Imam predlog na osnovu člana 137. da rasprava u pojedinostima traje tri minuta.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Nade Kolundžije, da rasprava u pojedinostima traje tri minuta. Molim narodne poslanike da se o ovom predlogu izjasne glasanjem. Zaključujem glasanje: za 100, protiv 58, uzdržanih nije bilo, nije glasao 31, od ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da je prihvaćen predlog, da rasprava u pojedinostima traje tri minuta. Takođe, podsećam vas da sam najavila da ćemo nakon rasprave, a koristeći poslovničke mogućnosti, danas obaviti i glasanje. Prelazimo na pretres u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je principijelno prilikom izrade ovog amandmana nastavila politiku koja je bila, kada se raspravljalo za budžet za 2002. godinu. Pri tome smo uzeli u obzir da je inflacija u 2002. godini iznosila 12%, a da će rast bruto nacionalnog dohotka u 2003. godini biti 4%. Tako da smo ovim amandmanom želeli da realnije oslikamo situaciju u našoj privredi koje prihode ona ostvaruje i da rasteretimo poreske obveznike, odnosno domaću industriju. Već više puta je rečeno za ovom govornicom da preterana fiskalna politika jedne vlade može isključivo da ima negativne posledice i za privredu i za ekonomiju i za životni standard građana. Najviše, iz razloga zato što se poreskom politikom koju ova vlada forsira ne štiti domaća industrija, kako je to želeo u svom jučerašnjem izlaganju gospodin premijer. Čak šta više, imamo situaciju da druga roba stranog porekla, a najviše hrvatska i slovenačka, ima povlašćen status na domaćem tržištu. To se pre svega postiglo zatvaranjem srpskih banaka, zamenom zapdnoevropskih valuta u evro, a gde je došlo do gomilanja kapitala, otprilike oko dve i po milijarde evra u četiri strane banke, a koje našim građanima isplaćuju kamatu od dva do dva i po posto, a zaduženja uglavnom za slovenačku i hrvatsku robu koju ti naši građani, od istih tih banaka uzimaju i iznose 12 do 15% na godišnjem nivou. Poreskom politikom se ne štiti domaća industrija, mada bi u slučaju da roba nije uvezena po principu reciprociteta, odnosno roba široke potrošnje, koliko je mi plasiramo na strana tržišta, toliko može biti poreski prihvaćena i u Srbiji. Mi ustvari finansiramo privredne industrije, odliv kapitala, odliv deviza u hrvatsku i slovenačku industriju, a što je najvećim delom zasluga gospodina Mlađena Dinikića i Zorana Đinđića.
Da li ima prijava za reč od ovlašćenih učesnika u raspravi? (Da.) Izvolite, predsednik poslaničke grupe SRS narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo, ovaj amandman narodnog poslanika Arsića je veoma racionalno napravljen, jer ovim amandmanom SRS se zalaže za mnogo manji budžet koji bi rasteretio privredu i dao joj predaha. Ne, kako juče kaže Zoran Đinđić, da se ništa ne naplaćuje dve godine, pa da se razvije, a da budžetski korisnici za to vreme uginu. Ne, nego da se ono što je za državu najvažnije izdržava iz budžeta 145 milijardi dinara je dovoljno za penzije, za zdravstvo, za školstvo, za državni aparat. Tako da se prave uštede u svim budžetskim stavkama. Mi smo juče izračunali, kada bi se samo uštede napravile po ovim vašim ugovorima o delu, specijalnim ugovorima, da bi to bio iznos od pola budžeta iz 2000. godine. Toliko je to neracionalno i toliko je to glomazno. Juče su ministri pokušavali da objasne. Izlazi Gašo Knežević i objašnjava za skoro 300 miliona dinara, da on organizuje seminare, naučne skupove, simpozijume, ovo, ono. To je čisto rasipanje novca. On sada hoće da prekvalifikuje sve profesore, sve nastavnike, sve učitelje. Kako? On im drži ideološko političko obrazovanje. On njih ničem novom neće naučiti, osim što planira da im ispere mozak. Dakle, te uštede su moguće. Mi plediramo da se te uštede i postignu, da se rasterete poreski obveznici, a da država dok je ekonomija u krizi, finansira samo ono što je zaista najneophodnije. Kada preračunate sve rashodne stavke u budžetu, videćete da u svakoj stavci ima mogućnosti da se postigne ušteda. Stavku po stavku. One su i ovako krajnje načelno određene. Trebali ste prema onom vašem završnom izveštaju, završnom računu za 2000. godinu da sačinite i predlog zakona o budžetu pa da se tačno taksativno nabroji šta se sve finansira, a ne stavka od 300 miliona dinara. Ne piše uopšte za šta idu te pare. Čovićeva stavka od milijardu i 300 miliona, uopšte ne piše za šta idu te pare. Posle ćemo videti, kada do toga dođemo, za šta sve idu. Postojemogućnosti za budžetske uštede i predlažem da se prihvati ovaj amandman, da se bitno smanji ukupni iznos budžeta, da se rastereti privreda, da dobije predah, a da država finansira samo ono najneophodnije.
Da li ima još prijava za reč po ovom amandmanu? (Ne) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Jovan Todorović, Dušan Cvetković, Joca Arsić, Radojko Petrić i Ljubomir Mucić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je admandman pravno moguć. Reč ima predstavnik predlagača narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani novinari, Socijalistička partija, odnosno njena poslanička grupa u Skupštini Srbije podnela je amandman na član 1. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2003. godinu, tako što je predvidela da u članu 1. stav 1. ekonomska klasifikacija 7451 iznos od 19.100.000.000 se zameni iznosom od 39.500.000.000, a iznos od ukupno 214.600.000.000 zameni iznosom od 235.000.000.000, uz obrazloženje da smatra da bi trebalo prihode od privatizacije predvideti kao redovna primanja budžeta u povećanom iznosu od 20.000.400.000 dinara, čime bi se dao zadatak da se procene vrednosti realno izvrše. Takođe, ovi prihodi treba da budu realna primanja budžeta za izvršavanje rashoda, a ne za finansiranje pokrića budžetskog deficita. Mi smo u principu protiv toga da se prihodi ostvareni prodajom preduzeća računaju kao trošak budžeta i iduu namene za trošenje budžeta. Principijelno smo za to da taj prihod ide od prodaje, kako je ovde predviđeno, u manjem iznosu, a smatramo da treba taj iznos povećati i realno proceniti ono što treba da se proda, a da ta sredstva treba iskoristiti za podsticaj proizvodnje, za novu proizvodnju, uvećanje novih vrednosti i na taj način omogućiti da se budžet puni na ekonomski opravdaniji način nego što je to ovaj transfer čistom prodajom i ulaganjem u potrošnju. Iz tih razloga poslanička grupa smatra da ove prihode treba sa stavke budžetskog deficita prebaciti u ovaj deo finansiranja potrebe budžeta, kada je to već vašim predlogom predviđeno i da se na taj način, na korektan način izvrši uvid i omogući ovim našim predlogom i veće uzimanje, odnosno bolja procena, omogućavanje većeg iznosa za finansiranje ovih potreba budžeta, kako ste to već ovim predlogom zakona predvideli. U tom cilju poslanička grupa moli Skupštinu da ovaj amandman prihvati i na taj način poboljša i na kvalitetniji način se iskoriste ova predviđena sredstva.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, nešto nema ministara, da li su se probudili? Sinoć smo na kraju ove rasprave u načelu zaista zaokružili jedan deo koji se odnosi na makroekonomske i globalne postavke budžeta za 2003. godinu i danas kroz raspravu o amandmanima pokušaćemo da dokažemo da ipak ova rasprava u načelu je dala određene rezultate i zaista kroz ovaj amandman, koji predstavlja početak budžeta za 2003. godinu, poslanička grupa Socijalističke partije, a drug Joca Arsić je izneo ovde o čemu se radi, je predložila da budžetski deficit, onaj koji se planira u budžetu za 2003. godinu iznosi samo 20%, 20 milijardi i da bude upola manji u odnosu na onaj koji je projektovala Vlada. Samo određenim računskim operacijama, a ne preraspodelom sredstava u budžetu, iako su predložili racionalizaciju ukupnog obima sredstava za nekih 5 milijardi, smatramo da to treba da bude početak racionalizacije javne potrošnje u Srbiji, a da kroz planirani budžetski deficit ne budu sredstva koja će se ostvariti od prihoda od privatizacije, već ta sredstva da budu redovni prihod budžeta. Ne mogu da se složim sa obrazloženjem koje je dala Vlada da je povećanje ostalih prihoda, gde nismo dobili obrazloženje šta je to 19 milijardi i 100, iz čega se sastoji da povećanje sredstava ostalih prihoda u budžetu obuhvati i 20 milijardi dinara koliko smo predvideli da treba da budu sredstva i prihodi od privatizacije u 2003. godini, imajući u vidu da u 2002. godini ta sredstva su ostvarena i biće ostvarena, bar prema izveštaju gospodina ministra Đelića od 13,8 milijardi. Znači, naš predlog je da u okviru globalnih sredstava budžeta prihodi od privatizacije uđu u redovna primanja budžeta za 2003. godinu, da smanjimo planirani budžetski deficit sa 46 na 20 milijardi i predlog je da tekući budžetski deficit za 2003. godinu bude pokriven iz prihoda od donacija i iz sredstava kredita. Iz tih razloga ja vas pozivam da prilikom glasanja glasate za ovaj amandman i da pokažemo dobru volju da je i ova Vlada spremna u ovom trenutku da krene zajedno u racionalizaciju javne potrošnje, a takođe i da krene u smanjenje budžetskog deficita ispod 3,8%, koliko je bio u prethodnoj, a planira se i za 2003. godinu.
Da li ima još prijava po ovom amandmanu? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Bratoljub Janačković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima podnosilac amandmana.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, svojim amandmanom na član 1. Zakona o budžetu predložio sam da se brišu 2. i 3. stav, a 2. i 3. stav ovog zakona govore o načinu i procentu raspodele prihoda koji se ubiraju od poreza na promet i akciza između Savezne Republike Jugoslavije i Srbije. Svestan sam da ovaj amandman u ovako predloženom obliku u ovom momentu ne može biti usvojen, ali sam hteo ovim amandmanom da ukažem na svu ozbiljnost problema i potrebe da ovaj Parlament vrlo brzo raspravlja o načinu finansiranja buduće zajednice ili unije Srbije i Crne Gore. S obzirom da sam juče u raspravi u načelu detaljno govorio o tome zašto treba bitno preurediti način finansiranja buduće zajednice Srbije i Crne Gore, a ovog puta želim samo u kratkim crtama da ponovim kako mi vidimo rešenje budućih odnosa Srbije i Crne Gore, a tiču se zajedničkog finansiranja. Želimo da Srbija u budućoj saveznoj državi, odnosno u uniji Srbije i Crne Gore, koja će finansirati ubuduće 95% svih troškova zajedničke države, zna gde se i kako troši novac poreskih obveznika Srbije i da sve to kontroliše. Stoga, smatramo da sve prihode koji se ubiraju od poreskih obveznika Srbije ubuduće treba da se slivaju u budžet Srbije. Takođe, svi rashodi koje finansira poreski obveznik iz Srbije, a odnose se na uniju Srbije i Crne Gore, da se iskažu u budžetu Republike Srbije sa istim nivoom detalja kao i za druge razdele. Treće, da se izvršenje svih obaveza vrši isključivo kroz trezor Republike Srbije, jer preko neke zajedničke administracije koja će postojati u nekoj budućoj saveznoj državi, ne možemo dovoljno dobro i na kvalitetan način kotrolisati trošenje tih sredstava. S tim u vezi je i četvrti zahtev pred parlamentom, da se kontrola, kako interna tako i eksterna, od strane institucija Republike Srbije, vrši po pitanju svega onoga što finansiraju poreski obveznici u Srbiji. Svestan sam da je možda ovaj amandman došao u prerano vreme, ali smatram da će vrlo brzo, kada bude došla na dnevni red Ustavna povelja i zakoni koji treba da regulišu njenu primenu, ovaj amandman naći svoje mesto i dati svoj konkretan prilog u rešavanju pitanja finansiranja buduće zajedničke države.
Da li se još neko prijavljuje po ovom amandmanu? (Ne.) Na član2.amandman suzajedno podneli narodni poslanici Tomba Bušetić, Jovan Todorović, Dušan Cvetković, Joca Arsić, Radojko Petrić i Ljubomir Mucić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li predstavnik predlagača želi reč? Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić.
Dame i gospodo narodni poslanici, grupa poslanika SPS-a predložila je amandman na član 2. u kome predlažemo smanjenje deficita budžeta sa 47 milijardi na 20 milijardi. Mi smo predvideli sredstava od donacija za pokriće deficita i to u iznosu od 12 milijardi dinara i drugi deo od domaćeg zaduživanja u iznosu od 8 milijardi. Smatramo da, imajući u vidu da je ova vlast dosta serbilna i uslužna prema zapadnim mentorima, da može da izvuče mnogo više donacija, imajući u vidu da, vezano za ratnu štetu ne smeju ništa ni da pomenu, a ta naknada bi bila mnogo veća. Dovoljno bi bilo da se naplati i jedan posto ratne štete pa bi ove donacije bile veoma visoke i velike. S druge strane, smatramo da treba odustati i od kredita od međunarodnih finansijskih organizacija, jer su ti krediti uglavnom nepovoljni. Juče nije do kraja ni raspravljano šta je sa donacijama. Imamo veliki broj slučajeva u raznim zemljama sveta gde zapadne vlade daju određene donacije koje se opet vraćaju njihovim bankama sa kamatama od 4% na godišnjem nivou, a istovremeno im odobravaju veoma nepovoljne kredite sa 12% kamate. To se desilo u mnogim zemljama i sigurno je moguće da se to desi i našoj zemlji. Gorka su iskustva i u bivšoj Jugoslaviji, u vreme Tita, kada je Skupština konstatovala, sedamdesetih godina, da su krediti MMF-a veoma nepovoljni i da čak, ulažući ih u proizvodnju, privreda nije procvetala posle tih kredita. Naravno, ovi krediti treba da se stave pre svega u funkciju pokrića deficita. Smatramo da sve ovo nije potrebno.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman na član 2. je logična posledica prihvatanja amandmana na član 1. Mogu da kažem da smo u ovom amandmanu mi obrazložili zbog čega budžetski deficit ne treba da bude finansiran iz međunarodnih kredita, imajući u vidu da smo juče spominjali sporazum i memorandum sa MMF-om, do sada je, čini mi se, dva puta pravljen takav sporazum, i da u svim globalnim makroekonomskim pokazateljima ne treba biti rob kompletnih postavki, bar što se tiče nominalnih veličina, dok realne treba ispoštovati. Sa tim se slaže i Vlada Republike Srbije, koja je odgovorila na jedan naredni amandman narodnog poslanika, da se amandman odbija jer nema potrebe za dodatnim zaduživanjem budžeta kod međunarodnih finansijskih institucija i iznosa u Predlogu zakona o budžetu Republike za ovu godinu i uslovima visoke spoljnje zaduženosti zemlje, potrebno je adekvatno proceniti potrebe uslova i mogućnosti za dodatno zaduživanje. Naš predlog je da budžetski deficit, planiran za narednu godinu, bude 20 milijardi dinara i da se taj budžetski deficit najvećim delom, oko 200.000 evra, pokrije iz sredstava koja su prikupljena od donacija i 8 milijardi dinara da se obezbedi iz sredstava kroz izdvanje obveznica i kredita od Narodne banke i poslovnih banaka. Mislim da je to u ovim uslovima mnogo prihvatljivije, imajući u vidu da redovna sredstva od prihoda privatizacije treba da budu realna primanja, odnosno redovni prihodi budžeta za 2003. godinu, a da zaduživanje ipak bude putem osposobljavanja i konsolidacije poslovnih banaka ili kod Narodne banke Jugoslavije, možda i kod ove službe za javna plaćanja koja treba da bude i nagovešteno je njeno formiranje i koja će izvršavati sve javne rashode koji se finansiraju iz budžeta republika, fondova i drugih budžetskih organizacija. Zato, mislim da je i kod ovog amandmana došlo do nerazumevanja Vlade. Mi tražimo i ne obrazlažemo nikakvo povećanje budžetskih i ostalih prihoda. Mi samo redovne prihode po osnovu privatizacije pokušavamo da uvrstimo u redovna primanja budžeta, a da smanjeni budžetski deficit ne bude iz zaduživanja kod međunarodnih organizacija, već da bude iz donacija i iz kredita domaćih poslovnih banaka i Narodne banke ili putem emitovanja obveznica.
Da li se još neko prijavljuje po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Veljković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima podnosilac amandmana, narodni poslanik Miroljub Veljković.
Svojim amandmanom sam predložio da se budžet Republike Srbije za 2003. godinu umanji za nepunih 69 milijardi dinara. Moj predlog se odnosi na smanjenje planiranih primanja, a ne na planirani deficit od cirka 40 milijardi dinara. Taj planirani deficit je posebna priča. Ja i dalje tvrdim da je budžet za 2003. godinu Republike Srbije nerealan na prihodnoj strani i strahovito rasipnički na rasnodnoj strani. I uopšte, projekcija javne potrošnje za 2003. godinu prosto je neverovatno visoka za privredu u dubokoj recesiji za stanovništvo sa izuzetno malom ekonomskom snagom. Zalud su nam juče ministri celi dan i noć govorili kako je privreda u ekspanziji i kako će ta ista privreda moći da zadovolji narasle apetite Vlade. Svi mi znamo, poštovani narodni poslanici, da to nije tako. Svi smo svedoci, u sredinama odakle dolazimo, da je privredna aktivnost u svim tim sredinama u strahovitom padu i da privreda, jednostavno, neće moći da izbaci ovolike namete i da dolazimo u opasnost da nam privreda potpuno bankrotira. Upinjali su se juče predsednik Vlade i ministri da nas ubede da narod ima para, da narod bolje živi i da će lako podneti te planirane fiskalne namete. Svi mi u ovoj sali znamo da to nije tačno, već je ova Vlada iscedila suvu drenovinu, nema šta više da se iscedi. Verovatno ćete odgovoriti kontrapitanjem, to smo juče čuli - a odakle pare za budžetske korisnike? Ne pada mi ni napamet da kažem da treba umanjiti planirana primanja penzionera, prosvete, zdravstva, policije, vojske itd. Štaviše mislim da ih treba i radikalno povećati. Pa gde su onda rezerve da se ovo smanjenje od 69 milijardi prihvati? Juče vam je gospodin Šešelj analitički prikazao samo jednu kategoriju planiranih troškova, tzv. troškove po ugovoru. Sva ministarstva, apsolutno sva ministarstva planirala su ogromna sredstva za ove namene, a da nije jasno u šta će to biti utrošeno. I evo, ta stavka, krešimo tu stavku, i evo mesta da se ovo predloženo umanjenje prihodne strane budžeta prihvati. Ili npr. da se ukine ovo Čovićevo Koordinaciono telo za Kosovo i Metohiju. Pored toga što bi napravili uštedu od prekomilijardu dinara, time bi ukidanjem ovoga čuda, ne samo rasteretili budžet, već bi napravili jednu izuzetno dobru stvar i po nacionalne, i po državne interese. Znači, poštovani narodni poslanici, ima mesta da se relaksira budžet na prihodnoj strani, ima mnogo mesta i ja vas pozivam da prihvatite ovaj amandman.
Da li još neko želi reč? Ima reč narodni poslnaik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS podržava amandman narodnog poslanika Miroljuba Veljkovića, iz istih onih razloga ih kojih smo podržali amandman poslanika Arsića, jer želimo pre svega da budžet za sledeću godinu bude u mnogo manjem iznosu, od ovoga koji ste vi projektovali, a inače, ovaj član Zakona o budžetu, član 2. sadrži neke nesuvislosti, ne koje je već ukazano. Jer, kako vi možete nešto što se podrazumeva kao redovan prihod, ovde prikazati kao način finansiranja budžetskog deficita? Pogledajte ove brojke - u članu 2. stav 2. alineja 1. - ko je to u Vladi, ministar Đelić, ili ministar Vlahović, sračunao da će prihod od privatizacije biti 15.389.819.000 dinara, što još niste izveli 426 dinara, kad ste tako precizni? A nigde nam u Zakonu o budžetu niste prikazali kako ste došli do ove cifre. Morali ste da navedete šta se tačno planira za sledeću godinu za prodaju, kroz koji oblik privatizacije, da nam razložite ovu veliku sumu od 15 milijardi. Vi niste u stanju da je razložite, jer vi samo nagađate. Vi ne znate unapred hoćete li šećeranu prodati za 100 miliona dinara, za milijardu dinara, ili za tri evra. Vi to ne znate, jer, kako vam iskrsne koja okolnost, vi se tako ponašate, što znači da planski ne pristupate procesu privatizacije. Dalje, kako ste baš predvideli donacije 9.530.000.000? Što niste naveli 9.530.647.222 dinara npr? (Poslanik Čedomir Jovanović, sa mesta: i 50 para). I 50 para, može i tako, baš dobra dopuna, gospodine Jovanoviću. Ne dajte mu repliku, jer ovo je bila primedba slaganja. Na isti način na koji ste ovo naveli, vi zapravo, kroz drugi član ovog zakona željeni budžetski deficit, jer samo onaj ko neracionalno raspolaže državnom imovinom, unapred određuje da će imati ovako ogroman budžetski deficit, proforme raspoređujete kroz nekoliko stavki, koje su potpuno neizvesne. Na isti način ste mogli reći 15 milijardi od donacija, 9 milijardi od privatizacije, bez ikakvog objašnjenja, bez ikakve računice, bez ikakvog argumenta. To je isto što se tiče i ove dve preostale tačke u okviru ovog stava dva, apsolutno nikakvog utemeljenja nemate.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Petrović, Dušan Ilić i Dragan Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima predstavnik podnosilaca amandmana, narodni poslanik Srđan Petrović.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege, DSS, analizirajući budžet, došla je do zaključka da ima prostora za određeno smanjenje budžeta. Mi smo, analizirajući stavke na strani rashoda, uvideli da tog prostora ima za negde oko 4,5 milijarde dinara, mada smo čuli i neke analize da tog prostora ima za nekih skoro 20 milijardi dinara. Normalno, cilj je svake vlade, pogotovu u našim uslovima, trebao bi u stvari da bude cilj, da se udeo rashoda u javne potrošnje, u nacionalnom dohotku, smanji. Mi taj stav takođe delimo i zbog toga smo i krenuli sa tim smanjivanjem budžeta za 4,5 milijarde dinara. Normalno, treba videti od čega se uzima te 4,5 milijarde dinara. Normalno je, s obzirom da imamo budžet koji se deficitarno finansira, da je najlogičnije to uzeti od deficita, a kada se pogledaju stavke deficita, najlogičnije je i potpuno normalno da se to uzme, odnosno da se skine stavka zaduživanja u inostranstvu. Od te četiri stavke, znači, privatizacija, zaduženje kod domaćih banaka, zaduženje u inostranstvu, najlogičnije je da se to odredi tako što se smanjuje zaduženje u inostranstvu. Eto, te 4,5 milijarde dinara znači da bi se u stavu 2. u tački 3. broj 12.734.000.000 promenio u broj 8.196.296.704 dinara. Znači, praktično za jednu trećinu bi se smanjila ta stavka. Zabrinjava ovaj visoki deficit od 46,9 milijardi dinara i sigurno je potrebno da se smanji, jer to predstavlja čak 21% budžeta. Zaključeno je da je u okviru određenih grupa rashoda moguće izvršiti smanjenje planiranih sredstava, a da se pritom ne dovede u pitanje ostvarivanje osnovnih funkcija, koje se angažovanjem ovih sredstava finansijskih podržavaju . O tome ćemo govoriti u narednom amandmanu. Time bi se smanjio predviđeni deficit i potrebna sredstva za pokriće deficita. Najopravdanije je smanjiti sredstva za pokriće deficita po osnovu kredita međunarodnih finansijskih institucija. Obrazloženje Vlade, kojim ona ne prihvata naš amandman, je da je aranžman kojim se dobijaju ovi krediti veoma povoljan, na 20 godinačini mi se, bez kamate itd. To je u redu, međutim, zaduženje je zaduženje, i normalno, ukoliko ima prostora da se rashodi smanje, i takvo zaduženje treba smanjiti. Zbog toga smo i dali ovaj amandman.
Da li još neko, od ovlašćenih učesnika u raspravi, želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić, Adam Urošević i Živko Selaković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Dragan Marković, predstavnik podnosilaca amandmana. Da li želite da korisite i vreme kao zamenik poslaničke grupe, onda imate šest minuta?
Videću, nemojte sada da mi dajete kada ste me juče prekinuli.
Zato vas i pitam, da vas ne prekidam, mislila sam da je za vas tako bolje.
Stranka srpskog jedinstva je predložila amandman i tražimo da predloženo rešenje za pokriće deficita, zaduženjem kod međunarodnih finansijskih institucija, je neprihvatljivo za Stranku srpskog jedinstva. Mi smatramo da, ukoliko ponovo se zadužimo, kao što smo u ovoj godini, dva puta se zaduživali, i to kod međunarodnih institucija, a imajući u vidu kako je planiran da se puni budžet od donacija, od prodatih fabrika i međunarodnih kredita, a te pare idu za plate. Te pare ne idu u proizvodnju. Postavlja se pitanje, odakle ćemo mi vraćati taj novac koji budemo uzeli od tih banaka. Poznato je da, proizvodnja u ovoj godini nije onakva, kako je to juče rekao ministar Đelić, kao i predsednik Vlade, da je proizvodnja opala, da manje izvozimo sada, nego što smo izvozili u 1999. godini i 1998. godini. Stranka srpskog jedinstva predlaže da se ovaj član briše, da se ne zadužujemo kako bi punili budžet i na ovaj način, da direktno ova sredstva idu za plate. Postavlja se pitanje, kada bude došao rok da se vraćaju ovi krediti, a nemamo dobrostojeće fabrike, jer do tada ćemo sve prodati, te fabrike, kako smo i do sada radili u Srbiji, odakle ćemo vratiti te kredite, i onda će se desiti da intabulacija, ona koja je data, da automatski ode onom ko nam je dao taj novac. Zato, Stranka srpskog jedinstva, gleda domaćinski na ovaj budžet, za razliku od vladajuće partije. Smatramo da budžet ne treba puniti od kredita, već od realnih izvora prihoda, i to proizvodnjom, što to nije bio slučaj u poslednje vreme. Zahvaljujem se.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 3, preciziraju se sredstva za pokriće budžeta, izdataka budžeta AP Vojvodine, pa mi iz budžeta Republike Srbije treba da prebacimo Autonomnoj Pokrajini, pa se u alineji 1. precizira da je to 16,3% od iznosa koji je ostvaren na teritoriji autonomne pokrajine, odnosno prihod od poreza na dohodak građana, a u alineji 2. da je to deo prihoda od poreza na dobit preduzeća, u visini od 50%, od iznosa ostvarenog na teritoriji pokrajine i limitirano do iznosa od 2 milijarde 605 miliona 655 hiljada. Ono što smo po omnibus zakonu obavezni u alineji 3. - transfer sredstava, i to prenetih iz budžeta u iznosu od 8.630.000 za plate zaposlenih u obrazovanju, u osnovnom i srednjem obazovanju i to je negde oko 62,6 milijardi dinara ukupno. Alinejom 4. za koju ja amandmanom traži da se briše, kaže se, da se sredstva za pokriće izdataka budžeta AP obezbeđuju iz ostalih prihoda, ostvarenih na teritoriji Pokrajine Vojvodine. Obrazloženje zašto tražim da se ova alineja briše, jeste da Narodna skupština Republike Srbije ne treba da određuje svojim budžetom prihode koje ostvaruje Autonomna Pokrajina Vojvodina iz svojih izvora, pogotovu štosamom Predlogu budžeta nije postavljena granica iznosa i nisu precizno navedeni izvori prihoda. Vlada, odbijajući ovaj moj amandman, kaže da je to iz razloga što se na taj način krše odredbe drugih zakonskih propisa koje omogućavaju postojanje izvornih prihoda AP Vojvodine. To za mene uopšte nije ni bilo sporno, upravo zbog toga što postoje izvorni prihodi AP Vojvodine koje mi ne možemo da određujemo, ne možemo da limitiramo i ja tražim da se ova alineja briše, koja je uostalom i kontradiktorna potpuno prvom stavu ovog člana.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS, podržava amandman narodnog poslanika Gordane Pop-Lazić, imajući u vidu da je celi ovaj treći član dokaz, pokazatelj u kakvu je situaciju Vlada sama sebe dovela, a predlažući onaj čuveni omnibus zakon Narodnoj skupštini. Vi ste od Autonomne Pokrajine Vojvodine, uprkos striktno određenim njenim nadležnostima u Ustavu Srbije, stvorili jednu kvazi federalnu jedinicu, a sada se suočavate sa problemom njenog funkcionisanja kod svakog novog zakonskog projekta. Na to posebno ukazuje stav, pretposlednji stav, to je stav 4. člana 3. gde se kaže - budžet AP Vojvodine isplaćuje plate iz stava 2. ovog člana narednog dana, od dana prijema sredstava za ove namene na žiro račun. Vi ste prvo predvideli da se plate svima koji su zaposleni u prosveti, i to na području Vojvodine, isplaćuju iz budžeta AP Vojvodine. U kakvu ste sada opasnost došli? Na stranu to što su te plate sada neujednačene, što ste osnovni smisao statusa zaposlenih u državnoj službi, državnih činovnika na kraju, koji mora biti jedinstven na celoj teritoriji države, učinili različito. Ali, vi sami sada vidite u čemu je problem. Desiće vam se da uplatite novac u budžet AP Vojvodine, a da vlast Autonomne Pokrajine, odnosno Izvršno veće ne isplati plate. Vi kažetesada u ovom stavu da se te plate moraju isplatiti odmah sutradan. Gde je sankcija? Vi nalažete Izvršnom većuVojvodine da nešto mora da uradi, ono neće da uradi, šta ćete onda, da ga smenite? Ne možete. Da kažnjavate? Ne možete. Šta ćete da radite? Da podnosite nesuvisle krivične prijave, a vidite da sudovi na to ne reaguju. Ne možete vi podnositi krivične prijave kada vi smatrate da je to vama potrebno, nego kada je krivičnim zakonom nešto propisano kao krivično delo, pa utvrdite da postoji biće krivičnog dela i onda podnosite krivičnu prijavu. Ovde nikakve sankcije nema. U praksi će vam se desiti da uplatite iz republičkog budžetaza zdravstvo, za školstvo, za informisanje, za kulturu na području Vojvodine, a tamo Izvršno veće kaže - jeste, treba za sve to, i za zdravstvo i za prosvetu, ali je važnije za nešto drugo, pa će te pare potrošiti za nešto drugo. Može ministar da klima glavom do mile volje, ali ovde nema sankcije. Gde je garancija da će se poštovati ovaj pretposlednji stav člana 3, gde postoji ta garancija? Nema je nigde.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Živanko Radovančev, Golub Rajić, Miomir Ilić, Ljubomir Mucić i Rade Bajić. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za finansije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Petrović, Dušan Ilić i Dragan Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podsećam da je prihvatanjem amandmana narodnih poslanika Živanka Radovančeva, Goluba Rajića, Miomira Ilića, Ljubomira Mucića i Radeta Bajića, on postao sastavni deo predloga akta, jer se član 4. briše. Da li neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Srđan Petrović, u ime podnosilaca amandmana.
Koristim priliku da objasnim šta se predlaže ovim. U članu 4. reč je o odobrenim sredstvima Ministarstvu poljoprivrede za funkcije u agraru, u poljoprivredi. Moj kolega Kurjački je juče dosta govorio o tome, kako mi smatramo da deo budžeta posvećen agraru treba da izgleda. Znači, mi smatramo da Vlada treba da podnese parlamentu agrarni program i da na osnovu toga i preko tog programa odlučujemo o odobrenim sredstvima. S obzirom da je ova materija suštinski slična materiji koja je data članom 14, a to su kolege poslanici SPS-a lepo primetili, i da je Vlada prihvatila taj amandman, da se praktično član 4. povezuje sa članom 14, mi odustajemo od ovog amandmana, a normalno govorićemo o amandmanu na član 14. koji takođe imamo.
Konstatujem da je amandman povučen iz procedure i time prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo, narodni poslanici, premijer Đinđić je juče u obrazloženju budžeta za 2003. godinu malo govorio o poljoprivredi i o agrarnom budžetu za 2003. godinu, uzdajući se u ministra, koji je sinoć bio prisutan, pola prisutan pola odsutan, Dragana Veselinova, koji je čak izašao i nastupio tako a da nije podsetio i poslanike i celokupnu javnost na njegove promašaje zabeležene i u 2001. i u 2002. godini. Naime, vi ste planirali za 2002. godinu da agrarni budžet bude 6 milijardi i 300 miliona. Poslanička grupa SRS je predložila prošle godine da on za 2000. godinu bude 8 milijardi a vi 6 milijardi i 300 miliona i ne samo da nastavljate sa obmanama poljoprivrednih proizvođača, a od ukupnog aktivnog stanovništva u Srbiji njih ima jedna četvrtina, već im unapred kažete, što ovako nerealnom budžetskom projekcijom, što ponašanjem u 2002. godini, da oni neće imati ta sredstva koja ovde stoje na papiru. Amandman koji sam podnela povećava i traži povećanje agrarnog budžeta, ovog vašeg, samo na papiru, od 7 milijardi 503 miliona da se poveća na 9 milijardi. Mi smatramo da mnogo osnova ima za to. Naročito zbog činjenice da uopšte nisu stimulisani poljoprivredni proizvođači, što malim premijama, što tehničko-tehnološkom zastarelošću, što zbog nemogućnosti da kvalitetne proizvode koje mi imamo u našoj zemlji, plasiramo u druge zemlje. I ne samo da ih na taj način destimulišete i ne samo da im zakidate na mogućnosti da se ovako veoma važna, najvažnija strateška grana privrede razvija već im stvarate dodatne probleme visokom poreskom politikom, jer kod poreza na dohodak građana, to je takođe spletom okolnosti bio amandman koji sam ja podnela, tražili smo da se porez na dohodak građana za poljoprivredne proizvođače smanji sa 20 na 10%. To nije hteo da prihvati ministar Đelić i takvom i dalje visokom poreskom stopom opteretio je dodatno poljoprivredne proizvođače a sa druge strane ne samo da Dragan Veselinov predstavlja bruku za ovu stratešku privrednu granu već i sve ono što je on radio u 2002. godini, zajedno sa ministrom privatizacije Aleksandrom Vlahovićem, raspordaje šećerana, a pre toga ste to uradili sa cementarama, i to vam je recept za dalje, za celokupnu privredu u našoj zemlji, dakle za po tri evra, pokušaj rasprodaje, doduše za malo veću sumu, šećerane u Crvenki, i sve ono što ste učinili i sa stočarstvom u protekloj 2002. godini, s pravom izaziva veliku zabrinutost što je još samo jedan dokaz da vi oovoj strateškoj privrednoj grani ne želite da ovidite računa i da ovaj ovako predviđeni agrarni budžet neće biti realizovan, jer od planiranih 6 milijardi i 300 miliona dinara realizovano je samo 4,5 milijarde u 2002. godini.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
U ime poslaničke grupe SRS podržavam amandman narodnog poslanika Nataše Jovanović, jer u ovoj stavci nisu predviđena dovoljna velika sredstva za subvencije, kako je to ovde definisano - nefinansijskim koroporacijama, valjda da lajici ne bi shvatili o čemu se radi. Ovde je predviđen iznos od 7,5 milijardi. Upravo 7,5 milijardi ste predvideli i za plaćanje po ugovorima o delu. Kada se još dodaju neke specijalne usluge to izađe negde oko 12 do 15 milijardi. Kada dodate putne troškove to je ogroman iznos. Povećajte bar za milijardu i po subvencije u poljoprivredi na račun putnih troškova. Nelogično je da ministri u Vladi naplaćuju putne troškove kada putuju po Srbiji. Imaju vozača, imaju državni benzin, državni auto, pa mu još treba i dnevnica. Nema logike nikakve. Tu praksu ste vi zapravo usavršili. Dajte na osnovu smanjenja putnih troškova da se poveća za poljoprivredu. To je najjednostavnije što možete da uradite. Ne znam da li je ministar Šabić sada ovlašćen u ime Vlade da prihvati amandman pošto Đelića nema. Ili se Vlada nije ni izjašnjavala o amandmanima, ona ni ne računa da te amandmane treba stavljati na dnevni red svojih sednica, što je takođe jedan presedan u sistemu vlasti u Srbiji. Dakle, ovo je najjednostavnije rešenje - smanjite sve stavke koje se tiču putnih troškova, što će više direktor RUJP da putuje u inostranstvo. Radović je putovao više od sto puta, potvrđeno mi je u Vladi. To zna sada i Đelić, na račun Vlade. Na osnovu toga se može pojačati za milijardu i po ova stavka, subvencije u poljoprivredi. To je valjda nešto najjednostavnije što može da se uradi a što može da bude opšte korisno za celu zemlju. Vi vidite sada kakva je nastupila kriza u poljoprivredi. Država je destimulisala proizvodnju pšenice. Pitanje je da li ćemo sledeće leto imati pšenice i za domaću proizvodnju. Ministar je rekao - ne treba pšenica. Kako tako ministar može da kaže. A, kada je bio u opoziciji, dobro se sećam, tražio je otkupnu cenu 32 feninga. A, može to da se obezbedi, ne treba pšenica. Pa će onda biti - ne treba kukuruz, ne treba poljoprivreda, a šta će i kada će sve to Slovenci da uvoze ovde, slovenačka govedina. Zabranjen uvoz govedine iz mnogih evropskih zemalja pa i iz Slovenije, međutim, dovoljno je što je supruga Gorana Svilanovića zaposlena u marketingu "Merkatora" [[žagor.]] Radi supruga Gorana Svilanovića, on dolazi na svečano otvaranje "Merkatora" i goveđa salama iz Slovenije u ogromnim količinama. Uzalud sada državni organi koji se tiču sanitarne inspekcije, državni organi koji štite našu robu, naše tržište itd. Šta ćete sutra kada vam dođe bolest ludih krava. Znam, ako se ta bolest pojavi u Vladi uopšte se neće poznati, međutim ako se pojavi među nama običnim građanima to će izazvati katastrofu.
Da li još neko od ovlašćenika učesnika u raspravi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Petrović, Dušan Ilić i Dragan Lazić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Srđan Petrović.
Kao što sam već rekao malo pre, kada sam govorio o smanjenju budžetskog deficita i o tome da je potrebno da se smanje sredstva koja se dobijaju od inostranih kredita. Normalno, potrebno je adekvatnu cifru smanjiti na rashodnoj strani. Mi smo našli za to prostora i to u ekonomskim klasifikacija 4.2. korišćenje roba i usluga. Tvrdili smo da se radi o troškovima koji najvećim delom nisu fiksi, zbog čega odgovarajućim merama od strane budžetskih korisnika je moguće njihovo smanjivanje boljom organizacijom, planiranjem, kontrolom i većom finansijskom disciplinom. To smanjenje sa 19,3 na 18,3 milijarde, a što je negde oko 5%, a što odgovara cifri za koliko smo i smanjili budžet ukupno. U okviru ove grupe troškova, posebno pada u oči visoko učešće sredstava potrebe usluga po ugovoru, a to je klasifikacija 4.2.3. troškovi putovanja klasifikacija 4.2.2. stalni troškovi 4.2.1. materijali, specijalizovane usluge itd. Ono što je verovatno iskorišćeno u novoj budžetskoj klasifikaciji, da su mnogi organi koji se finansiraju iz budžeta iskoristili tu novu budžetsku klasifikaciju da nastave sa starom praksom i da na neki način iskoriste nemogućnost Ministarstva finansija da ih kontroliše. Tako da na neki način, te svoje troškove lažno prikazuju. Tako su praktično pravili neke nepotrebne finansijske rezerve, po nama. U okviru grupe 4.5. subvencije, izvršeno je smanjenje sa 35,3 na 33,3 milijarde, a što je takođe 5%. Polazeći od činjenice da je ove godine predviđeno visoko učešće sredstava vezanih za socijalne transfere 67,1 milijarda dinara, kao i za socijalnu pomoć 31,3 milijarde dinara. Smatramo takođe, da minimalno smanjenje sredstava za subvencije nefinansijskim korporacijama, upravo iz razloga što su sredstva predviđena kao socijalna pomoć iz budžeta, a to je klasifikacija 47. velikim delom komplementarna po svojoj funkciji i efektima sa sredstvima subvencija. Takođe 4.4.4., to su praktično troškovi i zadužeivanje i smanjeni sa 200 na 100 miliona dinara. Takođe, slična je stvar i kod 48, sa 3,2 na 2,7. 4.8.2. porezi i kazne su previsoke i ne bi trebalo to tolikko da bude. 4.8.3. novčane kazne, sudovi, sudskih tela, takođe je previsoka, a to je 1,6 milijardi. Kod osnovnih sredstava 5.1. takođe ima prostora za smanjenje i to negde na skoro 10%. Naroičito je to važno istaći, a mi smo to i juče pričali, mnogi republički organi finansirani iz budžeta imaju sopstvene prihode. Mi nismo videli ni u završnom računu budžeta za 2001, a ni u ovom budžetu za 2003. godinu plan tih sopstvenih izvora sredstava. Smatramo da u tim sopstvenim izvorima sredstava ima prostora za finansiranje osnovnih sredstava i njihovih osnovnih sredstava, a to su u ekonomskim klasifikacijama 511 i 512 zgrade i građevinski objekti.
Tri minuta.
Kada bi to imali onda bi mogli da znamo, videlo bi se da postoji i te kako mesta za smanjenje ovih rashoda, a time i budžeta.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, pre svega bih hteo da pitam da li imamo uslova da vodimo ovu raspravu, pošto nemamo ovlašćenog predlagača ovde i predstavnika Vlade na ovoj sednici, tako da nemamo s kim da polemišemo uopšte o amandmanima i ko da nam da dodatna obrazloženja. Gospodin Šabić u materijalu nije taj koji je ovlašćen, a to je ministar finansija Božidar Đelić. Nema premijera i ne znam na koji način možemo odgovorno da raspravljamo o amandmanima. Kada je to marketinški potrebno, onda je tu cela Vlada da nam zamazuje oči i da nam priča demagoške priče koje se pričaju o konkretnim stvarima, kao što su budžeti, pojedine stavke, kako se troše pare, gde će ići pare od ovoga i onoga. Njih nikog nema. Mislim da je ovo elementarno nepoštovanje i omalovažavanje ovog parlamenta. Amandman gospodina Petrovića ide u pravcu smanjenja budžetskog deficita koji je prenaduvan. Mi smo amandmanom tražili da se taj budžetski deficit smanji, a da se te stavke koje moraju da se smanje na strani rashoda, upravo oduzmu od onih sredstava koja su predviđena ministarstvima da ona samovoljno raspolažu. Ta sredstva su uglavnom zloupotrebljavana tako što su namenjivana poslušnicima, miljenicima, nekim agencijama koje vole, raznim nevladinim organizacijama. Na taj način ne može da se radi. To je trošenje budžetskih para bez kontrole. U ovom budžetu ima oko 30 milijardi dinara, ostavljeno je da se troši po diskrecionim odlukama Vlada i ministarstava. Znači, 30 milijardi dinara je ostavljeno grupi od tridesetak ljudi da raspolaže i vidite koja je to suma i koliko to precizno da se usmeri ovim budžetom, može da doprinese da se usmeri u poljoprivredu, u industriju, u oživljavanje nekih preduzeća ili da se kroz Fond za razvoj transparentno i krajnje odgovorno usmeri za neke programe. Mislim da nemamo elementarnih uslova da vodimo ovu raspravu. Nema ministra ili nekog drugog iz Vlade ko je radio na budžetu da nam obrazloži sve ove primedbe. Mislim da treba da prekinemo jednostavno ovu raspravu, dok se ne steknu uslovi da možemo odgovorno da radimo. Inače, ovo je potpuno besmisleno, da ovde izlazimo, obrazlažemo amandmane. Za koga to radimo? Koga da ubedimo? Mislim da je ovo neodgovorno od strane Vlade Republike Srbije. Razumem da su oni juče sedeli do kad i mi, pa smo mi došli danas ovde da radimo i ovo je naš najvažniji posao, jer ako oni na ovaj način doživljavaju Skupštinu onda šta očekuju i kako očekuju da ih ova skupština podržava uopšte u onome što rade.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Žarko Obradović, Zoran R. Anđelković, Ljubomir Mucić, Radojko Petrić, Nebojša Jović i Hranislav Perić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković.
Dame i gospodo, ovde je problem što je ovaj član 6. i 7. su faktički vezani i objektivno bi bilo da se prvo reši pitanje u članu 7. a bilo bi najprirodnije ustvari da član 7. bude razrađen tako da svako ministarstvo bude poseban član, jer ispada da jedna poslanička grupa može na 50 razdela raznih u okviru člana 7. po ministarstvima da podnese jedan amandman. Gotovo je nemoguće da se to objasni u tri minuta. Šta da radimo. U okviru ovoga moramo da razjasnimo ovaj član 6. Šta je u suštini u članu 6, šta poslanička grupa SPS traži? Predlažemo naravno smanjenje odgovarajućih troškova, kako bi predložili povećanje na sledećim stavkama. Objasniću prvo na kojim povećanje. Predlažemo povećanje za Kolubaru, znači za zemljotres u Kolubari sa 700 miliona na 1.500.000.000, jer ovako ispada da se faktički želi ukinuti ovaj fond za sanaciju zemljotresa na tom prostoru. Zatim, predlažemo povećanje sa 1.500.000.000 na 3.500.000.000 za Fond za razvoj Republike Srbije, jer mislimo da je taj fond ostvario veliki uticaj na ravnopravni razvoj Republike Srbije. Bilo bi pogrešno da se on na ovaj način ukine. Predlažemo da se uvede jedna stavka u Ministarstvu pravde u članu 7, ali mora u članu 6. da se prvo reguliše, na 50 miliona za pomoć onima koji su na razne načine od Haškog tribunala, pomoć našim građanima koji su optuženi pred Haškim tribunalom. O tome ću objasniti, ali prvo da razjasnim kratko šta predlažemo da se smanji kao trošak. Predlažemo da se smanji kao trošak naravno, naknada za ugovor o delu i za putovanja i troškove putovanja. Ugovor o delu je kao što znate 3.280.000.000 i to je jedna stavka koja je faktički u rukama svakog ministra ponaosob da on ustvari potpisuje ugovore i da onda na primer, za reforme obrazovanja gospođa Cerović Kovač uzme kao pomoćnik ministra i plus još na ugovor o delu pare zato što je pisala neki dokument o reformama obrazovanja. A da se ne bi takve stvari dešavala, a ima tu dovoljno prostora, potrebno je tu smanjiti. Takođe, kada je reč o troškovima putovanja. Tu ima ogromnog prostora, jer ta stavka do sada faktički na ovaj način nije bila tretirana u većini tih ministarstava. Naravno, pozicija predsednika Republike Srbije apsolutno može da se smanji jer mi nemamo predsednika Republike bar u narednih nekoliko meseci. Doduše, vidim u javnosti, gospođa Nataša se kandiduje, a nisam je video na listiću i nema nikakvih ustavnih osnova da ona bude. Predsednik Milutinović, on i onako ništa ne košta, tako da on kada ostane, to može da se prepolovi, ta stavka, jer on objektivno može da ostane, ništa ne košta, u materijalnom smislu, u smislu troškova ovog budžeta. Nataša ne može da bude, ne znam kako je sebe proglasila za predsednika Srbije, to je već njen problem. Kada je reč o ovim troškovima, zašto predlažemo povećanje troškova i uvođenja stavki od 50 miliona za odbranu naših ljudi...
Tri minuta.
Koji su pred Haškim tribunalom. 20 sekundi na teret narednih.
Narodni poslaniče, kada biste predviđeno vreme za amandman trošili na temu imali biste još 30 sekundi, a ovako vas molim da završite. Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS.
Poštovane kolege poslanici, brojke, barem kada je reč o ovom amandmanu, mogu sakriti suštinu našeg zalaganja i zašto smo predložili ovaj amandman, pa ću ja u nekoliko rečenica pokušati da kažem narodnim poslanicima o čemu se radi. Prvo i osnovno, mi smi predložili izmenu pozicija unutar ove opšte sume sredstava i predložili smo da se u Ministarstvu pravde Republike Srbije izdvoje sredstva u visini od 50 miliona dinara za naknadu troškova odbrane optuženih građana pred Haškim tribunalom. Mi pre svega mislimo na odbranu Slobodana Miloševića i drugih ljudi, ali pre svega na odbranu Slobodana Miloševića. Činjenica je da je na osnovu Odluke Vlade Republike Srbije predsednik Milošević isporučen Hagu, mi kažemo da je kidnapovan, a vi tvrdite da je isporučen. Činjenica je da je u Hagu. Smatramo da ima dovoljno dobrih razloga zbog naše države da se obezbede sredstva da bi se i njemu, ali i drugim ljudima, ali kažem primarno njemu pomoglo da obezbedi dovoljan broj svedoka koji bi kazali šta i oni misle o svemu onome što se zbivalo na prostorima bivše Jugoslavije u ovih 10 godina. Možda se to nekima ne dopada kao priča, ali je činjenica da se tamo ne vodi suđenje samo predsedniku Miloševiću, već se kroz suđenje predsedniku Miloševiću sudi i ovoj državi i ovom narodu. Prihvatili vi to ili ne, ali to pokazuje sve ono što se tamo zbiva. Druga stvar, koju smo mi tražili u ovom amandmanu, jeste da se smanje troškovi namenjeni Ministarstvu finansija i to troškovi putovanja. Zamislite samo kada su za Ministarstvo finansija namenjeni troškovi u iznosu od 151 milion, a Narodna skupština Republike Srbije sa 250 poslanika, odvojena su sredstva od 78 miliona. Treća stavka, koja je za nas takođe bitna, mislili smo da je u okviru te opšte sume potrebno da se poveća iznos sredstava Fondu za razvoj Republike Srbije. Naravno, mi smatramo da jednostavno ova država nema budućnost bez proizvodnje, bez stvaranja nove vrednosti, da se ne može u nedogled uzimati novac od građana, da ta stara štednja, koja postoji, a to je činjenica, ima svoju granicu i da se moraju značajnije izdvajati sredstva u okviru onoga što bi država trebala da radi u svojoj ekonomskoj strategiji da bi se stvarala nova vrednost. Bez nove vrednosti ova država jednostavno neće moći da funkcioniše. Možda će godinu, možda dve, ali ona nema perspektivu bez stvaranja nove vrednosti. Na kraju, da ne bih preskočio i taj deo, predložili smo da se povećaju sredstva za Kolubarski okrug zbog zemljotresa. To je zakon koji važi i za sledeću godinu. Ovde predviđena sredstva su, po našem mišljenju, mala. Još nije sve otklonjeno u tom okrugu, što je bilo razoreno tokom zemljotresa i zato smo predložili da se ta pozicija poveća ovim predloženim sredstvima. Očekujem da ćete prihvatiti ovaj amandman.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima ministar finansija i ekonomije u Vladi Republike Srbije, gospodin Božidar Đelić.
Samo želim da kažem da što se tiče troškova putovanja, on što se nalazi na razdelu Ministarstva finansija i ekonomije je za sve članove Vlade. To su izabrana i postavljena lica. Primetićete da u razdelu Vlade nema toga i to je zbog pojačane kontrole. Vlada Republike Srbije je u više navrata izvršila analizu i bilo je raznih zahteva da se vidi ko putuje i koliko ostaje i tu se videlo da ako uporedimo sa nekim drugim vladama u okruženju ili pak prema nekim drugim institucijama u našoj zemlji, ti izdaci su izuzetno skromni i ove godine će biti skromniji od onoga što je predviđeno. Znači, nije samo za ministarstvo.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Suština amandmana Srpske radikalne stranke je da se smanje troškovi na rashodno strani budžeta i to oni troškovi, odnosno izdaci koji se odnose na razno-razne ugovore, ugovore za usluge, za neke specijalizovane usluge, tekuće popravke, održavanje, stalni troškovi, troškovi putovanja i da ne nabrajamo sve taksativno. Naime, o čemu se radi? Mi smatramo iz Srpske radikalne stranke da su ovo bespotrebno visoki troškovi, a ako se uradi onako kako predlaže Srpska radikalna stranka u svom amandmanu, onda ćemo gospodo doći do jednog saznanja da ćemo napraviti uštedu samo na ovoj strani, odnosno na ovim izdacima koje korigujemo za iznos otprilike isti, ako ne i veći, koji dobijamo u vidu donacija, jer ovde vidimo da računamo na donacije od 9 milijardi i 530 miliona. Ako samo napravimo korekciju ovih troškova onda nam neće trebati te donacije. Uslovno rečeno, možda ćemo te donacije, ako je sa sigurnošću kojom vi tvrdite izvesno da će stići, možemo da utrošimo na neke druge namene, a ne da ih arčimo tako što ćemo obezbeđivati visoke dnevnice za službena putovanja i za usluge po ugovoru. Naime, zbog čega Srpska radikalna stranka insistira da se prihvati ovaj amandman? Iz prostog razloga shvatamo i sasvim ozbiljno analiziramo situaciju kakva je u Srbiji u onom delu za koji Vlada računa da će oprihodovati na ime budžeta. To je prosto nemoguće. Nemoguće je iz više razloga i o tome smo juče razgovarali, pričali vam, objašnjavali, međutim očito da ne vredi, ali evo da vam pomognemo u ovom delu rashoda, ako ništa drugo baš ste juče, kako to premijer reče, predložili budžet koji je 70% socijalnog karaktera ili što bi vi rekli na svim radio i TV stanicama najsocijalniji budžet u Evropi, koji je do sada viđen. Uštedom ovih sredstava prebacite za te socijalne potrebe. Nemojte da optužujete opoziciju da neće biti isplaćene penzije. Opozicija vam daje predlog kako ćete obezbediti redovne isplate. Jedan deo samo od putnih troškova, od ovih specijalnih ugovora prebacite, pomozite penzionerima, prebacite u fond i oni će vam biti zahvalni na taj način nećete moći optuživati opoziciju da nije konstuktivna u diskusijama, a pogotovo kada se radi o diskusiji o budžetu.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik Poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo, narodni poslanici, potkrepljujući amandman, obrazloženje za admandman narodnog poslanika Milorada Mirčića, moram da vam skrenem pažnju na jedan konretan primer. Prošle godine ministar unutrašnjih poslova je obelodanio da postoje sponzori, donatori koji su obezbedili velike sume novca kao nagrade za javno raspisanu nagradu za otkriće ubica, informacija o ubistvima itd. za veliki broj likvidiranih lica. To nismo videli da je prošlo kroz budžetske stavke za prošlu godinu, jer sve te donacije moraju da se izraze kroz budžet, pa makar to bio samo transfer kroz budžet. Toga nije bilo. Možda je to nešto kasnije zaboravljeno, zabašureno, ali ste to morali da izrazite kroz budžet za sledeću godinu, jer ja potražujem 27 miliona. (Božidar Đelić: ukinuto je.) Ukinuto je, ali pre nego što je ukinuto ja sam podneo informacije ko je ubio Momira Gavrilovića. Goran Petrović i Zoran Mijatović, bivši šef Udbe i njegov zamenik. Podneo sam informacije da je Stanko Subotić Cane Žabac ubio generala Badžu, organizovao ubistvo i podneo sam informacije da su Slavka Ćuruviju ubili Ćanda, Jorgan, Miki Kurak i Romić, njih četvorica i ja vodim sudski postupak protiv Republike Srbije. Potražujem 27 miliona dinara. Već su dva sudska ročišta održana. Sud je suđenje proglasio tajnim zbog veoma velike ozbiljnosti informacija kojima se tamo barata. Sledeće ročište, mislim završno, u februaru mesecu je zakazano. Vama će doći sledeće godine da mi isplatite 27 miliona dinara, plus kamatu koja će biti ogromna, plus sudske troškove. To će vam stići do pedesetak miliona dinara. Nema te pozicije ovde, nećete vi imati čime to da pokrijete. Upozoravam vas, doći ćete u situaciju da vam izvršenje obavim u Vladi Srbije, u kabinetu minstra finansija i td. Od toga neću odustati ni po koju cenu. Vi to morate da platite. To je javno obećanje nagrade, to je u pravu jedan od najsnažnijih instituta, u privatnom pravu. To ste obećali i to je kao da smo ugovor potpisali. To ima snagu ugovora sa državom i to ćete morati da isplatite, a moraćete i da prikažete, jer nije mogao ministar unutrašnjih poslova da raspiše nagradu, da su sredstva iz donacija, a da te pare nisu legle na račun. Da vidimo ko su bili ti donatori. Oni ne smeju ostatiti u tajnosti. Ja sam dužan da znam od koga potiče moje novac. To je sada moj novac i imam pravo da znam od koga potiče. Moraćete da iskažete ko su donatori i moraćete da iskažete gde je taj novac uplaćen. Ne bi se smelo raspisivati javno obećanje nagrade da novac nije već postojao. Kada dođe vreme naplate, nemojte da mi se razbežite.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić, Adam Urošević i Živko Selaković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Živko Selaković.
Gospođo potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, amandmanom poslaničke grupe SSJ u članu 6. Predloga zakona menjaju se iznosi po osnovnim namenama u sledećim ekonomskim klasifikacijama: 1) U ekonomskoj klasifikaciji 451 - Subvencije nefinansijaksim korporacija, iznos od 35.372.170.000 zamenjuje se iznosom od 36.042.188.000. 2) U ekonomskoj klasifikaciji 464 - Transferi organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja, iznos od 67.198.287.000 zamenjuje se iznosom od 68.198.287.000. Evo obrazloženja za ovaj amandman. Predloženim povećanjem iznosa sredstava u budžetu za subvencije nefinansijskim korporacijama, kao i za transfere organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja obezbeđuje se smanjenje duga države prema poljoprivrednim proizvođačima u odnosu na isplatu zaostalih penzija i naplatu potraživanja za određene poljoprivredne proizvode, u prvom redu šećerne repe. Obzirom da se ovim amandmanom predlaže poboljšanje uslova načina rešenja, tj. zaostalih poljoprivrednih penzija i naplatu potraživanja za određene poljoprivredne proizvode, smatram da gospodin ministar Đelić treba ovaj amandman poslaničke grupe SSJ da prihvati.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Marković, predsednik poslaničke grupe SSJ.
Dame i gospodo, imajući u vidu da je poljoprivreda ušla u budžet samo sa 3,2%, mislimo da je to sramota i da je velika šteta za poljoprivedu i poljoprivredne proizvođače. Mi tražimo da se poveća iznos za neisplaćenu šećernu repu za poljoprivredne proizvođače, za ostale poljoprivredne proizvode i za neisplaćene penzije. Moram samo jedno ministru da kažem, a i prošle godine sam mu rekao, da mi objasni logiku kako, ako u jednoj porodici postoji korisnik i obveznik, korisnik prima 900 dinara mesečno, to znači 11.800 dinara, a obveznik plaća 15.600 dinara. Zašto je ta razlika toliko na štetu, u korist te porodice? To mi niste prošli put objasnili i to tražim od vas. U svakom slučaju, vi zaboravljate da poljoprivredni proizvođači nemaju regres, nemaju letovanje, nemaju zimovanje, nemaju radna odela. Niko o njima ne vodi računa. Kada su u pitanju žene na selu, takođe nisu u položaju kao što su žene koje su zaposlene u fabrikama. Mi iz SSJ se nadamo da će doći vrlo brzo jedan dan kada mi odlučujemo o zakonima. Mi ćemo tražiti da sve majke koje žive na selu i bave se poljoprivredom imaju ista prava kao i majke koje rade u fabrikama, u gradu. Takođe, ovaj amandman je vezan za član 7. O njemu ću nešto kasnije. Znači, želim od ministra da mi objasni zašto su ove razlike kada su u pitanju korisnik i obveznik i šta je sa poljoprivrednim kreditima, gospodine ministre? Ne znam ni jednog poljoprivrednog proizvođača da je dobio neki poljoprivredni kredit. Toliko praznih štala ima u Srbiji. Poljoprivredni proizvođači žele da rade, ali nema kredita. Očekujem da mi odgovorite i na to pitanje, jer to pitaju oni.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Žarko Obradović, Zoran Anđelković, Ljubomir Mucić, Radojko Petrić, Nebojša Jović i Hranislav Perić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li ima prijava za reč po ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mićić, obaveštava vas da koristim tri plus tri minuta tako što ću u prvom delu govoriti o opštim postavkama rashodnog dela, odnosno posebnog dela budžeta koji se odnosi na raspored sredstava u ukupnom iznosu od 255 milijardi dinara. Takođe, pokušali smo da, u okviru 842 stavke i 37 razdela, izvršimo delom racionalizaciju budžetske javne potrošnje, odnosno javne potrošnje, a da kroz pojedine pozicije u okviru jednog istog razdela, a takođe i više razdela iste ekonomske klasifikacije, izvršimo delom preraspodelu javnih rashoda. Mogu da vam kažem da smo u tom delu uspeli, smanjenjem globalne budžetske potrošnje za oko 6,5 milijardi i smanjenjem na 255 milijardi ukupnih rashoda budžeta, sa 261 milijarde. Isto tako, u Ministarstvu finansija smo pokušali da i ministra Đelića ubedimo da kao ministar finansija i on pokaže i bude primer racionalizacije javne potrošnje, jer samo kroz racionalizaciju javne potrošnje može doći do smanjenja zahvata iz privrede i kroz smanjenje i racionalizaciju troškova treba da se izvrši preraspodela sredstava u okviru globalnih budžetskih okvira. U okviru istog razdela Ministarstva pravde, ne mogu da shvatim da Ministarstvo pravde vrši naknadu štete i povredu štete, nanete od strane Ministarstva pravde i jedinice Vlade. Mi smo predložili da taj deo sredstava, koji nije mali,kao i razne specijalizovane usluge, stalni troškovi, povremeni troškovi, troškovi putovanja, racionalizujemo i predlažemo jednu, u ovom trenutku najpotrebniju namenu, za odbranu srpstva i srpskog naroda od sila koje su pokušavale i pokušavaju da proglase srpski narod kao izvor svih zloba i kao izvor zla u prethodnom veku, na Balkanu. Zbog toga smo i predložili 50 miliona dinara za odbranu i troškove, koji su za prikupljanje informacija za odbranu svih haških optuženika.
Da li koristite i naredna tri minuta?
Ja se izvinjavam, gospođo Mićić, pa ja sam rekao na početku da me ne prekidate i da koristim tri plus tri minuta. Hvala vam na opomeni, nastaviću dalje. U okviru ovih globalnih rasporeda sredstava, zaista nam je i predlog racionalan, da u okviru Ministarstva za finansije treba izvršiti preraspodelu sredstava i veći deo sredstava usmeriti Fondu za razvoj Republike Srbije, u kapitalne investicije i podsticanje proizvodnjei zaposlenosti. Takođe, kao lokal-patriota, i sinoć sam na kraju to koristio, iako nisam dobio odgovor, predložio sam, i složila se poslanička grupa SPS, imajući u vidu da je u 2003. godini predloženo smanjenje stope poreza na finansijske transakcije dalje za jednu trećinu, da su sredstva prihoda po ovom osnovu nerealno niska upredloženom planu u iznosu od 3.800.000.000, od 10.000.000.000, koliko je ostvareno u ovoj godini, ako se smanjuju sredstva za jednu trećinu, može da bude 6 ili 7 milijardi, ali ne može da bude jedna trećina od 10 milijardi, odnosno 3.800.000.000, i mi smo predložili da, i pored tih sredstava, koja su iskorišćena za pokriće budžetskog deficita i rashoda u budžetu, da se u kolubarskom okrugu za otklanjanje posledica od zemljotresa, predvide sredstva u iznosu od 1.500.000.000, umesto 700.000.000, koliko je planirano u ovom planu. Zaista ne bih ovom prilikom obrazlagao da je do sada negde oko 35% objekata oštećenih, individualnih stambenih, od zemljotresa, sanirano ili izgrađeno novih, ali opasna je tvrdnja u obrazloženju da u ovom trenutku smanjenjem ovih sredstava u narednoj 2004. godini, će se ugasiti izvor koji je nekada postojao, odnosno doprineo otklanjanju posledica zemljotresa u kolubarskom okrugu, imajući u vidu da u memorandumu o sprovođenju fiskalne i ekonomske politike za 2003. i narednu godinu, je predviđeno smanjenje doprinosa finansijske transakcije, a u narednoj godini, 2004. ukidanje, kao i prestanak rada Direkcije koja je osnovana na osnovu Uredbe Vlade Republike Srbije, za raspored sredstava i otklanjanje posledica zemljotresa u kolubarskom okrugu.
Upozoravam vas na prekoračenje vremena.
I na kraju, pozivam poslanike da smo se zaista pridržavali svih odredaba i uputstava, zakonskih, i na jedan celovit način pokušali da preraspodelimo deo sredstava i da taj deo usmerimo tamo gde je i najpotrebnije, imajući u vidu neke zakonske osnove, na osnovu kojih smo i opredelili izvore sredstava. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član7.amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 7, u kome tražim da umesto iznosa od 261.501.819.000, stoji iznos 192.732.942.522 dinara. To je u skladu sa politikom SRS i sa onim što smo zahtevali juče u načelnoj raspravi, a to je restriktivniji budžet. Mi nismo tražili da se prebacuju posebna novčana sredstva, posebno pare da se daju ovome ili onome fudbalskom klubu, ovoj ili onoj organizaciji, udruženju itd. Mi tražimo restriktivniji budžet, jer smatramo da je to uslov bez koga Srbija ne može da napreduje. To smo tražili posebno, a nadam se da će biti prihvaćeni amandmani i na član 4. i 6. kojima se smanjuje ukupan budžetski rashod, te ćeovaj moj amandman i te kako imati smisla. Vlada je odgovorila na ovaj amandman i rekla da je struktura izdataka budžeta u direktnoj funkciji ekonomski reformi i oporavka privrede, pa se sada pitam - da li su u funkciji ekonomskih reformi, oporavka naše privrede, i ti troškovi, a malo pre nam je ministar Đelić rekao da su troškovi unutar Ministarstva finansija, troškovi za putovanja, troškovi cele Vlade, članova Vlade. Kakvi su to troškovi Ministarstva za ekonosmke veze sa inostranstvom, za putovanja, od 28.500.000? Koji su to troškovi? Pa gde ti ljudi idu? Šta ti ljudi rade, ko su ti ljudi, odakle toliki troškovi? Šta će ovom ministru, koji je radnička zakletva, kako to reče predsednik Šešelj juče, radnička zakletva, troškovi putovanja 5.200.000, odakle to sve? Da je to za inspekciju - kakva je inspekcija Ministarstva za ekonomske veze sa inostranstvom, 28.500.000, odakle ljudi, pa to svakoga dana da ide u Toronto i Sidnej, pa ne može toliko da iazđe. Odakle te pare? Izađite, gospodine Đliću, pa mi kažite - to je za to i to. Ja tvrdim da nema odgovora. Zato je išao onaj amandman Nataše Jovanović, kojim smo tražili da dođe više novca poljoprivredi, zato što nema odgovora na pitanje - zašto 28,5 miliona za putne troškove. Što se tiče privatizacije, zahvaljujući Stevi Kesejiću, koji mi je doneo ovo, ovo je set materijala krivičnih prijava, tužbi u upravnom sporu, zbog načina na koji pokušavate da privatizujete šećeranu u Crvenki. Jedan jedini ponuđač na tenderu. Slučajno, dobro se znaju sa ministrom za privatizaciju, Aleksandrom Vlahovićem. Mislim da se zove (strani naziv - ne razume se). Oni traže da ono što za četiri dana proizvodnje napravi Šećerana u Crvenki, oni dobiju celu fabriku, da oni dobiju većinski paket akcija i da mogu da rade šta hoće i kako hoće, a vi niste umeli i uspeli dovoljno dobro da izračunate koliko i na koji način će od privatizacije novca da dođe i koliko bimoglo da se usmeri na drugačiji način. Nema usmeravanja u razvojne investicije, čak se ni ne zna, i ne moguće je izračunati koliko će toga biti, jer, ako bude više tih prijatelja, i više ovakvih troškova, onda će od privatizacije sigurno doći još mnogo manje novca. Prihvatanjem ovog amandmana, u stvari bismo oborili ovaj nerealni budžet, a ja pozivam ministra finansija da izađe i da kaže koji su to troškovi od 28,5 miliona, a za troškove putovanja Ministarstva za ekonomske veze sa inostranstvom? Ako su putovanja članova Vlade, već u okviru Ministarstva za finansije, ko to putuje, gde putuje i zarad čega putuje? Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, podržavam amandman narodnog poslanika Aleksandra Vučića. Moram da izrazim žaljenje što Vlada uopšte ne reaguje na kritiku opozicionih poslanika po pitanju ovog Zakona o budžetu. U okviru ovog člana Zakona, gde mi predlažemo smanjenje ukupnih rashoda za značajnu sumu, nikako nam niste objasnili kako je moguće da se 7,5 milijardi izdvaja za usluge po ugovoru, a još skoro 5 milijardi za neku drugu vrstu usluga, ukupno 12 milijardi? Niko od vas neće da objasni kakve su to mašine potrebne predsedniku Republike, pa se za njih izdvaja 90 miliona dinara. Hoćete fabriku duvana da otvorite u predsedništvu Srbije? Koje su mašine u pitanju? Dajte, kažite, koje je to oprema potrebna predsedniku Republike, sa aspekta njegovih ustavnih nadležnosti, a koja košta 90 miliona dinara. Dajte, izjasniste se, koje su to mašine, šta je to traktori, kombajni, fabrika duvana, fabrika piva, šta bi još moglo da bude? Kako da objasnite, na primer, to je jedna od najupečatljivijih ovde stavki, 285 miliona dinara, usluge po ugovoru, Ministarstvo prosvete. Juče Gašo Knežević kaže, to je za razne seminare, dopunsko obrazovanje, itd. To su komunisti ranijezvali permanentno ili ideološko - političko obrazovanje. 285 miliona dinara, sračunajte ministre koliko bi to bilo po jednom prosvetnom radniku, da im285 miliona dinara isplatite kao neku novogodišnju povišicu, koliko imate u Srbiji prosvetnih radnika, dobili bi nešto, da li bi to bilo po 1.000 dinara više ili manje od toga, to nije bitno. Nemojte da rasipate pare na ovaj način. Juče smo temeljito kritikovali pitanja ovih nevladinih organizacija, za koje je planirano 800 miliona dinara. Vi ste pokušavali da objasnite da nisu to baš sve one novokomponovane nevladine organizacije, nego i neke druge institucije koje znamo pod drugim imenom. Sada, kod ministra vera vidimo da se planira kao dotacija nevladinim organizacijama 159 miliona dinara i ministar juče objašnjava da su to crkve, manastiri, džamije. Nećemo valjda doćiu situaciju da nam sada nelvadinim organizacijama obeležavate Srpsku pravoslavnu crkvu, Islamsku versku zajednicu, Rimokatoličku crkvu, protestantske ckrve, luteranske, kalvinističke, itd. Nemojte, nema smisla. Srpska pravoslavna crkva - nevladina organizacija. NGO Pravoslavna, NGO Islamska, NGO Luteranska, NGO Rimokatolička, nema to smisla. Trebalo je ovde da navedete, treba da se poprave stari hramovi i pravoslavni i islamski, i rimokatolički i protestantski, jevrejski, toliko para, te stavke da izrazite, a ne - nevladine organizacije, pa sramota jeza naš narod, sramota jeza te tradicionalne verske zajednice koje postoje hiljadama godina da ih sada nazivate NGO.
Za reč se javio ministar finansija, gospodin Božidar Đelić.
Dobro, vidim da i dalje imamo malo problema sa budžetskim računovodstvom. Imamo, ovako, posle Drugog svetskog rata, Ujedinjene nacije, ideja je bila tu da nešto bogatije nacije daju nešto pomoći, nešto siromašnijim nacijama i one su mukotrpno počele jedan veliki posao koji je doveo do standardizacije računovodstva u domenu države, u jednom širem shvatanju. Taj sistem se usavršio i kada je ova Vlada počela da radi, mi smo bili zadnja zemlja u Evropi koja nije imala javne finansije, koje su bile uređene na taj način. Znači, ako imate neke nazive koji su malo specifični, a gospodin Đinđić je juče objasnio da jednostavno, to je jedan od delova otvaranja svetu, a to je dau našim javnim finansijama, zovemo ustvari, kao što ih zovu svuda - nevladine organizacije i to mogu da kažem, nema ovde, to je profesor Simonović juče i pitao oko rebalansa, nema u tom razdelu ni u jednom ministarstvu nijedne nevladine organizacije u onom smislu kako se daje zadnjih nekoliko godina kod nas, nego imamo, ako pogledate na razdelu Ministarstva finansija, to je naznačeno poimence, do zadnjeg dinara. Tu ste vi, političke organizacije koje imaju poslanike u ovom cenjenom domu, crveni krst, boračke, odnosno udruženje boraca i ako pogledate u drugim ministarstvima, to su, ili ona asocijacija o kojoj je ministarka Matković juče govorila, to su udruženja slepih, gluvih, mnogo toga što već godina radi i što treba. U Ministrstvu vera, ministar je juče pričao, to su neke stvari koje su se i pre finansirale, ali tu je dobra stvar sa ovim računovodstvom. zahvaljujući ovoj klasifikaciji i poziciji, opozicija može da pita šta je razdeo, a ne kao pre, kada bi bilo i plate i ostatak, i onda se nije moglo ni pričati o tome, jednostavno, izvršna vlast nikada ne bi imala nikakva razvrstavanja oko svega toga. Još dve stvari, što se tiče ugovora, usluge po ugovoru, specijalizovane usluge, tu smo, čini mi se, dosta dobro razložili i juče i razni članovi Vlade su podrobno objasnili da se to tiče svega onoga i to je tako po klasifikaciji, a gde se traže usluge od nekoga ko nije stalno zaposlen u Ministarstvu. Ne možemo sa jedne strane da imamo poslaničke grupe koje kažu - treba još smanjiti činovnički korpus, treba debirokratizovati Srbiju, kao što često čujemo, a sa druge strane, da se ti isti protive tome da na neke specifične potrebe, da država upotrebi usluge nekih drugih. Ustvari, veliki deo toga, ako uzmete specijalizovane usluge, najveći deo toga, to je ništa drugo, nego ugovori sa našim naučnim institucijama. Druga stvar, ako pogledate ugovore, tu su veštaci, tu su advokati, kada građani nemaju novca da se brane na sudu, to je sve ono što treba da obezbedi jedno normalno finansiranje naše države. I, na kraju, ne planiramo kombajne kod predsednika Republike, ni u kom slučaju, ta zgrada, koja već godinama, rekao bih, nema već istu upotrebu, kao što bi trebalo da je ima po nekom ustavnom uređenju, ona je podosta oronula i moramo da kažemo da, ako pogledate, to nije mašina, to je oprema, ta zgrada je van svakog standarda i ona mora temeljito da se renovira da bi bila uopšte u upotrebi. Nema nikakvih mašina, to je oprema, dobacuje se, ponavljam, ako neko želi da ide protiv klasifikacija Ujedinjenih nacija, neka to kaže, ali taj razdeo na toj poziciji, ako ima neka oprema, tu je telekomunikaciona oprema i sve ono što treba da obezbedi ta zgrada, da normalno funkcioniše i to je tu. Već decenijama u drugim zemljama, to se stavlja na istom redu kao mašine, mašine i oprema. Zadnja stvar, što se tiče putovanja, ja želim da odgovorimo na sva pitanja, naša zemlja ima ogroman deficit imidža, kako se kaže na Zapadu ili pak, veoma malo se zna o potencijalima i mogućnostima za investiranja kod nas. Vlada Republike Srbije u ovim zadnjim godinama, u dve godine, uradila je mnogo i to kroz mnogobrojne kontakte, i to najviše u zemlji, a do neke mere i u inostranstvu, da podrobnije pokaže koje su to mogućnosti za investiranje. Mogu da kažem, zahvaljujući akciji, naročito Ministarstvu za ekonomske veze sa inostranstvom,mnogobrojni kontakti koji su održani u raznim mesecima, to je jedna smišljena akcija, da bi se približile mogućnosti za sva investiranja u našoj zemlji, i mi smo u toj situaciji da, ono što je bil skoro nula pre tri godine, odnosno pre dve godine, pa onda 126 miliona dolara će biti između 400 i 600 miliona dolara, investicija u našoj zemlji i sledeće godine predviđamo za investicije u raznim vidovima naše zemlje oko milijardu evra ili 2 milijarde nemačkih maraka. Zauzvrat tome, uporedite, to je ministarstvo koje ima baš tu funkciju, reformirano sa tom ključnom funkcijom, i to animiranje tih investitora i mislim da suma koja je predviđena nije prevelika, tu moramo imati i minimum investicija sa naše strane, da bi investicije došle. To su veoma mali iznosi ako uporedimo sa drugim zemljama u okruženju. Ne zaboravimo, mi smo u konkurenciji za te investicije sa svim drugim zemljama. Ne možemo očekivati da imamo značajne rezultate u privlačenju investicija, ako mi sami ne odredimo minimalne iznose koji bi bili shodni tome da možemo i da privučemo te investicije. Naravno, ako pogledate i pozicije i to ćemo videti kada dođemo do završnog računa za ovu godinu, videćemo da u mnogim slučajevima te pozicije nisu ni utrošene. Niko neće putovati, a da to ne bude u potpunosti zasluženo,u smislu da to bude korisno za funkciju za koju se to namenjuje. Hvala puno.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Određujem pauzu do 15,00 časova. [[Posle pauze – 15,50.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastvljamo raspravu u pojedinostima o Predlogu zakona o budžetu za 2003. godinu. Radi nastavka rada sednice molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum i za raspravu i za odlučivanje. Na član7.amandman susa ispravkom zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić, Adam Urošević i Živko Selaković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predstavnik podnosilaca amdnmana želi reč?Izvolite. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, SSJ je podnela amandman na član 7. a on se odnosi na Razdeo 7 koji tretira Ministarstvo finansija, na Razdeo 12 koji tretira sredstva u Ministarstvu poljoprivrede. Amandmanom SSJ tražili smo da se u Razdelu 8 u funkciji 464 kod transfera obaveznog socijalnog osiguranja poveća iznos predviđen iznos u budžetu Republike Srbije za 2003. godinu a i da se u Razdelu 12 klasifikaciji 451 koja se odnosi na subvencije nefinansijkim korporacijama takođe poveća iznos predviđen Predlogom zakona o budžetu za 2003. godinu, a istovremeno i da se doda nova alineja 19 koja tretira isplatu zaostalog duga proizvođačima šećerne repe. Zašto smo tražili da se poveća iznos kod Razdela 8 u Ministarstvu finansija kod transfera obaveznog socijalnog osiguranja? Naime, u ovom trenutku država Srbija duguje poljoprivrednim penzionerima, odnosno onima koji su ostvarili penziju po zakonima iz ranijeg perioda, kada su bili bukvalno naterani da moraju da prihvate obavezu plaćanja doprinosa za penzijsko i invalidsko osiguranje i ako to mnogi nisu želeli i sada im država, za ono našta su bili primorani da plaćaju doprinose, duguje 15 penzija. U Predlogu zakona o budžetu za 2003. godinu, predviđa se da se isplate samo 12 penzija. Dakle, država ne predviđa da smanji dug prema penzionerima, poljoprivredni proizvođačima, a to su stara i iznemogla lica, koja najčešće ne mogu sami da se izdržavaju, i na ovaj način oni se dovode u potpuno neravnopravan položaj sa ostalim korisnicima penzija. Takođe se postavlja pitanje - šta će biti sa onim poljoprivrednim proizvođačima koji ove godine stiču pravo na penziju a to pravo će ostvariti bukvalno tek za 15 meseci, kada dođu na red da se isplati penzija na koju oni imaju pravo. Iz tih razloga SSJ smatra da je ovo mali izdatak za Vladu Republike Srbije ali bi bio veliki doprinos poboljšanju materijalnog položaja penzionera koji su to pravo ostvarili kao poljoprivredni proizvođači. Zato smatramo da treba prihvatiti ovaj amandman i omogućiti ovim licima da ostvare redovnu isplatu penzija. Hvala.
Za reč se javio narodni poslanik Dragan Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, Petar Petrović je pročitao amandman na član 7. koji je podnela SSJ. Ne znam da li ste dobili ispravku ministre? (Da.) Mi tražimo u tom amandmanu da se isplati šećerna repa poljoprivrednim proizvođačima koji nisu dobili novac za predatu šećernu repu. To nije velika cifra, 45 miliona 379 hiljada dinara ili 4.200 proizvođača i 150 otkupnih mesta. Vlada treba da izdvoji sredstva i da izmiri ove poljoprivredne proizvođače a to može da nadoknadi kada bude prodala Ćuprijsku šećeranu. Radi se o proizvođačima sa teritorije od Kruševca do Požarevca. Znači da veliki broj proizvođača očekuje to. Oni su mi poslali više pisama a ja sam poslao pismo predsedniku Vlade Zoranu Đinđiću. On mi nije odgovorio ništa ali očekujem da će ministar prihvatiti ovaj Amandman. Još da kažem ministru šta sve treba jedan poljoprivrdni proizvođač da uloži kada je u pitanju šećerna repa, ali on ne sluša. Dozvolite ministre da vam kažem šta sve treba jedan poljoprivrdni proizvođač da uloži kada je u pitanju šećerna repa, i koliko puta trba da ode na njivu, samo ako je posejao jedan hektar šećerne repe. Znači, prvo treba da ode i poore; da potanjira; podrlja; da baci veštačko đubrivo, predsetveno; da poseje šećernu repu; da povalja; da ode da pregleda više puta, prskanje takođe mora da se obavi kada je u pitanju šećerna repa, zatim tu je vađenje; tzv. čišćenje; vilom se vadi šećerna repa ministre da znate, onom sa dva roga, tovari se u traktor i vozi na otkupno mesto koje je u proseku udaljeno od dva do pet kilometara od njive poljoprivrednog proizvođača. E, sad, vidite vi koliko puta jedan poljorivredni proizvođaač da ode na njivu i koliki su to troškovi. Imajući u vidu da on jednom godišnje prima platu, kada je u pitanju poljoprivredna proizvodnja, poljoprivredne kulture, mi iz SSJ očekujemo, da pošto ministar za poljoprivredu nije tu da ćete vi to prihvatiti, a što se tiče predloženih amandman njih nema više. Kada je reč o ove tri tačke dnevnog reda kao i ova poslednja - budžet za 2003. godinu SSJ neće glasati za budžet niti za tri prethodne tačke dnevnog reda, jer ovaj budžet nije koristan za građane Srbije.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član7.amandman je podneo narodni poslanik Ljubodrag Grbić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član7.amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Meho Omerović.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici. U ime poslaničke grupe SDP podneo sam amandman na član 7. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije i to u Razdelu 15 pozicija 376 koji se odnosi na subvencije nefinansijskim korporacijama. I, to u koloni - sredstava budžeta koja predviđa da se umesto 10 milijardi dinara, koliko je Vlada predložila, unese iznos od 13 milijardi 600 miliona dinara. Suština ovog amandmana je, ako imate strpljenja da pogledate u materijale, u tome što se vidi povećanje rashoda i to za subvencije za ŽTP Beograd i za Kapetaniju. Suština ovoga na čemu ću zadržati kratko vašu pažnju odnosi se na stanje u ŽTP Beograd. Nekoliko stvri je veoma važno. Pore svega, predviđena sredstva u budžetu za ŽTP od 10 milijardi dinara su nedovoljna, s obzirom da je zahtev ŽTP-abio na 13 milijardi. Podsetio bih gospodina ministra, kolege narodne poslanike da je taj iznos utvrđen na jednom od zajedničkih sastanaka koji su imali predstavnici Ministarstva finansija i ekonomije, Ministarstva saobraćaja, telekomunikacija i rukovodstva ŽTP Beograd. Drugi razlog je što su ova sredstva izdvojena na ovakav način od 10 milijardi nedovoljna samo za zarade i tekuću reprodukciju železnice, bez nekih investicionih ulaganja vezana za pruge, vagone i lokomotive. U kakvom je stanju železnica Srbije danas ilustrovaću samo sa nekoliko podataka. Znam da ste isuviše opterećeni ovih dana sa brojkama, jer budžet Republike Srbije naprosto i barata samo sa brojkama, ali podsetiću na nekoliko katastrofalnih činjenica koje su notorna istina. O čemu se radi? Tako da 55% pruga u Srbiji izgrađeno je u 19. veku, a sada je čini mi se 21. vek. Tako da 25 poslenjih godina, jedno nasleđe koje je i Vlada Republike Srbije i mi kao nova demokratska vlast za sobom nasledila, da je remontovano samo 608 kilometara od predviđenih 3.200 manje nego što je neophodno. Elektrificirano je samo 29% ukupne dužine pruga u Srbiji, a za zadnjih 10 godina inventarski park je smanjen kod lokomotiva rercimo za 12,6%, kod putničkih kola za čak 55%, kod teretnih kola za 12,4%, a teretni saobraćaj koji je glavni izvor prihoda železničko-transportnom preduzeću, od 14.800 vagona na stanju trenutno dnevno ima ispravnih jedva 4.000 vagona. Prilikom odlučivanja o amandmanu, mislim da treba imati u vidu da subvencije koje je Vlada predvidela od 10 milijardi za 2002. godinu su takođe prenesene i za ovo što nam se predlaže za narednu 2003. godinu. Dakle, ostale subvencije su ostale na istom nivou. To bi značilo da će realni iznos subvenicja za ŽTP i Kapetaniju u ovom slučaju biti identičan onome koji je bio 2002. godine, a pri projektovanju nacrta budžeta, podsetio bih, predviđen je efekat inflacije od 9, 10% društvenog proizvoda. Postavljam pitanje zašto ovi parametri nisu uzeti u obzir prilikom iznosa subvenicje i za železničko-transportno preduzeće...
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.
Završavam odmah, kako Odbor za finansije i Vlada, odnosno njen predstavnik ministar finansija i ekonomije nije prihvatio ovaj amandman, nadam se da će zbog upravo zbog ovako katastrofalnog stanja na našim železnicama, narodni poslanici imati razumevanja i glasati za ovaj amandman. Zahvaljujem se.
Za reč se javio ministar finansija i ekonomije, gospodin Božidar Đelić.
Zahvaljujem se. Želeo bih da komentarišem ovaj amandman, jer se tiče veoma važnog segmenta našeg društva, železnice i ŽTP-a. Prvo, formalno, ne možemo prihvatiti ovaj amandman, jer nije napisan u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu koji nalaže da kada se prelažu amandmani za povećanje nekih izdataka, treba se istovremeno predložiti odakle će se taj novac i uzeti, a što u ovom amandmanu nije bio slučaj. Znači, iz formalnih razloga, ne može se prihvatiti. Mislim da ono što je važnije, a to je suština stvari. Dobili ste pre nekoliko minuta ovo što će biti treća i konačna verzija dopune o završnom računu za 2001. godinu. Zamolio bih vas, ako želite da pogledate, pri kraju tog dokumenta imate prilog, a to je prilog 1 koji predstavlja ŽTP 2001. godine. Tu vidimo jednu stvar koja je veoma poučna i dosta mučna. Primetićete da u 2001. godini prihodi iz budžeta za ŽTP su bili 7,7 milijardi dinara, a sveukupni prihodi od prevoza 3,2 milijarde dinara. Znači, dve trećine onoga što je "prihod" ŽTP-a, a to je novac iz poreza, od naših građana. Znači, evo gdeje naša železnica 2001. godine. Nažalost, 2002. godine nije bolja. Zato pogledajte rashode i primetićete, obaveze za zarade radnika znači za bruto plate zaposlenih u ŽTP-u je 6,2 milijarde dinara. Na taj način 2001. i 2002. godine se stvorila jedna loša navika. Subvencije iz budžeta, bukvalno, a to se na taj način i pretvorilo, pokriva troškove radne snage u ŽTP-u. ŽTP nije i nema i nije ideja da postane budžetski korisnik ili da ljudi koji rade u ŽTP-u postanu funkcioneri koji očekuju svakih 15 dana da budžet izvoli i prosledi novac za isplatu plata. Moram da kažem, veoma jasno je predočeno na tom sastanku sa ŽTP-om da sledeća godina će biti po drugačijem kalupu. To znači da se traži sledeće godine da ŽTP, kao i sva druga javna preduzeća, počne da obezbeđuje svoj fond plata kao početak minimalni iz svojih sopstvenih prihoda, a novac koji dolazi iz budžeta da bude nešto što bi trebalo da bude budućnost ŽTP-a, oni remonti koji su nužni. Rekao bih, ta promena koja je prihvaćena sa strane i rukovodstva i sindikata, kao nešto što je nužno da bi oni najzad bili što jesu, tj. javno preduzeće, isto tako je bila jedna od stvari koja nas je motivisala da ovaj obim sredstava bude na nivou tih 10 milijardi. Primetićete, to je nadaleko najveći napor koji ovaj budžet čini za bilo koje javno preduzeće. Naravno, taj guber je veoma tesno skrojen. On podrazumeva da ukoliko sledeće godine, ovaj cenjeni dom razmotri zakon o železnici koji je prosleđen već ovde na usvajanje, siguran sam da u tom momentu će biti momenta i za nešto širu raspravu oko naše železnice. Očekujem da sledeća godina bude jedna godina duboke transformacije tog veoma važnog transportnog preduzeća, jer naša struktura transporta i prevoza u zemlji nije racionalna, previše ide preko druma. Mnogo toga što u nekoj uređenijoj i normalnijoj zemlji bi trebalo da ide preko železnice, danas ide preko puta i to raubuje putnu mrežu i iziskuje dodatne izdatke. Znači, mora veći procenat da se prebaci na železnicu. Sledeća godina mora biti godina dubokog restrukturiranja ŽTP-a. To podrazumeva i neke bolne stvari, kao smanjenje obima radne snage i to podrazumeva eventualno preispitivanje i same mreže, a i ona datira od 19. veka. Valja ispitati mnogo pomnije i analitički, kakva je isplativost raznih putnih mreža i razmotriti eventualno i tu restrukturiranje. Koristim ovu priliku samo da kažem da i oko ovog izveštaja, ova verzija, a nadam se da će biti konačna do glasanja do završnog računa za 2001. godinu, uključuje sve ono što su narodni poslanici u toku diskusije oko ove tačke dnevnog reda zatražili. Tu je detaljno ispisano, na šta se trošilo sa strane Koordinacionog centra za jug Srbije. Možete videti na šta je to potrošeno. Isto tako, saobraćaj, a o čemu sam pričao, putevi, urbanizam i subvencije u privredi. Hvala na pažnji.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe. Nakon njega narodni poslanik Ljubomir Mucić, u svojstvu ovlašćenog predstavnika.
Meni je drago, dame i gospodo narodni poslanici, što je upravo po ovome amandmanu proširena rasprava. Tu raspravu smo morali da vodimo juče ili prekjuče. Nama je sada ovo podeljeno, pre 15 minuta nam je podeljeno. Ovo je materijal od ukupno 58 gusto složenih strana. Zašto ovo ministre nije podeljeno pre tačke dnevnog reda o završnom računu za 2001. godinu? Za 15 minuta ovo niko nije u stanju iako najbrže na svetu čita, nisam u stanju da pročitam. Zašto onda da o tome raspravljamo. Ovde piše 13. decembar. Ovo je danas stiglo u Narodnu skupštinu, 13.12. je protokolisano. Pre 15 minuta je podeljeno i sada to ministar poteže kao argument. To ne može biti nikakav argument. Ako ste mislili da nas na osnovu ovoga ubedite da glasamo za završni račun, tek ste nas sada ubedili da ne treba da glasamo.
Za reč se javio ministar finansija gospodin Božidar Đelić.
Ovo je bilo naravno vezano za ovaj amandman. Hteo sam samo da ilustrujem sa primerom onoga što se desilo u ŽTP-u 2001. godine, kakvo je realno stanje, a ono je veoma teško u tom javnom preduzeću i nije se mnogo promenilo. Nažalost, ni ove godine, ali očekujemo da sledeće godine se promeni. Povod je bio amandman. Što se tiče samog izveštaja, moram da primetim da on jednostavno pokazuje reaktivnost izvršne vlasti, koja ovog puta mnogo ozbiljnije prima ono što kaže ovaj cenjeni dom. U toku jučerašnje rasprave došlo je do dodatnih pitanja i na sam zahtev poslanika mi smo dodali odgovore sinoć i noćas na ona pitanja koja smo imali juče. Ne morate naravno to čitati u sledećih 15 minuta. Međutim, nadamo se da će to štivo i ta objašnjenja dodatno motivisati da kada dođe do glasanja za taj završni račun, a to će valjda biti sledeće nedelje, da jedan broj poslanika odluči da glasa i za taj završni račun. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub Socijalističke partije Srbije glasaće za predloženi amandman, imajući u vidu da su inicijative od strane železnice i sindikata železnice kasno stigle u naš poslanički klub. Inače, mi bi pripremili pravi amandman koji bi sadržao i ovu drugu stranu, na kojoj bi mogli da smanjimo sredstva na uštrb određenih kategorija u budžetu predviđenog za 2003. godinu. Mislim da svuda u svetu železnički saobraćaj i železnica se subvencioniraju, pa je to slučaj i kod nas, a ova koncepcija se uklapa takođe i u naša zalaganja za rekonstrukciju i izgradnju železničke infrastrukture, kao jednog od nosilaca saobraćajne infrastrukture u našoj zemlji i uopšte izgradnje. Moj predlog je da uz prihvatanje ovog amandmana trenutno kroz smanjenje tekuće budžetske rezerve ili da Vlada u okviru budžetske rezerve, a to je pozicija 263499 privremeno pokrije ovaj deo sredstava, a u prvom rebalansu da se to i verifikuje.
Nema više prijava za reč po ovom amandmanu. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslaniciBranislav Ivković, Dragan Tomić, Stevan Gudurić, Zoran Nikolić i Vladimir Garčević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić.
Poštovana gospodo narodni poslanici, ja sam u članu 7. tražio da se iz oblasti fizička kultura izbrišu dotacije nevladinim organizacijama, jer ovde je opredeljeno 223 miliona 602 hiljade dinara. U obrazloženju u memorandumu budžeta Vlade Republike Srbije ne stoji zašto su opredeljena ova sredstva, a vidljivo je da na više pozicija postoje dotacije nevladinim organizacijama. Ako se ova 223 miliona, odnosno blizu 4 miliona evra odnose na dotacije reprezentacijama Jugoslavije, uspešnim sportistima itd, onda bi to imalo punog smisla, ali nemaju sportska udruženja, fudbalski klubovi, košarkaški klubovi, rukometna reprezentacija, muška, ženska ili bilo koja druga reprezentacija Jugoslavije ili pojedinac koji se takmiči u pojedinačnim sportovima karakter nevladinih organizacija. To su apsolutno predstavnici države, koji predstavljaju ovu državu, Jugoslaviju i Srbiju pred drugim državama u sportskim nadmetanjima. Nikada to nije bilo kršteno pod nevladine organizacije, već se jasno znala namera. Ovo govorim iz sledećih razloga, jer vidljivo je tamo iz obrazloženja, kada se govorilo o stranim donacijama da veliki deo tih sredstava je otišao za humanitarno društvo i druge nevladine organizacije, koje su trebale da izvrše edukaciju stanovništva, pa je najveći deo te edukacije bio usmeren prema nama, kao građanima Srbije, da se osećamo manje građanima Srbije, da više slušamo međunarodnu zajednicu, da nam se pokaže kako manje vredimo i kako smo manje sposobni ili umešni od bilo koga drugog. Pošto ja mislim da te nevladine organizacije ili te neke Kandićke, Vučo, Biserko ili te druge koje su se bavile da nam smanje upotrebnu vrednost kao pojedinaca, nisu uspele u tome i mislim da ni karakter takve vrste finansiranja tih organizacija nije neophodan, jer to je uzaludno trošenje sredstava.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe Narodni socijalisti.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministar Đelić je dolaskom na mesto ministra finansija uveo preciznije sagledavanje razdela po pojedinim ministarstvima, ali mnoge pozicije koje do sada nisu bile sa jedne strane, ali moramo reći da je sa druge strane uveo jednu veliku neobičnost, a to je da se ogroman iznos sredstava nalazi na jednoj jedinoj poziciji bez kriterijuma i prioriteta na bazi kojih se ta sredstva raspodeljuju. Konkretno u njegovom ministarstvu videli smo u završnom računu za 2001. godinu bila je pozicija 3 milijarde dinara za socijalne programe i na žalost iako je finansijskom disciplinom naplaćeno svih 100% sredstava, svega 450 miliona je potrošeno, znači šest puta manje nego što se moglo. Sa druge strane pojavljuje se pozicija nevladine organizacije, bez ikakvog preciznog definisanja o kojim nevladinim organizacijama se radi. Sigurno bi svi mi u ovoj sali voleli da se radi o kulturnom umetničkim društvima, o amaterskim sportskim kolektivima i tada bi svako od nas glasao da se ovih 300 miliona dinara troši za te namene, da mladost ima šta da radi. Na žalost, ta pozicija nevladine organizacije provlači se kroz jedno pet-šest razdela po različitim ministarstvima i daje nam za pravo da resorni ministri pod pojmom nevladine organizacije mogu da posmatraju i upravo i one koje je narodni poslanik poslaničke grupe Narodnih socijalista Dragan Tomić rekao, kao što su Sonja Biserko, Vučo i da ne govorim sve one dame koje silno sekiraju građane Srbije dok ih slušaju preko televizije. Prema tome, ja bih zamolio poslanike da prihvate amandman Narodnih socijalista i da se ta pozicija nevladine organizacije briše ili da se zahteva od Vlade Republike Srbije da preciznije definiše za koje namene je to. Ako je za amaterski sport, amaterska kulturno umetnička društva, ako je za izviđače, za sve ono što mladost izvodi na pravi put, onda čestitamo i treba da budu ta sredstva. Međutim, ovako sakriveno daje pravo da pomislimo da se radi o sredstvima koja će otići tamo gde dobar deo građana Srbije ne bi želeo. Što se tiče samog glasanja o budžetu mislim da treba da budemo pošteni i da kažemo građanima Srbije šta se u ovom Parlamentu događa. Paralamentarne poslaničke grupe čiji su kandidati za predsednika Republike Srbije obećavali da će da ruše Vladu ne pojavljuju se sa tim zahtevom da se Vlada ruši u ovom Parlamentu. Očigledno je da imaju dikata i možda i sa strane da te poteze ne smeju da vuku, ali ne libe se od toga da neke druge proglašavaju da su mogući saradnici Vlade. Sve u svemu, priča o budžetu u ovom Parlamentu, da budemo pošteni pred građanima Srbije, se svela na to - ko glasa za budžet glasa za Đinđića, ko glasa protiv budžeta glasa za Koštunicu. To što radite, budite muškarci, lepo izađite za ovu govornicu, zatražite smenu Vlade. Socijalistička narodna stranka će vas podržati u tome, ali odmah da budu vanredni parlamentarni izbori.
Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? Reč ima ministar finansija, gospodin Božidar Đelić.
Još jedan put, nevladine organizacije, taj termin kod nas ima jedno značenje u budžetskoj klasifikaciji Ujedinjenih nacija. To znači veoma precizno sve osim vlade, znači sve osim onoga što je u sklopu države i što se finansira iz budžeta se treba tu naći i tu, kao što sam već rekao nekoliko puta, se nalaze političke organizacije, tu se nalaze kulturno umetnička društva, tu se nalaze neka udruženja koja su pokazala njihovu socijalnu potrebu i koja se već tradicionalno finansiraju iz tih sredstava. Naravno, ovde više nema nekih stvari kao FONAS ili nekih nevladinih organizacija koje nisu bile ništa drugo nego ogranci nekih političkih partija.
Nema više prijava za reč po ovom amandmanu. Na član7.amandman suzajedno podneli narodni poslanici Predrag Mijailović i Dragoljub Vojinović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanikPredrag Mijailović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, podneli smo amandman na član 7. Razdeo 24 i to na poziciju 662 po ekonomskoj klasifikaciji 425, pod tekućim pravima i održavanja, da se iznos od 10 miliona dinara menja na 50 miliona dinara. Gospodo narodni poslanici to se odnosi na opravku zgrada, bolesničkih soba, uređivanje uslova za bolesnog čoveka. Da li je 10 miliona dovoljno? Nije, a nije ni dovoljno da se opravi ni klinika na kojoj se nalazi i odakle je došao naš ministar. Znam, a to mora da zna i ministar finansija, da bolestan čovek mora prvo da legne u lepu i udobnu postelju i da ima normalan sanitarni čvor. Mi sada u bolnicama i na klinikama imamo jedan sanitarni čvor na 8 do 15 pacijenata i 8 - 10 bolesnika u jednoj sobi. To se ne može dozvoliti. Ova mala popravka od 40 miliona nije ništa, ali ipak da se pokaže da se brine o bolesnom čoveku. Pozicija 654 po ekonomskoj klasifikaciji 411, radi se o platama, dodacima i naknadama zaposlenih, od 87.646.077, menja se na 117 miliona dinara. Gospodo narodni poslanici, ja bih vas ovde upozorio na nešto. Gospodo narodni poslanici, još jednom vas upozoravam da smo mi ovde u Skupštini Srbije pre godinu dana imali Zakon o zdravstvenoj zaštiti, gde sam vas upozoravao da treba da usvojite amandman po kome treba da se razlikuje prekovremeni rad i dežutstvo. Nismo izglasali samo sa jednim glasom. Zato su mnoga odeljenja, pa i užičko odeljenje - dečija hirurgija, ostajali bez dežurstava. Gospodo narodni poslanici, moram da kažem, s obzirom da se javlja predsednik opštine, opština je izdvojila, mislim da je 60 miliona, ali šta sa onim opštinama koje nisu mogle da izdvoje? Ovde se traži samo oko 30 miliona da bi svi imali istu zaštitu. Gospodo narodni poslanici, podneli smo još jedan deo amandmana na poziciju 644 - Transfer o ostalim nivoima vlasti, od 500 miliona, da se promeni na 600 miliona. To je za socijalnu zaštitu izbeglih i prognanih lica. Mi znamo da u Srbiji postoji socijalna pravda i mi smo od naših osiguranika davali za te izbegle ljude. Zato je u dubiozi Fond za socijalno osiguranje oko četiri milijarde dinara. Moram da vam kažem da je u ovom delu i sam ministar tražio da mu bude dodeljeno četiri milijarde dinara, a nije mu dato. Ipak, moramo pomisliti da li možemo dalje izdržavati sa ovim našim socijalnim fondom, i one izbegle i iznemogle, što sigurno treba, ali nećmo moći ni njima. Pozicija 655 - Transfer organizacija obaveznog socijalnog osiguranja. Ovde smo podigli za oko 210 miliona. To je za neosigurana lica. Ovde moramo reći da je neophodno ostaviti jednu stavku gde moraju ljudi da imaju određenu količinu lekova, gde se ne može i ne sme prekidati terapija, recimo, za policitostatsku terapiju. Ako započnemo, bolje da je nismo započeli, a obično ta terapija košta od 1.000 do 100.000 dinara ili više. (Predsednik: Narodni poslaniče, upozoravam vas da ste prekoračili dozvoljeno vreme, drugi put.) Jesam prekoračio, ali moram da kažem što se tiče ovoga dela zdravstva. Reći ću još jednom. Pita ministar zašto nisam sa jednog konta prebacio na drugi. Sada ću vam reći. Recimo, juče smo dali za RTS 2.600.000.000. Čoveče, užičane ne interesuje kada će se prati ulica u Beogradu, u jutarnjim časovima. Neka se jednostavno komercionalizuje RTS, ali dajte nam za zdravstvo. Tu ćemo mi svi zajednički raditi, jer i naši dinari su tu.
Reč ima ministar finansija, gospodin Božidar Đelić.
Dame i gospodo, uzeo sam reč samo da bih prokomentarisao ovaj amandman i možda samo malo šire ono što je u budžetu za zdravstvo. Naravno, već dve godine, ne kroz neke floskule, krilatice, parole, već kroz hladne cifre, ova Vlada i ovaj dom koji je izglasao prva dva budžeta, nadam se i ovaj treći, je dokazao da se daje pravi prioritet zdravstvu. Zašto? Pogledajte plate lekara. Plata lekara, ako pogledate kolika je bila januara 2001. godine, kolika je sada, i dalje nije velika, ali je dva puta veća. Ona jeste dva puta veća i kroz razne promene koje su postojale i u specifičnim uslovima rada, doterivanjem i koeficijenata i nekih dodataka, možemo reći da je materijalni položaj zdravstvenih radnika poboljšan. 2. Zatekli smo veoma problematičnu situaciju u domenu lekova. Ona je imala elemente kriminala. O tome će pravosudni organi dalje tragati. Naravno, kada vidite da bivši direktor RZZO-a, to jest republičke zdravstvene organizacije ima račune u Švajcarskoj i da neki vele trgovci u lekovima uplaćuju više stotina hiljada maraka u kešu na taj račun u Švajcarskoj, onda vidimo da je tu bio prisutan, i to veoma duboko, jedan od najgnusnijih kriminala u našoj zemlji. Sa druge strane, novi sistem ove godine, novi informatički sistem i novi način izdavanja recepta za lekove, koji je u početku naišao na neke otpore, je doveo do toga da, npr. u Kragujevačkom centru su uspeli da oni ljudi koji su tamo radili smanje za 36% potrošnju lekova, a da snabdevenost bude mnogo bolja i da pacijenti dobiju ono što im je nužno. Najzad, ove godine će negde oko pola milijardi dinara biti potrošeno za ono što je i te kako nužno. Slažem se sa vama, poštovani poslaniče, katostrafalna je situacija u opremi naših bolnica, mokrih čvorova i svega onoga što u mnogim slučajevima dovodi do pitanja kakvi su to higijenski uslovi u kojima se naši sugrađani leče. To je veliki problem. Na tome je počelo da se radi. Dragi lekaru i kolega, ne možete zaboraviti da smo zajedno ove godine radili u Užicu i da posle 12 godina uz zajedničke napore, ne samo budžeta Republike Srbije, nego i velikodušnih ljudi u toj regiji, nekih preduzetnika i fizičkih lica, otvoren pre koju nedelju, posle 12 godina, taj hirurški blok koji su užičani toliko dugo očekivali. Ta situacija se sada ponavlja svuda na našoj teritoriji. Zbog toga je ovaj budžet predvideo čak 1,5 milijardu dinara za tu opremu, tako da ćemo u mnogo više bolnica, u mnogo više doma zdravlja imati mnogo bolje uslove, mnogo bolju opremu, mnogo bolje uslove za pacijente i mnogo bolje uslove za zdravstvene radnike. Najzad, u pravu ste kada tražite sredstva za izbeglice. Mogu da kažem da je jedno od važnih noviteta u ovom budžetu, a to je da po prvi od kada su se desile ove strašne nepogode na našim prostorima i od kada je toliko stotina hiljada naših sugrađana postalo izbeglica, 1,6 milijardi dinara je u ovom budžetu za njihovo zdravstveno osiguranje. Mi nismo to imali u prošlogodišnjem budžetu i velika mi je čast, jer i na taj način naša zajednica pokazuje izbeglicama da oni nisu građani drugog reda,da oni koji su danas u nevolji i ne mogu da uplaćuju zdravstveni fond, njih naša zajednica nije zaboravila. Ona je predvidela taj element solidarnosti tako da, kada se leče u našim bolnicama, da to ne bude jedan dug koji se akumulira u zdravstvenom fondu i koji posle traži od zdravstva, već nešto što se po nekom normalnom mehanizmu, zakonski uređenom, i sprovodi. Zato tih 1.600.000.000 znače ne samo više novca za naše bolnice, nego znače, čini mi se, i dostojanstvo za izbeglice. Hvala puno.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, kad smo se prvi put susretali sa udžbenicima statistike, jedan od prvih aksioma na koji smo nailazili je bio da se statističkim podacima ne može na prvi pogled verovati, kao što statistika može biti sredstvo postizanja istine, osvajanja istine, otkrivanja istine, tako statistika može biti i kraljica laži. Kada ministar Đelić kaže da su lekarske plate dva puta veće, ako misli u odnosu na 2001. godinu, to sigurno nije istina, a u odnosu na 2000. godinu možda su i tri puta veće, ali sigurno nisu više od tri puta. Ali, budžet je sedam puta veći. Onda je ključno pitanje - zašto lekarske plate nisu sledile budžet, zašto nisu sedam puta veće, nego 2000. Ili, ako već ne mogu da slede budžet, zašto lekarske plate nisu sledile cenu struje? Ako je struja šest puta skuplja, zašto lekarske plate nisu šest puta veće? Zašto u prosveti plate nisu šest puta veće? Zašto plate svih zaposlenih u državnom sektoru nisu šest puta veće, ako je cena struje šest puta veća? Zašto tu nema proporcija, to je ključno pitanje, a sve ovo ostalo je prazna priča. Vi se gađate brojkama, te brojke ništa ne znače, jer plata se meri njenom kupovnom moći. Vi možete da promenite potrošačku korpu, kao što radite, pa najjeftinije robe natrpate u korpu i kažete - porasla kupovna moć. Nema danas potrošačke korpe koja će isključiti cenu struje i cenu komunalija. Ranije smo imali najjeftiniju cenu struje na svetu, pa je mogla potrošačka korpa da zanemari cenu struje, a danas, u svaku potrošačku korpu morate da ubacite prosečan broj mesečno potrošenih kilovata u svakom domaćinstvu. Bez toga nema potrošačke korpe. To ljudi osećaju svakoga dana, ne možete vi sada ljude da ubedite da im je sada bolji životni standard, kad nije. Nije tačno da je bolji. Nikome, osim vrhuški vlasti, jer su samo funkcionerske plate sledile troškove života, i naravno, mafijaša, kojima je sve nadohvat ruke. Nikome danas nije bolje, nego što je bilo pre dve godine.
Za reč se javio ministar finansije, gospodin Božidar Đelić.
Dobro, očigledno nemamo probleme samo sa budžetskim računovodstvom, nego imamo probleme i sa najobičnijim ciframa. Ako uzmete platu, i to nije statistika, nego nešto što bi jedan lekar odneo kući, u dinarima, 7.330 dinara u januaru 2001. godine, u novembru 2002. godine, 15.074 dinara. To nije statistika, to je novac koji su odneli i to se svakih 15 dana obračunava kao plata, i nosi se kući. Ako pogledamo cenu električne energije, jedna od najnepopularnijih mera, koje je morala ova vlada da povuče, oko koje dobijam dnevno nekoliko desetina pisama građana koji kažu - podržavam reforme, vidim da stvari idu nabolje, idu oko mene nabolje, idu i meni, ali, objasnite mi zašto ste morali da dignete cenu električne energije? Ova vlada, za razliku od onih demagoga, koji su vodili našu zemlju u ponor, i to ne samo u spoljnopolitičkom smislu, ne samo u bezbedonosnom smislu, ne samo u ekonomskom smislu, nego i u finansijskom smislu, mora da stavi Srbiju na noge, a EPS koji predstavlja u ovom momentu teškoće za našu industriju između 20 i 30%, onoga što je industrija, direktno ili indirektno, koja u svom lancu dobavljača može uz svoje zaposlene da zaposli nekih 30 do 40.000 ljudi,deset godina to preduzeće je bilo instrument socijalnog mira, kupljenog na veresiju, "računa bez krčmara", kad se nije davalo ni 10% nužnih sredstava za njegov remont. I šta se onda dešavalo - onda bi jedna centrala uzimala rezervne delove od drugih, pa kada nije više ni to bilo moguće, onda su pod političkim pritiskom dobavljači morali da rade, a da na ebudu plaćeni. I šta onda, onda oni (tu imate i "Gošu" i "MIN" i velika naša preduzeća u svim delovima naše zemlje) nisu bili u stanju da plate svoje radnike, niti su bili u stanju da plate njihove dugove. Tako smo nasledili veliku nelikvidnost. Prema našim procenama, čak jedna trećina te nelikvidnosti dolazi zbog toga što EPS nije radio na nekim normalnijim osnovama. I ne samo to, neki pametnjaković se setio da izda obveznice za plaćanje struje za naše penzionere, jer naravno, nije imao novca za to, i taj pametnjaković nije obezbedio na rashodnoj strani ono što danas vidite u ovom budžetu, to je novac za servisiranje tih obveznica. E, taj pametnjaković je zaboravio da, kad se napravi jedna obaveza, mora da se predvidi i novac za njegovo servisiranje. Ništa lakše od štampanja novca, ali i to je novac, ti bonovi, te obveznice su samo štampanje novca i velika dubioza, koja se ubacuje u EPS. I zbog toga smo našli to preduzeće u katastrofalnom stanju. Pogledajte budžet ove godine, posle nepune dve godine ono staje na noge, i vidite taj budžet, to su cifre, to nije retorika, samo nekoliko stotina miliona dinara, da bi ono moglo da nastavi da funkcioniše normalno. Što se tiče standarda našeg života, pogledajte sve ankete. Naravno, jedna četvrtina naših ljudi kaže da im je bolje, čak da im je gore, ali tri četvrtine kaže da im je isto, ili zadnje ankete pokazuju da između 30 i 40% kažu da im ide bolje. Jer, cifre su tu, ne samo minimalna potrošačka korpa, nego i potrošački krediti, koji su bili na nuli pre nekoliko meseci. Sada je svakog meseca 1.500.000.000 dinara potrošačkih kredita. Nema grada, nema kvarta gde sada bar neke porodice nisu u nešto boljem stanju, to je tačno finansijski, dolaze do tih potrošačkih kredita koje će moći da otplate iz svoje plate. Sve manje i manje je ljudi u našoj zemlji socijalnih slučajeva, sve više i više ljudi može solidno da živi od svoje plate, sve više i više Srbija se normalizuje, sve više i više Srbija počinje da liči na jednu normalnu zemlju. Ne treba nas uznemiravati, zašto to smeta onima kojima samo pogoduje kriza, mutna vremena, a ne pogoduje im onda kada Srbija ponovo staje na noge, onda ćemo svi normalno živeti, neki od budžeta, a neki od njihovog rada u privatnom sektoru. Eto, to je sada Srbija za koju se mi svi zajednički borimo. Hvala.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik Dragan Rafailović, pisanim putem, 12. decembra 2002. godine, obavestioje Narodnu skupštinu da povlači amandman na član 7. Predloga zakona. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Velimir Simonović.
Dame i gospodo, moj amandman, s obzirom na to kakav je naš Poslovnik, ima u stvari tri dela, to bi bila tri amandmana, kada bi to bilo moguće po Poslovniku. Zato se nadam da neću biti prekinut posle tri minuta, trebaće mi bar pet, šest minuta, da kažem o svakom amandmanu bar po dve rečenice. Prvi deo amandmana odnosi se na Seizmološki zavod Srbije. To je jedna mala, ali značajna ustanova, čiji budžet inače ne prelazi 15 miliona godišnje. U rebalansu za 2002. godinu, njima je skinut budžet za 30% i nisu mogli da nabave neku opremu koju su planirali čak i od njihovih sredstava,što su sami zaradili. Ja predlažem da im se poveća stavka za opremu i mašine, jer ako se to sada ne učini, onda će oni moći da kupe opremu eventualno tek 2004. godine, ako tada uđu u neki budžet. Doduše, istini za volju, gospodin ministar Đelić, a ja ne mogu da se požalim na saradnju između nas koliko je bilo potrebno za ovo vreme, on kao ministar, a ja kao poslanik, obećao je da su to male sume o kojima se ovde radi, da će to rešavati u toku godine. Ja uvažavam to, razume se, ne sumnjam da će gospodin ministar tako i postupiti. Drugi deo amandmana je, međutim, jako važan, tu se radi o većim ciframa, radi se o Komesarijatu za izbeglice. Obaveze koje prema izbeglicama postoje samo za njihovu zdravstvenu zaštitu su ogromne, tu se traži povećanje sa 220 na 660 miliona, a postoji i dug, jer od 1996. godine nije postojala pozicija u budžetu za ove namene, za ove svrhe, pa je nastao dug od 1.650.000.000. To je, vrlo važno, dakle, da imamo zdravstvenu zaštitu za izbeglice. Treći i još jedan deo toga, iste stavke za izbeglice, radi se o tome što se traži povećanje, ja tražim povećanje za deo koji se odnosi na izgradnju građevinskih objekata. Vi znate, dame i gospodo, svi vrlo dobro, da ima još uvek mnogo izbeglica u tim kolektivnim smeštajima gde se jako bedno živi i mi moramo da učinimo kao država nešto da ljude izvučemo iz tih zajedničkih tamo i makar gde oni bivatuju i moramo da im obezbedimo, nekima stanove, a nekima neki drugi smeštaj, jer moramo da budemo svesni činjenice da se najveći deo izbeglica ili bar veliki deo, uopšte neće vratiti tamo odakle su došli. Za tu stvar mi je gospodin ministar skrenuo pažnju da se radi o tome da se očekuje kredit od neke evropske banke za zidanje stanova za izbeglice. Međutim, o tome se počelo da govori, još od 2001. godine oktobra meseca, imam dopunske informacije iz Komesarijata, da potpredsednik Savezne vlade, gospodin Labus nije još ni primio stručnjake iz te banke da bi se razgovaralo o tom kreditu, a zašto to, on samozna. Ima deo toga zašta kredit ne može da se utroši, a to je kupovina, trajnakupovina ili zakup na više godina seljačkih imanja koja su potpuno slobodna, otprilike bi išlo po 500.000 za jedno domaćinstvo. Tu bi mogle da se smeste izbegličke porodice, da počnu da žive od svog rada, a ne od donacija i od socijalne pomoći. Smatram da i tu treba nešto povećati, jer kreditori inostrani ne daju tzv. kredite, jer se oni plaše da se nepromeni socijalni, etnički sastav stanovništva i to njih jako brine, naš etnički sastav. Poslednji deo amandmana, treći deo se odnosi na turističku organizaciju Srbije, tu tražim neko povećanje. Vi svi znate koliko je turizam jedna važna ekonomska grana, a ona se kod nas, nažalost, potcenjuje, ali oni imaju nekakve projekte i mislim da sa nešto povećanim parama mogu nešto da učine, da bi mogla da se unaprede, znači, naša turistička ekonomija. Hvala vam lepo, molim vas da pročitate pažljivo obrazloženje ovog amandmana i kada bude došlo do glasanja da me podržite, za prvi deo manje - više, imam obeđanje gospodina Đelića.
Zahvljujem narodnom poslaniku. Da li se još neko prijavljuje za reč? Izvolite, ministar finansija, gospodin Božidar Đelić.
Dame i gospodo, odgovor za uvaženog profesora Simonovića, ovaj amandman ima tri dela. Prvi deo je uistinu mali i mislim da ćemo mi to kao što je bilo predviđeno i podmiriti i to je već bio, rekao bih, jedan amandman koj ste imali na rebalans budžeta za 2002. godinu i taj deo će biti podmiren u tom momentu. Što se tiče Turističke organizacije Srbije, mogu da kažem da smo do tog iznosa došli u konsultacijama sa njima, imali smo ih, oni su tražili više, ali kao i svaka budžetska diskusija, na kraju su bili zadovoljni sa tom cifrom. Sada dolazimo do krupnije, a možda i važnije stvari, to su izbeglice. Kao što ste i sami primetili, dugo nije bilo nikakvih stavki u budžetu, niti za njihovo socijalno osiguranje, ne bih ponovo o tome, prvi put za njihovozdravstveno osiguranje predviđene su, ne bih rekao, u potpunosti adekvatne sume, ali to je već značajan korak da se oni prikažu kao građani prvog reda u našoj zemlji. Druga stvar se tiče, kao što vidite tu cifru 222 miliona dinara, to će pomoći da se kupi građevinski materijal, da svim onim izbeglicama koji bi hteli da odu iz centara i kojima je potrebna pomoć u građevinskom materijalu da oni dođu do onoga što je nužno da bi mogli da se skuće. Dodao bih još dve stvari, jedna stvar se tiče jedne druge stavke ako gledate i taj razdeo i tiče se donacija od međunarodnih organizacija, od 218 miliona dinara. Želeo bih tu da kažem da Međunarodna zajednica prebrzo smatra da je problem kod nas rešen, jer on nije rešen. On se polako rešava, trebalo bi ubrzati njegovo rešenje, ali kada se čuje iz nekih međunarodnih krugova UNHCR-a i drugih, da Srbija jednostavno izlazi iz neke kategorije problema koji bi iziskivali značajna angažovanja te organizacije, koja sada treba da ide na neke druge predele u svetu gde je kriza još veća, mi ne možemo upotpunosti da se složimo sa njima i veoma je važno da se koordinira i da se traže dodatna sredstva iz onih organizacija UNHCR-a koji bi trebalo to da podmire. Najzad, što se tiče kredite o kojima ste pričali da, oko tog kredita pregovori su podosta avanzovali, naročito i kroz angažman odgovornih ljudi iz Komesarijata i mi smo iz Ministarstva finansija imali odgovarajuće kontakte i gospodin Labus je imao kontakte, doduše, jedanput nije mogao da sretne jednu delegaciju, ali to je bilo oko reprograma jednog duga, i to smozatekli. Tu postoji nemogućnost da se dobije nekoliko desetina miliona evra, sada ne bih licitirao tačnu sumu, to je predmet pregovora, specifično za tu namenu. Banka za razvoj pri Savetu Evrope je specifično napravljena posle Drugog svetskog rata kada je problem izbeglica bio jedan od velikih problema u Evropi. Znači, to je njen manda, to je njen prvi cilj i zbog toga očekujemo dostaiz tih pregovora, ali naravno, ulazak u Savet Evrope je preduslov da bi taj kredit bio angažovan i to je razlog zbog čega ovaj dom još nije video ono što će morati da bude jedan zakon o garanciji ili kontragaranciji, za zaduživanje koje će ovog puta drastično poboljšati situaciju u tom domenu. Ti krediti su sa kreditima od Svetske banke najpovoljniji koje možete naći, imaju veliki deo poklona u njima koji je ugrađen i mislim da će biti to jedna od važnih tačaka koju ćemo razmatrati na nekoj sednici skupštine sledeće godine. Sve u svemu, tu bi trebalo više sredstava, ali kao što vidite, ima ih mnogo više, nije dovoljno, treba i međunarodna zajednica više da se angažuje, jer mi danas smo zemlja u Evropi koja ima najveći broj izbeglica raseljenih lica, i to nije ova Vlada uradila, to je jedna tragična situacija koju smo nasledili zbog samoubilačke politike koja je vođena ovde pre demokratskih promena. Mislim da kroz to angažman Međunarodne zajednice i ovaj kredit, situacija će biti mnogo bolja, jer ja se slažem sa vama i to možete videti i u strategiji koju je Vlada Srbije usvojila pre koji mesec, a naravno, da veći broj, ali po njihovom izboru će ostati u Srbiji zauvek. Hvala puno.
Nema više prijava po ovom amandmanu. Na član11.amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslani Tomislav Nikolić izajedno narodni poslanici Srđan Petrović, Dušan Ilić i Dragan Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Izvolite.) Narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 11. Predloga zakona o budžetu za 2003. godinu, predviđeno je i ja to moram da pročitam - ministar nadležan za poslove pravde, naredbodavac je za izvršavanje izdataka raspoređenih u razdelu 4. a razdeo 4. u budžetu su pravosudni organi. Ministar iz stava 1. ovog člana odgovoran je za preuzimanje obaveza i izdavanja naloga za plaćanje, za izvršavanje zadataka iz stava 1. ovog člana i o izvršenju zadataka iz stava 1. ovog člana, Ministarstvo pravde tromesečno podnosi izveštaj nekom visokom Savetu pravosuđa. Prvi deo amandmana odnosi se na Seizmološki zavod Srbije. To je jedna mala, ali značajna ustanova, čiji budžet inače ne prelazi 15 miliona godišnje. U rebalansu za 2002. godinu, njima je skinut budžet za 30% i nisu mogli da nabave neku opremu koju su planirali čak i od njihovih sredstava,što su sami zaradili. Ja predlažem da im se poveća stavka za opremu i mašine, jer ako se to sada ne učini, onda će oni moći da kupe opremu eventualno tek 2004. godine, ako tada uđu u budžet. Doduše, istini za volju, gospodin ministar Đelić, a ja ne mogu da se požalim na saradnju između nas koliko je bilo potrebno za ovo vreme, on kao ministar, a ja kao poslanik, obećao je da su to male sume o kojima se ovde radi, da će to rešavati u toku godine. Ja uvažavam to, razume se, ne sumnjam da će gospodin ministar tako i postupiti. Drugi deo amandmana je, međutim, jako važan, tu se radi o većim ciframa, radi se o Komesarijatu za izbeglice. Obaveze koje prema izbeglicama postoje samo za njihovu zdravstvenu zaštitu su ogromne, tu se traži povećanje sa 220 na 660 miliona, a postoji i dug, jer od 1996. godine nije postojala pozicija u budžetu za ove namene, za ove svrhe, pa je nastao dug od 1.650.000.000. To je, vrlo važno, dakle, da imamo zdravstvenu zaštitu za izbeglice. Još jedan deo toga, iste stavke za izbeglice, radi se o tome što se traži povećanje za deo koji se odnosi na izgradnju građevinskih objekata. Vi znate, dame i gospodo, svi vrlo dobro, da ima još uvek mnogo izbeglica u kolektivnim smeštajima, gde se jako bedno živi i mi moramo da učinimo kao država nešto da ljude izvučemo iz tih zajedničkih tamo i makar gde oni borave i moramo da im obezbedimo, nekima stanove, a nekima neki drugi smeštaj, jer moramo da budemo svesni činjenice da se najveći deo izbeglica ili bar veliki deo, uopšte neće vratiti tamo odakle su došli. Za tu stvar mi je gospodin ministar skrenuo pažnju da se radi o tome da se očekuje kredit od neke evropske banke za zidanje stanova za izbeglice. Međutim, o tome se počelo da govori, još od 2001. godine oktobra meseca. Imam dopunske informacije iz Komesarijata, da potpredsednik Savezne vlade, gospodin Labus nije još ni primio stručnjake iz te banke da bi se razgovaralo o tom kreditu, a zašto to, on samozna. Ima deo toga zašta kredit ne može da se utroši, a to je kupovina, trajnakupovina ili zakup na više godina seljačkih imanja koja su potpuno slobodna, otprilike bi išlo po 500.000 za jedno domaćinstvo. Tu bi mogle da se smeste izbegličke porodice, da počnu da žive od svog rada, a ne od donacija i od socijalne pomoći. Smatram da i tu treba nešto povećati, jer kreditori inostrani ne daju kredite, jer se oni plaše da se ne promeni etnički sastav stanovništva što ih brine. Poslednji deo amandmana, treći deo, odnosi se na turističku organizaciju Srbije, tu tražim neko povećanje. Vi svi znate koliko je turizam jedna važna ekonomska grana, a ona se kod nas, nažalost, potcenjuje, ali oni imaju neke projekte i mislim da sa nešto povećanim parama mogu nešto da učine, da bi mogla da se unapredi naša turistička ekonomija. Hvala vam lepo, molim vas da pročitate pažljivo obrazloženje ovog amandmana i kada bude došlo do glasanja da me podržite, za prvi deo manje - više, imam obeđanje gospodina Đelića.
Zahvljujem narodnom poslaniku. Da li se još neko prijavljuje za reč? Izvolite, ministar finansija, gospodin Božidar Đelić.
Dame i gospodo, odgovor za uvaženog profesora Simonovića, ovaj amandman ima tri dela. Prvi deo je uistinu mali i mislim da ćemo mi to kao što je bilo predviđeno i podmiriti i to je već bio, rekao bih, jedan amandman koj ste imali na rebalans budžeta za 2002. godinu i taj deo će biti podmiren u tom momentu. Što se tiče Turističke organizacije Srbije, mogu da kažem da smo do tog iznosa došli u konsultacijama sa njima, imali smo ih, oni su tražili više, ali kao i svaka budžetska diskusija, na kraju su bili zadovoljni sa tom cifrom. Sada dolazimo do krupnije, a možda i važnije stvari, to su izbeglice. Kao što ste i sami primetili, dugo nije bilo nikakvih stavki u budžetu, niti za njihovo socijalno osiguranje, ne bih ponovo o tome, prvi put za njihovozdravstveno osiguranje predviđene su, ne bih rekao, u potpunosti adekvatne sume, ali to je već značajan korak da se oni prikažu kao građani prvog reda u našoj zemlji. Druga stvar se tiče, kao što vidite tu cifru 222 miliona dinara, to će pomoći da se kupi građevinski materijal, da svim onim izbeglicama koji bi hteli da odu iz centara i kojima je potrebna pomoć u građevinskom materijalu da oni dođu do onoga što je nužno da bi mogli da se skuće. Dodao bih još dve stvari, jedna stvar se tiče jedne druge stavke ako gledate i taj razdeo i tiče se donacija od međunarodnih organizacija, od 218 miliona dinara. Želeo bih tu da kažem da Međunarodna zajednica prebrzo smatra da je problem kod nas rešen, jer on nije rešen. On se polako rešava, trebalo bi ubrzati njegovo rešenje, ali kada se čuje iz nekih međunarodnih krugova UNHCR-a i drugih, da Srbija jednostavno izlazi iz neke kategorije problema koji bi iziskivali značajna angažovanja te organizacije, koja sada treba da ide na neke druge predele u svetu gde je kriza još veća, mi ne možemo upotpunosti da se složimo sa njima i veoma je važno da se koordinira i da se traže dodatna sredstva iz onih organizacija UNHCR-a koji bi trebalo to da podmire. Najzad, što se tiče kredite o kojima ste pričali da, oko tog kredita pregovori su podosta avanzovali, naročito i kroz angažman odgovornih ljudi iz Komesarijata i mi smo iz Ministarstva finansija imali odgovarajuće kontakte i gospodin Labus je imao kontakte, doduše, jedanput nije mogao da sretne jednu delegaciju, ali to je bilo oko reprograma jednog duga, i to smozatekli. Tu postoji nemogućnost da se dobije nekoliko desetina miliona evra, sada ne bih licitirao tačnu sumu, to je predmet pregovora, specifično za tu namenu. Banka za razvoj pri Savetu Evrope je specifično napravljena posle Drugog svetskog rata kada je problem izbeglica bio jedan od velikih problema u Evropi. Znači, to je njen manda, to je njen prvi cilj i zbog toga očekujemo dostaiz tih pregovora, ali naravno, ulazak u Savet Evrope je preduslov da bi taj kredit bio angažovan i to je razlog zbog čega ovaj dom još nije video ono što će morati da bude jedan zakon o garanciji ili kontragaranciji, za zaduživanje koje će ovog puta drastično poboljšati situaciju u tom domenu. Ti krediti su sa kreditima od Svetske banke najpovoljniji koje možete naći, imaju veliki deo poklona u njima koji je ugrađen i mislim da će biti to jedna od važnih tačaka koju ćemo razmatrati na nekoj sednici skupštine sledeće godine. Sve u svemu, tu bi trebalo više sredstava, ali kao što vidite, ima ih mnogo više, nije dovoljno, treba i međunarodna zajednica više da se angažuje, jer mi danas smo zemlja u Evropi koja ima najveći broj izbeglica raseljenih lica, i to nije ova Vlada uradila, to je jedna tragična situacija koju smo nasledili zbog samoubilačke politike koja je vođena ovde pre demokratskih promena. Mislim da kroz to angažman Međunarodne zajednice i ovaj kredit, situacija će biti mnogo bolja, jer ja se slažem sa vama i to možete videti i u strategiji koju je Vlada Srbije usvojila pre koji mesec, a naravno, da veći broj, ali po njihovom izboru će ostati u Srbiji zauvek. Hvala puno.
Nema više prijava po ovom amandmanu. Na član11.amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslani Tomislav Nikolić izajedno narodni poslanici Srđan Petrović, Dušan Ilić i Dragan Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Izvolite.) Narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 11. Predloga zakona o budžetu za 2003. godinu, predviđeno je i ja to moram da pročitam - ministar nadležan za poslove pravde, naredbodavac je za izvršavanje izdataka raspoređenih u razdelu 4. a razdeo 4. u budžetu su pravosudni organi. Ministar iz stava 1. ovog člana odgovoran je za preuzimanje obaveza i izdavanja naloga za plaćanje, za izvršavanje zadataka iz stava 1. ovog člana i o izvršenju zadataka iz stava 1. ovog člana, Ministarstvo pravde tromesečno podnosi izveštaj nekom visokom Savetu pravosuđa. Da vas obavestim da član 94. Ustava Republike Srbije kaže da su ministarstva samostalna u vršenju ustavom i zakonom određenih nadležnosti, a da član 95. kaže da su sudovi samostalni i nezavisni u svom radu. A, kako će to sudovi u Srbiji biti samostalni i nezavisni u svom radu kada im sredstva za plate, za troškove, za obavljanje osnovnih delatnosti, najpre određuje a onda i raspodeljuje, dodeljuje, ministar pravde. Zanimljivo je da Razdeo 3 koji se odnosi na Ustavni sud Srbije nije ušao u nadležnost ministra pravde a to znači da tamo imate sasvim dovoljnu većinu, rekao bih kvalifikovanu, i možete slobodno da Ustavnom sudu Srbije prepustite da sam raspodeljuje novac koji mu je, mislim da je to oko 15 miliona dinara, predviđen budžetom a za sve ostalesudove - Vrhovni sud Srbije do onih koji se bave prekršajima, određivaće ministar, kada, u kojoj meri i to ministar pravde. To je vaša proklanovana borba za nezavisnost sudstva i to su pretnje lustracijom i neprekidne svakodnevne pretnje koje potiču od predsednika Vlade pa preko ministra pravde sudovima kad god se usude da neku presudu ili neko rešenje ne donesu u skladu sa trenutnim političkim interesima onih stranaka koje vrše vlast u Republici Srbiji. I sve dok pravosuđe u Srbiji ne bude imalo svoj budžet i ne bude samo odlučivalo o trošenju sredstava iz budžeta, a budžet da im odobrava Narodna skupština Republike Srbije, vi nećete imati nezavisno sudstvo. Godinama unazad i godinama unapred, izgleda da će vlast da se trudi da obezbedi način na koji će da komanduje sudovima i sudijama. Najlakše je novcem. Mi smo predložili da se ovaj član briše a Vlada Republike je dužna da posle toga predlogom zakona, koji bi ovde po hitnom postupku mogao da bude donet, reši na koji način će sudovi biti finansirani u svom radu. Ne zaboravite izvori prihoda, od kako ste enormno povećali sudske takse, u sudovima, kao posebna sredstva koja stižu i koja ne idu iz budžeta, su izuzetno visoki. Ministar pravde, posebno ovaj ministar pravde, koji je ostrašćen skoro prema svim sudijama i samo čeka priliku da neke svoje sudije dovede, ko da tobožSrbija ima toliko ljudi sposobnih da odmah budu sudije, da on uopšte ne zaslužuje da raspolaže budžetom pravosuđa i da to u ruke Vladanu Batiću ne smete da date. Pola bi otišlo za jedan fudbalski klub.
Da li se u ime grupe poslanika koja je podnela amandman još neko javlja za reč? Izvolite, narodni poslanik Srđan Petrović.
Poštovane kolege mi smo takođe tražili da se član 11. briše u celosti. Vlada Srbije i Ministarstvo finansija praktično su sproveli princip bruto budžeta ili jedinstva novčanih fondova, što je dobro u odnosu na prethodni period. To je velik i kvalitativan pomak. Međutim u ovom članu se na neki način odustaje od tog principa, jer je izuzet od ovog načela, tako da se prihodi od sudskih taksi vezuju za rashode i obaveze u oblasti pravosuđa. Vezivanje određenih prihoda je uglavnom lošije rešenje u odnosu na potpun i jedinstven obuhvat budžetskih prihoda i rashoda. Našim zalaganjem da se Ministarstvo pravde, koje je izuzeto, dovede u isti položaj ne postavljamo pitanje visine sredstava opredeljenih za ovu važnu oblast, već samo smatramo da izuzeci nisu dobra pojava kod javnih finansija, pogotovo imajući u vidu što se radi o značajnim sredstvima. Uskoro ćemo imati uvođenje trezora pri Ministarstvu finansija koji ima zadatak da upravlja slobodnim novčanim sredstvima budžeta, tako da će ovo rešenje predviđeno u čl. 11. biti i finansijsko štetno.
Reč ima ministar Božidar Đelić.
Dame i gospodo, pravosuđe i reforma košta i ovaj dom je izglasao pre nekoliko meseci ceo jedan set pravosudnih zakona, koji su uveli dosta noviteta. Ako želimo da to bude realnost, to se mora i isfinansirati. Ako pogledate ponovo ne retoriku, ne parole, nego cifre, primetićete da ako ovaj budžet u nominalnom iznosu, ne realnom, raste nekih dvadesetak odsto, budžet pravosuđa raste 34%. Znači, to je 9 milijardi dinara i to je razdeo koji najbrže raste u delu koji bi se mogao nazvati - klasični deo budžeta. Zašto? Zbog toga što, prvo, kao što je i bila politika Vlade Republike Srbije, podržana u ovom domu, pravosuđe sa zdravstvom i školstvom predstavlja jedan od tri prioriteta za poboljšanjem materijalnog položaja onih koji tamo rade. Doduše, ni tu nije za dovoljstvo u potpunosti postignuto a kako bi i bilo imajući u vidu odakle smo krelnuli. Međutim, sada sudije imaju plate koje idu od 25 poa do 40.000 dinara, oni koji rade sa njima, naročito oni sa višom stručnom spremom su dobili značajno povećanje, što znači i poboljšanje materijalnog položaja, ali ono što je takođe važno za naše građane, to je da se najzad daju neka sredstva za bolje uslove i to ne samo sudove koji su ovde i o kojima se dosta priča, nego i za prekršajce, kako ih ljudi zovu. Oni često rade u nepodnošljivim uslovima. Primera radi u Beogradu imamo sudije koje mogu da sude samo naizmenično. Jedna nedelja, pa tri nedelje ne mogu da sude, jer jednostavno nema prostora. Ako pogledate ovaj budžet videćete da su značajna sredstva predviđena za opremanje, tu je za palatu pravde, koja nije videla ni jednu ozbiljniju investiciju od njene izgradnje, nekoliko decenija unazad, predviđeno da se promene štetni klimatizacioni uređaji i ne samo to. Apelacioni sudovi će biti ustanovljeni i finansirani. Straža mora da se uspostavi, jer naše sudije i tužioci nemaju nikakvo obezbeđenje u nekim momentima, a znamo da se u nekim situacijama ispoljavaju veoma jake strasti a oni su bez ikakve zaštite, osim one koje MUP ponekad obezbedi, i ovog puta će se to najzad na neki normalan način i urediti. Isto tako, imamo mogućnost da u ovom budžetu finansiramo ono što će biti cela strategija reforme pravosuđa, uključujući i dubinski rad na onim podzakonskim aktima koji će biti nužni da bi ceo ovaj set zakona, koji je izglasan,bio i realnost. Najzad, što se tiče same tehnike trošenja do ovog člana 11. nismo došli kabinetski niti je ministar pravde došao do njega, nego je to bio jedan zajednički rad u formulisanju sadržine, sa onima, gde je i specifikum, koji predstavljaju odvojenu branšu vlasti, jer ako pogledate treći stav ovog člana 11. vidi se da se uvodi visoki savet pravosuđa. Znači, ne samo da smo ovog puta mnogo preciznije iskazali razdele raznih sudova, a bili su pod razdelom Ministarstva pravde, to je bilo pre dve godine, nego imamo i jasno zakonski regulisanu ulogu visokog saveta pravosuđa. Članovi visokog saveta pravosuđa koje smo sreli pre dva dana ponovo su nam potvrdili da je ta formulacija, u ovom momentu, ona koja je pogodna i za njih i za uspostavljanje nezavisnosti pravosuđa. Eto, toliko. Sledeća godina pokazaće, gledajući Palatu pravde, zgradu u Nemanjinoj 9, koja je 1998. godine trebala da bude svedena na jednu namenu, tužilaštvo i sudstvo, kao i Peti opštinski sud koji treba da se transformiše u specijalni sud za borbuprotiv organizovanog kriminala, da je reforma pravosuđa uistinu jedan od tri prioriteta ove Vlade. Sve to moći će da se vidi golim okom. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo što nam ministar finansija Božidar Đelić ovde demonstrira nekoliko dana, u nauci se zove logoreja ili logoreičnost. Šta to znači? Nije to uvredljiv izraz, to je jedan stručan izraz koji govori o čoveku, nije uvreda, a ja to kao pametnjaković znam najbolje, jer ja sam jedini pametnjaković ovde. Ministre, ja sam ovde jedini, odmah sam se prepoznao. Da li ima neki drugi? Nema. To se zove logoreičnost. Ministar ovde priča, priča, priča, priča i sve brže priča, a uopšte ne govori o onome što je na dnevnom redu ovde. Ovde je reč o nezavisnosti sudstva i ne može ministar pravde da odlučuje o parama pravosuđa, to je suština. Vi ste ministru pravde od 4.1. do 4.11. dali u nadležnost da bude naredbodavac za izvršavanje budžetskih stavki ili kažete, izvršavanje izdataka. Izdaci se ne izvršavaju, nego se izvršavaju uplate po određenim izdacima. Vi ste to dali ministru, a onda ste dali da ministar pravde tromesečno podnosi izveštaj Visokom savetu pravosuđa. To ne može ni po Ustavu, ni po zakonu. Ne može ministar pravde nikome da podnosi izveštaj osim Vladi i Narodnoj skupštini. Vi ne znate šta pišete. Vi ne znate uopšte šta ste ovde formulisali. Vi ste dali novu obavezu ministru pravde da podnosi izveštaj organu koji uopšte hijerarhijski nije iznad njega. Nije to nikakvo pitanje, nego ti Đeliću ništa ne znaš. To je problem. Ne može ni Visoki savet pravosuđa, ni Vrhovni sud, ne može biti organ iznad ministra pravde kome ministar podnosi izveštaj o svom radu ili delu svog rada u okviru ministarske nadležnosti. To ne može. Ministar podnosi izveštaj Vladi, podnosi izveštaj Narodnoj skupštini. Pazite, kada se podnosi izveštaj, nije ovo obaveštenje, nije ovo informacija, pa stoji obaveza, ministar je dužan da informiše Visoki savet pravosuđa, nego podnosi izveštaj. Izveštaj se stavlja na usvajanje, na glasanje svaki izveštaj. Visoki savet pravosuđa odbaci izveštaj ministra. Šta onda? Ministar mora podneti ostavku ili biti smenjen. Vi uopšte niste svesni šta ste sa ovom odredbom uradili. Nama sada Đelić ovde govori o zidanju, o restauraciji, o renoviranju itd. Ministar je protivzakonito podigao spomenik caru Dušanu pred Palatom pravde. Pare koje pripadaju po budžetu pravosuđu, moraju biti stavljene na raspolaganje najvišim pravosudnim organima, ministar finansija da se stara o popunjavanju, procentualnom izvršenju ostalim budžetskim korisnicima. Finansijska kontrola, finansijska inspecija može da kontroliše finansijsko poslovanje sudova sa aspekta zakona, ali ne neko drugi umesto pravosuđa to da radi. To je onda tu glavni pravosudni organ. Vi ste sada ovom odredbom postavili ministra pravde kao glavnog organa pravosuđa. Besmisleno je da imamo i Savet pravosuđa i sve ostale organe. Ministar ako može da finansira da odlučuje o platama sudija, onda mu dodajte još i nadležnost da imenuje sudije.
Četiri minuta. Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na član 11, na koji su amandman zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić, Milan Janković, Dragan Todorović, Hranislav Perić i Dušan Cvetković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li u ime podnosilaca neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Joca Arsić, u ime grupe narodnih poslanika, podnosilaca amandmana.
Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, kako je predsedavajuća, gospođa Čomić rekla, poslanika grupa SPS je podnela amandman na član 11. Zakona o budžetu, pokušala pošto ste već upoznati sa članom zakona. Njega je dovoljno obrazložio gospodin Nikolić. Naša poslanička grupa predlaže da se ovaj član izmeni i da glasi: "Ministar nadležan za poslove pravde i naredbodavac za izvršenje izdataka raspoređenih u razdelu 4 - pravosudni organi za glave od 4.1. do 4.11. Visoki savet pravosuđa je dužan da donese program korišćenja sredstava iz stava 1. ovog člana po krajnjim korisnicima i da ga dostavi ministarstvu nadležnom za poslove pravde najkasnije do 31. januara 2003. godine. Ministar nadležan za poslove pravde odgovoran je za preuzimanje obaveze i plaćanja po programu iz stava 2. ovog člana. Dužan je da u izvršavanju zadataka podnosi izveštaj tromesečno Visokom savetu pravosuđa, odnosno šestomesečno Odboru za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije". Predloženim amandmanom predloženo je da ministar pravde, kao nalogodavac direktnog korisnika budžetskih sredstava, korišćenja sredstava i indirektnim korisnicima vrši na osnovu programa koji je donosio Visoki savet pravosuđa. Ovom odredbom sprečava se samovolja, a Visoki savet pravosuđa bi postao kontrolni organ, kao i Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije. Predloženo rešenje je korektno, obezbeđuje nezavisnost pravosudnih organa. Mene čudi što je Vlada odbila ovaj naš amandman sa obrazloženjem da se inače podnose izveštaji, a da je prenebregla potpunu kontrolu koja je predviđena ovim našim amandmanom od strane Odbora za pravosuđe i upravu. Mislimo da je to pravo mesto gde bi se šestomesečno razmatrlai izveštaji o utrošku i korišćenju ovih sredstava, kao što je rečeno, po programu koji bi doneo Visoki savet pravosuđa, obezbedila nezavisnost u obezbeđivanju sredstava, raspodeli sredstava. Kontrola bi bila potpunija i od strane Visokog saveta pravosuđa i od strane Skupštine, odnosno njenog odbora, Odbora za pravosuđe i upravu. To rešenje bi nekako pomirilo ova predložena rešenja o brisanju ovog člana i dala bi veća ovlašćenja Skupštini i Odboru i bila bi, kako to voli ministar često da kaže, transparentnija i ispunila bi ono za šta se i ova vlada i ministar ovih nekoliko dana zalažu, da sve bude dostupno Skupštini i javnosti i pod potpunom kontrolom. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Želeo bih u ime kolega koji su podneli ovaj amandman da pozovem, naravno, Narodnu skupštinu Republike Srbije da glasa za ovaj amandman. Mislim da je dobar amandman. U ime toga, povodom budžeta želeo bih da kažem samo dve stvari. SPS je stranka opozicije i neće podržati ovaj budžet, jer smatra da ima mnogo razloga i glasaće protiv budžeta. S obzirom da je budžet najvažniji dokument Vlade, logično je da ne podržavamo ni Vladu. A da je Vlada na dnevnom redu, ne bi ni nju podržali. Ovo govorim iz razloga, a glasanje će biti i videćemo kako će ko glasati. Ako neko od vladajućih stranaka bude glasao protiv budžeta i pridruži se opoziciji, nek sam objašnjava građanima Srbije zašto je to učinio. To isto važi i za kvazi opozicione i kvazi parlamentarne stranke. Pitanje budžeta, pitanje Vlade su ona pitanja gde se određuje struktura i gde se pokazuje kakva je koja stranka. Hvala vam.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Prelazimo na član 12. na koji je amandman podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandman želi reč. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, ja sam svojim amandmanom tražio da se član 12. briše, a 1. stav člana 12. glasi: "Transferi između korisnika budžetskih sredstava mogu vršiti sledeći direktni korisnici budžetskih sredstava i to: Ministarstvo za nauku, tehnologiju i razvoj, Ministarstvo prosvete i sporta, Ministarstvo kulture i javnog informisanja i Ministarstvo poljoprivrede i vodoprivrede". Prvo, ne bi bilo principijelno i kako vi to volite da kažete gospodo iz DOS-a, transparentno da neka ministarstva budu povlašćena, a neka ne. Principijelno bi bilo da ili ni jedno ministarstvo ne može ili sva ministarstva da mogu. Postavlja se sada pitanje šta je to zajedničko sa Ministarstvom prosvete i sporta, Ministarstvom kulture i javnog informisanja i Ministarstvom za poljoprivredu i vodoprivredu. Ono što je zajedničko jeste da imaju najnesposobnije ministre u Vladi Republike Srbije. Ako pogleda Ministarstvo prosvete i sporta, kakav zakon može da napiše Gaša Knežević? Loš, toliko loš da je to košmar za one koji takav zakon moraju da sprovode, pa će verovatno zato Gaša Knežević morati da uplati za specijalizovane usluge i usluge po ugovoru Ministarstvu za nauku i razvoj 142 miliona i 800 hiljada i 285 miliona da mu pišu zakone. Kakav zakon može da napiše ministar kulture i javnog informisanja, Lečić? Nikakav. Ja čoveka koji je toliko lenj u životu još nisam video. Čovek misli samo da ide na prijeme, na koktele. Njega ni zakoni, ni ministarstvo, ni bilo šta drugo ne interesuje. Znači, on će morati da izdvoji Ministarstvu za nauku i razvoj 198 miliona i 958 hiljada i usluge po ugovoru 6 miliona 250 hiljada dinara. Kada je u pitanju Ministarstvo za poljoprivredu i vodoprivredu, kakav zakon nama može da napiše Dragan Veselinov ili stručnu publikaciju kako vas uhvatiti u krivolovu ili kako izvoziti ptice pevačice ili kako upropastiti srpsku poljoprivredu i srpskog poljoprivrednika. On će morati da uplati Ministarstvu za nauku i razvoj 50 miliona dinara, ali sada se postavlja pitanje šta će već Ministarstvu za nauku i razvoj 3 milijarde dinara i usluge po ugovoru 200 miliona i 600 hiljada dinara. Gospodine ministre, moj vam je savet da ovaj amandman prihvatite i odmah da nadležni odbori podnesu amandman da sva ministarstva mogu da vrše transfere, jer tada nećete morati da pravite rebalanse budžeta, nećete morati za ovom govornicom i na konferencijama za štampu da iznosite neistine da u slučaju da se rebalans ne usvoji neće plata i penzija. Jedino što će da se desi jeste gospodine ministre da ćete ići u zatvor zato što ste uplatili za Labusovu izbornu kampanju RTS-u 2 milijarde i 600 miliona dinara. Jedino to, jer ste suprotno Zakonu o budžetu za 2002. godinu trošili sredstva. Sada tražite da vam odobrimo ono što ste već potrošili.
Reč ima ministar, gospodin Božidar Đelić.
Ovde nije problem sa budžetskim računovodstvom, ali rekao bih sa budžetskom tehnikom. Ono što je tačno to je da u jednom krajnjem sistemu trezora za sve ono što se tiče budžeta Srbije, svih direktnih i indirektnih korisnika ideja je i to će biti već 6. tačka dnevnog reda ovog zasedanja, kada budemo govorili o dopunama Zakona o budžetskom sistemu, to je da uistinu se vrši optimizacija svih sredstava i da prenošenje sredstava iz državne kase se desi pri pokazivanju i formiranju čak jednog unapred određenog redosleda naloga raznih budžetskih korisnika, tako da kada se dođe do najmanje potrošnje, da ona bude uplaćena i data i da se novac da samo na taj dan i samo na taj dan da dođe do tog indirektnog ili direktnog budžetskog korisnika. Međutim, naša realnost je malo drugačija. Nije se uopšte investiralo u upravu, kao što se nije investiralo ni u energetiku, kao što se nije investiralo i nije se davalo izbeglicama zbog svega toga i to je jedna rekao bih možda manje vidljiva teška tačka u sprovođenju svih reformi, a to je da je naša uprava, koja je vredela za jednu od najboljih krajem osamdesetih godina u centralnoj Evropi, pa možda čak i šire za neke delove. Juče sam spomenuo Zavod za statistiku, naročito Savezni u to vreme i sada je problem u tome što ona strašno nazaduje i da će nam trebati sledeća godina. Ja očekujem da nemamo ovu odredbu sledeće godine, kada uspostavimo takve sisteme. Međutim, mi moramo, imajući u vidu i odredbe koje su u Zakonu o budžetskom sistemu da predvidimo i neke elemente koji će omogućiti da se život normalno odvija, sve dok se ne uspostavi taj sistem trezora na kome naravno mi uveliko radimo i želeo bih ipak da informišem razne poslanike koji pričaju o pticama da ptice više nisu u nadležnosti gospodina Veselinova, već gospođe Mihajlov.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslaniciŽivanko Radovančev, Golub Rajić, Miomir Ilić, Rade Bajić i Bora Stanimirović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, gospodine ministre, sa kolegama iz Socijalističke partije Srbije podneo sam amandman na član 12, koji glasi, stav 1: "Transfere između korisnika budžetskih sredstava mogu vršiti sledeći direktni korisnici budžetskih sredstava i to: Ministarstvo za nauku i tehnologiju i razvoj, Ministarstvo prosvete i sporta, Ministarstvo kulture i javnog informisanja i Ministarstvo poljoprivrede i vodoprivrede". Mi praktično zahtevamo da se stav 1. briše iz sledećih razloga. Prvo, kako može Ministarstvo prosvete i sporta da vrši transfere ako je budžetom za 2003. godinu predviđeno manje sredstava nego budžetom za 2002. godinu. Prema tome, taj razlog utoliko pre ne stoji. Drugo, ukoliko se predviđaju manja sredstva ministar prosvete Gašo Knežević je tražio u prošlom mandatu da se praktično ova sredstva, koja su izdvojena za 2003. godinu, povećaju, ali me interesuje kako će ministar u toku 2003. godine sa umanjenim sredstvima vršiti reformu obrazovanja u celini, reformu univerziteta, tražiti novog nastavnika sa novim pristupom radu, tražiti da se promene osnovni subjekti u tom vaspitno obrazovnom procesu. Drugo, Ministarstvo prosvete i sporta je praktično, možemo reći i to obično imaju nameru da govore ministar prosvete, predsednik Vlade i drugi kada ističu da je ovo najbolja Vlada za poslednjih 100 godina, a ministar finansija je juče rekao da je ovo najbolji budžet za zadnjih 100 godina. Ja bih rekao da je ovo najmanje, da se nije desilo za zadnjih 100 godina da se umanje sredstva univerzitetskom obrazovanju u narednoj godini u odnosu na prethodnu. To se prvi put sada dešava, ali kada već koriste tih 100 godina stalno, da bi na neki način odredili ekvivalent svog rada, ja bih vas podsetio da se Srbija, naročito južni deo Srbije oslobodio od Turaka samo pre 90 godina, znači nema ni 100 godina. Ako to upoređujete sa 100 godina znači da je turski sultan imao lošiji budžet za Srbiju, odnosno za ove prostore u odnosu na ovaj današnji. Drugo, ovaj amandman praktično omogućava ono zbog čega smo mi nekoliko dana govorili, naročito prvog dana kada smo govorili o budžetu iz 2000. godine. Tom prilikom je stalno isticano da je podneto toliko i toliko krivičnih prijava zbog nenamenskog trošenja novca. Stav 1. člana 12. je klasični primer ili školski primer da se nenamenska sredstva pretvaraju u namenska i onda krivična odgovornost, praktično, otpada za sve ministre koji zloupotrebljavaju ovaj stav, odnosno član.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, sve ste nešto nervojzniji, a kraj je sve bliži. Upozorih vas noćas da je petak 13. malo nezgodan dan. Zaista ne mogu da se složim da Vlada i ministar nisu prihvatili ovaj amandman, imajući u vidu da je poslanička grupa SPS predložila brisanje samo prvog stava 12. člana, gde je predviđeno da se ukinu transferi sredstava između pojedinih ministarstva, imajući u vidu da Vlada može da vrši promenama aproprijacija u toku godine, a takođe da smo vratili rebalans budžeta, odnosno izmene i dopune kao redovnu instituciju ubudžetu. Znači, zadržali bi da pojedina ministarstva za nabavku opremu, kao što danas pljušte neke televizije ovde u Skupštini, mogu Upravi za javne nabavke iz svojih aproprijacija da usmeravaju sredstava, da se izvršavaju nabavke, a da će pri tome nadležno ministarstvo samo dobiti potrebnu opremu i sredstva i da na tom planu nema potrebe da se vrši dva puta prenošenje sredstava. Drugo, mislim da zaista nema logike da u isti koš svrstate Ministarstvo za nauku i tehnologiju, Ministarstvo prosvete i sporta, Ministarstvo kulture i informisanja, kao institucije koje vrše poslove za društvene delatnosti i Ministarstvo poljoprivrede i vodoprivrede. Mislim da, i ako ima nekih dodirnih tačaka, sa te strane treba izvršiti jasnu diferencijaciju. Zbog toga poslanička grupa SPS smatra da ovaj amandman ne zadire ni u kakva prava ministarstava kao direktnih korisnika budžeta i da ovaj amandman može i treba da se podrži. Šta bi to značilo? Da ne navodim ovde primere koji su juče iznošeni, kako bi to bilo. Posle toga, dovelo bi do određenih problema - nije ovaj ministar, to je uradio ovaj ministar, transfer je iznošen sa ovog neposrednog korisnika na drugog posrednog korisnika, sa direktnog na indirektni, sa indirektni na direktni i u toj gužvi će ministar finansija će dostavljati nama izveštaj i do februara, ako bude tako ostavio da se sredstva u budžetu obrću i transferišu sa jednog direktnog korisnika na drugi, a pogotovo između investicionih sredstava i Ministarstva poljoprivrede sa društvenim delatnostima i ministarstvima prosvete i sporta, kulture i informisanja ili nauku i tehnologiju. Smatram, ako je Ministarstvo za nauku i tehnologiju, da ono treba da vrši aproprijacije za sva druga ministarstva koja podstiču razvoj i ulažu u nove tehnologije. Hvala.
Nema više prijava za reč po ovom amandmanu. Na član 13. amandman je podnelanarodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li želite reč? Konstatujem da je narodna poslanika Gordana Pop-Lazić odustala od amandmana koji je podnela na član 13. Predloga zakona o budžetu za 2003. godinu. Na član13.amandman suzajedno podneli narodni poslanici Ljubomir Mucić, Nebojša Jović, Dragan Jovanović, Rajko Baralić i Marko Ćulibrk. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Bliži se kraj. Neću koristiti tri plus tri. Nadam se da ću, kao podnosilac amandmana, u prva tri minuta uspeti da ubedim ministra i Vladu da ovaj amandman treba da prihvati. Za one koji ne čitaju, upozoravam da je ovo amandman koji, na osnovu Zakona o javnim nabavkama, reguliše visinu sredstava za najmanje nabavke. U Predlogu zakona o budžetu za 2003. godinu, koji ste dobili, ovaj iznos je 600.000 dinara. Poslanička grupa SPS predložila je da taj iznos bude 450.000. Iz kojih razloga? Prvo, u prošloj godini smo mi Zakonom o javnim nabavkama utvrdili da najviši iznos bude 350.000. To nas je rukovodilo da sa povećanjem inflacije za 2002. godinu od 16% i predloženom stopu rasta za 2003. godinu od 9%, prihvatite iznos od 450.000 za nabavke malih vrednosti za koje ne treba da se vrši raspisivanje tendera, odnosno konkursa. S druge strane, smatramo da smanjenje iznosa sa 300 miliona na 120 miliona za velike javne nabavke, povećao bi se obim onih ponuđača koji bi morali da pribavljaju garancije čime bi investitori bili zaštićeni u cilju, ako ne dođe do realizacije projekata, da u tom smislu kroz garancije mogu naplatiti one obaveze koje je preuzeo izvođač radova, odnosno direktni izvršilac.
Da li se po ovom amandmanu još neko prijavljuje za reč? Reč ima ministar finansija, gospodin Božidar Đelić.
Dame i gospodo, ovaj amandman je privukao pažnju na nešto što važno, a to je samo uspostavljanje nekih pravila u domenu javnih nabavki. Setimo se, koliko još prošle godine nije bilo nikakvih veoma preciznih odredaba u tom domenu. Naravno, danas pričamo o tome koji je taj minimalni iznos iznad čega da se sprovede neki tender ili koji je taj minimalni iznos iznad koga treba da se pribavi bankarska garancija. Ovi iznosi su došli iz konsultacije sa Upravom za javne nabavke, koja je ustoličena zakonom koji ste izglasali i koja je počela da radi i koja je dala ovu preporuku, imajući u vidu konkretne elemente iz baze podataka o javnim nabavkama, koje ona u ovom momentu uređuje. Znači, mislim da je ovo pravi nivo. Dozvolimo da nam sledeće godine iskustvo pokaže koliko javnih nabavke je bilo, ispod, iznad, šta se desilo. Imaćemo više iskustva i onda, eventualno, kao što je predviđeno Zakonom o javnim nabavkama, promeni ovaj iznos. Isto tako, hteo bih da iskoristim što je gospodin Mucić uzeo reč, da kažem da ste danas dobili jedan drugi dokument. Na taj način bi mi ponovo hteli da smo da dokažemo da nema tajni za poslanike u ovom budžetu. Trudili smo se da odgovorimo na sva pitanja i jedno pitanje gospodina Mucića i grupe SPS. Tražen je veći detalj koji su to dugovi, koje su to garancije. Mi smo u ovom tekstu na vreme vama dostavili odgovore na sva pitanja koja ste imali, a koja se tiču ovog budžeta.
Da li ima još prijava za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član14.amandman suzajedno podneli narodni poslanici Srđan Petrović, Dušan Ilić i Dragan Lazić. Vlada, Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Srđan Petrović, predstavnik podnosilaca amandmana.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege, član 14. govori o posebnim programima, koje usvaja Vlada, na predlog nadležnog ministarstva i mi ovde treba samo to da dozvolimo i da finansiranje tih posebnih programa dozvolimo bez znanja o detaljima iz tih poslovnih programa. U tom pravcu je usmeren naš amandman, mi tražimo da se raspodela i korišćenje sredstava vrši po posebnom programu, koji na predlog Vlade usvaja Narodna skupština, pa onda u okviru sledećih razdela, tih istih razdela koji su u članu 14. Predloga zakona - to je razdeo 8, to su transferi na ostalim nivoima vlasti, i razdeo 13 - Ministarstvo za privredu i privatizaciju, razdeo 14 - Ministarstvo rudarstva i energetike, razdeo 15 -Ministarstvo saobraćaja i telekomunikacija, razdeo 16 - Ministarstvo urbanizma i građevina, i razdeo 19 - Ministarstvo za rad i zapošljavanje. Još da podsetim da je Vlada, prihvatanjem amandmana da se briše član 4. i da se Ministarstvo poljoprivrede, odnosno razdeo koji govori o troškovima za poljoprivredu, za agrarni budžet, smesti u član 14, znači, tu imamo i poljoprivredu. Mi ne ulazimo u to kakvi su ovi programi, da li su dobri ili loši. Jednostavno, u to ne možemo da uđemo, jer te programe nemamo. Moguće je da je ministar finansija to nama ponudio u dopunama budžeta za 2003. koje smo dobili pre neki sat vremena, ali složićete se da nije prihvatljivo da se sada, u ovim okolnostima, o tome izjašnjavamo. To smo trebali da dobijemo mnogo pre početka rasprave o budžetu, i to u vidu programa koji ćemo usvajati zajedno sa budžetom. Sva ta sredstva nisu ni mala, ona iznose negde oko 10% budžetskih rashoda i sigurno da Skupština mora da dozvoli korišćenje tih sredstava po posebnim programima. Kako ćemo onda naredne godine, kada budemo usvajali završni račun budžeta za 2003. godinu, odnosno 2004, ili neku drugu, kako ćemo moći da poredimo šta je planirano i šta je ostvareno. Znači, toga nema. Mnogi od ovih programa su i višegodišnji. Znači, oni su izvesne strategije u ovim oblastima. Sve to je moralo da bude pred ovom skupštinom. DSS je puno puta o tome govorila, i kada smo dali zahtev za proširenje završnog računa budžeta za 2001. godinu, opet su ti posebni programi bili najveći problem. Sada se pokazuje da su i u budžetu za 2003. godinu posebni programi problem. Ministarstvo finansija ne može da uradi posao za druga ministarstva, to je očito. Ono može da ih odbrani za ovom govornicom, ali ne može da uradi posao umesto njih. Ta ministarstva, ovde navedena, su morala da izađu sa tim programima, da podnesu zajedno sa računom budžeta za 2003. godinu te programe Skupštini, i onda smo mi to trebali da usvojimo. Ako svega toga nema, potrebno je ovaj član, odnosno amandman DSS usvojiti i posle toga pristupiti raspravi o računu budžeta za 2003. godinu.
Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, smešno mi je, naravno, sve ono o čemu je govorio ministar Đelić, njegovi hipomanični istupi, ali ću prvo da kažem o čemu je ovde reč i šta sam tražio predloženim amandmanom. Naime, u članu 14. stav 1. alineji 1. iznos "1.370.000.000" zamenjuje se iznosom do "180.000 dinara". Rečje o novcu koji pripada tzv. Koordinacionom telu, koje je formirala Vlada Srbije, učestvovala je nešto i Savezna vlada, malo se ljutili, pa zatim učestvovali. Bog će znati ko sve stoji iza toga. U svakom slučaju, to smo tražili zato što ni u ovom novom, dodatnom izveštaju, nismo dobili nikakve informacije kako će se taj novac trošiti. Niko nam nije rekao gde će te pare da idu, da li će se plaćati određene organizacije, udruženja, da li će se davati i isplaćivati plate Srbima na Kosovu i Metohiji, ili će taj novac onako kako želi i onako kako to on samo zna, onako kako to samo on hoće, trošiti Nebojša Čović. Nigde nikvakve garancije za način trošenja tog novca apsolutno u budžetu ne postoje, to ne postoji ni u svim drugim propratnim aktima, koje nam je ministar doneo, koje nam je Vlada dostavila. Zato smo mi tražili, i nije slučajan ovaj iznos, jer smo tražili da se otprilike na ovakav način, po ceni po kojoj Vlada prodaje srpske šećerane, da se na taj način i po toj ceni izgrade nove šećerane na Kosovu i Metohiji i na taj način će se najbolje finansirati narod na Kosovu i Metohiji, mnogo bolje, jer od ovoga teško da će išta videti. Teško da će išta videti, zato što se ne zna ni ko, ni kako će taj novac da troši, a davati to u ruke Nebojši Čoviću, bez ikakve provere, zaista je krajnje neodgovorno.Ja bih molio ministra pošto znam da čak i on, kakav je da je, a o njemu mislim sve najgore, verovatno i on o meni. Hvala mu na tome.Ali, mislim da bi bilo dobro da još jedanput odgovori i za ovo - gde će da idu tačno pare, i da ne priča te priče za koje možete da se snalazite - na šta se troši 28,5 miliona, nego da nam kažete konkretno na šta se troši tih 28,5 miliona, jer znate da ni sami ne znate našta će to tačno da ode. To vam je dostavio ministar, onako je tražio, kao što je i ovo ovaj dostavio - dajte mi 1.370.000.000, a našta će da se troši, to Bog otac ne zna, i nikome živome nije jasno. Ja vas pozivam da prihvatite ovaj amandman. Kad se radi o raspoređivanju tih finansijskih sredstava, koja bi se na takav način uštedela, bilo bi dobro, ali da to ide onako kako biste vi rekli,u transparentne programe za srpski narod na Kosovu i Metohiji, za one koji žele da opstanu na svojim vekovnim ognjištima, za one koji žele da žive životom dostojnim čoveka, ali da znamo da taj novac tamo ide. Još bih samoželeo da kažem...
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.
Ja sam prekoračio vreme, a viste prekardašili u tome, ali završavam. Naravno, glasanje o budžetu svaki put je glasanje o Vladi Republike Srbije, glasanje kojim se pokazuje ko je vlast, a ko je opozicija. Oni koji na bilo koji način podrže budžet, a ima raznih načina za podršku budžetu, definitivno će javnosti i građanima Srbije pokazati da su za Zorana Đinđića i njegovu Vladu. Naravno, mi srpski radikali ćemo jasno staviti do znanja da smo i protiv budžeta, i protiv Vlade Republike Srbije. I na kraju, samo bih reklamirao novu knjigu dr Vojislava Šešelja.
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena i na to da u prekoračenom vremenu koristite govornicu za promociju vaše stranke. Da li ima prijava za reč po ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Nada Kolundžija, predsednik poslaničke grupe Demokratska alternativa.
Poštovano predsedništvo, uvaženi članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, gluostima kojima smo izloženi od nekih poslanika, teško je odrediti pravu meru, zato što, prosto, pamet nije u stanju da se premetne u glupost i da odmeri veličinu gluposti. Drugo, zato ja kao čovek koji za sebe mislim da sam čovek pristojne pameti, sa glupostima neću polemisati. Ono što smo takođe ovde čuli ejste gomila neznanja, ali o neznanju se može uzeti mera, znanje mu uzima meru. Osim toga, neznanje se može smanjiti, ako se saznanjima dopuni i činjenicama, i zato ću reći samo nekoliko činjenica, da bi onima koji ne znaju dopunila njihov fond znanja. Laži koje smo ovde takođe čuli, one su i cilj i sredstvo, i ja znam, a i oni koji se služe lažima, znaju da lažima činjenice ne trebaju, a istina im je krvni neprijatelj. Zato ja, što se tiče laži, tražiću samo razloge - šta te laži treba da prikriju. To je razlog zbog čega se laži lansiraju. One moraju prljave tragove da sakriju. Dakle, kada se tiče činjenica, hoću samo da kažem da je dobro naplaćeni patriotizam za rezultat imao Rezoluciju Saveta bezbednosti i Kumanovski sporazum koji jasno kaže da ni u kojim uslovima nikakve snage države Srbije neće ući na Kosovo i Metohiju, i neće u ći u kopnenu zonu bezbednosti. Dakle, toje rezultat jedne naplaćene patriotske politike kojim je jedan deo, a to je hiljadu kvadratnih kilometara Kosova i Metohije i 725 kvadratnih kilometara juga Srbije, otkinutozapravo iz ustavnog prava poretka Srbije. Dakle, to su činjenice. Vlada koja je isključena iz mogućnosti da utiče na te događaje, nova vlast, našla je formu da formira zajedničko telo koje se zvalo Koordinaciono telo za jug Srbije i Koordinacioni centar za jug Srbije, i to su radile Savezna i Republička vlada. Te vlade su usvajale programe, te vlade su usvajale finansijske planove i finansijske izveštaje Koordinacionog tela i Koordinacionog centra. Rezultat rada toga jeste da je ukinuta kopnena zona bezbednosti, da su naše snage na jugu Srbije i da su odškrinuta vrata za Kosovo i Metohiju, da tamo Srbija pokuša da nešto uradi. Što se tiče laži, šta treba prikriti ovim lažima. Ovim lažima očigledno treba prikriti činjenicu da je politika koja je vođena, kakve su namere bile, to oni neka objašnjavaju onima koji će ih jednog dana, a ja verujem u sudovima pitati kakve su im namere bile, ali rezultat toga jeste ono što se u svakoj normalnoj zemlji jasno evidentira kao izdaja državnih i nacionalnih interesa. Otkinuti, skoro dve hiljade kvadratnih kilometara sopstvene teritorije, jeste državna izdaja i verujem da će oni odgovarati pred sudovima. Mislim da je to osnovni razlog zbog koga su se oni odlučili za ovakve napade, a što se tiče prostote kojom naszasipaju, pristojnost nalaže da budemo iznad toga.
Nema više prijavljenih za reč po ovom amandmanu. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Živanko Radovančev, Golub Rajić, Miomir Ilić, Ljubomir Mucić i Rade Bajić. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za finansije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodna poslanica Nataša Jovanović podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 14. doda novi član. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li se neko drugi prijavljuje za reč od ovlašćenih učesnika u raspravi? (Ne.) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Joca Arsić, Jovan Todorović, Ljubomir Mucić i Dušan Cvetković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? (Da.) Narodni poslanik Joca Arsić i ovo je poslednji amandman koji je podnet na Predlog ovog zakona.
Ja nisam kriv što je petak i 13, vreme za vikend. Kao što je najavila predsednik, gospođa Mićić, grupa poslanika SPS-a, u ime poslaničke grupe, podnela je amandman na član 15. i predlaže da se član 15. menja i da glasi: "Obaveze Republike Srbije po Zakonu o izdavanju kratkoročnih obveznica ("Službeni glasnik RS", broj 54/96) izmiriće se do kraja juna 2004. godine". Obrazloženje za podnošenje ovakvog amandmana je sledeće, za obaveze Republike Srbije po Zakonu, izdavanje kratkoročnih obveznica su trebale da buduizvršene do kraja 2002. godine, što je bilo predviđeno Zakonom o budžetu i za 2001. godinu i za 2002. godinu. Kako ove obaveze nisu ispoštovane, i to ni po jednom zakonu, predloženim amandmanom utvrđuje se kraći rok, do 30. juna 2004. godine, a pošto je rok tri godine neopravdano dug i ne garantuje da će obaveze biti izvršene. Samo da vas podsetim da je predviđenim članom, predviđeno da se obaveze Republike Srbije po Zakonu o izdavanju kratkoročnih obveznica, kao što sam rekao "Službeni glasnik Republike Srbije", broj 54/96) izmire do kraja 2005. godine. Smatramo da je ovaj rok poprilično dug, da se opet utvrđuje jedna neprincipijelnost koja se kritikuje stalno, a to je da su prethodnici ostavili određene obaveze koje ova vlast treba da izmiruje, a evo, ovim predlogom se ove obaveze, pretpostavljam, ostavljaju za drugu vlast, jer, kao što je poznato, ovoj skupštini mandat ističe negde 2005. godine januara meseca, a ovde je predviđeno da se ove obaveze izmire do kraja 2005. godine, odnosno 31. decembra 2005. godine. Iz tih razloga, predložili smo i ovaj kraći rok, podsećajući na to, obaveze koje su inače predviđene još iz 1996. godine se izmire u toku iduće godine do polovine iduće godine i na taj način se servisira ova obaveza. Hvala vam.
Za reč se javio narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a.
Dame i gospodo narodni poslanici, drug Joca Arsić, u ime poslaničke grupe SPS-a je predložio zaista jedan od amandmana koji je vrlo bitan i koji je značajan, iako se nalazi na kraju, a imajući u vidu da nijedna poslanička grupa nije podnela amandman na ovaj član, a radi se faktički o produžavanju isplate obaveze po osnovu kratkoročnih obveznica koje su izdate 1998. godine, odnosno 1997. godine, a budžetu za 1998. godinu opredeljena, a kasnije i opredeljena sredstva za otiplatu tih obveznica. Sa druge strane, mogu da kažem da i u budžetu za 2001. godinu i 2002. godinu, mi smo predvideli u jednom članu da će sve obaveze koje su po ovom zakonu bile preuzete, biti izmirene do 31.12.2002. godine, pa zatim 31.12.2002. godine, i da je Predlogom odluke o budžetu za 2003. godinu, taj rok, znači, zakonski, i to po osnovnom zakonu, po Zakonu budžeta, produžen do 2005. godine. Ovim amandmanom mi nismo hteli da produžavamo taj rok za naredne tri godine, imajući u vidu da smatramo da ova skupština i ova vlada ne treba da ostavlja nikakve obaveze po osnovu hartija od vrednosti i finansijske obaveze za neki budući parlament, buduću vladu. U tom cilju, mi smo i predložili da se u budžetu za 2003. godinu, a najdalje do prve polovine juna 2004, isplati, odnosno izvrši isplata obveznica koje su izdate 1997. godine. Hvala.
Da li se po ovom amandmanu još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, pitam da li predstavnik predlagača želi da da završnu reč? (Ne želi.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima i saglasno članu 148. stav 3. Prelazimo na 3. tačku: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMAZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2002. GODINU (glasanje) (Dejan Mihajlov,s mesta: po Poslovniku.) Po Poslovniku, izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo uvaženi poslanici, tvrdnje predsednika Vlade da bi posledice neusvajanja budžeta pogodile građane, potpuno su netačne. To se vidi i na samoj činjenici što on ne prisustvuje glasanju o budžetu. Ja hoću ovom prilikom da kažem, da s obzirom, da nismo prethodnih nekoliko dana dobili odgovore na mnoga pitanja koja smo postavili na završnom računu budžeta ...
Koji član Poslovnika, narodni poslaniče reklamirate?
... poslanici DSS-a ne žele da učestvuju u tome da se gura ruka u džep poslanicima...
Da li je to povreda Poslovnika ili je povreda Poslovnika to što nećete da učestvujete u raspravi, šta mislite?
Nećemo da učestvujemo u glasanju, s obzirom da Vlada nije učestvovala u raspravi i samim tim poslanici DSS-a su....
Zloupotrebili ste javljanje po Poslovniku, po reklamiranju Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona i u pojedinostima prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama o budžetu Republike Srbije za 2002. godinu, u načelu. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Zaključujem glasanje: Za 122, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo dva od ukupno prisutna 124 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nema kvorum za odlučivanje. Izvolite, javite se po Poslovniku, ne čujem vas. Za reč se javio narodni posalnik Čedomir Jovanović, izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa članom, mislim da je 81. Poslovnika o radu Republičkog parlamenta, molim za pauzu zbog konsultacija u okviru naše poslaničke grupe, pošto je pokrenuta inicijativa od strane poslaničke grupe za zamenu poslanika koji nisu spremni da se odazovu svom posalničkom pozivu, pa želimo da u narednih sat vremena obavimo dodatne konsultacije i eventualno, ako, zatim, postoji politička saglasnost, izvršimo zamenu onih poslanika koji se ne odazivaju svom pozivu.
Prihvatam predlog predsednika poslaničke grupe DOS-Reforma Srbije i određujem pauzu. [[Posle pauze – 19,15.]] Poštovane dame i gospodo, narodni poslanici, molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum za odlučivanje i prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obaveila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje, kao što sam već rekla. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2002. godinu, u načelu. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Zaključujem glasanje: za 123, protiv četiri, uzdržanih nije bilo, nije glasao jedan, od ukupno 128 narodnih poslanika. Pošto smo prihvatili zakon u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Podsećam vas da je konstatovano da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani na član 7. narodnog poslanika Velimira Simonovića, sa pravno-tehničkom redakcijom koju je predložio Odbor za finansije i na član 7. narodnog poslanika Dragana Pavlovića. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljubomir Mucić, Radojko Petrić, Nebojša Jović i Marko Ćulibrk. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za šest, protiv 119, uzdržanih nije bilo, nisu glasala tri, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Živanko Radovančev, Miomir Ilić, Hranislav Perić i Golub Rajić. Nadležni odbori nisu prihvatili ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za četiri, protiv 121, uzdržanih nije bilo, nisu glasala tri, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljubomir Mucić, Radojko Petrić, Jovan Todorović, Dušan Cvetković, Živanko Radovančev i Joca Arsić. Nadležni odbori nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za pet, protiv 120, uzdržanih nije bilo, nisu glasala tri, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo Odbor za finansije. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za 117, protiv tri, uzdržanih šest, nisu glasala dva, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljubomir Mucić, Radojko Petrić, Jovan Todorović, Dušan Cvetković, Živanko Radovančev i Joca Arsić. Nadležni odbor nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za pet, protiv 120, uzdržanih nije bilo, nisu glasala tri, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2002. godinu, u celini. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Zaključujem glasanje: za 124, protiv nije bilo, uzdžan jedan, nisu glasala dva, od 127 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila većinom glasova Predlog zakona. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2003. GODINU (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2003. godinu, u načelu. Zaključujem glasanje: za 118, protiv sedam, uzdržanih nije bilo, nisu glasala tri, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona o budžetu za 2003. godinu, u načelu. Pošto je prihvaćen Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Podsećam vas da je u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima konstatovano da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani na članove 4. i 14. koje su zajedno podneli narodni poslanici Živanko Radovančev, Golub Rajić, Miomir Ilić, Ljubomir Mucić i Rade Bajić. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za niko, protiv 120, uzdržana četiri, nisu glasala četiri, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Jovan Todorović, Dušan Cvetković, Joca Arsić, Radojko Petrić i Ljubomir Mucić. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za jedan, protiv 121, uzdržanih nije bilo, nije glasalo šest, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Bratoljub Janačković. Stavljam na glasanje amandman. Sada ne možete da odustanete od amandmana, mogli ste da odustanete za vreme rasprave, izvinjavam se. Zaključujem glasanje: za 12, protiv 105, uzdržana dva, nije glasalo devet, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Jovan Todorović, Dušan Cvetković, Joca Arsić, Radojko Petrić i Ljubomir Mucić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za nije bilo, protiv 121, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 7, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Jovan Todorović, Dušan Cvetković, Joca Arsić, Radojko Petrić i Ljubomir Mucić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za 4, protiv 119, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 5, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Veljković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za nije bilo, protiv 120, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 8, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Petrović, Dušan Ilić i Dragan Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za jedan, protiv 119, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 8, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić, Adam Urošević i Živko Selaković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za tri, protiv 119, uzdržan jedan, nije glasalo 5, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za nije bilo, protiv 119, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 8, ukupno 127 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. U toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima amandman na član 4. povukli su narodni poslanici Srđan Petrović, Dušan Ilić i Dragan Lazić. Na član 4. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za jedan, protiv 120, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 7, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Petrović, Dušan Ilić i Dragan Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za nije bilo, protiv 121, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 7, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Žarko Obradović, Zoran Anđelković, Ljubomir Mucić, Radojko Petrić, Nebojša Jović i Hranislav Perić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za 4, protiv 121, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 3, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za nije bilo, protiv 119, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 9, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić, Adam Urošević i Živko Selaković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za 5, protiv 120, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 3, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Žarko Obradović, Zoran Anđelković, Ljubomir Mucić, Radojko Petrić, Nebojša Jović i Hranislav Perić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za 4, protiv 119, uzdržan jedan, nije glasalo 4, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za 4, protiv 120, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 4, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić, Adam Urošević i Živko Selaković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za dva, protiv 120, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 6, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Ljubodrag Grbić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za 19, protiv 104, uzdrža dva, nije glasalo 3, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za 16, protiv 94, uzdržanih 10, nije glasalo 8, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branislav Ivković, Dragan Tomić, Stevan Gudurić, Zoran Nikolić i Vladimir Garčević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje. Za 12, protiv 92, uzdržanih 20, nije glasalo 4, ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Predrag Mijailović i Dragoljub Vojinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: za 5, protiv 117, uzdržanih nema, nije glasalo 6, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: za 26, protiv 91, uzdržanih 6, nije glasalo 5, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Tomislav Nikolić i zajedno narodni poslanici Srđan Petrović, Dušan Ilić i Dragan Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: za jedan, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 7, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić, Milan Janković, Dragan Todorović, Hranislav Perić i Dušan Cvetković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: za niko, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 8, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: za niko, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 10, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Živanko Radovančev, Golub Rajić, Miomir Ilić, Rade Bajić i Bora Stanimirović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: za 4, protiv 120, uzdržan jedan, nije glasalo tri, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. U toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima, amandman na član 13. povukla je narodna poslanika Gordana Pop - Lazić. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljubomir Mucić, Nebojša Jović, Dragan Jovanović, Rajko Baralić i Rajko Ćulibrk. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: za niko, protiv 118, uzdržan jedan, nije glasalo 9, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Petrović, Dušan Ilić i Dragan Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: za niko, protiv 119, uzdržan jedan, nije glasalo 8, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: za jedan, protiv 115, uzdržan jedan, nije glasalo 11, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodna poslanica Nataša Jovanović podnela je amandman kojim predlaže da se posle čalna 14. doda novi član. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: za 3, protiv 112, uzdržana četiri, nije glasalo 9, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Joca Arsić, Jovan Todorović, Ljubomir Mucić i Dušan Cvetković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: za 4, protiv 117, uzdržana dva, nije glasalo 5, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje po amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2003. godinu, u celini. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Zaključujem glasanje: za 119, protiv sedam, uzdržanih nema, nije glasalo dva, od ukupno 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predloga zakona o budžetu za 2003. godinu. Dame i gospodo narodni poslanici, sa radom nastavljamo u utorak. Ostalo nam je još tri tačke dnevnog reda. Zahvaljujem se na strpljenju i pažnji.