Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 29. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Bojana Muršič od 9. do 14. ure, Jani Prednik, dr. Franc Trček do 12. ure, Aleksander Reberšek do 13. ure, Danijel Krivec, Alenka Jeraj, Franc Jurša, dr. Franc Trček od 12. ure dalje, Samo Bevk od 9. do 16. ure, Iva Dimic, mag. Dejan Židan do 15. ure, Nik Prebil od 9.30 do 12. ure, Aljaž Kovačič od 9. do 15. ure in Andreja Zabret od 9. do 11. ure. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IGRAH NA SREČO, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade mag. Maji Hostnik Kališek, državni sekretarki Ministrstva za finance.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite mi, da vam kratko predstavim bistvene rešitve Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo. Poglavitni cilj, ki se želi doseči s predlogom novele in nadgraditi pravni okvir in nadzor prirejanja iger na srečo, je povečati varstvo potrošnikov ter vplivati na boj proti goljufijam in pranju denarja. S predlogom novele se zagotavlja tudi več denarja za šport, športnike in humanitarne organizacije. Želi se vzpostaviti pravni okvir, ki bo na bolj transparenten način omogočil dodelitev koncesij za trajno prirejanje klasičnih iger na srečo in za prirejanje posebnih iger na srečo, in sicer na podlagi javnega razpisa. Vlada Republike Slovenije bo po izvedbi vsakokratnega javnega razpisa koncesije dodelila na podlagi kriterijev, že določenih v veljavnem zakonu, iz česar tudi izhaja, da zakon sam po sebi ne pomeni, da bodo dodeljene tri nove koncesije. Na novo se določa, da klasične igre na srečo, ki jih trenutno lahko prirejata samo dva prireditelja, lahko prireja največ pet prirediteljev. Povečana konkurenca bo predvidoma imela pozitiven doprinos tako z vidika javnih dajatev kot tudi z vidika varstva potrošnikov. Liberalizacija trga lahko zagotovi višji nivo kakovosti ponudbe in preusmeri igralce od ilegalnih ponudnikov k tem, ki imajo koncesijo in so pod nadzorom države. Poleg tega novela vsebuje kar nekaj varovalk, ki bodo omogočile, da bo okolje za prirejanje iger na srečo bolj nadzorovano. Naj omenim nekaj od njih: novi razlogi za odvzem koncesije, če koncesionar ne odpravi kršitev, ugotovljenih v nadzoru; višji nivo osnovnega kapitala koncesionarjev; nova pravila glede oglaševanja stav; zahteva po sedežu za klasične igre v Republiki Sloveniji; novi razponi obdobij za dodeljevanje oziroma podaljševanje koncesij. Med klasične igre na srečo spadajo tudi stave, za katere se v predlogu novele predpisujejo posebni pogoji za pridobitev koncesije in določijo podrobnejši pogoji za prirejanje te vrste klasičnih iger na srečo. Določa se nepovratna vstopna dajatev v višini 500 tisoč evrov, ki si jo v razmerju 80 : 20 razdelita Fundacija za šport ter Fundacija za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij. V primeru, da bi Vlada na podlagi javnega razpisa povečala število koncesij za stavo, bi vsaka nova koncesija na področju stav za FŠO, ki financira športnike, pomenila dodatne vire v višini 400 tisoč evrov, za FIHO, ki financira invalidske in humanitarne organizacije, pa dodatnih 100 tisoč evrov. Predlog zakona tako omogoča več sredstev za invalide, socialno šibkejše in športnike. V okviru obravnave predloga zakona na seji Odbora za finance je bil potrjen dopolnjen predlog zakona, ki vključuje amandmaje, s katerimi se je strinjala tudi Vlada. Dopolnjen predlog zakona pomeni upoštevanje pripomb Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora za zagotovitev notranje skladnosti določb zakona. Nadalje so se upoštevale pripombe v zvezi z napitninami ter se je predlagalo zvišanje zakonsko določene najnižje stopnje koncesijske dajatve za prirejanje klasičnih iger na srečo z najmanj 5 procentov na najmanj 25 procentov. Dodala se je tudi pravna podlaga za zagotovitev morebitnih manjkajočih sredstev za FIHO in FŠO iz proračuna. Predlog zakona zagotavlja več denarja za delovanje športa in za delovanje humanitarnih in invalidskih organizacij, prav tako zagotavlja večjo varnost pri prirejanju iger na srečo, zato predlagam, da predlog podprete. Na koncu bi predlagala, da v skladu s 138. členom Poslovnika Državnega zbora na tej redni seji opravite tudi tretjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za finance. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Robertu Polnarju.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe in gospodje! Odbor za finance je na 40. seji 1. decembra lanskega leta in na nadaljevanju te seje 20. januarja letos kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložila Vlada. V uvodu je minister za finance povzel bistvene rešitve in cilje predloga zakona. Posebej je poudaril, da se bodo sredstva za izvajanje dejavnosti obeh fundacij, ki se financirata iz dajatev od iger na srečo, to je Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij in Fundacije za financiranje športnih organizacij, da se bodo ta sredstva povečala. V amandmajski obliki pa so bile sprejete nekatere pripombe Zakonodajno-pravne službe. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je predstavila pisno mnenje, ki že uvodoma opozarja, da bi moral predlagatelj pripraviti nov predlog zakona in ne le novele, saj predlog zakona predstavlja skoraj tretjino besedila veljavnega zakona. V predlaganih amandmajih so po njenem mnenju nekatere pripombe upoštevane, gre pa za manj zahtevne spremembe. Bistvene spremembe bi kazalo dodatno obrazložiti in pojasniti. Predstavnik Državnega sveta je predstavil njihovo mnenje, po katerem bodo spremembe imele negativne posledice na širšem področju socialnega, invalidskega in humanitarnega varstva. Prav tako spremembe lahko negativno vplivajo na višino zbranih sredstev iz naslova koncesijskih dajatev, iz katerih se financirajo športne organizacije. Glede na navedeno Državni svet podpira obstoječo ureditev organiziranja klasičnih iger na srečo in zavrača predlagane spremembe. V Državnem svetu se niso opredeljevali do vloženih amandmajev, že takrat pa, se pravi na seji Odbora za finance, so napovedali vložitev odložilnega veta, v kolikor bo zakon v predlaganem besedilu sprejet. V razpravi so nekateri člani odbora izpostavili in tudi direktno vprašali ministra samega, ali so v ozadju predlaganega zakona nekateri parcialni, če ne celo osebni interesi, posebej glede na dejstvo, da vsi deležniki, ki jih ta predlog zakona naslavlja, le-tega zavračajo. Opozorili so na transparentnost sprejemanja predlaganih sprememb in na določila obstoječe strategije razvoja iger na srečo, ki predpostavlja samo dva prireditelja klasičnih iger na srečo. Minister za finance je pojasnil, da ne gre za nikakršne osebne in tudi ne katerekoli druge parcialne interese. Vstop tujega prireditelja ni predviden. V predlogu zakona se definira spodnja najnižja stopnja koncesijske dajatve, ker prej te omejitve ni bilo. Kontrola oziroma soglasje lokalnih skupnosti še vedno obstaja in s tem bo še vedno tudi izvajan nadzor nad prirejanjem iger na srečo. Stave so nova oblika igranja, ki so umeščene v predlog zakona, in se prav tako predvideva več sredstev iz tega naslova. V Slovenijo naj bi se vrnili tudi igralci, ki trenutno igrajo na tujih stavnicah. Nekateri drugi razpravljavci so predlog zakona podprli. Izrazili so mnenje, da gre za vzpostavitev pravnega okvira, ki bo omogočal povečanje varnosti za igralce, preglednejši postopek podeljevanje koncesij in več prihodkov za državo ter obe fundaciji, ki prejemata denar iz koncesijskih dajatev. Bruto prihodki od iger na srečo namreč v zadnjih letih padajo, saj imata oba ponudnika zastarel poslovni model, stroškovno neracionalno poslovanje in ponudbo, ki za igralce ni zanimiva, zato se ti selijo v tujino. Odpor obeh obstoječih koncesionarjev do spremembe poslovnega okolja pa je razumljiv, saj ne želita izgubiti prevladujočega duopolnega položaja. Po opravljeni razpravi je odbor v skladu z osmim odstavkom 131. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel amandmaje, ki so priloga pisnemu poročilu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga skupaj in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji, dopolnjen predlog zakona pa je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na 26. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 1. 2. 2022. V razpravo dajem 12. člen ter amandma poslanskih skupin LMŠ, SD, SAB in nepovezani poslanci. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Sprožil bom prijavo na listo razpravljavcev. Prosim, da se prijavite. Prijava poteka. Prvi ima besedo Primož Siter.
Hvala lepa. Dobro jutro, spoštovani kolegice in kolegi! Sedaj je bilo iz uvodnih stališč, še posebej sedaj s stališča gospoda Polnarja iz sporočila z obravnave tega zakonskega predloga na delovnem telesu, jasna ena stvar predvsem. Tega zakona, tega predloga nihče ne podpira; ne podpirajo ga sindikati zaposlenih v igralniški dejavnosti, ne podpira ga lokalna skupnost – lokalna skupnost je bila tukaj zelo ostra –, ne podpira ga Državni svet; v glavnem ga ne podpiramo poslanci in postavlja se vprašanje, kdo ta zakon sploh podpira oziroma zakaj ga sploh imamo na mizi, če prinaša toliko neskladnosti oziroma če v to neko ureditev, s katero se sedaj vsi deležniki strinjajo, da je sorazmerno dobro urejena, prinaša sedaj neke novosti. Uvodoma bom izrekel nekaj glavnih pomislekov oziroma stališč, ki jih imamo v Poslanski skupini Levica, saj do našega amandmaja v končni fazi še pridemo, ampak takole. Igre na srečo so ena zelo specifična gospodarska panoga. So gospodarska panoga, prinašajo, ustvarjajo nek dobiček, prinašajo nekaj v državni proračun, ima pa tudi zelo specifičen družbeni učinek, kar smo na odborni obravnavi tudi že sami večkrat poudarili. Zelo specifičen družbeni učinek, ker za seboj prinašajo ta veliki minus, ki je možnost odvisnosti od iger na srečo, kar prinaša zraven družinsko problematiko, prinaša za sabo socialno problematiko, uničene družine, socialno ukrepanje in tako naprej. Je pa še ena specifika na področju iger na srečo kot gospodarski panogi, ki je ne vidimo drugje, in to je, igre na srečo so veliki ali pa zelo pomembni kontributor humanitarnim organizacijam, invalidskim, športnim organizacijam. Preko koncesijskih dajatev ustvarjajo ključno financiranje za delo in obstoj teh organizacij, ki pa tvorijo pomembno podstat za delovanje humanitarnih organizacij, invalidskih organizacij, športnih organizacij; tistih organizacij, ki družbi na nek način vračajo oziroma v družbi kompenzirajo tisto, kar igre na srečo mogoče s svojimi negativnimi učinki družbi odnašajo. S tega gledišča, še posebej glede prispevka gospodarske panoge iger na srečo invalidskim organizacijam in humanitarnim organizacijam, je boleča ugotovitev, da te invalidske organizacije ugotavljajo oziroma opozarjajo, da bodo po spremembah zakonodaje, ki jo imamo danes na mizi, deležne nižjih prihodkov, iz predloga zakona pa, tako organizacije opozarjajo, tudi ni razvidno, kako se bo ta manko nadomestil. Nacionalni svet invalidskih organizacij, recimo, pravi, da praktično vse evropske države podeljujejo pravico do prirejanja klasičnih iger na srečo izključno enemu prireditelju, mi pa tukaj zdaj ‒ se pravi, so zelo konservativne evropske države v tem, koliko prirediteljev je sploh na trgu ‒, Vlada pa s tem predlogom zdaj ta nabor prirediteljev širi. Posledično opozarjajo predvsem v FIHO, v Fundaciji invalidskih in humanitarnih organizacij, oziroma pri Nacionalnem svetu takole pravijo, »da njihove projekcije učinkov predlaganega zakona obetajo« ‒ pazite ‒ »30-odstotni upad sredstev oziroma financiranja koncesnin za Fundacijo invalidskih in humanitarnih organizacij in s tem obseg financiranja posebnih socialnih programov.« Saj, na področju tega zakona je veliko vprašanj; od lastništva pa do licenc, recimo, za igralniške delavce, način vključitve napitnine v maso koncesijskih dajatev in tako naprej in tako naprej. Veliko je odprtih vprašanj, ampak to, spoštovani kolegice in kolegi, na kakšen način se pa delo tako pomembne gospodarske panoge, recimo, še posebej na Goriškem, prevede v socialno državo, to pa mislim, da je stvar, ki mora bit v ospredju našega razmisleka. Moje vprašanje, ki sem ga ponudil Vladi, tudi na odborni obravnavi: Kaj ima ta vlada proti invalidom? Dodatek za pomoč in postrežbo je bil pod vprašajem v Zakonu o dolgotrajni oskrbi, Zakon o dohodnini odnaša 800 milijonov iz občinskih proračunov, ki se sicer lahko prevedejo v neke infrastrukturne projekte, tudi po meri invalidov in tako naprej. In to ostaja, spoštovani predstavniki Vlade, moja osredna kritika tega predloga zakona. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Luka Mesec.
Ja, hvala lepa. Zdaj bom približno nadaljeval tam, kjer je Primož končal. Namreč, panoga, v katero posega ta zako ‒ to so igre na srečo ‒, ni neka navadna gospodarska dejavnost, ampak je dejavnost s potencialno zelo škodljivimi družbenimi učinki. Zato imamo v bistvu dve sliki. Če pogledate, kako se do nje obnašajo zahodne države – Italija, zahodna Evropa, ZDA –, boste povsod našli podatke, da je tam stvar več ali manj organizirana v državne monopole ali duopole, tako kot pri nas, in skrajno omejena, zato da je negativnih družbenih posledic čim manj. Na drugi strani pa nimate daleč od nas držav, ki so dopustile liberalizacijo iger na srečo: Bosna, Srbija, Hrvaška, kjer se pa negativni učinki kažejo na vsakem koraku. Tiste kladionice, ki jih srečujete po mestih na Balkanu, so priljubljena zbirališča mladine, srednješolcev in raziskave kažejo, da je v Bosni že vsak četrti srednješolec zasvojen z igrami na srečo. Kaj to pomeni za njegov razvoj v prihodnje, si lahko predstavljate. Na Hrvaškem so tudi pokazali močno korelacijo med tistimi, ki so zasvojeni z igrami na srečo, in zapadanjem v kriminal, in zato je vprašanje predvsem za tiste, ki pogosto nastopate s sloganom Za otroke gre, kakšen svet jim hočete tukaj ustvariti. Kakšen svet jim hočete ustvariti? Loterija Slovenije nima, kot smo slišali v poročilu MDT-ja, zastarelega poslovnega modela, ki je nezanimiv za igralce zaradi lenobe. Loterija Slovenije ima sistem, ki je relativno nezanimiv za igralce, zato da omejuje obseg iger na srečo. Kot smo večkrat slišali v razpravah, in to smo tudi poudarjali, trenutna koncesnina, čeprav ni omejena, ni postavljena spodnja meja, vi ste jo zdaj najprej hoteli postaviti na 5 odstotkov, zdaj jo na 10 odstotkov. Trenutna koncesijska dajatev – pardon 5 odstotkov – ostaja, trenutna koncesijska dajatev znaša 43 odstotkov, čeprav ni postavljena spodnja meja. Kar pomeni, da Loterija Slovenije praktično polovico denarja, ki ga zbere s srečkami, s stavami in tako naprej, zadrži in ga razdeli raznim humanitarnim, invalidskim, športnim organizacijam, zato je ta model nezanimiv. Ko boste enkrat vzpostavili trg, bo pa Loterija Slovenije, če bo hotela ostati konkurenčna in v koraku z ostalo ponudbo, morala to koncesijsko dajatev zmanjševati proti minimalni, proti 10 odstotkom, ker se bodo ostali, da bi jo dohitevali, poslužili modela, da bodo z minimalnim zadržanjem denarja zase, ga čim več razdelili, zato da bodo igre na srečo čim bolj zanimive in da bodo pritegnile čim več igralcev. To je jasno, kaj bo posledica trga oziroma kaj bo posledica komercializacije te dejavnosti. In drugič, ta zakon je poln protislovij; po eni strani poslušamo, da naj bi bilo denarja za vse več, kot smo slišali v predstavitvi ministrstva, po drugi strani pa je to isto ministrstvo povedalo, da bodo sredstva, ki zdaj gredo iz iger na srečo v FIHO in v FŠO, se pravi Fundacijo za invalidske in humanitarne dejavnosti in v Fundacijo za šport, po novem prihajale iz proračuna, kar pomeni, da ministrstvo samo računa, da bo denarja manj in da poskuša potešiti te organizacije, ki so upravičeno panične, kaj bo, če se koncesnina zmanjša za 43 odstotkov, ki je zdaj, na minimalne stopnje določene po zakonu, jih tolažite, »no, potem boste pa dobili denar iz proračuna,« kar je v bistvu perverzno. Po eni strani boste skomercializirali družbeno škodljivo dejavnost, po drugi strani pa dosegli to, da bo za tiste, ki zdaj imajo nekaj od iger na srečo in ki ustvarjajo pozitivne družbene učinke, denarja dejansko manj oziroma še več; plačevati bomo morali iz proračuna. To je šolski primer privatizacije dobičkov v rokah teh, ki bodo stave prirejali, in socializacije izgub, torej v rokah nas, ki bomo zdaj iz proračuna po novem plačevali stvari, ki so se zdaj plačevale s tržno dejavnostjo. To boste dosegli. Tako če potegnem črto, bi še enkrat opozoril, da imate primer tega, kar vi počnete, v Bosni, Srbiji in na Hrvaškem. V zadnjih tednih je bilo napisano polno člankov o tem, kakšne družbene učinke to tam proizvaja, lahko pa pogledate, kako so stvari urejene v Italiji, kako so urejene v ZDA. V Delu se je nedavno oglasil belgijski poznavalec iger na srečo, ki je povedal, da ima 45 zveznih držav ZDA igre na srečo urejene monopolno, torej tako kot pri nas, ena država jih ima strogo prepovedane in samo v par državah so stvari komercializirane. In drugič, ko se pogovarjamo o tem, kakšne družbene učinke to proizvaja, trenutno imamo sistem, ki hudih negativnih posledic ne pušča, ker vanj ni množično vpleteno prebivalstvo, po drugi strani pa zagotavlja dodatna sredstva za invalide, za humanitrce, za šport. Vi boste pa to postavili ravno na glavo. Da bi dosegli iste finančne učinke za te organizacije, bo treba igrati štiri do osemkrat več; se pravi, bo treba vključiti nekajkrat več igralcev, ki bodo nekajkrat več svojih prihodkov zapravili za igre na srečo. Na drugi strani pa bomo invalidske, humanitarne in športne organizacije očitno po novem sofinancirali iz proračuna, ker ministrstvo tudi samo računa, da bo denarja iz tega naslova iger na srečo po novem manj. Jaz ne vidim niti enega razloga, da bi ta zakon podprl. Zato ga bomo seveda v Levici zavrnili. Predlagamo, da tako naredite tudi ostali.
Hvala lepa. Besedo ima Jože Lenart.
Hvala, predsednik. Poglejte, spoštovani kolegice in kolegi, igre na srečo v Sloveniji predstavljajo med nami, med ljudmi, kar nekako en tak sestavni del delovanja humanitarnih in športnih organizacij, ki se v dobršnem delu financirajo iz koncesnin in tudi seveda dela davkov od teh dobitkov, ki jih prejmejo potem lokalne skupnosti. Na to smo Slovenci kar nekako ponosni. To je nekako sestavni del v naših glavah, da je to tako. In nekako to dobro urejeno področje sedaj razbijate s to novelo zakona in seveda odpirate prostor med drugim tudi tujemu kapitalu in to je nekako nezaslišano. Še enkrat poudarjam, na tem področju s to novelo Vlada ostaja s tem predlogom popolnoma sama, seveda s poslanci koalicije ‒ tisti, ki seveda to podpirate. Ampak upam, da tudi tu ni več soglasja, predvsem v zadnjih dneh, ko se je zelo jasno oglasila tudi slovenska Karitas in opozorila na to, kako je to škodljivo. In vsaj upam to, da ste potem poslanci NSi, ki te vrednote seveda spoštujete in je to del vas, da ste dojeli, da je ta novela sprememba na tak način, da bi dajali del teh sredstev oziroma da bi se z dobički okoristili tudi tuja podjetja in celo odnašala ta naša sredstva igralcev ven iz Slovenije, da boste temu nasprotovali. Vsaj upam, da je tako. Ta amandma ima tak mali popravek v eni besedi, ki pa zelo veliko pomeni. Iz tega »morebiten vpliv«, ker sedaj ste končno dojeli, da ti viri le niso tako trdni, kot nam ste jih želeli predstaviti oziroma nam jim sploh v nobeni analizi niste znali predstaviti, in seveda ne stojijo, da gre praktično za dejansko vplivno financiranje invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij. To je tista sprememba. Sedaj pa dovolite, da še podam točno tako, kot smo tudi uradno zapisali obrazložitev temu amandmaju. »Predlagatelji amandmaja nasprotujemo samemu predlogu zakona, saj smo mnenja, da bo ta obstoječo ureditev področja iger na srečo v Republiki Sloveniji spremenil na slabše. Še toliko bolj zaradi amandmaja, s katerim je koalicija na matičnem delovnem telesu spremenila predlagani 12. člen. Dosedanja ureditev je namreč invalidskim, humanitarnim in športnim organizacijam zagotavljala sredstva v ustrezni višini, če pa bo predlog zakona sprejet, pa bodo več dobili zasebni lastniki. Razliko pa bomo očitno pokrili kar državljanke in državljani iz proračuna.« Nezaslišano, nehigienično in celo predrzno! Ne vem, kaj še lahko rečem drugače, da na tak način posegamo sedaj v tem državnem zboru v zakon, vključujemo tuje lastnike, tujim podjetjem odpiramo pot, ki bodo odnašali dobičke s tega področja, in sedaj bi to razliko pa pokrivali davkoplačevalci. Kdor bo danes to potrdil? Potem pa ne vem, kaj je z vami! Dobesedno se delate norca iz davkoplačevalcev s tako vsebino samega zakona in tudi amandmaja, ki ste ga potem vključili v to. Saj pravim, to je celo predrzno. Na Odboru za finance je bil namreč sprejet ta amandma koalicije, ki je spremenil besedilo petega odstavka na način, da se v primeru, če pride do znižanja financiranja invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij iz naslova koncesijskih dajatev, pri tem se seveda upošteva povprečje financiranja iz preteklih treh let pred uveljavitvijo predloga zakona, se razliko krije iz proračuna Republike Slovenije. Še enkrat, predrzno, kaj se tukaj greste! Ta rešitev, da bi kar proračun pokrival razliko med pridobljenimi sredstvi iz naslova koncesijskih dajatev, če teh ne bo dovolj, je v diametralnem nasprotju s cilji in načeli zakona, ki jih navaja predlagatelj. Ta predlog zakona trdi, da se obstoječa ureditev spreminja zato, da se vzpostavlja dodatna konkurenca na trgu klasičnih iger na srečo, kar bo pripomoglo k izboljšanju ponudbe in zviševanju prihodkov od klasičnih iger na srečo – na strani 5. Še več pa trdi na strani 8, da bo predlog zakona imel zaradi odprave omejitev pri pridobivanju koncesij na področju klasičnih in posebnih iger na srečo in s tem povečane ponudbe na področju prirejanja iger na srečo pozitivne posledice na državni proračun in druga javna finančna sredstva, česar pa v tem trenutku seveda ni mogoče konkretneje opredeliti in tudi nikoli ni bilo dokazano, da je to možno. Prav nasprotno! Predlagatelj zakona, seveda Vlada, je torej v vmesnem času od vložitve v zakonodajni proces vendarle konkretneje opredelil pozitivne posledice na državni proračun. Ugotovil je torej, da so posledice na državni proračun lahko negativne. Lahko. Seveda so! Kaže, da si Vlada močno prizadeva za dekonstrukcijo obstoječe in delujoče ureditve občutljivega področja iger na srečo in celo na način, da morebitne negativne posledice sprememb, ki jih predlaga, obesi na že tako naluknjan državni proračun, ki v tem trenutku presega 15 procentov prihodkov. Predlagatelji torej ne želimo, da bi proračun pokrival namerne ali nenamerne napake predlagateljev v izračunih, kaj bo sprememba ureditve prinesla družbi. Zato z amandmajem predlagamo spremembo tretje alineje petega odstavka. Še enkrat ponovim, da celotne novele tako in tako ne podpiramo, ker je zelo zelo škodljiva za bodoče področje iger na srečo v Sloveniji, ki je do sedaj veljala za vzorno, za humanitarne in športne organizacije. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Janja Sluga.
Hvala lepa. Danes imamo žal na mizi še en predlog zakona za urejanje, pravi Vlada, področja, kamor Vlada popolnoma po nepotrebnem vtika svoj nos. Področja, kamor bi ga pa morala, kjer ji je Ustavno sodišče naložilo, da ga mora ‒ govorim seveda o Zakonu o nalezljivih boleznih –, tega pa se seveda izogiba. In takih primerov je v tem mandatu oziroma v času vladanja te vlade kar precej. Jaz sem v imenu nepovezanih poslancev zelo obširno predstavila naša stališča že na samem odboru. Tam sem se zelo podrobno dotaknila vseh problemov, ki jih vidimo v tem zakonu. Žal sem tokrat tako omejena s časom, da tega pač ne morem še enkrat storiti, ampak se bom dotaknila zgolj tistih najpomembnejših problemov, ki jih tukaj vidimo. Tukaj so seveda še licence pa so napitnine pa je še marsikaj drugega, kar je v tem zakonu, ampak pod črto lahko rečem, da sta bistvena problema samo financiranje invalidskih humanitarnih in športnih organizacij in na drugi strani družbeni vpliv, ki ga bo prinesla zdaj ta liberalizacija prirejanja iger na srečo. Začetek je seveda vedno na začetku in začetek je bil že v letu 2018, ko je eden izmed poslancev v parlamentarni postopek vložil precej podoben predlog zakona. Zakaj govorim o njem? Zato, ker je takrat Vlada v svojem stališču zelo jasno zapisala, da imamo v Sloveniji zgledno urejen sitem prirejanja iger na srečo, da v resnici vse štima, če rečem po domače, in da ni nikakršnega razloga, da bi to, kar funkcionira, spreminjali. To je bilo zapisano v mnenju Vlade Republike Slovenije 22. februarja 2018, kot rečeno, na precej podoben predlog zakona, ki ga je takrat v postopek vložil eden izmed poslancev. Torej, več kot očitno pisci zakona niso iz vrst Ministrstva za finance. Več kot očitno je predlog, ki ga imamo danes na mizi, spisal nekdo drug; ne bom si drznila niti ugibati, kdo, ampak uslužbenci zagotovo niso isti. Vlada je takrat, torej v letu 2018, na štirih straneh podrobno obrazložila vse razloge, zakaj je proti. Poleg tega, da je navedla, da je sistem dober, da funkcionira in da bi se lahko druge države zgledovale po nas, je navedla takrat v tem stališču tudi naslednje – citiram: »Vlada ocenjuje, da ocena finančnih posledic predloga zakona za državni proračun in druga javna finančna sredstva ni ustrezna, ker predlagatelj navaja, da se bodo prihodki iz naslova davkov v proračun povečali, v resnici pa bi se prihodki iz naslova davkov znižali.« Konec citata. Kaj se je zdaj zgodilo od leta 2018 do danes, da ima Vlada diametralno nasprotno stališče, ki pa ga že spreminja? V opoziciji smo že od prvega dne v bistvu opozarjali na ta negativen učinek za državni proračun, Vlada je zatrjevala drugače, nakar se je čudežno zopet, vsaj delno, premislila in prišla na sejo matičnega delovnega telesa z amandmajem, v katerem sama priznava te negativne učinke za državni proračun. Seveda, koalicijski poslanci so ta amandma k 12. členu potrdili. Ta je zdaj sestavni del zakona, pri čemer pa je treba povedati, da v ničemer ne rešuje bistvenih težav tega zakona, na katere smo predhodno v opoziciji vsi opozarjali. Je pa jasen znak, da Vlada dela eno, govori pa drugo, ker je to v nasprotju s tem, kar je Vlada v tem vmesnem času zatrjevala. In kot je že bilo rečeno, torej, zdaj je predvideno – Vlada seveda prizna, da denarja ne bo toliko, kot je zatrjevala, da ga bo, in potem nalaga državnemu proračunu, da bo pokril razliko. Torej, vsi davkoplačevalci bodo krili neke dobičke nekih zasebnih družb. To je zdaj naredila Vlada. Če se sprašujemo, na kakšen način se bo pokrila ta razlika iz koncesijskih dajatev za invalidske, humanitarne in športne organizacije, potem se moramo malo poglobiti v ta zapis. In ko se poglobimo v ta zapis, v tem delu seveda ugotovimo, da so danes že določeni načini, kako lahko določen subjekt, določena pravna ali fizična oseba pridobi sredstva iz državnega proračuna. Namreč, državni proračun loči med posrednimi in neposrednimi proračunskimi uporabniki. Neposredni proračunski uporabniki so državni organi, občinske uprave, lokalne skupnosti in tako dalje, posredni proračunski uporabniki pa so javni skladi, javni zavodi, agencije in tako dalje. Nobeni izmed teh niso invalidske, humanitarne in športne organizacije, pod nobenega od teh ne padejo. Torej lahko padejo pod tiste prejemnike proračunskih sredstev, ki so pravne ali fizične osebe, ki pa morajo za to, da pridobijo sredstva iz državnega proračuna, imeti z državo sklenjeno pogodbo, jih pridobiti na podlagi neke odločbe, sklepa in tako dalje. Torej, niti na ta očitek, na to vprašanje nismo dobili nikakršnih odgovorov, kako si je Vlada zamislila to izvesti. To je seveda problematično zaradi tega, ker z zakonom ni mogoče dodeliti proračunskih sredstev tem organizacijam, ne da bi prišli po Zakonu o igrah na srečo v nasprotje z Zakonom o javnih financah, ki določa to, o čemer sem pač ravnokar govorila. Torej je predlog amandmaja oziroma tekst, kot je bil sprejet, dejansko v nasprotju z enim drugim zakonom, to je Zakonom o javnih financah, in je kot tak ne samo protizakonit, ampak tudi protiustaven. Vlada je, kot že rečeno, ocenila finančne posledice novega predloga kot pozitivne za državni proračun, potem pa naknadno prišla z amandmajem, v katerem priznava, da te ne bodo tako pozitivne, kot je zatrjevala, pač pa, da jih bomo celo v razliki, ki bo umanjkala, pokrivali že pol državljank in državljanov. Tisto, kar ta tekst v resnici tudi postavlja pod vprašaj, je način financiranja oziroma način razdeljevanja sredstev med invalidske, humanitarne in športne organizacije, ki trenutno poteka dobro, zagotavlja neko stabilno financiranje. Pričujoči tekst pa dejansko vzpostavlja popolnoma nov koncept financiranja, po katerem naj bi na javnem razpisu za podeljevanje sredstev, torej poleg teh obstoječih organizacij, ki jih že danes poznamo, sodelovale lahko tudi neke nove tovrstne organizacije. Oblikovale bi se torej lahko neke nove paralelne strukture za dodeljevanje sredstev in seveda vse, tako te obstoječe kot tudi nove, si bodo po svojih najboljših močeh prizadevale pridobiti proračunska sredstva. In ker zakonskih podlag za razdeljevanje po takem načinu seveda ni, bo prihajalo do težav. Pričakovati je veliko nejasnosti, pričakovati je mogoče celo tudi sodne postopke in s tem povezane težave v prakse in zastoje v financiranju tudi obstoječih organizacij – pa me popravite, če se vam zdi, da temu ni tako. Ko se pogovarjamo o višini dajatev in kot je bilo v stališču Vlade rečeno, da se zdaj ta popravlja; vsi vemo, da se koncesijske dajatve obračunajo od razlike med vplačili in izplačili. Če postavljamo zdaj na ta trg nove ponudnike, potem je edini način, kako v dvamilijonski državi priti do dodatnih igralcev ali pa do dodatnih sredstev, ki bodo v obtoku pri igrah na srečo, je torej samo na način povečanja dobitkov in močnejšega, bolj agresivnega oglaševanja. To pa hkrati zaradi tega, ker so koncesnine v tej razliki, pomeni seveda nižje nominalne zneske za te organizacije, kar so seveda tudi same organizacije posebej izpostavljale in so se tudi po sprejetju tega amandmaja poslancem ‒ vsem, vsi ste dobili to na svoje elektronske naslove ‒ ponovno oglasile in ponovno potrdile, da dejansko ugotavljajo, da bo teh sredstev manj. Tako FIHO kot tudi Fundacija za šport nam je poslala podrobno obrazložitev, zakaj je temu tako. Obdobje, ki ga ta tekst zdaj določa kot neko primerljivo obdobje, na podlagi katerega se bo presojalo, ali so dejansko organizacije zadostno financirane ali ne, pa je tri leta pred uveljavitvijo tega zakona. Vsi dobro vemo, v kakšnem času živimo. Vsi tudi dobro vemo, če pogledamo poročila, ki jih obravnavamo tudi v tej hiši, da so ta leta 2019, 2020 in 2021 zaradi pandemije in s tem povezanimi nekimi težavami tudi v gospodarstvu, nižjo kupno močjo prebivalstva in tudi z vidika obsega sredstev, ki so jih iz naslova koncesijskih dajatev prejele invalidske in humanitarne, športne organizacije, precej problematična, bistveno slabša kot leta pred tem obdobjem; in tudi slabša od tega, kar so organizacije pričakovale in še pričakujejo zdaj v prihodnjih letih. To pomeni, da je nemogoče zagotavljati ustrezno financiranje, če se opiramo na podatke teh treh let. Tako ta korak, o katerem govorite, ki nekako postavlja spodnjo mejo financiranja na 25 odstotkov, je samo navidezen. Ker je dejansko zdaj, četudi ni tako zapisano, v resnici že vrsto let prireditelja iger na srečo v resnici prispevata med 25 in 45 odstotki za te organizacije. Kar pomeni, da se tudi z zamejitvijo na 25 odstotkov ta številka dejansko zmanjšuje. Sedaj, ko sem govorila pa še o drugem delu, torej o nekih družbenih učinkih, ki jih takšna liberalizacija prinaša. Tu se strinjam z nekaterimi predgovorniki, ki pravijo, da so danes kljub trgu iger na srečo s tema dvema ponudnikoma pri nas neki družbeni učinki mogoče majhni ali pa bi rekla, zelo majhni. Bistveno slabše se nam bo godilo, če se ta predloga zakona uveljavi. Govorim seveda o zdravljenju zasvojencev, govorim o pregonu kriminala, govorim o škodi, ki nastane s temi kriminalnimi dejanji, govorimo tudi o nelegalnih ponudnikih, ki jih ta predlog zakona v ničemer ne rešuje, in govorim seveda o stroških države, ki so s tem povezani. Že zadnjič sem izpostavila neko oceno strokovnjakov, da stroški države, ki so povezani z odvisnostjo od iger na srečo, na posameznega igralca po analizah ‒ za razliko od tega, kar je Vlada prinesla, kjer nobenih analiz seveda ni –, po analizah strokovnjakov znašajo letni stroški na posameznega igralca za zdravljenje odvisnosti med osemsto in tisoč 200 evri. Kje pa je to pokrito? Ne govorim samo o stroških za zdravje, govorim tudi o tem, kakšne učinke ima potem takšna bolezen, takšna odvisnost na vse bližnje, na družinske člane in tudi širšo skupnost. Teh učinkov ni mogoče niti finančno ovrednotiti. Na Hrvaškem si lahko kar podrobno pogledamo, kakšne težave imajo, ko ugotavljajo, da so že dijaki in študentje zasvojeni z igrami na srečo. Mislim, da niso to države, po katerih bi se mi morali zgledovati, pač pa, da se radi zgledujemo po državah, kjer pa imajo od prve do zadnje to urejeno monopolno. Zakaj? Zato, ker mora biti pod strogim nadzorom, ker je treba kontrolirati, kaj se dogaja. Ta zakon bo prinesel tako slabe stvari, da jih potem za nazaj ne bo več mogoče popraviti.
Hvala lepa. Besedo ima Matjaž Nemec.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, dobro jutro, dober dan! Gre za novelo, ki je škodljiva in nerazumna. Vidim, da ministra tudi danes ni med nami, že pri prvem branju v nadaljevanju Odbora za zunanjo politiko ni sodeloval pri razpravi, kljub temu da je, kot razumem, eden in edini promotor tovrstnih sprememb. Novela zakona o igrah na srečo je namreč postavljena pred dejstvo, da nihče, ampak čisto nihče ‒ poudarjam nihče od vseh deležnikov, govorim o tistih, ki so ponudniki, tistih, ki so dejansko koristniki, tukaj govorimo o humanitarnih, invalidnih in športnih organizacijah, ter seveda vsi ostali deležniki ne podpirajo tovrstnih sprememb. Ni enega samega subjekta, ki bi te spremembe podpiral, razen Poslanske skupine SDS ter njihovega ministra. Nerazumno, namreč pred več kot pol leta so deležniki dobil na mizo predlog zakona oziroma novelo zakona, ki dejansko je bil diametralno nasprotno oziroma popolnoma drugačen od tistega, ki smo ga dobili kasneje v proceduro v Državni zbor. In od tukaj dejansko se poraja sum, kdo je avtor, kakšen je namen, in upravičeno se sprašujemo, ali gre za tipičen lobistični zakon, kjer v relativno dobro urejeno področje posegamo na način, da preferiramo enega ponudnika, ki je že vnaprej izbran ali pa bi lahko bil zelo blizu vodilnim v tej državi. Gre namreč za nerazumno početje, ko imamo urejeno področje, ki je po zgledu mnogih evropskih držav primorana biti zelo strogo regulirana, kajti ima ‒ kot rečeno – dobre lastnosti kot tudi slabe. Te slabe se predvsem manifestirajo v obliki zasvojenosti, za kar imamo v Novi Gorici tudi kliniko, ki v zadnjem obdobju ne beleži, bom rekel, števila posameznikov z zasvojenostjo iger na srečo. Torej, imamo sistem, ki financira tako humanitarne kot invalidne ter športne organizacije, s katerim so te organizacije zadovoljne. Namreč, ta potek financiranja je stabilen, vnaprej dobro dorečen in znan, kar zagotavlja humanitarnim, invalidskim in športnim organizacijam neko vizijo potem razvoja in oblikovanja. Namreč, izpostavil bom nekaj organizacij, ki so prepoznavnejše, kot so, recimo: Karitas, Rdeči križ, Zveza invalidnih društev ILCO, ali pa Zveza društev gluhih in naglušnih Slovenije, ali pa Zveza sožitje, sindikati zaposlenih v podjetjih, ki se ukvarjajo s posebnimi igrami na srečo, kot so predstavniki sindikatov portoroških kazinojev ali pa Hitovi sindikati, ki se dejansko postavljajo na stališče, da je zakon škodljiv. Nabor teh, seznam teh je praktično dolg in vsi, čisto vsi, relevantni akterji se zoperstavljajo temu predlogu ali pa tej spremembi. Namreč, naša vlada skuša skozi Državni zbor spraviti spremembo zakona, s katerim bo poleg splošnih slabih učinkov močno spodkopala delavske pravice. Kot že rečeno, z ukinitvijo licenciranja bi ukinili obvezo strokovne usposobljenosti delavcev v igralništvu in omogočili zamenjavo z nestrokovnim kadrom. To je kader, ki je izobražen, to je kader s posebnimi veščinami, znanji in senzibilnostjo do uporabnikov ‒ to govorimo za večje kazinoje ter seveda salone – v panogi, ki je specifična in so potrebna potrebna znanja, zato da se lahko na gosta ali pa povpraševalca obrnemo na način, da znamo pristopiti v danih okoliščinah na način, da mu ne bi pretirano škodovali. Tisto, kar bode v oči, je, da v zadnjih tednih postaja jasno, da ta vlada dopušča razprodajo in razkosanje strateške slovenske turistične infrastrukture, kar vidimo v Savi turizem. Zato obstaja realna bojazen, da ob razcepitvi turističnega igralniškega dela Vlada pripravlja teren za to, da bi novogoriškega turističnega giganta prodala že vnaprej znanemu ponudniku. Uvaja ostro konkurenco na podlagi arbitrarnih odločitev. Tukaj daje na enako velikem trgu predvsem možnost ali pa opozorilo z naše strani, da se bo število ponudnikov povečalo dvainpolkrat. Torej govorimo o panogi, ki ima omejeno število ponudnikov. V veliki večino so ti povezani z državo ali pa v njeni lasti. Odpiramo trg z liberalizacijo na način, da bo ponudnikov dvainpolkrat več. Kakšna so tveganja? Ti ponudniki se bodo za relativno zaprt trg borili na različne načine in seveda je moč sklepati in izpostaviti, da bomo deležni večjih ali pa močnejših marketinških prijemov, torej agresivnejših, in s tem spodbujali nove, mlajše igralce, da se dejansko podajo v ta neznani svet zasvojenosti v igralništvu. In verjemite mi, prihajam iz okolice Nove Gorice in v poznih devetdesetih letih, v začetku tega stoletja, sem mnogokaterega prijatelja, kolega, znanca, videl, kako je dejansko padel v to spiralo zasvojenosti z igrami na srečo. Kaj to pomeni? To pomeni družinske tragedije, to pomeni pomanjkanje financ in seveda posledično vse, kar potegne na psihološkem vidiku ne samo na posameznika, ampak družino in celotno okolico, ki tega posameznika obdaja. Torej, absolutno dokazljivo je in mnogi so to dokazovali, da je strošek, ki povzroča zasvojenost, bistveno večji do prinosa samih iger na srečo. Zato so mnoga ali pa večina sodišč evropskih držav zagovarjala monopole in regulacijo te panoge. Ker kot rečeno, ima lahko visoke doprinose, ampak ima veliko škodljivih učinkov na družbo kot celoto. To dokazujejo predvsem izkušnje, ki jih imamo v naši bližini. Govorim na področju jugovzhodne Evrope, nekdanjih članic evropske države, tudi Republike Češke, kjer so z liberalizacijo omogočili, da so tako imenovane, Slovencem bolj znane kadionice dopuščene praktično za vsakim vogalom. To bi se lahko dogajalo v Portorožu, v Novi Gorici, na Bledu; tam, kjer so turistično bolj zanimive destinacije. S tem bi odprli vrata predvsem mladim, kajti ti so najbolj ogroženi, zato da bi njihov dostop do iger na srečo bil praktično omogočen na način, da se ne bi izvajalo nobene kontrole nad tem. Naj spomnim, da v 90. letih so Slovenci lahko samo [[…]]Oziroma v prvi polovici 90. let Slovenke in Slovenci sploh niso smeli, državljani in državljanke, v kazinoje. Kasneje v 90. letih se je to omejilo dvakrat na mesec. Danes se je ta liberalizacija do te mere že dotaknila Slovenije, da državljanke in državljani lahko nemoteno vstopajo v kazinoje, kadarkoli želijo. Torej, dostopnost je relativno enostavna. Ampak, s tem ko bi se omogočilo uvedbo tako imenovanih stavnic na vsakem vogalu, to, kar nagovarja ta sprememba zakona, bi pomenilo, da bi se ta razmerja praktično porušila. Kot že rečeno, ta novela zakona ne rešuje problemov lastništva in prirediteljev iger na srečo. Seveda imamo klasične ponudnike, to so Športna loterija in stave, ki so v večinski državni lasti. Imata duopol na tem področju. Seveda s tem je nadzor najlažji in, kot že rečeno, z njima imamo utečen sistem, katerega podpirajo vse relevantne organizacije, humanitarne, invalidne in športne, kot že rečeno. Brez leporečenja: seveda bi bile dobrodošle določene spremembe in manjši popravki. Ampak to, kar počnete vi, spoštovani, seveda z odsotnostjo ministra za finance, Širclja, je dejansko rušenje razmer, ki so se vzpostavile v 30 letih na tako pomembnem področju, kot so igre na srečo. Prinaša bolj tvegane produkte, torej kot že rečeno, tujci bodo lahko vstopili na naš trg, kar bo, kot že rečeno, povečalo agresivnejšo taktiko in bolj tvegane produkte, predvsem ko govorimo o taktiki oglaševanja. Torej, dotikate se področja in teh vaših sprememb se v bistvu otepajo čisto vsi relevantni akterji. Sindikati v Hitu govorijo o tem, da bodo stavkali, v kolikor bo spremenjena novela oziroma da bo dosežena sprememba novele zakona. Tisto, kar bode v oči, v svoji osnovi je, da do sedaj smo imeli relativno urejen sistem. Potem ko so mnoge relevantne institucije opozorile, da se ruši ta sistem financiranja, je Vlada z nerazumnim posegom, konkretno v 12. člen, zagotovila v primeru, da bo prišlo do upada prihodkov za humanitarne, invalidne, športne organizacije, omogočila financiranje iz proračuna. Mislim, to je absurd absurdov! Imamo zakon, imamo panogo, ki je donosna, imamo zakon, ki relativno dobro ureja to področje. In mi kot odgovor na to, da je možen potencialni upad prihodkov, omogočamo financiranje oziroma omogočamo pomoč, bom rekel bolj po ljudsko, tem organizacija, da se bo arbitrarno odločala vsaka vlada, da jim bo iz proračuna omogočila enak obseg sredstev, kot ga je [[…]]Ampak to je absurd! To samo potrjuje in utrjuje stališče, da ste pripravili zanič zakon. Vselej ste govorili, da je ta zakon bil deležen mnogih pogovorov, da so bili vključeni vsi deležniki in da ste se pripravljeni pogovarjati o njem. Ampak vaša dejanja ravno nasprotno govorijo. Želeli ste s tem 12. členom zadovoljiti potrebam predvsem Fundaciji za financiranje invalidskih in humanitarnih organizaciji, bolj znane kot FIHO. Na presenečenje vseh, ampak ne na presenečenje vseh nas, vam je ravno ta FIHO pred dvema dnevoma poslal dopis, kjer vam še enkrat, kljub vašemu 12. členu, obrača hrbet na način, da z dopisom jasno izreka nepodporo tej spremembi, noveli zakona. Še več, jasno obrazloži, zakaj. In dovolite mi samo en citat: »Tudi predlog garancije kritja izpadov koncesijskih sredstev iz državnega proračuna, ki je bil dodan pred kratkim, kaže, da bo upad sredstev realna posledica spremembe zakonodaje, hkrati pa ta ne zagotavlja potrebne stabilnosti, saj zaradi ostalih predvidenih posledic sprememb zakona ne zagotavlja potrebnih sredstev v celoti, uvaja eventualen, nesprejemljiv časovni zamik ter druge negotovosti.« Torej, spoštovani, govorili smo vam, da imate zakon, ki je zanič. Rekli ste, da ga boste z amandmaji sanirali. Želeli ste – se opravičujem izrazu – s podkupnino pridobiti FIHO, seveda z občutkom do invalidskih organizacij, in ta FIHO vam reče, da je to, kar počnete, neumnost. Da s tem 12. členom ne rešujete sistemsko problema financiranja, ampak stihijsko želite preko proračuna krpati luknje zakona, za katerega pravite, da je dober, ampak istočasno odgovarjate na možnost lukenj, ki bodo nastajale. Torej, to dokazuje, da je zakon zanič. Zdaj imamo zelo urejeno to področje. Vsi so zadovoljni. Seveda, vsak kliče po tem, da so potrebne določene izboljšave, in s tem se strinjamo tudi mi. Seveda je treba Zakon o igrah na srečo prevetriti na način, da se vključi vse akterje in z dialogom, z manjšimi posegi izboljša sistem. Vi pa – kaj počnete? Liberalizirate celotno področje, najverjetneje z že vnaprej izbranimi ponudniki, ki bodo prišli na slovenski trg, rušite razmerja financiranja med ponudniki iger na srečo, posledično med državo in humanitarnimi, invalidskimi in športnimi organizacijami ter se delate – se opravičujem – Francoze. Ministra sploh danes tukaj ni, ni ga bilo prejšnjič na odboru, ko smo se pogovarjali. Še dobro, da sem mu v ponedeljek postavil poslansko vprašanje na to temo in smo petnajst minut razpravljali o tem in ugotovili, da minister, kljub mnogim opozorilom tako vseh relevantnih organizacij, govori eno in isto. Se opravičujem, z vsem spoštovanjem do državne sekretarke, danes pride za govorniški oder in reče, da je vse v najlepšem redu. Pa če vam ves čas že tri mesece govorimo ne samo mi, ki smo opozicija, ampak vsi relevantni akterji na tem področju, da je zakon zanič. In vi še kar naprej eno in isto govorite, kot je to počel tudi minister Šircelj v ponedeljek; seveda, z neko zadrego. Saj se vidi, da je zadrega, sicer bi danes bil minister tukaj, ampak je evidentno, da se izogiba tej razpravi. Še več, Državni svet je napovedal veto. Hvala bogu! Če danes ne bo z glasovanjem padel zakon, sem prepričan, da bo padel, potem ko bomo imeli možnost izbrati večino 46 glasov ob ponovnem glasovanju, če bo veto izglasovan. In očitno veto bo izglasovan. In veste, zakaj bo izglasovan – ne zato, ker opozicija to pravi, ampak zato, ker prosijo humanitarne, invalidske in športne organizacije, da se naredi vse, da ta škodljiv zakon pade. Zaradi njih bo padel, ne zaradi opozicije. Seveda, naš položaj je, da vas opozarjamo na – se opravičujem izrazu – neumnost, ki jo počnete. Ampak to, da boste pa onemogočili konsistentno financiranje invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij, za nas tako pomembnih v naši družbi, to je – se opravičujem izrazu – nesprejemljivo in zelo ozkogledno. Ravno zaradi tega obstaja resen sum, da to, kar počnete, počnete s točnim in jasnim ciljem. Za koga to počnete, bo pokazal čas. Ker če ne bi imeli jasnega cilja, potem bi ta sporen zakon zagotovo umaknili že v sami proceduri. Spoštovani! Resnično si želim za dobrobit invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij, da zaradi sistema, ki je vzpostavljen in je trden v svojem financiranju, danes ne boste glasovali za ta škodljiv zakon. Praktično vsi akterji, relevantni akterji, opozarjajo na škodljive posledice, če bi prišlo do te spremembe. In zato je naša odgovornost, spoštovani, da vas opozorimo in prosimo, če je potrebno, da ne daste glasu za to norost, ki jo počnete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Je še interes za razpravo? Je. Prosim, da se prijavite. Prijave potekajo. Prvi ima besedo mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice, kolegi! Prepričan sem, da zakon, kot ga imamo mi danes na mizi, rešuje boljše obstoječe stanje in da rešuje sistem igralništva v Sloveniji, ki danes ni organizirano optimalno. Zdaj smo poslušali približno eno uro nabijanje s strani opozicije; s strani opozicije nabijanje predvsem, da je bil ta zakon napisan nekje v drugih pisarnah. Tako bi lahko rekel, danes mogoče trdim, da vsi ti govori, ki ste jih zdaj izvajali v eni uri, so bili napisani nekje izven vaših pisarn. Poglejte, mi se nismo danes dotaknili enega ključnega problema. Opozicija razlaga, da je sistem narejen optimalno, da od tega imajo ogromno organizacije, športne organizacije, ampak poglejte, spoštovani kolega Nemec, od leta 2008 do danes so se bruto prihodki od iger na srečo zmanjšali približno za 100 milijonov evrov. Torej upad prihodkov za več kot 23 odstotkov in s tem, sem prepričan, da so se tudi znižali prihodki za humanitarne organizacije. In sem prepričan, da ti prihodki se niso zmanjšali zardi tega, ker se je igralništvo v Sloveniji, igre na srečo, zmanjšalo, ampak zaradi tega, ker so se v zadnjih desetih ali pa petnajstih letih igralci Slovenije preselili v tujino. Kajti, če pogledate vse raziskave, je trg iger na srečo, športnih stav v svetu ena izmed najbolj rastočih panog in raste približno na leto za 10 do 15 odstotkov. Tega problema danes ni nihče izpostavljal. Ta problem, ki je tukaj, upad prihodkov za približno 100 milijonov evrov od leta 2008, pa ta zakon na nek način rešuje. Prepričan sem, da z uveljavitvijo tega zakona se bo kar nekaj slovenskih igralcev, ki danes igrajo v tujini, vrnilo v Slovenijo in s tem posledično se bodo prihodki tako za humanitarne organizacije kot za športne organizacije povečali. In to so neka dejstva, kajti z igranjem slovenskih igralcev v tujini izgublja država dvakrat; izgublja z izpadom prihodkov na področju davka dodane vrednosti, izgublja od prihodka davka od iger na srečo in izgublja na osnovi manjših prihodkov za koncesije, tako za FIHA kot za Fundacijo za šport. To so neka dejstva. Ta zakon tudi marsikaj spreminja; spreminja bolj pravičnejših sistem, danes pa verjetno je Slovenija edina država v Evropi ali pa v Evropski uniji, ko ima monopol privatna organizacija. Privatna družba ima danes monopol in mislim, da to ni dobro. Zdaj tukaj se pogovarja o dostopu, da se bo povečal dostop do igralnih salonov, do vsega. Danes je dostop v Sloveniji neomejen. Vsak bencinski servis, vsaka pošta, vsak ima terminal. Spoštovani kolega Nemec, kdo ima tukaj nadzor, da na teh terminalih ne igrajo mladoletniki? Kdo ima tukaj nadzor, da na teh terminalih ne igrajo mladoletniki? Poglejte si malo prostore Slovenije, kako je in koliko mladoletnikov danes igra. Ali je mogoče Športna loterija ali pa Loterija Slovenija naredila kakšno študijo o vplivu igralnic v Sloveniji? Ni. Vi govorite smo o nekih hrvaških, bosanskih študijih, žal pa je v Sloveniji ni. Ta dva monopola, eden izmed tega privatni monopol, tega nista naredila. Prepričan sem, da se bo s tem zakonom to spremenilo in se bo sistem izboljšal in se bo izboljšala tudi predvsem regulativa. Povejte mi, če je danes kakšna omejitev za igranje iger v tujini preko spleta? Ni. Vsak lahko igra in se izogne tako izhodnega kot vhodnega davka in vsega. Prepričan sem, da je ta zakon boljši in da Slovenija potrebuje spremembe na področju igralništva. Ključna zadeva seveda je, da se povečajo sredstva tako za humanitarne organizacije kot za športne organizacije. Prepričan sem, da s tem zakonom bo do tega prišlo. Tukaj smo govorili tudi o tem, da ta vlada dela nekaj po svoje. Ne delamo po svoje. Takšen zakon je bil v Državnem zboru, recimo, predlagan že v letu 2018. In spoštovana kolegica Sluga, ki je imela danes ogromno pripomb na ta predlagani zakon, je zakon v letu 2018 podprla. Ki je bil pa po mojem vedenju, bi rekel, bistveno slabši kot ta. Tako sprenevedanje, kdo in kaj, mislim, da ni potrebno. Velika bojazen gre tukaj glede oglaševanja tudi s strani opozicije. Glejte, tisti, ki smo malo bolj bližje temu ali pa ki se malo bolj s tem ukvarjamo ali pa posvetimo, bi rekel, da gre v svetu trend, da se oglaševanje stavnic omejuje. Prepričan sem, da oglaševanje stavnic, iger na srečo bo šlo po poti tobačnega zakona, prej ko slej, in da bo to tudi trend, ki bo v Evropski uniji in da je to pač potrebno tudi nujno narediti. Danes vsi vemo, recimo, da španska La Liga prepoveduje oglaševanje stavnic na dresih nogometnih ekip, angleška Premier liga mislim, da bo to uvedla z letom 2023. Še enkrat ponavljam, mislim, da ta bojazen je odvečna glede oglaševanja. Prepričan sem, da oglaševanje spletnih iger bo šlo po vzoru tobačne industrije, to pomeni, da bo nekako prepovedano oziroma da bo skrajno omejena ta zadeva. S tem področjem, , pa tudi s sprejetjem amandmajev opozicije na Odboru za finance so se pa tudi omejile minimalne koncesijske dajatve. Mislim, da je bil to ključ še do izboljšanja zakona in da večina vaših pomislekov s tem, da bodo koncesijske dajatve s tem manjše, mislim, da temu ni tako. Osebno bom pač ta zakon podprl.
Hvala lepa. Replika Matjaž Nemec.
Bom zelo kratek. Spoštovani predsednik, hvala za besedo. A veste, saj razumem, da morate braniti nekaj, kar je skorajda neubranljivo. Ste v tem popolnoma osamljeni. Želite nam povedati, da je sam trg v prostem padu že nekaj časa zaradi seveda drugih dejavnikov. In gotovo ni to rešitev, da se bo sama panoga oziroma produktivnost te panoge povečala. A veste, zakaj, gospod Pogačnik, sem prepričan, da nimate prav? Ker če bi vsaj kogarkoli citirali, ne pa samo vas z besedami »prepričani smo«, ampak dejansko dokazali, da v vsem, kar poveste, stojijo številke, ampak ne! Na hitro brifiran posameznik iz Državnega zbora, z vsem dolžnim spoštovanjem, ampak organizacije, ki živijo od tega, humanitarne organizacije [[…]]Recimo, FIHO zaključi na način, [[oglašanje iz dvorane]] da je ta zakon popolnoma nesprejemljiv in ruši avtonomijo financiranja invalidskih in humanitarnih organizacij. To, kar govorite vi, ni nobena garancija. Vi boste mogoče poslanec, lahko ne, vi izražate mnenje vaše stranke, ampak seznam teh ponudnikov oziroma teh organizacije [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Kolega Nemec, dajte res [[…]]
Ne vem, zakaj ste nervozni in kričite po dvorani.
Povejte, kje ste vi narobe razumljeni.
Dejansko govorijo o tem, da vse, kar govorite, ni res. In to jih je cela vrsta. Med njimi tudi Karitas in med njimi mnoge druge invalidske in humanitarne organizacije ter športne. Torej komu bomo verjeli? Dejansko tistim deležnikom, ki bodo zaradi te novele zakona prikrajšani in to dejstvo potrjevali z jasnimi dokazi in izračuni. Hvala lepa.
Spoštovani kolega Nemec, to ni bila replika. Replika pravi, tako je zapisano v poslovniku, da se pač oglasi tisti, ki meni, da je bil narobe razumljen. Zdaj tisti, ki želite priti na plano s kontraargumenti, imate še možnost, imamo še čas za to, se lahko prijavite in vam bom dal besedo, ni noben problem. Postopkovni predlog, kolega Pogačnik.
Spoštovani predsednik, pričakujem, da sejo vodite v skladu s poslovnikom in da takšne zlorabe poslovnika, kot jo je zdaj izvedel spoštovani kolega Nemec, da mu izrečete opomin oziroma da mu odvzamete besedo. Hvala.
Sem kolega opomnil, tako da [[…]] Še nekdo želi repliko? Ne. Okej. Prosim res, da tisti, ki imate kontraargumente, se prijavite in potem lahko vse poveste, kar je nekdo po vaši oceni narobe povedal in veste vi bolje. Gremo naprej. Besedo ima Gregor Židan.
Hvala lepa za besedo. Bil sem eden od tistih, ki sem v začetku svojega mandata navijal za to, da pridejo tuje stavnice v Slovenijo, iskreno povedano. V tem času sem se precej informiral o teh zadevah, spoznal, da je bilo moje prepričanje napačno, pa ne zaradi tega, da bi gledal s strani tistega, ki stavi, ampak s strani tistih, ki imajo neko korist iz tega. To se pravi, v tem primeru govorimo o humanitarnih in invalidskih organizacijah in o športnih organizacijah. V tem novem predlogu ali zakonu ne vidim nobene izboljšave v tej smeri, da bi od teh stav imele kakšno korist te organizacije, zaradi katerih dopuščamo, da ljudje včasih tudi svojo usodo dajejo na tnalo. Vemo, da so stave vedno zelo čudna zadeva, po navadi govorijo samo tisti, ki dobivajo v stavah, ne hvalijo se pa tisti, ki izgubljajo; in tistih, verjemite mi, je dosti več kot pa tistih, ki dobivajo. Mogoče, za začetek je bilo to. Jaz vseeno mislim, da sta Športna loterija in Loterija Slovenije v dozdajšnjem času dokazali, da sta zaupanja vredna elementa v tem prirejanju športnih stav in športnih dogodkov. ne razumem pa, kot se okoli govori, da bo Novomatic, ki naj bi prihajal na naše tržišče –, ker če pogledamo neke zadeve v razpisih, so lahko samo dosti večji igralci ponudniki teh stav. Sam sem tudi igral stave. Razumite, da tisti najboljši igralci, ki dobivajo nek dohodek ali pa neke prihodke iz tega, res ne igrajo tukaj, pa tudi potem kasneje ne bodo igrali. Verjemite mi, da ne bodo igrali. Enostavno se iz Maribora zapelješ do Leibnitza, normalno odigraš stavo, ne rabiš plačati nobenega davka. Zakaj bi potem, ko bo to nekako kao urejeno, stavil pri nas? Saj ni neumen! Tudi jaz ne bi bil. Da razložim stavne kvote. To je tudi eden od razlogov, zakaj hodijo v tujino. Res je, zato ker so višje stave, višje kvote, posledično tudi večji dobitki, ampak veste, da pri nas ne morejo dajati take visoke kvote, ker enostavno, če bi dajali tako visoke kvote, potem ne bi ostalo nič za tiste naše, ki dobivajo od teh stav, to se pravi športne in invalidske organizacije. S prihodom novih ponudnikov se bodo res dvignile te kvote, res se bodo dvignile, zato ker bodo tekmovali med seboj. Posledično bo zopet manjši prihodek za tiste, za katere vemo, da imajo vsaj neko korist od tega. Vemo, da se pač na koncu plačuje iz tiste razlike med plusom in minusom Športne loterije in Loterije Slovenije. To se pravi, posledično manjši prihodki me ne prepričajo. Dobil sem namig oziroma to je sedaj že skoraj kar javna tajna, da je Vlada obljubila invalidskih organizacijam, da bo pokrila morebiten minus v njihovih prihodkih, nisem pa nič slišal, da bi to isto stvar ponudila tudi športnim organizacijam. Saj razumemo, da so invalidi ranljiva skupina, ampak šport tudi ni od muh. Čez par dni se bomo vsi trkali po prsih, to smo pa mi naredili, ko bo kakšna medalja na olimpijskih igrah, ampak če bo manj denarja za to, bo tudi manj medalj. Še ena stvar; slovenski trg je omejen. Nas je samo dva milijona. Mislim, da je to čisto dovolj za dva ponudnika, pa če to imenujemo duopol ali ne, mislim, da vseeno propagiranje stav pa takih stvari ni primerno. Da ne govorim o tej zasvojenosti, ker so o tem že moji predhodniki precej povedali. Bi pa samo še dodal, da če vidimo, da to pelje v neko odvisnost, bi prej pričakoval, da se zmanjša število ponudnikov, ne pa poveča, kajti s tem, ko se bodo povečale stave, se bo tudi povečala ta odvisnost, kar pa bo državo na koncu koncev desetkrat več koštalo. Za konec bi samo še povedal. Za mene osebno so vse slabe rešitve v tem predlogu, to pomeni, nič izboljšanja sedanjega stanja. Borimo se pa, da bi se pa stanje izboljšalo na vseh področjih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Washingtonski konsenz povzema tri politike, ki so se na Zahodu zacementirale v začetku 90. let; to so politike privatizacije, liberalizacije in deregulacije. Od takrat do danes je preteklo 30 let in od takrat do danes so te politike privatizacije, deregulacije in liberalizacije že dvakrat bankrotirale. Prvič so izrazito bankrotirale leta 2007 oziroma 2008 z adventom finančnega zloma, ki je cel svet potegnil v desetletje trajajočo gospodarsko krizo. Drugič so bankrotirale s prihodom epidemije covida-19, ki je razgalila ranljivost globalnega trga in odvisnost družbe od robustnega državnega upravljanja, ne pa od tržnih cenkov, kje se najbolj proda in kje se najceneje kupi. Čeravno so se torej politike washingtonskega konsenza izkazale kot popolnoma zgrešene in so svojo odžvižgale, ob zaključku aktualnega mandata lahko spremljamo vladni poskus posega v Zakon o igrah na srečo, s katerimi na področju izvaja natančno to, kar je zadnjih treh desetletjih že dvakrat odpovedalo; se pravi: deregulacijo, liberalizacijo in privatizacijo. Konkretno to pomeni nevarnost pri spremembi lastniških deležev v igralnicah, konkretno se s tem zakonom cilja na Hit, d. d., ki bi ga radi sprivatizirali. Tu so ukinitve licenc za igralniške delavce, ki pomenijo, da bo veliko več ljudi lahko dostopalo in izvajalo delo igralniških delavcev, brez vprašanja, ali so za to dejansko kvalificirani ali ne. Potem je pa tu še način podeljevanja koncesij za posebne igre na srečo, ki bi celotno področje, kaj se v sklopu iger na srečo sploh lahko dela in kaj se ne sme, zliberaliziral. Še dodatno se trg, ki ga sedaj obvladuje in ureja država, odpira za neke nove zasebne playerje, na drugi strani te palice pa imamo športne, invalidske in humanitarne organizacije, ki bodo doživele kot posledico vladnega zakona o igrah na srečo izpad prihodkov. Naračunali so si, da tudi do 30 odstotkov. Pa že tako vemo, da invalidi za to državo niso prioriteta, vemo, da je šport podfinanciran, vemo, da imajo humanitarne organizacije vedno večjo vlogo, vzporedno s tem, ko se ukinja, reže in seklja socialno državo, in so pogosto edina vstopna točka, ki ljudem sploh lahko pomaga, medtem ko pri četrt milijona revnih ljudi v tej državi Vlada gleda stran. Mislim, da so vse to dovolj močni razlogi, zakaj je potrebno aktualni zakon zavrniti. Če želite nekoliko splošnejši primer, ki ni zgolj s področja iger na srečo, je pa s področja privatizacije. Poglejte samo našo lastno zgodovino v zadnjih treh desetletjih in mi povejte in mi pokažite en dober primer privatizacije. Pokažite mi eno podjetje, eno banko, karkoli v tej državi, ki se je sprivatizirala, odprla za nek tuj kapital, potem pa kar naenkrat vzcvetela, da je bilo to bolje za panogo, da je bilo to bolje za zaposlene, da je bilo to bolje za samo podjetje in, navsezadnje, za lokalne skupnosti, v katerih se ta podjetja nahajajo. Bilo je mnogo privatizacije. Pokažite mi eno samo, ki ji lahko rečemo uspešna, poštena privatizacija, evo, družbene cilje smo s to privatizacijo dosegli! Spomnim se časa, nekaj let nazaj, ko je Levica prvič vstopila v Državni zbor. Vprašanje privatizacije je bilo takrat zelo visoko na dnevnem redu. Smo se pogovarjali, recimo, o nasprotovanju privatizaciji družbe Helios, v katero je vstopil avstrijski Ring. Nemudoma je odpustil nekaj sto zaposlenih, ukinil gasilsko brigado, ki je v podjetju delovala, nekaj let kasneje pa za zelo debel dobiček družbo preprodal novemu zasebnemu lastniku. Čisto vsaka privatizacijska zgodba v tej državi gre po enakem kopitu in čeravno smo soočeni s to celo verigo slabih primerov in bankrotiranih političnih odločitev, bi sedaj na vrat na nos, pred iztekom mandata, to isto zagrešili še nad regulirano igralniško panogo, izrezali zaposlene, ki v njej delajo, pripeljali zraven zasebni kapital in opustošili lokalno skupnost, ki se okoli Hit, d. d. nahaja in ki od njega živi.
Hvala lepa. Besedo ima Mateja Udovč.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Strošek, ki ga povzroča odvisnost od teh iger na srečo, je bistveno večji od predvidenih pozitivnih posledic na državni proračun, to je moje mnenje. Če odvisnosti ne bi bilo, bi bilo veliko manj socialnih stisk, bi bilo manj nasilja v družini, manj kriminala, manj samomorov in manjši strošek za proračun za vse te dejavnosti, ki jih mora sedaj proračun financirati, kot so zdravstvena blagajna, kot so socialne pomoči in tako dalje. A vendar, igralništvo, igralniški turizem, igre na srečo so ena izmed zelo dobičkonosnih gospodarskih panog. Ne smemo pozabiti, da nas igre na srečo spremljajo že celo zgodovino, obenem pa njihov razvoj spremlja zasvojenost posameznika in številni drugi negativni pojavi. Glede na različne raziskave lahko vidimo, da se iger na srečo masovno udeležujejo nižji in srednji sloji prebivalstva, predvsem jih motivirajo obljube po hitrem zaslužku, z majhnim vložkom, po sistemu, saj veste, kaj pa je 10 evrov na teden, ki ga lahko porabimo za srečko, a mesečno je to lahko zelo hitro 40 evrov in ta številka se zelo hitro spremeni na letni ravni na 400 in več evrov, možnost za samo srečo na žrebanju pa je astronomno nizka. A vedno obstaja ta: kaj pa če [[…]]Če imam srečo. Na srečo imamo pri nas same igre na srečo precej regulirane. V tujini smo lahko priča stojnicam stavnic na vsakem koraku, pri nas pa je namen, da igre potekajo urejeno, nadzorovano in v nadzorovanem okolju. Igre na srečo je mogoče prirejati le na podlagi dovoljenja oziroma koncesije pristojnega organa, koncesijska dajatev pa je vir financiranja družbeno koristnih invalidnih, humanitarnih in športnih organizacij. Vlada pa naj bi z današnjo novelo želela vzpostaviti pravni okvir, ki naj bi omogočal pregledno dodelitev koncesij za trajno prirejanje klasičnih iger na srečo in za prirejanje posebnih iger za srečo. Z odpravo zahteve, da ima družba, ki želi pridobiti koncesijo za prirejanje posebnih iger na srečo, sedež v Sloveniji, se naj bi pravna ureditev prirejanja iger na srečo uskladila s pravnim redom Evropske unije. Koncesije za trajno prirejanje klasičnih iger na srečo in za prirejanje posebnih iger na srečo pa naj bi se dodeljevale na podlagi javnega razpisa. Po oceni Vlade bi predlog zakona imel pozitivne posledice na državni proračun iz naslova davkov in druga javna finančna sredstva. Več denarja pa naj bi se tako steklo za šport in invalidske organizacije, kar daje navidezno pozitivno konotacijo za podporo tega predloga zakona. A vendar smo poslanci prejeli zelo veliko pripomb in pritožb prav od teh nevladnih organizacij in ostale zainteresirane javnosti. Sama ocenjujem, da bo strošek, ki ga povzroča odvisnost od iger na srečo, na daljši rok bistveno višji od predvidenih pozitivnih posledic na državni proračun. Po predlaganem gradivu pa mi ostajajo veliki dvomi in neodgovorjena vprašanja. Ali bi potencialno sprejetje takšnega predloga zakona dejansko pozitivno vplivalo na javnofinančno sliko in nikakor ne negativno na posledice za državljana. Ali bomo s sprejetjem predloga naredili škodo v dvigu zasvojenosti med ljudmi in s tem povzročili še večje socialne stiske, nasilje v družini in zaradi vsega tega dodatno obremenili zdravstveni sistem in posledično tudi proračunsko blagajno? Sama sem prepričana, da so sedanje družbeno-socialne razmere izjemno ugodne za povečanje zanimanja za igre na srečo, s tem pa tudi multipliciranje vseh negativnih posledic, ki jih ta dejavnost prinaša. Tudi odprava državnega monopola, v tem primeru duopola, bi povečala konkurenčnost med ponudniki, dobitki pa bi bili pogosti in večji, kar bi pritegnilo tudi večje število igralcev. Na dolgi rok bi to igro izgubili manjši, v tem primeru domači ponudniki, ki ne bi bili konkurenčni [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima Igor Peček.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Dovolite tudi meni krajši uvod, ki ga bom začel z mislijo eminentnega gospoda, ki je stara že kar nekaj desetletij. On je namreč rekel, pravi: »Demokratičen politik je tisti, ki največkrat pove tisto, kar večina ljudi misli.« In če se navežem na to njegovo izrečeno misel, se mi poraja ključno vprašanje. Glede na vsa nasprotovanja deležnikov, javnosti se lahko preprosto vprašam ‒ kdo sploh ta predlog zakona podpira? Ali drugače ‒ kdo se lahko s tem predlogom identificira? Prav tako mi ni jasno, kakšen cilj Vlada oziroma Ministrstvo za finance zasleduje oziroma kakšen je namen tega oziroma novele zakona. Namreč, v eni izmed razlag Ministrstva za finance, jo bom kar citiral, navajajo: »Predlagani sistem dodeljevanja koncesij bo omogočil aktivnejše vodenje koncesijske politike, ki bo obstoječo igralniško ponudbo postopoma preusmerila na tista območja, kjer obstajajo tržni pogoji in povpraševanje.« Konec navedka. Kaj si lahko mislim ob takšnem pojasnilu? Ali gre za zasledovanje cilja liberalizacije trga ali varstva potrošnikov in preprečevanja negativnih vplivov pretiranega igranja iger na srečo? Namreč, če se želi zaščititi igralce, mora biti ponudba omejena in ne sme omogočati, da ne rečem, lovljenja novih igralcev in iskanja tržnih priložnosti novih ponudnikov. Tu bi se rad navezal na 49. člen Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki jasno pravi, da vsaka država članica, ki želi zagotoviti visoko varstvo potrošnikov pri igranju iger na srečo, mora vzpostaviti sistem, da lahko javni organi učinkovito nadzirajo proces dogodkov. To pomeni, da obvladujejo kriminal, goljufije in pranje denarja ter uresničuje cilj preprečevanja čezmerne porabe denarja potrošnikov pri igranju iger na srečo in cilj preprečevanja zasvojenosti z njimi. Po presoji, takšna je namreč tudi pravna praksa, bi moral sistem iger na srečo tema dvema ciljema oziroma ključnima principoma slediti, vemo pa, da se je sprememba zakona pripravila brez analize podatkov o predvidljivih negativnih družbenih vplivih teh sprememb oziroma tista analiza, ki smo jo lahko prebrali oziroma nam je pri prebiranju gradiva in obrazložitev novele zakona bila na voljo, je narejena zelo pomanjkljivo in nisem prepričan, da so v njej uporabljeni pravi podatki oziroma verodostojni podatki. V tem se sklicujem pač na tiste druge analize, ki smo jih lahko oziroma imeli možnost prebrati in so pač, se mi zdi, pripravljene na bolj relevantnih podlagah, konec koncev so bile pripravljene tudi s strani Evropske komisije. Glede na to, da sem že nekajkrat povedal, da takšnega predloga zakona ne morem podpreti, razlogov tukaj dodatno ne bom navajal. Bi pa rad na koncu samo še dal dodatno obrazložitev našega amandmaja glede na sprejeti amandma na Odboru za finance. Namreč, tega gre razumeti predvsem kot odziv na dejstvo, da predlog novele Zakona o igrah na srečo ne vsebuje tudi tiste druge potrebne analize od tiste prve, ki sem jo navedel, o negativnih učinkov ‒ se pravi ekonomske analize –, ki bi zajemala vse učinke in posledice spremembe zakonodaje, ki ureja področje iger na srečo, ampak gre razumeti ta amandma res kot nek poskus umiritve strasti oziroma nasprotovanj noveli, ki jih z zelo jasnimi argumenti utemeljujejo tako invalidske, humanitarne in športne organizacije, ki bi na nek način ohranjala stabilno financiranje vseh civilnodružbenih skupin brez dodatnih obremenitev državnega proračuna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Vojko Starović.
Predsednik, hvala za besedo. Kolegice in kolegi! V svoji razpravi o noveli Zakona o prirejanju iger na srečo se želim dotakniti dodatnega aspekta, o katerem danes ni bilo govora. Namreč, v Sloveniji se gremo kapitalizem brez domače buržoazije in domačih investicijskih skladov. In tudi ta zakon deluje v smeri uničevanja domačega kapitala, pa ne glede, kdo je lastnik: ali je to posameznik, ali so to razpršeni delničarji, ali je to država, lokalna samouprava, občina. Kapital je pač tista zadeva, ki ustvarja novo vrednost, ne glede, kdo je lastnik. Je temu namenjen. Pa to ni neka slovenska posebnost. Če se ozremo po drugih državah po svetu, ki so na obrobju razvitejših držav, kot smo mi, recimo, vzhodnoevropske države, pa tudi države Južne in Srednje Amerike, kapital na obrobju povsod v svetu ne uspe učinkovito obvladati niti z izmenjavanjem politike na oblasti. Vzrok je pač v tem, da je učinkovito delovanje kapitalizma, to je vladavine kapitala, zahteva, da družba obvladuje enoten blok, sorazmerno enoten blok ‒ ta, ki je v kapitalizmu ‒ vladajočih skupin, to je domačega kapitala, domače buržuazije, gospodarske in politične birokracije, torej dobrih institucij, z zadostno podporo srednjega razreda. Potem stvari učinkujejo. Pri nas tega ni. In tudi v drugih postsocialističnih državah ni izpolnjen. Mi smo pa še v toliko slabšem položaju glede na Višegrajsko skupino, ker ne podpiramo domačega kapitala, enostavno ga ne podpiramo in tako Slovenijo prepuščamo tujemu kapitalu in s tem tudi svojo samostojnost. Tak je tudi ta zakon, v tej smeri gre. Čeprav politika sedanje vlade na prvi pogled – ker se predsednik zgleduje po Orbanu – pomeni sledenje neki iliberalni politiki držav Višegrajske skupine, pa to sploh ni res. Namreč, organiziranje države v iliberalnem smislu, kakor želi Orban, je nekaj drugega. Viktor Orban je bistvo iliberalne politike v svojem govoru že leta 2014 povsem natančno opisal. Naj ga citiram: »Pomembnejša od gospodarske konkurence je tekma, kako iznajti državo, ki bo najbolj sposobna, da popelje nacijo do uspeha. Nova država, ki jo vzpostavljamo, je iliberalna država, ne liberalna država; to je državna organizacija, ki izhaja iz nacionalnih interesov.« To so njegove besede. Kljub neki protiljudski naravi, ta iliberalna vlada na Madžarskem, pa tudi na Poljskem, uživa veliko podporo množic. Pri tej sedanji vladi pa teh, oprostite, nacionalnih interesov ni videti. Ravno obratno! Trenutna dejanja – prepuščanje biserov slovenskega turizma tujcem in ravno tako prirejanje iger na srečo – kažejo na povsem druge interese. Očitno ne na nacionalne, temveč ozke interese posameznih skupin. Politika sedanje vlade je res podobna madžarski ali poljski vladavini, vendar s to razliko, da naša vlada več kot očitno ne podpira domačega kapitala, temveč kapital sploh. Pri tem je sicer treba resnici na ljubo povedati, da so že prejšnje vlade, tako desne kot leve, uničile, razdejale ali razprodale najpomembnejša podjetja. Tako sedanja vlada pravzaprav nima niti kaj veliko podpirati. Torej, iz te slepe ulice na Madžarskem in Poljskem iščejo nek izhod iz liberalne politike, v katero so jih zapeljale prejšnje vlade. Na to, da sedanja vlada služi prvenstveno tujemu kapitalu oziroma transnacionalnemu kapitalu, kažejo premnoga dejanja. Uzakonila je, na primer, obliko platformskega dela, da bi ugodila Uberju. Madžarski transnacionalki OTP je omogočila, da je postala najmočnejša bančna skupina v Sloveniji. Tudi ko je vladala koalicijska SMC, je spremenila cel zakon, da je tuj kapital lahko postavil umazan industrijski objekt na najboljši kmetijski zemlji in na vodnem rezervatu. Tudi načrtovanih 780 milijonov za nakup oborožite za vojaške posege v tujini, je usluga zahodni vojaški industriji. Prav tako sporazum z ZDA, po katerem smo se odrekli najpomembnejši tehnologiji kitajskega proizvajalca Huawei. Torej, ne glede na karkoli, ostaja dejstvo, da brez domačega kapitala je ustvarjanje domače buržoazije in investicijskih skladov tako rekoč misija nemogoče. Če tansnacionalni kapital obvladuje osnovne proizvodne procese pri nas in si prisvaja večji del presežne vrednosti, kar bomo videli tudi pri tem zakonu, če stopi v veljavo, ni mogoče držati sitem v dobrem stanju. Vlada pa išče, kaj jaz vem, neke druge strani v ustvarjanju nekih domačih upravljavskih struktur, ki niso niti kapitalistični razred. Ta pojav je že leta 1997 opisal češki mislec Karel Kosik in fenomenu dal tudi ime, lumpenburžuazija, ki podjetništvo povezuje z mafijo, prevaro in kriminalnim podzemljem. Najpreprostejši način pa je, kateremu smo sedaj priča, pa je prisvajanje s pravnimi orodji. Torej ta vlada znižuje davke in zmanjšuje davke na vrednostne papirje, davčno spodbuja špekulacijo in tako naprej. Nadalje je prinašanje javnega denarja zasebnikom – tudi privatizacija zdravstva in šolstva sta sistemski orodji za ta prenos, prav tako zavarovalništvo in pokojninski sistem. To nas ne vodi v dobro. In to niso naključni osamljeni primeri, to je fenomen, v katerem se razodeva celotna logika te vlade in ki vodi v slabljenje Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kaj interesa pri tem? Je. Samo Primož? Še kdo? [[Ne.]] Primož Siter ima besedo.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, za besedo. Morebiti samo odgovor na nekatere navedbe, predvsem od kolega Pogačnika, pa se nisem prej oglasil v repliki, ker je bilo neke vroče krvi na parketu. Predstavnik koalicije, predstavnik vladne koalicije tako rekoč, seveda pravi, da predlog, ki je pred nami, citiram, »rešuje pogoje, kjer področje ni organizirano optimalno«. Zdaj, optimalno je lahko tudi malce relativno, lahko je za nekega deležnika prijetno, pa drugemu na tistem področju ni ali pa obratno. Ampak dejstvo pa je na področju, ki smo ga tudi danes največkrat omenili, in to je vpliv predlaganega zakona na delo invalidskih in humanitarnih organizacij, dejstvo je, da so na tem področju sorazmerno zadovoljni deležniki, torej predstavniki humanitarnih organizacij, predstavniki športnih organizacij, predstavniki invalidskih organizacij. Zdaj pa imamo tukaj nek predlog, ki privatizira to področje, ki niža standarde strokovnosti pri zaposlenih in ki pozablja na družbene varovalke pri tako specifični panogi, kot je igralništvo, ki za sabo prinaša odvisnost in druge družbene posledice iz tega naslova. In zdaj kolega Pogačnik pravi, da so na področju financiranja humanitarnih, invalidskih in športnih organizacij stvari, tako malo čez palec, odmerjene pa da v opoziciji govorimo na pamet. Ni res! V bistvu, kar sem opozicijskih razprav slišal v bran in invalidskih in humanitarnih organizacij, v bistvu govorimo, prevajamo njihovo skrb; prevajamo skrb teh organizacij in številke, ki so jih v bistvu sami naračunali. Jaz priznam, nisem strokovnjak in nisem član in nisem predstavnik teh organizacij, ampak zaupam pa projekcijam, ki so jih oni sami naredili. Na FIHU, recimo, opozarjajo, da je odpiranje trga klasičnih igre na srečo, določitev minimalne koncesijske stopnje, v predlogu znašajo zgolj 5 procentov ‒ mimogrede do zdaj je veljavna koncesijska stopnja v povprečju 43 procentov –, da bodo imeli, citiram, »neposreden vpliv na obseg sredstev, namenjenih invalidskim in humanitarnim organizacijam, in neizogibno povzročili, da se je obseg teh sredstev bistveno zmanjšal«. Se pravi, govorimo o ključnem problemu, o bistvenem obsegu zmanjšanja financiranja humanitarnih in invalidskih organizacij in njihovega dela. Potem njihova projekcija pravi, da gre tukaj za približno 30 procentov upada koncesnin za FIHO in s tem obseg financiranja posebnih socialnih programov, predlog zakona pa ne vsebuje finančnih analiz, ki bi nakazovale drugače. Tako, spoštovani koalicijski kolega, ne, da humanitarne organizacije niso naredile, ali pa deležniki na terenu, ali pa opozicija niso vložili nekih naporov, da bi preračunali, naredili analize in projekcije, kako se bo stvar prevedla v življenje invalidskih in humanitarnih organizacij in posledično do ljudi, ki so deležni humanitarnih pomoči in invalidov. Arhitekt tega zakona ni teh analiz naredil! Arhitekt tega zakona, torej Vlada ni predvidela 30-odstotnega upada koncesnin za invalidske in humanitarne organizacije! Tako moje vprašanje, s katerim se zaključil svoj prvi intervenciji, ostaja odprto: Kaj ima ta vlada proti invalidom?
Hvala lepa. Mag. Pogačnik je želel besedo.
Repliko, ker sem bil direktno izpostavljen. Mogoče je kolega Siter narobe razumel. Jaz sem samo omenil, dejstva, ne projekcije. Dejstva pa so: 2008 so bili bruto prihodki iz iger na srečo približno 418 milijonov, leta 2019 so bili pa 323. To pomeni upad prihodkov za 100 milijonov evrov skoraj in s tem se nihče ne ukvarja. Zakaj? To so tudi manjša sredstva tako za humanitarne organizacije kot športne organizacije. Kot sem omenil, prepričan sem, da zaradi odhoda igralcev v tujino. Danes pa ta zakon omogoča, da se bo vsaj en del igralcev v Slovenijo vrnil in da se bodo s tem povečali tudi prihodki, tako za FIHO kot za Fundacijo za šport. Edino to. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Pri tem členu ali naprej? Pri tem členu. Elena Ušaj, imate besedo.
Hvala za besedo, predsednik. Prav lepo pozdravljeni kolegice poslanke in poslanci! Nisem nameravala se oglašati, ker je bilo že okoli tega zakona veliko povedanega in sem mislila res, da se bomo osredotočili danes v razpravi bolj samo na amandmaje. Ampak, ker je šlo širše, bi pa vseeno kot Novogoričanka, pa ne govorila na pamet, ampak povedala dejstva, kajti večkrat je bilo danes ponovljeno, da ne govorimo na dejstvih oziroma kolega Pogačnik, da ne govori na dejstvih in da je osamljen. Zato bi rada prebrala iz seje, ki je bila na mestnem svetu v Novi Gorici, in po vsej verjetnosti, ker ima Levica tudi strokovnega sodelavca, ki je mestni svetnik, verjetno jih je seznanil, kaj je bilo na tej seji, ko je bilo podano poročilo o delu Hita, kjer so potem tudi obravnavali predlog zakona, ki ga imamo danes v obravnavi. In sicer moram reči, da kolegi tako iz Levice kot iz SD, mislim, da niso seznanjeni, in je videti, da ne živijo v Novi Gorici, ampak dobivajo le pavšalne informacije iz Nove Gorice in seveda tisto, kar želijo tudi naprej producirati v javnost. Prebrala vam bom iz zapisnika seje, kaj je podal predsednik uprave Hita, ki ni bil postavljen pod to vlado, ampak že pod prejšnjo vlado, tako da ne boste slučajno se izgovarjali, da je spet nekdo, ki ga je postavila ta vlada. In sicer glede prihodkov, ker toliko govorimo, koliko Hit prinaša v okolje v Novi Gorici. Hit v tem času v Novi Gorici prinaša veliko manj in ne moremo se vračati v leta, ko je prinašal res celotnemu okolju tako društvom kot tudi sami občini ogromno sredstev. Hit se v zadnjem obdobju spopada s težavami v smislu presežnih delavcev; se pravi, mora iskati rešitve, kako čim manj ljudi odpustiti. In sicer je predsednik uprave jasno podal, da igralne mize proizvajajo negativen poslovni rezultat in igralni avtomati oziroma v primerjavi igralnih avtomatov z igralnimi mizami pa prinašajo milijonske dobičke. To pomeni, da dejansko v bistvu Hit živi bolj ali manj in predvsem od poslovanja igralnih avtomatov, medtem ko igralne mize niso več tako profitabilne, kot so bile v preteklosti, kar pomeni, da že iz tega naslova Hit dobiva precej manj, kot je dobival. Potem pa v nadaljevanju so tudi razpravljali o tem, kaj meni uprave glede spremembe lastništva, ki ga predlaga Vlada v Zakonu o igrah na srečo, in sicer se uprava do lastništva ni opredeljevala zaradi tega, ker meni, da to je stvar vprašanja lastnikov. V srečanju, ko smo ga imeli s predstavniki Hita, je pa bilo povedano, da ne nasprotujejo temo. Potem bi pa se v nadaljevanju tudi navezala na vprašanje licenc. In sicer bom prebrala, kako je bilo povedano glede licenc, kajti vedno poslušamo z vidika zaposlenih, treba je pogledati, kaj to tudi pomeni za Hit, če želimo govoriti o tem, kaj prinaša negativno in pozitivno pri spremembi zakonodaje. In sicer je bilo povedano, da to – spet s strani predsednika uprave družbe Hit – so pač različna stališča; se pravi, različna med vodstvom in zaposlenimi, se pravi sindikatom. »Za stališče, da licence omogoča vstop tujcev z nizko plačo, sam tega ne vidim,« ‒ citiram predsednika uprave, gospoda Repinca ‒ »licence so prišle v igralniško panogo leta 2000, pobudnik je bil Hit. V tem trenutku vidimo to kot omejitev predvsem zaradi tega, ker to pomeni dodatno birokracijo, pomeni omejitev. Se pravi, da oseba, ki nosi licenco, lahko opravlja samo določena dela, drugih del ne more opravljati. Če dam primer: imamo potrebo na igralnih avtomatih in imamo mogoče kakšnega preveč na igralnih mizah, pa bi samo odločali in ga usposobimo v enem tednu, da začne delati. Seveda mi tega ne moremo. Zakaj? Zaradi tega, ker pač licence niso enake. Seveda te licence znotraj procesov dejansko zato zelo omejujejo fleksibilnost. edaj z vidika zaposlenih, kjer je na nek način bojazen za delovna mesta, ta delovna mesta varuje Zakon o delovnih razmerjih. In tako kot varuje zaposlene Zakon o delovnih razmerjih, jih licence sploh ne varujejo; torej jih ne varujejo. Tako da v bistvu v Pravilniku o licencah, Pravilniku o standardih, jezik praktično ni več slovenščina in ni omejitev, zato mi trdimo« – se pravi uprava – »in smo tudi na tem stališču, da dejansko licence samo opredeljujejo, kaj kdo znotraj igralnice procesno izvaja. Za to da to izvaja, rabimo poslati na Ministrstvo za finance, kjer odločajo, da nekdo dobi licenco. Seveda ta proces stane« – prva stvar – »in ki traja lahko en mesec ali pa celo dva, če se komisija sestane ali ne. Če imamo mi danes človeka, ki ga rabimo jutri, pa ga damo v poslovni proces in ga zaposlimo, ga ne moremo zaposliti, zato moramo čakati en mesec, da pridobi oseba licenco. To je samo birokracija in omejevanje, zato se v bistvu uprava ne strinja s tem, da licence ščitijo zaposlene. Licence so birokracija, licence omejujejo fleksibilnost znotraj delovanja igralnic, zato smo mi za to, da se tukaj te licence ukinejo.« Se pravi, po eni strani ste v razpravah hoteli zaščititi poslovanje Hita, po drugi strani pa Hitu omejujete, da bi se razvijal. Se pravi, da bi si nižal stroške, da bi poslovaje potekalo bolj tekoče in da ne bi bilo omejitev pri hitrih odzivih, kot je bila na primer epidemija, ko se je število zaposlenih neprestano spreminjalo. Tako sem hotela povedati s tem, ker sem se oglasila, samo to, da je videti, da tisti, ki ste razpravljali in govorili o Hitu samo z določenega vidika, je videti, da imate samo delne informacije ali pa samo želite imeti delne informacije. Kolega Pogačnik pa je govoril o dejstvih, kot tudi sama govorim na dejstvih in na tem, ker živim v Novi Gorici in ne samo dobivam informacije iz Nove Gorice tako kot poslanci, ki so pred menoj razpravljali danes in na predhodnih razpravah. Hvala.
Hvala lepa. Replika ali razprava? Razprava. Še kdo želi razpravo? Matjaž Nemec, izvolite imate besedo.
Hvala, podpredsednik. Spoštovani! Sam sebe ne bom samooklical za strokovnjaka s področja igralništva. Z igralništvom sem živel od svojih najstniških let v mestu, ki velja za slovenski Las Vegas. Seveda na način, da je mnogo mojih znancev, prijateljev, celo družinskih članov kakorkoli vpeto v to panogo, seveda z zavedanjem, kakšen doprinos ima ta na družbo v obliki koncesije ali pa množičnih zaposlitev, ki jih ima Goriška regija, ne samo Goriška regija, ampak tudi ostali centri igralništva v Sloveniji, ki so povezani ali pa ne s Hitom in z drugimi podjetji, ki izvajajo posebne igre na srečo, ter seveda izkušnjami kot človek, ki je videl mnoge družine propadati zaradi zasvojenosti. To predvsem v koncu 90., začetku tega stoletja. Hit je bil zasnovan v koncu 80. let, predvsem je bil skoncentriran na italijanski trg. Vedelo se je, da v radiusu 300 kilometrov, to so tako imenovani dnevni igralci, so zaradi dobre ponudbe, ki so jo bili deležni v Novi Gorici, in zaradi omejitev, ki so je bili deležni v Italiji, zelo radi zahajali v takratno Jugoslavijo, kasneje v Slovenijo in poleg turistične oziroma poleg igralniške dejavnosti se je poskušalo vzpostaviti turistično središče z raznoraznimi obigralniškimi dejavnostmi v obliki drugih turističnih ponudb. In ravno to je tisto, kar bi moralo biti cilj: se pravi, Gorica oziroma Nova Gorica kot turistična destinacija. Seveda se je v prvi Janševi vladi, in osebno sem jaz takrat to pozdravljal, poskušalo najti partnerja, strateškega partnerja v Hitu. Takrat, če se spomnite, je bil to ameriški Haras, kjer bi našo ponudbo v Novi Gorici nekoliko odprl tudi za širši svet, ne samo za ciljno skupino radiusa 300 kilometrov, to so več ali manj, kot že rečeno, Italijani, ampak se je poskušalo takrat, če se spomnite tisti, ki poznate to panogo, predvsem igralce iz Izraela, iz Turčije in iz drugih oddaljenih držav privabiti v Novo Gorico. Seveda za to, da bi to storili, je bilo potrebno investirati tudi v druge dodatne storitve, ne samo zgolj in izključno v igralništvo. Seveda se je ta trg zaradi nekaterih napačnih odločitev vodstev Hita in ‒ moram poudariti ‒ zaradi vpliva vseh politik, tako levih kot desnih, neposredno v igralniškega giganta nekoliko izgubila tista nit o strategiji. Kar nekaj napačnih naložb je botrovalo, skupaj s krizo, ki je nastala in skupaj z izčrpanim teritorijem 300 kilometrov, da je Hit dejansko zmanjšal svoj obseg dela in s tem se je dejansko tudi v lokalni skupnosti poznalo in tudi pri zaposlenih. Tukaj ne gre za to, da bi na tak način, s spremembami, kot smo jih deležni v igrah na srečo, kakorkoli pomagalo Hitu; daleč od tega. Hitu bi se lahko pomagalo s spremembo davčne zakonodaje ali pa mogoče s strateškim partnerjem, kjer bi lahko omogočil, da bi se ta trg nekoliko povečal in dostopnost do te turistične panoge na Goriškem kot tudi drugod. Torej, na eni strani govorimo, kaj zagovarja delavstvo oziroma zaposleni v Hitu, kaj se dogaja dnevno, kot sami rečejo, v fabriki, na drugi strani, kaj zagovarja uprava. In ravno to kresanje mnenj so vedno predmet tudi političnega obračunavanja. Zelo težko si predstavljam, da bi zdajšnja uprava kakršnegakoli, ne samo Hita, državnega podjetja, govorila v neskladju z zahtevami Vlade. Zelo dobro vidimo, kaj se je zgodilo s podjetjem GEN‒I, drugim novogoriškem podjetjem, in kaj se dogaja vsepovsod po slovenskem gospodarstvu s tistimi upravami, ki niso po regelcih ‒ po domače ‒ v skladu z mentaliteto zdajšnje politične vodilne garniture. Govorimo o tem, da si le kdo malo upa od vodilnih gospodarstvenikov, ki so na čelu državnih podjetij, kakorkoli se izjasniti z besedami, ki niso v soglasju z ministrom ali pa z vladno garnituro. Govorimo o licenciranju in o standardu, ki sta dosežena v tej panogi. Velikokrat govorimo o deregulaciji mnogih panog. Pred meseci smo se pogovarjali v parlamentu, kaj pomeni deregulacija, recimo, v gostinstvu. Kaj pomeni, ko ti gostinec obrazloži, utemelji, ponudi storitev, ponudbo na profesionalen način, ali kaj pomeni, da izvaja poklic gostinca nekdo, ki dejansko nima nobenih predhodnih znanj in dejansko ne dviga kulinarike, ki je danes v Sloveniji že zelo visoko, na ta želeni nivo. Zelo podobno je v igralništvu, ampak s svojimi specifikami, tudi psihološkimi, če smo že iskreni. Namreč, igralec v času igranja iger na srečo doživlja raznorazna psihična stanja in ravno know how, ravno znanja, ki jih imajo, pridobljena znanja, in smo jih mnogokatera celo razvijali v naši domovini, prav v Hitu in drugih podjetjih, so zelo pomembna, zato da se pri ponudbi ohranijo določeni standardi. Ne more kdorkoli priti v nekaj dneh in opravljati tako pomembno vlogo komunikatorja, povezovalca med ponudnikom določene storitve, v tem primeru igralniške, in po drugi strani odjemalcem. Torej, gre za to, da se poskuša v tem primeru, kot v mnogih drugih, ohraniti določen standard in za to gre. Konkurenca je neizprosna. Dandanes se mora človek, ko vstopi v gostilno ali pa v igralni salon, počutit relativno dobro. Tisti, ki v prvi vrsti poskrbijo za to, so zaposleni. Zaposleni mora biti izobražen, mora imeti primeren pristop in seveda, zaposleni mora biti na svojem delovnem mestu zadovoljen, s svojim delovnim mestom in z vlogo, ki jo opravlja kot eden obveznih členov v tej družbi. Torej, gre za to, da poskušamo ohraniti nek standard – seveda, v tem primeru s Hitom in z drugimi ponudniki – , povezan z določenimi stroški. Ampak, standard stane! In če želimo mi v naši družbi ustvarjati dodano vrednost, moramo največ vlagati v ljudi. In to je dejstvo ‒ tako v tej panogi kot v mnogih drugih. In ravno s to deregulacijo, z umikanjem licenciranja, se poskuša liberalizirati tudi ta trg dela, če smem tako reči, v določenih podjetjih in s tem znižati standard storitve. Ravno na to opozarjamo. Namreč, ne gre za to, da kdo bolj poznavalec, kdo ne, kdo je doma z Goriškega in kdo ne. Gre za to, da pri velikih primerih je prisotna zdrava kmečka pamet zato, da poskušamo dejansko odgovarjati na izzive sodobnega časa in na tak način, kot je poseg v novelo Zakona o igrah na srečo, gotovo ne, pripomoremo pa k porastu zasvojenosti zaradi večje dostopnosti, ki jo želite. Po vzgledu Bosne, Hrvaške, bomo imeli lahko v Gorici in v drugih mestih tako imenovane kladionice ali pa stavnice, kjer bo dostopnost toliko večja, ter seveda sprostitev trga z vstopom tujih večjih igralcev, ki bodo z večjo mošnjo denarja, ki bo namenjena oglaševanju, privabljali nove in nove igralce pri relativno zaprtem krogu le-teh. Namreč, zasvojenost v Republiki Sloveniji, kar se tiče iger na srečo, je zaenkrat obvladljiva – zaenkrat je obvladljiva –, ni več bistvenih odmikov, so posamezni primeri, gotovo, ampak ne tako množični, kot so bili v času, katerega sem prej omenil. Ne razumemo, zakaj bi se šli neko liberalizacijo po zgledu držav, kot na primer na Češkem, ki so ravno to naredile, kar želite vi, in se je občutno poslabšalo stanje, kar se zasvojenosti tiče, in posledično z vsemi socialnimi, zdravstvenimi posledicami, ki jih nosi tudi državna blagajna, seveda, v kontekstu racionalnega interesa. Po drugi strani govorimo o posameznikih, o družinah, o posameznikih, ki so s tem deležni mnogih slabih izkušenj in morebiti celo tragedij. Torej, sprememb se moramo začeti s »tresočimi rokami«. Sam se strinjam, da bi pri Zakonu o igrah na srečo bile potrebne določene spremembe, ampak ne v smeri, kot jo predlagate vi. Kar se tiče pomoč in Hita, ne vidim enega samega razloga, da bi temu lahko rekli in pripisali zakonu, da pomaga kakorkoli Hitu, kot že rečeno, Hitu kot igralniškemu ponudniku, v kolikor ga ne boste prodali, v kolikor bomo razumeli, da lahko tudi Slovenci dobro upravljamo slovenska podjetja, in politika se ne vpleta vsakič znova v ta podjetja. Ko bomo imeli toliko samozavesti, da niso samo tujci v tujini lahko dobri, ampak da tudi mi upravljamo naša podjetja, potem bo lahko Hit ponovno prosperiral. Tisto, kar je naredilo Hit v 90. in kasneje za uspešno podjetje, je občutek, da vsak posameznik, ki je bil zaposlen v Hitu, je pomemben člen razvoja tega podjetja. Danes temu več ni tako. In zato je pomembno ohranjati dobre odnose tako od vodstva do sindikatov in seveda v povezavi z državo in politiko. To, kar počnemo mi, ni reševanje in ni pomoč Hita, ampak dejansko je razbijanje neke panoge, ki je do danes bila relativno dobro urejena, predvsem kar se tiče financiranja invalidskih, humanitarnih in športnih organizacij. In danes sesutvate ta razmerja. Kar pa se tiče pomoči igralništvu, so pa drugi vzvodi za to, da bi lahko to dosegli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo? Primož Siter, izvolite.
Hvala za besedo. Še nekaj zadnjih besed samo. Resnično, ko govorimo o igrah na srečo, govorimo ne samo o gospodarski panogi, ampak o enem širokem družbenem izzivu, zato je treba široko sliko tudi tukaj upoštevati. Strinjam se s poslanko iz Nove Gorice, ki je predstavila v bistvu stališče uprave Hita, pozabila pa za celo sliko predati stališče vseh deležnikov, ki so tukaj pomembni. In naj še enkrat, če sem že zadnji, poudarim, na kakšen način in kako odločno negativno so se odzvali tako lokalna skupnost, tako zaposleni v podjetju, ki se jih ta zakon oziroma sprememba tega zakona najbolj tiče, kako zelo jasno, odločno, negativno so se uprli na naslovu humanitarnih in invalidskih organizacij. Zaposleni so opozorili, na kakšen način je deregulacija in privatizacija škodljiva za njih, za delavke in delavce, postavila jih je v zaostren konkurenčen položaj, delati bodo morali za manjše plačilo v slabših pogojih. Seveda uprava lahko pride z nekimi krilaticami, ej, Zakon o delovnih razmerjih je tukaj glavna regulativa, ki vse popravlja; ampak hej, najbrž so v upravi slišali kdaj za prekarno delo, za agencijske zaposlitve, za espeizacijo, za pogodbene zaposlitve in tako naprej. Delavci opozarjajo na socialni damping in opozarjajo, da predlagana deregulacija seveda ni bila usklajena s socialnimi partnerji. Takšnega dialoga ta vlada sploh ne pozna. Najbolj povedno je dejstvo, da ima Vlada tamle na uri še vedno 30 minut prostora, da kaj spregovori, pa se za to ne odloči. In delavci, mimogrede, napovedujejo stavko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Vidim, da ne in da smo to splošno razpravo, ki ni bila skladna z določbami poslovnika, zaključili. Prehajamo na amandma k 20. členu ter amandmaju poslanskih skupin Levica in Socialnih demokratih. Želi kdo besedo? Miha Kordiš, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Zelo preprosto ta amandma v zakon vgrajuje varovalko, da se mora v primeru prodanega deleža v državni igralnici o tem izreči tudi lokalna skupnost, v kateri ta igralnica deluje, drugače je kakršnakoli prodajna pogodba nična.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ne želi. Zato zaključujem razpravo. Prehajamo k amandmaju Poslanske skupine Levica za novi 47.a člen. Želi kdo besedo? Ne želi, zato zaključujem razpravo. Prehajamo k amandmaju k 48. členu ter amandmaju poslanskih skupin Levica in Socialnih demokratov. Želi kdo tu razpravljati? Ne želi. Zato zaključujem razpravo. Želi morda Vlada besedo v zaključku? Imate besedo, državna sekretarka Maja Hostnik Kališek. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Dovolite mi, da na koncu pojasnim dodatno nekatere določbe, o katerih se je danes v tej razpravi največ govorilo. Bi mogoče kar začela z očitkom, vezanim na predlagani amandma, na podlagi katerega je predvideno kritje morebitnega manka, tako za Fundacijo za invalidske in humanitarne namene kot tudi za Fundacijo za športne organizacije, iz proračuna. Tu bi pojasnila, da ta določba skupaj s predlaganim zvišanjem zakonske minimalne stopnje koncesijske dajatve sledi pomislekom glede financiranja tako invalidskih kot tudi športnih organizacij. Koncesijske dajatve za klasične igre na srečo so določene v razponu od 25 do 45 procentov. Zakon do sedaj ni določal najnižje dajatve, zato ta predlagana sprememba ne pomeni znižanja koncesijskih dajatev, temveč zgolj določa najnižjo stopnjo koncesijske dajatve, v višini najmanj 25 procentov. Kar se tiče napitnin in vstopnin. Glede tega ni nobenih sprememb, kar pomeni, da se ohranja tak sistem, kot velja že danes v zakonu. Tako napitnine kot vstopnine se ne vštevajo v osnovno za koncesijsko dajatev. Kar se tiče licenc. V tem primeru gre za odpravo administrativnih ovir. Če se bodo odpravljale licence za nekatera dela, to še ne pomeni, da se ne bodo upoštevali določeni standardi oziroma pogoji iz igralniških standardov, ki jih bodo ti zaposleni morali imeti. Govor je bil tudi o ureditvi iger na srečo v drugih država. Tu bi mogoče samo pojasnila, da se omenjeni monopoli v drugih državah nanašajo na segment loterijskih iger. Kar pa se tiče drugih vrst klasičnih iger na srečo, se pravi, športnih stav, pa imajo bodisi države neomejeno licenciranje bodisi imajo omejeno število prirediteljev, kot na primer to velja za Italijo. Monopol pri športnih stavah imata Madžarska in Finska ter trenutno Slovenija. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 20. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SISTEMU JAMSTVA ZA VLOGE, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade dr. Katji Lavtar, državni sekretarki Ministrstva za finance. Izvolite.
Spoštovani, hvala. Z Zakonom o sistemu jamstva za vloge je bilo v domači pravni red prenesena Evropska direktiva o sistemih jamstva za vloge. Ta zakon tako določa znesek, do katerega so zajamčene vloge posameznega vlagatelja pri posamezni banki, določa upravljavca sistema jamstva za vloge v Republiki Sloveniji ter njegove naloge in pristojnosti, kot tudi Sklad za jamstvo vlog, iz katerega se bodo v primeru propada banke jamstva vlagateljem tudi izplačala. S predlaganim zakonom v sistem ureditve jamstva za vloge ne posegamo, temveč zgolj odpravljamo pomanjkljivosti, ki so bile ugotovljene v postopku pregleda, ki ga v zvezi s prenosom vsake direktive opravijo strokovne službe Evropske komisije. Te pomanjkljivosti se nanašajo na možnost združitve nacionalnega sistema jamstva za vloge z enim ali več sistemi jamstva za vloge iz drugih držav članic Evropske unije ali na možnost ustanovitve čezmejnega sistema jamstva za vloge. Nadalje se nanašajo tudi na ureditev prenosa prispevkov banke v Sklad za jamstvo vlog v primeru, ko banka del svojih dejavnosti prenese v drugo državo članico Evropske unije. Odpravlja se tudi pomanjkljivost glede omejitve oglaševanja višine jamstva za vloge, ki velja za vse banke in ne le za podružnice bank tretjih držav. Dodatno se s predlogom zakona določi, da lahko Banka Slovenije upravlja premoženje Sklada za jamstvo vlog skupaj z drugim premoženjem Banke Slovenije ali drugim premoženjem v upravljanju Banke Slovenije, če za sredstva in obveznosti sklada za jamstvo vlog zagotovi ločeno knjigovodsko evidenco. S to rešitvijo bo lahko Banka Slovenije dosegala višji donos sredstev, zbranih v skladih, s katerimi upravlja, kot če bi s temi sredstvi upravljala ločeno. Ob koncu želim poudariti, da ugotovljene pomanjkljivosti glede prenosa direktive v sistemih jamstva za vloge v domači pravni red v ničemer niso vplivale na dosedanje delovanje sistema jamstva za vloge v Republiki Sloveniji. Predlagam, da predlog zakona podprete. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za finance. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Robertu Polnarju. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Odbor za finance je na 43. seji 19. januarja letos kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu jamstva za vloge, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložila Vlada. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandma k predlogu zakona vložile poslanske skupine koalicije, in sicer k enemu členu. V uvodu je državna sekretarka predstavila cilje in poglavitne rešitve predloga zakona, s katerimi se odpravlja posamezne pomanjkljivosti pri prenosu direktive 2014/49 Evropske unije. Te pomanjkljivosti pa niso vplivale na delovanje samega sistema jamstva za vloge. Zakon določa znesek, do katerega so zajamčene vloge posameznega vlagatelja pri posamezni banki, in določa tudi upravljavca sistema jamstva za vloge v Republiki Sloveniji ter njegove naloge in pristojnosti. Prav tako opredeljuje tudi sklad za jamstvo vlog, iz katerega se bodo v primeru propada banke jamstva vlagateljem izplačala. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da je služba pripravila pisno mnenje, ter pojasnila, da je pripomba v zvezi s 3. členom z vloženim amandmajem poslanskih skupin koalicije upoštevana. Ob tem pa je omenila oziroma opozorila na po mnenju službe pomanjkljivo jasnost členov od 6 do vključno 8. V razpravi so poslanke in poslanci postavili vprašanja glede nadzora nad sistemom jamstva za vloge, ki se lahko združujejo, ter glede morebitne večje donosnosti združenih skladov za jamstva. Državna sekretarka je v razpravi odgovorila na zastavljena vprašanja. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval amandma poslanskih skupin koalicije k 3. členu in ga sprejel. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Glede na sprejeti amandma je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega je vključen sprejeti amandma. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Jure Ferjan bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Gospod podpredsednik, najlepša hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka na ministrstvu za finance, poslanke in poslanci! Cilj Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu jamstva za vloge je odprava pomanjkljivosti pri prenosu direktive 2014/49/EU v domači pravni red, saj trenutna ureditev jamstva za vloge v Republiki Sloveniji ni povsem skladna z zakonodajo Evropske unije. Zakon o sistemu jamstva za vloge ureja vzpostavitev in delovanje sistema jamstva za vloge pri bankah in hranilnicah na območju Republike Slovenije, pristojnosti in naloge Banke Slovenije pri izvajanju nalog in pooblastilo organa za jamstvo vlog ter nadzor nad izpolnjevanjem obveznosti v zvezi s sistemom jamstva za vloge. Na podlagi zakona o sistemu jamstva za vloge je v državi vzpostavljen en sistem jamstva za vloge, katerega članice so vse banke in hranilnice s sedežem v naši državi, pod določenimi pogoji pa tudi banke tretjih držav, ki so v skladu s tem zakonom oziroma zakonom, ki ureja bančništvo, pridobile dovoljenje za ustanovitev podružnice v Sloveniji. Znesek kritja za posameznega vlagatelja oziroma vloge posameznega vlagatelja pri eni banki je 100 tisoč evrov, izjemoma je za nekatere vloge, na primer za vloge, ki so posledica nakupa oziroma prodaje stanovanjske nepremičnine, izplačila iz naslova socialnega, zdravstvenega ali življenjskega zavarovanja ali izplačila invalidnine, izplačilo jamstva lahko tudi višje od navedenega zneska. V okviru postopka preverjanja pravilnosti prej omenjene direktive je Evropska komisija opozorila na nekatere pomanjkljivosti, ki jih je treba odpraviti. In sicer gre za področje, ki ureja možnost združitve sistemov jamstva za vloge iz različnih držav članic Evropske unije ali ustanovitve čezmejnih sistemov jamstva za vloge, področje, ki določa, da se ob prenosu dela dejavnosti banke v drugo državo članico Evropske unije, zaradi česar se za ta del zanjo uporablja drug sistem jamstva za vloge, prispevke te banke, plačane v 12 mesecih pred prenosom, z izjemno izrednih prispevkov, prenese v drug sistem jamstva za vloge sorazmerno višini prenesenih vlog. In področje, ki določa omejitve oglaševanja storitev bank v zvezi s članstvom v sistemu jamstva za vloge. S predlogom zakona oziroma z novelo zakona, ki jo je pripravila Vlada Republike Slovenije, se odpravljajo navedene pomanjkljivosti pri prenosu te evropske direktive. Izpostavil bi še, da se s predlogom zakona oziroma novele zakona dodatno omogoči, da Banka Slovenije, ki poleg sklada za jamstvo vlog upravlja tudi sklad za reševanje bank, ustanovljen z Zakonom o organu in skladu za reševanje bank, sredstva obeh skladov lahko skupaj aktivno upravlja. Pri tem se zagotavlja ločeno vodenje sredstev za vsakega od navedenih skladov na ravni ločenih knjigovodskih evidenc. Predlog zakona sledi tudi načelu zagotavljanja jasnosti in preglednosti pravne ureditve. Glede na navedeno bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu jamstva za vloge soglasno podprli.
Hvala lepa. Igor Peček bo predstavil stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Zakon o sistemu jamstva za vloge ureja vzpostavitev in delovanje sistema jamstva za vloge pri bankah in hranilnicah na območju Republike Slovenije. Prav tako gre za določitev pristojnosti in nalog Banke Slovenije pri izvajanju nalog in pooblastil kot organa za jamstvo vlog ter nadzor nad izpolnjevanjem obveznosti v zvezi s sistemom jamstva za vloge. Ciljna vrednost sredstev sklada sicer znaša 0,8 % vrednosti vseh zajamčenih vlog v Republiki Sloveniji in mora biti dosežena najpozneje do 3. julija 2024. Po podatkih Banke Slovenije so banke in hranilnice do lanskega julija v sklad za jamstvo vlog vplačale 122,4 milijona evrov, ciljna vrednost pa znaša približno 180 milijonov evrov. Novela, ki jo obravnavamo danes, omogoča združitev sedanjega sistema jamstva za vloge z enim ali več sistemi jamstva za vloge, ki so ustanovljeni v drugih državah članicah Evropske unije in izpolnjujejo pogoje iz direktive. Predlog za združitev naj bi po predhodnem soglasju Vlade podala Banka Slovenije, ki s sistemom upravlja. V predlogu zakona se ureja tudi to, da se takrat, ko banka v druge države članice Evropske unije prenese upravljanje dela njenih storitev, v drug sistem jamstva za vloge prenese le sorazmerni del vplačanih prispevkov v sklad za jamstvo vlog glede na višino prenesenih zajamčenih vlog. Banka Slovenije bo lahko upravljala premoženje sklada za jamstvo vlog skupaj z drugim premoženjem Banke Slovenije ali drugim premoženjem v upravljanju Banke Slovenije, pri čemer bo morala za sredstva in obveznosti sklada za jamstvo vlog voditi ločeno knjigovodsko evidenco. Namen novele je krepitev zaščite in pravne varnosti vlagateljev, zato v Listi Marjana Šarca predlogu novele ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Pri noveli zakona o sistemu jamstva za vloge gre z smiselne uskladitve s sekundarno zakonodajo Evropske unije. Cilj predloga zakona je odprava nekaterih pomanjkljivosti pri prenosu Direktive 2014/49 Evropskega parlamenta in Sveta iz aprila 2014 o sistemih jamstva za vloge v domači pravni red. Odpravi se pomanjkljivost pri prenosu omenjene direktive. Dopolnitev omogoča, da bo kot sistem jamstva za vloge priznan tudi sistem jamstva za vloge, ki bi nastal, prvič, z združitvijo sedanjega sistema jamstva za vloge z enim ali več sistemi jamstva za vloge v drugih državah članicah Evropske unije, in drugič, z ustanovitvijo čezmejnega sistema jamstva za vloge, katerega članice bodo tudi banke, ki bi bile sicer obvezni člani nacionalnega sistema jamstva za vloge. Predlog za združitev oziroma ustanovitev čezmejnega sistema jamstva za vloge bo podala Banka Slovenije, s tem predlogom pa bo morala predhodno soglašati tudi Vlada Republike Slovenije. Banka Slovenije bo tak predlog podala le, če bo ocenila, da je nadzor nad poslovanjem bank v drugih državah članicah Evropske unije vsaj enakovreden bančnemu nadzoru v Sloveniji. Odpravi se pomanjkljivost pri prenosu petega odstavka 16. člena omenjene direktive. Omejitve pri oglaševanju storitev banke, zlasti tistih, ki so povezane z jamstvom za vloge, se bodo nanašale na vse banke in vse hranilnice v Sloveniji, ki so članice sistema jamstva za vloge, ustanovljenega na podlagi zakona, in ne le na oglaševanje storitev podružnice banke v tretji državi. Poslanci in poslanke Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bomo zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu jamstva za vloge soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Marko Bandelli bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovani! Temeljni cilji celotnega sistema jamstva za vloge so usmerjeni k zaščiti vlagateljev in ohranjanju njihovega zaupanja v bančni sistem. Sistem jamstva za vloge je dejansko sklad, v katerega vplačujejo banke in hranilnice. S skladom upravlja in ga vodi Banka Slovenije. Pri upravljanju daje poudarek na zagotavljanje hitro vnovčljivih sredstev, ne pa doseganje visokih donosov. Bistvo tega sklada je, da se ob propadu banke iz njega zagotavljajo sredstva za izplačilo zajamčenih vlog. Spomnimo, da je bila leta 2016 s sprejetjem Zakona o sistemu jamstva za vloge v nacionalni pravni red z zamudo prenesena evropska direktiva. Leta 2016 se sistem jamstva za vloge ni vzpostavil na novo, saj je bil že vzpostavljen v Zakonu o bančništvu. Prenos direktive je prinesel izboljšave celotnega sistema in uskladitev s pravom Evropske unije. Pred tem je Zakon o bančništvu določal, da se sredstva za izplačilo jamstva v višini 100 tisoč evrov zagotavljajo naknadno s strani bank, ki so v takšno shemo vključene, in začasno s strani Republike Slovenije, če banke s sredstvi ne razpolagajo. Danes se denarna sredstva za jamstva zagotavljajo sproti. Z zakonom se je določilo postopno krajšanje rokov za izplačila vlagateljem v propadle banke, in sicer tako, da ta rok leta 2024 ne bo daljši od sedmih delovnih dni. Članstvo v skladu je postalo obvezno za vse banke s sedežem v Sloveniji, pod določenimi pogoji pa tudi za banke tretjih držav. Današnja novela se sprejema zaradi Evropske komisije, ki nas je opozorila na določene pomanjkljivosti, ki jih novela popravlja. Spremembe omogočajo združitev nacionalnega sistema jamstva za vloge s sistemi drugih držav članic in sorazmernim prenosom prispevkov banke v sistem druge članice, če banka zamenja svoj sedež. S predlogom združitve bo morala predhodno soglašati Vlada, ki bo pri tem presojala, ali je v drugi državi članici zagotovljen enak nadzor, kot ga imamo v Sloveniji. Jasno se določa, da omejitve pri oglaševanju storitev banke ne veljajo samo za vse banke in hranilnice s sedežem v Sloveniji, temveč tudi za oglaševanje storitev podružnice banke v tretji državi. V noveli se jasno določa, da Banka Slovenije ločeno upravlja s skladom za jamstvo vlog in skladom za reševanje bank. Vemo, da je bilo v preteklosti zaupanje v bančni sistem okrnjeno. Danes si celotna Evropska unija prizadeva, da se zakonodajni okvir izboljša do te mere, da so banke same tiste, ki morajo poskrbeti za rezervna sredstva, namesto da ta sredstva zagotavljajo države članice, če se banka znajde v težavah. Nezaupanje v finančni sistem lahko privede do navala na banke in množičnega dvigovanja vlog, kar pa hitro vodi do grožnje likvidnosti in do potencialne insolventnosti ne le ene, temveč vseh bank v sistemu. V Poslanski skupini SAB bomo novelo podprli, saj utrjuje zaščito vlagateljev in ohranjanja njihovega zaupanja v bančni sistem, kar je izjemnega pomena za njegovo stabilnost. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Poslovni modeli večine bank so zasnovani tako, da zbrani denar v obliki vlog posojajo naprej drugim strankam, zadržijo pa samo manjši del, ki je na voljo tistim, ki želijo denar dvigniti. Govorimo o vlogah gospodinjstev, podjetij, države, nebančnih finančnih inštitucij in podobno. Da bi zagotovili varnost večjega dela takšnih vlog, tudi če banka propade, banke vplačujejo v poseben zavarovalni sklad, ki se imenuje sistem jamstva za vloge. To je pomemben institut za ohranjanje zaupanja v bančni sistem. Sistemi jamstva za vloge v Evropi so še vedno organizirani na ravni posameznih držav, na ravni celotne Evropske unije pa so bili dogovorjeni minimalni standardi. Po pravilih Evropske unije ima z omenjenimi shemami vsak imetnik vlog zajamčenih 100 tisoč evrov. Predlog novele omenjenega zakona je pripravljen s ciljem, da se odpravijo pomanjkljivosti, do katerih je prišlo leta 2016 pri prenosu evropske direktive s tega področja v naš pravni red. Kot sistem jamstva za vloge bo priznan tudi sistem jamstva za vloge, ki bi nastal z združitvijo sedanjega sistema z enim ali več tovrstnimi sistemi, ki so ustanovljeni v drugih državah članicah Evropske unije in izpolnjujejo pogoje iz direktive, ali ki bi nastal z ustanovitvijo čezmejnega sistema jamstva za vloge, katerega člani bodo tudi banke in hranilnice, ki bi bile sicer obvezni člani nacionalnega sistema jamstva za vloge. Predlog za združitev oziroma ustanovitev čezmejnega sistema bo podala Banka Slovenije ob predhodnem soglasju Vlade. Omejitve pri oglaševanju storitev banke, zlasti tistih, ki so povezane z jamstvom za vloge, se bodo nanašale na vse banke in hranilnice v Republiki Sloveniji, ki so članice tega sistema, ustanovljenega na podlagi zakona, ne pa samo na oglaševanje storitev podružnice banke v tretji državi. Trenutno veljavni zakon ureja le prenos prispevkov banke, vplačanih v sklad za jamstvo vlog, v primeru, ko se banka preoblikuje tako, da preneha biti članica sistema jamstva za vloge in se vključi v sistem jamstva za vloge druge države članice Evropske unije. S predlagano dopolnitvijo se uredi prenos teh prispevkov takrat, ko banka v druge države članice Evropske unije prenese upravljanje dela svojih storitev. V tem primeru se v drugi sistem jamstva za vloge prenese le sorazmerni del vplačanih prispevkov v sklad glede na višino prenesenih zajamčenih vlog. Banka Slovenije je upravljavec premoženja sklada za jamstvo vlog skupaj z drugim premoženjem, ki ga ima bodisi v lasti bodisi v upravljanju, pri čemer mora za sredstva in obveznosti sklada za jamstvo vlog voditi ločeno knjigovodsko evidenco. Ciljna vrednost sredstev sklada znaša osem desetink odstotka vrednosti vseh zajamčenih vlog, dosežena mora biti do julija 2024. Trenutno je v skladu za jamstvo vlog 122 milijonov 400 tisoč evrov, ciljna vrednost pa je 180 milijonov evrov. Najpomembnejše pa je, da sredstva iz tega sklada do zdaj še niso bila uporabljena, zato ker za to ni bilo potrebe. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu jamstva za vloge podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej predstavnikom Vlade! Kar zadeva varčevanje, smo Slovenci vedno konservativni. Največ privarčevanega denarja imamo prav na bankah, kar pa ni investicija in v vsebinskem smislu sploh ni varčevanje. Slovenska gospodinjstva so leta 2021 imela za 23,8 milijarde evrov v bankah, kar je za 10 % več kot pred enim letom. Seveda je treba poskrbeti oziroma to premoženje primerno zavarovati, kar je namen Zakona o sistemu jamstva za vloge. Problem pa ni v višini zneska, ki je 100 tisoč evrov, ampak v tem, kdo so člani sistema jamstva za vloge – to so vse banke. Zaupanje v tak sistem je med ljudmi v preteklosti padlo glede na dogodke, povezane s Probanko in Factor banko. Zaupanje vlagatelja – v tem primeru so to nepoučeni potrošniki – v bančni sistem je zelo pomembno za ohranjanje finančne stabilnosti v nacionalnem gospodarstvu. Sistem jamstva za vloge tako pozitivno vpliva tudi na varčevanje in s tem na potencial bank za dajanje posojil, med drugim tudi gospodarstvu. Znesek kritja za vloge posameznega vlagatelja pri eni banki je omejen navzgor in znaša 100 tisoč evrov. Po podatkih Banke Slovenije so banke in hranilnice do zdaj v Sklad za jamstvo vlog vplačale 122,4 milijona evrov, ciljna vrednost pa je 180 milijonov. Sredstva tega sklada do zdaj, kot smo že ugotovili danes iz predhodnih stališč, še niso bila uporabljena. Če sredstva sklada ne bi zadoščala za izplačilo jamstva za vloge, dodatna sredstva zagotovijo banke in hranilnice. S predlogom zakona se dodatno omogoča, da Banka Slovenije poleg sklada za jamstvo vlog upravlja tudi sklad za reševanje bank in ju skupaj aktivno upravlja. Predlagana rešitev, po kateri se bo lahko nacionalni sistem jamstva za vloge združil z enim ali več drugimi nacionalnimi sistemi jamstva za vloge držav članic Evropske unije ali pa bo prišlo do ustanovitve čezmejnega sistema jamstva za vloge, je lahko kritičen, saj so evropske države zelo različno finančno stabilne. Še pred časom je bilo popolnoma nemogoče, da država bankrotira, pa se je to zgodilo v Grčiji. Gre za to, da je z integracijo v Evropsko unijo Slovenija prenesla del svojih pristojnosti na naddržavno raven. Tako je bilo tudi glede bančnega sektorja, saj se trenutno vse odločitve sprejemajo izključno v Frankfurtu. S tem smo se odpovedali domačemu nadzoru nad stanjem bank. S predlagano določitvijo se seli doma zbran kapital v tujino, kar posega v finančno suverenost domačega kapitalskega trga. Vprašanje je, ali bi s tako združitvijo Slovenija pomagala Grčiji ali Cipru ali bi pomagala Francija nam. Na koncu pa se sprašujem oziroma vprašanje je, kje je denar, ki smo ga posodili Grčiji, ko je bila tik pred propadom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O JAVNEM ŠTIPENDIJSKEM, RAZVOJNEM, INVALIDSKEM IN PREŽIVNINSKEM SKLADU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 22 poslank in poslancev s prvopodpisanim Miho Kordišem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja Mihi Kordišu. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Z današnjo zakonsko pobudo želimo pomagati samohranilskim družinam, otrokom, ki so se znašli v njih, pa nimajo plačane preživnine. Trenutna situacija je namreč taka, da se tem otrokom ne pomaga, pač pa je sistem namenjen temu, da jih odganja čim bolj stran od njihovega nadomestila za neplačano preživnino, do katerega bi bili upravičeni v državi, ki sama sebi reče socialna država. Vzporedno s to pobudo smo v Levici prejeli več kot 50 zgodb različnih mater samohranilk, ki so se podale na pot iskanja svojega nadomestila za neplačano preživnino. Vam bom prebral eno izmed njih. Takole pravi: »Sem mamica samohranilka dveh otrok. V življenju sem vse počela by the book, izobrazba, služba, imam dolgoletno redno službo, redno plačujem položnice, stanovanje, a imam ob koncu dneva občutek, da me je sistem pustil na cedilu. Oče otrok obstaja, otroka obiskuje, a ne želi prispevati preživnine, češ, zakaj bi meni dajal denar, ampak bi po svoji presoji tu pa tam kaj pustil. Tu je že problem v osnovni percepciji. To je denar za otroka. Nikoli nisem razumela tega sveta, kako je možno, da eden od staršev ne želi prispevati za preživnino otroka, ki je tudi njegov. Ko se podaš v te bitke, potem sproti spoznavaš ljudi, ki so šli skozi podobne reči, in ti je ob koncu vsakega dneva životarjenja za otroka to še edina tolažba – da nisi v tej zgodbi sam, so tudi mamice s podobnimi izkušnjami. Zakaj nas ne more sistem zaščititi in nam pomagati? Seveda obstaja pot. Tako sem se je lotila tudi sama. Najameš odvetniško pomoč, ki je draga kot žafran, kupčkaš vsak evro z rojstnega dneva, ko dobiš prispevek kao za darilo, postopki se vlečejo leta, vmes pa otroka rasteta in je treba živeti. In še se ni zaključilo.« Ta zgodba zelo lepo zgošča, kaj vse je z našim sistemom na področju preživnin in nadomestil za otroke, ki so ostali brez preživnin, narobe. Za začetek: imamo kar eno petino otrok v samohranilskih družinah, ki živijo pod pragom tveganja revščine, in tisti, ki so ostali še brez preživnine, so se znašli v toliko težjem položaju. Če želijo matere samohranilke uveljavljati pravico do nadomestila za neplačano preživnino, ki jim sicer pripada, se morajo podati na dolgotrajno in izčrpavajočo sodno pot dokazovanja, zato da lahko do tega nadomestila za neplačano preživnino sploh pridejo. V tem dolgotrajnem in mučnem sodnem postopku se morajo soočati z nekdanjim partnerjem, ki je bil nemalokrat tudi nasilen. Praktično vsa dokazila morajo priskrbeti same, spremeniti se morajo v prave pravcate zasebne detektive. In samohranilske družine, ki že tako težko shajajo skozi življenje, se morajo potem soočati in spoprijemati še z raznoraznimi psihološkimi pritiski, tudi grožnjami. Odgovor nas v Levici na to nezavidljivo situacijo je, da med preživninskega zavezanca in otroka v samohranilski družini postavimo javni preživninski sklad. Po novem bo potrebno materi samohranilki in otroku, ki sta ostala brez preživnine, zgolj na preživninskem skladu dokazati, da preživnina ni bila plačana, pa bo nato sklad ukrepal dalje in jima nemudoma zagotovil možnost, da svojo pravico do nadomestila preživnine tudi uveljavljata. Take družine, ki so ostale brez preživnine, so za povrh vsega opeharjene celo dvakrat. Ne le, da preživnine ne prejemajo in zato v gospodinjstvu pride do izpada prihodka za otroka, centri za socialno delo, ki obravnavajo njihove prošnje za denarno socialno pomoč in druge pravice iz javnih sredstev, se, dokler ni sodna pot zaključena, pretvarjajo, da taka družina dohodek iz preživnine dejansko prejema, in jim iz tega naslova odmerja nižjo socialno pomoč in klesti druge pravice iz naslova javnih sredstev. Vse to mislim, da lahko na današnji seji zaključimo s spremembo, našo aktualno pobudo, da se matere samohranilke in njihovi otroci za pomoč in podporo lahko obrnejo neposredno na javni preživninski sklad brez dolgotrajnih in mukotrpnih sodnih postopkov in da jim država stopi naproti tako, kot je zapisano v slovenski ustavi – kot socialna država, ki naj ljudem pomaga. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Evi Irgl. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o javnem štipendijskem, razvojnem, invalidskem in preživninskem skladu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Mihom Kordišem. Državni zbor je na predlog skupine poslank in poslancev, da se o predlogu zakona opravi splošna razprava, le-to opravil in sklenil, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Predstavnik predlagatelja je v začetku predstavil predlog zakona, potem je mnenje do tega predstavil predstavnik Vlade. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je predstavila mnenje ZPS in poudarila, da je pravica do nadomestila preživnine subsidiarna pravica, s katero se zagotavlja socialno varnost otrok v primerih, ko preživninski zavezanci zanje ne plačujejo preživnine, kar je izraz ustavne pravice do socialne varnosti iz 50. in 56. člena Ustave. Glede vloženih amandmajev je povedala, da z vidika svojih pristojnosti nimajo pripomb, razen k 4. členu in zamiku veljavnosti, ob tem pa opozorila na predlagani amandma predlagateljev zakona, s katerim zamik veljavnosti tega zakona nadomeščajo z zamikom uporabe, kar rešuje njihovo pripombo. Odbor je prejel tudi mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki ga je na seji odbora predstavil njihov predstavnik, in podpira predlagano spremembo. Komisija predlogu zakona sicer izraža podporo, ugotavlja pa, da so pripombe Vlade v delu, ki nakazuje na možne zaplete pri implementaciji predlaganih zakonskih določb, predvsem glede nujnosti zagotovitve ustreznih pravnih podlag skladu ter vključitve preživninskega zavezanca kot stranke v postopku, tehtne. Ob tem naj se po oceni komisije zasleduje osnovni cilj predloga zakona, to je pospešitev postopka za poplačilo preživnine ne glede na način njegove izvedbe. Nato je sledila razprava poslank in poslancev. V razpravi so vse poslanske skupine predlogu zakona napovedale svojo podporo. S predlogom novele se zagotavljajo z zakonom določene pravice otrok do neodtujljivosti preživnine, poenostavitev in hitrost postopkov za pridobitev nadomestila preživnine, povečanje socialne varnosti družin in zagotavljanje pravic otrok in dolžnost staršev v skladu z Ustavo Republike Slovenije. Vsi razpravljavci so se strinjali, da je treba poenostaviti postopek pridobitve nadomestila preživnin, da se zaščiti najranljivejše skupine. Enostarševske družine so tudi v tej hudi zdravstveni krizi najbolj ogrožene. Kar ena petina jih živi pod pragom tveganja revščine, zato je pomembno, da se jim gre tudi v tem primeru naproti. Z novelo se otrokom upravičencem omogoča učinkovitejši dostop do nadomestila preživnine. Otrokom, ki preživnine ne prejemajo, pa se omogoča nadomestilo brez neprijetnih in dolgotrajnih sodnih postopkov. Koalicijske poslanske skupine so vložile dopolnilo, s katerim se preživninskega zavezanca pozove, da se izjasni, zakaj preživnine ne plačuje, kar je odbor tudi sprejel. Na podlagi pripombe Zakonodajno-pravne službe, ki je opozorila, da bi predlagani zamik uveljavitve tega zakona nadomestili z zamikom uporabe, je odbor sprejel svoj amandma. Odbor je nato glasoval o vseh členih predloga zakona ter jih soglasno sprejel. Pripravljen je dopolnjen predlog zakona. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Mnenje Vlade bo predstavil mag. Cveto Uršič, državni sekretar na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Predlagatelji zakona s svojim predlogom nedvomno želijo doseči poenostavitev postopka pridobitve nadomestila preživnine, kar je nedvomno v korist otroka, nedvomno tudi v korist tistega izmed staršev, ki skrbi za tega otroka. Žal pa so predlagatelji spregledali, da če ni potrebno sprožiti izvršilnega postopka, mora biti potem v okviru sklada izveden upravni postopek, kar pa lahko bistveno spremeni in podaljša postopek v primerjavi s sedanjo, veljavno ureditvijo. Na odboru, kot je bilo že predstavljeno, so bili sprejeti amandmaji, ki so ta predlog predlagatelja dopolnil in na ta način zagotovili, da bo uresničen temeljni namen, ki ga je predlagatelj imel z vložitvijo tega predloga spremembe zakona. To Vlada podpira. Ravno tako podpiramo predlog, da se začne uporabljati novela 1. septembra, s čimer bo sklad pridobil potreben čas, da se ustrezno pripravi na spremembo ureditve. Če ponovim. S sprejetjem z amandmaji dopolnjene spremembe zakona se bo torej skrajšal čas in s poenostavitvami olajšalo uveljavljanje pravice do nadomestila preživnine, kar sledi načelu največje koristi otrok in bo hkrati pomenilo dodatno razbremenitev mater ali očetov oziroma zakonitih zastopnikov otrok pri uveljavljanju pravice do nadomestila preživnine. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na 27. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O POSLANCIH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 31 poslank in poslancev s prvopodpisanim Branetom Golubovićem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo Branetu Goluboviću. Izvolite.
Hvala lepa. Zakon, ki smo ga vložili in je danes pred nami, ima en osnovni namen, in to je poenostavitev postopkov. Poenostavitev postopkov tako na strani Državnega zbora kot na strani Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ki se s tem zakonom tudi strinja. Gre pa za to, da bo lahko Državni zbor sam pridobil podatke, ali se po koncu mandata določeni poslanci lahko upokojijo ali ne. Do sedaj so morali poslanci to dokumentacijo priložiti sami. Drugi namen pa je ta, da se upočasni drugi zakon, ki omogoča ponovno uvedbo dvojnega mandata, to, da je lahko župan poslanec in poslanec župan. Kar pa je v neskladju z 82. členom Ustave, ki pravi, da smo poslanci predstavniki vseh ljudi, se pravi, zastopamo interese vseh ljudi, tako tiste, ki so nas volili, kot tiste, ki nas niso ali sploh niso prišli na volitve ali niti nimajo možnosti. Župan pa je predstavnik interesov svoje lokalne skupnosti in lahko pride do konflikta. Verjamem, da bomo danes ta zakon podprli, in se vam že vnaprej vsem skupaj zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnavala Mandatno-volilna komisija. Za predstavitev poročila komisije dajem besedo predsedniku Ivanu Hršaku. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! Mandatno-volilna komisija je na 38. seji 18. 1. 2022 obravnavala Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o poslancih, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Branetom Golubovićem. Predstavnik predlagateljev je uvodoma podal dopolnilno obrazložitev, v okviru katere je povedal, da predlog zakona poenostavlja delo Mandatno-volilne komisije pri odločanju o upravičenosti poslanca do nadomestila plače po prenehanju mandata. Predlog zakona vzpostavlja neposredno pravno podlago, ki bo Mandatno-volilni komisiji omogočala pridobitev podatkov iz zbirk Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije v zvezi z izpolnjevanjem pogojev za upokojitev poslanca. Zakonodajno-pravna služba je predlog zakona preučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno-tehničnega vidika ter pripravila pisno mnenje. Njena predstavnica je povedala, da Zakonodajno-pravna služba k vsebini predloga zakona ni imela pripomb, s predlaganim amandmajem pa je v celoti upoštevano opozorilo v zvezi z nomotehnično pravilnostjo predloga zakona. Mandatno-volilna komisija je prejela tudi mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev, ki je predlog zakona podprla, ter dopis Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije, ki je izrazil strinjanje s predlagano zakonsko spremembo. Mandatno-volilna komisija je brez razprave sprejela amandma poslanskih skupin LMŠ, SD in SAB k 1. členu. Mandatno-volilna komisija je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasovala o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejela. Na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega je vključen sprejeti amandma. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del poročila. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Andreja Zabret bo predstavila stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kolegice in kolegi! Rešitev, ki jo vsebuje predlog zakona, so strokovne službe Državnega zbora predlagale že pred nekaj leti in jo je vsebovala tudi novela zakona iz leta 2019. Ker slednja ni dobila zadostne podpre, je pa vsebovala kar nekaj smiselnih in nespornih rešitev, smo se v LMŠ odločili, da ponovno predlagamo vsaj ta popravek zakona, ki pripomore k debirokratizaciji postopkov v Državnem zboru. Mandatno-volilna komisija bo sedaj od Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje lahko sama pridobila podatke, ki jih potrebuje za odločanje o upravičenosti poslanca do nadomestila po prenehanju mandata, kar bo postopke olajšalo in tudi pospešilo. Poudarjam pa, da nikakor ne posegamo v vsebinsko ureditev prejemanja nadomestila, temveč zgolj predlagamo tehnično rešitev glede dostopa do podatkov, s katero se strinja tudi sam Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. V Poslanski skupini LMŠ bomo seveda predlog zakona tudi podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bi moral predstaviti Jožef Horvat. Poslanca ni. Zaključujem predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA O IZBIRI REVIZIJSKE DRUŽBE ZA REVIDIRANJE RAČUNOVODSKIH IZKAZOV RAČUNSKEGA SODIŠČA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2020. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Komisija za nadzor javnih financ. Dopolnilno obrazložitev predloga sklepa nam bo izvršil Igor Peček. Izvolite.
Še enkrat hvala lepa, spoštovani podpredsednik. V skladu z drugim odstavkom 31. člena Zakona o računskem sodišču je delovno telo Državnega zbora, pristojno za nadzor proračuna in drugih javnih financ, pristojno tudi za to, da predlaga Državnemu zobru sprejetje sklepa o tem, katera revizijska gospodarska družba bo revidirala računovodske izkaze Računskega sodišča Republike Slovenije. Na 21. seji 10. septembra 2021 je Komisija za nadzor javnih financ sprejela sklep, s katerim je generalno sekretarko Državnega zbora pozvala, da opravi vse potrebne postopke po Zakonu o javnem naročanju za izbiro revizijske gospodarske družbe, ki bi v skladu z drugim odstavkom 31. člena Zakona o računskem sodišču izvedla revizijo računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leto 2020. Generalna sekretarka je komisiji 18. novembra 2021 posredovala dopis, s katerim je v nadaljnji postopek poslala dve ponudbi, ki sta prispeli na povabilo k oddaji ponudbe za oddajo javnega naročila. V skladu z določili ponudbene dokumentacije je merilo za izbor ponudbe najnižja ponudbena cena v evrih z DDV. Iz zapisnika o prejetih ponudbah izhaja, da je najbolj ugodna ponudba ponudnika GM revizija, d. o. o., Ulica Gradnikove brigade 4, 1000 Ljubljana. Zato je Komisija za nadzor javnih financ na 24. redni seji 10. decembra 2021 sklenila predlagati Državnemu zboru, da za revizijo računovodskih izkazov Računskega sodišča izbere navedeno revizijsko družbo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odločanje o predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO POROČILA O OPRAVLJENI PARLAMENTARNI PREISKAVI PREISKOVALNE KOMISIJE O UGOTAVLJANJU ZLORAB V ZADEVI FRANC KANGLER IN DRUGI. Poročilo je v obravnavo zboru predložila Preiskovalna komisija o ugotavljanju zlorab v zadevi Franc Kangler in drugi. Poročilo je javno, zato ga bo zbor obravnaval na seji, odprti za javnost. Sestavni deli poročila so tudi dodatno poročilo, ki je v skladu s prvim odstavkom 104. člena Poslovnika Državnega zbora in s 17. členom Poslovnika o parlamentarni preiskavi označeno s stopnjo tajnosti »varstvo podatkov, varstvo osebnih podatkov«, bistvene ugotovitve dodatnega poročila ter predloga sklepov iz dodatnega poročila. Glede na navedeno bo zbor na podlagi drugega odstavka 101. člena Poslovnika navedene dokumente obravnaval na seji, zaprti za javnost, in sicer danes, 30 minut po prekinjeni obravnavi te točke na javnem delu seje. Vse razpravljavce tako prosim, da v razpravi na javnem delu seje ne navajate podatkov iz dodatnega poročila, iz bistvenih ugotovitev iz dodatnega poročila ter iz predlogov sklepov iz dodatnega poročila. Prehajamo na razpravo o poročilu, bistvenih ugotovitvah ter o predlogih sklepov in o amandmajih poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno k predlogoma sklepov, ki jo bomo opravili na javnem delu seje. Za dopolnilno obrazložitev dajem besedo predstavniku predlagatelja predsedniku preiskovalne komisije mag. Dejanu Kalohu. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa. Cenjeni kolegi poslanci, cenjena slovenska javnost. Parlamentarna komisija o ugotavljanju zlorab v zadevi Franc Kangler in drugi je natančno preiskovala vsa dejstva in okoliščine, ki kažejo na morebitne procesne kršitve tako v predkazenskih kot v kazenskih postopkih zoper Franca Kanglerja in druge. Prav tako je preiskovalna komisija ugotavljala obstoj okoliščin, ki kažejo na morebitno politično odgovornost nosilcev javnih funkcij, ki naj bi sodelovali pri pripravi in izvedbi političnega in kazenskega pregona Franca Kanglerja in drugih. Eden od ciljev parlamentarne preiskave pa je bil tudi ugotovitev ustreznosti mehanizmov nadzora nad opravljanjem in vodenjem evidenc v policiji ter ustreznosti veljavne zakonodaje, ki ureja upravljanje z osebnimi podatki v evidencah same policije. Takoj naj začetku naj poudarim, da je bila od konstituiranja preiskovalne komisije dalje, to je od 18. oktobra 2019, navedena komisija deležna večkratne intervencije s strani Ustavnega sodišča Republike Slovenije v obliki sklepa za začasno zadržanje ali z dokončnimi odločbami, s katerimi je v končni posledici delno omejilo delo preiskovalne komisije, v javnosti pa pustilo občutek, da je komisija presegla svoje ustavne in zakonske okvire. To seveda ni bilo tako, saj se preiskovalna komisija v zadevi Franc Kangler in drugi ni ukvarjala s presojo pravilnosti konkretnih sodnih odločitev in ugotavljanja odgovornosti sodnikov za odločitve v konkretnih sodnih postopkih ter tudi ne s konkretnimi tožilskimi odločitvami in njihovo odgovornostjo za sprejetje svojih odločitev. V zvezi z navedenimi odločbami Ustavnega sodišča Republike Slovenije smo v poročilu preiskovalne komisije opozorili, da se je predmetna parlamentarna preiskava že od samega začetka izvajala v mejah ustavne pristojnosti Državnega zbora in tudi pristojnosti same preiskovalne komisije. Ne glede na to, da so bile vse odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije, ki neposredno ali posredno regulirajo obseg izvajanja pooblastil preiskovalne komisije, dosledno upoštevane, je vendarle ostal nek trpek priokus, da se niti sodstvo niti tožilstvo nista sposobna soočiti s problemi oziroma domnevnimi zlorabami znotraj svojih lastnih sistemov. Glede na namen parlamentarne preiskave kot sredstva, s katerim Državni zbor uresničuje eno izmed funkcij širšega družbenega nadzora, so odločbe Ustavnega sodišča paradoksalne, saj de facto izključujejo eno izmed vej oblasti iz medsebojnega sistema zavor in ravnovesij, ki izhaja iz 3. člena Ustave, to je seveda načelo delitve oblasti. Dvojni doktor Klemen Jaklič, ustavni sodnik, je v svojem ločenem odklonilnem mnenju v zadevi U-I-246/19, ko se je Ustavno sodišče v razmerju 6 : 2 odločilo, da niti suma o zavestnih kršitvah oziroma zlorabah sodniške funkcije v okviru instituta parlamentarne preiskave ni dopustno preiskovati, zapisal, da v demokratičnih državah po Evropi in svetu parlamentarni nadzor nad namernimi sistemskimi zlorabami v okviru sodniške službe ni le dovoljen, temveč nujen in celo pogost. Že osnove ustavnopravne stroke govorijo o medsebojnem nadzoru in ravnovesju med vejami oblasti ter nujnosti prenosa teh načel v naše še vedno tranzicijsko okolje. Poleg tega je ddr. Jaklič poudaril, da je iz dokumentov povsem razvidno, da komisija sploh ni bila zastavljena tako, da bi klicala na odgovornost sodnike za njihovo mnenje, kar bi bilo seveda nedopustno, pač pa da bi preiskovala sume protipravnih zlorab, kar pa je nujno. S prepovedjo slednjega bi ukinili »nič manj kot enega od predpogojev za delovanje svobodne demokratične družbe«. Tako ddr. Jaklič. Jaz se na tem mestu članom preiskovalne komisije, ki je na seji komisije lani decembra soglasno potrdila to poročilo, zahvaljujem za njihov prispevek za normalno delovanje svobodne demokratične družbe. Po drugi strani pa me žalosti, da se delu te pomembne preiskovalne komisije niso pridružile stranke iz tako imenovane opozicije KUL, ki so jih sicer vredno polna usta pravne države. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je kot najvišja instanca rednega sodstva presodilo, da mariborska sodišča Francu Kanglerju niso zagotovila nepristranskega in poštenega sojenja, in je zadeve seveda dodelilo drugim sodiščem. Mariborska sodišča pri svojem odločanju tudi niso upoštevala pravnega mnenja dr. Cirila Ribičiča in argumentov Kanglerjevega odvetnika dr. Bošnjaka v sodnih postopkih. Ta njegov zagovornik je danes sodnik na Evropskem sodišču za človekove pravice. Ne glede na to, da je Vrhovno sodišče Republike Slovenije navedeno ugotovilo v okvirih instančnega sojenja oziroma presoje konkretne zadeve, pa bode v oči – to pa je vsekakor v domeni javnega pomena, ki presega konkretno zadevo Kangler – da navkljub temu in navkljub očitnosti določenih zadev tudi pod takšno odločitvijo Vrhovnega sodišča Republike Slovenije vsi akterji predmetne zadeve, ne sodniki Vrhovnega sodišča in tudi ne nižjih sodišč, ki so zadeve dobili v ponovno presojo in/ali bili seznanjeni s to odločitvijo, niso odreagirali, kot se od predstavnikov tretje veje oblasti pričakuje. Torej vsaj z minimalno dolžno skrbnostjo oziroma vsaj s tem, da bi zadevo odstopili Specializiranemu državnemu tožilstvu. Na podlagi izpovedi prič in listin, pridobljenih tekom dela preiskovalne komisije, je komisija nesporno ugotovila, da je bil kazenski pregon v kar 24 kazenskih zadevah zoper Franca Kanglerja zelo verjetno politično motiviran in posledica tega, da je Maribor leta 2006 pač dobil desnega župana. Množina kazenskih ovadb s strani policistov Policijske uprave Maribor in njihovo kasnejše nekritično procesiranje na mariborskem tožilstvu ter vse možne sodne akrobacije, kako Kanglerju ne zagotoviti nepristranskega in poštenega sojenja, vse to v ozadju daje slutiti neko veliko politično motiviranost oziroma vnemo v kazenskosodnih zadevah, v katere so spravili desnega politika Kanglerja. A gremo pri tej mariborski policijsko-tožilski sodni spregi po vrsti. Z dejstvi iz dokumentacije preiskovalne komisije je razvidno naslednje. Že iz mnenja sodnega izvedenca Srečka Pušnika z dne 25. 8. 2011 je razbrati sum netransparentnega delovanja policije v zgodnji fazi zbiranja informacij. Po njegovi oceni je policija sama napisala anonimno kazensko ovadbo oziroma je to storila oseba, ki se je na nek način seznanila z vsebino uradnih zaznamkov policije. Z drugimi besedami, policija naj bi kar sama pisala kazenske ovadbe zoper Kanglerja, kar je seveda izredno zaskrbljujoče. Podatki, na katere je policija opirala svoje uradne zaznamke in ki so bili temelj za vodenje nadaljnjih postopkov zoper takratnega župana Kanglerja, so bili pridobljeni iz anonimnih in nepreverjenih virov in v določeni meri predstavljajo celo ugibanja o prihodnjih dogodkih, ki naj bi se zgodili, kar je povsem neprofesionalno policijsko početje. Sumi, da je šlo za poskuse kriminaliziranja župana Kanglerja, so se pokazali tudi pri pregledu ostalih uradnih zaznamkov mariborskih policistov, pri katerih se je kot sporno izkazalo zlasti sklicevanje na anonimne in nepreverjene vire, kot že rečeno, na ugibanja o bodočih dogodkih, ki naj bi se zgodili, ter na določene neskladnosti med uradnimi zaznamki. Vse to, spoštovani, kaže na vsaj nevestno delo policistov, če ne že na neko veliko mero verjetnosti diskreditacije Kanglerja, ki pa je že na meji kaznivega dejanja zlorabe uradnega položaja ali uradnih pravic in nevestnega dela v službi. V poročilu tako izpostavljamo, da se mora pod nujno vzpostaviti ničelna toleranca do tovrstnega ravnanja policije oziroma potreba po zaostrovanju kazenske in disciplinske odgovornosti policistov, da v prihodnje do podobnih primerov ne bi več prihajalo. Postopanje sodišča in policije pri izdaji odredbe na podlagi 149.b člena ZKP pri izvajanju prikritih preiskovalnih ukrepov je obravnaval tudi Varuh človekovih pravic Republike Slovenije. Iz dopisa Varuha človekovih pravic z dne 15. julija 2019 je komisija razbrala naslednje: če iz pisne dokumentacije ni razvidno, kdo je izdal posamezno odredbo in se seznanil z vsebino spisa, lahko pride do kršitve pravice do nepristranskosti sojenja. Šlo je tudi za problematiko popravljanja že izdanih odredb. Preiskovalna komisija v poročilu povzema in v celoti pritrjuje ugotovitvam Varuha človekovih pravic, da lahko gre pri popravljanju odredbe v predmetni zadevi za neutemeljen poseg v zasebnost iz 35. člena Ustave Republike Slovenije, saj je bila s popravkom odredbe izdana nova odredba, zato bi moral biti za izdajo takšne odredbe podan predlog upravičenega tožilca, pod njo pa bi se moral podpisati sodnik, ki je odredbo izdal. Preiskovalna komisija je nadalje ugotovila, da je bilo v obravnavani zadevi sporno tudi ravnanje s pridobljenimi podatki, ki so se nanašali celo na napačno telefonsko številko, navedeno v prvotni odredbi z dne 5. 12. 2008. Po ugotovitvah Varuha človekovih pravic je policija, potem ko je ugotovila, da gre za napačne podatke, zgoščenko vrnila operaterju. Spet napaka. Takšno ravnanje policije je bilo v nasprotju z določbo 154. člena ZKP, ki določa, da podatke, pridobljene z uporabo ukrepov iz prvega odstavka 149.b člena ZKP, hrani sodišče, dokler se hrani kazenski spis, oziroma do uničenja po drugem odstavku istega člena. Če se zadeva pravno abstrahira, kar smo v poročilu tudi delali, torej preuči v luči ustavnih pristojnosti nadzora Državnega zbora Republike Slovenije in pristojnosti preiskovalne komisije iz 93. člena Ustave Republike Slovenije, 2. člena Zakona o Državnem zboru in 1. člena Zakona o parlamentarni preiskavi, vsekakor kliče po dolžnih spremembah najmanj določb Zakona o kazenskem postopku, določb sodnega reda, pa tudi Zakona o državnem tožilstvu, da se to »domače« poslovanje sodišča, tožilstva in policije preseže. Preiskovalna komisija poudarja, da ne prejudicira, ali zadeva vzdrži pravno presojo in ali so bila dejanja storjena v smislu kazenske odgovornosti, vsekakor pa izpostavlja pomenljivo dejstvo, da nihče od akterjev navkljub ugotovljenim »popravkom« sodne odredbe ni podal ustreznega naznanila pristojnim organom, pa bi ga lahko oziroma bi ga po prepričanju preiskovalne komisije celo moral podati. V poročilu prav tako ugotavljamo, da je preiskovalni sodnik J. Ž. na predlog Okrožnega državnega tožilstva v Mariboru kar šestkrat odločal o odreditvi oziroma podaljšanju prikritih preiskovalnih ukrepov zoper Franca Kanglerja, pri čemer o odreditvi oziroma podaljšanju teh ukrepov ni odločal noben drug preiskovalni sodnik. S pomočjo tako izvedenih prikritih preiskovalnih ukrepov je tožilstvo potem prišlo do teh ključnih dokazov zoper Franca Kanglerja. Preiskovalna komisija je tako zaznala, da obstaja možnost, da policija v določenih primerih za izdajo odredbe počaka do tedaj, ko je dežuren tisti preiskovalni sodnik, ki je policiji pri izdaji odredbe do neke mere bolj naklonjen, če temu tako rečemo. Prav tako so se izkazale nepravilnosti oziroma celo praksa policije, da je prisluhe prepisovala brez ustrezne odredbe preiskovalnega sodnika. Pri izvajanju prisluhov je preiskovalna komisija ugotovila tudi možnost uhajanja informacij in možnosti zlorab pri zbiranju informacij ter možne povezave policije in novinarjev. V Kanglerjevem primeru v poročilu nadalje ugotavljamo, da je policija prepise prisluhov in zabeležke hranila skupaj s kopijo kazenske ovadbe, kar je v nasprotju z določbo prvega odstavka 135. člena ZKP. Zato se tudi tukaj pokaže potreba po dolžnih spremembah najmanj določb Zakona o kazenskem postopku, Zakona o nalogah in pooblastilih policije, Zakona o varstvu osebnih podatkov in tudi Zakona o organiziranosti in delu v policiji, da se prav tako spet preseže to domače poslovanje policije in da se tudi v bodoče preprečijo možnosti policijskih zlorab pri pridobivanju odredb za izvajanje prikritih preiskovalnih ukrepov, sporna ravnanja s podatki oziroma prepisi podatkov, ne nazadnje pa tudi uhajanje in možnosti zlorab pri zbiranju informacij s strani policije. Vsekakor ugotovljena dejstva kažejo na tako imenovani lex imperfecta, ki v posledici pomeni, da bi verjetno bilo potrebno iti v luči sprememb zakonodaje, ki kaznujejo odgovorne osebe za hrambo podatkov brez zakonske podlage. Trenutna ureditev več kot očitno ni ustrezna. V predmetnem postopku parlamentarne preiskave je bilo tudi ugotovljeno, da je bil sodnik Okrožnega sodišča v Mariboru J. Ž., ki je izdal več odredb o izvajanju prikritih preiskovalnih ukrepov zoper Franca Kanglerja, v preteklosti uslužbenec Službe državne varnosti in namestnik direktorja Sove, Franc Kangler pa je v tistem času opravljanja funkcije poslanca Državnega zbora kot član Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb neposredno nadziral J. Ž. in pri tem večkrat prišel z njim v neposreden spor. Profesor dr. Ciril Ribičič je v svojem ustavnopravnem mnenju opozoril, da je v tem primeru definitivno prišlo do kršitve načela neodvisnosti in nepristranskosti sojenja, saj se preiskovalni sodnik J. Ž. iz predmetne zadeve ni izločil. Dr. Ciril Ribičič še ugotavlja, da gre za grobo in zavestno kršitev pravice Franca Kanglerja do neodvisnega in nepristranskega sodnika, brez katere ne moremo govoriti niti o poštenem, kaj šele o pravičnem sojenju. Tudi ta zadeva kliče po potrebni zakonodajnih spremembah, in sicer v smeri načela tako imenovanega naključnega sodnika in ne več načela naravnega sodnika, ki pomeni pripad zadev po dnevnem zaporedju vložitve začetnega procesnega akta, upoštevanje abecedni red začetnic priimkov sodnikov. Tekom parlamentarne preiskave je bilo ugotovljeno, da je trajalo več let, da so postopki zoper Franca Kanglerja prišli na Vrhovno sodišče, ki je bodisi odločitve nižjih sodišč razveljavilo in vrnilo v ponovno odločanje bodisi pristojnost preneslo na druga sodišča. Kar se tiče zaključka v zvezi z vpogledi v policijske evidence in ravnanje z osebnimi podatki, smo tudi v okviru svojih nadzornih pristojnosti zaključili, da bi bilo treba razmisliti o omejitvi dostopa do posameznih evidenc oziroma osebnih podatkov posameznikov tam, kjer ta dostop ni nujno potreben za opravljanje policijskega dela, torej Zakon o nalogah in pooblastilih policije in ne nazadnje sprememba določb Kazenskega zakonika za primere kvalificiranih kaznivih dejanj, kadar je storilec uradna oseba. Spoštovani kolegi, naj vas na koncu prosim za podporo bistvenim ugotovitvam tega poročila ter tudi za podporo pri glasovanju o samih sklepih. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Soniboj Knežak bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane kolegice, kolegi! Socialni demokrati v tej preiskovalki nismo sodelovali, saj nam je bilo že od vsega začetka jasno, da preiskovalka, ki se nanaša na konkretne odločitve in ravnanja državnih tožilcev in ugotavljanje njihove odgovornosti, ni v skladu z ustavo. Enako Državni zbor s parlamentarno preiskavo ne sme ovirati ali kakorkoli vplivati na odločitev sodnikov v konkretnih sodnih postopkih. Ustavno sodišče je tako z odločbo z dne 7. 1. 2021 ugotovilo neustavnost in razveljavilo zakon in poslovnik o parlamentarni preiskavi, ker v zakonodaji ni predvideno sodno varstvo, pravno sredstvo ali drug učinkovit postopek, s katerim bi bilo mogoče preprečiti parlamentarne preiskave, ki protiustavno posegajo v neodvisnost sodnikov. Enako je ugotovilo v svoji odločbi z dne 8. 7. 2021, da v zakonodaji tudi ni predvideno sodno varstvo, s katerim bi bilo mogoče preprečiti parlamentarne preiskave, ki protiustavno posegajo v neodvisnost državnih tožilcev. Ugotovilo pa je tudi neustavnost Akta o odreditvi parlamentarne preiskave v zadevi Franc Kangler in drugi v delu, ki se nanaša na ugotavljanje zakonitosti sprožitve in vodenja kazenskega pregona v konkretni zadevi. Že iz same zahteve za odreditev preiskovalne komisije je bil namreč očitno, da bi poslanci Državnega zbora presojali o odgovornosti državnega tožilca, ker je sprožil in vodil kazenski postopek zoper Franca Kanglerja. Gre za nedopusten in neustaven poseg v delo državnih tožilcev, ki bi, kot je zapisalo Ustavno sodišče v svoji odločbi, lahko na državne tožilce deloval izrazito odvračilno oziroma z zastraševalnim učinkom na način, da bi v prihodnje in v podobnih primerih pregon opustili ali bi od njega odstopili, kar bi hudo ogrozilo delovanje pravne države. In ravno ta stavek, ogrožanje pravne države, jasno ponazarja tudi delovanje te vlade, odkar je nastopila svoj mandat. Ne mine namreč teden, da ne bi ta vlada posegala v delo neodvisnih institucij in ogrožala delovanja pravne države v naši državi – od politizacije policije do napadov na medije, na civilno družbo, do nedopustnih pritiskov na tožilce, žaljenja sodnikov in podobno. Očitno je, da ustavni instituti, kot so pravna država, delitev oblasti na sodno, izvršilno in zakonodajno, samostojnost državnih tožilcev, za to vlado preprosto ne obstajajo. Tožilstvo in tudi sodstvo pa imata nadzor, ki je točno določen v zakonu, to je notranji nadzor, ki preverja pravilnost posameznih odločitev tožilcev in sodnikov. Sodišča imajo instančno sojenje, vodja državnih tožilcev, generalni državni tožilec in Vrhovno državno tožilstvo pa izvajajo nadzor nad delom posameznih tožilcev. Učinek, ki bi ga lahko imela preiskovalna komisija Državnega zbora, ki bi presegla svoje pristojnosti in ki bi sodila o odločitvi državnega tožilca, da sproži kazenski pregon zoper osebo, ki je celo nosilec državne oblasti, na učinkovito in nepristransko vodenje kazenskega pregona, je zastrašujoč. Enako zastrašujoč, kot je bil predlog kazenskega zakonika, po katerem bi lahko neraziskani ostali številni primeri ropov, umorov in posilstev, pa nam je na srečo to uspelo zaustaviti. Ta koalicija je žal šla že tako daleč, da s predlogi sprememb kazenske zakonodaje in preiskovalkami, ki presegajo svoje pristojnosti, celo ogroža varnost vseh državljank in državljanov Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani in spoštovane! Najlepša hvala za besedo. In hvala gospe, ki pridno skrbi za to, da imamo urejen Državni zbor in da se držimo vseh ukrepov, ki so zaradi covida-19. V uvodu Poročila o opravljeni parlamentarni preiskavi Preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab v zadevi Franc Kangler in drugi med drugim piše tudi, da je parlamentarna preiskava na podlagi 93. člena Ustave Republike Slovenije ustavni institut, in nato se navede: »Državni zbor lahko odredi preiskavo o zadevah javnega pomena, mora pa to storiti na zahtevo tretjine poslancev državnega zbora ali na zahtevo državnega sveta,« kar se je tudi zgodilo v tem primeru. Tukaj bi se morale zadeve končati. Zadeve javnega pomena se pač ne morejo nanašati na zamere odstavljenega političnega funkcionarja do sodne veje oblasti, do policije, politike in tako dalje. Obenem ima ta posameznik vse možnosti, da uporabi vsa pravna sredstva, ki so mu na voljo, da dokaže nezakonito ravnanje. Prav tako lahko poda naznanilo sumov na ustrezne inšpekcijske in nadzorne službe. To je paleta možnosti, ki jih ima dotična oseba, v tem primeru gospod Franc Kangler, ter tudi vsak drugi v tej državi. Dejansko je komisija z obravnavo presegla z ustavo določene meje in v tem primeru posameznika neupravičeno pozitivno diskriminirala ter mu tudi omogočila, da lahko sedaj javno izraža svoja mnenja kar prek RTV Slovenija. Ker če so zadeve dotičnega državljana zadeve javnega pomena, potem bi bilo prav, da ustanovimo parlamentarno komisijo tudi za vsakega od otrok, ki mu je bila kršena pravica do svobodnega otroštva in šolanja z nepremišljenimi potezami te vlade v času epidemije, ali za protizakonito ravnanje v zvezi z zapiranjem v meje občin. V končni fazi bi potem moral imeti vsak državljan pravico do takšne svoje preiskovalne komisije, ki bi se ukvarjala samo z njegovim problemom ali vsaj njegovim pogledom na problem. Prav tako politična sestava komisije, v kateri na dan sprejetja tega poročila sedijo štirje člani stranke SDS in ena članica stranke NSi, dovolj zgovorno priča o izključnem namenu vzpostavitve te komisije, to pa je poskus politične rehabilitacije tega dotično določenega aktualnega političnega funkcionarja. Glede na to, da omenjeni stranki obvladujeta celo plejado različnih medijskih kanalov in novi rastejo kot gobe po dežju, je vsebina obravnave te komisije za tja, ne pa za v Državni zbor. Komisija daje javnosti sporočilo – kar zdaj dejavno dve leti počne tudi že ta vlada – da obstajajo privilegirani, za katere ne veljajo predpisi, kaj šele določila splošne dostojnosti. Menda je že slavni Platon, zmagovalec v govorniškem dvoboju, rad dejal, da njegova zmaga ne pomeni, da je na njegovi strani tudi resnica, zgolj to, da je govorniško spretnejši. Ta hiša, Državni zbor, pa naj bi bila tisti katalizator, ki pravičnost ali splošni občutek zanjo preliva v pravno posplošeno formo. Ustavno sodišče je prav glede Preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab v zadevi Franc Kangler in drugi na pobudo Sodnega sveta že oktobra 2019 deloma zadržalo izvajanje omenjene parlamentarne preiskovalne komisije. Takrat so ustavni sodniki razveljavili tudi del Akta o odreditvi parlamentarne preiskave v zadevi Franc Kangler in drugi, ki se nanaša na presoje pravilnosti konkretnih sodnih odločitev in ugotavljanja odgovornosti sodnikov za odločitve v konkretnih sodnih postopkih. Kot že rečeno, je zahtevo za oceno ustavnosti omejenih aktov vložil Sodni svet, ki je ugotovil, da je v njih pravna praznina, saj ne določajo mehanizma, s katerim bi bilo mogoče preprečiti parlamentarne preiskave, ki protiustavno posegajo v neodvisnost sodstva in omogočajo nedopustne pritiske na delo sodnikov. Tako je Ustavno sodišče o presoji akta o odreditvi parlamentarne preiskave ocenilo, da je v neskladju z neodvisnostjo sodnikov v delu, ki se nanaša na pravilnost sodnih odločitev in odgovornost sodnikov za odločitve v konkretnih sodnih postopkih. Ugotovilo je tudi protiustavnost obeh omenjenih aktov in Državnemu zboru naložilo, naj jo odpravi v enem letu po objavi odločbe v Uradnem listu, do odprave neustavnosti pa bo za oceno skladnosti akta o odreditvi parlamentarne preiskave z ustavno neodvisnostjo sodnikov pristojno Ustavno sodišče, saj mora pri preiskavi Državni zbor upoštevati načela delitve oblasti. Ustavni sodniki so najprej leta 2021 razveljavili tisti del Akta o odreditvi parlamentarne preiskave v zadevi Franc Kangler in drugi, ki se nanaša na presojo pravilnosti konkretnih sodnih odločitev in ugotavljanje odgovornosti sodnikov za odločitev v konkretnih sodnih postopkih, enako pa so storili tudi avgusta 2021 v primeru državnih tožilcev oziroma tožilskih postopkov. Ustavno sodišče je Državnemu zboru oziroma strankama SDS in NSi pojasnilo, da bi šlo za kršitve najbolj osnovnih ustavnih načel, na čelu z delitvijo oblasti, če bi poslanke in poslanci preiskovali konkretne sodne zadeve in odločitve posameznih sodnic in sodnikov. Tudi poslanska preiskava konkretnih tožilcev in njihovih odločitev ni dovoljena, so ugotovili ustavni sodniki in sodnice. Res je, da slednja ne sodi v ločeno sodno vejo oblasti, ampak v izvršilno, a ima poseben, od vsakokratne oblasti povsem neodvisen položaj. Kakršnakoli drugačna ureditev bi pomenila, da tožilstvo ne dela – torej preganja ali nepreganja storilce kaznivih dejanj – več v skladu z zakonom, pač pa na podlagi politične volje oblasti. To pa bi bilo narobe in tožilstvo kot tako bi izgubilo svoj smisel in pomen, zato tudi poslanska preiskava konkretnih tožilcev in njihovih odločitev ni dovoljena, spet pravijo ustavni sodniki in sodnice. To po pisanju Ustavnega sodišča ne pomeni, da so sodniki pri izvajanju sodne funkcije nedotakljivi – to, kar je bilo tudi omenjeno v stališču – njihove odločitve pa nespremenljive. Odločitev sodnika v konkretnem sodnem postopku se namreč sme izpodbijati v postopkih z rednimi in izrednimi pravnimi sredstvi ter v postopku za ustavno pritožbo pred Ustavnim sodiščem. Prav tako je sodnik lahko disciplinsko odgovoren za kršitve sodniške dolžnosti. V tem državnem zboru smo že navajeni, da stranka SDS vseskozi na vso moč napenja lok ustavnega in ustavnosti, in to prevečkrat do konca. Tudi v tem primeru je svoj lok namerila in dobesedno tik pred pokom spravila to preiskovalno komisijo. Na to je zelo jasno z vsemi temi že prej omenjenimi podatki in akti in odločitvami opozorilo tudi Ustavno sodišče. Zato v Poslanski skupini Levica poročila ne bomo podprli oziroma bomo glasovali proti. Glasovali bomo tudi proti vsem sklepom, ker kot že rečeno, kot je reklo Ustavno sodišče, trenutno ta preiskovalna komisija ni ustavno delujoča. Hvala.
Hvala lepa. Tadeja Šuštar Zalar bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala za besedo. 12. julija 2019 smo poslanke in poslanci na predlog Državnega sveta odredili parlamentarno preiskavo za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki naj bi sodelovali pri pripravi in izvedbi političnega in kazenskega pregona zoper nekdanjega župana Mestne občine Maribor in člana Državnega sveta Republike Slovenije Franca Kanglerja in drugih zaradi suma, da so bile v postopkih zoper Franca Kanglerja in drugih kršene in zlorabljene določbe Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, Ustave Republike Slovenije, Zakona o kazenskem postopku, Kazenskega zakonika ter Zakona o državnem svetu, in ugotovitev domnevnega nezakonitega upravljanja in vodenja določenih evidenc policije. Preiskovalna komisija je ugotovila, da obstaja v zvezi s postopki zoper Franca Kanglerja več indicev, ki kažejo na resne sume neskrbnega in netransparentnega ravnanja policije. Ti izhajajo iz dejstva, da se zapisa iz ovadbe 12. 3. 2008 in uradnega zaznamka 15. 2. 2008 medsebojno posnemata, navezujeta in si kronološko sledita, kar kaže na možnost, da je pisec ovadbe poznal vsebino uradnega zaznamka. Iz pridobljenih podatkov in sosledja uradnih zaznamkov preiskovalna komisija tudi sklepa, da policija pri začetkih postopkov zoper Franca Kanglerja ni ravnala z ustrezno stopnjo tajnosti pri pridobivanju in vrednotenju informacij. Kaže se, da je pri obdelavi podatkov šlo za verjetnost organizirane diskreditacije župana Franca Kanglerja. Poleg tega obstajajo tudi resni sumi neskrbnega in celo nezakonitega ravnanja policije z zbranimi osebnimi podatki, saj so bile odredbe z dne 15. decembra 2008 izvedene na podlagi zapisa napačne telefonske številke, podatke pa je policija nato vrnila operaterju, namesto da bi jih izročila sodišču. Podatki so bili torej pridobljeni pomotoma in takšni podatki naj bi se izročili sodišču, ki nato poskrbi za morebitno uničenje. Tekom preiskave komisije so se izkazali tudi resni sumi, da obstajajo oziroma so obstajale prakse policije, da za izdajo zahtevane odredbe čaka na čas, ko je dežuren tisti preiskovalni sodnik, ki je policiji pri izdaji odredbe do neke mere naklonjen. Glede na veliko število odredb, ki so bile izdane zoper osumljenega, je statistično nemogoče, da bi le-te vedno izdal isti preiskovalni sodnik. V primerih Franca Kanglerja se je celo čakalo, da se dotični sodnik vrne z dopusta, da bo lahko izdal odredbo za preiskavo. Takšna praksa je po mnenju profesor dr. Cirila Ribičiča nesprejemljiva. Vsakomur bi se namreč moralo zagotoviti, da o njegovih pravicah in dolžnostih ter obtožbah proti njemu brez nepotrebnega odlašanja odloča neodvisno, nepristransko in z zakonom ustanovljeno sodišče, sodi pa mu lahko le sodnik, ki je izbran po pravilih, vnaprej določenih z zakonom in sodnim redom. S tem, kateri sodnik bo o čem odločal, pa se nikoli ne sme manipulirati. V zvezi z ugotovitvami preiskovalne komisije pri obravnavi opravljanja preiskovalnih dejanj zoper Franca Kanglerja bi bilo smiselno preveriti in po potrebi novelirati postopkovne določbe, ki osmišljajo ta dejanja. Gre v prvi vrsti za določila Zakona o kazenskem postopku, ki se nanašajo na izvedbo hišne preiskave, konkretno določila o navzočnosti dveh polnoletnih oseb kot prič. Zakon ne vsebuje določil o tem, na kakšen način se osebe, ki bodo priče hišni preiskavi, izberejo. Priče bi morale zagotavljati določeno jamstvo, da se hišna preiskava opravi v skladu z zakonom. Pri hišni preiskavi Franca Kanglerja je po navedbah obdolženega kot priča sodelovala oseba, ki je zoper njega hkrati v dveh uradnih postopkih nastopala kot obremenilna priča, kar ocenjujemo kot sporno z vidika vloge zagotavljanja zakonitosti preiskave, ki naj bi jo priča odigrala v postopku. Izpostavljeno je bilo tudi, da naj bi osumljenec moral imeti pravico, da odkloni določeno pričo, kar sicer ne pomeni, da ima možnost izbire priče, ampak samo odklonitve. Tu bi bilo treba dopolniti področje imenovanja prič pri hišnih preiskavah, saj si glede na sedanjo prakso policija sama izbere pričo, ki je sicer že vajena teh postopkov. V primeru Franca Kanglerja pa kaže, da si je policija izbrala pričo, ki je bila osumljencu izrazito nenaklonjena. Zaznana je bila tudi kršitev vstopa v tuj prostor in opravljanje ogleda policista v minoritskem samostanu 27. decembra 2008. Po ugotovitvah preiskovalne komisije kriminalist skladno z določbami Zakona o kazenskem postopku takšnega ogleda ne bi smel opraviti brez odredbe preiskovalnega sodnika in brez obvestila lastniku nepremičnine. Kriminalist, ki je opravil nezakonit ogled, se je skliceval, da je pri vstopu v minoritski samostan ogled opravljal na podlagi 148. člena Zakona o kazenskem postopku, kar naj bi pomenilo, da mora policija ukreniti potrebno, da se izsledi storilec kaznivega dejanja, da se storilec ne skrije ali pobegne, da se zavarujejo sledovi kaznivega dejanja in predmeti, ki bi utegnili biti dokaz, ter da se zberejo vsa obvestila, ki bi utegnila biti pomembna za uspešno izvedbo kazenskega postopka. Menimo, da je taka razlaga preširoka in da se je v tem primeru kršil Zakon o kazenskem postopku. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih se strinjamo s poročilom preiskovalne komisije, predlagali pa smo tudi dopolnitev prvega in nov tretji sklep k že predlaganima sklepoma. Vse tri bomo soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Maša Kociper bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V stranki SAB smo že ob obravnavi Akta o odreditvi parlamentarne preiskave izpostavili naše tri zelo tehtne pomisleke. Prvi pomislek se nanaša na načelo delitve oblasti, ki je določeno v 3. členu Ustave in v skladu s katerim se oblast v Republiki Sloveniji deli na zakonodajno, izvršilno in sodno. Vsaka od teh treh vej oblasti mora biti pri svojem delu samostojna in neodvisna – to velja, mimogrede, povsod po svetu, ne samo v Sloveniji – ter ne sme biti podvržena nikakršnim pritiskom. Za stranko SAB takšna parlamentarna preiskava ni pomenila oziroma ne pomeni čisto nič drugega kot zelo nasilno poseganje zakonodajne veje oblasti v delo sodstva in tožilstva. Že zato v taki preiskovalni komisiji nismo želeli sodelovati. Nedopustno in v nasprotju z načelom pravne varnosti je namreč poseganje zakonodajnega telesa v odločitve sodstva in organov pregona, ki so sprejeti v konkretnih zadevah po nekih vnaprej določenih, zelo reguliranih postopkih. Pravosodni deležniki pri svojem delu ne smejo biti obremenjeni z nedovoljenimi zunanjimi vplivi, še posebej je to problematično, in takšno je stališče povsod po svetu, če so ti vplivi s strani politike oziroma s strani posameznih političnih strank in njenih funkcionarjev. Tudi Ustavno sodišče je opozorilo, da predmet parlamentarne preiskave ne sme posegati v pristojnost izvršilne veje oblasti niti v pristojnost sodstva. Pri tem je izpostavilo, da predmet odločanja v Državnem zboru nikakor ne moreta biti zakonitost in primernost posameznih sodnih odločb v postopkih. To zakonitost in primernost lahko presojajo samo sodišča in zato imamo v našem sodnem sistemu hierarhijo sodišč in jasno vemo, po kakšni hierarhiji se o teh stvareh odloča. Drugi pomislek, na katerega smo v SAB opozarjali že od začetka, se navezuje na vprašanje politične odgovornosti. Kako se lahko v parlamentarni komisiji, ki je pač temu namenjena, ugotavlja politična odgovornost predstavnikov sodstva oziroma državnih tožilcev? Saj vendar niso politični funkcionarji. Politično odgovorni za svoja dejanja so lahko zgolj nosilci političnih funkcij, v to kategorijo pa nikakor ne morejo spadati ne sodniki ne državni tožilci in tudi ne predstavniki policije. Tretji ključni pomislek se nanaša na vprašanje, ali je predmet parlamentarne preiskave dejansko zadeva javnega pomena, se pravi, ali se upravičeno za to zadevo navsezadnje trošijo davkoplačevalska sredstva in je to neka zadeva, ki se obravnava v najvišjem zakonodajnem telesu naše države. Po našem mnenju, po mnenju stranke SAB je šlo pri dotični preiskavi bolj za zasledovanje točno določenega zasebnega interesa, ne pa za zasledovanje interesa širše skupnosti, kar na koncu izhaja tudi iz končnih ugotovitev komisije. Seveda moram poudariti, da tudi v naši stranki nasprotujemo tako imenovanim političnim pregonom, če ti obstajajo, pri katerih človek dobi občutek, da se postopek začne pod vplivom javnega mnenja in na podlagi ne dovolj jasnih dokazov in da se potem po mnogih letih izkaže, da ni ustrezne podlage in da je oseba nedolžna. Če se na tak način konča 20 ali več postopkov proti eni osebi, lahko seveda upravičeno to vzbuja različne dvome in pomisleke širše javnosti, tudi pomisleke o delovanju pravne države. Zato v SAB razumemo stisko posameznika, ki je bil zelo dolgo v nekih postopkih, pa se je na koncu izkazalo, da ni kriv, in seveda veliko število takih postopkov vzbuja neke sume. Ampak s temi zadevami se morajo ukvarjati tožilstvo, policija in na koncu sodišča. To, da se začne tako veliko število postopkov proti nekomu, pa tudi govori zase. V svojih razpravah sem že večkrat izpostavila, da problem dolgotrajnih postopkov in zastaranj v našem kazenskem postopku ni to, na kar želijo opozoriti nekateri, neka notranja vplivanja, neka notranja zavlačevanja in tako naprej, ampak to, da imamo enega najvišjih standardov glede izločitve dokazov na svetu. Nikjer na svetu nimajo tako visoko in tako rigorozno postavljenega standarda, kateri dokazi se morajo v kazenskih postopkih izločiti, in zato pade veliko primerov. Kolikor sem obveščena, tudi po televizijski oddaji, je bilo kar nekaj tega tudi v zadevah Kangler. Zaradi vseh izpostavljenih pomislekov glede zakonitosti in ustavnosti dela takšne parlamentarne preiskave smo v Poslanski skupini SAB že ob konstituiranju te parlamentarne preiskave sprožili vsa ta vprašanja in se seveda takoj odločili, da v preiskavi ne bomo sodelovali. Da je bila ta naša odločitev še kako pravilna, je v lanskem letu potrdilo tudi Ustavno sodišče, ko je razveljavilo tisti del akta o odreditvi parlamentarne preiskave, ki se nanaša na presojo konkretnih sodnih odločitev ter ugotavljanje odgovornosti sodnikov za njihove odločitve. Kasneje so podobno odločitev sprejeli tudi v primeru državnih tožilcev in tožilskih postopkov, tako da je od te preiskave pravzaprav ostalo zelo malo. Komisija je zaradi teh ugotovitev kasneje sicer, to je treba priznati, nekoliko prilagodila obseg dela. Kljub temu pa smo v SAB še vedno prepričani, da je – glede na to, da v tej parlamentarni komisiji ni sodeloval nihče od opozicije, in glede na to, da je bil način delovanja, že kako je bila ta parlamentarna preiskava zastavljena in tudi kako je potem to potekalo v praksi – videti, kot da je šlo v tem primeru samo za to, da se opereta lik in ime Franca Kanglerja, sočasno pa nadaljuje z diskreditacijo sodstva, tožilstva in tako naprej, kar je praksa desnih strank, ki smo ji priča že dolgo. Vsako možnost je pač treba izkoristiti, da se pokaže, da imamo v naši državi krivosodje in da naš pravni sistem ne deluje. Kam nas bodo taka dejanja določenih strank pripeljala in kaj to pomeni za uspeh in normalno delovanje naše države, si pa lahko odgovori vsak sam. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavila Janja Sluga. Kolegice poslanke ni. Nadaljujemo. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovani vsi v dvorani in pred malimi zasloni! Preiskovalna komisija o zadevi Franc Kangler in drugi je 21. decembra 2021 prišla do sklepnega dejanja, to je do sprejetja poročila in dodatnega poročila, ki ju danes obravnavamo na seji Državnega zbora. Do tega finala je komisija opravila 17 rednih sej, 26 nujnih sej, zaslišali smo 32 prič in izvedli eno soočenje. Treba je povedati, da gre tukaj posebna zahvala seveda predsedniku komisije mag. Dejanu Kalohu, na katerem je bila večina dela in tudi težina tega dela. Je pa treba na drugi strani povedati tudi to, da v komisiji niso želele sodelovati stranke tako imenovane leve opozicije in da so tej komisiji celo nasprotovale. Očitno je bila slaba vest prevelika, da bi lahko naredili drugače. Na podlagi izpovedi več prič je komisija nesporno ugotovila, da je bil kazenski pregon v kar 24 kazenskih zadevah zoper Franca Kanglerja zelo verjetno politično motiviran. Zlorabe organov iz vrst policije, tožilstva in sodišč v Mariboru so bile namreč v Kanglerjevem primeru tako obsežne in kontinuirane, da je, kot so izpovedale nekatere priče, zelo verjetno, da je pregon takrat zelo uspešnega desnega politika v Mariboru koordiniral in spodbujal nekdo z vrha državne politike v povezavi z njegovimi lokalnimi političnimi nasprotniki. Tej ugotovitvi preiskovalne komisije pa nedvomno pritrjujejo tudi vse kasnejše odločitve sodišč izven območja Višjega sodišča v Mariboru, Vrhovnega sodišča, pa tudi, kot izhaja iz odgovora Okrožnega državnega tožilstva v Mariboru, o zavrženju 24 kazenskih ovadb zoper Franca Kanglerja, ki so jih kot po tekočem traku producirali njegovi bivši sodelavci na PU Maribor in drugi ovaditelji. V času dolgega čakanja na popravo krivic, ki so mu jih neverjetno množično prizadejali mariborski policisti, organi pregona in mariborska sodišča, pa je ob izdatni medijski gonji poleg izgube mandata župana mesta Maribor, mandata državnega svetnika izgubil tudi ugled in zdravje. Kdo mu lahko povrne vse to? Kdo mu lahko povrne vso to bolečino? Nihče. Nihče, spoštovani. Smo pa v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke prepričani, da bo tudi poslej imel zaradi dela te preiskovalke marsikateri državljan večjo pravno varnost tako v predkazenskih postopkih kot kasneje na sodnih inštancah. S predlaganimi spremembami kazenske zakonodaje bomo ob morebitni uveljavitvi le-teh namreč tesnili možnost zlorab in tako državljanom prihranili dolgoleten križev pot čez vse možne sodne inštance do končne pravice. Žrtev Franca Kanglerja je bila v zadnjem desetletju ogromna, a v luči izsledkov te preiskovalne komisije, kaj je potrebno nujno spremeniti za izboljšanje stanja glede pravne varnosti državljanov v predkazenskih in kazenskih postopkih, hkrati tudi blagodejna. Če je bila politična odgovornost nosilcev javnih funkcij v svojstvu te preiskovalne komisije posredno izkazana, pa je nujnost sprememb zakonodaje na več področjih upravičena in več kot nujna. Glede nezakonitih vpogledov v policijske evidence in ravnanja z osebnimi podatki pa je preiskovalna komisija ugotovila, da so se vpogledi v personalne mape poslancev pa tudi ministrov v času vlade Marjana Šarca ekscesno povečali predvsem v obdobju formiranja aktualne vlade Janeza Janše, kar sta izpovedali tudi priči Zdravko Počivalšek in Monika Gregorčič, kar kaže na neko usklajeno dejavnost in zlorabo policijskih evidenc z namenom pridobiti kakšne občutljive podatke za očrnitev politične konkurence. Policist, ki je v času mandata notranjega ministra Boštjana Poklukarja nezakonito v vpogledoval v osebne evidence takratnega obrambnega ministra Karla Erjavca, je bil zaradi tega tudi pravnomočno obsojen. V zvezi s obstojem morebitnega omrežja, ki naj bi ga ustanovil bivši državni sekretar za nacionalno varnost Damir Črnčec v povezavi s svojim strankarskim šefom Marjanom Šarcem, pa je priča dr. Vinko Gorenak izpovedal, da je stopnja verjetnosti, da se je kaj takega dogajalo, zelo velika, kar je še posebej zaskrbljujoče. Spoštovani, v tem kontekstu bo potrebno vsekakor razmisliti o omejitvi dostopa do posameznih evidenc oziroma osebnih podatkov posameznikov tam, kjer ta dostop ni nujno potreben za opravljanje policijskega dela, ravno zaradi preprečitve zlorab na tem občutljivem področju varstva osebnih podatkov. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo tako bistvene ugotovitve poročila kakor tudi same sklepe soglasno podprli in nas veseli, da je komisija prišla do konca svojega dela. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o poročilu, o bistvenih ugotovitvah ter o predlogih sklepov in o amandmajih poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno k predlogoma sklepov. O amandmajih bomo razpravljali na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 31. januarja 2022. Obveščam vas, da je aktualni vrstni red naslednjih petih poslank in poslancev, prijavljenih k razpravi, razviden na zaslonih v dvorani. Celoten vrsti red prijavljenih razpravljavcev pa je razviden na spletni strani Državnega zbora v rubriki poimenska lista razpravljavcev. Vrstni red prijavljenih razpravljavcev se med potekom lahko spreminja. Upam, da bodo listo objavili. Začne Rudi Medved, za njim bodo na vrsti Maša Kociper, Franc Breznik, Jure Ferjan in mag. Dejan Kaloh. Kolega Rudi Medved, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, podpredsednik. Predlagatelj poročila preiskovalne komisije je izrekel obžalovanje, da sta v sami preiskovalni komisiji sodelovali samo dve stranki. Mislim, da bi se moral namesto tega obžalovanja raje vprašati, zakaj. Od devetih strank v parlamentu sta čutili potrebo sodelovati v tej preiskovalni komisiji samo dve stranki, SDS in NSi. To obžalovanje je torej popolnoma odveč, ker vas je razbremenilo že Ustavno sodišče, in to kar dvakrat. V stranki LMŠ smo bili proti ustanovitvi tovrstne preiskovalne komisije in tudi nismo želeli sodelovati v njej, ker smo bili seveda prepričani, da je poglavitni namen njega dela obračunavanje s sodniki in tožilci. To je bilo evidentno in to bi se zanesljivo tudi dogajalo, če v vse skupaj ne bi poseglo Ustavno sodišče in na ta način omejilo dela preiskovalne komisije vsaj v tistih delih, ko bi ta politično obračunavala s sodniki in tožilci. Preiskovalna komisija tudi ni iskala nobene politične odgovornosti kakšnega javnega funkcionarja, vsaj iz tega poročila to ni razvidno, preprosto je ugotovila, da neposredne politične odgovornosti kakšnega političnega funkcionarja, povezane z zadevami Franca Kanglerja, ni, da je pa zelo verjetno, da je bilo vse skupaj politično motivirano. To je pa izsledek preiskovane komisije. Tisto, kar jaz obžalujem v zvezi s tem poročilom, je pa, kako neverjetno slabo se je potrudila preiskovalna komisija v tistem delu, ko je želela dokazovati politično motiviranost, politične zarote ob vpogledovanju v osebne evidence posameznih politikov, in kako neverjetno poglobljeno je preiskovalna komisija ugotovila, da je Damir Črnčec tvorec nekih vohunskih mrež. To pa je res dosežek te preiskovalne komisije. Tudi jaz bi si sam želel, da bi komisija vzela en primer teh vpogledov v osebne evidence politikov, na primer Monike Gregorčič, ki so jo povabili na preiskovalno komisijo, in ga resnično preiskala od primera do primera. Če je bilo 20 vpogledov v njeno evidenco, vsakega posebej, da bi enkrat za vselej razčistili s tem, kaj je s temi vpogledi. Tako pa sta Monika Gregorčič in Zdravko Počivalšek sama ugotovila, da so bili ti vpogledi v nenavadnem političnem času, nobenih primerjav jaz nisem zasledil, kako je s temi vpogledi v kakšnih drugih političnih časih, ali so bile to res nenavadne številke ali niso bile nenavadne številke. Meni se sicer zdijo nenavadne. Veliko se mi zdi, ampak jaz sam zase nisem šel tega preverjat. Ampak prav zato bi pričakoval, da bi komisija resnično za vsak primer posebej ugotovila, za kaj je šlo, in na ta način morda, ali je šlo za nepravilnosti ali je šlo samo za firbcanje. Tako kot je šlo očitno v primeru policista, ki je bil zaradi teh vpogledov celo kaznovan, pa ni jasno, zakaj je sploh vpogledoval. Tega pa tudi preiskovalna komisija ni ugotovila, ampak je pač potegnila sklep, da je šlo očitno za neko politično motivacijo. In priročno najde potem to politično motivacijo v Damirju Črnčecu in Marjanu Šarcu. Govorijo o morebitni vohunski mreži, da se je to po vsej verjetnosti dogajalo, da so bile neke vohunske mreže, jaz ne vem, kaj že, in to jim potrdi Vinko Gorenak. Tako globoko so šli v preiskovalni komisiji, da so povabili Vinka Gorenaka in ga vprašali, ali obstajajo vohunske mreže, in on je rekel: »Ja, po vsej verjetnosti obstajajo.« Plitko, plitvo. Brez kakršnihkoli dodatnih dokazov, podkrepitev je dovolj, da Vinko Gorenak ugotovi, da sta Damir Črnčec in Marjan Šarec vohunila za političnimi konkurenti. Očitno ne samo za političnimi konkurenti, ker navajajo potem, da sta verjetno bila tarči tudi Monika Gregorčič in Zdravko Počivalšek. Torej, premalo ambiciozno za preiskovalno komisijo, ki bi se pa vendarle morala dokopati do kakšnih konkretnejših dokazov, ne pa zgolj na podlagi mnenj oziroma političnih prepričanj somišljenikov končati na tistem, da po vsej verjetnosti je pa šlo za to. V LMŠ, kot rečeno, nismo sodelovali pri delu preiskovalne komisije tudi zaradi tega, ker smo bili popolnoma prepričani, kakšen je njen namen, torej obračunavanje s sodniki in tožilci, kar se na koncu vendarle ni zgodilo v takšni meri, kot ste snovalci preiskovalne komisije pričakovali, ker vas je Ustavno sodišče pri tem zelo omejilo. Je pa bila seveda tudi na podlagi tega, kar zdaj prebiramo v samem poročilu, naša odločitev, da ne sodelujemo pri tem, pravilna. Utemeljilo pa jo je pravzaprav Ustavno sodišče z obema odločbama. Tako da bomo seveda glasovali proti zaključnim ugotovitvam komisije pa tudi proti predlaganim sklepom oziroma amandmajem. Ker že ta predlog, da se za drugim sklepom doda nov tretji sklep, ki se glasi, da Državni zbor poziva Vlado, da na podlagi ugotovitev v poročilu in dodatnem poročilu o opravljeni parlamentarni preiskavi Ministrstvu za notranje zadeve naloži, da v okviru svojih pristojnosti odredi nadzor nad delom policije v zadevi Kangler – torej, naslednja faza je, da bo zdaj Državni zbor pozival notranje ministrstvo, da s temi političnimi nadzori obračunava s policijo.
Hvala lepa. Predlagatelj. Izvolite, mag. Dejan Kaloh.
Predsedujoči, hvala lepa. Dovolite mi, da po predstavljenih stališčih poslanskih skupin rečem najprej nekaj na to temo. Mene seveda žalosti, stališča poslanskih skupin iz tako imenovane koalicije KUL kažejo v prvi vrsti na to, da ne razumejo načela delitve oblasti iz 3. člena Ustave Republike Slovenije. Prezrli so tudi dve pomembni ločeni odklonilni mnenji dveh ustavnih sodnikov, ddr. Jakliča in ustavnega sodnika Šorlija, na temo, da so tovrstne parlamentarne preiskave seveda nujne in potrebne. Jaz sem že na začetku poudaril, da niti v enem primeru nismo posegali v neke odprte, konkretne postopke, še manj v kakšno neodvisnost, ki pritiče po ustavi tako sodnikom kot tožilcem. Tako da že ta vaša uvodna podtikanja res niso na mestu in niso korektna. Zdaj bi pa vseeno opozoril, da je kljub temu v določeni meri zaštrlelo stališče kolegice Kociprove iz SAB, ki je pa tudi že večkrat v svojih izvajanjih dala vedeti, da množina takšnih postopkov vseeno meče čudno luč na širši slovenski pravosodni ekosistem v celoti, kar je korektna ocena. Spoštovana poslanka je govorila tudi o dokazih. Dovolite mi, v uvodnem izvajanju ni toliko časa, nekaj na temo, da smo tudi v poročilu ugotovili, da se določeni predlagani dokazi, na primer zaslišanje prič, niso izvedli. Se pač enostavno niso izvedli na mariborskih sodiščih. S tem je definitivno prišlo do kršitve pravice do obrambe. Priča je na javnem delu, gospod se je pisal Žnidaršič, opozorila celo na nek – tako je on ocenjeval – sistemski problem zavračanja dokaznih predlogov obrambe v kazenskih postopkih, še zlasti pred mariborskimi sodišči. Pravica obdolženca, da mu je zagotovljeno izvajanje dokazov v njegovo korist, seveda spada med temeljne postulate, če želite, med temeljna jamstva poštenega postopka, navezujem se na 29. člen Ustave Republike Slovenije. To bi moralo biti čisto vsem obdolžencem v Sloveniji zagotovljeno. Ampak glejte to podrobnost, da je bil ta obdolženec Franc Kangler, kot rečeno v uvodni obrazložitvi, uspešen desni politik iz Maribora. Kar se tiče sklepov. Če ste si jih prebrali, so zelo korektno napisani. V bistvu je bil tretji sklep v smislu amandmaja. Dovolite, ker imamo še kar nekaj časa za razpravo. Upam, da boste v nadaljevanju tudi na to temo vsaj poskušali biti konstruktivni. Pri prvem sklepu: »Državni zbor nalaga Preiskovalni komisiji o ugotavljanju zlorab v zadevi Franc Kangler in drugi, da poročilo in dodatno poročilo o opravljeni parlamentarni preiskavi posreduje Nacionalnemu preiskovalnemu uradu pri MNZ in Specializiranemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije skupaj s pripadajočim zbranim dokaznim gradivom preiskovalne komisije kot vlogo,« pazite, »za naznanitev sumov kaznivih dejanj zoper neznane storilce, in sicer: kriva ovadba po 283. členu KZ-1, zloraba uradnega položaja ali uradnih pravic po 257. členu KZ-1,« in dodano je bilo, »nevestno delo v službi po 258. členu KZ-1 zaradi neutemeljenega kazenskega pregona in vlaganja neutemeljenih kazenskih obtožb zoper Franca Kanglerja in druge.« Kar se tiče drugega sklepa, je pa zgolj v domeni sprememb, nujnih sprememb zakonodaje, kar smo tudi v obrazložitvi navedli. Pozorno poslušajte, ker mislim, da se s tem pa vendarle morate strinjati, glede na to, da kar kliče po določenih spremembah zakonodaje. »Državni zbor poziva Vlado Republike Slovenije, da na podlagi ugotovitev v poročilu in dodatnem poročilu o opravljeni parlamentarni preiskavi pristojnim ministrstvom naloži pripravo ustreznih sprememb in dopolnitev zakonskih in podzakonskih predpisov, na katere se nanašajo ugotovitve parlamentarne preiskave, in sicer na naslednjih področjih [[…]]« Še enkrat, da bo jasno tudi javnosti, vse te ugotovitve se nanašajo na manke, če želite luknje na posameznih zakonodajnih področjih, ki pa so rezultirale v tem, da je potem bila cela ta »veriga«, če rečem v navednicah, okužena z nepravilnostmi oziroma morebitnimi nezakonitostmi. Pod prvo alinejo: »Preprečevanje možnosti netransparentnega delovanja policije in možnosti za morebitne policijske zlorabe v zgodnjih fazah kazenskih postopkov pri izvedbi preiskovalnih dejanj, hišnih preiskav, ogledov ter pri postopanju policije v razmerju do osumljencev in prič.« Naslednja alineja: »Preprečevanje možnosti neutemeljenih ter protizakonitih vpogledov v policijske evidence in s tem v osebne podatke posameznikov ter sankcioniranje tovrstnih ravnanj.« Naslednja alineja: »Optimiziranje določil, ki urejajo hišno preiskavo, zlasti prisotnost dveh prič pri hišni preiskavi.« Se pravi, predlagamo, naj se končno uvede tako imenovani seznam solemnitetnih prič. Naslednja alineja: »Odprave sistemskih napak pred sodišči pri izvajanju dokazov in kršitev pravic do obrambe v kazenskih postopkih.« Naslednja alineja: »Zagotavljanja in nujne krepitve načela neodvisnosti in nepristranskosti sojenja v kazenskih postopkih.« In: »Druge nepravilnosti, ki izhajajo iz poročila in dodatnega poročila preiskovalne komisije in dokumentacije oziroma dokaznega gradiva, ki je podlaga za poročilo in dodatno poročilo.« Če se s tem sklepom ne strinjate, mislim, da se potem tudi ne strinjate s tem, da mora biti ta trnova pot prihranjena vsakemu državljanu Republike Slovenije, ne samo politiku Francu Kanglerju. In ravno ti predlogi zakonodajnih sprememb naslavljajo to problematiko, ki se je dejansko pokazala tekom parlamentarne preiskave. In tretji, dodani sklep – za katerega mislim, da je povsem na mestu in povsem korekten – ki smo ga predlagali v SDS in Novi Sloveniji. Prosim za posluh. Tretji sklep se glasi tako: »Državni zbor poziva Vlado Republike Slovenije, da na podlagi ugotovitev v poročilu in dodatnem poročilu o opravljeni parlamentarni preiskavi Ministrstvu za notranje zadeve naloži, da v okviru svoje pristojnosti odredi nadzor nad delom policije v zadevi Franc Kangler in drugi ter izvede potrebne ukrepe za odpravo nepravilnosti in onemogočanje ponavljanja le-teh ter opravi analizo primera Franc Kangler in drugi ter z izsledki analize seznani vodstvo in operativne enote policije.« Jasni, transparentni, korektni sklepi. Tako da tukaj sem pričakoval malo več konstruktivne razprave, ampak je povsem umanjkala. Spoštovani kolega gospod Medved, s katerim se tudi na drugi delovnih telesih srečujemo, je izpostavil predvsem tisti del, kjer je komisija ugotavljala vpoglede v policijske evidence in ravnanje z zasebnimi podatki posameznikov. Za mene je zastrašujoče, da je dejansko v mandatu njihovega ministra Boštjana Poklukarja en dotični policist, ki smo ga tudi mi na komisiji potem zaslišali, brez vsakršnih zadržkov pregledoval določene ljudi, med njimi je bil kot po naključju tudi takratni obrambni minister Karl Erjavec, in to sedem dni pred interpelacijo. Pa glejte, če mi kdo pove, da so to naključja, bom res malo zastrigel z ušesi in priprl oči. Pa vendarle je ta gospod policist bil tudi dejansko potem obsojen na sodišču. V nadaljevanju preiskovalne komisije ni bil samo ta policist, ampak smo dejansko obravnavali sumljive vpoglede v policijske evidence tudi med nami poslanci in med aktualnimi ministri. Gospa poslanka Monika Gregorčič in aktualni minister Zdravko Počivalšek sta bila tudi priči na naši preiskovalni komisiji. Tudi ona dva sta izpovedala te vpoglede, ki jih bomo sicer potem bolj podrobno obravnavali v dodatnem poročilu, ker ima pač oznako varstvo podatkov, zato jih tukaj ne morem bolj obširno razlagati. Lahko pa tudi povem, da je poslanec Nove Slovenije Jožef Horvat tukaj na eni izmed sej dejansko javno opozoril, da se je na policiji od novembra 2019 do maja 2020 približno dvajsetkrat vpogledalo v njegovo osebno mapo brez nekih očitnih potreb za vodenje policijskih postopkov. Ampak kot rečeno, več o tem v razpravi pri dodatnem poročilu. Predsedujoči, zaenkrat v moji intervenciji toliko. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Maša Kociper. Izvolite.
Hvala lepa. V svoji razpravi bi nadaljevala to, kar je bilo rečeno že v stališču naše poslanske skupine, ki seveda povzema tudi moje mnenje o tej zadevi, ker sem pri nas pač jaz tista, ki pravne zadeve pokriva in tako naprej. Še enkrat bom povedala, takšna preiskovalna komisija, ki je sestavljena in dela na ta način, ni pravi odgovor na odprta vprašanja. Ustavno sodišče je potem potrdilo to, kar smo trdili v opoziciji. Gre za kršitev načela delitve oblasti. Seveda načelo delitve oblasti pomeni, da so posamezne veje oblasti samostojne, da pa med njimi velja načelo checks and balances, ampak ne na tak način, da se ena veja oblasti vmešava v konkretne pravnomočno zaključene postopke in hoče presojati delo sodnikov in tožilcev. Enostavno ni tega pooblastila v Državnem zboru in ni tega znanja. Prej sem poslušala poslanko Nove Slovenije Tadejo Šuštar, ki je tukaj govorila, da v Novi Sloveniji jih pa ni prepričala, in je citirala kaznivo dejanje in pričanje in tako naprej. A si vi mislite, no? Ne more vsak presojati nekih dokazov in presojati nekih pravnih aktov. Saj za to je pa treba imeti neko znanje in neko izobrazbo in neko prakso in biti v nekem sistemu izvoljen na neko funkcijo, da ti ustava in zakon to dovoljujeta. Druga stvar, ki je bila že omenjena – kje je tu politična odgovornost? Preiskovalna komisija je ugotovila, da ni znakov, da bi bila podana kakršnakoli politična odgovornost, se pravi, je to, kar je bistvo preiskovalne komisije, ostalo neugotovljeno. In tretjič. V kakšnem javnem interesu je to, da se je Državni zbor in ena komisija, en kup poslancev ukvarjal s primeri Franca Kanglerja, ene osebe? Jaz se spomnim kar nekaj oseb, s primeri katerih bi se tudi lahko ukvarjali, recimo Zoran Janković. Tudi v postopkih že 12 let pa mislim, da je pet postopkov že padlo, je bilo spoznano, da je bilo vse v redu. Če bi mi v tem državnem zboru hoteli enkrat opraviti eno resno razpravo o tem, zakaj se pri nas postopki tako dolgo vlečejo, zakaj toliko pomembnih zlasti kazenskih postopkov zastara in zakaj so sproženi neki postopki, ki se potem končajo v prevelikem številu brez obsodbe, bi morali govoriti, ne vem, da podlagi nekih analiz, nekih imaginarnih, več primerih različnih ljudi in se pogovarjati točno o tem, kar sem rekla. Kaj je razlog, kje je razlog, ali je to v ljudeh ali je v sistemu ali je v zakonodaji, da se to dogaja. In jaz sem vam en razlog – s tem sem se zelo veliko ukvarjala, tudi mene zelo muči to vprašanje – navedla v stališču. Mi imamo najvišji, pravijo, da na svetu, dokazni standard pri izločitvi dokazov. Po svetu večina procesnih kazenskih zakonov določa, da se izloči ta pa ta pa ta dokaz, če se presodi in je zadaj neka presoja. Pri nas je: dokazi, pridobljeni tako, tako, tako, se morajo izločiti, pika. Nobene presoje ni dovoljene. In tu je bil primer, da se je veliko dokazov izločilo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima Franc Breznik, pripravi naj se Jure Ferjan. Izvolite.
Najlepša hvala. Lahko bi rekel, da je preiskovalna komisija vseeno v vseh teh zaslišanjih, obravnavah, ki jih je imela, odprla Pandorino skrinjico delovanja dela slovenskega pravosodja, povezanega tudi z delom policije in delom tožilstva. Tako da mislim, da je preiskovalna komisija vseeno nakazala neke nastavke, ki so izven meje ravnanja v neki resni demokratični državi, in da smo v tem delu, torej v vseh postopkih proti Francu Kanglerju, lahko ugotovili, na kakšen način, s kakšnimi metodami so želeli takrat dobesedno uničiti župana drugega največjega mesta v državi. Kasneje so se na osebo, kot je Franc Kangler, spravili tudi kot na državnega svetnika in zaključili del svojih umazanih poslov pred kratkim, ko so po sodni likvidaciji, ki ni uspela, želeli tudi medijsko likvidacijo s tako imenovanima Tarčo 1 in Tarčo 2, kar so si ljudje lahko pogledali. To je grozljiva podoba slovenskega dela, slovenske paradržave, v kateri še vedno delujejo nekdanji pripadniki SDV ali Udbe, po domače, ki so povezani s svojimi pridnimi učenci v medijih, in kjer deluje tako tožilstvo kot del pravosodja. To je strašljivo. Po svojih izkušnjah, ki sem jih imel, ko sem se v preteklosti malo ukvarjal z nekdanjimi pripadniki SDV, kje vse so delovali, bi lahko rekel, da je zastrašujoče, da 30 let po osamosvojitvi na takšen način deluje del slovenskega pravosodja, povezan tudi z mediji. Zdaj pa poglejmo nekaj takih zadev. V teh zaslišanjih je bilo zelo zanimivo recimo delovanje takratnega okrožnega državnega tožilca Nika Pušnika, ki se je nekako odprl, ki se je zlomil, ker ni zdržal pritiskov tega ozadja, in je 14. aprila 2019 osebno pisno obvestil KNOVS, da je pod velikimi pritiski in stresom tudi v zadevi Kangler. Med drugim je zapisal, dobro poslušajte: »Ali če hočete konkretno, na mene kot tožilca v zadevi Kangler se je izvajal in se še izvaja pritisk z zavržnimi udbovskimi metodami. To je sramota za Slovenijo, to je sramota za slovensko pravosodje in je sramota za tožilsko organizacijo. Enkrat je pač vsega dovolj in enkrat pač maske morajo pasti z obraza in zadevam je potrebno reči bobu bob. Pri tej izjavi vztrajam, pa čeprav bo obveščevalno-tožilska naveza poslala nekoga na Pohorje, da me fizično utiša.« To je izjavil okrožni državni tožilec gospod Niko Pušnik dne 14. aprila 2019 osebno pismeno. Upam, da ste si vsaj nekateri, ki to zanikate, ki hočete relativizirati te zadeve, zapomnili te nenormalne metode in tudi pritiske na tiste tožilce, ki delujejo v skladu z nekaterimi normami, v skladu s svojimi profesionalnimi zahtevami. Za take tožilce se potem ve, kaj sledi. Take tožilce ali sodnike, ki delajo pošteno, dobro, se poskuša utišati, in kot je rekla Udba nekoč, pasivizirati. Potem je zelo zanimivo iz prepisa zvočnega posnetka 18. septembra 2018 Okrožnega sodišča v Murski Soboti, pod predsedujočo sodnico je tedanji in sedanji seveda še vedno sodnik jasno in glasno priznal, da te odredbe ni podpisal. Gre za sodnika, ki smo ga večkrat omenili, ki je bil največkrat, vedno dežurni človek, ki je podpisoval popolnoma vse odredbe za prisluškovanje, za sproženje vseh metod in sredstev, med drugim tudi prisluškovanje takrat osumljenemu Francu Kanglerju. Na vprašanje Franca Kanglerja temu sodniku na sodišču, »ali je to vaša odredba ali ni vaša odredba«. Franc Kangler mu pokaže odredbo in podpis in ga vpraša: »Kdo pa je podpisal?« In ta sodnik, torej sodnik Žirovnik, odgovori: »Ne vem, kdo je to podpisal.« Kasneje tudi sam sodnik: »Gospa sodnica, jaz vem, da sem podpisoval vse odredbe, ta podpis ni moj podpis, pod to odredbo.« Tudi sam sodnik, ki smo ga večkrat imenovali in zaslišali, torej govori, da se sam ni podpisal pod eno izmed tistih odredb, ki je bila osnova za kazenski pregon takrat osumljenega Franca Kanglerja. Potem nadaljevanje. Če omenimo prof. dr. Cirila Ribičiča, ki po vsej verjetnosti ni bil ravno v nekih prijateljskih ali politično prijateljskih odnosih z gospodom Kanglerjem, je pošteno, z znanjem – eno je neko stališče neke politične pripadnosti, ki ji je vedno pripadal, ki jo je zagovarjal, drugo pa je njegovo profesionalno delo. Tudi med kolegi pravniki, ko se pogovarjamo, pravijo, da je dr. Ciril Ribičič kot predavatelj o človekovih pravicah in tudi branitelj človekovih pravic relativno zelo profesionalen in poskuša svojo politično pripadnost dati na stran, tako da bi lahko rekel, da ravna po pravu. On je na podlagi dokumentacije zapisal naslednje: »Sodnik Žirovnik je kot preiskovalni sodnik na Okrožnem sodišču v Mariboru na predlog Okrožnega državnega tožilstva v Mariboru kar šestkrat odredil prikrite preiskovalne ukrepe zoper Franca Kanglerja. Prikritih preiskovalnih ukrepov ni zoper Franca Kanglerja odredil noben drug sodnik. Iz sodnih spisov izhaja, da je predlagatelj v primeru odsotnosti sodnika,« torej tega sodnika, »čakal na njegovo vrnitev, ne da bi o prikritih preiskovalnih ukrepih odločal drug sodnik.« Vedno so torej čakali enega in istega sodnika. »S pomočjo prikritih preiskovalnih ukrepov je prišlo tožilstvo do ključnih dokazov zoper obdolženca Franca Kanglerja. Poleg tega so bili ti dokazi podlaga za pridobivanje drugih dokazov. Po drugem odstavku 18. člena Zakona o kazenskem postopku sodišče ne sme opreti sodne odločbe na dokaze, pridobljene s kršitvijo ustavno določenih človekovih pravic in temeljnih svoboščin, kot tudi na dokaze, pridobljene na podlagi takšnih nedovoljenih dokazov.« Potem prof. Ribičič nadaljuje to svojo argumentacijo v tej zgodbi. Nekako je pa zaključil s tem, da »gre zato za grobo in zavestno kršitev pravice Franca Kanglerja do neodvisnega in nepristranskega sodnika, brez katerega ne moremo govoriti o poštenem, kaj šele pravičnem sojenju.« To je napisal prof. dr. Ciril Ribičič 18. novembra 2015 v svojem ustavnopravnem mnenju o neodvisnosti sodnikov in zasliševanju obremenilnih prič. Zastrašujoče, spoštovani kolegi. Zastrašujoče. Nadaljevanje je zelo zanimivo, iz pravnomočnega sklepa Okrožnega sodišča v Murski Soboti. Namenoma ne bom imenoval in vpletal takratne sodnice. O predsednici senata, okrožni sodnici je moč zaslediti naslednja dejstva: »Zaradi vseh zgoraj opisanih okoliščin tako po oceni sodišča obstaja upravičen dvom v nepristranskost tega sodnika,« preiskovalnega sodnika, »pri izdaji odredb in prikritih preiskovalnih ukrepih v zadevi proti Francu Kanglerju.« To ugotovi potem tudi sodnica in tako naprej, da ne razlagam. O preiskovalnih ukrepih lahko ob dejstvu, da je bil nekdanji sodnik tudi pripadnik Službe državne varnosti, kasneje tudi Sove, ob tem, da vemo, da je tudi Vrhovno sodišče Republike Slovenije in tudi Ustavno sodišče ugotovilo, da je šlo za zločinsko organizacijo, ki je, če citiram, »falzificirala, prisluškovala, podtikala in celo likvidirala« pripadnike opozicije na kompletni ravni, zaključimo, da gre za zastrašujoča dejanja, za odkrivanje nekih zastrašujočih del in da je šlo nenazadnje za župana drugega največjega mesta, torej s proračunom. Če pa gremo malo v neke politične vode, s poračunom 120 milijonov evrov ali več, potem veste, kašen je bil interes ljudi, da tega župana, ki je bil relativno takrat uspešen, da se ga odstrani s tega mesta. Da nadaljujem. Da so ti, lahko bi rekel zločinski ukrepi, ki so si jih v pravosodju dovolili – Francu Kanglerju odvzeli tudi mandat državnega svetnika –, torej gre za nepopravljivo škodo, tega ne moremo popraviti, Franca Kanglerja sodišče ne more nazaj postaviti. Gre za nek demokratičen proces in ga ne more nazaj postaviti po odpravi te krivice za državnega svetnika, tako kot ne za poslanca, ministra in tako naprej. Torej, njemu so naredili nepopravljivo krivico in vsi sklepi ali pa odločitve Državnega sveta bi lahko bile sporne tudi v tej zadevi. Zato sam kot poslanec podpiram sklepe, ki so pred vami v amandmirani obliki, in so sledeči, da »nalaga Preiskovalni komisiji o ugotavljanju zlorab v zadevi Franc Kangler in drugi, da posreduje Poročilo in Dodatno poročilo o opravljeni parlamentarni preiskavi Nacionalnemu preiskovalnemu uradu pri Ministrstvu za notranje zadeve in Specializiranem državnem tožilstvu Republike Slovenije zoper neznane storilce«. Tako podpiram 1. točko, kot 2. točko teh sklepov, kot tudi 3. Lahko pa povem nekako tako za zaključek. Preiskovalna komisija je nakazala, v nekaterih zadevah celo dokazala, nekatere metode, ki jih je nekoč uporabljala tajna politična policija ali SDV, in da se je ta zadeva potem nadaljevala, pred kratkim tudi na slovenskem medijskem prostoru na nacionalni televiziji. Predstavljajte si, v Tarči se nikoli ni zgodilo, da po pravnomočno zaključenih sodnih postopkih pokličeš v studio nekoga, ki je bil žrtev teh postopkov, da je človek sam v studiu in da proti njemu deluje kompletna ekipa, ki je pripravila nek medijski pogrom nad njim kot končno dejanje, ker je prvo bilo neuspešno – sodno –, da so tega človeka želeli medijsko ponovno umoriti, da so po nekih, spet udbovskih, metodah pridobili nekatere sms-je, poskušali jih predrugačiti – celo v štajerskem narečju so se delali norca iz nas, Štajercev – in tiste sms-je brali v štajerskem narečju. Človek sam v studiu, ob tem da je bila kot vedno voditeljica obkrožena s slušalkami, tako da je imela zadaj celo ekipo, ki ji je narekovala, kakšna vprašanja in na kakšen način bodo Franca Kanglerja ponovno želeli medijsko likvidirali. Nadaljevanje te Tarče je pa še bolj grozljivo, potem pa pride v to Tarčo kot veliki finale – s tem bom to zaključil – gospod Drago Kos, ki je znan iz vseh afer, ki so bile možne, podtikanja in delovanja točno teh metod, ki je je nekoč imela Udba; torej falzificiranje, prisluškovanje, podtikanje, likvidiranje, ustanavljanje nekih paraorganizacij, s katerimi bi ravno drugi strani želeli dokazovati neke koruptivne metode in tako naprej. In pride on in potem veliko vprašanje, ali je lahko sodnik, ki je nekoč deloval v tajni službi, za katero sem že povedal, kaj sta Vrhovno in Ustavno sodišče povedala, pove, da to ni nič spornega, da tu ne ne vidi nobenih problemov. Bivši udbovci so lahko v Sloveniji sodniki po mnenju Draga Kosa, ki sam spada v to družbo! In to je človek, seveda, da ne bom nadaljeval, človek, katerega življenjska partnerka je odgovorna urednica informativnega programa POP TV, ki vam je že jemal vsa ta leta več kot 4 evre po kabelskem omrežju in tako prišel vsako leto vsaj do 15, 20 milijonov dodatnega denarja, s katerim je pripravljal volitve in tako naprej. Da te mreže ne širim in da nekako zaključim s štajerskim uspešnim županom, ki so ga poskušali uničiti sodno, to jim ni uspelo, v zadnjih dnevih ali tednih pa ga poskušajo tudi še dodatno medijsko uničiti z metodami, katere so kolega Kaloh in kolegi v parlamentarni preiskovalni komisiji ugotavljali; torej falzificiranje, prisluškovanje, podtikanje. Tukaj je mogoče zmanjkala samo zadnja metoda nekdanjega režima, torej likvidacija političnih nasprotnikov ali opozicije. Najlepša hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima Jure Ferjan. Pripravi naj se Anja Bah Žibert. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Cenjene poslanke in poslanci in vsi, ki spremljate današnjo sejo in današnjo razpravo o Poročilu Preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab v zadevi Franc Kangler in drugi. Pred nami je relativno obsežno poročilo, ki vsebuje številne zadeve, ki se nanašajo tako na konkreten primer, na konkretne zadeve kot s tem razširjajo oziroma odkrivajo neko širšo sliko na tem področju in ponujajo tudi določena izhodišča, tako na eni strani za razpravo kot v nadaljevanju tudi za neke konkretne predloge, in seveda – kar je cilj tako preiskovalne komisije kot, verjamem, vseh nas–, tudi izboljšave na zakonodajnem področju. Dovolite mi, da se v svoji razpravi v nadaljevanju dotaknem nekaterih ključnih ugotovitev, ki izhajajo iz poročila, ki je pred nami, in nekako to povzamem. Kot eno izmed pomembnih zaključnih ugotovitev preiskovalne komisije bi izpostavil, da je preiskovalna komisija ugotovila, da obstaja v zvezi s postopki zoper Franca Kanglerja več indicev, ki kažejo na resne sume neskrbnega in netransparentnega ravnanja policije. Prav tako obstojijo resni sumi neskrbnega in celo nezakonitega ravnanja policije z zbranimi osebnimi podatki. Izkazali so se tudi resni sumi, da obstojijo oziroma so v obravnavanem obdobju obstajale prakse policije, da se je v določenih primerih za izdajo zahtevane odredbe počakalo oziroma se počaka do tedaj, ko je dežurni tisti preiskovalni sodnik, ki je policiji pri izdaji odredbe do neke mere bolj naklonjen. Nadaljujem lahko, da je bilo v konkretnem primeru zaslišanja ene izmed prič tudi ugotovljeno, da je policija prepise prisluhov iz zabeležke še vedno hranila skupaj s kopijo kazenske ovadbe, kar je v nasprotju z določbo prvega odstavka 153. člena Zakona o kazenskem postopku, saj bi jih policija morala predati državnemu tožilcu. Tudi na tem mestu preiskovalna komisija, kot izhaja iz poročila, ugotavlja, da je izkazan resen sum kršitve določb kazenskega postopkovnika s strani policije. V zvezi z vpogledi v evidence e-RISK in ravnanja z osebnimi podatki je bila pred preiskovalno komisijo ugotovljena visoka verjetnost neupravičenih vpogledov v osebne podatke posameznikov, ki jih je izvajala policija. V zvezi z ugotovitvami pri obravnavi opravljanja preiskovalnih dejanj zoper Franca Kanglerja pa preiskovalna komisija zaključuje, da bi bilo smiselno prevetriti in po potrebi tudi novelirati postopkovne določbe, ki osmišljajo ta dejanja v tem kontekstu. Gre v prvi vrsti za določila Zakona o kazenskem postopku, ki se nanašajo na izvedbo hišne preiskave – tukaj govorimo o 214. členu in potem naslednjih –, konkretna določila o navzočnosti dveh polnoletnih oseb kot prič, to pa je 216. člen Zakona o kazenskem postopku. Toliko na kratko o tej dotični zadevi. Bi pa v nadaljevanju želel izpostaviti glede same politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij in v tej dotični zadevi je preiskovalna komisija ugotovila oziroma v samem poročilu kot nekako celoto poudarja, da je na podlagi izpovedb več prič moč nesporno ugotoviti, da je bil kazenski pregon zoper Franca Kanglerja zelo verjetno politično motiviran. Tej ugotovitvi preiskovalne komisije zelo nedvoumno pravzaprav pritrjujejo tudi vse kasnejše odločitve sodišč izven območja Višjega sodišča v Mariboru, Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, pa tudi kot izhaja iz odgovora Okrožnega državnega tožilstva v Mariboru z dne 11. 11. 2019 – torej, tej ugotovitvi, kot lahko vidimo, pritrjuje zavrženje 24 kazenskih ovadb zoper Franca Kanglerja. Kot lahko iz vsega tega tudi izhajamo, vidimo, da se je, če jo tako poimenujem, ta saga nekako vlekla ali pa kotalila leta in leta. Moje mnenje je, da pravica, na katero čakaš nerazumno dolgo, ni več pravica. Eden izmed osrednjih namenov predmetne parlamentarne preiskave je poleg teh konkretnih ugotovitev, ki sem jih navedel in ki si jih lahko seveda bistveno bolj podrobno vsi preberejo v javnem delu poročila, pa je seveda na podlagi vsega tega navedenega imeti določena izhodišča, določene smernice, kako doseči določene izboljšave. Zlasti, kar se tiče Zakona o kazenskem postopku, torej spremembe, izboljšave, dopolnitve, ki bodo v prihodnosti povzročile to, da se bo zadeva izpeljala, tako kot je treba, in da seveda ne bodo na določene zadeve, določene ugotovitve potrebne parlamentarne preiskovalne komisije, ki bodo ugotavljale nepravilnosti; seveda, če bodo stvari potekale tako, kot je treba. Na tem mestu bi še rad izpostavil, da je zagotovo sama parlamentarna preiskovalna komisija zelo pomemben institut sodobnih parlamentov in da zagotovo vse ugotovitve, ki so zbrane v tem dokumentu, o katerih bomo nenazadnje tudi danes odločali – in pred sabo imamo dva oziroma sedaj, po novem, tri sklepe – lahko pomembno vplivajo tudi na to, da bomo v prihodnosti prišli do konkretnih zakonodajnih rešitev, ki bodo v prihodnosti povzročile to, da bodo zadeve delovale, tako kot je treba. Toliko zaenkrat. Prepričan sem, da bo to poročilo imelo svoj doseg, ima težo s konkretnimi ugotovitvami in da boste tudi poslanke in poslanci tudi iz tistih poslanskih skupin, ki niste sodelovali v tej parlamentarni preiskavi oziroma parlamentarni komisiji, na podlagi dejstev to poročilo in predlagane sklepe podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima Anja Bah Žibert, pripravi naj se Blaž Pavlin. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. No, ta saga montiranih procesov zoper Franca Kanglerja ni tako nedolžna in ni je mogoče kar tako spraviti pod preprogo, kot to želi levi politični pol. To, da danes ne razpravljajo, da so izrekli samo neka kratka stališča o tem, da je pač preiskovalno komisijo obravnavalo tudi sodišče in ji vzelo pooblastila, seveda povsem ne drži. Ni bilo ravno tako, ampak res pa je, da je večina ustavnih sodnikov odločilo, da o zavestnih kršitvah oziroma zlorabah sodniške funkcije pri nas v institutu parlamentarne preiskave ni dopustno preiskovati. Sodnih zlorab tudi ni možno oziroma ni možno obravnavati v Državnem zboru v okviru preiskovalne komisije; tudi o zaključenih sodnih primerih, spoštovani! Tudi o tem poslanci ne bi smeli govoriti. Ampak, veste, so pa bili ustavni sodniki, ki so dali povsem nasprotujoče mnenje, ločeno mnenje in eden od njih je bil dvojni doktor Klemen Jaklič, ki je v svojem ločenem mnenju jasno povedal, da v demokratičnih državah s parlamentarno tradicijo in delom je ravno nasprotno; da pa so tam zaželene parlamentarne preiskave, ko gre za namerne in sistemske zlorabe v okviru sodniške službe. Ampak pri nas seveda se o sodnikih ne sme nič govoriti po svoje, pa vemo, da vrana vrani niti ne izkljuje oči. Jaz se glede tega mnenja oziroma tega, da so pač ustavni sodniki izrekli takšno mnenje, nisem niti čudila. Ampak to ne pomeni, da sage montiranih procesov zoper Franca Kanglerja ni bilo. Nasprotno! Če bi bilo vse tako čisto in preprosto za naše sodnike, bi dovolili takšno parlamentarno preiskavo, da bi se stvari razčistile do konca. V 24 primerih, spoštovani, je Franc Kangler moral čez kalvarijo. Na koncu se je odločilo v njegovo prid, ampak človek je moral čez vse to in potem kolegica Maša Kociper, ki jo imam za prava uko, ima tudi izobrazbo s tega področja, danes v stališču izjavi, da je bila izključna naloga ali pa delo parlamentarne preiskovalne komisije, da se diskreditira sodstvo in opere krivda Franca Kanglerja. Najprej je treba povedati, da kolegica očitno tega akta niti ni prebrala, kot drugo pa – kako opere krivde? Franc Kangler je opran krivde. Na sodišču! To je tisto sodišče, za katerega kolegica vedno pravi, da deluje dobro. Veste, glede na to, od kod izviramo, v kakšni državi smo živeli in da je po mojem osebnem prepričanju ravno sodna veja oblasti ali pa pravosodna veja oblasti, da jo je najbolj obšla tranzicija, si seveda človek ob takih 24 primerih resno vpraša, kaj se lahko v tej državi zgodi. Kaj se lahko nekomu zgodi? Mogoče za nazaj samo toliko, da vemo, kje ima temelje naš pravosodni sistem. 1947. leta je na konferenci Ministrstva za pravosodje, takratni pomočnik ministra izjavil: »Sodišča morajo postati borbeni organ oblasti.« Borbeni organ oblasti. Naprej: »Vzgajati moramo nove ljudi, nov kader, ki bo imel seveda socialistično miselnost«. In kaj se je dogajalo? Ljudi, ki so bili sodniki že z neko tradicijo in znanjem, so menjali za tako imenovane sodnike laike. Tako so postali sodniki mizarji, krojači, kapetani JLA, takrat JA, in tako naprej. Od tam izvira naš pravosodni sistem in boter tega sistema je še do nedavnega nazaj krojil usodo študentov na Pravni fakulteti. Ljudje, ki so kršili človekove pravice, spoštovani, so v našem sodnem sistemu. Dejstvo je, da tako imenovani Pučnikov amandma iz leta 1994, ki je bil res s težavo sprejet, da se tiste sodnike, ki so kršili človekove pravice v prejšnjem sistemu, ne more imenovati v trajni mandat, sploh ne uresničuje. Ker pravi Sodni svet, da teh podatkov nima in da do njih ne morejo in tega se ne gleda. Se pravi, se ne spoštuje niti zakonodaje. Ja, o vsem tem se je treba pogovarjati in treba je povedati, da ko govorimo o preiskovalni komisiji, spoštovani, je prvi člen jasen. »Parlamentarna preiskava v zadevah javnega pomena se opravi, da se ugotovi in oceni dejansko stanje, ki je lahko podlaga za odločanje Državnega zbora o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij« – in pozor naprej – »za spremembo zakonodaje na določenem področju in za druge odločitve Državnega zbora iz njegove ustavne pristojnosti.« Gre, spoštovani, tudi za to, da preiskovalna komisija ima možnost ugotovitve, da zakonodaja na nekem določenem mestu ni dobra, ali je preslaba, ali jo je treba zaostriti. In do tega je tudi ta komisija prišla! Ampak vidim, da to pravzaprav nikogar ne zanima. Vam bom povedala primer. Pri kriminalistični preiskavi, spoštovani, ima vsak državljan možnost, naj bi imel možnost, da v tistem času, ko pride do kriminalistične preiskave, določi priče, ki bodo zraven, zato da bo postopek takšen, kot mora biti. In kaj se je dogajalo v zadevi Kangler – ni imel možnosti, da izbere priče! Te so mu bile dodeljene. In veste, kdo je bil med pričami – oseba, ki je s kriminalistom, ki je vodil ta postopek, popoldne igrala tenis! Ali nek drug šport, mislim, da je bil tenis. Je to objektivno? Je to nepristransko? Ampak o tem se nihče ne pogovarja. Se pravi, zelo pomembno dejstvo, do katerega smo prišli na tej preiskovalni komisiji, je zagotovo to, da je treba rešiti sistem prič: kdaj res da država oziroma sama pričo in da v prvi vrsti ima možnost do te priče osumljenec. Zato so namreč te priče. In kot drugo, preiskovalna komisija se je ukvarjala tudi s tako imenovanimi nezakonitimi vpogledi v mape funkcionarjev. In to se je dogajalo. Prosim, glejte, lahko rečete karkoli, samo ne pa nas imeti za norce, ko vam povemo, da je imela, na primer, kolegica Monika Gregorčič petnajst vpogledov, med temi vpoglede tudi v času menjave vlade. In nekateri od teh vpogledov so se, spoštovani, dogajali ponoči na njenem privatnem parkirišču, v zaklenjeni garaži, sicer javni garaži, ampak zaklenjeni! Se pravi, v to garažo lahko prideš samo tako, da ti nekdo vrata odpre. Zdaj mi pa, za boga – oprostite besedi -, povejte, kaj je rabil policist hodit v privatno garažo gledat, ali je tam privatni avto neke osebe. In ni res, da je ta zadeva kar zaključena – in to tudi kolega Rudi Medved dobro ve –, na to temo imamo še odprto sejo na KNOVS, zato ker smo želeli soočiti, ko smo sklicali to sejo, tudi informacijsko pooblaščenko, ki pač zelo tako, na hitrico to pogleda in reče, da nič ni, in ker smo želeli nekatere odgovore. Te seje ni bilo, ker se je le-ta takrat opravičila, ni pa prišel niti njen namestnik, ki je takrat delal na tem področju. Tako ta zadeva še ni zaključena. Je pa strašljiva. A veste, da nekdo vpogleduje [[…]]Zagotovo ni policist sam od sebe vpogledoval, kaj počne avto ali pa kje je avto Monike Gregorčič. Spoštovani, toliko pa nismo naivni, pa tudi neumni ne, da bi nekega policista zanimalo, kje je avto poslanke Monike Gregorčič. Je pa verjetno koga drugega zanimalo. Namreč, vsi dobro vemo, kakšni pritiski so se dogajali na takratno stranko SMC, da ne bi vstopila v koalicijo. In trdim, da je to samo ena v nizu teh zadev. In ja, zanimivo je tudi, da je bil minister Poklukar tisti, ki je vse te vpoglede in vse te informacije dobival, čeprav bi se lahko odrekel. Bil je že izpostavljen drug policist, ki je vpogledoval v mape ravno takrat, tudi v času menjave gospoda Erjavca. A, bežite, no! Policista je zanimal ravno gospod Erjavec! Najbolj tračarska oseba je zagotovo gospod Erjavec. Verjetno bi si policist, če bi res šlo samo za trače, izbral kako drugo osebo iz kakega rumenega časnika. Ampak pustimo to. Ne nas pa imeti za norce, da to ni tako, da je to nekaj čisto normalnega in da se tu ni nič dogajalo. Se je dogajalo! Menim, da to, da je preiskovalna komisija res morala delati nekako ožje, nismo šli čez to, kar je izreklo sodišče, to smo upoštevali, ampak ugotovitve so pa pomembne. So pomembne tudi zato, da bi prišlo do zaostritve zakonodaje. Se pravi, jaz sem izpostavila v tej svoji razpravi vsaj dve področji; eno je tako imenovano določanje prič, ko gre za kriminalistično preiskavo, in drugo, kdaj vpogledi v mape. Veste, ker zdaj ta sistem vpogleda v mape je zelo zakompliciran v smislu tega, ko nekateri pravijo, da neki zvončki zvonijo in tako naprej. Nič hudega, če zvončki zvonijo. Lahko je ravno tisti, ki gleda, da zvonček zvoni, vpet v to, da se koga nadzira. Tako imamo tukaj zagotovo preluknjan sistem kot švicarski sir in bo zadevo treba v prihodnje bolj zaostriti, ker sicer je v bistvu minister za notranje zadeve lahko najbolj informirana oseba v smislu, kaj delajo državljanke in državljani. Tudi ponoči, očitno. In tudi tisti, ki imajo svoje avtomobile na privatnem parkirnem mestu. Zame je to eden od vrhuncev tega, kar smo tudi na komisiji predelovali. Tudi to, kar je povedal ‒ če tukaj zaključim ‒ Zdravko Počivalšek, tudi glede njega. Tako mislim, da je res komisija opravila pomembno delo ne samo za danes, ampak tudi za prihodnje. Vlade se menjajo, ministri se menjajo in danes eden, danes drug, nihče pa ne sme imeti vpogleda v takšne mape. To je moje mnenje in sem na tem vedno tudi stala. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Blaž Pavlin. Pripravi naj se mag. Dejan Kaloh. Izvolite. Pardon, replika Rudi Medved. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. V zvezi z razpravo spoštovane kolegice Anje Bah Žibert bi samo povedal, da v tej silni vnemi in želji, da bi nekaj pisalo v poročilu, pa to ne piše, je vendarle to videla. Namreč, seveda ni res, da je takratni minister Poklukar na preiskovalni komisiji povedal, da je dobival poročila o teh vpogledih v evidence. Spornih vpogledih ali nespornih, ne vem, upam, da bomo dejansko na KNOVS prišli do konca temu, ker komisija pač ni. Preiskovalna komisija je ugotovila, da so ti vpogledi bili in s tem se je tudi poročilo končalo. Torej vsekakor pa ni res, kolegica Anja Bah Žibert, da bi kjerkoli v poročilu pisalo, da je minister Poklukar dobival poročila o teh vpogledih in da je še celo sam priznal to na komisiji. Tega pa seveda zanesljivo ni bilo in tudi jaz nisem v poročilu zasledil, pa moram reči, da sem ga kar podrobno prebral.
Predlagatelj Dejan Kaloh. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, moram se odzvati. Verjetno je bilo rečeno, to zdaj mogoče je bil kakšen lapsus, vendarle pa je takratni notranji minister Boštjan Poklukar prejemal poročila OKC-jev s terena in tam pa so bili, to je verjetno kolegica Bah Žibert tudi mislila, tam pa so bili dejansko osebni podatki notri. Njemu se, to je pa dejansko povedal na sami parlamentarni preiskavi, tudi potem se mu v tem smislu ni zdelo to nič nespornega, da to prejema, čeprav je potem informacijska pooblaščenka pa vendarle odločila, da to ni v redu. In potem ravno pri menjavi oblasti, takrat pa je bil notranji minister že Aleš Hojs, pa več ni mogel oziroma ni prejemal več poročil OKC z osebnimi podatki. Samo ta intervencija. Hvala.
Hvala lepa. Blaž Pavlin, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Danes obravnavamo poročilo Preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab v zadevi Franc Kangler in drugi, ki jo je vodil kolega mag. Dejan Kaloh. Omenjeno preiskovalno komisijo je ustanovil Državni zbor oziroma je odredil parlamentarno preiskavo v poletnih mesecih leta 2019. Že v samem začetku in pri ustanovitvi te preiskovalne komisije se je preiskovalna komisija soočala s številnimi očitki o njenem obstoju oziroma o predmetu same preiskave. Prav tako tudi kolegi iz opozicije, takrat so bili poslanci koalicije v njej, niso sodelovali. Naj tukaj uvodoma povem, da zame osebno in za Novo Slovenijo je neodvisnost pravosodja stvar, v katero politika ali kdorkoli drug ne sme posegati. Nedopustno je preiskovati oziroma na odgovornost klicati sodnike za njihovo mnenje, izraženo v konkretnem primeru, prav tako jih je nedopustno klicati na odgovornost, zakaj so razsodili, tako kot so. Nekaj v tem stilu oziroma v tem smislu je razsodilo oziroma ugotovilo tudi Ustavno sodišče. Vendar se tukaj postavlja vprašanje, kdo lahko preiskuje morebitne zlorabe v pravosodju. Po mojem mnenju smo za to odgovorni vsi, ki sodelujemo oziroma vse veje oblasti v tej državi. Med njimi je to tudi Državni zbor oziroma smo poslanci, če se v družbi in v državi pojavljajo sumi takšnih morebitnih zlorab. Nenazadnje smo ravno poslanci predstavniki ljudstva, v imenu katerega sodniki tudi razsojajo. Mi smo tudi tisti, ki na predlog Sodnega sveta sodnike imenujemo, in naša odgovornost je, da naš sodni sistem deluje za vse ljudi enako. Temelj vsake demokratične države je prav delitev oblasti ter seveda nadzor med posameznimi vejami oblasti. Gre za del tako imenovanega načela sistema zavor in ravnovesij. In prav v tem nadzoru med posameznimi vejami oblasti razumem tudi to preiskovalno komisijo. Najlepša hvala.
Hvala tudi vam. Kot zadnji prijavljen razpravljavec je mag. Dejan Kaloh. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa. Razpravljam seveda v funkciji poslanca, ne kot predlagatelj poročila. Pozorno sem poslušal razpravo, sicer resda na drugi, opozicijski strani je bila ta bolj uborna. S kolegi z naše koalicijske strani se strinjam, da verjetno so se na nek način ustrašili svoje dolžnosti vendarle priznati, da smo kot zakonodajalec tudi pristojni za razpravo o morebitnih stranpoteh v sodnem miljeju. Bi pa želel povedati, v čem vidim največji problem za umanjkanje te vaše akcije verbalne. Ta da dilema, ali imeti preiskovalno komisijo na temo namernih in sistemskih zlorab v okviru sodniške službe, je v bistvu lažna in zlonamerna. Pa tudi vem, zakaj: nekaj po sami tej politični plati, nekaj pa zato, ker si enostavno ne pogledate nekih primerjav, primerjalnopravnih zadev iz ustavnega prava demokratičnih držav, kjer so tovrstne preiskovalne komisije neka stalnica. Ne prepogosta stalnica, pa vendarle to je praksa v razvitih zahodnih državah. Če ste si prebrali poročilo, kjer smo citirali tudi to ločeno odklonilno mnenje ddr. Jakliča, tam je bilo navedenih nekaj primerov iz ustavnopravne prakse drugih držav. Jaz bi vam želel samo dve še enkrat osvetliti, se mi zdi pomembno tudi zaradi naše slovenske javnosti, da ta parlamentarna preiskava, ne glede na to, da je delovala v okviru naših ustavnih parametrov, naših ustavnih pristojnosti, ampak da je dejansko nujna in potrebna. V Franciji je bil en tak zelo znan primer, ki ga tudi ustavni sodnik Jaklič navedel. Šlo je za tako imenovano pedofilsko afero in tam je prvostopenjski sodnik tiste akterje obsodil, šlo je za 7 ljudi od 13, kasneje pa se je dokazalo, da so bili nedolžni. Glejte, da te nekdo označi, da si pedofil, so zelo zelo hude zavržne obtožbe, če seveda nisi, in se ti naredi verjetno krivica in moralna škoda za celo življenje. In kaj se je zgodilo? Ko so ustanovili v Franciji to parlamentarno preiskavo, so se samo spraševali o tem, do kakšnih postopkov, do kakšnih napak je prihajalo pri samih procesih predpostavkah, da te lahko nekdo obsodi, da si pedofil, čeprav nisi. Na to temo so imeli v Franciji parlamentarno preiskavo in je potem v javnosti to zelo odmevalo, to je bil dejansko debakel francoskega pravosodja, da je sedem ljudi bilo označenih oziroma ne označenih, razsojenih, da so pedofili, pa niso bili, so imeli v parlamentu francoskem razpravo na to temo. Drugi primer, tega sem tudi jaz po televiziji spremljal, ker je bil dokumentarec na to temo. Se spomnite, ko je nekaj časa po Nemčiji razhajala ta tolpa teh teroristov, morilcev iz nemške underground scene? Se pravi, so ubijali tujce, skratka ljudi, ki so prišli v Nemčijo od drugod, in je bila tudi širša javnost zaskrbljena, kaj se dogaja in so na to temo tudi imeli parlamentarno oziroma preiskovalno komisijo v parlamentu. Tudi noben ni takrat strigel z ušesi, zakaj se to razpravlja v nemškem bundestagu, vsem se je zdelo normalno; seveda, če prihaja do nekih takih brutalnih umorov. Opravili so preko parlamentarne preiskave tudi analizo teh primerov in – verjeli ali ne ‒ takratni sodnik, pisal se je Götzl, je bil klican na zaslišanje parlamentarne preiskave, še preden je sploh zaključil svoj primer na sodišču. In tudi noben se ni zdaj spraševal, joj, nemški parlamentarci pa zdaj kličejo na odgovornost sodnika, ki sodi v tej zadevi. Zdelo se jim je čisto normalno početje. Vseeno bi nekako referiral tudi na ta naš pravosodni sistem. Ravno zadnjič smo imeli eno pomembno razpravo v našem državnem zboru na Odboru za pravosodje, prejšnji petek, tudi na temo zakonitih sodnikov v Republiki Sloveniji in tudi sprejeli pomembne sklepe, ki upam, da bodo obrodili sadove potem v sami praksi pri deležnikih, na katere smo naslovili to problematiko. Lahko ocenim, da slovenski pravosodni sistem zadnja leta res pretresajo neke afere; tudi to, kaj se je dogajalo, da rečem glavnemu obdolžencu Francu Kanglerju iz te parlamentarne preiskave, je na nek način afera. Tudi veseli me, da so vsaj pri SAB to na nek način priznali, da takšno nerazumno število teh iniciranih postopkov s strani mariborske policije, da potem dejansko vseh 24 obravnavanih primerov v našem poročilu, da potem pade, da je človek vmes označen kot takšen ali drugačne prestopnik, je milo rečeno res strašljivo početje. Mislim, da se bo tudi čez to preiskovalno komisijo v slovenski javnosti v nadaljevanju, tudi ob sprejemu samih bistvenih ugotovitev in sklepov, vendarle tudi kasneje dvignila ta stopnja, ki je še vedno zelo na nizkem nivoju, na nizki ravni ravno zaradi vseh teh afer, ki se zadnja leta ali pa celo desetletja od naše samostojnosti dogajajo. Dovolite mi še samo en hiter pregled, ker se mi zdi pomembno zaradi truda vseh članov komisije. Danes sta dva izmed njih tudi zelo plodno razpravljala, kolegica Anja Bah Žibert in pa kolega Jure Ferjan, ker sta res odlično sodelovala pri končni materiji vsebine. Kot rečeno pa tudi drugim kolegom iz Nove Slovenije, Tadeji Šuštar se na tem mestu zahvaljujem za tvorni doprispevek k temu končnemu poročilu. Vsi tisti, ki ste si to, 136 strani dolgo poročilo pogledali, so bistvene ugotovitve, morate priznati, predvsem referiram na opozicijo, jaz sem vas pozorno poskušal, ampak vaša teza, da smo prekoračili ustavne in zakonske okvirje, dejansko ne drži. Spoštovani kolegi, ne drži. Ostali smo znotraj gabaritov naših pristojnosti kot tudi samega predmeta preiskave. Še enkrat naj poudarim, da v sami presoji pravilnosti konkretnih sodnih odločitev kakor tudi konkretnih tožilskih odločitev, se nismo niti v eni besedi, v eni vrstici, v enem stavku vtikali, se na njih kakorkoli obračali. V vsakem primeru, kot sem že na začetku rekel, vsaj meni je ostal takšen grenek priokus, da v vsej tej glasni obrambi tako sodnikov kot tožilcev, kako bi mi pa sedaj s to preiskovalno komisijo posegli v njihove ustavno določene naloge in dolžnosti, da posegamo, kar seveda ni res. Mislim, da gre predvsem za umanjkanje njihove lastne samorefleksije, ker po mojem, če so odkriti in pošteni, se zavedajo, da tudi v njihovih lastnih vrstah prihaja do napak pa vse do res morebitnih kakšnih nepravilnosti, ki pa že mogoče res temeljijo tudi na kakšna nedovoljena ravnanja. Ampak, kot rečno, v to se nismo spuščali, zato tudi, če ste opazili, smo v sklepih vsa naznanila sumov kaznih dejanj referirani in se nanašajo na neznane storilce. To je bila cela plejada enih ljudi, cela plejada kriminalistov, tožilcev, sodnikov in mi nismo bili dejansko za to poklicani, da bi sedaj čisto samostojno ta ravnanja presojali. Namen je bil drug, predvsem je bil namen vsebinski. Namen je bil v tem, da po Zakonu o parlamentarni preiskavi lahko predlagamo tudi zakonske spremembe. Mi smo jih v sklepih – potem jih bom v funkciji predlagatelja še enkrat zaradi javnosti navedel, kje bodo dejansko naslavljali te probleme, ki smo jih ugotavljali v tem poročilu. Iz tega izhajajoč bodo tudi naši vsi državljani, ne gre zgolj za Franca Kanglerja ‒ bilo je rečeno iz opozicije, da danes ščitimo lik in delo Franca Kanglerja. Poglejte, to enostavno ne drži, čeprav po moji oceni gre za uspešnega politika, tudi sedaj v tej vlogi, ki jo ima, se pravi uspešnega državnega sekretarja na MNZ. Tudi logično, Maribor je relativno majhen, se tudi poznamo, pa če bi bilo nekaj na tem, bi jaz že takoj na začetku verjetno to parlamentarno preiskavo vodil, ampak se je zgodilo dobesedno po naključju hvala – bogu za Slovenijo, za naše državljane ‒, da je potem marca 2020 zaprisegla desna vlada in ker je takratni predsednik – ki se mu tudi sedaj zahvaljujem na tem mestu ‒, sedanji državni sekretar za nacionalno varnost potem zaradi nove službe, logično, pustil to delo, sem potem prevzel predsedovanje te komisije – se mu zahvaljujem za opravljena zaslišanja, za vse konstruktivno delo, ki ga je do takrat naredil ‒ in potem smo prevzeli delo novi predsednik in novi člani. Kot rečeno, v tem svojstvu dela parlamentarne preiskovalne komisije Franc Kangler in drugi ni torej Franc Kangler tisti. On si je tako že s strani sodnih odločb do neke mere opral svoje ime in tako je tudi prav, vseeno pa se tistega madeža, ki pa ga je povzročila ga dolgoletna medijska gonja, to pa – verjemite mi – se verjetno ne more nikoli oprati. Če ne drugega, ostanejo ti zapisi na spletu, ostanejo v nekih časovnih arhivih in tako dalje. Zato je pomembno, da vsak med nami, ki bo kdaj imel opravka s kolesjem predzakonskih, pardon predkazenskih in kasneje kazenskih postopkov, da bo imel tisto pravno varnost, ki se v neki resni demokratični državi spodobi, da je deležen. Ker gospod Kangler je žal ni imel. Tudi naj vam povem, še imam ravno toliko časa v tem sklepnem delu poslanske razprave, da sem verjetno edini poslanec v tem državnem zboru, v tem sklicu, za nazaj nisem gledal, ki je v prejšnjem poklicnem življenju novinarja prav tako imel hišno preiskavo, seveda nezakonito, logično ‒ o tem je prej govorila spoštovana kolegica Anja Bah Žibert. Se pravi, da v 90 procentih, verjeli ali ne, so še vedno hišne preiskave, na samem terenu, v določanju prič v domeni policistov. V 90 procentih si policija še dandanes, javno priznanje nekdanjega policijskega direktorja Marjana Fanka, da si v 90 procentih še vedno policaji kar sami vozijo priče, v redkih, redkih izjemah lahko imaš na hišni preiskavi, če si dovolj hiter, če je slučajno kak sosed, ki te pozna, doma, drugače boš imel policijsko izbrane priče. Kar seveda ni prav. Ker glejte, priče so na hišni preiskavi zato, da vam garantirajo oziroma da vam ščitijo vaše pravice. Ker zdaj v hišni preiskavi, kjer si policija pripelje svoje priče – ja, kje je moja pravna varnost, da me ne bo še policist, recimo, če rečem, opozoril iz tujine, mogoče kakšen policist, ki je malo, da rečem v navednicah, pokvarjen, da mi še kaj potem na hišni preiskavi podtakne. V mojem primeru na srečo, jaz sem kot novinar objavil nek dokument, nek dokument, ki naj bi po presoji tožilke bil avtentičen, potem se je izkazalo, da to ni tako, da je bil samo nek povzetek nekega tožilskega dokumenta. In na osnovi tega, se pravi na osnovi kar nekega dokumenta, sem imel hišno preiskavo, v kateri je tožilka trdila, ki je potem tudi dala odredbo za hišno preiskavo oziroma predlog preiskovalnemu sodniku, da je pri Kalohu treba pa narediti hišno preiskavo. Jaz sem resda imel to srečo, da sem bil med 10 procenti tistih, ker sem pač vsaj malo pravnega znanja vedel, sem rekel, ne, ne, ne, gospodje policaji, boste pa kar počakali, jaz si bom svoje priče. Malo je bilo nejevolje takrat, ampak vendarle sem to dosegel. Mnogi državljanov, 90 procentov, pa nima znanja, ne vejo, se uklonijo tistemu pritisku, ki se čez prezenco uniformirane policije, ko pride, vzpostavi in si pustijo, da se jim tako opravlja hišne preiskave. Tudi to je eden izmed naših predlogov v sklepu, da se uvede končno seznam solenitetnih prič, kot so zapriseženi in sodni cenilci in sodni izvedenci. Se pravi, da se bo točno vedelo, da v določeni teritorialni pristojnosti sodišč bojo točno določene zaprisežene priče, ki bodo seveda pri tem preizkušene, da gre za neke kredibilne, resne, odgovorne državljane. Mislim, da bi tu lahko ogromno v teh predkazenskih postopkih naredili. Tako spoštovani, ob zaključku poslanske razprave, hvala za vašo pozornost. Še enkrat, upam, da sem kot predlagatelj tega poročila parlamentarne preiskave v zadevi Franc Kangler in drugi dovolj utemeljeno podal te bistvene ugotovitve iz poročila, da uživamo vsaj večinsko podporo, ker gre vendarle za našo pravno državo, gre za pravno varnost naših državljanov. Tako res upam in apeliram, da podprete te sklepe, kajti v preteklosti je teh stranpoti policije, tožilstva, tudi sodstva bilo kar nekaj. To nam res v letu 2022, zdaj bo že 31 let samostojnosti, samostojne države, res ni potrebno, da padajo naši državljani v take postopke, ki so, kot kaže, vsaj v zadevi Kanglerja, res 90 procentov politično motivirani. Kaj več potem seveda tudi na temo, ki smo jo danes odpirali na zaprtem delu preiskovalke, zaenkrat pa: hvala lepa.
Hvala tudi vam. Prehajamo v sklepni del razprave, v katerem dobi besedo še predstavnik predlagatelja mag. Dejan Kaloh. Izvolite, imate besedo.
Ja, hvala lepa. Se še oglašam v vlogi predlagatelja, zgolj na kratko, ker bom tisti čas potem izkoristil v zaprtem delu, ki sledi temu odprtemu delu. Dovolite mi, ker se mi zdi zelo pomembno izpostaviti še enkrat te sklepe; prej so jih že kolegi poslanci predstavili v tej amandmirani obliki. Trije so. Prvi se glasi, »Državni zbor nalaga Preiskovalni komisiji o ugotavljanju zlorab v zadevi Franc Kangler in drugi, da Poročilo in Dodatno poročilo o opravljeni parlamentarni preiskavi posreduje Nacionalnemu preiskovalnemu uradu pri Ministrstvu za notranje zadeve in Specializiranemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije, skupaj s pripadajočim zbranim dokaznim gradivom preiskovalne komisije, kot vlogo ‒ naznanitev sumov kaznivih dejanj zoper neznane storilce, in sicer: kriva ovadba po 283. členu KZ-1, zloraba uradnega položaja ali uradnih pravic po 257. členu KZ-1 in [[…]]» – poudarjam, to je bilo zdaj amandmirano namreč – »kaznivo dejanje nevestnega dela v službi po 258. člen KZ-1 zaradi neutemeljenega kazenskega pregona in vlaganja neutemeljenih kazenskih obtožb zoper Franca Kanglerja in druge«. Pod točko dve je materija, kjer predlagamo v sklepu, da se kasneje izboljša zakonski temelj, da ne bo prihajalo več do takšnih, res očitnih kršitev v določenih fazah predkazenskih oziroma kazenskih postopkov. Torej, »Državni zbor poziva Vlado Republike Slovenije, da na podlagi ugotovitev v Poročilu in Dodatnem poročilu o opravljeni parlamentarni preiskavi pristojnim ministrstvom naloži pripravo ustreznih sprememb in dopolnitev zakonskih in podzakonskih predpisov, na katere se nanašajo ugotovitve parlamentarne preiskave, in sicer na naslednjih področjih: preprečevanje možnosti netransparentnega delovanja policije in možnosti za morebitne policijske zlorabe v zgodnjih fazah kazenskih postopkov pri izvedbi preiskovalnih dejanj, hišnih preiskav, ogledov ter pri postopanju policije v razmerju do osumljencev in prič; nadalje, preprečevanje možnosti neutemeljenih ter protizakonitih vpogledov v policijske evidence in s tem v osebne podatke posameznikov ter sankcioniranje tovrstnih ravnanj; optimiziranje določil, ki urejajo hišno preiskavo, zlasti prisotnost dveh prič pri hišni preiskavi ‒ solemnitetne priče; odprava sistemskih napak pred sodišči pri izvajanju dokazov in kršitev pravic do obrambe v kazenskih postopkih; nadalje, zagotavljanje in nujne krepitve načela neodvisnosti in nepristranskosti sojenja v kazenskih postopkih ter drugih nepravilnosti, ki izhajajo iz Poročila in Dodatnega poročila preiskovalne komisije in dokumentacije oziroma dokaznega gradiva, ki je podlaga za Poročilo in Dodatno poročilo.« Tretji sklep je bil predlagan s strani poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke in Nove Slovenije, glasi pa se takole. »Pod točko tri: Državni zbor poziva Vlado Republike Slovenije, da na podlagi ugotovitev v Poročilu in Dodatnem poročilu o opravljeni parlamentarni preiskavi Ministrstvu za notranje zadeve naloži, da v okviru svojih pristojnosti odredi nadzor nad delom policije v zadevi Franc Kangler in drugi ter izvede potrebne ukrepe za odpravo nepravilnosti in onemogočanje ponavljanja le-teh, opravi analizo primera Franc Kangler in drugi ter z izsledki analize seznani vodstvo in operativne enote policije.« Še z mesta predlagatelja vas torej, spoštovani kolegi poslanci in poslanke, prosim za podporo k bistvenim ugotovitvam tega poročila. Sam smatram, da so res zelo eksaktne, pravno izpiljene in da si ob vaši dobronamernosti zaslužijo podporo, kakor tudi sklepi tega poročila. Hvala za vašo pozornost.
Hvala tudi vam. Prekinjam razpravo, ki jo bomo nadaljevali čez pol ure na zaprtem delu seje s skupno razpravo o Dodatnem poročilu o bistvenih ugotovitvah iz Dodatnega poročila in o predlogih sklepov iz Dodatnega poročila, in sicer v okviru preostanka časa vseh udeležencev seje na podlagi sprotne prijave k razpravi. Poslanke in poslance hkrati obveščam, da v nadaljevanju seje v dvorani ne bo dovoljena uporaba elektronskih naprav, to je prenosnih telefonov, računalnikov, diktafonov, fotoaparatov in podobnih naprav. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 29. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 14.55. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena ob 14.25 in se je nadaljevala ob 16.06.)
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Državni zbor bo glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 5., 3., 9., 10., 19., 20., 4., 6., 18., 11., 12., 12.A, 22. in 1. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o igrah na srečo v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 1. 2. 2022. Postopkovni predlog kolega Lisec.
Hvala, lep pozdrav vsem skupaj. V imenu Poslanske skupine SDS predlagam, da se glasovanje oziroma odločanje o 5. točki dnevnega reda preloži na eno izmed naslednjih sej.
Postopkovni predlog, kolega Han.
Jaz bi prosil za 5 minut pavze.
Okej. Prekinjam sejo. Nadaljujemo 16.15. (Seja je bila prekinjena ob 16.08 in se je nadaljevala ob 16.15.)
Spoštovani kolegice in kolegi, nadaljujemo sejo. Poslanska skupina SDS predlaga, da se na podlagi prvega odstavka 74. člena Poslovnika odločanje o 5. točki dnevnega reda preloži na eno naslednjih sej. Želi besedo predstavnica Vlade? Ugotavljam, da ne. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Da. Kolega Golubović, imate besedo.
Hvala lepa. V LMŠ se nikakor ne strinjamo s tem, da se prestavlja glasovanje na eno izmed naslednjih sej. Če bi to bil enkraten primer in bi bili argumenti upravičeni, bi to razumel, ker pa je to postala praksa te vladajoče koalicije in potem to prakso še prilagodite sebi, kot na primer pri Zakonu o dohodnini, ko ste prestavili glasovanje – sami, onemogočili glasovanje v Državnem zboru – sami, pa to tako ne gre. Spomnimo se Demografskega sklada, še vedno nekje v predalu leži, ker ste prestavili glasovanje. Enega argumenta ni, da se v tem državnem zboru ne more izvesti demokratičnega glasovanja o zakonu. Enega. Razen to, da vas ni dovolj. Razen to. To pa ni zadosten argument, da na ta način uzurpiramo proceduro v Državnem zboru. Tako bomo mi glasovali proti umiku in pozivam tudi vse ostale, da omogočijo ta demokratičen proces, ki se mu reče glasovanje. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Želi besedo predstavnik predlagatelja predložitve? Ne, okej. Zaključujem predstavitev stališč o predlogu za preložitev. Prehajamo na odločanje o predlogu, da se odločanje o 5. točki preloži na eno naslednjih sej zbora. Prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev. Za je glasovalo 38, proti 45. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlog ni sprejet. Nadaljujemo z odločanjem. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin LMŠ, SD, SAB in nepovezanih poslancev k 12. členu. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti 41. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin Levica in SD k 20. členu. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev. Za je glasovalo 37, proti 43. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica za novi 47.a člen. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev. Za je glasovalo 33, proti 44. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin Levica in SD k 48. členu. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev. Za je glasovalo 36, proti 40. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona in ker je predstavnica Vlade kot predlagatelja predloga zakona že v uvodni obrazložitvi predlagala, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo zakona, prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 29. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Ker predlagani sklep ni bil sprejet, bo zbor tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena Poslovnika predlagam zboru, da sprejme naslednji sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada. Glasujemo. Prekinjam. Ker predlagani sklep ni bil sprejet, bo zbor tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Več kot tretjina je bila proti. Ja, vse je v redu. Še kakšno vprašanje? [[Ne.]] Sedaj glasujemo o tem, da predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti 1. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu jamstva za vloge v okviru skrajšanega postopka. Ker k drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predloga zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmaja, sprejetega na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o javnem štipendijskem, razvojnem, invalidskem in preživninskem skladu v okviru rednega postopka. Ker k drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 84, proti nihče. [[Za je glasovalo 84.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga Zakona o dopolnitvah Zakona o poslancih v okviru rednega postopka. Ker k drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmaja, sprejetega na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 83, proti nihče. [[Za je glasovalo 83.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 19. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga Sklepa o izbiri revizijske družbe za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leto 2020. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 20. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Poročila o opravljeni parlamentarni preiskavi Preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab v zadevi Franc Kangler in drugi. Najprej prehajamo na odločanje o bistvenih ugotovitvah preiskovalne komisije, ki so v poročilu zapisane na straneh od 76 do 134. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 42. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da Poročilo oziroma bistvene ugotovitve iz poročila niso sprejete. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih k predlogoma sklepov iz Poročila, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 31. januarja 2022. Glasujemo [[…]] [[Oglašanje iz klopi]] Prekinjam [[…]]Najprej, se opravičujem, moram malo dopolniti. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno k prvemu sklepu. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 42. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno za nov tretji sklep. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 42. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih. Prehajamo na odločanje o predlogih sklepov iz Poročila v celoti. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 42. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklepa nista sprejeta. Prehajamo na odločanje o bistvenih ugotovitvah preiskovalne komisije, ki so v Dodatnem poročilu na straneh od 11 do 28. Preden preidemo na odločanje, vas želim opozoriti, da v morebitnih obrazložitvah glasu ne navajate osebnih podatkov iz Dodatnega poročila, ki so varovani na podlagi zakona. Ni želje. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 42. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da bistvene ugotovitve preiskovalne komisije niso sprejete. Odločamo o predlogih sklepov iz Dodatnega poročila. Prehajamo na odločanje o predlogih sklepov iz Dodatnega poročila. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 42. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklepa nista sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o omejitvi in porazdelitvi valutnega tveganja med kreditodajalci in kreditojemalci kreditov v švicarskih frankih v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 31. 1. 2022. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 42. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo odločanje o amandmaju. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandma k dopolnjenemu predlogu zakona ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za 52, proti 8. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda – z drugo obravnavo Predloga zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 31. 1. 2022. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 194. členu. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za 35, proti 39. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandma k dopolnjenemu predlogu zakona ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu, kolegica Zabret v imenu poslanske.
Hvala za besedo. V Poslanski skupini LMŠ bomo glasovali proti predlogu zakona. Tudi tokrat ste si vladajoča koalicija v zakon skrili rešitve, ki kažejo na že kar bolestno željo po spreminjanju vseh delujočih podsistemov v Republiki Sloveniji. Tudi tokrat želi Vlada uzakoniti popoln nadzor nad državljani in državljankami Slovenije. Informacijska pooblaščenka je podrobno pojasnila, da številne določbe niso v skladu z Ustavo in Splošno uredbo o varstvu osebnih podatkov, a to vas, predstavnikov koalicije popolnoma nič ne skrbi. Namesto tega smo slišali le zmrdovanje, da je teh pripomb popolnoma preveč in da nekako je bilo slišati, kot da po nepotrebnem kompliciramo. Pa poglejmo na hitro, kaj želite z zakonom doseči. Urad bo lahko zbiral podatke iz praktično vseh naših evidenc vseh državljanov in državljank, gledali bodo lahko brez kakršnihkoli odredb v naše podatke, osebne podatke, zdravstveno stanje, premoženje, koliko delovne dobe imamo. Inšpektorji bodo lahko brez sodne odredbe stopili v naše stanovanje in pregledovali našo dokumentacijo in izvajali druga preiskovalna dejanja. Urad bo poročal le Vladi in ne Državnemu zboru, hkrati pa bo po lastni presoji lahko celo zavrnil posredovanje podatkov sodišču, državnemu tožilstvu ali policiji. Naprej. Uslužbenci urada bodo lahko pridobljene podatke posredovali tudi drugim organom, če bodo ti od urada zahtevali finančne informacije in analize. Katerim organom pa bodo po predlogu zakona posredovali, pa se bodo odločili trije ministri, ki so trenutno: gospod Šircelj, gospod Dikaučič in gospod Hojs. In k odločanju o tem, kdo vse bo lahko pridobival te podatke, jih po predlogu zakona ne zavezujejo nobeni kriteriji. Pozor, nobeni kriteriji! Gre za popolno lastno presojo. A zaskrbljujoče je predvsem tudi to, da sta SDS in NSi glasovala proti umiku Kazenskega zakonika, torej ga podpirata, istočasno pa podpirata predlog tega zakona, ki je danes pred nami. In več kot očitno je, da tik pred volitvami se torej vse dela na tem, da bi se nekatere prvorazredne izbrance čim prej oprostilo, vse ostale pa protiustavno nadziralo, zbiralo njihove podatke. Gre vse nekako v stilu: Kaj nam pa kdo more oziroma po sledeh Ludvika XIV: Država, to sem jaz. Zato predlogu zakona v LMŠ ostro nasprotujemo in bomo tudi glasovali proti.
Hvala lepa. Kolega Baković, v imenu poslanske? Imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Kot sem že povedal v razpravi, tudi stališče poslanske skupine je tako, da omenjeni zakon je sporen; morda še bolj, kot je bil sporen Kazenski zakonik, ki smo ga imeli v obravnavi ta teden. Zato temu argumentirano nasprotuje tudi informacijska pooblaščenka tako na področju zbiranja podatkov, ki se zbirajo na zalogo in pravzaprav brez nekega konkretnega namena, kot tudi Zakonodajno-pravna služba. Nenazadnje so tukaj sporna tudi pooblastila urada in inšpektorja. Res je, da nekatera ali pa veliko pooblastil izvira še iz prejšnjega zakona, vendar Zakonodajno-pravna služba tukaj obrazlaga, da je potrebno tudi v novem zakonu opredeliti, ali je še potreben takšen hud poseg v zasebno sfero posameznika ali ne, in to tudi ustrezno obrazložiti. To v tem zakonu ni bilo obrazloženo. Zato je dejansko sporno in seveda Socialni demokrati temu izjemno nasprotujemo in bomo glasovali proti. Hkrati pa naj še povem to, kar sem že povedal, da Zakon o preprečevanju pranja denarja in financiranju terorizma obravnava dve stvari – pranje denarja in financiranje terorizma, torej terorizem. Vse to je že navedeno v Kazenskem zakoniku. Kazenski zakonik je sklop kaznivih dejanj in postopki v zvezi s preiskavo kaznivih dejanj so navedeni v Zakonu o kazenskem postopku, če gre za prekršek, so navedeni v Zakonu o prekrških. In to je tudi vse, kjer bi morala biti vsa določila o preiskovanju teh kaznivih dejanj navedena. Če so navedena v nekih drugih zakonih, to pomeni, da se dela dodatna nepreglednost in seveda tudi možnost zlorabe. To je pa pravzaprav tisti dodaten moment, ki napotuje vse, ki racionalno razmišljamo, da bomo temu zakonu nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske? [[Da.]] Matej T. Vatovec, imate besedo.
Najlepša hvala, predsednik. Saj mislim, da ni potrebno izgubljati veliko besed. Kaj prinaša ta zakon? Pod pretvezo borbe proti pranju denarja in financiranju terorizma uvaja neomejena in zelo široka pooblastila Uradu za preprečevanje pranja denarja. Pod pretvezo, da bo s tem lažje preiskovati te kriminalce, ki perejo denar, so pač v nasprotju z ustavo, zakoni, tudi s primerljivo prakso v tujini nekaj osebam na tem uradu ‒ mislim, da ste lahko vsi prebrali o tem, kako to poteka, ta oseba je trenutno človek iz stranke SDS ‒ dali dostop do praktično vseh baz podatkov v tej državi, ki bi jih lahko zbiral za precej dolg čas, tak, kot ga v bistvu ne hrani nobena druga institucija, dostopali bi lahko do podatkov pokojninske blagajne, zdravstvene blagajne, Fursa itd. Tisti, ki bi bili preiskovani, in o tem bi odločal seveda minister, ne bi niti vedeli, da so preiskovani, ker ni nobene obveze, da se preiskovanca obvesti o uporabi teh podatkov. In nenazadnje inšpektorat oziroma pač predstavniki urada bi vam lahko vstopali v vaše zasebne prostore. To je, kar prinaša ta zakon. Informacijska pooblaščenka je bila zelo jasna, bila je zelo jasna tudi Zakonodajno-pravna služba. To gre onkraj vseh normalnih določb v ustavi in seveda tudi nekih minimalnih standardov sorazmerij v tej državi. Seveda se vsi strinjamo, da je treba pranje denarja preprečiti pri izvoru in takoj in z vsemi možnimi sredstvi. Ampak govorimo o zakonu, ki ga predlaga vladna koalicija, ki nima težav javno si prizadevati za to, da dve od svojih političnih nasprotnic kar prepove. Govorimo o koaliciji, ki je, medtem ko je pod pretvezo reševanja življenj, polnila lastne žepe in žepe svojih prijateljev. In govorimo o koaliciji, ki nima nobenih zadržkov pri poniževanju, pri blatenju in pri diskreditaciji vseh, ki mislijo drugače kot njeni predstavniki. Nazadnje ste videli z globo s strani policije enemu tviterašu, bivšemu politiku, ki je pač rekel nekaj kritičnih besed do te vlade. O tem govorimo. Seveda je tak zakon ne samo v idejni zasnovi napačen, napačen je, če ga dobijo v roke napačni ljudje. In trenutno nam vladajo definitivno napačni ljudje s slabimi nameni. S stopnjo uničevanja institucij, ki so jo do sedaj pokazali, mislim, da nam je vsem jasno, da ni samo to škandal, podoben tistemu s Kazenskim zakonikom, ampak da je sprejetje takšnega zakona lahko nevarno za državo in seveda tudi predvsem za državljanke in državljane, ki se ne strinjajo s to koalicijo. V Levici bomo glasovali proti.
Hvala lepa. Jožef Horvat v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Najprej to; Nova Slovenija je javno napovedala, da ob glasovala proti Kazenskemu zakoniku. To ni bilo možno, ker ste ga umaknili. Okej? Zdaj, največ je bilo problema pri pooblastilu inšpektorja v tem zakonu. Pa da ne pozabim, mi bomo ta zakon podprli. Šel sem delat računalniško primerjavo teksta, pooblastila inšpektorja v zakonu, ki ste ga vi, gospe in gospodje, podprli leta 2016 – ne bom našteval imen, da ne bom komu pokvaril večera. Ta zakon oziroma ta člen, ki govori o pooblastilih inšpektorja v predlogu zakona, o katerem bomo zdaj odločali, je praktično copy paste. No, da sem matematično natančen: v obstoječem se besedica »kakorkoli« piše skupaj, v tem novem se piše narazen. To je razlika. In »razen v kolikor« v veljavnem, zdaj v novem piše »razen če«. To je naredil računalnik, ta pametna škatlica. To znajo devetošolci narediti in jaz sem to naredil. Se pravi, in zdaj vi problematizirate pooblastila inšpektorja, 2016 je pa bilo to dobro. Toliko za slovensko javnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske skupine? Ne. Potem v lastnem imenu Mateja Udovč.
Hvala lepa. Spoštovani! Težnja in intenca predlagane rešitve v tem zakonu je predvsem, da naj bi nas Urad za preprečevanje pranja denarja z novimi, praktično neomejenimi pooblastili odrešil hipotetične in resnici na ljubo latentne nevarnosti terorizma, predvsem njegovega financiranja. Zato danes ne bom podprla zakonskih rešitev, ki dajejo kateremukoli organu večja pooblastila, kot jih imajo obstoječi organi pregona, kot so policija, tožilstvo, sodišče in tako dalje. Ne strinjam se, da se lahko uradniki enega ali več resorjev arbitrarno odločajo, ali bodo podatke, pridobljene v fazi postopkov, posredovali policiji in drugim organom pregona, ali pa ne. Ne podpiram predlogov zakonskih rešitev, ki uradniku omogočajo, da bo opravljal določena preiskovalna dejanja brez odredbe sodišča, za katere je po ZKP-ju predpisano, da jih pooblaščene uradne osebe opravljajo lahko le na podlagi odredbe sodišča. Za to področje imamo, po mojem mnenju, že dobro urejeno kazenskopravno zakonodajo, če pa so trenutne rešitve preozke in ne zajemajo vseh položajev, potem pa to uredimo v tej zakonodaji. Nikakor si ne smemo privoščiti, da se poruši hierarhija pravnega sistema, predvsem na področju kazenskega prava, kjer gre za globoke posege v človekove pravice in svoboščine. Zaradi nekatere hipotetične nevarnosti si ne moremo in ne smemo odpovedovati svoje zasebnosti pod vsakim pogojem. Kot sem že povedala, sama osebno in tudi kot članica stranke Naše dežele dr. Aleksandre Pivec predlaganih sprememb ne podpiram, ker močno presegajo določila direktiv EU in ker predlagane rešitve rušijo delovanje notranjega pravnega reda. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lidija Divjak Mirnik ima besedo.
Hvala za besedo, predsedujoči. Zakaj je potrebno danes glasovati proti temu zakonu? Ali si res, ali si res danes vi tukaj, ki boste glasovali za, v tej dvorani, želite, da bo minister Dikaučič, ki je v kazenskem postopku zaradi suma kaznivega dejanja utaje davkov in ‒ pozor! – pranja denarja [[…]]Pazi, še enkrat: pranja denarja, potem odločal o tem, da vam bodo vpogledovali v vaše dokumente, osebne podatke, finančne transakcije, celo v vašo zdravstveno stanje. Pazite, zaradi česa? Zaradi suma pranja denarja! Veste, kako temu rečemo v Mariboru? Pa kaj si ti ja nor? Seveda bom glasovala proti.
Hvala lepa. Kolega Starović, imate besedo. [[oglašanje iz dvorane]] Ne? Okej. Še kdo? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 51. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 51.]] Ugotavljam, da zakon ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA ODLOČANJE O PREDLOGU RESOLUCIJE O SPLOŠNEM DOLGOROČNEM PROGRAMU RAZVOJA IN OPREMLJENOSTI SLOVENSKE VOJSKE DO LETA 2035. Ker je bil 19. oktobra 2021 vložen predlog za razpis posvetovalnega referenduma o sprejemu Predloga resolucije o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske do leta 2035, je Državni zbor moral pri odločanju o navedenem predlogu resolucije na 26. seji 20. oktobra 2021 upoštevati 28. člen Zakona o referendumu in ljudski iniciativi, kar pomeni, da je moral zbor o predlogu za razpis posvetovalnega referenduma odločiti, preden končno odloči o predlogu resolucije. Zbor kasneje na 28. seji 16. decembra 2021 ni sprejel predloga za razpis posvetovalnega referenduma o navedeni resoluciji, zato sedaj prehajamo na odločanje o Predlogu resolucije o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske do leta 2035 v celoti. Glasujemo. Prekinjam, se mi je zdelo, ampak dajte bolj korajžno dvigniti roko. Kolega Koražija v imenu poslanske skupine. Imate besedo.
Najlepša hvala. Poglejte, v Sloveniji družbeni konsenz o politikah na področju obrambe in vojske ne obstaja. Ne samo to, da ne obstaja, dejansko tudi ne obstaja niti konsenz o tem, kaj prebivalke in prebivalci te države hočemo od Slovenske vojske in kakšno vojsko sploh hočemo. Da družbenega konsenza o tem v Sloveniji nimamo oblikovanega, je postalo povsem jasno tekom sprejemanja Zakona o zagotavljanju sredstev za investicije v Slovenski vojski v letih 2021 do leta 2026, na podlagi katerega namerava oziroma že vladajoča politika v naslednjih šestih letih zapraviti 780 milijonov evrov javnega denarja za nakup orožja in vojne tehnike. Ko smo pa v Levici predlagali takrat za tisti zakon razpis posvetovalnega referenduma, nam je v bistvu Vlada nasprotovala in nas pozivala, da naj se dejansko lotimo zakonodajnega referenduma. In potem ko smo zbrali preko 30 tisoč podpisov, je enostavno ta predlog referenduma zavrnila. In dejansko, ko govorimo o tej novi resoluciji, se v bistvu že štiri leta pred potekom stare pripravlja predlog resolucije do 2035. Ta resolucija predvideva kar nekaj dodatkov oziroma povečevanj v sklopu nakupa orožja in te stvari. Se pravi, tudi število pripadnikov Slovenske vojske v vsej sestavi se bo povečalo. Potem se določa v tej resoluciji, da naj bi delež izdatkov za Slovensko vojsko do leta 2035 zrasel za 2 odstotka BDP. Potem pa imamo še tudi druge zadeve oziroma bom rekel kar nakupovalni listek priporočen, ki navaja dolge nakupovalne sezname orožja in druge vojne tehnike, ob katerem 780 milijonov evrov, ki so za njih predvidena v tistem prejšnjem zakonu, o katerem sem prej govoril, dejansko izgledajo kot drobiž. Ker dejansko v tej resoluciji se dobesedno temu reče odprta trgovina z orožjem. Ob teh spornih milijardnih izdatkih za orožje in sodelovanje v operacijah pod okriljem Nata se še predvideva spet obvezno služenje vojaškega roka in tako naprej. Tako resolucija tako vsebinsko močno presega okvir razvoja in opremljanja Slovenske vojske in zato v Poslanski skupini Levica ostro nasprotujemo in tudi želimo, da se ta vlada in tudi minister, glede na to, da imamo tudi ministra za obrambo, ki nikoli ni služil vojaškega roka, da se spet zamisli, zakaj to orožje nakupuje in zakaj sedaj. Še enkrat, v Poslanski skupini Levica bomo glasovali ostro proti.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske? Ugotavljam, da ne. Kolega Kordiš v lastnem imenu.
Hvala za besedo, predsedujoči. V štirih točkah, kaj počne Resolucija o dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske. Ena: stopnjevanje udeležbe pripadnikov in pripadnic Slovenske vojske na misijah v tujini v okviru Nato pakta za neke tuje interese. Dve: novo dodatno nakupovanje orožja. Pogovarjamo se celo o številki več kot 5 milijard evrov dodatnih izdatkov do leta 2035. V nakupovalni košarici, kakšno orožje naj bi se znašlo v tem znesku, najdemo tudi topništvo. Tri: resolucija vzpostavlja podlago za militarizacijo slovenskega izobraževanja. In štiri: odpira možnost uvedbe naborništva, ki ga ljudje v tej državi zavračajo, ker ne želijo servisirati potreb in apetitov Nato pakta. Štiri nosilne točke in teme te resolucije o Slovenski vojski so štirje razlogi, zakaj je potrebno glasovati proti. Natančno tako bom glasoval tudi sam.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 24. (Za je glasovalo 44.)(Proti 24.) Ugotavljam, da je resolucija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJA SPORAZUMA MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN MEDNARODNIM KAZENSKIM SODIŠČEM O IZVRŠEVANJU KAZNI MEDNARODNEGA KAZENSKEGA SODIŠČA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Matično delovno telo v okviru druge obravnave k predlogu zakona ni sprejelo nobenega amandmaja. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti 2. (Za je glasovalo 81.)(Proti 2.) Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO MONGOLIJE O MEDNARODNEM CESTNEM PREVOZU POTNIKOV IN BLAGA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Matično delovno telo v okviru druge obravnave k predlogu zakona ni sprejelo nobenega amandmaja. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. (Za je glasovalo 63.)(Proti nihče.) Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA ODLOČANJE O PREDLOGU ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN ORGANIZACIJO ZA SODELOVANJE PRI SKUPNEM OBOROŽEVANJU (OCCAR) O UPRAVLJANJU PROGRAMA BOXER S STRANI OCCAR. Ker je bil 16. decembra 2021 vložen predlog za razpis posvetovalnega referenduma o sprejemu Predloga zakona o ratifikaciji Sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Organizacijo za sodelovanje pri skupnem oboroževanju o upravljanju programa Boxer s strani OCCAR, je Državni zbor moral pri odločanju o navedenem predlogu zakona na 28. seji 16. decembra 2021 upoštevati 28. člen Zakona o referendumu in ljudski iniciativi, kar pomeni, da je moral zbor o predlogu za razpis posvetovalnega referenduma odločiti, preden končno odloči o predlogu zakona. Zbor kasneje na 94. izredni seji 26. januarja ni sprejel predloga za razpis posvetovalnega referenduma o navedenem zakonu, zato zdaj prehajamo na odločanje o Predlogu zakona o ratifikaciji Sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Organizacijo za sodelovanje pri skupnem oboroževanju o upravljanju programa Boxer s strani OCCAR. Obrazložitev glasu v imenu poslanske Miha Kordiš.
Hvala, predsedujoči. Malo nenavadno je, da smo mandat aktualnega državnega zbora od leta 2018 do sedaj, leta 2022 začeli tako, da smo državljankam in državljanom prihranili 350 milijonov evrov, ko smo v Levici preprečili nakup nepotrebnih oklepnikov Boxer na isti dan, kot je bil Marjan Šarec imenovan za predsednika Vlade. Štiri leta kasneje se ukvarjamo z enakim nakupom za enake oklepnike Boxer le za še dodatnih 50 milijonov evrov več. Vlada Janeza Janše se je namreč odločila, da jo bolj kot potrebe ljudi v tej državi zanimajo nakupi novega orožja pri tujih vojaško-industrijskih kompleksih po diktatu Nato pakta. Kako zelo so ti nakupi problematični, je razvidno že v skokoviti rasti cen za oklepnike. Prvič smo za oklepnike Boxer v tej državi lahko slišali leta 2017, cena, ki jim je bila pripisana, je znašala 207 milijonov evrov. Danes se pogovarjamo o podvojeni številki 412 milijonov evrov. Že to bi moralo zazvoniti prav sleherniku, ampak ne Mateju Toninu, resornemu ministru, niti ne celoti aktualni vladi, ki želi vse mogoče orožarske sporazume podpisati še pred 24. aprilom, preden jih ljudje pošljejo na smetišče zgodovine. 400 milijonov evrov, ki gre za oklepnike, je 400 milijonov evrov izgubljenih za dejanske družbene potrebe, kot so to javna neprofitna stanovanja, javni domovi za starejše občane, družbeni odziv na podnebni zlom in tako naprej. Še več, celo če bi pristali na tezo, da je Slovenija vojaško ogrožena, kar ni in se oklepnike kupuje za delovanje na misijah, ne v domovini, je tovrstna vojaška tehnika za obrambo gorate in razgibane Slovenije popolnoma neprimerna. Boxerji so preširoki in pretežki, da bi se lahko spravili čez polovico slovenskega terena, so pa toliko bolj ustrezni za vozakanje po predmestjih tretjega sveta, recimo po predmestjih Bagdada pa puščavah in stepah; seveda zato, da tamkaj tlačijo neke druge narodne v imenu ameriških korporacij. Vse to so razlogi, zakaj v Levici nasprotujemo pridružitvi OCCAR kot obliki nakupa oklepnikov Boxer 8x8. Vsak cent, ki gre za Natovo orožje, je cent za okupacijo tujine in ne za obrambo domovine; in vsak cent, ki gre za Natovo orožje, je izgubljen za razvoj in blaginjo, ki jo ljudje v tej državi potrebujejo. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu poslanske, gospod Nik Prebil. V lastnem imenu. Še prej sprašujem, če želi kdo v imenu poslanske skupine. Če ne, imate besedo. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednica. Spoštovani, lepo pozdravljeni! Bi se mogoče nekoliko z drugačnega vidika lotil te teme in obrazložil svoj glas. Jaz sam niti stranka LMŠ nismo nikoli nasprotovali Slovenski vojski, kvečjemu drugače, podpirali smo jo in jo tudi spoštovali. Mislim, da je tukaj treba spomniti, da je bila vlada Marjana Šarca, kjer je bila LMŠ vodilna vladna stranka, bila prva po letu 2010, ki je zvišala sredstva za Slovensko vojsko, kar je omogočilo tako tehnološki razvoj, kot razvoj v njeni opremljenosti in seveda tudi v pridobivanju kadrov. Smo pa danes v bistveno drugačni situaciji, kot smo bili takrat. Takrat je bil v našem proračunu presežek, danes več več večmilijardna luknja. Zato se moramo zelo dobro vprašati in gledati na javnofinančno stabilnost, na javnofinančno situacijo, ko govorimo o sredstvih za Slovensko vojsko oziroma opremljanju preko sistema oziroma organizacije OCCAR, torej v programu Boxer, ki predvideva nakup za 420 milijonov evrov oklepnikov; s tem da, spoštovani, Ministrstvo za obrambo še danes, ko vi sprejemate ratifikacijo, ne ve, koliko bo nakup teh oklepnikov pravzaprav stal. Namreč, državni sekretar ves čas govori, ponudbo bomo dobili, ko bo zadeva podpisana. Ja, pa kje ste še to videli, da dobite ponudbo po tistem, ko podpišete pogodbo? Kljub temu da so v tem projektu tudi nekatere druge evropske države, pa je treba opozoriti na to, da teh oklepnikov ne dobijo vrsto let, ko pa jih dobijo, ti oklepniki ne delujejo, kot bi morali delovati. Iz previdnosti, ne iz nasprotovanja Slovenski vojski, bom sam glasoval proti, ker mislim, da nismo v situaciji, ko si lahko privoščimo zapraviti stotine milijonov evrov za nekaj, za kar niti ne vemo, ali dela, in po drugi strani niti ne vemo, koliko milijonov nas bo to pravzaprav res stalo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, v lastnem imenu? [[Da.]] Izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Tri četrtine ljudi v tej državi nasprotuje temu, da se državljanska sredstva meče za nakupe kakršnega koli orožja. Presneto dobro vedo, da je vsak evro, ki gre Natu in Natovemu orožju, izgubljen za blaginjo doma. Zato se na naše pobude po referendumih in zaustavitvi orožarskih nakupov Vlada odziva z argumentom, pa saj mi vendarle delamo za vse, denarja je dovolj za vse. Bomo kupili in orožje in bomo zgradili zdravstveni sistem. Bomo opremili oklepnike in bomo postavili javne domove za starejše občane. Kako ta realnost, da denarja je dovolj za vse, izgleda, lahko izpostavim kar na primeru svoje domače Škofje Loke. Medtem ko želi Vlada kupiti oklepnike Boxer 8x8 za 400 milijonov evrov, tam raste zasebni dom za starejše občane. Zakaj? Zato, ker za javnega ni denarja. Ali če še prevedem to isto tezo, kje in kako ljudje plačujejo tovrstne oklepnike ‒ ja, na račun eno četrtino dražje cene za zasebno domsko oskrbo na stara leta, ker se je oblast pač odločila, da za javne skrbstvene kapacitete ni denarja. Ne hvala, nobenega Nata, nobenih oklepnikov, nobenega orožja. Državljanska sredstva naj se porabi doma.
Hvala lepa. Še kdo? Če ne, glasujemo. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 35. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na mandatno-volilne zadeve. Prehajamo na obravnavo Predloga za izvolitev v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Slovenj Gradcu. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predlog za izvolitev Janje Viher v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Slovenj Gradcu. Predlog je kot matično delovno telo obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je zboru poročala pisno. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Slovenj Gradcu izvoli Janja Viher. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predlogov za izvolitev v sodniški funkciji na sodniški mesti okrajnih sodnic na Okrajnem sodišču v Krškem. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predloga za izvolitev Mojce Bregar in Darje Jerman Bartolj v sodniški funkciji na sodniški mesti okrajnih sodnic na Okrajnem sodišču v Krškem. Predloga je kot matično delovno telo obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je zboru poročala pisno. Prijavljenih k razpravi ni. Najprej prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Krškem izvoli Mojca Bregar. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo še na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Krškem izvoli Darja Jerman Bartolj. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga za izvolitev v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožne sodnice na delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predlog za izvolitev Jasmine Zajc v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožne sodnice na Delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani. Predlog je kot matično delovno telo obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je zboru pisno poročala. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, da se v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožne sodnice na Delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani izvoli Jasmina Zajc. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev. Za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo še na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju članice Državne revizijske komisije. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za članico Državno revizijske komisije za dobo 8 let imenuje dr. Mateja Škrabar. Ja, Škabar, se opravičujem. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev. Za je glasovalo 58, proti 22. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju dveh članic Sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Svet Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji na predlog humanitarnih organizacij, ki so vpisane v razvid humanitarnih organizacij, za članici imenujeta mag. Nataša Jan in dr. Janja Završnik, in sicer za čas do izteka mandatov članov, imenovanih s sklepom o imenovanju članov Sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji z dne 22. marec 2017. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev. Za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije o zagotavljanju zaščitne opreme ter ukrepih institucij in nosilcev javnih funkcij za zajezitev širjenja bolezni COVID-19 od 1. 2. 2020 do odreditve predmetne parlamentarne preiskave. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev. Za je glasovalo 81, proti nihče. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije o ugotavljanju odgovornosti nosilcev javnih funkcij na programu otroške kardiologije ter področju nabav in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstvenim materialom. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev. Za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab in negospodarnega ravnanja v DUTB. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti nihče. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije o ugotavljanju morebitne politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij za finančno neustrezne ukrepe in sum neupravičenega omejevanja pravic pri izvajanju ukrepov, povezanih z epidemijo nalezljive bolezni Covid-19. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo torej na odločanje o Predlogu sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembi Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije o ugotavljanju morebitne politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij zaradi suma nedopustnega političnega vmešavanja v delo policije in političnega vplivanja na potek oziroma izid predkazenskih in drugih postopkov. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembi Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika, članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v petek, 4. februarja. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na vprašanja poslank in poslancev. Glasovanje bomo opravili na podlagi pregleda predlogov sklepov poslank in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministrice in ministrov z dne 1. februarja 2022, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o predlogih sklepov. Prvi sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Janeza Ivana Janše na poslansko vprašanje Zmaga Jelinčiča Plemenitega v zvezi z dejanskim stanjem v Republiki Sloveniji. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 43. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Janeza Ivana Janše na poslansko vprašanje Janje Sluga v zvezi z novelo Zakona o nalezljivih boleznih. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 41. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za obrambo mag. Mateja Tonina na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi z vlogo Slovenske vojske pri polaganju vencev kolaborantom z nacističnim okupatorjem ob dnevu spomina na mrtve na Žalah. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 41. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Jožeta Podgorška na poslansko vprašanje Boštjana Koražije v zvezi z odkupom Selekcijsko-poskusnega centra Ptuj. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 43. (Za je glasovalo 40.)(Proti 43.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Janeza Poklukarja in ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Simone Kustec na poslansko vprašanje Lidije Divjak Mirnik v zvezi z duševnim zdravjem otrok in mladostnikov. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 41. (Za je glasovalo 42.)(Proti 41.) Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Simone Kustec na poslansko vprašanje mag. Marka Koprivca v zvezi s političnim kadrovanjem v Javni agenciji za raziskovalno dejavnost. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 42. (Za je glasovalo 40.)(Proti 42.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o ministra za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janeza Ciglerja Kralja na poslansko vprašanje Eve Irgl v zvezi s stanjem na področju institucionalnega varstva starejših. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 42. (Za je glasovalo 40.)(Proti 42.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve dr. Anžeta Logarja na poslansko vprašanje mag. Andreja Rajha v zvezi s povečanjem vpliva sosednjih držav na slovensko gospodarstvo. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 42. (Za je glasovalo 41.)(Proti 42.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve dr. Anžeta Logarja na poslansko vprašanje Jožefa Horvata v zvezi z dosežki slovenskega predsedovanja Svetu Evropske unije. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 44. (Za je glasovalo 39.)(Proti 44.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra brez resorja, pristojnega za razvoj in evropsko kohezijsko politiko Zvonka Černača na poslansko vprašanje Suzane Lep Šimenko v zvezi s stanjem na področju kohezijske politike za obdobje finančne perspektive 2014–2020. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 42. (Za je glasovalo 40.)(Proti 42.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Jožeta Podgorška na poslansko vprašanje Janija Ivanuše v zvezi z meroslovjem na področju poljedelstva. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 59. (Za je glasovalo 18.)(Proti 59.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance mag. Andreja Širclja na poslansko vprašanje Andreje Zabret v zvezi s težavami zaposlenih v računovodskem sektorju. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 41. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje dr. Franca Trčka v zvezi z Regijskim parkom Pohorje. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 40. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Janeza Poklukarja na poslansko vprašanje Gregorja Židana v zvezi s pogoji za vstop v javne zdravstvene domove. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 43. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje Igorja Pečka v zvezi s porabo sredstev v okviru Nacionalnega načrta za okrevanje in odpornost. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 40. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance mag. Andreja Širclja na poslansko vprašanje Matjaža Nemca v zvezi z deregulacijo igralništva in poskusi razkosanja strateške turistične infrastrukture. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 42. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Janeza Poklukarja in ministra za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janeza Ciglerja Kralja na poslansko vprašanje Vojka Starovića v zvezi s financiranjem dolgotrajne oskrbe. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 42. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kulturo dr. Vaska Simonitija na poslansko vprašanje Primoža Siterja v zvezi z zagotavljanjem socialne varnosti samozaposlenim v prireditveni dejavnosti v času epidemije. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 41. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kulturo dr. Vaska Simonitija na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi z odvzemom statusa društva v javnem interesu Društvu za promocijo tradicionalnih vrednot, tako imenovanim rumenim jopičem. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 42. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Jožeta Podgorška na poslansko vprašanje Jožeta Lenarta v zvezi z akcijskim načrtom za povečanje konkurenčnosti gozdno-lesne verige do leta 2030. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za 39, proti 43. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za obrambo mag. Mateja Tonina na poslansko vprašanje Mojce Žnidarič v zvezi s sistemsko ureditvijo področja gasilstva. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za 52, proti 29. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za obrambo mag. Mateja Tonina na poslansko vprašanje Mihe Kordiša v zvezi s šikaniranjem sindikalnih predstavnikov v Slovenski vojski. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za 38, proti 43. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve dr. Anžeta Logarja na poslansko vprašanje Nataše Sukič v zvezi z vlogo Slovenije pri umiritvi napetosti na vzhodni ukrajinski meji. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za 31, proti 44. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Simone Kustec na poslansko vprašanje mag. Andreja Rajha v zvezi z razrešitvijo članov Upravnega odbora Javne agencije za raziskovalno dejavnost. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za 40, proti 42. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 29. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lep dan!