Austatud Riigikogu, tere hommikust! Alustame Riigikogu täiskogu VI istungjärgu üheksanda töönädala teisipäevast istungit. Nüüd on võimalik üle anda eelnõusid ja arupärimisi. Eelnõusid ega arupärimisi üle anda ei soovita. Teated. Kolmapäeval, s.a 20. novembril osalevad infotunnis järgmised valitsusliikmed: peaminister Andrus Ansip, siseminister Ken-Marti Vaher ja välisminister Urmas Paet. Teiseks, Riigikogu esimees on edastanud Riigikogu liikmete arupärimised kultuuriminister Rein Langile. Head kolleegid, teeme kohaloleku kontrolli. Kohalolijaks on registreerunud 82 Riigikogu liiget, puudub 19.
Head kolleegid, lähme tänase päevakorra juurde. Kõige esimene punkt on Vabariigi Valitsuse algatatud maareformi seaduse muutmise seaduse eelnõu 516 esimene lugemine. Ma palun ettekandeks kõnetooli Siim Valmar Kiisleri!
Austatud juhataja! Austatud Riigikogu! Nagu näete, on eelnõu üsna lühike ja konkreetne. Selle eelnõu sisuks on lisada maareformi seadusse üks paragrahv, mis sätestab maa järelmaksunõuete infosüsteemi loomise aluse ning mille kohaselt kinnitatakse andmekogu andmete loetelu. Nimelt peavad maavalitsused vastavalt maareformi seadusele menetlema maatoimingutega seotud järelmakse ja muid perioodiliselt sissenõutavaid makse, milleks on hoonestusõiguse ja kasutusvalduse tasud. Samas on maavalitsuste kasutada olevad tarkvaralahendused olnud aastaid tervikuks sidumata ega võimalda teha kõiki vajaminevaid toiminguid, sh osaliselt ka raamatupidamismenetlusi.
Palun vabandust, ettekandja! Head saalisolijad, palun natuke vaiksemalt!
Kuna olemasolevad lahendused on ebamugavad ja integreerimata, siis ei ole võimalik saada operatiivset ülevaadet riigi menetletavatest maatoimingutest ning finantsstatistikast. Seega vajab maa järelmaksude haldamine ja menetlemine ühtset tarkvara, et riigil oleks maa järelmaksudest ja muude maatehingutega tekkivate perioodiliste maksude laekumisest ülevaade, võimalik pidada arvestust ja teha kontrolli ning saada ülevaade kogu võlanõuete portfellist teostamaks enda kui nõuete omaniku õigusi. Lisaeesmärk on saavutada, et kõik menetlustoimingute kliendid on hästi informeeritud riigi ees võetud kohustuste täitmisest ning neil on võimalus oma kohustuste täitmisel takistamatult ehk siis otse veebikeskkonnas riigiga suhelda. Maa järelmaksunõuete infosüsteemi kliendivaates on kliendil võimalik saada ülevaade seotud toimingutest ja teha arveldusi. Kliendivaate saab avada alles pärast selle maareformi seaduse muutmise seaduse ning andmekogu põhimääruse jõustumist. Andmekogu vastutav töötleja on Siseministeerium, kes korraldab andmekogu pidamiseks ja edasiarendamiseks vajalikke analüüsi- ja arendustöid, vastutab andmekogu järjepideva toimimise eest, määrab selle turvanõuded, andes volitatud töötlejale ja arendajale, hooldajale ja majutajale selleks vajalikke juhiseid või korraldusi, tagab andmete turvalisuse ja turvalise käideldavuse ning kogusse kantud andmete säilimise. Andmekogu volitatud töötajateks saavad maavalitsused, kes vastutavad andmekogusse sisestatud andmete õigsuse eest, samuti andmete väljastamise õiguspärasuse ja otstarbekuse eest ning määravad isikud, kellel on õigus sisestada ja kasutada andmekogu andmeid. Taustinfona ütlen niipalju, et lepinguid, mida selles andmekogus menetletakse, on tänavuse aasta 31. oktoobri seisuga 14 698 ehk siis peaaegu 15 000 – väga suur kogus – ja kogusumma oli sel hetkel 98,65 miljonit ehk ligi 100 miljonit eurot. Aitäh!
Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Suur tänu, regionaalminister! Ma palun kaasettekandeks kõnetooli maaelukomisjoni aseesimehe Aivar Koka!
Hea juhataja! Head kolleegid! Maaelukomisjon arutas maareformi seaduse muutmise seaduse eelnõu 516 oma 4. novembri istungil. Istungile olid kutsutud regionaalminister Siim Valmar Kiisler, regionaalministri nõunik Taavi Linnamäe ning Siseministeeriumi kohaliku omavalitsuse ja regionaalhalduse osakonna juhataja Väino Tõemets. Regionaalminister andis ülevaate maareformi seaduse muutmise seaduse eelnõust 516 ja märkis, et maareformi käigus võiks maa erastamisel järelmaksu kasutada kuni 50 aastat. Selliseid lepinguid on 31. oktoobri seisuga 14 698. Iga maavalitsus on seni neid andmeid kogunud ja registrit pidanud erinevalt. Nüüd on andmed ühtlustatud ning koondatud ühte andmebaasi. Eelnõuga sätestatakse maareformi seaduses maa järelmaksunõuete infosüsteemi asutamise alus. Uus infosüsteem vähendab halduskoormust maareformi käigus erastatud maade lepingute täitmise ja järelmaksude laekumise haldamisel ning kliendivaate avamisega luuakse eeldused järelmaksunõuete ennetähtaegseks tasumiseks. Komisjonis esitati ka mõned küsimused ja nendele saadi ammendavad vastused. Komisjon otsustas määrata eelnõu 516 ettekandjaks siinolija. Ettepanek oli tuua eelnõu päevakorda juba 13. novembril, aga nagu me teame, läksid istungid pikaks ja nii on see eelnõu päevakorras täna. Tehti ettepanek eelnõu 516 esimene lugemine lõpetada. Kõik ettepanekud on tehtud konsensuslikult. Eilsel maaelukomisjoni istungil otsustati teha ettepanek määrata eelnõu 516 muudatusettepanekute tähtajaks 29. november kell 14. Aitäh!
Suur tänu! Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Kas soovitakse avada läbirääkimisi? Läbirääkimisi avada ei soovita. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 516 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõpetatud. Määran eelnõu 516 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 29. novembri kell 14.
Me läheme järgmise päevakorrapunkti juurde ja alustame Vabariigi Valitsuse algatatud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse muutmise seaduse eelnõu 465 teist lugemist. Ettekandja on sotsiaalkomisjoni liige Maret Maripuu.
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Vabariigi Valitsus algatas tervishoiuteenuste korraldamise seaduse muutmise seaduse eelnõu 9. septembril, eelnõu esimene lugemine toimus 9. oktoobril. Meenutan, et eelnõu põhieesmärk on õiguslikult lahendada tervishoiuteenuste korraldamise seaduse rakendamisel tekkinud probleeme. Need seonduvad juurdepääsuga tervise infosüsteemi andmetele, et teha senisest paremini tervishoiupoliitika juhtimiseks ja rahvusvaheliste kohustuste täitmiseks vajalikke ülevaateid, analüüse ja tervisestatistikat. Määratud tähtajaks eelnõu kohta muudatusettepanekuid ei esitatud. Sotsiaalkomisjon arutas eelnõu oma 11. novembri komisjoni istungil ja otsustas Sotsiaalministeeriumi ettepanekul teha kaks muudatusettepanekut. Esimene muudatusettepanek on normitehniline. Muudatusettepanekuga nr 2 jäetakse välja § 1 punktis 4 esitatud sätted, mis käsitlevad tervishoiuteenuse osutaja kohustust esitada tervishoiustatistiliste statsionaarse ja päevaravi koondandmete teatis 30 päeva jooksul pärast tervishoiuteenuse osutamist ja selle kinnitamist tervishoiutöötaja poolt ning millega võimaldatakse juurdepääs tema enda esitatud tervishoiustatistilistele koondandmetele alates 1. jaanuarist 2014. Tervishoiustatistiliste koondandmete teatise saamise kohustust ei ole vaja reguleerida tervishoiuteenuste korraldamise seaduse tasandil, vaid seda on võimalik teha selle seaduse alusel kehtestatud rakendusaktidega (Vabariigi Valitsuse 14. augusti 2008. aasta määrus nr 131 "Tervise infosüsteemi põhimäärus" ja sotsiaalministri 17. septembri 2008. aasta määrus nr 53 "Tervise infosüsteemi edastatavate dokumentide andmekoosseisud ning nende säilitamise tingimused ja kord"). 2014. aasta jooksul testitakse tervise infosüsteemi saadetavate dokumentide kasutatavust tervisestatistika vajadusteks ning alles seejärel tehakse lõplik otsus, kas juba olemasolevatest ja süsteemi saadetavatest dokumentidest tervisestatistika tegemiseks piisab või mitte. Tulenevalt eeltoodust jäetakse eelnõust välja ka § 2, mis sätestab § 1 punkti 4 jõustumise aja, ja kogu seadus jõustub üldises korras. Juhtivkomisjon tegi järgmised menetluslikud otsused ja ettepanekud: esitada eelnõu teiseks lugemiseks Riigikogu täiskogu päevakorda 19. novembriks s.a ja teha ettepanek teine lugemine lõpetada. Kõik otsused tehti täielikus üksmeeles ja palun ka suurt saali eelnõu toetada. Aitäh!
Suur tänu! Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Kas soovitakse avada läbirääkimisi? Läbirääkimisi avada ei soovita. Vaatame läbi muudatusettepanekud, mille on teinud sotsiaalkomisjon juhtivkomisjonina. Muudatusettepanekud nr 1 ja 2 on mõlemad juhtivkomisjoni ettepanekud ja on arvestatud täielikult. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 465 teine lugemine lõpetada. Teine lugemine on lõpetatud.
Me läheme tänase kolmanda päevakorrapunkti juurde, milleks on Vabariigi Valitsuse algatatud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse muutmise seaduse eelnõu 495 teine lugemine. Ettekandeks palun kõnetooli sotsiaalkomisjoni liikme Reet Roosi!
Lugupeetud eesistuja! Head kolleegid! Eelnõu 495 on tervishoiuteenuste korraldamise seaduse muutmise seaduse eelnõu, mis on teisel lugemisel. Eelnõu algatas Vabariigi Valitsus s.a 25. septembril. Eelnõuga muudetakse tervishoiuteenuste korraldamise seaduse psühhiaatrilise sundravi rahastamise osa. Käesoleval ajal käib selle ravi rahastamine Justiitsministeeriumi kaudu, aga vastavalt ministeeriumide kokkuleppele läheb see koos eelarvevahenditega Sotsiaalministeeriumi alla. Eelnõu esimene lugemine toimus 16. oktoobril ja Riigikogu liikmed ega fraktsioonid ei esitanud pärast seda ühtegi muudatusettepanekut. Sotsiaalkomisjon arutas eelnõu oma 5. ja 11. novembri istungil. Konsensuslikult otsustati teha üks muudatusettepanek ja täiendada eelnõu paragrahviga, mille kohaselt seadus jõustuks 1. jaanuaril 2014, st uuest eelarveaastast. Sotsiaalkomisjon otsustas, jällegi konsensusega, esitada eelnõu teiseks lugemiseks Riigikogu täiskogu päevakorda tänaseks ja teha ettepaneku teine lugemine lõpetada. Aitäh!
Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Suur tänu, Reet Roos! Kas soovitakse avada läbirääkimisi? Läbirääkimisi avada ei soovita. Eelnõu kohta on üks muudatusettepanek, vaatame selle läbi. Selle on teinud sotsiaalkomisjon, juhtivkomisjoni ettepanek on arvestada seda täielikult. Muudatusettepanek on läbi vaadatud. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 495 teine lugemine lõpetada. Teine lugemine on lõpetatud.
Meie tänane neljas päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud vanemahüvitise seaduse muutmise seaduse eelnõu 470 teine lugemine. Palun ettekandeks kõnetooli sotsiaalkomisjoni liikme Maret Maripuu!
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Vabariigi Valitsuse 9. septembril s.a algatatud vanemahüvitise seaduse muutmise seaduse eelnõu 470 esimene lugemine lõpetati 9. oktoobril ja muudatusettepanekute esitamise tähtajaks määrati 23. oktoober 2013 kell 17.15. Nimetatud tähtajaks ei esitatud ühtegi muudatusettepanekut. Sotsiaalkomisjon kogunes seaduseelnõu 470 aruteluks ja teise lugemise ettevalmistamiseks kahel istungil, 5. novembril ja 11. novembril. Komisjon otsustas 5. novembri istungil teha ühe muudatusettepaneku ning 11. novembri istungil kiideti heaks eelnõu tekst ja seletuskiri koos muudatusettepanekute tabeliga. Muudatusettepanekuga täpsustatakse eelnõu § 1 punktis 1 toodud vanemahüvitise seaduse § 3 lõike 7 viimast lauset. Muudatus teeb üheselt mõistetavaks, et vanemahüvitist ei või vähendada rohkem kui poole määratud hüvitise ulatuses ja hüvitise suurus ei tohi olla väiksem kui hüvitise määr. Sotsiaalkomisjon tegi järgmised menetluslikud otsused ja ettepanekud: esitada eelnõu teisele lugemisele Riigikogu täiskogu päevakorda 19. novembriks ja teha ettepanek teine lugemine lõpetada. Samuti langetas sotsiaalkomisjon otsuse, mille kohaselt juhul, kui eelnõu teine lugemine lõpetatakse, viiakse eelnõu kolmas lugemine läbi 21. novembril. Aitäh!
Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Aitäh, Maret Maripuu! Kas soovitakse avada läbirääkimisi? Läbirääkimisi avada ei soovita. Vaatame läbi muudatusettepanekud. Sotsiaalkomisjon on teinud eelnõu 470 kohta ühe muudatusettepaneku, juhtivkomisjoni ettepanek on arvestada seda täielikult. Muudatusettepanek on läbi vaadatud. Juhtivkomisjoni ettepanek on seaduseelnõu 470 teine lugemine lõpetada. Teine lugemine on lõpetatud.
Läheme järgmise päevakorrapunkti juurde, milleks on Vabariigi Valitsuse esitatud Riigikogu otsuse "Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel rahutagamismissioonil Afganistanis" eelnõu 525 esimene lugemine. Ma palun ettekandeks kõnetooli kaitseminister Urmas Reinsalu!
Riigikogu aseesimees! Austatud Riigikogu liikmed! Vabariigi Valitsus taotleb järgmiseks aastaks mandaati, et pikendada rahvusvahelisel rahutagamismissioonil Afganistanis Eesti Kaitseväe kasutamise tähtaega. Kavas on osaleda samas mahus nagu käesoleval aastalgi ehk siis kuni 170 kaitseväelasega. Selle aasta kevadel täitus Eesti Kaitseväel kümme aastat Afganistani missioonidel osalemisest ning vastavalt liitlastevahelistele otsustele peaks 2014. aasta lõpuks lõppema nii ISAF-i kui ka NATO lahingumissioon. Pärast seda rakendub NATO nõustamis- ja toetusmissioon Resolute Support, mis on ISAF-i jätkumissioon. Eesti valitsus on langetanud omapoolse otsuse, et meie osaleme kuni 2014. aastani lõpuni kestvas lahingumissioonis selliselt, et novembris siirdub missioonile viimane kontingent, ning kui eeldatavalt järgmise aasta aprillikuus leiavad aset Afganistani presidendi valimised, siis pärast seda, 2014. aasta esimesel poolel peaks kompanii naasma ja meie osalemine kompanii mahus lõppema. Pärast 2014. aasta esimest poolt jäävad paariks kuuks siirmist korraldama kolijad ja logistikameeskond, kuni kõik kompaniiga seotud logistilised ja siirmisfunktsioonid on täidetud. Lisaks on järgmisel aastal koostöös Ameerika Ühendriikidega ISAF-i missioonil meie erioperatsioonide sihtüksus, kes täidab oma ülesandeid Ida-Afganistanis. On ka üks oluline struktuuriline täiendus: esmakordselt osalevad järgmisel aastal Afganistanis NATO kirdekorpuse staabi koosseisus meie kaitseväelased. See võimaldab meil hõivata kõrgeid ametikohti juhtriigi tasemel ning omandada selleks vajalikke rahvusvahelisi kogemusi. Eesti Vabariik on kandnud Afganistanis suuri kaotusi. Me oleme kaotanud Afganistani missioonil osaledes üheksa kaitseväelast, keda me jääme läbi aegade mäletama ja meeles pidama. Meie kaitseväelased on olnud sellel missioonil hea ja usaldusväärne partner ja sõjaline liitlane ning me lahkume lahingumissioonilt Afganistanis koostöös liitlastega, lähtudes sõjalistest eesmärkidest ja sellest, et saavutada missioonile seatud poliitilised ja Afganistani stabiilsust tagavad eesmärgid. Ma palun Riigikogul missiooni tähtaja pikendamist arutada ja taotlen valitsuse nimel sellele pikendamisele heakskiitu! Aitäh!
Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Suur tänu, minister Urmas Reinsalu! Kaasettekandeks palun kõnetooli riigikaitsekomisjoni esimehe Mati Raidma!
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Riigikaitsekomisjon arutas eelnõu enne esimesele lugemisele esitamist s.a 11. novembri istungil. Sel istungil osalesid eelnõu esitaja esindaja kaitseminister Urmas Reinsalu, Kaitseministeeriumi kaitsevalmiduse ja operatsioonide osakonna nõunik Kuno Peek ja spetsialist Berit Marksoo. Eelnõuga on seotud ka riigikaitsekomisjoni 5. novembri väljasõiduistung Kaitseväe Peastaapi, kus kohtusime Kaitseväe juhataja kindralmajor Riho Terrase ja peastaabi vanemohvitseridega, kes andsid ülevaate Eesti Kaitseväe osalusega rahvusvaheliste missioonide piirkondades, sh Afganistanis toimuvast. ISAF-i näol on tegemist NATO olulisima sõjalise missiooniga, millele laienevad asjaomased ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonid. Täpsustuseks arutuse all oleva Vabariigi Valitsuse esitatud eelnõu seletuskirjale märgin siinkohal, et käesoleva aasta 10. oktoobril võttis ÜRO Julgeolekunõukogu vastu resolutsiooni 2120, millega senist NATO juhitava rahvusvaheliste julgeolekuabijõudude (ISAF) mandaati pikendati kuni 2014. aasta 31. detsembrini. Arutuse all oleva Riigikogu otsuse eelnõu kohaselt jätkab Eesti oma NATO-liikmesusest tulenevate liitlaskohustuste täitmist lähtuvalt ÜRO Julgeolekunõukogu eelnimetatud resolutsioonist. Eesti Kaitseväe kasutamise tähtaega Afganistani rahutagamismissioonil ISAF pikendatakse kuni 2014. aasta 31. detsembrini, kusjuures Eesti Kaitseväe põhiüksus, jalaväekompanii, peaks missiooni lõpetama 2014. aasta suvel. Seejärel alustavad Kaitseväe logistikud jalaväekompanii varustuse väljaviimist, mis peaks lõpule jõudma järgmise aasta sügiseks. Pärast seda jääb eelduslikult NATO edasiseks ja peamiseks ülesandeks Afganistani julgeolekujõudude toetamine. Riigikaitsekomisjon ei mõistnud, miks soovib algataja oma eelnõus suurendada olematu rotatsiooni ajaks ülempiiri kuni 340 kaitseväelaseni ühe kuu jooksul ja ilmselt läheb eelnõu punkt 2 riigikaitsekomisjonis peale esimese lugemise lõpetamist muutmisele. Riigikaitsekomisjon otsustas s.a 11. novembri istungil konsensusega teha Riigikogu juhatusele ettepaneku lülitada arutuse all olev eelnõu esimeseks lugemiseks Riigikogu 19. novembri istungi päevakorda. Riigikaitsekomisjoni ettekandjaks määrati siinkõneleja. Ühtlasi otsustas riigikaitsekomisjon konsensusega teha Riigikogule ettepaneku eelnõu esimene lugemine lõpetada. Tuginedes Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 99 lõikele 1, otsustas riigikaitsekomisjon konsensuslikult teha Riigikogu esimehele ettepaneku määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 2. detsember kell 11. Tänan!
Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Suur tänu, Mati Raidma! Kas soovitakse avada läbirääkimisi? Läbirääkimisi avada ei soovita. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 525 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõpetatud. Määran eelnõu 525 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 2. detsembri kell 11.
Kuues päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse esitatud Riigikogu otsuse "Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel konfliktijärgsel rahutagamismissioonil Liibanonis, Iisraelis, Egiptuses ja Süürias" eelnõu 527 esimene lugemine. Ma palun ettekandeks kõnetooli kaitseminister Urmas Reinsalu!
Austatud istungi juhataja! Austatud Riigikogu liikmed! Nimetatud sõjalisel vaatlusmissioonil osaleb üle 150 sõjalise vaatleja kokku 25 riigist, sh kümnest NATO liikmesriigist. Selle missiooni tegevuspiirkond on Lähis-Ida riigid Iisrael, Egiptus, Liibanon ja Süüria ning meie sõjalised vaatlejad on osalenud selle ÜRO vanima vaatlusmissiooni koosseisus juba alates 1997. aastast. Aastaks 2014 taotleb Vabariigi Valitsus, et ÜRO vaatlusmissioonil osaleks kuni kolm Kaitseväe sõjalist vaatlejat. Ma rõhutan üle, et tegemist on ülesandega jälgida rahukokkulepetest kinnipidamist Lähis-Idas. Tuleb arvesse võtta, et Süürias eskaleerunud riigisisese konflikti tõttu on situatsioon piirkonnas viimasel ajal pingestunud. Arvestades julgeolekuolukorda, on nendel aladel ka selle missiooni vaatlejate tegevust ajutiselt piiratud. Palun valitsuse nimel selle missiooni pikendamise eelnõu arutada ja toetada! Aitäh!
Suur tänu! Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Ma palun ettekandeks kõnetooli riigikaitsekomisjoni liikme Ülo Tuliku!
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Riigikaitsekomisjon arutas eelnõu enne esimesele lugemisele esitamist s.a 11. novembri istungil. Sellel istungil osalesid eelnõu esitaja esindajatena kaitseminister Urmas Reinsalu, Kaitseministeeriumi kaitsevalmiduse ja operatsioonide osakonna nõunik Kuno Peek ning spetsialist Berit Marksoo. Eelnõuga on seotud ka riigikaitsekomisjoni s.a 5. novembri väljasõiduistung Kaitseväe Peastaapi, kus komisjoni liikmed said Kaitseväe esindajatelt ülevaate Eesti kaitseväelaste osalusega rahvusvaheliste missioonide piirkondades toimuvast. Kuna kaitseminister tegi põhjaliku ettekande, siis pole siinkohal mõtet seda üle korrata. Rõhutan sama asjaolu mida ministergi, et käesoleva sõjalise vaatlusmissiooni aluseks on ÜRO Julgeolekunõukogu 1948. aasta resolutsioon nr 50 ning et Eesti kaitseväelased osalevad sellel missioonil alates aastast 1997. Tegemist on puhtakujulise ÜRO nn sinikiivrite vaatlusmissiooniga. Riigikaitsekomisjon otsustas s.a 11. novembri istungil konsensusega teha Riigikogu juhatusele ettepaneku lülitada arutuse all olev eelnõu esimeseks lugemiseks Riigikogu s.a 19. novembri istungi päevakorda ja teha Riigikogule ettepaneku eelnõu esimene lugemine lõpetada. Peale selle otsustas riigikaitsekomisjon konsensusega teha Riigikogu esimehele ettepaneku määrata eelnõu muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 2. detsember kell 11. Tänan!
Suur tänu! Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Kas soovitakse avada läbirääkimisi? Läbirääkimisi avada ei soovita. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 527 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõpetatud. Määran eelnõu 527 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 2. detsembri kell 11.
Meie tänane seitsmes päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse esitatud Riigikogu otsuse "Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel rahutagamismissioonil Kosovos" eelnõu 528 esimene lugemine. Palun ettekandeks kõnetooli kaitseminister Urmas Reinsalu!
Austatud istungi juhataja! Austatud Riigikogu liikmed! Valitsus taotleb kaitseväelaste osaluse pikendamist rahutagamismissioonil Kosovos NATO rahutagamisjõudude koosseisus järgmisel aastal samas mahus nagu käesoleval aastal ehk kuni kolme kaitseväelasega. Tegemist on aastal 1999 alanud missiooniga, mille ülesanne on ära hoida vaenutegevuse taaspuhkemine ning toetada Kosovo riiklikke struktuure ja Kosovos tegutsevaid rahvusvahelisi organisatsioone. Selle aasta suve seisuga panustab Kosovo operatsiooni kokku 31 riiki ligikaudu 5000 rahutagajaga. Missioon on olnud edukas. Seda näitab ka see, et alates 2009. aasta teisest poolest on missiooni isikkoosseisu vähendatud kaks korda. Missiooni võimalik lõppemine oleneb selle regiooni julgeolekuolukorrast ja seda analüüsitakse jooksvalt. Kindlasti on meie jaoks oluline, et Kosovos toimuv mõjutab Lääne-Balkani julgeolekusituatsiooni laiemalt ja on seotud ka Euroopa julgeolekuga üldisemalt. Nii et Kosovo stabiilsuse tagamine on meie huvides ka Euroopa julgeolekut silmas pidades. Aitäh!
Suur tänu! Kas ministrile on küsimusi? Küsimusi ei ole. Kaasettekandeks palun kõnetooli riigikaitsekomisjoni liikme Tõnu Juuli!
Austatud aseesimees! Lugupeetud kolleegid! Otsuse eelnõu kohaselt jätkab Eesti panustamist Kosovos NATO juhitavasse rahvusvahelisse rahutagamismissiooni KFOR, mille aluseks on ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon nr 1244. Eesti kaitseväelaste teenistuskoht on KFOR-i peakorteris Prištinas. Eelnõu kohaselt täidab Eesti oma NATO-liikmesusest tulenevaid liitlaskohustusi. Kosovo stabiilsus mõjutab oluliselt nii Lääne-Balkani kui ka kogu Euroopa julgeolekut. Rahvusvaheliste jõudude ja Eesti eesmärk on toetada Kosovo valitsust julgeoleku ja stabiilsuse tagamisel riigis. Peale kaitseväelaste lähetamise panustab Eesti Kosovos ka tsiviilmissiooni EULEX. Riigikaitsekomisjon arutas eelnõu enne esimesele lugemisele saatmist 11. novembri istungil. Eelnõu esitajate esindajatena osalesid kaitseminister Urmas Reinsalu, Kaitseministeeriumi kaitsevalmiduse ja operatsioonide osakonna nõunik Kuno Peek ning spetsialist Berit Marksoo. Eelnõuga on seotud ka riigikaitsekomisjoni 5. novembri väljasõiduistung Kaitseväe Peastaapi, kus komisjon sai Kaitseväe esindajatelt ülevaate Eesti kaitseväe osalusega rahvusvaheliste missioonide piirkondades, sh Kosovos toimuvast. Riigikaitsekomisjon otsustas 11. novembri istungil konsensusega teha Riigikogu juhatusele ettepaneku lülitada arutuse all olev eelnõu esimeseks lugemiseks Riigikogu 19. novembri 2013. aasta istungi päevakorda. Komisjonipoolseks ettekandjaks määrati siinkõneleja. Riigikaitsekomisjon otsustas konsensusega teha Riigikogule ettepaneku eelnõu esimene lugemine lõpetada ning teha Riigikogu esimehele ettepaneku määrata eelnõu muudatusettepanekute tähtajaks 2. detsember kell 11. Tänan!
Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Aitäh, Tõnu Juul! Kas soovitakse avada läbirääkimisi? Läbirääkimisi avada ei soovita. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 528 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõpetatud. Määran eelnõu muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 2. detsembri kell 11.
Kaheksas päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse esitatud Riigikogu otsuse "Kaitseväe kasutamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni või Euroopa Liidu rahvusvahelise sõjalise peakorteri töös" eelnõu 531 esimene lugemine. Ettekandeks tuleb kõnetooli kaitseminister Urmas Reinsalu.
Austatud istungi juhataja! Austatud Riigikogu liikmed! Käesolevat tüüpi missioonitaotlus oli esimest korda parlamendi menetluses eelmisel aastal. Taotluse sisu on anda Kaitseväele nn blankootsus, kus on väga selgelt piiritletud NATO või Euroopa Liidu rahvusvahelise sõjalise peakorteri töös osalemine. Esiteks on piiritletud kaitseväelaste arv – kuni viis kaitseväelast. Teiseks on piiritletud nende funktsioon – osaletakse rahvusvahelise sõjalise peakorteri töös. Kolmandaks on öeldud, et need Euroopa Liidu või NATO operatsioonid saavad toimuda üksnes ÜRO põhikirja VI ja VII peatükis sätestatu alusel. Praktikas toimiti samamoodi, kui Euroopa Liit käivitas väljaõppemissiooni Malis. Sellise mandaadi alusel osales staabi töös kaks kaitseväelast ja hiljem taotleti konkreetselt EUTM Mali missioonile parlamendi mandaati. Mõte on just nimelt selles, et suuta kiiresti reageerida, kui rahvusvaheline julgeolekusituatsioon pingestub nõnda, et mingisse kriisipiirkonda otsustatakse suunata rahvusvaheline sõjaline missioon. See on kindlasti oluline nende operatsioonide õnnestumiseks, kui algfaasis on võimalik suunata piirkonda pädevaid staabiohvitsere. Meile on rahvusvaheliste partnerlussuhete seisukohalt oluline, kui me suudame kiiresti panustada, sest see annab võimaluse olla tihedamalt seotud operatsioonide arendamisega, mis omakorda võimaldab paremini planeerida meie edasisi tegevusi. Vastavalt rahvusvahelise sõjalise koostöö seadusele on kirjas ka parlamendi informeerimise kohustus, juhul kui ilmneb konkreetne vajadus lähetada kaitseväelasi nimetatud piirangute alusel seda tüüpi missioonidele. Pärast esialgset missioonile lähetamist saab siis tulla juba järgnev taotlus, et kõnelda konkreetsest missioonist, nii nagu Mali missiooni puhul tegemist on. Aitäh!
Kas on küsimusi? Küsimusi ei ole. Aitäh, Urmas Reinsalu! Ma palun kaasettekandeks kõnetooli riigikaitsekomisjoni aseesimehe Aivar Riisalu!
Hea juhataja! Head kolleegid! Hea minister! Riigikaitsekomisjon arutas seda eelnõu. Rahvusvahelise sõjalise koostöö seaduse § 8 lõike 11 alusel määrab Riigikogu oma otsusega igaks aastaks Eesti kaitseväelaste piirarvu, kes võivad osaleda Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni ehk NATO ja Euroopa Liidu juhitava uue operatsiooni alustamisel operatiivpiirkonnas asuva rahvusvahelise sõjalise peakorteri töös. Riigikogu annab sellise mandaadi ainult uutel operatsioonidel osalemiseks ning see ei käi käimasolevate operatsioonide kohta. Riigikogu asjaomase otsuse eelnõu esitab Vabariigi Valitsus ning kaitseväelaste piirarv määratakse Riigikogu otsuse alusel iga kalendriaasta kohta. Arutuse all oleva eelnõu järgi on 2014. aasta piirarvuks kuni viis kaitseväelast. Riigikaitsekomisjon on seisukohal, et NATO ja Euroopa Liidu uutesse sõjalistesse operatsioonidesse panustamine on Eesti prioriteet ja tuleneb otseselt Eesti NATO ja Euroopa Liidu liikmesusest. Eesti osaleb ka nende organisatsioonide juhitavate uute operatsioonide alustamise otsuste langetamisel. Komisjon arutas eelnõu enne esimesele lugemisele saatmist 11. novembri istungil. Sellel arutelul osalesid kaitseminister Urmas Reinsalu, Kaitseministeeriumi kaitsevalmiduse ja operatsioonide osakonna nõunik Kuno Peek ning spetsialist Berit Marksoo. 5. novembril käisime ka Kaitseväe Peastaabis, kus kaitseväelased andsid meile vahetult ülevaate selle missiooni mõttest ja olemusest. Riigikaitsekomisjon otsustas 11. novembri istungil konsensusega määrata komisjonipoolseks ettekandjaks siinkõneleja. Ühtlasi otsustas riigikaitsekomisjon konsensusega teha Riigikogu juhatusele ettepaneku lülitada arutusel olev eelnõu esimeseks lugemiseks Riigikogu 2013. aasta 19. novembri istungi päevakorda. Veel otsustas riigikaitsekomisjon konsensusega teha Riigikogule ettepaneku arutusel oleva eelnõu esimene lugemine lõpetada ning teha Riigikogu esimehele ettepaneku määrata eelnõu muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 2. detsember kell 11. Aitäh!
Suur tänu! Kas on küsimusi? Küsimusi ei ole. Kas soovitakse avada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 531 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõpetatud. Määran eelnõu muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 2. detsembri kell 11.
Päevakorrapunkt nr 9 on Vabariigi Valitsuse esitatud Riigikogu otsuse "Kaitseväe kasutamise tähtaja pikendamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel Euroopa Liidu väljaõppemissioonil ja ÜRO rahutagamismissioonil Malis" eelnõu 526 esimene lugemine. Ettekandeks palun kõnetooli kaitseminister Urmas Reinsalu!
Austatud istungi juhataja! Austatud Riigikogu liikmed! Vabariigi Valitsus taotleb kahe Mali missiooni pikendamist, millest esimene on Euroopa Liidu treening- ja väljaõppemissioon EUTM ning teine on ÜRO rahutagamismissioon. On plaanitud, et järgmisel aastal osaleb Euroopa Liidu väljaõppemissioonil kuni kümme kaitseväelast ning ÜRO rahutagamismissioonil kuni kaks kaitseväelast. Faktiliselt on praegu Euroopa Liidu väljaõppemissioonil kaks staabitööd tegevat kaitseväelast ning kuus instruktorit, kes tegelevad Mali sõjaväelaste väljaõpetamisega. ÜRO rahutagamismissioonil on üks staabiohvitserist kaitseväelane. Pärast seda, kui Eesti koos liitlastega lõpetas osalemise Euroopa Liidu piraaditõrje missioonil Atalanta, on Mali väljaõppemissioon kujunemas Euroopa Liidu kõige olulisemaks missiooniks. Sellesse sõjalisse operatsiooni panustab koos Eestiga 23 liikmesriiki. Meie jaoks on see kindlasti oluline nii selles mõttes, et Mali ei muutuks ei oma regioonis ega maailmajaos ebastabiilsust tekitavaks kohaks, kui ka seetõttu, et liitlastega koostööd teha. Ma rõhutan veel, et kummagi missiooni puhul ei ole tegemist lahingumissiooniga ehk meie kaitseväelased ei osale ei ÜRO ega Euroopa Liidu missiooni koosseisus sõjategevuses. Aitäh!
Suur tänu! Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Ma palun kaasettekandeks kõnetooli riigikaitsekomisjoni liikme Marianne Mikko!
Lugupeetud istungi juhataja! Austatud kolleegid! Euroopa Liidu liikmesriigina on Eesti jaoks oluline panustada Euroopa Liidu ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika elluviimisesse. Selleks jätkatakse eelnõu punkti 1 kohaselt osalemist Malis Euroopa Liidu väljaõppemissioonil (European Union Training Mission in Mali) kuni kümne Eesti kaitseväelasega. Praegu on see ainus Euroopa Liidu sõjaline missioon, milles Eesti osaleb, ja nagu kaitseminister ütles, oleme seal üks 23-st Euroopa Liidu liikmesriigist. Teatavasti lõpetas Eesti Kaitseväe laevakaitsemeeskond selle aasta maikuus, nimelt 24. mail osalemise Euroopa Liidu piraatlusvastases operatsioonis Atalanta. Kui tulla aga tagasi Mali missiooni juurde, siis Eesti kaitseväelased, nagu öeldud, ei osale sõjalistes operatsioonides. Me ei pea kartma oma meeste pärast, nad tegelevad Mali relvajõudude väljaõppe ja nõustamisega. Eelnõu punkti 2 järgi pikendatakse Eesti Kaitseväe kuni kahe staabiohvitserist kaitseväelase osalemist ka Malis ÜRO rahutagamismissioonil MINUSMA. Seejuures on staabiohvitseride peaülesanne osaleda Mali üksustele antava väljaõppe planeerimisel ja nõustamisel. Tähtis on teada ja kriipsutada alla, et eelnõu punkt 3 sätestab võimaluse suurendada isikkoosseisule seatud ülempiiri rotatsiooniperioodil kuni 20 kaitseväelaseni ühe kuu jooksul alates rotatsioonis osalevate kaitseväelaste saabumisest Malisse. Eelnõuga on seotud riigikaitsekomisjoni 5. novembri väljasõiduistung Kaitseväe Peastaapi, kus komisjon sai kaitseväe esindajatelt ülevaate Eesti Kaitseväe osalusega rahvusvaheliste missioonide piirkondades toimuvast, sh olukorrast Malis, ning valmisolekust jätkata eelmainitud Euroopa Liidu ja ÜRO missioone. Riigikaitsekomisjon otsustas s.a 11. novembri istungil konsensusega teha Riigikogu juhatusele ettepaneku lülitada arutuse all olev eelnõu esimeseks lugemiseks Riigikogu 19. novembri istungi päevakorda. Eelnõu ettekandjaks määrati siinkõneleja. Ühtlasi otsustas riigikaitsekomisjon konsensusega teha Riigikogule ettepaneku arutuse all oleva eelnõu esimene lugemine lõpetada. Tuginedes Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 99 lõikele 1, otsustas riigikaitsekomisjon konsensusega teha Riigikogu esimehele ettepaneku määrata eelnõu muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 2. detsember kell 11. Tänan!
Suur tänu! Teile on küsimusi. Palun, Lembit Kaljuvee!
Aitäh, proua juhataja! Hea ettekandja! Kuulates nii sind kui ministrit ja vaadates kaardi pealt, kus kohas Mali asub, on mul oma piiratuses väga keeruline ja raske aru saada, miks me peame oma inimestega kuskile Aafrika südamesse minema ning neile selgeks tegema, kuidas me siis kaitseme seal nende 10 või 20 inimesega Eesti riiki ja Euroopa Liitu. Kuidagi võõras on. Teie kummagi ettekandest ei saanud ma ka sellist tuge või selgitust. Võib-olla selgitad natuke laiemalt, miks me ikkagi peame seal osalema.
Lugupeetud kolleeg! Ma arvan, et kuulumine Euroopa Liitu ja NATO-sse on Eesti riigile olnud oluline minevikus ning on oluline ka tulevikus. Seetõttu, kui Euroopa Liit on otsustanud tõeliselt tähtsa sõjalise missiooni välja kuulutada ja formeerib seda, siis ma ei näe mingit põhjust, miks Eesti peaks sellest eemale jääma. Pealegi, nii nagu ütles kaitseminister ja ütlen ka mina, ei ole Eesti kaitseväelased seal, kus toimub sõjategevus. Me ei ole prantslased, kes olid põhjaregioonides tõelises sõjas. Me oleme pealinnas Bamakos ehk teisisõnu, meie instruktorid ja ohvitserid on küllaltki turvalises kohas. See on minu vastus ja ma väidan ka, et komisjonis me seda küsimust sellisel kujul ei arutanud.
Aitäh! Palun, Inara Luigas!
Aitäh, austatud ettekandja huvitava vastuse eest! Ma kuulasin ka kaitseministrit ning sinu ettekannet, aga minu kui naise ja ema suhtumine kõigisse nendesse missioonidesse ja sõjalistesse väljaõpetesse on järgmine. Kas Euroopa Liit ja üldse kogu ühiskond ei peaks muutma oma kurssi missioonidel selles suunas, et mitte välja õpetada neid, kes sõdivad, vaid välja õpetada neid, kes annavad tunde, kes koolitavad oma lapsi, kes panustavad sotsiaalsesse sfääri jne? Kas maailmas üldse võiks toimuda mingisugune nihe, nii et kaoks sõjapidamine, inimesed oleksid haritumad, mõistlikumad ja kogu maailm läheks rahumeelsemaks?
Suur tänu! Ma vastan naisena siitsamast kõnetoolist naisele, et üks lahendusi on ju see, kui otsuste langetajate hulgas on rohkem naisi. Kui kaitseministrite hulgas on rohkem naisi, peaministrite hulgas on rohkem naisi, presidentide hulgas on rohkem naisi, siis nad tunnetavad, mis on stabiilsus ja hädavajadus selle järele kogu maailmas. Naised ei saada ei oma poegi ega oma mehi sõtta kerge südamega.
Aitäh! Palun, Mati Raidma!
Suur tänu! Olemata küll naine, küsin lähtuvalt eelmisest küsimusest. Kas põhjus ei ole mitte see, et Eesti osaleb nendes tsiviilmissioonides ja annab väga suure panuse just nimelt selleks, et sõdu ei tekiks, ning aitab ka tsiviilühiskonda, aga paraku ei käi need missioonid Riigikogu kaudu? Riigikogu kaudu käivad ainult sõjalised missioonid ja sellepärast siin saalis tsiviilpanuseid ei arvestata.
Väga hea tähelepanek. Kuna küsimus oli üldfilosoofilisemat laadi, siis ma vastasin ka üldfilosoofilisemalt. Aga aitäh!
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, Marianne Mikko! Kas on kõnesoove? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 526 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõpetatud. Määran eelnõu muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 2. detsembri kell 11.
Meie tänane 10. päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse esitatud Riigikogu otsuse "Kaitseväe kasutamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel NATO reageerimisjõudude koosseisus" eelnõu 530 esimene lugemine. Palun ettekandeks kõnetooli kaitseminister Urmas Reinsalu!
Austatud istungi juhataja! Austatud Riigikogu liikmed! NATO reageerimisjõud on kiirreageerimisvalmiduses NATO üksus. Eesmärk on kasutada seda kriisireguleerimise operatsioonides nii NATO territooriumil kui ka väljaspool seda. Seda kasutati näiteks Pakistani maavärina kriisi reguleerimisel ja inimeste abistamisel, samuti orkaan Katrina puhul ning vajaduse korral kasutatakse seda artikli 5 kohaste ehk kollektiivse enesekaitse operatsioonide käivitamisel. Seetõttu on see missioon meie julgeoleku tagamisel kindlasti erilise tähendusega. NATO kiirreageerimisjõud peaksid olema ka need, kes tulevad liikmesriikidele appi sõjalise kriisi olukorras. Eesti on NATO liikmena panustanud nendesse jõududesse pidevalt. Valitsuse ettepanek on panustada järgmisel aastal miinijahtija ja kuni 40-liikmelise laevameeskonnaga ning meie sõjalaev peaks olema valmis sõitma operatsioonile viie päeva jooksul. 2010. aastal lähetasime koos teiste Balti riikidega ühisesse Balti pataljoni kuni 240 kaitseväelast. Me kavatseme ka tulevikus panna välja ühise Balti pataljoni, et tagada NATO kiirreageerimisvõime. Mäletatavasti oli hiljuti Poolas ja Lätis toimunud NATO õppus Steadfast Jazz mõeldud just nimelt nende kiirreageerimisjõudude ühise tegutsemise treenimiseks. Ma palun parlamendil seda meie jaoks olulist sõjalise koostöö meetodit toetada! Aitäh!
Kas on küsimusi? Küsimusi ei ole. Suur tänu, kaitseminister Urmas Reinsalu! Ma palun kaasettekandeks kõnetooli riigikaitsekomisjoni liikme Lauri Laasi!
Proua juhataja! Austatud Riigikogu liikmed! Riigikaitsekomisjon arutas eelnõu enne esimesele lugemisele esitamist s.a 11. novembri istungil. Eelnõu esitaja esindajatena osalesid istungil kaitseminister Urmas Reinsalu, Kaitseministeeriumi kaitsevalmiduse ja operatsioonide osakonna nõunik Kuno Peek ning spetsialist Berit Marksoo. Eelnõuga on seotud ka riigikaitsekomisjoni 5. novembri väljasõiduistung Kaitseväe Peastaapi, kus komisjon sai Kaitseväe esindajatelt ülevaate Eesti kaitseväelaste osalusega rahvusvaheliste missioonide piirkondades toimuvast, sh Eesti üksuse ettevalmistamisest osalemaks NATO reageerimisjõudude koosseisus. Lähemalt eelnõu üldpõhimõtetest. Eesti osalemine NATO reageerimisjõududes tuleneb NATO liikmesusest. NRF-i panustavad kõik NATO liikmesriigid, välja arvatud Island, kellel lihtsalt pole oma kaitseväge. NRF on ühtlasi oluline vahend NATO kollektiivse enesekaitse operatsioonide kiirel käivitamisel, kui seda peaks vaja olema. Seega on NRF-is osalemine seotud ka Eesti julgeolekuga. NATO reageerimisjõudusid võidakse kasutada NATO lepingu alusel läbiviidavas kollektiivse enesekaitse operatsioonis vastavalt ÜRO põhikirja VI ja VII peatükis sätestatule. NRF-i kasutamise otsustab NATO nõukogu ühehäälselt, mis tähendab, et NRF-i kasutamine saab toimuda ainult Eesti nõusolekul. Tuginedes Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 98 lõikele 1, otsustas riigikaitsekomisjon eelnõu algataja nõusolekul konsensusega esitada eelnõu esimesele lugemisele muudetud kujul koos seletuskirjaga. Lähemalt eelnõu esimesele lugemisele muudetud kujul esitamise põhjustest. Riigikaitsekomisjoni nõunik-sekretariaadijuhataja Aivar Engel juhtis nimelt tähelepanu, et 2013. aastaks on Riigikogu otsuse alusel antud NRF-i koosseisu Eesti Kaitseväe demineerimismeeskond, luureüksus ja logistikud, kokku kuni 20 kaitseväelast. Riigikogu menetluses oleva otsuse eelnõuga ei saaks Riigikogu pikendada nende mandaati 2014. aastaks, sest eelnõu kohaselt kuulub 2014. aastal Eesti Kaitseväest NRF-i koosseisu üks miinijahtija kuni 40 kaitseväelasega. Senised NRF-i koosseisu antud Eesti Kaitseväe üksuse mandaadid on olnud kõik ühekordsed Riigikogu otsused, mis ei kuulu pikendamisele. Eeltoodust lähtuvalt muudeti eelnõu teksti ja pealkirja. Ühtlasi tehti eelnõus keelelised parandused, tõstes ingliskeelse lühendi NRF tekstis teise kohta ja pannes selle püstkirja. Komisjonis küsiti, kas missioonil osalevad ka ajateenijad. Vastus oli jah. See, et ajateenijad võivad sellisel suhteliselt keerulisel missioonil osaleda laevameeskonnas võrdväärselt elukutseliste kaitseväelastega, näitab minu arvates meie ajateenijate väljaõppe head kvaliteeti. Riigikaitsekomisjon otsustas s.a 11. novembri istungil konsensusega teha Riigikogu juhatusele ettepaneku lülitada eelnõu esimeseks lugemiseks Riigikogu 2013. aasta 19. novembri istungi päevakorda ja teha Riigikogule ettepaneku eelnõu esimene lugemine lõpetada. Tuginedes Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 99 lõikele 1, otsustas riigikaitsekomisjon konsensusega teha Riigikogu esimehele ettepaneku määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 2. detsember kell 11. Aitäh!
Suur tänu! Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole, kõik on selge. Kas soovitakse avada läbirääkimisi? Läbirääkimisi avada ei soovita. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 530 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõpetatud. Määran eelnõu 530 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 2. detsembri kell 11.
Meie tänane 11. päevakorrapunkt on Liisa-Ly Pakosta, Peep Aru, Siim Kabritsa ja Tõnis Kõivu algatatud veeseaduse ja jäätmeseaduse muutmise seaduse eelnõu 483 esimene lugemine. Ettekandeks palun kõnetooli Riigikogu liikme Tõnis Kõivu!
Lugupeetud juhataja! Head kolleegid! Kakskümmend aastat tagasi oli Eestimaal joogivee kvaliteet enamjaolt kehv. Reovett küll koguti paljudes kohtades kokku, aga seda ei puhastatud. Seetõttu võib öelda, et probleeme ei olnud ka reoveesette käitlusega, sest paljudel juhtudel setet lihtsalt ei olnud. Õigemini, see küll oli, aga sageli juhiti see puhastamata tagasi loodusesse. Viimase 20 aasta jooksul on Eestis investeeritud sadu miljoneid esmalt joogivee puhastamisse ja tarbijateni juhtimisse ning seejärel reovee kogumisse ja puhastamisse. Nüüd on jäänud veel kolmas etapp – reoveesette käitlemine. Kõigepealt probleemi kirjeldus. Viljandi, Pärnu, Rakvere ja Kohtla-Järve linna inimeste elu häirib reoveepuhastist leviv hais. Muret on aastaid kurdetud ajakirjanduses ning võib öelda, et inimesi, keda see hais negatiivselt mõjutab, on kokku liidetult ümmarguselt 60 000. Niisiis kannatab sõltuvalt ilmastikutingimustest reoveepuhastist leviva haisu all 60 000 inimest. See hais tekib reoveesette kompostimisest. Kompostimine on teatavasti aeroobne protsess, kus kompostitavaks materjaliks on reoveesete, millele lisatakse bioloogiliselt lagunevaid tugiaineid. Kompostimise käigus eralduvat gaasi, mida meie tunneme haisuna, on võimalik taaskasutada, näiteks protsessis temperatuuri hoidmiseks või tõstmiseks, samuti soojus- või elektrienergia tootmiseks. Eristatakse kolme tüüpi kompostimist. Aunkompostimisel toimub kogu protsess välitingimustes. Kompostiaunasid segatakse õhu parema juurdepääsu ja kogu komposti ühtlasema valmimise eesmärgil teatud aja tagant. Kompostimiseks on vaja suurt maa-ala ning protsessi käigus eralduv lehk levib atmosfääri. Samas ei pruugi patogeensed organismid meie klimaatilistes tingimustes – talv, madalad temperatuurid – hävida, sest protsessi kestus on 8–12 kuud. Teine kompostimise tüüp on kuhjas kompostimine, mille põhimõte on üldjoontes sama mis aunkompostimisel. Kolmas tüüp on anumkompostimine, mis toimub suletud reaktoris kindla õhu- ja niiskusesisalduse ning temperatuuri juures kiirendatult. Kasutatakse tunnel- ja trummelreaktoreid. Tehnoloogia on paindlik, protsessi kestus on lühike, 2–3 nädalat, kuid vajalik on produkti järelküpsetamine, mille kestus on 3–4 kuud. Kompostimisel eralduvat gaasi on võimalik kasutada reaktori temperatuuri hoidmiseks. Eestis on kõige levinum reoveesätte käitlemise viis aunkompostimine. See on kõige odavam, kuigi levitab inimesi häirivat paha haisu ning tulemus ei ole garanteeritud kvaliteediga. Teine probleem kompostiga ongi taaskasutus ja sellega seonduv komposti kvaliteet. Kõikuv kvaliteet vähendab vastuvõtjate huvi komposti vastu ja loomulikult on ka hais vee-ettevõtjate probleem, sest nende kliendid on rahulolematud. Põhiline vee-ettevõtjate mure on aga seotud sellega, et aunkompostimise teel stabiliseeritud komposti taaskasutamine on keeruline. Kuna komposti kvaliteet ei ole ühtlane, bürokraatiat on palju ning lisandub veel ka emotsionaalne tõrge, siis on raske settest lahti saada ehk seda taaskasutusse suunata. Nii kipub kompost ehk siis tegelikult probleem lattu kuhjuma, mis sunnib vee-ettevõtjaid sellele laole jäätmeluba taotlema, sest kui kompost on laos üle kolme aasta, siis tuleb ladu vormistada jäätmehoidlaks ehk taotleda jäätmeluba. Aga me saame ju kõik aru, et see ei ole lahendus, sest reoveesete vajab taaskasutamist ning jäätmeloa taotlemine tekitab vaid lisabürokraatiat ja -kulutusi. Vee-ettevõtjad investeeriksid meeleldi uutesse tehnoloogiatesse, aga tuletame meelde, et kõik senised investeeringud puhta vee saamiseks või reovee kogumiseks on tehtud põhiliselt Euroopa Liidu või enne Euroopa Liiduga ühinemist saadud finantsabi toel. Nn haisuvabad tehnoloogiad, kus reoveesette käitlemise protsess on anaeroobne, tekkiv hais ehk gaas kogutakse kokku ja muudetakse energiaks, on täiesti olemas, aga need maksavad loomulikult raha. Suuremad ettevõtted, nagu Tallinna Vesi ja Tartu Veevärk, on selle tee juba ette võtnud, kuid teiste jaoks oleks mõistlik lahendada probleem terviklikult. Ehk siis vee-ettevõtjad vajavad riigipoolset tuge nii tervikliku lahenduse leidmiseks kui ka investeeringuteks, sest reoveesette käitlemisega on probleeme nii suurtel kui väikestel. Ka stabiliseeritud reoveesette kompost on jätkuvalt jääde ning seetõttu riigi erilise tähelepanu all. Ei ole mõeldav investeerida igasse puhastisse uue tehnoloogia paigaldamiseks, sest isegi Euroopa Liidu toel oleks selline investeering liiga kulukas ja ebaotstarbekas. Just seetõttu pakkuski Eesti Keskkonnauuringute Keskus oma 2010. aastal tehtud uuringus pealkirjaga "Reoveesette töötlemise strateegia väljatöötamine" välja mõtte rajada regionaalsete reoveekäitlusjaamade võrgustik, et korraga lahendada nii keskmiste kui ka väikeste puhastite reoveesette käitlemise probleem. Keskkonnaministeerium on tegemas sotsiaal-majanduslikku uuringut regionaalsete reoveekäitlusjaamade võrgustiku kohta. Probleemiga tegelemiseks otsustas Riigikogu keskkonnakomisjon 4. juunil 2012, et on vaja koostada raport reoveesettest põhjustatud keskkonnahäiringu vähendamise võimaluste kohta. Raport valmis eelmise aasta lõpuks ning komisjon kinnitas selle käesoleva aasta jaanuaris. Toon välja raporti kolm põhilist järeldust. Esiteks, rajada reoveesette käitlemisega kaasnevate riskide maandamiseks regionaalsete reoveekäitlusjaamade võrgustik. Teiseks, eelistada regionaalses reoveekäitlusjaamas tehnoloogilise protsessi valikul metaantanki. Kolmandaks, metaantanki puhul on tagatud inimeste elukvaliteeti halvendava keskkonnahäiringu puudumine ja ühtlasi kvaliteetne kompost. Konkreetse veeseaduse ja jäätmeseaduse muutmise seaduse eelnõu eesmärk ongi saavutada kanalisatsiooniehitiste negatiivse keskkonnamõju, ennekõike haisu vähenemine ja tagada seeläbi puhtam elukeskkond, muu hulgas ka kvaliteetse reoveesette taaskasutamise teel. Lisaks aitab eelnõu kaasa sektori arengule, andes vee-ettevõtjatele selged ajaraamid tehnoloogia arendamiseks, et motiveerida neid vähendama oma tegevuse tagajärjel tekkivat keskkonnahäiringut ning uuendama kasutatavat tehnoloogiat. Arusaadavalt annab seadusandja sisendi ka täitevvõimule, et ette valmistada vajalikud rakenduskavad ja finantseerimisallikad tagamaks seaduse nõuete täitmine kõige mõistlikumal moel. Esimene muudatus eelnõus käsitleb kuja regulatsiooni, õigemini kuja regulatsiooni vormi. Praegu on see kirjeldus antud määruses ehk alamalseisvas õigusaktis ning muudatusega soovitakse see tuua seaduse tasemele. Teise muudatuse kohaselt on kanalisatsiooniehitiste maksimaalsed kujad vastavalt ehitise liigile 5–150 meetrit. Kuja ulatuse määramise aluseks ja võrdluseks on võetud selliste üliohtlike ohuallikate kujad nagu ohtlike naftasaaduste (25–150 meetrit) ja ohtlike kemikaalide ehitise kuja (5–30 meetrit). Praegused reoveepuhastite kujad on vahemikus 200–300 meetrit. Niisugused ulatuslikud kujad on tekitanud olukorra, kus vee-ettevõtjal ei pruugi olla piisavat motivatsiooni võtta kasutusele parim tehnika, uuendada tehnoloogiat. Kõnealune muudatusettepanek annab tõuke sektori arengule, sest see paneb paika realistlikud piirid, üle mille ei tohi negatiivne keskkonnamõju ulatuda. Probleemide olemasolu motiveerib vee-ettevõtjaid tegutsema, tehnoloogiat arendama, võtma kasutusele ka lihtsamaid meetmeid, et piirata haisu levikut, piirata kahjulike mõjude levikut. See kõik toob kaasa selle, et vajadus suurte kujade järele väheneb, ja me saavutamegi oma eesmärgi parandada inimeste elukvaliteeti, sest kahjulik mõju ei jõua nendeni enam nii palju kui praegu. Neljanda muudatusega antakse vastavalt viis ja kümme aastat üleminekuaega ehk nõue jõustub üle 100 000 inimekvivalendi suuruse koormusega reoveepuhastite suhtes 2018. aasta 1. juulist ning üle 10 000 inimekvivalendi suuruse koormusega reoveepuhastite suhtes 2023. aasta 1. juulist. Üleminekuajal on kahesugune mõju. Ühest küljest saavad haisu all kannatavad inimesed – neid on, nagu öeldud, 60 000 – konkreetse info ja teisalt on ettevõtetel teada ajavahemik, mille lõpuks peab olema tagatud kvaliteetne settekäitlus, vajaduse korral tehnoloogia uuendatud ning üle kuja ulatuv negatiivne mõju lõppenud, sest ega reoveesette taaskasutamise vajadus aastatega ei vähene, vaid kasvab. Omaette küsimus on, mida arvavad inimesed sellest viie ja kümne aasta pikkusest tähtajast, kas see on nende jaoks lühike või pikk. Aga ma arvan, et kui on konkreetne tähtaeg, siis on midagi oodata ja loota, sest senini ei ole sedagi olnud. Eelnõus olevad jäätmeseaduse muudatused dubleerivad sisuliselt veeseaduse muudatusi. Käesoleva seaduseelnõu eesmärk on päästa mitme Eesti linna – Viljandi, Pärnu, Kohtla-Järve, Rakvere jt – elanikud reoveepuhastitest levivast haisust. Hais häirib inimesi, halvendab nende elukeskkonda ja ettevõtluskliimat, alandab inimväärikust. Seadus sätestaks konkreetse tähtaja, mis ühest küljest on suunatud haisu leviku vähendamisele, teisalt reoveesette käitlemise tehnoloogia parandamisele ja kvaliteetse komposti tootmisele. Seega annab eelnõu tõuke nii vee-ettevõtjatele kui ka ministeeriumidele, et kõik vajalik ette valmistada, tagada rahastamine ja aidata ellu viia muudatused, mille tulemuseks oleks kvaliteetne reoveesette kompost, mida saab täies ulatuses taaskasutada, ja mis lahendaksid inimesi häiriva haisu probleemi. Seaduseelnõu maksumuse arvestus on koostatud Keskkonnaministeeriumi abiga ning lähtub eeldusest, et teoreetiliselt mõjutab muudatus 22 elanikke teenindavat puhastit ja kolme tööstusettevõtte puhastit. Investeeringute maksumus oleneb valitud tehnilistest lahendustest. Tehnilise lahenduse valikul on jäetud rakendajatele ehk ettevõtjatele vabad käed. Käitleja saab ehitada settekäitluse kinniseks või viia teise kohta või tõhustada olemasolevat tehnoloogiat, näiteks aunkompostimise puhul kasutada suuremat tugiaine osakaalu, rajada haisu leviku takistamiseks haljastatud muldvalle jne – võimalusi on mitmeid. Piirkondades, kus ebameeldiva lõhna üle ei ole kaevatud, ei pea sel põhjusel midagi muutma, küll aga on jätkuvalt vaja toota kvaliteetset komposti, mida on võimalik suunata taaskasutusse, mitte jätta lattu. Kuna reoveesette lattu kogumine ehk suutmatus seda taaskasutusse suunata on reaalne probleem ja hais on samuti paljudes Eesti linnades reaalne probleem, siis on hinnanguliselt siiski vaja investeerida 25 miljonit eurot. Üks kodanikuühiskonna aluspõhimõtteid on, et kõik hoiavad oma tegevusmõjud neile kuuluva kinnistu piirides. Alati ei ole see loomulikult võimalik ning sel juhul on abiks, kui seaduses on sätestatud, mis ulatuses üks kinnistuomanik võib mõjutada teist. Käesoleva seaduseelnõuga astume pika sammu kodanikuühiskonna suunas, kus ühed inimesed ei pea põhjendamatult kannatama eluks vajalike teenuste osutamise pärast. Ma palun kolleegidel seda eelnõu toetada! Aitäh!
Suur tänu! Teile on ka hulk küsimusi. Palun, Kalev Kallo!
Aitäh, austatud eesistuja! Lugupeetud ettekandja! Kui ma nüüd kuulasin seda ettekannet, kus räägiti küll põhiliselt väikelinnadest, jättes Tallinna mainimata, ja loen ka tänast Äripäeva, siis minu arvates on korruptsioonilõhn, mis sellest eelnõust tuleb, kordades tugevam kui see lõhn, mis tuleb reovee käitlemisest. Kas te arvate tõesti, et IRL-ile annetatud 10 000 eurot väärib seda, et Tallinna veekasutajate tariifid tõuseksid vähemalt 5–10% ja linnakodanikud maksaksid seda miljonites ja miljonites aastate jooksul kinni?
Aitäh! Palun, Andrus Saare!
Aitäh, hea kolleeg, küsimuse eest! Eks igaüks küsib oma arusaamadest lähtudes ja ka vastab oma arusaamadest lähtudes. Minu jaoks on täiesti vastuvõetamatu, et 60 000 väljaspool Tallinna elava inimese probleeme püütakse pisendada ja suunata ainult ühe linna, pealinna, ainult ühe ettevõtte või lausa ühes kandis elavate inimeste või maaomanike küsimuseks. Ka väljaspool Tallinna on elu. Ka need inimesed, kes elavad Viljandis, Rakveres, Pärnus ja Kohtla-Järvel, on inimesed ja nende huvide peale, nende õiguse peale elada inimväärikat elu, haisuvaba elu tuleb samuti mõelda. Ja need inimesed ongi need, kelle peale mõeldes see eelnõu on kokku kirjutatud. See on, muide, allkirjastatud enne jaanipäeva ja nüüd sügisel üle antud ning kõikvõimalikud muud teooriad jäägu nende väljamõtlejate ja levitajate südametunnistusele.
Aitäh, istungi juhataja! Austatud kolleegid! Sa kindlasti oled lugenud arvamusi, mis selle eelnõu kohta on saadetud. Terviseamet annab oma arvamuses teada, et selle eelnõu maksumus on selgelt alahinnatud ehk see 25 miljonit ei ole piisav. Tuuakse ka näiteid, et ainuüksi Paljassaare reoveepuhastusjaam läheb maksma 50 miljonit eurot. Kas te olete eelnõu autoritega arutanud, mis on tegelik maksumus? Ja ma ei leia teie eelnõust kuskilt ka jooksvate tootmiskulude kasvu, mis on küll välja toodud arvamuse poole peal. Kui suur võiks jooksevkulude kasv olla?
Aitäh küsimuse eest! Küsimuse esimene pool läheb jälle sellesse kanti, et põhiline mure on Tallinn ja Paljassaare. Seda ta ei ole. Ka Terviseameti seisukohas on lähtutud lihtsalt ühe ettevõtte vabalt öeldud numbritest, mis teatavasti n-ö seaduslikus protsessis leiavad selget läbikaalumist ja väga kriitilist hindamist vähemalt Konkurentsiameti menetluses, kui jõutakse niikaugele, et hakatakse tõesti ka tegelikult mingisuguseid suuri summasid kulutama, kuigi vajadust selleks ei ole. Mis puudutab võimalike investeeringute mõju veeteenuse hinnale, siis seda tabelit ei ole küll eelnõu juures, aga eelnõu menetluse käigus on see koostatud, see on täiesti olemas ja tuleb ilmselt arutuse alla teise lugemise käigus või teise lugemise ettevalmistamisel. Siit tabelist saab välja võtta, et kui investeering tehakse Euroopa Liidu toetusega, nii nagu kõik veemajanduse investeeringud on seni tehtud, siis on püsikulude kasv, mida võib oodata, keskeltläbi vahemikus kümme senti kantmeetri kohta. Ma rõhutan siinjuures seda, et isegi arvata ei ole võimalik, et vee puhastamine oleks tasuta – ei ole, selle eest tuleb maksta. Reovee kokkukogumine ja puhastamine ei ole tasuta, selle eest tuleb ka maksta. Samuti tuleb maksta selle eest, et reovee puhastamise tagajärjel tekkiv sete oleks korralikult käideldud, ohutuks muudetud ja uuesti taaskasutatud ehk loodusesse viidud – ka see maksab raha. Raporti koostamise käigus on maaülikooli teadlased lausa välja toonud, et kui vee puhastamise hind on enam-vähem pool selle ettevõtluse kogukulust, siis teine pool võiks olla settekäitlus. Ma arvan, et see on natuke kaugel praktikast ja natuke üle hinnatud, aga igal juhul on settekäitlus seotud kuludega, siin ei ole midagi varjata.
Aitäh! Palun, Viktor Vassiljev!
Aitäh, proua juhataja! Hea kolleeg Kõiv! Eks need puhastusjaamad haisevad igal pool maailmas samamoodi, pole see Tallinna oma sugugi halvem ega parem kui teised, mis mujal Euroopas paiknevad. Sellepärast ehitataksegi need elurajoonidest võimalikult kaugele, sellepärast nad ongi jäätmemaal ja tööstustsoonis. Ainukesed, kes on huvitatud kuja vähendamisest, on ettevõtja, kes on tellinud detailplaneeringu, ja see tuntud projekteerimisettevõte, kes on üritanud joonistada ja kooskõlastada seda planeeringut, kus lausa 48 elamut on joonistatud sanitaarkaitsealasse. Aastal 2010 käidi planeeringut tutvustamas Terviseametile ja see lükati tagasi, aastal 2011 käidi Tallinna Vees ja planeering lükati tagasi. Nüüd on nad otsapidi koos teiega jõudnud Riigikogusse. Järsku avalikustate meile ka, kes on detailplaneeringu tellija ja kes on teostaja?
Aitäh küsimuse eest! Ma arvan, et sellele oleks paslik vastata Tallinna Vee tellitud Soraineni advokaadibüroo advokaadi Allar Jõksi sõnadega, kui ta vastas keskkonnakomisjoni istungil kolleeg Karel Rüütli küsimusele. Karel Rüütli küsis, kuidas mõjutaks eelnõu vastuvõtmine sellel poolsaarel asuvate kinnistute omanikke. Ei, küsimus ei olnud isegi see, kuidas ta mõjutaks, küsimus oli, kas ta annaks neile õigusi ja võimalusi juurde ning parandaks nende olukorda. Advokaadi vastus oli, et ei, neid ta ei mõjuta, neile ta midagi juurde ei anna. Loomulikult ei ole mul igasuguste planeeringute ja muude sääraste asjade koha pealt selliseid teadmisi nagu teil. Mõned asjad kõlavad siin minu jaoks täiesti uudsena, sest me ei ole neid ei keskkonnakomisjoni raporti koostamisel ega ka selle eelnõu ettevalmistamisel ja menetlemisel kuidagimoodi kajastanud või puudutanud.
Suur tänu! Palun, Rainer Vakra!
Aitäh! Austatud ettekandja! Te räägite numbritest, ma räägin siis ka teile statistikast. Isegi kõikidest Eesti haisuprobleemidest on reoveepuhastitega seotud olematu osa ehk 1,8%. Arvuliselt tähendab see, et 943 kaebusest puudutab seda teemat vaid 17. Mul tekib ka küsimus, kuidas me oleme sellise tõesti pseudoprobleemi lahendamiseks nõus kulutama sadu miljoneid eurosid. Vastupidiselt teile ei ole minu jaoks põhjendus, et see on Euroopa Liidu maksumaksja raha. Kas see on teie meelest praegu tõesti Eesti Vabariigi olulisim küsimus, mille lahendamiseks tuleb suunata ka Euroopa Liidu raha?
Mis ma siis ütlen? Ma tõesti imestan, miks sa, hea küsija, arvad, et mujal Eestis inimesi ei olegi, et nende peale ei peagi mõtlema, ainuke mõju ja ainuke huvi on Tallinnal. Ja heita inimestele, kes haisu all kannatavad, ette seda, et nad ei helista mitte keskkonnateenistusele, vaid helistavad vee-ettevõttele, keda nad teavad ja tunnevad ning kust see hais tuleb, helistavad linnavalitsusse, sest nad teavad, kes seal selle eest vastutab, kes peaks selle eest vastutust kandma – ma ütleksin, et neile inimestele seda ette heita on kohatu ja ebaviisakas.
Aitäh! Palun, Marika-Tuus Laul!
Aitäh! Hea ettekandja! Pole väga raske näha selle seadusmuudatuse tegelikke tagamaid. Äripäev kirjeldab, kuidas IRL-i suurrahastajal Margus Linnamäel on tõsine huvi kasutada seda praegu veel sanitaarkaitsetsooni all olevat maad äri- ja elamupiirkonna rajamiseks. Äripäev kirjeldab ka, kuidas vaid paar päeva peale annetust IRL-ile annavad kaks IRL-i ja kaks Reformierakonda kuuluvat Riigikogu liiget üle vastavasisulise eelnõu. Selles mõttes on see tehing siiski äärmiselt läbinähtav. Miks seda siis ikkagi tehakse, kui õiguskantsler on selle vastu olnud ja, ma väga rõhutan, ka Tervisekaitseamet?
Aitäh küsimuse eest! Ma otsapidi natuke juba mainisin seda roosat lehte, aga võib-olla ei maininud piisavalt. Võib-olla on teie küsimus suunatud hoopis Tõnu Kõivule, kellest see roosa ärileht kirjutab? Eks see, mida sealt lugeda võib, näitab lõppude lõpuks ära kogu selle loo kvaliteedi või usaldusväärsuse. Jah, see on südametunnistuse asi, kas 60 000 inimest oma muredega on olulised või mitte. Võib-olla Tartumaal või Jõgevamaal ei ole see probleem nii suur ja te ei pruugi sellega kursis olla, aga tasub sõita Kohtla-Järvele, Rakverre, Pärnusse ja Viljandisse. Ma ei soovita seda teha muidugi mitte praegu – praegu seal ei haise. Haisema hakkab suvel, kui ilmad lähevad soojaks ja aeroobse settekäitluse protsessid hakkavad tööle. Vaat siis tekib seal hais, lehk, mis inimesteni levib. Need inimesed on seal reaalselt olemas, nad elavad seal.
Aitäh! Palun, Karel Rüütli!
... kuja kaugus elamutest üldjuhul 300–500 meetrit.
Aitäh! Hea kolleeg Tõnis keskkonnakomisjonist! Sa oled omamoodi noateral kõndija. Suve alguses tulid sa välja Ülemiste järve avamise teemaga ja nüüd on taas üleval väga sensitiivne teema, mis puudutab veeseaduse muutmist. Laias laastus on tegelikult kõik sinuga nõus, et haisuprobleemi tuleb leevendada, haisu tuleb vähendada ja selle vastu tuleb võidelda. Aga lisaks haisule on veel üks väga sensitiivne asi – need on mitmesugused haigustekitajad, mis muda käitlemisel samamoodi lenduvad. See, et kuja ulatust soovitakse vähendada 5–150 meetrile, on oht eelkõige nendele inimestele, kes peaksid tulevikus hakkama seal lähedal elama. Sakslased on teinud mitmesuguseid teaduslikke analüüse ja seal on ...
Aeg on otsas.
Aitäh, hea kolleeg, küsimuse eest ja viite eest haigustekitajatele! Tõesti, kui me vaatame sellist väga vana direktiivi, nagu on asulareovee puhastamise direktiiv aastast 1991, siis selle artikkel 10 ütleb üheselt: liikmesriigid tagavad, et asulareovee puhasteid, mida rajatakse artiklite 4, 5, 6 ja 7 nõuete täitmiseks, projekteeritakse, ehitatakse, käitatakse ning hooldatakse nii, et nende töö kõikides tavapärastes kohalikes ilmastikutingimustes on piisavalt tagatud. See tähendab tegelikult seda, et aeroobne settekäitlus vajab toimimiseks, selleks, et haigustekitajad hukkuksid ega jõuaks pärast uuesti loodusesse, teatud plusstemperatuuri, mitutkümmend Celsiuse plusskraadi. Seda ei ole võimalik tagada praegugi, kui õues on 3-4 kraadi sooja, rääkimata sellest, kui õues on 3-4 või 20 kraadi külma. Ehk siis settekäitluse kordasaamiseks me ei ole jõudnud veel seda sammu astuda, see samm on meil vaja alles astuda. Ja kui me oleme selle sammu ära astunud, siis me jõuame selleni, millest kolleeg Vassiljev siin otsapidi rääkis, st Euroopas on igal pool reoveepuhastid ja nad käituvad igal pool ühtemoodi. Jah, ma olen ka näinud nii piltide peal kui ka sel suvel ringi sõites ja varasemaltki mitmesuguseid reoveepuhasteid ja ma ütlen, et nendel on üks väga suur erinevus, mis paistab silma – mitte asukoha mõttes, eks nad asuvad ikkagi seal, kuhu nad on rajatud, ega keegi ei hakka neid ümber ehitama või ümber tõstma. Nad paistavad silma sellepärast, et tavapäraselt on seal ümber mingisugused füüsilised tõkked, on rajatud vallid, on haljastus, on midagi sellist, mis ühest küljest hoiab ära puhastitepoolse mõju, kuid teisest küljest võib võtta seda ka nii, et inimese jaoks, kes seal elab või kas või nagu mina sealt mööda sõidab, on visuaalne reostus väiksem. Ja ma tahan siin küsimuse-vastuse raames veel üht asja märkida: ega mina ei arva, et keegi täna või selle seaduse vastuvõtmise järel kipuks reoveepuhasti kõrvale elama minema. Me räägime siin nendest inimestest, kes seal praegu juba elavad, kes ootavad hirmuga suve, sest siis hakkab jälle haisema, jälle ei saa õue minna.
Aitäh! Palun, Valeri Korb!
Aitäh! Hea kolleeg! Ma tulen tagasi komisjoni istungi juurde, kus ma esitasin sulle küsimuse, missugune on valitsuse arvamus. Tahaksin, et see küsimus kõlaks ka siin saalis ja et meie kolleegid teaksid, et valitsus arutas seda teemat, aga kahjuks ei andnud ei jaatavat ega eitavat hinnangut eelnõule, mille sa kirjutasid. Kuidas sa kommenteerid valitsuse arvamust?
Aitäh, hea kolleeg, hea küsimuse eest nii komisjonis kui ka siin! Jah, selle eelnõu juures on paber, mis ütleb: tulenevalt Vabariigi Valitsuse 2013. aasta 24. oktoobri istungil otsustatust teatame, et Vabariigi Valitsus loobub arvamuse andmisest Riigikogu liikmete Peep Aru, Siim Kabritsa, Tõnis Kõivu ja Liisa-Ly Pakosta algatatud veeseaduse ja jäätmeseaduse muutmise seaduse eelnõu 483 kohta. Samas oli tolleks hetkeks teada, mida on meile kõigile ühte paberisse kokku kirjutanud seesama eelnimetatud Soraineni õigusbüroo. Ka oli teada arvamus, et nii Keskkonnaministeerium kui ka Siseministeerium on sellele eelnõule toetust avaldanud. Miks valitsusest seisukoht tulemata jäi? Ilmselt on põhjus see, et eitavat seisukohta nagu ei saanud anda, toetava seisukoha esitamiseks oleks aga olnud vaja hakata uuesti läbi vaatama plaane, mis on järgmist eelarveperspektiivi silmas pidades juba tehtud. Tuleb tunnistada, et soovi, et need plaanid saaks korrigeeritud, meie eelnõu tõesti kannab, ja just selles suunas korrigeeritud, et settekäitluski saaks investeerimismeetmete abil arengutõuke. Olgu siis tegu asula veemajanduse infrastruktuuri arendamise meetme või energiasäästu meetmega – võimalusi on mitu –, põhiline on see, et tõuge tuleks.
Aitäh! Palun, Mihhail Stalnuhhin!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud ettekandja! Mul ei ole nii teravaid küsimusi nagu kolleegidel, mul on pigem sellised täpsustavad. Su kõnes kõlas, et see eelnõu allkirjastati enne jaanipäeva, siin seisab aga tähtpäev 17. september. Ütle palun, mis ajast alates on meil jaanipäev septembri teises pooles! Tegelikult see muidugi küsimus ei ole. Mul on hoopis teine küsimus. Tavaliselt, kui hakatakse kõrgelt tribüünilt rääkima 60 000 inimese huvide kaitsest, siis pannakse sellele fraktsioonide või Vabariigi Valitsuse allkiri. Sellele eelnõule allakirjutanute hulgas on lihtsalt kahe fraktsiooni neli liiget. Ehtne tankiekipaaž – neli tankisti, kuskil hulgub ehk koer ka veel. Miks fraktsioonid ei võtnud selle eelnõu esitamist enda peale?
Hea kolleeg! Kõigepealt sellest, miks sai selgelt viidatud, et allkirjastamine toimus enne jaanipäeva. Aga just siis see toimus. Ent enne jaani olid meil siin pikad istungid ja suured vaidlused PGS-i üle, kired olid lõkkele löönud ja algatajate arvates oleks jäänud vale mulje, kui me oleks selles kiremöllus vaikselt oma eelnõu üle andnud. Seda soovi ei olnud. Pealekauba, ega suve jooksul ei oleks midagi otseselt ka toimunud. Kuigi tagantjärele mõeldes võib öelda, et võib-olla oleks see nende inimeste jaoks, kes suve läbi haisu kannatasid, olnud hea märk. Aga neid sai teavitatud teisel moel. Tahan rõhutada üht asja. Me oleme ajakirjandusest lugenud kahte fakti, mis on eraldi võetuna tõesed – millal anti eelnõu üle ja millal keegi kellelegi midagi annetas. Aga nende faktide kokkupanek on meelevaldne ning jätab kõigest negatiivse ja vale mulje. Miks esitasid selle eelnõu neli rahvasaadikut, mitte 40 või veel enamad? Miks ei esitanud seda mõlemad fraktsioonid? Kahjuks pean tunnistama, et see probleem puudutab Eestis ikkagi selget vähemust. 60 000 inimest on väga suur hulk, aga see ei ole 600 000, see ei ole 1 300 000. See ei ole kogu Eesti probleem. Me saame sellest väga hästi aru. Aga eriti need rahvasaadikud, kes on siia allkirja andnud, saavad väga hästi aru, et see on probleem, mis vajab lahendamist. Inimesed küsivad nende käest ja neid, kelle käest küsitakse, on tegelikult siin saalis veel. Aga me tahtsime piirduda koalitsioonisaadikutega. Andke andeks, teise poole kolleegid!
Aitäh! Palun, Viktor Vassiljev, teine küsimus!
Aitäh, proua juhataja! Hea kolleeg Kõiv! Ega keegi meist ei poolda haisu ega taha elanikke lämmatada, ainult et meie kõigi elutegevuse produkte on seal kanalisatsioonis. Kui te ei räägiks sanitaarkaitseala vähendamisest, siis läheks asi ludinal läbi, aga millegipärast on projekt seotud just nimelt sanitaarkaitsealaga. 48 elamut! Ja te olete juba tuntud sanitaarkaitsealade vähendaja. Kui te Ülemiste järve sanitaarkaitseala tahtsite vähendada, lõppes lugu sellega, et Tallinna Vesi kutsus teid külla Inglismaale, et te vaataksite, kuidas seal veereservuaarid on kaitstud. Te käisitegi seal ära, Riigikogu liikmena ilmselt, ja me tahaksime ka kuulda teie vahvatest seiklustest Inglismaal. Mida te seal nägite ja mida teada saite? Praegu on teil võimalus kahe minuti jooksul meile seletada, kuidas Inglismaal see värk oli.
Hea küsija! Mina küll ei arva, et mul ainult kaks minutit aega on. Mul on isegi rohkem aega sellele toredale küsimusele vastata, aga ma kardan, et juhataja võib mind ühel hetkel katkestada, sest konkreetselt veeseaduse ja jäätmeseaduse muutmise seaduse eelnõu see ei puuduta.
Jääme ikka seaduseelnõu juurde, tõesti!
Täpselt, jääme eelnõu piiresse! Aga mis puutub küsimuse algusse, siis ma olen kohtunud eraldi Eesti Vee-ettevõtete Liidu liikmetest vee-ettevõtete juhtidega ja osalenud ka nende õigusloome töörühma koosolekul. Küsisin nende käest mitmel korral, et kui teile kuja vähendamine ei meeldi, sest see sunnib teid liiga palju kulutusi tegema, siis pakkuge välja mõni teine meede, millel oleks sama suur mõju teie tegevusele nii tehnoloogiatesse investeerimisel kui ka haisu vähendamisel. Pakkuge see välja, kirjeldage seda – võib-olla see ongi parem. Ma ei ole saanud mitte ühtegi alternatiivset pakkumist, ainsatki ettepanekut teha midagi muud ei tulnud. Minu jaoks ei ole see lahendus, et ärme teeme midagi, lihtsalt ütleme, et võiks teistmoodi olla. Mulle tuleb meelde, mida sellesama raporti koostamise käigus ütles üks Keskkonnaministeeriumi ametnik ühel seminaril. Ükski vee-ettevõtja talle vastu ei vaielnud. Tema sõnum oli, et vee-ettevõtjad panid oma territooriumi ümber võrkaia peale seda, kui riik otsesõnu nõudis, et see tuleb panna. Kahjuks peab tunnistama, et me peame selgelt ütlema, et nii peab olema, mingi tulemus peab olema saavutatud. Ja siis see saavutatakse, muidu suure tõenäosusega mitte. Seda tahan lõpetuseks heale kolleegile ka öelda, et ei kuja ega sanitaarkaitseala vähendamisest veehoidla puhul juttu ei olnud. Jutt oli selle režiimi muutmisest, sest me ei kaitse veehoidlat mitte inimeste eest, me lihtsalt kaitseme meie ühist joogiveekogu.
Palun, Tarmo Tamm!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud ettekandja! Ma ei saa kuidagi aru, kuidas kuja vähendamine vähendab haisu. Minu loogika ütleb vastupidist: kuja suurendamine vähendab haisu. Kas ma olen millestki valesti aru saanud? Ehitamine sanitaartsooni ei ole ju kohustus, see on võimalus. Eestis ei ole maapuudust. Või on see kohustus?
Aitäh! Loomulikult ei kuja vähendamine ega suurendamine muuda haisu tugevust. Hais tekib teatud tehnoloogilises protsessis. Küsimus on selles, kas me laseme tal lihtsalt õhku levida või püüame kinni. Kuja vähendamine sunnib vee-ettevõtjaid investeerima sellesse, et hais ehk siis tekkinud gaas kinni püüda ja kasulikult tööle panna. Pärast selle investeeringu tegemist kaob vajadus praeguse suure kuja järele, saab hoopis väiksemaga hakkama. Rõhutan uuesti: kogu eelnõu ei teeni mitte tulevaste elanike huve, nende inimeste huve, kes tahaksid kuskile elama kolida. Maad on tõesti Eestimaal küllalt. Eelnõu on suunatud kaitsma nende inimeste õigusi ja huve, kes juba elavad kanalisatsiooniehitise läheduses – mitte päris külje all, vaid veidi kaugemal.
Aitäh! Palun, Kalle Jents!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea ettekandja, ma tahan sind tänada ja sulle tunnustust avaldada, et sa oled aastaid selle probleemiga tegelenud. See eelnõu on nüüd pikaajalise töö esimene tulemus või otsene katse seaduse abil olukorda muuta. Mul on natukene kahju, et peame saali teiselt poolelt kuulma ironiseerivaid küsimusi. Näiteks võib tuua Rainer Vakra küsimuse, kelle arvates see on pseudoprobleem. No Viljandis on see ikka aastaid olnud väga tõsine probleem ja ma arvan, et ka teistes linnades, Tallinn välja arvatud. Selle tõsidust näitab kas või asjaolu, et tublid sotsiaaldemokraadid on koos Isamaa ja Res Publica Liiduga Viljandi koalitsioonileppesse pannud punkti, et see probleem vajab lahendamist. Mul on sulle konkreetne küsimus. Komisjonis sotsiaaldemokraadid hääletasid eelnõu vastu. Kumb siis rahvale puru silma ajab, kas Viljandi sotsiaaldemokraadid või siinsed Toompeal? Kuidas sulle tundub? Kahjuks ei ole asjaosalisi saalis, nii et ma ei saa otse nende käest küsida.
Aitäh, hea kolleeg, selle küsimuse eest! Seda on muidugi keeruline hinnata enne, kui on otsused ka siin saalis tehtud ja näha, kes mida arvab ja kes kuidas otsustab. Seni on, jah, sotsiaaldemokraadid väljendanud komisjonis pigem vastuseisu eelnõule. Avalikkuse ees on seda eelnõu halvustanud ja inimeste probleemi olematuks pidanud küll ainult sotsiaaldemokraatide nimekirjas kandideerinud Rainer Vakra. Aga teie küsimus on väga kohane. Ühe suure tõuke selle teemaga tegelemiseks andis 2011. aasta septembris – kui ma ikka õigesti mäletan – eetris olnud "Ringvaate" saade, kus Jüri Muttika rääkis sellest, et Viljandi folgi ajaks keeratakse hais n-ö kinni ehk peatatakse tehnoloogiline protsess. Pärast pidu aga pannakse see viljandlaste kurvastuseks endisest suurema intensiivsusega tööle. Selle küsimuse valguses võibki öelda, et kui tallinlased folgile tulevad, siis tehakse õhk nagu puhtaks. Kurb lugu!
Aitäh! Rein Randver, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea kolleeg! Selge see, et küsimusega tuleb tegelda ja minu ettepanek on, et tegeleme selle kuja meetritega ehk 300-meetrise kuja probleemiga. Mis puutub sellesse, mida keskkonnakomisjon teinud on, siis me koostasime selle teema käsitluse kohta raporti ja seal on nenditud, et on vaja regionaalsete reoveekäitlusjaamade võrgustiku uuringuid. See loogika läheb kokku seadusloome hea tavaga, mille kohaselt enne tehakse sotsiaal-majanduslikud analüüsid ja siis prognoositakse, kuidas eelnõu või mõni säte võib mõjuda. Mis sa selle kohta ütled? Praegu on tegu konkreetsete summadega ja on teada, et me ei pruugi seitsme aasta perspektiivis, uuel finantsperioodil selle töö tegemiseks raha saada. Mis sa sellest ettepanekust arvad, et enne analüüsid ja pärast eelnõu?
Aitäh, hea kolleeg! Tegelikult on meil üks uuring ja analüüs tehtud. Selle tegi keskkonnauuringute keskus juba aastal 2010 ja oma ettekandes ma seda ka mainisin. See uuring ütlebki, et settekäitluse probleemi lahendus on regionaalsete reoveekäitlusjaamade võrgustiku rajamine. Haisuraportis on selle kohta ka skeem olemas. On tehtud võimalike asukohtade esialgne variant, kus ja kuidas need jaamad võiksid paikneda. Praegu on aasta 2013 ja kui meil seda raportit ei oleks, siis ei oleks ka eelnõu ja vahest me sel teemal üldse ei arutaks. Tegelikult oli raport mõeldud ka selleks, et tehtud uuringut võimendada, sellele jõudu juurde anda. Praeguse eelnõu mõte ongi, et see on üks osa tervikettevõtmisest, mis toetab protsesse, mis peavad igal juhul edasi arenema. Mina ei usu, et järgmise eelarveperspektiivi, aastate 2014–2020 vahenditest selle probleemi lahendamiseks toetust ei saa. Küllap me teeme kõik selleks, et me saaksime selle toetuse. Ja meile mõlemale on teada, et Keskkonnaministeerium tegeleb asjaga, sotsiaal-majandusliku uuringu läbiviimise taotlus on juba esitatud ja ilmselt selle toetuse ka saab. See annab veel ühe sisendi probleemi terviklikuks lahendamiseks. Need ettevõtmised ei ole omavahel vastuolus, pigem täiendavad üksteist.
Rainer Vakra, palun!
Aitäh! Austatud ettekandja! Kui me loeme selle eelnõu eesmärki, siis näeme, et muudatusettepanek tugineb Riigikogu keskkonnakomisjoni raportile. Me teame, et see raport on sündinud teie eestvedamisel, seega teie kaudselt selle eest vastutate. Ja teame ka vanasõna, et kes maksab, see tellib muusika. Seetõttu jääb mulle arusaamatuks, kuidas te saate seda raportit vaat et sõna otseses mõttes pühaks piibliks pidada. Teisalt te räägite, et siin saalis tuleb arvestada ka väikeste kohtade eripära. Ma ei tea, kas mulle tundub või ma olen siin pea kahe aasta jooksul valesti aru saanud, et teie olete see, kes pidevalt heidab ette, kui siin saalis tegeldakse ühe omavalitsuse küsimusega, eriti kui see puudutab pealinna, et miks me lahendame ühe linna küsimusi Riigikogu saalis. Nüüd ma aga näen, et mõned kolleegid aplodeerivad, kui me lahendame siin suures saalis Viljandi küsimust. Kas te oskate mulle seda seletada või olen ma millestki valesti aru saanud?
Aitäh! Siin nagu ei olnudki küsimust. Ilmselt ma pean sinu jaoks, hea kolleeg, veel üle kordama, et see ei ole ainult Viljandi probleem. See on ka Pärnu probleem, see on ka Rakvere probleem, see on ka Kohtla-Järve probleem, nagu teab kolleeg, kes otse sinu ees istub. See on Eestis vähemalt 60 000 inimese probleem. See ei ole minu jaoks vähetähtis ja usun, et siin on saalis veel palju kolleege, kelle jaoks see ei ole vähetähtis probleem. Ent ilmselt on ka mõni, kes seda tähtsaks ei pea. Midagi pole parata, nii on.
Karel Rüütli, palun!
Aitäh! Minu arvates tähendab kuja vähendamine selgelt inimestele väga suurt riski, isegi ohtu tervisele. USA keskkonnakaitse agentuuri andmetel levivad haigustekitajad töötlusjaamade läheduses peamiselt kahel viisil: koos veega või läbi õhu. Veetöötlusjaamade kinniehitamine ei välistaks täielikult kumbagi nendest võimalustest, küll aga suurendaks kuja vähendamine ohtu, et haigustekitajad jõuavad inimesteni. Patogeenid peaksid läbima lühema tee ning jõuaksid inimesteni suuremas kontsentratsioonis. Saksamaal on puhastitel, mis on seotud vähem kui 100 000 inimesega, kuja suurus 300 meetrit, kui tegu on rohkem kui 100 000 inimesega, peab elamute ja avalike hooneteni olema vähemalt 500 meetrit. Kas Saksamaal, kus uuringuid on teinud teadusinstituudid, on ilmaasjata kehtestatud sellised nõudmised kuja kohta?
Aitäh küsimuse eest! Kõigepealt peab reovee puhastamise puhul kindlaks tegema, millises protsessis on ohtlike ainete või haigustekitajate leviku, õhku pihkumise tõenäosus kõige suurem ja kus neid üldse tekib või pihkub. Ja kui me seda vaatame – sellest oli meil komisjoniski pikemalt juttu ja selle kohta tasub ka haisuraportist lugeda, et end asjaga rohkem kurssi viia –, siis näeme, et kõige suurem oht peitub settekäitluses. Küsimus on pihkumises, mis leiab aset eriti siis, kui on avatud settekäitlus ehk siis avatud platsi peal toimub aeroobne käitlemine. Oht tekib just siis, kui see protsess ei toimu nõuetekohaselt ja haigustekitajad satuvad koos mudaga, millest on kompost toodetud, põllu peale, tagasi loodusesse. Nii tekib oht inimesele. Hea kolleeg, me käisime sinuga koos eelmisel nädalal Eesti Keskkonnauuringute Keskuse Suur-Sõjamäe kesklaboris. Keskkonnakomisjon tegi sinna väljasõidu. Seal meile öeldi ju väga selgelt, et nad on analüüsinud reoveesettest toodetud komposti, kui see on juba tagasi loodusse viidud, ja avastanud kohapeal päris mitmetel juhtudel patogeene, ohtlikke aineid, mida ei tohiks olla. See probleem on olemas ja seda ei hoiaks ära mitte see, kui me suurendaksime kuja veel 200 meetri võrra, vaid selle hoiab ära see, kui me investeerime uude tehnoloogiasse ja teeme ka aunkompostimist korralikult. On teada näited selle kohta – eriti puudutab see väiksemaid puhasteid –, kus aunkompostimise puhul kasutatakse vähemalt tugiaine puhul varjualust, et sajuvesi sellele peale ei sajaks, alandades temperatuuri, suurendades niiskusesisaldust ja halvendades kogu protsessi käiku. See lahendus muidugi sobib väiksemale asulale, mille puhul metaanitanki maht oleks nii väike, et seda ei ole mõtet teha. Võimalusi on erinevaid, aga põhisiht on, et reoveesete peab olema kvaliteetselt käideldud ja ohutu. Kui see on enne taaskasutusse viimist täiesti valmis ja korrektselt käideldud, siis ei ole vajadust ka suurte kujade järele. Ka Saksamaal on kujasid, mis on alla 200 meetri ja isegi veel väiksemad. Nende kohta on keskkonnakomisjonile kirju saadetud ja konkreetselt kirjeldatud ühte või teist olukorda. Nii et näiteid on erinevaid, olgu tegu Saksamaa, USA, Austria, Soome, Hispaania või Rootsiga. Meie peame siin Eestis mõtlema eelkõige oma inimeste peale.
Mihhail Stalnuhhin, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud ettekandja! Esimeses küsimuses tundsin huvi, miks kirjutas alla neli koalitsiooni esindajat, mitte kaks fraktsiooni. Sain vastuse, et rahvahulk, keda see puudutab – 60 000 inimest –, ei ole piisav. Sellest võib aru saada, et teatud olukorras läheb rünnakule üle 50 inimese, kaks fraktsiooni korraga, aga kui on tegemist teatud rahvahulgaga, mis on mingist normist väiksem, siis ründab tankiekipaaž. Iseenesest väga huvitav loogika. Ma arvan, et ajakirjanikud leiavad kergesti selliseid seaduseelnõusid, millel on kahe fraktsiooni allkiri ja mis puudutavad paarisaja või tuhande inimese huve. Minu küsimus ongi, milline on see norm. Mis arvust alates kirjutavad alla mitte rahvasaadikud individuaalselt, vaid kaks fraktsiooni? On see 70 000, 100 000, 300 000?
Aitäh, hea kolleeg, küsimuse eest! See keris ja keris ja lõpuks tuli täitsa ootamatu lõpp. Ma ei oska vastata, mis see number peaks olema või võiks olla. Mul on hea meel, et teie ei pea neid 60 000 inimest, on neid palju või vähe, olematuteks. Nad on reaalselt olemas ning nende huvid vajavad esindamist, neile tuleb tagada inimväärne elu. Aitäh teile selle suhtumise eest!
Siim Kabrits, palun!
Aitäh, hea istungi juhataja! Hea ettekandja! Mina pean tunnistama, et mina eelnõu esitajana kirjutasin sellele alla eelkõige Viljandi elanike pikaajalisi muresid silmas pidades. Ma ei ole kunagi kohtunud Margus Linnamäega ega arutanud Paljassaare reoveehaisu teemat. Küsimus sulle, hea Tõnis: kas sina oled kunagi kohtunud Margus Linnamäega ja arutanud Paljassaare reoveega seotud küsimusi?
Aitäh, hea kolleeg, küsimuse eest ja selgituse eest, miks sina oma allkirja juba enne jaanipäeva andsid! Aga sulle vastates saan öelda sama, mida sinagi. Mina ei ole sinu nimetatud isikuga kohtunud ega temaga seda eelnõu mitte mingil moel arutanud.
Tarmo Tamm, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud ettekandja! Olen teiega nõus, et haisuprobleem on olemas nende inimeste jaoks, kes on oma elamu ehitanud reoveepuhasti lähedusse, seda ka näiteks Põlvas. Aga probleemi lahendus ei ole kindlasti kuja vähendamine. Milline on seos Euroopa Liidult saadava võimaliku raha ja kuja vähendamise vahel?
Aitäh küsimuse eest! Eesmärk ei ole tegelikult mitte kuja vähendamine. Reoveesette käitlus tuleb muuta nii kvaliteetseks, et suurt kuja pole vaja. Tuleb tarvitusele võtta mitmesugused meetmed, et kõnealuse protsessi mõjud, sh ka keskkonnahäiring ei väljuks väiksema ala piirest. Seega teie küsitud seose puhul on oluline, et meil on vaja oma settekäitlus igal pool Eestis, mitte ainult Põlvas, vaid ka teistes siin juba nimetatud ja veel nimetamata reoveepuhastusjaamades kõrgele tasemele viia. Ning meil on võib-olla tähelepanu alt täiesti välja jäänud väiksemad puhastusseadmed, mis on halvasti teadvustatud probleem Eestis. Ka mitmed pisema kui 10 000 inimekvivalendi suuruse reostuskoormusega puhastusseadmed ei tööta hästi, sealne muda käitlus ei ole päris selline, nagu olema peaks. Mis me siis ütleme? Ütleme, et probleem on liiga väike, et kuidagimoodi silma paista ja panna meid lahendust otsima. Aga reoveekäitluses on võimalik väikeste seadmete probleem lahendada ka nii, et me teeme regionaalsete reoveekäitlusjaamade võrgustiku. Kuskile ühte või kahte kohta maakonnas viiakse reoveesete kokku, muu hulgas ka väiksematest puhastusjaamadest, ja tagatakse nii väiksemate jaamade protsessi kvaliteetsus. Samuti tagatakse regionaalses jaamas vajaliku sette piisav maht, et seal saaks kasutada metaanitanki ja tänapäevaseid tehnoloogiaid muda käitluseks.
Jüri Morozov, palun!
Aitäh, härra juhataja! Hea ettekandja! Enne te ütlesite, et vee-ettevõtjate huvi on kesine, pole tehtud ühtegi ettepanekut seaduseelnõu kohta. Üle-eelmisel nädalal, kui oli koos Eesti Vee-ettevõtete Liidu üldkoosolek, tehti seal minu teada konkreetne ettepanek, mille sisu oli selline: võtta kuja vähendamise nõue seaduseelnõust välja ja panna paika konkreetne kuupäev, millal peaks kogumisväljakud kinni ehitama. Kas see info on vale?
Aitäh, hea kolleeg, küsimuse eest! Ei, see informatsioon ei ole vale. Teie viide minu ütlemisele ei olnud küll päris korrektne. Ma olen küsinud Eesti Vee-ettevõtete Liidu ja selle liikmete käest, mis võiks kuja vähendamise asemel olla alternatiivne meede nende mõjutamiseks. Nad ei ole midagi välja käinud. Nad on küll tõesti kirjutanud kirja ja pakkunud mitmesuguseid asju, millele teiegi viitasite. Nad on tellinud ka Soraineni advokaadibüroost analüüsi, mis räägib 19 leheküljel juristi pilgu läbi sellest, et eelnõu mõned sätted on kaheldava väärtusega ja võiks olla kuidagimoodi paremini sõnastatud jne. On selge, et raha eest advokaadi käest arvamusi tellida on alati võimalik, aga mina ütleks, et ka sellest advokaadibüroo arvamusest on võimalik leida kohti, mille abil annab seda eelnõu paremaks teha, muuta sõnastust nii, et normid, eesmärgid ja kohustused saaks ettevõtjate jaoks selgemalt kirja. Seda on plaan ka teha. Me kindlasti arvestame nii Eesti Vee-ettevõtete Liidu, Eesti Linnade Liidu, Eesti Maaomavalitsuste Liidu kui ka mitmete teiste ettepanekutega, mis meile on juba tulnud ja mida me ilmselt ka edaspidi saame.
Rannar Vassiljev, palun!
Aitäh! Mulle jääb arusaamatuks, miks üritatakse need, kes ei toeta kuja vähendamist, tembeldada inimesteks, kes ei soovi reovee puhastamisega kaasnevaid mõjusid vähendada. Kas sa oled mõelnud sellise kompromissi peale, et jätta kuja vähendamata, aga üritada reoveepuhastusjaamad kinni ehitada?
Aitäh küsimuse eest! Tegelikult eelnõus ei ole nõuet, et puhastid tuleb kinni ehitada. On ettepanek sätestada, et tiheasustusega alal on üle 10 000 inimekvivalendi suuruse reostuskoormusega reoveepuhastites lubatud setet käidelda ainult kinnises mahutis – see on üks võimalus –, hoones – teine võimalus – või muul viisil. See on kolmas, avatud võimalus, mis hoiab ära keskkonnahäiringu levimise üle kuja piiride. Reoveesette käitlemisel hoones tuleb ventilatsiooniõhk puhastada, nagu välisõhu kaitse seaduses ette nähtud. Muidugi me võime küsida, miks seda juba sätestatud ei ole. See oleks hea küsimus, aga kelle käest me küsime? Võib minu käest küsida, ent mina ei oska vastata, miks seda tehtud ei ole. Mina tean, et inimesed kannatavad haisu käes ja küsivad, millal ometi midagi ette võetakse. Ma näen meediaväljaannetest (nt Virumaa Teataja, Pärnu Postimees, Sakala või Põhjarannik), et ajakirjanikud kirjutavad, et hais on, aga sellega tegelemine jääb vähese tahte taha. Kes kirub linnavalitsust, kes saadab kurje sõnu vee-ettevõtte suunas. Probleem on lahendamata. Mina näen selles kuja vähendamise vastu võitlemises selget suhtumist, et kõik muud nõuded laseks rahulikult samal moel edasi elada, aga see kuja vähendamise säte ei laseks. Järelikult see ei tohi tulla. Aga sel juhul ka midagi ei muutu.
Lembit Kaljuvee, palun!
Aitäh, härra juhataja! Hea ettekandja! Minu arusaamise järgi on lausa vale, et see eelnõu ainult 60 000 inimest puudutab. Kui see seaduseks saab, siis mõjutab see pea kõiki Eesti elanikke, vähemalt neid, kellel on tsentraalne veevarustus. Tegelikult enamik Eesti inimesi kaotab, sest vesi läheb kõigile kallimaks, ja tunduvalt kallimaks. Kes on võitjad? Võitjad on need 60 000, kes tunnevad natuke vähem lõhna, peavõidu aga saab arendaja, kes toimetab nende seadmete lähedal, on need siis Tallinnas või Viljandis. Oleks siiski aus rääkida, kelle probleeme me lahendama hakkame – kas nende 60 000 inimese omi, ühe või mitme arendaja omi või enamiku Eesti inimeste probleeme. See osa ettekandes on puudu. Miks?
Hea küsija! Me mõlemad oleme juba nii vanad küll, et mäletame valikut, mis oli Eesti valitsuse, Riigikogu ja teiste poliitikute ees umbes 15 aastat tagasi. See valik oli väga lihtne: kas investeerime keskkonnaprojektidesse või ei investeeri? Kas puhastame joogivee ära või joome edasi seda roostest vett, mis meie kodudesse mööda vanu katkisi torusid jõudis? Kas kogume reovee kokku või juhime selle otse jõkke nii nagu seni? Kunagine Tartu linnapea Toomas Mendelson ütles, et Tartu linna reovesi ei ole mitte Tartu probleem, vaid Narva probleem, sest see vesi voolab sinna. Saan aru, et tal on mõttekaaslasi, aga mina arvan, et see ei ole õige. Me oleme investeerinud ühiselt selleks, et joogivesi puhtaks saada ja reovesi kokku koguda, nüüd ei tohiks öelda: ah, mis sest siis on, las läheb loodusesse selle kompostiga natukene neid haigustekitajaid, ega see minu juures ei juhtu, mina olen eemal ja minu ümber on kõik korras, et kuskil on probleeme, see mind ei huvita. See ei ole õige suhtumine. Ei ole õige lähenemine, et me ei muretse selle pärast, kui mingi sektori probleemid jäävad lahendamata, kuna inimeste arv, kes sellest kasu saaksid, on liiga väike. Muuseas, nemadki peaksid hiljem vee- ja kanalisatsiooniteenuse eest rohkem maksma. Keskkond on üks märksõna, mida me ei tohi ära unustada. Tuletame veel kord meelde, et reoveepuhastisse jõuab kokku kõik see, mida me täiesti kontrollimatult kanalisatsiooni laseme. Vee-ettevõtjal on kohustus sellest täiesti kontrollimatust sisendist teha kontrollitud kvaliteediga väljund. On kaks väljundit: üks on heitvesi, mis läheb otse loodusesse, teine on settest toodetud kompost, mis jõuab samuti loodusesse. Vee-ettevõtjatel on väga vastutusrikas ülesanne täita ning meie peame neid selles toetama ja rõhutama, et selle kõige juures ei saa ka nende inimeste huve unustada, keda kogu see tegevus praegu kahjustab, kellel pole võimalik elada inimväärset elu.
Rein Randver, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea kolleeg! Enne sa ütlesid, et 2010. aastal tehti üks uuring. Küllap sa, Tõnis, nõustud minuga, et reoveekäitlusest on ülevaatlik pilt ikkagi Keskkonnaministeeriumil. Ma rõhutan veel kord, et niisugust uuringut, mille puhul oleks arvestatud ka sotsiaal-majanduslikku faktorit, tehtud ei ole, ja seepärast on küllaltki raske seda eelnõu menetleda. Aga nüüd minu küsimus. Olen aru saanud, et kujade mõte on võimalike ekstsesside korral ära hoida oht inimeste tervisele. Miks soovitakse selle eelnõuga inimese tervis rohkem ohtu seada, vähendades kuja suurust?
Me ei sea inimeste tervist ohtu, vaid me motiveerime vee-ettevõtjaid investeerima selleks, et nende tegevuse mõju oleks väiksem. Ja kui nende tegevuse mõju on väiksem, siis pole suurt kuja vaja. Ning minu arvates ei saa seda Eesti Keskkonnauuringute Keskuse tehtud uuringut vaadata lahus Keskkonnaministeeriumist. Selle uuringu tellimine oli Keskkonnaministeeriumi samm ja kogu uuring keskenduski mitte niivõrd tehnoloogilisele poolele, kuivõrd just sotsiaal-majanduslikule poolele. Kokkuvõttes moodustab see hea terviku.
Imre Sooäär, palun!
Aitäh, hea juhataja! Austatud ettekandja! Nii opositsiooni kui koalitsiooni küsimustest on selgeks saanud, et haisuprobleem Eestis teatud kohtades eksisteerib. Aga kas eelnõu algatajad on mõelnud ka sellele, et võib-olla tuleks probleemile läheneda rohkem lokaalselt või tekkepõhiselt? Võib-olla me dimensioneerime asja üle, kui kogu Eestit puudutavat seadustikku ühe lati järgi muudame. Näiteks ühe suurima Eestis reoveepuhastusseadmetega tegeleva firma Schöttli andmestikust selgub, et võrreldes Nõukogude ajaga on inimeste veekasutus Eestis vähenenud kaks kuni kolm korda, kuna on säästlikumad WC-potid ja vesi on kallimaks läinud. Kasutatakse lihtsalt vähem vett ja seega tekib vähem ka reovett. Kas on mõeldud, et võib-olla on see rohkem lokaalne probleem?
Aitäh! See on väga hea küsimus ja väga õige tähelepanu juhtimine. Annan sellele kaheosalise vastuse. Oleks väga lihtne vastata, et eelnõus ongi välja pakutud kolm võimalust: kas käidelda reovett kinnises mahutis – selle puhul on mõningad tehnoloogilised võimalused –, hoones või muul viisil. Too "muu viis" tähendabki seda, et lõppude lõpuks saab vee-ettevõtja ise otsustada, mida ta kohalikke olusid silmas pidades kõige otstarbekamaks peab. Muidugi kehtivad seejuures selged reeglid, mis hoiavad ära keskkonnahäiringu levimise üle kuja piiride. Teine osa vastusest olekski tõdemus, et muidugi tuleb tunnistada seda, et inimesed on hakanud vett säästma, seda vähem tarvitama. See on üldiselt väga tervitatav, ainult mitte vee-ettevõtja poolt vaadatuna. Vee-ettevõtja jaoks tähendab see kahte asja. Esiteks käibe vähenemist ja teiseks seda, et vett kasutatakse küll vähem, aga kogu seda keemiat, mida koduses majapidamises ja üldse kasutatakse, on jälle tunduvalt rohkem. Seega reovesi, millega käitlejal tuleb tegelda, muutub iga aastaga n-ö rammusamaks ja käitleja probleem keerulisemaks. Selgi põhjusel muutuvad lahtised aeroobse käitlemise platsid ehk aunkompostimise kohad iga aastaga aina enam sobimatuks. Asjata pole Tartu Ülikooli, maaülikooli ja tehnikaülikooli teadlased haisuraporti koostamise käigus kinnitanud, et aunkompostimine on iganenud tehnoloogia. Muu Euroopa ehk meie arenenumad naabrid pole seda tehnoloogiat juba aastakümneid kasutanud, sest esiteks, see tekitab haisu, ja teiseks, selle protsessi kvaliteeti ei saa kontrollida ning nii ei pruugi tulemus alati ohutu olla. Ma ütlen, et lõppkokkuvõttes on eelnõust abi ka vee-ettevõtjatele nende ees seisvate probleemide lahendamisel. Küllap nad saavad sellest ka aru, kui nad esimesest emotsioonist üle saavad.
Lembit Kaljuvee, palun!
Aitäh, härra juhataja! Hea ettekandja! Kindlasti on hais probleem, aga ei vee-ettevõtete liit, Terviseamet, linnade liit, maaomavalitsuste liit ega meie valitsus pole seda eelnõu heaks kiitnud. Miks ikkagi, kui see on väga hea eelnõu? Lang on siin vahel väitnud, et reformierakondlaste eelnõud on kõik väga head. Järsku on liiga vara ja liiga kallis see kõik käivitada? Meil on ju sadu või tuhandeid probleeme. Lisaks tahame inimeste käest võtta nii palju raha, et see probleem lahendada. Vahest on liiga vara ja sellepärast need liidud ja ettevõtted ei toeta teid?
Tänan tunnistamise eest, et hais on probleem! Kui vähemalt see siin saalis toimuva arutelu vili on, siis olen rahul. Jah, loomulikult on võimalik öelda, et üleminekuaeg ei ole mitte kümme aastat, vaid 20 aastat. Aga nõnda me tegelikult ütleme, muu hulgas ka endale, et kui tegu on vaid mingisuguse osaga inimestest, siis nende mured ja probleemid meid väga ei huvita. Lisaks vaikime maha reoveesette käitlemisega seotud probleemid ja kinnitame, et tegeleme nendega kunagi hiljem. Ehk siis opositsiooni kõnepruuki kasutades: me tegeleme sellega kunagi siis – ehk järelikult peale aastat 2020 –, kui me peame oma raha eest seda kõike tegema. Jah, seegi on võimalik. Muidugi ma ei arva, et me pärast 2020. aastat sentigi Euroopa Liidust ei saa. Vaevalt meil nii hästi hakkab minema, et me netomaksjaks saame. Aga toonitan, et probleemide lahendamise edasilükkamine neid ei kõrvalda. Väga tihti edasilükkamine ainult võimendab probleeme ja muudab nende lahendamise kokkuvõttes kallimaks. Seepärast ma ei arva, et me peaksime plaanist loobuma. Viis või kümme aastat on tegelikult väga pikk aeg, me ei tohiks saata inimestele sõnumit, et kannatage veel määramatu aeg, esialgu midagi ei muutu. Ma ei ole sellega nõus.
Imre Sooäär, palun!
Aitäh, hea juhataja! Austatud ettekandja! Aeg sai otsa, mul on küsimuse teine pool ka veel. Oma vastusega jõudsid sa tegelikult sinna, kuhu ma tahtsin välja jõuda: tõdemuseni, et probleem on piirkonniti erinev ja ka lahendused võivad olla lokaalsed. Praegu on meil põhimõte, et puhastatud reovee kohta kehtivad teatud nõuded ja kui miskit on üle normi, siis tulevad väga karmid trahvid peale. Kas ei saaks seda haisuteemat käsitleda nii, et kui näiteks Viljandis on ilmselgelt probleem, nagu siin välja on tulnud, siis mõõdaks nende lendlevate ainete hulga õhus ära ja määraks vastavalt trahvid? Kohalik vee-ettevõte on ju kohustatud reovett nii käitlema, et õhk oleks puhas. Milleks lajatada kõigile uued reeglid peale, kui saab valida lokaalse lahenduse, et kohalik käitleja peab garanteerima õhu puhtuse selles piirkonnas? Mida te sellest variandist arvate?
Aitäh küsimuse eest! See võimaldab seda probleemi natuke sisulisemalt lahti rääkida. Sellise variandi puhul me paneksime kogu mure kõrvaldamise raskuse ainult nende konkreetsete vee-ettevõtete peale, kus see probleem on. Ja siis saaks lahenduse ainult kitsalt see häda, et keskkonnahäiringuna hais levib inimesteni ja kahjustab nende elukeskkonda. Samas meie teame, vee-ettevõtjad teavad, ministeerium teab ja ka kogu keskkonnakomisjon teab, et settekäitluse toimimisega on ka laiemaid probleeme. Selle tulemus ei ole sugugi alati kvaliteetne. Ja selle mure lahendamise võimalused me lõikaksime lokaalse lähenemisega ära. Nii et pigem peaksime püüdma kogu probleemi lahendada. Ning selleks ju on ka vajalik aeg antud. Nüüd Viljandist ja ettepanekust, et linn võiks panna omale metaanitanki püsti – oleks tore ja rahu majas. Paraku Viljandi reovee maht ei ole selleks piisav. Samal ajal on teada, et maakonna teistelgi reoveepuhastitel on samad settekäitluse ja sette taaskasutuse probleemid mis Viljandilgi. Neid peaks analüüsima koos ja lahendama ühiselt. Lähen nüüd edasi Euroopa Liidu kui terviku juurde. Juba aastaid on püütud Euroopa Liidu tasemel kokku leppida reoveesettest toodetud komposti kvaliteedi nõudeid. Teatavasti on kompost, mis sel moel toodetakse, jääde ja seda tuleb käidelda nagu jäädet. Samas peaks see olema toode ja seda peaks käsitama kui toodet, mida saab müüa. Ja muidugi toote puhul on eeldus, et selle kohta kehtivad selged kvaliteedinõuded ja toode neile ka vastab. Seni ei ole suudetud vaatamata pikaajalistele pingutustele Euroopa Liidu tasemel sette kvaliteedi nõuetes ja tingimustes kokku leppida. Mina puutusin selle protsessiga rohkem kokku siis, kui oli raporti koostamise aeg, ehk siis eelmisel aastal. Põhjus, miks ei ole suudetud kokku leppida, on see, et riikide huvid ja looduslikud tingimused on nii erinevad, et arusaamad, lähtekohad, mõnes mõttes ka arengutase ei võimalda kergesti ühisosa leida. Aga ma loodan, et see ühel päeval leitakse, ja kindlasti saabub ka aeg – loodetavasti lähemas, mitte kaugemas tulevikus –, kui reoveesettest toodetud komposti müüakse aianduskauplustes nagu mingit muudki kompostmulda.
Mailis Reps, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea ettekandja! Olles üsna pikalt teid väga tähelepanelikult kuulanud, võtaksin oma küsimusega kokku ühe momendi, mille te välja tõite. Vabariigi Valitsus ei andnud oma seisukohta, kuna ta ei tahtnud endale asjaomaseid kohustusi võtta. Seda põhjusel, et järgmisel Euroopa Liidu rahastamisperioodil ei ole mitte mingit kindlust, et sellist investeeringut oleks võimalik rahastada. Mul on sellest tulenevalt järgmine küsimus. Meie eelmine suur lubadus oli toetada vee- ja kanalisatsiooniettevõtteid üle Eestimaa, et hakataks järgima uusi direktiivinõudeid. Ja siis, oh üllatust, üsna mitmed ettevõtted olid silmitsi probleemiga, et meie lubadusest sai nende kohustus, aga raha selleks tööks ei eraldatud. Kas nüüd on teil lootus, et läheb natuke paremini või lõpptulemusena võetakse ikkagi laenusid ja inimesed maksavad selle kõik oma taskust kinni?
Muidugi on mul lootus! Õigemini mul on väga kindel usk, et Riigikogu on kõrgemal seisev organ kui valitsus, ja kui meie oleme siin oma otsuse langetanud, siis seda tuleb võtta kui suunist ja selle järgi ka mõningad muudatused teha. Lisan veel seda, et tegelikult ei ole mõeldavgi – toon siin paralleeli varasemate vee- ja kanalisatsioonitaristusse tehtud investeeringutega –, et nii suured tööd saaks tehtud ainult laekunud tariifitasu eest. See oli mõeldamatu enne ja see on praegugi mõeldamatu. Nii et ka selle eelnõuga lahendatavate probleemide puhul ei tule kõne allagi, et kasutatakse vaid tariifitasu.
Aitäh! Palun, Kalle Jents, teine küsimus!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea ettekandja! Minu küsimus kattub veidi eelküsija küsimusega. Tahan nimelt küsida niimoodi: kas sa võiksid natuke maha võtta hirmu, et kui me selle eelnõu nüüd seadusena jõustame, siis igal juhul vee ja kanalisatsiooni hinnad tõusevad? Kui reaalseks sa ikkagi pead, et neid küsimusi on võimalik lahendada Euroopa Liidu rahaga? Ja kas sa pead võimalikuks, et esimese ja teise lugemise vahel vaadatakse tähtajad üle, kui tekib kahtlus, et selle perioodi rahaga me positiivset lahendust ei saa?
Minu jaoks annab kõige suurema kindluse ikkagi see, et valitsuse kooskõlastamise protsessi käigus on nii Keskkonnaministeerium kui ka Siseministeerium oma selget toetust avaldanud ja küllap saavutatakse läbirääkimiste tulemusel kokkulepe ka Rahandusministeeriumiga. Juhtub see siis Riigikogus menetlemise ajal või pärast seda, kui menetlemine on siin lõppenud ja seadus vastu võetud – minu jaoks on see lihtsalt aja küsimus. Kindlasti see kokkulepe saavutatakse ja meetmed, mille raames toetada vee- ja kanalisatsiooniteenust pakkuvate ettevõtete investeeringuid settekäitluse tänapäevasele tasemele viimiseks, saavad ka olema.
Aitäh! Palun, Peep Aru!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Hea ettekandja! Väljusime just kohalike valimiste faasist. Viljandis pidasid kõik poliitilised jõud, kes valimistel osalesid, linna kõige suuremaks probleemiks just seda, et teinekord ei ole linna õhk puhas. Ma olen täiesti kindel, et viljandlastel ja kõigil eestimaalastel on õigus puhtale õhule. See eelnõu on ka minu algatatud ja praeguses arutelufaasis olin ma väga üllatunud, et mind nimetati selle pärast tankistiks. Hea veel, et mitte koeraks. Kolleegid, kui on esitatud konkreetne eelnõu, siis saab seda nii kritiseerida kui ka esitajatega kaasa mõelda. Tänan kõiki kaasamõtlejaid! Eelnõu algatajana olen avatud kõikidele headele muudatusettepanekutele, mis võimaldavad seda probleemi lahendada. Tõnis, kuidas sinuga on? Kas ka sina oled ettepanekutele avatud?
Aitäh, hea kolleeg ja kaasalgataja, selle märkuse ja tähelepanu juhtimise eest! Tõesti, mõnikord tekib tunne, et siin saalis istujate jaoks ei ole need inimesed, kes sellest majast väljas töötavad, ja eriti need, kes sellest linnast väljas elavad, üldse olulised. Aga tegelikult ju on, küllap ka teist enamiku jaoks. Ma juba ütlesin, et maaomavalitsuste liit, linnade liit, vee-ettevõtete liit ja Keskkonnaministeerium on juba esitanud mitmeid ettepanekuid ja ilmselt tuleb neid veel väga paljudelt. Kindlasti tahame neid järgnevas menetluses väga tõsiselt kaaluda, et muuta eelnõu võimalikult heaks ja võimalikult arusaadavaks – nii nendele, kes sellele oma lootused on rajanud, kui ka nendele, kes seda täitma peavad.
Aitäh! Palun, Inara Luigas!
Aitäh! Austatud ettekandja! Tahan küsida sellist asja. Siin saalis on õhku visatud väga hea näide, Viljandi näide. Peep Aru ütles, et kõik valimistel osalenud osapooled on lubanud võidelda elanikke häiriva haisuga. Kõik omavalitsused, kes on selle probleemiga kursis, on ilmselt proovinud sellega rinda pista. Tahan küsida investeeringute kohta. Kas praegu on mingeid takistusi, mis ei lase omavalitsustel seda probleemi lahendada? Kui vaadata riigieelarvet ja riigi finantsseisu, siis lähiajal ei luba riik kohalikel omavalitsustel laenu võtta, et mitte riigieelarve tasakaalu ohtu seada.
Aitäh küsimuse eest! Eks me lõpuks jõua sellesamani, mida ma juba Imre Sooääre küsimusele vastates rõhutasin. Me ei saa seda probleemi pisendada ainult Viljandi mureks. Siin saalis on vähemalt kolm rahvasaadikut otseselt just Viljandi küsimusena sellele tähelepanu juhtinud, aga see ei puuduta ainult Viljandit. Ja see ei ole ka ainult Pärnu või Rakvere või Kohtla-Järve probleem, see on laiem. Settekäitluse puudujääkidest tulenevad häiringud on üldisem probleem, mis vajab terviklikumat analüüsi ja lahendamist. Me ei saa seda panna mõne konkreetse omavalitsuse õlule, et tehke see ära. Ka vee-ettevõtjate soov ja isegi palve on, et riik võtaks selle probleemi lahendamisel suunavama, jõulisema rolli. Seda on rõhutatud samuti Eesti Keskkonnauuringute Keskuse uurimuses. Just sellepärast soovib Keskkonnaministeerium tellida sotsiaal-majandusliku uuringu, et saada selgust ka nendes aspektides, mis tervikpildist praegu puudu on. Nii et ei maksa tahta lahendada üksikküsimusi, vaatame seda asja ikkagi terviklikult.
Aitäh! Palun, Inara Luigas, teine küsimus!
Aitäh! Austatud ettekandja! Nagu ma teie vastusest aru saan, ka praegu ei ole kohalikel omavalitsustel mingisuguseid takistusi, lahendamaks neid probleeme. Hea tahte korral on võimalik midagi ette võtta. Aga minu küsimus on selline: arvestades seda, et selle seaduse täitmiseks, kui eelnõu siin vastu võetakse, läheb tulevikus vaja väga suurt summat, kas te olete ka Rahandusministeeriumiga nõu pidanud? Mind täitsa huvitab, mida ütleb selle seaduseelnõu kohta rahandusminister Jürgen Ligi.
Rahandusministeerium ongi tariife silmas pidades teinud need arvutused, millele ma päris esimestele küsimustele vastates viitasin. Need ongi sealt tulnud. Aga mis ma tahan öelda kommentaariks väitele, et kohalikel omavalitsustel ei ole praegugi takistusi selle probleemi lahendamiseks? Aastaid tagasi olin ma Paide linnapea ja meil oli seal punane roostene vesi, valget särki pesta ei saanud, sest see läks peale pesemist roosaks. Teoreetiliselt võiksin ma peeglisse vaadata ja küsida: linnapea, mis takistus see siis oli, et sa seda asja korda ei teinud, uut veehaaret ei rajanud, uusi torustikke ei ehitanud? Ega muud takistust peale raha puudumise ei olnudki! Ma arvan, et kui Paide linn oleks pidanud selle töö tegema ainult oma elanike makstud raha eest, siis oleks siiamaani vesi seal roostene ning reovesi läheks suuremas osas puhastamata või kehvasti puhastatult Pärnu jõkke ja osa vist lihtsalt maa alla, sest poleks tsentraalset kanalisatsiooni. Need küsimused ja vastused on kohalike omavalitsuste juhid aastate jooksul kõik läbi võtnud, need ei ole enam uued küsimused.
Aitäh! Palun, Kalev Kallo, teine küsimus!
Aitäh, austatud eesistuja! Lugupeetud ettekandja! Mind on selles pikas küsimuste-vastuste voorus hakanud mõneti häirima demagoogiline väide, et üht poolt saali nagu ei huvitaks nende 60 000 inimese mure. Seda ei maksaks kasutada, sest vastuväitena võib tuua, et teist poolt saali ei ole huvitanud kümnete tuhande laste mure, kellele ei jätku rahast, mis on määratud koolitoiduks, kümnete tuhandete vaesuses elavate inimeste mure, näiteks see, et lapsetoetus on 19 eurot. Kõik need eelnõud on siin esitatud, kõigile te olete vastu hääletanud. Nii et ärme räägime, et kedagi ei huvita kellegi mure. Aga nüüd küsimus: kas ma saan õigesti aru, et selle kõlava haisu vastu võitlemise loosungi all te ikkagi tahate poolmärkamatult läbi suruda seda kuja vähendamist? See on vist põhieesmärk, nagu ma aru saan.
Hea kolleeg! See eelnõu mõttest arusaamine on enam-vähem poole peale jõudnud. Ma tunnustan teid kindlasti selle eest, et nende 60 000 inimese probleemi mõistmine on teieni jõudnud, ja te ütlesite ka selgelt välja, et see on teiegi jaoks oluline. Ma pean seda suureks saavutuseks, kas või sellesama tänase küsimuste-vastuste vooru saavutuseks. Siit edasi ei ole enam pikalt minna, saamaks aru, et need 60 000 inimest ei oota lihtsalt juttu. Nad ootavad tegusid, reaalseid investeeringuid, olukorra paremaks muutumist, et reoveepuhastite mõju ei ulatuks enam nendeni.
Suur tänu! Ettekandjale rohkem küsimusi ei ole. Palun kaasettekandeks kõnetooli keskkonnakomisjoni esimehe Erki Noole!
Austatud istungi juhataja! Austatud kolleegid! Keskkonnakomisjon arutas veeseaduse ja jäätmeseaduse muutmise seaduse eelnõu tänavu 4. novembril. Osalema olid kutsutud paljude huvigruppide esindajad, teiste hulgas Eesti Vee-ettevõtete Liidu tegevdirektor Vahur Tarkmees ja Tallinna Vee juhatuse liige Aleksandr Timofejev. Lisaks olid kohal vandeadvokaat Allar Jõks, Keskkonnaministeeriumi asekantsler Harry Liiv ja loomulikult keskkonnakomisjoni liikmed. Nii nagu täna siin saalis, oli ka keskkonnakomisjonis väga põhjalik arutelu, eri huvigrupid selgitasid oma seisukohti. Tõnis Kõiv andis analoogse ülevaate nagu täna. Siiski mõningad täpsustused selle seaduseelnõu juurde. Esimest korda esitasid Riigikogu liikmed selle eelnõu keskkonnakomisjoni kevadel. Saali see ei jõudnud, aga seda parandati ja kohendati natukene. Kui eelnõu oli saanud numbriks 483, ootasime ka Vabariigi Valitsuse arvamust. Valitsus teatas, et ei esita oma arvamust Riigikogu liikmete Aru, Kabritsa, Kõivu ja Pakosta algatatud veeseaduse ja jäätmeseaduse muutmise seaduse eelnõu kohta. Lühidalt veel Keskkonnaministeeriumi asekantsleri selgitustest erinevate küsimuste peale. Siin saalis oli juba põgusalt juttu, et Keskkonnaministeerium on ette valmistanud vajaliku uuringu ja teinud ka Keskkonnainvesteeringute Keskusele asjaomase taotluse. Praegu oodatakse Keskkonnainvesteeringute Keskuselt selles voorus taotluse heakskiitu, töö peaks valmima 2014. ja 2015. aasta jooksul. Eesmärk on hinnata reoveesette regionaalse käitlemise vajadust, valida mõistlikud tehnoloogiad ja suunduda selle poole, et välisõhuga tulevikus probleeme ei tekiks. Keskkonnakomisjoni liige Valeri Korb soovis teada, miks Vabariigi Valitsus loobus arvamuse andmisest. Sellele üritas vastata Tõnis Kõiv. Üks põhjus on järgmises Euroopa Liidu toetuste raha jagamises, kui planeeritakse erinevaid suundasid. Üks suund võikski olla välisõhu kvaliteedi parandamine. Eesti Maaomavalitsuste Liit, Eesti Linnade Liit ja Eesti Vee-ettevõtete Liit ei toeta seda seaduseelnõu sellisel kujul. Toonitatakse, et seadus tekitaks vee-ettevõtjatele suure lisakoormuse. Tõnis Kõiv tõi juba välja enamiku kitsaskohti. Komisjonis oli ka väga palju juttu sellest, et huvigrupid ja teadusuuringud on viidanud suure kuja vajalikkusele. Isiklikult arvan, et need küsimused on väga põhjendatud ja me peaksime kuja vähendamisega ettevaatlikud olema. See aga ei tähenda seda, et me ei peaks haisuprobleemiga tegelema. Ja ega see ei takista haisuprobleemiga tegeleda, kui me kuja piire ei nihuta. See ei tulene küll otseselt sellest eelnõust, aga tahan toonitada, et kindlasti riik peaks vastutustundega suhtuma igasugustesse keskkonnahäiringutesse. Inimesed, kes heauskselt on ostnud endale kinnisvara teatud piirkonda või plaanivad kuhugi maja ehitada, peavad saama olla veendunud, et riigis kehtivad mingisugused haldusaktid, mis tagavad, et nende tervis ei saa rikutud. See on kindlasti teema, millega tuleb edasi tegelda, ja väga vastutustundlikult edasi tegelda. Ma hüppan nüüd küll keskkonnakomisjoni istungi teemalt teisele teemale, aga siin on väga palju räägitud Viljandi probleemist. Siin võiks tegelikult koputada kõikide poliitikute südametunnistusele. Viljandi probleemi olemus on tegelikult see: kui Viljandisse hakati puhastusjaama ehitama, siis väga paljud, insenerid, arhitektid ja ka projekteerijad, soovitasid seda mitte sinna ehitada. Aga ehitati, ja resultaat ongi see, millest täna palju on räägitud. Lõpetuseks tahan öelda, et kindlasti tegeleb keskkonnakomisjon selle eelnõuga edaspidi äärmiselt vastutustundlikult. Nüüd otsused, mis keskkonnakomisjon langetas: teha Riigikogu juhatusele ettepanek võtta eelnõu 483 esimene lugemine täiskogu istungi päevakorda 19. novembriks 2013. aastal – see oli konsensuslik otsus –, teha täiskogule ettepanek eelnõu esimene lugemine lõpetada – poolt oli 5, vastu 4, erapooletuid 0 –, teha juhatusele ettepanek määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 3. detsember kell 17.15. Ka see otsus oli konsensuslik. Aitäh!
Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Suur tänu, Erki Nool! Asume läbirääkimiste juurde. Palun, Rainer Vakra! Ma soovin täpsustada, mis fraktsiooni nimel te kõnelete. Selge, Rainer Vakra esineb Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni nimel. Palun, kaheksa minutit!
Austatud kolleegid! Lugupeetud juhataja! Kõigepealt pean ütlema, et see demagoogiline arutelu pani siin kohati muigama, kohati ajas naerma ja samas lõppkokkuvõttes pani nutma. Head eelnõu ettekandjad, loomulikult me kõik saame aru, et hais on paha, hais paneb nina kirtsutama. Sellegipoolest kuuleme siin saalis pidevalt, et ühe omavalitsuse küsimust ei peaks lahendama siit Toompealt. Tavaliselt on meil ikkagi nii, et siit üritatakse lahendada Tallinna küsimusi ja sellest tuleb alati suur tüli. Täna on mindud seda teed, et Tõnis Kõiv apelleerib lähtuvalt omaenda koostatud raportist 60 000 elanikule kui mingile teaduslikule tulemile, mida see kindlasti ei ole, ja püüab vastandada neid 60 000 inimest näiteks Tallinnale või mingile muule omavalitsusele, mis on vägagi vale. Ma kordan veel kord: kõikidest haisuprobleemidest on reoveepuhastiga seotud vaid 1,8% ja mulle jääb arusaamatuks, miks selle mure lahendamiseks ollakse nõus kulutama miljoneid eurosid, olgu tegu Euroopa Liidu või Eesti maksumaksja rahaga. Lõppkokkuvõttes tuleb see ikkagi kellelgi kinni maksta. Kas see on tõesti praegu Eesti tähtsaim küsimus, mida me peame siin suures saalis lahendama? Teisalt ma ei saanud lõpuni aru, miks ei saa Viljandi seda probleemi kõrvaldada. Teadupärast üks seadus ei tähenda kohe ka rahastust, ka Euroopa Liidu rahastust mitte. Vabariigi Valitsuse otsusega on võimalik seda muuta – seada see prioriteediks, rääkida Brüsseliga läbi. Selleks ei ole vaja eraldi seadust. Siin märgiti mitu korda, et Viljandis oli see töö erakondade koalitsioonilepingus sees. Ma ei näe mingit põhjust kahelda, et IRL ja sotsiaaldemokraadid selle ka ära teevad, kuigi ajaloo kohta infot otsides guugeldades nägin, et 17 aastaga Reformierakond ei ole seda teinud. Seal haiseb tõepoolest siiamaani. Selle eelnõu vastu on Eesti Vee-ettevõtete Liit, Terviseamet, Eesti Linnade Liit ja Eesti Maaomavalitsuste Liit. See aga nagu ei loe, et mitte keegi, isegi Vabariigi Valitsus seda eelnõu ei toeta. Ja me tõsimeeli arutame siin, kas selle seadusega kaasneb raha või mitte, küsides vastaspoolt naeruvääristada püüdes ainukese argumendina, kas te vasakul saali poolel tõesti ei tunne haisu ja kuidas te aru ei saa, et hais on probleem. Lõppkokkuvõttes selle kulutuse maksavad kinni ikkagi Eesti elanikud. Tuleme nüüd konkreetselt selle kuja teema juurde. Tahetakse vähendada kanalisatsiooniehitiste kuja, mis praegu kaitseb elanikke võimalike ebameeldivate lõhnade eest. Sisuliselt soovitakse anda võimalus liikuda arendusega haisuallikale lähemale. Eelnõu esitajad pidevalt naeruvääristasid meie tähelepanujuhtimist tõsiasjale, nimetasid seda konspiratsiooniteooriaks, et Põhja-Tallinnas Paljassaares on ühele kinnisvarafirmale kuuluv ligi 50-hektarine mereäärne maatükk, mille kohta 2010. aastal on algatatud detailplaneering. Sinna kavandatakse rajada elamu- ja äripiirkond, mille maksumus on hinnanguliselt sadu miljoneid eurosid. Põhja-Tallinna halduskogu on selle detailplaneeringu eskiisi koostanud tingimusel, et tööga ja vaba aja veetmisega seotud objektid jäävad reoveepuhastusjaama sanitaarkaitsetsoonist välja. Ja ennäe imet, me tuleme siin Riigikogus appi, vähendame seda kuja, ja jäävadki need objektid reoveepuhastusjaama sanitaarkaitsetsoonist välja. Mis puutub eurorahasse, siis Tõnis Kõiv rääkis südantlõhestava loo Paide linnast. See on alati koht, kus mina saan rääkida Nõmme linnaosast. Nõmmel ei olnud 60% inimestel kanalisatsiooni. Meie tegime selle ilma, et oleks pidanud Riigikogus pikalt arutama, kas Nõmme 40 000 elanikku on Reformierakonnale olulised või mitte. Ma arvan, et on. Küll aga sellest tulenevalt pole midagi imestada, kui ka järgmistel valimistel Reformierakond Tallinnas veel vähem hääli saab, sest kodutöö korras ütlen ma juba ette, et Tallinna Vesi ei saa mitte mingil juhul mitte mingi valemiga eurotoetusi. Kui seaduse järgi peab reovee käitlemine toimuma "kinnises mahutis või hoones või muul viisil, mis hoiab ära keskkonnahäiringu levimise üle kuja piiride", siis iga mõtlev inimene saab aru, et lõhna juba aia, müüri ega ilusa lillepeenraga ei püüa. Seega tegelikult kohustatakse vee-ettevõtjaid vähendama haisu levikut ja katma reoveepuhastid massiivsete kuplitega. Nii suuremahulised ehitustööd tähendavad ka suurt kulu, mis paratamatult jääb tarbija kanda. Toon ka konkreetsed Tallinna Vee arvutused. Esialgsel hinnangul tuleks Tallinna Veel ehitada aastaks 2018 puhastusseadmete ümber ligi 15 hektari ulatuses hooneid. See võrdub 25 täismõõtmetes jalgpalliväljakuga. Prognoositav investeeringute maht on 100 miljonit eurot ja arvestades edaspidist käitluskulu, mis on aastas 15 miljonit eurot, tõuseb Tallinnas vee hind 40–50%. Ja siin ei päde isegi see, kui me räägime Euroopa Liidu rahast, ning see ei ole vastandamine Tallinn versus Viljandi. Haisuprobleeme tuleb lahendada lokaalselt, mitte tekitada sellist üle-eestilist võnget ja pahatahtlikult näpuga näidata, et kedagi see temaatika ei huvita. Oma juttu kokku võttes tuletan meelde, et kevadel juba esitati analoogne eelnõu, mille algatajatest kaks selle tagasi võtsid. Põhjus, miks eelnõu komisjonis tagasi võeti, oli see, et puudusid majanduslikud arvestused ja keskkonnamõju analüüs. Kui me vaatame seda eelnõu, siis näeme, et analüüs puudub ka praegu. See, et eelnõus kirjutatakse ligikaudseks maksumuseks vähemalt 25 miljonit eurot, näitab seda, et tegelikult on töö tegemata ja arvutused puudulikud. Eelnõu seadusena vastuvõtmisest ei võida peaaegu keegi, aga kaotajaid on väga palju. On pretsedenditu, et hoolimata keskkonnakomisjoni palvest jättis Vabariigi Valitsus oma seisukoha esitamata. Tegelikult tuleks sellised toored ja tarbija rahakotile ohtlikud eelnõud kohe menetlusest tagasi lükata. Ma teen Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni nimel ettepaneku eelnõu 483 tagasi lükata. Aitäh teile!
Suur tänu! Järgmisena palun kõnetooli Kalle Jentsi!
Lugupeetud juhataja! Head kolleegid! Erinevalt Rainer Vakrast ei ole mind selle eelnõu arutelu üldse naerma pannud ja nutma ma ka ei hakka – isegi siis mitte, kui eelnõu millegipärast peaks menetlusest välja kukkuma. Ma saan aru inimestest, kes siin Tallinna Vee esindajatena lobitööd teevad. Kui teile ainult Tallinna probleemid on tähtsad, siis tehke vastavad muudatusettepanekud peale esimest lugemist. Ma isiklikult arvan – täpset majandusseisu ma küll ei tea –, et Tallinna Vesi on ilmselt ainuke, kes suudab omal jõul need probleemid lahendada. Vaadake, eile vist oli see päev, kui avati uus Tallinna–Tartu maantee lõik. Paljud teist sõidavad seda mööda. Kas te olete tähele pannud sealseid uhkeid müratõkkeid? Need ei ole mitte ainult seal uuel lõigul, need on ka teistes kohtades. Niisugused müratõkked maksavad kümneid ja sadu tuhandeid eurosid, kokku lausa miljoneid. Kasusaajate hulk aga on äärmiselt väike, seal on vahest üks-kaks maja taga. Võib-olla see on vastus, hea kolleeg Lembit, sinu probleemitõstatusele, et kasusaajate hulk pole äkki piisavalt suur. Mõtlen inimesi, kes ka puhast õhku tahaksid. Inara, sulle ma ütleksin niimoodi. Tõesti, mis on siis takistanud seni asjaga tegeleda? Rainer Vakra küsis ka, miks reformierakondlik linnavalitsus Viljandis seda juba korda pole ajanud. Jah, väiksemates omavalitsustes käivad need summad üle jõu. Me oleme Viljandis sellega aastaid tegelnud. Laual on olnud erisuguseid tehnoloogilisi variante, aga kõik need on väga kallid ja üks keskmine Eesti omavalitsus lihtsalt ei saa rahaliselt selle probleemi lahendamisega hakkama. Ja Viljandi linnas ei ole 60 000 inimest, seal on elanikke 19 000. Nii et see ei ole vaid Viljandi probleem. Aga tõsi, Viljandi linn on ilmselt kõige kauem selle probleemiga tegelenud, otsinud lahendusi ja maksmisvõimalusi. Jah, riigile, praegusele valitsusele ja rahandusministrile eelnõu kindlasti ei meeldi. Selle eelnõu mõte on tõepoolest saada riigi õlg ja tugi alla. Võib-olla tähtajad tuleb tõesti veel pikemad panna, arutame seda, aga kahtlemata on vaja, et riik tuleks appi. Kindlasti me vaatame Euroopa Liidu raha poole, sest teistmoodi neid probleeme lahendada võimalik ei ole. Mina kutsun teid kõiki üles seda eelnõu toetama – ka seda saalipoolt, kes alati kinnitab end omavalitsuste muredele kaasa elavat. Aitäh!
Suur tänu! Ma palun kõnetooli Viktor Vassiljevi Keskerakonna fraktsiooni esindajana!
Aitäh, proua juhataja! Ma palun kaheksa minutit!
Kaheksa minutit.
Head kolleegid! Haisust kõik algab ja tegelikult haisus ongi see põhjus, miks Vabariigi Valitsus ei toeta seda eelnõu. Sellepärast, et üheski eurodirektiivis ega üheski Eesti õigusaktis ei ole haisu piirnormi. Muidugi see ei tähenda, et hais on hea. Aga mõõdetakse mitte haisu, vaid jääklämmastikku, mis on gaaside töötlemisel erituv aine. On olemas jääklämmastiku piirnormid, on olemas puhastist väljuvas vees sisalduvate ainete piirnormid, on olemas asjaomased sanktsioonid. Neid norme tulebki jälgida, tuleb jälgida jääklämmastiku sisaldust ja muud, mida Tallinnas tehaksegi kogu aeg. Ja kui minnakse üle normi, siis tuleb rakendada sanktsioone. Kui rikkumine on pidev, siis on midagi puhastusseadmetega korrast ära. Järelikult tuleb sinna investeerida, midagi teistmoodi teha. Mis puutub Tallinna, siis vahest võib tõesti nendele väljadele mulda peale vedada, sinna roosid istutada, vallid ümber ehitada – miks ka mitte. Kõik see on väga hea, ega mitte keegi pole selle vastu. Aga jutt käib just nimelt kujast ja karta on, et sinna ongi see koer maetud ja haiseb täiega. Vaadake, see, mida välja pakutakse, on mingi kosmiline tehnoloogia. Metaani tuleks käidelda hermeetiliselt suletud anumas, aga see on ju plahvatusohtlik. Tuleb arvestada igasuguste riskidega. Kui metaan on suletud ruumis, siis on juhuslik säde nagu väike aatomipomm. Kui see plahvatab väljas õhu käes, siis ei juhtu midagi – käib väike sutsakas, ja ongi kõik. Kui me kosmilise tehnoloogia abil – ma ei tea, kas kuskil üldse on neid lahendusi praktikas proovitud – üritame käitlemispaiga kinni ehitada, siis tuleb niimoodi õhku puhastada üritades arvestada, et metaani eritumine loodusliku protsessi tagajärjel on ettearvamatu protsess. Ei või iial teada, millal eritub kriitilist massi ületav hulk. Järelikult, kui kinni me seda värki ka ei ehitaks, peavad olema väljalaskeklapid avarii puhuks. Nii et tahad või ei taha, aga kõvemate või vaiksemate helide saatel ikkagi vahetevahel tuleb gaas värske õhu kätte lasta, nagu see looduses määratud on. Me võime väga kindlalt sulgeda mahutid või hooned, kus toimub käitlemine, ikkagi peavad olema avariiväljavoolud, sest iial ei tea, missugune avariisituatsioon võib tekkida. Elekter kaob ära, arvuti läheb rikki, Bill Gates tõmbab Microsoftile piirangud peale – mida iganes, ja meil ongi vaja avariiväljapääsu, kust haisev ja puhastamata ollus välja lasta. Selline avarii võib ju juhtuda, aga see ei tohi juhtuda seal, kus elavad inimesed. Miks me siis vähendame sanitaarkaitseala? Me võime ju võtta kasutusele igasugused meetmed, aga inimesi ei tohi lubada sinna, kuhu sõnniku peale istutatakse roosid. See on ju endine jäätmekäitlusala. Nii et kui inimene teeb nende roosipõõsaste juures sonkides labidaga paar liigutust, siis jõuabki ta sinna, kus on igavene issanda loomaaed – alates Escherichia coli"st ja lõpetades A-hepatiidi viirustega, mis tolmuga ei lendu. Vihmavesi peseb nad välja igast labidaaugust. Seal on ohtlik elada. See ongi sanitaarkaitseala mõte. Kogu maailmas on niisugused sanitaarkaitsealad ühesugused, vastates elanike arvule, käideldava vee hulgale. Niimoodi on see ka Tallinnas paika pandud ja on alati olnud. Eelnõu esitamise põhjus on hoopis muu. Mis nimelt, ei ole raske ära mõistatada. Eelnõu algataja Tõnis Kõiv käis Inglismaal terve delegatsiooni koosseisus uurimas, kuidas seal sanitaarkaitsealadega lood on. Võib-olla ta kunagi räägib, mis seal toimus. Tallinna Vesi korraldas selle reisi. Näidati väikest linnakest keset Inglismaad, kus on mitu järve, kust ammutatakse joogivett. Järved on umbes 16 meetri sügavused – Tallinna Ülemiste on kõigest 3 meetrit sügav – ja veetemperatuur on 14 kraadi. Peale Loch Nessi koletise sinna keegi ujuma ei lähe. Ometi on järvedel 300 meetri kaugusel traat ümber, ja mitte lihtne, vaid okastraat. Sellepärast Tõnis Kõiv ei tahagi rääkida, mida ta seal nägi. On vaid üks traadita järv, mis oli kunagi kohaliku lordi omanduses, ja lord kinkis selle omavalitsusele tingimusega, et see rada, kus tema kunagi jalutamas käis, peab olema kohalikele elanikele vabalt kasutada. Rada on järvest 300 meetri kaugusel ja märksa kõrgemal kaljude otsas, järv on madalal all. Niimoodi on asjad Inglismaal. Aga praegu me menetleme seaduseelnõu, mis tahab jälle sanitaarkaitseala vähendada, seekord juba teiste kinnisvaraarendajate huvipiirkonnas. Nüüd on tegu Paljassaare põik 16 kinnistu ja lähiala detailplaneeringuga, mis on algatatud aastal 2010. Algataja on Margus Linnamäe OÜ Ecobay. Siin küsiti, kas härra Kõiv on Margus Linnamäega kohtunud ja rääkinud. Ausa inimesena ta ütles, et ei ole. Muidugi ei ole. Selle detailplaneeringu asja ajab hoopis teine inimene. Ma ei hakka tema nime nimetama, sest ei ole Riigikogu asi surkida selles haisvas asjas, aga igal juhul on detailplaneeringu teostaja AS K-Projekt. Aastal 2010 üritati seda kooskõlastada tervisekaitsega, ei läinud läbi, aastal 2011 lükati see Tallinna Veele, ei läinud ka läbi. Ja nüüd üritatakse seda teha Riigikogus. Kas me oleme banaanivabariik? Me oleme Eesti Vabariik, Euroopa Liidu liige ja see siin on Riigikogu, Eesti parlament. Keskerakonna fraktsioon teeb ettepaneku veeseaduse ja jäätmeseaduse muutmise seaduse eelnõu 483 esimesel lugemisel tagasi lükata. Aitäh!
Aitäh! Kas on veel kõnesoove? Kõnesoove rohkem ei ole, lõpetan läbirääkimised. Juhatusele on laekunud kaks ettepanekut. Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon teeb ettepaneku eelnõu 483 esimesel lugemisel tagasi lükata. Ja nagu te praegu kuulsite, ka Eesti Keskerakonna fraktsioon teeb ettepaneku veeseaduse ja jäätmeseaduse muutmise seaduse eelnõu 483 esimesel lugemisel tagasi lükata. Palun, Mailis Reps!
Palun enne hääletamist kolm minutit vaheaega!
Kolm minutit vaheaega.
Austatud Riigikogu, panen hääletusele Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni ja Keskerakonna fraktsiooni ettepaneku eelnõu 483 esimesel lugemisel tagasi lükata. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Poolt hääletas 38 Riigikogu liiget, vastu oli 41, erapooletuid ei olnud. Ettepanek ei leidnud toetust. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 483 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõppenud. Määran eelnõu 483 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 3. detsembri kell 17.15. Head kolleegid, tänane istung on lõppenud. Istungi lõpp kell 13.01.