Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sednicu Desetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 124 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sednici sprečen da prisustvuje profesor Borislav Pelević. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača, ministarke Diane Dragutinović, ministra finansija i Rasima Ljajića, ministra rada i socijalne politike, prisustvuju i Vuk Đoković, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Ružica Stojiljković, pomoćnik direktora Uprave za trezor, Snežana Lakićević-Stojačić, državni sekretar u Ministarstvu rada i socijalne politike i Radmila Bukumirić-Katić, pomoćnik ministra rada i socijalne politike. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BUDžETSKOM SISTEMU (pojedinosti) Gospođa Vjerica Radeta reklamira povredu Poslovnika.
Gospođo Đukić-Dejanović, obraćam se direktno vama, a na osnovu vaše obaveze iz člana 27. Poslovnika, koja vas obavezuje da vodite računa o primeni Poslovnika, kako na samoj sednici, tako naravno i na skupštinskim odborima. Pre dva dana se desio skandal na Zakonodavnom odboru, tako što su svi amandmani poslanika SRS odbijeni kao nepotpuni, bez obrazloženja šta je to nepotpuno. Naravno, nama je jasno da ovde skupštinska većina ne želi da čuje poslanike SRS šta imaju da kažu o Zakonu o budžetskom sistemu. Naravno, u okviru toga i o radu Vlade, vladinim merama i o gladnim i nezaposlenim u Republici Srbiji. Ovo je zaista skandalozno šikaniranje jedne poslaničke grupe, samo zato što skupštinska većina ne želi da čuje naše mišljenje. Formalno da, u Poslovniku postoji takva mogućnost, ali je obaveza Zakonodavnog odbora da utvrdi, odnosno da kaže koji su to elementi nepotpunosti. Mi tvrdimo, da su svi naši amandmani potpuni, da su svi, kao i desetine hiljada amandmana koji su u prethodnom periodu podnošeni, apsolutno su u skladu sa Poslovnikom i molim vas, pre svega, radi javnosti, insistiramo da predsednik Zakonodavnog odbora, gospodin Vlatko Ratković, kaže narodnim poslanicima i Skupštini, šta je to nepotpuno u amandmanima koje su podneli poslanici SRS na Predlog zakona o budžetskom sistemu.
Zahvaljujem. Vreme je isteklo. Već imam informaciju, da je Zakonodavni odbor postupio po članu 148. stav 2. i 3, ali za reč se javio predsednik Zakonodavnog odbora, gospodin Vlatko Ratković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Poštovana koleginice Radeta, vi ste član Zakonodavnog odbora, i sem vas, još nekoliko članova vaše poslaničke grupe. Da ste prisustvovali sednici, imali biste obrazloženje, no, moja je obaveza kao predsednika Odbora da dam odgovor i na plenarnoj sednici. Grupa amandmana Poslaničke grupe SRS je odbačena temeljom člana 140, s obzirom na to da nije u skladu sa članom 147,148, kao i drugih odgovarajućih članova i odredbi Poslovnika Narodne skupštine. Zakonodavni odbor je svoju odluku, temeljio na odredbama Poslovnika, primenjujući i teleološko i semantičko i jezičko tumačenje odredbi Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Naime, rasprava u pojedinostima inicira se podnošenjem amandmana. Amandman je po svojoj pravnoj definiciji, predlog za izmenu i dopunu zakona i on, sem dispozitiva, odnosno izreke, mora da sadrži i obrazloženje. Formalno-pravno, u formalnom smislu, svi ovi amandmani sadrže obrazloženje, no, obrazloženje za sve podnete amandmane je identično. Sadržina obrazloženja ovih amandmana, zapravo, predstavlja načelni stav poslanika SRS o predlogu zakona, konkretno o Predlogu zakona o budžetskom sistemu, a ne obrazloženje izreke amandmana. Evo, uzeću primer, kod mene je nekoliko amandmana, jedan je od poslanika SRS koji su zajedno podneli narodni poslanici Milorad Buha, Zoran Krasić, Lidija Dimitrijević itd. Amandmanom se predlaže da se član 1. Predloga zakona briše. Obrazloženje amandmana je sledeće: ''Srpska radikalna stranka smatra da je Predlog zakona o budžetskom sistemu nepotpun, nefunkcionalan i bez potpunih i javnih i pravnih instituta. Predlogom zakona nije data jasna definicija budžetskog sistema. Kaznena politika je neadekvatna i nepotpuna. Srpska radikalna stranka predlaže da se Predlog zakona povuče i uskladi se sa savremenim naučnim tokovima i drugim pravnim propisima u pravnom sistemu Republike Srbije.'' Ovo obrazloženje je, da kažemo, savremenim rečnikom "kopi pejst", obrazloženje za svih stotinu i ne znam koliko amandmana, zapravo, ovaj zakon ima 113 članova. Recimo, poslednji član u ovom zakonu glasi: ''Ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku RS". I ovaj član je sa identičnim obrazloženjem. Odbor je na stanovištu da obrazloženje nije validno, da ne postoji konektitet između izreke i obrazloženja amandmana. Tako da se ima smatrati, da obrazloženje ne postoji i sa tih razloga, a na osnovu citiranih normi Poslovnika Narodne skupštine, oni su odbačeni kao nepotpuni. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Nema osnova za repliku. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Čedomir Jovanović, Slobodan Maraš, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Milorad Buha, Zoran Krasić, Lidija Dimitrijević, Dragan Stevanović, Vladan Jeremić, Dejan Mirović, Milan Avramović, Boris Aleksić, Vjerica Radeta, Sreto Perić, Mirko Munjić, Gordana Pop-Lazić, Aleksandar Martinović, Momir Marković, Milorad Krstin, Radovan Radovanović, Nenad Popović, Radojko Obradović, Branka Ljiljak, Ljiljana Miladinović, Veroljub Arsić, Mileta Poskurica, Dragan Čolić, Zoran Antić, Jorgovanka Tabaković, Oto Kišmarton, Borislav Pelević, Mićo Rogović, Stefan Zankov, Tomislav Nikolić, Zoran Babić, Saša Maksimović, Milan Knežević, Gojko Radić, Igor Bečić, Predrag Mijatović, Zoran Mašić, Jelena Budimirović, Miroslav Petković, Arsen Đurić, Milan Lapčević, Miloš Radulović, Miloš Aligrudić, Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Milutin Jeličić, kao i amandmane koje su podneli Vlada i Odbor za finansije. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Zakonodavni odbor je, na osnovu člana 148. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, odbacio kao nepotpune amandmane narodnih poslanika: Milorada Buhe, Zorana Krasića, Lidije Dimitrijević, Dragana Stevanovića, Vladana Jeremića, Dejana Mirovića, Milana Avramovića, Borisa Aleksića, Vjerice Radete, Sreta Perića, Mirka Munjića, Gordane Pop-Lazić, Aleksandra Martinovića, Momira Markovića i Milorada Krstina na članove: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112. i 113. Takođe, Zakonodavni odbor je na osnovu člana 147. stav 2. Poslovnika odbacio amandman narodnog poslanika Veroljuba Arsića na član 2. stav 1. tačku 60) i amandman koji su zajedno podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić i Jorgovanka Tabaković na član 7. stav 5. Predloga zakona. Odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa, a izveštaj Odbora ćete dobiti uskoro, s obzirom na to da je sednica Odbora završena nešto kasnije. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 142. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Gospođo Radeta, ukoliko niste zadovoljni odgovorima koje ste dobili u vezi sa vašim reklamiranjem Poslovnika, mada se reklamiranje Poslovnika odnosi na atmosferu tokom plenarne sednice, možemo se u danu za glasanje izjasniti o vašoj primedbi, odnosno o reklamiranju Poslovnika. Da li ste zadovoljni odgovorima ili želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Vjerica Radeta, s mesta: Da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje!) Gospodin Zoran Nikolić reklamira Poslovnik.
Čisto da dam obaveštenje i vama. Poslanička grupa DSS ima problem sa prva dva reda, apsolutno je nemoguće prijaviti se. Na displeju piše, neki, sekjuriti sistem itd. Mi smo onemogućeni da sedimo u prva dva reda i da se poslanici koji inače tu sede prijave u skladu sa Poslovnikom. Dakle, samo jedno tehničko obaveštenje, da se javi tehničkoj službi, da se vidi o čemu se tu radi. Hvala.
Zahvaljujem. Obavestićemo tehničku službu i preduzeće šta je potrebno. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević i Milutin Jeličić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Tabaković.
Izgleda da nije u pitanju samo prvi i drugi red, i ovde ne funkcioniše. Molim vas da mi vreme ne računate u vreme za odbranu amandmana, jer u vašem brzom, ali jasnom, čitanju nisam uspela da čujem zašto je odbijen amandman, rekli ste – iz tehničkih razloga, na član 7. stav 5. a nisam mogla da se informišem kao narodni poslanik o tim nedostacima, jer ni ja, ni kolega Bečić, nismo pozvani na Odbor za finansije, gde bih mogla da čujem o čemu je reč. Molim vas, ako ste u prilici, da mi kažete zašto je odbijen amandman na član 7. stav 5. iz nekih nedostataka.
Reč ima predsednik Zakonodavnog odbora. Izvolite, gospodine predsedniče.
Zahvaljujem. Zakonodavni odbor je odbacio amandmane narodnog poslanika Veroljuba Arsića na član 2. stav 1. tačku 60) i amandmane koji su zajednički podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić i Jorgovanka Tabaković, a osnovom člana 147. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine. Stav 2. ovog člana glasi: ''Podnosilac amandmana ne može da, sam ili zajedno sa drugim narodnim poslanicima, podnese više amandmana na isti član predloga zakona.'' U oba slučaja narodni poslanici su podneli po dva amandmana na isti član Predloga zakona i iz tih razloga su odbačeni ti amandmani.
Zahvaljujem. Gospođo Tabaković, imate reč da obrazložite amandman.
Obrazlažući amandman na član 2. da iskoristim priliku da gospodina Vlatka Ratkovića upitam: ako su dva poslanika podnosioci amandmana na jedan član zakona, da li je bilo u redu odbaciti a ne pozvati poslanike da se o tome izjasne?! Jer, mi smo mogli – jedan amandman da brani jedan poslanik, a drugi amandman drugi poslanik. Zaista nije u redu na ovaj način odbijati raspravu o suštinskom amandmanu i koristiću priliku da po amandmanu na član 2, gde tražimo ukidanje jednog tela koje treba da se bavi ovim poslom, obrazložim član 7. stav 5. Predloga zakona. U članu 7, iako nije na redu, predviđeno je jednim stavom da ukoliko se izvršavanjem sredstava koja se iz budžeta Republike Srbije prenose drugim nivoima vlasti ili organizacijama za obavezno socijalno osiguranje ugrozi izvršavanje Ustavom ili posebnim zakonom utvrđenih obaveza da ministar ima pravo da smanji, odnosno obustavi sredstva koja se prenose drugim nivoima vlasti i organizacijama za obavezno socijalno osiguranje i da o tome odmah obaveštava Vladu. Poštovani građani, nimalo bezazleno, u trenutku kada se priča o reformi penzijskog sistema i penzijskom sistemu kao najvećem potrošaču budžetskih sredstava, planira se pravo ministra da može da smanji sredstva koja se usmeravaju, pretpostavljam, baš u te svrhe, a inače postavljam pitanje svim ostalim kolegama poslanicima – kako bilo koje zakonom ustanovljeno pravo može biti zakonitije od nekog drugog… (Predsednik: Zahvaljujem.) Imam vreme poslaničke grupe. (Predsednik: Izvolite.) Molila bih da imate na umu značaj zakona o kojem govorim… [[Isključen mikrofon.]]
Morate ponovo da se prijavite. Dalje vreme je od poslaničke grupe.
Da li je neophodno da bi tako računali vreme ili je ovakav način ponašanja smišljen na dekoncentrisanost? Reći ću vam da je bezuspešan. Znači, ako je neophodno da prekinem, da mi ponovo date reč, reći ću da je to novina u načinu rada. Nemoguće je da se ovako odnosi prema jednoj ozbiljnoj stvari. Odbacivati raspravu o amandmanu na stav kojim se ministru daje pravo da, neka davanja iz budžeta koja su zakonom ustanovljena i u Skupštini odobrena u redovnoj proceduri, može odlučivati da je neko socijalno davanje manje važno a neko drugo važno i takav amandman je trebalo usvojiti. Brinem se zbog jedne druge stvari, da će u trenutku kada dospeju krediti, kojih je mnogo, oni biti prioritet nad prioritetima, a da će i sredstva za isplatu penzija i socijalna davanja biti onaj drugi red prioriteta na čiju će štetu biti isplaćivane te obaveze za koje ovim amandmanom dobijate pravo.
Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Branka Ljiljak. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Mićo Rogović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Mićo Rogović.
Poštovane kolege, pre nego što pređem na obrazloženje podnetog amandmana na član 4. ovog zakona o budžetu, koristim priliku da kolegi narodnom poslaniku iz DS Draganu Vujadinoviću čestitam na izboru za predsednika opštine Kosjerić, ali ujedno da ga pozovem da podnese ostavku na mesto narodnog poslanika zato što je od jučerašnjeg dana u sukobu interesa, da ne bi bilo kao sa još nekim prisutnim kolegama narodnim poslanicima i istovremeno predsednicima opština ili gradonačelnicima opština. Član 4. Zakona o budžetskom sistemu reguliše budžetske ciljeve koji treba da ostvare ukupnu fiskalnu održivost i kontrolu u tački 1), a u tački 2) alokacijsku efikasnost i u tački 3) tehničku ili operativnu efikasnost. Kao prioritet člana 4. Predloga zakona o budžetskom sistemu navodi se makroekonomska stabilnost, niska inflacija, ekonomski razvoj, podsticanje regionalnog razvoja i smanjenje finansijskih rizika. Amandmanom na tačku 2) koja glasi: ''alokacijsku efikasnost koja podrazumeva mogućnost uspostavljanja prioriteta unutar budžeta, raspoređivanje sredstava u skladu sa prioritetima Vlade unutar budžeta, kao i mogućnost prebacivanja sredstava sa starih na nove ili sa manje produktivnih na više produktivne prioritete'', traži se da se posle reči ''unutar budžeta'' stavi tačka umesto zapete, a da se odbaci ''mogućnost prebacivanja sredstava sa starih na nove ili sa manje produktivnih na više produktivne prioritete''. Zašto i iz kog razloga? Navedeni budžetski ciljevi ostavljaju Vladi mogućnost, ili ministru finansija, da u svakom trenutku odlučuje šta su to prioriteti ili prioritetni ciljevi, šta je to do te mere slobodno da može u okviru tih ciljeva i mera prebacivati sa određenih korisnika budžetskih sredstava na druge. Zašto onda postoji kalendar budžetskog sistema kada su ministri bili dužni da do 1. juna dostave uputstvo za pripremu Nacrta budžeta Republike Srbije, takođe, da lokalnoj vlasti i organizacijama za obavezno socijalno osiguranje dostave predloge nacrta. Ne može se na ovaj način funkcionisati. Automatski se eliminiše stav 2, ovog člana, gde se kaže da budžetski sistem obezbeđuje sveobuhvatne, relevantne i pouzdane informacije o radu Vlade. To se odnosi i na saziv Narodne skupštine Republike Srbije, to jest na instituciju donošenja kontrole i rebalansa budžeta. U vašem obrazloženju nije problematično to što se članom 4. ne navodi institucija rebalansa budžeta, ali sve mere koje vi iz određenog nižeg prebacujete u viši stepen prioriteta ili produkt neproduktivnog u produktivni sistem mogu se jedino institucionalno ovde ili, pošto se radi o sveobuhvatnom zakonu, u skupštinama lokalne samouprave odrediti takvim. Znači, bez institucija rebalansa budžeta nemoguće je da ove mere koje navodite kao obrazloženje i mere koje navodite u st. 2. i 3. člana 4, ovog zakona, zažive svoju stvarnost. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Na član 4. amandman je na osnovu člana 147. Poslovnika podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić i Jorgovanka Tabaković. Da li neko želi reč? (Da.)
Bili bismo potpuno zadovoljni da je usvojen samo ovaj amandman, od četrdesetak koje smo podneli, a govori o budžetskom cilju, njime se traži da osnovni budžetski cilj bude u stvari smanjenje nezaposlenosti i postizanje održivog privrednog rasta, uz poboljšanje životnog standarda. A, ono što je Vlada predvidela kao cilj: makroekonomsku stabilnost, nisku inflaciju, ravnomerni regionalni razvoj i smanjenje finansijskog rizika, te ciljeve smo, onako, kako dolikuje odgovornim i ozbiljnim ljudima, nazvali merama za ostvarenje ciljeva koji se zovu zaposlenost, privredni rast i poboljšanje privrednog standarda stanovništva. Hoću da ponovim da plate zaposlenih nisu trošak. One jesu tražnja koje podstiču proizvodnju u raznim oblastima. To je kupovna moć u trgovinama i to je ono što vodi razvoju jednog društva. To, da je ovaj ključni amandman odbijen i da ova aktuelna vlast nije prihvatila da njen osnovni cilj jeste povećanje zaposlenosti, a da to jeste samo floskula u nastupima, ali ne i odredba u zakonu, pa makar kao cilj, govori o prirodi aktuelne vlasti. Ovo odbijanje amandmana razumem i zaista smatram da je to jedan od osnovnih razloga zašto ovu vladu treba promeniti.
Gospodin Milorad Buha ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, iskoristiću 15 minuta koji pripadaju SRS i osvrnuću se, kao prvo, na odluku Zakonodavnog odbora da odbaci amandmane SRS i sa stanovišta pravnog i stanovišta stranke ovde je povređen Poslovnik, odredba člana 148. stav 2, koji kaže: ''Zakonodavni odbor će neblagovremene, nepotpune i amandmane sa uvredljivom sadržinom odbaciti, o čemu će Narodnoj skupštini podneti izveštaj. Odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa.'' Gledajte, odredba člana 148. stav 2. jasno kaže u kom pravcu se može kretati i na temelju čega se može doneti odluka o tome da se odbace neblagovremeni, nepotpuni, amandmani sa uvredljivom sadržinom. U ovom slučaju nijedan od ovih uslova ne stoji, Zakonodavni odbor nije mogao doneti ovakvu odluku. U ovom slučaju se radi o nezakonitoj odluci, o kršenju odredaba Poslovnika i na to moramo upozoriti javnost. Nadalje, ono što smo vam naglašavali pre dva dana, što se tiče ovog zakona, SRS smatra kičmom ekonomsko-finansijskog sistema odredbe ovog zakona. On je vrlo bitan, on je sistemski zakon. On je zakon u koji se ulivaju mnogobrojne životne situacije, celokupni društveni, ekonomski, politički, socijalni i svaki drugi život. Ovaj zakon obuhvata sve to zajedno i zbog toga moramo posvetiti posebnu pažnju odredba ovog zakona, jer ako ne nađemo prave odredbe i ne napravimo pravo normativno određenje u ovom slučaju ćemo pogrešiti. Mislim da je predlagač zakona, kada je doneo odluku da izađe sa ovim predlogom, nedovoljno, nepotpuno procenio i ocenio suštinu i sadržaj ove oblasti, sa jedne strane, a sa druge strane, imamo život i životne situacije koje nam daju pravo da u praktičnom životu imamo mnogo problema u primeni Zakona o javnim prihodima i rashodima, Zakona o budžetskom sistemu. Zato smatramo da je Vlada u ovom slučaju promašila materiju i zbog toga smo tražili brisanje svih odredaba ovog zakona i povlačenje, usaglašavanje, osavremenjavanje, praktično, da pretočimo sve ono što je uočeno u dosadašnjoj praktičnoj izvedbi i primeni ovog zakona da ugradimo u ovaj zakon. Nažalost, to nije učinjeno. Kada kažemo da se radi o sistemskom pravnom propisu, onda prevashodno mislimo na odredbe koje regulišu pitanje planiranja, upravljanja, izvršenja, finansiranja, kontrole, revizije, sankcija i kaznene politike koje su inkorporirane u odredbe ovog predloga zakona. Stav SRS da su odredbe koje se odnose na budžete autonomnih pokrajina, glavnog grada i budžete grada, neadekvatno, neblagovremeno nije iskazano i nije napisano sve ono što mora biti normirano u ovom zakonu. U praktičnoj primeni odredbe ovog zakona neće biti funkcionalne i zbog toga smo tražili brisanje ovih i usaglašavanje. Sa druge strane, znajući koje probleme imamo u vezi Statuta Vojvodine, inače ustavnopravnu poziciju Vojvodine, plašimo se da će to u praktičnoj primeni izazvati ogromnu samovolju koja je prisutna u Autonomnoj pokrajini, ogromne probleme i nezakonit rad, nezakonitu primenu zakonskih propisa koji se odnose na finansiranje Autonomne pokrajine i da je to sve jedan sklop, jedna celina koja nas mora upozoriti da ne smemo ostaviti pravne praznine koje se kasnije zloupotrebljavaju. Brojni su primeri zloupotrebe budžetskog sistema finansiranja autonomne pokrajine, a posebno je to prisutno u Fondu za kapitalna ulaganja. Najbolje vam je odslikao tu situaciju bivši predsednik opštine Zrenjanin Goran Knežević, koji je uhapšen, između ostalog, zbog propusta u finansiranju, a on nije ukazao na zloupotrebe koje potiču iz Fonda za kapitalna ulaganja. Kada govorimo o nepotpunosti ovog zakona, moramo ukazati da ciljevi koji su navedeni ovde i načela na kojima se zasniva ovaj zakon nisu potpuni, nisu integralni, nisu sistematični, jer nisu obuhvatili celokupnu problematiku koju obuhvata ovaj zakon, a to je problematika monetarne politike, ekonomske, finansijske, socijalne, fiskalne, pa i svake druge politike. Mislim da su odredbe ovog zakona zbog toga nepotpune. Definisanje direktnih i indirektnih korisnika budžeta nije napravljeno na pravi način. Znamo šta se u praktičnoj situaciji dešavalo do sada, da su direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava nenamenski, nezakonito trošili sredstva baš zato što nismo imali jasne, decidno određene, odredbe i pravne propise koji će dati jasna uputstva o načinu korišćenja ovih sredstava, namenskom korišćenju ovih sredstava i načinu kontrole, jer je kontrola izostala. Takođe, otvorili smo pitanje kalendara. Pitanje kalendara nije na najadekvatniji način rešeno. Predlagač zakona morao je uzeti u obzir dosadašnje situacije da smo imali probleme kada dođe 15. decembar, kada se mora koaliciono usaglasiti, kada se mora doći do jasno određenih aproprijacija utvrđenih finansijskih iznosa koji će biti definisani budžetom. Ranije smo imali smo situaciju kada dobijemo predlog budžeta da ovde pojedine stranke koje čine vladajuću koaliciju otvoreno kažu da je to nezakonito, da neće glasati, e, onda počinje trgovina. Baš zbog toga da ne bi bilo trgovine, predlog SRS je da se sve to završi u desetom mesecu, znači to je kalendarski trebalo videti, doraditi, normirati da se budžet usvoji najkasnije do 1. oktobra ili možda 15. oktobra i onda bi se izbegle ove situacije, odnosno bile bi daleko blaže; prošle godine razmatranje predloga budžeta jasno nam je dalo naznaku da o tome moramo voditi računa. Nažalost, predlagač zakona je zadržao kalendar koji je bio predviđen starim zakonom. Pitanje ostvarivanja sopstvenih prihoda, podele tih prihoda nije rešeno na adekvatan način. Što se tiče završnog budžeta, moramo ukazati i reći javnosti da vlast od 2002. godine nije usvojila završni račun budžeta. Time je izostala kontrola, pre svega javnosti, a sa druge strane, i kontrola institucija koje moraju vršiti kontrolu budžeta. Državna revizorska institucija je formirana tek prošle godine, a znamo ustavne odredbe koje nas upućuju na to da je ona morala biti definisana daleko pre, morala je biti formirana daleko pre. Poznata je njena funkcija, smisao njenog delovanja, a posebno kontrole. Znamo u praktičnoj primeni da imamo mnogobrojne zloupotrebe, a Državna revizorska institucija mora biti kontrolor utroška tih sredstava. S obzirom na to da nije radila, nismo imali kontrolu i niko to nije pokrivao na adekvatan način. Iz sredstava informisanja možemo čuti žalbe Državne revizorske institucije koja se žali na aktuelnu vlast da nema adekvatan prostor za svoj rad, da nema dovoljan broj osoblja za izvršenje njene funkcije, da nema adekvatnu opremu, itd. Vi morate da razmislite o tome zašto je držite u ovakvom stanju. Prvo, nije postojala, kršili ste odredbe zakona. Sada kada postoji, ona nije u funkciji, nema svoj adekvatan prostor. Sredstva koja su namenjena za rad službenika ove institucije nedovoljna su. Pre tri dana smo mogli pročitati izjavu rukovodilaca ove institucije koji kažu da zbog niskih zarada nema novih zainteresovanih radnika da se zaposle. Primanja najodgovornijih ljudi u finansijskom sistemu ove države su između 55.000 i 60.000 dinara. To je premalo, jer znamo da malo bolja privatna preduzeća, privredna društva, daju daleko više, jer se radi o najstručnijim poslovima koji se moraju nagraditi i platiti. To nije učinjeno zato što to nije usaglašeno sa odredbama plata i zarada državnih činovnika, zbog toga što vam to ne odgovara. Vama inauguracija finansijske kontrolne institucije, Državne revizorske institucije, nije u interesu. Zbog toga imaju u ovoj instituciji tako ogromne probleme. Kada govorimo o inspekcijama, smatramo da zadržavanjem postojećeg sistema organizacije inspekcija niste rešili to na integralan, celovit i funkcionalan način. Kako će vršiti kontrolu inspekcija u opštini kada je opštinski organi vlasti biraju, kada joj daju naloge za inspekciju i kontrolu, i kako će ti isti koji dobijaju zaradu od istih tih organa vršiti kontrolu, a posebno kontrolu zakonitog utroška sredstava? To su negativna iskustva, tu ništa niste ispravili. Po konceptu drugih inspekcija morali ste to razrešiti. Inspekcijska finansijska kontrola iliti budžetska inspekcija mora biti integralna državna institucija, koja se finansira iz republičkog budžeta, bira se od strane republičkih organa, kontrolu vrši na temelju naloga republičkih organa, to je daleko celishodnije, potpunije i ima svoj smisao i cilj. Ovako, razuđeno, bez potpune kontrole od strane republičkih organa, neće imati onu funkciju koju bi budžetska inspekcija morala da ima. Kada govorimo o kaznenim odredbama, mislim da je ovo najsmešniji zakon koji je regulisao oblast kaznene politike. Toliko minorne kazne za prekršaje koje učine državni organi, to je jedna smejurija i osnov zbog čega smo tražili brisanje odredaba o kaznenoj politici je upravo taj. Novčana kazna od 5.000 do 50.000 dinara za sve ono što ste normirali kao prekršaj jeste smešna. S druge strane, spomenuću vam samo zakon o računovodstvu i reviziji. Za gotovo isti karakter dela prekršaja, novčane kazne su nekoliko desetina i stotine puta veće. Tamo su predviđene novčane kazne do iznosa od tri miliona za isto delo, a ovde 50.000. E, to jasno govori da ne vodite računa o kompletiranju, o sistematičnosti kaznene politike. Zašto? Ovim zakonom je trebalo regulisati celokupnu kaznenu politiku za neuredno plaćanje, protivzakonito delovanje, neracionalno delovanje i sve elemente prekršaja privrednih prestupa koji se praktično čine. Dakle, ako nemamo celokupno dobro uređen sistem planiranja, budžetiranja, izvršenja budžeta, kaznene politike, kontrolne politike, itd. mi moramo otvoreno reći da ovaj zakon neće biti u funkciji. Zbog toga je naša sugestija da se on povuče da se doradi i da se napravi jedan savremeni sistem koji će odgovarati pravnom sistemu Republike Srbije. Mora da vas zabrine prihodna politika budžeta na koju ukazujemo. Vi ste je ovde sa mnogo članova obradili. Pokazatelji budžeta u prvih šest meseci govore nam da su poreski prihodi u visini od 95% sastavni deo budžeta u prihodnom smislu, a svega 5% su neporeski prihodi. Ti elementi iz praktične izvedbe izvršenja budžeta moraju da nas zabrinu – a to vas ne brine. Niti privreda može snositi tako visoke poreze, niti građanstvo to može podnositi više. Ne vodite računa o neporeskim prihodima koji su ovde vrlo široko postavljeni, da uberete, da oplodite sve ono što predstavlja imovinu ove države – na stranu o privatizaciji i sredstvima koja smo ubrali od privatizacije, jer će to biti posebno o čemu ću ovde govoriti. Smanjenje transfera opštinama, odnosno rebalansom budžeta je predviđeno smanjenje transfera opštinama u iznosu od 15 milijardi. Praktično, čujem od opština da to nije 15 milijardi, već je to svega 30% od 45 milijardi što je bio usvojen budžet za 2009. godinu. Da li računate da ćete kroz rebalans budžeta, koji će biti, negde, u devetom mesecu, ostvariti sve ovo što ne plaćate? Ne možete to tako. Evo, ja ću vam to objasniti na konkretnom primeru. Opština Apatin je do sada dobijala 19,5 miliona svakog meseca, negde, do trećeg meseca, a posle toga četiri miliona i to će kao takvo i ostatina temelju ove odluke Vlade. Transferna sredstva moraju odgovarati zacrtanim i usvojenim projekcijama budžeta i rebalansu budžeta. Ako je to 15 milijardi, ne možete više. Vi daleko više uskraćujete opštinama i one su sada dovedene na ivicu i nemogućnost stvarnog rada i opstajanja. Sve ono što je zacrtano njihovim budžetima temelji se na osnovu onih sredstava koja su planirana iz transfera. Oni do pre nekoliko dana nisu dobili vašu odluku o transferima tako da su radili u prazno. To ne poznaje nijedan zakon. Nisu dobili sve bitne elemente koje ste morali daleko ranije usvojiti. Na temelju rebalansa budžeta morali ste da predložite zakon o transferima opštinama. Vi ste to prebacili, opet ste učinili protivzakonitu radnju, na odluku Vlade i na taj način ste prekršili odredbe Zakona o budžetu, Zakona o budžetskom sistemu i mnogobrojne druge propise. U praktičnoj primeni vidimo ogromne probleme opština u normalnom funkcioniranju i radu. Što se tiče finansiranja i mogućnosti finansiranja opština autonomnih pokrajina, smatramo da niste na adekvatan način rešili finansiranje – misli se na slobodna sredstva koja preostaju u budžetima lokalne samouprave. Mi smo u dosadašnjoj praksi imali mnogobrojne zloupotrebe koje su činile opštine, opštinski rukovodioci jer su vršili određena finansiranja, jer su davale sredstva privrednim subjektima, odnosno pomagale u nekim situacijama privredne subjekte bez adekvatnih ugovora, bez adekvatne kontrole, bez adekvatnog okamaćivanja itd. Ne sme se dozvoliti nijednom subjektu, a posebno ne lokalnim organima vlasti, pa i pokrajinskim organima vlasti, da vrše finansiranje bez adekvatne kamatne politike. Na temelju koje kamatne politike su opštine prebacivale sredstva nekim drugim pravnim licima? Da li je to ijednim zakonskim propisom regulisano – nije? Da li je odlukama skupština opština ili opštinskih veća – nije? To je samovolja rukovodilaca opština koji su odabrali neke privredne subjekte. U mnogobrojnim situacijama to su bili partijski funkcioneri koji su učestvovali u radu lokalne samouprave, to su pojedina preduzeća, ustanove i asocijacije koji su u okviru iste partije – njima su odobravana sredstva po privilegovanim uslovima itd. Kršili smo zakone, a to vi isto sada dozvoljavate, jer niste na adekvatan način rešili pitanje okamaćivanja državnih sredstava. Kako tou praktičnoj izvedbi stoji, evo, ja ću vam izneti ovde jedno svoje poslaničko pitanje, koje sam postavljao nekoliko puta. Nažalost, jednom sam dobio odgovor. Posle toga sam ponovo tražio dopunu. Međutim, posle toga, ništa nisam dobio. Između ostalog, to pitanje je postavljeno i Ministarstvu finansija. Vi ste se morali založiti da ga obrazložite i da date odgovor na ovo pitanje, jer je to nadležnost vašeg ministarstva, to je nadležnost budžetske inspekcije koju vi pokrivate. Tražio sam informaciju i odgovor na moje pitanje od Republičke budžetske inspekcije – ništa od njih nisam dobio, ništa od vas nisam dobio. To jasno govori koliko vodite računa o javnosti, jer je ovo pitanje postavljeno od mnogobrojnih udruženja Krajišnika. Postavljao sam ga u ime njih i u svoje ime kao poslanik. Nažalost, odgovora nema. Najgora je sudbina nenamenski potrošenih sredstava, a iza svega toga postoji politička podloga. Naime, u toku 2007. godine Vlada Republike Srbije iz sredstava budžetskih rezervi prebacila je 40 miliona dinara Ministarstvu rada i socijalne politike, kao vid učešća u humanitarnoj akciji u zbrinjavanju izbeglica. Ministarstvo rada i socijalne politike prebacilo je ovih 40 miliona, samo preusmerilo sredstva, humanitarnoj organizaciji "Divac", umesto da sama, ili putem Komesarijata za izbeglice, ova sredstva iskoristi za kupovinu stanova ili kuća najugroženijih izbegličkih porodica. Vlada je, da kažem, tu ispoštovala zakonsku odredbu Zakona o budžetskom sistemu, prebacila je to direktnom korisniku sredstava, a direktan korisnik sredstava je, bez ikakvog konkursa, preusmerio ta sredstva nekom trećem. Zašto kažemo da je to nepotpun sistem? Baš zato što niste regulisali način – kako i pod kojim uslovima, da li sa konkursom, u kojim situacijama bez konkursa, ministarstva ili drugi državni organi mogu prebacivati sredstva ili ne mogu. To nigde u Zakonu o budžetskom sistemu niste rešili na adekvatan način. Gledajte sada dalje sudbinu. Zakonom o ministarstvima je predviđeno da Vlada i Republika Srbija prebacuje sredstva Ministarstvu rada i socijalne politike u cilju zbrinjavanja i pomoći izbegličkoj populaciji. Ona je dužna, dakle, Ministarstvo je dužno da sredstva koja dobije od Vlade, samo transferiše u određene programe koji su usvojeni od strane Vlade. Nažalost, niti Ministarstvo rada i socijalne politike ima programe zbrinjavanja, niti se izdvajaju namenski sredstva za ove situacije. S obzirom na to da se radi o Divcu, vašem političkom savezniku, koji vodi određenu humanitarnu akciju, te aktivnosti treba i pozdraviti, međutim, ne može on dobiti sredstva na ovakav način kako ih je dobio. Pitao sam ovim poslaničkim pitanjem: ''Da li je izvršena kontrola od strane Republičke budžetske inspekcije u humanitarnoj organizaciji ''Divac'' za šta su utrošena ta sredstva?'' Na sajtu humanitarne organizacije ''Divac'' postoje podaci o tome u šta su ulagana sredstva, ali ni deo tih sredstava nije uložen u te namene, bar se ne vidi na njegovom sajtu, njegova obaveza je bila da sve ono što je dobio od države navede u svom izveštaju. Republička budžetska inspekcija je morala izvršiti kontrolu. E, to vam je eklatantan primer kako država funkcioniše. Državna sredstva se pretaču u privatne institucije, završavaju u privatnim džepovima, a namena tih sredstava je pomoć izbegličkoj populaciji koja od tih sredstava nije dobila gotovo ni dinar. Javiću se kasnije. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Maraš Slobodan.
Kao ovlašćeni predstavnik. Pre svega bih počeo od godišnjeg izveštaja o radu budžetske inspekcije za 2008. godinu. Ono što je interesantno, treba imati u vidu da postoji jedna rečenica koja je možda mogla biti i inicijalna kapisla za donošenje jednog ovakvog zakona, bez obzira na sva ona obrazloženja, a to je, da su postojale određene teškoće koje su imale uticaja na efikasno korišćenje radnog vremena inspektora i revizora, a ogledaju se pre svega u nepreciznosti propisa koji regulišu oblast budžetske potrošnje, kao i organizacionim problemima funkcionisanja pratećih službi. Šta dalje vidimo? Kaže – nepravilnosti i nezakonitosti utvrđene kontrolom. Dakle, budžetska inspekcija je u 2008. godini izvršila 71 kontrolu. Od toga je 88% onih koji su kontrolisani od budžetske inspekcije radilo mimo zakona, odnosno utvrđene su nepravilnosti i nezakonitosti, pa se čak i dva ministarstva u ovom izveštaju (od strane budžetske inspekcije) nalaze kao oni koji su imali u svom radu nepravilnosti i nezakonitosti. Da ne bih sada pominjao sva ta imena, ima tu i preduzeća iz Novog Sada i ova dva ministarstva, meni je najvažnije ono što stoji nazad, gospođo Dragutinoviću, a objasniću posle i zbog čega. Kaže – problemi u izvršenju poslova budžetske inspekcije. Osnovni problemi se nalaze upostojećoj sistematizaciji, kao i primanja onih koji rade u budžetskoj inspekciji, dovelo je do toga da devet inspektora napusti ove poslove u toku 2008. godine. Znači, nema dovoljno ljudi. Morate biti upoznati sa tim. Nemojte slegati obrvama ili ramenima. Dakle, zbog niskih plata, a pri tom nisu primani novi budžetski inspektori, devet budžetskih inspektora je napustilo Odeljenje za budžetsku kontrolu. Neophodno je urgentno popuniti upražnjena mesta da bi moglo bilo šta da se uradi. Sada imamo Zakon o budžetskom sistemu o kom smo toliko puta pričali i koji smo toliko puta citirali u ovoj sali najviše mi kolege iz opozicije, iz nekoliko razloga: Prvi je taj što se kalendar Zakona o budžetskom sistemu ne poštuje. Da ne ponavljam ono što svi građani i svi poslanici znaju, kako smo donosili poslednja dva budžeta, odnosno budžet za 2008. i budžet za 2009. godinu, kakva je to bila igra, koliko se kasnilo itd. Gospođo Dragutinović, podneli smo mali broj amandmana. Mogu da kažem da razlozi za donošenje ovog zakona u velikoj meri postoje i u onome što ste vi naveli – zbog stvaranja uslova za korišćenje razvojne pomoći EU i obaveza Srbije da oformi odgovarajuće sopstvene institucije itd. Međutim, tu ste naveli neke teškoće, koje će, pretpostavljam, usvajanjem ovog zakona biti otklonjene; recimo, do sada agencije nisu mogle da se kontrolišu na najbolji način i to bi trebalo da bude ispravljeno. Ono što je nama najviše zasmetalo u ovom predlogu zakona, i podneli smo amandman na član 46. stav 10, jeste vaš plan da se privremeno finansiranje može u izuzetnim situacijama produžiti na još tri meseca, što znači ukupno šest meseci. Ako hoćemo da budemo odgovorni i ozbiljni, mislim da ovako nešto morate da prihvatite, da privremeno finansiranje može biti tri meseca, do 31. januara, a ne do 30. juna. Kao izgovor koji stoji u vašem obrazloženju, gospođo Dragutinović, kada ste odbili amandman LDP, jeste da taj amandman nije prihvaćen iz razloga što može da se desi da izbori budu u januaru. Zašto sebi dozvoljavate da predložite nešto što je krajnje neozbiljno, neodgovorno, da planirate, umesto da se ograničite, da jasno pokažete na taj način ozbiljnost da privremeno finansiranje može biti tri meseca. Slažem se, tako je ova vlada, a i ona prethodna, predložila. Možda bi trebalo da kažemo da privremeno finansiranje može da ide u nedogled zato što ne možete na vreme da dostavite Skupštini Zakon o budžetu, zato što ne možete da obezbedite većinu u određenom momentu, zato što nemamo dovoljno vremena, zato što ima puno amandmana itd. Sa takvom jednom pretpostavkom ulaziti u donošenje Zakona o budžetskom sistemu mislim da je krajnje neozbiljno. To je jedan od naših ključnih amandmana, ne mogu da kažem ključni, ali najvažniji amandman, gde smatramo da treba tako nešto da se usvoji. Drugo, u članu 103. stav 1. predvideli ste kaznu od 5.000 do 50.000 dinara, a verujem da će se svaki građanin smrznuti kad čuje za šta, kaže – ''Novčanom kaznom od pet do 50.000 dinara kazniće se odgovorno lice korisnika budžetskog sredstva, odgovorno lice u organizaciji za obavezno socijalno osiguranje ili drugo odgovorno lice, za sledeće prekršaje: 1) ukoliko stvori obavezu ili na teret računa budžeta odobri plaćanje rashoda koji nije predviđen u budžetu;'' Pogledajte izveštaj budžetske inspekcije. Pogledajte šta su ministarstva radila. Pogledajte šta su radila javna preduzeća koja su kontrolisana. Vi ćete odgovorno lice da kaznite sa minimumom od 5.000 do 50.000 dinara. Treba da dobije pet do petnaest godina robije onaj koji je doveo do toga da imamo 300 miliona evra duga u ''Putevima Srbije'', koji je doveo do toga da imamo 100 miliona duga u NIS-u! Čemu uopšte budžetski kalendar? Čemu budžetski kalendar kad je jedno javno preduzeće do 31.12.2008. godine bilo u vlasništvu ''sto posto'' Republike Srbije, gde je završni račun NIS-a? O tome pričamo već mesecima. Znate li koji je danas dan? Sredina jula. Gde je završni račun NIS-a? Kako je poslovalo to preduzeće? Ko je odgovoran? To što je sada drugi vlasnik, odnosno većinski vlasnik koji upravlja ''sto posto'', to je priča za sledeću godinu, ali šta je sada? Nas interesuje ko je stvorio te dugove? Neko na to mora da odgovori. Vi nama donosite zakon i onda se prva Vlada ne pridržava tog zakona o budžetskom sistemu koji smo imali do ovog sada vašeg predloga. Znači, ne poštujete kalendar koji je predviđen Zakonom o budžetskom sistemu. Kasnije ću još sa vama pokušati da razjasnim neke stvari, ali moram nešto da vas pitam. Na jednoj sednici kada smo pričali o privrednim komorama i na vašem mestu je sedeo ministar Mlađan Dinkić. Predstavio se kao potpredsednik Vlade zadužen za ekonomiju i razvoj i kao ministar ekonomije. (Moram da čitam, prošli put kada nisam bio u sali rekli ste nešto o čemu nećemo sada nastavljati, zato sam sada doneo tekst u štampanom.) Kaže, ovako, gospodin Dinkić: "Dakle, nećemo podizati PDV dok bude trajala kriza, to je garancija. Zašto mogu da garantujem? Zato što stojim iza toga kao ministar ekonomije i potpredsednik Vlade zadužen za ekonomiju." Pitao sam gospodina Dinkića – ko je on, pošto je pre toga on nama govorio kako garantuje da neće biti podizanja PDV, da li je on možda ministar finansija, premijer, kada može nešto tako da garantuje, a on je rekao i citirao sam vam šta je rekao: "garantujem, jer ja kao ministar ekonomije i potpredsednik Vlade zadužen za ekonomiju stojim iza toga". Pitam vas sada, da li će biti povećanja PDV? Da li je to jedna od opcija koja u bliskoj budućnosti čeka privrednike, građane Srbije i državu? Mislim da je to jedno od najvažnijih pitanja, bez obzira što sada pričamo o budžetskom sistemu, sve je to povezano. Znači, da li će biti povećanja PDV ili ne? Da li su ove garancije koje je dao ministar ekonomije i potpredsednik Vlade zadužen za ekonomiju garancije koje mogu građani Srbije da prihvate zdravo za gotovo, kao što su prihvatili priču o besplatnim akcijama u vrednosti od 1.000 evra i svemu ostalom ili je to bilo trenutno obećanje u izlivu velikog samopouzdanja. Trebalo bi da vi kao ministar finansija to znate sigurno bolje od njega. Nedavno smo imali polemiku između guvernera Jelašića i pomenutog ministra. Zaista mislimo da je guverner Jelašić u pravu. Vlada mora da bude odgovorna, mora da povlači nepopularne mere. Nama je pre dolaska MMF u avgustu neophodan rebalans. Vi dobro znate zašto. Molim vas da nam odgovorite da li se planira povećanje PDV i koliko će biti povećanje, da li su to samo špekulacije ili guverner Jelašić želi da se povuku neke nepopularne mere? Po našem mišljenju, guverner Jelašić to što je izneo bio je u pravu i mora da se povuku nepopularne mere. Želimo da znamo da li će tako nešto biti. Siguran sam da ministar Dinkić neće ovde izaći i reći – podići ćemo PDV. On se samo pojavljuje u javnosti kada se spusti cena benzina, a pošto šest puta skače u dva meseca, onda ga nema nigde. Vas kao odgovornu ženu i odgovornog ministra, koja sa nama već duže vreme razgovara o nezgodnim stvarima, iz najbolje namere, pitam – da li se razmatra mogućnost povećanja PDV? Da li je to izvesno i u kom procentu? Mi smo od strane jednog ministra, koji je potpredsednik Vlade zadužen za ekonomiju, čuli da kriza prolazi, da smo prošli najgore, da neće biti povećanja PDV. Od guvernera, koga je on predložio, čujemo sve suprotno od toga, i da moramo da povučemo nepopularne mere. Meni je žao što nije tu gospodin Dinkić. Vas da pitam, da li vi znate šta se dešava u Fondu za razvoj i kako on funkcioniše? Da li znate kako se odbijaju oni koji konkurišu u Fondu za razvoj, koji su izgovori? Šta se posle toga događa i kakve ponude stižu. Pošaljite tamo, malo, (žandarmeriju) one koji bi trebalo to da kontrolišu. Taj Fond za razvoj nije ostavio nikome ni mama ni tata. To je Fond za razvoj Republike Srbije i trebalo bi da svi koji konkurišu budu jednaki. Molim vas, gospođo Dragutinović, ako možete da nam date decidan odgovor, a ako ne, onda, bar, okvirni vezano za povećanje PDV. Mislim da je to ključno pitanje u ovom momentu za sve građane Srbije i za sve privrednike, a u krajnjoj liniji i za samu državu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je, na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Antić i Mićo Rogović. Reč ima gospodin Rogović.
Poštovane kolege, u ime Poslaničke grupe Napred Srbijo Srpske napredne stranke na član 5. koji se bavi obimom budžeta i budžetskim prihodima i primanjima, takođe i rashodnom stranom, odnosno budžetskim rashodima i izdacima Republike Srbije i nižih organa, tj. lokalne vlasti, podneli smo amandman na član 5. stav 5. koji izvorno glasi: " Izuzetno, u slučaju da jedan nivo vlasti svojim aktom opredeli drugom nivou vlasti namenska transferna sredstva, kao i slučaju ugovaranja donacije, čiji iznosi nisu mogli biti poznati u postupku donošenja budžeta, organ uprave nadležan za finansije na osnovu tog akta otvara odgovarajuće aproprijacije za izvršavanje rashoda po tom osnovu". Za Poslaničku grupu Napred Srbijo ništa nije sporno izuzev ovog člana 5, za koji tražimo da se prvi deo stava briše: ''Izuzetno, u slučaju da jedan nivo vlasti svojim aktom opredeli drugom nivou vlasti namenska transferna sredstva'' i da samo ostane ovaj deo koji se odnosi na ''ugovaranje donacija''. Napominjemo da nije opravdano u slučaju da jedan nivo vlasti svojim aktom opredeli drugom njegovu vlasti namenska transferna sredstva, kako vi navodite u svom predlogu, isto iz razloga što se time dovodi u pitanje postupak planiranja koji je, kao što je kolega Maraš rekao i kao što sam i ja pričao, jedan dugotrajan postupak koji ste predvideli kalendarskim datumima za budžetski zakon. Postupak planiranja i donošenja budžeta je po svemu tome jedan dug vremenski period, izuzetno ozbiljan i ostavlja prostora za sagledavanje svih odnosa između različitih nivoa vlasti. Zato ne sme da se dese ovakvi izuzeci. Saglasni smo da izuzetak, u stavu 4, vezan za elementarne nepogode, ne može da bude predvidiv kao ni donacije, odnosno priliv u slučaju ugovaranja donacija, čiji iznosi zaista nisu mogli biti poznati u postupku donošenja budžeta, pa je s obzirom na tu situaciju neophodno da –organ uprave nadležan za finansije na osnovu tog akta otvara odgovarajuće aproprijacije za izvršavanje rashoda po tom osnovu. Na osnovu svega ovoga, nelogično je objašnjenje Vlade vezano za ovaj amandman, tj. pozivanje na praksu da se budžet s obzirom na prioritete ili ne, može trošiti ili s obzirom na, recimo, neku političku vezu, uzajamnost ili zloupotrebu svega ovoga, može raznim transferima menjati u iznosu od prvobitno planiranog. I da, napominjem još jednom, institut rebalansa budžeta treba da bude na svakom nivou, taj institut koji je odgovoran za, eventualnu, promenu nivoa transfera po određenim nivoima vlasti. [[Aplauz.]]
Gospodin Radojko Obradović.
Pošto sam ovlašćen, molim vas da vreme uzmete od onih mojih 15 minuta. Koliko je važan ovaj zakon već smo istakli nekoliko puta. Kolege su već imale nekoliko amandmana, a ima još nekoliko amandmana na članu 5. koji definiše obim budžeta. Kad god je budžet bio na dnevnom redu isticali smo koliko je važna transparentnost i koliko je važno da znamo na šta se troše sredstva poreskih obveznika. Citiraću jedan zakon o kome ćemo raspravljati u sledećih nekoliko dana, a na osnovu ove odredbe shvatićete koliko je situacija ozbiljna i na koji način se pristupa trošenju budžetskih sredstava. Za sutra je zakazana sednica na kojoj će biti Zakon o uređenju prostora i izgradnji. Član 195, tog zakona, u svom prvom stavu kaže: "Uz zahtev za naknadu i izdavanje građevinske dozvole za objekte izgrađene iz sredstava budžeta Republike Srbije, autonomne pokrajine, odnosno jedinice lokalne samouprave" pa piše spisak akata koje treba dostaviti. Drugim rečima, Vlada Republike Srbije kaže da iako postoje zakoni i postoji inspekcija, Vlada, odnosno država Srbija iz budžeta finansira bespravne objekte i to radi AP. Mi sada utvrđujemo pravila kako ćemo da legalizujemo objekte koje smo finansirali iz budžeta Republike Srbije. Pa, o čemu onda uopšte pričamo, ovde?! Pa, kako je moguće da se iz budžeta finansiraju bespravni objekti?! Kada vidite odredbe i kada uporedite odredbe nekih zakona, onda, ne treba da vas čudi naše insistiranje na svim potrebnim dokumentima koje tražimo. Razlog za to, budžet kakav ovde usvajamo, sa tako malo informacija, jeste rezultat da moramo da legalizujemo objekte koje smo gradili državnim sredstvima. Niste bili tu, odnosilo se na odredbe nekih drugih zakona, pa, prosto kad uporedite različite zakone, shvatite u kakvoj državi živite i koliko smo daleko od svih onih ciljeva koje smo postavili. Inače, reč je bila o tome, niste bili tu, ponoviću, nije strašno, ovaj zakon o planiranju i izgradnji predviđa legalizaciju objekata građenih sredstvima budžeta, što samo dokazuje da se iz budžeta grade objekti suprotno zakonima koji postoje. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam jednu primedbu na Predlog zakona o budžetskom sistemu. Naime, želeo bih da podsetim ministarku da su se Srbi nakon lokalnih izbora, 11. maja, samoorganizovali i formirali Skupštinu zajednica opština Kosova i Metohije, koju je Vlada Republike Srbije priznala svojim Zaključkom broj 1344 od 10. jula. Evo, pročitaću taj zaključka: "Polazeći od činjenice da je Ustav Republike Srbije izričit da je AP Kosovo i Metohija sastavni deo teritorije Republike Srbije i da je nakon jednostranog proglašenja nezavisnosti Kosova, tj. pre proglašenja takozvanog ustava Kosova, stvorena potreba da se Srbi na Kosovu i Metohiji institucionalno organizuju, da se formiranjem skupštine opštine štiti bezbednost Srba i svih drugih građana koji žive na KiM'' i tako dalje, Zaključkom o podršci osnivanju Skupštine zajednica opština Kosova i Metohije daje se podrška osnivanju Skupštine zajednica opština KiM, koja je osnovana na ''Vidovdan'', 28. juna 2008. godine u Kosovskoj Mitrovici." Ona neophodna akta koja smo usvojili kada smo donosili Deklaraciju o osnivanju, poslovnik, statut i ustrojstvo sekretarijata Skupštine zajednica, objavili smo u "Službenom glasniku Republike Srbije". Međutim, nikako ne možemo da nađemo zajednički jezik i dogovor sa Ministarstvom finansija, tj. kako da Skupština zajednica postane korisnik budžeta. U više navrata sam podnosio amandmane, kada je bio Predlog zakona o budžetu i kada je bio Predlog zakona o rebalansu budžeta, to ste odbijali uz obrazloženje da Skupština zajednica nije u Zakonu o budžetskom sistemu. U članu 8. jasno stoji da ministar posebnim aktom utvrđuje spisak direktnih i indirektnih korisnika sredstava budžeta Republike Srbije. Sada koristim priliku da postavim i poslaničko pitanje ministarki: ''Šta treba da uradi Skupština zajednica opština Kosova i Metohije da bi se ministarka smilovala i uvrstila Skupštinu zajednica u ovaj akt kojim se uređuje spisak direktnih i indirektnih korisnika sredstava budžeta Republike Srbije?'' Ovo iznosim stoga što imamo jako mnogo problema. Radimo već četrnaesti mesec otkako je prošlo finansiranje. Ni jedan jedini dinar sredstava nismo dobili od Vlade Republike Srbije. Ona je priznala našu skupštinu, naš napor da ujedinimo svih 25 lokalnih samouprava, ali ne želi da pomogne da ta skupština i funkcioniše. To su zanemarljivo mala finansijska sredstva. U više navrata sam govorio da to nije nikakav izdatak za Vladu Republike Srbije. Međutim, Vlada nema sluha. Molim ministarku da nam da savet kako i na koji način, ako nismo bili korisnici budžeta u 2009. godini, da to budemo makar u 2010. godini, ako i dalje misle ono što su napisali 10. juna, da je Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije i da i dalje podržavaju Skupštinu zajednica Kosova i Metohije. Jako je neozbiljno doneti akt Vlade kojim se podržava jedna institucija, a onda za 14 meseci ne odvojiti nijedan jedini dinar za održavanje te institucije. Znate da smo uporni i da ćemo i dalje nastaviti sami da to održavamo i da radimo, ali ne bi bilo zgoreg da Vlada odvoji makar minimalna sredstva, kao što odvaja na primer za lokalne samouprave i upravne okruge na Kosovu i Metohiji, tako bi mogla da odvoji sredstva radi boljeg i lakšeg funkcionisanja i Skupštine zajednica opština Kosova i Metohije. Sa druge strane, hteo bih samo još jedno pitanje da postavim ministarki – pre nekoliko dana, tačnije, u prošli četvrtak, Vlada je uvela privremene mere SO Leposavić, sa obrazloženjem da nije donet budžet, tj. kada je donet budžet da nije bilo kvoruma na toj sednici. Postavljam pitanje, molim da mi se odgovori, ako je to i tačno, a tvrdim da nije tačno da je tada postojao kvorum i da je budžet legalno donet – kako je onda moguće da Vlada finansira ovih osam meseci tu lokalnu samoupravu, ako je utvrdila da tada nije donet budžet? Po kojem zakonu? Da stvarno nije bio donesen budžet, onda bi moralo još tada da se reaguje i da se pređe na privremeno finansiranje. Nemoguće je da Vlada osam meseci finansira jednu lokalnu samoupravu, a da nakon toga vidi da oni u stvari i nemaju budžet, kako stoji u obrazloženju Vlade kada su uveli privremene mere u SO Leposavić. Stoga molim da mi Ministarstvo za finansije odgovori na ova dva pitanja. Hvala. [[Aplauz.]]
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Izvolite, gospodine Popoviću, samo se prijavite, ako želite.
U skladu sa načelom stabilnosti budžeta, neophodno je da svi budžetski prihodi i primanja budu u ravnoteži sa budžetskim rashodima i izdacima. Ako se budžet planira realno i na vreme i bez namera da se prikriju određeni prihodi i rashodi, tada je ovo načelo moguće poštovati u potpunosti i nisu potrebna dodatna ograničenja za njegovo izvršenje. Međutim, Vlada je sklona da planira nerealno, što je vidljivo i iz prethodnog budžeta i ovih rebalansa budžeta. Sasvim je jasno da se odnosi između prihoda iz pojedinih izvora i rashodi pojedinih aproprijacija koji se iz tih prihoda finansiraju ne podudaraju. Mogu da dam za ilustraciju nerealnost nekih projekcija kretanje priliva u budžet u prvih šest meseci, koji su smanjeni za 7,9%, a realno za 16,2%. Poreski prihodi nominalno su manji za 7,7 a realno za 15,8%. Imamo PDV koji čini oko 50% svih poreskih prihoda. On je procenjivan u kontinuitetu od prošlogodišnjeg predloga rebalansa i u budžetu za 2009, pa i kasnijim rebalansom. I, ako PDV ostane na junskom nivou, onda bi budžetski deficit do kraja godine mogao da dođe do 140 milijardi dinara, dakle, ako ostane na junskom nivou. Mi sada imamo projektovan deficit koji je gotovo ostvaren za šest meseci u budžetu, jer je deficit oko 60, a trebalo je da bude 70. U ovom slučaju smo predložili, da u slučaju da korisnik budžetskih sredstava ostvari namenski sopstveni prihod, u većem iznosu od planiranog, organ uprave nadležan za finansije po zahtevu tog korisnika, može da uveća odobrene aproprijacije za izvršavanje rashoda iz tih prihoda, ali samo na osnovu izveštaja budžetske inspekcije, kojim su sagledani ovi razlozi koji su uticali na povećanje prihoda. Takođe, moram da kažem da, dodaću samo, kod prihoda budžetskih korisnika, oni mogu u nekom periodu, u određenim godinama, nesrazmerno da rastu, a da za to ne postoje njihove direktne zasluge. (Predsednik: Možete koristiti vreme vaše poslaničke grupe, ako želite.) Dobro, samo da završim. Pa, zato ne postoji razlog da im se odobri povećanje aproprijacije, osim za namene i pokrivanja povećanih troškova pružanja većeg obima usluga, ali na to, takođe, treba da ukažu rezultati rada budžetske inspekcije. Ne može se odobravati nekim budžetskim korisnicima veće trošenje, samo zato što su ostvarili veće prihode. Ti prihodi su naplaćeni od poreskih obveznika i, mi treba da nastojimo da ih rasteretimo jednog dela državnih nameta. Prva mera je možda da se smanje cene pružanja usluga državne uprave, taksi i akciza, a ne povećanje prava na trošenje, jer ima pare. Kada nema para tada mora da se traži rebalans, traže se novi porezi, a kada ima para, logično je, da se one i dalje troše isključivo kontrolisano. Toliko. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić i Jorgovanka Tabaković. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođo Tabaković, izvolite.
Podneli smo amandman na član 7. stav 1. i stav 5. kojim ste vi iz tehničkih razloga odbacili, a ja obrazlagala u prvom obraćanju. U članu 7. u stavu 1. je naglašena nadležnost ministra za poslove finansija, čime se on proglašava odgovornim za izvršenje budžeta, a u 2. stavu se kaže da je Narodnoj skupštini za izvršenje budžeta Republike Srbije odgovorna Vlada. Ovim amandmanom smo tražili brisanje stava 1, jer to, da je ministar finansija odgovoran za izvršenje budžeta, ako je već Vlada odgovorna pred Skupštinom, jeste za nas, a i za ovaj zakon, potpuno suvišna i opterećujuća odredba. Ministar finansija je izbor predsednika Vlade. On odgovara unutar Vlade za ono što se zove izvršenje, odgovornost i obaveze i, zaista, ne mislimo da je to trebalo da se nađe u ovom članu zakona. Zakon o ministarstvima i Zakon o Vladi, u opisu posla ministra finansija, obrazlaže obaveze koje ste vi dali u odgovoru zašto je amandman odbijen. Nema razloga da se to unosi u ovaj zakon, ali postojao je poseban razlog da i ostale ministre koji raspolažu značajnim sredstvima učinite direktno odgovornim za izvršenja, odnosno trošenja sredstava u budžetu. A, zašto, na primer, niste napisali da je ministar za ekonomiju i regionalni razvoj nadležan, odgovoran i obavezan, da pred Narodnom skupštinom i javnosti odgovara za sredstva koja troši kreditirajući, još uvek, po uredbama, mnoge namene budžetskim sredstvima, tako rentirajući svoj politički uticaj, na način, da su se čak i neki izbori, makar poslednja dva kruga izbora, dobijala na sredstvima budžeta, jednostavno, potkupljivanjem glasača na ovaj način. Potpuno je suvišno u zakonu da piše da je ministar nadležan i odgovoran, jer to stoji u opisu njegovog posla, to jeste Vlada. Ako je trebalo izvoditi posebnu odgovornost, onda je to trebalo da bude za one druge ministre, koji o novcu odlučuju, gotovo mimo samog ministra finansija, a i zakona kojima se tretiraju te subvencije i krediti. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Narodni poslanik, gospođa Lidija Dimitrijević ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na to da je to Zakonodavni odbor sve amandmane podnete od strane Poslaničkog kluba SRS odbio i da o njima ne možemo govoriti, sada ću govoriti u okviru vremena koje je na raspolaganju našoj poslaničkoj grupi. Generalni stav Poslaničkog kluba SRS jeste da u ovakvom obliku pripremljen Predlog zakona o budžetskom sistemu nije u interesu građana Srbije i predloženo je brisanje svih njegovih članova pa tako i člana 7. Ovim članom, predlagač je definisao odgovornost za izvršenje budžetskog i finansijskog plana organizacije za obavezno socijalno osiguranje. Mi smo predložili brisanje čitavog člana 7, samim tim i stava 5, koji kaže ( inače je to naredni amandman, ali sam se sada javila): "Ukoliko se izvršavanjem sredstava koja se iz budžeta Republike Srbije prenose drugim nivoima vlasti ili organizacijama za obavezno socijalno osiguranje ugrozi izvršavanje Ustavom i posebnim zakonima utvrđenih obavezama Republike Srbije, ministar može privremeno da smanji, odnosno obustavi sredstva koja se prenose drugim nivoima vlasti ili organizacijama za obavezno socijalno osiguranje i o tome odmah obaveštava Vladu." Ovde se radi o jako osetljivom pitanju, u ovom trenutku. Svi smo svesni o prenosu sredstava lokalnim samoupravama, kao nižim nivoima vlasti, od strane Republike. To je jedna od mera štednje Vlade, čijom primenom Vlada smatra da će ublažiti negativne efekte svetske ekonomske krize. Mislim da Vlada nije svesna da je tim potezom većinu lokalnih samouprava dovela u pozicije iz kojih se izlaz ne vidi, jer su mnoge opštine i gradovi ionako imali velikih problema u funkcionisanju a možemo da pretpostavimo kako će, tek, sa smanjenjem transfera biti. U manjim opštinama na jugu Srbije, kao što su, na primer, opštine Vlasotince, Lebane, Bojnik, već se duže vreme govori, da smanjenje transfera od Republike ozbiljno preti da izazove potpuno kolaps u funkcionisanju lokalnih samouprava. Vlada je govorila da će teret ekonomske krize biti jednako raspoređen, da će razvijenijim opštinama i gradovima biti više umanjenja, dok će nerazvijenim umanjenja biti manja. To je bila priča za jedan dan, a u stvarnosti se pokazalo da nerazvijene opštine i gradovi i ovog puta neće biti sagledani. Hvala. [[Aplauz.]]
Doktor Vladan Batić ima reč.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, ovih svojih pet minuta u raspravi u pojedinostima iskoristiću da ponovim pitanje vezano za ''Marfin banku''. Druga tema o kojoj ću početi tiče se priče o budžetu i o budžetskom sistemu, kako će i na koji način država Srbija obezbediti potrebna sredstva za otkup poljoprivrednih proizvoda, za vraćanje dostojanstva našim seljacima koji su pretvoreni u građane drugog reda, za sela koja postaju polako rezervati, a seljaci će vremenom postati Indijanci ako ovakva državna politika u pogledu agrara bude nastavljena. Podsećam vas da su ''gunj i opanak'' slavili ovu zemlju, da je Srbija bila prva seljačka demokratija u Evropi, da je svoje mesto u redu evropskih država i naroda pronašla zahvaljujući etnosu svojih seljaka, da je tačno pre 100 godina, 1909. godine Srbija imala pozitivan spoljnotrgovinski bilans sa SAD zahvaljujući izvozu agrarnih proizvoda, a da je sada situacija sa seljacima i sa selom praktično tragikomična. Oni su tema nekih humorističkih serija i tada se dovitljivost i neke druge osobine naših seljaka jedino pokazuju u pozitivnom svetlu. Danas oni treba da skupo plate seme i đubrivo, obradu, da gledaju nebo, pa ako prođe bez kiša, ovih enormnijih, bez suša, bez mrazeva, onda, valjda, treba nešto i da prodaju i da uzmu neke pare, da njihov znoj, njihov trud, njihovi žuljevi budu adekvatno nagrađeni, a ne da prosipaju maline, da prosipaju mleko, da seku višnje! Zato je kriva država i to je njihova partija, koju država igra sa njima, partija pokera ili, bolje rečeno, za mnoge od njih, partija ruskog ruleta! Drugo pitanje tiče se ovog zakona o davanju garancija. Gospođo Dragutinović, ne znam da li ste proverili ono što sam vas pitao koja je ''Marfin banka'' i da li je to pravni sledbenik kiparske ''Narodne banke'', "Cyprus popular bank"? Pitajte Dinkića, on je u to veoma upućen. Pitajte ga ko je Nikos Lazaridis, direktor "Cyprus popular bank". Pitajte Borku Vučić, ona sve zna o fantomskim kompanijama preko kojih su otišle naše pare na račun kiparske ''Narodne banke'', da li je to ova ista ''Marfin narodna banka, kao pravni sledbenik "Cyprus popular bank" odnosno ''Laiki banke''. Možete da pitate ljude iz SPS u Upravnom odboru "Puteva Srbije", kako baš izabraše tu banku da ona da kredit "Putevima Srbije", koji je neophodan, da njima država Srbija danas daje garancije za taj kredit koji je potreban da bi se otplatili dugovi putarima i da bi se moglo raditi dalje. Prošli put sam vam prezentirao izveštaj Dinkićeve komisije. Između ostalog i zbog te banke, ako je to ta banka, samo pitam da li je, a njeni deponenti su bili vodeći tajkuni u ovoj zemlji, i glavni oligarh u ovoj zemlji i na njegov račun u toj banci su otišle pare od privatizacije, gle slučaja, ''Delta banke'' i tako dalje i tako dalje. Pitam, da li je to ta banka, ko je izabrao i zašto baš nju, jer su asocijacije vrlo neprijatne "Anteksol", "Braunkort", "Verikon", sve one fantomske of šor kompanije, preko kojih je otišlo četiri milijarde dolara, a bile su na računima "Cyprus popular bank"? Da li je to Marfin popular banka? To vas pitam. Hvala.
Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević, Arsen Đurić i Miroslav Petković. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo predsednice, poštovana gospođo ministarka, tri poslanika DSS je podnelo amandman na član 8, kojima se dodaju i posebno apostrofiraju agencije, regulatorna tela i vanbudžetski fondovi kao korisnici javnih sredstava koji treba da uđu u konsolidovani sistem trezora. Ministarstvo finansija, odnosno Vlada je odbila ovaj amandman sa obrazloženjem da je drugim članom definisano koji su to korisnici javnih sredstava i da nema potrebe da se posebno apostrofiraju agencije, regulatorna tela i vanbudžetski fondovi i da su oni osnovani zakonima kao direktni korisnici, odnosno agencije, Zakonom o javnim agencijama. Namerno smo napisali da u sistem Trezora treba da obavezno uđu i regulatorna tela, agencije i vanbudžetski fondovi iz prostog razloga što ta tela niko ne kontroliše. Recite mi, ko kontroliše, na primer, Radiodifuznu agenciju? Kolike su njihove plate? Koliki su njihovi prihodi? Kako se sprovodi javna nabavka, na primer, u toj agenciji? Da li je Radiodifuzna agencija uplatila i koliko sredstava u budžet Republike Srbije? Ko kontroliše, na primer ''Ratel'', kao regulatorno telo? Ko kontroliše Fond za kapitalna ulaganja AP Vojvodine? Znate da se prethodnih meseci kao izvor korupcije i raznih manipulacija upravo pominjao ovaj fond. Šta je sa, recimo, komorama, raznim udruženjima, farmaceutskim, zdravstvenim, inženjerskim i svim drugim, gde država nema pravo upravljanja, već im je prenela javna ovlašćenja na osnovu kojih ta udruženja prikupljaju novac i troše kako oni smatraju da treba da ih troše? Da li tu država ima bilo kakvog ovlašćenja da kontroliše? Nema! Odbili ste ovaj amandman, sa ovim obrazloženjem, a to niste imali u vidu. Potpuno sam siguran da to niste imali u vidu jer apsolutno nema logike da vi nekome prenosite javna ovlašćenja na osnovu zakona koji podstiče sredstva, jer ne može, na primer, inženjer da dobije licencu ukoliko se ne učlani u komoru i ne plati za polaganje licence i kasnije za to korišćenje, a ta sredstva koja komora skuplja na osnovu javnih ovlašćenja niko ne kontroliše na koji način se ona troše, kolike su zarade rukovodstva komore, kako se te pare troše itd. Dakle, ako želimo da vršimo kontrolu nad prikupljanjem i trošenjem javnih sredstava, onda to mora da bude zaista transparentno, da svi mogući korisnici, bilo da su oni direktni korisnici iz budžeta ili da stiču sredstva na osnovu javnih ovlašćenja, moraju da budu u konsolidovanom sistemu trezora. Ovo odbijanje amandmana liči nam na još jedan pokušaj da se ne vrši do kraja kontrola budžetskih sredstava, odnosno onih koji koriste budžetska sredstva, kao što je to slučaj sa budžetom Republike Srbije, gde kontrolu treba da vrši Državna revizorska institucija, a znamo sami da je već godinu dana prošlo od javnog obećanja premijera Cvetkovića da su dodeljene prostorije Državnoj revizorskoj instituciji, a to se naravno nije desilo. Znate da sede gore na spratu i da tu rade svoj posao 40 i nešto revizora, plus Savet Državne revizorske institucije. Da li su to uslovi za rad? Nisu, sigurno, gospođo Dragutinović, i to govori o vašoj ozbiljnosti i ozbiljnosti ove vlade koja upravo želi da ne postoji kontrola budžeta, budžetskih sredstava, korisnika budžetskih sredstava, pa i odbijanje ovog amandmana upravo može da nas navede na zaključak da država, odnosno vlast ne želi da bude kontrolisana. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Reč ima gospodin Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 8. i uopšte Srpska napredna stranka je podnela četrdesetak amandmana, neki su amandmani i vezani. Moj amandman oslanja se na amandman gospođe Jorgovanke Tabaković na član 7. U mom amandmanu želja je bila da se jasno definiše odgovornost i to, pre svega, i isključivo, Ministarstva finansija za utvrđivanje spiska direktnih i indirektnih korisnika sredstava budžeta Republike Srbije i za vođenje fiskalne politike u narednom periodu. Za Srpsku naprednu stranku Ministarstvo finansija je to koje će morati u narednom periodu da sve od sebe da, da izbegne sve fiskalne rizike koji su pred nama. Njih ima jako puno. Ogledaju se kroz usporeni rast domaće ekonomije, ujedno i kroz usporeni rast svetske ekonomije, što će se bez sumnje odraziti i na strane direktne investicije. Iovako ih je do sada bilo jako malo, da ne govorim o velikim aranžmanima koji su sve nepovoljniji, o čemu ćemo imati i te kako prilike da pričamo prilikom ove revizije MMF. Mislim da u takvim uslovima imamo veliki problem i sa nivoom duga, pre svega spoljnog duga i mogućnosti finansiranja tog duga, izostanak strukturnih reformi i institucionalnih reformi je ono što je već dugo boljka naše privrede, naše ekonomske politike, pa se zbog toga ovim amandmanom htelo da se naglasi značaj isključivo Ministarstva finansija i njegova potreba kada su u pitanju problemi makroekonomske stabilnosti ubuduće. Pozivam vas, u svakom slučaju, da u danu za glasanje porazmislite o ovom amandmanu još jedanput i da jasno definišemo odgovorne za sprovođenje fiskalne politike u narednim, boljim vremenima.
Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević, Arsen Đurić i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? Gospodin Lapčević, izvolite.
Na ovaj član smo, takođe, podneli amandman, kojim smo tražili da se u stavu 7. doda novi stav koji definiše – da korisnici budžetskih sredstava koji pretežno svoja sredstva ostvaruju na tržištu u zahtevu za otvaranje računa kod banaka ne dobijaju taj otvoreni račun na blanko, već da se svake godine podnose izveštaji ministru, koji će na osnovu tih izveštaja kasnije produžavati to važenje dozvole za otvaranje računa kod banaka. Opet je motiv bio da se kontrolišu javna sredstva, odnosno sredstva koja se ostvaruju iz javnih prihoda na osnovu ovlašćenja. Recimo, Republička Radiodifuzna agencija trebalo bi da ostvaruje godišnje otprilike oko 700 do 800 miliona dinara od naplate taksi, što od nacionalnih televizija, regionalnih, lokalnih, plus radio-stanice, dakle, negde od 500 do 800 miliona dinara. Ta RRA ostvaruje prihode pretežno na tržištu i može tražiti od vas zahtev da se odobri otvaranje računa kod banke. To ćete dati jer je to u skladu sa zakonom, a onda RRA može, pošto nema veliki broj zaposlenih, pošto nema kontrolu od strane države, da ta sredstva plasira na tržištu, da zarađuje od plasmana tih sredstava, a da vi nemate uvid u to ili da ih troši, a da opet nemate uvid kako se troše ta sredstva sa računa koji je otvoren u banci. Suština je da postoji kontrola ministarstva, koje je ovlašćeno od strane države da kontroliše javna sredstva. Ukoliko bi ovako ostalo postojala bi mogućnost da priliv sredstava na tom računu ne bude kontrolisan, da se može plasirati bez znanja ministarstva, da se može trošiti, zloupotrebljavati, a da ministar, odnosno nadležno ministarstvo i Vlada nemaju kontrolu nad time. Mislim da bi bilo svrsishodno da razmislite o prihvatanju ovakvom amandmana, jer bi to poboljšalo i čitav zakonski predlog i kontrolu korišćenja javnih sredstava. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Mileta Poskurica i Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno mogućim, pa konstatujem da je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić i Jorgovanka Tabaković. Da li neko želi reč? Gospođa Tabaković, izvolite.
Član 10. je jedan od amandmana čije je usvajanje bilo neophodno ako je htelo da se pokaže da je ovo ozbiljna Vlada i da ozbiljno doživljava svoje odgovornosti. Član 10. reguliše pravila investiranja sredstava i u tekstu predlagača ministar ili lice koje on ovlasti može da novčana sredstva na konsolidovanom računu trezora, osim prihoda za koje to nije dozvoljeno po posebnim zakonima, može da investira na domaćem ili inostranom finansijskom tržištu novca ili kapitala, u skladu sa zakonom i drugim propisom. Amandmanom smo predložili da ministar, odnosno Vlada ima pravo da investira višak sredstava samo u slučaju da istovremeno nema problem likvidnosti budžeta, da nema ugovaranja kratkoročnih kredita, bilo da emituje državne hartije od vrednosti, jer je sigurno da nikada ne može kamata koju ostvarujete na sredstva koja dajete nekome na depozit ili kao ulaganje da bude viša od kamate koju plaćate na uzete kredite ili na emitovane hartije od vrednosti. Da građanima približim logiku našeg amandmana: niko ne može da daje sredstva na štednju i da dobija za to takvu kamatu, tako visoku i atraktivnu, da bi s druge strane, mogao da uzima kredite i da ta kamata po kreditima bude niža. Znači, da prihodima pokrivate rashode. Ta elementarna logika i elementarna odgovornost prema upravljanju javnim sredstvima morala je da bude sprovedena kroz prihvatanje ovog amandmana. Iako smo kao Poslanički klub Napred Srbijo poslanička grupa čiji ste najveći broj amandmana usvojili, ja zaista, u red onog amandmana na član 7, gde smo isključivali pravo da oduzmete sredstva nižim nivoima, opštinama i drugim organima, zato što oni imaju druge prihode i da ih vi preusmeravate onako kako vama odgovara, eventualno vraćate dospele kredite, smatram ovaj amandman toliko važnim da je on morao biti usvojen. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Petković, Arsen Đurić i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? Gospodin Đurić, izvolite.
Poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, u ime Poslaničke grupe DSS podneli smo amandman na član 10. koji definiše način i investiranje plasmana sredstava konsolidovanog računa trezora. Predložili smo da se posle stava 1. dodaje novi stav 2. koji glasi – o svim investiranim sredstvima ministar je dužan da obavesti Narodnu skupštinu Republike Srbije u roku od 15 dana. Svako investiranje i plasman sredstava nosi određeni rizik i iskreno sam se nadao da će ovaj amandman biti prihvaćen, jer je potpuno logičan, da Narodna skupština bude informisana o tome gde su plasirana ta sredstva i pod kojim uslovima. Ono što je iznenađujuće i pomalo uvredljivo jeste poslednja rečenica obrazloženja Vlade, kojom se obrazlaže zbog čega amandman nije prihvaćen. Ta rečenica glasi: ''Kako je ministar finansija odgovoran za izvršenje budžeta i izveštaj o tome dostavlja Vladi, nema osnova da se propiše obaveza ministra da izveštaj o investiranim sredstvima dostavlja Narodnoj skupštini.'' Narodna skupština bira i Vladu i ministra i mislim da ima osnova da se propiše ta vrsta obaveze, osim ukoliko ne želite da krijete gde ćete plasirati sredstva ili ih investirati. Ako ne želite onda vas pozivam da prihvatite ovaj amandman, jer on nije suvišan nego samo popravlja predloženi tekst zakona.
Gospodin Radojko Obradović ima reč.
Posebno smo istakli ovim amandmanom koliki je značaj vođenja računa o budžetskim sredstvima, imajući u vidu da smo poslednjih nekoliko godina imali slučajeve da su organi dok su to mogli da rade, naročito na nivou lokalne samouprave, investirali sredstva na finansijska tržišta. Tamo smo imali situacije da ta sredstva mogu da donesu profit, ali mogu da naprave gubitak. Određene lokalne samouprave imaju ozbiljnih dugoročnih finansijskih problema zbog gubitaka koji su nastali na plasiranju sredstava na finansijska tržišta. Tražili smo samo da, ovde se svuda govori o profitu, naravno da postoji rizik da ta sredstva donesu profit nego da naprave gubitak, tim pre, Narodna skupština bude blagovremeno informisana o investiranjima ovog tipa. [[Aplauz.]]
Gospodin Miroslav Petković ima reč.
Poštovano predsedništvo, uvažena gospođo Dragutinović, amandman na član 10. Predloga zakona daje mogućnost da novčana sredstva investirate na domaćem i inostranom finansijskom tržištu i to je dobro. Naravno da sredstva treba investirati. Gospodin Rade Obradović vam je u načelnoj raspravi kroz jedan lep primer, klasičan primer, naveo da i u fudbalu golovi mogu da se postižu a i mogu da se primaju. Poslanička grupa DSS je veoma zabrinuta, s obzirom na to kako vodite finansije ove zemlje, da Srbija neće moći da postigne onoliko golova koliko vi možete da primite. Zbog toga smo ovim amandmanom i tražili da narodni poslanici budu obavešteni u roku od 15 dana gde su investirana sredstva svih građana Republike Srbije. Ne tražimo mi od vas da vi nama dostavite gde ste vi vaša privatna sredstva uložili i na koje privatne račune, ali ako neko treba o tome da raspravlja to jesu narodni poslanici. Zaista, kolega Đurić je naveo obrazloženje, vi ste izgleda zaboravili ko je vas birao i kome vi treba da podnosite izveštaj. To su narodni poslanici kada se radi o parama svih građana Srbije, a ne predsednik vaše stranke i predsednik države Boris Tadić. Ako vi mislite njemu da podnosite izveštaje, a ne narodnim poslanicima onda mislim da ne treba da sedite tu. [[Aplauz.]]
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Gospođa Jorgovanka Tabaković ima reč. Izvolite.
U najkraćem ću da obrazložim amandman kolege Veroljuba Arsića. Reč je, takođe, o investiranju sredstava i ovim amandmanom predlažemo da se pravo za investiranje viška sredstava ostavi samo ministru ili licu koje on ovlasti i da se to investiranje ne može vršiti na nivou lokalnih organa vlasti i to, ponavljam, ministru, samo u slučaju da se tim viškovima stvarno raspolaže i da nema zaduživanja. Dakle, privid da vršimo decentralizaciju time što ne gazdujemo dovoljno dobro ukupnim finansijskim sredstvima ne treba ostavljati kroz ovaj zakon i na ovaj način. Prema tome, transferna sredstva, onako kako ih budžetom ovde odobrimo, treba prenositi opštinama. Namene koje se nižim organima vlasti dozvole budžetom treba da budu realizovane kroz izvršenje aproprijacije i kvote, ali ne možemo dozvoljavati onu slobodu koju ne trpi ni ozbiljnost trenutka u kojoj se kao država nalazimo, niti nedostatak sredstava koji je evidentan i smatramo da pravo lokalnih organa na investiranje sredstava treba brisati iz ovog zakona i člana. [[Aplauz.]]
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor ga smatra pravno mogućim, pa konstatujem da je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Stefan Zankov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podnela narodni poslanik Branka Ljiljak. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor ga smatra pravno mogućim, pa konstatujem da je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Stefan Zankov i Mićo Rogović. Reč ima Mićo Rogović. Izvolite.
Poštovane kolege, član 14. Predloga ovog zakona govori o vrstama javnih prihoda i primanja, i u okviru najbitnijih tačaka, od 14 do 21, u ovoj tački javnih prihoda govori se koji su to prihodi i u tačka 7) kategorija – ostali javni prihodi. Poslanička grupa Napred Srbijo – SNS, izmenom ovog člana, tj. tačke 7), predlaže dodavanje podtački u okviru tačke 7) koje se odnose na prihode od kamate, naknade za organizovanje igara na sreću, privatizacione prihode i druge javne prihode utvrđene zakonom. Iz kog razloga? Neophodno je članom 14. preciznije odrediti ovu kategoriju koja je obuhvaćena u tački 7) ostali javni prihodi, jer se upravo prema i na osnovu ovog člana prikazuje u Predlogu zakona o budžetu svaki pojedinačni prihod i primanje, i s obzirom na tu konstataciju, neophodno je iz ove tačke 7) izvući pojedinačno sve što se na nju odnosi. Zato smo predložili podtačke u okviru tačke 7). Nije dovoljno samo što se kasnije članovima 19, 20. i 21. preciznije određuju šta su to ostali javni prihodi i primanja, jer se prvenstveno iz razloga, kao što sam rekao, oni ne prikazuju u Predlogu zakona o budžetu, i mi na osnovu istog imamo pravo i da se izjašnjavamo, dakle, postaje enigma i za narodne poslanike koji usvajaju Predlog zakona o budžetu. Posebno naglašavam da je ovim amandmanom predviđeno prikazivanje privatizacionih prihoda, jer se ni na jednom mestu ne navode zbirno, iako to zaslužuju po svojoj težini i kriterijumima, značenju, pogotovo na period od 2003. do 2009. godine, u okviru prihoda na budžetskoj strani od strane ove kategorije prihoda. Od ostalih prihoda iz člana 19, kojih je ukupno nabrojano sedam, preuzeta su samo dva, (tačka 1) i tačka 7) – prihodi od kamata i naknade za organizovanje igara na sreću, pa smatramo da ni u jednom slučaju navođenje ostalih javnih prihoda ne opterećuje član 14, a doprinosi preglednosti prihoda, što je interes i javnosti i svih nas poslanika. Razlika u transparentnosti između vas i nas jeste što mi ovu kategoriju svrstavamo u javne prihode, a ne samo u kategoriju u koju je vi svrstavate. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Rogoviću. Na član 14. amandman je, na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika,podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Nenad Popović ima reč.
Razlog zbog koga smo podneli amandman na član 14. stav 2. tačka 3), podtačka (3) Predloga zakona jeste da bi se izvršilo ovo terminološko usklađivanje, budući da reč "deonica", koja je u Predlogu zakona upotrebljena kao termin, nije termin koji se upotrebljava u našem pravnom sistemu. Zato smo predložili da se reč "deonica" promeni na reč "akcija", koja je u skladu sa terminologijom prihvaćenom u sistemskim zakonima koji već postoje, kao što su Zakon o privrednim društvima, Zakon o bankama, osiguravajućim društvima i investicionim fondovima. Nažalost, predlagač je odbio ovaj amandman uz obrazloženje da bi amandman bio prihvaćen da je amandmanom predložen i dodatni stav koji ukazuje da se u skladu sa ovim vrši terminološko usklađivanje i u ostalim delovima zakona. Vidite, Ministarstvo finansija ima mnogo zaposlenih. Imali ste mišljenja drugih ministarstava, imali smo Sekretarijat za zakonodavstvo, imali smo vladine odbore i niko od nabrojanih i institucija i pojedinaca nije uočio ovu grešku koju bi stvarno morao da uoči. Ne mogu da shvatim zašto se ne prihvati ovaj amandman, jer da ga je Vlada prihvatila, ne mogu da se složim da je mogla da ga prihvati samo da je bio predložen i u drugim odredbama gde se reč "deonica"… Nije prihvaćen. Ovaj amandman je odbijen.
Taj amandman je u suštini, kao amandman Odbora, prihvaćen.
Zahvaljujem. Gospodin Zoran Krasić ima reč.
Mala je vajda od ovih šest poslanika vlasti, ukoliko uspemo da ih ubedimo u nešto zašto treba da se prihvate neki amandmani, ušao je i sedmi, jupi, nego i javnost treba da čuje o čemu se u stvari radi u ovom Predlogu zakona. Naravno, vi ste odbacili sve naše amandmane, pa ste nam uskratili pravo da po svakom članu diskutujemo. Iskoristiću priliku povodom ovog amandmana da ukažem na suštinske probleme ovog Predloga zakona koji u suštini ništa neće da promeni. Samo bih vas podsetio da ste u obrazloženju Predloga zakona naveli, kao razloge zašto se ide na novi zakon i šta treba da se postigne, koji cilj treba da se postigne, između ostalog, da država nije bila u mogućnosti da vrši kontrolu korišćenja državnih sredstava od strane onih institucija koje ste besomučno formirali za proteklih osam godina, a to su agencije, nezavisna regulatorna tela i drugi. Prosto, deluje neverovatno da idete sa Predlogom zakona, a da stičem utisak da niste imali prilike da pogledate Godišnji izveštaj o radu budžetske inspekcije za 2008. godinu. Pregledom ovog izveštaja moram da kažem da postoje stvarno neke stvari koje su svojevrsna nebuloza, šta je sve napisano, propisano ili utvrđeno da predstavlja povredu Zakona o budžetskom sistemu, Zakona o javnim nabavkama i drugim propisima koji su obavezujući za direktne i indirektne korisnike sredstava. Ali, moram da skrenem pažnju predlagaču zakona i javnosti da se među onima koji krše ove propise nalaze, recimo, na rednom mestu broj 12 – Republički fond penzijskog i invalidskog osiguranja samostalnih delatnosti, redni broj 13 – Fond za razvoj Republike Srbije. Znate li šta to znači? To znači da danas usvajamo ovaj predlog zakona i država koja je vlast, koja je podnela taj predlog zakona nas obaveštava da jedan državni organ krši propis. Dalje, imamo Republičku direkciju za robne rezerve. Zamislite, Republičko javno pravobranilaštvo krši propise o budžetskom sistemu, a ono zastupa pred institucijama i pred sudovima Republiku Srbiju u imovinskim sporovima – neverovatna stvar! Zatim, Republički zavod za sport, pa Opštinski organ za prekršaje u Sjenici. Pa, koga oni mogu da kažnjavaju za prekršaj? Dalje, Dom zdravlja ''Rakovica'', Trgovinski sud Novi Sad. Trgovinski sud Novi Sad treba da sudi za trgovinske prestupe, treba da se uključi u upravno-računske sporove. Kako može to da radi ako ste ih vi stavili na ovu listu onih koji ne poštuju propise Republike Srbije. Dalje, Ministarstvo omladine i sporta, na čelu sa ovom gospođom koja vodi to ministarstvo, koja je verovatno isto tako radila dok je radila u Ministarstvu odbrane. Tu je zatim Opštinsko javno tužilaštvo Mladenovac – pa, koga oni krivično da gone? Potom, Republički zavod za razvoj. Na rednom broju 57 nalazi se BIA. BIA, molim vas! A, na broju 61 Ministarstvo nauke Beograd. To je kontrola za 2008. godinu. To je ovaj mali ''vojvoda'' iz „Meridijan banke“, sa 11,5 miliona osnivačkog kapitala u banci – vidite koje on sklonosti ima! Kako vi možete da sedite sa njim u istoj sali gde zasedate ili ste možda zbog toga smislili ove telefonske i elektronske sednice da se ne gledate, da ne biste međusobno komunicirali pa da ga pitate – dobro, Božo, kako ovo tvoje ministarstvo da pravi te propuste? Dalje je i Republička agencija za telekomunikaciju Beograd. Evo, vidite, budžetska inspekcija je kontrolisala nešto što je regulatorno telo. Vi sami demantujete svoje razloge. Dalje, Zavod za zdravstvenu zaštitu Ministarstva unutrašnjih poslova Beograd i da ne čitam dalje i da ne navodim. Stvarno moram da vam kažem da postoje i nebulozni razlozi koji su navedeni u ovom izveštaju, ali postoje i oni krupni razlozi – nabavka laptopa, telefona, iako to nema ni na jednoj aproprijaciji, da ne pričam dalje. A, onda imate i ovu situaciju, znate, Mlađan Dinkić je, tu negde, između Miljakovca dva i Miljakovca tri, započeo u ime Vlade neke zgrade i to stoji već mesecima. Radnici ne dolaze, nema para i pitanje je da li postoji građevinska dozvola. Što reče Radojko Obradović – pa, država gradi bez građevinske dozvole i sa kojim pravom jurite obične građane koji jedva rešavaju pitanje krova nad glavom? Samo da vas podsetim da veliki broj od tih ''građevinaca'' obustavlja radove, jer država duguje, država ne plaća, kao što je Đilas mogao da se šeta po gradskim opštinama i da kaže – ovo asfaltiraj, ovde požarno stepenište, ovde sredi parking! Ne treba ni građevinska dozvola, ne treba ništa. Pitanje je sa gledišta budžetske inspekcije i budžetske kontrole – da li je to u skladu sa propisima? Naravno da nije! Jer da bi se budžet realizovao potreban je, pre svega, neki plan i neki program osmišljenih aktivnosti. E, sad da se vratim na ovo što po svaku cenu izbegavate da navedete, a mora da se kaže. Znate, ako ste na nekoliko mesta u ovom predlogu zakona ili, da budem precizniji, u nekoliko članova, ubacili neke floskule poput pristupnih fondova, razvojnih fondova EU, onda sam prosto iznenađen što niste ubacili i formulaciju – posebnih fondova MMF, Evropske banke za obnovu i razvoju, nekog ruskog investicionog fonda, nekog kineskog investicionog fonda, nekog indijskog investicionog fonda. Zašto ste napravili tu vrstu selekcije? Zašto želite da nas posvađate sa nekima? Vidite, vi polako ali sigurno te dve reči „Evropska unija“, kao svojevrsnu instituciju, ubacujete u pravne norme i one postaju deo našeg pravnog poretka. A ta EU nam otima Kosovo i Metohiju! A taj NATO pak nam otima KiM! Pa, onda, ono, što pričate da nećete da potpišete, nećete da priznate – gde je onda istina? Da li je u tome –'' neću'' ili u ovome da EU postaje, bukvalno rečeno, norma? Pošto neki ljudi, koji su verovatno nekom greškom u prilici da odlučuju o tome kakvi će amandmani SRS da budu, da bi skratili ovu diskusiju, da bi se što pre doneo ovaj zakon kako bi se što pre krenulo u tu ''vašu Evropu'', jednostavno, ne znaju neke stvari. Mi smatramo da je ovaj zakon, ovako kako ste ga vi predložili, potpuno nepotreban, jer će on biti neprimenljiv. Ako je Vlada stvarno htela da reši ovo pitanje namenskog korišćenja budžetskih sredstava i uopšte pitanje javnih prihoda i javnih rashoda, onda ste mogli da izaberete jedan drugi put. Prosto je neverovatno da u okviru direktnog korisnika budžetskih sredstava, gde postoji direktan nalogodavac, gde postoji odgovarajuća služba, gde postoji interna kontrola, i sada je, takođe, propisujete kao internu kontrolu, kao internu reviziju, i ukoliko postoji ta vrsta kontrole u trezoru i ukoliko postoji u okviru Ministarstva finansija, takođe, deo koji na neki način vrši prethodno kontrolu, pre nego što se neka sredstva utroše i plasiraju, onda se stvarno postavlja pitanje – kako je moguće da nakon svih tih kontrola Budžetska inspekcija konstatuje neku nepravilnost? Ako je to moguće, onda su problemi u Vladi, problemi su u Ministarstvu finansija, problemi su kod onih koji su direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava. To su problemi. Međutim, mi danas u ''razvoju ekonomske misli'' Mlađana Dinkića i ove grupe koja je sa DOS-om došla na vlast imamo jednu stvarno šizofrenu situaciju. Banke koje ste instalirali kod nas u Srbiji – više ne ulažu u privredu nego kupuju državne hartije od vrednosti. Zašto? Zato što su sigurne hartije od vrednosti, zato što su sigurna ta potraživanja, kamata je malo veća nego što bi mogli da je ostvare da su ta sredstva plasirali u privredu. Usput, privreda ne radi ili slabo radi, prezaduženost je velika, nelikvidnost ogromna. Sada imamo situaciju da naše banke finansiraju svi građani Republike Srbije preko poreza koji uplaćuju državi, a država onda deo tih poreza usmerava da bi platila ono što je obećala onima koji su kupili državne hartije od vrednosti. Znači, vi ste uspeli da promenite i neke izreke. Jedna izreka je – svako ko se rodi je mrtav, samo je pitanje teoretski kad će to biti, da li za 50, 60 ili 70 godina! U Americi su imali izreku – osim smrti druga izvesna stvar jeste da moraš da platiš porez! U Srbiji je DOS napravio novu izreku – jedino je izvesno da moraš da platiš bankarsku proviziju! I, svi plaćaju bankarsku proviziju – i država i obični građani, a ove banke iznose po nekoliko stotine miliona evra svake godine iz ove zemlje! Slična je situacija i sa ovima koji se bave osiguranjem. Ne treba da idete daleko. Dovoljno je da odete u opštinu Rakovica pa da vidite šta se radi sa budžetskim sredstvima. Tamo, čak, nikakav problem nije da predsednik opštine kaže na sednici Skupštine – ljudi, nećemo danas da glasamo, da usvajamo završni račun za 2007. ili 2008. godinu, da sačekamo da to prođe na nivou grada, a onda će ovo naše lakše da prođe; neće niko da vidi da pravimo ''obdanište za zaposlene'' u opštini pored zgrade opštine, neće niko da vidi da su date velike pare ljudima da prave neke table ispred zgrada, neće niko da vidi da su potrošene pare za sređivanje nekih ulaza, neće niko da vidi pare koje su potrošene za neku ''kancelariju za mlade'', neće niko da vidi gde su potrošene pare za navodno socijalne lokacije na 200 hektara, gde će ljudi koji su socijalni slučajevi da dobiju lokacije, da prave svoje porodične kuće, a oni, ljudi, jadnici nemaju ni za hleb – pa će onda predsednik opštine ili neko blizak njemu, verovatno da, u drugoj ruci, to kupi, pa da pravi još veće stanove, još veće zgrade, pa da se to tako preliva. Naravno, to je sve evropski, to je sve demokratski, čim je na čelu Demokratska stranka. Ova vaša operacija, donošenje ovog zakona, koji predstavlja kompilaciju tri postojeća propisa koja su nedorečena, dakle, smatramo da vi pitanje ne rešavate novim zakonom, već samo na bazi ovog zakona izravnavate postojeće stanje, utabavate sve moguće rupe, i ono što se vidi i ono što se ne vidi. Tako nam se Vlada predstavlja kao velika ''crna rupa'' u Republici Srbiji. Ona finansira banke. Njima su važne banke, nisu važni građani, a verujte, svakim danom je sve teže i teže zatvoriti lične i porodične finansije od 1. do 30. ili 31. u istom mesecu. Vama očigledno živi građani smetaju. Vi ne rešavate njihove vitalne probleme, ne omogućavate da se razvija život, već zaokružujete na neki način svoje institucije, a tu ste samo vi. Da vas podsetim, sa osam došli ste na 25 – 26.000 zaposlenih. Imate taj vaš problem, ali problem je taj što ne možete da se dogovorite ko će više, ko će manje. Bara se smanjila, krokodili su oni isti sa onako velikim želucima, pa će početi međusobno da se ujedaju, da otkidaju delove tela! Postavlja se realno pitanje – ako imate Izveštaj budžetske inspekcije, šta ste uradili povodom tog izveštaja? Problem je kod vas, među vama, razrešite ga. A kad pogledate sve institucije koje ste stavili na ovaj spisak srama, i BIA, i ministarstva, i fondovi, i direkcije, i organi za prekršaje, i tužilaštva i sudovi – pa, kome da verujemo? Kako je moguće da se desi nenamensko trošenje, ako su ti propisi toliko dobri? Ako postoji unutrašnji sistem od ideje, parafa, potpisa, potpisivanja rešenja, do trezora – kako je moguće da se javljaju ove stvari? Moguće je zato što postoji feudalna podela na svim nivoima vlasti – malo tebi, malo meni. Ako ti treba da zakrpiš neke rupe na ovoj strani, e, onda moraš da dozvoliš da i ovaj drugi zakrpi neke rupe na drugoj strani i u takvoj logici nema budžetskog sistema, nema principa legaliteta, nego apsolutni voluntarizam ,koji bi mogao da se pokrije, prikrije, sakrije nekim medijskim atrakcijama, nekim medijskim vestima. Ali i to ima svoj kapacitet. Taj kapacitet je pri kraju. – Ponašate se kao tenk, ali je problem što vam je akumulator za paljenje tenka od šest ampera.
Zahvaljujem. Dozvolite da vas obavestim da nećemo imati pauzu. Najverovatnije ćemo završiti do 18.00 časova, no, za svaki slučaj, ako se to ne dogodi, u skladu sa članom 85. st. 4. i 5. radićemo do okončanja tačke dnevnog reda koja bude u 16.00 časova na dnevnom redu, tj. ove tačke dnevnog reda. Za reč se javio gospodin Maraš Slobodan. Izvolite.
Javio sam se ponukan diskusijom mog prethodnika. Tačno je, gospodine Krasiću, da sada imamo možda tri predstavnika vlasti od strane poslanika u ovoj sali i tačno je da je skandalozan broj onih budžetskih korisnika koji su navedeni u Izveštaju budžetske inspekcije. Ali, gospodine Krasiću, ja ću da vam pročitam još neka preduzeća koja ste vi prećutali. Gospodine Krasiću, JP "Poslovni prostor" Novi Sad, 1. januar 2006. do dana kontrole, 297 miliona dinara nije vraćeno u budžet. JKP "Lisje". To su, gospodine Krasiću, preduzeća koja su bila pod rukovodstvom SRS tada. Jeste ovde citirali neke stvari. I kada je spomenuto koji su propusti, bitno je spomenuti koji su datumi u pitanju, a zbog čega to govorim? Govorim zato što je to sistem. Ne kažem da je kriv onaj koji je tada vodio ta javna preduzeća. Učinjeni su propusti, budžetska inspekcija ih je utvrdila, treba da se postupi po rešenjima, ali problem je u tome što je to, gospođo Dragutinović, sistem. Sistem je da se ovde mulja, sistem je, pročitaću vam – Fond za razvoj Republike Srbije nije obezbedio vođenje knjigovodstvene evidencije. Mahom je kod svih problem javne nabavke. Problem je u tome što su, igrom slučaja, svi uvezani, ali zaista, to funkcioniše kod svakoga, a posao odgovorne vlasti je da to razreši. Posao odgovorne vlasti je da, kada dobije informaciju od budžetske inspekcije da im je otišlo devet inspektora i da ne mogu da rade, da su im toliko male plate da, ljudi, odlaze na bolje plaćena mesta, da se reaguje, Ministarstvo finansija to mora da uradi. Šta ćemo posle ovih rešenja koja je donela budžetska inspekcija? Hoće li to biti izvršeno? Da li će ta sredstva biti vraćena? Problem je u tome što se ponaša po javnim preduzećima, po fondovima, po agencijama kao da je to neko nasledio od mame i tate, a to nije tako. To je vlasništvo Republike Srbije i svih njenih građana, ili bi trebalo tako da bude. Kad pročitate kakvi su propusti kod ministarstava, kod agencija, kod Fonda za razvoj, pa, to je da se čovek naježi. To ni u jednoj ozbiljnoj državi ne može! Onda se propiše kazna po vašem predlogu ovog zakona od 5 do 50.000 za odgovorno lice, a u pitanju su stotine miliona dinara, da ne spominjem ona dva javna preduzeća gde je u pitanju stotine miliona evra i, u tom slučaju, odgovorno lice može da plati kaznu od 5. do 50.000 dinara u skladu sa Zakonom o prekršajima. Izvinite, molim vas, promenite i to, pa da bude mnogo veća kazna zaprećena onom ko je odgovorno lice u jednom takvom preduzeću ili jednoj takvoj agenciji, ili fondu ili ministarstvu, pa da odgovornom licu više nikad ne padne na pamet da tako nešto uradi. Kad, vi, sami, pročitate kakvi su propusti na osnovu Izveštaja budžetske inspekcije koja je u okviru vašeg ministarstva, verujem da se i vi naježite, ali to mora nekad da se ispravi. Hoćemo li ispraviti ovim zakonom? Teško! Ispravićemo samo ako promenimo sistem. A, na prvom mestu u svemu tome jeste da odgovara onaj koji je doveo do toga da NIS bude u takvom minusu, 31.12.2008. godine, i onaj koji je donosio odluke kada je u pitanju Javno preduzeće ''Putevi''. To su prvi pokazatelji koliko ste odgovorni, ukoliko ljudi koji su sedeli u upravnim odborima, direktori budu odgovarali za tu štetu koju su učinili.
Zahvaljujem. Gospodin Radojko Obradović ima reč.
Koristiću vreme kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Govorili smo i upravo su i kolega Krasić i kolega Maraš govorili o značaju ovog zakona. Ovaj zakon treba da reguliše trošenje otprilike 45 do 50% BDP Srbije, a tolika je inače ukupna konsolidovana javna potrošnja. Koliki je značaj ovog zakona verovatno govori i odnošenje prema ovom zakonu, jer u ovom trenutku u sali ima samo dva predstavnika vladajuće većine. Gospodin Batić, slušajući šta on govori, mislim da on nije deo vladajuće većine, mada sedi u klupama G17 plus, sedi u delu koji je određen za G17 plus. Razumem njegov emotivan odnos prema toj stranci, jer ih on stalno ističe. Ali, ako uzmete u obzir da u sali u ovom trenutku sede samo dva predstavnika vladajuće većine, onda je potpuno jasno kakav je odnos prema javnim finansijama i kakav je odnos prema raspravi koja je u toku. A, koliko su zakoni nedorečeni, iznenađen sam što neki od naših amandmana nisu prihvaćeni. Treba pogledati i nesavršenost Poslovnika, (doviđenja gospodine Batiću) treba ukazati na Poslovnik. Recimo, poslanici na stalnom radu, a to je ono na šta se stalno ukazuje, treba da dođu na utvrđivanje kvoruma. I samo je bitno da ujutru dođu i da se proglasi da su tu i ne moraju više u toku dana da budu. E, tako je i sa našim zakonima i to je onda posledica svega ovoga što su kolege citirale. [[Aplauz.]]
Javio se gospodin Zoran Krasić, ali nema osnova za repliku, niste uvređeni, dobro ste shvaćeni, ispravno, od gospodina Maraša. Gospodin Popović Nenad, izvolite.
Poštovana predsednice, nije baš prijatno videti da nema nijednog poslanika iz vlasti, dvoje ih sede, ali dobro. Zato je gospođa ministar tu redovno i mi smo joj na tome zahvalni, stvarno izdržava, bori se, jedna od retkih koja se bori u ovoj vlasti. Oko amandmana 19. mogu da kažem da je DSS bila ključni nosilac izrade Ustava Republike Srbije, kojim su konačno stvoreni uslovi za izgradnju savremene uređene države koja se bazira na decentralizaciji prava svojine. Već je prošlo više od pola godine od kada su istekli svi rokovi iz Ustavnog zakona za usklađivanje pravnog sistema u Srbiji sa najvišim pravnim aktom. Ova vlast je bila u prilici da vrši izmene i donosi zakone koji su neophodni da bi se primenio Ustav, ali to ne čini. U Evropi ne mogu da se donose zakoni u kojima se podrazumeva da će se neki drugi zakoni doneti u budućnosti, već se sistemski pristupa zakonodavnoj aktivnosti kako bi efekti propisa bio najveći. I šta se dešava? Imamo donošenje zakona za jednu namenu, odnosno jednu stranku i zato nismo ni menjali Uredbu o podršci stranim ulaganjima zbog "Fijata", menjali smo, je li tako, a sada menjamo Zakon o informisanju samo zbog jednog lista, zbog "Kurira". I sada čekamo zakone koji će možda dobijati nazive po svojim kreatorima. U Ustavu lepo piše da je javna svojina državna svojina, svojina autonomne pokrajine i svojina jedinice lokalne samouprave. Samo da ste napravili napor da definišete šta je svojina nižih nivoa vlasti, tada bi imalo smisla ono što piše u stavu 1. tačka 3. da se pod ostalim prihodima podrazumevaju i prihodi od davanja u zakup, odnosno na korišćenje nepokretnosti i pokretnih stvari u svojini autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave i u Zakonu o sredstvima u svojini Republike Srbije, određeno je da su sredstva u svojini Republike Srbije i sredstva kojima raspolažu organi i organizacije jedinica teritorijalne autonomije i lokalne samouprave. Naglasak je da reči: "raspolažu", a ne – koja su u svojini. Time je jasno određeno da autonomne pokrajine kao i lokalne samouprave nemaju sopstvenu imovinu. Zbog toga je apsolutno neprihvatljivo, i čudi me da ovaj amandman nije prihvaćen, bilo kakvo prejudiciranje promena u postojećim zakonskim rešenjima i navođenja izvora javnih prihoda od imovine kojom AP ili lokalne samouprave ne raspolažu. Sa ovom vladom imamo sve ''kvazi'': imamo Trgovinski sporazum sa EU, koji se jednostrano primenjujemo; imamo regione koji su, kako kažu, samo ''statistički''; imamo, izgleda, i ''šengen'' koji će dobiti samo građani prvoga reda, a građani ''drugog reda'' sa teritorije KiM verovatno neće dobiti beli šengen, tako su ih oni deklarisali kao građane drugog reda, dakle, samo će valjda građani prvog reda imati pravo na beli šengen; imamo srpskog proizvođača automobila "punto" u kome, nažalost, ni jedan jedini šraf nije iz Srbije. Sada hoćemo da proglasimo i da pokrajine i lokalne samouprave imaju imovinu, ali samo u ovom zakonu. Možda će jednog dana i da steknu tu imovinu. Do tada može i vlast da se promeni. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Branka Ljiljak. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslaniciMiroslav Petković i Arsen Đurić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 17. amandman je, na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19 amandman je podneo poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman su zajedno podneo narodni poslanici Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo poslanik Oto Kišmarton. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Oto Kišmarton.
U članu 19. u kome su navedeni ostali javni prihodi navedeno je sedam vrsta ostalih javnih prihoda, a nisu navedeni prihodi od privatizacije. Ovim amandmanom se predlaže prikazivanje privatizacionih prihoda koji de ni na jednom mestu u ovom zakonu ne navode eksplicitno, iako to zaslužuju, i po svim kriterijumima i po značaju i izdašnosti, pre svega. Amandmanom na član 14. predložili smo da se ovi prihodi navedu u već u tom članu, a kolega Rogović je podneo taj amandman, koji navodi značajnije vrste javnih prihoda i primanja, kako zbog značaja, tako i zbog potrebe javnosti da Narodna skupština ima uvid i kontrolu nad prikupljenim i trošenju sredstava. To do sada nije bio slučaj. Privatizacioni prihodi su veoma značajni prihodi, posebno po obimu, a s druge strane, to je imovina stečena radom svih naših radnih ljudi decenijama. Pitanje je zašto Vlada te prihode i trošenje tih sredstava krije od građana i Skupštine? Mojim amandmanom u članu 19. predloženo je da se prikažu privatizacioni prihodi, kao posebna stavka pod rednim brojem 8, kako bi se konkretno znalo koliki su ti prihodi. Nema razloga da se to krije od građana i Skupštine, kao što to Vlada radi, svrstavajući privatizacione prihode u primanja od prodaje domaće finansijske imovine. Hvala.
Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je, na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije prihvatio je amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 23. amandman je podnela narodni poslanik Branka Ljiljak. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne.) Vi ste se javili, izvolite. Gospođa Judita Popović ima reč.
Prijavila sam se upravo iz tog razloga što je ovaj član označen kao "finansiranje nadležnosti autonomnih pokrajina". Koliko je meni poznato, donošenje statuta AP Vojvodina odlaže se u nedogled. Isto tako se odlaže i zakon o nadležnostima Pokrajine Vojvodine, tako da je čudno što se ovaj član 24. posebno osvrće na koji način će se finansirati nadležnosti autonomnih pokrajina. Verovatno se već ne znam koji put dešava to da se donose zakoni a ne zna se na koji način će se izvršavati i sprovoditi. Uglavnom se radi o nekim virtuelnim rešenjima, a pogotovu kada se malo udubi u čitanje ovog člana 24, koji, recimo, kaže pod tačkom 1) da se, između ostalog, nadležnosti Vojvodine finansiraju iz poreza na dobit preduzeća. Ukoliko mi znamo da su danas preduzeća, najmanje 60% preduzeća blokirana što se njihovih računa tiče, postavlja se pitanje – kakav je to izvorni prihod AP Vojvodina. Tačka 2) kaže da bi deo prihoda predstavljao i porez na dohodak građana i porez na zarade ostvarene na teritoriji autonomne pokrajine u skladu sa zakonom. Mi smo raspravljali o izmenama i dopunama Zakona o radu gde u nedogled u stvari produžavamo prinudni odmor, koji se inače veoma cinično zove ''prinudni odmor'', što je u suštini jedno drugo objašnjenje da se taj rad pretvara u neka socijalna davanja, jer ljudi ne budu zvanično otpušteni. Međutim, oni ne rade i zaista primaju minimalna primanja. Ako je između ostalog izvor i ta njihova minimalna zarada, bogami, Vojvodina se neće okoristiti od toga. Pod tačkom 3) kaže: "pokrajinske administrativne takse". Ne znam baš koje su to administrativne takse koje se donose od strane Pokrajine Vojvodine. U svakom slučaju, ne možemo baš da računamo na neke visoke administrativne takse, kada se još nije definisalo koje su nadležnosti AP, niti da li uopšte postoji statut i kada će taj statut da se primenjuje na teritoriji Pokrajine Vojvodine, i tako u nedogled. Imamo, recimo, naknade za korišćenje dobara od opšteg interesa u skladu sa zakonom. Koje su to naknade? Tražila sam zvanično objašnjenje i odgovor od ministra za životnu sredinu kada sam govorila o Carskoj bari i kada sam govorila da privatno preduzeće zloupotrebljava to svoje pravo upravljanja tim prirodnim dobrom, kao i da ga jednostavno uništava. Odgovor je bio da je predviđeno 35 miliona dinara tom privatnom preduzeću da bi otklonilo nastalu štetu u toj Carskoj bari i da je preneto 25 miliona dinara za otklanjanje te štete. Baš je interesantno kako će onda Vojvodina da se okoristi tim prirodnim dobrom, koje se nalazi na teritoriji Vojvodine, ukoliko se to prirodno dobro uništava, a Republika finansira da se otkloni ta šteta. Tako, recimo, stižemo i do korišćenja nepokretnosti koje su u vlasništvu Pokrajine Vojvodine, odnosno lokalnih samouprava. I one bi trebalo da budu izvor prihoda. U vezi s tim mogla bih tačno da postavim ponovo pitanje – koje su to nepokretnosti u vlasništvu AP, odnosno lokalnih samouprava, kada je još uvek na snazi zakon iz 1995. godine o sredstvima u svojini Republike Srbije. Inače, po ovom novom zakonu o uređenju i prostornom planiranju predviđa se da korisnici pokrajina i lokalne samouprave na građevinskom zemljištu koje je u državnom vlasništvu prelaze automatski u javnu svojinu. Tako da, Vojvodina ni tu baš nešto neće imati izvor prihoda. Prema tome, virtuelni zakoni za neku realnost zaista nisu rešenje.
Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Slobodan Maraš. Izvolite.
Hvala. Gospođo Dragutinović, moram da vas podsetim na dane u kojima smo pokušali nekoliko puta da se prisetimo, s obzirom na to da je reč o zakonu o budžetskom sistemu, pretpostavlja se da budžetski sistem podrazumeva i da se puni budžet, budžet se puni prikupljanjem poreza, odnosno uplatama poreza – tada, gospođo Dragutinović, kada smo vi i ja pričali, pošto je sada stenogram u mojim rukama, ja sam vam rekao da sve ove godine NIS ostvaruje dobit, pa sam vam rekao da je neraspoređena dobit bila devet milijardi dinara, pa sam vam rekao da je NIS bio na 20 mestu od 500 najuspešnijih firmi po profitu u oktobru u 2008. godini, pa sam vam rekao da je NIS predao završni račun u kome je iskazana dobit, a da je nakon toga na intervenciju novog vlasnika dobijen rok da se prepravi finansijski izveštaj za 2008. godinu. Vi ste ćutali, pa sam se ponovo javio, pa sam vas zamolio da izađete i da kažete nešto po tom pitanju, pa ste vi ćutali i dalje. Pa sam treći put izašao, ovde sve lepo stoji, pa sam rekao da ta tišina koja dolazi sa vaše strane može biti jednog dana i prekinuta bukom ispod vašeg prozora, na šta ste me vi zaprepašćeno pogledali. Onda, valjda treći put, kada više niste mogli da izdržite to što govorim, javili ste se za reč i rekli sledeće: "Moram da priznam, gospodine Maraš, da još nisam navikla da odgovaram na pitanje kada onaj koji postavlja zna odgovore. Meni se činilo da sam na ovo pitanje odgovorila. Hajde da ponovim, vi mene pitate da li je tačno to što govorite o prikazivanju ...''
Dva minuta, narodni poslaniče, vreme koje je na raspolaganju je iskorišćeno.
Izvinite, imam još vremena.
Jedan minuta kao predstavnik poslaničke grupe i jedan minut od poslaničke grupe. To je vreme koje vam je na raspolaganju.
Znači, više nemam vremena?
Zahvaljujem. Da li ministarka želi reč? Zabeleženo je u elektronskom sistemu da ste se javljali. Da li neko drugi želi reč? Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić i Jorgovanka Tabaković. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 28. amandman je, na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? U slučaju da predstavnik predlagača prihvati amandman, onda bi on postao sastavni deo Predloga zakona, tako da pitam predlagača, ministarku Dianu Dragutinović, da li prihvata u ime predlagača amandman na član 28. koji je podneo Odbor za finansije? Izvolite.
Htela sam na kraju da kažem koje sve amandmane prihvatam koje je predložio Odbor za finansije.
Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Utrošiću dva minuta vremena od vremena ovlašćenog za ovu tačku dnevnog reda da obrazložim usvojeni amandman, iako je pravilo da se o njemu ne govori, zato što smatram da je ovo jedini od svih usvojenih amandmana koji zaista znači neku suštinsku novinu, u smislu obaveza Vlade da nam u slučaju deficita precizno navede koji su izvori finansiranja pojedinačno planirani za pokriće tog deficita koji se budžetom iskazuje. Zašto je to suštinski važno? Zato što to do sada nije bio slučaj, već su se po izvorima za pokriće deficita prikazivali zajedno i zbirno i privatizacioni prihodi i hartije od vrednosti i krediti i finansijska imovina budžeta. Na isti način kako se prihodi prikazuju pojedinačno, kako se rashodi iskazuju pojedinačno u budžetu, kao obaveza svih nas da ih poštujemo i da se potrudimo da ih realizujemo, na isti takav način, znači u jednakoj meri podele odgovornosti, Vlada je dužna da planira, a za plansku kategoriju ne snosi nikakvu kaznu, ali, s obzirom na to koliko država planira da emituje hartije od vrednosti, da se zaduži kreditima ili, očekuje donacija, jesu podaci koji su bitni svim ostalim učesnicima koji učestvuju u realizaciji budžeta. Govorim o privredi, o preduzećima, o organizacijama koje učestvuju na finansijskom tržištu, o građanima i o svim ostalima. Ponavljam, ovo je jedini suštinski amandman koji nešto kvalitetno menja nabolje u ovom predlogu zakona, i zahvaljujem gospođi ministru na usvajanju ovog amandmana.
Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Radulović, Miroslav Petković i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Poštovana gospođo Dragutinović, apelujem na vas da prihvatite i ovaj amandman DSS-a, imam utisak da je mišljenje o njemu dao državni sekretar gospodin Slobodan Ilić, a koliko se on razume u ovu materiju videli smo kada smo usvajali Zakon o osiguranju depozita. Naime, u članu 28, predložili smo da se kao deveta tačka uvedu i ''sopstveni prihodi budžetskih korisnika''. Smatramo da je to neophodno, oni već postoje u članu 22, da to u opštem delu budžeta treba da stoji i u ovom zakonu. Očigledno je da to samo znači da ne želite potpunu kontrolu, već stvarate privid da ona postoje. Prihvatili ste niz amandmana DSS-a, smatramo da je najmanji problem da ovaj amandman prihvatite, kako bi ovo bilo potpuno jasno definisano u članu 28. Predloga zakona. Hvala vam. [[Aplauz]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nenad Popović.
Zakonom o budžetu se definiše prihvatljiv nivo deficita čiji obim neće narušiti makroekonomsku stabilnost i ostvarenje ciljeva ekonomskog razvoja. Za ovu godinu, to je bilo 3% od BDP-a ili oko 70 milijardi dinara. Ovo znači da bi svako prekoračenje nivoa deficita predstavljalo preuzimanje nekontrolisanih rizika od strane odgovornih za izvršenje budžeta. Ako je sada juli mesec, i ako se zna da je deficit već preko 60 milijardi dinara, da li treba još neka informacija da bi se zaključilo da bi izvršenje budžeta već trebalo da bude obustavljeno? S obzirom na to da je u članu 30. Predloga zakona definisano postupanje u slučaju ostvarenja deficita ili suficita neophodno je da u njemu bude definisano i postupanje u slučaju njegovog prekoračenja u toku izvršenja budžeta. Aktuelno stanje u našim javnim finansijama, gde je već sada deficit produbljen za više od 30 milijardi dinara, ukazuje da su nam ove odredbe o postupanju u slučaju prekoračenja potrebne. Odredbe člana 62, na koji se i poziva ovaj predlog amandmanskih izmena, direktno regulišu postupanje odgovornih u slučaju prekoračenja planiranog nivoa deficita i to u vidu zaustavljanja preuzimanja obaveze, produženja ugovorenih rokova za plaćanje, prestanka davanja odobrenja za zaključenje novih ugovora i zaustavljanje korišćenja kvota. Time se obezbeđuje da u određenom roku, na osnovu priliva koji se ostvare, dođu do uravnoteženja u izvršenju budžeta. To je bio i smisao ovog amandmana. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Arsen Đurić, Miloš Radulović i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miloš Radulović.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Suština ovog amandmana je da se postupak pripreme i donošenja budžeta i finansijskih planova za obavezno socijalno osiguranje izvršava prema budžetskom kalendaru i to smatramo da je potrebno pomeriti unazad rokove u budžetskom kalendaru, kako bi se predviđeni postupci blagovremeno obavili. Ovaj predlog je u skladu sa praksom koja važi u većini evropskih zemalja. Podsetiću gospođu Dragutinović šta je izjavila u ekspozeu, kada je obrazlagala ovaj zakon u načelu. U ekspozeu je gospođa Dragutinović naglasila da je ovaj zakon urađen na osnovu međunarodnih standarda. Međunarodni standardi poznaju neke druge kalendare. Konkretno, kada pričamo o međunarodnim standardima, u najrazvijenijim zemljama kalendar za donošenje zakona o budžetu je, negde, oktobar mesec, najkasnije 15. novembar tekuće godine, za narednu godinu. Međutim, nije ni čudo što se ovo kod nas dešava, jer mi, uglavnom, probijamo rokove. Podsetiću vas, samo, da smo budžet za 2009. godinu, iako je obaveza bila da se dostavi Predlog budžeta do 1. novembra, dostavili Skupštini, odnosno poslanicima, tek 8. decembra, da bismo taj budžet usvojili tek krajem 2008. godine, poslednjih dana decembra meseca. To su fakti, da ne pričamo o završnom računu. Zakon nalaže da se 1.7. dostavi izveštaj, odnosno završni račun, a vi ste ga dostavili 6. jula. Očigledno je da pravila koja važe u razvijenijim zemljama ne važe ovde, mi pokušavamo zbog toga da skratimo i ove rokove. Ali, nije ni čudo, vama su puna usta Evrope. Međutim, kalendare ne poštujete, ne poštujete ono na šta vas zakon obavezuje. Kada se ne poštuju rokovi, gospođo ministar, nije ni čudo što se ne poštuju i izvršenja. Ponavljam, još jednom, jer me verovatno niste ni čuli, kada kažem da se ne poštuju rokovi, nije ni čudo što se ne poštuju ni izvršenja. Gospođo ministar, vama je smešno, vama je mnogo toga smešno, a narod trpi. Narod, da vam kažem, plače. To ću na jednom plastičnom primeru da vam obrazložim, upravo nešto što se dešava sa poljoprivredom i poljoprivrednicima. U toku načelne rasprave o zakonu o poljoprivredi, upozorio sam ministra Dragina da se ne izvršavaju obaveze vezane za isporuku protivgradnih raketa. Tada je gospodin ministar obmanuo Skupštinu i dao je ovde informaciju da su pribavljene protivgradne rakete, u količini od 4.850 komada. Budžetom je bilo predviđeno 345 miliona za nabavku protivgradnih raketa, ali rebalansom budžeta tu stavku ste promenili na 242 miliona. Štedeli ste na onome što je bilo najpotrebnije za građane, odnosno poljoprivrednike, a podsetiću vas, da Srbija ima 800.000 poljoprivrednih domaćinstava i 57. 000 kvadratnih kilometara obradive površine. Gospođo ministar, nabavljeno je svega 2.300 protivgradnih raketa, da bi 7. i 8. jula, u vreme najvećih nepogoda bilo potrošeno 1.770 protivgradnih raketa. Za dva dana je potrošeno 1.770 protivgradnih raketa! Pitam ovde – zašto se tako odnosimo prema poljoprivredi i poljoprivrednicima, a opšta je konstatacija, da je to strateška grana i grana koja je jedina donosila suficit ovoj državi?! Tog dana, kada su bile te elementarne nepogode, kada mnoge protivgradne stanice nisu mogle da dejstvuju, desile su se ogromne štete. Samo ću da vas podsetim za opštinu Koceljevu. U opštini Koceljeva je tog dana za 20 minuta oštećeno 250.000 sadnica voća, najviše šljiva, 200 hektara malinjaka, 1.500 hektara zasejanih površina pšenicom, 300 hektara zasejanih kukuruzom. Veliku štetu su pretrpeli tada Moravički, Šumadijski i okrug Rasinski okrug. Štete su ogromne i iznose, samo za opštinu Koceljeva oko 350 miliona dinara, a vi ste budžetom predvideli 242 miliona za protivgradne rakete. Činjenica je da ne vodite računa o građanima Srbije, da imate osmeh uvek kada odgovarate na pitanja, a to su situacije kada treba da saosećate sa tim ljudima koji ulože toliko truda i rada da pomognu pre svega sebi, a i građanima Srbije. Činjenica je da oni vama uopšte više i ne veruju, strepe na 52. 000 hektara zemlje, gledaju ka nebu i jedini spas vide u nebu. Tragično je još nešto ovde, vaš koalicioni partner, gospođo ministar, oni očigledno sve znaju o budžetskom sistemu. Nema nijednog poslanika G17 za sve vreme dok traje rasprava u pojedinostima o ovom zakonu o budžetu. Da li znate zašto? Zato što su razradili sistem kako da troše pare iz budžeta! Hvala. [[Aplauz.]]
Preostalo vreme na raspolaganju Poslaničke grupe DSS je šest minuta i 20 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman je, na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radojko Obradović.
Zahvaljujem, potpredsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, član 32. definiše sadržaj materijala koji Vlada dostavlja Narodnoj skupštini. U Predlogu zakona je rečeno da je to Memorandum, predlog zakona o budžetu, predlog odluka o davanju saglasnosti na finansijske planove organizacija za obavezno socijalno osiguranje i finansijske planove organizacija za obavezno socijalno osiguranje. Predložio sam amandman koji je upravo u duhu onoga što ste govorili u obrazloženju zakona, potreba da se što sveobuhvatnije kontrolišu državna sredstva i potreba da Narodna skupština, građani Srbije, a i vi kao ministarstvo, imate uvid u kompletno trošenje državnih para. Kada neko ministarstvo na osnovu obavezujućih uputstava dostavi predloge za budžet, onda ti predlozi treba da sadrže planove za sledeću godinu. Na kraju krajeva, ovim predlogom zakona se otvara mogućnost da se ide na trogodišnje planiranje budžeta. Ako ćemo znati kako trošimo sredstva za dve godine unapred, kako nećemo znati kako ćemo trošiti sledeće godine? Predložio sam da se član zakona dopuni predlozima zakona koji su potrebni za izvršenje budžeta. To je bilo i u Zakonu koji sada menjamo. Ne vidim razlog da se to briše. Takođe, mislim da treba da postoji program prodaje državne finansijske i nefinansijske imovine za narednu godinu i ti planovi moraju da postoje bar godinu dana unapred. Takođe sam predložio da sastavni deo budžeta bude i nacrt nabavki sa obrazloženjem. Ne vidim nijedan razlog da neke od ključnih nabavki ne budu sastavni deo budžeta, jer one moraju da budu planirane unapred, kako drugačije dolazimo do svih onih stavki, odnosno nije moguće da svi zajedno treba da se uplašimo da nijedna od onih velikih stavki u budžetu nisu potkrepljene ovakvim podacima. Ako je to tačno, onda je to prilično zabrinjavajuća stvar. Predlog javnih nabavki, predlog prodaje državne finansijske i nefinansijske imovine, naravno, odnosi se i za lokalnu samoupravu, morali bi da budu sastavni deo budžeta. Jedino tako ćemo izbeći razne stvari kojima smo svedoci iz dana u dan. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Čolić i Zoran Antić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radojko Obradović.
Zahvaljujem. Član 34. definiše šta treba da se sadrži u Memorandumu o budžetu. Naravno, odnosi se opet na Memorandum, dve godine unapred. Memorandum o budžetu o ekonomskoj politici je izuzetno važan akt koji treba da nam omogući planiranje i projekcije i za narednu godinu i za godine koje su pred nama. Naravno, ukazaću još jednom na manjkavost, vezano za transferna sredstva lokalnoj samoupravi. To mora da bude sastavni deo Memoranduma. Narodni poslanici, predstavnici lokalnih samouprava moraju da imaju jasan uvid koja su to sredstva, ali predlažem da se sadržina Memoranduma dodatno proširi, da se dodaju dve stavke, 11 i 12, opet se odnosi na predviđenu imovinu, gde bi trebalo da u sastavni deo Memoranduma uđe i predviđanje promene državne imovine, imovine lokalne samouprave, kao i državnog duga, duga lokalnih vlasti i javnog duga. Isticali smo ovde više puta koliki je značaj ukupnog duga. Svakog dana imamo nekakva nova zaduživanja. To bi moralo da bude sastavni deo Memoranduma. Posebno mora da se obrati pažnju na dug koji pravi lokalna samouprava, jer u zavisnosti od tumačenja na koji način se dolazi do duga lokalne samouprave došli smo u situaciju da ima lokalnih samouprava u Srbiji koje su zadužene za visinu svog budžeta. Ako se uzme u obzir da najveći deo rashoda u budžetima lokalnih samouprava predstavljaju rashodi za plate i neke obavezujuće rashode, onda je jasno da te opštine ne mogu sledećih 20 i više godina da vrate obaveze kojima su sada zadužene. Znam bar nekoliko opština koje imaju tolika zaduženja. To onda stvara ozbiljne probleme za dalje vođenje tih opština. Takođe, smatram da bi trebalo u Memorandumu da bude i globalni pregled preuzetih obaveza za budžet, da znamo šta nas čeka narednih godina. Sve ono što preuzmemo, kao obavezu, da ćemo platiti jednog trenutka, moralo bi da bude u Memorandumu. Kada bismo o tome u Skupštini raspravljali onda nam se ne bi desila situacija, kao što smo pročitali pre nekoliko dana, da je Direkcija za imovinu otuđila 278 stanova po ceni od 12 do 69 hiljada dinara po jednom metru kvadratnom. Nema razloga da poslanici o tome čitaju u novinama, to bi trebalo da bude sastavni deo svih ovih važnijih dokumenata o kojima se raspravlja i o prihodima i o rashodima, ali i te kako i o državnoj imovini. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Radojko Obradović podneo je amandman kojim predlaže da se poslečlana 35. doda član 35a. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radojko Obradović.
Ovo je set od tri amandmana koji u stvari predstavljaju jedinstvenu celinu jer treba da upotpune da sadržina budžeta, odnosno memoranduma bude kompletirana i da nam omogući da mnogo jasnije i preglednije kontrolišemo kako se troše državna sredstva. Član 35a bi trebalo da bude dodati član, koji u stvari definiše šta predstavlja plan nabavke. Plan nabavke bi trebalo da obuhvati osnovna sredstva za rad direktnih budžetskih korisnika, a to su: zgrade, prevozna sredstva, informaciona oprema i usluge, druga oprema, zemljište, prirodna bogatstva i druga osnovna sredstva. Sa takvim planom se ne bi desilo ovo što imamo u izveštajima budžetske inspekcije. Kada pažljivo pogledate ovo što ste nam dostavili, jedna od nezavisnih agencija je u 2007. godini oštetila budžet Republike Srbije za 69 miliona i budžet AP Vojvodine za milijardu i 411 miliona, usled toga što je uplaćen beskamatni avans privatnom preduzeću za zakup poslovnih prostorija za 55,8 miliona. Agencija je platila skoro milion evra za zakup određenog poslovnog prostora, a 14 miliona i 800 hiljada dinara uložila je u osnovna sredstva, prostorije, bez prava da se ovo ulaganje uopšte uzme u obzir prilikom umanjenja zakupa. Ako ovako posluju nezavisne agencije i ako se ovako odnose prema državnim parama, milijardu i 400 je mnogo više nego što će biti kredit koji ste nam predložili pre nekoliko dana da popunite deficit u budžetu, i ako bi to bilo sastavni deo ili ako bismo mi o ovim stvarima ovde transparentno raspravljali prilikom donošenja budžeta, onda bi budžetska inspekcija imala sigurno mnogo manje posla i u ovakvim izveštajima bi bilo mnogo manje stranica nego što imamo danas. Hvala. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Mašić i Jorgovanka Tabaković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Gospođo potpredsedniče, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, gospođa Tabaković i ja smo podneli amandman na član kojim se reguliše utvrđivanje, u stvari, Predloga budžeta i Predloga odluke o davanju saglasnosti na finansijske planove organizacija obaveznog socijalnog osiguranja i dostavljanje Narodnoj skupštini, odnosno skupštini lokalnih samouprava i to da se u članu 42. posle stava 3. doda stav 4, koji treba da glasi: ''Ako Vlada do 1. novembra ne dostavi Narodnoj skupštini Predlog zakona o budžetu Republike Srbije zajedno sa revidiranim Memorandumom, predlozima odluka o davanju saglasnosti na finansijske planove organizacija za obavezno socijalno osiguranje i finansijskim planovima organizacija za obavezno socijalno osiguranje, vrši se privremeno finansiranje u vremenu od najduže prva tri meseca fiskalne godine.'' Ovde smo prvo želeli da preciziramo koliki vremenski period može biti privremeno finansiranje i zato je po nama deplasirano da se u članu 46, kojim se reguliše fiskalna godina i privremeno finansiranje, u poslednjem stavu ovog člana, daje mogućnost da se privremeno finansiranje, izuzetno, može produžiti još za tri meseca, tako da ukupno traje šest meseci, u suštini pola fiskalne godine da bude privremeno finansiranje, što mislim da je potpuno nesvrsishodno i za sve budžetske korisnike bi doneo izuzetno tešku situaciju. U suštini, ovim članom smo hteli da se jasno odredi i precizira odgovornost Vlade kao predlagača budžeta, da ispoštuje budžetski kalendar, koji je inače regulisan članom 31. i decidno je navedeno da Vlada ima obavezu da dostavi do 1. novembra Narodnoj skupštini Predlog zakona o budžetu, jer bi u suprotnom bilo dovedeno u pitanje izvršenje budžeta i poslovi koji treba da se obave od strane budžetskih korisnika, kao i da, u suštini, Vlada mora da ima određenu obavezu i odgovornost, a ne samo da ona određuje rokove, izriče kazne za nepoštovanje rokova drugim učesnicima u donošenju budžeta. Faktički, ovim bi se značajnije pooštrila obaveza i odgovornost Vlada i, u krajnjem, budžetski korisnici bi se stavili u bolji položaj. Hvala. [[Aplauz.]]
Vreme na raspolaganju Poslaničke grupe Napred Srbijo je 15 minuta i 30 sekundi. Reč ima Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Koristiću vreme ovlašćenog predlagača i trudiću se da zadržim normalan ton, pristojan ton. Ali, moraću da pozovem javnost da pažljivo sasluša obrazloženje za odbijanje ovog amandmana, da proverim da li javnost još uvek ima sluha za odgovornost Vlade koja želi da vodi ovu državu. Čitav zakon o budžetskom sistemu je usmeren u najvećem delu na donošenje budžeta. Ako ovaj zakon predviđa kazne za sve one koji ne urade neki deo posla u postupku planiranja, donošenja i izvršavanja budžeta, a samo za sebe ne ostavi takvu meru odgovornosti, postavlja se pitanje – čemu služi ovaj zakon? Tražili smo da Vlada snosi odgovornost ako ne poštuje sopstveni zadati rok, 1. novembar, za dostavljanje Narodnoj skupštini Predloga zakona o budžetu. U obrazloženju Vlada, verovali ili ne, kaže sledeće: ''Amandman se ne prihvata iz razloga što se predlaže da ako Vlada ne dostavi do 1. novembra Narodnoj skupštini Predlog zakona o budžetu, vrši se privremeno finansiranje najduže prva ti meseca fiskalne godine, pa bi se prihvatanjem ovog amandmana stvorila mogućnost da se uskrati pravo Narodnoj skupštini da donese budžet.'' Šta može da usvoji ako joj Vlada ne dostavi predlog? Ovo je elementarna logika koja se dovodi u pitanje. Ovo nije moja ljutnja, zato sam rekla da ću zadržati pristojan i normalan ton. Ne mogu da shvatim da zaista mislite da ovako nešto treba normalno oćutati i dozvoliti da usvojimo zakon, da svi imaju neke obaveze sem Vlade, da u roku koji je sama dala, dostavi Narodnoj skupštini Predlog zakona o budžetu da ga ona usvoji. Zašto ne pristaje na rok? Jer unapred zna da neće stići da ga uradi. Zašto taj rok nije produžila? Čemu služe svi ostali rokovi i sve ostale prekršajne kazne, uskraćivanje para, ako sama Vlada, koja treba da primer da svima ostalima, ne poštuje taj rok? Zaista mislim da ako je ijedan amandman trebalo usvojiti onda je to ovaj – da Vlada poštuje svoj rok, a kazna za to je privremeno finansiranje koje jeste krajnji rok. Niko Vladi ne brani da odmah u januaru izađe sa predlogom budžeta da se on usvoji, i da se to privremeno finansiranje prekine.
Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Petković, Arsen Đurić i Miloš Radulović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Poštovana gospođo Dragutinović, ne samo da ste kršili Zakon o budžetskom sistemu, već ćete na osnovu ovog predloga zakona kršiti i Ustav Republike Srbije. Naime, u članu 49. Ustava Republike Srbije u tački 11) stoji da Narodna skupština usvaja budžet i završni račun na predlog Vlade. S obzirom na to kako stoji u članu 44, koliko ga ja razumem, nećemo morati da diramo ni maksimum deficita, nećemo moći da diramo suficit, onda ispada da će Vlada RS na svojoj sednici usvojiti budžet za narednu godinu. Možda odete i dalje od toga. Verovatno da ćete rebalans budžeta usvajati, onda, na telefonskoj sednici Vlade. Uostalom ovde se ničim drugim ne bavimo kada ste vi u pitanju, s obzirom na to da funkcionišemo po sistemu tri pa jedan – usvojite budžet, pa napravite pogrešnu procenu, posle tri meseca idemo na rebalans, pa ponovo se pogreši u proceni, onda se ponovo ide na rebalans, pa na još jedan rebalans, pa ponovo na budžet. Dajte da jednom radimo ovaj posao onako kako treba, zašto nas građani Srbije i plaćaju i zbog čega jesmo ovde, da uradimo ovaj posao na jedan kvalitetan način, a ne da vam dopustimo da se igrate sa svima nama i sa vašim pogrešnim procenama koje nas neće nigde odvesti.
Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević, Arsen Đurić i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovana predsedavajuća, podneli smo amandman na član 46. kojim smo precizirali da privremeno finansiranje u izuzetnim situacijama ne bude ograničeno samo na tri meseca, odnosno, izuzetno, posle toga još na tri, prosto, zato što nas je praksa naučila da se mogu desiti i ovakve situacije – naime, pre dve godine znate da je bilo problema oko formiranja Vlade, pa se mogu desiti i neke druge okolnosti koje mogu da prouzrokuju da ne bude donesen budžet na vreme i da se privremeno finansiranje produži i preko tih mogućih šest meseci, a onda nemamo definisanu situaciju u budžetskom sistemu, šta onda raditi u takvoj situaciji? Precizirali smo da ukoliko se desi tako nešto da važi stari budžet, odnosno da se mogu trošiti aproprijacije mesečno do jedne dvanaestine prethodnog budžeta i to bi praktično ispeglalo svaku eventualno moguću situaciju kada budžet ne bude donesen na vreme. Vaše obrazloženje je da je to bilo moguće do 2002. godine, ali da su neke lokalne samouprave više godina bile na privremenom finansiranju, apsolutno nije relevantno, jer, prosto, postoji i zakonska osnova lokalnih samouprava da moraju da donesu budžete na vreme. Prema tome, ako se ne donese budžet lokalne samouprave na vreme, ona se raspušta. Zašto ne bi ostala ova odredba da se definišu ovakve situacije kada se budžet ne donese na vreme, da znamo na koji način se troše pare i kako će država funkcionisati posle proteka od šest meseci koje su definisane u budžetskom sistemu? Mislim da postoje realni razlozi da ovakav amandman bude prihvaćen i zato vas pozivam da razmislite o tome.
Vratićemo se na član 46. koji je podneo narodni poslanik Radovan Radovanović Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Saša Maksimović i Milan Knežević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Knežević.
Poštovana predsedavajuća, Dame i gospodo narodni poslanici, ispred Poslaničkog kluba Napred Srbijo podneo sam amandman na član 46. koji se odnosi na privremeno finansiranje. Amandmanom se predviđa da se briše sledeći deo teksta stava 5. koji glasi: „s tim što raspoređeni rashodi u prethodnoj godini po vrstama i namenama ne predstavljaju ograničenje, izuzev za isplatu prava iz penzijskog i invalidskog osiguranja“... Brisanjem ovog dela teksta praktično stav 5. u članu 46. bi glasio: „Privremeno finansiranje, u smislu stava 4. ovog člana, vrši se najviše do jedne četvrtine iznosa planiranih rashoda u aktu o budžetu prethodne fiskalne godine, koje se vrši do nivoa izvršenih rashoda u zadnjem kvartalu prethodne godine.“ U odbijanju amandmana Vlada, da ne čitam celo objašnjenje, kaže – odbija se, između ostalog, što u periodu privremenog finansiranja ne mogu da se izvršavaju rashodi za koje postoji obaveza, a kao vrsta rashoda nisu bili obaveza u istom periodu prethodne fiskalne budžetske godine. Suština ovog amandmana je da bi trebalo da bude usvojen zato što bi Vlada koja je sama odredila budžetski kalendar trebalo da poštuje taj budžetski kalendar, iako bi sebi dala na ovaj način jednu komotnu situaciju da može slobodno da raspolaže budžetom u ovim uslovima privremenog finansiranja, postavlja se pitanje, kada ima tako komotnu situaciju, koliko će se baš truditi ili će joj možda i odgovarati da ne poštuje rokove u tom budžetskom kalendaru? Tako da, ne samo ovaj amandman, nego i amandmane mojih kolega u stvari treba dovesti u pravu meru da se Vladi ne da previše prostora da ne poštuje budžetski kalendar u uslovima privremenog finansiranja. Zato treba ove amandmane i usvojiti, da to budu na neki način ograničavajući faktori za poštovanje budžetskog kalendara od strane Vlade. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Da li biste mi samo rekli koliko mi je vremena ostalo kao ovlašćenom predlagaču?
Vreme na raspolaganju, kao ovlašćenoj predstavnici, je 10 minuta.
Da opravdam opravdano odsutnog kolegu Sašu Maksimovića i da obrazloženju kolege prof. dr Kneževića dodam, u prilog čuđenju zašto ovaj amandman nije usvojen, obrazloženje koje je Vlada dala. Mi tražimo, kada već nastupi privremeno finansiranje, taj okvir, tesan okvir, koji zato i treba da postoji, kao tesan i ograničavajući, i da natera Vladu da stvori uslove i da donese redovan budžet, da nema odstupanja od već realizovanih budžetskih isplata. Iako je Vlada u zakonu navela da je jedini izuzetak od realizovanih troškova isplata prava iz penzijskog i invalidskog osiguranja, pa u obrazloženju kaže da, ako se prihvati amandman moglo bi se desiti da u periodu privremenog finansiranja ne mogu da se izvrše rashodi za koje postoji obaveza, a to na primer mogu da budu izbori. Vrhunac licemerja, da privremeno finansiranje ne treba da bude vezano za već izvršene stavke budžeta, jeste – jer ako budu izbori, nemaju odakle da se finansiraju. Zašto niste taj izuzetak naveli kao ovaj, da taj izuzetak jesu prava iz penzijskog i invalidskog osiguranja i na primer izbori koji će biti, ne odlukom vašom, raspisani, nego će biti izazvani, neizbežni, ili već u kom slučaju mogu nastati. Mislim da je ovaj amandman trebalo usvojiti, jer ako Vlada nema ograničenja, ona se neće ni truditi da skrati vreme privremenog finansiranja, niti da poštuje zakonom propisane obaveze.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Slobodan Maraš, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Na ovu temu sam već govorio u prvom obraćanju. Smatram da je krajnje neodgovorno predvideti rok od šest meseci za privremeno finansiranje. Ako Vlada nije u stanju da do 31. marta donese budžet, ta vlada mora da padne. Bilo je prilika, videli smo, opet ponavljam, kako su doneta prethodna dva budžeta, u poslednji čas, u ponoć. A najopasniji su ti prelazni periodi, prelazne vlade, vlade u ostavci i ostala čuda. Da se vratim na ono, gospođu Dragutinović, zašta moram dobiti odgovor. Ponovo ću vas citirati: „Rekla bih vam sledeće. Sve što ste rekli je tačno. Ne mogu da se zakunem baš u pojedinačan broj, jer nisam videla tačan broj koji se odnosi na dobit NIS-a u 2008. godini, ali definitivno je NIS je ostvario dobit, prema našoj metodologiji, odnosno međunarodnim računovodstvenim standardima. Kolika je tačna dobit bila, u dinar, ne znam. Takođe, veoma dobro znate, to je, takođe, tačno, da je čitava dobit, Skupština akcionara je odlučila da čitava dobit praktično pripadne budžetu Republike Srbije. Mi smo na taj iznos računali. To je bila naša prihodna strana. Ono što sam čula jeste da postoji neki element, neki član ugovora koji upućuje da nismo mogli tako nešto da uradimo. Međutim, kada sam pročitala taj ugovor, ja koja sam ekonomista, a nisam pravnik, to su oni radili, ne sledi iz tog ugovora. Dala sam pravnoj službi, ispitujem šta su promenili. To je ono što sada rade. Uglavnom, sve je tačno i NIS sve ove godine ostvaruje dobit. Običaj je da se 50% prebaci u dobit u budžet Republike Srbije. Ovo je sve uradio novi vlasnik bez saglasnosti Ministarstva finansija. Za sve ovo što ste pitali, znači, vi ste znali odgovor, pretpostavljam da ste znali da nisam mogla da dam saglasnost na tako nešto“. Zašto vam ovo čitam? Jesam li ja vama pre toga rekao,2002. godina – dobit 6,1 milijarda, 2003. godina – 6,6 milijardi, 2004. godina – 2,4 milijarde, itd. Uglavnom, suština je – dok god je Srbija 10% vlasnik u NIS-u ne može finansijski izveštaj da se preda bez saglasnosti Vlade, odnosno Ministarstva. Ne može da se preda finansijski izveštaj bez vaše saglasnosti.
Dva minuta. Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju je iskorišćeno, hvala vam. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman jepodneo narodni poslanik Igor Bečić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Igor Bečić.
Dame i gospodo, u ime Poslaničke grupe Napred Srbije – SNS, podneo sam amandman da se u članu 46. brišu stavovi 10. i 11, jer član 46. koji reguliše privremeno finansiranje, stavovi 10. i 11. u predlogu Vlade glase: ''Izuzetno, period privremenog finansiranja može produžiti za još tri meseca, tako da ukupno traje šest meseci, ako se budžet ne donese ni do 15. marta tekuće budžetske godine. U periodu privremenog finansiranja januar-jun u pogledu obima i rasporeda rashoda primenjuje se ograničenje iz stava 5. ovog člana srazmerno periodu privremenog finansiranja. Odredbe st. 1-5 i stava 10. ovog člana shodno se primenjuju na finansiranje planova organizacije za obavezno socijalno osiguranje.'' Potpuno je jasno da ako Vlada nije u stanju da uobičajenim rokovima privremenog finansiranja do tri meseca obezbedi usvajanje ovog predloga zakona o budžetu, onda ne postoje izuzeci koji treba da obezbede njen opstanak. Potpuno je jasno, ono što treba da bude izuzetak, postaje pravilo, videli smo usvajanje i prethodna dva budžeta. Ovde imamo zanimljivo obrazloženje Vlade, na pola strane, navodi nekoliko razloga zbog čega predviđaju ovakvo rešenje, pa kažu – i politička odgovornost i eventualni rizik da se nedonošenjem budžeta ugrozi finansiranje Ustavom i zakonom utvrđene nadležnosti. Potpuno je jasno da politička odgovornost treba da bude prema građanima Srbije. Ovako loša Vlada, koja ne može u predviđenim rokovima da donese budžet treba da podnese ostavku. Jedino ovde mogu da prihvatim jedno obrazloženje gde se pominje da se izbori obave u januaru. Mislim da je konačno Vlada svesna kakva je ekonomska i socijalna situacija u koju su doveli građane Srbije i više se ne može dozvoliti, niti ima prostora za ucenjivački kapacitet nekih malih stranaka koje ucenjuju Vladu i vladajuću većinu, pa je jasno, kažem, mogu da prihvatim ako je Vlada svesna da se izbori konačno moraju raspisati i održati u januaru 2010. godine. Tako možemo prihvatiti to obrazloženje, a sve ostalo jednostavno ne postoji, ni drugo obrazloženje niti neki predlozi koje bismo tolerisali da se produže ovi rokovi za još tri meseca. Hvala. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije prihvati su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je ovaj amandman postao sastavi deo Predloga zakona. Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić i Jorgovanka Tabaković. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Ne brine, baš, mnogo da li ću se nekome smučiti zato što se ovoliko često javljam, jer ovaj zakon smatram toliko važnim da ću se zaista javiti kada god imamo jedan trenutak vremena, trudeći se da poboljšam ono što je imalo dobru nameru, ali ne bih rekla baš da je to izvedeno tako. Amandman na član 48. zahteva procenu finansijskih efekata koje će bilo koji zakon ili propis koji je u nadležnosti Skupštine i dolazi do nje na usvajanje imati procenu efekata na budžet i posledice koje to može da izvede. Vlada je, sada već u ovoj poslovičnoj umišljenosti da sve ume najbolje, odbila ovaj amandman sa obrazloženjem – da je on već sadržan u članu zakona, u stavu 1, gde piše – da će obrazloženje zakona ili drugog propisa dostavljenog Vladi ili nadležnom izvršnom organu radi utvrđivanja predloga, i sada ide između dva zareza, "odnosno usvajanja" mora sadržati procenu finansijskih efekata, kao da se u postupku usvajanja, u toj reči "odnosno usvajanja" sadrži obaveza predlagača da dostavi potpuno precizno ustanovljene obaveze koje će izvršiti procenu finansijskih efekata. Od viška nikada glava nije bolela, od viška formulacije koje vama pravi manji posao. Znači, amandmanom smo zahtevali da se doslovno ustanovi obaveza da obrazloženje zakona bude sastavni deo predloga koji se dostavlja Narodnoj skupštini, ali da ne mora imati sve elemente koji predviđaju stavovi 2, 3, 4 i 5 ostatka člana zakona koji regulišu ovo. Čak, nismo hteli da nam dostavite kompletno obrazloženje, već samo ono što smatrate dovoljno važnim za ovu Skupštinu koja u obrnutom redosledu stvari kako ste zamislili treba da služi Vladi, a ne narodu – i Vlada i Skupština.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 50. amandman je podneo Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije prihvati su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je ovaj amandman postao sastavi deo Predloga zakona. Na član 55. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jelena Budimirović i Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Jelena Budimirović.
Poštovano predsedništvo, poštovani ministre, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, kolega Veroljub Arsić i ja u ime Poslaničke grupe Napred Srbijo SNS podneli smo amandman na član 55. Predloga zakona o budžetskom sistemu. Amandmanom predlažemo brisanje stava 3, jer smatramo da stav 3, ovog člana, predstavlja još jedan u nizu nepotrebnih izuzetaka koji glasi: "Izuzetno, ministar može korisniku iz stava 1. ovog člana odobriti otvaranje deviznog računa kod ovlašćene banke za plaćanja koja ne mogu da se izvrše preko Narodne banke Srbije, ako to zahteva specifičnost poslova tog korisnika". Ako se u stavu 1. člana 55. kaže da korisnik budžetskih sredstava Republike Srbije, korisnik sredstava organizacije za obavezno socijalno osiguranje i sredstava budžeta lokalne vlasti, kao i drugi korisnik javnih sredstava koji je uključen u sistem konsolidovanog računa trezora, može imati devizni račun samo kod Narodne banke Srbije, zašto praviti izuzetke i davati ministru prevelika ovlašćenja? Koji su to specifični poslovi koji ne mogu da se urade posredstvom Narodne banke Srbije, a mogu posredstvom neke druge banke? Ovaj predlog zakona ima isuviše nedostataka, ali i izuzetaka kojima se ministar stavlja iznad zakona, što je po našem mišljenju nedopustivo. Ovakvim predlogom zakona, kakav je pred nama, uopšte nam nije potreban zakona, jer tu je ministar kome su pripisana mnogo veća ovlašćenja od onih koja mu pripadaju – te predlažem da usvojite ovaj amandman. Hvala. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Ja ću od onih osam minuta koristiti jedan minut. Za ljude koji se razumeju u spoljnotrgovinski platni promet, u ovlašćenja Narodne banke, u ovlašćenja poslovnih banaka, sigurno će stav ovog člana biti besmislen, a amandman koji smo podneli, želeći da se ovaj izuzetak izbriše, zaista biti opravdan. Hoću samo da podsetim javnost da je ovakva vrsta izuzetaka u zakonu ustanovljena upravo iz razloga – da diskreciono pravo ministra može da bude upotrebljeno, da bi se ovakvim izuzetkom udovoljilo apetitu nekome od koalicionih partnera. Ja sam uverena da gospođa ministar ne želi da ima ovakve izuzetke. Uverena sam da u ovakvom izuzetku ima zahteva onih koji danas nisu ovde sa nama da otvoreno brane svoja prava raspolaganja novcem. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 56. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Da.) Nije registrovano u komandnom panelu. Lakše ide sa karticom i ja vas molim da stavite poslaničku karticu u poslaničku jedinicu i da se tako registrujete. Izvolite.
Ja vam se izvinjavam. Dame i gospodo narodni poslanici podneo sam amandman na član 56. pre svega da bi skrenuo pažnju i ministra i Vlade i celokupne javnosti – da rokovi i uslovi plaćanja danas, čini mi se, ubijaju srpsku privredu. Ne samo da veliki trgovinski lanci ucenjuju proizvođače i stavljaju ih u situaciju, rekao bih često i bezizlaznu, da im ne plaćaju rokove po šest meseci, pa, i dalje, da im obaraju cenu i da faktički rade ispod svakog nivoa normalnog profita, već to isto radi i vlast. To isto radi i Republička vlada, republičke institucije, kao i lokalne samouprave širom Srbije. Znači, činjenica je da ogroman obrtni kapital danas prelazi faktički u trgovinske lance, nalazi se kod vlasti, kod lokalnih samouprava, kod republičkih institucija, da se robe i usluge naručuju a plaćaju mesecima unazad. Vi imate čak i drastične primere u Pomoravskom okrugu gde se godinama ne plaćaju izvršeni radovi, a da na to idu jako velike kamate i da te kamate na kraju plaćaju građani i da, s jedne strane, gubi i privreda, a s druge strane, naravno, i sami građani, jer usluge i robu plaćaju znatno skuplje. Jedino ko dobija, dobija politička oligarhija, jer ona uspe da izreketira one koji su poslušni, "razumni". Mislim da usvajanjem ovog amandmana, makar lokalna samouprava ne bi bila u stanju, u situaciji da određuje uslove, rokove, i da bi tome trebalo Ministarstvo mnogo više da se posveti ubuduće, želimo li da sačuvamo bar deo naše privrede. Hvala. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 56. amandman je podneo poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nenad Popović.
Gospođo predsedavajuća, ovim amandmanom smo želeli da ukažemo da ne mora svaki novi predlog zakona da bude potpuna promena ranije postojećeg zakona i prakse. Ponekad treba zakone donositi u skladu sa time što se pokazalo korisnim u praksi prethodnih zakona. Rezervisana sredstva su bila dobra praksa u budžetskom sistemu, jer su omogućavala planiranje trošenja u toku dužeg vremenskog perioda. Ako ih ukinete, a ovim predlogom se ona ukidaju, mnoga plaćanja se neće izvršiti na najekonomičniji način i pre roka nego što je to bilo neophodno. Zato smo predložili amandman, koji kaže: ''Rezervisana finansijska sredstva koja preostaju na konsolidovanom računu trezora na kraju fiskalne godine, zadržavaju se za plaćanja obaveza za koje su rezervisana u narednoj fiskalnoj godini, osim ako se obaveza ne poništi ili postane nevažeća.'' Izostavljanje ovakve odredbe koja je inače bila sastavni deo dosadašnjeg Zakona o budžetskom sistemu, član 36. stav 4, dovelo bi do pritiska na budžetske korisnike, da izvršavaju svoje finansijske planove, ali i do ubrzanog trošenja sredstava koje uvek nije opravdano u tekućoj godini. Znamo te slučajeve. To postoji, ranije je to postojalo u drugim zemljama u Evropi, pogotovo, da budžetski korisnici moraju da potroše sva sredstva do kraja godine i onda imamo novembar i decembar kada se ta sredstva intenzivno troše. Ako se ta rezervisana sredstva ukidaju, odgovorni za trošenje tih sredstava će da teže da sredstva stvarno budu utrošena, čak i po cenu da plaćaju u rokovima kraćim od onih koje su mogli da ostvare u tržišnim odnosima. Ako ima mogućnost da plati nešto u roku od šest meseci, ako mu to prelazi u sledeću godinu, on će reći – neću te uslove, iako bi to bilo korisno za državu, nego će prihvatiti bilo koje uslove koje će moći da ostvare na taj način. Samo da kažem još jednu stvar, praksa najrazvijenijih zemalja u EU jeste da ima nekad budžet za petogodišnji period i da se mnogi projekti finansiraju po nekoliko godina, da se sredstva prikupljaju na nekim namenskim računima po nekoliko godina pre nego što se utroše, odnosno pre nego što se taj projekat pokrene. Sve to na određeni način i predstavlja ovo rezervisanje sredstava. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
S obzirom na to da su odbačeni naši amandmani, u mogućnosti smo samo sporadično da se javljamo, da bismo skrenuli pažnju na neka rešenja koja su loša i da ukažemo kakva je praksa. Radi javnosti, mora da se zna da je ovaj predlog zakona nastao tako što su spojena dva zakona, postojeći Zakon o budžetskom sistemu, a moram da skrenem pažnju da kada je taj zakon donet, promoter tog zakona bio je Božidar Đelić, pričao je kako je to moderan, evropski zakon, sa evropskim standardima, da je to zakon na duge staze koji će vrlo precizno da prikaže sve, kompletnu javnu potrošnju, da neće biti mogućnosti nenamenskog korišćenja zbog unutrašnjih mehanizama interne, pa, i eksterne kontrole. Sve te pohvale su jednostavno pale posle nepunih godinu i po dana, kada se krenulo sa razgradnjom tog predloga zakona. Nije šteta što je krenula razgradnja tog zakona, jer je on u suštini bio loš. Naravno, onaj ko je radio te izmene bio je krvni neprijatelj Mlađana Dinkića. Kada je došao na mesto ministra finansija, on je hteo da to malo uredi, da on bude još više opredeljen Evropi nego možda Đelić. Drugi zakon koji se kao kompilacija nalazi u ovom predlogu zakona jeste zakon koji je preživeo sve moguće turbulencije Dosovog režima, to je Zakon o javnim prihodima i javnim rashodima, koji je donet još 1991. godine kada je sistem javnih prihoda i javnih rashoda usaglašen sa odredbama Ustava Republike Srbije iz 1990. godine. U dobrom delu taj zakon se sada prepisuje. To su, pre svega, ove odredbe koje definišu šta su prihodi, šta su rashodi i kojim propisima šta se uređuje, reguliše i propisuje. Od rešenja koja nudi taj zakon o javnim prihodima i javnim rashodima, ma koliko da ste hteli, niste mogli da odustanete i to je možda najbolji deo ovog predloga zakona. Ono što unosi svojevrsnu zabunu jeste – zašto niste iskoristili priliku, kada donosite ovakav jedan zakon, i zašto niste primenili princip da on bude jedan omnibus zakon, da on u sebi sadrži i ono što je sada propisano Zakonom o finansiranju lokalne samouprave? Podsetio bih vas na nekoliko detalja koje niste uspeli da rešite, niti ćete da ih rešite ovim zakonom. Prvo i osnovno, nije jasno ko donosi budžet. Po logici stvari, znamo da Republika ima budžet, znamo da AP ima budžet, znamo da i jedinice lokalne samouprave imaju svoje budžete, a to su grad, grad Beograd i opštine. Međutim, mi imamo i gradske opštine. Da li i one donose budžete? Po ovom vašem sadašnjem konceptu i one donose budžete. Po vašem sadašnjem konceptu lokalne samouprave, pogotovo ovo što se dešava u gradu Beogradu, sada je i gradska opština koja nema status jedinice lokalne samouprave u obavezi da donese statut, a do pre godinu dana to su bile odluke o unutrašnjoj organizaciji. Neće biti ni jasno ko donosi ili ko ima obavezu da donese biznis plan, a ko ima obavezu da donese finansijski plan. Teško je razvrstati na bazi ovog predloga zakona i napraviti konačan spisak da znamo ko su sve direktni korisnici budžetskih sredstava, ko su indirektni korisnici budžetskih sredstava. Sve to ostaje nedorečeno. U pogledu kontrole utroška sredstava, takođe, imaćemo i budžetsku inspekciju i trezore sa disperzijom, u zavisnosti od nivoa vlasti. Kod planiranja sredstava i planiranja imaćemo opet te srednjoročne, kratkoročne planove, imaćemo memorandum, imaćemo mnoge nedorečenosti i imaćemo opet praksu da u budžetu neke jedinice lokalne samouprave postoje određene klasifikacije i aproprijacije, a posle godinu i po dana kada se vidi izveštaj i završni račun, da se onda vidi da je tu neuporedivo veći broj ekonomskih klasifikacija, da su sredstva seljena za razne namene, razne potrebe i zadovoljavanje nečega što izvorno znači politička pogodba onih koji učestvuju u vršenju vlasti. Taj deo ovaj zakon ne rešava. Jednostavno ne može da reši, pošto je taj deo političke pogodbe iznad bilo kakve zakonske norme. Sada ću vam pokazati na jednom primeru koliko to može da bude komplikovano, nepotrebno komplikovano, ali vrlo bolno za pojedinca. Uzmite situaciju da je neko bio zaposlen u mesnoj zajednici kao sekretar – bio je u radnom odnosu, primao je platu, došlo je do promene vlasti na nivou mesne zajednice, izbace tog čoveka da više ne bude u radnom odnosu, a on pokrene radni spor, radni spor traje deset godina. Ovih dana dobije pravosnažnu sudsku presudu, obezbedi klauzulu izvršnosti, krene u postupak izvršenja pred nekim sudom i ima problem kako da imenuje dužnika. U međuvremenu je mesna zajednica izgubila taj svoj subjektivitet, više se ne biraju ljudi na neposrednim izborima, postavlja opštinsko veće ili opštinska skupština, sasvim svejedno. Ukinuta radna mesta, drži se neki račun mesne zajednice da bi se popunile tri rupe na nekoj ulici. Čovek ostvario pravo, nema gde da naplati svoje sudskom presudom potvrđeno novčano potraživanje iz radnog odnosa. A onda dođemo do situacije da primenimo ovaj član na koji se odnosi ovaj amandman i onda vidimo da postoji ograničenje kada se vrši prinudno izvršenje, prinudna naplata sa isplatnih računa korisnika budžetskih sredstava, da to može samo do 50% iznosa. I onda se postavlja pitanje – čemu sudska presuda, čemu neki red među korisnicima budžetskih sredstava? Sve je formalno-pravno ispravno, ali šta vredi. Pojedinac ne može da ostvari svoje potraživanje. Slična je situacija i sa onima koji uđu u svojevrsnu avanturu da sa nekim korisnikom budžetskih sredstava zaključe ugovor i po tom ugovoru preuzmu obavezu da nešto naprave, izgrade, isporuče neku robu i onda dođemo u situaciju da taj partner, to pravno lice, mesecima ne može da naplati svoje potraživanje od države. Država onda kritikuje učesnike na tržištu što međusobno ne izmiruju obaveze pa se pojave još i sudovi gde učesnici na tržištu preko suda ostvare neko svoje potraživanje. Onda dođemo do jednog začaranog lanca, lanac počinje i završava se sa državom, bez obzira u kakvom agregatnom stanju, sa Vladom, ministarstvima, nekim nižim organima državne vlasti koji duguju. I onda se postavlja pitanje –ko kome tu drži predavanja? Od građanina se traži da poštuje zakon. Ukoliko ne poštuje biće kažnjen! Od države se ne traži ništa, da budem precizniji, od vlasti, od onih koji vrše vlast ne traži se ništa, jer oni imaju to ekskluzivno pravo da stave ruku na česmu, otvore vodu, to znači kreiraju život! Od njih sve zavisi. Verovatno preko 60% svih privrednih aktivnosti danas je, na neki način, u tesnoj vezi sa vlašću i sa državom. Znači, neodgovorna vlast bruka državu, država ne može da ispuni svoje funkcije, pa se postavlja pitanje – dokle, kako, koji je stepen izvesnosti, koji je stepen sigurnosti. Uz sve to garantuje se i sudska zaštita i zaštita od strane drugih organa, a onda imamo prilike da pročitamo da i ti organi ne ispunjavaju zakonom propisane obaveze, počevši od onih koji se tiču knjiženja preko onih kojima se konstatuje da nema knjigovodstvene i računovodstvene dokumentacije kojom se pravda neki trošak. Eto, taj problem ne može da reši ovaj predlog zakona. Ne može da reši, jer nisu ni koncipirali taj zakon. Sada bih skrenuo pažnju na nešto što zadire u sistem finansiranja lokalne samouprave, a naravno i Republike i autonomne pokrajine i onoga što predstavlja prihod budžeta, što predstavlja javni prihod. To je naknada za korišćenje dobara od opšteg interesa. Da smo imali prilike da obrazlažemo naše amandmane, tražio bih da se izbriše nastavak ove rečenice – u skladu sa zakonom. Mnogo bi bilo bolje da smo sve ove procente kojima se izražava učešće jedinica lokalne samouprave, autonomne pokrajine i Republike u nekoj vrsti javnog prihoda, izrazi u ovom zakonu, da se ovde to sve stavi. Zašto? Jer dolazimo u situaciju da lokalna samouprava koja ima neko prirodno bogatstvo, da li je to Dunav, Drina, Rudnik, neki drugi objekat ili neka teritorija gde se vrši eksploatacija, praktično zavise od nekih koji su na vlasti da li će da dobiju ono što im po zakonu pripada. Stvarno se dešava paradoksalna situacija da zbog toga neko mesto kaska u razvoju, poput recimo Kladova, poput Malog Zvornika, Ljubovije, da ne ređam dalje ili neka druga mesta, možda sam i pogrešio ovo u imenovanju. Poenta je u sledećem, da jedinica lokalne samouprave na čijoj teritoriji se nalazi to što se eksploatiše i podleže ovoj obavezi plaćanja naknade ukoliko treba da zavisi od Vlade Republike Srbije, onda znate i sami da tu dolazi u prvi red kao prioritet, politička podobnost, politička pripadnost, odnos snaga u lokalnoj samoupravi, odnos lokalne samouprave prema ministarstvima, prema Vladi Republike Srbije. Sve nešto što ne postoji kao zakonska norma. Deluju stvarno neverovatno neke činjenice da prirodno lečilište, banjsko mesto ne ubira ono što mu pripada. A da bi se to ispeglalo, ne ide se na precizna zakonska rešenja koja obavezuju po snazi svog automatizma primene zakona. Onda se ide na regionalni razvoj, Fond za razvoj, različite programske delove budžeta za pojedina ministarstva, gde sve zavisi od dobre volje i članske karte. Dokle god u ovoj zemlji sve zavisi od dobre volje i diskrecije nekoga ko je na čelu nekog državnog organa i on definiše svoje ponašanje u smislu sprovođenja nekog programa, tako što ima afiniteta prema nekoj članskoj karti ili boji, onda ćemo imati ovaj haos koji imamo u Republici Srbiji. Treba da napravimo sistem gde lokalna samouprava i finansiranje poslova iz nadležnosti lokalne samouprave ne sme da zavisi od transfera sredstava koje Republika treba da ispuni. Mi sada imamo nenormalnu situaciju, zbog jednostrane primene Trgovinskog sporazuma, poljoprivreda stagnira. Nekontrolisano ulaze konkurentske robe našoj poljoprivrednoj i prehrambenoj proizvodnji, direktno konkurišu i onda nije ni čudo što povodom svakog poljoprivrednog proizvoda usled nelojalne konkurencije, damping cena sa kojima ulazi roba iz inostranstva, gubi se motiv za bilo kakvu proizvodnju, pa nije ni čudo što kod višegodišnjih zasada rade motorne testere. Nije ni čudo! Troškovi naše proizvodnje prevazilaze podnošljive troškove i naravno da ne možemo da pratimo, i onaj ko proizvodi ne uživa zaštitu države. Slična je situacija sa ostalim delom naše privrede, naročito industrije, gde onaj ko treba da organizuje proizvodnju, kada podvuče crtu ispod neke računice – šta su plusevi, šta minusi, dolazi do minusa. Kada vidi šta je razlog tom minusu ili zašto je toliki minus, onda primeti da on u stvari finansira državnu administraciju. Gubi se bilo kakav motiv za neko ekonomsko normalno poslovanje. To je ta situacija koja je snašla ovu našu zemlju. Mi kao da sedam, osam godina živimo u svetskoj finansijskoj krizi – prezaduženost ogromna. Nude se u perspektivi, takođe, neki krediti koji mogu samo da povećaju našu zaduženost, pa bez obzira što postoji neki period, u kome se ne vraćaju krediti, postoji neki period čekanja. Jednostavno, vi uništavate perspektivu za jedno normalno društvo, jednu normalnu vlast koja može da funkcioniše i da uredi život na ovom prostoru. Monopoli na svakoj strani po svim segmentima, ekonomski, medijski, proizvodni, tržišni, kako god da okrenete – ili jesi ili nisi?! Država je sada, praktično, finansijer svega i svačega. Nema tu razvoja, i ovoj vlasti nisu potrebna ta rešenja u zakonu koja bi bila precizna, već je potrebno nešto kao provizorijum da bi se maksimalno razvio politički voluntarizam, koalicioni kapaciteti, opredeljenost Evropskoj uniji itd. Možete čak da zamislite da se u ovom članu štiti EU od sudskih odluka. Ono što je namenjeno da država učestvuje da bi obezbedila lično učešće sredstava, da bi povukla neka sredstva iz nekog fonda, ni to ne može da ide na izvršenje. Šta vi mislite – koliko čovek može još da živi da bi sačekao na to izvršenje? Kao da život može da čeka. Eto, sada greškom uđoh u vašu parolu – ''jedan je život''! Vi ste zaboravili vaše parole. Promovisali ste ljudski život kao najveću vrednost. Doduše, pričali ste i o belom šengenu još pre sedam godina, kada su bili prvi predsednički izbori, kada se Tadić šetao ispred ovih ambasada i rekao – samo vi glasajte za mene, za šest meseci bićemo na beloj šengen listi. Tih šest meseci se produžilo na šest godina. Koji su vaši kapaciteti da prevarite birače i obične građane? Neograničeni, očigledno neograničeni kapaciteti. I, ako ozbiljno razmišljamo o tome da se mora sprovesti neka kontrola nad trošenjem ovih sredstava, onda dajte da promenimo zakon o Državnoj revizorskoj instituciji Republike Srbije, da ih osnažimo i ovom vrstom ovlašćenja da mogu da kažnjavaju. Ne bi to bila neka novina, pošto i sada imate koncept agencija i nezavisnih regulatornih tela, koja su ujedno i sudovi i prekršajni i krivični, maltene, doduše, ne baš sto posto, ali kada nekoga tako novčano kaznite, onda kao da ste ga kaznili kaznom zatvora, ovaj ne može da se oporavi. Dajte da neko sa strane kontroliše te javne finansije, neko ko neće imati nikakve veze ni sa Vladom Republike Srbije,ni sa jednom poslaničkom grupom u Narodnoj skupštini, da bismo obezbedili nešto što je objektivno, a nešto što treba da bude objektivna analiza, objektivna kontrola, pre svega, mora da se zasniva na struci. Zato tvrdimo da ovakav zakon sa ovakvim rešenjima, ako nije obuhvatio još nekoliko propisa, ako nije obuhvatio i Zakon o finansiranju lokalne samouprave i još druge stvari, onda nam on nije potreban, a ako se pogleda kakvo je stanje državnih organa koji bi mogli ovo da primenjuju, onda vidimo da od ovoga nema ništa. Sada ću samo da vam otvorim jednu temu, bez daljeg ulaska u nju – da li je kontrola trošenja budžetskih sredstava kod direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava i uopšte kod svih onih koji upadaju u grupu da troše sredstva koja spadaju u javne rashode, dakle, da li je kontrola toga izvršna funkcija? Da li je to izvršna funkcija? Da li je to funkcija izvršenja, izvršavanja nekog zakona? Mislim da u datim uslovima tu vrstu izvršne funkcije treba što dalje pomeriti i od Narodne banke i od Vlade Republike Srbije, staviti tu negde blizu Narodne skupštine kako bi jedno objektivnije oko dalo pravu ocenu o tome koliko je potrošeno, da li je to namenski potrošeno, jer to su te dve najvažnije stvari kod javne potrošnje.
Da li još neko želi reč? Na naslov iznad člana 57. i član 57. amandman je, na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 57. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Antić i Mićo Rogović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 57. koji reguliše donošenje ugovora, odnosno faktički javne nabavke i odnosi se na Zakon o javnim nabavkama. Smatrao sam da je sasvim normalno da proširim nadležnosti, kada je u pitanju Zakon o javnim nabavkama, i na sve korisnike koji su uključeni u sistem konsolidovanog računa trezora. Nažalost, nisam naišao na razumevanje kod Vlade. Smatram da je trebalo da se ozbiljnije Vlada pozabavi ovim amandmanom, jer iz formalnih razloga odbijati amandman u situaciji kada znamo koji je stepen korupcije i kriminala u našem društvu, mislim da je nedopustivo. Vi ste u ovom zakonu čak propisali i obavezu ažuriranja i tačnosti poslovnih knjiga, koliko ste daleko išli, čini mi se u članu 11, ali niste našli za shodno da sve korisnike javnih sredstava faktički stavite pod ingerenciju Zakona o javnim nabavkama. Smatram da je trebalo od strane Vlade da bude znatno više razumevanja, kada je u pitanju ovaj amandman. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Registrovana je na panelu za elektronski sistem. Izvolite, sada morate ponovo.
Izvinjavam se, ali ne izaći iz sale čitav dan nije baš lako izdržati, a nije glasanje u pitanju. Član 57. na koji su amandman podnele moje kolege Zoran Antić i Mićo Rogović zaslužuje posebnu pažnju. Ako smo rekli da stavljanje pod kontrolu svih javnih sredstava koje neki korisnici javnih sredstava prikupljaju, troše, za razne namene, podrazumeva želju vlasti da zaista vrši kontrolu nad svim sredstvima, mislim da je to prosto nemoguće ako na ovakav način ostavimo član 57. koji tretira dodeljivanje ugovora. Poslaničke grupa Napred Srbijo je samo dosledno izvela nameru ministra finansija i Vlade da tu kontrolu javnih sredstava od strane svih korisnika dovede u istu ravan. Ako ste u ovom članu 57. definisali da se ugovori o nabavci dobara i svega ostalog odnose na direktne i indirektne korisnike budžetskih sredstava i korisnike sredstava organizacija za obavezno socijalno osiguranje, da moraju da budu dodeljeni u skladu sa ovim propisima, zaista je trebalo da to izvedete dosledno, pa da i svi drugi korisnici javnih sredstava koji su uključeni u sistem konsolidovanog računa trezora imaju obavezu da tako rade javne nabavke. Vi u obrazloženju odbijanja amandmana kažete da je ovo odeljak, znači počeli smo da se branimo metodologijom, koji tretira izvršenje. Zar nije trošenje budžetskih para na najdirektniji način izvršenje budžeta? I kažete da Zakon o javnim nabavkama definiše obveznike ovog zakona, ali onako kako zakon o budžetskom sistemu nalaže. Mi smo taj zakon usvojili u decembru prošle godine, a članovi 1. i 3. Zakona o javnim nabavkama decidno regulišu ko se smatra naručiocem i svi oni, korisnici javnih sredstava koje ste vi naveli u definicijama, a pod odredbom stava 5, jesu naručioci u smislu Zakona o javnim nabavkama. Sada, ne vidim razlog da samo navedete direktne i indirektne korisnike i korisnike sredstava organizacija za obavezno socijalno osiguranje, a da navedete sve one koji su na gotovo istovetan način navedeni u vašem članu kao korisnici javnih sredstava ili u Zakonu o javnim nabavkama, član 3. Pa se kaže, ili većina članova da ima preko 50%, a imenuje ih Republika, odnosno državni organ, ili se finansiraju određeni radovi više od 50% iz sredstava onog što se zovu budžetski korisnici, ili imaju više od 50% akcija ili obavljaju delatnost od javnog interesa, ili su javna preduzeća. Apsolutno ista suština je definisana u vašoj definiciji korisnika javnih sredstava, što mi tražimo da uđe kao amandman na ovaj član i, apsolutno isto onako kako kaže Zakon o javnim nabavkama. Moja primedba je izražavanje čuđenja što ste odbili ovaj amandman, kada je on, u stvari, apsolutno neophodan, jer je ovde Zakon o budžetskom sistemu taj, na koji se poziva Zakon o javnim nabavkama, na koji se ove javne nabavke odnose. Molim vas, ako postoji poslovnička mogućnost da još jednom razmislite i usvojite ovaj amandman.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 58. amandman je podneo narodni poslanik Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman posto sastavni deo Predloga zakona. Na član 62. amandman je podneo narodni poslanik Oto Kišmarton. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 62. amandman je podneo poslanik Saša Maksimović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Odsutan je opravdano kolega Saša Maksimović, ali mi je ostavio zadovoljstvo da branim i njegov amandman. Članom 62, Vlada je predvidela sebi privremenu obustavu izvršenja budžeta. U 1. stavu kaže da ako se u toku fiskalne godine rashodi povećaju ili prihodi smanje, a to morate da priznate nije prirodna nepogoda niti katastrofa koju ne možemo da predvidimo ili planiramo, pa čak ni ekonomska kriza, da smo na nju reagovali negde od kraja leta 2008. godine, kao što su to radile ozbiljne države, znači, nije elementarna nepogoda i katastrofa koju ne možemo da predvidimo, Vlada sebi predviđa pravo, da pod privremenom obustavom, pod čime se podrazumeva, da zaustavi primanja obaveza, produži ugovorni rok plaćanja, zaustavi davanje odobrenja za zaključivanje ugovora i zaustavi korišćenje kvota, znači, da te aktivnosti sebi tako opravda što će doneti jednu odluku, o kojoj će obavestiti Narodnu skupštinu. Razumem da iako smanjenje prihoda ili povećanje rashoda nije elementarna katastrofa, ali ipak može da se promeni u odnosu na planirano i to značajno, razumem da ovakva odredba treba da postoji, ali ne razumem da Skupštinu doživljavate u toj meri pasivnim posmatračem i overivačem vaših odluka ili pokrićem pred javnošću, pred građanima za odluke koje donosite, da ovakvu odredbu, u stavu 4. definišete. Amandmanom tražimo da stav 4. glasi ovako – Vlada obaveštava Narodnu skupštinu o razlozima za donošenje odluke iz stava 1, znači, za to privremeno obustavljanje, o čemu se Narodna skupština izjašnjava u roku, znači izjašnjava, ne overava i prima na znanje, nego izjašnjava u roku ne dužem od 10 dana. Niti zaustavljamo donošenje vaše odluke. Imate većinu koja vas podržava, uvažite zakonodavni organ do te mere, da nam dostavite obrazloženja razloga, da bismo mogli o tome da ovde vodimo raspravu i da se o tome izjasnimo sledstveno Narodnoj skupštini i Vladi kao izvršnom organu koji predlaže ovakvu odluku, amandmanom se izvodi pravo i za nivo lokalne izvršne vlasti i lokalne skupštine, da bude obaveštena, da se o tome izjasni i da svojom dužinom trajanja izjašnjavanja ne onemogućava Vladu da jednu ovakvu odluku donese. Ako smo se složili da postoje tri grane izvršne vlasti i to ne možemo da promenimo, dajte da se tako i ponašamo, ne zadirući ovako drsko i suviše odgovorno za same sebe, mislim na izvršnu vlast i, razmislite još jednom, da Narodnoj skupštini vratite prvo zakonima nadležnosti koje ima, a mi ćemo sa svoje strane doprineti da joj vratimo i ugled koji ona treba da ima u ovom društvu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević, Arsen Đurić i Miroslav Petković. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman posto sastavni deo Predloga zakona. Na član 63. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljiljana Miladinović i Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Po mojoj evidenciji, imam još četiri minuta od ovlašćenog predstavnika, je li tako?
Ne, kao ovlašćeni predstavnik imate jedan minut i 30 sekundi.
A, od grupe još 15?
I 15 minuta, Poslanička grupa Napred Srbijo.
Član 63. koje su podnele moje kolege Veroljub Arsić i gospođa Ljiljana Miladinović, na član 63, govore o tome da rebalans budžeta koji je potrebno doneti, ne ulazimo u razloge, ne sme da bude opet, bez ikakvog roka, u smislu koliko traje odlučivanje o rebalansu, jer Vlada sebi, članom 3. koji govori o rebalansu kaže – da u toku usvajanja rebalansa budžeta, odnosno nadležnog organa itd, može nastaviti sa privremenom obustavom izvršenja pojedinih rashoda. Vladi ne treba rok, ona ima privremenu obustavu izvršenja i ona nije zainteresovana, po rešenju koja je data osnovnim zakonom, da se vreme trajanja usvajanja rebalansa ograniči. Ali, u nekim drugim slučajevima gde je zainteresovana, ona daje rok za usvajanje. Apsolutno, ugledajući se na dobru praksu predlagača zakona, datog u ovom tekstu, predložili smo, znači, da nema opstrukcije ni od strane Skupštine, ni od bilo koje karike u lancu koja treba da donese rebalans, da najduže taj rok može da potraje, znači, usvajanje rebalansa, 15 dana. Ne vidim razlog da se ne obavezujemo rokovima, jer taj rok se tiče i nas, kao Skupštine, i vas kao Vlade. Zaista mislim da ovaj amandman treba usvojiti.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 73. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Normalno da čovek sa pristrasnošću govori o onome što je radio u okviru svoje poslaničke grupe, ali ako postoji, ne postoje zakonitiji korisnici budžetskih sredstava, što je Vlada pokušala da nam nametne ovim zakonom, ali sigurno da postoje manje i više značajni članovi ovog zakona. Član 73. koji reguliše ograničenje duga i garancija, zaista, jeste za svaku zemlju izuzetno važan, a za Srbiju posebno, zbog stanja javnog duga, zbog stanja onoga što zovemo državni dug, zbog stanja privatnog duga za koji mora država da se zauzima, jer njeni prihodi zavise od toga koliko duguju građani, jer su oni obveznici poreza. Ako nemaju para, pa vraćaju kredit, a ne kupuju robe, nema PDV, ako nema uvoza da bi se njima prodavala, opet nema PDV na uvoznu robu. Znači, izuzetan značaj razmatranje odnosa duga i garancija koji ne može da ostane i ne sme da ostane na rešenju koje je Vlada predložila, na opisnoj obavezi o tome da će se razmatrati odnos duga i garancija u odnosu na BDP, bez obzira na težinu trenutka i bez obzira na nemogućnost precizne kvantifikacije, odnosno planiranja danas, moramo sebi da odredimo cilj koja je to maksimalna visina duga do koje smemo da idemo, odnosno kojoj treba da težimo. Taj elemenat da odredimo procenat duga koji kao država smemo da imamo, zove se, i to gospođa ministar sigurno zna, u praksi ozbiljnih država kao ''kočnica dugovanja'' i ja sam meru da to bude 0,5% maksimalnog duga u odnosu na BDP, zaista, preuzela iz materijala koji je nemačka država stavila već na početku krize kao svoj cilj. Hoću sve da podsetim, Vladu najviše, ali javnost posebno, ako jedna bogata i prosperitetna država želi i da ustavom, jer planiraju da ustavom ograniče na ovaj nivo vrednost duga, ne želi da plaća rashode na dug kamate i da se zadužuje toliko, a šta mi tek treba da uradimo. Želim da odredimo, mogli ste izmeniti procenat ako smatrate da je prenizak za ovaj trenutak, ali u svakom slučaju, moramo kao država sebi da odredimo cilj koja je to gornja granica koju može da podnese BDP ove države i koji može da podnese budžet, jer se troškovi finansiranja, kamate i otplata kredita i glavnice, u šta god da je uložena, i u infrastrukturu, opet vraća preko budžeta. Iskoristiću priliku da, braneći svoj amandman, još jednom podsetim. Od onog trenutka kada niste usvojili da nam je osnovni budžetski cilj i cilj ekonomske politike smanjenje nezaposlenosti, standard stanovništva i ekonomski razvoj, nemam ideju da vi želite da nešto uradite što će se zvati konkretni efekat za život svakog građanina. Vaš je prioritet onaj prvi, da se Vlada održi, da funkcioniše u komplikovanim koalicionim okolnostima, ali cilj Vlade nije cilj Skupštine – nije cilj građana koji su nas ovde poslali. Jednu minimalnu meru korekcije koja se zove da težimo nekom dugu i da sve što radimo, svaka naša aktivnost, lična, zajednička, politička, u ovim organima na kraju mora da se svede na to da svaki pojedinac u svom životu oseti neki boljitak, da ima posao, da prima platu, a država sa svoje strane mora da bude zainteresovana da taj građanin potrošač kupuje neke robe, jer je to za nju izvor njenog života, to je njen vazduh bez koga ne može. Imam utisak da ova vlada ne sagledava dovoljno svoju zavisnost od građana na čijim je leđima, iza čijih se interesa zaklanja. Imam utisak da nije dovoljno svesna koliko opterećuje ovu privredu, a moj utisak nije ni opisni, kao što ste vi ovde dali da ćete meriti dug i garanciju u odnosu na BDP, moj utisak je potpuno precizno izmeren nezadovoljstvom onih koji se zbog propusta u privatizaciji danas nalaze na ulici, meren brojem onih koji su izgubili posao i meren brojem onih koji brinu i bdiju nad vrednošću libora, euribora, nad rastom referentne ili prelaganim padom referentne kamatne stope kao osnovne cene na kredite i zaduživanja, koji su prinuđeni da čak razmišljaju i o monetarnoj politici, a nikada se ranije nisu morali baviti time, što je naša obavezna rezerva u visini 35 – 40%, a bila je 18%, a negde i mnogo niža, a jesu prinuđeni jer znaju da ta monetarna politika i ta cena kredita jeste mera novca koju će oni imati u novčaniku kada razmišljaju o svom sutrašnjem danu! Zaista vas molim da ne ostanemo na dobrim namerama, za koje ćemo imati makar i fantastične izgovore, i da ne ostanemo na opisima, već na preciznim ciframa pred kojim ćemo se obavezivati građanima, jer je to najmanje što im dugujemo svi ponaosob. [[Aplauz.]]
Preostalo vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi je 10 minuta. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 79. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić i Ljiljana Miladinović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 81. amandman je podneo poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nenad Popović.
Amandmanom na član 81. stav 1. u delu koji se odnosi na sintagmu "razumno uveravanje" predloženo je da se promeni "najveći stepen sigurnosti". Nisam pravnik, ali bavim se poslovima u zemlji i inostranstvu i dovoljno poznajem propise, znam da su ove reči, poput razumnog uveravanja, mnogo više svojstvene engleskom ili američkom pravnom sistemu, nego kontinentalnom u koji spada naš pravni sistem. Iz tog razloga smatram da su reči "najveći stepen sigurnosti" mnogo više u duhu srpskog jezika i našeg pravnog sistema. Amandman je odbijen uz obrazloženje da je termin "razumno uveravanje" širi pojam od "najvećeg stepena sigurnosti". To bih mogao da prihvatim, naravno, uz neke argumente, ali ono što ne mogu da prihvatim jeste da je Vlada u obrazloženju zašto odbija amandman na član 81. Predloga zakona navela da je definicija pojma "razumno uveravanje" već data u Pravilniku o zajedničkim kriterijumima i standardima za uspostavljanje i funkcionisanje sistema finansijskog upravljanja i kontrole u javnom sektoru. Šta je Vlada ovim pokazala? Pokazala je da je podzakonski akt, poput Pravilnika, važniji od sistemskog zakona koji uređuje oblast budžetskog sistema. Pa, ovaj isti pravilnik će morati da bude usklađen sa zakonom kada bude usvojen. Načelno ustavnosti i zakonitosti nalaže da se niži pravni akti usklađuju sa višim. Mislim da je zaista moj dobronameran savet da se povede računa kada se budu pravila obrazloženja, jer ipak papir ne može sve da trpi. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 82. amandman je podneo poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nenad Popović.
Smisao amandmana na član 82, odnosno promena koja je predložena jeste da Vlada umesto ministra nadležnog za oblast finansija utvrđuje zajedničke kriterijume za organizovanje, standarde i metodološka uputstva za postupanje, kao i bliže uslove za poslove interne revizije u javnom sektoru, ali na predlog ministarstva. Imajući u vidu značaj interne revizije, odnosno njene funkcije u kontroli zakonitosti raspolaganja sredstvima budžeta, zatim u kontroli efikasnosti trošenja, ali što je možda najvažnije, u kontroli celishodnosti raspolaganja sredstvima budžeta, smatrali smo da bi Vlada koja predstavlja najviše izvršno telo trebalo da utvrdi ove zajedničke kriterijume. Naravno, resorno ministarstvo bi dalo predlog, imajući u vidu taj delokrug rada. Nije dobro rešenje, bez obzira na pojedinca, pa makar to bio i ministar finansija, da ministar finansija utvrđuje kriterijume za rad čitavih službi. Te službe imaju veliku ulogu i veliki značaj u državi i predstavljaju vid odbrane od nenamenskog i necelishodnog trošenja novca poreskih obveznika. Uostalom, Vlada i jeste najodgovornija za politiku javnih finansija te bi trebalo da definiše standarde za rad interne revizije kod svih budžetskih korisnika, jer zakon predviđa obavezu da svi imaju funkcije interne revizije u okviru svojih aktivnosti. Interna revizija i po ovom predlogu dobija značajno mesto u sistemu javnih finansija što je dobro, ali ukoliko bi Vlada a ne ministarstvo ili ministar, bez obzira o kom pojedincu je reč, ne bi trebalo da daju kriterijume i definišu standarde. Naravno, ovaj amandman video sam da nije prihvaćen, ali mislim da Vlada ovim beži od uređenja države na onaj vrlo principijelan način. Hvala.
Pre nego što dam reč sledećem govorniku, samo da dam obaveštenje od Generalnog sekretara RTS Stanislava Veljkovića, koji je gospodinu Veljku Odaloviću poslao obaveštenje u kojem kaže, da će, u četvrtak, 16.07.2009. godine, kao i u petak, 17.07.2009. godine, prenosi Skupštine biti do 16,30 časova, zbog ranije preuzetih obaveza, a odloženi prenos, kao uobičajeno, biće u neko drugo vreme. Da li još neko želi reč po amandmanu na član 82? (Ne.) Na član 82. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radojko Obradović.
Zahvaljujem, gospođo potpredsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, ovih nekoliko članova zakona bave se pitanjem interne revizije. Ne mora uvek zakon da se krši. Mora da se obrati mnogo pažnje, naročito kada je reč o državi i državnim organima, lokalnoj samoupravi, javnim preduzećima. Mora da se povede računa o internim instrumentima kontrole da bi se neke manjkavosti koje se uoče mogle otkloniti. Član kaže da se interna revizija uspostavlja u direktnim korisnicima budžetskih sredstava, da dalje direktni korisnici uspostavljaju odgovarajući oblik interne revizije za indirektne korisnike i dalje se predviđa šta i kako se radi. Kako ja tumačim ovaj član? Vrlo slično je bilo definisano i u Zakonu koji je sada na snazi – interna revizija je obavezna za sve direktne budžetske korisnike. Bar, ja mislim da je obavezna. Kažem, to je stvar koja mora da bude interna mogućnost i da se u okviru samog korisnika uvedu odgovarajuće procedure i otklone sve manjkavosti. Predložio sam amandmanom koji glasi: ''Interni revizor mora biti u svom radu samostalan i nezavisan, pre svega u sačinjavanju predloga revizijskih izveštaja, izboru metoda revidiranja, izveštavanju, davanju preporuka i praćenju njihovog sprovođenja.'' Ako interni revizor nije nezavisan od svog rukovodioca oko ovih stručnih stvari onda je veliko pitanje da li će ti njegovi izveštaji imati značaj koji hoćemo da mu damo i da li će oni stvarno napraviti odgovarajuću kontrolu? Da li postoji kazna ako se ne uvede interna revizija? Ako postoji, kakva je to kazna? Da li je Skupština Srbije obavezna da uvede internog revizora? Mislim da jeste. A, da li Narodna skupština ima internu reviziju u svom poslovanju? Nema. Da li ste sprovodili kontrolu i da li imate informaciju koliko direktni i indirektni budžetski korisnik uopšte ima ove instrumente kontrole u svom radu? I kako je mogućeda Narodna skupština to još uvek nema u svom radu? Pričaćemo o nekim ostali članovima, ali krupna manjkavost ovog zakona je upravo tada se neke stvari potpisuju, a da onda nema utvrđenih rokova, nema procedura kako ćemo to kontrolisati i nema kaznenih odredbi koje će definisati – šta, ako se nešto ne uradi. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 83. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nenad Popović.
Gospođo predsedavajuća, u postojećem budžetu na plate državnih službenika je planirano da se utroši oko 180 milijardi dinara i to je jedan od najvećih izdataka budžeta pored penzija. Kontrola ova dva rashoda je od primarnog značaja za nivo javne potrošnje i deficita. Vlada je obećala da će ove troškove smanjiti i to ne samo nama već i MMF. Kad god ima priliku da donosi novi propis o platama, donosi ga suprotno trenutku i situaciji u kojoj se danas nalazimo. Tako je i u ovom članu predviđeno da se rashodi za plate predviđaju i to kroz stimulaciju koju će dobiti zaposleni u Centralnoj jedinici za harmonizaciju, ma šta to značilo. U amandmanu koji smo predložili se nastoji zaštiti ravnopravnost svih javnih, odnosno državnih službenika. Između ostalog, ona je iskazana u ravnopravnom položaju u odnosu u pogledu ostvarivanja plata. Tražili smo da se za određeni broj državnih službenika ne mogu imati posebne plate ili stimulacije, a naročito to ne može da se radi u suprotnosti sa Zakonom o platama državnih službenika i nameštenika, do čega bi vremenom dovelo izvajanjem ovih stimulacija za tu centralnu jedinicu za harmonizaciju. U predmetnom članu sadržane su odredbe delokruga rada Centralne jedinice za harmonizaciju koje se odnosi na definisanje standarda kontrole u skladu sa međunarodno priznatim standardima. U ovom članu je,, takođe definisano da ministar propisuje program za stručno obrazovanje, usavršavanje i ovo o čemu govorimo – stimulativno nagrađivanje zaposlenih na poslovima Centralne jedinice za harmonizaciju. Naš amandman traži da se iz ovog člana izbrišu reči ''i stimulativno nagrađivanje zaposlenih'', jer time dolazimo do potrebe da ovakvu odredbu sadrži zakon koji reguliše rad svih ministarstava i državnih organa, jer su svima važni motivisani i zadovoljni službenici, a ne samo ovoj jedinici. Prosek plata u državnoj upravi je danas oko 40% veći nego u privredi, a u obrazloženju odbijanja ovog amandmana je navedeno da je odbijen jer bi zbog ovog gubitka stimulacija otišlo mnogo zaposlenih. Moram samo da informišem Vladu da imamo blizu milion nezaposlenih, od toga oko 30.000 do 40.000 ljudi sa fakultetom nema nikakav posao. Možda bi oni mogli da ispunjavaju ove poslove bez stimulacija, za koje neki kažu da su male i da ti poslovi ne odgovaraju njihovom radnom mestu. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 84. amandman su zajednopodnelinarodni poslanici Milan Lapčević, Arsen Đurić, Miroslav Petković i Miloš Radulović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miloš Radulović.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Ovaj amandman se odnosi na Poglavlje sedam – budžetska inspekcija. Predlažemo da se u članu 84. se doda nova tačka, to je predlog Poslaničke grupe DSS, da se vrši kontrola i vanbudžetskih fondova. U obrazloženju smo stavili da je neophodno da budžetska inspekcija vrši kontrolu i nad vanbudžetskim fondovima, iz prostog razloga, jer postoje mnogi fondovi koji zbog svoje prirode moraju da imaju i kontrolu. Pre svega, mislimo na razne vrste komora, Advokatsku komoru, Lekarsku komoru, Farmaceutsku komoru, Inženjersku komoru koje imaju obavezne članarine. Gospodin Rade Obradović je malopre objasnio suštinu i dao odgovor na pitanje zašto nema sredstava u budžetu za protivgradne rakete o kojima ću ponovo da pričam. Ako je uvidom budžetske inspekcije za 2008. godinu i Izveštajem usvojenim 2. jula, koji je dostavljen Skupštini 8. jula, na dan kada su bile te velike elementarne nepogode, utvrđeno je da je u Agenciji nenamenski potrošeno za nabavku nameštaja, zavesa i garnišni 626 miliona dinara, da je u Ministarstvu za nauku nenamenski potrošeno 841.595.211 dinara, bez postupka i procedure javne nabavke, i kada je budžetska inspekcija utvrdila da treba da se izvrši povraćaj sredstava u budžet Republike Srbije, onda je jasno zašto Koceljeva nije imalo i zašto nad Koceljevom nije dejstvovala prodivgradna zaštita, zatoje i ispaljeno svega nekoliko raketa. Gospodin Zoran Babić, direktor RHMZ, u izjavi za "Pres" 10.07. rekao je da su zalihe nikakve i da para nema, odnosno da postoje problemi u nabavci i finansiranju protivgradnih raketa zbog nedostatka para da se isplate domaći proizvođači, "Krušik", "Trajal" i "Poliester". Sa "Trajalom" je pokušan dogovor da se isporuče rakete, a da rok isplate bude sredina 2010. godine. Znači, nešto možemo da avansiramo, da plaćamo, pitanje je zašto se to plaća unapred, a nešto ne može. Očigledno je da za zavese, nameštaj, garnišne ima para i ova Vlada je za to uvek spremna da odvoji sredstva, a za ove stvari koje se tiču svih poljoprivrednika i svih poljoprivrednih domaćinstava nema sredstava. [[Aplauz.]]
Kratko obaveštenje. Dame i gospodo narodni poslanici, upozorena sam, obaveštenje koje je prosleđeno od strane RTS bilo je vezano za četvrtak 16. i petak 17, a odnosi se i na danas, sredu 15, ali je to u prethodnom pismu a ne u onom koje sam danas čitala. Smatrajući da je dobro da znamo svi ukoliko sati će biti prekinut prenos, dala sam informaciju da će tako biti i sutra i prekosutra i danas u 16,30 časova, takođe, zbog ranije preuzetih obaveza RTS je prekinula direktne prenose i biće sednica emitovana u odloženom prenosu. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 85. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević, Arsen Đurić, Miroslav Petković i Miloš Radulović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, prenesite pozdrave sekretaru RTS i direktoru, gospodinu Tijaniću, pa ćemo sutra da raspravljamo o Zakonu o informisanju. To će biti bez prenosa na Drugom programu Javnog servisa. Verovatno da je to jedan od načina kako želite da izbegnete kritiku tog zakona i da prođe bez prisustva javnosti. Navikli smo na to, tako da ćemo biti prinuđeni da ponovo informišemo ljude na neke druge načine da ih ubedimo da budu budni nakon ponoći i da gledaju odloženi snimak Skupštine. U Poglavlju sedam Predloga zakona, regulisani su poslovi budžetske inspekcije. U ovom predlogu predviđate kontrolu korisnika budžetskih sredstava, organizacije za socijalno osiguranje javnih preduzeća, jedinica lokalne samouprave. Postavljam pitanje – gde su u ovom članu vanbudžetski fondovi? Siguran sam da oni nisu slučajno izostavljeni i da su zaboravljeni, već da je to svesno i namerno učinjeno. Ako se već vrši kontrola, pretpostavljam da svi subjekti treba da podležu toj kontroli i da u Srbiji nema nedodirljivih. Poštovani građani Srbije koji ćete ovaj prenos gledati u ponoćnim satima, Poslanička grupa DSS došla je u posed jednog dokumenta. Mene veoma interesuje mišljenje ministra u Vladi Republike Srbije. Citiram, dopis počinje ovako: "Ovo javite svakom od predsednika mesnih zajednica! U prilogu je forma dokumentacije koja se predaje ministarstvu i stranci za konkurs. Konkurs izlazi za mesec i po, pratiti ga treba na sajtovima,'' pa je naveden spisak sajtova. ''Naši predlozi su predati u stranku (sedamnaest znakova uzvika). Eto! Pozdrav!" Ovaj dopis je poslao specijalni savetnik direktora jednog javnog preduzeća predsedniku gradskog odbora DS u jednom gradu u Srbiji, koji je, takođe, jedan od direktora javnih preduzeća u tom gradu. Ako vi mislite da se ovako država vodi, kažem vam da debelo grešite. Vi iz DS mislite kada je dobro da je samo vama dobro, a kada je loše da bude loše svim građanima Srbije. Ukoliko nadležni organi i budžetska inspekcija ne budu reagovali povodom ovakvih stvari, siguran sam da će reagovati građani Srbije na prvim narednim izborima. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 92. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 92. tretira eksternu reviziju, tretira državnu revizorsku instituciju. U članu 92, po mišljenju Srpske napredne stranke Tomislava Nikolića, dolazi do grubog omalovažavanja Državne revizorske institucije, jer se Državna revizorska institucija stavlja u situaciju ne da odlučuje o tome ko će da izvrši eksternu reviziju, već da se usaglasi sa onim što predloži lokalna samouprava – lokalna samouprava predloži lice koje će da izvrši tu eksternu reviziju i Državna revizorska institucija treba da se sa time saglasi. Moj amandman je bio usmeren na to da Državna revizorska institucija predloži lice koje će da izvrši eksternu reviziju i to smatram znatno logičnijim. Na taj način se poštuje Zakon o državnoj revizorskoj instituciji i na neki način daje se još više na značaju Državnoj revizorskoj instituciji, što i jeste intencija Srpske napredne stranke i Tomislava Nikolića. Znači, da se ima jedna jaka revizorska institucija koja će kontrolisati sve nivoe vlasti, znači, kontrolisati i trošenje budžetskih sredstava. Ono što je jako zanimljivo to je jedan cinizam sa kojim se Vlada, rekao bih, kompletna vlast, odnosi prema nezavisnosti Državne revizorske institucije. Ovo se ogleda i u obrazloženju koje mi je dostavljeno povodom amandmana, moram da ga pročitam. Kaže se – Državna revizorska institucija unapred je obaveštavala lokalnu vlast da se neće vršiti kontrola sa njene strane ukoliko bi se usvojio amandman koji sam ja predložio. Znači, ukoliko Državna revizorska institucija predloži lice, ono obaveštava lokalnu samoupravu da neće ubuduće kontrolisati, ne znam u kom to zakonu piše da ne možete inspekciju u toku godine da uradite jedanput, dvaput, triput, već ukoliko lokalna samouprava sama predloži neko lice koje njoj odgovara, dobićemo bolju reviziju, dobićemo tačnije podatke, imaćemo bolju kontrolu. Mislim da je ovo jedan ozbiljan cinizam. Nedopustivo je na ovakav način odnositi se prema Državnoj revizorskoj instituciji i nadam se da će i javnost i svi poslanici u danu za glasanje kazniti na neki način Vladu zbog ovakve bahatosti. Hvala. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 100. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gojko Radić i Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 100. Predloga zakona reč je o prihodima koje ostvari Uprava za javna plaćanja. Po samom Predlogu zakona ta sredstva mogu da se koriste samo u okviru Ministarstva finansija i u okviru uprava u sastavu Ministarstva finansija. Moram da pitam prvo ministra finansija da mi kaže koliki je prosek zaposlenih u Upravi za javna plaćanja. Tvrdim da oni imaju čak i veće plate nego ministri, da ne pričam o nekim drugim zaposlenim u organima državne uprave, na prvom mestu. Na drugom mestu, kakav to oni sopstveni prihod imaju? Imaju zahvaljujući svom monopolskom ponašanju da svako plaćanje koje ide preko bilo kog republičkog organa ili bilo koje lokalne samouprave mora da prođe preko Uprave za javna plaćanja i ona na osnovu toga naplaćuje jednu određenu naknadu. Znači, Uprava za javna plaćanja koristi sredstva budžeta Republike Srbije i budžeta lokalnih samouprava. Zato bi, gospođo ministre, bilo sasvim pravedno da sva ministarstva raspolažu tim sredstvima na osnovu nekog plana i programa koji biste vi doneli. Ovim amandmanom vam se ostavlja ta mogućnost. Ovako, najveći deo sredstava i dalje će da troši Uprava za javna plaćanja, ono malo što bude preticalo, jer stvarno puno troše, a malo rade, to mogu da vam kažem, dakle, ono što bude preticalo najverovatnije je da će da se usmerava za neke seminare i neko obrazovanje koje će biti toliko natrpano da većina onih koji idu neće ni znati gde idu, ni zašto idu, jednostavno, ići će samo da bi išli. Na taj način, u mnogo težu situaciju stavili su druga ministarstva čiji zaposleni i radnici stvarno treba da imaju određenu edukaciju, da se upoznaju bolje sa svojim poslom i u krajnjem slučaju, kako vi to tvrdite, da se bolje upoznaju sa evropskim zakonodavstvom, a ne da to bude privilegija ministarstava koja imaju novac, na prvom mestu Ministarstvo finansija, a da ne pričam o Dinkiću i drugima koji ga stvarno troše kad god stignu i kako god stignu! [[Aplauz.]]
Da li neko želi reč? (Ne) Na član 103. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Slobodan Maraš, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 103. amandman je, na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 103. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Veroljub Arsić. Molim vas da pritisnete samo jednom dugme.
U članu 103. se predviđa neka vrsta kazne ukoliko korisnik budžetskih sredstava neka određena sredstva investira u neku banku, bez znanja i saglasnosti određenog organa, predviđeno u članu 10, ovog zakona, i o tome ne obavesti Upravu trezora. Mogu da kažem da je to pitanje investiranja lokalne samouprave, pa čak i ministarstava, raznih uprava koje imaju određena sredstva na svojim trezorskim računima, dakle, da je to pitanje investiranje u poslovne banke prilično sumnjivo. Prvo, nije mi poznato da li se oglašava neko takvo finansiranje i ko će raspolagati sredstvima budžeta lokalnih samouprava? Da li se raspisuje poziv? Da li se daje javna nabavka ili, to, na svoju ruku, onako kako stignu, ili onako kako se kome sviđa, ovlašćena lica zaključuju ugovore o deponovanju sredstava? Sada, mi živimo u vreme svetske ekonomske krize. Evo, ministar finansija i predsednik Vlade najavljuju rebalans budžeta i kažu da deficit treba povećati, da ne treba smanjivati plate i penzije. Slažem se za plate, slažem se za penzije, većine zaposlenih u organima državne uprave. Ne slažem se da treba povećati deficit. A, ako smo u takvoj jednoj finansijskoj situaciji, odakle pravo i ministru finansija i predsedniku Vlade i lokalnim samoupravama da, ukoliko emituju hartije od vrednosti ili se zadužuju kod poslovnih banaka i podižu kredite, oročavaju svoja sredstva kod poslovnih banaka? Hajde da mi neko objasni tu logiku. Znači, oročio sam 100 miliona dinara u neku poslovnu banku sa kamatom od 0,75% ili 1% mesečno, a onda sam od te iste banke uzeo svoj novac pod kredit, sa kamatom od 1,5, ili 2% mesečno – ko to normalan još radi? Da li su u pitanju možda provizije koje agenti banaka imaju kada zaključuju ovakve ugovore? Da li možda agenti banaka i dele tu svoju proviziju koju dobijaju od banke, sa lokalnom samoupravom, odnosno ovlašćenim licem koje je zaključilo u ime lokalne samouprave ili nekog drugog budžetskog korisnika jedan takav ugovor? Jedna ovakva pojava je izuzetno izražena u velikom broju opština. Ja sam se dugo pitao zašto jedna opština ima 120 do 150 miliona dinara koji svaki put prenoće na depozitnim računima te opštine, odnosno kod poslovne banke, a imaju hronični nedostatak novca kod budžetskih korisnika? Postavljam pitanje – koliku to kamatu naplaćuje banka i kome isplaćuje ''na sredstva po viđenju''? Za tako velike deponente provizija se kreće od 0,8 do 1,2% agentu koji je zaključio jedan takav ugovor. Sa kim taj agent deli taj novac? Znači, neko svakog meseca samo na osnovu jednog budžetskog korisnika zarađuje milion dinara. Nemojte da mi kažete da to radi sam ili kakvu protivuslugu ta opština očekuje od poslovne banke, ako se tako ponaša prema svojim sredstvima? Gospođo ministre, ja sam mislio da ćete sa ovim predlogom zakona da uredite budžetski sistem Republike Srbije, da mogućnost zloupotreba bude svedena na minimum. Shvatam da je teško pisati zakone za jedno vreme, ali u takvom vremenu, nažalost, živimo. Srbija je siromašna zemlja i treba zakone da prilagodimo ovom vremenu, siromašna zemlja sa puno kriminala – to morate da priznate. Pa, kako se stanje po pitanju kriminala popravlja, a bogatstvo zemlje raste, tako da menjamo naše zakonodavstvo. A ovako, napravili ste zakon koji može da funkcioniše u državama gde policija nije korumpirana, gde budžetska inspekcija radi svoj posao, a ne sluša ministra, gde pravosuđe nije korumpirano, gde tužilaštvo nije korumpirano – ovakav zakon je moguće primenjivati. U našoj državi, nažalost, zbog ovih problema ovo je samo jedna utopija, koju će na kraju da plate građani Srbije. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 103. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Petković i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Gospođo predsedavajuća, uvažena gospođo ministre, ovo je Glava deset, Kaznene odredbe – Prekršaj. Ministre, gde ste vi ovde? Vas nema u ovom članu. Mi smo predložili amandman, gde će biti jasno definisano, da ako ne poštujete obaveze i rokove predviđene ovim zakonom – vi odgovarate. Ništa lično, verujte, i ništa nije usmereno protiv vas. Mislim da smo to govorili i kada smo usvajali budžet. Ako ministar prekrši zakon, onda je normalno da podnese ostavku. Dajte primerom ministra koji prekrši zakon u Republici Srbiji, svim građanima Republike Srbije, kako treba da se ponaša odgovoran čovek, ako iole ima prava, on bi to trebalo da uradi. Ponavljam, još jednom, da se ovo ne odnosi na vas lično, ali to smo tražili prošli put. Nemojte se iznenaditi, pošto sam siguran da ćete i ove godine prekršiti Zakon o budžetskom sistemu, da ćete ponovo probiti rokove, nemojte se čuditi kada vas budemo pozivali da podnesete ostavku, ukoliko, naravno, Vlada bude funkcionisala decembra meseca kada se bude usvajao budžet Republike Srbije. Hvala najlepše. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Radojko Obradović.
Zahvaljujem. Kao što je kolega već rekao, hteli smo da istaknemo važnost i odgovornost i državnih organa u sprovođenju određenih zakona. Poznata je stvar, recimo, da su procedure za izdavanje građevinske dozvole i za razne druge stvari u Srbiji, među dužima u svetu. Ja sam nekada imao prilike da radim u Ministarstvu za urbanizam i građevinu. Nije tačno da ta procedura traje 256 dana, već je problem što taj predmet počinje da se radi 251. dana, realno, to može da se uradi za nekoliko dana, ali je pitanje od kog trenutka taj posao počinje da se radi. Sve dok našim zakonima svi drugi budu odgovorni, a bilo koji državni organ bude izuzet od odgovornosti, teško ćemo rešavati ovu vrstu problema. Mislim da je predloženi amandman na ovaj član jako dobar. Ne tiče se samo ministra, u ovom slučaju ticao bi se i Narodne skupštine, jer Narodna skupština nije uvela internu reviziju, što je obaveza po ovom zakonu. I tiče se svih drugih organa koji bi imali obavezu da to sprovode. Prema tome, kada budemo počeli da uvodimo i odgovornost države i državnih organa za sprovođenje svih mogućih zakona, onda će i mnoge druge stvari krenuti svojim tokom. Hvala. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 103. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Član 103, kao što reče moj kolega, kaznene odredbe prema odgovornim licima koja ne poštuju ovaj zakon i koja ne poštuju redosled plaćanja, isto tako, treba da se nađu u okviru ovog člana zakona, odnosno da i oni trpe određene sankcije, zato što je redosled plaćanja danas veliki problem, kada su u pitanju lokalne samouprave, da on bitno ugrožava Zakon o javnim nabavkama, da bez obzira što je u Zakonu predviđeno da ministar propiše i način plaćanja i predviđeno da se ide prema vremenu prijema, mislim da se to jako često ne poštuje, da se ostavlja mogućnost da se neki ponuđači privileguju, da je jako česta situacija da se propiše rok za plaćanje od tri meseca, ali za nekog je to tri dana, za nekog tri meseca. Na taj način stvara se jedan sistem privilegija. Na taj način obesmišljava se i Zakon o javnim nabavkama, smanjuje se broj ponuđivača. Imate one podobne i one nepodobne ponuđivače i smatrao sam da je na neki način trebalo da se da do znanja i Ministarstvu, a verujem da je toga svesno, da mora ministar da bitno pooštri način i Pravilnik kada je u pitanju redosled plaćanja i izvršenje naloga za naplatu. Hvala. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 105. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević, Miroslav Petković, Miloš Radulović i Miloš Aligrudić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Vidite šta ste ovde napisali u članu 105. Kažete: ''Ako su odredbe drugih zakona, odnosno propisi, u suprotnosti sa ovim zakonom, primenjuju se odredbe ovog zakona.'' Kada ste nam odbili amandman kojim smo tražili da se ova besmislica briše, onda ste u obrazloženju napisali... Izvinite, gospođo ministar, možete malo da saslušate, pričam vama jer trenutno nema direktnog prenosa, pa je najkorektnije da se vama obratim, a govorim o sadržaju člana 105. Dakle, tu besmislicu da se svi zakoni ne mogu primeniti ako su u suprotnosti sa ovim zakonom, već se primenjuje ovaj zakon, kažete u obrazloženju odbijanje našeg amandmana da je to zato što ta odredba ne predstavlja novinu, valjda ste je prepisali iz starog Zakona o budžetskom sistemu, što ne može biti nikakvo opravdanje za glupost koja negde piše, a mi je, iz DSS, verujte mi, nismo pisali, to možete da proverite, a onda kažete – na snazi su zakoni doneti pre 2002. godine, kada je donet Zakon o budžetskom sistemu, pa postoji određena neusklađenost. Napišite koji zakoni se neće primenjivati i koje zakone derogira ovaj zakon, pa kada napišete odredbu da se nijedan zakon neće primeniti koji je u suprotnosti sa odredbama ovog zakona koji, Bogu hvala, ima preko 100 članova, nemate ni pojmovnik, nemate ništa, onda kako možete da napišete jednu odredbu koja je opšta i derogirajuća u odnosu na bilo koji zakon iz bilo koje oblasti u našem pravnom sistemu, pa makar ta rečenica morala tu da se dopiše. Ovo je potpuno besmislica. Ovo ne možete ostaviti u tekstu zakona, valjalo bi da napišete korektniju prelaznu odredbu. E, zato sam predložio da se ovo briše i zato vi nemate pojma kako i na koji način da nam odbijete amandman, a da to zvuči najmanje suvislo. [[Aplauz.]]
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 106. amandman je podneo narodni poslanik Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 107. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 107. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Pelević i Jorgovanka Tabaković. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Član 107. deo je Prelaznih i završnih odredbi gde se definiše, između ostalog, u 2. stavu člana 107. da do početka rada Uprave za javni dug formirane Zakonom o javnom dugu, "Službeni glasnik RS'', broj 61 iz 2005. godine, poslove ove uprave obavljaće Uprava za trezor. Nedopustivo, ne znam da li bi nam neko ozbiljan verovao da mi razgovaramo o zaduženosti države, privrede, građana, da na sajtu Narodne banke ima informator gde se građani uče da preračunavaju po kalkulatoru njihove kreditne obaveze, da su se o tome organizovala razna savetovanja, okrugli stolovi u režiji raznih listova, organizacija, agencija kojima se bave ti i takvi, a da mi, odnosno vi, niste uspeli da pune četiri godine formirate Upravu za javni dug i da smo vas sve vreme na to upozoravali, makar onoliko puta koliko se raspravljalo o donošenju zakona o budžetu ili o rebalansu budžeta. Lično sam upozoravala da ta kockica u onome što se zove sistematizacija radnih mesta nije izvedena u dalje nadležnosti kroz organe, načelnike uprave i konkretna zaduženja i umesto da se to na neki način privede nameni koja je zakonom i definisana, odnosno da uz svako zaduženje imamo i procenu finansijskog rizika po Republiku za ta zaduženja, ne, mi samo u budžetu dobijamo koliko imamo novih zaduženja, garancija, preuzetih ne samo za nas, koji ćemo to morati da vraćamo, nego i buduće generacije. Umesto da se taj posao okonča u tišini, da se ne čuje koliko je Vlada neodgovorna da postavi direktora Uprave za javni dug i da preuzme te nadležnosti već četiri godine, nama se u Prelaznim i završnim odredbama nudi mogućnost da Uprava za trezor koja obavlja platni promet, radi finansijske usluge za sve ostale, to prihoduje i sve sama sebi namenjuje da troši, radi još i ove poslove. Smatrajući da je to nedopustivo, predložili smo amandmanom na stav 2. izmenu tog stava, sledeće rešenje – da Uprava za javni dug, koja je formirana zakonom iz 2005. godine, počne sa radom najkasnije 1. oktobra 2009. godine, do kada će Uprava za trezor i raditi njene poslove. Ako do tada Uprava za javni dug ne otpočne sa radom, onako kako je zakon predvideo, da Narodna skupština odbije da ratifikuje ili usvoji bilo koji zakon ili propis u kome se izdaje neka nova garancija ili odobrava neko novo zaduženje. Ovakvo rešenje je proisteklo iz prakse sa kojom smo suočeni, da Vlada apsolutno ne ume da reaguje onako kako je sama zakonima koji su ovde usvajani predložila, Vlada u kontinuitetu od 2005. do danas, u ovoj ili onoj varijanti, dok nema neku sankciju koja joj visi nad glavom i govori o tome da ona može da bude, da podnese neku vrstu odgovornosti za svoja nečinjenja, makar u onolikoj meri koliko ona od građana i privrede traži da oni izvršavaju svoje obaveze i koliko ih primenom zakona sankcioniše za obaveze koje ne izvršavaju. Zaista mislim, ako smo našli sredstava i načina da agenciju, a uz svaki novi zakon ide najmanje jedna agencija, da njih osnujemo, smestimo negde, zaposlimo im sekretarice, kupimo računare, obezbedimo sva prava uglavnom koja imaju, krajnje je vreme, i bez sankcija to ova vlada neće da uradi, i zato sam smatrala da je ovaj amandman zaista preko potreban, makar i u Prelaznim i završnim odredbama.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 110. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Predrag Mijatović i Stefan Zankov. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Predrag Mijatović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, kolega Zankov i ja podneli smo amandman na član 110, da se umesto tačke na kraju teksta stavi zapeta i doda – ''a najkasnije 60 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona.'' Ovom izmenom hteli smo preciznije da utvrdimo rok do koga će ministar aktom utvrditi rok do koga se mogu vršiti plaćanja sa podračuna korisnika budžetskih sredstava i korisnika sredstava organizacija za obavezno socijalno osiguranje, sa kojim se na dan stupanja na snagu ovog zakona vrši plaćanje. Međutim, Vlada nije prepoznala potrebu usvajanja ovog amandmana, po očigledno ustaljenom običaju, i ne samo običaju nego i sistemu da se podržava finansijski haos, što i vidimo iz svih ovih amandmana koji su podneseni i nisu prihvaćeni da bi se uveo neki red, uz obrazloženje koje je dato, (pročitaću deo obrazloženja) ''dodatno određivanje roka nije potrebno. Osim toga, u predloženom roku nije moguće obaviti, pre svega, tehničke pripreme, kako bi se ukinulo plaćanje sa podračuna za više hiljada budžetskih korisnika na svim nivoima vlasti.'' Ipak smatramo da se mora definisati konkretan rok za završetak zakonom predviđenih poslova. Ne treba dati mogućnost da mnogo javnih sredstava protiče nedovoljno kontrolisanim tokovima i da se spreči ustaljena praksa odugovlačenja i izbegavanja odgovornosti za kontrolu tokova sredstava. Hvala. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 112. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Miloš Radulović. Reč ima narodni poslanik Miloš Radulović.
Na član 112. Poslanička grupa DSS je podnela amandman, uz obrazloženje, da su rokovi predviđeni za programski deo budžeta predugi i da ih treba skratiti na predloženi način. U odredbi člana 112. stoji da će se programski deo budžeta primenjivati postupnim uvođenjem za pojedine korisnike sredstava budžeta Republike Srbije, a u celini od donošenja zakona o budžetu Republike Srbije i odluka o budžetima lokalne vlasti za 2015. godinu. Predložili smo da to bude 2012. godina. ''Odredbe ovog zakona koje se odnose na srednjoročni plan javnih investicija primenjivaće se počev od postupka izrade budžeta za 2011. godinu.'' Tako stoji u Predlogu zakona. Stavili smo da to bude 2010. godina. ''Odredbe ovog zakona, u delu koji se odnosi na pripremu srednjoročnih planova, primenjuju se u postupku pripreme i donošenja zakona o budžetu Republike Srbije za sva ministarstva za 2011. godinu...'' Mi smo dali predlog da to bude 2010. godina. Smatramo da su rokovi predugi i da treba što pre da počne da se primenjuje ovaj zakon o budžetskom sistemu, a pogotovo, gospođo ministar, što ste i vi rekli, vraćam se na vaše uvodno izlaganje, u ekspozeu koji ste imali kada je bila rasprava u načelu, mi želimo evropske standarde, evropske norme i upravo shodno tome i mi insistiramo na ovom. Očigledno je da niste spremni da primenite savremene norme. Ne smete ministrima Dinkiću, Mrkonjiću, Kalanovićki, Škundriću, Draginu da tražite da dostave program. To je jasno. Drugo, nesposobni ste da projektujete rast bruto društvenog proizvoda i krize. Išli smo 6% u oktobru mesecu, pa smo išli 3,5% kada smo usvajali budžet, mi smo vas upozoravali na krizu, na pošasti kakve će efekte da imaju na proizvodnju i na rast bruto društvenog proizvoda u zemlji. Sada je projekcija minus 3,5 do minus 5%. Da li znate zašto? Zato što birate nesposobne. Birate ih po stranačkoj pripadnosti. To se i kod vas u Ministarstvu jasno vidi. Državni sekretari vam se biraju po stranačkoj pripadnosti, a ne po znanju. Zato imamo sve ovo što se dešava. Hvala. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Predlog za dodavanje člana 112a je amandman koji je podnela Vlada. Ovaj amandman je prihvatio Odbor za finansije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnica predlagača, Diana Dragutinović, ministarka finansija, želi da završnu reč? Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, završena je rasprava u pojedinostima povodom Predloga zakona o budžetskom sistemu. Bilo je mnogo konstruktivne diskusije i veoma korisnih amandmana i na njima vam zahvaljujem. Da vas podsetim, podneto je 204 amandmana, iako samo za trenutak apstrahujem amandmane SRS, a objasniću i zašto, znači, 113, podnet je 91 amandman i od toga je Vlada usvojila 26. U tih 26 u osnovi ulaze amandmani Odbora za finansije, koji u suštini samo na tehnički adekvatniji način iskazuju amandmane narodnih poslanika. Usvojeno je gotovo 30% amandmana. Zašto sam rekla da ću samo za trenutak da apstrahujem amandmane SRS? Zato što su oni predložili 113 amandmana, upravo onoliko koliko ima članova ovaj zakon. Lično ne bih imala ništa protiv toga da su ponudili alternativu. Dakle, oni su mogli da kažu briše se član 1. i umesto člana 1. predlažemo da član 1. izgleda ovako. To nisu uradili. Nisu čak ni naveli kakav bi trebalo i koji primer iz datoteke od više od 60 zakona o budžetskom sistemu koji postoje jeste dobar primer za Republiku Srbiju. Sve svoje amandmane obrazložili su rečenicom – nepotpun, nefunkcionalan, bez potpunih i javnih instituta. Naravno da ništa od ovog ne stoji ukoliko ne postoji alternativa. Iako me je poslanik Obradović u diskusiji u načelu na neki način, neću da kažem ohrabrio, imao je lepe reči na početku svog izlaganja kako je rekao da hoćemo da zaboravimo ružno iskustvo iz prošlosti, a to je kako ministar finansija, odnosno ja, ne poštuje budžetski kalendar. Činjenica jeste da me poslanici DSS danas na to neprestano podsećaju. Kao prošlost navode u suštini budžet za 2009. godinu. Zaista bih htela da vas podsetim, iako znam da vi to dobro znate, da budžetski kalendar nije poštovan ni 2004, ni 2006, ni 2007, ni 2008. godine. Ne bih da vas podsećam na činjenicu ko je u to vreme bio premijer. (Iz sale: A ko je bio ministar finansija?) Ko je bio, dozvolićete mi da završim, ja vas nisam prekidala i volela bih da dam svoj komentar. Dakle, nijednom rečju to ne opravdava mene, kao ministra finansija. Govorim o vama i vašoj iskrenosti i vašim dobrim namerama. Dakle, vi tražite od drugih ono što niste tražili od sebe. Znam da je vama, gospodine Obradoviću, jasno da se zakoni prave za neke standardne slučajeve. Znači, normalno je da se budžet donese za jednu godinu, ili ako Bog da, za tri u stabilnim privredama. Normalno je da se pravi zakon i da sprovođenje tog zakona podrazumeva ekonomsku i političku stabilnost. Znam da one ranije budžetske kalendare nisu poštovali, pošto nije bilo političke stabilnosti, kao što i vi znate da sada u 2009. godini on nije poštovan i zbog toga što nije postojala politička stabilnost i ekonomska stabilnost. Takođe, sektor za pripremu budžeta, kao jedan vrlo važan sektor, on je dizajniran prema tome da se budžet radi za jednu ili tri godine. To je 15 ljudi. Osvrnula bih se nakratko i na ono što je najviše provejavalo vašim amandmanima, a to je prvenstveno, poslanici DSS, traže kazne, da ne kažem sankcije, za nepridržavanje budžetskog kalendara. Dakle, ne volim da dajem neke garancije, pogotovo ako to nešto ne zavisi samo od mene, ali, ovo je prva stvar gde bih dala garancije da ako pronađete negde na zemaljskoj kugli takav slučaj spremna sam da ponovo sedim i da branim ovaj zakon sa sankcijama za nepoštovanje budžetskog kalendara. Zašto? Zato što budžetski kalendar u osnovi ima svoja dva dela – prvi deo, koji uređuje interni rad u Vladi i drugi deo, koji uređuje prezentaciju i rad na usvajanju budžeta u Parlamentu. Nigde u svetu ne postoji ovaj slučaj da, recimo, ministar koji se ne pridržava budžetskog kalendara bude na neki način odgovoran ministru finansija, odnosno da ministar finansija ima ovlašćenja da kazni tog ministra. Ministar koji se ne pridržava budžetskog kalendara može biti odgovoran samo premijeru, a premijer je taj koji će da odluči da li taj ministar koga je on izabrao, a ne pridržava se budžetskog kalendara, on zaslužuje njegovo poverenje. Skupština nigde u svetu ne ustanovljava sankcije, kazne, kako god hoćete, za pojedine ministre i za njihov rad u Vladi. Zašto? Zato što je u parlamentarnom sistemu Vlada je odgovorna Skupštini i traje onoliko dugo koliko ima većinsko poverenje u Skupštini. Ako Vlada ne pokrene proceduru na vreme, ne poštuje kalendar, uvek može postojati inicijativa da se toj vladi izglasa nepoverenje. Kazne za nedonošenje, nepodnošenje budžeta na vreme ne postoje nigde u svetu, ali nije prvi put da čujem od vas da želite da ugradite u naš zakonski sistem nešto što nigde ne postoji. Teorijski je moguće, to ćete priznati, da Vlada donese, odnosno podnese parlamentu budžet na vreme, ali da ga Skupština ne izglasa i ne donese na vreme. Za to postoje procedure. Da li i Skupština treba da bude kažnjena? Kako je to moguće? Teorijski, logični nije moguće. Takođe, osvrnuću se nakratko na neki broj amandmana koji su najčešće kritikovani, ne baš onim redom kao što sledi iz zakona. Najčešće kritikovan je bio amandman na član 46. Odnosi se na privremeno finansiranje. Postojale su dve vrste kritika – jedna koja je smatrala da ne treba ograničavati, što bi teorijski značilo da možete beskonačno da produžite period privremenog finansiranja, što znači da Skupština gotovo i ne bi trebalo da odlučuje o tome, druga, nalazili su se izgovori u tome da je ovo suviše dug period i da ga treba vratiti na period od tri meseca. Između dva neka ekstremna mišljenja, mislim da je šest meseci, opet ponavljam, s obzirom na ekonomsku i političku nestabilnost, rok kada se ipak može doneti dobar budžet. Član 10, govori o mogućnosti da se može vršiti investiranje samo u onom slučaju ukoliko se ne zadužujete. Možda nije dobro napisano objašnjenje zašto takav amandman nije prihvaćen. Međutim, novac dolazi i odlazi, da tako kažem, u kontinuiranom vremenu. Vi možete u godini kao celini imati manje, ali ovde se radi o vremenskoj neusklađenosti. Moguće je da u jednom trenutku imate višak, u drugom trenutku manjak i zato onaj ko upravlja, recimo Trezor, ta sredstva investira da bi manjak na kraju bio manji. Kritika upućena zakonu, takođe, veoma često je provejavala, da ovaj zakon ne dozvoljava Parlamentu da utiče na veličinu suficita i deficita. To je potpuno pogrešno. Mi dajemo samo limite, deficit ne može biti veći od, zato što svaki deficit prati mogućnost finansiranja, odnosno suficit ne može biti manji od, jer se taj suficit, takođe, upotrebljava za otplate, recimo, ranije uzetih kredita. Između te dve stvari, ta dva ekstrema, Parlament može da utiče na deficit, odnosno na suficit. Bila je primedba ili amandman na obrazloženja za velika odstupanja u završnom računu. Mislim da je to bio amandman gospođe Jorgovanke Tabaković. Agregatni rashodi mogu biti najviše do onog nivoa koji je odobrio ovaj parlament. Oni mogu biti i manji, ali to ne znači da je svaki pojedinačni rashod upravo onaj, znači, manji ili jednak onome što smo izglasali. Zašto? Zato što svako ministarstvo, u ovom zakonu ima mogućnost da korist 5% s jedne aproprijacije prebaci na drugu. To je neki broj stepeni slobode koja se ostavlja ministru, plus budžetska rezerva, ona zato i služi da bi se neki nepredviđeni rashodi, nešto što moramo da uradimo, nekako pokrili. U tom smislu, kada govorimo o velikim odstupanjima kada su različite stavke u pitanju ne govorimo o ukupnom iznosu. Mi govorimo o pojedinačnim stavkama. Želela sam da odgovorim na veliki broj pitanja i primedbi, pošto nam vreme ističe, zamolila bih vas da još jedanput pažljivo razmotrite sve amandmane koje je usvojila Vlada, odnosno ja kao njen predstavnik, a pročitala bih sve amandmane koje sam prihvatila u ime Vlade, a to su amandmani Odbora za privredu i finansije, to je amandman na član 2, amandman na član 4, amandman na član 14, amandman na član 17, amandman na član 22, amandman na član 28, amandman na član 31, amandman na naslov i na član 57, amandman na član 103. i amandman, sa ispravkom, grupe poslanika LDP na član 103. Nakon drugog ponovljenog čitanja očekujem, zaista, da ćete u danu za glasanje, ipak, podržati ovaj zakon. [[Aplauz.]]
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u pojedinostima, pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O REPUBLIČKIM ADMINISTRATIVNIM TAKSAMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na predlog zakona podneli narodni poslanici: zajedno Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Radoslav Mojsilović, zajedno Aleksandra Janković, Aleksandra Ilić i Milutin Jeličić, zajedno Aleksandra Janković i Aleksandra Ilić, zajedno Aleksandra Janković i Milutin Jeličić i Zoran Antić. Primili ste izveštaj Odbora za finansije, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretre, saglasno članu 142. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Radoslav Mojsilović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanica Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Poslanička grupa Nove Srbije podnela je gotovo istovetan amandman, pošto se tehnički tako namestilo, u stvari tražimo da se administrativna taksa kojom se predviđa umanjenje iznosa takse koja se plaća na patente, male patente, inovacije, dakle, predviđeno je da se smanji na 50%, a mi tražimo da se ono smanji čak za 70%. Pre svega, smatramo da se budžet ovom taksom ne puni značajno, a da bi oslobađanje ili značajno umanjenje te takse ili značajnije od onoga što je predviđeno ovim izmenama i dopunama Zakona bilo stimulativno za one ljude koji se usuđuju ili imaju hrabrosti, volje, želje, znanja i umeća da se ovim bave. Pre svega, moramo znati koliko je patentna delatnost, inovativna delatnost, bitna i stimulativna za sve grane nauke i moramo znati da su sva velika tehnička dostignuća, sva velika naučna otkrića, u stvari, sastavljena od niza upravo tih malih, često, uzgredno otkrivenih inovacija. Pa bi bilo značajno da se ova delatnost oslobodi svakog mogućeg suvišnog novčanog troška, jer je često neshvaćena u okruženju i tek kasnije vreme pokaže koliko je velika i značajna, ako nije bila, šteta je opet, nevažna, a mislim da bi se time bitno doprinelo. Svi ostali amandmani koje su poslanici Nove Srbije podneli odnose se na isto i mislim, neću se uopšte javljati, da bi bilo značajno da ih prihvatite, jer zaista u budžetu velikog odstupanja i velikog gubitka neće biti, a velikog dobitka će biti ukoliko se to značajno smanji. Hvalavam lepo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Radoslav Mojsilović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić. Izvolite.
Samo ću kratko reći, upravo ono što sam rekla kod prethodnog amandmana i više se neću javljati. Podneli smo niz amandmana, amandmani su potpuno u istovetnom tekstu, isto je obrazloženje, jer se odnosi, u stvari, na istu stavku koja se ponavlja i koja je tako morala u Zakonu da bude razrađena. Dakle, tražimo da se ova delatnost, umesto predviđenog umanjenja 50%, smanji na 70%, da se za 70% smanji taksa. Hvala lepo.
Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Radoslav Mojsilović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Aleksandra Ilić i Milutin Jeličić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Aleksandra Janković i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Aleksandra Ilić i Milutin Jeličić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković i Milutin Jeličić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković i Milutin Jeličić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković i Milutin Jeličić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković i Milutin Jeličić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača, ministarka Diana Dragutinović, želi da završnu reč? (Da.) Izvolite.
Kao što sam rekla u svom uvodnom izlaganju, motiv promena je bio usaglašavanje sa Zakonom o političkim strankama. Ovo je iskorišćeno za značajno smanjenje pojedinih stavki, pojedinih taksi. Mislim da će smanjenje od 50%, zaista, učiniti ovu taksu relativno malim poreskim teretom. Hvala.
Zaključujem pretres Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O DAVANjU GARANCIJE REPUBLIKE SRBIJE U KORIST "MARFIN BANK" A.D. BEOGRAD PO ZADUŽENjU JP "PUTEVI SRBIJE" Zakonodavni odbor je, na osnovu člana 148. stav 2. Poslovnika, odbacio kao nepotpune amandmane poslanika Vladana Batića, na članove 1, 2, 3, 4. i 5. Predloga zakona, a prema članu 148. stav 3. Poslovnika, odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Pošto na Predlog ovog zakona više nema podnetih amandmana, a pre nego što zaključim pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnica predlagača Diana Dragutinović, ministarka finansija želi da završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O DOPUNI ZAKONA O RADU (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona zajedno podneli narodni poslanici: Milorad Buha, Zoran Krasić, Lidija Dimitrijević, Dragan Stevanović, Vladan Jeremić, Dejan Mirović, Milan Avramović, Boris Aleksić, Vjerica Radeta, Sreto Perić, Mirko Munjić, Gordana Pop-Lazić, Aleksandar Martinović i Momir Marković, narodni poslanik Nikola Krpić, narodni poslanik Zoran Kasalović, Saša Dujović, Đorđe Milićević i Milisav Petronijević. Primili ste izveštaj Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja i izveštaj Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Narodni poslanici Đorđe Milićević, Zoran Kasalović i Saša Dujović, pisanim putem, povukli su amandmane koje su podneli na član 1. Predloga zakona. Zakonodavni odbor je, kao nepotpune, odbacio amandmane na član 1. i član 2. Predloga zakona koje su zajedno podneli narodni poslanici Milorad Buha, Zoran Krasić, Lidija Dimitrijević, Dragan Stevanović, Vladan Jeremić, Dejan Mirović, Milan Avramović, Boris Aleksić, Vjerica Radeta, Sreto Perić, Mirko Munjić, Gordana Pop-Lazić, Aleksandar Martinović i Momir Marković, pa oni, u skladu sa članom 148. stav 3. Poslovnika, ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 142. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo poslanik Nikola Krpić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Vjerica Radeta želi reč. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe je četiri minuta.
Bilo bi dobro da zaista predstavnik Vlade, naravno, gospođa Dragutinović to ne može, s obzirom na to da nema ingerencije, kada je ovaj zakon u pitanju, da bar ovaj amandman bude prihvaćen, s obzirom na to da je Zakonodavni odbor apsolutno protivposlovnički, protivzakonito, protivustavno, tiranski, nedemokratski, diktatorski, siledžijski, ne znam kako još, odbacio amandmane Poslanika poslaničke grupe SRS i to samo iz jednog jedinog razloga, što niste želeli da se čuje šta to predstavlja izmena člana 116. Zakona o radu. Predstavlja to da će zaposleni građani Srbije, od danas, odnosno od sutra kada budete usvojili ovaj predlog zakona, biti apsolutno prepušteni na nemilost poslodavcima, koji će ih na neodređeno vreme puštati na prinudne odmore. Za taj period, davaće im 60% od ionako mizerne i bedne zarade i dovešće ih u situaciju da će biti zaposleni, što bi rekao Tadić – sačuvaće radno mesto, ali neće moći da žive od toga što će dobiti na ime toga što će ostati kao zaposleni, a na prinudnom odmoru. Najgore od svega je to, što je ovaj prinudni odmor na neodređeno vreme, što znači da mogu do penzije slobodno da računaju da ih poslodavci neće vraćati na posao, i nije tačno ono što je izneo ovde ministar Ljajić i što pokušavaju predstavnici Vlade da predstave u medijima. Nije tačno da je ova izmena Zakona u interesu zaposlenih, predlog ove dopune Zakona je apsolutno i isključivo u interesu poslodavaca. S obzirom na način kako ne želite da se o tome govori, čak smo sve više u ubeđenju da je ovo jedan jedini član Zakona o radu dopunjen upravo po nalogu nekih tajkuna koji imaju desetine hiljada zaposlenih, govorila sam to i u načelnoj raspravi, koji rade za zaradu od 14-15 ili 16.000 dinara, i oni će sad lepo na osnovu ovog zakona da idu na prinudne odmore, zato što će ti tajkuni, čiji su oni robovi zahvaljujući neodgovornoj Vladi Republike Srbije, da ispadnu fini, neće da daju otkaze, oni će svoje poslovne prostore da izdaju za neki trenutno profitabilniji biznis, s obzirom na kupovnu moć građana Srbije, koja je iz minuta u minut, a ne iz dana u dan, sve slabija i sve lošija. I govorila sam to i u načelnoj raspravi, jedan, pored korupcije i kriminala koji krase Vladu Republike Srbije, koji krase državni vrh Republike Srbije, loša kriminalna i neodgovorna privatizacija, loši zakoni o radu od 2000. godine do danas, osnovni su razlozi zašto sve veći broj građana Srbije i na ovako već veliki, iz dana u dan …
Narodna poslanice, vreme koje vam je na raspolaganju kao poslaničkoj grupi iskorišćeno je. Zahvaljujem. Evo, završavam, pa valjda mogu još jednu rečenicu da kažem...(isključenmikrofon) Narodna poslanica je na početku svog izlaganja, i s tim u vezi je upozoravam, iznela neistinu, da ministarka Diana Dragutinović nije ovlašćena da prihvata, odbacuje, komentariše ili bilo šta drugo čini kada je u pitanju Predlog zakona o dopuni Zakona o radu. Svim narodnim poslanicima dostavljeno je pismo koje je uputila Vlada Republike Srbije i dostavila Narodnoj skupštini, sa obaveštenjem, da je za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini, prilikom razmatranja navedenog Predloga zakona, radi se o Predlogu zakona o radu, određena i doktor Diana Dragutinović, ministarka finansija. Molim vas da, bez obzira na politički stav, sa pažnjom izričemo tvrdnje i da ne dovodimo u zabludu javnost, da ne iznosimo neistine i da time ne omalovažavamo rad sednice Narodne skupštine. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnica predlagača želi da završnu reč? (Ne.) (Vjerica Radeta, s mesta: Kako ne, kada je kompetentna.) Narodna poslanica dobacuje, što je zabranjeno članom 104. Poslovnika Narodne skupštine. Drugi put vas upozoravam, vas, da ne činite nasilje nad procedurom i da kršenjem Poslovnika ne dovodite predsedavajuću u poziciju da primenjuje odredbe kojima se izriču kaznene mere. Molim i druge narodne poslanike da ne dobacuju. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određen je dan za glasanje, četvrtak, 16. jul 2009. godine, sa početkom u 13.30 minuta, kao dan za glasanje o svim tačkama dnevnog reda sednice Desetog Vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Hvala vam.