Tere päevast, lugupeetud Riigikogu! Alustame Riigikogu täiskogu VI istungjärgu 11. töönädala esmaspäevast istungit. Head kolleegid, nüüd on võimalik üle anda eelnõusid ja arupärimisi. Kõigepealt palun kõnepulti Vabariigi Valitsuse esindaja Heili Tõnissoni!
Austatud proua esimees! Hea Riigikogu! Vabariigi Valitsus algatab täna kuus seaduseelnõu. Esiteks, karistusseadustiku ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu. Teiseks, ehitusseadustiku eelnõu. Nende kahe seaduseelnõu menetlemisel Riigikogus esindab Vabariigi Valitsust justiitsminister Hanno Pevkur. Kolmandaks, maagaasiseaduse muutmise seaduse eelnõu. Neljandaks, elektrituruseaduse muutmise seaduse eelnõu. Nende kahe seaduseelnõu menetlemisel Riigikogus esindab Vabariigi Valitsust majandus- ja kommunikatsiooniminister Juhan Parts. Viiendaks, maamaksuseaduse muutmise seaduse eelnõu. Kuuendaks, krediidiasutuste seaduse ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu. Nende kahe seaduseelnõu menetlemisel Riigikogus esindab Vabariigi Valitsust rahandusminister Jürgen Ligi. Aitäh!
Aitäh! Palun, kolleeg Kadri Simson!
Lugupeetud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Seitsme Riigikogu liikme nimel on mul üle anda arupärimine rahandusminister Jürgen Ligile. Selle aasta 18. oktoobril leidis kohus, reageerides 22 koduomaniku kaebusele, et maamaksuseaduse maksuvabastuse piirmäära säte on põhiseadusega vastuolus, kuna tekitab koduomanike ebavõrdset kohtlemist. Kuigi rahandusminister Jürgen Ligi on siin öelnud, et tema kodualuse maa maksust vabastamist ei toeta ja peab maamaksu igati õiglaseks maksuks, on siiski tema teha nüüd see, et seaduses praak ära parandada. Seetõttu küsime, mida Rahandusministeerium ette võtab, et lahendada probleem, mis puudutab eeskätt ridaelamute elanikke ja ka neid inimesi, kes elavad majas, mille ühel korrusel on äriruumid. Soovime teada ka seda, milliseid maamaksuseaduse muudatusi on Rahandusministeeriumist oodata ja kui palju prognoosib Rahandusministeerium 2014. aastaks selleteemalisi kohtuvaidlusi. Tänan tähelepanu eest!
Suur tänu! Olen juhatuse nimel vastu võtnud kuus seaduseelnõu ja ühe arupärimise. Kui seaduseelnõud vastavad Riigikogu kodu- ja töökorra seadusele, otsustab juhatus nende menetlemise kolme tööpäeva jooksul. Kui arupärimine vastab sellele seadusele, edastan selle otsekohe adressaadile. Nüüd teated. Riigikogu juhatus on kinnitanud Riigikogu liikme Andres Herkeli lahkumise põhiseaduskomisjoni liikme kohalt ja asumise riigikaitsekomisjoni liikme kohale. Riigikogu juhatus on kinnitanud Riigikogu liikme Kaja Kreismani lahkumise keskkonnakomisjoni liikme kohalt ja asumise põhiseaduskomisjoni liikme kohale. Riigikogu juhatus on registreerinud Riigikogu liikme Andres Herkeli lahkumise Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsioonist. Riigikogu juhatus on edastanud Vabariigi Valitsuse s.a 5. ja 6. detsembril esitatud järgmised dokumendid Euroopa Liidu asjade komisjonile. Esiteks, kaasajastatud makseteenuste direktiivi eelnõu ja kaardimaksete vahendustasusid reguleeriva määruse eelnõu. Riigikogu juhatus on määranud eelnõude kohta arvamust andma majanduskomisjoni ja rahanduskomisjoni. Arvamuse esitamise tähtaeg on 2014. aasta 16. jaanuar kell 16. Teiseks, Euroopa Komisjoni korraldatud Euroopa õigusel rajaneva ala tuleviku teemalise avaliku konsultatsiooni dokumendid. Riigikogu juhatus on määranud dokumentide kohta arvamust andma põhiseaduskomisjoni ja õiguskomisjoni. Arvamuse esitamise tähtaeg on s.a 16. detsember kell 13. Riigikogu juhatus on määranud Vabariigi Valitsuse algatatud käibemaksuseaduse muutmise seaduse eelnõu 493 teise lugemise arutelu aluseks olevate dokumentide esitamise tähtajaks s.a 9. detsembri kell 17.15 ning Vabariigi Valitsuse algatatud 2014. aasta riigieelarve seaduse eelnõu 490 kolmanda lugemise arutelu aluseks olevate dokumentide esitamise tähtajaks s.a 10. detsembri kell 17.15. Head kolleegid, palun teeme kohaloleku kontrolli! Kohalolijaks registreerus 87 Riigikogu liiget, puudub 14. Head kolleegid, läheme selle nädala päevakorra kinnitamise juurde. Päevakord on teie laudadel. Panen hääletusele selle nädala päevakorra. Palun hääletada! Poolt hääletas 84 Riigikogu liiget, vastuolijaid ega erapooletuid ei ole. Nädala päevakord on kinnitatud.
Kuna täna arupärimistele vastamist ei toimu, siis palun pärast haamrilööki registreeruda esinemiseks vabas mikrofonis! Palun, kolleeg Heimar Lenk!
Tere, head kolleegid! Nädal tagasi pidasin ma siitsamast puldist kõne ja avaldasin hämmeldust, et meie kaks Rootsi omanikele kuuluvat panka, SEB ja Swedbank, tahavad hakata võtma tavainimeste sularaha käitlemise eest tasu. See kõne tekitas väga palju vastukajasid. Ma mõtlesin, et vastan nendele küsimustele, mis on mulle viimastel päevadel tulnud, sellest puldist ühiselt. Põhiküsimus on see, kas Riigikogu saaks midagi teha, et välismaa pankade ülbust Eesti tarbija suhtes kuidagi taltsutada. Ma tahan öelda nendele, kes mulle kirjutasid, helistasid ja meilisid, et ma olen absoluutselt vastu kahe Rootsi panga, SEB ja Swedbanki kavale suurendada järgmisest aastast tasu panga lihtklientide sularaha käitlemise eest. Minu vastuseisu põhjus selles küsimuses on ühene: mõlemas pangas hoiavad inimesed enda raha, mis pole mõeldud ei äritegevuseks ega kasumi teenimiseks. See on nende isiklik raha ehk eraomand. Ma ei näe mingit põhjust, miks peaks pank selle raha sissemaksmise ja väljavõtmise eest inimestelt mingisugust maksu võtma. Seda eriti veel olukorras, kus kumbki välismaa pank ei maksa tavahoiustajale peaaegu mingeid protsente raha hoiustamise eest selles pangas, aga pangad ise teenivad muinasjutulisi kasumeid. Eelmine kord ma nimetasin, et üle-eelmisel aastal oli Eestis tegutsevate Taani ja Rootsi pankade kasum 350 miljonit eurot. See raha viiakse siit ka välja. Pealegi on Eestis inimesed tehtud pangas sunnismaiseks, nii palga- kui ka pensioniraha tuleb kohustuslikus korras sellesse välispanka sisse panna. Muud võimalust ei ole, sest sularahas enam palka välja ei maksta. Isegi siis, kui inimesed on seda nõudnud, ei ole nad saanud neid rahuldavat lahendust. Küsin uuesti, kui kaua me nuumame Eestis välismaa panku. Vähe sellest, et need pangad viivad eestlaste raha välja, nad viivad välja ka kasumi. Samal ajal on ajakirjanduses olnud näiteid selle kohta, et suhtumine Eesti klientidesse erineb suhtumisest Rootsi inimestesse, kes oma raha nendes pankades hoiavad. Nendega suheldakse hoopis kõrgemal tasemel, hoopis viisakamalt. Minu käest on küsitud, kas ma näen mingisugust lahendust ja kas Riigikogu saaks midagi teha. Pean kahjuks ütlema nendele inimestele, kes mulle kirju on saatnud, et me ei saa midagi teha, sest selles saalis ei ole viimase paarikümne aasta jooksul olnud kombeks opositsiooni murede üle aru pidada või nende ettepanekuid arvestada. Inimesed on küsinud ka seda, miks tahab Elisa hakata internetis esitatud arvete eest raha nõudma. Ma loodan, et võib-olla siin tuleb Tarbijakaitseamet vahele ja see aitab. Siiamaani pole ju internetis esitatud arveid eriti maksustatud. Võib-olla saame kuidagimoodi sellest firmast võitu, sest on ilmunud ka hulk internetikommentaare, mis on sellise käitumise pihuks ja põrmuks teinud. Elisasse suhtutakse pärast seda ettepanekut väga halvustavalt. Kokku võttes tuleb öelda, et Elisa ja meie pankade vigurid on tingitud vaid ühest põhjusest. Pangad ja teised firmad on läinud väga ahneks, kuid nad ei suuda oma suuri kasumeid, millest nad unistavad, põhitegevusega välja teenida ja seetõttu ongi hakatud klientidelt igasuguste pisiteenuste eest raha küsima. Tarbijat püütakse lüpsta nende väiketeenuste abil, millest lõppkokkuvõttes saadakse suuri kasumeid, sest tarbijaid on väga palju ja kõik nad on tehtud sunnismaiseks ehk panga orjadeks. See pankadel ja firmadel ka õnnestub, sest eestlane on suhteliselt vaikne maarahvas, me suurt kisa ei tee, võib-olla ainult köögis kritiseerime. Julgemad saadavad oma rahvasaadikutele kirju ja helistavad, aga neid julgeid ei ole ka eriti palju olnud, minuga on ühendust võtnud ainult 23 inimest. Massiliselt ei ole pöördutud ja keegi ei ole ka protestima hakanud ei Eesti pankade poliitika ega väga ahnete firmade tegevuse vastu. Jääb vaid loota, et Eesti Pank ja Finantsinspektsioon selle küsimusega tegelevad. Eesti ei saa lõpmatult teenida välispanku ja lasta siit kasumi välja viia ning samal ajal lubada maksustada meie kliente kõrgemalt kui Rootsi kliente. Aitäh!
Palun, kolleeg Olga Sõtnik!
Lugupeetud proua juhataja! Lugupeetud kolleegid! Head interneti teel jälgijad, keda praegu on lausa 24! Mind ajendas täna siia tulema Mihhail Stalnuhhini kõne, mille ta pidas sellestsamast puldist eelmisel nädalal ja mis puudutas lastetoa loomist Riigikogu hoones. Kahjuks ei olnud mind tol korral siin saalis. Ma soovin tänada Inarat, kes kiiresti reageeris sellele naeruvääristavale kõnele ja ütles paar sõna selle toa loomise toetuseks. Aga ma tahan öelda, Mihhail, et sinu sõnavõtt solvas väga paljusid inimesi. See solvas neid, kes sellele avaldusele alla kirjutasid, ja Riigikogu Kantselei töötajaid, keda on 200 ja kellest väga paljudel on lapsed, aga nende töötajate tööpäevad ei lõpe tihti kell viis või kuus, nagu enamikul teistel riigiametnikel, sest Riigikogu liikmete töö on selline, et see nõuab aeg-ajalt ka õhtuti töötamist ja seetõttu töötavad kauem ka ametnikud. Need lapsed ja nende vanemad ei ole ju selles süüdi. Ma usun, et see sõnavõtt solvas väga paljusid teisi inimesi, kes arvavad, et töö- ja pereelu ühitamine on tänapäeval elementaarne ning riik peabki selliste asjadega tegelema. Me ei taha endale saada mingisuguseid privileege, asi on tõesti põhimõtteline ning puudutab just töö- ja pereelu ühitamist. Sa ütlesid: "Ma üritasin uurida ja selgus, et üheski riigiasutuses Eestis lastetuba ei ole. Ei ole, sest igaüks valib sellise töö, mille tingimustega ta on nõus." Mina ka natuke uurisin ja leidsin, et näiteks Sotsiaalministeeriumis on selline tuba olemas, ka Siseministeeriumis on, varem oli see Rahandusministeeriumis. Väga paljudes ettevõtetes, kes hoolivad oma töötajatest, on sellised toad olemas. Sa ütlesid, et igaüks valib sellise töö, mille tingimustega ta on nõus. Kui mina sain 2007. aastal Riigikogu liikmeks, siis mul lapsi ei olnud ja mulle need tingimused sobisid. Aga mõne aasta pärast lapsed sündisid. Kas see tähendab, et ma peaksin loobuma oma tööst, sest lapsed segavad töötegemist? Ma arvan, et mitte. Ma arvan, et elu muutub, inimesed muutuvad, võivad muutuda ka ettevõtted ja asutused. See tähendab, et meil kõigil peab olema rohkem valikuvõimalusi. Võib-olla tõesti oli 20–50 aastat tagasi töö- ja pereelu ühitamine iga perekonna ja vanema oma asi, aga tänapäeval räägitakse seadustes ja arengukavades üha rohkem sellest, kui oluline on, et inimesed tunneksid ennast hästi nii tööl kui ka kodus. Me ju tahame, et meie riigis oleks palju lapsi. Me tahame ka, et meie riigis oleks võimalikult paljudel inimestel töö ja tööhõive oleks suur. Selleks et neid kahte asja saavutada, tulebki rohkem mõelda selle peale, kuidas vanemad saaksid lapsi kasvatada ja samal ajal tööl käia. Minu meelest ei ole see just raketiteadus. Riigikogu peab olema eeskujuks teistele asutustele ja kogu riigisektorile. Ma arvan, et kui me suudaksime siia luua sellise väikese nurgakese, siis see oleks väga hea eeskuju kõikidele teistele. Ma tänan Liisa Pakostat, kes koostas selle avalduse ja leidis inimesed, kes sellele alla kirjutasid! See kõik võttis aega. See võttis seda kallist aega, mida meil kellelgi eriti ei ole. Ma loodan siiralt, et Riigikogu juhatus siiski toetab seda ideed, hoolimata sellest, et sina, kolleeg Stalnuhhin, oled sellele vastu. Aitäh!
Suur tänu! Palun, kolleeg Marika Tuus-Laul!
Head kolleegid! Riigikohus tunnistas täna kehtetuks apteekide asutamise piirangud, mis on kehtinud 8–9 aastat. Ma ise omal ajal algatasin seaduseelnõu nende kehtestamiseks. Riigikohtu esimehe Priit Pikamäe sõnutsi on apteekide asutamise piirangud põhiseadusega vastuolus, need piiravat ettevõtlusvabadust ja hulgimüügiturul tegutsemise vabadust, need piiravat ka tarbija huve, kuna suure nõudlusega kohtadesse ei saa uusi apteeke rajada. Ma arvan, et me jõuame nii tagasi 1990. aastatesse, kui väikseid apteegilaadseid putkasid tuli iga päev juurde nagu seeni peale vihma, ja jõuame tagasi aega, kui apteegid hakkasid vohama magusates kohtades linnade kaubanduskeskustes üksteise kõrval, ees ja taga, kusjuures tarbija ei saa nendest apteekidest mitte kunagi osta seda rohtu, mida ta parajasti vajab, sest seda ei ole apteeki sisse ostetud ja seda tuleb ette tellida. Kui väidetakse, et me piirame ja piirasime ettevõtlusvabadust, siis, head apteekide asutajad, praegu on Eestimaal oi-oi kui palju kohti, umbes 50 kohta, kus on veel olemas perearst, kuid apteeki enam ei ole. Seal te võiksite apteegi asutada, aga te ei tee seda, sest seal ei saa rikkaks. Küll aga surevad välja needki vähesed rohupoed maal, mis veel olemas on ja mis ei kuulu võimsatesse kettidesse, kuid eksisteerivad veel valla või perearsti palvel, sest inimestel on vaja arstirohtu kätte saada. Me arvame, et need kohad tõmmatakse nüüd erialasest tööjõust, haritud proviisoritest ja farmatseutidest, tühjaks, kuna neid spetsialiste on niigi vähe. Aastate jooksul on oi kui palju kordi tahetud seda piirangut kaotada. Küll on seda tahtnud teha Konkurentsiamet, küll Riigikontroll, õiguskantsler või valitsus. Kohe pärast piirangute jõustumist algas ärimeeste võitlus nende vastu. Küsimus jõudis omal ajal ka Riigikohtusse, kuid tol korral Riigikohus ütles, et piirang on seaduslik, nüüd aga väitis ta täpselt vastupidist. Nagu me teame, rahuldas Riigikohus täna õiguskantsler Indrek Tederi taotluse, kelle arvates on asutamispiirangud põhiseadusega vastuolus. Kuid tahan meelde tuletada, et omal ajal, kui piirangud kehtestati, oli Indrek Teder vandeadvokaadina just piirangute sisseseadmise eest võitleja. Siis ei näinud ta siin vastuolu põhiseadusega ega ettevõtlusvabaduse piiramist. Riigikohtu ja ka Euroopa Kohtu otsuste põhjal võib teha järelduse, et rahvatervise kaitse on ettevõtlusvabadusest prioriteetsem põhiõigus, mida ülemäärane konkurents võib tõsiselt kahjustada, kuna halvendab ravimite kättesaadavust maal ja teenuse kvaliteeti linnas. Just sellele tugineti täna, kui see kõik tuhastati. Euroopas on apteekide asutamise piirangud täiesti tavaline nähtus, need piirangud kehtivad paljudes riikides. Toon mõne näite: Austria, Belgia, Horvaatia, Prantsusmaa, Kreeka, Ungari, Itaalia, Luksemburg, Malta, Portugal, Rumeenia, Sloveenia, Hispaania, Soome, Poola, Taani, Küpros, Saksamaa. Osas riikides on litsentsipiirangud. Ka seal, kus need piirangud vahepeal kaotati, näiteks Ungaris ja Rootsis, kehtestati need hiljem uuesti. Nii et me lähtume vananenud seisukohtadest. Me võtame nüüd piirangud maha, aga meie riik ei hakka ikkagi mitte kuidagi maa-apteeke toetama. Riiki ei huvita, kas maa-apteegid on olemas või ei ole. Meil võetakse apteekrit ju tavalise poodnikuna, meil ei peeta apteekrit tervishoiutöötajaks, erinevalt, ma toonitan seda, kõikidest teistest Euroopa riikidest. Kas Tartu Ülikooli haridusega proviisor, rohuteadlane, on tervishoiutöötaja või poodnik? Eesti riik ütleb, et poodnik. Poode ei pea ju toetama. Aitäh!
Palun, kolleeg Mihhail Stalnuhhin!
Proua juhataja! Lugupeetud kolleegid! Tahtsin täna ühel teisel teemal rääkida, aga peale kolleeg Sõtniku sõnavõttu ei jää mul üle midagi muud kui tulla tagasi omaenda eelmise nädala sõnavõtu juurde. Olen pikki aastaid töötanud õpetajana ja palju aastaid juhtinud volikogu. Ma tean suurepäraselt, et mitte kõik ei kuula sind, kui sa räägid, mitte kõik ei saa esimesel korral asjast aru, sellepärast kordan oma mõtteid. Ma ei ole mingi šovinist ega lastevihkaja, nagu püütakse näidata. Ma armastan naisi ja ma armastan lapsi. Ma ei armasta mitte ainult neid naisi, kes töötavad siin Riigikogu seinte vahel, vaid ka neid, kes töötavad mujal. Üsna palju on selliseid ametikohti, kus töötades tuleb naistel õhtuti tööl olla, mõnikord veedavad nad tööl terveid öid. Vaadake haiglaid. Kes on seal õhtul ja öösel tööl? Meditsiiniõed. Vaadake kauplusi, mis töötavad kella 11-ni või öö läbi. Kes seal kassas istub? Ikka naisterahvas. Neil naistel ei ole seaduslikku võimalust nõuda, et vajaduse korral saaksid nad lapse tööle kaasa võtta. On ka selliseid ameteid, kus ei ole pidevalt vaja õhtul või öösel tööl olla, kuid see vajadus tekib hädaolukorras. Kas meie päästekeskustes ei tööta naised? Kas ei juhtu mõnikord niiviisi, et lumehanged panevad tee kinni ja kõik päästekeskuse töötajad jäävad tööle, mida nad üldse ei kavatsenud? Mõned neist on naised ja neil on lapsed. Asi on kummaline. Ma olen nõus, et igal pool Eestis peab olema lapsel õigus olla koos oma emaga. Aga kes sellise võimaluse seadustab kui mitte Riigikogu? Kui teie, lugupeetud kolleegid, teeksite kogu rahva jaoks midagi head, kui kolleeg Pakosta ja need, kes avaldusele alla kirjutasid, esitaksid seaduseelnõu, mis näeks ette, et mitte ainult Riigikogu, vaid ka enam kui 200 kohaliku omavalitsuse volikogu hoones oleks lastetuba, et siis, kui parlamendi või volikogu liikmed jäävad ööseks tööle, saaksid lapsed seal olla, siis ma paneksin sellele eelnõule oma allkirja alla ja toetaksin seda kahe käega. Kui te esitaksite eelnõu – selleks on teil võimalus, see on teile põhiseadusega antud –, et ka igas tehases oleks lastetuba, et õhtuti konveieri ääres töötavad naised saaksid seda kasutada, kui laps näiteks on veidi haige, siis ma toetaksin seda momentaanselt. Mida teie pakute? Te ei lahenda kõigi emade probleemi, te üritate seda probleemi lahendada vaid siin Riigikogus, selle asemel, et vaadata, millisest rahast seda oleks võimalik teha ka kohalikul tasandil. Te ju teate, et kui siin hakatakse lastetuba tegema, siis tehakse seda maksumaksja raha eest, see raha tuleb Riigikogu eelarvest, see ei kuku taevast. Väga hea on niiviisi kamandada, ma ütleksin, võõrast raha, maksumaksja raha. Enne, kui te hakkate kedagi kritiseerima, kuulake ta palun ära! Ma küsisin lastetubade kohta Riigikontrolli esindajatelt, kes on läbi käinud kõik riigiasutused Eestis. Nende kindel vastus oli, et lastetube ei ole. Te tahate luua pretsedendi. Te teete seda enda, mitte rahva jaoks. Alustage teisest otsast ja ma olen esimene, kes teile appi tuleb. Lastetuba võiks olla igas ettevõttes ja asutuses, alles viimases järjekorras Riigikogus. Aitäh!
Suur tänu! Rohkem kõnesoove ei ole, lõpetan istungi. Istungi lõpp kell 15.27.