skupštine Marija Jevđić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsedniče. Poštovana ministarko, danas na dnevnom redu imamo Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju Kodeksa narodnih poslanika, kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije. Na samom početku želim da kažem ispred Poslaničke grupe JS da u danu za glasanje ćemo podržati predložena zakonska rešenja. Poznato je da je Zakon o sprečavanju korupcije donet u maju 2019. godine, a da smo mi u međuvremenu usvojili zaključak povodom razmatranja Izveštaja o radu Agencije za sprečavanje korupcije za 2019. godinu. Izabrali smo članove veća Agencije u februaru ove godine, doneli autentično tumačenje odredbe člana 2. Zakona o sprečavanju korupcije. Ono o čemu danas raspravljamo je izmena i dopuna ovog zakona po preporuci 12, a to je drugi izveštaj o usklađenosti Republike Srbije u četvrtom krugu evoloacije grupe država za borbu protiv korupcije Saveta Evrope ili poznatog GREKO, čiji je Republika Srbija član. Preporuke se odnose na narodne poslanike, sudije, tužioce, između ostalog na one odredbe koje se odnose na definiciju upravljanja sukobom interesa, istovremeno vršenje javnih funkcija i sekundarnih aktivnosti, kao i izveštaj o imovini i konkretno u njihovoj preporuci primećene su primedbe koje bi trebalo uvažiti kako bi se preporuka smatrala u celosti ispunjena. Deo tih preporuka iziskuje i izmene Ustava Republike Srbije i biće moguće ih ispuniti tek nakon što usvojimo ustavne amandmane. Poznato je da će, ja mislim, 26. ili 27. septembra doći predsednik Venecijanske komisije i dati svoje konačno mišljenje o ustavnim amandmanima, a da će i naša delegacija polovinom oktobra posetiti njih i konačno ćemo imati ustavne amandmane i izmene Ustava koje se tiču izbora sudija i tužioca. Zakonom se pojam korupcije jasno definiše, propisuju se jasni uslovi za izbor direktora Agencije, trajanje mandata direktora i zamenika, kao i pitanje njihovih ovlašćenja u odsutnosti. Takođe, u članu 46. se određuje obavljanje drugog posla, ili funkcije za javne funkcionere. Nadležnost za davanje saglasnosti za vršenje druge funkcije i ovlašćenja za određivanje roka prestanka određenih funkcija, koje su u sukobu interesa. Iz svog nekog ličnog iskustva ću, pošto sam veći deo svog života se bavila sportom, i dalje se bavim sportom, i postigla sam odlične rezultate, bila sam reprezentativac u sportu, i prošle godine me kao takvog istaknutog sportistu Kik boks savez Srbije izabrao za potpredsednika tog saveza. Naravno, tražila sam saglasnost i od Skupštine i od Agencije za borbu protiv korupcije, bez obzira što ta funkcija nije plaćena, nisam dobila saglasnost, i naravno, morala sam da dam ostavku. Htela sam da iskoristim ovu priliku i da vas pitam, da li postoji mogućnost da se možda kroz Zakon o sportu, pošto se Zakonom o sportu to ograničava, da onaj koji obavlja javnu funkciju ne može biti u funkciji nekog saveza, da li možda u sportovima koji nisu, da kažem, planetarno, popularni, fudbal, košarka, nego su tako neki, manje popularni sportovima, u kojima nažalost, niti ima novca, niti su te funkcije plaćene, da li tu postoji neka mogućnost da ljudi koji su se istakli se u tom sportu, i koji su, da kažem, dobri ambasadori tog sporta, mogu da obavljaju neku takvu funkciju iz čiste ljubavi? Da li tu postoji neki prostor, i da li možemo da napravimo neki izuzetak? Slažem se da će onda tražiti i za Sportski savez, i za fudbal, i za košarku, ali evo, pričam o nekim sportovima koji nažalost, nisu popularni, a koji godinama donose najsjajnija odličja iz svih i svetskih i evropskih prvenstava. Imamo izuzetne sportiste koji bi kasnije, eto, možda kao ja, nastavili svoju karijeru u ovim vodama, a s druge strane, njihova druga ljubav je sport, i ja sve što radim što se tiče sporta radim iz čiste ljubavi, i kao jedan dobar promoter sporta i bavljenja sportom. Možda sam izašla iz teme, ali svakako, se tiče sprečavanja borbe protiv korupcije. Sve ove izmene o kojima mi danas raspravljamo su neophodne kako bi se nastavila borba protiv korupcije i u cilju osnaživanja Agencije kao ključne institucije za delotvorniju borbu. Korupcija je i dalje jedan od najvećih izazova za Srbiju. Ako se sećate, 2013. godine, Agencija je počela anti korupcijsku kampanju za podizanje svesti javnosti. Mislim da smo dosta napredovali na tom polju, i u periodu od 2017. do 2020. godine, kroz projekat prevencije i borbe protiv korupcije koji je finansirala EU, organizovane su brojne aktivnosti, poput seminara, obuka, konferencija, javnih događaja za podizanje svesti građana. Predstavnici vodećih institucija koji su u svom svakodnevnom radom se bave suzbijanjem korupcije su učestvovali u ovim događajima. Moram da pohvalim da su u Kraljevu, Nišu, Obrenovcu i Novom Sadu održana četiri antikorupcijska časa, sa kampanjom – prekini lanac, reci ne korupciji, za učenike srednjih škola, kako bi se podigla svest o štetnosti korupcije. Tada je više od 850 srednjoškolaca učestvovalo na časovima i steklo određeno znanje o korupciji. Mislim da je to dobro, i da trebamo od najmlađih krenuti da podižemo tu svest da je korupcija jedno zlo koje je nažalost, globalni problem, pa tako i mi kao država imamo problem. Ono što treba naglasiti da je Vlada Republike Srbije postavila sebi zadatak, nultu toleranciju na korupciju. Znam da je potrebna snažna politička volja kako bi se problem korupcije rešio na delotvoran način, kao i snažan odgovor tužilaštva i sudstva na slučajeve visoke korupcije. Moram da završim, da bih ostavila vreme i svom kolegi. Kao što sam i rekla, u danu za glasanje podržaćemo predložene zakonske odredbe. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa ministar, Maja Popović. Izvolite.
Vi ste vrlo interesantno pitanje postavili, i to i jeste tema za razmišljanje imajući u vidu da je dozvoljeno da kažemo, od strane Agencije za sprečavanje korupcije da se bavimo nekim naučnim radom. Međutim, ukoliko se radi o članstvu u upravnom odboru, to su neka sporna pitanja. Međutim, imajući u vidu vaš pedigre u sportu i ukoliko bi ste toga mogli da date razvoju našeg sporta, o tome svakako treba raspravljati, naći neki modus na koji način, posebno što je to neka funkcija koja se ne plaća, da naši istaknuti sportisti mogu da ostanu u okviru sporta, a da opet to ne bude u suprotnosti sa odredbama ovog zakona. Svakako, ćemo predložiti to kao neku temu u budućnosti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Sledeći narodni poslanik Zoltan Pek. Izvolite.
Hvala. Pred nama je Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju kodeksa ponašanja narodnih poslanika i o tome ću da govorim. Kodeks ponašanja je dokument koji se konkretizuju univerzalne vrednosti. On je jedan vodič za delovanje i ponašanje narodnih poslanika. Kodeks ponašanja je dokument koji se promoviše politička kultura koja se zasniva na pristojnom, istinitom, transparentnom i poštenom ponašanju narodnih poslanika. Kodeks ponašanja narodnih poslanika je izrađen poštujući metodološka pravila kao što su jasnost, jednostavnost, konkretnost, konzistentnost povezanosti relevantnosti. Postavlja se pitanje da li je Narodna skupština mogla i ranije da donese kodeks ponašanja narodnih poslanika. Verovatno da smo mogli da donesemo, ali konsenzus je prošle godine donet i ovaj kodeks je donet prošle godine krajem decembra meseca. Moramo naglasiti da nisu sve članice EU u svojim parlamentima donele etičke kodekse i da se zaista materija ponašanja narodnih poslanika, predstavnika građana reguliše na vrlo raznolike i različite načine i da ne postoji opšti način rešavanja ovog pitanja ni na međunarodnom, ni na evropskom planu. Poslanici SVM misle da kodeks ponašanja narodnih poslanika predstavlja izuzetno važan korak ka vraćanju dostojanstva Narodne skupštine Republike Srbije, približavanju vlasti građanima i to bi trebalo da bude osnovni cilj svih nas, jačanje dostojanstva i integriteta narodnih poslanika. Naime, etika, vaspitanje i ponašanje je sve na kraju krajeva individualna stvar. To je ono što donosimo iz kuće, iz sredine u kojoj smo vaspitani, jednostavno su deo našeg opšteg ponašanja koje smo doneli iz naših porodica, učili od naših roditelja. Sam kodeks ponašanja je usaglašen sa Poslovnikom, što je najvažnije i vrlo bitno. On će unaprediti rad parlamenta, ali on sadrži određene novine u odnosu na Poslovnik, pre svega kada govorimo o sankcionisanju nedoličnog i neprimernog ponašanja. Treba znati da mi nismo samo narodni poslanici samo u ovom plenumu, samo u ovoj zgradi, mi smo narodni poslanici i van ove zgrade, van parlamenta, na ulicama, na pijacama, na putovanjima u našoj zemlji ili van nje i gledajući na to, mi smo i narodni poslanici na tribinama, na nekoj utakmici, ako navijamo za naš tim ili za našu reprezentaciju. Svugde se moramo dosledno ponašati, jer funkcija narodnog poslanika to zahteva. Pred nama su promene kod kodeksa ponašanja, koji se odnosi na formiranje komisije za etiku koja ima zadatak da donosi vodič za primenu kodeksa, da vrši poverljivo savetovanje narodnih poslanika u vezi primene kodeksa, organizuje i sprovodi obuke narodnih poslanika o primeni kodeksa i da daje mišljenje u vezi povrede kodeksa. Narodna skupština bira članove komisije za etiku i to pet članova na pet godina. Od tih pet članova, tri člana su predstavnici fakultetskog nastavnog osoblja, koji su bili ili su sada angažovani na osnovnim ili master studijama iz oblasti etike, morala i moralnog razvoja. Dva predstavnika su iz službi Narodne skupštine. Predstavnike fakultetskog nastavnog osoblja mogu predlagati sledeće institucije: Filozofski fakultet Univerziteta u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i u Prištini koji ima privremeno sedište u Kosovskoj Mitrovici i iz državnog fakulteta u Novom Pazaru, departman za filozofiju. Izbor kandidata vrši telo sastavljeno od tri člana odbora Narodne skupštine. Na mestima članova komisije koji se biraju iz službe Narodne skupštine, odabir ima preko internog poziva, kriterijum za člana je visoko obrazovanje, iz društveno humanističkih nauka i da ima najmanje zvanje samostalnog saradnika. Izbor kandidata vrši tele sastavljeno od tri člana, iz reda državnih službenika na položaju u službi. NJih određuje generalni sekretar Skupštine. Na osnovu predloga Odbora za administrativno-budžetska i mandatsko-imunitetska pitanja, Narodna skupština donosi odluku o obrazovanju Komisije za etiku. Komisija bira svog predsednika iz redova predstavnika fakultetskog nastavnog osoblja. Propisani su ovom odlukom razlozi za prestanak mandata članova ove komisije, kao i razlozi i postupak razrešenja članova ove komisije. Ako dolazi do povrede i kršenja Kodeksa, odbor ima obavezu da prijavu o kršenju i povrede odmah dostavi komisiji, da zatraži mišljenje komisije o povredi Kodeksa, pre donošenja bilo kakve odluke. Uvedene su i novčane kazne za povrede Kodeksa, ako je opomena u pitanju onda je novčana kazna u visini od 10% od osnovne plate narodnog poslanika. Ako je izrečena javna opomena onda je ta novčana kazna u visini od 50% od osnovne plate narodnog poslanika. Ove novčane kazne se izvršavaju, u skladu sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Na kraju, poslanici SVM će podržati i glasati za ove promene odluke i na zakon što je na dnevnom redu. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodinu Peku. Sledeći je narodni poslanik Hadži Milorad Stošić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, na dnevnom redu, današnje sednice, nalazi se Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije, kao i Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika. Na samom početku istakao bih da će poslanička grupa PUPS – „Tri-P“, u danu za glasanje podržati ovaj zakon i odluku, kao i ostale predloge sa ovog zasedanja i glasati za. Dva akata o kojima danas raspravljamo su u čvrstoj međusobnoj vezi i pokazuju jednu, rekao bih, zaista iskrenu nameru ove Vlade i nas, u Narodnoj skupštini, da se svi zajedno izborimo sa takvom pošasti, kao što je korupcija. Stalno popravljanje, preciziranje i usavršavanje zakona i nižih pravnih akata, u ovoj oblasti, ne treba posmatrati, kao nekakav nedostatak postojećih rešenja, već upravo suprotno, kao stalnu nameru da se prati stvarnost i blagovremeno reaguje na nove negativne praktične pojave u obliku korupcije. U tom smislu, predložene izmene i dopune Zakona o sprečavanju korupcije, u više članova postojećeg teksta, unose preciznije definisanje određenih pojmova i procedura. Na početku, dobro je što se ovim zakonom postavljaju dodatni uslovi koji se zahtevaju za izbor direktora Agencije, u vidu posedovanja posebnih znanja, iz oblasti sprečavanja korupcije, što treba da doprinese u perspektivi još kvalitetnijem izboru, potencijalnog kadra i na ovaj položaj, ali i na radna mesta unutar same Agencije i njenog opšteg rada a da se sa druge strane svede na minimum mogućnosti da na takvo mesto eventualno može da dođe neki potencijalno neadekvatan direktor ili kandidat za direktora. Sa druge strane, izmenama i dopunama u članovima 17. i 18. važećeg teksta, otklanjaju se određene postojeće nedoumice oko trajanja dužine mandata i preciziranja zamenjivanja direktora, kako ne bi došlo u situaciju da starom direktoru istekne mandat, a da se na izbor novog čeka duži vremenski period i na taj način se parališe rad same Agencije. Takve slučajeve, ne u Agenciji, ali svuda smo imali, tako da se ovom zakonskom regulativom to sprečava. Najveću izmenu pretrpeo je član 53, gde su postavljena još strožija ograničenja u vezi davanja obaveštenja o javnim nabavkama, koja obavljaju pravna lica, u kojima funkcioner ima učešće, a tiču se drugih javnih subjekata. Umesto dosadašnjeg rešenja, po kome su se ova obaveštenja davala samo u slučajevima kada su se ovi ugovori zaključivali sa onim pravnim licima kojima Republika Srbija, pokrajina, jedinica lokalne samouprave ili gradska opština imali preko 20% svog kapitala. Sada je taj prag brisan i ubuduće će se zahtevati da se prijavljuju apsolutno svi ovakvi slučajevi u kojima može doći do potencijalnog sukoba interesa. Još je važnije to što će ovim zakonom Agencija biti ovlašćena da napravi javno dostupnu evidenciju i ovih funkcionera i takvih pravnih lica i svih poslova koje bi oni obavljali. Mislim da i sami shvatamo važnost ovih rešenja kako bi ovi potencijalni slučajevi koji su do sada ostajali ispod radara, takođe bili podvedeni pod postojeći zakon, odnosno zakonska rešenja. Javno objavljivanje ovih podataka će podstaći širu javnost i medije da se oni uključe u praćenje svih postupaka u znatno većem broju nego do sada pa će i to biti dodatni mehanizam za kontrolu. U delu koji se odnosi na prijavljivanje imovine novinu predstavlja dopuna po kojoj je pojašnjeno da se pod pojmom drugih bitnih podataka koji se prijavljuju podrazumevaju pre svega gotov novac, digitalna imovina u vidu digitalnih valuta kao i sva druga pokretna imovina ili vrednost koja prelazi pet hiljada evra. Podsećam vas da smo mi pre izvesnog vremena u ovoj Skupštini usvojili zakonska rešenja koja precizno regulišu sticanje i trgovinu digitalnim valutama, a imajući u vidu da se radi o delatnosti koja dobija sve širi zamah dobro je da je i u ovu oblast uvedena u pregled imovine javnih funkcionera. Naposletku, završnim odredbama zakona predviđeno je pooštravanje donjeg praga iznosa novčanih kazni za prekršaj iz ovog zakona, što svakako treba pozdraviti samo što bih ovde stavio jednu malu napomenu. Naime, svako od nas zna da je bilo slučaja kolega koji nisu podnosili izveštaje o imovini i prihodima u zakonski propisanom roku, i neću kriti da se to ranije jednom ili dva puta desilo i u našoj poslaničkoj grupi, ali ja želim ovde da javnosti kažem da su tu u ogromnom broju slučajeva radilo i radi samo o pukom previdu i zaboravu, odnosno nehatnom prekoračenju zakonom propisanih rokova. Naravno, to ne može biti adekvatno opravdanje za ovakve slučajeve, a naročito se mora primetiti neki vid sankcije, da se mora primeniti neki vid sankcije, samo mislim da se mora voditi računa u ovakvim postupcima i da se odmah izriču najviše novčane kazne kako se to nekome desilo prvi put i samo jednom, a da takve funkcionere Agencija svakako treba vrlo detaljno da proveri kako bi se otklonio svaki vid sumnje. Poštovani narodni poslanici, na kraju se može zaključiti da se ovde radi o kvalitetnim poboljšanjima postojećih rešenja vezanih za borbu protiv korupcije, samim tim naša poslanička grupa PUPS - „Tri - P“ će u danu za glasanje dati svoju punu podršku za njihovo usvajanje. Na kraju bih samo želeo dodam da bi sama Agencija mogla da uputi nama i Vladi pored redovnih godišnjih izveštaja jedno svoje viđenje da li bi možda trebalo izvršiti i još neke izmene teksta zakona, pa da se o njima otvori javna rasprava i da ih razmotrimo, jer sam siguran da nema nikoga ko bi se protivio daljem usavršavanju i preciziranju ovih pravnih odredbi. Drugi akt koji se nalazi na današnjoj raspravi su izmene i dopune Kodeksa ponašanja narodnih poslanika. One se pre svega odnose na detaljna pojašnjenja vezana za Komisiju za etiku, jer je postojećim tekstom ovog propisa bilo predviđeno da će se o njenom radu usvojiti poseban akt. Stoga se to pitanje reguliše ovim izmenama i dopunama tako što se dodavanjem desetak novih članova precizira sastav te Komisije i način njenog izbora. Predviđa se da ova Komisija broji pet članova i to tri iz redova fakultetsko-nastavnog osoblja sa državnih fakulteta koje je angažovano u oblasti etike i morala i dva zaposlena u službi Narodne skupštine i da će ih birati Narodna skupština na predlog Administrativnog odbora. Način selekcije kandidata iz reda fakultetsko-nastavnog osoblja, kakav je predviđen u članu 23v. vrlo dobar i predstavlja jedan model kome bi generalno trebalo težiti i u drugim slučajevima izbora na funkcije pa i zapošljavanja tamo gde je to moguće, jer konačno mora da se ustanove kriterijumi za sve pozicije. Naime, tu je predviđeno da će jedini kriterijum za predlaganje i rangiranje kandidata biti, broj bodova vezan za objavljene naučne radove iz ovih naučnih oblasti. Dakle, neće biti nikakvih mogućnosti za nečiji subjektivizam i diskreciono pravo ili diskrecione ocene, već će troje prvoplasiranih sa te list biti predloženi i za članove Komisije, što stvara osnovnu pretpostavku u objektivnosti u njihovom budućem radu. Druge izmene odnose se na uređenje uvođenje mogućnosti i za novčano kažnjavanje poslanika koji bi se eventualno ogrešili o odredbe Kodeksa i to je takođe pozitivna novina, jer predviđa javno objavljivanje mera opomene, što realno znači da imaju uticaja na prekršioce. Poštovani narodni poslanici, pošto smatramo da se radi o dobrim zakonskim predlozima poslanička grupa PUPS „Tri P“ će u danu za glasanje dati svoju podršku za usvajanja ovog zakona i ove odluke. Takođe, poslanička grupa PUPS „Tri P“ će u danu za glasanje podržati i ostale predloge i zakonska rešenja, razmatrana na ovoj sednici i glasati za. Poštovani prijatelji, uvaženi građani Srbije zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Snežana Paunović. Izvolite.
Hvala potpredsedniče. Uvažene kolege, poštovani građani Srbije, teme koje su danas na dnevnom redu važne su za Narodnu skupštinu Srbije, ali prosto nisu nove, nedavno smo o njima razgovarali, simpatično je što danas razgovaramo o obe teme po preporuci GREKA i ljudi iz Evropske komisije. Prosto ja ne bih bila ja, ako se ne osvrnem na ove izmene i sa jedne i sa druge strane iz jednog drugog ugla. Ne sporim da treba doraditi etički Kodeks, šta više čini mi se da kada smo pripremali jedan ovakav dokument i jesam imala možda ideju da postoje novčane kazne, od koje sam odustala zato što njih predviđa Poslovnik. Nisam naročito srećna što se sada ta moja ideja preklopila sa mišljenjem GREKA i Evropske komisije, ali ono što je za mene posebno inspirativno kada smo govorili o Kodeksu, ja sam i tada rekla da ono što je vaspitanje ili nevaspitanje, svako od nas nosi iz kuće. Teško da ćemo uspeti da bilo kojim Kodeksom promenimo manire ljudi, promenimo neke situacije koje smo imali prilike da gledamo u ovoj Skupštini. Sećate se kojekakvih performansa. Ne bih se ja vraćala na to da im ne bih davala na važnosti, ali ono što je meni fascinantno u današnjem danu, žao mi je što je ministarka Popović izašla, pretpostavljam da će se vratiti, jer je bila na važnom sastanku, pre nego što je došla na zasedanje Skupštine, jeste da i paradoks je da baš danas razgovaramo o preporukama od strane GREKA i Evropske komisije na temu našeg ponašanja, na temu Kodeksa o našem ponašanju, na temu korupcije kod nas, a da nemamo ili bar ja nemam informaciju, kako se to ponašaju ljudi kod njih posle jučerašnjeg dana u kom odlučite da ničim izazvani, prekršite sve sporazume, izvedete neke silne specijalce na granične prelaze, odnosno administrativne prelaze, zastrašite na taj način sve nealbansko što živi na severu Kosova i Metohije, pod izgovorom da kada skinete legalne tablice Republike Srbije treba još i da plate neku taksu za neke privremene, tobože tih privremenih institucija. Reakcija koju smo čuli od ovih divnih ljudi iz Evrope, jeste da moraju da i Priština i Beograd, neću uspeti da iscitiram, to nije ni važno, uglavnom povučena je paralela koja nema, jer Beograd nije uradio ništa, što bi isprovociralo ovakvu reakciju tih privremenih institucija. Pokušavala sam da od juče shvatim šta se zapravo dogodilo i šta je zapravo težnja, osim one iskonske koju imaju oduvek, a to je da prosto plasiraju te nealbance da ih nateraju da kao i svi mi koji 1999. godine, pod njihovim oružjem morali da pobegnemo i proteraju još to što je ostalo, pa sam došla na ideju da može i da bude da im je taj budžet te kvazi države, kako god im se zvala ta organizacija, koju tamo imaju , poprilično prazan, kada su počeli da otimaju na jedan način koji je onako gusarski pa da rizikujem, da možda i one gusare, koje pamtimo, uvredim, jer ovo se malo kosi i sa tim. Sve je ovo prihvatljivo. Srbija je nedvosmisleno odlučila da će iskoračiti i da će uraditi više i da će uraditi sve ono što se očekuje od nje u cilju da prosto skinemo sa sebe taj teret, konstantnih pritisaka, konstantnog nipodaštavanja, konstantnog prozivanja, ali svaki put kada mi budemo sve rešeniji, i da zaista pružimo ruku svima koji su spremni za razgovor, uvek nas nekako bezobrazno opomenu da ne zaslužuju niti to poverenje, niti tu korektnost, pa i ovo ćutanje na sve što se dešava, na prelazima Brnjak i Jerinje, je opet bezobrazluk, mimo svih granica i to baš u momentu kada od Srbije očekuju da unapredi svoj kodeks ponašanja za narodne poslanike. Sigurna sam da narodni poslanici Republike Srbije, imaju mnogo veći nivo civilizacije u sebi nego što ga imaju oni koji bi da nas podučavaju kako to treba da izgleda. Ovo govorim u svoje lično ime, da me ne bi knjižili bilo kome, osim meni samoj, vrlo ljuta, zbog momenta da ne prepoznate, da ne moramo stalno da budemo neko koga ćete da prozivate, da nismo ni blizu ni onoga što Aljbin Kurti, izmisli svaki put kad se probudi lepo ili loše raspoložen, da nemamo nikakvu strategiju kao država da u tom smislu, šikaniramo bilo koga, a da nas uvek stavljate u isti koš samo zato što nemate izgovor i nemate opravdanje, i nemate definiciju, za ovu količinu bezobrazluka koju pokazuju neki zvaničnici Prištine ili kako god ih vi zvali, nek su vam miljenici, neka su vam deca, šta god. Nije bez osnova, bilo ni doneti kodeks ponašanja za narodne poslanike i o tome sam govorila i kada smo ga donosili i ne samo ja, nego i svi mi zajedno, potpuno svesni čega smo sve bili svedoci, potpuno svesni svoje odgovornosti, i pred ljudima koji su glasali za nas i pred ljudima koji nisu glasali za nas, ali zaslužuju da iz ove sale čuju samo ono što je politička debata, a ne bilo kakve jeftine poteze koji su na nivou nekog rijaliti programa, i ne mislim, opet kažem, nužno za svakog čoveka, da mora da postoji kodeks, već postoji nešto što sam sa sobom dogovoriš da li hoćeš ili nećeš. Ali kada bih mogla da onako možda bezobrazno ili naivno odreagujem na sve što se dešava, od juče, onda bi verovatno rekla, e sada me ove preporuke ni na jednu ni na drugu temu, ne zanimaju. Jednostavno bi moralo da se promeni sve to što se prema nama usmerava na dnevnom nivou, jednostavno bi morali da shvate da u državi Srbiji, rade i žive neki ljudi koji zaista dobru volju za saradnju. Jednostavno bi morali da prepoznaju da nismo svi isti i da nikada nećemo biti, da se mi za opstanak našeg sistema, pa ako hoćete i ekonomsku ne borimo na način što bilo šta otimamo od bilo koga i izmišljajući koje kakve takse i na koje kakve teme, ali ako bih sebe upoređivala sa njima onda bih bila ljuta i na sebe, jer ja Srbiju smatram državom, a ovu tvorevinu, nažalost, nečim što mi zaista, najpre liči na neke gusare, razbojnike šumske, mada su i šumski razbojnici imali neke svoje kodekse i neke svoje principe, pa su kažu, otimali od bogatih da bi dali sirotima. Ovde se otima sve od ljudi koji su nealbanske pripadnosti u južnoj srpskoj pokrajini na sve moguće načine, otima im se pravo da budu ljudi na toj teritoriji. Paralelno sa svim tim oni koji nas upozoravaju da treba da unapredimo sistem borbe protiv korupcije, da unapredimo etički Kodeks o ponašanju narodnih poslanika oni na sve to odgovaraju na način da Beograd i Priština treba da smire strasti, spuste loptu, kako god se to zvalo u trenutku u kome Beograd ima samo jedan problem, a to je šta ako ovaj bezobrazluk skoči na veći nivo. To je onda opasnost po živote naših ljudi o kojima moramo i hoćemo da brinemo. Dakle, uvažene kolege, poštovana gospodo iz GREKO-a, iz Evropske komisije i svih evropskih zemalja, ja cenim vašu brigu i potrebu da nam pomognete, ali nam pomozite na način što ćete i da nas vidite i da nas čujete, i nemojte nam više gušiti glas, i nemojte nas više pretvarati u nešto što stoji naspram koje kakve kvazi tvorevine, i nemojte više vući paralelu između onoga što je vlast u Srbiji, što je predsednik Srbije, što je predsednik Skupštine Republike Srbije, što je premijerka Srbije i onoga što ste napravili na način što ste možda baš zahvaljujući korupciji ili kako se to tamo zove legalnom lobiranju doveli na vlast u takozvanom Kosovu, u našoj južnoj pokrajini, u Prištini i sada još na bazi toga ko je tamo praviti paralelu između nas koji smo dobili legitimno poverenje narodu u Srbiji, i to ne u malom procentu. Nisam ja otišla daleko od teme. Govorile su moje kolege o tome šta zapravo tretiraju ove promene i Zakon o borbi protiv korupcije i etičkog Kodeksa. Nemam ja tu šta da dodam, osim što sam zaista imala potrebu da naglasim da je paradoksalno da u današnjem danu mi razgovaramo o preporukama, a da ne kažemo da zaista očekujemo da bar budete ljudi onoliko koliko smo mi prema vama. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima koleginica Dubravka Filipovski. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani i građanke Srbije, uvažena ministarka, izmene i dopune oba predloga zakona i o etičkom Kodeksu narodnih poslanika i izmene i dopune Zakona o sprečavanju korupcije pokazuju i dokaz su da Srbija uvažava preporuke evropskih institucija, u ovom slučaju preporuke Saveta Evrope i GREKO-a, kao njenog tela koje čine države za borbu protiv korupcije. Kada je reč o Kodeksu ponašanja za narodne poslanike kojeg smo usvojili 20. decembra prošle godine, izmene i dopune se odnose na jasne kriterijume za izbor članova etičke komisije, za njihov rad i funkcionisanje, kao i za njihovo razrešavanje. Preporuke GREKO-a se odnose i na veću transparentnost Kodeksa ponašanja za narodne poslanike, za njegovu efikasniju primenu u praksi, kao i za njegove smernice za izbegavanje i rešavanje sukoba interesa. Drugi predlog zakona se odnosi na izmene i dopune Zakona o sprečavanju korupcije, koji je predložila sama Agencija za sprečavanje korupcije zbog toga što je uočila da neke članove zakona treba precizirati i pojasniti, i naravno i ovde je reč o ispunjavanju GREKO preporuka. Javna rasprava o izmenama i dopunama Predloga zakona o sprečavanju korupcije je završena i Predlogom zakona jača kontrolu Agenciju za sprečavanje korupcije kada su u pitanju osobe koje obavljaju javnu funkciju i njihovi srodnici. Srbija pokazuje odlučnu borbu u borbi protiv korupcije, to pokazujemo i ustavnim reformama. Cilj tih ustavnih reformi je jačanje nezavisnosti i efikasnosti pravosuđa, ali i jačanje kapaciteta policije, tužilaštva, sudstva i Agencije za sprečavanje korupcije. Srbija pokazuje odlučnu borbu protiv korupcije i najnovijim hapšenjem Belivukove grupe koja je optužena i procesuira se za najteže otmice i na najmonstruoznija ubistva što je javnost u Srbiji i mogla da vidi- Takođe, Srbija je modernizovala Krivični zakonik važećim međunarodnim standardima, Srbija je pokazala i ostvarila blisku međusobnu saradnju nadležnih državnih organa, imenovani su i oficiri za vezu svih organa za efikasniju saradnju sa Tužilaštvom, tu je i Zakon o poreklu imovine. Pored zakona o kojima danas raspravljamo, smatram nedopustivim provokacije sa tablicama od strane Prištine i nelegalnih paravojnih formacija ROSU na Kosovu i Metohiji, uverena u naše rukovodstvo, u predsednika Srbije Aleksandra Vučića da ćemo se izboriti i sa ovom situacijom kojom nam je nametnuta. Takođe, zgrožena sam kao i velika većina građana Srbije onim što je rekao bivši ombudsman i predsednički kandidat Saša Janković da je trpeo pritiske od strane ambasadora da se približi predsedniku Srbije Aleksandru Vučiću kako bi ga rušili iznutra. Cilj pojedinih stranaca bio je da se izazove … na zdravstveno stanje predsednika Srbije i na njegovu porodicu kako bi se na taj način srušila vlast u Srbiji. Janković je, nažalost, potvrdio ono o čemu je velika većina nas govorila mesecima, a oponenti su nas kritikovali da podižemo tenziju, da spinujemo i da na neki način preterujemo. Po ko zna koji put smo bili u pravu svi mi, kao i predsednik Srbije koji je sve to znao da je bio meta sa svojom porodicom jer je prisluškivan i praćen. Sada kada je sve jasno i kada je istina ogoljena, kada su i evropski parlamentarci napustili sastanak o poboljšanju izbornih uslova u Srbiji zbog nerealnih zahteva Đilasa i njegove malobrojne klike ostaje nam da se u ovom visokom Domu borimo i da donosimo zakone u interesu građana Srbije, da pružimo punu podršku predsedniku Srbije Aleksandru Vučiću i Vladi, da Srbija bude što više ekonomski jaka i privredno napreduje kako bi se glas građana Srbije i njenih predstavnika čuo, pre svega zbog izazova i pritisaka koji nam predstoje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Danijela Veljović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvažena ministarka, koleginice i kolege narodni poslanici, sigurno najveći problem današnjice jeste korupcija. Jedna od najpreciznijih definicija korupcije dao je eminentni ekonomista Vito Tanci. Prema njemu korupcija postoji ukoliko dođe do namernog narušavanja principa nepristrasnosti pri donošenju odluka, a u cilju prisvajanja neke pogodnosti. Može se slobodno reći da je korupcija stara koliko i država i da se razvojem države razvijala i korupcija poprimajući nove oblike. Sigurno je korupcija jedna od najvećih neprijatelja razvoja društva jer proizvodi i dalekosežne posledice. U cilju zaštite javnog interesa, jačanja integriteta i odgovornosti javne vlasti i javnih funkcionera Nacionalnom strategijom za borbu protiv korupcije i Akcionim planom za sprovođenje strategije, Narodna skupština je maja 2019. godine donela novi Zakon o sprečavanju korupcije. Godinu dana od početka njegove primene, počeo je da se primenjuje 1. septembra 2020. godine, Agencija za sprečavanje korupcije i Grupa država Saveta Evrope za borbu protiv korupcije GREKO ukazale su na potrebu da se zakon još više unapredi kroz poboljšanje i preciziranje pojedinih odredbi. Konkretno, novim Predlogom zakonom o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije bolje će se definisati sam pojam. Naime, korupcija se sada definiše kao odnos koji nastaje korišćenjem društvenog položaja ili uticaja radi sticanja nedozvoljene koristi za sebe ili za druge. Uvodi se obaveza da javni funkcioneri dostavljaju podatke o gotovom novcu, dragocenosti, digitalnoj imovini, pokretnim stvarima vrednosti veće od 5.000 evra. U postupcima javnih nabavki gde u privatnom licu funkcioner ima akcije ili vlasnički udeo mora da obavesti Agenciju za sprečavanje korupcije o ovim poslovima. Do sada je to bilo određeno limitom do 20%, što znači da ispod tog procenta nije postojala obaveza. Novim predloženim zakonskim rešenjem utvrđuje se da kada javna funkcija zahteva rad sa punim radnim vremenom, onda ne postoji mogućnost obavljanja drugog posla bez saglasnosti Agencije za sprečavanje korupcije. Značajno je predloženo proširenje odredbe po kojoj se ne prijavljivanje imovine ili davanje lažnih podataka o imovini smatra krivičnim delom koje se proširuje sada i za neprijavljivanje prihoda. Kao što se može videti iz navedenih značajnih izmena, vršioci javnih funkcija moraju se pokazati kao najodgovorniji. Korupciju je, moram reći, gotovo nemoguće potpuno iskoreniti, jer u našem mentalitetu postoji još uvek sistem „ja tebi ti meni“, za koje je prof. dr Vladeta Jeretić govorio da je odraz plemenske svesti iznad kojeg se treba izdignuti, a pre svega kroz duhovnost. Zakon je taj koji mora urediti ovu oblast i pokazati da će najodgovorniji po funkciji i najviše odgovarati. Borba protiv korupcije nije sama po sebi svrha, već predstavlja težnju da se stvori društvo jednakih šansi, društvo koje počiva na načelima socijalne pravde i sigurnosti. Socijaldemokratska partija Srbije, koja baštini takva načela, podržava u potpunosti svaki vid borbe protiv korupcije. Poverenje građana u institucije mora da bude još jače i snažnije, a jedan od načina da se poverenje gradi na čvrstim osnovama jesu primeri dobre prakse. Socijaldemokratska partija Srbije će se uvek zalagati za transparentnost, odgovornost, profesionalizam i zbog toga je važno da osuđeni funkcioneri za korupciju nakon odslužene kazne ne budu više u mogućnosti da obavljaju javne funkcije i raspolažu novcem iz budžeta. Zbog svega navedenog u danu za glasanje poslanici Socijaldemokratske partije Srbije će podržati predlog izmena Zakona o sprečavanju korupcije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Slavenko Unković. Izvolite.
Zahvaljujem. Predsedavajući, poštovana ministarko, uvažene kolege narodni poslanici, već nekoliko puta u ovom mandatu pričamo o korupciji i nikada ova tema ne može biti suvišna. Čak je potrebno stalno da napominjemo i ukazujemo na ovaj veliki problem. Korupcija je pojava koja podriva vladavinu prava, ugrožava ljudska prava i negativno utiče na razvoj svake zemlje. Zato borba protiv korupcije predstavlja najvažniji zadatak za razvoj demokratskog društva. Usvajanjem izmena Zakona o sprečavanju korupcije poboljšavamo normativni okvir koji treba da bude usklađen međunarodnim standardima u toj oblasti, pre svega sa preporukama Grupe država pri Savetu Evrope za borbu protiv korupcije. Cilj je da se dodatno ojačaju nacionalni mehanizmi za prevenciju i borbu protiv korupcije u skladu sa Nacionalnom strategijom za borbu protiv korupcije i Akcionim planom za Poglavlje 23. Poslednjih godina doneli smo nekoliko sistemskih zakona koji svojim rešenjima i institutima predstavljaju dobar alat u rukama sudija i tužilaca u borbi protiv korupcije. Često čujemo da je država objavila rat korupciji, da je nulta tolerancija na korupciju itd, ali malo toga se dešava u realnim situacijama. I dalje nemamo značajne primene visoke korupcije i dalje se sve svodi na slučaj podmićivanja i neke predmete iz privrednog kriminala. Nijedna izmena zakona neće dati rezultate ako javni tužioci ne pokažu veću spremnost i odlučnost da ispitaju javno iznete argumentovane stavove ili sumnje na korupciju, a pogotovo ako se odnosi na državne funkcionere. Ako prijavimo korupciju, ta šteta i nepravda će možda biti otklonjena. Ako je ne prijavimo, šteta će sigurno nastati, neće biti sprečena. Najopasniji vid korupcije jesu situacije kada se privatni interesi, koji su ujedno i suprotni javnom, pretvore u odluke, propise i neke akte, a tu najviše uticaja mogu da imaju javni i politički funkcioneri. Ove izmene zakona uglavnom se odnose na javne funkcionere, neprijavljivanje imovine i obaveze prijavljivanja gotovog novca, digitalne imovine itd. Sve je to u redu, tako i treba da bude. Baš smo ovih dana videli informaciju od Agencije za sprečavanje korupcije, gde su oni pregledali 190 izveštaja o imovini funkcionera i otkrili su da u 52 slučaja funkcioneri su poslali netačne i nepotpune podatke i to je sve u redu i to će se lako ispraviti. Svi znamo da se velika korupcija, odnosno korupcija na visokom nivou dešava tamo gde su veliki poslovi, veliki novci, velike kombinacije i smatram da tu ima jako puno posla, a i prostora da institucije efikasnije i odlučnije reaguju. Veliki novac i poslovi se dešavaju na lokalnom nivou. Zato su lokalne samouprave imale zadatak da donesu lokalne antikorupcijske planove kako bi bili preventivni mehanizmi zajedno sa svim ostalim u borbi protiv korupcije. Iako je to trebalo da se završi još 2017. godine, od 145 gradova i opština, to je uspešno učinilo samo njih 87, uglavnom se pravdajući nedostatkom kadrova, a često im je razlog bio i što uopšte to nije bio prioritet. Postoji situacije gde ljudi svesno ili ne ulaze u odnos tzv. korupcije iz navike ili konvencionalne korupcije. To su razne vrste davanja mita, podmićivanja, zapošljavanja, problema u školstvu i zdravstvu i gde im takođe niko ništa nije tražio, niti je nagovarao na tako nešto. Verovatno je ovo naš fenomen bespotrebnog podmićivanja posledica kulturološkog obrasca jednog društva kao što smo mi. Sa njom nekako možemo da se nosimo bez nekih naročito veliki društvenih posledica. Možda je u ovim izmenama zakona propuštena prilika da se preciznije uredi uporedo vršenje javne i političke funkcije. Ovaj oblik korupcije je verovatno najzastupljeniji kada je u pitanju obavljanje redovnih aktivnosti i političkih funkcionera. Sistemska borba protiv korupcije podrazumeva da ne mogu to biti samo neke ili nekoliko institucija koje se bave ovom temom. Ovim problemima treba da se bave sve institucije naše države. Kada imamo partnerski odnos svih nadležnih državnih institucija potrebna nam je samo politička volja koja je najpotrebnija i najbitnija da bi ova borba bila uspešna i na visokom nivou. Poslanička grupa Jedinstvene Srbije je jako zainteresovana da ovi zakoni budu što efikasniji i stoga ćemo u danu za glasanje podržati ove pomenute predloge. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Dijana Radović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko Popović, koleginice i kolege narodni poslanici, etičke dileme, kao i polemike oko kršenja etičkih principa jesu zapravo nešto sa čime se svi ljudi susreću u svom poslovnom okruženju. Odstupanje od etičkih normi, nažalost, danas je sve izraženije, a moralne dileme sve su češće. Upravo danas ovim izmenama i dopunama koje su na dnevnom redu mi unapređujemo normativni okvir koji se odnosi na Kodeks ponašanja narodnih poslanika, ali takođe i na etičke principe prilikom vršenja javnih funkcija, odnosno prilikom vršenja funkcija javnih funkcionera. Ono što bih posebno naglasila je da se ovi principi tiču sprečavanja sukoba interesa, zatim zabrane i ograničenja određenih aktivnosti, kao i svih drugih aktivnosti koje se odnose na obaveze prilikom izveštavanja o imovini, prihodima ili nekim drugim interesima koje javni funkcioneri mogu imati. Jedna od bitnih odrednica demokratski orijentisanih parlamenata jeste i postojanje mogućnosti da se vodi parlamentarna diskusija ili parlamentarni dijalog, gde svaki građanin naše države može računati da će naći nekog ko govori u njegovo ime. Zbog toga postupci narodnih poslanika i parlamentarni vokabular mora da bude čuvar dostojanstva ne samo nas narodnih poslanika koji govori i ne samo institucije parlamenta u kojoj govorimo, već moraju biti čuvari dostojanstva svih građana Republike Srbije koje u ovom visokom domu predstavljamo. Na taj način čuvamo dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije i ne dozvoljavamo ono što je veoma važno, a to je da se položaj i uloga parlamenta na bilo koji način ili omalovaži ili potceni. U prethodnih godinu dana bili smo deo efikasnog, racionalnog i produktivnog parlamentarnog rada, gde je predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, koji je i po funkciji personifikacija parlamenta, na jedan poseban način, svojim znanjem i iskustvom, dao lični pečat vođenju najvišeg zakonodavnog i predstavničkog tela. Kao što se i pokazalo, može da bude i čuvar parlamentarnih sloboda, autoritet, ali i čuvar digniteta Narodne skupštine. Na taj način svi zajedno u prethodnih godinu dana uspeli smo da očuvamo dostojanstvo Skupštine, ali i ono što je, po mom mišljenju, veoma važno, a to je da povećamo ugled narodnog parlamenta ne samo unutar naše zemlje, već i u interparlamentarnim aktivnostima u kojima smo učestvovali. Usvajanjem Kodeksa ponašanja narodnih poslanika krajem prethodne godine, složili smo se ovde svi zajedno, da je neophodno radi očuvanja dostojanstva i političkog renomea narodnog parlamenta, neophodno da donesemo jedan akt koji će biti čuvar pristojnog ponašanja i rečnika, a samim tim da se ne može bez sankcije bilo šta izreći ili postupiti, a što će biti ispod granice, političkim žargonom rečeno, parlamentarnog fer pleja. Kodeks ponašanja jeste garant pristojnog ponašanja, jeste garant pristojnog parlamentarnog vokabulara, ali takođe uspostavljamo jedan viši nivo političke kulture i na taj način utičemo na to da građani ne samo povrate poverenje u parlament, već i da povećaju poverenje koje imaju prema jednoj tako velikoj i važnoj instituciji od nacionalne važnosti. Samim tim, takve postupke kao što su zloupotrebljavanje prava da se govori, ne samo kada su u pitanju neke nepristojne reči ili neki nepristojni postupci, već, naravno da je poželjno da se u Narodnoj skupštini debatuje i iznose argumentovani stavovi, bez obzira na partijske razlike i razlike koje možemo imati po pitanju ideologije, ali ono što ne sme da se dešava jeste da se to pravo i da se ta mogućnost na bilo koji način zloupotrebljava. Kodeks ponašanja takve postupke sprečava i sankcioniše i na taj način postaje zaštitno sredstvo i delotvoran lek za sve one postupke koje možemo zvati i parlamentarna nekultura ili drugačije rečeno, na taj način može se prekoračiti standard neke dozvoljene prihvatljive komunikacije. Kada je reč o drugoj tački dnevnog reda, odnosno o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije, korupciju najjednostavnije ili narodski rečeno možemo zvati i "praksu podmićivanja" koja iako je karakteristična za savremena društva i smatra se problemom savremenog društva, zapravo postoji od pamtiveka, sa kojom se ne samo Srbija susreće, već i sve zemlje u svetu u većoj ili manjoj meri. Najjednostavnije je možemo definisati kao korišćenje javnog položaja odnosno kada državni službenik ili javni funkcioner, pored delokruga svog posla, ulazi u neke nedozvoljene radnje koje mu mogu obezbediti određenu ličnu korist. Poznato je da su se još i stari Atinjani suočavali sa ovom pojavom, ali ono što je posebno zanimljivo jeste da su čak i oni imali skup pravila koja su bila upravo usmerena ka tome da tu pojavu, negativnu društvenu pojavu, suzbije ili spreči. Iz toga možemo izvesti zaključak da je borba protiv korupcije stara onoliko koliko i sama korupcija. Upravo zbog toga sam mišljenja da je korupcija proces na kome stalno treba insistirati, koji ne sme stati i koji se ne može završiti. Jer, ukoliko čak i preventivno ne delujemo, ne možemo očekivati da se korupcija ne pojavi u bilo kom mestu, na bilo kom nivou, u većoj ili manjoj meri. Ta borba ne sme da bude deklarativna, ta borba ne sme da bude ni politička floskula, ona mora da bude iskrena i odlučna borba za ono što se zove javni interes, a posebno mi, narodni poslanici, u ustanovi koja je nacionalni parlament, od izuzetne važnosti, moramo da se borimo kroz više uloga koje imamo. Jedna od njih je zakonodavna uloga i moramo da insistiramo na tome da donosimo dobre, zdrave i kvalitetne zakone, koji će imati i antikoruptivne mere. Takođe, moramo da budemo oprezni i prilikom nekih odredaba koje mogu možda biti malo i preteške ili preoštre za određene javne funkcionere. Tu bih istakla primer koji se tiče odbornika u lokalnim parlamentima, jer su možda za njih prevelike obaveze po pitanju, recimo, ili preoštra je ta klasifikacija da ne mogu da budu članovi saveta mesnih zajednica. Ovo je problem posebno u ruralnim sredinama, u mestima koja imaju manji broj stanovnika i vrlo retko nailazimo na to da imamo mnogo ljudi koji zapravo i žele da se bave iskreno tim lokalnim problemima koji jesu od egzistencijalnog značaja za naše predstavnike, a bitan im je taj nivo lokalne vlasti, odnosno nivo vlasti koji je najbliži našim građanima. Važna je i kontrolna uloga koju Narodna skupština ima u sprečavanju korupcije. Tu mislim pre svega na sprečavanje pranja novca, nadzora nad radom Vlade, ali i nadzorom nad trošenjem javnih finansija. Ne treba mnogo obrazlagati koliko je borba protiv korupcije važna za našu privredu, koliko čuva naš novac, ali koliko je važna za naš put ka članstvu u EU. Mada, po mom mišljenju, možda i najvažnija od svih stavki jeste koliko je bitna za građane Republike Srbije, svakog od nas pojedinačno, jer na taj način štitimo blagostanje naših građana i utičemo da sačuvamo dobrobit svih građana Republike Srbije. Složili smo se ovde danas više puta da je korupcija jedan globalni fenomen, fenomen na koji nije imuna ni jedna država, ali složili smo se takođe da je obaveza svake države prema svojim građanima da se protiv takvog fenomena konstantno bori, na svim nivoima i samo na taj način gde ćemo donositi upravo dobra zakonska rešenja, dobru zakonsku regulativu i samo tako možemo pomoći da se korupcija ako ne iskoreni, onda svede na neku minimalnu meru. Na kraju, podsetiću samo na ono što je Šarl Monteskje rekao u 18. veku - Svaki čovek koji ima vlast, ima i sklonost da je zloupotrebi i nastaviće da je zloupotrebljava sve do onog trenutka dok ne naiđe na granice. Poslanička grupa SPS će podržati ove izmene i dopune koje su danas na dnevnom redu i uvažena ministarko Popović, imate našu podršku, podršku socijalista, za uspostavljanje granica svima onima koji žele ili imaju nameru da zloupotrebe bilo koju funkciju koju obavljaju. Takođe, to je naše iskreno opredeljenje. Želimo da iskoristimo jednu ovako veliku anomaliju kao što je korupcija i samim tim, doprinesemo da parlament kao jedna važna institucija bude ključni partner Vladi Republike Srbije u borbi protiv korupcije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Ana Pešić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, uvažena ministarka, dragi građani Republike Srbije, osnovni cilj novog Zakona o sprečavanju korupcije jeste zaštita javnog interesa, smanjenje rizika od nastanka korupcije, kao i jačanje odgovornosti organa javnih vlasti i javnih funkcionera. Nakon godinu dana stvorile su se mogućnosti da se ovaj zakon unapredi i pospeši i pojam korupcije će biti bolje definisan, a javni funkcioneri će imati obavezu da daju podatke i o gotovom novcu. Problem korupcije je globalan i nema zemlje koja se nije susrela sa njenim negativnim efektima, ali i obaveza svake zemlje prema svojim građanima jeste da se bori protiv nje. Od dolaska SNS na vlast borba protiv korupcije je jedan od prioriteta, ali i strateški plan Vlade Republike Srbije. Međutim, ne mogu da se ne osvrnem na period između 2000. i 2012. godine, koje su obeležile mnogobrojne pljačkaške privatizacije, zloupotrebe službenog položaja, pljačke u javnom sektoru, posrnula ekonomija, nezaposlenost i kriminal. Koruptivni političari DS su razrušili i uništili Srbiju uz otpuštanje velikog broja radnika i urušavanje institucija. Ova politička elita je svoj interes uvek stavljala iznad interesa građana Srbije, koji i danas osećaju posledice njihove pohlepne i nemoralne vlasti. Nažalost, mi i danas imamo priliku da gledamo kako isti ti koji su zloupotrebom svojih položaja stekli milione, stanove i brojne koristi, da se bez imalo srama i dalje obraćaju građanima, preko čijih leđa su stekli bogatstvo. Tako slušamo Miroslava Aleksića, Jeremićevog potrčka, koji je ovih dana jedan veliki poljoprivrednik, kako sebi daje za pravo da uopšte govori o korupciji. Čovek koji, dok je bio na mestu predsednika opštine Trstenik, je sam sebi nezakonito podigao platu i samim tim postao jedan od najplaćenijih predsednika opštine. Pored toga, ovaj, kako sebe danas naziva pošteniji, opozicionar je menjajući funkcije nameštao tendere za sebe i svoje prijatelje kako bi stekao milione. Uz to, dodajte brojne malverzacije, pronevere u mesnim zajednicama, nenamensko trošenje kredita i zloupotrebu javnih nabavki. Sa druge strane, u Beogradu nam je Dragan Đilas ostavio njegovo životno delo – dug od 1,2 milijarde evra. Građani očekuju da se ovakvi pojedinci, koji su otimali i poharali, konačno odgovaraju, jer ne zaboravljaju se prazne opštinske i gradske kase širom Srbije, ne zaboravlja se devastirana ekonomija i urušena infrastruktura, ne zaboravlja se ni jedan spakovan kofer, ni jedna ukradena mladost, ne zaboravlja se ni borba za državne funkcije zarad ličnog interesa. Zato svi mi ovde trebamo da se zapitamo zašto smo u politici i zašto radimo ovaj posao, da li je to zbog građana Republike Srbije ili zbog naših ličnih interesa. Predsednik Aleksandar Vučić, nam svakodnevno pokazuje da su prioritet građani, nove bolnice, nove fabrike, novi autoputevi, brojne investicije, da su nas izabrali da radimo u korist i za boljitak svih građana. Ne želimo da funkcioneri, kao nekada, koriste javne funkcije za sticanje ličnog bogaćenja i stvaranja monopola za svoj lični biznis, nego da rade u korist građana i odgovaraju pred njima. Ovim zakonom želimo da stavimo do znanja i funkcionerima, a i građanima – ukoliko postoji bilo kakva mogućnost za zloupotrebu položaja, ali i sukob interesa, da će biti kažnjeni, bez obzira ko je u kojoj stranci. To je ono najbitnije. U ovoj borbi neće biti ni zaštićenih, ni povlašćenih, kao što smo mnogo puta do sada i pokazali. U danu za glasanje ću podržati ovaj Predlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginici. Sledeći je narodni poslanik Dejan Kesar. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, cenjena ministarka, poštovani građani Srbije, pred nama su danas dva akta i jedan od akata jeste i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije i drugi akt jeste Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju Kodeksa o ponašanju narodnih poslanika. Oba akta koja se danas nalaze pred nama, narodnim poslanicima, imaju za cilj da predloženim rešenjima urede ponašanja u svojim oblastima delovanja. Kada govorimo o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije, razlozi zbog kojih je Vlada, kao ovlašćeni predlagač, ovaj predlog zakona uputila u Dom Narodne skupštine su dvostruki. Sa jedne strane potreba usklađivanja postojećeg zakonskog akta sa preporukama koje su stigle od Grupe država za borbu protiv korupcije, odnosno GREKO, i sa druge strane potrebe da se postojeća zakonska rešenja jasno definišu kako bi u narednom periodu mogla da se primenjuju na bolji način. Upravo na ovom primeru, na primeru Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije vidimo jasno želju i volju i Vlade, kao ovlašćenog predlagača, i Ministarstva pravde i Agencije za sprečavanje korupcije da ovaj zakonski tekst učinimo boljim kako bi se na efikasniji način borili protiv koruptivnih dela i koruptivnih radnji. Kao što su moje kolege prethodnici govorili o korupciji – korupcija jeste bolest savremenog sveta i, kada bismo želeli da korupciju definišemo kroz primer stručne literature, mogli bi da kažemo da je korupcija jedan od vidova kriminaliteta koji se može definisati i kao kriminal „belog okovratnika“. Time se definišu sva ona krivična dela kod kojih postoji teškoća dokazivanja izvršenja, odnosno postojanja konkretnog krivičnog dela, kao i ona krivična dela gde se izvršioci tih krivičnih dela služe na način da koriste određene praznine u postojećim zakonskim aktima. Zato je veoma važno da postojeće zakonske akte prilagodimo trenutnom vremenu, da prilagodimo postojećim situacijama kako bi se na efikasniji način borili protiv svih onih stvari koje su regulisane krivičnim zakonodavstvom, a kako država i državni resursi ne bi bili na gubitku. Ono što je bitno reći jeste da se u stručnoj literaturi korupcija naziva, odnosno može definisati zbirom radnji kojim određeno lice želi da ostvari lično blagostanje na uštrb države i državnih resursa. Zato je veoma bitno da na taj način preduzmemo sve neophodne radnje kao ozbiljni i odgovorni činioci da zaštitimo i državu i da zaštitimo državne resurse. Korupcija svoje negativne efekte može da pokaže i na pojedincima i na državi, jer ukoliko imate raširenu korupciju u jednoj demokratskoj državi, te negativne implikacije se mogu videti na različitim primerima. Sa jedne strane imate problem prilikom ostvarivanja zakonom zagarantovanih prava koje proizilaze iz Ustava i zakona, a sa druge strane što strani investitori neće da dođu u vašu zemlju da investiraju svoj novac zato što kažu – pa, da, ta zemlja ima problem sa korupcijom, pitanje je kako ćemo mi poslovati i pitanje je kako ćemo mi određene pravne probleme koji proizilaze iz tog poslovanja moći da rešimo u daljem vremenskom intervalu. Zato je veoma bitno da radimo konstantno na tome da korupciju svedemo na najmanji mogući nivo. Kada govorimo o samoj korupciji, veoma mi je žao, ministarka, što ovakve odredbe koje se danas nalaze u Predlogu zakona o sprečavanju korupcije nismo imali 2010, 2011. i 2012. godine, kada smo imali eklatantan primer korupcije koja je vršena od strane javnih funkcionera koji su sedeli u tadašnjem vrhu države. Ono što bih, takođe, želeo da kažem, a vratiću se na ovu temu, jeste da su predložena rešenja veoma jasna, da su veoma koncizna i da otklanjaju svaki oblik sumnje kako će se određena rešenja primeniti u konkretnoj situaciji. Sem onih rešenja kojima se jasno regulišu određena kadrovska pitanja u okviru Agencije za sprečavanje korupcije, a to je da će mandat zamenika direktora Agencije trajati, odnosno ukoliko dođe do prestanka mandata direktora Agencije, do izbora novog direktora, odnosno da prilikom izbora novog direktora on mora da poseduje određena stručna znanja iz oblasti korupcije. Takođe, veoma mi je drago što danas imamo predložene izmene i dopune koje jasno definišu da lica koja su zaposlena u organu, koja su zasnovali stalni radni odnos u organu javne vlasti ne mogu da osnivaju privredna društva i ne mogu da se bave samostalnom delatnošću. Ono što je takođe veoma bitno jeste da isti ti nosioci javnih funkcija ubuduće ne mogu da učestvuju u upravljanju privrednim društvima, niti mogu da imaju određena upravljačka prava. Kao što sam rekao, veoma mi je žao što ovakve odredbe nismo imali 2010. godine. O svim koruptivnim radnjama koje su se dešavale do 2012. godine nismo samo mi govorili kao predstavnici najjače opozicione stranke u tom trenutku. Nismo samo mi govorili šta se dešavalo na republičkom nivou, šta se dešavalo na gradskom nivou, šta se dešavalo po opštinama širom Srbije. O tome su govorile i nadležne državne institucije, a o tome najbolje govori i Izveštaj tadašnjeg saveta za borbu protiv korupcije na čelu sa Vericom Barać. Ovo što ja danas držim u rukama jeste Izveštaj o pritiscima i kontroli medija u Srbiji koje je sačinio Savez za borbu protiv korupcije 19. septembra 2011. godine. Zašto sam ja ovaj dokument danas doneo u Narodnu skupštinu? Zato da bi prestali da mediji koji su bliski predstavnicima bivšeg tajkunskog režima govore o tome da mi ovde narodni poslanici koji vrlo savesno i odgovorno obavljamo ovaj posao, mi konstantno iznosimo paušalne izjave da su te izjave neutemeljene, da su te izjave bez dokaza i da tim izjavama želimo da naštetimo njihovim strankama, a i njihovom ličnom ugledu i integritetu. Ovaj dokument koji sam ja doneo je javno dostupan i on se može naći na sajtu Saveta za borbu protiv korupcije. Da ja sada ne bih iznosio sve detalje i da ne bih oduzimao vreme mojim dragim kolegama, ja ću citirati neke stvari koje se odnose na ljude koji su bili visoki javni funkcioneri do te 2012. godine i koji su odlučivali o našim pravima i interesima u tom trenutku. Ukoliko dođete na stranu 28. ovog Izveštaja, veoma lepo piše da je Savez za borbu protiv korupcije svoju pažnju posvetio „Multikom grupi“ i „Dajrekt mediji“ i Emoušn grupi“. Sve te tri firme su bile u vlasništvu ili je imao određena upravljačka prava, što je u vezi sa današnjim izmenama i dopunama, bivši gradonačelnik Beograda, Dragan Đilas. Ne pričamo mi ovde, narodni poslanici, o Draganu Đilasu zato što je on predsednik određene opozicione stranke. Mi narodni poslanici ovde pričamo o Draganu Đilasu zato što govorimo o svim onim činjenicama i svim onim stvarima koje se mogu dokazati da je on direktno učestvovao da budžet Republike Srbije i budžet grada Beograda bude oštećen u određenim novčanim iznosima. Savet za borbu protiv korupcije kaže – preduzeće „Multikom grupa“ je osnovano još 2004. godine. Znači, mnogo ranije, pre nego što je Dragan Đilas došao na funkciju gradonačelnika. „Multikom grupa“ i „Dajrekt medija“ iz godine u godinu beleže rast neto dobitka. Tako je „Dajrekt medija“, prema podacima iz APR-a u 2008. godini, ostvarila neto dobitak od 558 miliona dinara, dok je u prethodnoj 2007. godini bio manji za gotovo 200 miliona, a u 2009. godini je ostvarila dobitak od 619 miliona evra. Slično je i sa „Multikom grupom“ koja je zajedno sa povezanim preduzećima iz godine u godinu, od 2008. do 2012. godine ostvarivala sve veće i veće neto dobitke. Ono što je važno, u 5. stavu strane 29. stoji – Savet za borbu protiv korupcije utvrdio je da štamparija „Big print“, koja je deo „Multikom grupe“, ostvaruje, sada molim građane da obrate pažnju, ostvaruje direktnu poslovnu saradnju sa državnim institucijama, među kojima ima onih koje se finansiraju direktno iz budžeta grada Beograda, čiji je gradonačelnik upravo Dragan Đilas. Ta firma sarađuje sa „Ateljeom 212“, „Zvezdara teatrom“, „BDP“-om, „JDP“-om, ali i Turističkom organizacijom Beograd. Mi kada ovde govorimo da postoje sumnje je najblaže upotrebljena reč kada vidimo ove podatke koje je dala relevantna državna institucija. O čemu mi ovde, narodni poslanici, treba više da objašnjavamo kada Savez za borbu protiv korupcije govori o tome da postoji direktna povezanost firmi sa gradskim preduzećima, na čijem čelu grada tada je bio Dragan Đilas? Da ne pričamo o mostu na Adi, koji je veoma bitan zato što su se predstavnici bivše vlasti mnogo puta pozivali na to. Taj most je nas koštao, sve ovde, 500 miliona evra. Tri stotine miliona evra su samo koštale pristupne saobraćajnice. Cena mosta od 500 miliona je pola vrednosti ukupne vrednosti današnjeg Moravskog koridora. Zašto je to bitno? Most u Francuskoj, čiju ja sliku danas ovde držim, je najviši most na svetu koji ima, ovde možete da prebrojite, šest pilona. Mosta na Adi na koji se Dragan Đilas i te kako pozivao, da je to najveći infrastrukturni projekat koji je izgrađen za vreme njegovog mandata, ima dva pilona, a košta 500 miliona evra. Onda, otkrivamo da su određena lica bliska njemu uzimala određeni novac na ime provizije. Nije samo most na Adi u tom trenutku bio problem. Bio je problem nabavke podzemnih kontejnera, bio je problem nabavke softvera u vrednosti od 10 miliona evra koji nikad nije iskorišćen, bio je problem da se sarađuje direktno sa javnim ustanovama i javnim preduzećima i rezultat svega toga jeste da je grad ostao zadužen za skoro milijardu i dvesta miliona evra. Ono što je takođe veoma bitno, druga stvar koju sam doneo u Narodnu skupštinu, da ne bi ispalo da predstavnici SNS iznose paušalne izjave, jeste kada odete na bazu imovine političara koji se može naći na sajtu KRIK, a svi ovde znamo i cela Srbija zna da KRIK nije blizak politici SNS i da se na KRIK-u mogu naći najgori tekstovi koji su usmereni i protiv SNS i protiv predsednika Aleksandra Vučića i protiv njegove porodice, nađete bazu imovine političara, odnosno imovine Dragana Đilasa. U tom tekstu stoji: „Dok je bio na vlasti, razvio je svoje poslove i uvećao bogatstvo, a njegove firme tih godina imali su prihode i do 80 miliona evra godišnje“. Da ne pričamo mi ovde paušalno da Dragan Đilas i njegov brat imaju trideset i nešto stanova na najelitnijim lokacijama, to pokazuje izveštaj KRIK-a iz baze imovine političara. Sada, ono što je najbitnije jeste da dolazimo do međustranačkog dijaloga. Zašto je međustranački dijalog veoma važan? Ti isti predstavnici koji su navikli da trpaju sebi milione u džepove neće da dođu mirno na vlast. Oni konstantno prete nasiljem, konstantno prete pobunama i žele da dođu na vlast tako da ih dovede neko. A to da ih dovede neko je jasno prikazano i nakon međustranačkog dijaloga, kada su se oni sve vreme ranijih godina pozivali na strance, pozivali na strani faktor, da neće da razgovaraju sa Aleksandrom Vučićem, da neće da razgovaraju sa predstavnicima svog naroda, nego je njima najbolje da razgovaraju sa Tanjom Fajon, Bilčekom, Kukanom i Falkenštajnom. Nakon druge runde dijaloga, kada su videli da taj njihov zahtev su puste želje koje niko neće da prihvati zato što te želje mogu samo oni sebi da ispunjavaju zato što te stvari nisu realne, oni posle toga kažu – nisu nama dobri ni stranci, nećemo mi strance, mi ćemo sami da se borimo za našu slobodu. Znate zašto oni to rade? Oni stalno odlažu rešavanje tog problema zato što znaju da nemaju podršku u svom narodu i zato što su odluku o bojkotu doneli i pre prvog međustranačkog dijaloga. Građane moram da podsetim da je predsednik Aleksandar Vučić takođe pokrenuo i unutrašnji dijalog o pitanju KiM, gde su ti isti predstavnici bežali od toga i rugali se tom dijalogu. Zato je veoma važno da danas kada govorimo o Kodeksu, o ponašanju narodnih poslanika, tim Kodeksom, koji je već ranije donet u domu Narodne skupštine, moramo da regulišemo međusobne odnose kako više ne bi bili svedoci konstantnih napada od strane predstavnika opozicionih stranaka i drugih činilaca na nas, da idemo ka tome zato što nemamo politički program, da vređamo Aleksandra Vučića, da vređamo poslanike SNS i da vređamo sve one koji ne podržavaju to njihovo, a to njihovo jeste da dođu na vlast bez izbora i bez volje građana. Kao što je predsednik poslaničke grupe Aleksandar Martinović rekao, podneo sam dva amandmana i to amandman na član 23. gde se posle reči u daljem tekstu – vodič, dodaju reči - u roku od 15 dana od dana obrazovanja komisije. Zato što smatram da je veoma važno da se postupak sprovođenja obuke narodnih poslanika za primenu tog Kodeksa da se sprovede, a veoma je važno da se sa njim započne u roku od 15 dana od dana obrazovanja komisije. Ono što je mnogo bitnije jeste da u amandmanu 2. koji sam podneo, u članu 5. Predloga odluke, član 30 menja se i glasi. U njemu je jasno sadržan celokupan postupak ukoliko dođe do prijave kako se vrši postupak od početka do kraja. Time, samo da bi javnosti objasnio, da ne misle opet građani da mi podnosimo kojekakve amandmane i da ne mislimo u interesu i Narodne skupštine i svih drugih činilaca, koji mogu učestvovati u tom postupku, jeste da ukoliko je prijava podneta protiv člana odbora da će umesto njega postupati zamenik člana odbora, a ukoliko je podneta prijava protiv zamenika člana odbora njega će menjati drugi zamenik člana odbora koji je uzeo učešće u radu tog odbora. Da ne bi previše vremena oduzimao mojim kolegama, koji će učestvovati u raspravi u toku današnjeg dana, želim da kažem da je veoma važno da ovakve i slične akte Vlada predlaže i vaše ministarstvo, ministarka, jer smatram da su oni veoma bitni kako bismo očuvali resurse Republike Srbije i kako bismo nastavili putem prosperiteta i boljeg života. Ono što bi želeo da poručim predstavnicima opozicionih stranaka i ljudima koji misle da oni rade dobre stvari jeste da dok je SNS i dok je predsednik Aleksandar Vučić na čelu države, mi nikada nećemo dozvoliti da odluke u našoj državi donose stranci i drugi strani faktori, zato što mi jedni poštujemo volju građana Srbije. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Kesaru. Sledeća je uvažena koleginica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, pred nama se danas nalaze dva vrlo važna zakonska rešenja, to su izmene i dopune Zakona o sprečavanju korupcije, kao i Predlog odluke o izmeni Odluke o Kodeksu ponašanja narodnih poslanika. Najpre moram da istaknem da je Republika Srbija demokratska zemlja, da krupnim koracima se dešavaju demokratski procesi i da Republika Srbija u skladu sa strateškim opredeljenjem Vlade i predsednika Aleksandra Vučića teži da postane punopravna članica EU. Na putu priključivanja EU jedna od naših obaveza jeste i usklađivanje našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU, ne samo radi EU, već pre svega iz razloga da bi naši građani živeli bolje, da bi naši građani bili zadovoljniji, da bi država postala 100% servis građana i radila isključivo u njihovom interesu i za boljitak životnog standarda svakog građanina. Najpre moram da istaknem da 2012. godine dolazeći na vlast SNS kao jedno od svojih prioriteta, gotovo prioritet broj jedan, iznela je odlučnu borbu protiv kriminala i korupcije, odnosno nultu toleranciju na korupciju. Zašto smo to uradili? Zato što je zemlja punih 12 godina, do 2012. godine, bila ogrezla u kriminalu i korupciji i to od predstavnika najviše izvršne vlasti. Zašto je korupcija opasna? Opasna je zato što je u direktnoj vezi sa povećanjem siromaštva građana Republike Srbije i sa ličnim bogaćenjem malog broja pojedinaca, uglavnom onih koji su vršili izvršnu vlast, a to su Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Boris Tadić i ostalo društvo tajkunskog žutog preduzeća . Još je Verica Barać, nadovezaću se na govor mog uvaženog kolege Kesara, ukazivala da leglo korupcije u Republici Srbiji leži u stvari u izvršnoj vlasti, odnosno u Vladi. Verica Barać je ukazivala da izvršna vlast u Republici Srbiji kontroliše u potpunosti medije, da u potpunosti kontroliše pravosuđe, odnosno da su i mediji i pravosuđe potpuno zarobljeni od strane izvršne vlasti. Verica Barać takođe je ukazivala na sporne privatizacije, odnosno na sva ona činjenja i na sva ona nedela žute korumpirane vlasti oličene u liku i delu Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Borisa Tadića u zatvaranju i stavljanju katanaca na hiljade i hiljade fabrika, otpuštanju preko 400 hiljada radnika na ulice, o tome da je nezaposlenost bila gotovo najveća u Evropi, iznosila je oko 26% i inflacija je bila dvocifrena. Gotovo da građani nisu mogli da zadovolje osnovne egzistencijalne potrebe. Sem toga, u vreme vršenja vlast Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Borisa Tadića moram da napomenem da zbog toga što su ljudi ostajali bez posla, zato što su im katanci stavljani na fabrike i njihova deca su ispaštala na taj način što zbog neprimanja plata i zbog neplaćanja doprinosa i poreza njihova deca nisu imala zdravstvenu zaštitu. Tako da žuto tajkunsko preduzeće predvođeno Draganom Đilasom nije prezalo ni od ugrožavanja osnovnih ljudskih prava pre svega dece, a tu i osnovnog ljudskog prava, a to je pravo na zdravlje i pravilan i kontinuiran psihofizički razvoj dece. Takođe moram da napomenem da je MMF videvši s kim ima posla do 2012. godine glavom bez obzira 2011. godine otišao iz Srbije. Nikakvih investicija nije bilo jer jednostavno niko nije mogao imati poverenje u vlast koja u svojoj biti i u svojoj suštini jeste korumpirana. Od 2012. godine do sada doneli smo mnogo zakona koji su antikoruptivni, koji u svojoj srži i suštini imaju taj elemenat antikoruptivnosti. Jedan od zakona koje smo doneli sem Zakona o sprečavanju korupcije je takođe Zakon o poreklu imovine, Zakon o lobiranju, Zakon o političkim strankama i drugi zakoni. Bivša vlast predvođena Draganom Đilasom, Vukom Jeremićem, uništila je pravosudni sistem do te mere – pravosuđe jeste jedan od stubova i oslonaca svake države i pravosuđe jeste osnova za pravdu svakog građanina da od 137 osnovnih sudova te osnovne sudove sveli su na samo 37, tako da je dostupnost pravdi običnom čoveku, običnom građaninu učili dalekom i gotovo nedostižnom. Još jedna stvar, direktno su udarili na dostojanstvo, čast i ponos sudija onog dana kada su njih hiljadu, i sudija i tužioca, samo u jednom danu bez ikakvog obrazloženja ostavili bez posla. Moram da istaknem da zakon koji se odnosi na izmene i dopune Zakona o sprečavanju korupcije je vrlo značajan zato što on precizno definiše pojedine, odnosno dopunjuje jedine zakonske odredbe. To su zakonske odredbe koje se odnose na sam pojam korupcije. Zatim, zakonska odredba koja se odnosi na dodatni uslov za direktora Agencije za sprečavanje korupcije, a to je da mora da ima posebna znanja, iskustva i dodatne obuke u oblasti sprečavanja i borbe protiv korupcije. Zatim se dopunjuju odredbe koje se tiču pomoćnika direktora, da on može da obavlja dužnost do izbora novog direktora, odnosno definiše se uloga vršioca dužnosti direktora. Ono što je značajno jeste da se pooštravaju prekršajne kazne za sve one funkcionere koji ne podnose u zakonskom roku, ne odazivaju se na poziv Agencije. Te prekršajne kazne su dvostruko povećanje, a takođe postoji krivična odgovornost za neprijavljivanje imovine prihoda i ta krivična odgovornost se odnosi na to da je zaprećena kazna zatvora od šest meseci do pet godina. Ono što moram da istaknem, da za razliku od 2012. godine, danas je Srbija jedno veliko gradilište, danas se u Srbiji radi i gradi. Danas gotovo u svakoj opštini, u svakoj lokalnoj samoupravi su otvorene nove fabrike, ljudi se zapošljavaju, nezaposlenost je smanjena. Javni dug je takođe smanjen, što znači da ne zadužujemo našu decu, ne zadužujemo buduće generacije i gotovo da nema dana kada predsednik Aleksandar Vučić u nekoj opštini ili u nekom gradu ne otvori novu fabriku. To znači da investitori imaju poverenja u našu zemlju, imaju poverenja u stabilnost naše zemlje, imaju poverenja u efikasan rad institucija, jer nemačke kompanije sigurno ne bi otvarale svoje fabrike i zapošljavale naše ljude, a njih danas 72.000 radi u nemačkim kompanijama. Broj radnika 2014. godine koji je radio u nemačkim kompanijama je bio svega 17.000. Takođe, švajcarske firme dolaze u Srbiju, otvaraju se, zapošljavaju se naši radnici. Japanske firme, a gotovo najpoznatija u svetu „Tajers“, postavljen je kamen temeljac i treba da se otvori u Inđiji. Sve to se ne bi radilo da stranci nemaju poverenja i u institucije, ali i u politiku mira i stabilnosti koju predvodi Aleksandar Vučić. Za sve one koji bi danas da se dočepaju vlasti, a ti koji bi danas da se dočepaju vlasti, vladali su do 2012. godine, to su Đilas, Jeremić, Tadić, moraju da znaju, vrhovni sudija svim političkim partijama je jedino narod na slobodnim izborima. Taj narod veruje politici rada, rezultata, politici Aleksandra Vučića i to je na predsedničkim izborima u dvomilionskom broju pokazao. Prema tome, oni koji su bili korumpirani do 2012. godine, oni koji su pljačkali svoj narod, a bogatili svoje lične džepove, moraju otići na smetlište istorije, jer njima nema mesta u ovoj i ovakvoj Srbiji. Srbija je zemlja pristojnih ljudi, Srbija zna i pamti, Srbija vidi ko radi u njenom interesu svakog dana, ko se bori za svako radno mesto, ko se bori za mir i stabilnost, ko donosi prosperitet i budućnost našoj deci, a to je politika Aleksandra Vučića. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bratimir Vasiljević. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pred nama su danas dva predloga izmena zakona, Zakona o korupciji, Zakon o etičkom kodeksu. Kako su se stvorili uslovi na predlog grupe država Evropskog saveta, tzv. GREKOS, pa i na traženje Republike Srbije, obzirom da država Srbija spada u red zemalja koje poštuju pravila demokratskih principa, da se ova materija uredi na jedan sveobuhvatniji i celovitiji način i savet za ova pitanja Evrope je dao sugestije i dao predloge kako može da se uredi bolje i kvalitetnije, kao što je Zakon o etičkom kodeksu, iako smo ga doneli u decembru 2020. godine. Neke stvari su trebale da se definišu na jedan kvalitetniji i jedan bolji način i evo nam prilike da to danas uradimo, da se potrudimo da taj zakon bude potpuno celovit, jer znamo koliko je važan i koliko je potreban. Pre svega je namenjen nama, narodnim poslanicima, jer znamo šta se dešavao u prethodnom periodu i kakvi su se sve ekscesi i izlaganja ovde pojavljivala. Na taj način smo urušavali ovaj visoki dom. Kako se to ne bi dalje nastavilo i kako bi se na jedan sveobuhvatan način uredilo, da u buduće ovaj dom Republike Srbije liči na ono na šta je namenjen, tako da ću podržati sve izmene koje su date u ovom predlogu izmene Zakona o kodeksu. Uspostaviće se komisija koja će voditi računa o tome, a čak su i predviđene kazne koje će definisati Odbor za mandatno-imunitetska pitanja, zatražiće pre svega komisiju koja će biti sastavljena od stručnih ljudi. Ono što je važno, jeste da ti ljudi mogu u jedom mandatu koji traje pet godina da obavljaju tu dužnost, da se i tu ne bi stvarala neka vrsta uticaja na to. Komisija ne može biti izabrana u drugom mandatu, znači, sačinjavaće je novi ljudi, tako da je predviđeno za kršenje kodeksa, na prvoj opomeni deset posto kazne od ličnih primanja narodnih poslanika, a za javnu opomenu i do 50% od ličnih primanja poslanika. Nadamo se da će to uvesti red u ovom viskom domu i pomoći da narodni poslanici rade svoj posao za ono za šta su i izabrani. Kada je u pitanju korupcija znamo da je to jedna rak rana svakog društva i svakako da je potrebno i da je važno da se ta materija do kraja uredi, a opet se odnosi pre svega na narodne poslanike, sudije i tužioce koji su u obavezi da prijavljuju i ono što do sada nije bilo, gotov novac i nekretnine koje su veće od pet hiljada evra. Predviđene su daleko rigoroznije kazne za nepoštovanje toga i čak krivično delo gde je zaprećena kazna od šest meseci do pet godina zatvora ukoliko se namerno prećutkuje ili namerno ne prijavljuje imovina za koju su narodni poslanici, sudije i tužioci obavezni da prijave Agenciji za sukob interesa. Ono što sam hteo da se osvrnem na stanje u Srbiji, jer ne mogu to nikako da preskočim, prateći i posmatrajući da se Srbija dnevno menja u svakom pogledu, moram malo da se osvrnem i na tu temu, kada je u pitanju privreda, kada je u pitanju Vojska Srbije, kada je u pitanju politika Srbije kako to danas izgleda. Potpuno je razumljivo što oni koji ne vole zašto se Srbija ovako menja i zašto Srbija ovako brzo napreduje, a posebno u okruženju. Videli ste da su mnoge zemlje oko nas potpuno nezadovoljne zašto Srbija velikim koracima grabi napred, i ako to sve sagledamo kako to danas izgleda, a bogami i oni koji su zainteresovani da na vlast dođu, ako je to ikako moguće bez volje naroda, što smatram da se to neće desiti nikada, jer jednostavno građani Srbije odlično vide ko vodi Srbiju i u kom pravcu i kako je vođena do 2012. godine i šta se desilo od 2012. na ovamo. Ja bih u tom kontekstu i nabrojao neke stvari koje su evidentne i koje su svima vidljive, ako hoće da ih vide. Srbija danas gradi 10 autoputeva i ja pitam i građane, a pitam i nas poslanike koja to još zemlja u svetu toliki broj autoputeva i brzih saobraćajnica radi? Nema ih i ne može da se navedu sem Srbije ni jedna. Pet kliničkih centara je od dolaska SNS, naš predsednik i naša Vlada, pet kliničkih centara u zemlji Srbiji se radi, i postavlja se pitanje – a, šta su to radili ovi pre 2012. godine, što kukaju nad sudbinom Srbije i svaki dan prolivaju suze, kako bi oni to bolje radili, a znamo kako su radili i dokle su doveli Srbiju. Kada su u pitanju klinički centri, Klinički centar u Nišu znate da je završen, u Novom Sadu se intenzivno gradi, Beogradu, Kragujevcu, Novom Pazaru i sve pored ovolikih građevina i ulaganja u kapitalne investicije, Srbija umesto kako je bilo do 2012. godine javni dug je tada iznosio 78% od BDP-a. Danas Srbija ima manji javni dug ispod 58% i pored tolikih ulaganja koja su evidentna, a to je znak da je Srbija drastično povećala nacionalni dohodak. Kada je to u pitanju, 2012. godine, mi smo imali nacionalni proizvod u vrednosti od 31 milijardu evra, danas i očekujemo 2021. godine da taj iznos bude 52 milijarde i time smo prestigli Republiku Hrvatsku, koja se s pravom ljuti zašto Srbija tako ide krupnim koracima i vidite da je to moguće, a da ne pričamo o zemljama koje nas okružuju, za koliko je Srbija odmakla kada je to u pitanju. Znamo da je nezaposlenost 2012. godine bila preko 27%. Danas na sreću je to manje od 9% i to je jedan od pokazatelja kako se Srbija razvija i u kom pravcu ide. Penzioni fond, prvi put se desilo za zadnjih 20 godina da je penzija isplaćena iz sopstvenih prihoda od doprinosa i poreza koji se ubiraju po tom osnovu, a znamo da je u prethodnom periodu čak i do 50% penzionog fonda, finansirano iz budžeta Republike Srbije i to je jedan od pokazatelja gde je Srbija danas i u kom pravcu ide. Program koji je proklamovala Vlada Republike Srbije i naš predsednik i nema razloga da uopšte u to sumnjamo, 2020 – 2025. godina, jeste da će svako naseljeno mesto dobiti vodu i kanalizaciju i putnu infrastrukturu, i nema nijednog razloga da se posumnja u to hoće li biti ili neće. Sve što su predsednik Aleksandar Vučić i naša Vlada obećali, to su i uradili, to je Srbija sprovela i to dalje nastavlja u tom pravcu. Prosek plate je predviđen za 2025. godinu da dostignemo preko 900 evra u Republici Srbiji. Danas mali broj ljudi veruje da je to moguće, a svakodnevno se potvrđuje i svakog meseca se potvrđuje da je to moguće i ja verujem da delim i vaše mišljenje da je to moguće da Srbija dostigne i siguran sam i ubeđen da će to tako i biti. Penzioneri, penzije treba da dostignu i iznos između 430 i 440 evra, prosečna penzija u Srbiji 2025. godine. Svakako da Srbija ide u dobrom pravcu i svakako da će Srbija taj deo dostići i zato to treba redovno isticati građanima. Nisam rekao da građani Srbije žive u blagostanju, daleko smo mi od toga, ali sigurno svakim danom sve bolje i sve udobnije žive, i da će to nastaviti da se radi i da se napreduje na takav način i u budućnosti, jer nije logično i nije moguće da može nešto da se uradi za godinu, dve ili pet godina, da promenite potpuno krvotok jedne zemlje i da standard povećate takvom brzinom. To prosto ne bi trajalo, ali ovako kako Srbija ide postupno korak po korak to je sasvim moguće i to će sigurno da traje i Srbiju više nikada nećete moći da vratite na grane gde je nekada bila. Kada su u pitanju investicije, preko 60% svih investicija koje dolaze na Balkanu, pripada Srbiji i to je jedan pokazatelj, koliko je poverenja investitora u Srbiji, i koliko su željni i voljni da ulažu u Srbiju, jer tu je potpuna sigurnost i pokazalo se da je to tako. Kada sam pomenuo vojsku Republike Srbije, danas je ona neuporedivo jača, snažnija i obučenija u odnosu na period 2012. godine, i znamo kako je to tada izgledalo. Danas je to sasvim drugačije i danas je Vojska Republike Srbije sve bolje naoružanija, i sve bolje i najsavreemnije ima oružje u svojim redovima. Zašto ovo pričam? Republika Srbija nije opredeljena da osvaja tuđe prostore i tuđe teritorije, ali svoju će svakako da brani i to je jedna sila respektabilna koja će da odvraća one koji imaju nameru da otimaju srpske teritorije. Na kraju kakva je politička situacija u Srbiji, vrlo kratko. Samo se setimo koliko je naših državnika, tj. predsednika države Srbije u prethodnom periodu imalo mogućnosti da sa najvećim državnicima sveta obavlja kontakt kao što je to naš predsednik Aleksandar Vučić, sa Putinom, sa Siom, sa Merkelovom, sa Erdoganom, sa Makronom, sa najvećim državnicima sveta i to svaki sa velikim poštovanjem i odnosom prema Srbiji, i prema našem predsedniku. Pitam vas šta su drugi predsednici radili, išli samo da se izvinjavaju, i da kukaju i to je bilo sve u okviru Balkana, nigde dalje. Na kraju, živela Srbija i živela SNS. Samo ovim putem da se nastavi. Hvala lepo.
Reč ima LJiljana Malušić.
Hvala predsedavajući, uvažena gospođo ministar, dame i gospodo poslanici, danas su pred nama dva izuzetno dva važna zakona, odnosno jedan je predlog odluke o izmenama i dopunama odluke o usvajanju kodeksa ponašanja narodnih poslanika. Drugi je zakon o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije i govoriću o oba, prosto moja ličnost ne može a da ne reaguje na korupciju. Što se tiče predloga odluke o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju kodeksa ponašanja narodnih poslanika, mi smo taj kodeks doneli krajem decembra 2020. godine, i urodilo je plodom to što smo ga izglasali i to je po prvi put da SNS sa svojim koalicionim partnerima, donese takvu odluku, odnosno zakona, sad već odluku, iz prostog razloga, urodilo je plodom, jer smo mi u ovoj Skupštini bili napadani, maltretirani, izubijani, pljuvani i ne znam šta nam se sve nije događalo. Pre svega, u prošlom sazivu gospođa Maja Gojković, koja je bila predsednica Narodne skupštine Republike Srbije je bila napadnuta, završila je u bolnici sa podlivima od čuvenog gospodina Boška Obradovića, koji non-stop traži da se vrati u ovu Skupštinu, ali narod ga neće, ne voli narod siledžije. Takođe, gospodin Martinović, predsednik poslaničke grupe, takođe, gađan mišem, samo što mu oči nisu isterali. Sram ih bilo! Takođe, Boško Obradović, ko bi drugi, nasilnik, da vam ne pričam o silnim novinarkama koje su bile povređivane, maltretirane, zlostavljane. Gospodinu Marijanu Rističeviću, pocepali su mu sako, napalo ga je njih čopor. Da nismo skočili ubili bi ga. Sram ih bilo. Zašto? Samo zato što drugačije misli, samo zato što priča građanima Republike Srbije šta se dešava u ovoj Skupštini oko nje. Koliko su ljudi zlonamerni? Šta su sve radili, ne mogu svega da se setim? Sećam se samo kako su jurišali na RTS, kako su razbijali stakla, kako su motornim testerama tamo ulazili? Da li je to Kodeks? Mi smo ovde doživeli sve i svašta, od pljuvanja, štipanja, zlostavljanja, donosili su kamenje, verovatno da nam glave razbiju i ko zna čega još. Od kako smo doneli Zakon o Kodeksu narodnih poslanika mnogo je bolje u ovoj Narodnoj skupštini. Što se mene tiče ja bih uvela i zakon o verbalnom deliktu, pa da prestanemo više da vređamo decu, pogotovo našeg predsednika, gospodina Vučića, ničim izazvano. Ja ni ne znam kako se zovu deca ostalih poslanika ili, pak naša opozicija, niti me zanima, deca su naša svetinja, o njima se ne treba baviti, njima se treba baviti samo u smislu prokreacije, rađanja i davanja stimulansa za to rađanje. Da se vratim ja na ovaj Kodeks. S obzirom da smo mi zemlja koja želi da pristupi EU, sve što dođe iz EU želimo da popravimo ove naše zakone, pa implementiramo u sopstveno zakonodavstvo, a jedna od tih preporuka je bila i od GREKO-a, to je grupa država Saveta Evrope za borbu protiv korupcije, čiji smo i mi član i te preporuke smo sada implementirali u sopstveno zakonodavstvo. Uglavnom su to tri neke kapitalne stvari, a to da javnosti bude lak pristup, da se zna šta se i kako se radi, zatim, da se uspostavi Komisija za etiku i da se nikada ne desi da dođe do sukoba interesa. Šta to znači? Pa, to znači da poslanik koji ima puno radno vreme ne može da obavlja drugu delatnost, ima sasvim zadovoljavajuću platu ovde, ako mu se ne dopada ta vrsta rada može sebi da otvori privatnu firmu, pa neka radi. Dešavalo se da unazad 10, 15 godina, ne samo da ljudi imaju poslaničko mesto ili funkciju, nego imali su i direktori javnih preduzeća, imaju odbore i sve ostalo, pa se skupi po 5.000 evra do 2012. godine. To je sramota i to treba radikalno iskoreniti. Neću mnogo da dužim o ovom Kodeksu u smislu da pričam sad šta i kako, jer mi se mnogo više dopada da pričamo o korupciji. Do 2012. godine, svi znamo kakvu smo zemlju zatekli. To je bilo jedno opšte rasulo, jedna devastirana zemlja sa preko 600 unakaženih, devastiranih preduzeća sa ljudima koji su dobili otkaz njih 2008. godine, 400.000, sa dugom grada Beograda od 1.200.000.000 evra, naravno, ko bi drugi nego gospodin Đilas, čuveni, o njemu ću onako da se pozabavim, nadovezaću se na izlaganje gospodina Kesar, jer o njemu mnogo toga ima da se kaže, ali ne ja kao LJiljana Malušić, eto, sad ja paušalno govorim o njemu, eto on je mučenik, sirotan, ne, nego šta je rekao čuveni Izveštaj Saveta za borbu protiv korupcije iz 2011. godine. Moram da dodam da ne samo da je država bila devastirana, nego su otpuštali i svoje u smislu tužilaštva, sudija, pa je tako bilo otpušteno preko 1.000 sudija, pa smo mi morali, kada smo došli na vlast da platimo tim ljudima koji su izgubili posao samo zato što se nisu slagali sa tom koruptivnom politikom, 40 miliona evra. I tako država Srbija radi, plaća te nedužne ljude koji su izgubili posao, vraća na posao ljude koji su nezasluženo izgubili posao, otvara fabrike, otvorili smo preko 350 fabrika, zaposlili smo preko 300.000 ljudi. Zato je nekada nezaposlenost iznosila 26%, a danas sa sve koronom, nažalost iznosi 9,5%, da nije bilo korone verovatno bi prosek sada bio negde oko 7%, fali nam još 2%, pa da budemo na evropskom proseku. Tako radi SNS. Sada o korupciji. Korupcija je meni nezamisliva i svako ko se bavi korupcijom treba da bude iza rešetaka i ne samo da bude iza rešetaka, nego da vrati državi ono što je oteo i da se bavi društveno korisnim radom jedno 20, 25 godina, dok ne ukapira šta je oteo od svoje države. On otima direktno od građana Republike Srbije, od naše dece, od naših penzionera i to je nezamislivo. Korupcija je kancer, podmitljivost, to može da uradi neki čovek koji je jako loš. Zamislite, ušla sam u politiku da bi se okoristio. Pa to je strašno, skaredno, gadno. Takvi ljudi, prosto ne treba da budu na licu ove zemlje. Moj kolega je načeo ovu temu, šta je to klika oko gospodina Dragana Đilasa, pošto kaže da ga stalno napadamo. Ne bih ja da njega napadam, nego samo da vidim šta se to desilo. Pa, kaže – prikrivanje vlasništva i tokova novca, Đilas glavna zvezda, Izveštaja Saveta za borbu protiv korupcije. Znači, ovo je Izveštaj Saveta za borbu protiv korupcije. Čuveni Izveštaj Saveta za borbu protiv korupcije iz 2011. godine, kojeg je potpisala tadašnja predsednica gospođa Verica Barać bio je posvećen istraživanju korupcije u medijima, a može se reći da je tadašnji gradonačelnik Dragan Đilas bio zvezda tog Izveštaja, piše Kurir. Najbliži saradnici lidera Stranke slobode i pravde Dragana Đilasa traže da Savet za borbu protiv korupcije ispita poslovanje „Telekom“ Srbije. Pazite, oni traže, a zaboravljaju šta je sve nekada taj isti Savet dok je na njegovom čelu bila pokojna Verica Barać našao nezakonito u poslovanju upravo Đilasovih kompanija u vreme dok je bio gradonačelnik Beograda. Istovremeno, današnji sastav Saveta nikada nije ispitivao poslovanje Junajted grupe u čijem je vlasništvu završila jedna od Đilasovih kompanija i to na veoma kontroverzan način. U Izveštaju su, između ostalog, analizirani tokovi novca u medijima i mehanizmi, trgovine medijskim uticajem na osnovu čega je zaključeno da postoji korupcija i klijentelizam u medijima, kao i da se kriju pravi vlasnici medija. U Izveštaju se navodi koje su sve tada preduzeća poslova u okviru Đilasove Multikom grupe, a konstatuje se i da je tada najskuplje televizijske programe, poput „Velikog brata“, on je kreator rijaliti programa „48 sati svadba“, „Sve za ljubav“, „Menjam ženu“, „Operacija trijumf“, „Uzmi ili ostavi“, realizovala produkcijska kuća „Emoušn“, takođe u Đilasovom vlasništvu. Da li beše to taj koji je prijavio na početku svoje karijere da ima 40.000 evra, starog „Saba“ i šta beše još, stan? E, pa sad, dragi moji prijatelji, građani Republike Srbije ovo ne govorim ja nego Izveštaj Saveta za borbu protiv korupcije. Đilas je vlasnik četvrtine udela u Multikom grupi koja se bavi poslovima oglašavanja u medijima, zakupom medijskog prostora, finansiranjem produkcija, kupovinom i prodajom televizijskih prava, poseduje udele u drugim agencijama i to 93% u Dajrekt mediji, koja se takođe bavi prodajom reklamnog prostora. Multikom i Dajrekt medija godinama beleže rast neto dobitka, pa je tako Dajrekt medija u 2008. godini ostvarila neto dobitak od 558.628.000, dok je u prethodnoj, 2007. godini on bio manji za gotovo 200.000.000, zamislite, tuga živa, malo manje. U 2009. godini neto dobitak je bio 619.679.000 dinara. U 2010. godini 758.994.000, itd. Slično i sa Multikom grupom koja je zajedno sa povezanim preduzećima u 2008. godini ostvarila neto dobitak od 498.000.000 dinara, u 2009. godini 563.000.000 i tako, milioni, milioni. Znači, ovo je Izveštaj, nije moja paušalna priča. Idemo dalje, KRIK, što reče moj uvaženi kolega, je objavio da gospodin Đilas ima 35 stanova. Pa, mi svi da se skupimo ovde, ceo ovaj red nema 35 stanova. Pa, onda, na 35 računa širom zemaljske kugle ko zna koliko stotina miliona, a onih 619.000.000 što je prijavio, to mu je valjda sitnica. Most na Adi, koji je koštao 400.000.000 evra, a realna vrednost 200.000.000 evra, duplo veći, duplo viši košta u Francuskoj 200.000.000 evra, naš 400.000.000 evra. Gde je onih 200.000.000 evra? Zatim dug grada Beograda, 1.200.000.000, pa podzemni kontejneri, pa seča ovoga, pa nema onoga, nestalo ono, pa nije isplatio porodiljama dug, pa nije dao socijali pare. Pričam o njemu zato što sam dobila izveštaj, ali šta je sa drugima? Sećate se oranica plodnih po Vojvodini i Petrovića? Deset puta jeftinije je kupovao nego što je tržišna vrednost. To su stotine miliona evra i ne samo on, sva ta klika se obogatila. Korupcija je kancer. Da finiširam. Kancer treba radikalno iskoreniti. Svi ljudi koji su se ogrešili o državu treba da idu zatvor, da vrate novac i da se tako nešto u Republici Srbiji ne ponovi, pa bili SNS ili bilo ko drugi na ovoj planeti. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Malušić. Reč ima Zoran Tomić.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče Orliću. Poštovana ministarka, koleginice i kolege narodni poslanici, da se nadovežem na govor moje uvažene koleginice. Pa, upravo ta korupcija i jeste kancer društva sa kojim se mi borimo i pokazali smo da od trenutka kada je SNS došla na vlast, 2012. godine, da smo u toj borbi odlučni, tako da i današnja tačka dnevnog reda o kojoj raspravljamo, a to su izmene i dopune Zakona o sprečavanju korupcije, upravo su prilog tome. To nisu samo proste reči koje su napisane na papiru, zakon koji će eto biti izglasan, već zakon koji će se i te kako uspešno primenjivati i koji će dati svoje rezultate. Imali smo prilike da čujemo od mojih uvaženih kolega, nažalost, primere loše prakse, gde su pripadnici bivšeg žutog tajkunskog režima zloupotrebili svoje pozicije koje su imali kako bi trpali novac u svoje sopstvene džepove. Na svu sreću, narod ih je svojim glasom 2012. godine sprečio u tome, tako da su svoju igricu završili na 619 miliona evra, ali očigledno da im je to suviše malo, tako da se sada svojski trude da tu igricu dalje nastave ne voljom naroda, već su očekivali da će ih neko sa strane dovesti i vratiti na te pozicije da to dalje nastave. Nervoza u njihovim redovima raste. Videćete, po završetku ove sednice, kada ove izmene i dopune zakona izglasamo, i te kako će ta nervoza porasti zato što će biti svesni da neće moći takve stvari da rade kao što je Dragan Đilas radio, koji je inače poznat kao otac rijaliti šoa u Srbiji, koji je površinu namenjenu za dečije igralište zloupotrebio i iskoristio da bi plasirao među ljudima ideju „Velikog brata“, a zapravo njegov tadašnji predsednik i on zajedno sa njima su bili jedan veliki brat svim građanima Republike Srbije, jer su oni bili ti koji su krojili sudbinu građana, ali ne u korist građana, već u svoju sopstvenu korist. To imamo upravo da vidimo priliku ovih dana. Konkretno, tema o kojoj se danas priča, a to je pitanje naše AP Kosovo i Metohija i onih stvari koje Aljbin Kurti i drugi rade po pitanju skidanja tablica sa srpskim oznakama, gde pokušavaju da glume neku silu, da zastraše srpski narod na KiM dugim cevima, jer zapravo ono što oni jedino što žele to jeste etnički čisto KiM i da taj plan, koji su počeli da sprovode uz pomoć svojih mentora 2008. godine, sprovedu do kraj, ali su se prevarili u tome zato što je današnja Srbija jaka. Današnja Srbija je takva zemlja koja na svom čelu predsednika Aleksandra Vučića koji vodi politiku da Srbija vodi računa o svom srpskom narodu gde god on živeo i da će voditi računa i o građanima na KiM. Imali ste prilike da čujete i danas, nakon sednice Saveta za nacionalnu bezbednost, da nismo ti koji smo naseli na provokacije, da ćemo zapravo i dalje voditi mudru politiku i da ćemo zaštititi narod, jer nećemo dozvoliti da ono što se desilo u prošlosti, a to su „Oluja“ i „Bljesak“ i Pogrom koji se desio na KiM 2004. godine, da se ikada više ponove. Naravno, tu uvek imamo dušebrižnike u redovima opozicije, odnosno bivšeg tajkunskog režima koji se nađu pametni pa da komentarišu ono što se dešava danas u Srbiji, među kojima je bio i bivši premijer Zoran Živković, poznat kao bunda, koji je rekao kako ta sednica Saveta za nacionalnu bezbednost nije ništa drugo nego još jedna predstava za narod i da on ne bi podizao na tako visok nivo ovaj problem. Pa, naravno, ne bi podizao zato što njega i njegove saradnike, Đilasa, Jeremića, Alekića, Borka, odnosno nekada Borislava Stefanovića, interes građana Srbije i ljudi na KiM nikada nisu ni interesovali, pa su onda brže-bolje, kada se desio taj scenario, krenuli da spinuju i da kažu – eto, ovo je rezultat onih ugovora i dogovora koje je Aleksandar Vučić potpisao u Briselu, odnosno to je rezultat njegove politike, a zaboravili su 2011. godinu i sporazum koji su oni potpisali i koji je obavezao Republiku Srbiju da taj sporazum poštuje. Ono što je Aleksandar Vučić i što je njegova politika radila jeste da se obezbede uslovi da srpski narod opstane na Kosovu i Metohiji. Nikada veća sredstva niste imali da su se izdvajala da se pomaže tom narodu dole, da se podigne kvalitet života, kao što se to učinilo i u ostatku Srbije. Naravno, nađu se pametni da to kritikuju i kažu kako je to neka nova farsa, to je velika greška. Zapravo, oni su ti koji su grešku napravili, jer su oni upravo... Borko, to jest nekada Borislav Stefanović, koji je mislio da će promenom imena uspeti da izbriše sve te loše stvari koje je uradio za građane Republike Srbije i ljude na Kosovu i Metohiji, on je taj koji je parafirao taj sporazum, a zaboravio je da pročita u tom sporazumu da zapravo ta odredba je podložna razgovorima dveju delegacija, da se zapravo o tome treba dalje razgovarati, ali dobro, njihov posao je da spinuju. Maksimalno se trude i angažuju svoje medije, svoje botove po društvenim mrežama, koji se trude da sve što je za dobrobit građana Republike Srbije izokrenu i prikažu kako nije dobro za njih, pa sam siguran i kada izglasamo ovaj zakon da će i drvlje i kamenje na nas, kako smo smeli da ovakav zakon izglasamo i da ne dozvolimo njihovim šefovima i gazdama da dalje se bave korupcijom, da rade ono što su nekada radili. Voleo bih da podsetim, pošto su moje kolege već pričale o Draganu Đilasu, šta je Vuk Jeremić radio, bivši ministar inostranih poslova koji je postavio ono čuveno glupo pitanje pred Međunarodnim sudom pravde, koje i dan danas Albanci u Prištini koriste kao jedan od argumenata za ono što čine i samo što, eto, nisu mu podigli spomenik i proglasili jedan od dana u godini kada će ga slaviti kao svog nacionalnog heroja, jer je on taj koji je dao vetar u leđa njihovom separatizmu i onome što su uradili. Dok mu je bilo u interesu, dok je Srbija podržavala njegovu poziciju da bude predsednik Generalne skupštine UN i dok je od građana Republike Srbije mogao da izvlači novac, to je bilo u redu, ali onog trenutka kada se to završilo brže-bolje je pokrenuo svoju nevladinu organizaciju i krenuo da napada tu istu državu i da napada državni vrh koji je podržao njegovu kandidaturu, a nevladinu organizaciju koristio kao paravan za pranje novca i za finansiranje svoje političke kampanje. Imali smo prilike u brojnim izlaganjima ranije da vidimo tu šemu kriminalaca i njegovih drugara, od Patrika Hoa, pa nadalje, koji su i pravosnažno osuđeni za vid korupcije koju su vršili. Ono što je jedina karakteristika i politike i Jeremića i Aleksića, čuvenog obor-kneza iz Trstenika, o kome je moja koleginica Ana Pešić već rekla da je sam sebi podigao platu mimo zakonske volje, oštetio budžet građana opštine Trstenik, postao jedan od najplaćenijih predsednika opština u Srbiji, a postoji i pravosnažna presuda za to, ali kazna koja mu je pripisana nije uopšte adekvatna delu koji je počinio zato što su pre toga sebi obezbedili da i pravosuđe unište i da zapravo kadriraju i postave i sudije i tužioce koji su njima odgovarali. Svi znamo da su to radili u odborima Demokratske strane, pa smo onda imali situaciju kako Aleksić se našao pametan da kritikuje rukovodstvo u Trsteniku, zašto rade neki put koji je on radio, a on je zaboravio da na način na koji je odradio je bio u tako lošem i katastrofalnom stanju da je opština prosto morala ponovo da finansira rekonstrukciju tog puta, ali i saobraćaj učinila efikasnijim. Imali smo prilike da vidimo kako se obor-knez od Trstenika pohvalio svojim rezultatima u poljoprivredi, ogromnim količinama jabuka koje je uspeo da nabere u plantažama, a pitam se samo od čijeg novca je uspeo to da sve isfinansira, s obzirom da se poljoprivredom nikad u životu nije bavio? Pa, sigurno od sredstava koje je eto stekao. Jedno od tih sredstava upravo je zahvaljujući tom podizanju svoje plate i pljačkanju građana Trstenika. Da ne pričam o JKP koje je samom sebi oformio kako bi on mogao sebe da postavi na mesto direktora, pa preko onih čuvenih sredstava koje je izdvajao za gorivo za potrebe službe mesne zajednice koja nije imala nijedan automobil na raspolaganju itd. Nemam potrebe da pričam, građani opštine Trstenik odlično znaju šta je uradio. Dok su oni bili na vlasti, dok su im usta bila puna EU i kako će Srbija ući u EU i kako, jelte, oni rade, čine sve napore, mi zapravo to radimo na delima, tako da i ovaj zakon koji je pred nama i rasprava vezano za etički kodeks, su zapravo dve stvari koje jasno govore da smo mi na delima na putu ka EU i da želimo da postanemo punopravna članica ove zajednice. Kao što je uvaženi gospodin Martinović rekao, bićemo jedna od retkih zemalja koja ima usvojen taj kodeks i na osnovu čega ćemo zapravo još dodatno podići ugled ovog parlamenta koji su, nažalost, upravo oni dok su sedeli u ovim klupama, i kao vlast i kao opozicija, uspeli da unište. Među njihovim drugarima je već spomenuti Boško Obradović toliko unizio ovaj parlament da je to za Ginisovu knjigu rekorda, počevši od unošenja kamena u plenum, pa do toga da je zastavom Republike Srbije pokušao da provali vrata i da uđe u Narodnu skupštinu Republike Srbije, čime je jasno oskrnavio i simbole ove države i jasno govori o patriotizmu koji on gaji prema Srbiji i prema njenim građanima. U svakom slučaju, i ova odluka koja je danas pred vama podići će, kao što sam rekao, i kvalitet rada ovog parlamenta, ja sam sigurno apsolutno a i građani Republike Srbije mogu da vide kako to izgleda kada imate jednu parlamentarnu diskusiju i debatu ljudi koja je pristojna, koja je sasvim normalna, ali ovo će obezbediti u budućem periodu da ako se ponovo pojave slučajevi kao što su Boško Obradović i njemu slični, da do toga ne može da dođe, da to bude adekvatno sankcionisano i da ne dozvolimo više da se ikada institucija poput Narodne skupštine skrnavi. Moje uvažene kolege, tu ću i završiti, dotakle su se i napada koji se organizuju i na predsednika Aleksandra Vučića i na njegovu porodicu. Nažalost, nisu samo na njega, već se napadi organizuju i na njegove saradnike, kolege i na njihove porodice. Gle čuda, eto, opozicioni mediji, neću ih imenovati, su brže-bolje iskoristili priliku da napadnu gospodina Gašića, i to upravo u periodu kada je imao jedan od najsrećnijih dana u svom životu, kada je ženio svog srednjeg sina, a sami znate koliko je to za svakog roditelja vrlo važan i bitan datum, i onda brže-bolje kreću tekstovi o njegovoj biografiji, pokušavaju da ga prikažu na jedan način u koji apsolutno ni jedan građanin Srbije, posebno Kruševljanin, ne može da poveruje, zato što svi mi u Kruševcu znamo i ko je gospodin Bratislav Gašić i koliko je veliki lokal-patriota i koliko voli svoju Srbiju i koliko energije i napora ulaže da bi pomogao da Srbija postane bezbedno i sigurno mesto za sve njene građane. Podigao je BIA od trenutka kada je postao njen direktor, ima puno aktivnosti koje su realizovane i na koje smo apsolutno svi ponosni. Ponosni smo i na sve ono što je uradio kao ministar odbrane i ponosni smo posebno mi Kruševljani na sve ono što je uradio i kao gradonačelnik Kruševca, počevši od njegove vizije Kruševca kao grada znanja, grada mladih, koja se danas uspešno realizuje i koji i dan-danas podržava kao Bratislav Gašić, pre svega kao Kruševljanin, kao građanin Republike Srbije. Želim samo da kažem da sve ono što opozicioni mediji i njihovi botovi pokušavaju svojim spinovanjima da učine zapravo više govori o njima samima, o politici koju nemaju, a ne o gospodinu Gašiću ili o njegovim sinovima koji su zaista mladi ljudi za primer u Kruševcu i koje svi i cenimo i poštujemo. Iskoristio bih priliku da mladencima čestitam njihovo venčanje i da im poželim uspešan život, da gospodinu Gašiću čestitam na svemu što je učinio na Kruševac, što čini i što će činiti i da samo kažem da pristojna i normalna Srbija nikada neće nasesti ni na provokacije opozicije i njihovih medija, jer zapravo svi mi odlično znamo šta je ovde istina, ko su ti ljudi koji iskreno i delima pokazuju da su patriote i da vole svoju zemlju, a ko su oni koji jedva čekaju da igricu zvanu "619 miliona" nastave i da svoje džepove pune. Hvala.
Hvala gospodine Tomiću. Reč ima prof. dr Vladimir Marinković.
Hvala potpredsedniče Orliću. Gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, moje kolege su do sada sasvim dovoljno rekle o etičkom kodeksu i o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa. Naravno, Srbija jeste na tom putu već od 2014. godine i jedan od ključnih i strateških ciljeva ove zemlje jeste iskorenjivanje korupcije i ono što je predsednik Aleksandar Vučić definisao kao glavnu doktrinu u borbi protiv korupcije, a to je nulta tolerancija u borbi protiv korupcije. U tom domenu u proteklih sedam godina je mnogo urađeno u oblasti vladavine prava, u oblasti kontrole trošenja budžetskih odnosno državnih sredstava, dakle, i mnoge novine i mnogi alati koji su potrebni kako bi svaki državni dinar, svaki dinar poreskih obveznika odnosno građana Republike Srbije otišao u prave ruke i iskoristio se na pravi način. To je nešto novo i to je sasvim jedna nova politička doktrina koju je uveo Aleksandar Vučić, koja je rezultirala time da naše kapitalne investicije budu višestruko veće, da imamo mogućnost i imamo novac da gradimo infrastrukturu, da jačamo odbranu i odbrambene kapacitete naše zemlje, ali, naravno, i našu ekonomiju u ekonomski i poslovni ambijent i da vodimo, iako smo kao SNS stranka desnog centra, možda i najodgovorniju socijalnu politiku u ovom delu Evrope, imajući u vidu da smo mi partija koja se podjednako brine o interesima onih koji zapošljavaju ljude, koji plaćaju porez ovoj državi i nemamo problem da kažemo da to jesu heroji naše zemlje, posebno u današnje vreme, vreme koje je puno izazova, počevši od korona virusa, globalne krize, borbe i pretnje od terorizma i mnoge druge stvari koje su imanentne svetu u 21. veku. Ali, i pored toga, ostali smo verni idejama poštovanja prava onih koji ne mogu da zarade na tržištu, onih grupa ljudi koji su najugroženiji, koji imaju problem da se izbore sa svojom egzistencijom, dakle, radi se o jednoj vrhunski socijalno odgovornoj državi i borba protiv korupcije i organizovanog kriminala je jedan od ključnih alata da bi nastavili sa ovakvom politikom, da bi nastavili sa politikom koja ima za cilj da naši građani budu bogatiji, da njihov standard bude veći i da kvalitet života naših građana bude u svakom slučaju snažniji, veći i bolji. Što se tiče etičkog kodeksa, smatram da su kolege poslanici i poslanice danas pokazali, i u prethodnim diskusijama, mnogo puta u ovom sazivu parlamenta, da mi imamo pun kapacitet i da imamo poslanike i ljude koji su predstavnici naroda ovde koji su potpuno odgovorili onom poverenju koje je narod Srbije, koji su građani Srbije dali narodnim poslanicima, posebno SNS 21. juna 2020. godine, imajući u vidu da smo doneli jedan čitav niz vrlo važnih zakona koji su uticali na to da država ima sjajne rezultate u borbi za jačanje našeg zdravstvenog sistema, zaštiti bezbednosti i zdravlja naših građana, ali pored toga, paralelno, ekonomskog razvoja. I ovaj saziv parlamenta može da posluži kao jedan pravi primer kako se narodni poslanici ponašaju, kako treba da se ponašaju, kao jedna vrsta etalona za sve one sazive u budućnosti. Normalno je da se u parlamentu odvija i politička, ideološka i svaka druga borba koja se odvija, naravno, verbalnim putem. Mi ovde nismo pozorište, nismo bioskop, nismo na sceni, kako bi jedni drugima govorili i ponašali se po sistemu – ja tebi serdare, ti meni vojvodo. Mi smo ovde ljudi koji zastupaju interese građana i nekad je normalno da dođe i do malo težih reči, do žestoke političke borbe u parlamentu, ali borbe ideja, borbe ideologija i borbe stavova i pozicija koje za cilj imaju unapređenje kvaliteta života građana Republike Srbije. To nije sporno. Podsetiću moje kolege i koleginice i građane Republike Srbije da u kolevci demokratije i parlamentarizma, majci demokratije i parlamentarizma, dakle u Ujedinjenom kraljevstvu, u Velikoj Britaniji, i dan danas, od 13 veka, su oni stolovi, one pozicije gde sedi većina u parlamentu i opozicija u parlamentu su udaljeni na jednoj jasnoj i tačnoj razdaljini, a ta razdaljina se meri u dva mača. Zašto u dva mača? Zato što je, naravno, na početku parlamentarizma dolazilo do potencijalnih i, naravno, fizičkih sukoba gde su ponekada poslanici vadili i mačeve boreći se za svoje političke i ideološke vrednosti. Naravno, države, narodi i sam parlamentarni sistem je evoluirao da danas nemamo potrebe za tim, ali da vodimo jednu žestoku i ozbiljnu polemiku u parlamentu je normalno i to, naravno, tako treba da bude. Ovaj etički kodeks doživljavam na taj način da samo treba da nas podseti na ono što nikada ne smemo da uradimo i da, kada se pretera u nekim stvarima koje nisu za ovaj parlament, to bude, naravno, i sankcionisano. Ovaj etički kodeks je nešto u čemu se i srpski parlament izdvaja u odnosu na mnoge parlamente u Evropi, kao što se izdvaja i u mnogim drugim stvarima, iako mi o tome puno i ne govorimo. Pogledajte, kada je u pitanju poštovanje ljudskih, manjinskih prava, prava jednakosti, koliko ima naših uvaženih koleginica, žena u parlamentu, rad Ženske parlamentarne mreže. To je nešto gde možemo da držimo lekciju i mnogo modernijim i razvijenijim državama koje se hvale time da su kod njih standardi poštovanja ljudskih prava, manjinskih prava, prava žena i svih drugih zajednica veliki, da je to nešto čemu Srbija treba da stremi, a Srbija je u stvari u mnogim, mnogim aspektima mnogo, mnogo ispred onih koji možda imaju za sada bolji marketing i bolje promovišu ono što su tzv. njihovi rezultati. Ono što izdvaja Srbiju od mnogih drugih zemalja je to što se u Srbiji ozbiljno radi, što se konkretno radi po ovim pitanjima. Tako da mi danas imamo i po pitanju poštovanja ljudskih i manjinskih prava jednu sjajnu, odličnu situaciju koja se ogleda u tome da nikada nismo imali bolje odnose sa našom mađarskom manjinskom zajednicom, bošnjačkom manjinskom zajednicom i drugim zajednicama koje žive u Republici Srbiji. Na tu različitost smo mi ovde ponosni. Ono što se dešava i što se desilo pre dva dana na teritoriji KiM govori o tome da je u toku jedan koordinisani napad na Republiku Srbiju. Koordinisan mislim na strane, dakle spoljne uticaje i na uticaje zemalja u regionu koje se hvale time kako sarađuju zajedno i kako jedni druge podržavaju u tome da naprave neki incident koji za cilj ima ugrožavanje vitalnih državnih i nacionalnih interesa Republike Srbije. Ovaj sraman upad ROSU snaga na severu KiM sa dugim cevima govori jasno. Podrška, recimo, Republike Hrvatske, zahvaljivanje Donike Gervale svojim hrvatskim kolegama za punu podršku tzv. vlastima na Kosovu za upad na sever Kosova i saradnja koja se i vidi i ne vidi u mnogim domenima zemalja u regionu, govori o tome da smeta ono što je Srbija uradila prethodnih godina, ne samo po pitanju ovih vrlo važnih stvari o kojima sam malopre govorio, po pitanju borbe protiv korupcije, organizovanog kriminala, poštovanja ljudskih i manjinskih prava, Srbija je prva u ekonomiji, Srbija je prva u domaćinskom upravljanju sopstvenom zemljom. Mogu slobodno da kažem da je zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću očigledno da je Srbija jedina suverena zemlja u ovom regionu i da Srbija jedina sprovodi i vodi suverenu politiku na svojoj teritoriji i ima kapacitet i ima snagu, bez obzira na bilo čije i bilo koje interese, da kaže – ovo su crvene linije, kao što je to predsednik Aleksandar Vučić danas rekao predstavnicima Kvinte – Srbija može da ide dovde i Srbija će izričito braniti sopstvene nacionalne interese i interese svog naroda gde god on živeo. Naravno, naš narod je najviše ugrožen na teritoriji KiM. Ne treba očekivati da će Aleksandar Vučić povući bilo kakav nesmotren potez, ali naše poruke i njegove poruke danas posle sednice za nacionalnu bezbednost, gde je razmatrana bezbednosna situacija na teritoriji Republike Srbije, govori jasno o tome da imamo odgovor i imamo rešenje na svaki izazov i na svaki pokušaj onoga što je nažalost polazilo za rukom nekim zemljama u regionu uz svesrdnu podršku stranih sila i stranih faktora tokom devedesetih godina i na kraju prošlog veka. Tu mislim i na BiH, mislim i na dešavanja oko Republike Srpske Krajine i, na kraju, bombardovanje i NATO agresija na KiM. Aleksandar Vučić i Republika Srbija takve scenarije više nikada neće dozvoliti. Republika Srbija vodi jednu miroljubivu politiku, politiku mira, stabilnosti. Ono što mi možemo da poručimo iz ovog parlamenta, kao predstavnici SNS, je da ćemo mi i dalje da se zalažemo za dijalog. Dalje ćemo se zalagati, iako on, naravno, sa kosovskim Albancima, svima je to jasno, nema više nikakvog smisla. Kako možete da vodite dijalog sa jednim Bisljimijem koji kaže da je Srbija izazvala ovaj napad i ovo maltretiranje Srba na KiM pre dva dana koje se desilo i ovaj dolazak ROSU snaga na administrativni prelaz Jarinje? Dakle, radi se o dva sveta, radi se o jednom, kako da kažem, kvazi entitetu i kvazi institucijama na KiM koje očigledno vode nedobronamerni, nedorasli svom poslu ljudi i političari koji za cilj imaju da ugroze Srbiju, da ugroze srpski narod. Jedini cilj, očigledno, pregovora oko Kosova i po pitanju KiM je, i ono što ih boli, zauzimanje severa KiM. To je jedini cilj i to je ovaj događaj pre dva dana ogolio. Naravno da se Srbija neće odreći svega onoga, prvenstveno svog naroda koji živi i na severu KiM i na jugu KiM, bez obzira na njihove napade koji se tiču ugrožavanja naše religijske, istorijske i kulturne baštine, jer svi smo svedoci toga da oni apsolutno ne prezaju ni od čega i glavni trn u oku im je Aleksandar Vučić i glavni trn u oku im je Srpska lista i glavni trn u oku im je to što je Aleksandar Vučić uspeo da homogenizuje srpski narod gde god oni živeo i da pomogne i podrži, da on zastupa jedan jedini interes u celom regionu, a to je srpski interes i zaštita vitalnih interesa Srba i Republike Srbije gde god oni živeli. Završiću time da bih ostavio vreme i mojim drugim kolegama, smatram da Srbija ne treba da po svaku cenu ide u tu integraciju na polju zapadnog Balkana. Vidimo da Severna Makedonija to želi, vidimo da Albanija to želi. Sjajna je ideja otvorenog Balkana i realizovaće to Srbija. To jeste izvorno Vučićeva ideja, koju su posle podržali i Grenel i Trampova administracija i danas ova američka administracija to podržava. Mogu da budem otvoren i iskren, ako treba da se nadamo da će neko opomenuti oko ovoga kosovske Albance i reći – hajde ljudi, stanite, ovo nije normalno što radite. Nažalost, ne možemo to da očekujemo od EU, koja poziva na deeskalaciju, jer Miroslav Lajčak govori o deeskalaciji. Samo ne znamo o kakvoj deeskalaciji se priča kada imate sa jedne strane ljude sa dugim cevima i sa druge goloruk narod. Ali, očigledno da jedino Vašington može da pomogne u tome da ovi ljudi se dozovu pamti da se vrate u Prištinu i da ostave ovaj narod na miru. Predsednik Aleksandar Vučić je 24. septembra, i to je ono što je jako važno, to je glavna poruka za građane Srbije i za ceo svet, u Budimpešti učestvovati na jednoj, strateški važnoj konferenciji, o demografiji, o porodičnim vrednostima, zajedno sa premijerom Mađarske, Orbanom, sa premijerom Češke, Babišem, sa bivšim potpredsednikom SAD, Majk Pensom. To je glavna poruka, to je nešto što smeta svima ovde u regionu, to je što Vučića ključni svetski igrači uvažavaju, uvažavaju ono što je Srbija stvorila i napravila po pitanju modernizacije, po pitanju osnaživanja kapaciteta zemlje u prethodnih nekoliko godina. Mislim da bi nama bilo mnogo pragmatičnije, mnogo bolje da se okrenemo i da se fokusiramo na saradnju sa zemljama Višegradske grupe, sa zemljama „Pravoslavne kvadrilaterale. Nekada je to radio Milan Stojadinović, učestvovao u radu Male Antante, bio posvećen tom cilju zato što je to bilo u interesu tadašnje Kraljevine Jugoslavije. Smatram da Srbija ima puno mogućnosti i da će ih predsednik Aleksandar Vučić i naravno Vlada Republike Srbije, maksimalno iskoristi. Mi ovde kao većina u parlamentu možemo samo da budemo jedna velika snažna podrška predsedniku da izdrži po pitanju ovih izazova. Devet godina izdržava. Posebno je to teško, ne zbog pritisaka sa strane. Najveći su problem i ovi pritisci iznutra, onih ljudi koji bi sutra dali Kosovo i Metohiju, koji bi sutra potpisali, jer ih baš briga za Srbe koji žive i na severu i u južnom delu Kosova i Metohije. Aleksandar Vučić je pokazao da jednom doslednom politikom, pouzdanom politikom, jednom velikom borbom i dvadesetčetvoročasovnim radom za svoju zemlju, možemo da imamo rezultate, možemo da se razvijamo. Zbog toga ne odgovara mnogima što je Srbija danas jaka, što je vojno osnažena, što smo ekonomski broj jedan. Naravno, mi sa takvom politikom nastavljamo, imajući u vidu isključivo srpske interese i interese građana Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem, prof. Marinkoviću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog, načelnog i jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Zahvaljujem. Dame i gospodo, saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni, jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka 1. i 2. dnevnog reda. Mi nastavljamo sa radom sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Četrnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 64 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim sve narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 93 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Prelazimo na načelni pretres o Trećoj tački dnevnog reda – Predlogu zakona o očuvanju kulturnog i istorijskog nasleđa Svetog manastira Hilandar. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani sednici da prisustvuju: Maja Gojković, potpredsednica Vlade i ministar kulture i informisanja, dr Nenad Popović, ministar bez portfelja, Danijela Vanušić, vršilac dužnosti pomoćnika ministra kulture i informisanja i Vladimir Jovičić, savetnik ministra bez portfelja. Molim poslaničke grupe, u koliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o očuvanju kulturnog i istorijskog nasleđa Svetog manastira Hilandar. Pozdravljam i predstavnike predlagača. Pitam da li na samom početku žele reč da obrazlože Predlog zakona? Reč ima potpredsednica Vlade Maja Gojković. Izvolite.