Molim narodne poslanike da zauzmu svoja mesta, kako bismo počeli rad Pete sednice u pre podnevnog delu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici, po prijavama, prisustvuje 102 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Milan Radulović, Slobodan Pavlović, Jožef Kasa, Petar Mišić, Predrag Stojanović, Branimir Trajković, Jelena Milenković, Laslo Torde, Miroslav Markićević, Miodrag Stamenković, Branko Gligorić, Dušan Budišin, Arsen Kurjački. Narodna poslanica Slavica Tatomir zakasniće na današnje zasedanje a izostaće sa prepodnevnog dela narodni poslanik Miomir Tadić, a sa popodnevnog dela narodna poslanika Neda Arnerić. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju: predsednik i potpredsednici Vlade Republike Srbije, ministri u Vladi Republike Srbije, sekretar Vlade Republike Srbije i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da je predsednika Narodne skupštine gospođa Nataša Mićić na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, predstavnike Narodnog pokreta Otpor, predstavnike Nacionalnog demokratskog instituta, predstavnike Udruženja univerzitetskih profesora i nastavnika Srbije - Sekcija "Kolubara" i predstavnika USAID-a (JUESEID-a). Pozdravljam prisutne goste u ime Narodne skupštine. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O OBIMU SREDSTAVA I UČEŠĆU OPŠTINA I GRADOVA U POREZU NA ZARADE I POREZU NA PROMET U 2003. GODINI Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Marijan Rističević, zajedno narodni poslanici Đura Lazić, Ljubiša Maravić i Sreten Mitrović, zajedno narodni poslanici Bojan Kostreš i Novica Đurašković, zajedno narodni poslanici Vladan Radovanović i Jakov Stamenković, zajedno narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević, zajedno narodni poslanici Dušan Cvetković, Radojko Petrić, Nebojša Jović, Hranislav Perić, Jovan Todorović i Joca Arsić, zajedno narodni poslanici Dušan Cvetković, Radojko Petrić, Nebojša Jović, Hranislav Perić, Jovan Todorović, Joca Arsić i Ljubomir Mucić, zajedno narodni poslanici Miroslav Martić, Nataša Mićić, Bogoljub Zečević, Zoran Mićović, Milka Marinković, Branko Bešević, Predrag Mijailović, Zeldžo Hurić, Vukosav Tomašević, Slađan Mijailović, Zoran Ćirković, Vasilije Pavićević i Radojko Petrić, narodni poslanici Miomir Tadić i Slavoljub Matić. Narodni poslanici Vladan Radovanović i Rakov Stamenković, pisanim putem, povukli su amandmane koje su, pojedinačno i zajedno, podneli na članove 2. i 3. Predloga zakona. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas, da prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto je ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe 5 časova i pošto vam je poznato vreme koje je na raspolaganju pojedinim poslaničkim grupama, molim predsednike ili predstavnike poslaničkih grupa da, ukoliko to već nisu učinili, podnesu spisak narodnih poslanika po redosledu prijava za reč do vremena potrebnog da se po Poslovniku Skupštini obrate drugi izvestioci po ovom zakonu. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 100. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije govori o tome da dostojanstvo Narodne skupštine mora da bude poštovano uvek. Istina, tu se pominje da narodni poslanici moraju da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine, pa vas ja zato pozivam sada da mi poštujemo dostojanstvo Narodne skupštine i da ne otpočinjemo raspravu po ovoj tački dnevnog reda dok se ne pojavi ovlašćeni predstavnik predlagača Predloga zakona, odnosno ministar za finansije i ekonomiju Božidar Đelić. Neshvatljivoje gospođo Čomić da vi otpočinjete raspravu po jednoj tački dnevnog reda, a vidite i sami da nas predstavnik predlagača nije udostojio i ne prisustvuje na sednici Narodne skupštine kada se raspravlja o ovoj tački dnevnog reda. Ja konstatujem da se nisu stekli uslovi za raspravu po ovoj tački dnevnog reda. Uslov nije samo da u sali budu narodni poslanici, uslov je da u sali bude i predstavnik Vlade. To je onaj koji prvi dobija reč, ako možda niste znali i onaj koji dobija reč kada god je zatraži. To je onaj koji bi trebalo da nam sada ovde iznese razloge zbog kojih narodni poslanici treba da glasaju za Predlog zakona, da ga obrazloži, da već sada kaže zbog mnogih amandmana koji su stigli na ovaj predlog zakona zašto je neka opština dobila manji procenat, zašto neki grad, kako je moguće u roku od 10 dana da su gradovi mogli da se zadovolje i sa manjim prihodom od poreza na promet nego što je bio prvobitni predlog, gde su ta sredstva otišla i ja smatram da Narodna skupština Republike Srbije, ako je demokratska skupština nikada ne sme da otpočne raspravu o predlogu zakona koji je podnela Vlada ukoliko sednici ne prisustvuje predstavnik Vlade Republike Srbije.
Da li narodni poslanik traži sastanak Administrativnog odbora da se izjasni o ovoj povredi? (Tomislav Nikolić: ja vidim da vi ne želite uopšte ozbiljno da razgovarate o ovome.) Da li narodni poslanik želi da se izjasni Administrativni odbor, pošto moramo to konstatovati u stenogramu pre nego što vam dam objašnjenje za koje je nadležan predsednik, odnosno predsedavajući. Konstatujem da narodni poslanik ne želi reč kako bi se izjasnio o sastanku Administrativnog odbora. Povreda Poslovnika koja se odnosi na dostojanstvo Narodne skupštine je u izjavi narodnog poslanika tumačena, a neprimenjiva odredba Poslovnika. Uslov da bi sednica Narodne skupštine bila održana je da postoji poslovnički kvorum za rad, a da sva druga lica koja budu pozivana na sednice Narodne skupštine ne predstavljaju kvorum. Slažem se da je lep i nepisani običaj da nadležni i pozvani budu prisutni, ali to nije predmet Poslovnika i to narodni poslanik vrlo dobro zna. Pošto predstavnik predlagača nije prisutan, da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč želi narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predsednik poslaničke grupe SPS, za oba zakona, za ovaj i za zakon koji je kao 6. tačka dnevnog reda. Izvinjenje narodnom poslaniku, dakle s obzirom da zbog stenograma moram da kažem da saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine otvaram načelni pretres. (11,00 časova)
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije ovlašćen sam da pred ovim Parlamentom iznesem razloge zbog kojih Socijalistička partija Srbije ne može prihvatiti predlog ovog zakona. Moram da kažem čak i da smo mogli da prihvatimo neke odredbe ovog zakona ili raspored sredstava, koji je njime predložen, činjenicom da ministar za finansije gospodin Đelić nije prisutan u ovoj Skupštini bili bi prinuđeni da takođe odbijemo taj zakon. Mislim da je to stvarno neozbiljno da predlagač sredstava, koja se dodeljuju opštinama, radi ostvarivanja funkcija lokalne samouprave, pri čemu valja imati u vidu da javna potrošnja, koja se preko lokalnih samouprava stvara, predstavlja značajan deo društvenog proizvoda koji se u jednoj zemlji, kakva je Srbija, troši u javnoj potrošnji. Reč je o preko 60 milijardi dinara, pri čemu ovom prilikom razgovaramo i o ukupnim budžetima lokalnih samouprava, koji su prema viđenjima Ministarstva za finansije dozvoljeni u 2003. godini, kao i o rasporedu 8,3 milijarde dinara prema kriterijumima koji su sadržani u Zakonu o lokalnoj samoupravi. Najpre sve vas i čitavu javnost želim da potsetim na to da smo prilikom usvajanja Zakona o lokalnoj samoupravi, u onom delu koji se pre svega odnosi na kriterijume po kojima će se deo ubranog poreza na promet ili deo poreza na zarade, koji se ostvari na teritoriji lokalne samouprave, vraćati u budžete tih lokalnih samouprava, imali vrlo ozbiljne primedbe, pre svega u pogledu kriterijuma koji se primenjuju pri raspodeli tih sredstava. Na žalost i prva, a i sada druga predložena raspodela tih sredstava govori o manjkavosti i nedostatku tih kriterijuma, pri čemu bi morali da vodimo računa o nejednakoj razvijenosti naših opština širom Srbije. Upravo taj kriterijum razvijenosti je, čini mi se, u ovom predlogu zakona, dakle u predlogu rasporeda sredstava, paušalno primenjivan u najvećem broju opština. Činjenica je da je došlo do rasta sredstava, koja će se vratiti skupštinama opština sa 6 milijardi na 8,3 milijarde, ali se postavlja pitanje zbog čega nismo uvažili neke objektivne kriterijume razvijenosti, bolje rečeno nerazvijenosti pojedinih sredina i onda sa stanovišta Ministarstva za finansije bili izdašniji u potpomaganju tih lokalnih samouprava da prevaziđu očigledne probleme koje imaju u funkcionisanju samouprave kao takve. Najveći broj opština je nominalno dobio veći broj sredstava, ali postoje 4 opštine u ovom predlogu koje su dobile manje sredstava, manje sredstava nego što je to bio slučaj u toku 2002. godine i biće zanimljivo da nam ministar objasni kako se to moglo desiti da i pored svih parametara koji su ovde korišćeni za izračunavanje dela sredstava, koja pripadaju lokalnim samoupravama, kako se moglo desiti da neke opštine poput Loznice, poput Kučeva, poput Velikog Gradišta dobiju manje sredstava nego što je to bio slučaj u 2002. godini, pa je na primer Loznica dobila 7,2 miliona manje sredstava, Kučevo je dobilo 2,7 miliona manje sredstava, a Veliko Gradište 1,6 miliona manje sredstava nego što je to bio slučaj prema istim kriterijumima u 2002. godini. Otprilike, na istom nivou ili sa neznatnim povećanjem imamo četiri opštine, i to: Inđiju, Knić, Rekovac i Sokobanju. Ako su primenjivani parametri koji se tiču rasta bruto društvenog proizvoda od 5% i inflacija koja se predviđa, sa ovom koja će biti preneta iz decembra 2002. godine u 2003, od 14,1%, onda je zaista besmisleno utvrditi ovakav predlog u kojem te opštine dobijaju manje sredstava ili dobijaju, otprilike, na istom nivou kao u 2002. godini. Ono što se na prvi pogled iz ovog predloga može uočiti je da se došlo do jedne preraspodele sredstava u korist gradova. Naravno, kao poslanik SPS-a nemam ništa protiv da gradovi dobiju više sredstava, jer objektivno postoje problemi koji se u tim gradovima moraju rešavati, ali sam zaista protiv toga da to ide na štetu ili na teret nekoliko opština koje sam i naveo u ovom primeru, a i većine drugih opština koje su na ovom spisku za raspodelu predmetnih sredstava. Ukupno je gradovima za 2003. godinu predviđeno povećanje od oko milijardu i 200 miliona dinara. Ako znamo da je ukupno povećanje svih opština 3,3 milijarde, onda je potpuno jasno da sve opštine u Srbiji imaju povećanje, zaokruženo govoreći, oko 2,1 milijarde dinara u 2003. godini. Kada smo govorili o kriterijumima, onda smo između ostalog govorili i to da kriterijum razvijenosti u sebi mora da podrazumeva mnogo više faktora i elemenata nego što je bilo predloženo zakonom i nego što se primenjuje i u ovom predlogu. Potpuno sam uveren da ministarstvo nije uzelo u obzir stanje ekonomije i privrede u mnogim ili u većini sredina. Na primer, broj zaposlenih radnika ne igra nikakvu ulogu. Takođe, ne igra ni broj nezaposlenih radnika. Dalje, neki kriterijumi koji su primenjivani u pogledu, recimo, broja škola, broja odeljenja, dečjih obdaništa itd, takođe su na neki način zacementirani na postojećem stanju, pa se ispostavlja da one sredine koje, recimo, imaju četiri srednje škole i toliko i toliko odeljenja, za svagda treba da po istom kriterijumu dobijaju otprilike istu količinu realnih sredstava, a da se pritom, recimo, zanemari činjenica da postoje srednje škole, pa i osnovne, u kojima u jednom odeljenju imamo i preko 30, pa čak i preko 35 učenika, što nije u skladu sa kriterijumima osnovnog i srednjeg obrazovanja kada je u pitanju broj đaka. One sredine koje, nažalost, imaju samo jedno jedino obdanište, dobijaju, prema broju dece u tom obdaništu, odgovarajući deo sredstava, pri čemu se ne vodi računa o tome da je realna potreba u mnogim u tim sredinama da imaju ne jedno, nego dva, čak tri ili pet obdaništa. Dakle, ti kriterijumi u pogledu broja stanovnika koji potencijalno treba da koriste nekakva sredstva i radi ujednačavanja tih usluga od strane države prema građanima, nisu zastupljeni. Recimo, uzmite kriterijum stanovništvo. Mi imamo dosta paradoksalnu situaciju da su sve opštine došle do toga da u budžetskoj 2003. godini imaju manje stanovnika nego što je to bio slučaj u 2002. godini.Jednostavno, ne mogu da razumem o kojim se tu zapravo podacima radi. Kaže se da su korišćeni podaci iz poslednjeg popisa. Postavlja se pitanje kako je taj popis sproveden? Šta je sa ljudima koji su u inostranstvu, a koji ovde vrlo ozbiljno figuriraju kao stavka i, pre svega, u smislu umanjenja broja stanovnika u pojedinim opštinama. Recimo, imate situaciju da je Opština Loznica, prema podacima iz 2002. godine, imala preko 113.000 stanovnika, a da danas u predlogu imamo kriterijum od 86.000 stanovnika. Šta se desilo sa 27.000 građana sa područja Opštine Loznica za ovaj period? Takođe, Ministarstvo za finansije je našlo za shodno da umanji sredstva pojedinim opštinama za onaj broj radnika koji rade u inostranstvu i za onaj broj članova njihovih porodica, pri čemu mislim da neke okolnosti ne idu na ruku ovom načinu utvrđivanju sredstava, jer retke su porodice koje su u punom sastavu u inostranstvu. Najčešći je slučaj da su ovde žena ili deca koja idu u školu ili koriste obdanište, koja koriste komunalnu infrastrukturu, koja učestvuju u stvaranju poreza na promet koji se izdvaja kao povraćaj sredstava iz republičkog budžeta pojedinim opštinama. Dalje, šta je bilo sa izbeglicama? Šta se desilo sa preko 10.000 izbeglica na prostroju lozničke opštine, a došli smo do toga da Loznica ima 27.000 stanovnika manje nego što je to bio slučaj u 2002. godini i,naravno, svojstveno tome, znatno manja sredstva nego što je to bilo predviđeno i nego što bi to, prema broju stanovnika u toj opštini, trebalo da bude slučaj. Ovde ću završiti prvi deo izlaganja, pošto nameravam da čujem i gospodina ministra. Nadam se da će on moći da nam objasni neka rešenja iz ovog predloga zakona.
Za reč se javio ministar Vlade Republike Srbije, gospodin Božidar Đelić. Ministre, imali ste kritiku zbog kašnjenja, od strane narodnih poslanika.
Gospođo potpredsednice, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, prvo, želim da se izvinim. Bio sam u zgradi, međutim, oni koji su trebali da me upozore da je počela sednica, nisu to uradili. Želim samo da se izvinim što nisam bio tu koji minut ranije da dam ovo uvodno izglanje. Nadam se da ćete mi dozvoliti da to sada uradim. Svaki put, ovo je valjda treći put da ovaj zakon dolazi na dnevni red cenjenog doma. Imamo evidentnu podelu između, s jedne strane nužnosti da se obezbedi ravnoteža u celom sistemu javnih finansija između raspoloživih sredstava i upotreba tih sredstava. Naravno, nećete mi zameriti ako u momentu neke rasprave, kada oni isti koji su pre koju nedelju pritisnuli zeleno na tasteru da se ukinu neki porezi na promet, u ovom momentu dolaze i traže veća sredstva za njihovu opštinu, napomenem da postoji nešto je balans u javnim finansijama i da, ukoliko se izglasa jedan budžet za Republiku Srbiju, gde je predviđen jedan iznos sredstava da bi se obezbedila sredstva za finansiranje penzija, osnovnog osiguranja, socijalne zaštite i mnogo toga što je u budžetu Srbije, naravno, moramo uvek napomenuti da jedanput, kada se obezbedi i taj iznos sredstava, onda ne ostaje neki drugi novac koji se nalazi na nekom drugom mestu, već su to ponovo ti isti građani, ta ista privreda koja treba da finansira javne rashode. Zbog toga, pre nego što uđem u detalje ovog zakona, želim samo da napomenem tu prvu stvar. Imajući u vidu budžet Republike Srbije koji je izglasan prošle nedelje, tu je obezbeđen jedan nivo sredstava za budžet, za nacionalni nivo. Imamo u članu 2. jedan iznos sredstava koji je obezbeđen i za finansiranje Savezne Republike Jugoslavije. Sigurno će to pretrpeti neke izmene kada dođe, što je sada izvesno, do izglasavanja Ustavne povelje i pratećeg ustavnog zakona. Ipak, onda to znači da u tom balansu javnih prihoda i javnih rashoda ovaj obim sredstava, ovde govorimo o 11,3 milijarde dinara, a to je onaj iznos o kome se može diskutovati i ne može se povećavati a da se ne smanji nešto i da se smanji iznos prihoda neke druge opštine ili, pak, da se smanji izvor prihoda za budžet Republike Srbije ili za SRJ. Zbog toga, mogu da kažem da jedan broj amandmana ne može da se prihvati, jer on želi da deli novac koji ne postoji. Moramo, ukoliko u ovoj debati želimo nešto da promenimo, da vidimo šta je to šta treba da se smanji u rashodima Republike ili šta je to što treba da se smanji u rashodima Savezne Republike Jugoslavije, naročito vojske koja vuče najveći deo tih sredstava. Mislim da je u debati jasno da će mnogi lideri, i to lokalne samouprave, hteti da pokažu brigu za njihovu lokalnu samoupravu. Isto tako, moramo pokazati brigu i za SRJ, naročito za vojsku, našu diplomatiju i za ono što ste tek pre koji dan ovde izglasali, a to je budžet Republike Srbije. To je ta prva uvodna napomena, jer se u ovoj debati to često izgubi iz vida. Druga napomena, odmah bi hteo to da napomenom u ovom uvodnom momentu, a to ću i ponovo napomenuti kada dođemo do cifara, ovde govorimo samo o 16,8% ukupnih prihoda lokalne samouprave. Znači, na momente, kada se dođe do rasprave, čini se kao da je ovo celokupni iznos prihoda lokalne samouprave, da se ovde govori o životu i smrti lokalne samouprave. Želim ipak da se stvari svedu na njihovu realnu srazmeru, a to je da ovde govorimo o 16,8% u proseku prihoda lokalne samouprave. Danas je to možda i najbolji dokaz onoga što je realna fiskalna decentralizacija, ne govorim ovde o kičmi javnih finansija na lokalnom nivou, naravno, 16,8% ukupnih prihoda je važna stavka, ali na momente, u ovoj debati, siguran sa da će na to i ličiti. Izgleda da se ovde govori o biti ili ne biti za lokalnu samoupravu. To, jednostavno, nije tačno. Lokalna samouprava ima sada mnogo važnije izvore, bilo da su oni izvorni, bilo da se dele sa Republikom, ali da nemaju nikakvog ograničenja. Prečesto se ovde fokusiramo na tu famoznu stopu, koja nije ništa, nego samo izvedena veličina onoga što su iznosi, koji se prenose. To je samo tehnika. Ni u kom slučaju to ne treba da se svede, rekao bih, kao ključna odrednica, jer stopa (i to je ponovo automatski nešto što ste odredili, glasajući za budžet Republike Srbije prošle nedelje), ta stopa je automatski niža, ako ni zbog čega drugog, bar zbog toga što je učešće u porezu na promet federacije smanjeno sa 25 na 18%, tako da po automatizmu, onaj ostatak sredstava, koji se deli izmeđuRepublike Srbije i lokalne samouprave, jednostavno je veći i samim tim, stopa otpada. Da ne govorim o tome da od tog najizdašnijeg poreza u našem fiskalnom sistemu očekujemo dalji napredak, tako da i po tom elementu dolazimo do nekih nižih stopa.Ne mogu a da na krijem iznenađenje da po treći put, mada je svima ovde jasno o čemu se radi, da mnogi lideri ovde, u ovom domu, pričaju stalno o toj stopi. To nije ništa drugo, nego je izvedena stavka. Pričajmo o iznosima, pričajmo o tome kakva je situacija u javnim finansijama lokalne samouprave, i onda ćemo videti da je situacija mnogo bolja, neuporedivo bolja u finansijama lokalne samouprave, nego što je bila pre dve godine. Da li je sjajna - nije, da li je napredak na lokalnom nivou u javnim finansijama veći, nego na nivou Republike - da, apsolutno, i to ću pokušati da vam dokažem kroz nekoliko činjenica sada, ako pogledamo ono što je trenutna situacija javnih finansija. Samo da završim uvodne napomene, prvo, želim da kažem da ne možemo da delimo neki drugačiji novac, to je porez na promet, to je fond zarada, to su neke veličine koje su određene u bilansu javnih prihoda i javnih rashoda. Izglasavanjem budžeta Republike Srbije, određeno je učešće i Republike i federacije u tim fiskalnim formama, tako da na ovoj raspravi ne možemo govoriti o nekom povećanju tih sredstava, jer jednostanvo, onda bi delili novac, koji ne postoji. Ne možemo deliti dva puta jedan isti novac. Druga stvar, to je da mi se čini da ne treba pretvoriti ovu debatu u biti, ili ne biti. Nema mesta ovde više za Šekspira, zahvaljujući fiskalnoj decentralizaciji. Govorim o 16,8% ukupnih prihoda. I najzad, dozvolite da izbegnemo neku svojevrsnu formu demagogije o nekom smanjenju stopa, koje ništa ne znači, osim toga da ono što je smanjeno, kao učešće Republike, sada je veći izvor sredstava, i samim tim, pošto se to deli, taj veći iznos, onda su stope mehanički manje. I ne samo to, ta fiskalna forma daje mnogo više novca nego pre i samim tim i ta stopa je dodatno manja. Gledajmo iznose i, hteo bih sada da uđem malo u srž stvari, da vidimo o kom novcu ovde pričamo, na koji se način došlo do ovog zakona i zbog čega, na kraju, naravno, apelujući na vas da izglasate ovaj zakon u ovoj formi. Ako sagledamo evoluciju javnih finansija na lokalnom nivou, želeo bih samo da vam napomenem nekoliko cifara. Mislim da je dosta indikativno da uporedimo 2000. i 2002. godinu, i posle da sagledamo kakva je evolucija javnih finansija predviđena na lokalnom nivou, za 2003. godinu, od kojih je ovo samo jedan manji deo. U 2000. godini, plan prihoda tj. rashoda lokalne samouprave - mi imamo jednu zdravu stvar, koju moramo po svaku cenu održati, a to je da se ne stvara deficit na lokalnom nivou - imali smo plan za 11,1 milijardu dinara prihoda tj. rashoda. Ostvarenja je bilo12,3 milijarde dinara. To znači da je za 10% bilo veće ostvarenje od onoga što je planirano. U 2002. godini tj. ove godine, ukupni obim sredstava je 45,3 milijarde dinara, a ostvarenje će biti 55,7 milijardi dinara ove godine, što znači da je indeks ostvarenja prema planu 26% ove godine. Tek pre koji dan, poštovani narodni poslanici, izglasali ste rebalans budžetaRepublike Srbije i uočili ste da u tom budžetu nema većeg ostvarenja. Na protiv, ako pogledamo prihode, oni su za nekih 800 miliona dinara manji od onoga što je predviđeno. Ovde govorimo o ostvarenju prihoda lokalne samouprave ove godine, koji su za 26% veći, nego što je bilo planirano. Uporedite te dve veličine i videćete da u zadnje dve godine, od svih segmenata javnih finansija, da su lokalne finansije najbrže napredovale. Ako pogledamo realni rast, neki će reći - ali, koji je efekat inflacije, onda vidimo da u ostvarenju, ako uporedimo 2000. godinu i 2002. godinu vidimo da je ostvarenje u nominalnom iznosu 4,5 puta veće, indeks je 454%, a u realnom rastu imamo veoma značajan napredak. Što se tiče planiranih sredstva i ostvarenih sredstva, imamo realni iznos povećanje u 2002. godini, ako ga uporedimo sa 2000. godinom, to iznosi 102%. Realni iznos, u odnosu na inflaciju, lokalne samouprave imaju dva puta više novca nego što su imale pre dve godine, i to je činjenica koju ne možemo u ovoj debati zaboravati. Oni koji vode lokalne finansije imaju dva puta više realnih sredstava ove godine, nego što su ih imali pre dve godine. Ja vas molim da u ovoj debati ne zaboravimo tu činjenicu, jer kada se dođe do nekoliko desetina miliona dinara više ili manje, zaboravi se da veća slika. Ovo je najeklatantniji primer i dokaz da u javnim lokalnim finansijama gde svi dobro znamo, a naročito vi, koji ste često lideri na lokalnom nivou, da su potrebe ogromne, da ni ovakve javne finansije ne mogu podmiriti akumulirane probleme koje imamo, i to je jednostavno izraz propadanja naše zemlje na lokalnom nivou. Ali, dva puta više realnog novca na lokalnom nivou ove godine, kada ga uproedite sa 2000. godinom, to je najlepši dokaz da fiskalna decentralizacija, ono o čemu se pričalo u početku, ovog puta jeste činjenica i dokaz da oni koji vode za naše građane i javne finansije na lokalnom nivou, imaju mnogo više sredstava da reše svakodnevne probleme naših građana, nego što je bilo pre dve godine. Druga stvar koju bih hteo da napomenem, to je da, ako pogledate finansiranje jedinica, ovaj zakon predstavlja 11,3 milijarde dinara sredstava, ali ako ga uporedimo sa ukupnim obimom sredstava, koji jeod 67,3 milijarde dinara, procenat za sledeću godinu, onda vidimo da je to tih 16,8% ukupnih sredstava. Od ukupnih 67,3 milijarde dinara, predviđeno je 28,1 milijarde dinara izvornih prihoda, 27,9 milijardi dinara ustupljenih prihoda, van bilo kakvog ograničenja, i kada govorimo o deljenju poreza na promet, kada se priča o ovom zakonu, zaboravi se veoma brzo onaj procenat poreza na promet, koji se deli bez ikakvog ograničenja, 8, 10 12% ili 15%, što se tiče Beograda, a onda se fokusiramo na ovaj dodatni deo. Jednostavno, ovde vidimo da fiskalna decentralizacija znači ono što je eventualno predmet diskusije danas i ono što je predmet onih žučnih rasprava koje imamo, a to je samo 16,8% ukupnih prihoda lokalne samouprave, u proseku. Zato ne treba preterivati ni u onome kada se govori o tome - šta će se desiti u slučaju da se sredstva ne povećaju? Kada govorimo o ovom obimu sredstava, želeo bih da se ipak iza ovih cifara podsetimo kakva je bila filozofija iza jednog ovakvog zakona, jer čini mi se da se iz godine u godinu gubi po malo smisao ovih sredstava. Ova sredstva, ako pogledate i obrazloženje - zašto postoji taj zakon - ona su tu da uravnoteže razvoj, da pomognu onim lokalnim samoupravama, koje su u nešto težoj situaciji. Zbog toga, kada već govorimo o sredstvima o kojima razgovaramo danas ovde, ne možemo, a da se ipak ne podsetimo da iza toga stoje kriterijumi koje je ovaj dom izglasao, a glasajući za Zakon o lokalnoj samoupravi i to pre nekoliko meseci. Znači, iza ovih cifara, nema nikakve proizvoljnosti izvršne vlasti, nego postoje kriterijumi koje ste vi utanačili kada ste izglasali Zakon o lokalnoj samoupravi, želeo bih ovde samo da napomenem da su ključne odrednice samo broj stanovnika te opštine, i naravno da ove godine imamo efekte popisa, a oni su pokazali, da se situacija promenila u nekim lokalnim samoupravama. Siguran sam da ćemo o tome puno pričati, ali činjenica je da jedan broj opština ima manji broj stanovnika danas nego pre 10 godina. Cifre koje smo imali u godinama, od onog prethodnog popisa, pa do danas, bile su izvedene. Gledalo se prema prvobitnoj cifri i prema nekim procenama stopa rasta i pada, a dolazilo se i do nekih cifara. Ovog puta, zahvaljujući popisu koji je sproveden ove godine, imamo cifre koje su realnost na lokalnom nivou. Znam da ćemo puno pričati o tome, da te cifre mogu da ne izražavaju potpunu realnost, znam da ima nekih lokalnih samouprava gde broj izbeglica, dalje raseljenih lica, menja situaciju i već je prethodnik koji je bio za ovom govornicom napomenuo da ima među tim stanovnicima i nekih, mislim na one koji su u inostranstvu. Naravno, nijedna statistika nije perfektna, ali danas, zahvaljujući ovom popisu imamo mnogo realniju sliku onoga koliko ima stanovnika u svakoj lokalnoj samoupravi. Zahvaljujući tome imamo i pravičniji način rasporeda ovih sredstava. Drugi kriterijum je broj odeljenja i broj objekata u osnovnom i srednjem obrazovanju. Tu se vidi šta je prioritet, ono o čemu pričamo. Najzad, broj dece, a obuhvaćen neposrednom dečijom zaštitom, kao i broj jedinica dečije zaštite. Tu je, čini mi se jedan pravilan kriterijum ugroženosti onoga što nam je valjda najvažnije, a to je omogućavanje normalnog razvoja mladih generacija. Tu imamo dopunske kriterijume, veoma važne, površina, to je i te kako važno za neke od naših opština, a naročito na istoku naše zemlje, tj. u pitanju je gustina stanovništva, i tu imamo efekte za neka sredstva koja su nužna za transport dece i takve stvari. Naravno, zadnja, ali sigurno je najmanje važna stvar, to je stepen razvijenosti. Zahvaljujući tim kriterijumima, dolazi se do nekih sredstava. Mogu da kažem, naravno, očekujem da oko toga bude puno reči danas, imali smo na bazi tih kriterijuma, nepobitnih i jednostavno, primena onoga što ste vi izglasali i jedan efekat, a on je finansiranje infrastrukture u nekim gradovima, u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i Kragujevcu, i sve je to tražilo dodatna sredstva. Na taj način došli smo do ovog obima sredstava, tj. ne do obima, nego do preraspodele koja postoji u njemu. Naravno, možemo, ja se nadam da ćemo i o tome razgovarati kada dođe do debate, da li je ova preraspodela između opština, odnosno gradova, ona koja je prava? Mi smo u momentu kada je ova tačka dnevnog reda, skinuta sa dnevnog reda pre nekoliko nedelja obavili, i kao što je traženo sa strane jednog broja i poslaničkih grupa i poslanika, obavili dodatne konstatacije. Ja se zahvaljujem ovom prilikom Stalnoj konferenciji gradova i opština, ona je organizovala veoma brzo jednu široku raspravu, i čini mi se da je bilo nekih četrdesetak lidera sa lokalnog nivoa i oni su svi došli. Mislim da smo, odnosno na toj dosta iscrpnoj diskusiji, kao i onih nebrojenih bilateralnih kontakata koje smo imali sa liderima lokalne samouprave došli do jednog dobrog predloga zakona. Gradovi su, prema prvobitnom nacrtu, smanjili su obim za nekih 180 miliona dinara, prema onome što je bio prvobitni nacrt izvora finansiranja Republike, i Republika je napravila dodatni napor od 180 miliona dinara, tako da je prema ovim kriterijumima preraspoređeno još 360 miliona dinara raznim lokalnim samoupravama. Želim da kažem isto ako sagledamo ovaj iznos, ne zaboravite, poštovani narodni poslanici, da u budžetu Republike Srbije postoji jedna stavka koja znači dopunska sredstva za lokalne samouprave. Kao što smo pokazali i u prethodne dve godine Vlada Republike Srbije će znati da interveniše tamo gde je situacija naročito teška, odnosno tamo gde se desi da ima i nekih nepogoda, tamo gde dođe do nekih lomova. Imamo u budžetu Republike Srbije mogućnost da intervenišeno, u slučaju da postoji veoma teška situacija na lokalnom nivou. Tu bih hteo da zaključim, naravno, kao lideri lokalne samouprave i to je veliki broj vas, teško je ne očekivati da ćete pokazati naročitu brigu za vašu lokalnu sredinu. To je, ne samo normalno, to je i plemenito, ali želim da napomenem da u balansu javnih rihoda i rashoda, ne možemo deliti dva puta iste poreze. Znači, ovaj obim sredstava koji imamo, to je 11,3 milijarde dinara, ne može biti povećan. Sa druge strane, želim da napomenem da je to samo 16,8% ukupnih sredstava i tako pokazujemo da ovde imamo jednu realnu fiskalnu decentralizaciju. Najzad, javne finansije na lokalnom nivou, to je u realnom iznosu dva puta više ove godine, nego pre dve godine, to je segment javnih finansija koji je najviše porastao i ove godine za četvrtinu, prihodi lokalnih samouprava su veći nego što je to planirano, a budžet Srbije je isti kao što je planirano. Tu vidimo i na sijaset lokalnih samouprava, skoro sve, imaju i rebalanse zato što su im prihodi veći, i to je dobro. Znači, ja samo molim da se ne upadne u jednu vrstu forme demagogije, da se govori o stopama koje nisu ništa drugo, nego samo jedna izvedena stavka, već da gledamo realnost cifara. Tu ćemo uvideti da ovaj budžet koji omogućuje jedan rast, ako ga uporedimo prema onome što su bila sredstva za prošlu godinu, ovo je rast koji je za 21% prema onome što su sredstva koja su planirana za izvršenje, za ovu godinu, realni rast za sledeću godinu je 6% i to je i dalje rast koji je brži od rasta budžeta Republike Srbije. Da ne zaboravimo, imamo i dalje onaj član koji ste izglasali jednim amandmanom ove godine, to je da u slučaju da okvir poreza na promet bude prenošen, to će se deliti 50:50 između lokalne samouprave i budžeta Republike Srbije. Ja sam napomenuo i tada, napomenuću i ovde, da to nije najpravičniji način deljenja prelaska tog okvira zato što i, kao što nam je i praksa to pokazala ove godine, ako ostavite na taj način deljenje tog prelaska okvira, onda se favorizuju ponovo lokalne samouprave koje imaju jaču ekonomsku bazu. Da vam kažem nekoliko cifara, Beograd je na taj način ove godine došao do nekih 900 miliona dinara tih sredstava, a Novi Sad od 500 do 600 miliona dinara, a ja sam apelovao na vas da prihvatite drugačiji način deljenja, ali naravno, to je bio jedan amandman gde je sve bilo zeleno, svi ste glasali za taj amandman i ove godine se na isti način deli taj novac. Zbog toga je to ostalo na isti način. Napomenuo bih isto tu, to je jedan veoma važan član koji uvodi regresno pravo, a videćete da za one lokalne samouprave koje žele da finansiraju neka kapitalna izdanja i koja dobijaju garanciju, tj. suverenu garanciju od Republike Srbije, da za te, i samo naravno, za te opštine, postoji tzv. regresno pravo i ne bi bilo u redu da one dolaze do dodatnih sredstava, a da ne vraćaju dug kako je i potpisano, a ne bi bilo korektno, solidarno i zato postoji jedan član gde se kaže - da u slučaju da one ne podmiruju njihove dugove, utoliko će se smanjiti taj iznos sredstava i to je način na koji se uvodi i jača fiskalna disciplina. Da zaključim, sa ovih 11,3 milijarde dinara, sa značajnim rastom, realnim rastom od 6% obima, mi ćemo i treću godinu za redom jačati javne finansije lokalne samouprave. Dva puta više realno ima novca na lokalnom nivou, nego pre dve godine. Fiskalna decentralizacija je danas činjenica, jer samo 17% sredstava dolazi do neke forme deljenja i pri tom imamo mogućnost da u slučaju, da porez na promet premaši ono što je predviđeno u obimu, da delimo između Republike i lokalne samouprave, mislim na ta sredstava, i to pola pola. Ovaj zakon, ukoliko ga prihvatite, omogućiće da lokalne samouprave nastave da rade ono što su uradile zadnjih godina. Želim da napomenem da i sam smisao ovog zakona se polako gubi. Mislim da, uporedo sa diskusijama oko novog ustava Republike Srbije koji će dovesti do neke nove preraspodele, dodatne, do ingerenicja između nacionalnog nivoa, a tu su pokrajine i lokalne samouprave, najavljujem da bi trebalo da se uporedo sa tim ponovo razmotri sistem finansiranja lokalne samouprave. Naročito, trebalo bi da pogledamo konkretno kroz cifre, da li mi imamo danas u našem sistemu javnih finansija instrument koji jača solidarnost na lokalnom nivou. Ovaj zakon to radi ali čini mi se da je njegova prvobitna misija ili filozofija, malo izbledela. Naravno, apelujem na vas da glasate za ovaj predlog zakona, ali da uporedo sa diskusijom oko Ustava Republike Srbije, moraćemo da postavimo pitanje solidarnosti ponovo. Ne bi bilo celishodno da imamo na teritoriji Republike Srbije Srbiju koja se razbija na dve i tri brzine, gde neke lokalne samouprave veoma brzo rastu, veoma brzo se oporavljaju i finansiraju se projekti naročito u domenu lokalne infrastrukture. Imamo jedan broj lokalnih samouprava koje i dalje imaju velike teškoće. To je jedna veoma obimna i duboka debata za koju se nadam da ćete i vi u jednoj radnoj raspravi naročito kada dođe vreme za to i najverovatnije sredinom tekuće godine imati sluha, pažnje i želje da ponovo razmotrimo način na koji treba da se jača solidarnost u našoj državi i kroz sistem lokalnih finansija. Dame i gospodo, ovo je jedan dobar predlog zakona. On će omogućiti da i vi kao lokalni lideri i vaše kolege imaju još više sredstava da rade ono što sa sve više uspeha svuda, nezavisno od političke pripadnosti na raznim nivoima, već rade i mnogo više u zadnje dve godine. Lokalna samouprava ima više sredstava, a da bi imala više mogućnosti, da bi rešavala sve više nagomilanih problema naših građana. Jednostavno, mislim da će ovaj zakon biti jedan značajan korak u tom pravcu. Hvala vam na pažnji i izvinite još jedanput za ovo zakašnjenje. Hvala.
Za reč se javio narodni poslanik Dragan Marković, predsednik poslaničke grupe SSJ. Da li se još neko od predsednika ili predstavnika javlja za reč? (Da.)
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, SSJ neće glasati za ovaj predlog zakona, zato što veoma mali procenat se vraća u opštine i u gradove u Srbiji, a iz nama poznatih razloga za neki dan biće usvojena Ustavna povelja od strane DOS-ovske većine. Srbija ima obavezu da finansira tu zajedničku državu sa 95%. SSJ smatra da konkretno, a navešću nekoliko gradova u Srbiji, gde smatramo da mali procenat da se vraća u te gradove i te opštine. Za Opštinu Batočina predviđeno je 17,1%, a mi predlažemo da se poveća na 20,9%. Batočina je u veoma teškoj situaciji. Batočina je imala i poplava, a nije dobila nadoknadu obećanu. Privreda u Batočina je u katastrofalnom stanju. Velika Plana, a za nju je predviđeno 7,7%, a zamenjuje se procentom 12,1%. To mi predlažemo, jer Velika Plana ima dobar geografski položaj, dobru infrastrukturu, ali privreda u Velikoj Plani takođe je u lošem stanju. U Opštini Despotovac je predviđeno 18,8%, a zamenjuje se procentom 25,4%. Opština Despotovac je takođe u veoma teškoj situaciji kada je privreda u pitanju. Ništa se ne radi u Opštini Despotovac, a poznato je da se budžet puni iz poreza na zarade i poreza na promet. Ako porez na zarade pogledamo, a zarade u Opštini Despotovac su veoma male i veoma mali broj ljudi živi u Opštini Despotovac, oni koji su evidentno upisani u Opštini, jer je veliki broj građana u inostranstvu. Takođe ću pomenuti, u Opštini Despotovac kada je u pitanju zdravstvo, postoje dva lekara. Jedan je bio pre na vlasti, a to je dr Pavković. On ima privatnu ordinaciju. Drugi lekar koji je kandidat sada za predsednika Opštine, to je lekar Trifunović koji je otvrio kliniku u Opštini Despotovac. Svi građani u Opštini Despotovac kada odlaze na pregled, oni moraju da plaćaju jednom i drugom lekaru. Gospodin Pavković je bio direktor Doma zdravlja kada je Račić bio predsednik Opštine. Sada hoće gospodin Račić preko Pavkovića ponovo da se vrati na vlast u Opštini Despotovac. Ovaj drugi gospodin, Trifunović, koji je lekar, iznajmio je opštinsku zgradu za 5.000 dinara, a poznato je da jedan lokal od 20 kvadrata u Despotovcu košta 200 maraka. Tako da građani u Opštini Despotovac ukoliko se razbole, moraju da plate visoke cene pregleda, kada je u pitanju i jedna i druga ordinacija. U Opštini Despotovac privreda je u katastrofalnom stanju i zato mi predlažemo da se poveća od 18,8% na 25,4%. Takođe, predlažemo da u Jagodini se poveća sa 5,6% na 10,1%. U Jagodini privreda ne radi, Fabrika kablova je smanjila proizvodnju. Sada smo čuli od ministra Vlahovića da će biti restruktruiranje u Fabrici kablova. Šta to znači? Otpuštanje radne snage. Zatvorena je jedna trgovinska firma "Morava" koja je zapošljavala 600 radnika, preko 50 lokala su zatvoreni i oni su sada prazni i ne radi niko u tim lokalima. Ljudi koji su zaposleni u toj firmi bili, sada su ostali bez posla. Zato mi predlažemo da ovaj veći procenat uđe u budžet, odnosno da se vrati Jagodini, jer 5,6% je veoma malo. Takođe, kada je u pitanju opštinski budžet u Jagodini, moram reći toda su tamo napravljene neke trgovine, samo da bi se taj budžet koji je štetan, kao što je i ovaj republički budžet štetan za Srbiju, izglasan i tamo je predviđeno da za veterinarsku stanicu se plati u toku 2003. godine šest miliona dinara i 3.500.000 za veštačko osemenjivanje krava. Poznato je da u Jagodinskoj opštini ima 3.000 krava i po 600 dinara to je 1.800.000. Takođe se javlja jedna trgovina između JUL-a i DOS-a. Znači, u Jagodini ima vlast JUL i Demokratska stranka. Inače, JUL je sada otišao u ovu partiju koja čini kvorum, u partiju u socijalističku narodnu stranku. Tako da građani Srbije znaju da takve trgovine nema, samo ovde u ovoj skupštini. Oni moraju to da rade, jer na primer tu partiju predstavlja neki Života Jovanović - Žota koji radi u Elektrodistribuciji i izgubiće posao ukoliko ne prihvati ovaj budžet. Ima još jedan kandidata SPS-a, a moram i njih da pomenem, napravio je trgovinu da mu daju neku kuću u tzv. naselju "Budženo brdo", da mu daju tu kuću, neku babinu tamo, a da on prihvati taj budžet. Smatram, ukoliko se ne namenski potroši taj budžet, a potrošiće se nenamenski, jer već ima većinu ove dve pomenute partije, da Jagodina treba da dobije veći procenat, onaj procenat koji se vraća i dolazi u Jagodinu. U Opštini Lapovo takođe je veoma teško stanje. Planirano je 5,6%, a zamenjuje se procentom 12,1. To mi predlažemo, jer je poznato da u Lapovo ne radi ništa, a da je planiran mali procenat za vraćanje toj opštini. U opštini Paraćin planirano je 5,3%. Zamenjuje se procentom 10,4. U Paraćinu, privreda je bila razvijena, dok je cementara radila i dok nije prodata na način kao što je prodata. Sada će u cementari 50% radnika izgubiti posao, jer su im ponudili od 7 do 9.000 evra. Postavlja se pitanje kako će se puniti budžet 2003. godine, ako ti radnici više ne primaju plate kao što su primali do sada. Nekada se dešavalo da se infrastrukturu širi u ovom gradu. Sada, sve pare koje zaradi vlasnik, nosi u svoju državu, u Švajcarsku. Zbog toga, Pomoravski okrug odnosno Paraćin, nema nikakve koristi od prodate cementare i od tih para, jer deo tih para ide i za budžet 2003. godine, da bi se nadoknadio onaj deficit. Opština Ražanj - planirano je 45,8%, a zamenjuje se sa 53,1. Smatramo da Ražanj ima dobar geografski položaj, pored auto-puta. Privreda uopšte ne radi, mali broj radnika prima radnika u ovoj opštini. Smatramo da ovaj procenat treba povećati, s obzirom da je bila nerazvijena i pre. Kada je u pitanju opština Rekovac, tamo je predviđeno 43,9%. Predlažemo da se taj procenat zameni procentom 51,3. Opština Rekovac je slepo crevo za bivšu vladajuću partiju, a i za ovu. U opštini Rekovac jedino radi Fabrika kablova, koja će smanjiti broj radnika, kada bude počeo da se sprovodi zakon o radu i privatizaciji. Ova opština je u veoma teškoj situaciji i predlažemo da se poveća procenat, kako bi mogli ljudi nešto da naprave u toj opštini. Ona je u brdskom kraju. Kada je u pitanju Svilajnac, planirano je 9%, a mi predlažemo 12,9%. Možda bi 9% bilo dobro i dovoljno da je Bidža ostao za prvog čoveka u Svilajncu. Pošto Bidže nema, privreda je smanjila proizvodnju u ovoj opštini. Predlažemo da se poveća procenat, jer znamo da veliki broj građana iz ove opštine radi u inostranstvu i da se budžet puti samo od onih koji žive i rade u opštini. Bidža će izaći iz ove partije koja vam je činila većinu.
Deset minuta, narodni poslaniče. Da li ćete koristiti i drugih 10 minuta?
Evo završavam. Za Ćupriju je predviđeno 10%, mi predlažemo 23,2. Ovde je ministar za lokalnu samoupravu, kome ja kažem da treba da raspiše vanredne lokalne izbore u Ćupriji, jer je u Ćupriji oduzeto preko 10 mandata. Ćuprijska opština nije imala sednicu u poslednjih devet meseci. Ništa se dobro ne dešava. Sve je stalo. Ćuprija nema vode, gospodine ministre. Započeli ste vodu u ovoj godini, da bi samo rekli građanima - biće to u julu mesecu, 2003. godine. Građani u Ćupriji ne žele više da čekaju vas, da vi obećavate ...
Jedanaest minuta.
Upravo završavam. Ne želim da koristim drugih deset minuta. Predlažem da vi, ministre, raspišete vanredne izbore. Neka građani izaberu neke ljude, možda će i one iste, ali nisu ostali bez mozga, da bi Ćuprija imala prave predstavnike i da bi se u Ćupriji nešto uradilo.
Za repliku se javio narodni poslanik Dragan Tomić, zamenik predsednika poslaničke grupe Socijalistička narodna partija. Osnov za repliku je pominjanje stranke u izlaganju prethodnog govornika.
Koristim osnov za repliku po članu 97. stav 2. Jasmo mi je da neko ima potrebu da pominje ime dr Miroslava Pavkovića, jer pominjanje dr Miroslava Pavkovića mnoge žulja. To je najozbiljniji kandidat za predsednika opštine Despotovac, kao što je i Gojko Veličković najozbiljniji kandidat za pobedu na izborima u Leskovcu. Način na koji se prethodna diskusija koristila u želji da se priča nešto drugo, a ne ono što je istina, i pominjanje imena Dobrivoja Budimirovića-Bidže u jednom drugom kontekstu, pokazaće večeras Bidža, koji je profesor za lokalnu samoupravu, a i ja, u Despotovcu, kada budemo objašnjavali šta je to politika Socijalističke narodne stranke. Potreba da nas neko predstavi kao članove nečije druge stranke - mi nismo pripadnici ni jedne od lažnih stranaka koje sebe nazivaju opozicionom grupacijom stranaka, niti nam je želja da na takav način vodimo svoju politiku, niti će neko preko naših leđa ostvarivati trgovinu po skupštinskim kuluarima. Ko god je izrazi cenu, izrazio je cenu, jer on toliko vredi. Postoji i moral i poštenje i iskrenost i istinitost pred ovim građanima. Prema tome, jasna je meni reakcija pojedinaca i želja da sa njom trguju i dalje. Ovim poručujem svim socijalistima u Srbiji da znaju da ono što piše u DOS-ovskim medijima, to mi nismo. Čitajte između redova. Dajte da jednom imamo i našu politiku. Nemojte da našu politiku promovišu druge stranke. Razbijaju nas do maksimuma. Danas je vreme da se socijalisti Srbije ujedine.
Reč ima narodni poslanik Dragan Marković, kao predstavnik poslaničke grupe Stranka srpskog jedinstva. Povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 24. u kome se kaže da jedna politička partija može imati samo jedan poslanički klub. Ovde se pojavljuje jedna fiktivna politička partija Socijalistička narodna stranka, koja nije izašla na izbore. Ja vas molim da toj političkoj partiji, ukoliko poštujete ovaj Poslovnik, više ne dajete reč, jer Slobodan Milošević, odnosno bivša vladajuća partija je krala glasove, a vi kradete mandate. Da li je to legalitet i legitimitet? Vi nemate više prava da dajete reč ovoj fiktivnoj poslaničkoj grupi, ukoliko želite da poštujete ovaj poslovnik o radu.
Da li narodni poslanik želi sastanak Administrativnog odbora, da se izjasni o povredi Poslovnika? (Da.) Pošto Administrativni odbor zaseda samo ponedeljkom i petkom, uz odobrenje predsednice Narodne skupštine, biće zakazan danas ili sutra i izjasniće se o vašoj primedbi. Moja je obaveza da vas podsetim da je formiranje poslaničkih grupa uređeno Poslovnikom Narodne skupštine i da je po tom osnovu formirana i ova poslednja poslanička grupa. Pravo na repliku, predsednik poslaničke grupe Socijalistička narodna stranka, narodni poslanik Branislav Ivković.
Dame i gospodo narodni poslanici nama koji sedimo ovde u poslaničkim klupama i znamo šta se iza brda valja i šta se ružno događa ispod žita, razumljiva je ljutnja prethodnog govornika. Bez obzira na sve informativne medije i snagu u tom pravcu i finansijsko-informativnu, Socijalistička narodna stranka u gradovima koje smatra svojim pašalukom, zasigurno dobija izbore, jer ima kvalitetne i časne kandidate, kako za predsednika opštine, tako i za odbornike. Što se tiče ove teme, gospođo predsedavajuća, već je zasedao Administrativni odbor i jasno doneo odluku, tako da ga bez potrebe ponovo sazivate. Jer, gnev onih koji su marginalizovani u prethodnim događajima, ne mora da bude razlog da Administrativni odbor ponovo zaseda po istoj temi. Tema je sledeća. Upravo je Ustavni sud Republike Srbije osporio ustavnost člana 88. Zakona o izboru narodnih poslanika i to upravo zbog poslanika Demokratske stranke Srbije, koji su faktički pre nekoliko meseci rešili da budu opozicija koaliciji sa kojom su došli na vlast. Čim je taj član osporen i čim je otvorena javna rasprava ustavnosti člana 88. Zakona o izboru narodnih poslanika jasno je da taj član 88. ne može da se primenjuje. Istovremeno, želim da potsetim da je u toku tužba kod Vrhovnog suda Srbije kojom se traži legalitet odluka Šestog vanrednogkongresa. To su dva ključna osnova po kojima su narodni poslanici Narodnih socijalista i dalje poslanici u Republičkoj skupštini, a po svim članovima Poslovnika po kojima radimo Administrativni odbor je već odlučio da smo imali pravo da formiramo svoju odborničku grupu. Gnev razumem, marginalizuje ljude i imaju pravo da se ljute.
Reč ima ministar u Vladi Republike Srbije, gospodin Rodoljub Šabić.
Samo par reži uvažene dame i gospodo. Gospodin Dragan Marković, šef poslaničke grupe Stranke srpskog jedinstva me je prozvao ili zapravo spomenuo dve stvari na koje treba odgovoriti. Jedna je zašto ne raspisujem izbore u Ćupriji. Pretpostavljam da je gospodin Marković napravio lapsus. Ja ne mogu raspisivati izbore. Izbore za lokalne samouprave raspisuje predsednik Skupštine Srbije. Pretpostavljam da je mislio zašto ne predlažem Vladi uvođenje privremenih mera. Da budem jasan, zbog toga što ja, a na svu sreću i Vlada u kojoj sam član misli da ne treba da uvodi privremene mere u lokalne samouprave čim se za to ispune minimalni formalni uslovi, nego da treba da pokušam da im pomognem da funkcionišu. Možda laskam sebi, ali eto ova malenkost od ministra to i pokušava, što je potvrdio i gospodin Marković. Dakle, vi rekoste, jeste obezbeđeno je nešto sredstava za ćuprijski vodovod, jeste početo ove godine da bi bilo završeno u junu 2003. godine. Naravno, a kako bi drugačije moglo biti, vodovod se ne pravi preko noći. Usput, ne samo vodovod, ja verujem da će kao rezultat aktivnosti u manjoj meri ovog ministra, a u većoj meri Vlade i neke interakcije sa lokalnom samoupravom biti par reči o asfaltiranim putevima u Ćupriji, a nadam se i o jednoj lepoj novoj školi.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ja najpre želim da prijavim jednu povredu Poslovnika, a onda ću govoriti po pravu koje imam kao zamenik predsednika poslaničke grupe. Naime, mi smo sada dobili beleške sa sednice od petka 13. kada je glasano o rebalansu budžeta za 2002. godinu i u tom delu od 17,50 do 18.00 časova predsednik Narodne skupštine je stavila na glasanje rebalans budžeta Republike Srbije za 2002. godinu, u načelu, zaključila glasanje, konstatovala da je za 122, protiv niko, uzdržanih nema, nisu glasala dva od ukupno prisutna 124 poslanika i umesto da kaže da zakon nije izglasan, jer posledica glasanja može da bude da je zakon samo izglasan ili nije, ona kaže - konstatujem da Narodna skupština nema kvorum za odlučivanje. Pošto i u to sumnjam, na osnovu člana 110. stav 4. Poslovnika tražim da mi se omogući da čujem magnetofonsku traku od petka od 17,50 do 18,00 časova. Ja bih zamolio da mi ne dobacuju oni koji ništa ne znaju. Otići ću i na Vršku čuku da čujem tu traku, zato što je došlo do druge povrede Poslovnika, a ubeđen sam i da su prerađivane beleške sa sednice. Naravno, poslanici su prerađivani u pauzi, a ja sada pričam kada su prerađivane beleške. To je jedna prijava povrede Poslovnika. Druga je, čudnovato je da ministar danas ovde izađe za govornicu, ministar za lokalnu samoupravu i kaže - ja imam stav, a i Vlada čiji sam član, da se ne uvode privremene mere kada se steknu uslovi za uvođenje privremenih mera u opštinama.On je to nazvao minimalnim uslovima. Nema minimalnih i maksimalnih uslova. Postoje zakonom određeni slučajevi u kojima se uvodi lokalna samouprava i čim se steknu uslovi u kojima se uvodi privremena mera i čim se steknu uslovi ona se uvodi. Ako tri meseca nije održana sednica skupštine opštine privremene mere se uvode. Ne mogu da se kupuju odbornici da bi se održala posle četiri ili pet meseci sednica skupštine opštine. Sada da pređem na Predlog zakona o učešću opština i gradova...
Molim narodnog poslanika da ne iskoristivši tri minuta zauzme svoje mesto, da ispoštujemo poslovničku proceduru oko povrede Poslovnika, pa ćete dobiti reč za svoje javljanje kao predstavnik poslaničke grupe. Dakle, prvo pitanje da li želite sastanak Administrativnog odbora na kojem bi se raspravljale vaše primedbe na povrede Poslovnika? Narodni poslanik vrlo dobro zna da kada Skupština nema prvi uslov za rad, a to je postojanje poslovnički obaveznog kvoruma, da onda nema glasanja ni protiv, ni za, nikakvog glasanja, ali ima obaveze predsednice ili predsedavajućeg da pročita sve podatke koje ima i da obavesti prisutne poslanike da Skupština nema kvorum. Što se tiče vašeg dijaloga i primedbi na stavove u izlaganju ministra u Vladi Republike Srbije i to je poslovnički moguće, stenogram i traka će vam biti omogućeni. Dobili ste stenografske beleške i nema posebnog razloga da sumnjate u stenografske beleške i u magnetofonsku traku, ali naravno sumnja je dobra i imaćete razloga da proverite. Vaše primedbe na izlaganje ministra u Vladi Republike Srbije nisu predmet Poslovnika, osim ako se ne pozivate na neki član koji meni nije poznat, ali ministar može da dobije reč po članu 89. stav 2. Reč ima ministar u Vladi Republike Srbije gospodin Rodoljub Šabić.
Ja moram priznati da gospodin Nikolić po pravilu izlazi prilično pripremljen za ovu govornicu i da obično korektno citira propise, ali moram da mu sugerišem da ovaj put bolje prouči sadržinu Zakona o lokalnoj samoupravi, jer nije bio u pravu, dakle ono što sam rekao stoji i u Zakonu o lokalnoj samoupravi, na svu sreću, više nema obaveznih privremenih mera. Vlada može na predlog ministra za lokalnu samoupravu i zato sam dozvolio sebi da kažem ono što sam rekao, može, ali nikada ne mora. Prema tome, nadam se da sam jasan.
Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanici Srpske radikalne stranke neće učestvovati u raspravi povodom ovog predloga zakona. Nikada nismo ni učestvovali u raspravi kada je ovaj predlog zakona na dnevnom redu, zato što želimo da izbegnemo zamku lokal patriotizma, zamku da govorimo o opštinama iz kojih potičemo, a da ogorčimo stanovnike opština iz kojih mi ne dolazimo. Mislim da je bilo uputno narodnim poslanicima, posebno poslaničke većine, da se u ovaj posao, posao pokušaja da preprave ovaj predlog zakona amandmanima, ne upuštaju, ali postoji nešto na šta moram kao predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke da ukažem. Mi smo 29. novembra 2002. godine dobili Predlog zakona o učešću gradova i opština u porezu na zarade i porezu na promet u 2003. godini. Pretpostavljam da je Vlada sistematski, studiozno pripremala taj predlog zakona, uzimajući u obzir sve parametre koji utiču na procenat i koji utiču na iznos sredstava koji će iz toga proisteći, a onda smo 6. decembra, dakle sedam dana posle toga dobili nov predlog zakona. Ovaj sigurno nije predmet studioznog rada. Ovaj predlog zakona, koji je nastao za samo sedam dana, je predmet dogovora, trgovina, ustupaka, popuštanja. Ukazaću vam u čemu se ovaj predlog razlikuje od onog koji je bio studiozno pripreman. Četiri grada u članu 2. sada imaju manje odobrena sredstva od predlog iz novembra meseca. Zanimljivo je da se tu ne pominje Priština, kao peti grad, iako su u članu 6. za nju predviđena sredstva. Nemoguće je da u članu 6. vi predvidite sredstva od poreza na promet koja se ostvaruju na teritoriji grada Priština i opština na severu Kosova i Metohije, da ta sredstva idu na konsolidovan račun trezora, da se onda vrate, na predlog Nebojše Čovića, Prištini i tim opštinama, a da se ovde nigde ne pojave. Ne znamo koja su to sredstva. Da li Vlada zna koja su to sredstva? Kakav je to zakon koji četiri opštine i jedan grad izdvaja iz sistema, ne samo iz sistema Republike Srbije, iz sistema AP Kosova i Metohije? Mi sada imamo poseban zakon za grad Prištinu i za opštine u AP Kosovo i Metohija i kažemo da neće biti isti sistem kao i u svim drugim opštinama i gradovima u Republici Srbiji. Neće više Narodna skupština da odluči koji je to procenat i koji je to iznos, nego će da odluči Vlada na predlog, vi znate na čiji predlog, na predlog Nebojše Čovića. Tako piše u ovom predlogu zakona. Ima još jedna zanimljivost u Predlogu zakona - po kojim kriterijumima su opštine Kosjerić, Paraćin i Nova Crnja sada oštećene za izvesne iznose u odnosu na predlog iz novembra meseca? Nikada neću da pitam po kojim kriterijumima ste nekome dali više, ali me zaista mnogo interesuje koji je to kriterijum bio za dva grada u kojima ste prodali cementare i za Novu Crnju? Nije mi bio tu Laza i nije bio doktor Blažić, pa nisam uspeo da saznam što za Novu Crnju manje sredstava nego što je bilo predviđeno studizonim radom Vlade i minsitra. Može ministar za ovom govornicom da priča šta god hoće i može mnogo da priča, to mu odobrava i Poslovnik, a i njegova konstrukcija, ali ne govori nam osnovne podatke - zašto je menjan Predlog zakona, ko su poslanici koji su uticali da se u pojedinim opštinama dobije više, a posebno ko su poslanici iz opozicionih redova kojima je, tobož, učinjeno i koji su to već u petak morali da opravdavaju? Još jedna zamka je ovde za građane Leskovca. Tobož, odjednom pred izbore u Leskovcu Vlada menja Predlog zakona i mnogo veća sredstva nego što su bila predviđena odjednom Opštini Leskovac, zato što će sada predstavnici lokalne samouprave moći da izlaze na lokalne medije i da kažu - pogledajte kako Vlada brine o Leskovcu. Kamo sreće da smo imali izbore 22. decembra za sve lokalne samouprave. Ministar bi našao para da svima da mnogo više, zato što tako vi vodite politiku finansiranja lokalne samouprave. Ne može ovako. Ovaj zakon je proistekao kao rezultat lobiranja. Pogledajte gradove iz kojih dolaze potpredsednici Vlade i pojedini ministri. Pogledajte koliki su to iznosi namenjeni za finansiranje. Nema kriterijuma. Ovde se broje poslanici koji će glasati. Oni pozivaju vas, vi pozivate njih i vi trgujete preko ovog zakona, onda se desi, kao što se desilo u Somboru, da čak i predsednik Vlade prizna da je pran novac preko lokalne samouprave, pa i načilnik koji je to radio ode u zatvor. To je sudbina ovih dogovora. Zato ovaj zakon ide posle Zakona o budžetu. Normalno, jeste mu prirodno, organski mu je mesto posle izglasavanja budžeta, ali u tom interregnumu, vakumu između dva zakona, dolazi do dogovaranja i do lobiranja. Zato mi srpski radikali, pogledajte beleške, otkad postoji višestranačka Skupština, nikada nijedan amandman nismo dali na ovaj predlog zakona. Svake godine u decembru mesecu na dnevnom redu... (Dobacivanja iz sale.) Ima ovde jedan poslanik, ne liči vam možda na poslanika, ali jeste poslanik, proveravao sam u evidenciji. Recite mu da se malo uzdrži, neka se smiri. Nije ni meni lako da izlazim na svaki predlog zakona i na mnogo amandmana i nije mi lako da se za to pripremim. Najlakše je da izvadiš novine, staviš na klupu, čekaš kada će da izađe neko od poslanika i počneš da mu dobacuješ. To je najlakše. To nije posao narodnog poslanika. (Predsednik: Molim narodne poslanike da ne dobacuju poslaniku koji je za govornicom i molim narodnog poslanika koji to takođe čini, pošto je to možda posledica vašeg dobacivanja, da se uzdržite i vi od toga.) Počeo sam o tome da govorim. Ja hoću da dobacujem onima koji izlaze za govornicu. Imaju priliku i oni meni da dobacuju. Ali, ovi što ne izlaze za govornicu, što samo dobacuju, ostavljaju me bez mogućnosti da i ja njih malo sprečim da iznesu misao koju imaju. Ovi koji nemaju nijednu misao i koji nemaju šta iznesu za govornicom, neka ne sprečavaju nas. Nama srpskim radikalima je ovo profesionalni posao. Mi se drugim poslom ne bavimo. Sve dok se vi budete bavili drugim poslovima, vi nećete biti dobri narodni poslanici i vataće vas na durdubak da vas navuku ovde u salu, da vas ima dovoljno za kvorum.
Za reč se javio ministar finansija i ekonomije, gospodin Božidar Đelić.
Poštovani narodni poslanici, hteo bih da razjasnim dve-tri činjenice. Prvo, što se tiče odnosa između celokupnog budžeta date lokalne samouprave i sredstava koja dolaze iz ovog zakona, rekao sam malopre da je prvobitan smisao ovog zakona malo zaboravljen, ako gledamo činjenice. Zbog toga treba sledeće godine ponovo sagledati njegove efekte i da li imamo instrumente za solidarnost. Međutim, taj smisao je i dalje tu zahvaljujući kriterijumima koje ste izglasali kada ste glasali za Zakon o lokalnoj samoupravi, prema kojima je napravljen ovaj zakon. Zbog toga se ne treba iznenaditi u slučaju da, po principu, u onim lokalnim samoupravama gde je ekonomska situacija bolja, naravno da u tom slučaju učešće ovih sredstava u ukupnom budžetu te opštine biva manje. Smisao ovog zakona je da do neke mere uravnoteži razvoj u Republici Srbiji i da da nešto više sredstava onim lokalnim samoupravama gde je ekonomska i socijalna situacija nešto teža. Zbog toga, uočićete da, u procentualnom smislu, sredstva koja dolaze iz ovog zakona onim lokalnim samoupravama koje su u težoj situaciji, nešto su veća nego prema onim lokalnim samoupravama gde je situacija nešto bolja. Druga stvar se tiče Kosova i Metohije. Naravno, najmanje je ova Vlada, najmanje je DOS, najmanje je DSS, najmanje su te grupacije odgovorne za situaciju na koju smo naišli, na Rezoluciju 1244, na činjenicu da tamo Republika Srbija ne može da ostvari svoje nadležnosti. Zbog toga i ovaj zakon nije ništa drugo nego samo odraz onoga što je bila posve pogrešna politika koja je vođena i koja je dovela do toga da naše institucije u stanju, pa ni one koje su fiskalne, da sprovedu u potpunosti njihove ingerencije na toj teritoriji. Moramo uvažiti tu tešku realnost, ali tu tešku realnost su napravili oni koji danas kritikuju ovo danas, i to je jedna zamena teza. Oni koji su vodili Srbiju, doveli su do toga da danas, kada govorimo o gradu Prištini, mi ne možemo na isti način i kroz isti mehanizam da finansiramo te lokalne samouprave. Najmanje je odgovorna za to ova vlada, najmanje je odgovorna za to ova većina, već oni koji danas nalaze za shodno da to kritikuju. Međutim, i kroz ovaj zakon mi pokazujemo tim opština (a to je isto poruka i za naše sugrađane, koji dan danas tamo žive, da oni nisu zaboravljeni, da oni postoje i u ovom zakonu), u tehnici prenošenja sredstava, valjda je svim razumnim ljudima jasno, da se to ne može prenositi na isti način, jer jednostavno, mi ne ubiramo danas porez na promet na teritoriji AP Kosova i Metohije, shodno nekom Kumanovskom sporazumu, koji je neko drugi potpisao, shodno jednoj Rezoluciji, koja je izglasana u jednom drugom vremenu, za koji nije odgovorna ova vlada, a to je jedna zatečena međunarodna obaveza, koju moramo da poštujemo, te poreze danas ubira UNMIK i one institucije koje se danas tamo grade. I naravno, nema proizvoljnosti u onome načinu na koji se finansiraju, za onaj deo koji finansira naša država, funkcionisanje nekih institucija na Kosovu i Metohiji, i o tome smo pričali, to je sadržano u budžetu Republike, o kome smo iscrpno govorili pre nekoliko dana. I zadnja stvar koju bih hteo da napomenem, naravno da nije bilo nikakvih trgovina, jednostavno, između prvog nacrta i ovoga koji je danas pred vama, nije bilo nekakvih kabinetskih dogovora, nekih bilateralnih dogovora, da se da nekome, a da se uskrati nekome drugome. Ja sam rekao celu stvar, i u sklopu Stalne konferencije gradova i opština, svi su bili dobrodošli, više od četrdesetak-pedesetak ih je došlo, i pozicije, i opozicije, raznih partija. Razmotrili smo situaciju i tu nikome nije dato više ili manje, nego jednostavno, u onom delu koji se tiče infrastrukture, gradovi (i to je bio njihov napor) su se odrekli jednog dela sredstava, koji im je pripadao, a i država, a to je Srbija, odrekla se jednog dela (podznacima navoda) svojih prihoda, tako da tih 360 miliona dinara su se ponovo posle ubrizgali po istim kriterijumima, ne "po babu i po stričevima",nego po istim kriterijumima, koji su sadržani u Zakonu o lokalnoj samoupravi. Ako pogledate i uporedite te nacrte, videćete da u svim opštinama, naravno, sa izuzetkom gradova, obim sredstava je nešto veći, i to je zbog toga što je jednostavno "ubrizgano" 360 miliona dinara dodatno za njihove rashode. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem ministru. (Narodni poslanik Tomislav Nikolić traži reč, po Poslovniku.) Nemate pravo na repliku. Pažljivo sam slušala ministra, ali nemate pravo da zloupotrebljavate javljanje zbog povrede Poslovnika. (Narodni poslanik Tomislav Nikolić, sa mesta: Kako vi uvek znate da nemam pravo? On je kritikovao one koji su bili u prethodnoj vlasti.) Pa, svi koji su kritikovali i koji kritikuju ovde, su bili u prethodnoj vlasti. Molim vas, znači, sada bi mogli da se jave svi poslanici. Znači, svaki put kad se pomene DOS i kad se pomene vlast, onda bi poslanici iz vlasti imali pravo na repliku. Nemate pravo na repliku. Ako budete zloupotrebili i koristili pravo na repliku, primeniću Poslovnik. Neću da vas izbacim, nego vas upozoravam, pošto sam dužna da vodim računa o redu na sednici.
Znam gospođo, ali spremajte se malo ozbiljnije da budete predsednik države. Vi treba da dokažete građanima Srbije da u vama ima makar zrnca demokratije. Ne može - ja sam rešila, ja sam odlučila, nemate pravo. Ma, imam pravo. Poslovnik mi uopšte i ne daje pravo, ako me po imenu pomene, nego samo ako se negativno o meni izrazi, ako negativno protumači moje izlaganje, ako ja osetim da sam povređen. Ministar je izašao i bacio optužbu na mene, rekao je - oni koji sada kritikuju ovaj predlog zakona, bili su u prethodnoj vladi i doveli do ovoga. I vama to nije osnov za repliku? Pa vi bolje edukujte ministra, da ne izaziva replike, nego da meni uskraćujete pravo na repliku. Ne može to tako. Govorio sam o opštinama na Kosovu i Metohiji, sada ministar kaže da uopšte nema poreza na promet.
Koji član Poslovnika reklamirate?
Od člana 1. do člana 199, svi su povređeni.
Pošto niste naveli tačno koji, a ima samo 190 članova Poslovnika, i to da naučimo, pošto niste reklamirali koji član, tačno koji ste naveli, a pošto po članu 97. stav 3. odluku o slučajevima iz stava 1. i 2. koji se odnose na dobijanje prava replike, donosi predsednik Narodne skupštine, dakle, odlučuje predsednik Skupštine, ne dozvoljavam vam pravo na repliku i molim vas da se udaljite sa govornice.
Sve to stoji zabeleženo.
Da li se još neko od predsednika, odnosno zamenika poslaničkih grupa, javlja za reč? (Ne.) Nastavljamo raspravu u načelu. Prema prijavama za reč narodnih poslanika, reč ima narodni poslanik Radmilo Milošević, poslanička grupa DSS.
Dame i gospodo narodni poslanici, imamo zakon za koji ministar reče da nije baš rađen prema "babu i stričevima", ali da se predlagač prema nekima odnosio kao majka, a prema nekim opštinama čak ni kao maćeha, vidi se iz ovoga zakona, koji je napisan. Ako pogledamo da su gradovi po raznim osnovama dobili oko 8 milijardi, a da u tim gradovima živi negde oko 2 miliona stanovnika, da je to 30% ukupne populacije, a da u ostalih 140 gradova živi negde oko 5,5 miliona stanovnika, i da jeukupni povraćaj prema svim tim gradovima pet milijardi, tu se već vidi jedna nepravda, ali još veća nepravda je ako se pogleda da je 30 opština iz Srbije dobilo ispod hiljadu dinara po glavi stanovnika, a to su opštine Apatin, Aranđelovac, Bačka palanka, Bačka Topola, Bogatić, Veliko Gradište, Vladimirci, Vrbas, Žabalj, Zrenjanin, Inđija, Kanjiža, Kovačica, Kraljevo, Kula, Lapovo, Opovo, Odžaci, Paraćin, Požarevac, Ruma, Jagodina, Svilajnac, Sombor, Bečej, Temerin, Topola, Čačak i Šabac. Ovih 30 gradova ima preko milion i 500 hiljada stanovnika, baš onoliko koliko ima i grad Beograd, koji dobija opet po raznim osnovama pet milijardi dinara, a ovih 30 gradova dobijaju milijardu i 300 miliona dinara, što znači da dobijaju negde 850 dinara po stanovniku, a da grad Beograd dobija negde oko 3.500, štoznači četiri puta više. Gospodin Vlada Bulatović - Vib je rekao da ćemo jednoga dana u komunizmu svi živeti u Beogradu. Izgleda da je namera i ove vlade da i u demokratiji svi živimo u Beogradu. Ima jedan amandman koji je podnet na ovaj zakon, gde se predlaže da seusvoji donji limit za opštine i taj limit iznosi negde oko 1.000 dinara po glavi stanovnika, i to nisu neka velika sredstva, da bi se koliko - toliko ispravila ova nepravda prema ovih 30 opština u Srbiji. To iznosi negde oko 200 miliona. Na budžet koji je 260-270 milijardi, to ne predstavlja ništa, ali ne predstavlja ništa ni u nekoj raspodeli između gradova i opština, jer to ispada negde oko 2,5% na povraćaj sredstava, koji su dobili gradovi. Što se tiče kriterijuma, ove opštine su najmanje dobile u ovom odelu razvijenosti i neću da kažem da je tu bilo dosta paušalnih stvari, ali jednostavno, mi svi znamo da sve naše opštine u Srbijiimaju upravo istu ličnu kartu. Svaka opština ima sigurno preko 10% ukpnog stanovništva, izbeglica i raseljenih lica, Aranđelovac ima preko 5,5 hiljada, svaka opština ima sigurno preko 10% stanovnika koji su zaposleni, a više od sedam meseci i godinu dana ne primaju plate. Svaka opština u Srbiji, ako ne baš svaka, ali skoro 95% opština, skoro ima vodu koja nije za piće. Mi smo imali ove godine i trovanje građana u opštini Topola, a da Ministarstvo nije opredelilo ni jedan dinar za tu opštinu da sanira vodovod. U opštini Aranđelovac, prošle godine, mesec dana nije upotrebljavana voda iz vodovoda, jer se pojavio mangan u mnogo većem procentu nego što je dozvoljeno. Kažem, svaka od ovih opština ima svoje probleme i ne bih hteo da licitiramo sa problemima. Svi smo u teškoj situaciji, ali mislim da ovih 200 miliona nisu veliki napor da se opštine u Srbiji dovedu negde u prigližno isto stanje. Što se tiče člana 4. Zakona, gospodin ministar je rekao da je to povoljnije za opštine, da on prošle godine nije bio za taj član. Tačno je da je on povoljniji za veće gradove, nego za male opštine, ali nekako meni taj član deluje stimulativno, da preko neke određene kvote ostvarenog poreza na promet, opština ima dobit. Naravno, sigurno će manje opštine imati manje, a veliki gradovi više. Ja samo nisam razumeo u tom članu 4. jer koliko se sećam, prošle godine je bilo da sve što se premaši porez na promet, a u odnosu na ovu godinu, da bude deljeno, a sada vidim u ovom zakonu da se deli preko utvrđenog kriterijuma. Mislim da to nije dobro, da bi trebalo isto da ostane da se podela vrši na osnovu ovogodišnjeg ostvarenog poreza na promet, jer ovaj predviđeni, koliko vidim za moju opštinu je oko 377 miliona, što je skoro neostvarivo. Znamo da je privreda u teškoj situaciji, znamo da nema narod novac i da porez na promet sigurno neće biti veći sledeće godine, nego ove godine. Verujem, evo, videćemo, uverićemo se u to. Još jedna stvar koju želim da kažem, to je da ove godine, odnosno 2004. godine, za nekih nepunih 14 meseci je 200 godina od Prvog srpskog ustanka. Ima godinu i više dana kako smo Skupštini Srbiji predali sve planove, sve projekte u vezi 200 godina ustanka, a još nikakvih informacija od Vlade nemamo. Ja sam bio nekoliko puta kod potpredsednika Koraća, imali smo razgovore, on je zadužen za tu proslavu, ali i od njega više nemam nikakvih informacija. Organizacioni odbor nije napravljen. Ovde vidim u ovom zakonu na zadnjoj strani, vidim da su opredeljena sredstva za neke opštine, gde čak vidim da su sredstva opredeljena za Kadinjaču. Ali, nigde, nemam ništa protiv da ta sredstva pripadnu Užicu za park "Kadinjača", ali mi nije jasno da nigde u ovom zakonu nisu predviđena sredstva za Orašac, a to je mesto od prvog značaja. Samo da vam kažem jedan podatak, Zavod za zaštitu spomenika i Preduzeće za izradu regulacionog plana, sela, odnosno znamenitog mesta Orašac, košta oko četiri miliona. Znači, platićemo jednoj državnoj ili republičkoj ustanovi, odnosno Zavodu za zaštitu spomenika, a da mi ništa nemamo iz budžeta i Republike za taj kompleks. Mislim da je to sramota. Naši prethodnici, komunisti pre 50 godina, 1954. godine su više uradili da obeleže taj datum Prvog srpskog ustanka i državnost Srbije, nego današnja demokratska vlada.
Reč ima ministar finansija, gospodin Božidar Đelić.
Veoma kratko, mislim da, samo da dam nekoliko činjenica što se tiče Aranđelovca. Budžet opštine za ovaj deo, u pitanju je 29,1 milion dinara i kroz ovaj okvir je predviđeno oko 40,5 miliona dinara, a to je 39% više. Ne mislim da je to bilo kakva, mislim da je Aranđelovac u sasvim dobroj situaciji. Kada govorite o privredi, ne samo Preduzeće "Knjaz Miloš", već i druga preduzeća, napreduju, i najzad, naravno, da ova odredba deljenja iznad okvira, mislim da nismo baš pogodili najbolji način i najbolju stopu, ali sigurno je da ona sama po sebi pokazuje onaj način kako može partnerski da se radi između lokalne samouprave i Republike Srbije u smislu suzbijanja sive ekonomije. Evo načina kako lokalne samouprave mogu doći do dodatnih sredstava, mogu da kažem da jedan od razloga zbog čega su neke sredine došle do većih iznosa sredstava, nije samo zbog toga što je tako postavljen sistem, nego i zbog toga što su pokazale veću rešenost u tome da ono što je ilegalna trgovina, ono što je neregistrovana delatnost, svedu na što manji iznos, a to iziskuje hrabrost, ali one su kroz ovaj mehanizam, svi su dobili dodatna sredstva da mogu posle toga da urade nešto više za njihove građane. Vi ste tu u pravu, ova odredba, mislim da je to jedan dijalog koji će biti mnogo aktivniji sledeće godine, nego što je bio ove godine između, naročito poreske uprave koja će se reorganizovati na onaj način kako ste izglasali pre nekoliko nedelja u Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji, i jedan od ključnih dodataka, biće da se mnogo tesnije radi sa lokalnom samoupravom. Ako govorimo o fiskalnoj decentralizaciji, porezi su porezi i ne sme da bude bilo kakvog favorizovanja jedne fiskalne forme, samo zato što je ona "nacionalna", a da se neka druga manje, odnosno da ima manje napora za neku drugu zato što je sada uz 100%, ako je u budžetima lokalnih samouprava i to je nešto što je nužno za sve naše građane. Poreski obveznik, budžetski korisnik ili građanin, to je isti građanin, ali dva lica. Svi mi finansiramo nešto u smislu neke zajedničke dobrobiti. Zbot toga, nadam se da će i u Aranđelovcu, kao i u našim drugim lokalnim samoupravama, da će mnogo više zajednički raditi i to će biti jedna debata koju ćemo imati već početkom sledeće godine, odnosno na koji način poreska uprava i druge inspekcije, tržišna inspekcija, naročito inspekcija rada koja će imati mnogo više sredstava, a odobrena su pre koji dan, i to glasajući za budžet Republike Srbije i predviđeno je da od onih 160 inspektora, da ih bude 500 na kraju godine, na koji način to može da se uklopi sa programima i planovima lokalne samouprave, da, bez naravno podizanja poreza, naprotiv, kroz bolji obuhvat te sive ekonomije, kako i lokalna samouprava kroz ovaj i neke druge mehanizme, kako može doći do dodatnih sredstava, i kao što smo najavili i debatovali u momentu priče i naše debate o budžetu Republike Srbije, kao i o poreskom sistemu, naravno da taj jedan deo obuhvata sive ekonomije bude dodatna budžetska sredstva na lokalnom, tako i na državnom nivou, ali isto tako i prostor za dodatno smanjenje poreza. Tu pre svega mislimo na porez na promet i ono što su nameti na plate, a to je prioritet za sledeću godinu.
Imamo javljanje po Poslovniku. Replika, po kom osnovu? (Milošević Radmilo, s mesta: u vezi Aranđelovca.)
Dame i gospodo narodni poslanici, predsednik Narodne skupštine povredila je član 100. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine koji kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Kada sam rekao da su povređeni članovi od 1. do 199. Poslovnika Narodne skupštine, mislio sam zaključno sa članom koji govori sa 199. koji govori o tome da je predsednik Narodne skupštine dužan da predlog za izglasavanje nepovrenja Vladi stavi na dnevni red u roku od tri do petnaest dana, od dana podnošenja predloga. Član 200. namerno nisam pomenuo, zato što po tom članu Vlada sama pokreće pitanje svog poverenja u Narodnoj skupštini, a ja tu zaista ne mogu da kažem da ste povredili Poslovnik. Ali, obmanuli ste Narodnu skupštinu, gospođo Mićić, kada ste rekli da Poslovnik Narodne skupštine ima samo 190 članova. Izrekli ste jednu laž. Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije ima 256 članova, da kažemo da je 256. istorijski, prestao je da važi, ali barem 255 članova još uvek važećih ima Poslovnik Narodne skupštine. Ovo nije Narodna skupština, pa da kažete da ona ima 249 poslanika kao što ste to nekada govorili. Svako od nas ima ovu žutu knjižicu i u njoj su članovi od 1 do 256 Poslovnika Narodne skupštine. Ja ovo više zbog javnosti. Zamolio bih vas da idete na neke ubrzane kurseve edukacije, vas čeka odgovorno mesto posle Nove godine najverovatnije. Ukoliko ne bude razuma u Skupštini, pa izaberemo recimo profesora Simonovića da nas tamo predstavlja kao vdpredsednika Srbije. Samo molim da ovakvim neistinama i lažima ubuduće ne koristite.
Gospodine Nikoliću, Poslovnik Narodne skupštine nema 256, nego 236 članova. Mogli ste to da, a trošimo vreme i već sam rekla, hajde da nešto naučimo. Drugo, već sam vam odgovarala na tu povredu koju reklamirate da nisam stavila predlog o neizglasavanju poverenja Vladi. On je u skladu sa članom 133. stav 2. gde je potrebno da se svaki predlog podnese u skladu sa ovim poslovnikom. Prema tome, iz tih razloga... (Tomislav Nikolić sa mesta: Nisam zadovoljan odgovorom.) Pošto narodni poslanik Tomislav Nikolić nije zadovoljan odgovorom, zakazujem Administrativni odbor da u roku od 24 časa odluči o povredi Poslovnika. Izvolite, pravo na repliku.
Ovde nisam iznosio samo probleme Aranđelovca, ovde sam pričao o nekih 30 opština u Srbiji. To sam provukao kroz Aranđelovac, jer tamo mi je najpoznatije stanje. Što se tiče nekih uspešnih firmi, u svakom gradu postoji po neko uspešno preduzeće i mnogo više neuspešnih. U Aranđelovcu, jeste "Knjaz Miloš", ali mi imamo i "Šamot" sa 2.400 radnika, imamo i "Elektroporcelan" sa 1.700 radnika, imamo Konfekciju "Rudnik" sa 700 radnika, imamo Trgovinsko preduzeće "Kolektiv" sa 300 radnika, "Strelu" sa 200 radnika, "Standard" sa 200 radnika i tako dalje. Slika o budžetu možda Aranđelovca, a gospodin ministar nije tu, koja se učinila da je lepa, jer je veliki budžet. Jeste on veliki, ali Aranđelovac ima tri samodoprinosa. Neka izađu opštine koje imaju samodoprinose. Od ta tri samodoprinosa mi imamo nešto u budžetu. Od tih samodoprinosa, mi finansiramo i zdravstveni centar u Aranđelovcu. Ove godine 12 miliona je dato zdravstvenom centru, jer nam je nenormalno da medicinsko osoblje prima prlatu od Republike, a da ne može da pregleda pacijente. Ovih dana su nam stalno na vratu, duguju za prevoz radnika 1.200.000 i traže od lokalne samouprave da to platimo, jer saobraćajno preduzeće neće više da ih vozi. Sada se pitam, čemu i plate lekarima ako će da sede kod kuće i da ne dođu u bolnicu. Mi jednostavno iz tog budžeta finansiramo i agrar. Imamo revital sela. Tu ide negde oko šest miliona godišnje i td, i td, ali taj budžet je volja građana Aranđelovca, a ne budžeta Repbulike Srbije. Hvala vam.
Reč ima predsednik Odbora za finansije, narodni poslanik Nenad Bogdanović.
Poštovani poslanici, razmišljao sam da li da se javim po ovoj temi, ako bi bilo potpuno normalno, po više osnova i naravno odlučio sam da se javim, slušajući pojedine poslanike i ono što govore. Kada razmatramo ovo, tačno je što je ministar rekao, da je ovo u budžetima lokalnih samouprava negde oko 16%. Naravno, to je bitno, kako kome, a nekima je više procenata, a nekima manje procenata. Ono što znamo u gradovima je čak i manje procenata nego što ovde piše. Ono što ne smemo nikako dozvoliti, a ovo vam čisto govorim i kao predsednik Odbora i kao predsednik Gradske vlade u Beogradu, a to je da ne usvojimo ovaj zakon, jer vas upozoravam, ako ga ne usvojimo, najviše koristi od toga će imati Beograd, Niš, Novi Sad i one koje pokušavate da kritikujete sada. Prema tome, zašto? Ako zadržimo prethodni zakon, on bi tim gradovima izuzetno odgovarao. Znači, ništa im ne bi mnogo promenio, a uključujući i Kragujevac i neke druge gradove. Na ovaj način kako je sada prezentovana situacija u Aranđelovcu, kada smo pogledali ove podatke koje imamo, ne razumem u čemu je problem. Aranđelovac je fantastično prošao kroz ovaj predlog u odnosu na sve druge gradove i u odnosu na Beograd neviđeno dobro je prošao. To što je poslanik i predsednik opštine ili predsednik izvršnog odbora iz Aranđelovca rekao, da je prosek ovih gradova koje je spominjao u odnosu na ovaj budžetski deo koji je dobio ispod 30.000. U Beogradu je on ispod 15.000. To možete da podelite, dve cifre i da dobijete i nravno mi se ne protivimo tome, jer smatramo da ovaj deo budžeta ima dva elementa. Jedan je element solidarnosti, a Beograd je spreman da veliki deo tog tereta solidarnosti podnese, a da ne kažem najveći, jer je to prirodno. Zašto se mi još ne bunimo, a ja ću vam kroz neke cifre to i reći. Beograd je ovaj deo imao 2000. godine u iznosu od 15,1%. Prošle godine je imao 7,5%, a ove godine ima 4,0%. Opet se mi iz Beograda, ovde ima najviše poslanika iz Beograda, ne bunimo. Zašto? Postoje mnoge druge stvari, a ne gradsko - građevinsko zemljište. Zašto? Naravno, svi drugi to imaju i svi drugi imaju razne druge osnove i svi drugi trebaju da se bave svojom lokalnom problematikom i da se ne libe da stvore uslove kako da naprave prihod u svoje budžete. Nije lako gospodo voditi dnevnu borbu sa crnim tržištem, nije lako voditi dnevnu borbu sa onima koji ne plaćaju svoje obaveze, nije lako voditi dnevnu borbu sa naplatom poslovnog prostora. To su prihodi svih. Oni koji to nemaju, njima treba pomoći. Zato su gradovi doneli odluku dato urade. A da ne budemo preterano naivni, pošto ministar vrlo često hoće da kaže, ovim dogovaranjima kroz konferenciju gradova 180 miliona, dogovorili smo se da se odreknu u svom budžetu praktično četiri najveća grada u Srbiji, a Republika se odrekla 180 miliona. Moram i meni je žao što ministar nije tu, a pošto je to ponovio po petnaesti put, moram da kažem da to nije tačno. Tih 180 miliona se Republika nije odrekla, nego će ona opet biti rezultat što je kroz ovo odricanje gradova, gradovima smanjen procenat. Opet će Republika dobiti te pare i to je činjenica. Znači, gradovi su se odrekli svih 360 miliona dinara i to je u redu. Ne mogu da se bunim, bez obzira što gradovi čine ustupke i drugi gradovi i ne mogu da se bunim zato što su ova tri grada mnogo veći procenat uvećanja dobila nego Beograd, zato što znam da imaju težu situaciju i da je za njih 200 ili 300 milionakoje su dobile kroz to, mnogo značajnije u ovom trenutku nego za Beograd. Moram da se potrudim zajedno sa ljudima sa kojima radim iz drugih sredstava, a to je da još više nateramo one koji ne plaćaju ono što treba da plaćaju, da plate i nećemo imati problem. Gospodo, nemojte da zaboravite, a Beograd vam je najbolji primer, 2000. godine sa budžetom grada i sa mnogo većim procentima, sa taksom od 3%, Beograd nije uspeo da skupi sve zajedno 130, 140 miliona evra. U sledećoj godini ta cifra će iznositi 350 a možda i više miliona evra, u zavisnosti koliko dobro budemo radili. Prema tome, molim vas da budemo u ovoj diskusiji konkretni, da ne pokušavamo sitne interese isterivati kroz to i koji nisu suština. Što se tiče četiri miliona za regulacioni plan Orašca, spreman sam da ponudim mom dugogodišnjem poznaniku iz Aranđelovca, evo da Beograd pomogne da se taj regulacioni plan napravi, pošto očigledno je to najveći problem. Beograd će sigurno kao što je i nekim drugim gradovima u prethodnoj godini, kada bi nešto mogao da pomogne, pomoći će i za to. Znači, nije to suština problema.
Pet minuta.
Ja ću naravno sada završiti. Mislim da treba da se potrudimo da što pre ovo izglasamo, jer je u interesu svih. Ako ne izglasamo, kažem, opet ćemo dobro proći, ali mislim da to nije interes svih. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Miloš Lukić, posle njega narodni poslanik Goran Ćirić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ministar trenutno nije ovde. Ali, izlaganje povodom ovog predloga zakona, zakona o učešću opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet, on je započeo sa konstatacijom da ovaj zakon iz godine u godinu gubi smisao. Ako vam neko predlaže nešto što gubi smisao i ne nalazi opravdanje da to uradi na bolji način, postavljaju se mnoge dileme. Nas poslanike, a naročito poslanike opozicije, ministar je prozvao za demagogiju. Ja moram samo da podsetim da je on nekoliko puta poslednjih dana sa ove govornice prozivao nas poslanike, govoreći - ako ne izglasate ovo, zamerićete se penzionerima. Ako ne izglasate ono, zamerićete se domaćicama itd. Ovoga puta kaže - ako ne izglasate ovo, zamerićete se velikim gradovima, malim gradovima itd. Nije suština u tome i nije suština da li će se neko nekome zameriti. Na kraju krajeva, ova govornica i služi da svako iznese svoje mišljenje. Cilj zakona je da se uravnoteži razvoj opština i lokalnih samouprava. Međutim, kada se govori o tome, vrlo malo se elemenata vidi u ovom zakonu, onih elemenata koji vode ka uravnoteženju. Govori se o fiskalnoj decentralizaciji. To je pitanje - koliko je fiskalna decentralizacija moguća u ovim uslovima, a naročito sada, kada posle 22. budemo imali nekoliko opština, koje će funkcionisati po novom zakonu o lokalnoj samoupravi. Znači, ipak neće imati ista prava i obaveze kao ove opštine koje su izabrane po starom zakonu. Kada je reč o ovim odrednicama koje bi trebalo da posluže da bi se došlo do uravnoteženog razvoja, pominje se broj stanovnika, broj odelenja u osnovnim i srednjim školama, broj dece u ustanovama dečije zaštite, kapacitet tih ustanova, stepen razvijenosti. Sve su ovo elementi koji svakako treba da posluže da bi se došlo do raspodele ovih sredstava. Međutim, treba pogledati efekte ranijih zakona. U koliko gradova imamo da je nešto učinjeno, da je broj stanovnika povećan uticajem ovih sredstava? To znači da je život u nekim opštinama učinjen zanimljivijim, da se neko vratio tu da živi. Zatim, koliko je škola oživelo, u koliko opština sada imamo više dece nego u prethodnom periodu, u koliko dečijih i predškolskih ustanova ima više dece. To bi bili pravi pokazatelji, to bi bilo ono što bi trebao ministar da kaže. Trebalo bi da kaže - evo, mi smo primenili zakon iz prethodne godine, a ovo su efekti. Međutim, činjenica je da postoje opštine u kojima baš ništa ne radi i činjenica je da postoje opštine koje iz dana u dan doživljavaju smanjenje broja stanovnika, smanjenje privrednih aktivnosti. To je ono strateško, o čemu bi trebalo da se razmišlja. Kada je bilo reči o povraćaju viška sredstava, odnosno o raspodeli tih sredstava, ona se dele u odnosu 50:50, između Republike i lokalne samouprave. Ministar je postavio pitanje - da il imamo instrument za razvoj solidarnosti? Ja bih rekao da imamo nekoliko kriterijuma po kojima se ta nepravda čini. Pre svega, kroz porez na promet, a na neki način i kroz porez na zarade, favorizovani su veliki potrošački centri. U velikim potrošačkim centrima naplaćuje se najveći procenat poreza na promet. Imamo situaciju da u manjim gradovima ljudi, jednostavno, ništa od skupocenije robe ne kupuju, čak ni odela, a da ne govorim o automobilima i drugoj skupocenoj robi. To uglavnom kupuju u Beogradu i drugim velikim gradovima. Na taj način se ta nepravda produbljuje. Imamo gradove koji imaju proizvodnju, a ipak veliki deo te robe, koju proizvedu, odlazi u potrošačke centre i na taj način se porez na promet, koji je zapravo zarađen u tim opštinama, u procesu proizvodnje, naplaćuje i ostaje u nekim drugim opštinama. Naravno, najteže je onim gradovima koji nemaju ni proizvodnju, niti promet, koji nemaju ni dovoljan broj dece, ni škola, ni stanovništva. To je najveći problem u Srbiji. Ima puno takvih opština. Sigurno je da treba tragati za rešenjima. Jedno od rešenja bilo bi da se uvede porez na dodatnu vrednost. Na taj način bi se najveći procenat poreza naplaćivao i ostajao u onim opštinama u kojima je i ostvaren. To nije zanemarljivo. Tu bi se postigla jedna veća doza solidarnosti i ravnopravnosti. Drugo pitanje je strateško, a to je da Vlada počne da sprovodi svoja obećanja predizborna i da se krene sa razvojem, da ove nerazvijene opštine počinju da oživljavaju, da počne da oživljava privreda, poljoprivreda, samim tim i promet, pa zatim i porez na promet i porez na zarade biće u većem procentu ostvaren. Znači, te opštine će moći to da ostvaruju. Međutim, ukoliko se ne interveniše, ukoliko Vlada nešto ozbiljno ne učini i ne pomogne nerazvijenim opštinama, od toga neće biti mnogo koristi. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, posle njega narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Poštovana gospođo predsedavajuće, poštovane koleginice i kolege, dame i gospodo, pred nama je po treći put Predlog zakona o obimu sredstava i učešća opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet u 2003. godini. Ovaj zakon je uvek bio najzanimljiviji za nas, kao predstavnike lokalnih samouprava, dakle opština i gradova. Govoreći o ovom zakonu, želim da pođem od nekih vrlo konkretnih podataka. Pošto često govorimo o utiscima, o procentima, želim da na primeru svog grada kažem kako se kretao nivo prihoda iz ovog dela prema mom gradu, gradu Nišu. Godine 2000, budžet mog grada je iznosio oko 10 miliona evra, godine 2001. oko 17 miliona a ove godine budžet zatvaramo sa 40 miliona evra, a projekcija za iduću godinu, na osnovu ovog budžeta, je 60 miliona evra. To ne važi samo za moj grad. Iz podataka koje imamo i iz drugih gradova, iz Kragujevca i Novog Sada, a pominju se često i gradovi Beograd, zatim Niš, Novi Sad i Kragujevac, ali i Valjevo, Vranje, Gornji Milanovac, Leskovac, Požarevac, Pirot, vidimo da postoji ovaj trend i ova vrsta povećanja. Mislim da je pošteno da svi mi, koji radimo u lokalnim samoupravama, prvo kažemo u kom su stanju u ovom trenutku naši budžeti u odnosu na 2000. godinu, godinu kada smo u ove klupe i seli. Dakle, evidentno je povećanje. Ja sam ponosan na ono što smo uradili svi mi, poslanici u ovoj skupštini, kada se radi o ovom zakonu, a to je uvođenje novih principa u finansiranju lokalne samouprave i tog odnosa između lokalnih samouprava i centralne vlasti. Mnoge kolege koje sede iza naše poslaničke grupe nisu verovale. Razgovarali smo o tome da želimo da kroz asocijaciju gradova i opština uvedemo i taj princip motivacije i deobe onog dela poreskih para, koji se ubire u opštinama i gradovima, iznad limita, koji se propisuje svih ovih godina i mehanizama koji su poznati dugi niz godina. Znači, da uvedemo princip podele iznad limita 50:50 između opština i gradova i centralnog budžeta. To smo prošle godine izglasali, pre svega zahvaljujući amandmanu koji je usvojen i kroz asocijaciju gradova i opština Jugoslavije, dakle stalnu konferenciju gradova i opština Jugoslavije. Tu ja vidim izuzetno važnu ulogu ove asocijacije, kao važne snage i u razgovorima i u definisanju svih sistemskih rešenja, koje se tiču opština i gradova lokalnih samouprava, pri donošenju svakog sistemskog zakona. I ove godine smo imali pregovore sa ministrom Đelićem. Ne mogu da kažem da su laki, jer razgovori nikada nisu laki sa ministrom Đelićem. Ali, imali smo razgovor sa ministrom, nas desetak predstavnika opština i gradova Jugoslavije, posebno kada se radi o izmeni prvobitnog Predloga ovog zakona o preraspodeli sredstava prema opštinama i gradovima. Dakle, tu govorimo o principima koji su bitni, jer smo čuli mnogo razmišljanja o tome na koji način se prazne manje sredine, sredine iz unutrašnjosti Srbije. Naravno, taj problem ima i jugoistočna Srbija. Niš je u tom delu Srbije. Imaju ga i drugi krajevi i mislim da tu postoji naravno mnogo više razloga od samog finansijskog stanja, jer mislim da su obično ti regioni, koji su na granicama prema susednim državama, pražnjeni kroz dugu tradiciju nesaradnje, kroz to da su granice definisane kao prostor ili linije koje razdvajaju narode, a ne tako da ih spajaju i mislim da i sa tog polazišta treba poći ka rešavanju ovih problema koji su pomenuti i u vezi sa ovim zakonom. Dakle, vraćam se na one principe koji su bitni za finansiranje gradova i opština, a to je svakako zadržati princip solidarnosti koji i sada postoji, princip solidarnosti za manje sredine koje nemaju dovoljno svojih prihoda i koje ne mogu da funkcionišu na takav način i isključivo iz svojih prihoda. To govore i procenti učešća velikih gradova, ali i gradova koji su u boljem stanju, a nisu tako veliki i opština i mislim da taj princip svakako treba zadržati, ali isključivo funkcionisati na tom principu je nešto što je destimulišuće i za nerazvijene i za razvijene i to je pokazao primer koji sam naveo iz 2000. godine budžeta gradova i opština i lokalnih samouprava iz 2000. godine, ali i ove godine. Dakle, destimulišuće je za male opštine, koje po prirodi stvari očekuju da će se dotirati i da će dobijati svakako dopunu svog budžeta da bi se ispunilo osnovno funkcionisanje. Mislim da je vrlo bitno da smo uveli i zadržali taj princip solidarnosti, ali da uvodimo i princip motivacije i borbe za sopstvene prihode. Mislim da je to pokazalo onda i krajnji rezultat, ne samo kod onih uspešnih ili manje uspešnih opština, nego i na centralnom budžetu, jer se to u krajnjem odražava i na centralni budžet, jer smo ukupnu masu sredstava povisili na takav način i priliv sredstava u centralni budžet. Ja znam da je politički produktivno kada izađemo ovde i govorimo pre svega o svojim gradovima ili opštinama, kada govorimo o što većem procentu učešća našeg grada, o što većem budžetu. Naravno da je to naš posao, ali naravno da mi nosimo odgovornost i za one naše sugrađane koji su korisnici budžetskih para, a posebno kada se radi o penzionerima, o ljudima koji jesu korisnici penzionog fonda i koji se znamo na koji način puni, pre svega iz budžetskih sredstava i naravno da i tu vrstu odgovornosti imamo, kao što imamo i odgovornosti prema onima koji moraju socijalno da budu zbrinuti iz tih budžetskih para. Kada vidite tu vrstu odgovornosti i prirodnu saradnju između lokalnih i centralnih vlasti na sukobu interesa, koji je opet prirodan, ali koji mora da bude kreativan, vidite da smo zaista došli do nekog iskoraka koji naravno nije dovoljan u ovom trenutku, jer imamo isuviše mnogo problema i naravno moramo i o tim problemima da govorimo, jer zapuštena infrastruktura, veoma teško socijalno stanje, veliki broj raseljenih i izbeglih lica, nizak nivo svih ustanova, od ustanova školstva, od predškolskih ustanova, od ustanova kulture, sve je to jedan ogroman prostor koji treba popuniti, ali naravno ne preko noći. Mislim da je ovo model, da je model podići nivo funkcionisanja lokalnih samouprava, da evidentno postoji trend rasta budžeta i to je jasno i to je dokazivo, jer ovde postoje konkretni podaci i voleo bih da svako ko izađe od mojih kolega iz opština ili gradova jasno kaže koliki je budžet bio 2000. godine, a koliki je ove godine ili koliki je planiran za sledeću godinu. Šta je ono što moramo da progovorimo i mi, predstavnici lokalnih samouprava kada govorimo i o ovom budžetu? To je ste pitanje da li najefikasnije moguće koristimo i taj novac, koji naravno nije dovoljan, da li možemo da ga koristimo efikasnije i da li možemo da uradimo više posla i sa tim obimom sredstava. To je sigurno moguće. Ne možemo da kažemo da smo zadovoljni funkcionisanjem i kapacitetima svih naših institucija i mislim da je sigurno da možemo to da uredimo i uz ovaj porast ova godina može upravo da bude godina kada treba investirati u znanja, ali i podizati kapacitete naših institucija koje treba da dovedu do efikasnijeg modela i korišćenja ovih sredstava koja su nam u ovom trenutku na raspolaganju. U stvari, evo ja pravim tu standardnu grešku, nisu na raspolaganju, za ta sredstva se treba izboriti, ali su to okviri oko kojih ćemo se kretati i to je jasan plan na koji način nećemo ugroziti podizanjem javne potrošnje kroz lokalne samouprave i ukupnu finansijsku stabilnost naše države, a onda nam ni procenti, oko kojih u ovom trenutku možemo da se borimo i dižemo ih u nebesa, ništa neće značiti ako uđemo u spiralu inflacije ili obezvređenja svega onoga što se proizvede i onoga što se prikupi. Mislim da je ovo zaista odgovoran predlog zakona i zbog toga što smo prethodni predlog zakona uskladili na takav način i kroz aktivnost Stalne konferencije gradova i opština Jugoslavije, time što su veliki gradovi pristali na smanjenje onog prethodno planiranog nivoa sredstava i što se taj nivo sredstava od 360 miliona preusmerio ka manjim opštinama i gradovima. Opet kažem da to nije dovoljno. Na kraju bih želeo da kažem nešto što pre svega nosi utisak u javnosti, jer sam imao tu priliku da vrlo često slušam, dok nisam počeo da se bavim ovim poslom, priče o budžetu, priče o finansijskim planovima, kako to uopšte ljudi shvataju i šta to znači svakom našem građaninu. Da ne bismo ostali na polju cifara i teorije u suštini treba reći da je ovo budžet, budžet koji treba da se bavi životom, životom svakog našeg sugrađanina i to ću dati na par primera. Ne slažem se da neusvajanje ovog budžeta neće biti loše za naše gradove. Sigurno će biti loše, jer ukoliko ne usvojimo ovaj zakon onda ćemo ući u privremeno finansiranje u idućoj godini, sledeća tri meseca i to će direktno značiti oko 30% manje sredstava od onoga što smo planirali u ovom budžetu. To direktno znači 30% manje sredstava za predškolske ustanove, a znamo koliko lokalne samouprave imaju naravno interesa da subvencioniraju cene u predškolskim ustanovama i ne počinjem slučajno od tih tema, naših najmlađih, od školskih ustanova, od toga koliko će biti manje para, znači 30% i za socijalna izdvajanja, koliko će manje biti para za mnoge druge oblasti od kulture itd. Dakle, mislim da je vrlo bitno da usvojimo ovaj zakon upravo sada i evo već smo na sredini i nešto dalje u decembru mesecu. Potrebno je dovoljno vremena i lokalnim samoupravama, gradovima, opštinama da na osnovu ovog zakona, koji ćemo mi usvojiti, projektuju svoje budžete i da imaju bar toliko dovoljno vremena da transparentno prikažu svoje lokalne budžete i da ne pravimo mistifikaciju od budžeta republičkog, od lokalnih budžeta, jer ti budžeti moraju da budu predstavljeni javnosti, jer treba videti šta znači taj budžet, od republičkog, preko lokalnog, da to direktno znači život, da to direktno znači lakši, koliko je to moguće u ovim teškim vremenima, što lakši život za naše sugrađane i u gradovima, ali i u čitavoj Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, a posle njega narodni poslanik Petar Cvetković.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, pre nego što budem ukratko obrazložio predlog ovog zakona ja bih zaista izrazio jedno neslaganje, da će neusvajanje ovog zakona i prethodnih dovesti u znatno teži materijalni položaj opštine i naše sugrađane i zato prilikom usvajanja dnevnog reda ja bih predložio da mi odmah o tačkama dnevnog reda, o budžetu i o zakonu o učešću opština, najbolje na početku da izlasamo, neizglasamo, pa posle toga da vodimo raspravu ili da ne vodimo raspravu. Mislim da je to veći doprinos ovome nego ovo što smo raspravljali i uvek na kraju nikakvih rezultata nema. Gospodine ministre, ja sam uradio analizu zadnjih pet godina. Ima lepih ovde cifara i lepih boja. Ova ljubičasta, ovo je boja moje ćerke. Inače, ovo su opštine koje beleže smanjenje prihoda u odnosu na 2002. godinu. Siromašni, neznatno korigovani i izlobirani novi iznosi ograničenih sredstava, kao i stope učešća opština i gradova u prihodima od poreza na zarade i poreza na promet porizvoda i usluga ostvarenih na njihovoj teritoriji, predstavljaju osnovu za izradu opštinskih budžeta, odnosno budžeta Grada Beograda, odnosno za finansiranje poslova utvrđenih Ustavom i zakonom. To je ovih 16,8% ukupnih sredstava u budžetima opština i gradova. Cilj ovog zakona je ujednačavanje obima rashoda, pojedinačno, po opštinama i gradovima. Međutim, predloženim pojedinačnim iznosima ne može se oceniti da je obezbeđena ustavna ravnopravnost građana. Posebno su favorizovani gradovi Beograd, Kragujevac, Niš i Novi Sad, sa dodatnih 2,98 odnosno tri milijarde dinara za komunalnu infrastrukturu, tako da ova četiri grada dele 5,060 milijardi dinara ili 46,9% ukupnih sredstava. Radi poređenja, ova cifra je ista koliko iznose i specijalizovane usluge u budžetu Republike Srbije za 2003. godinu. Ovo poređeno je uputno imajući u vidu da ovde nije problem raspored sredstava po gradovima i opštinama, već je problem koji obim, odnosno volumen sredstava se opredeljuje za ove namene, za finansiranje lokalne samouprave i gradova. Znači, ova četiri grada dele 46,9% sredstava, dok 141 opštini pripada pripada 53,1%, iako u ova četiri grada živi 2.297.551 stanovnik ili 30% od nekakvog ukupnog broja stanovnika u Srbiji, po popisu koji niko ne zna koliki je, iako je cifra u obrazloženju 7.479.436 građana. Nije mi jasno samo otkud podatak i zbog čega postoji podatak u ovim obrazloženjima, da na Kosovu živi 1.906.697 stanovnika, podatak koji u ovom trenutku ništa ne znači imajući u vidu da, niti se poredi Kosov i Metohija, niti se poredi ukupna Srbija, niti ukupan broj građana sa ovom cifrom, utiče na preraspodelu sredstava. Posmatrano po stanovniku, prosečan iznos u gradovima iznosi 2.202,4 dinara, dok prosečan iznos po opštinama je duplo manji i iznosi 1.100 dinara. Čak ni stanovnici u gradovima nisu ravnopravni. Za Kragujevac je prosečan iznos 3.286, Niš 2.635, Novi Sad 2.490 dinara, a po stanovniku Beograd 2.009 dinara. Interesantan, ali zabrinjavajući je podatak da su sredstva po stanovniku Kragujevca tri puta veća nego za stanovnika u mom Valjevu, a čak 3,2 puta u odnosu na stanovnika Osečine, kao jedne od najnerazvijenijih opština u Srbiji. Da li prosečnom građaninu Valjeva treba voda, kanalizacija, ulica, a da li to znači da građani Uba, Osečine i drugih nerazvijenih opština neće skoro rekonstruisati svoju glavnu ulicu koja u proleće najviše liči na uzoranu ledinu? Inače, prosečan iznos po stanovniku u opštinama je mnogo ujednačeniji, pri čemu se samo izdvaja Pančevo sa 1.475 dinara i Novi Pazar sa 1.217 dinara. S druge strane, uporednom analizom sa 2001. godinom, može se zaključiti da su stope rasta mnogo ujednačenije kao iznosi sredstava, ali pitanje je zašto su samo kod dve opštine - Novi Pazar i Pančevo, indeksi rasta veći od indeksa rasta prihoda po osnovu poreza na promet u republičkom budžetu. Drugo pitanje, zbog čega je stopa učešća kod opštine Kosjerić povećana sa 4,7 na 9,7% ili Beočina sa 2,5 na 8,3%. Da li je toliko smanjena proizvodnja cementa posle privatizacije najuspešnijih firmi, kao što su cementare? Osnovni razlog drastičnog povećanja stopa su smanjene osnovice. Najveći problem leži u činjenicu da su sredstva za poslove, po ovom zakonu, za pojedine namene nedovoljne. Ilustracije radi, ističem da su za dečju zaštitu u dečjim ustanovama za celu Srbiju predviđena sredstva od 1,8 milijardi dinara, koliko i troškovi putovanja za funkcionere po ministarstvima u budžetu Republike ili usluge po ugovorima u budžetu Republike, tako da po detetu iznosi potrošnja 9,386 dinara godišnje, odnosno 782 dinara mesečno. Ako uzmemo da je cena boravka deteta u obdaništu u Valjevu 5.000 dinara, 80% regresira opštinska lokalna samouprava, to znači da je ovaj iznos, koji je opredeljen u budžetu, pet puta manji u odnosu na onaj koji je stvari. Odakle će lokalne samouprave obezbediti dodatne prihode i izvore sredstava za finansiranje dečije zaštite? Zbog ograničenog vremena ne mogu dalje da analiziram. Na kraju, može se istaći velika koncentracija sredstava, kako u republički budžet, tako i u budžete gradova. Pored toga, prisutna je i velika centralizacija obima prometa u gradovima, tako da osnovica za plaćanje poreza na promet u Beogradu čini 45% ukupne Srbije, a sa ostala tri grada 60,7% ukupne osnovice. Da zaključim, 90% opština u Srbiji ima veće stope učešća u 2002. godini u odnosu na predloženu 2003. godinu, što znači da se ne bi našli u nepovoljnijem položaju, a iako ograničena sredstva ne dozvoljavaju potrošnju i raspodelu ostvarenog viška u procentu 50%:50%, značajno će doprineti većem učešću sredstava u opštinskim budžetima.
Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković, a posle njega narodni poslanik Petar Petrović.
Zamolio bih predsedavajućeg da upozori gospodina koji dobacuje od početka. Nisam počeo još uvek da govorim, a počeću. Dame i gospodo, čuli smo uvodne reči gospodina ministra u pogledu Predloga zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet u 2003. godini. Opšta je ocena da se u najvećem broju opština, odnosno gradova iz godine u godinu smanjuje procenat učešća opština i gradova, a da se nominalno povećavaju novčani iznosi koji se prosleđuju gradovima. To je pozitivan trend i na tu konstataciju, taj trend, ne možemo dati nikakve primedbe. Međutim, pored onoga što je dobro, ima i onog što je malo manje dobro. To je sledeće: prema Zakonu o lokalnoj samoupravi utvrđeni su kriterijumi koje Vlada mora poštovati, odnosno primenjivati pri utvrđivanju procenta, odnosno nominalnog učešća gradova i opština u porezu na promet, pa su, u Zakonu o lokalnoj samoupravi, označeni kriterijumi, kao što su broj stanovnika opštine, odnosno grada, broj odeljenja i broj objekata u osnovnim i srednjim školama, broj dece obuhvaćene neposrednom dečjom zaštitom i, kao sledeći kriterijumi, površina i stepen razvijenosti pojedinih opština. Prilikom donošenja zakona, mislim da je i ovde bilo amandmana, svi smo nastupali dobronamerno i hteli što veći broj ovih kriterijuma, odnosno elemenata da pružimo Vladi prilikom predlaganja ovakvog zakona, da bi Predlog zakona bio što pravičniji. Međutim, s obzirom na činjenicu, a činjenice su upravo Predlog ovog zakona, stiče se utisak da, ili ovi kriterijumi nisu primenjivani, ovi kriterijumi koje sam pročitao iz Zakona o lokalnoj samoupravi, ili su primenjivani, a dodatni odlučujući su bili kriterijumi ličnog poznanstva, pratijske pripadnosti, prijateljstva, i sl. Dakle, kriterijumi koji nisu označeni u Zakonu o lokalnoj samoupravi. Ovu tvrdnju dokazuje i sama konstatacija da je Stalna konferencija gradova izmenila prvobitni predlog, odnosno, dala sugestiju da se izmeni prvobitni predlog, pa je tako smanjeno učešće gradova u odnosu na opštine. Postavljam pitanje - da li je zakonske kriterijume poštovala Vlada, a onda Stalna konferencija gradova to promenila, ili obrnuto, Stalna konferencija gradova uočila da Vlada nije poštovala, utvrđene Zakonom o lokalnoj samoupravi. Verujem da je u pitanju ono drugo, odnosno da Vlada, prilikom podnošenja predloga, nije poštovala kriterijume, utvrđene Zakonom o lokalnoj samoupravi, pa je zbog toga i došlo do znatnih zamerki sa raznih strana. Mnogo je manje onih koji su zadovoljni svojim učešćem, ne u pogledu ukupnog novčanog iznosa, nego u pogledu procenata, odnosno odnosa sa drugim gradovima, odnosno opštinama. Doduše, to je materija koju je vrlo teško iznivelisati i tačno utvrditi, da svi budu zadovoljni. Uvek je većina nezadovoljnih, ali u ovom predlogu ima nakaradnih stvari, a našta je morao da obrati pažnju predlagač ovog zakona. Uzmimo primer jednog grada, npr. grada na jugu, Vranja, da pogledamo Predlog zakona o učešću opština i gradova, ili još bolje, s obzirom da se ovih dana pominje Leskovac, interesantan zbog lokalnih izbora, da vidimo na primeru Leskovca, gde je predviđeno 163.140.647 dinara, odnosno, 11,3%. Bez obzira što je ovaj iznos u procentima smanjen u odnosu na prošlu godinu, a prošle godine smanjen u odnosu na pretprošlu, u nominalnom iznosu novčani iznosi su uvećani. To je onaj trend koji sam u početku pohvalio. Da li je ovaj iznosmnogo na primeru Leskovca, ili malo? E, sada, možemo reći malo, jer leskovačka opština ima zapuštenu infrastrukturu, privredu koja ne funkcioniše, tekstilnu industriju, prevashodno je zasnovana na tekstilnoj industriji, za koju znate da ne funkcioniše, vrlo je mali broj firmi, društvenih, koje u leskovačkoj opštini na bilo koji način funkcionišu. Jedino što koliko - toliko funkcioniše to su poljoprivrednici, odnosno poljoprivreda. Stoga je ovaj iznos mali i sa tog stanovišta treba dati više, treba da bude veći budžet opštine Leskovac, jer opština Leskovac ima mnogo veće potrebe u odnosu na druge gradove ili opštine, sličnog razvoja, odnosno sličnog broja stanovnika, približno istog broja stanovnika. S druge strane, ovaj iznos je i prevelik, a evo kako - on je prevelik utoliko što u opštini Leskovac nismo u protekle dve godine imali veće pomake. Pazite, ima vrlo bitnog pomaka 2000, u odnosu na prethodnu lokalnu vlast, vrlo je bitan pomak, ali taj pomak je premali, odnosno isuviše spor, usporen, izneverena su očekivanja građana. U opštini Leskovac u protekle dve godine, a naročito poslednjih nekoliko meseci, pod privremenim organom, i ono što je vredelo, i onaj pomak koji je načinjen za godinu ipo dana, vraćen je na početak. Privremeni organ je rešio da opštinu vodi (a privremeni organ to su "petorica veličanstvenih", koji se zovu privremeni organ, koji donosi budžet i opštinske odluke, raspodeljuje budžet, kažnjava, oni su sve i sva), njima je ovaj iznos koji je predviđen, prevelik. Trenutno u ovoj situaciji, za opštinu Leskovac, pod ovim uslovom, to je prevelik iznos, jer ne znaju na koji način da utroše ta sredstva, odnosno znaju, ali neznaju na adekvatan način. Stoga je vrlo bitno i stoga su baš kao naručeni, ali doduše, umesto 8., zakazanih za 22, ovi lokalni izbori, po proporcionalnom sistemu, gde će građani moći da ocene i liste, i stranke, pa da kažu - oni su bili do 2000. godine, bilo je tako, ovi su bili godinu ipo, nešto su uradili, više su dobacivali, samo su sposobni da dobacuju. Oni nemaju mogućnosti da bilo šta drugo izboljno urade, a izgledaju kao ozbiljna gospoda, koriste neke biroe, kao Republička vlada, gde propagiraju svoje uspehe, a ustvari, njihov je uspehto što ništa ne rade. I bolje što ništa ne rade,jer bi napravili neku ogromnu grešku. Bolje je da ih hvalimo još ovih 15 dana, do izbora, a onda će građani proceniti kako je ko radio, kako je rađeno do 2000, kako je rađeno godinu ipo, kako je radio privremeni organ krnjeg DOS-a, koji trenutno raspolaže sredstvima ogromne opštine, ogromnog budžeta opštine Leskovac, i kako je potrebno da ubuduće radi ta lokalna zajednica. Hvala lepo, ja sam samo na jednom primeru hteo da kažem (vraćam se na početak) da je Predlog zakona i dobar, bez obzira što smanjuje procenat učešća opština i gradova, jer nominalno povećava iznose, ali je upravo i oko tih odnosa loš, jer se nije imalo u vidu (doduše, predlagač nije mogao ni da zna) kakvi su i koliko su sposobni oni tamo, u lokalnoj samoupravi. Još jednom hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u objašnjenju ovog predloga zakona, koje je danas pred nama, Ministarstvo je, između ostalog, napisalo da su kriterijumi za utvrđivanje ovih vrednosti u članu 2. i procenata u članu 3. broj stanovnika u opštinama, odnosno gradovima, broj odeljenja u osnovnim i srednjim školama, broj ustanova za neposrednu dečju zatštitu i broj dece obuhvaćene tom neposrednom dečjom zaštitom, a kao korektivni element, ili faktor, jesu površina i stepen razvijenosti opština, odnosno gradova. Upravo mi iz stranke SSJ smatramo da prilikom pravljenja Predloga ovog zakona nisu ispoštovani ovi kriterijumi, koje je samo Ministarstvo napisalo, da treba da budu poštovani. Naime, sredstva koja su predviđena da se rasporede na opštine i gradove, nisu ravnopravno raspoređena. Gospodine ministre, samo bih želeo da objasnite kako je to moguće. I odmah da kažem, mi iz stranke SSJ nemamo ništa protiv što su za Beograd određene tri milijarde, odnosno preko tri milijarde dinara, za 2003. godinu, i kada uzmemo u obzir da Beograd ima nepuna dva miliona stanovnika, ili oko milion i 400 hiljada odraslih osoba, ili glasača, ispada da po odrasloj osobi Beogradu pripada oko 2.300 dinara, odnosno preko 1.500 dinara po jednom stanovniku. Ako sada taj odnos stavimo i na druge gradove u Srbiji, doći ćemo do podataka da retko koji grad, a naročito nerazvijene opštine, dostiže i 1.000 dinara, po glasaču, odnosno 700 do 800 dinara po stanovniku te opštine. Dakle, sigurno je jedno, da nije poštovan osnovni kriterijum, znači, prvi kriterijum, a to je broj stanovnika po opštinama, odnosno gradovima. Drugi kriterijum koji je korektivni kriterijum, jeste stepen nerazvijenosti po opštinama, odnosno gradovima. Postavlja se pitanje kako je moguće da opštine koje sada imaju status nerazvijenih ili nedovoljno razvijenih opština, sa ovako malim sredstvima, a to im dodeli Ministarstvo finansija i to preko ovog zakona, mogu da dostignu srednje razivjene, a njihova je samo lepa želja da mogu da dostignu visokorazvijene opštine. Uzeću kao primer samo dve opštine, bez želje da zaboravim neke druge opštine, ali mnogo vremena bi trebalo da nabrajam druge. Uzmimo opštinu Ražanj i Rekovac koje su slične, a gospodine ministre, pitajte gospodina Vlahovića koji je upravo vaš kolega i potiče iz opštine Rekovac kakva je situacija tamo, neka vam objasni, a ja ću vam govoriti malo o opštini Ražanj, jer tamo je još malo pa bog rekao - laku noć, privreda ne radi, stanovništvo jednostavno iz sela ne može da dođe do centra opštine, jer putne mreže nema, to su lokalni putevi, oni treba da finansiraju, Republika tu ne izdvaja i sa ovakvim sredstvima, postavlja se pitanje da li mogu da izfinansiraju sve to što treba da izfinansiraju. Takođe se postavlja pitanje, ako ste kao kriterijum uzeli broj odeljenja osnovnih i srednjih škola. U nerazvijenim opštinama, nema više dece koja idu u osnovne škole, a o srednjim da ne govorimo, gospodine ministre. Nema, jer je prethodna vlast, a naročito ova sadašnja, ništa nije uradila, jedini koji mogu da urade jeste Stranka srpskog jedinstva, kada dođe trenutak, a sigurno da će uraditi, kada bude uzela deo vlasti u Republici Srbiji. Bolje će uraditi nego što to vi radite. Dajte malo, odvojite sredstava za nerazvijene opštine, za nerazvijene gradove, da jednostavno tamo mladi ljudi ostaju da stvaraju svoje porodice, pa će imati i dece, pa će imat razloga da se formiraju osnovne i srednje škole, pa će morati sigurno prema ovim vašim kriterijumima i sredstva da budu veća. Jedan primer bih samo dao, za opštinu Jagodina ste predvideli 64 miliona dinara. Da vam kažem, uzmite u obzir da opština Jagodina u svom budžetu, a koliko sam imao prilike juče da gledam, predvidela je da 22 miliona dinara od svog budžeta, dakle to je trećina od ovih para koje ćete vi dati od Republike, da odvoji za TV Jagodinu. Ako znamo da će ta TV stanica biti vrlo brzo privatizovana za godinu, dveili tri, pitamo se čije pare i kome se daju. Mi iz SSJ, budite sigurni, zbog šire javnosti to moram da kažem, sutra ćemo glasati protiv takvog budžeta opštine Jagodina, jer to nije za dobrobit građana Jagodine, ako se zna da ste im upravo od 1. januara uveli i 210 dinara pretplate, a pod pretpostavkom, u Jagodini ima negde oko 15.000 domaćinstava i imaju televizore, plaćaće pretplatu, to je oko tri miliona dinara, pa puta 12, to je cirka 40 miliona dinara što će vratiti građani Jagodine Beogradu, odnosno RTS-u. Iz svega ovog izloženog, SSJ ne može da podrži Predlog zakona, a ne može da ga podrži iz razloga što u članu 4. ste predvideli da, kada se ispune ova sredstva, da onda dolazi ona druga primena, da se sredstva usmeravaju prema trezoru, tzv. konsolidovanom računu i samo 50% će se usmeriti prema onim opštinama koje od poreza na zarade, od poreza na promet, koje će ubirati ta sredstva. Normalno je gospodine ministre, da će veći gradovi i razvijene opštine pre dostići tu cifru, jer tamo je veći broj stanovnika, više je zaposlenih i smatram da iz tog razloga trebalo je na drugačiji način da pripremite ovaj predlog zakona, da više odvojite sredstava za manje razvijene, za nedovoljno razvijene gradove, tako i opštine, da jednostavno pokušamo da ova Srbija ravnopravnije se razvija i da prestanemo sa onom krilaticom - što južnije to tužnije. Dakle, mi iz SSJ ne možemo iz navedenih razloga podržati Predlog zakona.
Reč ima narodni poslanik Sredoje Mihajlov, a posle njega Hranislav Perić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, ni mi Vojvođani nismo zadovoljni Predlogom zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na promet, jer smatramo da nijedan grad u Vojvodini nije dobio onoliko koliko zaslužuje i isto bi mogli izaći sa predlogom da smo totalno nezadovoljni tim zakonom. Činjenica je jedna, da smo mi do 80-tih godina pljačkani i ovim zakonom, da se to slično radi, ali činjenica da smo toliko razumni da znamo šta ste nam ostavili i šta smo nasledili, ostavili ste nam ništa, ostavili ste nas na ulici, ostavili ste nam škole zapuštene, ostavili ste nam puteve razrovane, ostavili ste nas bez infrastrukture, samo ste trošili pare na hangare i buzdovane, kao što sam prošli put rekao. Zbog toga ćemo glasati za ovaj zakon, bez obzira što smo totalno nezadovoljni i što smatramo da bi puno primedbi imali i mi da damo kao i svi drugi, i naša sela su rasturena i prazna, takođe i gradovi, imamo isti problem kao što svi imaju u celoj Srbiji. Gospodo, da vam kažem, za ovaj predlog zakona, pošto ste nam vi obećavali korenje, gospodin Đelić je uspeo da iscedi neku suvu drenovinu i mogu da vam kažem da je već ove godine, pošto sam i direktor Direkcije za izgradnju grada, imali smo para, ono što je obećano, to je urađeno, nismo kao vi koji ste obećavali, koji smo arčili pare, nikada se nije znalo gde su otišle i zašta su trošene, zašto je to zapušteno. Ja vam kažem, 10 godina niste uspeli da održavate škole, niste uspeli da održavate bolnice, niste uspeli za puteve, jednom rečju niste uspeli ništa da uradite, ostavili ste nas na ulici bez dinara i zbog toga mi sada moramo da donosimo takve zakone gde niko neće biti zadovoljan. Čini mi se, pošto verovanto niko neće biti zadovoljan, a nezadovoljstvo je ono što je u nasleđu, što smo nasledili od vas i zbog toga moramo ovaj zakon prihvatiti i glasati za njega. Mislim da je ova vlada u ovoj velikoj bedi našla snage da održi i očuva srpstvo, da očuva način da funkcionišemo, a ne kao što ste ga vi rasturali po belom svetu, niti ste znali da čuvate pare, samo ste rastakali. Kažite smo gde ste vi te pare silne rasturili i gde ste tu našu imovinu rastrućkali? Mislim da nijedan grad neće biti zadovoljan, imali bi mi puno primedbi, da vam kažem, ali ja neću govoriti o primedbama i ovog puta vam kažem da bolje ćutite i da prihvatite ovaj zakon, jer to ste nam ostavili vi sve.
Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić, a posle njega narodni poslanik Slavoljub Matić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić i gospodine Maroviću, ovim zakonom predviđeno je koliko će para pripasti opštinama i gradovima od poreza na zaradu i poreza na promet, a koji je ostvaren na području opštine. Kada se ostvari iznos koji ste odredili svakoj opštini pojedinačno, u zakonu višak ostvarenog poreza, odnosno od poreza na zaradu i poreza na promet, a na području opštine, Ministarstvo finansija 50% vraća opštini gde je ostvaren prihod, odnosno 50% ide u republički budžet. Vi ste to na papiru i kancelarijski uradili dobro. Papir trpi sve, a život je nešto drugo. Sve bi to bilo dobro da su sve opštine i gradovi u istom položaju, da je kvalitet uslova za život jednak u svim opštinama u Srbiji. Mi u malim opštinama bi voleli da nam dete ide na daljinu od 500 metara, da mu je tamo škola, da ima tri osmogodišnje škole, kao što je to slučaj na Starom gradu, kada bira gde će da se upiše. Kod nas je osmogodišnja škola udaljena od pojedinih sela od pet do deset kilometara i biranja nema, jer bliže nema. Poseban slučaj su nerazvijene opštine, a ja ću nabrojati nekoliko slučajeva, a verovatno ima toga i u drugim sredinama, o čemu će verovanto govoriti poslanici za svoje sredine i okruženja. Navešću samo nekoliko primera gde ne bi smelo da se stavlja nikakvo ograničenje na prihode, na porez na zarade i porez na promet, a to je Merošina, a ja bih zamolio ministra, kada vi govorite ministre, ja vas uvek pažljivo slušam. Džabe mi ovde iznosimo probleme koje imamo u opštinama, ako ste već vi to odredili da će to tako biti i ne uvažavate kada poslanici iznose probleme. U Merošini, Doljevcu, Gadžin Hanu i Svrljigu, a sve su ove opštine Nišavskog okruga, na vašoj tabeli ministre u 169 opština koliko ste naveli u tabeli, dobile su najmanje nalaze se od 150 do 165 mesta. Gadžin Han sa 11.761.000 nalazi se na 166 mestu od 169 opština. Pitanje za ministra, kako oni da naprave budžet i organizuju život u ovoj nerazvijenoj opštini? Pošto su sve opštine u istoj situaciji, navešću samo jedan primer. Opština Merošina, a odakle ja dolazim, po predloženom zakonu o porezima predviđeno je 15.485.000. Samo osmogodišnja škola potražuje po planu za prevoz učenica i nastavnika pet miliona. Ukupno za prevoz iz budžeta opštine za korisnike budžeta treba izdvojiti osam miliona. Sedam miliona ostaju da pokrivaju sve ostale potrebe i ono malo što se prikupi od drugih prihoda. Ako je poznato da su drugi izvori kod ovih opština slabi, onda je sve jasno kada se ove cifre uporede. Želeo bih da istaknem još jedan problem, od poreza na zarade zaposlenih, opštine koje su u blizini velikih gradova kao što je Merošina blizu Niša, nemaju mnogo vajde. Oko 2.000 radnika koji žive na području opštine Merošina, rade u Nišu. Većina preduzeća njihov porez na zarade ne usmeravaju prema budžetu opštine Merošine i ovo je jedan od većih problema. Ovaj problem je vrlo težak, iako smo upozoravali preduzeća da to ne čine, još uvek se odvija sve po starom. Mnogo problema imaju male i nerazvijene opštine, gde najveći deo prihoda građana se ostvaruju od poljoprivrede. Gradovi i razvijene opštine imaju mnogo više načina da dođu do para. Imaju veliki broj preduzeća, a većina ima rešeno pitanje vode, rešene su sve komunalije, rešeno je napajanje električnom energijom, lakše se može doći do para od prodaje preduzeća. Svako ko ima para želi da uloži tamo gde postoje svi uslovi. Donatori ulažu u velikegradske investicije. Sve ovo što sam pobrojao, nema u malim i nerazvijenim opštinama. Vlada u velikim opštinama preko Fonda za razvoj dodeli po koji program za razvoj, dok opštine zbog je formiran Fond za razvoj ne dobijaju ni dinara iz tog fonda. Zbog svega ovog što sam prethodno naveo, predlažem da se sve nerazvijene opštine oslobode ograničenja kod ostvarenja poreza na zaradu i poreza na promet na svom području. Koliko je meni poznato, ovakvih opština u Srbiji ima oko 50. Imajući u vidu da će ostvarenje po ovim opštinama biti veće u proseku od jedan milion, radi se o ukupnoj cifri od oko 50 miliona. To je mala cifra za budžet Srbije. Ovako malo para moći će da se nađe iz donacija od prodaje nekog manjeg preduzeća, po jedan ili dva miliona za nerazvijene opštine i mnogo bi značilo nerazvijenim opštinama, ne da se razvijaju, nego da pokriju svoje stvarne potrebe. Ministre, stvarno vas molim da o mom predlogu dobro razmisliste i date svoj lični doprinos kod pomoći ovim opštinama. Ovo što sam izneo je istina, jer biće sve kasno ako budemo kasnije i reagovali. Upozoravao sam i prošli put sa ove govornice, da je Bane Ivković vaš i da mu treba dati od vašeg vremena i da ste me poslušali i priznali, sada ne bi bilo problema. Ovako i ne bi se danas ljutili ni Tomislav Nikolić, ni Vučić, ni Dragan Marković, ni Dejan Mihajlov, sve bi bilo u redu, jer bi već navikli na to. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić, a posle njega narodni poslanik Dušan Cvetković.
Poštovane dame i gospodo, jako je nepopularno pričati o ovom zakonu i ja se potpuno slažem sa svojim prethodnicima, a posebno kada ste u situaciji da usput i zastupate neku lokalnu samoupravu. Naravno, da ćete se ogrešiti o sopstvenu, ukoliko je ne pomenete, zato što ni jedan zakon ne može da bude dovoljno pravedan, a s druge strane, ako pomenete, ogrešićete se prema svim ostalima. Ovaj zakon pokazuje nekoliko nedoslednosti. Prva nedoslednost je svakako obećanje Republičke vlade da ćemo hitno decentralizovati finansijski sistem, decentralizovati čitavu državu. Mislim da ovaj zakon i te kako može da učini, kako bi imali jedan finansijski sistem koji bi bio decentralizovan i posebno gde bi lokalne samouprave imale jedan izuzetan motiv da se bore protiv sive ekonomije. To obećanje stoji već godinu, godinu i po dana. Prošli put su poslanici DSS-a prihvatili model koji je ovde ponuđen i u okviru ovog zakona. Ove godine mi podnosimo jedan amandman, gde želimo da ispravimo jednu nepravdu prema tridesetak opština koje imaju i učešće u porezu na promet manje od 1.000 dinara. Biću u obavezi, bez obzira na ono što sam maločas rekao da nešto kažem i o parametrima koji su rokovodili zakonopisca ili predlagača, kada je u pitanju moja opština. Naime, smatram da je Požarevac žestoko oštećen. Mi imamo svega 788 dinara po glavi stanovnika. Ne razumem parametre koji su uzeti. Ovde se pominje broj stanovnika 75.000. Svi mi žitelji u Požarevcu znamo da Požarevac ima ukupno opština 85.000 stanovnika. Onda će mi neko reći, kako smo dobili, u stvari takav smo usmeni odgovor dobili od predstavnika Ministarstva finansija da imamo 10.000 gastarbajtera, ljudi koji rade u inostranstvu. Onda kada pogledam broj stanovnika u nekim drugim opštinama, koje takođe imaju po 10 ili više hiljada stanovnika koji nisu kod kuće nego rade u zapadnoj Evropi, onda vidite da taj parametar nije kod svih uzet. Pitam se, kako je moguće za jedne ovako, a za druge onako. Ministre, kako je to moguće? Potom, kako je moguće da opštine kao što je moja ne mogu od republičkih javnih preduzeća da naplate. Verujte da ne postoji adresa u srpskim ministarstvima na koje se kao predstavnik lokalne samouprave može javiti i zatražiti da se samo zakon poštuje. Verujte, ovog trenutka EPS najmanje Požarevcu, Kostolcu i ostalim mestima u požarevačkoj opštini duguje preko 130 miliona dinara. Kako mi sutra da se borimo protiv sive ekonomije, da tamo jurimo neku s.t.r. ili već neku tezgu na pijaci ili neku malu sitnu, malu sivu ekonomiju koja se prosto bori za opstanak. S druge strane, gromada zvana EPS nikome ništa ne plaća. Kako je to moguće gospodine ministre? Na kraju, vi ćete mi reći ovde sam ja promašio temu. Da, jesam, promašio temu, ali kao predsednik SO nemam adresu na koju mogu da se požalim. Vi ste ta adresa i ja želim javno ovde pred kamarama da vas prozovem i da kažete ovde Kostolčanima pre svega, Požarevljanima zašto je to tako i kako je to moguće. Kako je moguće da izdvajamo iz budžeta za neke stvari, da konkurišemo kod resornih ministarstva za republički budžetski novac i da godinama, tj. poslednje dve godine nikako ni zašta ne dobijamo sredstva. Tako da 160 miliona je potrebno za vodosnabdevanje, desetak miliona za zaštitu od poplava, 100 miliona nam potražuje izvođač radova za nesrećno požarevačko porodilište. Ministar zdravlja kaže da nema veze sa tim, da ga nije ni zidao. Ni ja ga nisam zidao, gospodine ministre. Ali, porađanje žena nije nadležnost lokalne samouprave, već Republike. Kako može ministar zdravlja da kaže da nema pojma šta će se raditi sa takvim objektima. Neka nam kaže da mi preuzmemo tu nadležnost, pa ćemo naći neki modus. Na žalost, ne kaže nam ništa, niti da krenemo, niti da plaćamo, niti bilo šta. Na osnovu toga, dolazim do zaključka da očigledno ovde, u ovoj Srbiji, postoje dva aršina. Recimo, postoji jak lobi iz Pančeva, koji ima ovde možda čak i devet poslanika. Dobro, smejte se gospodine ministre. Postoji jak lobi, što da ne. Treba trgovati sa poslanicima na različite načine, pa ćemo onda ići i na lokalpatriotizam. Na žalost, iz Požarevca nema puno poslanika, pa je teško sa nama trgovati. Da, gospodine Jovanoviću, samo su predsednici. Ali, nama su prethodnici ostavili 600 miliona dugovanja kroz budžetske firme. Tako da se sa predsednicima nismo ni ovajdili. Plaši me da se danas neko ne vajdi.
Reč ima ministar u Vladi Republike Srbije, gospodin Božidar Đelić.
Gospođo Čomić, dame i gospodo, želim da odgovorim na nekoliko ovih tačaka. Što se tiče opštine Požarevac, primetićete da sredstva u ovom zakonu prema ekvivalentnom zakonu iz prošle godine bila 45,6 miliona dinara. Prema ovim informacijama, vršite rebalans budžeta, zato što su vaši prihodi iznad očekivanja ove godine, znači iznad ovoga što je bilo predviđeno. Za sledeću godinu je predviđeno 67,4 miliona dinara, što je rast za 48%. To rangira Požarevac u sam vrh opština po povećanju obima sredstava, koje dolazi iz ovog zakona, ne zbog toga što smo se nagodili, već zato što su kriterijumi takvi da Požarevac, kao jedna od opština gde bi situacija mogla da bude bolja, je u takvoj situaciji da iz ovog zakona proizilazi da sredstva treba da se povećaju za 48%. Što se tiče Pančeva, ni tu naravno nema nagodbe. Tu je veoma teška situacija, koja proizilazi iz dva ključna faktora, a to je razvoj koji u domenu industrije nije dovoljno pažnje dao ekologiji i naravno, katastrofalne posledice bombardovanja NATO pakta. Zbog toga, shodno istraživačkim grupama ... (ne razume se) Saveznog ministarstva za razvoj, nauku i životnu sredinu, dve su takve crne tačke. To su Pančevo i Bor. Dobili su dodatna sredstva. Mislim da tu ne postoji bilo kakav lobi. Jednostavno, imamo veoma tešku situaciju. To je ono što se dodeljuje iz javnih finansija. Ima i donacija i dodatnih sredstava, koje dolaze iz međunarodne zajednice, za saniranje tih veoma teških posledica. Što se tiče EPS-a tu je takođe nasleđena katastrofalna situacija. U momentu kada smo počeli da delujemo, EPS nije bio u stanju da obezbedi za sve svoje jedinice i fond plata u iznosu bruto plata. Krenulo se sa nekim prioritetima, da bi se obezbedilo normalno funkcionisanje tog preduzeća, da bi se plaćali dobavljači, da bi bili u stanju, uz veliku podršku budžeta Srbije i velikih iznosa donatorskih sredstava, da dođu do normalnog funkcionisanja. Sledeći korak mora biti, a to je smisao i plana za sledeće tri godine, koji je Vlada Republike Srbije usvojila, kao svojevrstan biznisplan EPS-a, obezbeđivanje mogućnosti da se plati amortizacija i da se time obezbede sredstva za buduće investiranje, a ne da EPS i dalje trebuje sredstva iz budžeta Republike Srbije i kada se završe donatorska sredstva i neki drugi izvori. Isto tako, naravno da EPS treba da počne da vraća svoje ogromne akumulirane dugove. Tu je, verujte, lokalna samouprava na prvom mestu, EPS puno duguje budžetu Srbije, puno duguje Republičkoj upravi javnih prihoda, ali nalog je da se po prioritetima prvo podmire dugovi koje EPS ima prema lokalnoj samoupravi, jer znamo da su tu sredstva izuzetno nužna. Videćete da u finansijskom planu za sledeću godinu veoma pomno pratimo tu stavku, tako da EPS počne redovno da servisira svoje dugove prema onim opštinama gde treba da plati neke dažbine. To je prvi korak. I ne samo to, već i da počne da vraća ovaj veliki akumulirani dug. Ali, to je prioritet. Prvo da se podmiri ono što je redovno, a posle toga da se uđe u otplatu tih kredita. Mislim da ćete biti zadovoljni sa onim što će EPS uraditi i u vašoj opštini sledeće godine. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković, posle njega narodni poslanik Milutin Prodanović.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, kolege poslanici, poštovani birači sela i grada opštine Leskovac, evo vašeg Lešnjaka, prema obećanju koje vam je dao ovih dana, vodeći predizbornu kampanju i raspravljajući zajedno sa vama ovaj predlog zakona o tome koliko će budžet Srbije ove godine dodeliti nama u sirotom Leskovcu. Tu sam da pokušam da na neki način ubedim Vladu, ubedim gospodina ministra koji se evo i sada grohotom smeje, da ispravi istorijsku nepravdu koju Leskovac godinama trpi, trpeo je i prošle godine, a to ćemo dokazati i brojkama, gospodine ministre, da dobijemo nešto više, da pokušamo da krenemo i rešavamo probleme koji su u Leskovcu i te kako veliki. Siguran sam da Vlada i gospodin ministar neće ništa uraditi jer nas smatraju crvenim i da će se ovo ispasti kao ono: pas laje, a vetar nosi. Međutim, zbog obećanja koje sam vam dao, poštovani birači, ja sam evo pred vama. O ovom zakonskom predlogu, sigurno je, mnogi poslanici su hteli i hoće da govore, ali je rigidnost ovog poslovnika, po kome mi radimo, stvorila takvu situaciju da se ja zahvaljujem mojim kolegama iz poslaničke grupe Socijalistička partija Srbije - Slobodan Milošević, što su mi omogućili da mogu da izađem za ovu govornicu. Pozicija nema razloga da često izlazi za govornicu, jer Vlada nju na poseban način sagledava i posebno joj čini ustupke. Ako se zna, poštovani poslanici, da opština Leskovac sa ovršinom od 1.025 kvadratnih kilometara i sa 165.000 stanovnika predstavlja peti grad po veličini u Republici Srbiji, da Kragujevac ima samo desetak hiljada stanovnika više od Leskovca, da ima 200 kvadratnih kilometara manje, gospodine ministre, od Leskovca, veoma je interesantno kako su ova dva grada sagledana. Prošle godine, kada sam govorio na istu ovu temu, o zapostavljenosti Leskovca u odnosu na Niš i rekao da po stanovniku Niš dobija 1.580 dinara, a Leskovac po stanovniku 730 dinara,bilo je svima jasno kakav odnos Vlada ima prema gradovima kakav je Leskovac. Ove godine nisam pravio računicu, jer se stidim toga da je pravim, a kakav tretman Leskovac ima kada je u pitanju i gospodin ministar i Vlada, ja ću vam reći - od sirotinje, koja je dodeljena Leskovcu, gospodine ministre, vaše ministarstvo i Vlada su moj Leskovac ostavili bez 13 miliona dinara, po osnovu poreza na imovinu i poljoprivredu na plaćanje po osnovu obveznica za dečiji dodatak. Više puta je opštinan Leskovac intervenisala u Ministarstvu finansija, ali evo do danas tih 13 miliona nije stiglo u Leskovac. Ima još desetak dana do nove godine. Vratite Leskovcu ono na šta on ima pravo i što su svi drugi gradovi dobili. Na taj način ćemo zakrpiti neku rupu ili rupicu u onome što u Leskovcu treba graditi. Da se sada vratim na poređenje Kragujevca i Leskovca. Leskovac i Kragujeva su u detaljima vrlo blizu, ali Leskovac ima 91 osnovnu školu, a Kragujevac 73. U srednjem obrazovanju Leskovac ima 11 škola, a Kragujevac 9. U dečjoj zaštiti Leskovac ima 36 ustanova, a Kragujevac 27. Dakle, u svim zakonskim elementima koji se uzimaju u obzir kod dodele sredstava iz budžeta Republike prema onim procentima Leskovac i Kragujevac su vrlo blizu i tu se na osnovu toga, a što ja ne vidim u članu 99. pojavljuje jedna stavka - dodatna sredstva i tu praktično nastaje, poštovani moji sugrađani, problem Leskovca. Kragujevac po toj stavci dobija 347 miliona dinara, a Leskovac dobija dve nule. Tako Kragujevac ovim dodeljenim sredstvima, Kragujevac, jer se to sabira, pa kada bi se skupila sredstva za školstvo, za zdravstvo, za sve ono što se daje iz budžeta, Leskovac i Kragujevac bi bili približni i došli blizu jednakog procenta, međutim, kada ovih 347 miliona uđe Kragujevac po toj osnovi dobija 26%, a Leskovcu se učešće u porezu na promet svodi na samo 12,2%. Da li je normalno da grad sa samo 10.000 stanovnika manje ima duplo i više manje učešća u porezu na promet i po osnovu finansiranja kulture, poštovani sugrađani i cenjeni poslanici, Kragujevac dobija oko 10 miliona dinara, a Leskovac dobija 2 miliona dinara. Kragujevac finansira tri ustanove kulture, a Leskovac finansira samo jednu. Ne zaboravite u ovoj godini, vi to dobro znate, u Leskovcu, na leskovačkom ukrasu Hisaru pronađena je igla za koju i današnja nauka nema tumačenje kako gvozdena igla može da živi 15, 20 i kusur vekova bez toga da zarđa. Leskovac u muzeju drži najveće bogatstvo, a najveće bogatstvo koje postoji je bogatstvo caričinog grada. Prema tome, muzeja nema u jedinicama kulture koje se finansiraju iz ovoga, pa sada vi vidite da li je to nešto normalno ili ne. Poštovani moji birači, verovatno su kriterijumi na osnovu čega Leskovac ima jednu ustanovu kulture, a Kragujevac tri, rezultat nečega što vanga određuje. Tako moji građani krećući se stavku po stavku napred, pa vraćajući se u nazad, Kragujevac dobije 555 miliona, a Leskovac dobije 173 miliona ili ukupan budžet na kraju ispadne Kragujevcu za 2003. godinu 1,5 milijarda, a Leskovcu 656 miliona pa sada vidite da li ja i ono što smo na skupovima govorili i sada ističem, zašto tražimo da se ova nepravda prema Leskovcu ispravi. Ako je zbog toga što je Kragujevac grad recite jedan razlog zbog čega grad sa 10.000 stanovnika manje ne može da bude grad, kada je u njemu sjedinjeno pet opština i zato kada u svojim promotivnim skupovima nastupam, ako je to jedini razlog proglasimo u 2003. godini Leskovac gradom, pa neka i on ima budžet približan, onako kako ga ima Kragujevac, jer znam da će ministar odgovoriti da je to upravo zbog grada, tih 347 miliona dinara, za rešavanje infrastrukture, ali molim vas da li u Srbiji postoji grad koji ima takve probleme u infrastrukturi kakve ima Leskovac. Leskovac nema rešen vodosistem "Barje". Ne socijalistička, nego ova vlast koja je rekla prošle nedelje -10 godina treba Leskovcu ako hoće iz sopstvenih sredstava da završi vodosistem "Barje". Leskovac se snabdeva iz podzemlja vodom. Leskovac se snabdeva 50 i kusur godina iz podzemlja. Postoji, po onome što svi kažu, postoji velika opasnost da ako se Leskovac u narednih 10 godina nastavi da snabdeva iz podzemlja vodom, da Leskovac doživi sudbinu Tuzle, da pojedini delovi grada počnu da propadaju i da Leskovac počne da živi u ruševinama. Zato je insistiranje da Leskovac dobije veća sredstva. Nema takođe ni naznaka za rešavanje fabrike za prečišćavanje otpadnih voda. Leskovac kao grad, kao uže područje od 70 hiljada stanovnika, 20 hiljada stanovnika Leskovca živi bez kanalizacije i to ogromna naselja Slavko Zlatanović, Bobište, Jančik, Rade Žunić i sve drugo. Prema tome, neophodno je da se taj problem kanalizacije reši fabrikom otpadnih voda za koju projekat postoji i koji guši i taj kolektor koji izlazi sada kod jednog sela, on guši grad. Na kraju, grad je bez deponije. Leskovac je prošle zime mesec ipo dana bio u đubrištu. To građani Leskovca koji žive u kućama, a 80% nas živi u kućama i mesec ipo dana smo mi živeli takoreći sa smećem na vratima. Prema tome, zato su potrebna uvećana sredstva Leskovcu, da razreši ove ovako drastično visoke probleme. Da se ipak osvrnem na nešto što je vezano za član 98. koji pokazuje jedno visoko licemerstvo ove Vlade i ovog zakona, na koje smo u procesu donošenja zakona ukazivali, a to je da je velikodušno Republika dala gradovima i deo poljoprivrede, nepokretnosti, pokretne stvari, osiguranje itd. Prošle godine je Leskovac imao 4-5 miliona iz svega toga. Stvarno je velikodušnost Republike bila velika, a koliko su ta mala sredstva, dobijaju opštine, onda je to nešto što je ozbiljan problem, ali je problem i to što opština Leskovac sa tako malim sredstvima nije u mogućnosti da pomogne selu, pa je selo od one sirotinje koju dobija Leskovac iz budžeta u još težem položaju i uvek se otvaraju novi problemi. Da na kraju, da se ponovo vratim na pitanje deponije. Kada sam prošle zime na sednici Odbora za ekologiju pomenuo pitanje problema sa kojima se Leskovac sreće, što se mesec ipo dana ne iznosi smeće iz njega, uvažena gospođa Čomić je sa mnogo sarkazma tu moju primedbu prokomentarisala da je to politika, da ja unosim politiku u čitav problem, da to nema nikakve veze. Zapisnici sa Odbora za ekologiju, oko toga, postoje i mogu se videti. Time je, rekao bih, još jednom došla do izražaja velika ljubav gospođe Čomić, kada je u pitanju Leskovac. Ujedno, hteo bih da je zamolim, kada je već na odgovornoj funkciji na kojoj jeste i vodi sednicu ovog doma, neka u ime funkcije bar nauči, zapamti ili neka pred sobom drži kako se zovu okruzi u Srbiji. Kada me je onoga dana, u sredu, opomenula da će me kazniti sledeći put ako ne izgovaram tečno poslovice moga juga Srbije, koje ja, budite sigurni, zapisujem i tražim među ljudima, pitam se po kom članu će me kazniti. Ne daj Bože, mogu da obolim pa da dođem ovde i da zamuckujem. Kako bi me onda ona kaznila? Drugo, da se vratim na ono. Neka nauči odakle dolaze poslanici Jakov Stamenković, kolega iz one stranke. Gospođo Čomić, ja ne predstavljam leskovački okrug, jer takav okrug ne postoji. Ja i ostala četiri poslanika, jedan je iz vaše stranke, predstavljamo Jablanički okrug. Prema tome, izabrani smo na Jablaničkom okrugu. Gospodine ministre, nije u pitanju leskovački, nego Jablanički. Molim vas, napravite belešku, pa pričajte o tome.
Po članu 84. stav 2. dužna sam, kao predsedavajući, da obavestim poslanike da su dužni da iznose istinite informacije za govornicom. Narodni poslanik Dušan Cvetković, kao i svih nas 250, izabrano je u izbornoj jedinici Republika Srbija, jedna izborna jedinica. Pravo na repliku, narodni poslanik Jakov Stamenković.
Razumem nervozu gospodina Lešnjaka, s obzirom da je on kandidat za predsednika opštine, tako da je hteo da iskoristi ovo za besplatnu reklamu. Mislim da je trebao, korektnosti radi, da iznese činjenice, a ne da iznosi ovde neke argumente koji ne stoje. Recimo, pominjao je taj vodosistem "Barija", koga su oni gradili kao Skadar na Bojani, a mi polažemo račun, imate sve papire i izvolite, proverite šta smo mi uradili sa onim sredstvima koja smo imali na raspolaganju. Kako ste vi radili, ima krivična prijava protiv bivšeg direktora vodovoda, pa ćemo to videti kad se završi. Što se tiče deponije "Željkovac", vi znate da su tu sredstva obezbeđena, da su obezbeđene sve dozvole i saglasnosti, ali jednostavno, postoji grupa ljudi gde ste, vaša partija i partija NDS-a sa Miloradom Marjanovićem na čelu, organizovali te ljude koji opstruiraju ulazak građevinske firme da počne sa rešavanjem ovog problema. Taj problem je problem koji traje već 50 godina. Vi ga niste rešili. Mi smo u mogućnosti sada da ga rešimo i želimo da ga rešimo. Obezbedili smo sve, ali vi jednostavno ne možete da podnesete da neko bude bolji od vas, da ono što niste mogli vi neko drugi reši i vi vršite maksimalnu opstrukciju. Ovde vidim vaše amandmane i moje amandmane. Uporedio sam ih i vidim da ste vi, u stvari, sa dva dana zakašnjenja prepisali moj amandman na ovaj predlog zakona. To nije najstrašnije. Ovde ste zakasnili samo dva dana sa podnošenjem amandmana, a što se tiče podnošenja kandidature za predsednika skupštine opštine, zakasnili ste bar 20 godina. Vi ste po ubeđenju, kako kažete, komunista do koske. Izgleda da niste obavešteni da je komunizam odavno poražen u Evropi.
Ovim završavamo prepodnevni deo zasedanja i nastavljamo u 15,15 časova. Prvi prijavljeni govornik u popodnevnom delu je narodni poslanik Milutin Prodanović, a posle njega Miomir Ilić.
Poštovane dame i gospodo, molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum? Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti sa radom sednice. Nastavljamo načelnu raspravu, prema prijavama za reč narodnih poslanika u načelnoj raspravi o predlogu zakona o obimu učešća opština i gradova u porezu na prometu 2003. godini. Reč ima narodni poslanik Milutin Prodanović, poslanička grupa DOS - DSS. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Miomir Ilić, poslanika grupa SPS.
Dame i gospodo, narodni izabranici, žao mi je što ovde nema gospodina ministra, ali nadam se da će mu neko preneti ovo što sada treba da kažem. Naime, ovaj zakon o učešću gradova i opština u porezu na zarade i porezu na prometu 2003. godini je nešto o čemu se najviše raspravljalo van ovog skupštinskog zdanja, i kao što je moj prethodnik rekao, gradonačelnik Niša, da se i u Stalnoj konferenciji gradova o tome dosta raspravljalo, u prisustvu ministra i njegovih saradnika iz Ministarstva finansija. Tačno je da je učinjen ustupak od strane gradova, da se određena sredstva u iznosu od 180 miliona dinara prebace opštinama i da se pokuša da se izvrši jedna ravnomernija i u prvom redu solidarnija raspodelasa nerazvijenim opštinama, i to je dobro. Međutim, čitajući ovo poglavlje 4. - Efekti primene zakona, kaže se da su osnovni parametri, koji su korišćeni prilikom utvrđivanja visine sredstava za pripremu budžeta opština i gradova za 2003. godinu, realni rast društvenog proizvoda od 5%, zatim rast cena u kome je sadržan i preneti rast cena, iznosi 14,1%, i ova treća stavka, koja se odnosi na nominalni rast društvenog proizvoda u visini od 19,8%. Međutim, u Memorandumu Vlade se kaže da je ovaj nominalni rast društvenog proizvoda negde u visini 21,77%, i tu se javlja neka razlika od 2%. Ako uzmemo da je društveni proizvod 18 milijardi dinara, onda ta razlika od 2% iskazana je u visini od 360 miliona dolara, odnosno, 21 milijardu i 600 hiljada dinara, i ona ovde verovatno,ne verovatnonego sigurno, nije iskazana. Što se tiče ovog dela - finansiranje ustanova kulture, tu je moja velika primedba, da se ne finansirajukulturne ustanove i spomen - kompleksi, tipa spomen - kompleksa u Takovu, na kome se nalazi crkva, brvnara, pred kojom je veliki knjaz Miloš Obrenović, na Cveti 1815. podigao Drugi srpski ustanak, zatim, nije uvrštena ni rodna kuća Miloša Obrenovića u Crnući, zatim nije uvršćen ni manastir Vraćešnica, koji je 18. marta 1949. godine proglašen za objekat od velikog značaja za Republiku Srbiju i stavljen pod zaštitu države. Zatim, nema ni u ovom predlogu crkve na Savincu, koja je isto tako stavljena pod zaštitu, zatim, što je predsednik opštine iz Aranđelovca rekao, nema ni spomen - kompleksa Prvom srpskom ustanku, a apsolutno ću podržati amandman koji su dali poslanici Zlatiborskog okruga, u kome traže izdvajanje povećanog procenta za Arhiv u Užicu. Kad se radi o povećavanju ovih procenata, hteo bih da kažem da npr. ako je izdvajanje povećano za 10 miliona dinara, to Vladu košta samo pet miliona dinara, jer preko onog obima se deli 50 prema 50%, tako da su to veoma mala sredstva. Podneo sam sa grupom poslanika iz svih poslaničkih grupa jedan amandman, koji se odnosi na finansiranje Muzeja rudniičko - takovskog kraja, i svih ovih kompleksa koje sam pomenuo, međutim, on je odbijen kao neblagovremen, i insistiraću na Odboru za finansije da uvrste i ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem narodnom izabraniku, i pre nego što dam reč narodnom poslaniku Miomiru Iliću, molim šefove poslaničkih grupa da dođu u moj kabinet, na sastanak, radi dogovora o nastavku rada. Vođenje sednice će nastaviti koleginica Čomić. Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić.
Poštovani narodni poslanici, ne mogu da pozdravim gospodina ministra, jer nije ovde, nažalost. Trebao bi da bude tu, jer pored Zakona o budžetu za 2003. godinu, ovaj predlog zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova u porezu na zarade i porezu na prometu 2003. godini i te kako je značajan za građane Srbije i za lokalnu samoupravu. Možemo mi da se zalažemo koliko god hoćemo za lokalnu samoupravu, ako lokalna samouprava sve ono što smo joj preneli, određena prava iz zakona, koji su proistekli iz naših odluka, nema potporu u finansijskom smislu onda ne bi bila ta. Što se tiče tog stanja, u svojoj diskusiji bih izneo nekoliko elemenata i činjenica, vezano za date predloge. Jeste 67 i nešto milijardi dinara, koliko se već izdvaja za namene za lokalne samouprave, jeste velika stavka, ali po kriterijumima koji su ovde dati, ipak ovo što je predloženo nije baš u jednoj ravni, jer to treba malo da se izbalansira između. Da bih to na neki način potkrepio, ja navodim sledeće, postoji jedno nepisano pravilo, a to je da, ukoliko nekome treba da dodaš, onda nekome treba da oduzmeš. Da bi nekome oduzeo, onda to treba nekome da oduzmeš tamo gde možeš. U ovom slučaju, predlagač je baš predložio tamo da se oduzme gde po njima može, a po nama ne može. U ovom slučaju, oduzeto je pravo po tim istim kriterijumima u onim opštinama gde su socijalisti pobedili, i zato ću koristeći ta prava a iako sam poslanik za jedinstvenu izbornu listu iz Srbije, svoje činjenice iz Braničevskog okruga i navešću konkretne primere. Što se tiče člana 2. znači prema godišnjem obimu sredstava za 2003. godinu, mogu da iznesem sledeće podatke, da u osam opština Braničevskog okruga gde su socijalisti pobedili i gde su na vlasti u ravno pet opština, u opštini Požarevac nisu na vlasti, ali nadam se da će 22. decembra socijalistički kandidat pobediti i da ćemo dobiti 35-og odbornika, a onda ćemo videti šta ćemo. Što se tiče opštine Petrovac i tamo delimo 50:50, za Kučevo znamo iz poznatog slučaja gde su nam oduzeti poslanički mandati. Gledajući na konkretan primer ovog zakona što se tiče ovih opština u Braničevskom okrugu, to je ovih osam opština iz člana 2. izgleda ovako - jeste ministar rekao da je podignuto i povećano učešće u ovom članu 2. skoro za sve opštine, ali za ovih osam opština izgleda po procentima sledeće - za opštinu Veliko Gradište, to je u minusu 8,86%, za opštinu Kučevo, minus 10,41%, opština Malo Crniće, minus 5,99%, opština Petrovac je samo povećanje od 2,91%. Ako se uzme i kriterijum, odnosno broj tzv. stalnog stanovništva ono što je navedeno ovde, stanovništvo je stalno samo ono koje je tu, znači, ono koje je otišlo na vikend u Austriju ili na privremeni rad do godinu dana, ono nije stanovništvo. Od njega treba oduzimati i uzimati, a nikakva prava nisu dali. Iz tog razloga navodim konkretan primer da je samo u opštini Žabari, umesto 13.005 građana, da tako kažem, ima 18.000, a tu je razlika 5.000. U opštini Malo Crniće razlika je 3.000, napominjem da je opština Malo Crniće nerazvijena opština i da po ovim kriterijumima opštini Malo Crniće, oduzeto je negde oko tri miliona dinara. Znamo da je u ovim opštinama poljoprivreda od ključnog značaja za građane ovih opština, onda možemo da vidimo šta to predstavlja za normalan razvoj i jedne i druge sredine. Što se tiče opštine Požarevac, moram da napomenem da u udelu, ovo jeste kriterijum, ne znam po kome, ako je kriterijum po broju stanovnika, onda naša opština ima 85.000 stanovnika i jeste cifra od 67 miliona velika cifra, ali ja se usaglašavam sa predlogom, iako u ovom trenutku iz poslaničke grupe vodeće partije, predlože da bude kriterijum 1.000 stanovnika po osnovnom kriterijumu, onda je takav amandman prihvatljiv i za ostale opštine. Navodim i sledeći primer, a vezan je sa članom 3. to su procentualna učešća prema zaradama, prema porezu na promet usluga i porezu na promet proizvoda. Nijedna od ovih osam opština nije dobila nikakvo povećanje. Moram da napomenem da, recimo, opština Veliko Gradište u 2002. godini, tu je bilo 22%, a sada je 11,8%. Dalje, Golubac 28%, a sada 21%, dalje Žabari 30%, a sada 27%, zatim Žagubica 52%, a sada 33%, dalje Kučevo 40%, a sada 23%, Malo Crniće imalo je 34%, a sada 24%. Dalje, Petrovac - 25%, a sada 16%. Opština Požarevac 4,5%, a sada 2,8%. Napomisem da od 141 opštine koje su ovde nabrojane, opština Požarevac i ako se nalazi po ostvarenom prihodu po osnovu poreza i usluga na 19. mestu, ovde je po procentu zauzela 141. mesto, da ne kažem da je to više nego štetno. Jeste, možda da vas iritira Požarevac kao grad, ali Požarevac je sedište i kulturnog života. Iz tog razloga ono što je naglašeno u nekim stavkama, kao što je to ulaganje u kulturu, treba da se zapamti i zabeleži da u Požarevcu je galerija Milane Pavlović - Barili, jedna svetska umetnica, ona je srpskog porekla i koja sigurno tu galeriju treba i da zaštiti, a ne da tamo prokišnjava i da se ta svetska dela uništavaju. Na kraju bih morao da napomenem i ove elemente koji su izneti u dodatnim sredstvima. Mi socijalisti, a pod vođstvom našeg predsednika Slobodana Miloševića, nikada nismo da se velikim gradovima ne da više, ali izdvajanje od 2,98 milijardi dinara za ova četiri grada, to je u redu. Međutim, da li je u redu da se to samo tako izdvaja. Zašto mi ne bi komunalnu infrastrukturu iz dodatnih izvora razvijali i u drugim sredinama, u opštinama na jugu, u Šumadiji, Vojvodini, istočnoj Srbiji. Ja napominjem, da ako se ovo upotrebljava za neke namene komunalne infrastrukture, za lepši naš grad, naš Beograd, onda to treba ravnomerno rasporediti i u ovim drugim sredinama. Ako je sadnja ovih crvenih jasenova, ovde u ulici Kralja Milana, ulaganje u dodatnim izvorima za naš lepši grad, mi u svakom slučaju to podržavamo. Moram da napomenem i sledeće, da ukoliko ovi jasenovi koji su uvezenih iz Mađarske angažuju dodatna sredstva što su građani Srbije dali, onda, to su crveni jasenovi, a neko je malo pre rekao da je komunizam proistekao i da je prošlost, međutim, mi komunizam uvodimo ovde, i to baš u ulici Kralja Milana pored naše skupštine. Na proleće, ako uspeju da procvetaju, cela ulica Kralja Milana biće crvena. Iz tog razloga mi smo zbunjeni, ni mi koji smo socijalisti, a pogotovu komunisti, tu novost i tu veštinu nismo ni mogli da zamislimo. Vi ste sada obnovili crvenilo pored naše skupštine. Iz tog razloga mi to podržavamo kao jedan pelcer, ali ne kao pelcer koji će omogućiti da, to je komunalna infrastruktura, mi se zalažemo za jasenove, ali i crvene jasenove, pogotovu na Kosovu, na jugu Srbije, pogotovu u Šumadiji, Vojvodini, u Požarevcu, Smederevu, a ne samo u Beogradu, Novom Sadu i ostalim gradovima. Iz tog razloga ne trošimo Zoki samo pare građana za ove dodatne izbore, nego trošimo pare tamo gde treba. Mi se zalažemo za dodatno finansiranje i u drugim sredinama. Iz tog razloga smatramo da ovaj predlog zakona treba povući, konsultovati lokalnu samoupravu i usaglasiti ovo što je i kriterijum u Predlogu zakona dato, a nije ostvareno.
Devet minuta i 40 sekundi. Ovim je potrošeno vreme koje je bilo na raspolaganju poslaničke grupe SPS-a, tako da nažalost narodni poslanici Joca Arsić i Đura Lazić ne mogu uzeti učešće u raspravi u načelu. Na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika Narodne skupštine? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, nikako nemam sreće da tokom ovog mog izlaganja ovoj Skupštini prisustvuje i ministar Đelić, ali svejedno, želim da vam ukažem na nekoliko primedbi koje smo imali u prvom delu izlaganja, a na koje ministar Đelić nije odgovorio, jer je tako našao za shodno da ovde za ovom govornicom utvrdim nešto što nije tačno. Pravo, nije tačna tvrdnja gospodina Đelića da su sve opštine u Republici Srbiji ovim rasporedom sredstava dobile više nego što je to bio slučaj u 2002. godini. Dakle, to nije tačno, zato što postoje tri opštine koje su dobile znatno manje sredstava nego što je to bilo zakonom u 2002. godini predviđeno. Rekao sam da je tu reč o Loznici, a u pitanju je 7.200.000 dinara. Rekao sam da se radi o Kučevu i Velikom Gradištu. To je tačno. A da su primenjivani kriterijumi koji su ovde primenjivani, dakle rast cena od 14,1% i realni rast društvenog proizvoda od 5%, onda bi tim opštinama sredstva bila u nominlanom iznosu bila uvećana najmanje za 20%. Ovde se nažalost desilo da su neke opštine dobile čak i do 10% manje u nominalnom iznosu, a u realnom dvostruko više nego što je to bio slučaj u prethodnoj godini. Drugo, hteo sam da vam ukažem na nekoliko podataka koji možda najbolje ilustruju stav SPS-a u smislu da neće prihvatiti predlog ovog zakona. Govorio sam o netačnostima u sprovedenom popisu tokom 2002. godine i o činjenici da se baš u svim opštinama u Srbiji desilo da imamo manji broj stanovnika nego što je to bio slučaj u 2002. godini. U nekim opštinama je ta razlika drastična. Tako da u Loznici je reč o 27.000 ljudi dame i gospodo, a to je čitav jedan mali grad ili čitava jedna opština i nemoguće je da su ti ljudi najedanput, da stanovnici jedne opštine su isparili i da ih nema a pogotovo, što se u ovom materijalu kaže da je u pogledu kriterijuma broj stanovnika uzet u obzir i broj izbeglica. Reći ću vam nekoliko konkretnih cifri kada je u pitanju broj izbeglica na području opštine Loznica. Dakle, to je podatak od juče. Na području opštine Loznica imamo 9.262 čoveka sa statusom izbeglice i to, 8.687 ljudi sa područja Bosne i Hercegovine, 575 novih građana lozničke opštine iz Republike Srpske krajine, 210 raseljenih lica sa Kosova i Metohije i 3.000 deložiranih iz Republike Srpske. Dakle, oni koji su izbegli izi muslimansko - hravtske federacije u Republiku Srpsku, a zatim deložirani i prosleđeni u Republiku Srbiju i danas imaju status izbeglice u lozničkoj opštini. Istina je da oko 30% njih samo se prijavilo u ovom popisu, a 70% nije želelo da se popišu kao građani Srbije sa prebivalištem na teritoriji opštine Loznica. Činjenica je da ti ljudi postoje i u prethodnom vremenu je bilo čak i 20, pa i 30.000 ljudi sa statusom izbeglice na području opštine Loznica. Dakle, na tom sam hteo da ukažem. Drugo, kriterijum koji se odnosio na građane koji sa svojim porodicama privremeno žive u inostranstvu. Mi imamo 3.090 građana tačno prema popisu koji se nalaze negde u inostranstvu na stalnom radu, sami ili sa svojim porodicama. Kada ne bi ni jednog od njih računali kao stanovnike lozničke opštine i kada ne bi računali ni jednog čoveka sa statusom izbeglice, a to je 13.000. Gde je 27.000? To je jedan od problema na koji ukazujem i koji je sasvim sigurno doprineo ovakvom rasporedu sredstava. Treće, uzmite pa pogledajte čitave projekcije planiranog poreza na promet u pojedinim opštinama. Pokušao sam da grupišem opštine prema površini, prema broju stanovnika, prema nekakvoj realnoj ekonomskoj snazi za koje smatram da su približno jednake, bar prema broju stanovnika. Dakle, one koje bi mogle da budu uporedive. Onda uzmite recimo ovakve podatke, procenjeni porez na promet na području opštine Valjevo u 2003. godini je 1.013.000.000. Na području opštine Vranje 704 miliona, na području opštine Kraljeva 1.370.000.000, a u Leskovcu 1.133.000.000, u Novom Pazaru 499, u Smederevu 1.440.000.000, u Užicu 1.043.000.000, u Čačku 1.721.000.000, u Šapcu 1.329.000.000. Sada ministar kaže, nisu važni procenti, bitni su apsolutni iznosi u smislu onog dela koji se odvaja iz poreza na poreza na promet koji ubran na području tih opština. Sada dođete do jedne takve apsurdne situacije da Čačak koji u republički budžet izdvoji po osnovu poreza na promet 1.721.000.000, a po istom tom osnovu vrati u svoju opštinsku kasu svega 64 miliona. Ili recimo uzmete smederevsku opštinu koja izdvoji 1.440.000.000 a vrati svega 80 miliona, a pri čemu je procenat 5,6%. Ko kaže da nije važan procenat? Da je bio procenat 10%, bilo bi 144 miliona. U tome je suština. Dakle, ne treba da nam niko baca prašinu u oči i da nam priča kako nam nisu važni procenti. Istina je da su procenti prvo izračunati, odnosno da su apsolutni iznosi prvo izračunati, pa je onda na osnovu toga utvrđen procenat. Taj procenat se objektivno primenjuje na masu poreza koja se ubere na području te opštine, a pogotovo ako se ubere manji iznos nego što je projektovano ovim zakonom. Kada je u pitanju porez na zarade, slična se priča može ispričati. Ove opštine o kojima sam govorio, izdvojiće u republički budžet po osnovu poreza na zarade, recimo Valjevu 526 miliona, Vranje 680, Novi Pazar 312, Čačak 780, Užice 752 miliona. Dobiće mrvice od toga, dobiće samo 5%. Na primer, Užice će dobiti 37 miliona, Čačak 39 i tako dalje i tako dalje. Samo kada bi u tome bio problem, nego upravo ovi podaci ograničavaju ukupnu visinu budžeta koja se u tim opštinama može ubrati u toku 2003. godine. Imate da ukupni prihodi opština, po svim osnovama, pa i po osnovama koji su predmet ovog zakona i po osnovu drugih prihoda, na primer, na području lozničke opštine mogu da budu 349 miliona, u Leskovcu 656, u Valjevu 603, u Čačku 784. Molim vas, podsećam vas, Čačak je po osnovu poreza na promet od 1.700.000.000 i po osnovu poreza na zarade od preko 600 miliona u republičku kasu izdvojio 2.300.000.000. Ovim zakonom se ograničava da mu ukupan budžet ne sme biti veći od 784 miliona. Dakle, to su te paradoksalne situacije koje jednostavno neutrališu ovu priču koju nam je danas pričao gospodin Đelić. Naravno da smo mi za solidarnost da jače opštine pomognu slabijim, ali kako ćemo motivisati jače opštine da višak poreza ubiraju u koliko su potpuno svesni da će sav porez ili sav njihov trud na tom planu otići negde u državnu kasu i oni od toga neće imati neke velike koristi. Što je još gore, mi ćemo ovakvom poreskom politikom, ovakvom politikom izdvajanja, odnosno vraćanja sredstava opštinama naterati opštine da poskupe svoje usluge i pre svega je reč o naknadama za komunalno, odnosno za građevinsko zemljište. Kada se to desi u opštinama, jer je to jedan od načina da se pokriju svi mogući troškovi u toku jedne kalendarske godine, onda imamo situaciju da nam je zemljište preskupo, da investitori koji bi inače nešto gradili na području tih opština, nema šanse da plate samo zemljište, a kamo li da izgrade objekte. Dakle, o tome želim danas ovde da vam pričam i da razmislite dobro,da oni amandmani koji su ovde predloženi, jesu logični, jesu smisleni i pokušavaju da isprave upravo ove disparitete i nelogičnosti koje su se pojavile u predlogu zakona. Dakle nije samo stvar u tome da tvrdoglavo insistiramo na nekim procentima ili na nekim apsolutnim iznosima, nego da shvatimo gde se to realno nalazi u budžetu jedne opštine. Vrhunac apsurda je, one opštine koje najviše pomažu na neki način najmanje relativno dobijaju, jer ne mogu da pokriju ni minimum svojih troškova. Pri svim uslovima, kada recimo Loznica ima 14,1% učešća u porezu na promet, a Čačak 3,6%, loznički budžet je ograničen na 349 miliona, a čačanski na 784. Čačanski bi trebalo da bude tri puta veći, ali loznički bi morao da bude najmanje 500 miliona da bi zadovoljio sve prethodne kriterijume u pogledu materijalnih troškova u osnovnim i srednjim školama, brige o deci itd. Imam i te kako, a vi gospodine ako imate nešto izađite za ovu govornicu, pa recite zašto treba neki zakon usvojiti, zašto ne treba usvojiti. Ja govorim šta su problemi u ovom zakonu. Ministar je izbegao tu raspravu i misli da je on jedini u pravu u ovom Parlamentu. Ja mislim da nije.
Da li se još neko od predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne) Zaključujem načelni pretres i saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodni poslanik Siniša Mitrović, predlog po Poslovniku.
Uvažena predsedavajuća, poštovane kolege poslanici, u skladu sa članom 137. Poslovnika Narodne skupštine predlažem da vreme za raspravu traje tri minuta. Uveren sam da imamo amandmane koji rade kvantifikaciju ove odluke, tako da će to biti sasvim dovoljno za argumentaciju.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Siniše Mitrovića da se vreme rasprave u pojedinostima po amandmanu ograniči na tri minuta. Molim narodne poslanike da se izjasne. Zaključujem glasanje. Za 67, protiv 46, uzdržanih nije bilo, nije glasao 51, ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog narodnog poslanika Siniše Mitrovića. Potsećam narodne poslanike da je vreme rasprave o amandmanu poslovničkih pet minuta. Na član 2. tačka B. podtačke 29, 68, 73, 74, 82, 83. i 104. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Cvetković, Radojko Petrić, Nebojša Jović, Hranislav Perić, Jovan Todorović i Joca Arsić. Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, u ime poslaničke grupe SPS Radojko Petrić, Nebojša Jović, Hranislav Perić, Joca Todorović, Joca Arsić i ja podneli smo amandman na član 2. stav 1. sa tim da se izvrše određene korekcije. Na rednom broju 29 - Velika Plana da se poveća iznos sredstava za oko 3 miliona dinara, na rednom broju 68 - Kuršumlija da se poveća za oko 4, na rednom broju 73 - kada je u pitanju Leskovac za oko 177 miliona, na rednom broju 74 - Loznica 20 miliona, na rednom broju 83 - Merošina 5 i rednom broju 104 - Prijepolje 8 miliona. Svi ovi gradovi, koje sam pomenuo, imaju ozbiljne probleme. Kod Velike Plane je čak napravljen i obračun sredstava sa greškom od 7.000 stanovnika manje. Kod Kuršumlije nije sagledan položaj opštine koja je nedovoljno razvijena. Kod opštine Loznica nisu sagledani infrastrukturni problemi i njena pozicija pogranične opštine. Kod Medveđe takođe nije utvrđena potreba, imajući u vidu njenu poziciju, da se nalazi u pograničnom pojasu sa Kosovom i Metohijom, odnosno da ima ozbiljnu i mešovitu strukturu stanovništva. Kod opštine Merošina nije dovoljno uzeta u obzir slaba infrastruktura, a kod opštine Prijepolje bilo je potrebno na adekvatniji način sagledati geografsku poziciju, veliku razuđenost naselja i veliku teritoriju opštine, kojima je uslovljeno funkcionisanje svih društvenih delatnosti koje se finansiraju iz budžeta. Kao što vidite, najveće povećanje smo predložili kao poslanička grupa SPS upravo za Leskovac, za Leskovac kao peti grad u Republici i to je u stvari stav poslaničke grupe SPS, kojim dokazujemo da Socijalisti zaista ozbiljno razmišljaju o tome kako treba da izgleda jug Srbije na suprot onome što Vlada razmišlja i priča. Leskovac kao grad sa 1.025 kvadratnih kilometara, kao grad sa 168.000 stanovnika, kao grad sa 130.000 birača, koji me nadam se sada gledaju i ja govorim upravo njima da bi im rekao i kazao kako evo pretpostavljam uzaludno ulažemo napore da ubedimo DOS i gospodina ministra, koji je odsutan, da Leskovcu treba izaći u susret zbog toga što ima strahovito velike infrastrukturne probleme. Ja sam jutros o njima govorio, ali moram ponovo da pomenem, jer vi iz DOS-a vrlo malo slušate, pa ćete nadam se, znate kako, da ne spominjem onu poslovicu šta je repeticijum. Prema tome, Leskovac je zatečen sa ovim problemima tako da je on praktično i bez sanitarne deponije, rekao bih bez ikakve deponije za odlaganje smeća, gradskog smeća. Leskovac je grad koji ima strahovite probleme sa rešavanjem pitanja vode, jer vodosistem "Barje", koji je započet poodavno i koji je trebalo da se dovede do potpunog kraja sada još uvek nije završen. Leskovac će naići na vrlo ozbiljne probleme ako se vodosistem "Barje", onako kako DOS-ovska vlada, odnosno kako prinudna uprava Leskovca tvrdi, mora da utroši čitavih 10 godina da bi se završio vodosistem "Barje", tako da mislim da je neophodno da se u okviru sredstava, koja se iz budžeta izdvajaju za rešavanje infrastrukturnih problema, Leskovcu uvećaju sredstva za oko 177 miliona dinara namenski za završetak vodosistema "Barje" da bi Leskovac u naredne dve godine mogao da krene da se snabdeva sa vodom. Ovo govorim zbog toga što vi možda i ne znate, a neko se vidim smeje i to na žalost od lekara, Leskovac ima sa područjima Vučja i sa područjima Pečenjevca strahovite probleme vezane za vrlo teške bubrežne bolesti, koje su uzrokovane samo vodom i rešavanjem sistema "Barja" taj kraj bi ostao bez problema nefritisa koji hara područjima Vučja i Pečenjevca. Molim Vladu da uzme u obzir i da znaju šta je nefritis i šta je, ovaj đavo, to za ovaj kraj. Znam ja da će ovaj amandman doživeti istu sudbinu kao i prošlogodišnji amandmani koje smo podnosili, jer je dokazano da ova Vlada i gospodin Đelić voli Leskovac kao što kvačka voli vrcu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Slavoljub Matić. Podnosilac amandmana želi reč.
Neću učestvovati u takvim predizbornim poklicima. Mislim da ovo nije pravo mesto da bi se ovde licitirali ko koliko voli svoj grad. Zato sam sa grupom poslanika DSS-a predao ovaj amandman koji želi makar neku nepravilnost da ispravi. Nepravilnost se odnosi na jedan razrez, različit, prema opštinama. Imamo tridesetak opština koje imaju manje od 1.000 dinara po stanovniku u onom obimu učešća u porezu na promet. Znači, ovo je pokušaj da nešto što smo uočili, uopštimo taj problem i da ga, na neki način, za tridesetak opština popravimo. Amandman glasi: U Predlogu zakona o obimu sredstava i učešća opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet u 2003. godini, u članu 2. posle stava b, treba dodati: "godišnji obim sredstava koja se vraćaju opštinama pod stavom b, ne može biti manji od 1.000 dinara po stanovniku". Dakle, ovo je pokušaj da učinimo ovaj zakon pravednijim. Ja sam u diskusiji u načelu pomenuo već nekoliko primera kojima sam želeo da pokažem na koji način su ove opštine, po nama, oštećene. Smatramo da mnoge opštine ostvaruju veliku naplatu poreza na promet, veliki promet u legalnim tokovima, tako da bi bilo nepravedno upravo te opštine kažnjavati niskim procentom učešća. Pomenuo sam i primer Požarevca, doduše, isključivo iz razloga što taj primer najbolje poznajem, primer gde imamo broj stanovnika kao parametar, a videli smo i sami da na taj broj stanovnika može da se i plus i minus 10.000 dodaje ili oduzima. Po meni, to je jedna neverovatna okolnost. Takođe, pomenuli smo brojne nedaće u komunalnim infrastrukturama. Smatram da jedan pravilni razrez može da učini ovaj zakon pravednijim. Gospođo potpredsednice, takođe moram da kažem da Odbor za finansije nema stav povodom ovih amandmana. Iskazaću žaljenje zbog čega nemamo tih stavova. Odbor za finansije nije imao kvoruma u nekoliko navrata. Lično sam se trudio da prisustvujem svim zakazanim sednicama, ali mnogi poslanici koji se ovde zaklinju u parlament i obavezu narodnih poslanika da redovno rade u organima ovog parlamenta, moram da kažem da upravo poslanici iz te poslaničke grupe nisu prisustvovali Odboru za finansije. Mislim da je to nedopustivo. Mislim da je nedopustivo da ovaj parlament o ovako bitnom zakonu nema stav resornog odbora.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Međusobno povezane amandmane na član 2. tačka A podtačke 1, 2, 3. i 4. i tačka B podtačke 50, 94. i 124. i na član 3. tačka A podtačke 1, 2, 3. i 4. i tačka B podtačke 58, 114. i 148. podneli su zajedno narodni poslanici Bojan Kostreš i Novica Đurašković. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Novica Đurašković.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, nisam iz Leskovca i neću vam pričati o Leskovcu. Ja sam iz Kikinde, a neću govoriti ni o Kikindi. I u Kikindi imamo problem smetlišta, ali mi to dosta uspešno rešavamo, jer su neki otišli na smetlište istorije, pa sada možemo da radimo. Pokušali smo da postavimo neke kriterijume, a ne samo neki lokalpatriotizam i ne samo neko reklamerstvo. Nama ne treba promocija za ovom govornicom. Mi se promovišemo u gradovima i opštinama gde radimo i gde živimo. Mišljenja smo da ne treba da budu u podređenom položaju opštine koje imaju preko 100.000 stanovnika, a to su, u Vojvodini, Subotica, Pančevo i Zrenjanin. Zbog toga smo podneli amandman na član 2. i vezano za to i na član 3, gde bi se ta nepravda ispravila. Nema nikakvog razloga da slične po broju stanovnika, slične po komunalnim problemima, opštine koje sam spomenuo ili jedan Kragujevac, Niš, koji je dosta veći od ovih opština, budu u takvom položaju da dobijaju daleko više sredstava iz ovog budžeta. Očekujem da će ovi amandmani biti prihvaćeni. Neću se javljati po amandmanu na član 3, jer ako budemo prihvatili amandman na član 2, onda će morati da se izvrši korekcija u članu 3.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Međusobno povezane amandmane, sa ispravkom, na član 2. tačka B podtačka 52. i na član 3. tačka B podtačka 61. podneo je narodni poslanik Marjan Rističević. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Nije prisutan.) Da li se neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Međusobno povezane amandmane na član 2. tačka B podtačka 128. i na član 3. tačka B podtačka 153. podneo je narodni poslanik Miomir Tadić. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Nije prisutan.) Da li se neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Međusobno povezane amandmane, sa ispravkom, na član 2. tačka B podtačke 135. i na član 3. tačka B podtačka 160. podneli su zajedno narodni poslanici Miroslav Martić, Nataša Mićić, Bogoljub Zečević, Zoran Mićović, Milka Marinkvoić, Branko Bešević, Predrag Mijailović, Zeldžo Hurić, Vukosav Tomašević, Slađan Mijajlović, Zoran Ćirković, Vasilije Pavićević i Radojko Petrić. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Miroslav Martić.
Dame i gospdo narodni poslanici, grupa od 13 poslanika je podnela amandman. Naime, podnela je dva amandmana koji su međusobno povezani. Od ovih 13 poslanika šest je iz različitih poslaničkih klubova, a sedam je iz različitih političkih stranaka. Naime, svi poslanici Zlatiborskog okruga su podneli ova dva amandmana, sa izuzetkom poslanika iz SRS-a iz Bajine Bašte, ali i on je rekao da u principu nema ništa protiv ovog amandmana. Ovaj amandman se odnosi na član 2. stav 1. i traži se da se u tački 135. iznos od 83.865.903 dinara zameni iznosom od 97.246.693 dinara. Drugi amandman da se u tački 160. - Užice, broj 4, zameni brojem 4,4. Obrazloženje amandmana je da se ovaj amandman odnosi na Istorijski arhiv Užice, koji je od izuzetnog značaja, teritorijalno i organizaciono, za ceo Zlatiborski okrug, odnosno 10 opština Zlatiborskog okruga, plus Ivanjica iz Moravičkog okruga, koja takođe organizaciono pripada ovom Istorijskom arhivu. Istorijski arhiv u Užicu je smešten u zgradi opštine, u podrumskim prostorijama, koje su u jako lošem stanju, i delom u dislociranim prostorijama. Ova građa je sklona propadanju. Ministarstvo za kulturu, zajedno sa SO Užice i sa ostalim opštinama, pre desetak godina je započelo novu zgradu Istorijskog arhiva, i ta zgrada je delom urađena. Praktično, ukrovljena je. Ovih prethodnih deset godina nije bilo dovoljno sredstava da se ona u potpunosti završi i za njen završetak je potrebno negde oko 35 miliona dinara. Dogovor sa Ministarstvom kulture je da Ministarstvo obezbedi 50% ovih sredstava, a 50% da obezbede ostale opštine Zlatiborskog okruga i Ivanjica. Predložili smo, s ozbirom da ovo dogovaranje oko udruživanja zajedničkih sredstava, ide prilično teško, da ovim amandmanom obezbedimo povećanje sredstava u budžetu SO Užice, za negde oko 15 miliona dinara, a da SO Užice preuzme obavezu svih ostalih deset opština i da zajedno sa Ministarstvomza kulturu završi ovu zgradu Istorijskog arhiva. S obzirom da imamo podršku i opozicionih i pozicionih poslanika Zlatiborskog okruga, nadam se da će i Odbor za finansije, a i ministar imati razumevanja za ovaj amandman. Ja vam se zahvaljujem.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na član 3. Na član 3. tačka B. podtačke 10, 29, 46, 64, 86, 115, 129, 132, 134. i 158. amandman sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosioca amandmana neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Marković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Stranka srpskog jedinstva smatra da je u jedno desetak gradova (bar toliko imamo vremena da objasnimo, mada taj problem imaju svi gradovi u Srbiji, kad je u pitanju onaj deo koji se vraća u gradove i opštine) mnogo mali procenat. Ja ću vam samo nekoliko opština navesti, gde smatramo da je planirano da se mali procenat vrati u te opštine. U opštini Batočina, 17,1 zamenjuje se procentom 20,9. Velika Plana, 7,7 zamenjuje se procentom 12,1, Despotovac, 18,8 zamenjuje se procentom 25,4. Despotovac je jedna mala siromašna opština i mislimo da Vlada, odnosno ministar, treba da prihvate ovaj naš predlog, imajući u vidu da je zdravstvo u veoma teškoj situaciji uDespotovcu. Ja sam to jutros govorio, da tamo državna bolnica veoma slabo radi, postoje dve privatne ordinacije, vlasnici su dvojica lekara. Jedan je lekar Trifunović, a drugi lekar Pavković. Njih dvojica imaju privatne ordinacije i ne vode računa o državnoj bolnici, tako da svi građani u opštini Despotovac, kad se razbole i odu na pregled, odlaze u ove dve ordinacije. Smatramo da ovaj veći procenat, koji smo predložili, da je neophodan za ovu opštinu, imajući u vidu da je ova opština u veoma teškoj situaciji. Međutim, iza gospodina Pavkovića stoji bivši predsednik opštine, Račić, u opštini Despotovac, koji je bio predsednik opštine, a Pavković je bio direktor Doma zdravlja. Sve lekove, one koje su dobijali iz humanitarne pomoći od donacija, te lekove su nosili u apoteke gospodina Račića i sada gledaju, preko ove novoformirane stranke, ove Socijalističke narodne stranke, da ponovo dođu na vlast, ali mislim da to neće da im uspe. Opština Lapovo, 5, 6 zamenjuje se procentom 12,1, opština Paraćin 5, 3 zamenjuje se procentom 10,4. U opštini Paraćin prodata je cementara, to je svima poznato, i najveći deo para otišao je u budžet Vlade Republike Srbije. Umesto da su prihvatili onda amandman koji smo mi predlagali da deo para ostane u Paraćinu i da se pomognu dve fabrike, staklara i štofara, koje zapošljavaju preko 4.000 radnika, a ti radnici su sada bez posla, Vlada nije imala sluha tada, a izgleda ni sada. U opštini Ražanj 45,8 zamenjuje se procentom 53,1. Smatramo da je opština Ražanj mala opština i da nikada, ni bivša vladajuća partija, ni sadašnja, nije vodila računa o Ražnju. Opština Rekovac 43,9 zamenjuje se procentom 51,3. Opština Svilajnac procenat 9% zamenjuje se procentom 12,9. U Svilajncu je takođe sve stalo, ništa ne radi, veoma mali procenat ljudi se vraća u ovu opštinu. Opština Ćuprija 10% zamenjuje se procentom 23,2. U ovoj opštini takođe ništa ne radi, ne radi šećerana, ne radi MIP, INGRAP, DEKON, veliki broj mladih ljudi je bez posla u ovoj opštini, a Vlada nema sluha kada je u pitanju ta opština, pa sam jutros pomenuo, odnosno predložio ministru za lokalnu samoupravu, gospodinu Šabiću da tamo raspiše vanredne lokalne izbora, jer se nije održala sednica SO poslednjih 7-8 meseci, i dva čoveka raspolažu sredstvima u ovoj opštini. Ove pomenute opštine imaju na svojim lokacijama veliki broj Srba sa Kosmeta. O njima niko ne vodi računa. Samo su ih pozivali kada su trebali da izađu na izbore, na lokalne izbore, i na one republičke izbore, koji su bili raspisani na Kosmetu, a danas niko ne vodi računa o njima. Ukinuta im je pomoć za lica od 18 do 65 godina, a sa druge strane nismo im obezbedili, odnosno DOS im nije obezbedio nikakav posao. Takođe, u ovim opštinama je bila razvijena poljoprivreda i smatrali smo, pošto Vlada ne vodi računa o poljoprivredi, ni resorni ministar, onaj koji je imao lepu frizuru, kada je bio onoga dana ovde, ovi poljoprivredni prizvođači, kao ni poljoprivredni proizvođači u Vojvodini, ne znaju koja je cena žita. Ja sam ga pitao, a on je izašao za ovu govornicu i rekao da to samo Bog zna, azaboravlja da ga nije Bog poslao u Republičku skupštinu i da ga nije Bog glasao, nego narod Srbije, tako da su poljoprivredni proizvođači ostali bez odgovora.
Govorite već šest minuta poslaniče. Možete da koristite i vreme koje vam je na raspolaganju, kao predsedniku poslaničke grupe, znači do deset minuta.
Zahvaljujem. Nema regresirane nafte. Regresiranu naftu je obećavala ova vlada. Nema kredita, a poznato je da poljoprivredni proizvođači bez kredita ne mogu da krenu. Zatim, veliki je broj praznih štala, ne samo u ovim opštinama, koje se pominju ovdeu mojoj diskusiji, već i u celoj Srbiji, veliki broj štala su prazne, a da resorni ministar ne želi da im obezbedi kredit i da se poljoprivredni proizvođači vrate proizvodnji i da mogu da žive i oni i da bude dobro Vladi Srbije. Očigledno da Vlada Srbije ne vodi računa o ovim gradovima iz unutrašnjosti. Ja ću vam reći koja je cena autobuske karte u Jagodini za 15 km od sela do grada, a ne samo u Jagodini, nego u svim ostalim gradovima u Srbiji, osim u Beogradu. Od 30 do 45 dinara, a u Beogradu je 20 dinara. Mi nemamo ništa protiv toga, ali zašto mi iz unutrašnjosti uvek da budemo poniženi i da nismo predviđeni u budžetu, kao što su predviđeni gradovi u Srbiji? Na kraju, da kažem da SSJ neće glasati za ovaj predloženi zakon iz pomenutih razloga i smatramo da ovaj budžet nije dobar i zbog toga nećemo glasati za njega.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Branislav Ivković, s mesta: Replika.) Narodni poslanik Branislav Ivković, imate pravo kao predsednik poslaničke grupe, a vi tražite repliku. Šta je osnov za repliku? Imate pravo u raspravi o amandmanima kao predsednik poslaničke grupe. Pomenuta vam je stranka poimence? Pravo na repliku, narodni poslanik Branislav Ivković.
Žao mi je što niste možda sami primetili dok ste govorili, ali vi ste pokušavajući u dosta pežorativnom smislu pomenuli Socijalističku narodnu stranku. Ja moram onim gledaocima koji su se sada uključili, a koji nisu pre podne slušali vaše izlaganje, da kažem da sam zaista izuzetno zadovoljan činjenicom da vi koji raspolažete takvom moćnom medijskom mašinom koju ste stekli u prethodnom periodu, a kao uspešan biznismen, koristite čak i skupštinsku govornicu da pokušavate da se obračunate sa zaista jednim i pravim kandidatom za predsednika opštine, i to za Despotovac, sa dr Pavkovićem. Naime, radi se o sledećem, dr Pavković je očigledno čovek koji ima duboke korene u svom rodnom gradu, koji živi sa svojim roditeljima, koji je tamo sa svojom decom... (Madžarević Petar, s mesta: Alo, o čemu pričate?) Gospodine, ako hoćete - alo, uzmite telefonsku govornicu, pa se tamo obratite, a ja znam da je vama iz DSS-a jako teško sada kada se dogodila, izvinjavam se, gospođo predsedavajuća, ja bih vas zamolio da ipak nastavim svoje izlaganje ...
Molim narodne poslanike da poštujući Poslovnik sve govornike slušaju sa uvažavanjem i ispunjavaju obaveze iz članova 100. i 101. Poslovnika.
Jasno je da svako od nas u ovoj sali svojim ponašanjem predstavlja svoje roditelje, a ako je neko u svojoj kući naučio da se obraća sa - alo, i to onima sa kojima razgovara, to više govori o roditeljima nego o samim sebi. Gospodine Markoviću, dr Pavković je kandidat Socijalističke narodne stranke, mi smo izuzetno zadovoljni što je takav čovek kandidat i duboko verujemo da će on u Despotovcu dobiti poverenje građana, kao i gospodin Gojko Veličković u Leskovcu. Meni kao predsedniku Socijalističke narodne stranke i te kako prija činjenica da vi pored vaše Palme plus koristite i ovu govornicu da pokušavate da se obračunate sa kandidatima Socijalističke narodne stranke u vašem ataru, a smatrate ga očigledno svojim pašalukom, jer ste se samo ovde zalagali za gradove iz oblasti Pomoravlja. Zaista, jedan poslanik pre podne je bio u pravu kada je rekao da je mnogo teško govoriti povodom ovog predloga zakona jer čovek ne može da izbegne ovakav patriotizam. Za mnoge od nas bi bilo bolje da ne izlazimo za govornicu, da se zalažemo za svoje gradove, jer postoje i drugi gradovi. (Dragan Marković, s mesta: Replika.)
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? Nemate pravo na reč pošto ste iskoristili svoje vreme i kao podnosilac amandmana i kao predsednik poslaničke grupe, a izazvali ste repliku. Ako se niko više ne javlja, prelazimo na član 3. Na član 3. tačka B. podtačke 29, 40, 49, 83, 89, 99, 100, 112, 127, 129, i 135 amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Cvetković, Radojko Petrić, Nebojša Jović, Hranislav Perić, Jovan Todorović, Joca Arsić i Ljubomir Mucić. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovane koleginice i kolege poslanici, ja smatram da nisam nenarodni, ali nisam ni u Banetovoj partiji. Kao što je već predsedavajuća, gospođa Čomić rekla, grupa poslanika je podnela amandman na član 3. predloženog zakona o učešću opština i gradova u porezu na zarade i porezu na promet u 2003. godini, koji je uzročno povezan i sa članom 2. i predloženim izmenama u apsolutnim iznosima, i smatrala je da u ovom delu predloženih opština gde je predloženo povećanje apsolutnih iznosa, mora se obezbediti adekvatno i ubiranje sredstava za te predložene izmene. Samim tim je predložila korekcije i u stopama učešća, tako da je, kao što je rečeno u rednom broju 29 Velika Plana od 7,7, predloženo da to bude 9,2%. Redni broj 40 Gadžn Han umesto 16,2% zamenjuje se iznosom od 23%. U Doljevcu procenat od 22,6 zamenjuje se procentom 30,6. Kuršumlija, procenat od 27,8 zamenjuje se procentom 30. Dalje, Leskovac procenat 12,2 zamenjuje se procentom 27, Medveđa procenat 60,5 zamenjuje se procentom 83,4, Merošina procenat 22,3 zamenjuje se procentom 25,3, Osečina procenat 27,2 zamenjuje se procentom 32,2, Prijepolje procenat 21,6 zamenjuje se procentom 25, Ražanj procenat 45,8 zamenjuje se procentom 63,1 i Svrljig procenat 28 zamenjuje se procentom 43,3. Na taj način se predlaže da se ovim korigovanim stopama omogući i ostvarivanje povećanja ovih apsolutnih iznosa, kako je to kod ovih opština koje su predložene i amandmanom na član 2. zakona o kome govorimo. Želim da kažem još jednu stvar, ovde u raspravi, ministar je obrazlažući zakon rekao da se ove stope koriguju i obezbeđuju i članom 4. obezbeđuju se i dodatna sredstva tamo gde se ostvari prihod preko dozvoljenog, i bilansno, sredstava u budžetu 50% ostaje lokalnoj samoupravi, a 50% ide u budžet iz tog više ubranog dela po ovoj stopi. Međutim, praksa je da već nekoliko godina, a evo treći ili četvrti put se vrše korekcije naniže, tako onemogućavaju opštine da ostvaruju te prihode koje imaju više. Na jednoj strani govorimo o tome da treba više samostalnosti ostaviti lokalnoj samoupravi, da se na taj način stimuliše i veća proizvodnja, veći promet, bolje ubiranje sredstava, veća kontrola itd., a na drugoj strani kroz stalno smanjivanje ovih iznosa i ovih stopa omogućava se da se taj deo koji ide preko ovog dela smanjuje i ne mogu skupštine opština, odnosno lokalne samouprave da uberu osnovna sredstva za ostvarivanje svojih osnovnih potreba. Ovde je takođe već rečeno, a ja želim da istaknem ponovo zbog čega na jednom primeru jeste to, može neko da kaže lokal patriotizam, a čovek može da govori o sredini iz koje dolazi najbolje i ne mogu ja da govorim kako je to u Subotici, ili u Inđiji, ja mogu da govorim kako je u Velikoj Plani. Tu su učinjene dve grube greške. Prvo je smanjen broj stanovnika za čitavih 7.000. Navodno, to su radnici u inostranstvu, uopšte ih toliko nema. Ako Velika Plana ima 39.500 birača, ne može da ima 44.000 stanovnika i ne može na osnovu toga da bude sve uskraćeno. Može, ako je to po Koštunicinom sistemu i ako se primeni ovaj netačni statistički podatak, ali ja vam tvrdim da 7.000 nema radnika u inostranstvu. Taj broj je tačan i to je 2.000. Druga stvar, tu se pogrešno uzima kao kriterijum, jer njihovi članovi žive tu, ostvaruju prava, ti radnici i kada dođu, a dođu jedanput ili dva puta godišnje, sva svoja prava građanska ostvaruju u tim opštinama, čak i pojačano jer njima je potrebno da izvade i uverenje o dečijem dodatku i uverenje o imovnom stanju, uverenja koja su im potrebna za ostvarivanje prava u zemljama u kojima rade. Prema tome, oni imaju pojačanu potrebu da se obraćaju lokalnim vlastima i upravama da bi dobili određene podatke. Još jedna stvar, završavam, ovde je došlo kod Velike Plane do jedne grube greške, ukupno 12 odeljenja kod osnovnog obrazovanja, smanjeno je i iznosi negde oko 640.000 u ukupnoj masi. Ja molim da se to ponovo prekontroliše i da se utvrdi tačan podatak, a to je moguće egzaktno utvrditi, ako je ovo već problem ovo je apsolutno tačna činjenica. Ima tačno 234 odeljenja u osnovnim školama. Hvala vam.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na amandman na član 6. koji su zajedno podneli narodni poslanici Đura Lazić, Ljubiša Maravić i Sreten Mitrović. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Đura Lazić. Amandman koji je podnela ova grupa narodnih poslanika je poslednji podneti amandman na predlog zakona.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, u ime SPS-a podneli smo amandman na član 6. Tim amandmanom predlažemo da se u stavu 1. člana 6. briše tekst "na konsolidovani račun trezora Republike", a umesto tog teksta da stoji "u fond za AP Kosovo i Metohija". Zašto ovo predlažemo? Prihvatanjem ovog amandmana stvara se mogućnost Vladi Srbije da osnuje fond za AP Kosovo i Metohiju, a na taj način mogu se rešavati brojni problemi građana na Kosovu i Metohiji, a pre svega Srba, Crnogoraca, nealbanskog življa, ali i raseljenih, jer nije ovde u pitanju samo finasiranje opštinske administracije i korisnika opštinskog budžeta. Mislimo da bi preko ovog fonda rešavali mnoge socijalne probleme sa kojima se građani suočavaju na Kosovu i Metohiji, a i u raseljenju. Zatim, rešavali bi probleme radnika koji su radili u privredi, a sada su bez radnih mesta i bez ikakvih sredstava za život. Iz tog fonda bi stimulisali rad malih preduzeća u srpskim oazama na Kosovu i Metohiji i mnoga druga pitanja sa kojima se građani suočavaju na tom prostoru. Mislim da bi za formiranje ovakvog fonda i uz prihvatanje ovog amandmana postojala solidna osnova, jer samo da navedem neke činjenice. Recimo, posebna taksa za Kosovo i Metohiju koja se plaća prilikom prodaje robe na Kosovu i Metohiji iznosi 5% na osnovu vrednosti robe. Po tom osnovu, primera radi, za period od 21. februara 2001. godine do 20. marta 2002. godine, znači za 13 meseci, naplaćeno je i u državnu kasu se slilo 442.978.000 dinara ili 7.383.000 evra. Mesečno po ovoj osnovi se prikupi oko 561.000 evra. Mislim da bi se ovim sredstvima moglo u znatnoj meri preko fonda za AP Kosovo i Metohija da rešimo mnoga pitanja i mnoge probleme sa kojima se ljudi suočavaju, a potvrda za opravdanošću našeg amandmana veća, govori i obrazloženje u tekstu predloga zakona Vlade na 16. strani u prvom pasusu, gde se kaže, pored ostalog, u ovaj broj stanovnika nisu ušla privremeno raseljena lica sa teritorije AP Kosovo i Metohija. Nisu mogle biti prihvaćene primedbe opština na broj stanovnika, jer očigo predsednici opština imajući u vidu ovaj problem tražili povećanje sredstava po ovoj osnovi, ali ti njihovi zahtevi nisu uvaženi. Izgleda da raseljeni ljudi sa Kosova i Metohije nisu ni na nebu ni na zemlji. Ovde se ne uvrštavaju i uskraćujemo im pravo na rad, na život. Preko ovog fonda za AP Kosovo i Metohija mislim da bi u mnogome Vlada mogla da reši značajna pitanja i značajne probleme i otvorila bi sebi put za celovitije sagledavanje i rešavanje svih problema sa kojima se ljudi sa prostora Kosova i Metohije susreću. Hvala vam.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Ovim smo završili pretres predloga zakona u pojedinostima. Da li predlagač, odnosno predstavnik predlagača želi da da završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Ovim smo završili 5. tačku dnevnog reda. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETSKOM SISTEMU Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na predlog zakona podneli: zajedno narodni poslanici Jovan Todorović, Ljubomir Mucić, mr Radojko Petrić i prof. dr Bora Stanimirović; zajedno narodni poslanici mr Radojko Petrić, Joca Arsić i Miloš Nešović i pojedinačno narodni poslanici Čedomir Jovanović i Bratoljub Janačković. Amandmani koji budu podneti do otvaranja pretresa zakona, biće vam naknadno uručeni u toku rasprave u načelu. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, predsednike ili predstavnike, da u koliko to već nisu učinili, podnesu prijave za reč, kako bi mogao da se napravi redosled narodnih poslanika po pravilima Poslovnika Narodne skupštine, a po prijemu lista od strane poslaničkih grupa. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres (16,50 časova). Da li predstavnik predlagača želi reč? (Da.) Reč ima ministar finansija i ekonomije Vlade Republike, gospodin Božidar Đelić.
Gospođo Čomić, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, velika mi je čast da u ime Vlade Republike Srbije predložim izmene i dopune Zakona o budžetskom sistemu koje trebaju da unapred ovog puta na rashodnoj strani evidenciju naših javnih prihoda i rashoda, da institucionalno ojačaju transparentnost javnih finansija i dodatno preciziraju ko, kako i pod kojim uslovima sme da raspolaže novcima koji dolaze iz džepova naših poreskih obveznika. Tako da i ono što dugi niz godina, kod nas, a naročito devedesetih godina je bilo jedno sporno pitanje, a to su relacije između poslovnih banaka i državnog novca, bude urađeno na pravovaljan i transparetan način, a naročito da se unarped profesionalizam u vođenju tih sredstava. Predlog koji je pred vama ima četiri ključne tačke. Hteo bih veoma kratko da obrazložim sve te četiri ključne tačke i da vam predložim da usvojite ovaj Predlog izmena i dopuna Zakona o budžetskom sistemu. Pre nego što dođemo do te četiri tačke, želim da napomenem da i ove izmene i dopune su izmene i dopune jednog sistemskog zakona, mada naš pravni sistem ne poznaje kao u mnogim drugim zemljama, uključujući i kontinentalnu Evropu, nešto između zakona i Ustava. Kao što praksa ove godine je i pokazala, Zakon o budžetskom sistemu u istinu ima ulogu jednog organskog ili sistemskog zakona, jer ako pogledamo sve tačke dnevnog reda i ovo je poslednja tačka ovog zasedanja oko budžetskih zakona, možemo da vidimo da taj Zakon o budžetkom sistemu je imao veoma dubok uticaj na sve ono o čemu smo razgovarali u poslednjih nekoliko dana. To se odnosi od završnog računa, preko zakona o budžetu, preko zakona o budžetu lokalnih samouprava, kalendara donošenja, preciznosti u dokumentaciji, pa i sada do nekih institucionalnih promena koje su ovde predložene. Koje su te četiri inovacije? Prva se tiče i to je inovacija koja je institucionalne prirode. Predlaže se formiranje uprave za javna plaćanja. To nije originalna institucija u smislu da funkcije koje bi obavljala ta uprava za javna plaćanja već postoje i Zavod za obračunavanje i plaćanjeu sklopu Narodne banke Jugoslavije već ih i obavlja. Znači, intencija u ovom prvom delu je da se preuzme ono što se treba preuzeti u vidu kontinuiteta nekih državnih funkcija od onoga što Zavod za obračun i plaćanje obavlja i da se ne bi zaustavili na tome, da se postepeno uvode tzv. trezorske funkcije i u toj upravi, u vidu mnogo boljeg izvršavanja budžeta, transparentnosti u njemu i mnogo boljeg predviđanja kako za korisnike, tako i za one organe koji vode javne finansije na lokalnom novu, na nivou pokrajina ili pak na nivou naše države. Uprava za javna plaćanja je, ako hoćete, jedna od dve funkcije koje treba da budu preuzete kada se 1. januara predviđa ukidanje ZOP-a i prelazak platnog prometa u poslovne banke. Tu nas je poučilo iskustvo i to ne neko iskustvo koje je daleko od nas, već veoma direktno iskustvo bivših republika SFRJ i mogu da kažem da su se stvari binarno postavile. One republike koje su na uređeni način predvidele koje su to uprave koje će preuzeti ono što je državnička funkcija ZOP-a danas i na prihodnoj i na rashodnoj strani su dobro prošle i tu govorim o Makedoniji i o Sloveniji i u jednoj manjoj meri o Hrvatskoj, a one kao Bosna i Hercegovina i ako uzmemo iskustvo Republike Srpske naročito, koje su jednostavno ukinule ono što je bio SDK, ZOP, ZAP ili već kako se to zvalo u raznim bivšim jugoslovenskim republikama, nisu predvidele odgovarajuću regulativu i instituciju da i dalje vrše te državničke funkcije. One su imale ogromne teškoće i na prihodnoj i na rashodnoj strani. Primetićete da pre nekoliko nedelja usvajajući Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji jedan broj, jedan deo tog zakona eksplicitno predviđa da neke funkcije, koje je do sada obavljao ZOP, budu prenesene na poresku upravu i sve to je već predviđeno u smislu da ono što je bila prethodna kontrola tzv. lupanje pečata za isplatu zarada će biti izmenjeno jednoj naknadnoj kontroli koju će izvršiti poreska uprava i o tome će naravno biti puno reči, ali to već nije današnja tačka dnevnog reda. Međutim, sa ove strane i tu se zaokružuje ceo ovaj reformatorski i institucionalni poduhvat i reforma, ovoga puta na rashodnoj strani se evidentira ono što mora da ostane ukoliko želimo da imamo dobro urađene i transparentne javne finansije, ovog puta na rashodnoj strani. Uprava za javna plaćanja treba da bude i da ostane ono što će omogućiti da u svakom momentu u ovoj državi se zna koliko ima državnog novca, gde i ukoliko je negde plasiran gde je plasiran i da se zna, a to će se postepeno i utvrditi, u izvršavanju budžeta na svim nivoima koje su to kontrolne funkcije i ko u svakom momentu treba da odobri, treba da kontroliše i treba da izvrši. To u ovom momentu nije u potpunosti spremno, niti će biti u potpunosti gotovo ni sledeće godine. To je jedan proces, ako je slovenačko iskustvo i oni su puno resursa, ljudstva, tehnike, informatike u to upotrebili. Mi smo veoma tesno sarađivali sa njima, kao i sa našim drugim kolegama tokom cele ove godine i trebaće nam još nekoliko godina da uprava za javna plaćanja stvarno preuzme tzv. trezorske funkcije. Za početak ono što je od prvoklasnog i da upotrebim jednu malo izlizanu reč, ali čini mi se da se ovde ona u domenu javnih finansija može upotrebiti, u nacionalnom je interesu da ne polomimo evidenciju računa javnih prihoda i samim tim i računa za javne rashode. Na taj način imaćemo jednu instituciju koja će biti servis svim nivoima vlasti i lokalne samouprave, pokrajine, naravno i gradova, naravno budžeta Srbije, direktnih i indirektnih korisnika tog budžeta, pa i o tome će biti više reči kada dođe na dnevni red, a čini mi se da će to biti dosta brzo. To će biti servis i za organe buduće državne zajednice Srbije i Crne Gore. Shodno onome što se sada predviđa u Nacrtu ustavne povelje i zakonu koji treba da je sprovede, ta institucija će isto odigrati značajnu ulogu u izvršavanju budžeta i te zajednice, tako da ćemo imati ono što su neke od bivših jugoslovenskih republika uspele da pametno sačuvaju u smislu efikasnosti i transparentnosti. Imaćemo i mi jednu takvu instituciju. Ona će u početku biti prevashodno evidencionog tipa. Znaće se koliko je novca gde i ono što se tiče domena nivoa Srbije, direktnih i indirektnih budžetskih korisnika, tu će se postepeno ubacivati jedan broj tzv. trezorskih funkcija, prethodne kontrole, mogućnosti da u momentu kada se dolazi do jednog naloga zna se da li taj nalog pripada finansijskom planu, zna se kada treba da bude izvršen, zna se da li pripada onoj kvoti tj. maksimalnom iznosu javnih rashoda koje dati direktni ili indirektni budžetski korisnik može potrošiti u datom momentu, tako da u nekoj budućnosti koja će se zbog toga što jedan mukotrpni i svakodnevni proces brojati u godinama, vizija ideje je, prema kojoj se ovde ide i ovo je jedan prvi značajni korak, a to je da se zna u početku jedne budžetske godine, da se napravi jedan svojevrsni, ako smem da uzmem jedan izraz, tunel tih naloga koji će svi zajedno u vidu plaćanja onoga što se odobri u Zakonu o budžetu, formirati jedan ritam izvršavanja budžeta, tako da ako uzmem jedan primer, ako treba nešto da se okreči u jednoj bolnici da taj indirektni budžetski korisnik budžeta Republike Srbije formira unapred taj nalog, da se zna da taj nalog treba biti izvršen 15. aprila ili 15. novembra, da informatički to sve bude predviđeno, a da zauzvrat organ zadužen za finansije, u ovom slučaju Ministarstvo finansija i ekonomije, u tom momentu ima odgovornost da se novac tog dana, ali samo tog dana, ne ranije, ali ne i kasnije ne u manjem, ne u većem, nego u tačnom iznosu nađe na tom evidencionom računu, na računu te institucije kome je taj novac potreban da bi se to izvršilo. Kao što vidite, iza toga stoji jedna veoma važna ideja, a ta ideja je optimizacija u upravljanju svim sredstvima kojima raspolaže Republika. Ovde se govori o gotovini. Danas izvršenje budžeta na svim nivoima je i dalje primitivno u smislu da smo daleko od te vizije gde konkretni čin izvršenja budžeta treba da bude pedantno predviđen, aranžiran i da se posle samo u tom momentu predvidi tačna suma od strane organa zaduženog za finansije koje treba to da izvrše.Danas je izvršenje budžeta mnogo bliže aproksimaciji i jednom limitiranju raspoloživih sredstava. I dalje na svim nivoima i vaše iskustvo na lokalnom nivou je sigurno isto tako, a mi još nismo došli do tog nivoa. Za sada svaki direktni i indirektni budžetski korisnik trebuje sredstva. Postoji jedan mukotrpni proces koji je skoro svakodnevni, gde se vrši alokacija raspoloživih sredstava, a da ni u jednom momentu ne postoji sigurnost da ono što se prebacuje na račune budžetskih direktnih i indirektnih korisnika je ono što je stvarno nužno tačno u tom momentu i u tom iznosu. Samo jedan dokaz, u smislu neefikasnosti tog sistema to je činjenica da danas od 60 milijardi dinara depozita u bankarskom sistemupripadaju državi. To znači sa jedne strane jednu dobru vest, prevashodno na nivou Savezne države i na nivou lokalnih samouprava, a to je da su prihodi nešto veći od onih koji su predviđeni i očekuju jedan rebalans da bi mogli da budu upotrebljeni, ali sa druge strane to znači da imamo ogromne neefikasnosti u našem sistemu, u upravljanju sa tim oskudnim sredstvima. Dešava se, i to ne retko, da u momentu kada jednom budžetskom korisniku pothitno trebaju jedna sredstva, da ona u tom momentu nisu raspoloživa, dok u istom momentu od jednog budžetskog korisnika koji bi trebao da bude u istoj poziciji, da ima ista prava kao i taj prvi, jednostavno postoji jedan depozit po viđenju ili pak koji je oročen kod jedne poslovne banke. Jednostavno na taj način država ne upravlja na bilo kom nivou efikasno sa svojim sredstvima i to je ono što ova uprava za javna plaćanja treba da obezbedi u jednom periodu. Ona treba i tu naravno postoje mukotrpne i višemesečne pripremne radnje i ja se ovde zahvaljujem kolegama iz NBJ, ZOP-a, Poreske uprave i svih onih domaćih i inostranih eksperata, a njih je sijaset, koji su pomogli u formiranju ovog projekta, u onome što su nam pomogli da već danas znamo koji izvršioci, gde, koliko i ovo je jedna uprava koja će imati nekih 80 ispostava u zgradama današnjeg ZOP-a. Biće negde oko 800-850 izvršioca i na taj način ćemo imati jedno nesmetano izvršenje budžeta, počevši već od 1. januara sledeće godine. Želim ovde, zaključujući prvi deo mog izlaganja, da napomenem dve stvari koje su bile pomenute u javnoj debati oko ovih predloženih izmena. Ove izmene i dopune ni u kom slučaju ne znače recentralizaciju naših javnih finansija. Ako pogledate način na koji je ustrojena ta uprava za javna plaćanja, ona jednostavno kaže - umesto da svaki trezor, bilo da je to trezor Srbije, savezne države, buduće zajednice Srbije i Crne Gore, pokrajine, gradova, lokalnih samouprava, umesto da oni grade jednu sličnu ovakvu upravu, postoje velike uštede u formiranju jedne jedinstvene takve uprave koju ću sada ilustrovati, a da se istovremeno ne vrši centralizacija. Znači, ova uprava nije instrument prema kojem Ministarstvo finansija ili Vlada Republike Srbije treba da sutra kaže Arilju, Novom Sadu, Vojvodini - ne, taj novac koji imate treba biti usmeren na ovaj pravac i na onaj pravac. Naravno da ne. Druga stvar, ova uprava ni u kom slučaju nije tu da uskrati raspolaganje sopstvenim prihodima od raznih direktnih i indirektnih budžetskih korisnika. Primera radi, ukoliko jedan univerzitet ima sopstvene prihode, ova uprava i način rukovođenja novcem nije način na koji neki centralni trezor želi da uspostavi kontrolu na tim sredstvima. To ne bi bilo celishodno, jer to bi u prvom mahu dovelo do većih problema u izvršenju tih budžeta i, u jednom drugom mahu, dovelo bi pitanja samog koncepta sopstvenih prihoda. Ukoliko su oni na isti način, trebali bi da budu tretirani kao budžetski prihodi koje imaju te institucije, onda to znači već nešto drugo i to nije ovo što je ovde predloženo. Efikasnost koju imamo ovde, to je da će ta uprava, ukoliko prihvatite ovaj predlog izmena i dopuna Zakona o budžetskom sistemu, na najjeftiniji mogući način omogućiti platni promet unutar države. To znači da, kada novac ide od budžeta Srbije do indirektnog korisnika, kada, primera radi, lokalna samouprava uplaćuje ono što je predviđeno, na primer, za materijalne rashode nekog indirektnog budžetskog korisnika budžeta Srbije - škole, u tom slučaju se neće plaćati provizije banaka, niti će se plaćati provizija NBJ za tzv. sistem RTGS, koji treba da omogući platni promet između onih banaka i, ovog puta, države. Na taj način će ta usluga biti mnogo jeftinija. Ako uzmemo iskustvo Bosne, Republike Srpske, ono pokazuje da oni koji nisu predvideli jednu takvu instituciju, ne samo da su izgubili u transparentnosti, da se zna na jednom mestu uredno uređeno koji su to prihodi i rashodi države na svim nivoima, nego se to ispostavilo kao jedan mnogo manje efikasan sistem koji je mnogo više koštao državu. Uz to, ono što želim da kažem, to je da kroz ustoličenje jedne takve uprave imaćemo mogućnost da predložimo i dodatne funkcije za one lokalne samouprave koje to žele, bez prisile, bilo da je to plasman raspoloživih sredstava, bilo da su funkcije u smislu trezora. To će se raditi prema nekoj ponudi tih usluga uprave za javna plaćanja, a ne u vidu neke prisile koja bi bila suprotna načelima koja su ustoličena u Zakonu o lokalnoj samoupravi ili, pak, u ovom zakonu o kome smo baš malopre pričali. Toliko o upravi za javna plaćanja. Što se tiče druge inovacije, to su konsolidovani računa trezora. Mogu da kažem da je ta reforma izazvala veliku pažnju na lokalnom nivou, na nivou pokrajina, na nivou budžeta, na nivou indirektnih budžetskih korisnika. O čemu se radi? Radi se o reformi koja će omogućiti ovo o čemu smo malopre govorili, a to je o boljem upravljanju raspoloživim sredstvima. To znači da konsolidovani račun trezora neće biti jedan. Lokalna samouprava i pokrajina će imati svoje, ali sa konsolidovanim računom trezora Republike i sutra državne zajednice, imaćemo jedan sistem konsolidovanih računa trezora koji će u svakom momentu omogućiti efikasno upravljanje sredstvima koja su na raspolaganju. I ovde imate jedan prelazni period, kao što vidite, sledeće godine, gde treba da imamo, na nivou organa zaduženog za finansije, optimizaciju na tom nivou, upravljanje tim sredstvima. Treća stvar koju bih hteo da kažem,to je da jeovim izmenama i dopunama bliže uređeno pod kojim uslovima i ko može da raspolaže državnim novcem. Videli smo u izveštajima Budžetske inspekcije prošle nedelje da još nemamo dovoljno uređeni sistem. Ove odredbe omogućavaju da oni koji su odgovorni za rukovođenje finansijama na lokalnom nivou, na nivou pokrajine, na nivou države i sutra na nivou državne zajednice, oni će na ovaj način jasno imati ingerencije i odgovornost da na optimalni način rukovode tim novcem. Vidimo, tu bih hteo da zastanem, kako treba da se organizuje relacija između državnog novca i poslovnih banaka. Setimo se jedne reforme koju je pokojni guverner Avramović sproveo, pa od koje se posle toga odustalo. Generalna praksa u kontinentalnoj Evropi je da je bankar države centralna banka. Na tom mestu je novac najsigurniji, ali u mnogim zemljama u tranziciji tu vidimo da nemamo baš takav čisti model. Iskustvo, i to gorko iskustvo nekih lokalnih samouprava koje su videle neke od njihovih depozita zarobljene u manjim bankama i gde je budžet Srbije morao da interveniše, je pokazalo da od prvoklasnog interesa da postoje jasna pravila igre u plasiranju državnog novca, ne samo zbog efikasnosti, nego i zbog toga da se ne bi desilo sutra onima koji vode lokalnu samoupravu, pokrajinu, državu, da neki novac koji treba da bude upotrebljen u smislu Zakona o budžetu, da on ne bude zarobljen i izgubljen zbog toga što neka poslovna banka ima probleme. Zbog toga u ovim izmenama i dopunama postoji jedan prazni period gde odgovornost za rukovođenje ide na ona mesta gde treba da bude, a to je u organima koji vode finansije, a ne na hiljade tačaka gde danas imamo na momente i dosta nezdravu konkurenciju poslovnih banaka. Ne bi dalje da komentarišem, jer imamo i raznih dopisa i raznih nemilih primera na koji način se odvija ta konkurencija. To treba na jedan transparentan način da bude urađeno i da oni koji su zaduženi za finansije tim upravljaju, samo oni. Međutim, to ne znači, tu su u pitanje mnogobrojne banke danas, da ćemo, kao ono što pokojni guverner Avramović uradio, u jednom danu povući depozite koji se danas nalaze u poslovnim bankama, a njih je, kao što sam malopre napomenuo, 15 milijardi, od ukupno 60 milijardi dinara. Već imamo jedan prelazni period, do sledeće godine i posle tog prelaznog perioda vreme u kojem se upsostavlja jasna odgovornost onih koji vode finansije, za plasiranje tih sredstava preko konsolidovanog računa trezora. Mislim da ćemo onda doći do jedne situacije kada će se postepeno smanjivati učešće depozita države zbog optimizacije sredstava i zbog toga što ni poslovne banke u nekoj perspektivi ne trebaju da vide državu, lokalnu samoupravu kao njihove glavne komitente i klijente, već da se sve više okrenu građanima, privredi i da na taj način rade ono što je njihov zanat, a to je da budu poslovne banke a ne državne banke. Na taj način ćemo izbeći onaj paradoks sa kojim danas živimo, a to je da se budžet Republike Srbije zadužio kod jedne poslovne banke koja ima depozit savezne države. Na taj način Republika Srbija palaća kamatu na novac koji je dobijen od srpskih poreskih obveznika. Apsurd sa kojim se mora prekinuti. Ove izmene i dopune zakona će to omogućiti. Zadnja stvar koju bi hteo da kažem, a to je četvrta, to je da ćemo u ovim izmenama i dopunama omogućiti ono što je zacrtano u budžetu za sledeću godinu koji ste usvojili pre koji dan. To je da će i naša zemlja, koja bi u ovom momentu bila zadnja u Evropi u tom smislu, početi da finansira svoj budžetski deficit na jedan civilizovan način, a to je kroz emitovanje hartija od vrednosti. Nema i neće biti razvoja tržišta kapitala u Srbiji ukoliko trezor Srbije ne počne da emituje kratkoročne hartije od vrednosti. To je kičma svih tržišta kapitala. Te obveznice će u početku biti i kratkoročne, tek nekoliko meseci, a isto tako biće malo obima. Na taj način će se omogućiti da se obezbedi jedna kriva prinosa, kako ih zovu ekonomisti ili finansijeri, prema kojima će se rangirati i druge hartije od vrednosti, naročito obveznice koje će emitovati neka preduzeća. To je kičma jednog tržišta kapitala i to je, naravno, iskustvo svih zemalja, ne samo razvijenih, nego i zemalja u tranziciji, onaj pravi način na koji treba da se finansira jedan budžetski deficit. Ovei prošle godine, kao što ste videli u završnom računu i u budžetu koji je razmatran prošle godine za 2000. godinu, u ogromnom iznosu ono što je zaduživanje u bankarskom sektoru, to jezaduživanje kod NBJ. Za godinu - dve, a to je zadnja vrpca koja postoji između centralne monetarne vlasti i države,da pogledamo isksutvo, ne tako daleko od nas, taj način zaduživanja nije pogodan, jer zaduživanje kod NBJ je zaduživanje koje ima jak kreditni multiplikator, tj. da on podstiče kreiranje monetarne mase u mnogo većoj meri, nego zaduživanje kod preduzeća, ili pak kod našeg stanovništva. Na taj način, tu je stvorena spona između fiskalne politike, izdavanja hartija od vrednosti sa jedne strane, i vođenja monetarne politike. Naša ideja je da kroz godinu - dve omogućimo da budemo u stanju da u potpunosti finansiramo budžetski deficit na taj svetski priznat način, a ne kroz finansiranje kod NBJ. Naravno, iza toga će stajati jedan broj odredbi, daleko je od nas ideja da to budu neke brze promene. To će se postepeno razvijati, ali na taj način mi ćemo omogućiti da i naši građani i naša preduzeća, naše banke koje imaju raspoloživa sredstva, budu u stanju da investiraju u visokokvalitetnim papirima, i to će biti isto prepoznatljiv znak i hartije od vrednosti, koje će predstavljati Srbiju. Eto toliko. Sumirajući jedan reformatorski zakon, u smislu da on vrši i institucionalnu reformu i omogućava da se uizvršenju budžeta i na rashodnoj strani održi transparentnost, i da se, ako smem tako da kažem, sačuva ono što je dobro u ZOP-u, a to je njegova državnička funkcija, koja je omogućavala veoma visok stepen transparentnosti na prihodnoj i na rashodnoj strani za naše javne finansije. Nema mnogo zemalja, sa izuzetkom eks - jugoslovenskih republika, gde se bukvalno u svakom momentu može znati koliko je javnih prihoda, koliko je javnih rashoda, gde se nalazi državni novac. Mogu da kažem da je to jedno od velikih dostignuća ZOP-a, koji u ovom momentu, kada, u skladu sa nekim načelima tržišne ekonomije platni promet prelazi u poslovne banke, mi ne smemo i ne treba da izgubimo. To što je na prihodnoj strani, a to je bila priča i o onome što je urađeno sa zakonom o poreskom postupku i poreskoj administraciji, urađeno pre dve nedelje, treba dazavršimo i da odredimo i na rashodnoj strani, kroz formiranje uprave za javna plaćanja. Uz to, imamo mogućnost da kroz uvođenje računa trezora profesionalizujemo rukovođenje raspoloživim sredstvima, da to bude mnogo efikasnije i da postepeno, u godinama koje dolaze, uvodimo razne trezorske funkcije, bez decentralizacije javnih finansija i bez svojatanja izvornih prihoda, sopstvenih prihoda raznih institucija. I najzad, da kroz ovaj način omogućimo da se i deficit Srbije finansira na jedan svetski priznati način. Hvala vam puno napažnji.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Ima reč narodni poslanik Dragan Tomić, zamenik predsednika poslaničke grupe Narodni socijalisti.
Poštovana gospodo narodni poslanici, moram da kažem da ovaj predlog zakona opet neće izazvati pozitivne efekte u lokalnoj zajednici. Bez obzira što je ministar komentarisao, ja tvrdim da neće. Govorim o sledećim činjenicama, a one su surove. Moram da kažem da je izmenom poreskog sistema, kad je ukinut procenat od 1,3% na zarade zaposlenih, a odnosio se na solidarnu stambenu gradnju, već dve godine izaziva ogromne negativne efekte u toj oblasti na lokalnom nivou. To su surove činjenice i one govore da je u celoj Srbiji, kad je u pitanju ta oblast, znači oblast javne, stambene, komunalne gradnje u lokalnim zajednicama, to funkcioniše samo u delu gde se privatni sektor osposobio da može samoinicijativno da kreditira solidarnu stambenu gradnju, a kad je u pitanju ono što su finansirala javna stambena preduzeća, sa tim procentom, odnosno onih 0,5 što je ostalo sada, tu se pokazuje da to ne funkcioniše. Mislim da je to jedan od problema, koji i dalje traje u lokalnoj samoupravi i on neće imati pozitivan efekat u narednom periodu, a u ovom zakonu ne postoje kriterijumi, niti postoje odrednice, preko kojih će se obezbediti ili pojačati taj deo koji je važan u lokalnim zajednicama, jer da podsetim, u svim lokalnim zajednicama, u prethodnim godinama, u proseku se gradilo od 100, 200 do 300 stanova, udruživanjem sredstava radnih organizacija, privatnih preduzetnika i pojedinaca. Drugi segment o kome želim da govorim to je razvoj seoskih mesnih zajednica. Razvoj seoskih mesnih zajednica je gotovo zamro. Malate ne, ne postoji aktivnost, niti postoji aktivnost na uvođenju samodoprinosa, niti se koristi postojeći paritet, koji je ranije važio: 50% ulaganja samodoprinosa, a 50% reakcije određenog javnog, komunalnog ili drugog organa u lokalnoj zajednici, koji je pratio taj rad. To se pre svega najviše odnosilo na preduzeće za puteve, u toj oblasti je rađeno. Zatim, preduzeće za vodovod, u lokalnim sredinama. Gotovo više ne postoji mogućnost da se taj paritet ispoštuje. Razvoj mesnih zajednica u ovom momentu ne postoji. One služe samo da se u njima agituje za izbore. Nizašta drugo ne postoji više aktivnost u mesnim zajednicama. Telefonizacija u seoskim mesnim zajednicama je zamrla, nove elektrifikacije ili popravke elektromreže u seoskim mesnim zajednicama nema. O izgradnji vodovodnih, putnih i drugih infrastruktura u mesnim zajednicama nema ni govora. To su suštinski elementi, kroz koje se vidi da li ovaj zakon i Zakon o budžetu Republike Srbije ima efekte tamo gde treba, a to su građani Republike Srbije. Znači, tu nema efekata, i tvrdim da je to puna istina. Na kraju, ne bi trebalo šetati po gradovima. Prošetajte po tim mesnim zajednicama i videćete da li se nastavlja projekat telefonizacije, da li su stubovi koji su postavljeni za struju još pre dve godine, da li je neko uopšte na njih nakačio žicu, ili je na tim stubovima postavljen bilo koji traf. Taj ozbiljan investicioni deo, koji je postojao u ranijem periodu, prosto je nestao, ne postoji. Politika može biti ovakva, ili onakva, ali definitivno, ovo su istine i mislim da građani Srbije ovo dobro razumeju. Dalje, moram da priznam da je u nominalnoj efektivi ovaj deo sredstava u lokalnim jedinicama samouprave možda porastao, ali kad su u pitanju povereni poslovi, kad je u pitanju dodatno finansiranje iz budžeta opština, u prošloj godini, a očekujem i u ovoj godini da će verovatno biti nakačene brojne nadležnosti na jedinice lokalne samouprave, tako da ni ovi postojeći budžeti neće moći da isfinansiraju sve ono što čini život u jednom gradu, da ne govorim o razvoju nadgradnje. To je kultura, sport, umetnost i sve ono što čini taj kulturni milje jednoga grada. Na primer, u mom Šapcu, šabačko narodno pozorište gotovo više i ne radi, iako je bilo jedno od najpoznatijih u Srbiji i imalo je brojne uspehe u tim tzv. godinama unazad, o kojima vi govorite. Na čelu tog pozorišta je bila jedna sjajna žena. Danas je ostala bez posla, zove se Zlatica Popović. Srpska kultura je poznaje, ali džabe, pozorište i dalje ne radi. Dalje, ono što je takođe važno, a čini sadržinu života u mesnim zajednicama i u gradovima, taj infrastrukturni posao, to je za mene aktivnost koja je jako važna. Bez obzira na tu primarnu efektivu, kroz ovaj zakon, u 99 opština uopšte neće biti ostvareni efekti. Planovi i programi koji će biti prezentirani prilikom usvajanja budžeta lokalne samouprave, verovatno će biti puka želja, jer neće moći biti realizovani. Ne postoji sublimacija aktivnosti u tom planu, ne postoji nikakav investicioni kodeks, vrlo teško se ostvaruje ova funkcija. Da ne govorim o onom drugom delu koji se zove funkcionisanje lokalne samouprave. Brojne su odele u lokalnim samoupravama, brojne skupštine jedva funkcionišu ili namiču kvorum da bi funkcionisale. Otežano je donošenje odluka koje su u opštem interesu građana. Ovo su činjenice koje su surove i predstavljaju pravu istinu gde će se naći budžet lokalnih jedinica u narednoj godini. Dalje, kada sastavimo ceo ovaj milje aktivnosti i pogledamo na jednoj strani gde je budžet, postoji i drugi deo, a to je privreda u lokalnim sredinama. U privredi Srbije, u svim lokalnim sredinama ne postoji saradnja između banaka na lokalnom terenu i privrednih subjekata, nema kreditne politike u toj oblasti, nema ni kreditiranja primarne proizvodnje, nabavke sirovina, svi čekaju šta će biti sa privatizacijom. Znači, nema ostvarivanja prihoda koji ostaju u jedinicama lokalnih samouprava, pada nivo zarada u lokalnim samoupravama, pada porez na usluge, pada ukupan obim poreza na promet, i ostaju u jedinicama lokalne samouprave. Sve su to činjenice iz kojih će se videti da u narednoj godini, onaj budžet koji smo usvojili i koji nije dobar po meni, jer neće efektirati onim što je zaista trebalo da radi, jer nema tu socijalnu komonentu, nema odnos prema poljoprivredi kvalitetan, ne sagledava sa svih strana pozicije, delovaće na budžete opština na ovaj način tako da će se desiti, padaće i dalje taj nivo infrastrukturne aktivnosti, neće se ostvarivati ono suštinsko pravo, jer sva svoja prava građani Srbije ostvaruju ili u mesnim zajednicama, ili u jedinicama lokalnih samouprava, odnosno u opštinana. Više prava ostvaruju u Republici, ali deo tog miljea svakako neće biti sublimacija ove činjenice. Znači, kada sastavimo sve ove činjenice, mislim da se nije dobro napravila preraspodela svih ovih sredstava, nije se dobro napravio plan kako dalje. Mislim da ćemo imati pad aktivnosti i u privredi, da ne govorim u razvoju infrastrukture u lokalnim zajednicama i nećemo imati sigurno jedan kvalitetan pristup ni u kulturi, ni u onim drugim oblicima nadgradnje u lokalnim jedinicama samouprave. Mislimo da ovaj zakon nije dobar i mi ga nećemo podržati iz tog razloga. Nisam hteo dalje da govorim o pojedinačnim opštinama, jer možete ići od opštine do opštine i svuda su problemi slični ili različiti, ali 99% problema se može na jedan isti način konstatovati. To je naš stav oko ovog zakona i mi ga nećemo podržati svakako.
Pravo na repliku, narodni poslanik Dragan Todorović.
Po članu 97. Poslovnika, dakle, pošto sam direktno prozvan od prethodnog govornika, sa žaljenjem moram da konstatujem, da izgleda niko u ovoj sali nije slušao o čemu je prethodni govornik pričao, pa čak ni predsednica parlamenta koja je morala da primeti da prethodni govornik ne govori o zakonu o budžetskom sistemu ili o izmenama zakona o budžetskom sistemu, već govori o Predlogu zakona o obimu sredstava i učešću opština u porezu na zarade i porezu na promet. Takođe, na kraju svog izlaganja, da li je neko čuo ili nije, na kraju svog izlaganja je rekao da će njegova, nazovi poslanička grupa koja se sastoji od ljudi koji nemaju pravo da se nalaze u parlamentu po Zakonu o izboru narodnih poslanika i po Poslovniku i po osnovu ovlašpćenja Administrativnog odbora bi trebalo da budu van ovog parlamenta, ali voljom DOS-ove većine oni se ovde još uvek nalaze, iako su ti mandati na prethodnim izborima, kao podnosioci izborne liste SPS-a sada u ovom trenutku oteti, da bismo u petak videli zbog čega su ti mandati oteti, a naravno, zbog podrške Vladi. Dakle, sa žaljenjem još jednom moram da konstatujem, prethodni govornik je totalono promašio temu, a niko u ovoj sali nije primetio da je on pričao o totalno drugom zakonu o kome je prošla i rasprava u načelu i rasprava po amandmanima. Zaista, komentara nekog posebnog na sve to, ne treba da bude, da li se slažete?
Pravo na repliku, narodni poslanik Branislav Ivković, u svojstvu predsednika poslaničke grupe. Narodni poslanik je dobio kao pojedinac, pravo na repliku, a potom je izazvana na repliku poslanička grupa i ovo je predstavnik poslaničke grupe, može, oduvek, i vi ste to koristili, koristili ste.
U nastupu gospodina Dragana Todorovića, narodnog poslanika SPS-a, odslikava se sva jad i beda socijalista u Srbiji i razlog zbog čega su socijalisti pali na tako niske grane. Zamislite, tužibaba Jeca se javlja iz SPS-a. Nama zaista nije žao što su ljudi ostali bez baze, što on u gradu Pirotu ne može da okupi ni 10 ljudi na sednici, na izbornoj konferenciji opštinskog odbora, a što opštinski odbor Socijalističke narodne stranke broji preko 400 članova u gradu Pirotu. Mogu samo da kažem sledeće, bilo bi bolje da članovi SPS-a iz poslaničkog kluba ipak onako pritajeno podržavaju aktivnosti Socijalističke narodne stranke, a i mi ćemo ćutati kada oni greše i podržavaćemo ih kada god možemo, jer jedina šansa konačno i za stabilnost ove zemlje, jeste da se jedno reformisano krilo Socijalističke narodne stranke, u suštini pojavi kao protivteža DOS-ovskom režimu, gde uključujem i DSS. Zarad istine, da još jednom ponovim ono što svaki vrabac na grani zna u Srbiji, Ustavni sud Srbije je osporio ustavnost člana 88. Zakona o izboru narodnih poslanika, upravo zbog poslanika DSS-a i zahteva koalicije DOS da se njima oduzmu mandati. Pošto je osporen član 88. i otvorena javna rasprava o ustavnosti tog člana, jasno je da DSS-u nisu oduzeti mandati, pa samim tim ni nama poslanicima koji smo svojim autoritetom i doneli ono malo glasova SPS-u tada, i ne mogu biti oduzeti ti mandati. Istovremeno, gospodine Todoroviću, u toku je tužba naša kod Vrhovnog suda Srbije kojom tražimo da se ispravi odluka gospodina Šabića i da se prizna legalitet šestom vanrednom kongresu. To je jedina šansa da dođe do ujedinjenja svih socijalista Srbije. Ako i Vrhovi sud Srbije presudi kao i DOS-ovski ministar, pozivam sve socijaliste Srbije da se u Socijalističju narodnu stranku udruže i da stvorimo protivtežu DOS-ovom režimu. (Dragan Todorović, s mesta: Replika.)
Ne, vi ste izazvali repliku, nema replike na repliku, ovo je bilo korišćenje prava na repliku kao šefa poslaničke grupe koju ste izazvali vi sa korišćenjem prava na repliku, a izazvao je narodni poslanik Dragan Tomić. Ovde smo završili. (Narodni poslanik Jovan Todorović traži reč.) Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Tomislav Nikolić. Molim vas, nema replike na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, 26. februara ove godine doneli smo Zakon o budžetskom sistemu, čije se izmene i dopune predlažu ovim predlogom zakona. Ministar je ukazao na neke novitete i neka dodatna objašnjenje na neko naknadno regulisanje starih odredbi koje, pretpostavljam, nije bio u stanju da sagleda onda kada nam je predlagao ovaj zakon. Međutim, ovaj predlog zakona ima manjkavostii ako zaista želimo da imamo jedan dobar zakon o budžetskom sistemu, a u principu taj zakon je dobar, onda bi trebalo da se Vlada Republike Srbije da se izjasni o amandmanima koje su podneli narodni poslanici na ovaj predlog zakona. Obaveštavam vas gospođo Mićić da vi niste tražili saglasnost Skupštine da uđemo u raspravu po ovom predlogu zakona bez mišljenja Vlade. Kako ste, a verovatno nije bilo dovoljno poslanika da se o tome glasa, pa ste to tako tiho zabašurili i počeli smo da raspravljamo i ako po Poslovniku morate da dobijete posebno ovlašćenje Narodne skupštine da se o predlog zakona raspravlja bez mišljenja koje bi Vlada dostavila na amandmane koje su podneli narodni poslanici. Naši amandmani imali su za cilj da poprave predlog zakona. U čemu će zakon da se razlikuje od onog teksta koji je do sada važio, a nije ni primenjivan, tako da je ova godina prošla. Mogao je zakon tek sada da bude donet, ako je već sagledano šta u njemu do sada nije valjalo. Neka bude da to bude i od sada. Zaista, se osniva uprava za javna plaćanja koja će biti u sastavu Ministarstva finansija. To onda dalje znači da je trebalo razmišljati, da li se to uopšte osniva zakonom. Zašto bi Narodna skupština jedno odeljenje Ministarstva finansija osnivala zakonom. To je moglo da se stavi u izmene zakona o Vladi ili o ministarstvima. Moglo je Ministarstvo finansije da osniva svoje uprave, svoja odeljenja mimo zakona. Narodna skupština se organizacijom ministarstava ne bavi. Dalje, član 8. koji je potpuno menjan sada uvodi neka nova ovlašćenja ministra, odnosno ovlašćenih lica lokalne samouprave, odnosno lice koje ovlasti ministar ili onaj ko je u lokalnoj samoupravi ovlašćen. Do sada su mogle samo likvidne rezerve da se plasiraju i nisu mogle da se plasiraju na inostranom tržištu novca ili kapitala. Članom 8. stavom, a ne zamerite mi, 7. ili 8. uvodi se pravo ministra finansija da novčana sredstva na konsolodivanom računu trezora Republike, osim sosptvenih prihoda iz člana 4. tačka 2) ovog člana i osim sredstava za koja je po međunarodnom ugovoru predviđeno da se ograničava njihova upotreba, da može da ih investira na domaćem ili inostranom finansijskom tržištu novca ili kapitala. Znam da ste vi i upozoravao sam vas pre jedno mesec dana, da ste malo prepunili budžet i budžete lokalnih samouprava i budžet Republike Srbije. To vas je povuklo da pomislite odjednom kako ova država ima toliko novca, da ovaj narod ima toliko novca da ćete samo naplatom poreza, akciza i raznih drugih dažbina napuniti toliko budžet da ćete imati novčanih sredstava za plasiranje na finansijskom tržištu, na tržištu novca i kapitala, pa čak i u inostranstvo. Postavlja se pitanje, a zašto vi niste, što smo mi morali amandmanom, zašto niste predvideli odgovornost u koliko taj novac bude plasiran mimo odredbi člana 53. stav 7. zakona? Upozoravam vas da se odredbe člana 53. stav 7. ne odnose na plasiranje novčanih sredstava, nego na zaduživanje budžeta. Morali smo amandmanom da uz zaduživanje predvidimo i plasiranje novčanih sredstava koje vi predviđate novim članom 8. Postavlja se pitanje, koja će ro brokerska kuća da nam plasira sredstva, na kojoj će to berzi naša sredstva da se "igraju" i šta će biti ako ta berza pukne za noć. Baš me interesuje idućeg dana odakle ćemo isplaćivati penzije, zdravstvo, školstvo, sudstvo, vojska, policija, direktni i indirektni korisnici budžeta i gde će tada biti ministar koji je ovlašćen da plasira ta novčana sredstva. Ako pažljivo pročitate član 8. i sve stavove, videćete da i lokalna samouprava može da plasira sredstva na inostranom tržištu novca i kapitala preko ministra, sve preko ministra, a ministar nam je i došao iz inostranstva, sa nekog takvog tržišta novca. Tu je to, da, da, ministre, nemam poverenja uopšte u one koji nisu vezani za ovu zemlju. Imam poverenja samo u one koji su čvrsto ukupani u Srbiju i koji misle u njoj da provedu život i oni i njihovi naslednici. Dalje, otkud to da u jednoj takvoj sirotinjskoj zemlji u kojoj nas ministar ubeđuje da jedva skrpi kraj sa krajem da su ugroženi mnogi korisnici, pa nema za ovog, pa nema za onog, pa ako tražite za ove, recite mi kod koga da skinem, odjednom ministar kaže da ćemo imati sredstava toliko da ćemo ih plasirati i daćemo biti zanimljivi za neko tržište novca i kapitala. Koja su to sredstva, ministre, sa kojima bismo mi negde bili zanimljivi, izuzev za špekulante, za pranje nekog novca, za transakcije preko šešeljskih ostrva ili već kako se zovu ta ostrva. U članu 10, a to vam je novi član 78, vi ste predvideli da se novčana sredstva direktnih i indirektnih korisnika koja su deponovana kao depoziti po viđenju kod poslovnih banaka, da ostaju do 1. jula 2003. godine. Zašto za sredstva po viđenju još šest meseci kod poslovnih banaka. Ja razumem za sredstva po ugovoru za koja ste predvideli do 31. decembra 2003. godine, ali zašto za sredstva po viđenju. Ako je nešto po viđenju, po viđenju se ulaže i skida. Ako su sredstva uložena po viđenju, tradan možete da ih skinete kada stupi zakon na snagu. Mi smo rekli do 31. januara, neka i banke budu spremne za to da budžeti koji su po viđenju, više neće biti kod njih. Zašto do jula? Ministar nam u obrazloženju predloga zakona šta ga je rukovodilo da tako napiše ovaj član i naravno stavovi 6. i 7. koji mi nisu jasni. Moram da priznam, više puta sam ih pročitao ovaj novi član 10, novi član 78a i nije mi jasno i moraću da pročitam na glas, zato što možda ovde ima neko ko je i pametniji od mene i obrazovaniji i prihvatam svakog ko mi ovo objasni, da je od mene i pametniji i obrazovaniji. Kaže ovako: Novčana sredstva direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava lokalnih vlasti koja su u 2003. godini oročena kod poslovnih banaka kao deo konsolidovanog računa trezora lokalne vlasti, organ uprave će deponovati na konsolidovani račun trezora po isteku roka oročenja, a najkasnije do 31. decembra 2003. godine. Mi se nalazimo u 2002. godini, a vi nam pričate o sredstvima koja će 2003. biti uložena kao oročena. Zakon im više neće dati mogućnost. Zakon će stupiti do Nove godine na snagu i više niko neće moći da oročava kod poslovnih banaka novčana sredstva. Neće moći, nedamo više zakon. A da ste rekli, sredstva oročena 2002. godine, sve bi mi bilo jasno, ali vi kažete sredstva koja su oročena 2003. godine, a mi smo u 2002. godine. Sledeći stav....
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.
Ja bih da koristim sledećih 10 minuta.
U redu. Izvolite.
Na novčana sredstva direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava lokalne vlasti koja su oročena kod poslovnih banaka u periodu od dana stupanja na snagu ovog zakona, pa do 31. decembra 2002. godine. Zakon će da stupi na snagu 25. ili 26. decembra i zašto sada predviđate lokalnim samoupravama da treba da se rastrče za tih nekoliko dana, da zaključe ugovore sa poslovnim bankama da bi mogli još do 31. decembra da izbegnu konsolidovani račun trezora. Ne može. Zakon stupa na snagu. Ko je imao ugovor o oročavanju do isteka ugovora, a najkasnije do 31. 12.2003. godine, a ko nije imao ugovor o oročavanju više ne može da oroči. Ne može da oroči sredstva. Zato se valjda zakon donosi. Zato se osniva uprava za plaćanje. Sve treba da liči na zakon, sve treba da bude primenjivo u praksi. Ništa ne treba da bude osnov za špekulacije. Ne znam koji su bankari koji su vam po volji. Ne znam u koju će, možda će u Komercijalnu banku, možda u "Deltu". Vi volite "Delta" banku strašno. Vi sva sredstva držite kod "Delta" banke. Možda tu, možda ćete da potrčite za ova tri dana, sve lokalne samouprave. Možda ste ih već uputili da trče u te banke, za ova tri dana oročena još godinu dana. Zašto onda donosimo zakon? Onda ćemo da čekamo 31. decembar 2003. godine i da donesemo zakon po kome valjda neće biti ni jedan dan interegnuma u kome može da se špekuliše. Zato mislim da bi bilo dobro, a naravno mi smo uticali i nije nam zamerila skupštinska služba. Ja volim da zamerim kada neko postupi kao što smo mi sada postupili, ali ste me ubedili da je to moguće. Mi smo podneli amandmane na dva člana zakona koji nisu menjani vašim predlogom, ali je bilo potrebno, potrebno je da se i ta dva člana promene. Jedan se odnosi na plasiranje sredstava, da mora da bude tako da ne ugrozi finansijsku stabilnost, a drugi su kaznene odredbe. Znate šta, ministre, ako vam dajemo ovlašćenje da sredstva plasirate čak i na inostranom finansijskom tržištu, mi moramo za vas da predvidimo, kada načinite taj prekršaj kojim ugrozite budžete, mi moramo za vas da predvidimo prekršajnu kaznu. Za vas naravno postoji Krivični zakon, postoji Zakon o krivičnom postupku. To za vas sve postoji i to nije sporno. Ja nisam hteo da uvodim krivične odredbe u ovaj zakon, ali opšta pravila postoje za krivice. Ovo je za prekršaje. Ovim zakonom niste predvideli kaznu za prekršaj ukoliko su sredstva plasirana tako da se ugroze ta sredstva koja su plasirana. Samo ste predvideli kaznu za sredstva za zaduživanja koja izazovu finansijsku nestabilnost. Morate da predvidite odgovornost, prekršajnu odgovornost i za sredstva koja ste plasirali. Znam da to za vas nije neki iznos, 20 do 200 hiljada dinara, ali eto da bi zakon ličio na zakon i da svi građani Srbije shvate da postoji odgovornost od svakog punoletnog građanina, pa i do ministra, zašto da ne.
Pre nego što dam reč ministru dozvolite mi samo kratko obrazloženje, pošto ste na početku rekli da smo nastavili rad bez mišljenja Vlade, sednicu je vodila gospođa Čomić. Ne postoji povreda Poslovnika zato što je ovaj zakon predložen po hitnom postupku, a član 159. stav 3. kaže: "Ako Vlada u utvrđenom roku ne da mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez mišljenja Vlade". Ne traži se izjašnjavanje Skupštine o tome, tako da nismo prekršili proceduru. Za reč se javio ministar finansija i ekonomije, gospodin Božidar Đelić.
Gospođo Mićić, dame i gospodo, prvo da čestitam, veoma pažljivo ste pogledali ove odredbe i da odgovorim na tehničkoj razini zbog čega su predviđene razne okolnosti. Hteli smo jednostavno da ne postoji rupa u zakonu. Naravno, ovo nije neki apel da neko sada oroči sredstva. Jasno je gde se želi ići. Želi se sledeće godine da se dođe do jedne situacije gde samo ona ovlašćena lica kojima je zanat da se bave finansijama budu ona koja će rukovoditi finansijama i sa raspoloživim sredstvima na nivou Republike, na nivou pokrajine ili na nivou lokalnih samouprava. Danas i tu treba da vidimo ovaj prelazni period i ono prema čemu idemo u setu onoga i one situacije koju imamo i dan danas, a to je da imamo jednu dosta nezdravu situaciju gde bilo koji finansijski direktor, bilo koje institucije, direktnog ili indirektnog budžetskog korisnika na bilo kom nivou može da donosi neke odluke o plasiranju nekih sredstava, a da one nisu uredno uređene. One, zahvaljujući postojanju ZOP-a i sutra upravi za javna plaćanja su evidentirane. Zna se gde je novac, ali cela filozofija ovde je prelazni period, da se to profesionalizuje i naravno perspektiva je da državni novac ne bude u bilo kojim rizičnim hartijama ili bilo kojim rizičnim institucijama i da vidimo malo od čega smo krenuli. Krenuli smo od situacije gde smo devedesetih imali veoma štetne ugovore koje su protivzakonito mnoga ministarstva, uzmite Ministarstvo za unutrašnje poslove, uzmite Ministarstvo zdravlja, potpisivali razne ugovore sa nekim poslovnim bankama, koje su posle raspolagale sa tim sredstvima. U to vreme to su skoro bila jedina raspoloživa sredstva u dinarima, u momentu kada niko u našoj zemlji nije imao poverenje u bankarski sektor posle hiper inflacije, krađe devizne štednje, krađe zajma za preporod Srbije, Jezde, Dafine, piramidalnih štedionica i zbog toga smo našli jednu situaciju gde su ljudi bez ikakve odgovornosti radili mnogo što šta sa državnim novcem, isisavanje državnog novca i prelazak i prelivanje u potencijal, a posle toga profit poslovnih banaka. Poslednjih godinu ipo dana, dve godine sa tim je raskršteno u smislu da nema više takvih divljih pojava, ali ipak to nije bilo dovoljno uređeno i cilj je naravno da državni novac bude tako dobro predviđen da on ni u kom slučaju ne treba da bude nešto što bankari vide kao njihov potencijal, niti budžetski dinar ne treba da se vidi kao bankarski dinar koji treba da bude osnova za neko kreditiranje ili multiplikator u kreditiranju ili formiranje, pa i stvaranje novčane mase. Ne, ali u prelaznom periodu i tu je smisao ovih prelaznih odredbi, moramo uvažiti činjenicu da čak četvrtina potencijala, kako bi rekli bankari bankarskog sistema danas u Srbiji, proizilazi od depozita po viđenju ili pak oročenih naših budžetskih direktnih i indirektnih korisnika. To su uglavnom depoziti lokalne samouprave i kada bi 31. decembra u ponoć to presekli to bi dovelo u pitanje stabilnost bankarskog sistema, kada bi se to odradilo odjedanput, jer jednostavno taj novac koji je tu na depozitu je plasiran. To posle može imati efekte i na realni sektor ili pak na naše građane i zbog toga postoji taj prelazni period, ali tu i tu se slažemo oko filozofije, sledeća godina profesionalizacija i u sledećim koracima to je da ni jedna poslovna banka ne treba da vidi državnu lokalnu samoupravu kao svoje prioritetne klijente. Za to nije pravljen državni budžet. U nekoj perspektivi "banka države" mora da bude samo centralna banka. Što se tiče plasmana sredstava, naravno ono što će biti predloženo sledeće godine, to je dalja razrada ovih odredbi i to je jedan zakon o javnom dugu, jedan moderni zakon gde će se videti na sijaset detalja, gde, kako, na koji način. U međuvremenu neće biti puno aktivnosti u tom domenu naravno i jasno je da imamo jedan broj odredbi u Zakonu o budžetskom sistemu koje ograničavaju način na koji mogu da se plasiraju ta sredstva. Danas imate situaciju gde plasiranje sredstava Srbije bukvalno mora da ide preko NBJ ili Srbije, što dovodi do jedne asimetrične situacije, gde postoji veliki broj klijenata, ali samo jedan servis i jedno mesto gde taj posao može da se obavi, što nije zdravo i naročito nije zdravo za trezor Srbije i onoga što su raspoloživa sredstva naše Republike. Moramo uspostaviti bolji balans u svemu tome. Zadnja stvar koju bih hteo da napomenem to je da ako primetite i prelazne odredbe ovog zakona, imamo mogućnost da najzad ono što je srpska svojina i čini mi se da je tu i Srpska radikalna stranka pre nekoliko godina imala jednu akciju, a to je da ono što je infrastruktura ZOP-a i mora biti viđeno kao srpska svojina, mora kroz ove prelazne odredbe da to i najzad bude i proknjiženo i priznato kao srpska svojina. Tu nisu samo zgrade. Tu je i jedna informatička oprema, tu je mreža, tu je jedan broj sredstava, koje su naša privreda i naši građani finansirali i to je državna imovina. Kroz ove odredbe koje su u ovom zakonu upotpunjene sa nekim amandmanima, imaćemo sigurnost da se NBJ posle ove transformacije usredsredi i ima samo dve funkcije, kao što i treba, a to je vođenje monetarne politike i nadzor nad bankarskim sistemom, a ne izdavanje poslovnog prostora, a ne vođenje nekih drugih aktivnosti koje ne pripadaju jednoj centralnoj banci. Na taj način ona će biti fokusirana na ono što je njena misija i samo na ono što je njena misija.
Zahvaljujem gospodinu ministru na izlaganju. Ovim izlaganjem bismo završili dananjši rad. Pre toga, dva obaveštenja. Prvo se tiče sednice Odbora za kulturu i informisanje, koji će se održati sutra u 10,00 časova u sali 48 na II spratu. (Glas iz sale: Ko je zakazao?) Zakazao je predsednik Odbora za kulturu i informisanje. (Glas iz sale: Nije potpisao.) Mislim da je to sve u redu. Drugo obaveštenje - imala sam konsultacije sa šefovima poslaničkih grupa i složili smo se da sutra odredimo dan za glasanje, pošto je u četvrtak Sveti Nikola, da ne bismo radili. Znači, određujem sutra dan za glasanje. Orijentaciono, ako nastavimo ovim tempom, mislim da će to biti oko 15,00 časova. Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem daimamo kvorumi da možemo nastaviti rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milan Radulović, Branimir Trajković, Živanko Radovančev, Slobodan Radulović; Miloš Radivojčević i Petar Mišić (pre podne). Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETSKOM SISTEMU (nastavak načelne rasprave) Podsećam vas da su, na jučerašnjem delu sednice, nakon uvodnog izlaganja koje je na Predlog zakona podneo gospodin Božidar Đelić, ministar finansija i ekonomije, u načelnom pretresu učestvovali narodni poslanici Dragan Tomić, zamenik predsednika poslaničke grupe Narodni socijalisti i Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Da li još neko od predsednika, odnosno zamenika želi reč? Po Poslovniku, izvolite, reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.