Доброго ранку, шановні народні депутати, прошу не давати мені запитів, я сьогодні жодного з них не оголошу, жодного. Пора вже мати совість, вибачте. Ви кожного разу підходите і обіцяєте, що я вам сьогодні підсовую останній раз і кожного разу підсовуєте. Я вас розумію, але ви зрозумійте і ведучого. Прошу підготуватися до реєстрації. Так, будь ласка, вмикайте систему „Рада”, реєструємось. [[10:02:49]] В залі зареєстровано 403 народних депутати, ранкове засідання Верховної Ради оголошую відкритим. Прослухайте, будь ласка інформацію щодо результатів роботи Верховної Ради на пленарному засіданні 3-ого листопада. Ми з вами розглянули 32 питання порядку денного. За результатами їх розгляду прийнято 9 законів та 10 постанов, 4 законопроекти прийнято за основу. Один законопроект направлено на доопрацювання, один законопроект та два проекти постанови відхилено. За результатами розгляду пропозицій Президента України три закони прийнято у новій редакції, один закон скасовано. Шановні колеги, відповідно до статті 2.5.2. регламенту в п’ятницю ми маємо 30 хвилин для виступів народних депутатів з внесенням пропозицій, оголошення запитів, заяв, повідомлень. Прошу народних депутатів записатися на виступи. В зв’язку, шановні колеги, з тим, що у нас є десь майже на годину, якщо не більше запитів, то ніяк ми в 30 хвилин запити і виступи не вкладемося, тому, якщо буде ваша згода працюватимемо без перерви і тоді матимемо можливість, хоч трошки компенсувати. Не буде заперечень? Так, будь ласка, та добре ж я швидше читаю, але ви менше пишіть. Послухайте, будь ласка, оголошення відповідно до статті 13 Закону України про статус народного депутата статей 4.2.1., 4.2. Регламенту Верховної Ради України та протоколу засідання депутатської фракції Політичної партії „Вперед, Україно!” від 1 листопада 2005 року інформую про реорганізацію депутатської фракції політичної партії „Вперед, Україно!” у депутатську групу Народного блоку Литвина у Верховній Раді України. До складу депутатської групи Народного блоку Литвина входять 18 народних депутатів. Керівником депутатської групи Народної групи Литвина обрано народного депутата Шарова Ігоря Федоровича. Уповноваженими представниками групи обрано народних депутатів Шарова та Нощенка. Всі необхідні документи досить скрупульозно оформлені. [[Шум у залі]] Біографії будуть персонально. Ще одне оголошення: відповідно до статті 13 Закону України "Про статус народного депутата України” та статті 4.2.2 Регламенту Верховної Ради України інформую про входження народного депутата України Беспалого Олега Павловича до складу депутатської фракції партії „Єдина Україна”. Таким чином, в „Єдиній Україні” 14 народних депутатів. Надійшли такі запити народних депутатів. Олега ПАНАСОВСЬКОГО до Президента України щодо відповідності положенням Конституції Указу Президента України “Про заходи щодо підвищення ефективності управління електроенергетичним комплексом” від 22 січня 2004 року. Прошу проголосувати про підтримку запиту. [[10:06:38]] За-189 Запит підтримано. Голосуємо про направлення запиту Президенту. Голосуємо [[10:06:57]] За-200 Не прийнято рішення. Групи народних депутатів [[СОЛОМАТІН, АЛЕКСЄЄВ та інші]] до Президента України щодо відповідності дій найвищих посадових осіб держави проголошеним в Декларації про державний суверенітет України, Акті проголошення незалежності України цілям, підтвердженим волевиявленням народу на Всеукраїнськім референдумі 1 грудня, - бути постійно нейтральною, позаблоковою та без’ядерною державою. Прошу проголосувати про підтримку запиту. [[10:07:42]] За-179 Підтримано. Голосується про направлення запиту, рішення про направлення запиту Президенту. Голосуємо. [[10:08:02]] За-181 Рішення не прийнято. Володимира Нечипорука до Президента України стосовно корупції у вищих ешелонах влади, порушення прав інвесторів. Ставлю на голосування про підтримку запиту. [[10:08:29]] За-151 Підтримано. Ставиться на голосування про направлення запиту Президенту. Прошу голосувати. [[10:08:49]] За-227 Рішення прийнято. Групи депутатів [[ЯВОРІВСЬКИЙ, БОНДАРЕНКО]] до Президента України щодо неприпустимості подальшого зволікання з призначенням головного санітарного лікаря України, посада якого є вакантною понад вісім місяців, що суттєво впливає на ефективність роботи санітарно-епідеміологічної служби держави. Голосуємо про підтримку запиту. Але, якщо я не помиляюся, вчора чи позавчора когось призначили там, можливо, це ця посада. [[10:09:28]] За-126 Рішення не прийнято. Володимира ПУЗАКОВА до Голови Верховної Ради, Прем’єр-міністра щодо ситуації, яка склалася на Світловодському заводі “Калькулятор”. Володимира ЄЩЕНКА до Голови Верховної Ради щодо звернення акціонерів – ветеранів Черкаського машинобудівного заводу імені Петровського з приводу порушення їх прав. Андрія ПОЛІІТА до Голови Верховної Ради, Прем’єр-міністра щодо чергової спроби Одеського міського голови перейменувати парк Ленінського Комсомолу та зміни інших топонімічних назв. Богдана КОСТИНЮКА до Голови Верховної Ради з приводу незадоволення відповіддю Мінтрансзв’язку на звернення щодо виконання статті 23 Закону “Про статус народного депутата України” Андрія ДЕРКАЧА до Прем’єр-міністра, Голови Сумської обласної державної адміністрації з приводу зволікань чиновників виконавчої влади при вирішенні питання по забезпеченню Глухівської міськрайлікарні медичним обладнанням. Геннадія ГОРЛОВА до Прем’єр-міністра щодо врегулювання Правил перевезень вантажів залізничним транспортом. Євгена КОНСТАНТИНОВА до Прем’єр-міністра щодо запобігання аваріям і техногенним катастрофам у житлово-комунальному господарстві та виконання інвестиційних проектів. Володимира СІМОНОВА до Прем’єр-міністра стосовно підбору кадрів у Державному управлінні справами при Президенті України. Миколи МЕЛЬНИКА. Ну вибачте, я зроблю все-таки ремарку і нагадаю, що до Прем’єр-міністра стосовно підбору кадрів у Державному управління справами при Президенті писати не можна, бо прем’єр-міністр ніякого відношення до цього не має, бо це президент призначає і звільняє. Тобто тут треба до президента направляти. Володимира, Миколи МЕЛЬНИКА, вибачте, до Прем’єр-міністра щодо фінансування встановлення газової котельні Могилів-Подільського монтажного технікуму. Віктора АНТЕМЮКА до Прем’єр-міністра з приводу ненадходження коштів за рахунок субвенції з Державного бюджету на будівництво газопроводу до сіл Ксаверівка та Лисогора Вінницького району відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 29 липня 2005 року №639. Василя ХАРА до Прем’єр-міністра щодо затвердження наборів продуктів харчування, непродовольчих товарів і послуг для встановлення розміру прожиткового мінімуму на 2006 рік і врахування його в бюджеті наступного року. Віктора РАЗВАДОВСЬКОГО до Прем’єр-міністра щодо відновлення роботи Биківського склозаводу Романівського району Житомирської області. Зареми КАТУШЕВОЇ до Прем’єр-міністра, Міністра охорони здоров’я, Міністра праці та соціальної політики щодо питання придбання сурдоапарату для республіканської дитячої лікарні Автономної Республіки Крим. Дмитра РУДКОВСЬКОГО до Прем’єр-міністра з приводу невиконання доручення Прем’єр-міністра стосовно проведення службового розслідування. групи депутатів [[ЦАРЕНКО, РІШНЯК та інші]] до Прем’єр-міністра, Міністра фінансів, Міністра економіми, Міністра праці та соціальної політики, Голови ДПА щодо стану фінансово-економічних показників Сумської області, податкової заборгованості із заробітної плати, інших обов’язкових платежів, створення робочих місць у порівнянні з іншими регіонами за період 2005 року. групи депутатів [[КОМАР, ТУРМАНОВ та інші]] до Прем’єр-міністра щодо створення Державного Східного центру медичної, професійної та соціальної реабілітації інвалідів. Анатолія КОРЧИНСЬКОГО та Михайла МЕЛЬНИЧУКА до Прем’єр-міністра з приводу ситуації, яка виникла після зміни маршруту потягів “Чернівці-Київ”. Михайла БАУЕРА до Прем’єр-міністра щодо затримки з надходженням субвенції на будівництво газовідводу Грибок-Коболчин Сокирянського району Чернівецької області. Леоніда ГРАЧА до Прем’єр-міністра щодо загрози діяльності тоталітарних сект в Україні та ситуації, що склалася навколо монастирських кладовищ на Замковій горі, де раніше знаходилася Троїцька церква та розташована церква ікони Казанської Божої Матері, які є історичною територією Свято-Вознесенського Фроловського жіночого монастиря-заповідника, а вданий час перебувають під охороною Управління охорони пам’яток історії, культури та історичного середовища міста Києва. Василя БАРТКІВА до Прем’єр-міністра, Міністра фінансів щодо виділення коштів на газифікацію населених пунктів Івано-Франківської області. Леоніда КАДЕНЮКА до Прем’єр-міністра стосовно завершення будівництва школи в селі Рукшин Хотинського району Чернівецької області. групи депутатів (ГОЛУБ, ЧЕЛНОКОВ та інші) до Прем’єр-міністра, Голови Секретаріату Президента України з приводу підготовки проекту Указу Президента України про ліквідацію Державної служби з нагляду за забезпеченням безпеки авіації, що призведе до знищення вітчизняних авіаперевізників. Лева ГЛУХІВСЬКОГО до Прем’єр-міністра щодо порушення працівниками залізничного транспорту Конституції і мовного законодавства в сфері обслуговування пасажирів. Зареми КАТУШЕВОЇ до Прем’єр-міністра щодо фактів, викладених у звернені депутата Бахчисарайської районної ради Защук про виявлені місця невідомих поховань. Станіслава СТРЕБКА до Прем’єр-міністра щодо ситуації навколо контейнерного терміналу Іллічівського морського торговельного порту. Юрія ШИРКА до Прем’єр-міністра щодо невиконання Національною акціонерною енергогенеруючою компанією “Енергоатом” соціальних зобов’язань перед територіальною громадою міста Кузнецовськ Рівненської області. Олександра ГОЛУБА до Прем’єр-міністра щодо пільгового забезпечення інваліда Великої Вітчизняної війни телефонним зв’язком. Лева ГЛУХІВСЬКОГО до Прем’єр-міністра щодо необхідності звільнення з посад чиновників Кабінету Міністрів, які не виконали Указ Президента України про створення в Києві Українського інституту національної пам’яті. Олександра ЧОРНОВОЛЕНКА до Прем’єр-міністра, Першого віце-прем’єр-міністра, Міністра фінансів, Міністра транспорту та зв’язку, Київського міського голови щодо додаткового фінансування з Державного бюджету будівництва метрополітену в місті Києві. Бориса РАЙКОВА до Прем’єр-міністра з приводу ухилення від сплати заборгованості Національною акціонерною енергогенеруючою компанією “Енергоатом” відкритому акціонерному товариству “Черкаський приладобудівний завод”. Миколи КАТЕРИНЧУКА до Прем’єр-міністра, Міністра оборони щодо виділення коштів на опалення військового містечка в місті Хмільнику Вінницької області. Володимира ВОЮША до Прем’єр-міністра щодо стану виконання Указу Президента України “Про невідкладні заходи щодо забезпечення функціонування та розвитку освіти в Україні”. Кирила ПОЛІЩУКА до Прем’єр-міністра щодо перепрофілювання приміщень, що будуються в місті Яготин Київської області з центру по тимчасовому утриманню біженців, на навчальні корпуси Яготинської філії МАУП. Володимира ДЕМЬОХІНА до Прем’єр-міністра щодо поновлення діяльності Національного координаційного центру адаптації військовослужбовців, звільнених у запас або відставку та конверсії колишніх військових об’єктів, як Національного координаційного центру адаптації військовослужбовців, звільнених у запас або відставку та конверсії колишніх військових об’єктів, як центрального органу виконавчої влади зі спеціальним статусом. Групи депутатів [[ЗУБАНОВ, КОМАР та інші]] до Прем’єр-міністра щодо спрямування податку на прибуток підприємства комунальної форми власності на розвиток місцевих бюджетів. Групи депутатів [[ДІДЕНКО, КУЛЬЧИНСЬКИЙ та інші]] до Прем’єр-міністра з приводу зміни позовних вимог позову прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Фонду Держмайна про повернення у державну власність 90,25% акцій пакету Державної акціонерної холдингової компанії “Чорноморський суднобудівний завод”. Володимира БОЙКА до Прем’єр-міністра, Міністра юстиції, Міністра транспорту та зв’язку щодо законності прийняття Міністерством транспорту та зв’язку наказу №540 “Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту України”. Григорія БОНДАРЕНКА до Прем’єр-міністра з приводу ігнорування депутатських запитів Міністерством з надзвичайних ситуацій, зокрема першим заступником міністра Амосовою. Олега ТЯГНИБОКА до Прем’єр-міністра щодо звільнення посадових осіб Кабінету Міністрів, які не виконали Указ Президента України від 11 липня 2005 року стосовно створення у Києві Українського інституту національної пам’яті та подання на розгляд Верховної Ради законопроекту про політико-правову оцінку голодоморів в історії українського народу. Павла МОВЧАНА до Прем’єр-міністра з приводу невиконання Постанови Кабміну “Про затвердження державної програми розвитку і функціонування української мови на 2004-2010 роки”. Олександра ГРАНОВСЬКОГО до Прем’єр-міністра, Міністра вугільної промисловості з приводу скорочення робочих місць у Донецькій і Луганській областях у зв’язку з прийняттям Програми реорганізації і подальшого розвитку Державної воєнізованої гірничо-рятувальної служби у вугільній промисловості у 2004 – 2007 роках. Валерія БОРЗОВА до Прем’єр-міністра щодо виплати компенсації за майно сім’ї Толкач у зв’язку з переселенням з території забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Володимира ЯВОРІВСЬКОГО до Прем’єр-міністра стосовно термінового проведення інженерно-технічних робіт з укріплення острова Тузла, який найближчим часом може зникнути з карти України. Віталія ХОМУТИННІКА до Прем’єр-міністра стосовно неналежного стану підготовки введення в дію Закону “Про забезпечення молоді, яка отримала вищу або професійно-технічну освіту, першим робочим місцем з наданням дотації роботодавцю”. Андрія ШКІЛЯ до Прем’єр-міністра щодо негативних наслідків, спричинених діяльністю підприємства “Інваспорт” в місті Шостка. Михайла БАУЕРА до Прем’єр-міністра щодо передачі приміщень Міжгірської станції юних натуралістів Закарпатської області обласному управлінню екології. Михайла РОДІОНОВА до Прем’єр-міністра з приводу незадовільного забезпечення комп’ютерами загальноосвітніх сільських шкіл Малинського району Житомирської області. групи депутатів [[ТУРМАНОВ, КОРСАКОВ та інші]] до Прем’єр-міністра щодо відновлення Державного комітету з нагляду за охороною праці в статусі центрального органу виконавчої влади. Василя ХАРА до Прем’єр-міністра щодо подання на розгляд Верховної Ради проекту закону про механізм повернення грошових заощаджень громадян, із знаходженням додаткових ресурсів на їх компенсацію в поточному році. Віктора РАЗВАДОВСЬКОГО до Прем’єр-міністра щодо виділення легкового автомобіля Тетерівському дитячому будинку-інтернату Житомирського району. Дмитра РУДКОВСЬКОГО до Прем’єр-міністра, Генерального прокурора, Міністра оборони, Голови Антимонопольного комітету щодо ситуації, що склалася навколо Центрального управління будівельної промисловості та матеріально-технічного забезпечення Міністерства оборони. Володимира ЯВОРІВСЬКОГО до Прем’єр-міністра стосовно перегляду міждержавної угоди про статус і умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України у зв’язку з постійним небажанням російської сторони допускати українських верифікаторів для проведення перевірки наявності ядерної зброї у складі Чорноморського флоту Російської Федерації на території України. Григорія БОНДАРЕНКА до Прем’єр-міністра, Міністра фінансів, Міністра освіти і науки щодо розв’язання нагальних проблем працівників освіти. Олега ТЯГНИБОКА до Прем’єр-міністра щодо порушення працівниками залізничного транспорту статті 10 Конституції і мовного законодавства та безвідповідального ставлення до цього Міністра транспорту та зв’язку. Олександра ЧОРНОВОЛЕНКА до Прем’єр-міністра, Першого віце-прем’єр-міністра, Міністра фінансів, Міністра транспорту та зв’язку, Київського міського голови щодо додаткового фінансування з Державного бюджету дорожнього будівництва і будівництва мостів у місті Києві. Анатолія ОРЖАХОВСЬКОГО до Прем’єр-міністра щодо проблем зрошення дорожнього будівництва і будівництва мостів у місті Києві. Анатолія ОРЖАХОВСЬКОГО до Прем’єр-міністра щодо проблем зрошення сільськогосподарських земель південних областей України. Миколи НОЩЕНКА до Кабінету Міністрів щодо недоцільності утворення при Національній акціонерній компанії “Нафтогаз України” дочірнього підприємства “Газ-тепло”. Миколи ШЕРШУНА та Валерія САМОПЛАВСЬКОГО до Кабінету Міністрів щодо електрифікації нових вулиць сільських населених пунктів та передбачення бюджетних коштів для цієї мети. Анатолія РАХАНСЬКОГО до Кабінету Міністрів, Голови КРУ, Президії Федерації профспілок щодо бездіяльності керівництва Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та його виконавчої дирекції, яка привела до знищення у 2005 році дитячих оздоровчих таборів з денним перебуванням. Володимира ЛЕЩЕНКА до першого віце-прем’єр-міністра з приводу намірів Уряду розділити єдиний державний лісогосподарський комплекс з метою проведення приватизації виробничих підрозділів по заготівлі та переробці деревини. Євгена КОНСТАНТИНОВА до віце-прем’єр-міністра Вячеслава Кириленка щодо передачі комплексу будівель філії Науково-дослідного інституту праці і заробітної плати міністерства до складу Донбаської державної машинобудівної академії Міністерства освіти і науки та створення спеціального факультету підвищення кваліфікації й перепідготовки кадрів. Віктора МИРОНЕНКА до віце-прем’єр-міністра Вячеслава Кириленка з приводу прохання дітей війни міста Керчі внести в проект Державного бюджету на 2006 рік кошти відповідно до Закону “Про соціальний захист дітей війни”. Володимира ЄЩЕНКА до віце-прем’єр-міністра Юрія Мельника щодо порушення прав власників майна сіл Завадівка та Лузанівка Кам’янського району Черкаської області з боку керівників господарств. Степана ДАВИМУКИ до виконуючого обов’язки Генпрокурора з приводу злочинних дій працівників міліції Липоводолинського району Сумської області, вчинених проти голови Липоводолинського селищного осередку Народного Руху України. Олександра ГОЛУБА до виконуючого обов’язки Генерального прокурора, міністра внутрішніх справ щодо зловживання службовим становищем працівниками Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Київській області та неналежного розгляду звернень громадян з цього приводу Генеральною прокуратурою. Бориса БЕСПАЛОГО до Генерального прокурора, Міністра внутрішніх справ стосовно ситуації, яка склалася навколо акціонерного товариства “Укрпласт”. Групи депутатів [[РАТУШНИЙ, ЖУЛИНСЬКИЙ та інші]] до Генерального прокурора щодо недопущення розпалювання міжконфесійних конфліктів в місті Острог, Рівненської області Павлом Сулковським та іншими депутатами з фракції “Регіони України”. Анатолія ПИСАРЕНКА до Генерального прокурора щодо незаконного відчуження майна пайовиків сіл Сущин та Остальці Теребовлянського району Тернопільської області. Олександра ГРАНОВСЬКОГО до Генерального прокурора, Міністра внутрішніх справ з приводу ситуації навколо газети “Сердитая газета” міста Луганська, безпідставного втручання в її діяльність правоохоронних органів та намагання її закриття. Ігоря ШУРМИ до Генерального прокурора щодо законності перебування на посаді Козинського селищного голови Обухівського району Київської області Валентини Горобець відстороненої від цієї посади у вересні 2004 року. Михайла ВОЛИНЦЯ до Генерального прокурора з приводу порушення конституційних прав громадянина Луценка працівниками служби безпеки Вінницької філії комерційного банку “Приватбанк”. Миколи СОКИРКА до виконуючого обов’язки Генерального прокурора з приводу сприяння у розголошенні державної таємниці екс-Головою СБУ Олександром Турчиновим. Тамари ПРОШКУРАТОВОЇ до Генерального прокурора щодо ходу розслідування кримінальної справи, порушеної за ознаками зловживання службовим становищем посадовими особами відкритого акціонерного товариства “Одеський керамзитовий завод”. В’ячеслава КОВАЛЯ та Степана ДАВИМУКИ до першого заступника Генерального прокурора стосовно тиску члена фракції СДПУ(о) Олександра Царенка на колектив Сумського національного аграрного університету. Анатолія ПИСАРЕНКА до Генерального прокурора щодо усунення порушень законодавства у зв’язку з проведенням 28 лютого 2005 року місцевого референдуму стосовно дострокового припинення повноважень депутатів Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. Групи депутатів [[КОСІВ, ЖУЛИНСЬКИЙ та інші]] до Генерального прокурора стосовно порушень законодавства, внаслідок яких створено загрозу збереженню історичної пам’ятки, пов’язаної з історією українського козацтва, - Національного заповідника “Хортиця”. Миколи КАТЕРИНЧУКА до Генерального прокурора щодо неправомірних дій службових осіб Відділу державної виконавчої служби Слов’янського міського управління юстиції в Донецькій області. Лариси УСАЧЕНКО до Генерального прокурора щодо перегляду кримінальної справи про притягнення до відповідальності громадянки Савчук. Володимира ЗАЙЦЯ до Генерального прокурора, Міністра праці та соціальної політики щодо порушення законодавства в частині нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до трирічного віку, інших компенсацій та доплат, а також розгляду скарг та звернень громадян державними органами Малинського району Житомирської області. Миколи КУЛЬЧИНСЬКОГО до Генерального прокурора стосовно відкриття кримінальної справи слідчим Управління Міністерства внутрішніх справ в Полтавській області проти громадянина Пугло та його дружини. Ігоря ШУРМИ до Генерального прокурора стосовно порушення конституційних прав на оплату праці лікарів-інтернів та нехтування нормами трудового законодавства щодо працевлаштування молодих спеціалістів у медичних закладах міста Львова і Львівської області. Юрія КАРМАЗІНА до Генерального прокурора, Міністра охорони здоров’я, Голови Київської міськдержадміністрації, Київського міського голови щодо запобігання порушення конституційного права мешканців Святошинського району Києва на безпечне для життя і здоров’я довкілля, припинення будівництва торгівельного комплексу з підземним паркінгом з огляду на невідповідість основним вимогам містобудування, планування і забудови територій санаторного благополуччя населення. Володимира БРОННІКОВА до Генерального прокурора щодо протиправних дій працівників прокуратури та районного управління Міністерства внутрішніх справ Святошинського району міста Києва стосовно громадянина Синельникова. Валерія КОНОВАЛЮКА до Генеральної прокуратури щодо законності прийняття рішення про закриття кримінальної справи стосовно громадянина Олександра Поливка, що розслідувалась органами Управління Міністерства внутрішніх справ у Херсонській області. Павла СУЛКОВСЬКОГО до Генерального прокурора з приводу прийняття рішення Рівненською міською радою “Про реорганізацію акушеро-гінекологічної служби міста Рівне”, щодо ліквідації пологового будинку в місті. Омеляна ПАРУБКА та Володимира ЄЩЕНКА до Генерального прокурора щодо порушення конституційних прав голови спілки співвласників майнових і земельних паїв реорганізованого кооперативу імені Островського Маньківського району Черкаської області. Вадима МІСЮРИ до Генерального прокурора щодо бездіяльності посадових осіб Солом’янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в місті Києві при розслідуванні справи про виселення мешканців гуртожитку правлінням відкритого акціонерного товариства “Завод Ленінська кузня”. Михайла МЕЛЬНИЧУКА до Генерального прокурора, Міністра юстиції щодо ситуації, яка склалася в селі Трушівці Чигиринського району Черкаської області через порушення норм законодавства та прав власників земельних та майнових паїв. Тамари ПРОШКУРАТОВОЇ до Генерального прокурора, Міністра внутрішніх справ щодо перевірки використання бюджетних коштів головою Вінницької облдержадміністрації, його заступником та головою Вінницької облради на фінансування їх закордонних відряджень разом з дружинами. Петра ТОЛОЧКА до Генерального прокурора, Міністра культури і туризму, Київського міського голови з приводу початку будівництва на дніпровських схилах висотного житлового будинку на зразок споруди по вулиці Грушевського,9а. Валерія КОНОВАЛЮКА до Генеральної прокуратури щодо фактів привласнення майна колишнім керівником Миколаївської обласної організації політичної партії “Трудова Україна” В’ячеславом Рукомановим. Михайла ДОБКІНА до Секретаря Ради національної безпеки і оборони, щодо притягнення до кримінальної відповідальності власників та керівників приватного підприємства “Владімір”, за незаконне ввезення автомобілів в Україну і повернення податку на додану вартість в особливо великих розмірах. Юрія КАРМАЗІНА до Секретаря Ради національної безпеки і оборони, виконуючого обов’язки Генерального прокурора, Міністра внутрішніх справ, Голови Комітету Верховної Ради з питань боротьби з організованою злочинністю і корупцією щодо перевірки фактів причетності голови Кіровоградської обласної державної адміністрації та його близьких родичів до розкрадання через підконтрольні комерційні підприємства кредитних грошових коштів в особливо великих розмірах, сприяння зрощенню бізнесу і політики. Олега ПЕТРОВА до Голови Секретаріату Президента України щодо причин затримки підготовки розпорядження Президента України про призначення Ліпковського головою державної адміністрації у Подільському районі міста Києва. Ярослава КЕНДЗЬОРА до Керівника Державного управління справами Президента України щодо умов оренди “Укрпоштою” на території секретаріату Президента України приміщення під книгарню і заповнення її книжковою продукцією виключно російською мовою. Олексія РЕМЕНЮКА до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини щодо неправомірних дій влади стосовно громадян – членів політичної партії “Партія політики Путіна”. Кирила ПОЛІЩУКА до міністра у справах сім’ї, молоді та спорту з приводу недоцільності об’єднання відділів молоді та спорту при районних державних адміністраціях України. Левка ЛУК’ЯНЕНКА до міністра внутрішніх справ стосовно зволікання кадрових органів міністерства щодо відновлення в органах внутрішніх справ Олександра Терещенка. Валерія СУШКЕВИЧА до міністра юстиції з приводу незабезпечення Державною виконавчою службою Львівського міського управління юстиції виконання ухвали Верховного Суду щодо відшкодування заподіяних збитків інваліду І групи. Миколи МЕЛЬНИКА до міністра праці та соціальної політики, міністра оборони щодо порушень прав при призначенні пенсії громадянину Плющу. Юрія ДІДЕНКА до міністра у справах сім’ї, молоді та спорту з приводу реалізації Програми оздоровлення української нації за сучасними технологіями. Віталія КОРЖА до міністра промислової політики, голови Антимонопольного комітету щодо порушень законодавства на Запорізькому державному підприємстві “Кремнійполімер”. Володимира ПУЗАКОВА до міністра юстиції щодо порушення статті 17 Закону “Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємств” Головним управлінням статистики у Кіровоградській області. Олександра КЕМЕНЯША до міністра юстиції щодо позиції міністерства стосовно правового статусу майна, переданого у відання Ради Федерації незалежних професійних спілок. Алли АЛЕКСАНДРОВСЬКОЇ та Володимира ЛЕЩЕНКА до міністра праці та соціальної політики, голови Державного комітету статистики щодо підсумків роботи по створенню нових робочих місць за 10 місяців 2005 року. Георгія КРЮЧКОВА до міністра оборони стосовно використання повітряного простору України авіацією США та інших держав, членів і партнерів НАТО. Михайла ВОЛИНЦЯ до міністра юстиції щодо порядку виконання рішення судів у частині виплати заборгованості педагогічним працівникам. Петра САБАШУКА до міністра юстиції з приводу некомпетентності роз’яснень законодавства про обсяги науково-технічної діяльності організації та неправомірного роз’яснення статусу конструкторського бюро. Віктора ШУФРИЧА, Нестора Шуфрича до Міністра праці та соціальної політики стосовно необґрунтованої відповіді громадянину у наданні статусу інваліда війни. Григорія КАЛЕТНІКА до Міністра охорони здоров’я щодо надання інформації про надану допомогу малозабезпеченим верствам населення для здійснення платного оперативного лікування за кордоном і в Україні та обсяги бюджетного фінансування цих заходів у 2005 році. Степана ХМАРИ до Міністра внутрішніх справ, Генерального прокурора щодо порушення умов приватизації пакету акцій відкритого акціонерного товариства “Готельний комплекс “ЛИБІДЬ”. Єфима ФІКСА до Міністра освіти і науки щодо порядку встановлення плати за проживання у студентських гуртожитках. Лариси УСАЧЕНКО до Міністра охорони здоров’я щодо забезпечення доступного та належного лікування дітей-інвалідів із дитинства. Олександра АБДУЛЛІНА до Міністра транспорту та зв’язку з приводу звернення голови Томашгородської селищної ради Рокитнівського району Рівненської області щодо зволікання із реконструкцією залізничної платформи “Заверіччя” та ігнорування запитів депутатів селищної ради керівництвом Львівської залізниці. Анатолія КЛИМЕНКА до Міністра внутрішніх справ щодо факту незаконного відчуження і продаж майна колективного підприємства “У к р е н е р г о ч о р м е т” [[міста Харків]]. Групи депутатів [[ВЕРНИДУБОВ, КОМАР та інші]] до Міністра оборони стосовно порушення трудових прав працівників при ліквідації квартирно-експлуатаційної частини Донецько-Луганського гарнізону. Олександра КЕМЕНЯША до Міністра охорони навколишнього природного середовища стосовно розгляду фактів порушення законодавства щодо проведення суцільних рубок в лісах Карпатського регіону. Володимира ШЕПЕТІНА до Міністра юстиції щодо стягнення заборгованості по аліментам. Віктора ТАРАНА [[ТЕРЕНА]] до Міністра внутрішніх справ щодо систематичного затоплення приміщення паспортного відділу Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в місті Києві та загрози пошкодження паспортних документів. Людмили ДАВИДОВОЇ до Міністра внутрішніх справ щодо фактів порушення вимог Закону “Про боротьбу з корупцією” в діях Голови Харківської обласної державної адміністрації. Василя БАРТКІВА до Міністра охорони здоров’я стосовно недопущення ліквідації тубдиспансеру залізничної лікарні в місті Конотоп Сумської області. В’ячеслава ДУБИЦЬКОГО до Міністра фінансів щодо компенсації знецінених грошових заощаджень громадян. Анатолія РАХАНСЬКОГО до Міністра оборони щодо тяганини з перерахунками і виплатою пенсії військовому пенсіонеру, мешканцю міста Євпаторія. Вадима МІСЮРИ до Міністра праці та соціальної політики з приводу надання недостовірної інформації начальником управління Пенсійного фонду у Дніпровському районі. Володимира ПАКА до Міністра охорони здоров’я, Міністра праці та соціальної політики щодо обгрунтованості висновків Київської обласної медико-соціальної експертної комісії стосовно права ветерана Великої Вітчизняної війни, мешканця міста Яготин Київської області на автомобіль з ручним управлінням. Володимира ШЕПЕТІНА до Міністра юстиції стосовно бездіяльності державних виконавців органу Державної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції Харківської області. Ярослава КЕНДЗЬОРА та Богдана КОСТИНЮКА до Міністра праці та соціальної політики щодо призначення державної соціальної допомоги мешканці села Белашівка Березнівського району Рівненської області. Лілії ГРИГОРОВИЧ до Міністра фінансів стосовно звільнення від сплати податку на додану вартість виробів медичного призначення, що не виробляються в Україні. Миколи КОМАРА до Голови комітету Верховної Ради з питань бюджету щодо погашення заборгованості із компенсації витрат з посіву ярих зернових у 2004 році. Миколи РУДЬКОВСЬКОГО до Голови Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики, Міністра охорони здоров’я, Міністра аграрної політики щодо захисту населення від шкідливих біотехнологій та запровадження обов’язкового маркування харчових продуктів, що містять генетично знецінені компоненти. Бориса БЕСПАЛОГО до Київського міського голови щодо недопущення передачі земельних ділянок товариству “Київвисотбуд” в Оболонському районі міста Києва. Володимира АНІЩУКА до Голови Одеської обласної державної адміністрації щодо надання дозволу на використання громадянином Сатановським власних заощаджень в ощадбанку на погашення заборгованості та лікування. Юрія ДІДЕНКА до Голови Фонду держмайна з приводу позиції керівництва регіонального відділення Фонду держмайна в Миколаївській області щодо розірвання договору купівлі-продажу державного пакету акції “Чорноморського суднобудівного заводу”. Олексія БАБУРІНА до Голови Київської міської державної адміністрації, Голови Печерської районної державної адміністрації з приводу зволікання підписання договору про співробітництво в галузі забудови по вулиці Червоноармійська №33. Геннадія РУДЕНКА до Голови ДПА стосовно порушення прав громадянки Шарун, абітурієнтки Національної академії державної податкової служби. Анатолія КОРЧИНСЬКОГО до Голови Фонду Держмайна щодо відшкодування витрат, понесених Чернівецьким АТП-17755 за зберігання майна, що належить регіональному відділенню Фонду Держмайна. Нестора ШУФРИЧА до Голови правління пенсійного фонду щодо відповідності застосування законодавства під час перерахунку пенсії громадянина Усольцева. Михайла КОСІВА до Голови Житомирської обласної державної адміністрації щодо ситуації навколо приміщення для Курії Київсько-Житомирської Дієцезії Римо-Католицької Церкви. Єфима ФІКСА до Голови правління відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” щодо фінансування реконструкції телефонних мереж Красноперекопського району. Петра САБАШУКА до Голови правління Пенсійного фонду з приводу бюрократизму в Запорізькому відділенні Пенсійного фонду та порушення конституційних прав на отримання пенсії. Валерія МІШУРИ до Голови Центральної виборчої комісії стосовно приписок у західних областях під час президентських виборів 2004 року майже 3 мільйона неіснуючих громадян. Анатолія КОРЧИНСЬКОГО до Голови Державного комітету з земельних ресурсів з приводу незадоволення відповіддю на звернення щодо роз’яснення статті 144 Земельного кодексу. Павла МОВЧАНА до Голови Верховної Ради Автономної Республіки Крим щодо порушень мовного законодавства. Андрія ПОЛІІТА до Київського міського голови, Генерального прокурора щодо ситуації, яка склалася навколо земельної ділянки на вулиці Гончара. Богдана КОСТИНЮКА до Голови державної служби автомобільних доріг щодо ремонту автодороги Луг-Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської області. Дмитра СВЯТАША до Голови Державної митної служби щодо незаконного ввезення на митну територію автобусів і вантажних автомобілів, які на момент увезення виготовлені або експлуатувалися більш ніж 8 років. Олександра ТКАЛЕНКА до Голови Вищої ради юстиції щодо доцільності перебування на посаді судді Березанського місцевого суду Миколаївської області у зв’язку з грубим порушенням, що виразилось у відмові виконання Постанови Голови Верховного суду від 29 березня 2000 року. Миколи РУДЬКОВСЬКОГО до Київського міського голови, прокурора міста Києва стосовно порушення житлових прав мешканців будинків по вулиці Борщагівській у зв’язку з відселенням. Олександра ТКАЛЕНКА до Генерального директора державного підприємства поштового зв’язку “Укрпошта” щодо умов оренди на території секретаріату Президента України приміщення під книгарню і заповнення її книжковою продукцією виключно російською мовою. Володимира ПЕТРЕНКА до Сумської обласної прокуратури з приводу ігнорування Кролевецькою міською радою приписів контролюючих органів стосовно приведення у відповідність з законодавством своїх рішень щодо тарифів на житлово-комунальні послуги. Олега ПЕТРОВА до прокурора міста Києва стосовно порушення Київською міською організацією політичної партії “Народний союз “Наша Україна” Закону “Про політичні партії в Україні”. Василя НАДРАГИ до прокурора міста Києва стосовно загострення відносин між Свято-Кирилівськогою парафією та Національним заповідником “Софія Київська”. Марії Маркуш до міністра Внутрішніх справ України про поновлення конституційних прав громадян порушених в результаті недотримання Інструкції про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів Внутрішніх справ. Таким чином, надійшло 157 запитів народних депутатів. По фракціях. Комуністи України - 26, «Регіони України» - 14, Народної партії – 8, «Наша Україна» - 14, Блоку Тимошенко – 12, Соціалістичної партії - 8, Української народної партії – 6, Соціал-демократичної партії [[об’єднаної]] -23, політичної партії «Вперед, Україно!», а зараз уже Народного блоку Литвина - 6, «Єдина Україна» - 3, Партія промисловці, підприємці – 1, Народного руху – 15, «Реформи і порядок» - 7, „Довіра народу” – 5, позафракційні – 9. Підприємців – 1, Народного Руху – 15, Реформи і порядок – 7, Довіра народу – 5, Позафракційні - 9. Будь ласка , 30 хвилин на виступи. Висвітіть, будь ласка. Калетнік передає слово Пошкуратовій, будь ласка. За нею буде виступати Мигович.
Тамара Прошкуратова, фракція Соціал-демократичної партії України [[об’єднаної]]. Соціал-демократи с пристрастю змушені констатувати, що владою Вінницької області, а саме, головою облдержадміністрації Олександром Домброським і головою обласної ради Юрієм Івановим розпочато цькування та.ТРК „Вінниччина” лише через те, що телерадіокомпанія доносить до глядачів інформацію таку, якою вона є, а не такою, якою її вважають бачити і чути керівники області. ТРК „Вінниччина” випускає у прямому ефірі 80 відсотків телепродукту, де мають можливість вільно брати участь різні політичні сили, представники громадськості і влади. Підтвердженням правильності вибраного шляху є численні дзвінки і листи глядачів, які надходять з усієї області на адресу ТРК. Однак, дії влади дають нам всі підстави стверджувати, що керівництво області не зацікавлене у тому, щоб населення Вінниччини почуло голос правди. Соціал-демократи обурені принизливими і протизаконними висловлюваннями на адресу ТРК головою держадміністрації Олександром Домбровським підчас сесії обласної ради. Ми вважаємо не гідним першої особи області.висловлювання, яким він образив не лише ТРК, а й мільйонну аудиторію глядачів, виключно через те, що ТРК „Вінниччина” не закриває очі на зниження рівня життя, борги по зарплаті, кризу в АПК і в економіці області загалом, відображаючи думки різних сторін суспільно-політичного життя. На ТРК „Вінниччина” чиниться тиск , виникли проблеми з орендою приміщення, посипалися судові позови. Телеканал піддається гонінню лише через те, що владі не вдалося зробити його підконтрольним. Підставою для таких стверджень є відповідні документи, які свідчать про спроби голови обласної ради незаконно 26 липня 2002 року внести зміну до складу засновників, а також лист, який за підписом того ж голови облради Юрія Іванова та ексголови ОДА Віктора Кацамира було надіслано до Національної ради з питань телебачення і радіомовлення з проханням не розглядати питання про видачу ліцензії на мовлення. Всі останні події довкола ТРК ще раз підтвердили, що місцева влада нахабно демонструє подвійні стандарти і має на меті зробити все, аби припинити незалежність, діяльність незалежного від неї ЗМІ. Саме перед виборами методи роботи тих самих представників влади, які керували областю впродовж минулих років, не змінилися. Змінився лише колір їх політичних прапорів. Якщо ще рік тому вони тиснули на ТРК, будучи членами, наприклад, НДП, то зараз наступ на свободу слова вони ведуть під брендом „Наша Україна”. Соціал-демократи [[об’єднані]] закликають забезпечити захист свободи слова. Прошу мій виступ вважати депутатським запитом до Прем’єр-міністра та Генерального прокурора України. Дякую.
Іван Мигович передає слово Володимиру Лещенку, фракція комуністів. Підготуватися Косіву.
Володимир Лещенко, фракція Комуністичної партії України, Чернігівщина. Шановний Адаме Івановичу, шановні народні депутати, шановні виборці! Сьомого листопада трудящі України та колишніх союзних республік СРСР, все прогресивне людство відзначатимуть 88-му річницю Великої Жовтневої Соціалістичної Революції. Ця вікопомна подія світового масштабу стала переломним етапом розвитку сучасної цивілізації. Вперше за всю історію робітники і селяни, солдати та матроси – всі поневолі царським режимом, поміщиками та новонародженими глитаями від буржуазії верстви населення, організовані партією Леніна, стіною стали на захист своїх інтересів. Вперше на карті світу з’явилася держава трудящих. Розв’язана експлуататорами громадянська війна та інтервенція капіталістичних країн світу задля придушення повсталого народу були ними програні. За короткий історичний період на місці відсталої російської імперії трудящими була збудована потужна держава світового рівня – Союз Радянських Соціалістичних Республік. Рівною серед рівних сестер-республік розквітла радянська Україна. Лише завдяки братерській дружбі радянських народів, лише завдяки мужності наших громадян, які під керівництвом Комуністичної партії захищали не награбоване добро багатіїв, а свою власну державу, своїх рідних та близьких. Неймовірними зусиллями була здобута велика перемога над гітлерівським фашизмом. Україна стала членом Організації Об’єднаних Націй, наші батьки швидко відбудували зруйноване війною, створили для підростаючих поколінь гідні умови життя. За це їм велике синівське спасибі. На жаль, владу в Україні на початку 90-х років минулого століття знову тимчасово захопили новоявлені капіталісти. Вони розікрали народне добро, знущаються над трудовим народом, торгують Україною перед світовим капіталом. Президія ЦК, перший секретар ЦК Компартії України Симоненко Петро Миколайович щиро поздоровили трудящих України з цим святом через газету „Комуніст”, надруковану в сьогоднішньому номері. Вітаючи від фракції Компартії України у Верховній Раді України всіх чесних громадян України з 88-ю річницею Великої Жовтневої Соціалістичної революції. Бажаємо міцного здоров’я, впевненості і витримки в боротьбі з антинародним режимом Кравчука, Кучми, Ющенка. Перемога все одно буде за трудовим народом. Закликаємо всіх, кому небайдужа власна доля, доля дітей, онуків та правнуків вийти сьомого листопада на вулиці та площі Києва, обласних центрів, населених пунктів України сказати своє грізне „Ні!” помаранчевим буржуазним кланам при владі. Дякую за увагу.
Михайло Косів. Підготуватися Шарову. Передає слово Бондаренку Григорію.
Михайло Косів, фракція партії „Реформи і порядок”. Шановний Адаме Івановичу, шановні колеги народні депутати! Я хочу привернути вашу увагу до того, що вчора ми не підтримали проект Постанови про проведення парламентських слухань про законодавчо-правове врегулювання проблем українців, примусово виселених з територію Польщі в Україну у 1944-46 та 51-ому роках. Номер документу 8233. Я хочу сказати, що на моє глибоке переконання це просто непорозуміння. Ну, по-перше, кажуть, ніби-то ця акція відбувалася законно на основі угоди, яка існувала між тимчасовим, тимчасовим Комітетом порятунку Польщі і урядом Радянського Союзу. Але, колеги, я пропоную, я пропоную прочитати вам цю угоду, там вжитий термін „евакуація” і цілком відповідний термін „евакуація”, тому що це було 9 вересня 1944 року, коли ще йшла війна. І Польща щойно була звільнена від гітлерівських військ. Але ж бо евакуація закінчилася в 44-ому, а переселення, тобто депортація відбувалася і в 45-ому, 46-ому роках. У 47-ому році була ця сумно відома акція „Операція Вісла” і в 51-ому році. Я хочу звернутися до колеги із фракції Комуністичної партії: Ну, їй же ж богу, немає підстав, щоб ви не голосували за ці слухання. Ви ж неодноразово заявляєте про те, що ви осуджуєте помилки і, навіть, злочини своїх попередників, хоч вважаєте себе їх правонаступниками. Але я зовсім не розумію, ну, чому не голосують представники, скажімо, Народної партії? Катерина Тимофіївно, у вас, там на Волині, є тисячі цих людей, які були переселені, вони є в Херсонській, Миколаївській, Одеській області. Ну, чому ми закриваємо очі на цю сторінку нашої історії? Це сумна сторінка, трагічна, але давайте ми їй покладемо край, перегорнемо, бо це наша історія, трагічна, але наша історія. Адам Іванович, я вас дуже прошу: повернімося до перегляду ще раз цього питання. Воно заслуговує на те, щоб ми віддали йому належну оцінку. І ще одне: Польща давно визнала своїх одновітчизників.
Дякую, Михайло Васильович. Але, мабуть, ви як досвідчений парламентарій розумієте, що такі проблеми парламентськими слуханнями не вирішиш. Поговоримо, ну, і що далі? Так, замість Шарова Григорій Бондаренко, після нього Поліїт.
Григорій Бондаренко, депутатська група Володимира Литвина. Шановні колеги! Нині всі політики необачливо турбуються про вітчизняного товаровиробника. Найбільш помітний товариш у цьому питанні – Баранівський, шановний міністр АПК. Пан міністр мало не щодня на телеекрані щоразу ллє гіркі сльози, клопоче про наступну державну підтримку АПК. Що фінансування треба збільшити – факт незаперечний. І на цьому наполягає не один Баранівський. Але не менш важливо, що робиться сьогодні, як використовуються вже виділені кошти. А ситуація така: кілька днів тому, перебуваючи у виборчому окрузі, я мав зустріч з поважною людиною, доктором наук Олександром Васильовичем Гаркусенком. Серед проблем, які він назвав – зернозакупівельні. У її розв’язанні, як відомо, почала брати участь держава. Але як? У серпні спеціальна державна установа Аграрний фонд повідомила, що розгортає закупівлю продовольчого зерна, але партнером може бути тільки той, хто не має перед державою боргів. Обставина досить суттєва. У Фастівському районі Київської області виявилося лише одне таке господарство – дослідна станція. Питається, як бути з дорідним урожаєм усім іншим, практично, всьому району? І це не все. В угоді із згаданими уже господарствами Аграрний фонд указав, що вартість тонни жита групи „А” 440 гривень. Та коли жито відвезли на бородянський хлібоприймальний пункт і отримали відповідне свідоцтво, у ньому значилося 420 уже гривень. А кінцева фактична ціна виявилася жахітливою – лише 289 гривень за тонну. Понад 150 гривень, як корова язиком злизала. І це втрата на кожній тонні. Левову частку хліборобських грошей з’їв хлібоприймальний пункт за те, що приймав зерно, сушив, зберігав. Решту вивернули за страхування за аналізи якості, за оплату кредитів, поза увагою лишилося лише одне – транспортні витрати з господарства. Загубивши 26 тисяч на житі, селяни не захотіли везти пшеницю. Хоч не передбачила угода, у ціні була 650 за одну тонну. От так ми підтримуємо товаровиробника, створюємо Державний резерв зерна. До речі, селянські гроші всмоктали переважно державні структури у сфері Баранівського. Ми, народники та й інші, добиваємося, щоб наступного року на підтримку селян і села виділити з Державного бюджету близько 14 мільярдів гривень. Але що трапиться з тими мільярдами, якщо міністрами будуть пани.
У нас міністри не пани, а політичні діячі. Поліїт Андрій, фракція комуністів. Підготуватися, Малиновський передає слово Сергієнку.
Андрей Полиит, фракция Компартии, Ленинский комсомол Украины. Уважаемый Адам Иванович, уважаемые народные депутаты, представители средств массовой информации. Сегодня в Одессе, я ставлю на этом акцент, в оккупированной Одессе Эдуард Гурвиц пытается подменить свою реальную работу мэра, на пост которого его никто не избирал, мифической борьбой за переименование памятных мест города-героя. Еще не утихли баталии, разгоревшиеся по поводу злобных попыток переименования ряда улиц Одессы и сноса памятника Ленина, который отстояли одесситы и в очередной раз показали свою мудрость и честь, как сейчас опять разворачивается эпопея, начатая Гурвицем, который пытается скрыть свою незаконную деятельность на посту городского головы, эпопея по переименованию парка имени Ленинского комсомола Украины и парка Ильича. Эти памятный для каждого одессита места заложены не Гурвицем. Это дань уважения и благодарности миллионам комсомольцев и советских людей, их трудовым и боевым подвигам. Парк имени Ленинского комсомола Украины был возведен руками комсомольцев за их собственные средства и только им, всем поколениям комсомольцев Украины, которым дорога их история, решать судьбу своего детища. А не Гурвицу, давно предавшему все идеалы, которыми десятилетиями жил и гордился наш народ. Даже два постановления Верховной Рады Украины о праздновании 85-ой годовщины ВЛКСМ и государственной поддержки молодежного движения и 85-той годовщины ЛКСМУ и усиления роли молодежных общественных организаций в воспитательной работе с молодежью, которые мы с вами, уважаемые народные депутаты, приняли в 2002 и в 2003 годах не указ для самозваного мера. Ему не указ и воля тысяч и тысяч жителей Одессы. Ему, вероятно, не свойственны честь и совесть. Это явная попытка Гурвица и его клана приватизировать не только лакомые куски в собственности миллионного города, но и посягнуть на его историю, на улицы и скверы, составляющие гордость всемирно известного и любимого города. Вы не добьетесь своего, господин Гурвиц. Не позволим нынешней антиукраинской проамериканской власти вытирать ноги о нашу легендарную историю. Вдвойне омерзительно, что попытки переименования активизировались в канун 87-летней годовщины Ленинского комсомола, который мы праздновали 29 октября и очередной годовщины октябрьской социалистической революции, которую мы будем отмечать 7 ноября. Мы, представители Ленинского комсомола Украины, заявляем, что не допустим переименования парка Ленинского комсомола в Одессе и дадим решительный отпор всем проискам криминальной антинародной власти. Ну и в завершение о приятном. Я бы хотел от имени фракции коммунистов и в частности от моего коллеги Николая Носенка поздравить всех железнодорожников с профессиональным праздником – Днем железнорожника. Спасибо за внимание.
Леонід Сергієнко. Підготуватися. Пеклушенко передає слово Комару.
Шановні колеги! Шановний Адам Іванович! Я жалкую, що немає сьогодні Володимира Михайловича. До мене звертаються виборці міста Дніпропетровська з колективним зверненням, вірніше, звертаються до Литвина з колективним зверненням, яке хочу передати і вручити такого змісту: „Шановний Володимире Михайловичу, звертаємося до вас з вимогою припинити порушення прав людини представниками керівництва Народної партії, які в місті Дніпропетровську носять масовий характер. Прикладом такий дій є тиск на керівників шкіл, ПТУ, лікарень, технікумів, підприємств різної форми власності з метою масового прийому до. очолюваної вами партії. Аграрна партія дуже своєчасно, на наш погляд, змінила назву, Аграрний сектор занепав, йому навряд, що поможе, а народу у нас вистачає. Тим більше, що адмінресурс весь, як кажуть, в місті Дніпропетровську під Литвиним. Людини виходили на Майдан в більшості. не проти Януковича чи в підтримку Ющенка, вони виступали проти обману, свавілля влади та адмінтиску. Що ж ми отримали сьогодні? Той же самий обман і ті, збоку владних структур, але більш витончений і прикритий ім’ям народу. Людей під страхом звільнення з роботи фотографують прямо на робочих місцях та примушують вступати в Народну партію, а іншим сулять від 20 до 50 гривень за фотографування на заяву на вступ до партії вашого імені. Є навіть фірми, наприклад, мережа магазинів „Пік” і „Технопоставка” при прийомі на роботу віддають пріоритети тих, хто напише заяву у вашу партію. Вимагаємо припинити свавілля. Тим більше, не будемо мовчати та не дозволимо заганяти нас, як раніше, силою партії, яку підтримує керівництво. Ми більше не дозволимо включати адмінресурс – це вже пройдений етап в нашій країні. Вимагаємо демократичних умов для всіх українців, хоча би стосовно вибору партії чи віросповідання. Ви в своїх виступах робите акцент саме на рівновазі примирення в суспільстві, а на справі порушується наше право на свободу вибору, іде знущання. І тут десятки підписів і декілька заяв від людей, які дійсно страждають від цього. Так, УО „Технопоставка”: „Вынуждены были расписаться на анкетах выше указанной партии из-за боязни увольнения. Прошу вас разобраться по данному вопросу.» И многие другие заявления, которые я передаю Владимиру Михайловичу. А в некоторых областях селяне сдают молоко только с партбилетами сегодня! Ведь здесь люди требуют прекратить это массовое насилие. Мы забыли, когда штурмовал народ стены Верховной Рады, и эти уроки были совсем недавно. Сегодня мы занимаемся той же фальсификацией. Поэтому я передаю Владимиру Михайловичу заявления людей и пусть он конкретно по каждому рассмотрит, и разберется с этим вопросом. Адам Иванович, я прошу передать Литвину Владимиру Михайловичу.
Передам. Але у мене запитання. А що, „Народна партія” на Дніпропетровщині при владі? Будь ласка, Микола Комар замість Пеклушенка. Наступний буде Герасимов. Передає Бойку.
Шановний головуючий, шановні колеги! Шановні громадяни! Фракція партії „Регіони України” завжди послідовно виступала за відновлення справедливості і повернення громадянам втрачених заощаджень. Однак сьогодні ми, так сталось, перебуваємо в опозиції і на цей момент не маємо змоги гарантувати людям повернення зароблених ними грошей. На даний момент, за логікою, про повернення громадянам вкрадених у них вкладів мала б турбуватися діюча влада. Але ті, кого привів до влади майдан, зрадили простих людей і навіть не намагаються вдавати, що думають про народ. Переконливий доказ цьому – вето Президента на зміни до Закону про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України. Глава держави фактично включив червоне світло на шляху до повернення грошей вкладників „Ощадбанку”. Фракція партії регіонів нагадує Віктору Андрійовичу про події річної давнини, коли він, будучи ще кандидатом в Президенти, видавав на Майдані, так звані, укази, не маючи на це жодних юридичних підстав. Серед цих фількіних грамот у грудні 2004 року Ющенко підписав указ про невідкладні заходи і забезпечення повернення втрачених заощаджень громадян, яким визнав втрачені кошти державним боргом. Нагадаємо, тоді Ющенко обіцяв у 2005 році використати на ці цілі позапланові надходження до бюджету і 50 відсотків коштів, отриманих від приватизації. Мова йшла, зокрема, про „Криворіжсталь”. З Майдану він бачив можливість повернути людям вкрадене у них, а, ставши Президентом, що, вже не вважає це за можливе? Фракція Партії регіонів звертається до співвітчизників, які голосували за нинішню владу. Варто замислитися чи спроможний діючий глава держави виконати дані вам під час виборів обіцянки стосовно повернення заощаджень. Відповідь однозначна – не здатен. Більше того, як стало зрозуміло після вітування відповідного закону, Президент не має наміру робити кроки в цьому напрямку. Фракція „Регіони України” заявляє, Президент не зобов’язує уряд повернути громадянам їхні заощадження. Цим самим він ігнорує свої ж передвиборчі обіцянки. Всі його пропозиції [[в лапках]] до Закону про відновлення вкладів - це міраж і звичайне окозамилювання. Фракція Партії регіонів вимагає від Президента висловити свою позицію з даного приводу, а колег ми просимо підтримати ініціативу фракції по поверненню заощаджень за рахунок частини коштів від приватизації „Криворіжсталі”. Дякую за увагу.
Георгій Буйко замість Герасимова. Підготуватися Дмитру Павличку.
Георгій Буйко, Всеукраїнське об’єднання „Інтелігенція за соціалізм”, фракція комуністів. Останнім часом по ініціативі Президента України Віктора Ющенка. не тільки свідками, а і вимушеними учасниками подій, пов’язаних з спробами реабілітації діяльності ОУН-УПА. Всі ці дії, на жаль, спираються на висновки робочої групи істориків при Кабінеті Міністрів по вивченню діяльності ОУН УПА на чолі з професором Станіславом Кульчицьким, і які також несуть моральну відповідальність за ту напругу у суспільстві з цього приводу, яка існує сьогодні і у майбутньому може тільки посилюватися. Ці рекомендації урядової комісії, підкреслюю, є целіком неправомірними і необгрунтованими, що зафіксовано незалежними вченими не тільки України, а й Канади, Франції, Чехії, Ізраїлю, Польщі, Словакії, Сербії, Росії, Білорусії. Ці висновки виходять не тільки із того, що рішення на засіданні робочої групи приймали тільки два, підкреслюю, тільки два із шістнадцяти чоловік, але розтиражовані, як остаточні, по телебаченню, радіо та інших СМІ. А в тому плані, що немає ні правових, історичних, наукових, політичних підстав на основі, так названих, фахових висновків групи істориків, які обходять головні факти діяльності ОУН УПА, але і вони були вимушені визнати, що оунівці, а потім і упівці, цитую мовою оригіналу: „співробітничали з німецькою розвідкою і контррозвідкою, створили за завданням Гітлера диверсійні підрозділи у складі абверу, що загони УПА винищили чисто все польське населення , майже 200 польських поселень за допомогою зброї, кос, сокир”. Далі. У цих висновках вказується про боротьбу УПА проти радянських партизан, радянської влади, Червоної армії, а у повоєнний період з 44-го 53 рік загони УПА не тільки знищували ці категорії, а і 17 тисяч 326 колгоспників, робітників, інтелігенції, дітей, людей похилого віку, жінок. Все це далеко неповні дані. Ми з цих обставин повинні керуватися рішенням Нюрнберзького трибуналу і всіма діючими нормами міжнародного права, за якими злочини проти миру, воєнні злочини і злочини проти людяності не мають строку давності. По-друге, пам’ятати про Україну – і не вносити розбрат у суспільство. У зв’язку з цим, я звертаюся.
Дмитро Павличко, будь ласка. Кендзьор? Ярослав Кендзьор, будь ласка.
Ярослав Кендзьор, фракція Народного Руху України. Сьогодні комуністи вже вітали з нагоди роковин Жовтневої Революції. Я хочу разом на цю подію, разом Народний Рух України і Українська Народна Партія, подивитися з іншої точки зору. Шістдесят вісім років тому, 27 жовтня 1937 року на виконання Постанови Політбюро ВКП(б) „Про антирадянські елементи” в урочищі Сандармог на півдні Карелії розпочався розстріл 1 111 в’язнів Соловецької тюрми особливого призначення. Розстріли тривали також з першого по четверте листопада. Серед полеглих 209 українців – цвіт української нації. Начальник Соловецької тюрми дібрав на розстріл ув’язнену інтелігенцію практично з усіх народів Радянського Союзу, мабуть, щоб напередодні 20-річчя Великої Жовтневої Революції скріпити дружбу народів кров’ю. Це були люди, які могли б створити неоціненні духовні скарби, володіючи якими ми, українці, мали б рівень, стали б на рівень з іншими цивілізованими народами. Сама присутність таких людей в суспільстві робить його кращим, але постріли малограмотного ката, комуніста капітана Михаїла Матвєєва, виконавця московської волі, глибоко ворожої нам, змінила хід історії. Операція розпочалася п’ятого серпня 1937 року за наказом НКВД і тривала до 15 листопада 1938 року. Це була наймасовіша за всю совєтську історію „єжовська” чистка суспільства від категорій населення, які, на думку комуністичного керівництва, не годилися для будівництва комунізму. За 15 місяців цієї кампанії, особливі трійки без розслідувань, судів, прокурорів, захисників, здебільшого без самих звинувачених винесли вироки майже 700 тис. українських патріотів. Вироки виконували негайно, цілком у дусі настанови творця радянської держави Леніна, який учив: „Будьте зразково нещадними, розстрілювати нікого не питаючи і не допускаючи ідіотської тяганини.” На кожну республіку, область спускалися відповідні ліміти. Холуї московські на місцях перевиконували плани і зверталися до ЦК КПБУ, щоб їм підвищили ці плани. Урочище Самбармог на півдні Карелії – це було обычное место расстрелов 20-30 років. Там покоїться біля дев’яти тисяч людей, уже встановлені імена 677 українців. Закликаю усіх свідомих українців і депутатів Верховної Ради тут подумки змовити молитву в пам’ять про тих, кого комуністичний режим, Жовтнева революція розстріляла.
Невдоволення відповідями. Відповідно документи оформлені. Будь ласка, Микола Нощенко. Підготуватися Ігорю Шурмі. Микола Петрович Нощенко, будь ласка. Нощенко. Шурма, будь ласка. Є.
Ігор Шурма, фракція Соціал-демократичної партії України [[об’єднаної]]. Проблема стану виконання державної програми забезпечення молоді житлом на період 2002-2012 років та обсяги пільгового кредитування молодих сімей на будівництво або на придбання житла з Державного бюджету у 2005 році, в принципі, добре відома кожному депутату, оскільки ми всі проводимо прийом громадян і значна частина скарг, як раз і стосується відмови уповноважених органів надати громадянам пільговий довгостроковий кредит. Думаю, що кожен з нас може відразу назвати причину цих відмов, це і відсутність коштів через незалежне фінансування цієї програми. Власне, належне фінансування програми – це обов’язок влади. Тому обурення людей відповідями чиновників є абсолютно аргументованими і зрозумілими. А тепер щодо відповіді, яка не тільки дивує, а напевне, і приголомшує. Влада, яка щоденно у своїй діяльності наполягає на своїй винятковій соціальності, вустами віце-прем’єра Кириленка, вирішила проінформувати мене на запит. І говорить, що велика кількість молодих людей, ще не забезпечена житлом, що пов’язано із низькою платоспроможністю більшості молоді, відсутністю будівництва дешевого житла і так далі. Можливо, пан Кириленко забув, то я хотів би йому сьогодні нагадати, що вирішення проблем, які він перерахував, лежить в площині його посадових обов’язків. Це те, що вам, пане віце-прем’єр, платять що місяця 20 000 гривень, я би хотів би наголосити: 20 000 гривень зарплата у Кириленка. Якби всі молоді сім’ї мали такі зарплати, як ви, пане віце-прем’єр, вони б могли б собі купити таке житло, не звертатись до вас, а ми б не мучили вас запитами. Особливо вражає прозріння віце-прем’єра, коли він пише, що вирішення питання молодіжного житлового кредитування в повному обсязі можливо за умови суттєвого збільшення фінансування державної програми. Без сумніву, переконливо, особливо, якщо зважити на зазначений у відповіді рівень фінансування цієї програми. Цього року виділено 130 мільйонів по плану, а фактично, на 60% профінансовано. Ви скажете, немає грошей. Можливо, а я вам скажу, де можна взяти. З 30 мільйонів, які ви плануєте дати на обслуговування секретаріату Президента, 10 мільйонів, які планується надати на діяльність, обслуговування діяльності Президента України, 10 мільйонів, які збільшуються на візити Президента України за кордон. Вихід з цього становища з рештою є. Маєте „Криворіжсталь” і можете виділити, хоча б 2 мільярди додатково на фінансування молодіжного кредитування. Цей напрямок коштів мусить бути використаний. Я б хотів наголосити і на тому, що на майдані оранжисти говорили про грандіозні плани звернути увагу на молодь, а про свої зарплати мовчали. Тому вирішуйте з кредитами для молоді. Дякую.
Так, Микола Петрович Нощенко, втретє запрошую вас на трибуну, більше не буду.
Нощенко Микола, 160-й виборчий округ, Сумщина, Народний блок Литвина. Шановний Адам Іванович, шановні виборці! Впродовж двох років я на вимогу своїх виборців неодноразово звертався до Кабінету Міністрів та керівництва окремих центральних органів виконавчої влади щодо ліквідації майже тисячі тонн непридатних та заборонених до використання пестицидів, які в 1975 році знаходяться у непристосованих складах на території Сумської області. За цей час я отримав відповідь від бувшого віце-прем’єра Кінаха, міністра промислової політики Шандри, заступника міністра охорони навколишнього середовища Гриценка, в яких містяться численні обіцянки про вжиття заходів. Однак роботи по утилізації непридатних для подальшого використання пестицидів, які знаходяться в Серединобузькому і Ямпільському районах Сумської області не розпочаті. Джерела фінансування цих робіт не визначені. У Державному і місцевих бюджетах у 2005-му і у плані на 2006 рік фінансування не передбачено. Це дає мені підстави сказати, що вирішення даного питання затягується, а відповіді є пусті відписки, пусті обіцянки. Позицію стороннього спостерігача зайняла Сумська обласна рада, Сумська обласна державна адміністрація. Саме за їх рішеннями 30 років тому звезені і кинуті без нагляду і утилізації 937 тонн заборонених, непридатних для використання ядохімікатів. Підсумок роботи розгляду депутатських клопотань: уряд Януковича з цього питання не потурбувався про моїх виборців, уряд Тимошенко окрім нарад і пустих обіцянок також нічого не зробив по ліквідації цієї загрози. Тепер надія – на нинішній діючий уряд. Якщо і це не допоможе, то будемо чекати чергових виборів, перемогу Народного блоку Литвина, який переконаний, вирішити проблеми знищення безхозних ядохімікатів, як в окрузі номер 160, так і в цілому по Україні. І, насамкінець, щиро сьогодні вітаю всіх працівників соціальної сфери із їхнім професійним святом. Дякую.
Виступи завершено. Дві фракції – Української народної партії і Народного Руху – просять перерви. Заєць хоче виступити. Будь ласка.
Іван Заєць, фракція Української народної партії. Шановні народні депутати, дозвольте перш за все вітати і надто працівників соціальної сфери з їхнім професійним святом. А зараз я хочу викласти спільну позицію Української народної партії щодо вчорашніх голосувань по пенсіях. Фракція Української народної партії хоче привернути. Української народної партії і Народного Руху так. Фракція Української народної партії хоче привернути вашу увагу та увагу уряду до дуже небезпечної тенденції , яка набуває розмаху з кожним днем наближення до виборів. Це наростання соціальної диференціації між громадянами. Не дивлячись на те, що рівень пенсій та зарплат останнім часом постійно підвищується для всіх, розшарування громадян за рівнем доходів швидко поглиблюється. Якщо раніше людей оборювала несправедлива зрівнялівка, коли величина пенсій та зарплат практично не залежала від трудового внеску та умов праці, то зараз людей ще більше обурює несправедлива диференціація у пенсіях і зарплатах, яка так само не враховує трудового внеску і якості роботи. Буквально за рік, два влада кинула суспільство в іншу крайність, несправедливу крайність. Для двох, трьох відсотків громадян, як правило пов’язаних з владою, встановлюються зарплата та пенсії, які у 20, 30 і більше разів перевищують їх середній та по країні розміри. Якщо середньомісячна пенсія нині складає 384 гривні, то зарплата та пенсія багатьох високопосадовців 15-20 тисяч гривень і більше. Українська народна партія розглядає такий стан речей, як вкрай несправедливий стосовно більшості громадян. Якщо політиковладний провід не може забезпечити суттєвого зростання пенсій і зарплат для більшості громадян, то слід встановити обмеження щодо максимального розміру пенсій та зарплат для самого владного люду. Фракція Української народної партії голосувала вчора саме за обмеження максимального розміру пенсій для міністрів, народних депутатів, високопосадових чинів міліції, прокуратури, судів тощо, пенсія яких нині перевищує середній їх рівень по державі в кілька десятків разів. Нажаль більшість фракцій вчора голосували проти обмеження максимального рівня пенсій. За це голосували навіть ті, хто так багато кожен день говорить саме за соціальний захист громадян. Це стосується в першу чергу лівих. Українська народна партія хоче нагадати панам комуністам, що в комуністичні часи існував так званий партійний максимум, за яким партійні комуністичні провідники мали підвищені доходи, але все-таки обмежені. То чому ж нині комуністи так швидко забули цю практику. Чи своя сорочка все-таки ближче до тіла ніж народна? Чому ж ви, панове комуністи, забули гасло „Зарплата по праці”? Тому Українська народна партія закликає парламент, уряд запровадити такі закони, які якнайскоріше ліквідують проблему розмежування людей, породжену несправедливою диференціацією зарплат і пенсій. І я хочу сказати, що тут зімкнулися і олігархи, і ліві. Тут один з депутатів казав про зарплату міністрів, але в нас так само така зарплата, тому давайте все-таки вирівнювати умови, давайте шанувати людей, які тяжко працювали, а не відриватися від них по рівню доходів і робити вигляд, що ми тут ні при чому. Дякую.
Дуже мудро, Іван Олександрович, але було б мудріше, якби ви закінчили свою заяву заявою про те, що ви в майбутньому відмовляєтесь від такої пенсії. Оце було б порядно. Оце було б дуже порядно. Ви згадали першим. Так, ще дві фракції – Народного руху і нашого союзу, Нашої України. Хто буде виступати? Ткаленко. Ви перший назвали комуністів. Не чіпайте, не наривайтесь.
Олександр Ткаленко, фракція Народного руху України. Шановні депутати, заява фракції Народного руху України і фракції Наша Україна. Вчора Верховна Рада України проголосувала нову редакцію закону „Про місто-герой Севастополь”. Не виключаючи актуальності розгляду цього закону, для врегулювання здійснення виконавчою владою та місцевого самоврядування в місті Севастополі, ми заявляємо, що положення статті 1 закону порушують вимоги Конституції про те, про можливість тимчасового перебування на території України іноземних військових формувань на умовах оренди та в порядку визначеному міжнародними договорами ратифікованими лише Верховною Радою України, а не законами України. Крім того, стаття 9 закону передбачає субвенцію на компенсацію витрат міського бюджету Севастополя від розміщення Чорноморського флоту, що суперечить статті 95 Конституції, яка встановлює засади бюджетного устрою виключно Законом „Про Державний бюджет”, який визначає будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування. Отже, наділення органів місцевого самоврядування Севастополя відповідними повноваженнями має здійснюватися лише з обов’язковим збереженням ефективного адміністративного і правового контролю збоку центральних органів влади. Цей закон повинен мати перехідний характер, а, принципи місцевого самоврядування в повному обсязі можуть бути реалізованими лише після виведення військового контингенту Росії, тобто після 2017 року. Вважаємо за необхідне, розпочати невідкладну розробку цільової комплексної Державної програми розвитку міста-регіону Севастополя з фіксацією її положень, про її фінансування в проекті державного бюджету на 2006 рік. Такий підхід міг би стати прийнятним для більшості севастопольців та дієвим контрбалансуючим заходом для нейтралізації в Севастополі існуючого значного політично-психологічного і економічного впливу Російської Федерації, можливих провокацій сепаратизму, створення передумов для можливого продовження перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України після 2017 року. Таким чином, з огляду на сучасний стан українсько-російських відносин та політичну ситуацію на півострові положення зазначеного закону мають бути спрямовані, перш за все, на забезпечення національних інтересів і безпеки України. З огляду на викладене, фракції „Наша Україна” і „Народного руху” закликають Президента України накласти вето на вищезазначений закон. Крім того, фракції звертаються до керівництва Верховної Ради з вимогою негайно внести на розгляд парламенту проект постанови за номером 7696 про утворення Тимчасової слідчої комісії для вивчення стану виконання базових угод про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України. Дякую.
Так, ще дві, вірніше, фракція і група. Фракція „Народної партії”, група Народного блоку Литвина також просить перерви. Хто, Надрага? Прошу.
Василий Надрага, Народный блок Литвина. Уважаемые коллеги, уважаемые радиослушатели! Мы сейчас с вами были свидетелями за два выступающего до этого, о том как представитель Социалистической партии, ну, я прошу прощения, начинал заниматься политической ахинеей. Партия, имеющая своих губернаторов. Партия, входящая в состав правительства. Партия, которая претендует и подтверждает своими поступками и заявлениями о том, что она есть победитель, участник победы в оранжевой революции, рассказывает о том, что «Народная партия» Литвина имеет админресурс! Люди, постесняйтесь! Ну, сколько можно уже придумывать страшилки? Вы же рассказываете о том, что есть админресурс. Но я прошу прощения, а министерство агропромышленного комплекса, которое возглавляет ваш министр? А министерство образования, здесь присутствует уважаемый министр? А министерство внутренних дел? А Фонд государственного имущества? Неужели это не люди с вашими партбилетами? И неужели это «Народная партия» Литвина имеет своих губернаторов, еще раз повторяю, имеет своих министров? Ну, до каких пор можно об этом говорить? Ответ напрашивается сам, до каких. До выборов. Ибо после выборов уже не надо будет объяснять чего вы нарулили и куда вы дошли. Вот сегодня очень много рассказывают о том, что как плохо или как хорошо. Но вы лучше расскажите, дорогие мои, а что у вас хорошо и плохо? Вот с этой трибуны хочу задать вопрос и предупредить и зал, и всю Украину: когда к новому году вырастут цены на мясо и вы не сможете купить себе на новогодний стол нормальный кусок сала, я бы хотел, чтобы министр АПК, который является социалистом, вместе со всей партией объяснили почему при потенциальном дефиците и запрете на ввоз мяса импортного мы сегодня ничего не делаем, а ходим, рассказываем всякие страшилки. Почему сегодня админресурс, который в ваших руках и вы не стесняясь об этом говорите, что к нам пошли крупные директора, идут десятки и сотни тысяч заявлений поступлений в Соцпартию, неужели это не является админресурсом? Потому что абсолютно правильно сказал наш лидер в свое время, «на вору и шапка горит». Вы зарядили админресурс, он работает на вас, и вы сейчас бегаете, тычете пальцем в адрес других. Доколе и надо ли это делать? Поэтому, уважаемая властная партия, которая носит громкое имя «Социалистическая», пожалуйста, будучи при власти, научитесь отвечать за то, что вы делаете или что вы не делаете и почему проблемы, существующие в этом государстве, порожденные и в этом зале, и в Кабинете Министров, это не темы, на которые вы берете на себя ответственность.
Шановні колеги, ви як хочете, я зараз ще надам тим фракціям, які хочуть оголосити перерву, але з першої години ми з вами „Різного” не матимемо. Тому що ви перетворюєте засідання, вибачте, тільки в те, щоб заявити про свої погляди. А питання порядку денного ми будем сьогодні розглядати чи ні? Тоді так, я буду давати фракціям, але з 13-ої години будемо розглядати питання. „Реформи і порядок” не мають права писати заявки, тому що „Реформи і порядок” уже оголошували, уже просили. Там соціалісти. Ну хай будуть соціалісти. Білорус, будь ласка.
Шановний головуючий! Шановні народні депутати! Гордість за нашу державу спонукає мене сьогодні звернутися до вас з цим словом, але й біль за державу. У нас мабуть надто часто змінюються прем’єри, вони не встигають підготуватись до виконання високих державних функцій і позорять державу за кордоном. Всі ми прочитали в засобах масової інформації які „кренделя”, які карикатури на державу України виписував на весь світ Прем’єр-міністр Єхануров. Я не знаю чи він любить Україну, але я знаю сьогодні, що він її позорить. Він заявив, що сусідній, сопредєльний Президент Лукашенко – це Гітлер, він заявив, що Україна повинна піти в СОТ раніше Росії, бо інакше - ніколи, він заявив, що сьогодні Україною править клуб олігархів, який діє під орудою найвищої посадової особи України. Це ганьба. І ми не можемо пройти мимо. Ми висловлюємо недовіру такому віце-прем’єру і вимагаємо його відставки. Він заявив, що він замовить дослідницьким центрам у Сполучених Штатах Америки, консультативним фірмам і групам розробляти національну стратегію економічного розвитку. Це приниження України і нічого доброго, крім ганьби, воно не принесе. Шановні народні депутати! Можна було б зрозуміти все, можна простити недосвідченість, можна простити непрофесійність, можна простити невміння, але виникає питання і особливо у мене, як у першого посла до Сполучених Штатів Америки, як голови республіканського виборчого комітету по виборах першого Президента, як ми можемо допустити? Існує Міністерство закордонних справ, Національна академія і треба комусь відповідати за вироблення і реалізацію позиції нашого уряду. Ми вимагаємо розслідування цих фактів. Дякую.
Репліки не можна, тому що виступав Сергієнко, який зачитав про Народну партію. Народна партія вам відповіла, обмінялися репліками. На цьому достатньо. І процедура – те саме. Ми ще до процедури не підійшли, поки що півтори години балакаємо. Так, шановні колеги, тут мене звинувачують, вірніше, кажуть, що написала Олена Бондаренко і Володимир Яворівський, що ніби я не чітко прочитав: не „санітарного лікаря”, а „ветеринарного”. Перевірили ми по стенограмі, але, щоб не було скандалу, давайте перечитаємо. Прочитано було правильно, але хочуть, щоб ми переголосували з вами. Депутатський запит групи народних депутатів – Яворівський і Бондаренко – до Президента України щодо неприпустимості подальшого зволікання з призначенням головного санітарного, санітарного лікаря України, посада якого є вакантною понад вісім місяців, що суттєво впливає на ефективність роботи санітарно-епідеміологічної служби держави. Голосується про підтримку запиту. Голосуємо. [[11:34:57]] За-124 Не підтримано. Переходимо до розгляду питань порядку денного. За скороченою процедурою: проект Закону про внесення змін до Закону України "Про захист прав споживачів" [[нова редакція]]. Номер 8207. Доповідає перший заступник голови Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики Саєвич Іван Броніславович. Будь ласка, три хвилини. Від комітету підготуватися Бондарчуку Олександру.
Дякую.
Михайло Васильович, я вам роблю зауваження. Коли буде завершено питання, ви піднімете з процедури цього питання. На трибуні доповідач. Будь ласка, доповідайте.
Дякую. Шановний Адаме Івановичу, шановні народні депутати! На ваш розгляд вноситься проект Закону України внесення змін до Закону України "Про захист прав споживачів", який розроблений Кабінетом Міністрів України на виконання загальнодержавної програми адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу та відповідних указів Президента України. Як відомо, Україна першою серед країн СНД прийняло у травні 1991 року Закон України „Про захист прав споживачів”, який заклав основи державної політики у цій сфері. За висновками експертів Закон України „Про захист прав споживачів” є одним із кращих в Європі. Однак, такі питання, як захист прав споживачів при придбанні товарів поза межами торгових приміщень, при дистанційному замовленні продукції, при придбанні товарів у кредит щодо загальної безпеки продукції та заборони несправедливих умов договорів, що укладаються зі споживачами, практично не охоплено. Крім того, за час, який минув з моменту прийняття закону, відбулися певні зміни в законодавстві України. Постійно удосконалюється розвиток виробництва продукції та методи її просування на ринок, що в свою чергу вимагає внесення відповідних змін до існуючого закону. Ціллю законопроекту є приведення законодавства України у відповідність до вимог європейського законодавства відносно захисту прав споживачів, забезпечення безпеки продукції у процесі її розповсюдження та розміщення її на ринку. З прийняттям закону передбачається реалізувати завдання щодо адаптації Закону України „Про захист прав споживачів” до дев’яти директив Європейського Союзу. У проекті закону встановлюється вимога щодо порядку інформування споживачів про ціни, правовідносини, пов’язані з укладанням договорів із споживачами на відстані та договорів, укладених поз торговельними та діловими приміщеннями, правовідносини у сфері споживчого кредитування. Крім того, конкретизовано положення щодо недійсності умов договорів, що обмежують права споживачів. Визначається положення щодо заборони нечесної підприємницької діяльності. Прийняття цього закону дозволить привести механізм захисту прав споживачів у відповідність до існуючих економічних і соціальних реалій, забезпечити баланс між інтересами та свободи здійснення підприємницької діяльності, сприяти розвитку торговельних відносин між Україною, європейським співтовариством та державами – учасницями Єдиного економічного простору. Слід також зауважити, що даний законопроект підтриманий радою підприємців України. Враховуючи вищевикладене, прошу народних депутатів підтримати даний законопроект і проголосувати за основу в першому читанні. Дякую.
Дякую. Сідайте. Голова підкомітету Комітету з питань соціальної політики та праці Бондарчук Олександр Васильович. Тільки щось я не розумію: чому соціальний Комітет, скажете Олександр Васильович?
Бондарчук, фракция коммунистов. Уважаемый председатель, народные депутаты, законопроект о внесении изменений в закон Украины о защите прав потребителей, внесенный в Верховную Раду Кабинетом Министров был рассмотрен на заседании Комитета по вопросам социальной политики и труда, именно этому Комитету предлагается рассматривать эти вопросы. Был рассмотрен в присутствии всех заинтересованных сторон, включая представителя общественной организации: Украинская ассоциация потребителей. Комитет рекомендует принять данный законопроект за основу, не смотря на то, что было высказано по ходу рассмотрения этого законопроекта, ряд замечаний. Данный законопроект разработан Кабинетом Министров в развитии своей мифической программы ускоренного вступления в Европейский союз. Собственно, данным законопроектом наше действующее законодательство в этой сере адаптируется под директивы Европейского союза. В основном изменения носят редакционный характер, уточняются некоторые термины, положения, требования, которые описывают процедуру обеспечивающие на нашем рынке защиту прав потребителей. Существенно новым, в данном законопроекте, является процедура, которая описывает проверки товаров соответствия товаров, которые продаются, стандартам. На сегодняшний день, изъятые товары, собственно, это прямые убытки производителям и предприятиям торговли. Изъяли шубы, сапоги, там какие-то другие товары на проверку. И, собственно, никто не компенсирует этих убытков, этим законопроектом данные расходы будут относится на бюджет. Замечания, с которыми выступили общественные организации защиты прав потребителей, они обращают внимание не то, что существенно сужены их права по контролю за качеством товаров, прежде всего, работы услуг. Если ныне действующим законодательством эти организации наделены правом контроля не только товаров, а также работ и услуг, то сейчас предлагается ограничить их право контролем только товаров. Предлагается эту недоработку ликвидировать в ходе второго чтения. Спасибо.
Так, переходимо до обговорення. Будь ласка, Юрій Соломатін, фракція комуністів. Підготуватися Володимиру Яворівському.
Шановні колеги! Ось тут мені гарячі прихильники євро інтеграції підказують, що ми з вами розглядаємо цей законопроект в буржуазному парламенті. Спасибі за підказку. І я хочу звернути нашу спільну увагу на те, як уряд міністрів-капіталістів, який намагається насамперед сам інтегруватися, а народ України, нехай він там потерпає в злиднях на просторах українського села. На що слід звернути увагу? Насамперед на те, що в певних частинах проекту має місце звуження прав споживачів, що порушує правила статті 22-ї Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод. Насамперед, це торкається прав громадських об’єднань. Тим більше, що ми будуємо так зване громадянське суспільство. Тому, не врегулювавши це питання в тілі закону, не можне бути цей закон приймати навіть за основу. Друге, до абзацу 26 статті першої, там є визначення того, що таке є фальсифікована продукція. Ми з вами знаємо, що таке фальсифікація виборів, ми знаємо, що таке фальсифікація продуктів, коли прийдеш у будь-яку крамницю, і тобі подадуть навіть 25 сортів ковбас або будь-якого привабливого вина з такими красивими етикетками. А коли почнеш це споживати, така гидота, що немає слів, і не знаєш, куди звертатися. Тому без більш чіткого визначення, що таке фальсифікована продукція, не можна прийняти навіть і за основу цей закон. Бо потім наш споживач буде блукати між різними інституціями, які будуть йому радити, як він сам має захистити своє право. А з урахуванням того, що його будуть відсилати зазвичай до судової системи, а ми знаємо з вами, яка у нас судова система, що недосконала, тобто за таких умов жодного захисту прав споживачів не буде. Безпека продукції. Це ж також і безпека довкілля. Тому слід більш грунтовно опрацювати в тілі закону саме такі питання, що буде скидатися на навколишнє середовище після споживання продукції. І, нарешті. Дуже дбають там про створення умов для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав. Найкращим чином може бути це реалізовано за умов.
Володимир Яворівський. За ним – Іван Заєць.
Володимир Яворівський, Яворівський, Жовківський райони, Львівщина. Я хотів би, з захопленням прослухавши мого попередника, сказати, що я б дуже хотів, щоб я працював у буржуазному парламенті – це було б на багато краще і розумніше, тоді б ніколи ми не проголосували проти використання літаків у НАТО і тому подібне. І тим більше я хотів би, щоб мати сферу послуг таку, яку мають буржуазні країни. Отож з приводу цього законопроекту. Здається, де Голль сказав, що країною, у якій є 279 сортів сиру, керувати неможливо. Я думаю, що Україною керувати дуже легко, бо у нас тільки-но, тільки-но щось десь трішки уже появляється. Тим більше, що ми вийшли з вами з суспільства, яке вчора ще не купувало товари, а фактично добувало товари або роздобувало товари через знайомого, кума, свата. Через те якість їхня вже яка була, така і була. Сьогодні при тій навалі, все-таки, і при тих щедротах в магазинах, які ми маємо, ця проблема звичайно виникає. Я абсолютно підтримую, я і наша фракція Реформи і порядок, підтримує цей законопроект. Він враховує дуже багато нових реалій житейських, які сьогодні в нас появилися, через те ця нова редакція є справді набагато прогресивнішою. Річ не в тому, навіть мене менш, скажімо, цікавить ті розділи, де якість продукції. Там усе зрозуміло. Найбільша проблема в нас сьогодні, це якість надання послуг, якість надання послуг. Бо сьогодні фактично згідно цього закону, хай це люди, наші виборці чують, можна передавати до суду той самий ЖЕК, який сьогодні нам довго буде не давати ту саму теплу воду або буде давати її неякісною. Це нарешті вже в цьому законопроекті є. Я розумію, що не всі побіжать до суду, недавно в мене тут у Баришівському районі в селі є хата. В мене стояв телефон десь десятиліття райцентрівський. Мене фактично ніхто не питаючи, в мене той телефон забирають, а переводять мене а телефон сільський, який працює раз у два місяці. І в мене пучки сверблять, часу бракує просто взяти і передати до суду. Навіть за старим законом можна передати до суду їх і все-таки хай той, хто це зробив, хай би він це все розрахувався за це. Через те я абсолютно переконаний в тому, що цей законопроект треба приймати, але обов’язково в другому читанні. Я за те, щоб до нього додати дуже важливий момент. Це міжнародне правило. Має бути національною мовою інструкція і пояснення, що це є за продукт. У нас дуже багато контрабандних продуктів, які завозяться. Ніхто не думає про те, що треба перекласти. Я вже не кажу про українську, навіть на російську не перекладається. А загалом цей законопроект треба підтримати.
Іван Заєць. За ним Черняк.
Іван Заєць, фракція Української народної партії. Шановні народні депутати, позиція нашої фракції полягає в тому, що треба прийняти цей законопроект в першому читанні і потім його доопрацювати. Справа в тому, що при переході на ринкові відносини виникає потреба у якісно новому механізмі захисту прав споживачів і той закон, який ми на сьогоднішній день маємо, він уже застарів, застарів у багатьох відношеннях. Тому потрібні зміни комплексного характеру. Наприклад, сьогодні уже можна одержати товар через Інтернет чи там телепродажі існують, а як захищаються сьогодні права споживачів тут якраз і предмет регулювання цього нового законопроекту. Тому мої пропозиції по покращенню цього законопроекту лежать в такій площині: Стаття 1. В цій статті даються визначення, терміни, мені здається, що треба розширити коло термінів і їх покращити, тому що є такий термін як фальсифікована продукція. Якщо ви почитаєте цей термін, то ви переконаєтеся, що він в собі не несе жодного іншого поняття ніж звичайна продукція. Тобто є потреба у деталізації і більш точному визначені понять і термінів, які застосовуються в цьому законі. Стаття 7. Стаття 7 говорить про гарантійне зобов’язання. Треба розписати цю статтю таким чином, щоб кожен продавець мав, при тому як надають вам товар, дали все-такий якийсь документ, який підтверджує або встановлює гарантійні терміни на ту чи іншу продукцію, бо виникає дуже багато суперечок, що немає такого документу. Тепер беремо статтю 11. Тут мова йде про захист споживачів уразі придбання продукції у кредит. Знову ж таки треба поширити ті механізми захисту, які ми маємо сьогодні у звичайних умовах на кредит, зокрема, треба деталізувати норми повернення кредиту або обміну товару. Тут недостатньо, в цьому законопроекті, щоб ми могли захистити нашого споживача. Так само нам треба розписати ті статті, про які мова йде про нові види торгівлі цієї, більш деталізувати механізм захисту споживачів поза межами торгівельних приміщень – це торгівля через Інтернет. Тут треба, щоб обов’язково була продукція, інформація, хто продає цю продукцію, яка якість цієї продукції, а так людина купує, цієї інформації немає, виникають якісь такі делікатні ситуації і немає, власне, до кого звертатися, і немає тих параметрів якості продукції, по яких можна виставити якісь претензії. Тому треба дивитися на перспективу, треба дивитися стратегічно. І мені видається, що в цій частині можна так само покращити цей законопроект. Отже, фракція Української Народної Партії пропонує прийняти.
Дякую. Обговорення завершено. Будемо визначатись. Давайте, змобілізуйтесь. Закон цікавий. Я думаю, треба його підтримати, тут немає, вірніше, є політика в тому розумінні, в хорошому, що ми поліпшуємо умови праці для того, щоб, вірніше, умови захисту прав споживачів. Я ставлю на голосування про прийняття за основу в першому читанні Закону про внесення змін до Закону України про захист прав споживачів [[нова редакція]], реєстраційний номер 8207. Голосуємо, бо кожен з нас є споживачем. Голосуємо дружньо. [[11:52:24]] За-268 Прийнято. Ні, кажуть, можемо як закон. Нема заперечень? Не можна. Не можна, кажуть. Давайте почекаємо. Слухається проект Закону про внесення змін до Закону України "Про вищу освіту" [[щодо передачі повноважень затвердження складу наглядових рад]]. Міністр освіти і науки Ніколаєнко Станіслав Миколайович, 7094 номер законопроекту. Будь ласка, три хвилини. Кафарський за ним.
Шановний Адаме Івановичу! Шановні народні депутати! Шановні громадяни! Законопроектом передбачено зміну порядку затвердження складу наглядової ради національного вищого навчального закладу. Зокрема, пропонується передати функції затвердження складу наглядової ради національного навчального закладу не Кабінету Міністрів, а Міністерству освіти і науки. Головне науково-експертне управління вважає за можливе прийняття таких змін, оскільки вони дадуть можливість вищестоящим центральним органам виконавчої влади затверджувати склад наглядових рад і спростить цю бюрократію. Я хотів би назвати буквально кілька цифр. Шановні народні депутати! За минулих кілька років було прийнято 59 постанов Кабінету Міністрів по затвердженню наглядових рад. Якщо, скажімо, змінилася ситуація, хтось вибув чи, скажімо, переїхав громадянин чи щось інше сталося, знову треба готувати постанову Кабінету Міністрів. Тобто, це страшенна бюрократія, це навантаження на університети, це величезна кількість людей відволікається. Зараз мені потрібно 13 постанов доповідати, а фактично сприймає Кабінет Міністрів все-рівно те, що пропонує вчена рада, пропонує Міністерство освіти і науки. Тому, шановний Адам Іванович, у мене є пропозиція підтримати цей законопроект і можна б його навіть у двох читаннях.
Я думаю, що можем, тільки скажіть яка ваша думка, що у нас 59 національних. Незабаром всі будуть національні.
Шановний Адам Іванович, я скажу вам інше. Я не підписав за час перебування себе на посаді міністра ні одного рішення, ні одного подання на присвоєння „національного”. Мало того, ми зараз розробляємо зміни до законодавства, проект указу Президента про посилення автономії вищих навчальних закладів, так званих, самоврядних, і я думаю, питання національних ми вирішимо. Практично всі будуть національні. Я ж думаю, що у нас не національних нема в Україні.
Про це й йдеться. Добре. Дякую.
Він підготовлений, вноситься.
Дякую. Будь ласка, Володимир Іванович Кафарський, секретар Комітету з питань науки і освіти.
Шановні депутати, поступив проект Закону, про який тільки що доповідав нам міністр освіти і науки, в якому чітко визначена норма, що склад наглядової ради національного вищого навчального закладу затверджується Центральним органом виконавчої влади, у підпорядкуванні якого він перебуває. Дійсно, на сьогоднішній день кількість національних університетів виросла до 57 і ці наглядові ради проходять перший етап на вчених радах, пізніше подається у Міністерство освіти і науки, пізніше попадає до Кабінету Міністрів. Ця довготривала процедура, яка, по суті діла, сьогодні не потрібна. Ми розглядали цей законопроект на Комітеті з питань науки і освіти і підтримали цю норму. Але в зв’язку з тим, що ми подавали зміни до Закону „Про вищу освіту”, то ми внесли цю позицію до Закону „Про вищу освіту”, але Президент повернув нам на доробку цей закон І, по суті, ті норми, які нам треба опрацювати ще забере може місяць або півтора. А на сьогоднішній день Міністерству приходиться вже працювати з цими наглядовими радами. Ми зібрали сьогодні членів Комітету з питань науки і освіти, ще раз проглянули це питання і вирішили, що підтримати цей закон, цю позицію. Щоб вона діяла вже, починаючи з сьогоднішнього дня. Прошу проголосувати за те, щоб передати функції затвердження наглядових рад центральному органу виконавчої влади, тобто Міністерству науки і освіти. Дякую.
Дякую. Обговорювати будемо? Будемо. Кажуть, що хочуть. Будь ласка, Сергій Іванович, Дорогунцов, фракція комуністів. Яворівський наступний.
Шановний Адаме Івановичу! Шановні народні депутати! Дорогунцов, фракція Компартії України. Я хочу запросити вас підтримати проект цього закону, щоби терміново, вже у найближчий час полегшити роботу і Міністерства, і Кабінету Міністрів щодо затвердження складу наглядових рад. Пізніше ця норма буде включена у закон більш ширшого масштабу. Я хочу сказати, що сьогодні в Україні функціонує понад 300 навчальних закладів третього і четвертого рівня акредитації. Як вже згадувалося, близько половини з них, менше, але близько половини з них на сьогодні національні, а значить мають наглядові ради. На мою думку, наглядова рада у державному національному вищому навчальному закладі потрібна, як на бані гудок. Але це вже норма наступного закону. І ми до цього ще повернемося. А сьогодні є така норма, вона діє, і треба повноваження Кабінету Міністрів від усякого ущербу для авторитету Кабінету Міністрів передати вищому органу управління в цій галузі, тобто в галузі освіти і науки. Мене турбує інше питання: склад цих наглядових рад. Треба, що міністерство, якому ми передаємо сьогодні ці функції, більш ретельно підходило до перевірки, до контролю за складом цих наглядових рад, бо туди потрапляють люди і які ніякого відношення до вищої школи не мають і не знають, що це таке навіть, і люди нерідко некомпетентні. Тому в мене таке прохання до міністерства і до міністра: щоб вони більш ретельно, а не формально підходили до схвалення рішень рад вчених вищих навчальних закладів. Я хочу сказати, що від наглядових рад мало що залежать, але вони можуть впливати на якість навчання, а це наша найбільша і болюча проблема. Якість навчання постійно знижується, і можемо ми втратити ті позиції, які мали за радянської влади Дякую вам. Прошу підтримати.
І вам дякуємо. Володимир Яворівський. Василь Надрага наступний.
Володимир Яворівський, Яворівський і Жовківський райони, Львівщина. Я вважаю, що той законопроект, який ми розглядаємо, це фактично така казуїстика і формальність. Я би залишив поза дужками таку дискусійну тему: потрібні чи не потрібні наглядові ради у вищих навчальних закладах. Це вже є даність, і це все зрозуміло. У мене складається таке враження через цю величезну бутафорську кількість вузів, які мають звання наукових центрів, навчальних центрів, які мають звання національного, що незабаром найпрестижнішим буде – це вступити дитині у звичайний, нормальний вуз, а не національний, бо вже стільки понадавали – то по блату, то по знайомству, то, значить, хтось там протиснув, я думаю, що дуже добре, що ми хоч зараз трішки зупинилися з цього, бо незабаром і технікуми, і профтехучилища наші ставали б уже національними. Через те ми всі прекрасно розуміємо, що таке раніше затверджувалася наглядова рада у Кабінеті Міністрів. Все одно ж подавало Міністерство освіти, все одно вони подавали своїх людей, своїх кандидатів, а в Кабінеті Міністрів формально затверджували. Ну, може, хтось там приніс якогось хабар ця там і таке інше, то когось викинули або ще когось одного додали. Ну то тепер буде трошки ця система ніби спрощеніша. Але, пане міністр, я от думаю про те: світова практика – це величезні, авторитетні навчальні заклади, які, як правило, є абсолютно незалежними, незалежними! Вони мають самоврядування. От як ми будемо іти цим шляхом? Скажімо наш Національний університет імені Тараса Шевченка. Він же не є в загальній системі, він має особливий статус. Як на нього будуть впливати ці речі? Я хотів би, щоб ми, можливо, в заключній п’ятихвилинці, щоб ви про це сказали. Загалом немає жодного заперечення, це чисто казуїстика, спрощення самого процесу, про що сказав мій колега Дорогунцов перед цим, ми підтримуємо цей законопроект і готові за нього проголосувати. Єдине, що би просто не наробити дурниць із самоврядуванням крупних національних навчальних закладів.
Василь Надрага, за ним Михайло Мельничук.
Василий Надрага, Народный блок Литвина. Уважаемые коллеги, абсолютно правильно ставится вопрос об упрощении процедуры, потому что по сути своей наблюдательные советы и так утверждались по факту министерством, ибо на самом деле, правильно здесь звучала мысль, что в Кабинет Министров несло то же министерство. Но хотелось бы обратить внимание следующим образом. Мы должны четко понимать для себя, что наблюдательные советы это есть все-таки форма общественного контроля. И развивая вот эту посылку, я думаю, мы тогда сможем правильно создать и понять, что мы хотим создать и каким образом общественный контроль должен существовать в высших учебных заведениях. Мало того, я думаю, говоря на эту тему, мы должны понимать с вами, что при всех остальных вещах, в наблюдательные советы, для выполнения функций, подчеркиваю, общественного контроля, надо ставить вопросы. Это должна быть, наверное, все-таки, политика Министерства, чтобы попадали не люди, которые приближенные к ректору, не люди, которые приближенные к руководству, а на самом деле, уважаемые, авторитетные научные и педагогические кадры, которые могут и обязаны, и хотят осуществлять. В хорошем смысле слова, общественный контроль. Потому что если туда будут попадать в наблюдательные советы только люди, назначаемые де-факто или де-юро, в данном случае не важно, руководителем, то это будет плохо. Еще один момент, о котором хотелось бы сказать. Я думаю. Что надо ставить вопрос о том, чтоб наблюдательные советы появились во всех высших учебных заведениях, четвертого уровня аккредитации. Потому что можно много сегодня дебатировать: девальвировала или не девальвировала формулировка «национальный ВУЗ» или какой, статус, но, в любом случае ВУЗы есть ВУЗы. И наличие наблюдательного совета, думается, это будет хороший шаг по развитию нашей системы образования, если наблюдательный советы появятся, повторю еще раз: во всех высших учебных заведениях четвертого уровня аккредитации. Это будет нормально, это будет вот те, лучшие традиции высшего учебного заведения, высшего учебного образования, которые появились еще со средневековья, как только появились первые высшие заведения. Ибо самоуправление, участие в управ., участие общественности жизни высших учебных заведений – есть, на самом деле, реальный механизм повышения и их активности, и их места в общественной жизни, как вообще, так и развитие, совершенствование и становление студенчества, как людей, которые в будущем, на самом деле, возьмут за себя ответственность, на себя ответственность за нынешнее будущее нашей страны. Поэтому я думаю, что законопроект мы поддержим. И это будет правильно. А то, то я сказал, мне кажется это нормально, это должно быть и законодательно закреплено. И с другой стороны, это должно быть программой, над которой должно работать Министерство образования. В этом случае, я думаю. Все будет нормально. Спасибо.
Тільки Василь Іванович, те, що ви сказали „законодательно закріпить” чи закон, будь ласка Михайло Мельничук.
Михайло Мельничук, фракція Соціалістичної партії України, Чернівецька область. Шановний Адам Іванович, шановні колеги, шановні телеглядачі і радіослухачі! Фракція Соціалістичної партії України буде підтримувати поданий законопроект. Ми вважаємо, що він актуальний, і на сьогоднішній день відповідає вимогам нашого суспільства. Я хотів би, шановні телеглядачі і радіослухачі, зробити від імені фракції Соціалістичної партії заяву такого замісту. Фракція Соціалістичної партії України відзначила нещодавно 14 років. Основне завдання, яке було перед нашою партією, ми виконали – це змінили систему влади України, змінили злочинний режим Кучми. За всі ці роки партія розбудовувалася. Ми заявляємо про те, що ніколи соціалісти в уряді не будуть займатися, і вона такого завдання не отримали від партії – займатися розбудовою партії. Основне завдання наших урядовців – займатися проблемами держави, розбудова держави, займатися соціально-економічними проблемами. І тому ні міністр Луценко, ні міністр Ніколаєнко, ні міністр Баранівський і не голова Фонду державного майна не будуть займатися розбудовою партії, у нас для цього і немає потреби. Якщо комусь потрібен адмінресурс, він його застосовує, нам для цього немає потреби. На сьогоднішній день Соціалістична партія України налічує 150 тисяч членів партії. До нас приходять люди, звертаються. І тому, шановні теле- і радіослухачі, всі напади на Соціалістичну партію, вони не мають підстав. Я ще раз заявляю: в уряді ми для того, щоб працювати на державу, а не розбудовувати партію. Дякую за увагу.
Що, що? Так, хвилина Черняк, будь ласка.
Володимир Черняк, фракція Української народної партії. Шановні народні депутати, процес формування наглядових рад вищих учбових закладів надмірно забюрократизований і заполітизований певною мірою. На рівні Кабінету Міністрів вирішується питання про формування наглядових рад. Це вже занадто, це надмірно, це недоцільно. Зараз пропонується в законопроекті передати ці функції Міністерству науки і освіти. Освіти і науки. Це крок у потрібному напрямку. Але, на мій погляд, він недостатній. Цю функцію потрібно передати вищим учбовим закладам. Це якраз відповідає самоуправлінню, вирішенню цих питань на рівні вищих учбових закладів. Я допускаю, що міністерство може там щось завізувати з цього приводу. Але питання повинні вирішувати вищі учбові заклади. Я пропоную прийняти законопроект у першому читанні. Але у процесі підготовки до другого читання я внесу цю поправку.
Володимире Кириловичу, так давайте ще далі демократичніше підемо, ніж ви. Володимире Кириловичу, ще демократичніше давайте підемо. Зовсім зліквідуємо їх. Нащо? Якщо сам собі ВУЗ буде назначити, то навіщо заява їм структура? Є ректор, хай керує. Ткаленко, хвилина з процедури, з мотивів голосування. Ткаленко, будь ласка. А Пеклушенко, вибачте.
Уважаемые коллеги, я считаю, что обсуждаемый сегодня вопрос очень важен. И наша с вами задача сделать все, чтобы ВУЗы страны получили дополнительное развитие. Чтобы в ВУЗы страны должны поступать дети, которые обладают необходимым потенциалом знаний, а не через кошельки своих родителей. В этой связи надо понимать: чем больше будет наблюдателей, тем больше будет цена за поступление. Поэтому мое мнение. Меньше наблюдателей, а больше общественного контроля и надо вернуться к исторической форме Совет при ВУЗах, попетчительский совет, где бывшие выпускники ВУЗов, состоявшиеся помогают ВУЗу, развивают, укрепляют традиции. Вот мое предложение.
Так, будемо голосувати. Шановні колеги, давайте дослухаємось до слів міністра, тих, хто виступав. Дійсно, Кабінету Міністрів є чим займатися, все одно він тільки формально затверджує те, що міністерство готує. Давайте ми приймемо цей закон. Він з одного речення складається, в цілому як закон. Ставлю на голосування про прийняття в цілому як закону закону про внесення змін до Закону України „Про вищу освіту” щодо передачі повноважень затвердження складу наглядових рад, реєстраційний номер 7094. прошу голосувати. Голосуємо. [[12:12:09]] За-263 Закон прийнято. Я ставив на голосування в цілому як закон. Так. Проси не проси, а заяви поступають. Партія промисловців і підприємців і соціал-демократи також хочуть перерви. Будь ласка, Віталій Майко. Три хвилини. Ми проголосували в цілому як закон. Віталій Іванович, ідіть, будь ласка, на трибуну. Я одразу його ставив в цілому як закон.
Заява фракції Партії промисловців і підприємців України. Фракція Партії промисловців і підприємців України з величезним обуренням звертається до всіх народних депутатів України і правоохоронних органів держави і вимагає припинення беззаконня напередодні виборів народних депутатів України і місцевих виборів 2006 року. Як тільки рейтинг Партії промисловців і підприємців превисив 3% і партія виявила себе стабільною політичною силою суспільства, проти структур партії в регіоні почалась брутальна боротьба. І не лише приступними політтехнологіями, але кримінальними діями. Так у Закарпатській області в місті Ужгород був жорстоко побитий голова Закарпатської територіальної партійної організації партії „Промисловців і підприємців” Цаб Іштван Юлійович невідомими бойовиками. У Луганській області у місті Луганську було здійснено напад і пограбування обласного виборчого штабу Луганської територіальної партійної організації партії „Промисловців і підприємців”. Фракція партії „Промисловців і підприємців” висловлює категоричний протест проти зазначених дій і звертається особисто до Генерального прокурора України з проханням взяти під особистий контроль розслідування зазначених злочинів, запобігати зволіканню в процесі розслідування. Фракція готує відповідний лист до Генеральної прокуратури України і відповідно до чинного законодавства. Дякую за увагу.
Дякую. Переходимо до розгляду Проект Постанови про затвердження Завдань Національної програми інформатизації на 2006-2008 роки. Тут два проекти є: від Кабінету Міністрів – 7583 і від депутатів – 7583Д. Будь ласка, по 7583 заступник Міністра транспорту і зв’язку Гандабура Василь Теодорович, 3 хвилини. Підготуватися Родіонову.
Шановний Адаме Івановичу! Шановні народні депутати! Національна програма інформатизації є механізмом за допомогою, якого в Україні здійснюється державне регулювання у сфері інформатизації, що має забезпечити системність, комплексність і узгодженість розв’язку процесів інформатизації в Україні та сприяти вирішенню актуальних задач сьогодення – створення інформаційного суспільства в Україні. Проект Постанови про затвердження Завдань Національної програми інформатизації на 2006-2008 роки розроблено на виконання законів України про національну програму інформатизації та про концепцію національної програми інформатизації. Проект завдання розроблено на основі узагальнених пропозицій орієнтовних державних замовників з урахуванням пріоритетів визначених законами України, рішеннями Верховної Ради, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, Ради національної безпеки і оборони. Крім того, враховано результати виконання Національної програми інформатизації в 2003 та в 2004 роках та очікувані результати виконання програми в 2005 році. При формуванні проекту завдань були уточнені і конкретизовані стратегічні пріоритети на наступні три роки та зміст окремих завдань. Основна увага була приділена створенню та впровадженню інтегрованих проектів, які дозволять сформувати сучасну інформаційну інфраструктуру країни. Це як правило концептуальні роботи в сфері інформатизації або міжвідомчі інформаційно-аналітичні системи, створення яких неможливо без участі координаційного органу, яким є Генеральний державний замовник Національної програми інформатизації Міністерства транспорту та зв’язку України. Проект акта не передбачає обсягів фінансування завдань Національної програми інформатизації. Обсяги фінансування програми відповідно до статті 24 Закону України „Про Національну програму інформатизації” визначаються Законом України про Державний бюджет на наступний рік. Відповідно до процедури проект узгоджено з Мінфіном, Мінекономіки, а також Мін’юстом, зауваження якого повністю враховані. Проект завдань розглянуто та підтримано на засіданнях Комітету Верховної Ради з питань освіти і науки, Комітету Верховної Ради з питань будівництва, транспорту, житлово-комунального господарства і зв’язку, Комітету Верховної Ради з питань свободи слова та інформації, Комітету Верховної Ради у закордонних справах та Комітету боротьби з організованою злочинністю і корупцією. Виходячи з цього прошу вас підтримати запропонований проект постанови Верховної Ради. Дякую за увагу.
Дякую, Василь Теодорович. Сідайте. Родіонов Михайло Кузьмич, Голова підкомітету Комітету з питань науки і освіти, будь ласка.
Шановний Адам Іванович, шановні народні депутати! Попередній доповідач вже основні напрямки висловив з цього приводу. Я хочу сказати, що ті комітети, які були перераховані, надали пропозиції і зауваження. Ці пропозиції і зауваження відображені в таких додаткових пунктах постанови. По-перше, вважаємо за необхідне рекомендувати Кабінету Міністрів при виконанні завдань Національної програми інформатизації на 2006 рік та формуванні проекту на наступні роки 2007 і 2009 роки забезпечити фінансування Програми інформатизації соціальної сфери науки, освіти і культури, тобто зробити наголос на цих напрямках. Другий додатковий пункт, який є в постанові: Рахунковій палаті провести фінансову перевірку використання коштів, передбачених Державним бюджетом на 2005 рік на реалізацію Національної програми інформатизації. Про результати перевірки проінформувати Верховну Раду України. Це дуже важливе завдання, і ми, як кажуть, вже робили такі напрями. Наступний пункт в постанові. Рекомендується Кабінету Міністрів України в двохмісячний термін подати Верховній Раді України розрахунок обсягів та визначення джерел фінансування на 2006 і 2008 роки, в тому числі і за рахунок коштів Державного бюджету з розбивкою за роками. Це теж відповідає державній політиці, яка зараз проголошена і в указах Президента. І останнє. Визнати такими, що втратили чинність Постанови Верховної Ради України про затвердження завдань Національної програми інформатизації на 1999-2001 рік за номером 914 і програми 2000-2002 роки, тобто ті, які вже вийшли терміни виконання. Хочу нагадати, що вже після того як було сформовано проект постановки, надійшли і додаткові пропозиції, вони відомі, до Міністерства транспорту і зв’язку. Ці пропозиції були оголошені і в парламентських слуханнях. Мені здається, що вони можуть бути дороблені додатково при остаточному формуванні програми. Дякую за увагу.
Дякую. Сідайте, будь ласка. Обговорюєм? Дорогунцов, будь ласка. За ним Яворівський. Ігор Рафаїлович, ви не записані, ви на наступному питанні будете.
Шановний Адам Іванович! Шановні народні депутати! Дорогунцов, фракція Компартії України. Ми мали програму на 2003-2005 роки, яка в цьому залі так і не була затверджена. І враховуючи цей гіркий досвід, ми на цей раз у Комітеті з питань науки і освіти провели велику підготовчу роботу по формуванню такої програми, яка була подана міністерством. Особливо важливу роль в її створенні відіграв голова підкомітету Родіонов Михайло Кузьмич, який щойно тут доповідав про неї. Я хочу сказати, що ця програма має і технічні, і технологічні, і економічні, і екологічні, соціальні аспекти. Вона повинна гармонізувати всі ці моменти. Але головне – це забезпечення її фінансування з Державного бюджету, бо без такого фінансування нічого не буде зроблено. Я хочу підкреслити, що в Україні досі немає інформаційного суспільства, немає. Ми відстаємо на багато-багато років, а може і десятків років від інших розвинутих країн. Але у нас це суспільство вже почало формуватися, і ми повинні зробити все, щоб прискорити це, щоб дати можливість, починаючи зі школи, починаючи з вищих навчальних закладів, включаючи і профтехосвіту, і технікуми і так далі, щоб ми мали можливість або дали можливість цим навчальним закладам, як можна повніше готувати кадри учнівські, а потім і студентські для роботи у новому суспільстві, яке, безумовно, стане важливим кроком на шляху до суспільства знань , коли вирішальну роль в усіх соціально-економічних зрушеннях буде відігравати освіта і наука, освіта і наука, якою ми завжди пишалися, Україна входила в число трійки найбільш освічених держав світу. На жаль, ми поступово втрачаємо ці здобутки радянської доби, але треба покласти цьому край. І от програми, подібні цій, яку ми сьогодні будемо затверджувати, є кроком вперед в цьому напрямі. Ми просимо підтримати всіх і прийняти Закон про програму інформатизації в українському суспільстві. Дякую вам за увагу.
Володимир Яворівський. За ним Василь Калінчук.
Шановний Адаме Івановичу, я не можу відмовити у проханні передати йому слово, мудрому видатному українському академіку Ігорю Рафаїловичу Юхновському. Прошу, Ігоре Рафаїловичу.
Із задоволенням підтримую вашу пропозицію. Ігор Рафаїлович, будь ласка.
Шановний Адаме Івановичу, шановні депутати! Я справді хочу повторити те, що сказав Сергій Іванович, підкреслюючи велику вагу цієї роботи, яку виконав підкомітет по інформатиці нашого Комітету з питань науки і освіти, і особливо ту велику роботу, яку зробив Михайло Кузьмич. Дозвольте мені висловити ще свої певні зауваження з цього приводу. Взагалі перед Україною стоять дві головні мети: Україна має перейти до економіки знань, і це для нас вповні можливо, через те що науковий потенціал України є дуже високий; і Україна повинна створити середній клас. Що відноситься до першої мети, то ми маємо модернізувати наукові лабораторії Національної академії наук і національних університетів. І ось зараз по лінії інформатизації створюється академічна оптоволоконна лінія дуже потужного зв’язку на 10 гігабіт операцій за одну секунду, не 10 кілобіт, які ми маємо, а в мільйон разів більше, яка буде з’єднувати Харків, Київ, Львів, Раву-Руську і приєднувати до європейської системи. Через Харків і через Орел ми з’єднуємося з Дубною Московської області, і таким чином, закриваємо академічне оптоволоконне кільце, яким ми пізніше з’єднаємо усі основні центри України, як я вже сказав, Харків, Донецьк, Одесу, Ужгород – це кільце через Львів закривається назад на Київ. Для того, щоб провести цю лінію, вже в бюджеті на наступний рік виділено 12 млн. гривень. Крім того, Україна створює власний суперком’ютер на величезний об’єм пам’яті, а саме: він буде складатися з 502 ядерних процесорів. І таким чином, на ці речі нам треба зовсім небагато грошей – порядку 30 млн. гривень на наступний рік. Але завдяки цим асигнувань з боку нашого бюджету Україна досягне настільки великого зв’язку входження в європейську і наукову спільноту, чого не можна досягти ніякими іншими ні політичними, ні економічними заходами, на які, звичайно, траться мільярди грошей. Тому.
Дякую, Ігор Рафаїлович. Василь Калинчук. За ним Заєць Іван.
Дякую. Калінчук, Одещина, фракція Народного блоку Литвина. Шановний Адаме Івановичу, шановні народні депутати, шановні громадяни України! Я зразу скажу, що наша фракція буде підтримувати цей проект постанови, але я хотів би звернути увагу на деякі проблеми, які так чи інше відносяться до життя нашого суспільства. Проблема інформатизації суспільства, без сумніву, є однією з ключових проблем його розвитку і, без перебільшення, однією з найскладніших проблем з числа тих, що виносяться на розгляд сьогодні парламенту. Мова йде про те, що без відповідної фахової підготовки і глибокого аналізу та зважування всіх за і проти чи не по кожному пункту програми, ми ризикуємо наразити на певну небезпеку як для суспільства в цілому, так і кожного окремо взятого його члена. У першому випадку повний перехід на повні інформатизовані управлінські відносини у суспільстві і держави ставлять останні у пряму залежність від справності функціонування інформаційно-електронної мережі і будь-які збої в ній технічного чи то диверсійного проникнення в мережу можуть призвести до катастрофи не лише локально, але й глобального масштабів. У другому випадку, формування тотальної мережі даних, інакше кажучи досьє на кожного члена суспільства створю прецедент, коли кожен член спільноти опиниться, так би мовити під ковпаком. Такого собі всевидющого ока. Тобто саме посилення нагляду, я на цьому наголошую, покликані сприяти окремі пункти програми інформатизації суспільства, що взагалі недопустимо ні з яких позицій у тому числі і моралі. Окрім того, Конституція України гарантує кожному громадянинові право на приватне життя. То ж чи варто закладати підвалини для тотального контролю держави в обличчі чиновників над громадянами в найближчому майбутньому? На перший погляд, програма виглядає узгодженою, однак, при глибшому аналізі виникає значна кількість питань та застережень. І тут не може бути ніяких партнерських домовленостей, як кажуть, під чесне слово, без обговорень і в широкому полі фахівців різних галузей та осмислення всіх можливих моментів з метою виявлення о тих підводних камінчиків зі сфери ризиків, з огляду на перспективи інформатизації суспільства в цілому. Як приклад, молодь часто годинами зависає в Інтернеті під впливом руйнівних чинників, що агресивно діють на ще далеко не сформовану психіку і свідомість молодої людини. Таким чином, суспільство в недалекому майбутньому може постати обличчям перед власним виродженням. Я ще раз підкреслюю, фракція Народного Блоку Литвина, підтримуючи саму ідею створення програми інформатизації, все ж схиляється до висновку про необхідність розробки і затвердження в одному пакеті з програмою заходів по підвищенню рівня культури користування можливостями електронно-інформацій
Іван Заєць. Ух, і бігаєте, ви по залу Іван Олександрович.
Іван Заєць, фракція Української Народної партії. Наша фракція буде підтримувати прийняття цієї постанови. Але це той випадок, що кращого ми не дочекаємося. Національна програма інформатизації на 2006-2008 рік дуже важлива. Вже треба через два місяці починати виконувати цю програму, а ми тільки сьогодні формуємо завдання до цієї програм. Це абсурд, шановні друзі, гріх та й годі. Якщо брати перелік завдань, то немає ніяких термінів. Які все-таки терміни? Коли ці завдання будуть виконані? У 2008 році 31-го грудня чи, можливо, у 2006 році? Це – великий недолік цієї постанови. Так само, якщо подивитися перелік самих завдань, то мені вже доводилося чути про них не один рік. Я ще був міністром у 2000-2001 році, і мова йшла тоді про те, щоб створити електронний уряд. Я не знаю, скільки коштів було витрачено на створення такої мережі, але якщо ми говоримо, що нам треба знову створювати електронний уряд, то, мабуть, він не був створений. Отже, повинна бути якась інвентаризація, ревізія тих рішень, які ми приймали раніше, особливо у ділянці використання народних коштів з Державного бюджету. Якщо уважніше переглянути перелік завдань, то ви побачите, що мова йде про галузі, державні органи. Національна програма, по суті, звелася до створення інформаційних мереж саме державних органів. Тут немає такого блоку, який виводив би громадськість на цю інформаційну мережу, і це є фактом. Створити та впровадити систему моніторингу та прогнозування забруднення навколишнього природного середовища, от вдумайтеся: в одному випадку ми будемо голосувати за створення системи, у другому випадку – за створення і впровадження. Було б доцільніше, якби ми записали „впровадити. Тобто нам потрібен кінцевий продукт, а не якісь проміжні заробітки для того чи іншого відомства чи для тієї чи іншої постанови. Тому треба записати не „створити”, а „впровадити конкретний термін. От тоді можна це все робити. Отже, шановні народні депутати, проблема дуже складна, але ми знаходимося в такій ситуації, що нам треба приймати хоч будь-яке рішення. Тоді Верховна Рада підштовхне цей процес, якщо вона хоче підштовхнути. Але те. Що ми відстаємо по створенню інформаційних мереж від усіх країн світу і наших сусідів, то це факт. І тому ми демонструємо мислення не двадцять першого століття, а мислення дев’ятнадцятого. Отже, фракція Української народної партії закликає вас проголосувати, але ті речі, про які я говорив, їх треба виправити. Дякую.
Дякую, Іване Олександровичу. Але Верховна Рада не підштовхує, а мобілізовує. Хочуть з мотивів. Будь ласка, Черняк мікрофон.
Шановні народні депутати. Володимир Черняк, фракція Української народної партії. У даному випадку йдеться не про програму інформатизації, йдеться про завдання до програми. Завдання на кожні три роки. А програма на кожен рік. Часто бувають зміни. І тому не можна на дуже великий термін. Зараз йдеться про завдання. Що можна сказати з цього приводу. Загалом, я думаю, можна підтримати. Але дійсно, йдеться тільки про інформатизацію органів, державних органів. І то тільки центральних. А місцеве самоврядування? Крім того, суспільство. Тобто треба подумати над тим, яку сферу в цілому охопити інформатизацією. Крім того. Треба подумати чітко над пріоритетами, критеріями, і щоб це були системні завдання. Тому що певною мірою вони є безсистемними. І продумати ці питання. Думаю, що потрібно затвердити цю.
І ваша думка правильна. Корж, будь ласка, Віталій. За ним – Цибенко. Хвилина.
Віталій Корж, фракція Блоку Юлії Тимошенко. Мною у серпні було надіслано до Кабінету Міністрів України, а також до Міністерства транспорту і зв’язку та до СБУ три депутатські звернення з питань, які мають бути включені до переліку завдань Національної програми інформатизації на 2006-2008 роки, який ми сьогодні розглядаємо. Були отримані позитивні відповіді щодо включення запропонованих доповнень до переліку цих завдань. Запропоновані мною доповнення були передані до Комітету Верховної Ради України з питань науки та освіти. Прошу народних депутатів підтримати запропоновану постанову Верховної Ради України, якою має бути затверджено перелік завдань національної програми інформатизації з урахуванням моїх доповнень та надати Комітету з питань науки і освіти протокольне доручення разом із Кабінетом Міністрів України забезпечити внесення запропонованих.
Дякую. Петро Цибенко, будь ласка, мікрофон.
Спасибі, Адам Іванович. Шановні колеги, шановні громадяни України, у неділю 6 листопада відзначається особливе професійне свято, День працівників соціальної сфери. Від імені Комітету у справах пенсіонерів, ветеранів та інвалідів, від імені фракції комуністів Верховної Ради хотів би щиро і сердечно привітати всіх працівників соціальної сфери з професійним світом і двічі привітати жіноцтво, яке складає 90 % працівників цієї сфери. Низький уклін цим людям за те, що вони в сніг і дощ, вдень і вночі, в робочий день і в вихідний йдуть до немічних, йдуть до страждущих, йдуть до знедолених, виконуючи свій святий обв’язок. Причому роблять це, як-то кажуть, не за страх, а за совість. Спасибі вам за це. Дякую.
І нехай їм допоможе програма інформатизації, яку ми зараз приймемо. Так, шановні колеги, обговорення питання завершено. Давайте проголосуємо. Шановні колеги, зверніть увагу, незважаючи на те, що тут у нас є два проекти постанов, урядовий і комітету, ми погодили з урядом, що підтримаємо комітетський проект постанови, бо ми затверджуємо одну і ту саму програму, тільки в комітетському проекті постанови ширше розписано, що треба робити. А завдання є саме в комітетському, а програма – Кабінету Міністрів, Іван Олександрович. Да. Кабінету Міністрів ми затверджуємо програму, але. в постанові, який подав Кабінет Міністрів, одне тільки слово – затвердити програму. У постанові комітету пропонується затвердити і конкретні завдання. Тому ми голосуємо, шановні колеги, за згодою, ще раз повторюю, Кабінету Міністрів, голосуємо законопроект за номером 7583-Д. Я ставлю на голосування про прийняття в цілому цієї постанови. Голосуємо. Іван Олександрович, так, так, от запитайте заступника міністра. Голосуємо дружно. [[12:38:59]] За-221 Вибачте, трохи засиділись, мобілізуйтесь. Ставлю на голосування про прийняття в цілому постанови про затвердження програми, вірніше, про затвердження завдань Національної програми інформатизації на 2006-2008 роки, реєстраційний номер 7583-Д. Прошу голосувати. [[12:39:42]] За-255 Дякую. Прийнята програма. Іван Олександрович, поки ми будемо доопрацьовувати, то вже новий уряд прийде. Давайте, хоч цього щось дамо. Щось дамо цьому уряду, Іван Олександрович! Так. Дякую. Розглядається Проект Закону про внесення змін до Закону України "Про пріоритетні напрями інноваційної діяльності в Україні" [[за скороченою процедурою]], реєстраційний номер 7360. Доповідає Міністр освіти Ніколаєнко Станіслав Миколайович, підготуватися Юхновському Ігорю Рафаїловичу. Будь ласка.
Шановний Адаме Івановичу! Шановні народні депутати! Проект закону подається з метою запровадження більш повного та об’єктивно щорічного ходу реалізації пріоритетних напрямків інноваційної діяльності в Україні. Ви знаєте, що законом визначені ці пріоритетні напрямки і для того, щоб в кінці року проаналізувати наскільки вони виконуються, подається специфічна інформація Кабінету Міністрів до 1 квітня кожного року. Але, оскільки у законі, ви можете подивитися, в законі є порівняльна таблиця. Ця інформація дещо була неповною, то уряд пропонує збільшити цю інформацію уточнити її, зокрема щодо частки витратної інноваційної діяльності, на виконання завдань програми та державного замовлення, інноваційних капіталовкладень, капіталовкладень на виконання завдань програми і державного замовлення з пріоритетних напрямків. А також частку освоєних у процесі виконання завдань програми і частку виконання інноваційних робіт. Тобто, для того, щоб можна було чітко сказати чи це дійсно інноваційні проекти, тобто засновані на основі нових знань, чи це проекти, скажімо, пов’язані з цим. В зв’язку з цим ми пропонуємо внести ці зміни і проголосувати їх. Вони дозволять нам сьогодні більш ефективно, скажімо, оцінювати інноваційну діяльність в Україні. Дякую.
Дякую, Станіслав Миколайович, сідайте. Ігор Рафаїлович Юхновський, виконуючий обов’язки Голови Комітету з питань науки і освіти.
Шановний Адаме Івановичу, шановні депутати! Був закон про пріоритетні напрями інноваційної діяльності в Україні. В зв’язку з тим інноваційна діяльність одержує певні додаткові пільги. Цей закон був внесений попереднім урядом Юлії Володимирівни Тимошенко, яка дуже прискіпливо дивилась на ці податкові пільги, які даються. Але, в зв’язку з тим, що інноваційна діяльність мала розвиватися, уряд вніс пропозицію замінити дев’яту статтю більш точним визначенням який звіт повинні давати відповідні організації і підприємства, які займаються інноваційною діяльністю. Раніше інформація була досить загальна. А саме: була така - узагальнена інформація про обсяг інноваційних капіталовкладень відносно річного рівня амортизаційних відрахувань, розмір доходу, розмір сукупного фінансування науки і техніки відносно річного ВВП. Ця інформація не давала можливість знати а що ж нового введено в даному підприємстві. І тому пропонується замінити цю інформацію, доповнити її фактично більш точною, про яку вже говорив тут міністр, а саме: про частку витрат на інноваційну діяльність в загальному обсязі, про частку витрат на виконання завдань програми та державного замовлення, про частку інноваційних капіталовкладень, про частку освоєної в процесі виконання завдань Програми державного замовлення з пріоритетних напрямів інноваційної діяльності. Одним словом, уряд пропонує більш жорсткий контроль за інноваційною діяльністю, яка буде мати певні податкові пільги. Ми просимо цей закон прийняти. Дякую.
Так, чи будемо обговорювати? Родіонов. За ним -Сергій Жижко.
Шановний Адам Іванович! Шановні народні депутати! Фракція комуністів буде підтримувати цей проект закону, але хочу сказати, щоб всім було ясно, що він. які зміни. Если раньше отчетность была в объемах, ну, например, инновационный там в тысячах, ну кто ее знает, 500 тысяч это много или мало. Теперь всё пришли. то есть, ну предлагается и правильно, какую часть она составляет от общего выпуска продукции. Ну в общем это разумно. И еще учитывая тот момент, что сроки отчетности тоже там 1 июня, а было в апреле, то есть это все сугубо, как говорится, технические, но в том числе и вполне законные, все-таки что у нас делается с инновационной деятельностью. И в этом отношении я хотел бы сказать или отметить свою, как говорят, свое мнение. Конечно, это на сегодняшний день самый тяжелый или самый, можно сказать, опасное направление деятельности. У нас уже столько программ, у нас столько направлений, но главное – эти направления и программы не реализуются. Вот буквально сегодня только читал одну из статей. Для того, чтобы государство развивалось [[государство это имеется в виду, что технологии, техники]] надо, как минимум пятую часть внутреннего валового продукта направлять на инновационную деятельность. То есть, в общем-то для Украины это надо примерно 100 миллиардов гривен ежегодно вкладывать средств. Возьмите, что у нас получилось, вы можете сами представить. То есть, мы на сегодняшний момент идем не по возрастающей, а по экспоненте вниз. У нас все время все отрасли одна за другой, отрасли промышленности, все меньше и меньше дают вклада в развитие Украины. Я имею в виду, когда развитие Украины – это ее промышленный потенциал, это ее сельскохозяйственный потенциал, это, в конце концов, потенциал наших людей, это и образовательный потенциал. Мы часто, Станислав Николаевич смотрит часто, говорим: качество образования. По чем это качество можно сравнивать? Конечно, можно по тестам, и это в общем-то и надо делать. Но главное качество - это, когда специалист приходит в ту отрасль, где ему надо работать, и насколько он способен к новой деятельности. Вот и качество подготовки специалистов. Я это говорю затем, что, если у нас нет на сегодняшний день в Украине стратегии развития на большую перспективу, пока мы латаем дырки. Если будем латать так и дальше, то, на мой взгляд, мы будем все время «втрачати и той потенціал, який є”. А цей проект закону пропоную.
Сергій Жижко. Микола Шершун наступний.
Жижко, фракція „Наша Україна”. Шановний пане головуючий! Шановні депутати! Насамперед, хочу підтримати пропозиції цього законопроекту, бо їх впровадження дозволить визначати результативність реалізації пріоритетних напрямків інноваційної діяльності відносно загального обсягу виробництва інноваційної продукції і відносно діяльності з розробки та впровадження інновацій загалом. Інтенсивний розвиток інноваційних технологій є для України безумовним пріоритетом , бо це єдиний шлях прискорення входження нашої країни до провідних країн світу. Проте, на мій погляд, закладений у діючий закон перелік стратегічних пріоритетних напрямків інноваційної діяльності є дещо роздутим. Зокрема, такі, безперечно, пріоритетні напрями, як транспортні системи, будівництво і реконструкція, охорона і оздоровлення людини та навколишнього середовища, навряд чи належать до кола інноваційних. А, за великим рахунком, єдиним справді стратегічним пріоритетом впровадження інновацій для України є розробка нових і відновлюваних джерел енергії та новітніх ресурсозберігаючих технологій. За умови поступового вичерпування запасів традиційних енергоресурсів в Росії і світі, для України з її дефіцитом власних енергоносіїв цей напрям стає гарантом виживання і процвітання у майбутньому світі. Розвинені країни вже зараз забезпечують 10 – 15 своїх енергетичних потреб за рахунок нетрадиційних джерел. Вітчизняна ж економіка залишається на сьогодні найбільш енергоємкою в світі. На кожній тисячі доларів свого ВВП Україна споживає газу в 10 разів більше, ніж Польща, і в 40 разів більше, ніж Німеччина. Як кажуть, коментарі зайві. Навіть використання альтернативних екологічно чистих поновлюваних джерел енергії: Сонця, вітру, малих і середніх річок тощо, - тобто джерел щодо яких існують давно апробовані технології, їх використання розвивається в Україні надто повільно. Ми лишень нещодавно почали використовувати шахтний метан, але на стадії розробок законсервовано використання біогазу, водневої енергетики, біопалива, паливних елементів, теплових насосів і інше. Київське підприємство „Квазар” тримає зараз нішу понад восьми відсотків світового виробництва кремнієвих фотоелектричних батарей, але всю свою продукцію експортує. А тим часом в Австрії на одного мешканця припадає вже зараз 13 квадратних метрів сонячних колекторів. Інтенсивно впроваджують аналогічні програми США, Німеччина. Зосередивши зусилля на інноваціях в енергетиці, Україна могла в найкоротші терміни здійснити технологічний прорив, позбутися енергозалежності. А за існуючих обставин, коли законом визначено довгий перелік напрямків інноваційної діяльності, вважаю за необхідне підтримати його в першому читанні. Дякую за увагу.
Микола Шершун. За ним Заєць Іван.
Микола Шершун, Народний Блок Литвина. Питання надзвичайно важливе. Сьогодні ми всі повинні чітко усвідомити, що без інтенсивної інноваційної діяльності в межах держави економіка занепадає. Суспільство ж невідворотно перетворюється на ринок збуту для розвинутих країн, аж до втрати суверенітету. Саме тому кожна країна світу, яка прагне економічне зростання, має піклуватися про розвиток інноваційної діяльності та всіляко сприяти нарощенню потужності. Для прикладу, більшість провідних корпорацій світу для вдосконалення свого виробництва та запровадження нових зразків продукції виділяє від семи до 12 відсотків валового прибутку. Запроваджуються цілі програми на підтримку діяльності у сферах, що матимуть економічну віддачу в середньостроковій та довгостроковій перспективах. У цьому питанні Україна наразі дуже програє розвинутим країнам. В Україні добре фінансуються лише ті сфери, які приносять негайний прибуток, приміром будівнича сфера, де рентабельність інколи складає близько 400 відсотків, що є абсурдом для розвинутих держав. Як свідчить світовий досвід, один з найбільших окупних вкладів капіталу є вклад в науковий потенціал та кваліфікованих спеціалістів. Ці інвестиції через п’ять-сім років дають, як правило, 200-400 відсотків прибутку щорічно. Погодьтеся, що саме на висококласних фахівців покладається надія на здійснення інноваційної діяльності та організації виробничого процесу. Прорив хоча б в одній з науковоємких галузей сприяє тому, що економіка держави автоматично залучає потужні капітали, які надалі можуть бути спрямовані на розвиток інших науковоємних сфер або на соціальні потреби. Україна в цьому плані поки що не втратила свого потенціалу в літакобудуванні, інженерно-космічній сфері та деяких інших. Підкреслимо, поки що. Але за такої державної підтримки інноваційної діяльності, яка спостерігається до сьогодні, без сумніву, втратить. Фракція Народної партії вважає стратегічним напрямком розвитку економіки інноваційну діяльність у країні. А тому запровадження на законодавчому рівні механізмів, які б дозволили сформувати найсприятливіший клімат для залучення значних, в тому числі і приватних коштів, на потреби розвитку інноваційної діяльності вимагає насамперед всілякої підтримки від нас, законодавців. Тож наша фракція вважає за доцільне підтримати цей законопроект у першому читанні з подальшим врахуванням поданих зауважень та пропозицій. Дякую.
Дякую. 30 секунд Черняку він передає. Іван Заєць, за ним 1,5 хвилини Черняк.
Іван Заєць, фракція Української народної партії. Шановні народні депутати, ми повинні з вами погодитися, що ті обсяги, в яких здійснюється сьогодні інноваційна діяльність в Україні, вони не то що недостатні, вони загрозливі для майбутнього України, для майбутньої економіки. Це ми повинні усвідомити, як дважди два. Бо ми бачимо, як ми відстаємо від інших країн. Ми бачимо, куди ми справді вкладаємо кошти. Ми кошти вкладаємо у видобування, фактично, природних ресурсів, сировини, але ніяк у високотехнологічні галузі. Тому треба здійснити дуже, дуже відповідальні кроки у тому напрямку, щоб активізувати інноваційну діяльність. І мова тут іде не про технології індустріального періоду, і мова тут іде, навіть, не про технології сьогоднішнього дня, ми повинні бачити технології уже ХХІ століття, постіндустріального періоду інформаційної епохи. Такими повинні бачити технології. І вкладати ці , запроваджувати ці технології у пріоритетних галузях. Я ніяк не можу змиритися з тим, що ми до сьогоднішнього дня не можемо мати свого сільськогосподарського машинобудування, маючи такі природні ресурси для розвитку сільського виробництва. Що стосується цього законопроекту, то цей законопроект дає нам можливість більш точно оцінювати інноваційні проекти. Справа в тому, що інноваційні проекти, вони, ними даються пільги, великі пільги. І ці інноваційні проекти здійснюються на кількох рівнях – це власне проект, це рівень, будемо говорити, по окремій галузі і це рівень по державі. Якщо розглянути статтю 9 діючого законодавства, то там пропонувалася нам система показників, по яких треба оцінювати ефективність інноваційної діяльності, я б сказав би вона придатна лише для цього загальнодержавного рівня. Але по них неможливо оцінити ефективність окремого проекту, чи окремої галузі? Тому, якщо ми приймемо ці поправки, які пропонуються, то ми дамо кращий інструмент для контролю, і не тільки для народних депутатів, а для управління цією сферою на всіх трьох рівнях: на рівні проекту інноваційного, на рівні інноваційної діяльності у межах галузі і на рівні держави. Отже, суть цієї поправки полягає в тому, щоб покращити інструмент. Але нам треба змінити ідеологію, нам треба змінити підхід, нам, врешті-решт треба зрозуміти, що нам потрібна економіка знань, а отже, високоосвічені студенти і великі кошти у цю сферу. Дякую.
Так, будь ласка, Черняк півтори хвилини, і будемо визначатися.
Володимир Черняк, фракція Української народної партії. Шановні колеги, найбільш глибокою і найбільш небезпечною для майбутнього в Україні є інноваційно-інвестиційна криза. Я думаю, що якраз всі зусилля і парламенту, і уряду, і Президента, і місцевої влади, якщо брати цей вимір владний, повинен бути спрямований саме на подолання інноваційно-інвестиційної кризи. В Україні існує брак концептуального мислення, брак стратегічних рішень і брак фінансових ресурсів для подолання цієї кризи. Ну, це я так, взяв загальний контекст. Тепер стосовно законопроекту. Я думаю, що у нас є всі необхідні і достатні підстави його підтримати, тому що в ньому йдеться про чітке визначення пріоритетів у сфері інноваційної діяльності. Якщо порівняти їх визначення, яке було до цього і яке пропонується, то, звичайно, перевагу треба віддати тому, яке пропонується. Зокрема, пропонується, щоб були такі пріоритети визначені, як частка витрат на інноваційну діяльність у загальному обсязі витрат на виробництво продукції, виконання робіт, надання послуг. Частка витрат на виконання завдань програм та державного замовлення, частка інноваційних капіталовкладень, частка капіталовкладень на виконання завдань програм та державного замовлення програм та державного замовлення пріоритетних напрямів інноваційної діяльності і так далі. Тобто, я думаю, дійсно тут пріоритети визначені правильно, визначені чітко і актуально. Тому можна підтримати.
Дякую. Обговорення питання завершено. Прошу мобілізуватися. Будемо голосувати про прийняття за основу проекту Закону про внесення змін до Закон України "Про пріоритетні напрями інноваційної діяльності в Україні”. Реєстраційний номер 7360. Прошу голосувати. Голосуємо. [[12:59:07]] За-268 Дякую. Давайте приймемо як закон, бо там одне речення. Голосуємо в цілому як закон, голосуємо. [[12:59:30]] За-277 Дякую. Закон прийнятий. Іване Олександровичу, не перебільшуйте своїх заслуг, інші також читають. Дякую. Закон прийнято. Шановні колеги, у нас тут стоїть питання – проект Закону про внесення змін до Закон України "Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України”. Але вчора постановою ми ці законопроекти з розгляду зняли. Вони просто не встигли, тобто ми їх сьогодні не розглядаємо. Таким чином ми порядок денний сьогодні вичерпали. І з вами домовлялися, що „Різного” не буде. Будь ласка, записуйтеся на „Різне”. Світиться, світиться, тисніть добре. Так, будь ласка, покажіть. Готуйтеся до виступів. Я поки що зроблю оголошення, тут цілий ряд оголошень. Відповідно до пункту 3 статті чотири два і Регламенту Верховної Ради України та протоколу засідання депутатської фракції Блоку Юлії Тимошенко від 4 листопада 2005 року інформую про виключення народних депутатів України Астрова-Шумілова Геннадія Костянтиновича і Гапочки Миколи Михайловича зі складу депутатської фракції Блоку Юлії Тимошенко. Не сказано за що. Так. Оголошення. Відповідно до статті 13 Закону України „Про статус народного депутата України” та статті 4.2.2 Регламенту України Верховної Ради інформую про вихід народного депутата України Добкіна Михайла Марковича зі складу депутатської фракції Соціал-демократичної партії України [[об’єднаної]]. Так. Відповідно до статті 13 Закону України „Про статус народного депутата України” та статті 4.2.2. Регламенту України Верховної Ради інформую про вихід народного депутата України Правденка Сергія Макаровича зі складу депутатської фракції Партії „Єдина Україна” та входження його до складу депутатської фракції Народної партії. Заяву він просив оголосити такого змісту. Фракція Партії „Єдина Україна” готується йти на вибори у Блоці Юлії Тимошенко. Три роки тому я вийшов зі складу цього блоку і саме з мого боку було б аморально нині скористатися високим рейтингом Юлії Тимошенко. Це означало б пролізти, а не пройти в депутати. Тому засвідчую свою глибоку повагу ветеранам фракції Блоку, з якими мав честь пройти нелегкий відрізок шляху та повідомляю про мій вихід з шановної фракції „Єдина Україна”, який не пов’язаний з жодною іншою крім зазначеної прочини. Оголошення. Відповідно до статті 13 Закону України „Про статус народного депутата” та статті 4.2.2 Регламенту Верховної Ради інформую про вихід народного депутата України Константинова Євгена Семеновича з депутатської фракції Блоку Юлії Тимошенко та його входження до складу депутатської фракції партії „Єдина Україна”. Тобто в „Єдиній Україні” на даний момент є 14 народних депутатів. Це достатньо для функціонування фракції. Ще одне оголошення. Відповідно до статті 13 Закону України „Про статус народного депутата та статті 2 Регламенту Верховної Ради” інформує про вихід народних депутатів Залигіна Василя Вікторовича і Святаша Дмитра Володимировича зі складу депутатської фракції Народної партії та її входження до складу депутатської фракції партії регіонів „Регіони України”. Так, будь ласка, одна година різне. Так, будь ласка, Микола Оніщук, підготуватися Тарану. Таран, будь ласка, за ним Калетнік. Будь ласка, мікрофон Тарана. Мікрофон ввімкніть.
Адам Іванович, спасибі. Передайте, будь ласка, Борису Іллічу Олійнику слово моє.
Будь ласка, Борис Олійник, за ним Калетнік.
Дякую. Шановні колеги, усвідомлюю. Що такі універсальні чинники як мир і права людини неподільні і не мають кордонів та вибірковості. Від так, коли нам зауважують у Парламентській Асамблеї французи чи німці, що в нас не на повну потугу працюють принципи плюралістичної демократії, то ми сприймаємо ці зауваги з розумінням. Оскільки у наших рецензентів є таке чому повчитися. Коли ж до цих чеснот нас беруться навертати, скажімо, американці, то ми нагадуємо вчителям електростільці, неспровоковані бомбардування Сербії, Афгану, Іраку і інші явні і приховані гріхи. Слушно запитують: чи мають капіталісти моральне право навіть заїкатися про якусь, пробачте, демократію. Нам неприємно і неприйнятно, коли деякі московські самоназвані глоріфикатори заміряються визначати градус прав людини у нас. Ми на те реагуємо належним чином, апелюючи до мінжнародноправових норм, які застерігають від втручання у внутрішні справи суверена. І водночас не рідко самі намагаємося когось вчити демократії. Я неоднораз змушений був сором’язливо опускати очі долу, коли в Раді Європи представники дружніх держав демонстрували мені витяги вислідів з деяких наших колег, які взялися облаштовувати права людини в чужих краях. Хотів би переконливо просити утримуватись від подібних повчань хоча б до парламентських виборів. Ми ж там маємо здавати екзамен світовій громаді на атестат зрілості щодо демократії і шанування прав людини. Підкреслюю, ще тільки здавати, а ми вже вчимо інших. Та побіймося Бога. У нас перших же ста метрах саркастично запитають: „А як у вас справи з розкриттям вбивства Гонгадзе, Александрова?” Отож, перш ніж учити демократії, скажімо, Білорусію чи азербайджанців, чи тих же росіян, чи ще когось, треба спочатку прибрати в рідній хаті, щоб не позичати в сірка очей. Бо таки й справді права людини категорично не допускають вибірковості. А вже, коли виконаємо свої зобов’язання і обов’язки хоча б перед Радою Європи, можна спробувати піти і у вчителі. Але ніколи не забувати, що перебуваючи за межами держави оцінювати дії президентів третіх країн, особливо високопосадовцям.
Дякую. Калетнік, за ним Пеклушенко передає слово Корсакову.
Дякую, Адаме Івановичу. Григорій Калетнік, фракція Соціал-демократичної партії [[об’єднаної]]. Триває новий навчальний рік. Його початок завжди сприймається як свято і об’єднує всіх нас. Для першокласників 1 вересня є етапним у наближенні до дорослого життя, для молоді – черговою сходинкою в оволодінні професією. Для нас, старших за віком, перший день осені завжди сповнений ностальгічних спогадів про власні роки навчання, радісних сподівань. Працюючи весь канікулярний період із виборцями, я зустрічався з освітянами безпосередньо в дитячих дошкільних та позашкільних установах, школах, профтехучилищах і вузах, а також брав участь в традиційних серпневих обласній, районних та міських зібраннях педагогів. Не буду деталізувати щодо всіх проблем в системі освіти та свого бачення їх розв’язання як на місцевих рівнях, так і на загальнодержавному, наголошу на декількох. Перше. Це неврегульованість безкоштовного харчування тих першокласників, які навчаються в дитячих дошкільних установах. В чому тут виникла проблема? Ще вчора як дошкільнята вони були в рівних умовах, разом ходили на прогулянки, співали, танцювали, відпочивали, тепер, ставши першокласниками, їх залишили голодними. Чи є закономірним введення оплати за їх харчування? Наголошу, це не в школах, а саме в дитячих дошкільних установах. Друге. В усіх професійно-технічних училищах взагалі і тих, які готують механізаторські кадри, зокрема, змушені використовувати у навчальному процесі схеми, таблиці, розрізі агрегатів 20-річної давності ще більше. Значна частина їх просто фізично зношені і втратили естетичну привабливість. Що ж до нової сільгосптехніки, яка працює нині на полях України, то взагалі ніяких плакатів, схем для їх вивчення немає. По головному розпоряднику – Міносвіті є невикористані кошти, а тому прошу міністра освіти внести відповідні зміни на користь вирішення цього питання. Наступне. Це програма „Шкільний автобус”. Тут є 2 аспекти. Перший – це немає автобусів і в цьому році практично їх чогось не закупляють і не виконується програма. А друге, там, де вони вже є, то немає коштів їх заправляти при нинішніх цінах на пальне. Саме через це в більшості районів автобуси стоять, підвезення дітей не забезпечено. Прохання до Міносвіти. Організувати вирішення даних питань разом із місцевими державними адміністраціями. Прошу рахувати мій виступ, як депутатський запит до міністра освіти. Дякую. Дякую моїм землякам вінничанам.
Будь ласка, Олексій Корсаков. Наступний Віктор Горбачов.
Шановні колеги! Шановні громадяни! Корсаков Олексій, виборчий округ номер 50. Коли державою керують справжні господарі-професіонали, країна здатна використати собі на користь навіть певні проблеми. Якщо ж до влади дорвалися популісти, то навіть успіх, що сам іде їм до рук, виливається у серйозну халепу. Саме така ситуація склалася з продажем „Криворіжсталі”. Неочікувані великі гроші, які ще тільки повинні надійти до України, вже поставили перед виконавчою владою більше питань, ніж відповідей. Нагадаємо, що фракція Партії регіонів послідовно виступала проти продажу прибуткового підприємства, але до думки парламенту, який підтримав цю позицію, виконавча влада не прислухалася. Ще б пак, потрібні гроші на вибори. Чим же партія влади буде задобрювати народ? Слід мати на увазі, що повторна приватизація комбінату відбулася з численними порушеннями, які дають підстави для оскарження результату приватизації в судах. Зокрема, затверджені Кабміном умови продажу позбавили трудовий колектив підприємства можливості брати участь у конкурсі, а це порушення статті 8 Закону „Про приватизацію державного майна”. По-друге. Існує питання щодо легітимності процедури, зокрема, строків продажу. Фракція Партії регіонів наголошує на попередженнях з боку країн, які мають досвід роботи з компанією „Міттал стіл”. Так керівник торгово-економічного відділу посольства Польщу в Україні заявила, що у приватизації „Криворіжсталі” гроші не повинні були бути пріоритетом, бо існує негативний досвід господарювання „Міттал стил” на подібних компаніях у польських підприємствах виникають акції протесту робітників недовольних умовами праці. Аналогічна ситуація у Казахстані. Нарешті, не сказав своє слово Європейський суд з прав людини, до якого звернулися власники „Криворіжсталі”. Може статися, що в разі відповідного рішення цього суду обов’язкового до виконання Україною ми не те, що не побачимо шалених грошей від продажу, але й будемо компенсувати втрати його попереднім власникам із бюджету, тобто за рахунок простого народу. Чи порахований цей варіант владою, чи готова вона до цього? Прагнучи допомагати уряду, фракція „Регіонів України” винесла свої пропозиції щодо справедливого розподілу коштів від продажу „Криворіжсталі”. Ці гроші належать простим людям, і саме народу потрібно їх повернути. Зокрема, ми пропонуємо спрямувати гроші „Криворіжсталі” на виплати пенсій, повернення заощаджень громадянам в Ощадбанку. Сподіваємося на підтримку парламенту в цих дуже важливих для наших громадян питаннях. Аналізуючи ситуацію з поспішним продажем „Криворіжсталі” фракція Партії регіонів заявляє: у чинної влади відсутня сучасна чітка і ефективна економічна стратегія щодо пріоритетів розвитку української економіки. У державі нині не існує системного підходу до управління.
Віктор Горбачов – я не бачу. Будь ласка, Володимир Петренко, фракція комуністів. Надрага передає слово Сятині. Підготуватися.
Петренко, фракция Коммунистической партии Украины, Сумская область. Обращение к Президенту Украины Ющенко, Премьер-министру Еханурову, Председателю Верховной Рады Литвину. «Мы, обворованные державой вкладчики города Сумы, возмущены тем, что руководители государства на протяжении 14 лет не хотят возвращать вкладчикам их сбережения. Это говорит о безответственности власти перед народом. Мы обращались по этому вопросу к новому Премьер-министру и Президенту, но получили такие же отписки, как и от бывшего Президента Кучмы. Вы, господин Президент, 12 ноября 2004 года, еще будучи кандидатов в Президенты от коалиции «Сила народа», и председатель Всеукраинского союза обворованных вкладчиков Украины подписали соглашение о совместных действиях по возвращению денежных сбережений вкладчикам. Вы признали свою ответственность перед народом и собственной совестью и о том, что вкладчики не должны ходить с протянутой рукой, а могут получить свои честно заработанные деньги. А теперь вы, господин Президент, заявляете, что «багаті поділяться з бідними”. Но пока мы не видели, как богатые делятся с бедными. Мы предлагаем: первое – немедленно принять меры по возвращению в Украину криминально нажитых миллиардных средств, чтобы она работали на простой народы Украины, а не на олигархов. Второе. Средства от приватизации госсобственности полностью направить на погашение долга перед народом по выплате уворованных у него сбережений. Третье. Ввести специальный налог для богатых. Пусть они показывают своим примером, как надо делиться с бедными. Обворованные вкладчики Украины уже сейчас едва сводят концы с концам и вымирают. Пенсия, которая была увеличена, ничего не изменила, так как инфляция и повышение цен съели все эти приросты. До каких пор будет продолжаться такое издевательство над народом? Мы помним, как бывший экс-премьер Виктор Ющенко довел цены на коммунальные платежи до мировых. А теперь повышает их выше мировых. Складывается впечатление, что власть не контролирует ситуации в стране и оторвалась от нужд народа. Президент отклоняет все законы Верховной Рады по возврату сбережений народу. Мы требуем от Президента, Премьер-министра дать нам конкретный ответ, когда же будут возвращены наши честно заработанные деньги? Когда экономическая база страны будет работать на благо народа, являться общенародной собственностью, а не собственностью олигархов? Среди обворованных вкладчиков есть и дети войны. Почему наше правительство не считает нужным выполнять требования закона о детях войны. Ведь в проекте бюджета на 2006 год на эти цели не отведено ни копейки? Когда будут внесены на рассмотрение Верховной Рады законопроекты по возврату сбережений, которые разработала специальная комиссия Верховной Рады? Мы, ограбленные вкладчики, уже 14 лет ждем этого решения, но терпение уже кончается. Обращение принято на общем собрании обворованных вкладчиков города Сумы. Просьба это обращение направить Президенту Украины, Кабмину, Верховной Раде для принятия мер. Спасибо за внимание.
Михайло Святиня, Каденюк передав слово Зарубінському, підготуватися.
Дякую. Михайло Святиня, Закарпаття, Народний блок Литвина. Шановний Адаме Івановичу, шановні колеги! В Закарпатті міліція приховує навіть тих хуліганів, що б’ють народних депутатів. І про це говорилось чимало. В Ужгороді міліція покриває групу хуліганів, яка у неділю, що співпала з Пасхою першого травня, побила чотирьох чоловіків разом із своїми дружинами. Застосувавши сльозоточивий газ, і цим паралізувала до самозахисту святково налаштованих громадян. Група хуліганів жорстко побила їх. Одному причинила легкі тілесні ушкодження. Другому тілесні ушкодження середньої тяжкості, а третьому розбила голову і він на все життя втратив розум, тобто став інвалідом. Началі цієї групи хуліганів був майор міліції, якого, щоб не сів на лаву підсудних, прийшов поспішно звільняти з роботи, щоб і на цей раз його виручити від лави підсудних під час розслідування справи за номером 1136505 потерпілих схиляли до дачі таких показів, що ніби-то потерпілі самі затіяли це хуліганство, а тому вважають себе винуватими і просять застосувати до них амністію. Пройшло шість місяців, але потерпілі ці пропозиції міліції відкидають. Слідчий Тордай Микола, в супереч показам допитаних свідків, виніс постанову, що ніби-то потерпілі самі затіяли хуліганство, а тому їх було закономірно побито. Скарги потерпілого та клопотання їх адвоката стікаються у заступника прокурора міста Ужгорода, пана Черничко, який до призначення на цю посаду працював слідчим в Ужгородському міськвідділі міліції. Мабуть, тому ці скарги та клопотання залишаються без відповідного реагування, щоб майор міліції в запасі не попав на лаву підсудних мають намір цю кримінальну справу з обвинуваченням потерпілих направити в суд, який би застосував до потерпілих закон про амністію. А справу направити в архів, так колега майор міліції уникає відповідальності за нанесення людині побоїв від яких вона стала інвалідом на все життя, а його дружина і двоє дітей без джерел на існування. Я звертаюсь з офіційним депутатським запитом до Генерального прокурора України і Міністерства внутрішніх справ України дати належну оцінку цим діям. Дякую за увагу.
Олег Зарубінський. Наступний Віталій Майко.
Дякую Адаме Івановичу, Олег Зарубінський фракція Народної партії. Шановні колеги, шановні радіослухачі, я хотів би скористатися можливістю трьох хвилинного звернення для того, щоб презентувати нещодавно зареєстрований законопроект. Законопроект народних депутатів – членів фракції Народної партії Володимира Литвина. Назва його – „Про запобігання дискримінації щодо осіб літнього і похилого віку в Україні”. Шановні друзі, в Україні проживає близько 15 мільйонів пенсіонерів. Більшість з них погано орієнтується в національному законодавстві, не знають своїх елементарних прав, не вміють використовувати законодавчі норми для захисту своїх інтересів. Пенсіонери мають певний соціально-психологічний бар’єр при зверненні до державних органів з різноманітних питань, до роботодавців з приводу отримання роботи, не володіють механізмами досудового та судового захисту своїх інтересів. Вартість же юридичних послуг, які надаються навіть юридичними консультаціями, не кажучи вже про приватні адвокатські та юридичні фірми, є занадто високою для того, щоб пенсіонер зі своєю мізерною пенсією міг звернутися до них по допомогу. Незнання положень законодавства про захист прав і свобод особи і, відповідно, невміння захистити свої інтереси, призводить до порушення прав і свобод осіб похилого віку. З огляду на свої психологічні характеристики, рівень матеріального забезпечення, знання в галузі права, економіки, пенсіонери стають об’єктом дискримінації з боку органів державної влади, роботодавців і окремих осіб. З огляду на кількість літніх, які потребують захисту і допомоги, неефективними є різноманітні програми безкоштовного юридичного обслуговування. Мова повинна йти про запобігання, усунення причини виникнення проблеми, а не про боротьбу з наслідками. Законопроект, внесений мною, депутатом Надрагою, депутатом Шершуном – членами фракції Народної партії Володимира Литвина, був ініційований всеукраїнською громадською організацією Всеукраїнська асоціація пенсіонерів. Необхідність його, до речі, прийняття, обумовлена необхідністю розкриття змісту та реалізації статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси і кольору шкіри, політичних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками стосовно осіб літнього і похилого віку. Метою. Я хотів би сказати, що прийняття цього законопроекту, я сподіваюсь, що нас підтримають колеги, стане першим етапом створення ефективно працюючої всеукраїнської, підкреслюю, всеукраїнської системи законодавчого забезпечення, моніторингу до захисту прав літніх людей. Дякую.
Віталій Майко. Наступний – Іван Бокий.
Віталій Майко, Партія промисловців і підприємців України, фракція „Політичної партії промисловців і підприємців України”. Після прийняття рішення про скасування пільгового режиму на територіях пріоритетного розвитку із спеціальним режимом інвестиційної діяльності серед інвесторів, що вже сьогодні готові були до реалізації вигідних для економіки України інвестиційних процесів, перейшли до складання валіз. Чим було завдано катастрофічного за наслідками обвалу інвестиційного клімату, іміджу держави. З огляду на вищезгадане наведу приклад. Так на територіях пріоритетного розвитку у Волинській області спеціальним режимом інвестиційної діяльності, що у місті Нововолинську припиняються інвестиції на загальну суму 94,4 мільйона гривень. З них 19 мільйонів гривень – іноземні. Відповідно ліквідується 1325 робочих місць. Втрати у бюджеті всіх рівнів сягають 13,6 мільйонів у рік. Разом з тим до судів усіх рівнів надійшло 63 позови на суму 128 мільйонів гривень. Фракція ППУ звертає увагу на те, що для Нововолинська, де закриті шість копалин, вивільняє близько тисячі працівників, створює критичну ситуацію, а встановлення в регіоні територій пріоритетного розвитку – майже єдина надія на виживання. У зв’язку з чим місто Нововолинськ та селище Жовневе уже отримали статус депресивного регіону. Масове скорочення робочих місць на підприємствах, суб’єктах ТПР, а також працівників будівельної індустрії, які проводять роботи з реконструкції об’єктів виробництва призведе до соціально-економічної стабілізації у місті. За рахунком місцевої ради створення аналогічної кількості нових робочих місць обійшлося в 15 мільйонів гривень. Позови до судів за виконання Нововолинською міською радою, що є єдиною з сторін, яка укладає договір, контракт на реалізацію інвестпроекту, приведуть до блокування рахунку виконавчого комітету, а звідси прогнозується зубожіння населення через невиплату заробітної плати працівникам бюджетних установ, медпрацівникам, освітянам, працівникам культури, комунальної сфери тощо. Фракція ППУ звертається до уряду України з вимогою сприяти у відновленні пільгового режиму на території пріоритетного розвитку Волинської області з спеціальним режимом інвестиційної діяльності для промисловості міста Нововолинська, що дозволить стабілізувати інвестиційний клімат у Волинському регіоні і зберегти робочі місця. Дякую за увагу.
Іван Бокий, за ним Павло Мовчан.
Заява парламентської фракції Соціалістичної партії України. В Україні сталася нечувана для європейської цивілізованої судової практики подія. Центральна виборча комісія відмовилася виконати ухвали Європейського суду з прав людини і Верховного суду України і не зареєструвала Миколу Мельниченка як кандидата в народні депутати України від Соціалістичної партії України. Таким чином центральний орган влади, яким є Центрвиборчком, виставив на міжнародний осуд і посміховисько Україну як державу і виключив її з кола європейських правових держав, наразив на серйозні міжнародні санкції і недовіру світової спільноти. Причини такого рішення Центрвиборчкому зрозумілі. Деякі державні зверхники, недобитки кучмівського режиму як вогню бояться появи Миколи Мельниченка в Україні та ще в ролі народного депутата, оскільки він є більш ніж авторитетним обвинувачем і свідком їхніх злодіянь на самій вершині державної влади. Проте міжнародне і вітчизняне право на боці опального майора. І це переконливо доведено розглядом його справи як у європейському суді із прав людини, так і у найвищій судовій інстанції нашої держави. Тому більш ніж дивною видається солідарність УВК з тими, хто діє проти закону, проти правил, зрештою проти гідності людини і громадянина, з тими, хто розвалив економіку України, привів її до моральної деградації, пішов на страхітливі злочини в ім’я збереження свого кривавого режиму і чиї недостойні, цивілізованого суспільства, діяння зафіксував Микола Мельниченка. Рішення Центральної виборчої комісії з відмовою у реєстрації Миколи Мельниченка, безумовно, має бути скасоване Верховним судом як таке, що кидає виклик праву і європейському вибору України. Ми вимагаємо від Президента України виступити дієвим гарантом як конституційного права Микола Мельниченка бути суб’єктом виборчого права, так і неухильного виконання міжнародних зобов’язань України, зокрема, перед Радою Європи тих правових засад, на яких Україна стала суб’єктом міжнародного права в Європейському суді з прав людини. А деякі тут заяви були відносно того, що Соціалістична партія повідомила по факти примусу до вступу до Народної партії України, я хочу просто назвати адреси - це, будь ласка, поряд, на Харківському масиві в Києві школа номер 296, де директор школи примушує педагогів вступати до Народної партії так як на минулих виборах підтримувати „За Єду”. Тобто, це ще раз говорить, про те, що Народна партія – це є спадкоємиця кучмовської „заєди”. І тут ви нікуди, як кажуть, від цього не відбрекаєтесь. Ну, а, взагалі-то, таких фактів багато, якщо треба, ми їх наведемо. Дякую за увагу.
Павло Мовчан. Підготуватися Володимиру Яворівському.
Павло Мовчан, Українська народна партія. Зпершу заява і звернення до всіх присутніх тут і за межами сесійної зали. 9 листопада визначається черговий день української писемності та мови і Всеукраїнське товариство „Просвіта” запрошує всіх 9 листопада до Будинку офіцерів на мистецьку акцію о 18 годині. Впродовж століть чужі еліти нав’язували Україні, її регіонам різні принципи і засади організаційного життя. Тому у фазу незалежності ми увійшли з різними цілями і поглядами, які сформувалися на підставі регіональних, культурних, ідеологічно-релігійних та мовних ліній поділу. За відсутності і нині справжніх демократичних інститутів державного управління та соціальної кооперації та низької спроможності населення до самоорганізації та за браком спільних системотворчих національних цінностей політичні сили отримують змогу адміністративними методами диригувати волевиявленням ізольованих груп громадян, недобросовісно використовуючи мовні та етнічні тертя для отримання політичного капіталу. Але життя народу за твердими переконаннями Української народної партії і нашої платформи політикою не обмежується. Існує набагато ширша основа спільноти: наша духовна і моральна спадщина, наша культура і мова. Звернімося до європейського досвіду. На нього у нас так часто посилаються різні політики. Андре Мальро, міністр культури, в часи президентства Шарля де Голя стверджував: „Мета будь-якої культури – зберегти, збагатити та перетворити ідеальний образ, не зашкодивши йому”. Культура, мова завжди об’єднували українську націю довкола ідеалів патріотизму, свободи, рівності і солідарності. Франція завдяки цьому зберегла свою високу ідентичність. Її слово стало вагомим у глобалізованому світі. Так само висока українська культура і мова допомогли нашому народові зберегтися в найтяжчі часи випробувань. Її світло вело український народ до державності. Мова здатна гуртувати нас у сучасну політичну націю. Завдання держави – зберегти і примножити нашу велику спадщину, підтримати і зберегти будівництво фундаменту нашої єдності на мовному грунті. Тільки сприйнявши цінності, культуру, мову, людина здатна усвідомити спільність своєї долі з долею країни і народу. Тільки мова і культура можуть сформувати гуманітарну ауру, про яку казала Ліна Костенко. І мене дивують останні призначення, які відбулися саме в інформаційній сфері, коли людина, яка не володіє державною мовою, очолює Національний державний канал. І в зв’язку з цим я хочу сказати про те, що це речі неприпустимі. Кожен державний службовець зобов’язаний передусім володіти державною мовою. І тому звертаюся до Президента переглянути його принципи формування уряду. Дякую за увагу.
Володимир Яворівський. Усаченко Лариса не бачу.
Володимир Яворівський, Яворів, Жовква, Новояворівськ, Дубляни та 192 села мого округу. Шановний Адаме Івановичу, шановні колеги і шановні радіослухачі! Цей мій виступ я прошу вважати за мій запит до Генерального прокурора і до голови нашого Кабінету Міністрів. Це, власне кажучи, навіть не запит – якщо хочете, це волання, це крик. Дуже погано, коли крадуть гаманець у сутолоці базару чи в трамваї. Дуже погано, коли крадуть землю на межі. Дуже погано, коли крадуть із національного бюджету мільйони. Дуже погано, коли викрадають з народної власності величезні металургійні гіганти. Дуже погано, коли викрадають в народу його права на свободу слова. Але найстрашніше - коли сьогодні в народу хочуть викрасти його пам’ять, і, власне кажучи, викрадають. І роблять це найвищі посадовці, найвищі чинники уряду, хай колишнього, але все одного уряду. Я ще раз хочу привернути увагу до того, що відбувається у Львівському архіві. Про це вже мої колеги не раз робили запити. Абсолютно нічого не робиться. До цих пір не подано в Інтерпол назви документів, а вони вже за кордоном і будуть продані. Це дивовижні документи нашої історії, які вже потім ніхто не зможе ніколи реставрувати. Є якась пані Пельц, яка очолює цей Львівський архів. За її керівництва це все було викрадено. На вимогу моральних авторитетів нації – я можу вам їх перерахувати, буквально послухайте, хто просить і звертається і до Президента, ще раз кажу, це моральні авторитети української нації: Микола Бевз, доктор архітектури; Борис Возницький, Герой України, академік, легендарний чоловік; Ярослав Дашкевич, професор, доктор історичних наук; Яким Запаско, доктор мистецтвознавства; Микола Ільницький, видатний літературознавець український; Ярослав Ісаєвич, академік. Ви подивіться, хто волає до світу уже, що „робіть же що-небудь! Розслідуйте цю справу! Зупиніть абсолютно все те, що відбувається сьогодні із викраденням нашої пам’яті, я ще раз про це кажу. Я звертаюся до вчора обраного Генерального прокурора. Ви свіжий, ви на оцій трибуні, на якій я стою, клялися, що ви все зробите, що потрібно, і набрали тут понад 300 голосів. Ну почніть хоча б з малого, я розумію, що у вас, може, зараз не дотягнуться руки до Гонгадзе, до інших справ, до отруєння того ж самого Ющенка. Це – найбільший парадокс, що сам Президент сьогодні, ми не знаємо, що було з тим усім? Чому до сьогоднішнього дня ми не знаємо? То візьміться, пане Генеральний прокуроре, хоч за цю справу.
Лариса Усаченко, будь ласка. Потім Микола Шершун. Рудковський Дмитро передав йому.
Шановний Адаме Івановичу, шановні народні депутати, відкрита і чесна політика, принципова позиція народного Президента нової влади в Україні наша спільна мета – побудова нового демократичного та справедливого суспільства, що гарантує гідне життя всім громадянам нашої держави. Рік назад на Майдані українському народу ми обіцяли краще майбутнє. Першою ластівкою, що підтвердила гасло „Не словом, а ділом!” став публічний звіт про результати плідної роботи обласної ради перед громадою, що відбувся у Черкасах 29 жовтня з ініціативи Одеської обласної державної адміністрації Черкаської Олександр Черевко. Взяли участь в урочистостях з нагоди першої річниці волевиявлення громадян у першому турі виборів 2004 року представники всіх районів і міст області, політичні та громадські організації. Губернатор прозвітував, що долаючи проблеми та перешкоди, які траплялися під час роботи в області з дев8ять місяців, створено 25,5 тис. нових робочих місць. Реальна зарплата за січень-серпень до відповідного періоду минулого року зросла на 18 відсотків, промислове виробництво на 13,3 відсотки, обсяг продукції сільського господарства на 20 відсотків. Було наголошено, що перемога ідеалів демократії, вільний порив людей до свободи, справедливості, можливості реалізувати себе і в праці, і у творчості, родинне благополуччя стануть запорукою просування України до стандартів передових країн Європи. Отже, створення належних умов для ефективної роботи підприємств, установ, організацій, вирішення нагальних проблем у соціальній та економічній сферах, підвищення достатку людей та боротьба з бідністю – ключові позиції політики народної влади Ющенка. Зараз ми впевнено можемо сказати: у нас є свій народний Президент, якого визнав весь світ, що влада і народ разом на шляху до побудови демократичної держави, громадського суспільства. Дякую за увагу. Дякую, Адаме Івановичу.
Микола Шершун,. Підготуватися Чубарову.
Микола Шершун, Народний блок Литвина. Шановний Адаме Івановичу, колеги! Майже кожний день під станами Верховної Ради стоять пікети чорнобильців, які приходять сюди від відчаю, бо влада змінилася, але ставлення високопосадовців до їхніх проблем залишається незмінно черствим. У документі розповсюдженому Союзом „Чорнобиль України” ситуація з вирішення проблем цих людей названа безвихіддю, колапсом, розквітом безвідповідальності. Розпорошення чорнобильських питань по багатьом відомствам визначено Указом Президента України від 10 жовтня практично ставить хрест нашій існуючій і дієвій системі державного управління у цій сфері, насамперед, на місцях. На тлі скорочення фінансування це виглядає цілеспрямованим згортанням державних соціальних чорнобильських програм. Я не знаю, хто підсовує Президенту на підпис такі недолугі документи, але ці люди підривають авторитет Президента. Наприклад, на Рівненщині майже 20 років вибудовували структуру ефективної допомоги чорнобильцям, діяло профільне управління, яке жодного разу на весь час не припиняло оздоровчого процесу постраждалих, навіть в умовах неритмічного фінансування. Тепер передача цих функцій до Мінпраці провокує ряд проблем. Адже на місцях у їх структурах не вистачає людей, оргтехніки, що головне – досвіду обслуговування чорнобильців. Разом з централізацією повноважень з оздоровлення.це вже призвело до того, що вперше за роки незалежності кількість оздоровлених чорнобильців, наприклад, на Рівненщині сягнула критично низької точки - 4 ,8 процента від потреби. А урядовцям закон неписаний, як неписані постанови Верховної Ради України. Адже у червні прийняли ми рішення про передачу функцій чорнобильського оздоровлення місцевим органам влади. А у проекті Держбюджету знову з’являється додаток номер п’ять, у якому передбачено подальшу централізацію видатків на оздоровлення. В зв’язку з цим фракція Народної партії пропонує вилучити з додатку номер п’ять „Централізовані видатки на оздоровлення чорнобильців” і передати ці повноваження на місцях, не допустити розпорошення соціальних послуг і звернутись до Президента щодо відміни згаданого вище указу за номер 1430. Відновити роботи з реабілітації забруднених територій, передбачивши на ці заходи на рік хоча б 150 мільйонів гривень. Зі статті 71 Держбюджету виключити пункти 17 та 18, які зупиняють для ветеранів дію пільг з комунальних послуг. Погасити 10 мільйонів боргів заробітної плати робітникам управління будівництва ЧАЕС ще за 1997-1998 роки. Збільшити фінансування програм забезпечення чорнобильців житлом, пенсіями, медико-санітарним обслуговуванням. Доля вкрала у цих людей здоров’я. Давайте ж ми не будемо красти у них надію. Прошу вважати цей виступ як офіційний запит до Кабінету Міністрів. Дякую.
Дякую. Рефат Чубаров. Віталій Корж передає слово, Шкіль, підготуватися.
Шановні колеги, шановні виборці! Свій виступ, користуючись нагодою, хочу розпочати з поздоровлення всіх громадян України, що сповідують іслам, із святом Ураза-байрам. Дійсно, Україна є багатоетнічною та багаторелігійною країною. Саме тому маємо не тільки забезпечувати бездоганне дотримання вимог Конституції у сфері прав людини, але не припускатися будь-яких помилок через недосвідченість або некомпетентність чиновників або політиків. Останніми днями я отримав немало звернень з боку батьків учнів кримських татар щодо впровадження в середньоосвітніх школах Криму без згоди батьків елементів релігійного навчання. Ніхто не запитує батьків якого віросповідання вони самі, або їх діти, чи хочуть вони взагалі, щоб було навчання основам релігії у світських школах. Я вимагаю направлення Міністерством освіти України спеціальної робочої групи щодо вивчення ситуації з дотриманням прав людини в школах Криму і, зокрема, щодо дотримання прав на свободу віросповідання або не сповідувати будь-яку релігію. Інший сюжет, днями через всі телеканали України був продемонстрований сюжет про перепоховання останків радянських солдат, що загинули на Запорізькій землі в роках другої світової війни. Перепоховання здійснювалося у присутності міністра оборони та голови Запорізької обласної адміністрації. Дійсно, високо благородна акція, нарешті, через 60 років з дня завершення війни, упокояться останки солдат. Але знову, у траурному заході здійснювалось релігійні ритуали тільки із запрошенням священика, який представляв тільки одне з віросповідань України. Добре, можна було б сказати, що забули запросити інших. Тоді чому на інших, на кожній з тих могил ставляться символи тільки однієї з релігій. При цьому повсюду говорилося, що більше ніж 260 солдат. Яких поховали, вони невідомі. Тобто там могли бути: узбеки, таджики, кримські татари, люди різних релігій. Я хотів би, щоб ми просто перестали тиражувати таку безкультурність, і таку безпам’ятність до нашої минулої історії і до почуть сьогоднішніх людей. І я вже втомився говорити з цієї трибуни про привнесення в українське суспільство через російські псевдо-патріотичні серіали та бойовики, що цілодобово транслюються окремими телеканалами, почуть підозрілості, страху, ненависті до людей іншої культури, іншого віросповідання. Я розумі., що через такі фільми російський уряд, російські політики вирішують свої проблеми, скажімо, проблеми від оправдання війни в Чечні. Але навіщо нам тиражувати і транслювати такі фільми і вносити почуття, привнесення агресії в толерантне українське суспільство? Я от цим своїм виступом, в цей день, хотів би звернути увагу наших чиновників, щодо необхідності дотримання
Андрій Шкіль. Наступна Зарема Катушева.
Шкіль Андрій, фракція Блоку Юлії Тимошенко, партія „Батьківщина”. Я хотів нагадати, що наступного тижня буде дата 7-ме листопада. І вона, в принципі, вже стирається з календарів, як вихідний день, але, тим не менше, отримані заявки про те, що будуть різні акції, заплановні на 6 і 7 листопада. Мені здається, що це буде такий час провокатора. На відміну від тих, хто справді святкує це свято чи то там вважає його своїм святом, туди можуть зібратися люди, які використовуючи наявність телевізійних камер, будуть черговий раз демонструвати свої затерті символи, свої затерті обличчя, і таким чином привертати до себе увагу. Я б закликав всі відповідні структури, всі відповідні сили пам’ятати, що це буде також і імідж держави, і всі, хто хоче брати в цьому участь хоча б у якості глядачів чи навіть учасників, задумайтеся над цим: не вартує, насправді не вартує ні привертати увагу до цієї дати зайвий раз, ні, тим паче, привертати увагу до України в такому достатньо негативному світі, тому що ідейні сутички – це одна справа, але коли це переростає в щось подібне після перемоги улюбленої команди на стадіоні, це – зовсім інше. Я хотів би ще наголосити також на тому, що в Україні зараз і сьогодні, справді, є достатня проблема із святкуванням наших українських свят. Якось абсолютно непомітно пройшло 1 листопада, якось непомітно проходять усі ті низки національних свят, які швидко забуваються. Так само і швидко забуваються обіцянки, так само, як нікого вже не дивує, що в Україні виходить єдине, одне видання щодення українською мовою – це „Україна молода”. Жодного більше негалузевого видання веукраїнського тільки українською мовою не виходить. Це також питання. Питання, що всі іноземні видання, які заходять сюди, виходять також російською мовою. Нещодавно померла засновниця журналу „Бурда”, жінка, яка народилася на Тернопільщині, всі її видання виходять на її ж Тернопільщині російською мовою. Я думаю, нормально було б, коли б Президент України запросив би видавців хоча б іноземних, хоча б цього американця, який видає журнал „Кореспондент” і спитав, невже ти вважаєш моїх людей настільки тупими, що вони не розуміють рідної мови? Ну, хлопче, або видавай англійською, або видавай державною мовою, або взагалі не видавай. І це запитання дуже логічне. Просто ми на даний момент перебуваємо в якомусь незрозумілому стані. Так, ми все розуміємо, все гаразд. Але чому люди, які приходять ззовні в нашу державу, не поважають наших законів? Ну, власне, тому, що і ми не поважаємо якоюсь мірою. Але на те й існує закон, щоб принаймні змусити поважати їх тих, хто сюди приходить, використовує Україну для того, щоб збільшити свою популярність, капітал, зробити трошки грошей. То хай вони шанують наші звичаї, нашу культуру, нашу мову. Дякую.
Зарема Катушева. Вернидубов передав Оржаховському слово.
Фракция коммунистов, Катушева, Крым. Хочу обратиться ко всему народу Украины. Приближается один из самых великих праздников советской эпохи – праздник Великого Октября. В 1917 году наш многонациональный народ сумел сбросить ярмо эксплуататоров и построить первое в мире рабоче-крестьянское государство – Союз Советских Социалистических Республик, великую страну. Которое, к сожалению, вот последние 15 лет движется по пути деградации и духовного разложения. Согласно статистике за годы независимости ежегодно на Украине совершается самоубийств больше, чем потеряла Советская армия за все годы боевых действий в Афганистане. Население Украины сократилось более, чем на пять миллионов. Уверена, что последние 15 лет чему-то научили народ. Что же лучше – социализм или капитализм, твердая вера или глупая надежда. Пора приподниматься на борьбу с теми, кто довел страну до такого состояния, когда большинство народа находится в беспрецедентной нищете и унижении. В то время, когда кучка сказочно обогащается за счет грабежа национального богатства, созданного трудом не одного поколения наших отцов и дедов. У нас с вами прекрасный опыт – 1917 года, 1941 года, 1945. Мы всегда побеждали с вами не зависимо от цвета кожи и разреза глаз в борьбе со злом только тогда, когда были бы единым советским народом. Нет такой силы, которая бы смогла сломить монолитный интернациональный народ. Мы с вами победим и теперь, если будем вместе. Нужно поверить в себя и сказать, сделать правильный выбор в марте 2006 года. В стране есть сила, которая способна сломать хребет криминалу и националистам. У вас есть возможность постоянно убеждаться, что только фракция коммунистов сражается за каждый пункт своих предвыборных обещаний. Но не дайте же в очередной раз себя обмануть. Только настоящие коммунисты без всяких там приставок ес-, о-, те-, только коммунисты под руководством Симоненко способны возродить свободу, демократию и Отечество. Мы сегодня, я хотела бы обратиться к народу Украины. Мы, коммунисты, призываем вас 7 ноября принять участие в праздничной демонстрации, которая будет проводиться как в городе Киеве, так и во всех областных центрах под красными знаменами. Особо хочу обратиться к киевлянам. В средствах массовой информации раскручивается информация о готовящейся провокации со стороны националистов. Мы, коммунисты, призываем вас прийти на демонстрацию и не позволить националистам устраивать шабаш. Наш с вами общий враг – это режим президента Ющенко, который у нас есть возможность свергнуть в марте 2006 года.
Анатолій Оржаховський, наступний Іван Заєць.
Анатолій Оржаховський, фракція компартії України. Шановні депутати, виборці, на початку свого виступу хотів би привітати воїнів-визволителів мешканців Херсонщини, зокрема Каланчацького, Чаплинського, Скадовського, Цюрупинського та інших районів з черговими роковинами визволення від німецько-фашистських загарбників. Нажаль нинішня виконавча влада на чолі з паном Ющенко не завжди чинить добро істинним ветеранам війни, а намагається реабілітувати сподвижників фашизму. Тому підтвердження є події на Хрещатику 15 жовтня, коли було спровоковано конфлікт між ветеранами Радянської армії та вояками ОУН УПА. Моє перебування в південному регіоні засвідчило, події в Києві ветеранами розцінюються як образа. Вони обурені діями влади, правих політиків, котрі намагаються влаштувати шоу на головній площі столиці. Історія пам’ятає, що псевдогероям оунівцям Нюрнберзький процес дав справедливу оцінку поплічникам фашизму. Сказане засвідчує, що режим Ющенко є антинародним та корупційним, який не шанує Конституції, співвітчизників. Ветерани Херсонщини вимагають від депутатів та влади не допустити подібного безпам’ятства під час святкування безпідставно виключеного з календаря святкових дат 88-ої річниці Великого жовтня. Другою проблемою, що обговорюється в таврійських селах та містах, особливо серед посадовців є інформація про наміри переселення оранжевих активістів з Західної України на Південь, як мовиться: „Все тайне з часом стає явним”. Мабуть, в такий спосіб керівники держави намагаються використати кошти американського держдепартаменту в сумі 60 мільйонів доларів задля просвітництва мешканців Півдня та Сходу України нав’язуванням цінностей помаранчевого шабашу. Відразу скажу, з Херсонським інтернаціональним краєм та його жителями даний експеримент не пройде. Більшість херсонців оцінюють нинішню владу як неправду, безвідповідальну, малопрофесійну і тимчасову. Недаремно в 2005 році 220 фермерських господарств через бездіяльність влади. залишення селянина сам-на-сам і з виробничими бідами зупинили свою діяльність. Вірно мовиться, маємо найбагатші землі, кубометр чорнозему донині зберігається в столиці Франції у вигляді еталону, а ми переживаємо хлібні, м’ясні, цінові кризи. У нас був найпотужніший промисловий потенціал серед країн колишнього Союзу. А сьогодні ми не здатні випустити пристойного автомобіля, достатню кількість вітчизняного комбайна „Славутич”. Виною подібного є те, що Україна будує дикий капіталізм допустили до управління аморальну владу. А що ж наш Президент? Здається, заснув у своїй колиски і разом з собою присипає державу. Такого здавання позиції на догоду заходу Україна ще не знала. Дякую.
Іван заєць. Сінченко передав слово Тарану.
Іван Заєць, фракція Української народної партії. Шановні громадяни! Українська народна партія стурбована наростанням антиукраїнської риторики і антиукраїнської діяльності. Ви щойно чули як незаслужено тут говорилося про Українсько-повстанську армію, говорилося про керівників держави. Річ в тому, що вам нічого боятися, шановні ліві провокації 7 чи 8 листопада, бо ніколи збоку правих, збоку патріотичних сил таких провокацій не було. Якщо і говорити про провокації 15 жовтня, то всі добре знають під якими прапорами ці провокації робилися. Це під такими як стоять ось тут у залі, під прапорами російськими і багато інших. Тому шукайте провокаторів серед своїх рядів. Це перше. Друге. Я б хотів би, щоб ми все-таки зрозуміли, що Україна сьогодні не ізольована від світу і шанс України буде тільки тоді, коли ми ввійдемо в світову систему економіки, коли ми будемо вміти захищати свої інтереси, коли ми будемо мати свою потужну економіку. І замість того, щоб готуватися до вступу в СОТ, ми хочемо заблокувати цей процес і поставити Україну у залежність від інших держав. Так само я не розумію позицію тих, хто кілька днів тому голосував за те, щоб українська авіація не використовувалася структурами НАТО, тобто проти меморандуму. Люди, з одногу боку, хочуть, щоб у нас високі технології розвивалися, автомобілебудування розвивалося, а з іншого боку вони рубають рішеннями Верховної Ради. Шановні друзі, Україна буде членом Європейського Союзу. Україна буде членом НАТО, бо саме ці організації об’єднують демократичні держави. Ці організації об’єднують держави, які вже 50 років між собою не воювали, де люди живуть дуже багато і де закон шанується. Я розумію чому олігархи не хочуть вступу до Європейського Союзу чи до НАТО, бо вони знають, що там треба буде виконувати закони, а це означає, що ти 90 копійок із гривні, яку вони сьогодні беруть у народу, обкрадають, треба буде віддати народу заробітною платою. То вони цього не хочуть, це зрозуміло. Але чому не хочуть ліві чи чому не хочуть соціал-демократи [[об’єднані]] я цього не розумію. Я так само не розумію чому зайнялись ліві і олігархи сьогодні. не підтримують сьогодні знищення цієї диференціації в соціальному забезпеченні громадян. Вони хочуть і далі, щоб 2 відсотки мали заробітні плати по сотні тисяч гривень, а щоб люди мали по 300 гривень. І, Адам Іванович, якщо ви будете мені відповідати, то я вам скажу, відмовтеся ви від своєї заробітної плати, а не я, бо ви чудово розумієте, що навіть якби я відмовився, то закон буде діяти. Тому я закликаю вас змінити закон, а не.
Іване Олександровичу, вона у мене набагато менша, а ніж у вас, бо я значну частину заробітної плати віддаю туди, куди потрібно віддавати – для трудящих. Будь ласка, Таран Віктор. Сас передає слово Надразі.
Віктор Терен, Блок Юлії Тимошенко. Шановні колеги! Шановні громадяни України! Вчора у Верховній Раді України розглядалося питання про проведення парламентських слухань щодо законодавчо-правового врегулювання проблем українців примусово переселених з території Польщі в Україну у 1944-1946 та 1951 роках. Це питання тут вже сьогодні порушував народний депутат Косів. Йдеться про те, що в ці роки сотні тисяч українців були примусово виселені із їхніх земель, де вони жили віками:., Холмщина, Лемківщини, вони були відпортовані в Радянську Україну. І от сьогодні, коли минуло вже півсторіччя від тих трагічних подій в уже незалежній Україні донині не дано належної політико-правової оцінки цій звірячій акції примусового виселення. А між тим ці безмежно скривджені люди вимагають, надсилають у Верховну Раду тисячі листів з єдиною вимогою і може з єдиним проханням, вони просять їх хоча б вислухати, послухати. Тобто, йдеться про проведення парламентських слухань з їхніх болючих проблем. А слухання потрібні для того, щоб по результатам цих слухань вийти на прийняття необхідних рішень. На прийняття рішень таких, наприклад, як про надання цим людям статусу депортованих, як про прирівняння їхнього статусу до статусу учасників війни. Вони вимагають прийняти рішення щодо спрощеного перетину кордону з Польщею, щоб вони могли поїхати і відвідати рідні місця, провідати батьківські могили, але їх не хочуть у парламенті навіть послухати. Тричі, продовж 2003, 2004, 2005 року Юлія Тимошенко, коли була ще депутатом, депутати Білорус, Турчинов, коли був депутатом, ваш покірний слуга вносили проект про проведення парламентських слухань щодо депортованих українців, і тричі наш парламент не захотів їх слухати. Це питання відхилялося. І не дивуюся з того, що таку позицію зайняли комуністи. Вони не хочуть слухати про звірячі вчинки їхніх попередників, не хочуть слухати правду про Українську повстанську армію, не хочуть правдивої української історії, бо правдива українська історія – це той наріжний камінь, на якому будується незалежна, справді вільна держава Україна, яка і справді – тут правильно говорив депутат Заєць, - має бути членом НАТО, членом європейської спільноти. Їм це не потрібно. Але мене дивує, мене обурює позиція Української Народної Партії – проектуємо до Володимира Михайловича Литвина, - які вчора не дали голосів за те, щоб послухати цих людей, в той час як в селах на Волині живуть тисячі, сотні тисяч цих людей. Ми будемо й далі відстоювати нашу позицію. Цих людей треба вислухати, треба провести парламентські слухання. Цих людей треба зробити рівноправними громадянами, а не.
Василь Надрага. Наступний – Полііт передав слово Комару.
Василий Надрага, Народный Блок Литвина. Уважаемые коллеги, я хотел бы выступить на одну тему. У нас состояние с богатством нашего населения вызывает искреннее недоумение: как наши люди в абсолютном большинстве, а это более 90 процентов населения, вообще выживают в наших условиях. И здесь государство, с одной стороны, вроде бы, декларирует, что готово поддержать этих людей, а по факту – постоянно над ними издевается. Ну, приведу пример. Согласно Постановлению Кабинета Министров от 27.071998 года за номером 1156 был определен порядок начисления субсидий на получение коммунальных услуг. Все вроде бы правильно: людям дают возможность платить за коммунальные платежи не больше 15 процентов от совокупного дохода семьи. Но вопрос упирается в то, что Верховная Рада, когда принимала свое постановление в марте 1999-го за номером 512, установила, что это должно быть 50 процентов от той суммы денег, которая в целом получает семья на руки. Кабинет Министров же принял решение, что это без учета налогов. То есть, соответственно, получается, что мы по факту начинаем считать ситуацию, когда согласно постановления Кабинета Министров люди из эфемерных сумм не могут получать субсидии, потому что в эту сумму доходов учитываются и те налоги, которые люди фактически не получают. Поэтому, исходя из этого, было направлено соответствующий и мой депутатский запрос в марте 2005 года. К большому сожалению, ответ, который был получен за подписью тогдашнего первого вице-премьер-министра Кинаха о том, что Министерство труда и Министерство финансов поручено дать разъяснения службам, оформляющим субсидии по данному вопросу и соответственно этот вопрос должен быть решен и людям будут считать только то, что они получают, а не то, что якобы где-то кто-то как-то им начисляет. К большому сожалению, кроме обещания, что вопрос будет решен, он не сдвинулся. И вопрос на сегодняшний момент не решен. Это необходимо отрегулировать и бюджете 2006 года, а самое главное – надо просто решить вопрос о том, что люди имеют право на отношение с государством только в той части денег, в той части сумм денег, которые они получают на руки, а не тех, которые якобы где-то по каким-то ведомостям проходят. Исходя из этой логики, считаю, что все-таки Кабмину надо этим вопросом позаниматься, это касается почти 90 процентов нашего населения. Спасибо.
Микола Комар. І за ним Лев Глухівський.
Микола Комар, фракція "Регіони України". Шановний Головуючий, шановні виборці! Фракція партії "Регіони України" відзначає, що діюча сьогодні в Україні модель управління державою орієнтована виключно на інтереси центральної влади, неефективна, схильна до корупції і не спроможна забезпечити достатній життєвий рівень наших громадян. Діюча схема надає невиправдані та егоцентричні переваги центральній владі за рахунок місцевого самоврядування. Виправити ситуацію можна насамперед, провівши глибоке реформування регіональної політики. Фракція партії "Регіонів" заявляє: після виборів до рад усіх рівнів у березні 2006 року повинна відбутися зміна принципів побудови системи влади в Україні. Цей процес має базуватися на глибокому аналізі існуючого стану речей. Ми переконані, що зміцнення насамперед у фінансовому плані місцевого самоврядування – це головний на сьогодні виклик для України. Знайшовши відповідь на нього, ми переорієнтуємо владу на передачу повноважень від центру до регіонів, що спростить вирішення проблем простої людини. Лише в такому разі владний апарат почне виконувати функції, які покладає на нього єдиний носій державної влади – український народ. Ключову роль у розширенні прав місцевого самоврядування має відіграти зміцнення його матеріально-технічної і фінансової бази. Слід негайно ухвалити зміни до податкового і бюджетного законодавства, розширити джерела формування доходних частин місцевих бюджетів. Фракція партії „Регіонів” звертається до Президента України з пропозицією провести засідання національної ради з питань державного будівництва, місцевого самоврядування і регіонального розвитку. Без обговорення в колі народних депутатів, представників регіональних еліт та місцевого самоврядування, а також експертів проштовхнути силою адміністративно-територіальну реформу немає сенсу. Такі авантюрні спроби, нагадаємо, зовсім нещодавно наразилися на рішучий супротив самих місцевих громад. Фракція „Регіони України” рішуче виступає проти спроб реформувати спосіб існування територій методом ававнтюрно-кавалерійського наскоку. У цій справі поспішиш, людей не насмішиш, а розізлиш. Розлючений експериментами нинішньої влади громадянин, сповна віддячить експериментаторам уже на найближчих виборах. Дякую за увагу.
Дякую. Лев Глухівський, будь ласка.
Лев Глухівський, фракція Народного Руху. Шановний пане Головуючий, колеги – народні депутати, уже пройшло більше двох тижнів, як ми заслухали керівників силових структур про події 15 жовтня на Хрещатику, але досі не маємо жодної інформації про результати розслідування. Фракція Народного Руху вважає, що ветерани УПА на свято Покрови, коли в Україні традиційно вшановують національні збройні сили мали юридичне і моральне право вийти на Хрещатик і відсвяткувати 63-тю річницю від утворення УПА. І хуліганські дії представників лівих сил, комуністів і прогресивно-агресивних вітренківців, які в грубій і образливій формі зірвали це святкування і глумилися над літніми людьми, ветеранами УПА, кидали у них яйця і різні предмети є кримінальним злочином. Громадяни України, які на референдумі 1 грудня 1991 року проголосували за незалежність, мають бути вдячними УПА і тим її ветеранам, які ще сьогодні є серед нас, за те, що УПА вела збройну боротьбу з усіма агресорами і не дала комуно-енкаведиським силам погасити незалежницьку ідею. За те, що вона передала її як естафетну паличку своїм послідовникам шестидесятникам, що і привело, нарешті у 1991 році до століття очікуваного торжества утворення української незалежної держави. І тому дії на Хрещатику 15 жовтня лівацьких сил, які, до речі, стояли там під російським триколором і тим самим ще раз підтвердили свою належність до п’ятої колони, мають бути осуджені нашим суспільством. Їхня паталогічна ненависть до ветеранів УПА - це ненависть послідовників тих, хто нищив український народ голодоморами, розстрілами, депортаціями, це – вираз їхньої безсилої люті, що вони не зуміли перешкодити утворенню української незалежної держави, яку вони завжди хотіли б бачити тільки у колонії російської імперії. Єдине, що вони сьогодні можуть – це шельмувати і обливати брудом УПА, поширювати вигадки про нібито здійснення УПА терористичних актів супроти мирного населення. Цим вигадкам уже ніхто не вірить, бо правда полягає у тому, і про це свідчить вивчення архівів, що ці жертви серед мирного населення, в основному, були результатом провокативної діяльності НКВД, який формував фальсифіковані спецбоївки УПА. Головорізів НКВД навчали української мови з галицьким акцентом і закидали на території, де діяла справжня УПА. Там вони масово вбивали мирних жителів, а партійна і державна пропаганда це приписувала УПА, надіючись позбавити підтримки населення. Прикро було 15 жовтня чути ці звинувачення тим дуже небагатьом воякам УПА, які змогли вийти на Хрещатик. Вони виборювали незалежність України, яку ми сьогодні маємо, вони вели збройну боротьбу під синьо-жовтим прапором і гербом-тризубом, які є сьогодні державними, і гімн, який надихав їх до боротьби – „Ще не вмерла Україна” – сьогодні є Державним Гімном України. Фракція Народного Руху переконана, що УПА неодмінно буде не державному рівні визнана борцем за національне визволення як не парламентом, то Президентом, як не зараз, то після березневих виборів. Прошу вважати цей мій виступ як депутатський запит до Генерального прокурора, міністра внутрішніх справ і керівника СБУ з вимогою не затягувати розслідування подій 15 жовтня на Хрещатику. Дякую.
Будемо завершувати. Всі, хто мав бажання виступити, мали таку можливість. Нагадую, що 8 листопада на ранковому засіданні проводиться День уряду про сучасний стан та перспективи розвитку страхових послуг в Україні, 9-11 ми будемо працювати у комітетах, фракціях і депутатських групах, і чергове пленарне засідання розпочнеться о 10 годині 15 листопада. На цьому ранкове засідання Верховної Ради оголошую закритим.