Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre svega dobar dan, nastavljamo rad Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 218 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 126 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju narodni poslanici Esad Džudžević i Nataša Mićić. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o 1. tački dnevnog reda – Predlogu zakona o izmenama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2004. godinu, u načelu i u pojedinostima, saglasno članu 148. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, određujem utorak, 19. oktobar 2004. godine, u 16,32 časova, kao dan za glasanje o ovoj tački dnevnog reda. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda:– PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2004. GODINU U okviru ove tačke odlučujemo o predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama finansijskih planova organizacija obaveznog socijalnog osiguranja za 2004. godinu, i to: a) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje zaposlenih; b) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje poljoprivrednika; v) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje samostalnih delatnosti; g) Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje; d) Nacionalne službe za zapošljavanje. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2004. godinu, u načelu. Za 128, protiv 90, od 218 narodnih poslanika. Konstatujem da je narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Podsećam vas da je u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima konstatovano da su sastavni deo Predloga zakona postali amandman narodnog poslanika Predraga Markovića na član 6. sa ispravkom i amandman narodnog poslanika Miloša Aligrudića na član 7. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 127, uzdržanih 12, nije glasalo 10, od 219 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 129, nije glasao 21, od 220 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Zakonodavni odbor predlaže Narodnoj skupštini da ovaj amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 71, protiv 130, nije glasalo 20, od 221 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milomir Minić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 112, uzdržana dva, nije glasalo 87, od 223 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Arsen Đurić i Slavoljub Matić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za dva, protiv 195, uzdržana tri, nije glasalo 20, od 220 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Belić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 115, uzdržana tri, nije glasalo 82, od 221 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Marković. Predstavnik predlagača i Odbora za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 20, protiv 115, nije glasalo 86, od 221 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Zakonodavni odbor predlaže Narodnoj skupštini da ovaj amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 126, nije glasalo 27, od 222 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Snežana Lakićević-Stojačić. Zakonodavni odbor predlaže Narodnoj skupštini da ovaj amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 118, nisu glasala 83, od 222 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Zakonodavni odbor predlaže Narodnoj skupštini da ovaj amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 71, protiv 127, nisu glasala 24, od 222 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Zakonodavni odbor predlaže Narodnoj skupštini da ovaj amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 127, nisu glasala 22, od 222 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Milorad Krstin. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 127, uzdržan jedan, nije glasao 21, od 222 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milomir Minić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 35, protiv 105, nisu glasala 83, od 223 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Zakonodavni odbor predlaže Narodnoj skupštini da ovaj amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 72, protiv 126, uzdržan jedan, nisu glasala 24, od 223 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 24, protiv 121, nije glasalo 78, od 223 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Zakonodavni odbor predlaže Narodnoj skupštini da ovaj amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 132, nije glasalo 19, od 224 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Zakonodavni odbor predlaže Narodnoj skupštini da ovaj amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 129, nisu glasala 22, od 224 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2004. godinu u celini. Za 128, protiv 96, od ukupno 224 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2004. godinu. Pošto smo usvojili Predlog zakona o izmenama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2004. godinu, prelazimo na odlučivanje o predlozima odluka kojima Narodna skupština Republike Srbije daje saglasnost na odluke o izmenama finansijskih planova organizacija obaveznog socijalnog osiguranja za 2004. godinu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama Finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje zaposlenih za 2004. godinu. Za 128, protiv 96, od ukupno 224 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama Finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje zaposlenih za 2004. godinu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama Finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje poljoprivrednika za 2004. godinu. Za 128, protiv 95, nije glasao jedan, od 224 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama Finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje poljoprivrednika za 2004. godinu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje samostalnih delatnosti za 2004. godinu. Za 128, protiv, 96, od 224 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupštine usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama Finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje samostalnih delatnosti za 2004. godinu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama finansijskog plana Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje za 2004. godinu. Za 128, protiv 96, od 224 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupštine usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama Finansijskog plana Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje za 2004. godinu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama finansijskog plana sredstava Nacionalne službe za zapošljavanje za 2004. godinu. Za 128, protiv 95, nije glasao jedan, od 224 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupštine usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama Finansijskog plana sredstava Nacionalne službe za zapošljavanje za 2004. godinu. Time smo izglasali sve odluke i rebalans budžeta za 2004. godinu. Zahvaljujem. Dame i gospodo, primili ste ostavku dr Predraga Bubala na funkciju ministra za ekonomske odnose sa inostranstvom u Vladi Republike Srbije. Saglasno članu 202. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, o ostavci je obavešten predsednik Vlade Republike Srbije. Saglasno članu 202. stav 4. Poslovnika, Narodna skupština konstatuje da je dr Predrag Bubalo podneo ostavku na funkciju ministra za ekonomske odnose sa inostranstvom u Vladi Republike Srbije. Imamo predlog za razmatranje po hitnom postupku. Predsednik Vlade Republike Srbije, Vojislav Koštunica, predložio je da se, u skladu sa članom 158. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, po hitnom postupku, na dnevni red Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, stavi tačka - Predlog za izbora članova Vlade Republike Srbije, koji je podneo Narodnoj skupštini 19. oktobra 2004. godine, sa predlogom da se ova tačka razmatra kao druga tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 128, protiv 96, od 224 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZA IZBOR ČLANOVA VLADE REPUBLIKE SRBIJE (Miloš Aligrudić: Po Poslovniku.) Izvolite, po Poslovniku, gospodin Aligrudić.
Predložio bih Skupštini da po 2. tački dnevnog reda radimo do okončanja rasprave i glasanja povodom svih predloga po ovoj tački dnevnog reda.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje predlog gospodina Aligrudića da se produži rad Skupštine do završetka rasprave i glasanja o 2. tački dnevnog reda. Za 125, protiv 95, nisu glasa četiri, od 224 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Obaveštavam sve, u skladu sa članom 38. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe za 2. tačku dnevnog reda - Predlog za izbor članova Vlade Republike Srbije, ispred SRS biće narodni poslanik Aleksandar Vučić. (Iz sale: Neće biti ispred stranke, nego u Skupštini.) Izvinjavam se, čitam ono što piše, molim vas, ako želite da se drugačije pročita, sledeći put drugačije i napišite. Primili ste predlog predsednika Vlade Republike Srbije za izbor članova Vlade Republike Srbije: dr Predrag Bubalo za ministra privrede, dr Slobodan Vuksanović za ministra prosvete i sporta i dr Milan Parivodić za ministra za ekonomske odnose sa inostranstvom. Pošto ovoj sednici prisustvuju i članovi Vlade i red je da predsednik Vlade obrazloži ovu tačku dnevnog reda, silazi upravo, dolazi svakog časa. Molim vas, u skladu sa poštovanjem Narodne skupštine, sačekaćemo da bude prisutna većina članova Vlade i predsednik Vlade. Zahvaljujem se svim poslanicima i članovima Vlade na strpljenju. Da li predsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Vojislav Koštunica, želi da obrazloži predlog? (Želi.) Izvolite. Reč ima predsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Vojislav Koštunica.
Dame i gospodo poslanici, izbor tri ministra predstavlja dobar povod i priliku da se obratim Skupštini, koja mi je pre nepunih osam meseci poverila mandat i dužnost da vodim ovu vladu. Kažem da je to dobar povod zato što je reč o tri važna resora i predlogu za izbor tri ministra u ovim važnim resorima. Vlada, odmah hoću da istaknem, na ovaj način pokazuje da predstavlja tim koji je sposoban da se menja, da jača svoje redove kako bi rezultati bili još bolji. Odmah ću krenuti od nečega što je u tih nepunih osam meseci bio osnovni cilj naše Vlade, a to je opšta stabilizacija u našoj Republici, što podrazumeva stabilizaciju privrednih, političkih i društvenih prilika, naravno, uspostavljanje čitavog sistema normi i institucija. Bilo je mnogo eksperimenata u ovoj zemlji u proteklim decenijama. Ova vlada se opredelila za put izgradnje dubokih temelja i čvrste konstrukcije institucionalne zgrade. Naš cilj je bio, i ostaje, da napravimo kuću u kojoj će se sadašnje generacije bolje osećati i u kojoj će svoje mesto naći buduće generacije. Odredili smo nekoliko faza kroz koje moramo proći ka cilju, a taj cilj jeste stabilizacija. Dakle, stabilna Srbija, koja je sa obe noge u demokratskom poretku, osiguranom vladavinom prava, Srbija u kojoj deluje tržišna privreda, koja živi u miru i saradnji sa svojim susedima i sigurno stremi ka regionalnoj saradnji i evropskoj integraciji.Konačno, to je Srbija ne izdvojena, ne sama, već koja ove ciljeve ostvaruje u čvrstoj državnoj vezi sa Crnom Gorom. Naravno, ciljevi i sredstva su u politici nerazdvojni i želim da ukažem na sredstva, na način kojim se ovi ciljevi mogu postići. Prvo sredstvo jeste postavljanje jasnih, čvrstih zakonskih pravila, koja će nam kao društvu omogućiti unutrašnju stabilnost i ubrzati približavanje evropskim integracijama. Podsetiću vas na ono što svi dobro znamo, da je jasno evropski opredeljena Vlada do sada inicirala donošenje više od 50 zakona i da je pripremljeno još 20 važnih sistemskih zakona. Ti zakoni iz dana u dan pokazuju svoj praktičan značaj za sve građane naše zemlje. Kada je reč o zakonodavstvu, ono načelno i po evropskim standardima nije dovoljno samo za sebe. Ako postoje zakoni, potrebno je i da se oni sprovode, a za sprovođenje zakona je potrebna dobra državna uprava i valjano, dakle, nezavisno sudstvo. U ove dve oblasti Vlada je započela ozbiljne reforme. Ona će uskoro usvojiti strategiju reforme državne uprave, Predlog zakona o Vladi već postoji, Predlog zakona o javnim agencijama, a zatim slede pripremljeni nacrti nekoliko važnih zakona iz ove oblasti reforme državne uprave. Reč je o zakonu o državnoj upravi, o javnim službenicima i o drugim. O zakonima iz oblasti pravosuđa skoro ne treba ni da govorim, pošto je najveći deo ovih zakona raspravljan u Skupštini Srbije i, mogu da kažem, i poboljšan raspravom koja je u Skupštini Srbije vođena. Naša je želja, naravno, ne samo da postoje dobri zakoni na papiru, već da iz ove zakonodavne aktivnosti proizađu i konkretni rezultati u oblasti privrede i boljitak za sve naše građane. Makroekonomska kretanja u prvih osam meseci ove godine obeležena su značajnim oporavkom privrede, a naročito u sektoru industrije, poljoprivrede, građevinarstva, telekomunikacija. Industrijska proizvodnja u prvih osam meseci 2004. godine porasla je za 6,9% u odnosu na isti period prošle godine. Očekuje se da će rast bruto društvenog proizvoda u 2004. godini biti u rasponu od 8%. U prvih osam meseci 2004. godine zabeležen je visok spoljnotrgovinski deficit od 4,5 milijarde dolara i smanjenje ovog deficita je jedan od prioriteta Vlade u narednom periodu. U uslovima znatno veće stope privrednog rasta od planirane, rast cena u prvih devet meseci 2004. godine kretao se iznad planiranih okvira. Inflacija, merena rastom cena na malo, iznosila je 9,2%, a kurs dinara je pratio ovaj trend. Tome je, svi dobro znamo, značajno doprineo rast cena nafte i baznih metala na svetskom tržištu od oko 3%. Zbog ubrzanja rasta cena u periodu maj-jul 2004. godine preduzete su određene restriktivne mere u fiskalnoj i monetarnoj politici. Održavanju rasta proizvodnje u drugom i početkom trećeg kvartala ove godine najviše je doprinelo uspostavljanje i održavanje političke stabilnosti, uspešan završetak pregovora i nastavak aranžmana sa Međunarodnim monetarnim fondom, sporazum o otpisu 62% spoljnog duga Londonskom klubu u iznosu od 1,7 milijardi dolara. Ono što nam predstoji, to je takođe jedno od tih sredstava jačanja stabilnosti u našoj zemlji, jeste usvajanje novog ustava Srbije. Kao što vam je poznato, Vlada je ponudila Nacrt ustava, pokušavajući tim svojim nacrtom da ide u korak nečemu što bi predstavljalo kompromisno rešenje, prihvatljivo za sve političke stranke okupljene u ovoj skupštini. Rad na tome će se nastaviti. Biće, pored ovog kompromisa koji je već učinjen, potreba za nekim drugim kompromisom i vladajuća većina je na tu vrstu kompromisa u razgovorima o budućem ustavu spremna, prosto zato što se Srbiji sa ustavom žuri, zato što je preka potreba da se on usvoji, zato što su reforme delimične i ograničene ukoliko se ne sprovedu u samoj osnovi državnog uređenja donošenjem novog ustava. Sledeća strateški značajna stvar, koju sam naznačio još u svom ekspozeu marta meseca ove godine, a koju su tragični događaji samo ubrzali, jeste rešavanje problema na Kosovu i Metohiji. Posle martovskog pogroma nad Srbima, nešto što je bilo u tom trenutku očajanje u Srbiji i briga celokupnog društva pretočeno je u Plan Vlade za rešenje kosmetskog pitanja. Taj plan Vlade je jednoglasno usvojila Skupština Srbije. Suština Plana Vlade Srbije svodi se na jedan predlog samouprave za Srbe na Kosovu i Metohiji, rasute širom Kosova i Metohije, koncentrisane samo nešto više u severnom delu, ali koji sve njih tako rasute treba da okupi, da im da odgovarajuće institucionalne garancije kroz model teritorijalne autonomije. Posle toga je usledila znatna diplomatska aktivnost Vlade koja je, moram da kažem, pomerila uspavanog džina međunarodne zajednice sa mrtve tačke. Plan Vlade je, bilo kako bilo, prihvaćen kao ravnopravni osnov za dalje razgovore o decentralizaciji. S jedne strane, Plan Vlade Srbije, a sa druge strane Plan UNMIK-a ili, kako tačnije glasi njegov naziv - Okvir za reformu lokalne samouprave na Kosovu i Metohiji. Vlada, međutim, nije bila zadovoljna ovim načelnim prihvatanjem, samo činjenicom da je uvaženo, pored UNMIK-ovog plana, postojanje Plana Vlade Srbije, i smatra da ono što je do sada urađeno u razgovorima koji su vođeni ne predstavlja dovoljan osnov da Srbi izađu na izbore za Pokrajinsku skupštinu zakazane za 23. oktobar. Mi smo uvereni da posle pet godina kolektivnog zlostavljanja Srbi moraju da dobiju sigurna jemstva sopstvene samouprave, da bi se potom uključili i u kosmetske institucije samouprave, a ne još jednom bili obmanuti i prevareni. Vlada je sigurna, želim to da istaknem nekoliko dana uoči održavanja izbora za Skupštinu Kosova i Metohije, da bi jedinstvenom politikom države, kako je donedavno vođena, ovaj cilj bio ostvaren. Moram, nažalost, da konstatujem da je ovakva jedinstvena politika narušena, ali i pored toga Vlada odlučno nastavlja da sprovodi svoju politiku definisanu planom koji je Skupština jednoglasno usvojila. Naredna strategija koju je trasirala ova vlada, a za koju uživa nepodeljenu podršku i Skupštine i društva, jeste orijentacija ka evropskim integracijama. Posle, u osnovi nepovoljnog, trećeg godišnjeg izveštaja Evropske komisije početkom ove godine o mestu državne zajednice Srbija i Crna Gora u procesu stabilizacije i pridruživanja i brojnih razgovora sa najodgovornijim funkcionerima Evropske unije, Vlada je prihvatila predlog, ponudu Evropske komisije da se nastavak ovog procesa kreće u pravcu zaključivanja Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, ali sporazuma koji bi bio praćen sa dva aneksa, koji će se posebno odnositi na ekonomske, trgovinske i sektorske politike u dve države članice. To nam je otvorilo put za pisanje Studije o izvodljivosti i pripremama za zaključivanje sporazuma. Za Srbiju se time otvaraju dve značajne pogodnosti: prvo, ekonomski deo pregovora je odblokiran; drugo, time nije dovedena u pitanje državna zajednica, bar ne od strane Srbije, koja će i dalje insistirati na integracijama a ne na dezintegracijama. Na ovom mestu, naravno, hoću da vas podsetim i na izradu nacionalne strategije za pristupanje Srbije i Crne Gore Evropskoj uniji, koja će kao jedan razvijen i detaljan dokument biti završena do kraja ove godine. To su glavni pravci delovanja Vlade. Mogu slobodno da kažem da svim ovim što je urađeno u prethodnom periodu, što je urađeno u proteklih nekoliko meseci, građevina životno potrebne vladavine prava, kao i čvrstih institucija u Srbiji, postepeno se sklapa. Siguran sam da je Vlada za nepunih osam meseci utrla dobar put u dnevnoj trci sa vremenom, uprkos brojnim društvenim problemima, još uvek postojećim incidentnim situacijama, zbog čega se često ne vidi ono što je urađeno u vremenu koje je relativno kratko, dakle manje od osam meseci, i uz maksimalne napore. Sada želim, dame i gospodo narodni poslanici, da vam predložim kandidate za ministre u Vladi Srbije. Osnovne podatke o njima iz njihovih biografija imate pred sobom i želim još ...
Izvinite, predsedniče, molim vas, u 11,30 časova u svim poslaničkim grupama podeljen je za sve poslanike materijal. Molim vas, otvarajte materijale. Izvolite.
Biće prilike da se sa ovim biografijama kandidata za ministre upoznate, mada ću neke osnovne podatke o njihovim resorima i o njima dati sada. Želim, dakle, Narodnoj skupštini da predložim za novog ministra prosvete i sporta dr Slobodana Vuksanovića. Vlada Srbije pridaje poseban značaj prosveti i sportu, jer se radi o više nego važnim segmentima društva. Ministarstvo prosvete i sporta do sada je predložilo nekoliko važnih zakona, a jedan od njih je usvojen, to je Zakon o izmenama i dopunama Zakona o osnovama sistema obrazovanja. Drugi zakon je Vlada utvrdila; reč je o zakonu o antidoping kontroli. U toku je izrada više važnih zakona iz ove oblasti: to je zakon o visokoškolskom obrazovanju, zakon o udžbenicima, zakon o osnovnoj i srednjoj školi. Svi ti zakonski projekti biće predstavljeni Skupštini do kraja godine. Formiran je Savet za razvoj sporta, gde su uključeni najznačajniji predstavnici sportskog života i koji je počeo pripremu nacionalne strategije za razvoj sporta u Srbiji. Sve navedene institucionalne reforme, naravno, treba da obezbede opšti okvir, bez kojeg nije moguće unaprediti naš prosvetno-obrazovni sistem. Ekonomske reforme, pak, koje vode pokretanju privrede predstavljaju neophodnu osnovu za razvoj i promene u sistemu obrazovanja, s obzirom da moderan obrazovni sistem zahteva velika sredstva. Važno je, takođe, kada je reč o ovom resoru, da Skupština što pre izabere Nacionalni prosvetni savet, koji će kao nezavisno stručno telo, sastavljeno od predstavnika svih relevantnih institucija, pedagoških i obrazovnih, odrediti smer daljeg razvoja naše prosvete, naravno u skladu sa nacionalnom prosvetnom tradicijom i opštim standardima Evropske unije. Želim posebno da izrazim veliko zadovoljstvo dosadašnjim radom Ministarstva za ekonomske odnose sa inostranstvom, na čijem je čelu bio Predrag Bubalo, i da ovom prilikom pomenem neke od značajnijih rezultata koji su postignuti. Na inicijativu ministra Bubala, u Ministarstvu je napravljena nova organizaciona struktura koja je, pored postojećih, dopunjena sa dva potpuno nova sektora. To su sektor za strana ulaganja i sektor za koncesije. Upravo ovaj prvi sektor za strana ulaganja predstavlja okosnicu aktivnosti kada je u pitanju politika i promocija stranih ulaganja. Podrazumevajući aktivnosti za privlačenje stranih ulaganja, odnosno restrukturiranje srpske privrede, kao jednom od važnih prioriteta Vlade, učinjeni su ozbiljni pomaci u realizaciji ovog cilja; dakle, kada je reč o stranim ulaganjima, formiranjem kompetentnog tima koji se time bavi i donošenjem akcionog plana za uklanjanje administrativnih prepreka stranim ulaganjima. Ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom je obavilo nekoliko važnih poslova, pokrenulo je stvari sa mrtve tačke, kada je reč o odnosima koji imaju bilateralni karakter, a tiču se ekonomske saradnje sa pojedinim zemljama. U tom pogledu izdvajam nastavljanje rada poslovnog saveta sa Nemačkom, posle zastoja koji je zatečen prilikom preuzimanja Ministarstva, što je od naročitog značaja za budući razvoj naših ekonomskih odnosa sa Nemačkom. Sličan problem smo imali i u oblasti ekonomske saradnje sa Italijom, koja je u znatnoj meri bila blokirana sporovima između italijanskog "Fijata" i naše "Zastave", odnosno "Duferka" i "Sartida". Pronašli smo najbolje rešenje, kako za nas tako i za Italiju, i kao rezultat toga, "Fijat" je, kao što je dobro poznato, otpisao značajan deo duga "Zastavi", što omogućava znatno bolju perspektivu za našu fabriku. Na talasu tih dobrih reakcija italijanskih privrednika i italijanske poslovne zajednice usledila je poseta najbrojnije delegacije italijanskih privrednika do sada. Ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom je aktivno radilo i bilo uključeno u pregovore oko regulisanja pitanja ruskog i kineskog duga. To ministarstvo se bavilo i permanentno radilo na ozbiljnom restrukturiranju srpske privrede i njenih grana, za koje smo procenili da imaju ozbilju izvoznu šansu. Poslednji primer je donošenje Uredbe o proizvodnoj kooperaciji. Zahvaljujem ovom prilikom ministru Bubalu na njegovom dosadašnjem radu na čelu Ministarstva za ekonomske odnose sa inostranstvom i za novog ministra prelažem dr Milana Parivodića. Ministar Bubalo od maja ove godine obavljao je dužnost, kao što znate, i koordinatora u Ministarstvu privrede. Zato bih pomenuo i neke od značajnih rezultata koji su postignuti u tom ministarstvu. Umesto prošlogodišnjeg stagnantnog rasta ove godine se, na osnovu privrednih kretanja ostvarenih u prvih devet meseci, očekuje rast proizvodnje od preko 6%, što je iznad očekivanog prosečnog rasta u regionu. Tokom mandata ove vlade Narodna skupština je donela nekoliko važnih sistemskih zakona koje je pripremilo upravo Ministarstvo privrede. Podsećam vas na njih, Zakon o registraciji privrednih subjekata, Zakon o Agenciji za privredne registre, Zakon o stečajnom postupku, Zakon o Agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Pripremljen je nacrt zakona o privrednim društvima, a u završnoj fazi je izrada nacrta zakona o izmenama zakona iz oblasti privatizacije, i to sledećih, od samog Zakona o privatizaciji, Zakona o akcijskom fondu i Zakona o agenciji za privatizaciju. Zahvaljujući usvojenim zakonskim rešenjima značajno će se popraviti uslovi za početak obavljanja privrednih delatnosti. Podsećam na činjenicu da je do sada prosečno bilo potrebno za registraciju preduzeća oko 70 dana, a po novom rešenju ovaj posao će se obavljati između pet i deset dana u Agenciji za privredne registre. Dakle, dobili smo postupak registracije koji štedi vreme i novac i koji je usklađen sa najboljom praksom Evropske unije. Tokom 2004. godine, za prvih šest meseci, procesom privatizacije obuhvaćeno je 155 preduzeća, ostvaren je prihod od 76,6 miliona evra, obezbeđeno je 72,2 miliona evra za investicije i 2,6 miliona evra za socijalni program. Pojačane su aktivnosti na finansijskom i organizacionom restrukturiranju 67 velikih društvenih preduzeća. Najzad, Fond za razvoj Republike Srbije odobrava povoljne kredite malim i srednjim preduzećima i preduzetnicima. Posredstvom Fonda u ovoj godini za 350 dugoročnih investicionih programa odobreno je kredita u ukupnom iznosu od 3,5 milijarde dinara. Realizacijom ovih programa biće otvoreno više od 5.000 novih radnih mesta. Ujedno za brži razvoj nedovoljno razvijenih opština odobrena su sredstva za 54 programa, a za devastirane opštine 47 programa. Siguran sam da navedeni rezultati oba ministarstva, koje je Predrag Bubalo sa svojim timom postigao, predstavljaju najbolju preporuku za njegov izbor na novu funkciju ministra privrede. Zato na kraju, dame i gospodo poslanici, predlažem Narodnoj skupštini Republike Srbije da za ministra prosvete i sporta izabere dr Slobodana Vuksanovića, da za ministra za ekonomske odnose sa inostranstvom izabere dr Milana Parivodića i da za ministra privrede i privatizacije izabere dr Predraga Bubala. Hvala vam.
Zahvaljujem predsedniku Vlade. Podsećam vas da, shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka jedan sat 38 minuta 24 sekunde, Demokratska stranka Srbije jedan sat, Demokratska stranka - Boris Tadić 44 minuta 24 sekunde, G17 plus 37 minuta 12 sekundi, Srpski pokret obnove - Nova Srbija 26 minuta 24 sekunde, Socijalistička partija Srbije 26 minuta 24 sekunde i poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, a to su tri poslanika Socijaldemokratske partije, po pet minuta, saglasno članu 89. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine. Istovremeno vas obaveštavam, na osnovu člana 38. stav 3, za predstavnika poslaničke grupe DS za drugu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije, tačka 2 - Predlog za izbor članova Vlade Republike Srbije,ovlašćen je ispred poslaničke grupe Demokratske stranke gospodin Dušan Petrović. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 186. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, otvaram pretres o predlogu predsednika Vlade za izbor članova Vlade Republike Srbije. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Gospodin Aleksandar Vučić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, članovi Vlade Republike Srbije, poslanička grupa SRS neće glasati za predložene članove Vlade Republike Srbije, a reći ću koji su razlozi zbog kojih to nećemo učiniti. Neću da ulazim u tehničke probleme, koje nam je predstavio predsednik Narodne skupštine objašnjavajući i uveravajući nas da je potrebno da sve obavimo u jednom danu, zajedno sa glasanjem o rebalansu budžeta. U tu vrstu lokalno-globalne trgovine mi u SRS nećemo da učestvujemo, a ponosni smo što niko od građana Srbije to neće moći da pripiše nijednom srpskom radikalu. Mi, niko od nas od SRS-a, nema ništa lično protiv ljudi koji su predloženi. Nećemo da ulazimo u lične rasprave, da li su ti kandidati, ili ono što su nam dali kao njihove biografije, dovoljni da neko za njih glasa ili ne. Da li zaslužuju većinsko poverenje poslanika ili ne, nećemo da govorimo čak ni o njihovom stranačkom ili političkom opredeljenju. Jednostavno, samo na nekoliko stvari ćemo ukazati koje više govore, čini mi se, o onome što ne biste mogli formalno, ali suštinski svakako biste mogli da nazovete tehničkom redakcijom ili tehničkim izmenama unutar Vlade. Naime, predsednik Vlade je rekao da je izuzetno zadovoljan radom jednog od ministara, dosadašnjeg, koji je bio i koordinator u Ministarstvu za privredu. Reč je o gospodinu Bubalu, ali ga onda pomera na drugo mesto, da više ne bude ministar za ekonomske odnose sa inostranstvom, jer je bolje obavljao ulogu koordinatora nego ministra. Dobijamo novog ministra koji će biti ministar ne zbog ovakvih ili onakvih kvaliteta, već zbog obezbeđivanja većine u Narodnoj skupštini Republike Srbije jer ima kontrolu nad tri poslanička mandata. Idemo sa trećim ministrom, o kojem malo šta znamo u političkom životu Srbije, ali možemo da verujemo na reč ili ne onome što je ovde o njemu napisano, jer je vrlo malo ili gotovo ništa o njemu rekao predsednik Vlade Republike Srbije. Ono zbog čega smo mi protiv jeste osnovno pitanje na koje nema odgovora, uz sve parametre sa kojima možemo da se složimo ili delimično ne složimo, a koja je predsednik Vlade ovde izneo. To pitanje glasi: "Da li građani Srbije žive bolje? Da li građani Srbije osećaju poboljšanja? Da li građani Srbije imaju veći životni standard?" Jednostavno mislim da nemaju i to čujemo, osećamo na svakom koraku, čujemo od svih ljudi, vidimo, sve je veći broj siromašnih ljudi u Srbiji, sve je veći broj onih koji su stvarno opljačkani, sve je veći broj onih koji se osećaju ostavljenim, i od države, i od svih onih koji su obećavali narodu da će o njima da brinu. Tu ne odvajam Vladu Republike Srbije od predsednika, pošto je on suprotno njegovim nadležnostima u izbornoj kampanji govorio i obećavao ljudima da će imati veće plate, veće penzije, "da će obezbediti nova radna mesta, i to kao ambasador naše privrede svuda u svetu" i mnogo toga još. Šta smo od svega toga videli? Ništa. Čak i u izveštaju koji pominje predsednik Vlade, Evropske komisije, koji smo dobili i mi poslanici, govori se o mnogo toga što bi trebalo još da se uradi, o mnogo toga što bi trebalo da promenimo, ali mnogo toga što ne bi trebalo da prihvatimo, ne zbog toga što se neko sa nekim inati ili svađa, već prosto zato što to bi išlo na uštrb ekonomskih interesa, pre svega građana Srbije. Moram samo da kažem, pošto sam se začudio pomalo retorici gospodina predsednika Vlade, koji je ovoga puta više od 20 puta ponovio te evropske integracije, te naše želje za ulazak u evropske tokove, ne znam zbog čega toliko ponavljanje i naglašavanje, zašto nam nije rekao ono što je Evropska komisija saopštila. Niko valjda nema ništa protiv da građanima Srbije bude dobro, da im bude bolje, ali imamo protiv kada se to koristi kao metafora, a to je nekada i gospodin Koštunica kritikovao kod nekih drugih političkih stranaka. Kada se to koristi kao metafora kojom ćete, sa jedne strane, da obeležite neke druge koji tobože tome ne streme i koji to ne žele i, sa druge strane, da kažete - aha, ja sam isti partner kao i neki drugi koji će poslušno da ispunjavaju sve naloge koji s te strane stižu. Postavlja se pitanje zašto nije rečeno da je Evropska komisija rekla da do 2012. godine nema prijema drugih zemalja regiona, koji su znatno bliže EU od Srbije i Crne Gore, u članstvo EU. Znači, mi narednih 10 godina o tome nemamo šta da pričamo. Naše je da gledamo i da pričamo, i da vidimo kako i na koji način građani Srbije mogu da žive bolje, i da se mi politički ne tučemo ni oko čega, da se ne svađamo floskulama, da se ne svađamo poluistinama, polufabrikatima i falsifikatima, ti si za Evropu, a ti nisi, ti si za jedno, a ti si za drugo. Ne, da vidimo kako da napravimo strategiju za bolji život građana Srbije. Kako da pokrenemo proizvodnju. Kaže gospodin Koštunica 6% je uvećana proizvodnja u odnosu na isti period prošle godine. Jeste, ali zbog čega? Zbog čega pre svega? Pre svega, zbog poljoprivredne proizvodnje, zbog vrednih, marljivih seljaka, paora, poljoprivrednih proizvođača, dobrih i povoljnih vremenskih uslova i svega drugog. Tako su nam se isto hvalili kada nisu bili zaslužni 2002. godine oni koji su bili na vlasti, a posle toga jedna za drugom fabrike su zatvarane u Srbiji. Imamo smanjenje prihoda iz privatizacije. Pre sedam meseci podneli smo Narodnoj skupštini Republike Srbije, kao poslanička grupa SRS, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji. Ne da bismo zaustavili privatizaciju u Srbiji, naprotiv, već da bismo sprečili svaku vrstu mogućnosti nameštanja tendera ili bilo kakve druge zloupotrebe, a upravo da ubrzamo proces privatizacije i dolaska stranog kapitala i novih investicija u Srbiji. Mi smo u prethodnom periodu imali čudan proces i to ne vezujem samo za ovu vladu. U ovoj vladi se i za vreme ove vlade taj proces nastavio. A to je da smo liberalizovali uvoz svega: drške za metle, verovali ili ne, imate potpuno liberalizovan uvoz, jabuke, šljive, paradajz, paprike, šta god hoćete. Ali, zato imate ograničenje investicija i ograničenje ulaska kapitala u našu zemlju. Tu se država meša na neverovatne načine, kada proceni neko iz Vlade da je negde na neki način tobože ugrožen državni interes. Sada vam kažem, napravljene su afere "Jugoremedije", "Knjaza Miloša", "C marketa". Šta je naš stav? Ne možemo da ih pobeđujemo političkim odlukama, ne možemo da ih pobeđujemo restriktivnim i represivnim merama, moramo da ih pobeđujemo pametnijom ekonomskom politikom koju će da vodi Vlada Republike Srbije. Ako je "Merkator" spreman da ulazi na treća tržišta, da za to dobije, recimo, za ovo tržište 37 miliona evra beskamatni kredit svoje države, da li iz deviznih rezervi, na drugi, treći ili bilo koji način, zašto to naša država nije u stanju da obezbedi srpskim firmama, srpskim preduzećima. Ako ne možemo toliko, možemo značajno manje, ali možemo da krenemo u taj posao. Mi moramo novcem i pameću da pobeđujemo, a ne restrikcijama, nametanjem nekih novih dozvola, kasnijom reakcijom države, koja će i polusmešnim oglasima u dnevnim novinama da pokuša da reaguje i neekonomskim merama da spreči ono što moramo ekonomskim putem da sprečavamo. Čudni su ti pokreti države i Vlade u kontralicitaciji. To je na drugačiji način trebalo da se reguliše i na drugačiji način da se zaštite vitalni i ekonomski, koji jesu, uzgred, nacionalni interesi, a najvažniji nacionalni interes jeste ekonomski građana Srbije i cele države, razume se. U korpusu finansijskog tržišta imamo osnovne činioce: Agenciju za privatizaciju i Akcijski fond, Centralni registar, Komisiju za hartije od vrednosti, sud, Vladu, Zakon o privatizaciji i Zakon o hartijama od vrednosti. Mnogim od tih činilaca mogli smo da donesemo značajnije reforme, značajnije promene, a ne na način kako pre dva ili tri dana ministar Bubalo u intervjuu za jedne dnevne beogradske novine kaže – mi hoćemo da Komisija za hartije od vrednosti sluša Vladu Republike Srbije. U korpusu finansijskog tržišta, Komisija za hartije od vrednosti mora da se ponaša onako kako se, u smislu državnih organa, sud odnosi prema Vladi Republike Srbije, da ima nezavisnu poziciju. (Predsedavajuća Emilija Krstić: Da li koristite i sledećih deset minuta?) Da. Dakle, sud je taj koji prema Vladi treba da ima jednak odnos kao Komisija za hartije od vrednosti prema Vladi Republike Srbije. Ne sme nikakvih novih pritisaka da bude. To je ono što ovde mora da se menja. Kada uvodimo takve vrste restrikcija, mi plašimo strane investitore zbog nepoštovanja principa pravne sigurnosti. Srećom, u ovom mandatu nismo imali donošenje zakona sa retroaktivnim dejstvom, kakve smo imali, naravno kriminalne prirode, u prethodnom periodu. To je ono što sklanja strane investitore od naše zemlje. Kada kažu da se država osetila ugroženom, pa su političkim merama sprečavali ono što bi po ekonomskim zakonima morali da dozvole, mi imamo problem. Onda mi imamo sprečavanje ulaska svežeg kapitala u našu zemlju, a zemlja nam vapi za svežim novcem i za novim kapitalom. To je ono što u budućnosti po svaku cenu moramo da izbegnemo. Gospodin predsednik Vlade kaže da mi imamo opštu stabilizaciju privrednih prilika. Kada imate toliki broj nezaposlenih, takve probleme sa spoljnotrgovinskim deficitom, platnim bilansom, mislim da niko ne može da govori o stabilizaciji privrednih prilika. Mislim da osnovni cilj naše ekonomske politike mora da bude brza, efikasna, ali pravična i poštena transparentna privatizacija, i od toga pokretanje proizvodnje. To da li ćemo uspeti da pokrivamo svaku socijalnu rupu ili ne, nemoguće je. Uvek ćete vi imati problem sa tim, kao i svaka sledeća vlada. Ona će se delimično pokrivati onog trenutka kada uspemo da pokrenemo proizvodnju, pre svega industrijsku proizvodnju, i kada radnike vratimo u fabrike i kada nezaposlenost smanjimo. Naravno, da to smanjenje nezaposlenosti ne bude administrativno i da ne bude tako što ćemo za 138 posto da povećamo broj zaposlenih u Narodnoj skupštini, kao što je rađeno u prethodnom mandatu, već da se to radi sa preduzećima, malim firmama, koje su u stanju da oplođuju kapital, stvaraju višak vrednosti, stvaraju profit i mesta za nove ljude, nove zaposlene. Govorio je gospodin Koštunica – evropski opredeljena vlada je donosila dobre zakone, regionalna saradnja, evropske integracije. Niko nema ništa protiv ako je to u interesu građana Srbije i ako svaki građanin Srbije vidi neku korist. Da vidimo kakvu smo to veliku korist od svega toga imali i šta smo to videli. Osim sve većeg uvoza i sve nižeg izvoza, procentualno posmatrano, a to je ono što je najpogubnije za našu privredu, teško da nekakav benefit i nekakvu korist za našu zemlju možemo da vidimo. Mislim da građani Srbije to dobro osećaju i zato traže promene. Građani Srbije, pre svega, traže promene ekonomske politike. Ovde govorim o ova dva ministarstva, Ministarstvu za ekonomske veze sa inostranstvom, koje treba da bude samo neka vrsta protočnog bojlera za dolazak stranih investicija, ne za njihovo sprečavanje, za njihov dolazak, za ulazak stranog kapitala. Naravno, da ekonomskim merama očuvamo ono što je od vitalnog interesa za našu zajednicu. Sa druge strane, mi moramo da vidimo šta je to što Vlada, osim stvaranja opštih uslova, osim predloga zakona, osim onoga što Skupština radi, može da pospeši, kako i na koji način da se koristi naš novac, da vidimo po kojim kamatnim stopama, gde stoje devizne rezerve naše zemlje sa 2,1 posto, pa neki uzimaju 2,7 posto, pa se ne zna gde se razlika u visini kamatne stope gubi, a naša preduzeća, naše firme od svega toga nemaju apsolutno ništa. Nikakvu stabilnosti ni na koji način nismo time obezbedili. Predsednik Vlade je govorio o otpisu 62 posto dugova Londonskom klubu. Trebalo je da bude 66 posto, ali siguran sam da je i gospodin Koštunica dobro upoznat ko je odgovoran, čijom krivicom i zbog čijeg otkupa i otplate dugova kojih privatnika iz Srbije to nije dospelo do te sume novca. Trebalo je o tome nekoliko informacija da nam da. Kaže: "Ustav je prioritet Vlade". Ustav, kao temelj svake države, kao nešto na čemu se zasnivaju prava i obaveze građana, ali koji je pravi i koji jeste fundament svake države, treba da imamo. Mi smo spremni, kao politička stranka, da se dogovaramo o onome što su neophodne izmene u ustavnom aktu koji trenutno imamo, da donesemo novi ustav. Takođe, nemamo nikakvu vrstu problema, ni ideoloških, ni programskih sa tim. Ali, mi moramo, pre svega Vlada mora brzo i temeljno da radi na ekonomskim reformama, a političari moraju da se dogovore o najbržem mogućem roku, da vidimo kako ćemo to da uradimo i, u skladu sa željom naroda za promenama, da idemo, posle toga, na izbore na svim nivoima. Rekao je gospodin Koštunica da smo mi u planu Vlade Republike Srbije, koji je ovde usvojen, doneli model teritorijalne autonomije. Mi smo insistirali, što je prihvatila i Vlada Republike Srbije, da se u papir nedvosmisleno unese činjenica da je Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije. Možemo da razgovaramo o teritorijalnoj autonomiji Srba unutar Kosova i Metohije, ali teritorija Kosova i Metohije ne sme da bude izvučena iz državno-pravnog sistema Republike Srbije. Sada hoću da kažem nekoliko reči o onome što nijedan medij neće da prenese. Naime, Januš Bugajski, novina "Tajm", najuglednija američka novina, koja predviđa i govori šta će se dešavati, i Ramuš Haradinaj, govore nam istu stvar prethodnih nekoliko dana, to onima koji zagovaraju izlazak Srba na izbore, da upravo taj izlazak treba da pospeši dobijanje nezavisnosti Kosova i Metohije, koje bi trebalo da se dogodi u septembru ili na jesen naredne godine. A Srbi bi dali legitimitet za ispunjenje standarda, manjinskih prava, zaštite prava srpskog i ostalog nealbanskog stanovništva na Kosovu i Metohiji. Mediji koji su imali na "Tanjugovom" servisu preveden tekst iz američkog "Tajma", nisu to uopšte objavili. Postavlja se pitanje zašto, da li je neko u Srbiji po tom pitanju intervenisao? Neko jeste. Mislim da svi znaju iz čije kancelarije. Iz kancelarije predsednika Republike, ali niko o tome neće da govori, niko o tome neće ni reč da kaže, nažalost, ni predsednik Vlade Republike Srbije. Mi kao najjača politička stranka u Srbiji, a posebno je izražena naša politička premoć na Kosovu i Metohiji, zanimljivo je, nismo bili pitani od najrelevantnijih ni medija ni političkih stranaka kakav je naš stav. Naš stav je jasan. Ne smemo da damo legitimitet i legalitet kosovsko-metohijskim Albancima za stvaranje nezavisnog Kosova. Mi tu vrstu legitimiteta i legaliteta ne smemo da im pružimo. Da se vratim na ono što treba da predstavlja osnovni zadatak Vlade Republike Srbije, a to jeste ekonomska politika i ekonomski razvoj Srbije. Čini mi se da smo u prethodnom periodu, to će, uveren sam, shvatiti svi građani Republike Srbije i to su već videli, osim ove vrste političke trgovine lokalno-globalne, o kojoj sam govorio, da imamo nedovoljno jasnu politiku socijalne ekonomije i ekonomije, koje bi trebalo da pozove sve one koji bi da ulažu u Srbiju, koji bi da razvijaju njenu privredu, industriju, koji bi da ulažu u nova preduzeća, koji bi da ostvaruju profit. Vlada Republike Srbije po tom pitanju mora da ima neuporedivo jasniju politiku. Vlada Republike Srbije mora da ima jedan jedini cilj, a to je kako i na koji način mi možemo... (Predsedavajuća: Vreme.) ... da pokrenemo našu ekonomiju, kako da se izborimo protiv korupcije kao najvećeg zla današnjice i kako i na koji način da donesemo promene u društvu. Građani Srbije nemaju više strpljenja, i to nije u pitanju samo Vlada, u pitanju su gotovo svi političari, jer ljudi hoće da vide da su birali one koji žele i mogu da im donesu boljitak. Iz svega što smo čuli, čuli smo da će se nastaviti sve po istom, svi su radili odlično, a sad će raditi još bolje. Nadam se da nije nagrada za neke koji ulaze u Vladu to što dobiju jedan ili dva posto na izborima. Nadam se da nisu najbolji oni ministri koji su već bili ministri, radili nekoliko meseci, pa na izborima dobili jedan ili dva posto poverenja birača u svojim gradovima, u svojim mestima, da i to, čini mi se, ne govori na najbolji način po onome kako su svoj posao obavljali. Trebalo bi da predsednik Vlade da preispita to, da preispita i samu koncepciju, samu strategiju i taktiku rada Vlade. Uveren sam da mnogo toga može da se promeni, a nije jedino rešenje i nije najbolji način to što ćete reći - ja sam za Evropu, a vi niste za Evropu. Možemo da budemo za bilo šta, ja ću da kažem, za Evropu, za Rusiju, za Ameriku, za šta hoćete, ako građani Srbije od toga imaju bilo kakve koristi. Ali do 2012. godine niko za Srbiju neće da čuje u Evropskoj uniji. To nam je saopštila Evropska komisija. Ona nam je to saopštila. Hajde da iskoristimo i tu vrstu položaja, da vidimo šta je to što možemo da dobijemo time, šta je to čime građanima Srbije možemo da obezbedimo neuporedivo bolji život nego što imaju danas. Interes građana Srbije i njihov bolji život je ono čime Vlada Republike Srbije mora da se rukovodi, a ne mislimo da se do sada time rukovodila, a ne to da li će neko drugi biti zadovoljan tom Vladom, da li će oni moći svojim političkim protivnicima nešto da prebace ili spočitnu ili ne. Pozivam vas da razmislite o tome, promene su ono što je Srbiji neophodno. Hvala najlepše.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Izvolite, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DS-Boris Tadić, narodni poslanik Dušan Petrović.
Poštovana predsedavajuća, gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, DS neće glasati za predlog predsednika Vlade za popunu ministarskih mesta i ovom prilikom se neću upuštati u ocenu svakog pojedinog predloga. DS će glasati protiv zato što se duboko protivi politici Vlade u ovih osam meseci, zbog toga što ciljevi, onako kako ih vidi DS, razvoja Srbije, naši državni i nacionalni ciljevi, ne mogu biti ostvareni politikom kakva je danas aktuelna u Srbiji. Elementi te politike su naravno spoljnopolitički i unutrašnjopolitički. Srbija je zemlja sa teškim nasleđem devedesetih godina prošlog veka, ukupan javni život, naš međunarodni položaj, duboko su određeni, veoma teško opterećeni svim onim što smo zajedno kao država, kao narod i kao nacija nasledili od politike koja je vođena devedesetih godina. Dve su bitne odrednice te politike. Jedna je stav prema ispunjavanju međunarodnih obaveza, pre svega prema međunarodnom sudu u Hagu, a druga je politika koju Srbija, a pre svega Vlada Srbije ima prema Kosovu i Metohiji. Stav DS da je državni interes Srbije puna saradnja sa Haškim tribunalom, što pretpostavlja donošenje teških odluka za Vladu, ali da je to jedini mogući način da mi zaštitimo svoje državne interese i da zaštitimo svakog od osam miliona građana Srbije. Obespokojavajuća je izjava koju je ministar pravde dan ili dva pre ove sednice izneo, da Vlada Republike Srbije neće poštovati ni Zakon o saradnji sa Haškim tribunalom, koji je deo unutrašnjeg prava, niti odluku Saveta bezbednosti UN kojom je usvojen Statut Haškog tribunala, dakle, ni naše međunarodne obaveze. DS smatra da ne stoje tvrdnje Vlade i ministra pravde o tome da bi bila ugrožena nacionalna bezbednost ukoliko bi Vlada svoje obaveze izvršavala, i koristim ovu priliku da još jednom skrenem pažnju i da apelujem da je nužno voditi odgovornu politiku, jer 10-11 godina u ovoj državi je vođena politika koja nije respektovala bitne elemente spoljnopolitičkih okolnosti, koja nije respektovala realnost. Ta politika je dovela do toga da danas nema Srba u Hrvatskoj, ta politika je dovela do toga da je položaj Srba u BiH regulisan Dejtonskim sporazumom i da je BiH pod protektoratom, kao i naši sunarodnici tamo, i takva politika je dovela do toga da je Srbija kapitulirala 1999. godine, iz čega je proizašla Rezolucija 1244 i Kumanovski vojnotehnički sporazum, koji je konstituisao stanje protektorata nad delom teritorije Srbije na Kosovu i Metohiji, i u tom protektoratu danas živi deo naših sunarodnika. Na ovo se nadovezuje i politika prema Kosovu i Metohiji. Poznat je stav DS i predsednika Republike Borisa Tadića, da je u najboljem državnom i nacionalnom interesu da naši sunarodnici na Kosovu i Metohiji izađu na izbore za privremene institucije Kosova i Metohije. Kao što sam malopre rekao, danas je oružana sila tamo KFOR i danas je civilna vlast na UNMIK. Danas je javni život na Kosmetu regulisan Poveljom 1244 UN. Danas se Kosovo i Metohija nalazi pod protektoratom. Danas javni život na Kosmetu pre svega definišu bitni činioci međunarodne zajednice. Ukoliko ne respektujemo ono što predstavlja kreiranje javnog života od strane međunarodne zajednice, između ostalog, to su i izbori koji će se odigrati za koji dan, DS ima jasan stav da je to ugrožavanje nacionalnih interesa, da je to ugrožavanje državnih interesa i da je to smanjivanje manevarskog prostora državi Srbiji da se bori za svoje legitimne interese na Kosovu i Metohiji. DS ima stav da je Kosovo i Metohija neotuđiv deo teritorije SCG. DS stoji na stanovištu da se jedino na ovakav način, aktivnom borbom za interese države i za interese građana, može ostvariti pomak, pre svega u bezbednosti građana koji žive na Kosmetu, srpske nacionalnosti, a onda otvoriti prostor za formiranje drugih institucija, pre svega pravosudnih, a zatim i prosvetnih i zdravstvenih. Pasivna politika nije politika DS-a. DS ne beži od odgovornosti. Predsednik državene beži od svoje odgovornosti. DS i predsednik države su preuzeli breme odgovornosti i pozivamo Vladu Republike Srbije da preuzme odgovornost za vođenje politike u Srbiji. Elementi unutrašnje politike; gospodine predsedniče, stopa kriminaliteta u Srbiji od početka godine povećana je za 16,1%. Podsećam javnost i poslanike da su gotovo svi načelnici sekretarijata unutrašnjih poslova u Srbiji smenjeni. Podsećam javnost i narodne poslanike da je celokupan upravni aparat u MUP-u zamenjen. Punu odgovornost za povećanje stope kriminaliteta u Srbiji snosi ova vlada. Predsednik Vlade je pre nekoliko dana, možda nešto više od toga, na jednom eminentnom skupu izjavio da Vrhovni sud Srbije predstavlja, parafraziram, ispravićete me ako sam možda u nijansi pogrešio, najviše korumpiran u pravosudnim ustanovama u Srbiji. Predsednik kaže da je nešto drugo izjavio, a rado ću čuti o čemu se radi. Želim da skrenem pažnju na dva momenta u pogledu ove tvrdnje. Mi smo očekivali da Ministarstvo pravde i Visoki savet pravosuđa izađu sa vrlo jasnim predlozima o tome šta bi trebalo učiniti da bi se pravosudni sistem u Srbiji reformisao. Prema unutrašnjim procenama eksperata, prema stanovištu DS-a, prema nalazima koje Evropska komisija, ocenjujući javni život u Srbiji, već dve godine unazad iznosi, pravosuđe predstavlja najlošiji deo javnog sistema i javnog života u Srbiji. Vrlo je važna jedna druga stvar. Ukoliko Vlada ima stanovište, a to je dobro stanovište, da najveći deo procedura koja se sprovode pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu treba poveriti domaćem pravosuđu. Pitam se, kako je moguće poveriti domaćem pravosuđu suđenje za ove teške i najteže oblike kriminala i krivičnih dela, ukoliko naša država i Vlada smatraju da Vrhovni sud Srbije ima problem sa korupcijom. Vrhovni sud je drugostepena instanca za svako suđenje koje se obavlja pred posebnim odeljenjem Okružnog suda u Beogradu, kako za suđenja za organizovani kriminal, tako i kada su u pitanju suđenja o ratnim zločinima. Po stanovištu DS-a, modernizacija u Srbiji je gotovo zaustavljena. Evropska unija znači modernizaciju. Evropska unija znači da imamo dobar sistem vodovodne mreže, dobru kanalizaciju, dobre puteve, dobre pruge, ažurne sudove i efikasnu policiju, modernu i efikasnu vojsku, dobro školstvo, dobro zdravstvo. To je Evropska unija. Modernizacija je put Srbije ka Evropskoj uniji. Da li će se to desiti 2008. ili 2012. godine zavisi isključivo od nas. Ne zavisi od bilo koga drugog, zavisi, pre svega, od nas, a danas najviše zavisi od Vlade Republike Srbije. DS kaže da Vlada Republike Srbije ne čini dovoljno na modernizaciji Srbije i zbog toga DS ne može da glasa za ove predloge koje daje predsednik Vlade. Nekoliko ilustracija. Restrukturiranje javnih preduzeća u Srbiji ne postoji. Restrukturiranje velikih sistema, a o kojima je nešto rekao predsednik Vlade, a ima 67, ukoliko se ne varam, postupaka restrukturiranja, potpuno je obustavljeno. Agencija za privatizaciju danas nije u stanju da imenuje nijednog savetnika u procesima restrukturiranja. Nije u stanju da načini nijedan ozbiljan korak koji bi mogao da dovede do toga da se šabačka "Zorka", "Viskoza", "Zastava" u Kragujevcu, "Azotara" u Pančevu i preostali veliki sistemi pokrenu sa tačke na kojoj se nalaze. Prosto rečeno, ko je imao dovoljno snage, dovoljno umešnosti i dovoljno upornosti nešto je učinio u svom restrukturiranju. Vlada Republike Srbije i institucije, a pre svega Ministarstvo za privredu valjda to nije moglo ni da čini pošto nije imalo ministra, a nema ga ni dana danas dok ne bude izabran ovde, zbog toga što je vođena pogrešna personalna politika kada je u pitanju Agencija za privatizaciju. Dakle, Vlada Republike Srbije je odgovorna što ništa u restrukturiranju velikih sistema značajno nije učinjeno.
Da li koristite i narednih deset minuta?
Koristim. Reforma javnog sektora u Srbiji danas ne postoji. Reforma javnog sektora je jedno od najvažnijih državnih pitanja. Interes države Srbije i interes građana Srbije jeste da se reformiše javni sektor. Podsećam vas, dame i gospodo poslanici, da je u 2004. godini povećana zaposlenost za 1% u javnom sektoru. Dakle, u centralnoj administraciji, u javnim preduzećima, u prosveti i zdravstvu. Podsećam vas, takođe, da je zaposlenost ukupna u Srbiji smanjena za 2,8%. A da uporedimo ovo sa predizbornim obećanjima stranaka koje danas čine Vladu. Gde je to povećanje zaposlenosti na kojima su stranke koje čine Vladu Srbije pridobile glasove i na osnovu tih glasova poslanička mesta u parlamentu, i iz tih poslaničkih mesta izvršeno je konstituisanje Vlade. Kao što je predsednik i rekao, deficit trgovinski ove godine će biti oko 6,1 milijardu evra. To je povećanje trgovinskog deficita od 50% u odnosu na 2003. godinu. Privatizacioni prihodi u ovoj godini su drastično manji i od očekivanja koje je imala Vlada predlažući budžet u martu ove godine. Prihodi ili, bolje rečeno, strane investicije najvećim delom čine prihodi od privatizacije iz 2003. i 2002. godine. Kada dođemo na za ekonomiju najvažnije pitanje stope porasta bruto društvenog proizvoda, bogu hvala biće porasta bruto društvenog proizvoda u ovoj godini i za to je u dobroj meri zaslužan svevišnji zbog toga što je bilo dobro vreme, pa će poljoprivredna proizvodnja biti znatno veća nego u 2003. godini. Za to je, u dobroj meri, zaslužna Vlada pokojnog Zorana Đinđića, Zorana Živkovića i ministra za privatizaciju Aleksandra Vlahovića, jer su uspeli privatizacijama iz 2002. i 2003. godine da podignu moć srpske privrede, i zbog toga je u 2004. godini porast industrijske proizvodnje oko 6,1%. Posledice zaustavljanja privatizacije u 2004. godini videćemo u 2005. i u 2006. godini. Zbog toga, DS ne može da glasa za predlog koji je ovde dao predsednik Vlade. Dame i gospodo, na samom kraju, još jednom ću da kažem, stav DS-a je da je modernizacija Srbije duboko dovedena u pitanje. Interes građana Srbije je da živimo u modernom društvu. Interes građana Srbije je da živimo onako kako žive Grci i Portugalci, interes građana Srbije je da uđemo u Evropsku uniju. A da nam je neko 1990. godine rekao kako će građani Mađarske živeti bolje nego ljudi u Srbiji, ne bismo mogli da poverujemo u njegovu zdravu pamet. Ukoliko brzo ne nastavimo modernizaciju, građani Albanije će za dve godine živeti bolje nego građani Srbije. Zbog toga sa ovog mesta pozivam Vladu Republike Srbije da dođe na politiku koju zastupa DS, politiku brze demokratizacije, brzih reformi i ubrzanja puta prema Evropskoj uniji. Hvala vam.
Ima pravo predsednik Vlade, kao predlagač, pošto je tu. (Dušan Proroković: Ministar ima pravo po Poslovniku.) Imamo preporuku, izvolite, imate reč, ministar pravde Vlade Republike Srbije, gospodin Zoran Stojković. Izvolite.
Verujte, ne bih se javljao da me na ovaj dosta drzak način nije prozvao gospodin Petrović. Gospodine Petroviću, budite sigurni, nisam ni protiv UN ni preuzetih naših obaveza. Moram da vam kažem, za razliku od vas, ne ljubim neistinu. Pošto ste čuli više puta mene i uživo, a ponovo iznosite neistinu, ponoviću. Rekao sam da je politika ove vlade u interesu ovog društva i naroda, a to je da u saradnji sa Haškim tribunalom obezbedimo saradnju tako što će se ljudi dobrovoljno predavati, a mi prvi put kao država, za razliku od prethodnog perioda kada se tako nije ponašalo, preduzećemo sve da omogućimo našim građanima ostvarivanje svih njihovih prava pred Haškim tribunalom ako se dobrovoljno predaju. To je podrazumevalo i davanje garancija za njihovo puštanje na slobodu do poziva za suđenje. Niz drugih stvari koje su uradile Hrvatska i Bosna obezbedićemo i mi kao država, jer svaki građanin za koga važi prezumpcija nevinosti ima pravo da traži od države da se prema njemu odnosi kao prema svom građaninu. Druga stvar koju sam rekao je bila vezana baš za to, da bi to bila najbolja situacija za ovo društvo koje je pocepano po svim frontovima, a ne treba stvarati još jedan. Da bi to možda bilo čak dobro za Haški tribunal da udovolji, pokaže dobru volju i pusti određeni broj građana na slobodu do suđenja, jer bi to možda dalo neki elemenat za promenu negativne slike prema tom tribunalu u ovom društvu. Dalje, rekao sam da je interes Vlade da se što više sudi u ovoj državi, jer svi koji su došli, pa i gospođa Del Ponte je rekla da ovo što smo radili dobro smo radili i možemo da sudimo. To je bila moja izjava. Prema tome, neću prihvatiti vaš stav da sto puta ponovljena laž predstavlja istinu. Pošto kažete da je ovo stav protiv Ujedinjenih nacija citiraću nešto što je vama dobro poznato. Savetnik predsednika naše Republike, Borisa Tadića, pre tri dana je izjavio da je obavio razgovor sa advokatom i saradnicima generala Pavkovića, i da su mu doneli dokumentaciju iz koje su se uverili da je teško bolestan i da će preduzeti sve da se obezbedi suđenje u zemlji generalu Pavkoviću. Pretpostavljam da kao prvi čovek poslaničke grupe bar to znate. Da li je vaš predsednik onda protiv Ujedinjenih nacija i protiv saradnje sa Haškim tribunalom? Rekao je istu rečenicu koju sam rekao i ja. Naš cilj je da sudimo, jer Haški tribunal je osnovan sa objašnjenjem da se osniva zato što zemlje bivše članiceone Jugoslavije nisu želele da sude. Mi želimo da sudimo. Zašto nam oduzimate mogućnost da preduzmemo sve i da omogućimo da se našim građanima sudi u našoj zemlji? To je ono što sam rekao. Ako vas zanima o društvenoj opasnosti koju bi to izazvalo, to nisam rekao, niti ova vlada. Ova vlada nije donosila odluku. Samo sam rekao da je prethodna vlada gospodina Živkovića donela odluku da bi izručenje generala Lukića moglo da izazove destabilizaciju i da ugrozi vitalne interese ove zemlje. To je odluka koja je doneta i ona stoji. Prema tome, nismo mi donosili odluku i prema tome, nema Vlada šta da se izjašnjava. Tu odluku je donela prethodna vlada i nemojte meni stavljati u usta nešto što nisam rekao. Sada vam ponavljam. Pretpostavljam da vas pamćenje služi pa ćete ubuduće to zapamtiti i nećete sutra ponovo govoriti neistine. Druga neistina koju ste izrekli, i to ozbiljna neistina, jeste da sam rekao da je celo pravosuđe korumpirano. Vi to od mene nikada nećete čuti. Rekao sam da najveći deo pravosuđa radi časno i pošteno, da imamo problema sa manjim grupama koje su dovele pravosuđe u ovakvu situaciju i da tražim od pravosuđa da reši te probleme koje ima da ne bi neko drugi sa strane to njima rešavao, jer čim rešavaju sa strane to zapravosuđe nije dobro. I sada ponavljam da je to takva situacija. Mi smo imali suđenja, govorim za ratne zločine, pokazalo se da možemo, otklonjene su pravne prepreke i mi nemamo nikakve smetnje da sudimo. Uostalom, to je rekla i gospođa Del Ponte kada je bila ovde. Prema tome, molim vas, dajte, bar kada se meni obraćate ili mene uzimate u vašu reč, držite se istine. Ne tražim ništa drugo.
Reč ima ministar u Vladi, gospodin Dragan Jočić.
Vrlo kratko. Dobro je što se priča o kriminalu, jer od 2000. do 2003. godine nije o njemu smelo da se priča. Nije smelo da se priča zato što je kriminal vodio državu, zato što je, umesto policijske bezbednosne strukture, kriminalna struktura obezbeđivala bezbednost države Srbije i građana Srbije. Ovoj vladi prijatelji nisu Spasojević, Luković, Ulemek i ostali. Ova vlada i ovo ministarstvo, koje ste pomenuli, vode sasvim drugu politiku. Pomenuli ste isto tako velike smene. Bio sam prisutan dve hiljade i neke revolucionarne godine kada su za načelnike sekretarijata i OUP-a postavljani zubari, piljari, knjigovođe i ljudi koji sa policijom nemaju ništa. Bio sam prisutan kada je pored imena i kandidata za određene načelnike sekretarijata unutrašnjih poslova stajalo po deset pečata određenih stranaka, koje su za određenog čoveka potvrđivale da je to baš onaj pravi koji će biti komandant oružja u tom gradu ili palanci. Moram da kažem da je sada druga priča. Na čelu sekretarijata su mladi ljudi, stručni, koji su svi, ama listom svi, policajci od karijere. Tu je razlika između ove i vaše ili ondašnje revolucionarne vlade.
Osnov za javljanje? Po Poslovniku, narodni poslanik Dušan Petrović, član 100.
Pošto je ministar pravde našao za shodno da kaže da sam drzak, gospodine ministre, mogu samo da primetim da ste vi nervozni. Drzak nisam i nisam rekao da ste kazali da su sve sudije u Srbiji korumpirane, nego da je predsednik Vlade kazao da postoji korupcija u Vrhovnom sudu. To su preneli mediji. Postoji odluka Vlade, sa druge strane, koja vas, ne znam kako, obavezuje, Živkovićeve vlade, o tome da li je ugrožena bezbednost ili nije. Vi ste rekli da Vlada Republike Srbije neće hapsiti po optužnicama za ratne zločine. Da li je i to neistina? To je nešto što figurira kao vaš stav u sredstvima javnog informisanja i to je, po mom stanovištu, kršenje Zakona o saradnji sa Haškim tribunalom i kršenje Statuta Haškog tribunala. Sa druge strane, niste dali obrazloženje u javnosti da li je pukovnik Beara uhapšen ili nije uhapšen, kada smo već došli do toga. Vi ste rekli da se čovek dobrovoljno predao, a Karla del Ponte kaže da je on uhapšen i iza toga ćutanje. Hoću vama da verujem, ali mi nismo dobili vaš odgovor na pitanje da li je do toga došlo prinudnim privođenjem ili ne. Vi, gospodine Jočiću, sve ste ispričali, ali ne rekoste, zašto je povećana stopa kriminaliteta za 16,1%, kada imate tako dobru policiju i tako dobru personalnu politiku u policiji.
Reklamirali ste povredu Poslovnika, član 100. Nisam shvatila u čemu je povređen član 100. tako da nemam objašnjenje za vašu povredu Poslovnika. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč imanarodni poslanik Ivica Dačić, predsednik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo poslanici, braćo i sestre, drugarice i drugovi demokrate, tema o kojoj danas raspravljamo svakako je u senci ovoga što se malopre videlo, a očito je da je ta vaša kohabitacija kratko trajala. Što se tiče Vlade Republike Srbije želeo bih da kažem da bi bio red da ministri češće dolaze u parlament i to je kritika koja svakako jeste opravdana. Mislim da ministri treba da budu u parlamentu ne samo kada je zakon iz njihovih resora. Naravno, mi smo malo zapostavili instituciju poslaničkih pitanja, odgovora na poslanička pitanja i sve ostalo. Rekonstrukcija Vlade, kao što znate, SPS je o tome govorila i kada je bila prošla tačka dnevnog reda, dakle rebalans budžeta, mi smo tražili više puta da se što pre popuni, naročito resor privrede. Jer je bilo nedopustivo da u Vladi Srbije nekoliko meseci nema pokrivenog veoma važnog mesta ministra za privredu, koji u svom resoru ima pitanje privatizacije i svega ostalog što iz toga proizilazi. Takođe, mi smatramo da ova vlada Srbije jeste vlada diskontinuiteta u odnosu na prethodnu vladu. Ako Vlada Srbije to nije, mislim da neće daleko dospeti. Mislim da Vlada Srbije treba zaista sama sa sobom da prelomi da li je vlada diskontinuiteta u odnosu na DOS-ovu vladu ili je vlada kontinuiteta sa onim što se dešavalo od 2000. do 2003. godine. Iz onoga što je ministar policije rekao, mislim da naslućujem njegov odgovor da nije, ali nisam video ni da je nešto konkretno preduzeo povodom toga. Imajući sve to u vidu, očekujem i mi svi očekujemo da se afere i kriminal koji je postojao od 2000. do 2003. godine što pre raščišćava. Đelić je podnosio stotine krivičnih prijava protiv socijalista, zamenika, pomoćnika ministara, sitnih šrafova i radikala, JUL-ovce nisam baš primećivao, i radikala, a to znam zbog toga što su kolege, što smo u istoj vladi bili sa gospodom iz SRS, i Đelić je podnosio krivične prijave za dela koja je kasnije proglasio da su prekršaji, tzv. nenamensko trošenje sredstava itd. Vi ste sada objavili da je Đelić nenamenski potrošio, odnosno vanbilansno potrošio, odnosno potrošio više nego što je prikazao da je potrošio. Simptomatično je da je potrošio u predizbornoj kampanji i simptomatično je da je naravno potrošio pare od privatizacije u predizbornoj kampanji. Samo je pitanje želite li vi da budete vlada diskontinuiteta ili hoćete kohabitaciju sa DS-om? Takođe, mi smatramo, završni račun Skupština nije razmatrala, budžeta, dakle, završni račun za 2002. i 2003. godinu: gde je, zašto ga nema na dnevnom redu. Znači, mora da se raspravi sve ono što je bilo u prethodnom periodu. Ako želite da budete vlada koja neće imati senke iza sebe, a takođe mi smatramo i tražimo da treba da se ispita rad agencija, direkcija, javnih preduzeća, jer o čemu mi ovde govorimo? Govorimo o sukobu interesa, sprečavanju sukoba interesa, sprečavanju korupcije, a svaki direktor bilo kog javnog preduzeća ima pet puta veću platu nego narodni poslanik. Prema tome, čak i Savet za korupciju ima veću platu, duplo ili više puta nego što ima narodni poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srbije. O čemu onda mi ovde govorimo? Takođe, mora da se ispita rad javnih preduzeća, mi očekujemo da se vrše kadrovske promene u javnim preduzećima. Inače, ostaju ljudi koji su bili u prethodnoj vlasti, očekujemo da Vlada što pre stavi na dnevni red i pitanje NIS-a i izbor generalnog direktora NIS-a, onako kako je novi Zakon o energetici to naložio. Očekujemo, pošto to nije učinjeno ni u prethodne četiri godine, Vlada DOS-a nikada nije birala generalnog direktora NIS-a, nego ga je imenovala kao v.d. zato što je ipak drugačije kada se o tome odlučuje ovde u parlamentu. Dalje, pokretanje privrede, smanjenje spoljnotrgovinskog deficita, privatizacija, to su stvari koje su veoma bitne. U privatizaciji, državno administriranje nikako, ali ne ni pljačka. Mi imamo nekoliko preduzeća gde smo došli do državnog administriranja, ali imamo i mnogo preduzeća gde je izvršena pljačka. Najgora je sadašnja situacija, ni tamo, ni ovamo. Vlada Srbije u određenom periodu niti je bila za nastavak ovakve privatizacije, niti je bila za reviziju postojeće privatizacije, postojećeg zakona. Naše mišljenje u SPS-u je da je ovaj projekat privatizacije i ovaj zakon o privatizaciji doživeo krah i da zato treba da se raspravlja o novom projektu kako treba da izgleda privatizacija u Srbiji. Mi nismo protiv privatizacije, ali smo protiv pljačke, a mislim da mora da se učini mnogo da se ispravi ono što je bilo u prethodnom periodu. Takođe, u prosveti, pošto biramo ministra prosvete, molim vas, ima puno kadrova, i oni naravno forsiraju i školske programe i nastavne programe koji su potpuno anacionalni. Ima mnogo ljudi koji su u Ministarstvu prosvete, dovedeni su od strane bivšeg ministra, od strane GSS-a, forsiraju anacionalni koncept i u školstvu. Mi smo apsolutno protiv toga. Očekivali smo od prethodnog ministra da napravi oštar rez što se tiče upravnih odbora, a ona je umesto toga sve gotovo iste ljude, pa čak i ove koji su pali sa vlasti, stavila za članove upravnih odbora, članove GSS-a, DS-a ili nekih drugih. Reč je o tome, a o tome sam malopre govorio, da li se želi diskontinuitet ili se želi nastavak onoga što je radila prethodna vlada. Takođe, sport, nemojte da shvatite da neko želi da poredi prošla i sadašnja vremena, ali vi možete da govorite šta hoćete o prošlim vremenima. Za vreme naše vlasti mi smo bili prvaci Evrope i sveta, a sada smo zadovoljni kada Jasna Šekarić za jedno pre podne prošeta i osvoji srebrnu medalju. Sport jeste grana društva u koje se mora ulagati, a u vreme prethodne DOS-ove vlasti je ukinuto Ministarstvo za sport, a tražili ste od sportista, dakle to i danas tražite da ih javno podržavaju. Želim da kažem, izašao je ministar Stojković, što se tiče SPS-a, mi apsolutno pozdravljamo stav Vlade Republike Srbije i ono što je on danas rekao i ono što smo razgovarali sa premijerom, gospodinom Vojislavom Koštunicom, jer mi pozdravljamo stav Vlade Srbije oko Haškog tribunala. Mi smo protiv izručenja naših državljana Haškom tribunalu i podržavamo stav da srpska policija neće nikoga hapsiti i izručivati Haškom tribunalu. Smatramo da je takav stav u interesu Srbije, u interesu srpskog naroda, u interesu svih građana Srbije. Smatramo da Vlada Srbije, da predsednik Vlade dr Vojislav Koštunica, da Narodna skupština Republike Srbije, šefovi političkih stranaka koji ovde sede, treba da pozovu još jednom Srbe na Kosovu i Metohiji da ne izlaze na izbore za tzv. privremene institucije na Kosovu i Metohiji. Mi nemamo vremena da čekamo neke nove sednice, izbori su u subotu. Takođe, moramo jasno da kažemo da oni Srbi koji budu navodno izabrani na tim tzv. izborima za privremene institucije ne mogu imati, što se tiče građana Srbije, Vlade Srbije, Narodne skupštine Republike Srbije i Srba sa Kosova i Metohije legitimitet da daju zeleno svetlo ili alibi za rešenja konačnog statusa Kosova i Metohije. Vlada Srbije je u obavezi da to kaže, jer takav dogovor je postignut sa šefovima svih političkih stranaka, tada i Borisom Tadićem, da politički plan za rešenje krize na Kosovu i Metohiji, protiv pojedinih delova smo mi bili, ali smo prihvatili, jer je bio plan koji je prihvaćen konsenzusom, bio je dogovor da se pozovu Srbi da izađu na izbore, samo ako međunarodna zajednica prihvati osnove tog plana.
Gospodine Dačiću, da li koristite i drugih 10 minuta?
Koristim 20 minuta. Boris Tadić, predsednik Republike Srbije, suprotno odluci i suprotno političkom planu za rešenje problema na Kosovu i Metohiji, pozvao je Srbe da učestvuju na izborima na Kosovu i Metohiji. Taj poziv je politički štetan, unosi podele u srpski narod na Kosovu i Metohiji, daje verifikaciju i legalizaciju etničkog čišćenja na Kosovu i Metohiji i daje legalizaciju nepoštovanju Rezolucije 1244 na Kosovu i Metohiji. Jeste ta rezolucija doneta u vreme naše vlasti, ali bih želeo da podsetim da su tada gotovo sve stranke koje ovde sede, osim nekih izuzetaka, podržale taj plan i tu Rezoluciju 1244. I prethodna Vlada, kada god nije znala šta će da kaže oko Kosova i Metohije, hvatala se za taj plan kao jedinu slamku koje Kosovo i Metohiju i dalje drži uz Srbiju i tadašnju Saveznu Republiku Jugoslaviju. Učešće na ovim izborima će u stvari biti alibi da na Kosovu i Metohiji i dalje u ime Srba govore neki koji nemaju nikakav legitimitet. Ovo je u stvari nastavak dela one nekadašnje koalicije "Povratak", koja u stvari nikada nije ni dobila podršku građana na izborima. Mi smo za to da Vlada Srbije, ako treba i Narodna skupština, po hitnom postupku, sutra, prekosutra donese politički stav i rezoluciju da se Srbi pozovu da ne učestvuju na izborima na Kosovu i Metohiji. Takođe, mi smatramo da rebalans budžeta i rekonstrukciju Vlade ne treba pretvarati u raspravu o poverenju ili nepoverenju Vladi. Naravno, može se i o tome razgovarati, ali zašto bi zbog tih politikantskih razloga štetu na kraju imali oni kojima neće moći da bude isplaćena penzija ili zemljoradnici kojima neće moći da bude isplaćena penzija, ili nezaposleni koji neće moći da dobiju nadoknadu, ili država koja će imati štete zato što nam neće biti otpisan jedan deo duga, nešto manje od dve milijarde dolara. To nije rasprava o poverenju ili nepoverenju Vladi, kao što znate, ili posledica toga da nema ministra. Naš stav je jasan. SPS podržava Vladu dok se Vlada Srbije i njen predsednik pridržava onoga što je obećala građanima Republike Srbije. Mi podržavamo i zakonske projekte i kadrove, ako se o njima prethodno obave konsultacije sa SPS-om. Mi ne ulazimo u personalni sastav. I ovoga puta ne ulazimo u personalni sastav. Odgovornost za to naravno snosi Vlada Republike Srbije, stranke koje čine tu Vladu i naravno predsednik Vlade Vojislav Koštunica. Mi tražimo da Vlada radi bolje, brže, odlučnije, da vodi računa o nacionalnim i državnim interesima, da vrši vlast, da vrši kadrovske promene u odnosu na prethodni režim DOS-a, da reaguje na separatizam, bilo islamski, muslimanski, bilo mađarski u Vojvodini, da poboljšava socijalno-ekonomski položaj građana, da stvara uslove za oporavak privrede, da se odlučnije bori protiv kriminala i korupcije. Mi očekujemo da budžet koji će Vlada predložiti neće biti deficitaran, već sve više usmeren ka nekom realnom stanju stvari u Srbiji. Naravno, Vlada može očekivati našu podršku, ali Vlada mora da zna da ona zavisi i od nje same. Znači, Vlada zavisi i od same Vlade. Mislim da je svima jasno da ukoliko bi došlo do nekih kadrovskih promena i postavljenja, kao što je postavljenje gospođe Danice Drašković na mesto direktora Instituta za bezbednost, mislim da je svima jasno da nema potrebe da SPS uopšte i zakazuje sednicu Glavnog odbora, svima je jasno da u tom trenutku ova vlada više ne bi imala podršku SPS-a. Naravno, mislim da bi mnogi koji sede u ovoj vladi pre podneli ostavku nego što bi takav predlog potpisali. I na kraju, o tome kada će biti izbori ne odlučuje Glavni odbor DS-a. O tome, osim onih koji čine Vladu, odlučuje i SPS. I to DS nikako da shvati. Od toga šta oni govore i šta rade u ovoj državi više ništa ne zavisi, na sreću za ovu državu i za ovaj narod, a koliko su oni za modernizaciju, za evropeizaciju Srbije pokazalo se u protekle tri godine, kada nismo imali sankcije zbog podrške Srbima van Srbije nego zbog šverca šećera.
Replika.
Gospodin Dačić je imao opservacije i zaključke na račun politike DS-a. Možemo svi zajedno bogu da zahvalimo da gospodin Ivica Dačić više nije izvršna vlast, da doduše određenim protivprirodnim političkim savezništvima donekle utiče na lokalnu, a bogami i utiče na centralnu vlast, ali to je već stvar gospodina Vojislava Koštunice i njegovog političkog izbora, a ne bilo koga drugog. DS je opozicija Vladi Republike Srbije, zbog toga što Vlada Republike Srbije ne može da modernizuje Srbiju. Vlada će pasti kada ne bude imala 126 poslanika. Kada će to da se dogodi, izgleda da o tome odlučuje Ivica Dačić.
Ivica Dačić, po Poslovniku traži reč. Koji član?
Mislio sam da se javio povodom Danice, ali nije. Javljam se pošto su moje reči pogrešno protumačene. Gospodin Petrović je pogrešno protumačio moje reči. Zato želim da budem precizan. Tražim po tom osnovu pojašnjenje svojih reči. Već sam rekao, časnije je, i to kažem sa ponosom, sarađivati sa Vojislavom Koštunicom, nego neki koji su sarađivali sa DS-om, Živkovićem, Čedom, Zoranom Đinđićem u prethodnom periodu. I to kažem potpuno odgovorno u ime SPS-a. Što se tiče DS-a, želim da preciziram i ovo. Tačno je, ništa više u ovoj državi ne zavisi od vas, a od SPS-a ipak nešto zavisi, a to je barem to kada će biti vanredni izbori, osim stranaka koje učestvuju u Vladi. Oni sigurno neće biti tada kada odgovaraju DS-u, a što se tiče rezultata lokalnih izbora, bojim se da će vam ikada više ti izbori odgovarati. (Dušan Petrović, sa mesta: Replika.)
Izvolite.
Dale, gospodine Dačiću, neki će da kupaju unučiće, a Demokratska stranka je danas najjača stranka u Srbiji i to su pokazali lokalni izbori. Što se DS-a tiče, smejali se ministri i predsednici vlada, mi smo spremni da preuzmemo odgovornost za upravljanje Srbijom sutra. Kada god, gospodine Dačiću, rešite da oborite Vladu, mi ćemo pobediti na tim izborima.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Vi tražite reč po Poslovniku? Narodni poslanik Novaković. Povreda Poslovnika. Izvolite.
Moje dame narodni poslanici, gospodo narodni poslanici, član 99. stav 1. je prilično kratak i jasan: "Govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu". Bojim se da smo i mi ovde u sali zaboravili o čemu razgovaramo, a kamoli građani Srbije, ako imaju tu manu da ne mogu da promene program na televizoru, pa slušaju. Zbog toga ću da pročitam da je druga tačka u prečišćenom tekstu dnevnog reda za ovo zasedanje – Predlog za izbor članova Vlade Republike Srbije, koji je podneo predsednik Vlade Republike Srbije. Radi se o tri ministra. Mogu da se složim sa mnogima da ovu vladu nije lako voleti, iz jednog opštepoznatog razloga, da se ovde na Balkanu još nije formirala ta vlada u koju su građani, a posebno poslanici, zaljubljeni. Sa druge strane, kao predsednik Odbora za privatizaciju, hoću da raščistim jednu važnu zabludu. Jeste bio problem što nismo imali ministra za privredu, jeste bio problem što na 27 sednica Odbora za privatizaciju, osim na prve dve, gde je bio gospodin Vlahović, nismo imali sagovornika. Jeste bio problem što je Odbor u svojih 20 tačaka jednoglasno, na predlog radne grupe koju su sačinjavali predstavnici svih parlamentarnih stranaka, ukazao na probleme u privatizacionom postupku i ponudio ta ista rešenja Vladi Republike Srbije. Nadamo se da će se vrlo skoro, imenovanjem gospodina Bubala za ministra, ti predlozi naći na dnevnom redu Vlade i da će rešenja, ne moraju biti ta, niti smo pledirali da smo najpametniji, biti usvojena. Sa druge strane, od oko 1.300 preduzeća koja su privatizovana do danas, skupštinskom Odboru za privatizaciju se obratilo negde između 100 i 120 preduzeća. Agencija je pokrenula osamdesetak tužbi za raskid ugovora o prodaji društvenog kapitala. Dakle, pričamo o desetak posto neuspešnosti. (Tomislav Nikolić dobacuje.) (Predsedavajući: Prekoračili ste vreme.) Prema tome, predlažem da usvojimo predlog gospodina predsednika Vlade i izaberemo članove Vlade Republike Srbije. Hteo sam da kažem, gospodin Nikolić me je prekinuo, da u poslednjem izveštaju Agencije i programu rada za naredni mesec evidentno je potpuno ubrzavanje procesa privatizacije. Siguran sam da taj točak, koji jeste zastao načas, do kraja godine će postići i dostići onu svoju brzinu koju je imao po inerciji početkom ove godine.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe SRS, DSS i DS. Dajem reč narodnom poslaniku Radojku Obradoviću, neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Vlahović.
Dame i gospodo narodni poslanici, predsedniče Vlade, ministri, na dnevnom redu je izbor članova Vlade. To je prilika da analiziramo sve ono što je Vlada uradila u sedam meseci, koliko je prošlo od njenog formiranja. Pre ove tačke dnevnog reda izjasnili smo se o rebalansu budžeta, što je takođe prilika da analiziramo kako izgleda politika Vlade po različitim segmentima. Da bismo uopšte ušli u tu analizu, a većina mojih prethodnika je prešla preko te činjenice, to je zatečeno stanje. Da bismo govorili o svemu onome što je Vlada uradila za svega sedam meseci svog rada, moramo da se setimo kako je izgledala Srbija 3. marta ove godine, kada je Vlada izabrana; kako su izgledale one tri godine modernizacije Srbije do trenutka kada je ova vlada preuzela dužnost. Setimo se svih onih afera koje smo imali u sudstvu, setimo se svih onih afera u samoj Vladi, setimo se kredita koje su ministri dobijali od različitih republičkih fondova. Setimo se toga da je Srbija ponovo bila zemlja pod sankcijama zbog šećera. Bile su afere koje nisu mogle da budu rešene. Srbija je bila jedina zemlja, verovatno, pored još nekih afričkih ili azijskih nerazvijenih zemalja, u kojoj se apsolutno nije znalo koliko ima narodnih poslanika. U dugom periodu Narodna skupština je imala mnogo više od 250 narodnih poslanika. Srbija je imala brojne agencije koje su napravljene mimo zakona. Tako je ona izgledala, tako je izgledala modernizovana Srbija 3. marta, kada je ova vlada preuzela dužnost. Ova skupštinska većina i stranke koje formiraju ovu vladu, kao jedan svoj primarni cilj su istakli nezavisno sudstvo, nezavisnu zakonodavnu, odvojenu od izvršne vlasti. Moram vas podsetiti da je ovo prvi put da na mestu predsednika najvažnijih skupštinskih odbora sede ljudi iz opozicije. Toga nikada u prošlosti nije bilo. Ovo je prvi put da je Skupština iznad Vlade Republike Srbije. U dugom nizu godina unazad Vlada je bila iznad Skupštine. Prioritet ove vlade bilo je rešenje problema u sudstvu. Sve ono što je urađeno u prethodne tri godine vodilo je dodatnom potčinjavanju sudstva izvršnoj vlasti. Ova vlada je krenula, pre svega, u izmenu zakona koji regulišu oblast pravosuđa i sudstvo konačno postaje nezavisno od izvršne vlasti. Ova vlada krenula je u izgradnju institucija, a institucije se izgrađuju kvalitetno samo na jedan način: donošenjem zakona. Za sedam meseci rada ove vlade Skupština Republike Srbije usvojila je 50 zakona. To je više nego što je usvojeno u 2002. i 2003. godini. Narodna skupština Republike Srbije je 2002. godine usvojila svega 22 zakona, a Vlada u senci DSS, u to vreme, predložila je Skupštini devet zakona, a vlada koja modernizuje Srbiju svega 22 zakona. Ova vlada ne vrši pritisak na medije, u ovoj vladi nema korupcije. Vidim da uveseljavam ministre iz prethodne vlade, ali oni su davali kredite iz Fonda za razvoj svojim kolegama, a ne ova vlada. Ova vlada je značajno smanjila spoljni dug i on sada iznosi 12 milijardi, za razliku od prethodne vlade koja je, uz sve ono što je urađeno, podigla spoljni dug i dovela zemlju na ivicu dužničke krize. Treba vratiti 750 miliona evra spoljnog duga sledeće godine, svih onih kamata i glavnice koje dospevaju na otplatu. Ova vlada je stvorila uslove za restrukturiranje javnih preduzeća, konačno je usvojen Zakon o energetici. Ono što je zamerano opoziciji u prethodnom sazivu, to je da nije stvorila uslove da se usvoji Zakon o energetici, koji je bio na dnevnom redu. Valjda je to zadatak vladajuće većine, a ne obaveza opozicije. Usvajanjem tog zakona otvorena su vrata za restrukturiranje jednog od najvažnijih sektora koji još ova država ima – sektor energetike. Jedno od ključnih bilo je pitanje privatizacije. Donet je taj zakon i u to vreme je DSS imala primedbe na model. Vreme za izmenu modela je prošlo i nastavilo se sa primenom tog zakona. Bilo je zastoja u procesu privatizacije i prihodi koji su, inače, bili precenjeni u onom budžetu koji je prethodna vlada predložila, nisu realizovani. Ali, lako je sprovesti Zakon o privatizaciji, imate cementare, fabrike duvana. Njih jednom prodate, pa ih više nema. Treba prodati ona preduzeća koja više ne funkcionišu. Kao što je Zakon o stečaju bio loš kada je trebalo da se primenjuje na zemljoradničke zadruge i za mala i srednja preduzeća sa nekoliko zaposlenih, a bio je odličan kada se prodavao "Sartid". To možete da prodate samo jednom, posle toga ga više nema. Ova vlada rešava probleme i u oblasti privatizacije. Prema tome, apsolutno u svim segmentima pokazuje se da ova vlada ostvaruje rezultate. Sedam meseci nije dovoljno da se bitno popravi život građana Srbije, ali je dovoljno da se pokaže koji je to pravac rada Vlade i da se otvore perspektive, da za 2005-2006. ova vlada može da napravi značajne pomake u popravljanju života građana. Srbiji je potrebna modernizacija. Srbiji su potrebne promene, ali su Srbiji potrebne promene isključivo nabolje i to je ono što je najveći rezultat ove vlade, ona popravlja stanje u Srbiji u različitim segmentima, ali popravlja stanje nabolje, za razliku od mnogih segmenata u prethodnoj Vladi gde sustvari popravljale, ali uglavnom nagore. DSS i Poslanički klub DSS podržaće promene i podržaće rad ove vlade, jer on omogućava da građani Srbije iz dana u dan žive bolje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vlahović, a neka se pripremi narodni poslanik Dušan Proroković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, gospodine predsedniče Vlade, gospodo ministri, kadgod se obavlja rekonstrukcija Vlade, ovo je svojevrsna rekonstrukcija Vlade, mada izazvana prevremenim odlaskom dva ministra, to je prilika da se napravi saldo politike koju je Vlada u prethodnom periodu vodila. Neću ulaziti u druge oblasti, govoriću o ekonomskoj politici Vlade u prethodnih sedam-osam meseci, od marta do danas, i govoriću o rezultatima koje je ta ekonomska politika dala. Naravno, to jeste deo teme, jer izborom novih ministara mi treba da potvrdimo, a radi se o ekonomskim resorima, još jednom da potvrdimo legitimitet Vlade za nastupajući period. Ekonomska politika Vlade, kako smo je mi u DS shvatili, na osnovu jedne strane ekspozea gospodina premijera u momentu kada je Vlada birana i, s druge strane, na osnovu izjava koje je ekonomski tim Vlade davao u periodu neposredno pre i posle formiranja Vlade, bazirala se na sledećem: prvo, na tri ključna instrumenta za realizaciju ekonomske politike - jedan je bio budžet, drugi kreditno-monetarna politika i treći je tzv. sektorska politika, definisane strategije i neposredni projekti po pojedinim sektorima u ekonomskoj sferi Vlade. Ključni ciljevi su bili definisanje uslova koji treba da podstaknu privredni rast, između ostalog promovisanje, tzv. razvojni budžet. O njemu neću govoriti obzirom da smo o njemu prethodnih nekoliko dana, raspravljajući o rebalansu budžeta, imali prilike da kažemo šta mislimo i o politici tzv. razvojnog budžeta. Da bi se ostvario razvoj i podsticanje privrednog rasta, obećano je smanjenje poreskog opterećenja, obećana je povećana zaposlenost i to kroz jeftinije kredite plasirane preko Fonda za razvoj, preko aktivnije uloge Nacionalne službe za zapošljavanje, preko bržeg, efikasnijeg razvoja sektorske Agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća i preduzetništva, preko brže, efikasnije privatizacije u tzv. sektoru malih i srednjih, ali društvenih preduzeća. Naravno, paralelno s tim, obećavana je zaštita nacionalne privrede, obećanje koje se može izreći jednom kovanicom, nama svojstvenom u poslednje vreme, a to je tzv. ekonomski patriotizam, koji bi trebalo da omogući zaštitu, pre svega domaćih vlasnika i s tim u vezi postizanje osnovnih ciljeva koji su prethodno definisani. Pitam sve poslanike - da li je u proteklih osam meseci došlo do smanjenja poreskog opterećenja? Nije. Poresko opterećenje nije smanjeno. Naprotiv, ono je povećano kroz uvećane akcize na akcizne proizvode, mada moram da priznam da je paralelno došlo do smanjenja čitavog niza akciznog opterećenja, ali na proizvode čiji je promet veoma mali i sledstveno tome u maloj meri opterećuje poslovanje domaće privrede, a da je na ključnim akciznim proizvodima došlo do značajnog povećanja akciza. Da li je došlo do smanjenja poreskog opterećenja na zarade ili smanjenja doprinosa na zarade? Naravno da nije, jer prostora za takvo smanjenje nije bilo. Dakle, prvi obećani cilj koji će se postići u neposredno nastupajućem periodu – rasteretiti poreski privredu Srbije – nije ostvaren. Naprotiv, dodatnim zahvatanjem, pre svega kroz povećanje akciza, došlo je do dodatnog poreskog opterećenja koje je jednako pogodilo i privredu i stanovništvo. Kakav smo budžet dobili u martu? Tačno je, on je po svim svojim performansama bio razvojni, s tom razlikom što je bio nerealan, nerealno postavljen i što je bio papir koji je trebalo da bude podaren kao ovaploćenje predizbornih obećanja iz decembra prošle godine, bez ikakve namere da se taj budžet zapravo u međuvremenu i realizuje. Kao posledica svega toga imali smo do juče raspravu o rebalansu budžeta koji, ne da nije razvojni, nego je socijalni i koji spasava makroekonomsku stabilnost u zemlji. Dakle, nismo sprovodili razvojnu politiku kroz tzv. primenu instrumenata budžetske politike, nego obrnuto, budžetska politika je dodatno ušila nivo privredne aktivnosti. Što se zaštite domaće privrede tiče, kao što je jedan od prethodnika rekao, domaća privreda se prepušta oštroj konkurenciji i ne bih želeo da se shvati da sam protiv liberalizacije kao načina da se postigne ubrzano restrukturiranje privrede, ali postavljaju se prepreke tamo gde su nam one najmanje potrebne. Svi vrlo dobro znamo da bez investicija nema novih radnih mesta, a domaći investicioni potencijal je veoma ograničen. Postavljanjem prepreka za inostrane investicije mi smo, faktički, umanjili potencijal investicioni, koji je trebalo da završi u našoj zemlji i da na taj način stvorimo nove generatore rasta. Moram da priznam da je upravo ovakva nekonzistentna budžetska politika izazvala dodatnu restriktivnu kreditno-monetarnu politiku koja se desila u junu i julu ove godine, čime je dodatno umanjen kreditni potencijal u domaćem bankarskom sistemu i čime je dodatno smanjena šansa srpske privrede da dođe do trajnog oporavka. Ne bih se mnogo dičio rastom bruto društvenog proizvoda koji je ostvaren u prethodnom periodu iz razloga što su izvori tog rasta ograničeni. S jedne strane, izvor rasta u poljoprivredi je izuzetno dobra godina zbog izuzetno dobrih klimatskih uslova. S druge strane, izvor rasta u industrijskoj proizvodnji jeste prethodna uspešna privatizacija i taj izvor je ograničen. Izvori rasta se iscrpljuju završetkom oktobra i, kao što mnogi ekonomisti predviđaju i pridružujem im se, od novembra treba očekivati pad obima industrijske proizvodnje, upravo zbog toga što se ekonomska politika Vlade, čak i pre vremena oglušila o te potencijalne pokazatelje koji su pozitivni u proteklih šest ili sedam meseci. To nije nešto za šta možemo tvrditi, a to je dokazano, da je zaslužna Vlada Republike Srbije od marta, nego je rezultat ili zasluga drugih ili dobrih povoljnih okolnosti na osnovu kojih je ovaj rast ostvaren. Svi drugi pokazatelji su izuzetno loši. Ponoviću više zbog javnosti, a manje zbog vas, trgovinski deficit uvećan za 50%, za 4,2 milijarde u ovoj godini biće više od 6,3 milijarde. Platno-bilansni deficit ili deficit tekućih plaćanja takođe je uvećan za 50%. Dve milijarde dolara je iznosio u prošloj godini, a u ovoj godini platno-bilansni deficit iznosiće tri milijarde dolara. Obim direktnih stranih investicija do osmog meseca svega 380 miliona dolara, a od toga 70% plaćanja iz prethodnog perioda. Ne želim ni da poredim sa obimom direktnih stranih investicija koji je ostvaren u prethodnoj godini, ali ova računica govori da ćemo u ovoj godini biti plasirani na poslednjem mestu, upoređujući Srbiju sa svim zemljama u regionu. S obzirom da će Crna Gora završiti privatizaciju Telekoma do kraja godine i privatizaciju KAP-a, bojim se da će i Crna Gora imati veći obim direktnih stranih investicija u poređenju sa Srbijom. Zaista ćemo biti na poslednjem mestu, a što najbolje govori o atraktivnosti ambijenta za ulaganja. Dok na jednoj strani imamo hrabre izjave, a koje potpuno razumem, jer Vlada mora da šalje pozitivnu poruku, ali problem je što ne radi pozitivna činjenja da bi ta poruka bila iskrena i istinita. Na jednoj strani imamo poruku investitorima da nikada stabilniji ambijent nije bio, a na drugoj strani imamo prost protest saveta stranih investitora koji kažu, državo, prestani da se mešaš u izgradnju privatnog sektora, jer na taj način dodatno podižete rizik i mi nemamo nameru da ulažemo u Srbiju ukoliko se takva politika nastavi. To je samo jedan od elemenata nekonzistentnosti, s jedne strane, između obećanja i, s druge strane, između onoga što se realizuje; s jedne strane, između poruka investitorima i, s druge strane, činjenja svesno ili nesvesno da ti investitori nikada ne dođu u Srbiju. Šta se dešava sa zaposlenošću? Zaposlenost pada po stopi od -2,4%. Vrlo dobro se sećamo obećanja da će biti osnovana agencija za osiguranje stambenih kredita, da će Garancijski fond snažno sa svojom aktivnošću eksplodirati u periodu posle marta ove godine. Da će Fond za razvoj biti rekapitaliziran, dodatno izdvojena sredstva iz budžeta da bi se finansirao razvoj male i srednje privrede. Želeo bih da čujem koliko je garancija Garancijski fond izdao u periodu od marta do danas. Kao što bi bilo dobro čuti, koliko je stambenih kredita Agencija za osiguranje stambenih kredita do danas osigurala. Bilo bi dobro čuti koji nivo sredstava je iz budžeta odvojen ka Fondu za razvoj za rekapitalizaciju, da bi se na taj način podstakao razvoj privatnog sektora. Umesto izdvajanja dolazi do smanjenja. Podsetiću vas da je prošle godine to izvršenje iznosilo milijardu dinara, a u ovoj godini imaćete manje od 800 miliona dinara. Imali ste plan milijardu i 200, a u ovoj seči rebalansom i Fond za razvoj je ostao uskraćen za svojih 400 miliona dinara. Dakle, to još jednom govori o nekonzistentnosti između onoga što se obećava, između dobrih namera, pretpostavljam, Vlade Republike Srbije, i onoga što se radi. Imamo situaciju u kojoj su mnogi zakoni doneti i to je tačno. DS je za te zakone glasao. Podsetiću vas, ovo je više sportskije priznati i reći da je najveći deo ekonomskih zakona upravo pripremljen u prethodnom periodu od strane prethodne Vlade; oni navedeni zakoni o stečaju, o agenciji za privredne registre, o registraciji privrednih subjekata, kao i nacrt zakona o trgovačkim društvima. Moje pitanje glasi, tu se potpuno slažem sa konstatacijom da nema stabilnosti bez zakona, a nema operacionalizacije zakona bez institucija, šta je urađeno na osnivanju agencije za privredne registre? Šta je urađeno na osnivanju agencije za licenciranje stečajnih upravitelja? Šta se radi na edukaciji sudija za primenu novog stečajnog zakona, čime, naravno, ne prozivam ministra pravde, a s obzirom da je to posao ministra za privredu. Postavljam pitanje, šta se dešava sa osnivanjem drugih institucija koje su morale da operacionalizuju zakone. Obrnuto, imaćemo zakone kao mrtvo slovo na papiru. Pri tom, opasnost da bude još veća, zakonom smo suspendovali stari način registracije privrednih subjekata, a od 1. februara novi treba da bude primenjen, pa ako nema institucije, nema primene i onda ćemo imati veliki problem. Na vreme vas upozoravam, s obzirom da vidim da je kako-tako skrpljena skupštinska većina, da ćete taj problem imati u februaru i da taj posao mora izuzetno ozbiljno da se shvati, da bi iza toga mogli da imamo nesmetanu registraciju privrednih subjekata; obrnuto, ili će sve stati ili se neće znati ko učestvuje na tržištu u našoj zemlji. Isto važi i za agenciju za licenciranje stečajnih upravitelja, kao što isto važi za izmene i dopune Zakona o finansijskim tržištima i hartijama od vrednosti. Očigledan je sukob između zakona, a za šta je delimično odgovoran deo Vlade koji je sedeo u ondašnjoj Saveznoj vladi, o finansijskim tržištima i hartijama od vrednosti, donet godinu i po dana posle Zakona o akcijskom fondu, i Zakona o akcijskom fondu koji ne omogućuje Akcijskom fondu da prodaje akcije. A ne možete tu neusklađenost ispraviti zaključkom vlade, uredbom, odlukom. Vi bar znate da se odlukama, zaključkom, uredbom ne može suspendovati štetna zakonska norma ili kontradiktorna zakonska norma koja se nalazi u ovim zakonima. Čudi me da to nije bio prioritet Vlade na početku njenog mandata, jer tu se krije ogroman rezervoar potencijalnog realnog pokrića budžetskog deficita. Zbog toga danas imamo aferu "Knjaz". Imamo aferu, jer se mnogi investitori pitaju da li je prodaja i ukrupnjenje paketa urađeno u skladu sa zakonom, jer kada tumačite Zakon o akcijskom fondu, dolazite do jednog stanovišta, a kada tumačite Zakon o finansijskim tržištima, do drugog stanovišta. Tu se mora poštovati, nažalost, Zakon o finansijskim tržištima, koji u mnogo čemu tera državu da obavi ovakvu akciju. Zašto taj zakon nije došao na dnevni red u aprilu i imali ste ga pripremljenog, kao i mnoge druge koje je ova skupština nasledila iz prethodnog saziva, od prethodne vlade, i time biste sebi stvorili mogućnost da prihod od privatizacije podignete za najmanje osam milijardi dinara prostom prodajom paketa akcija koje se nalaze u Akcijskom fondu. Možda je to bila namera, da se te akcije ne prodaju i da se na neki drugi način obavi dodatna privatizacija. Ne želim da sumnjam u namere, ali ako u narednom periodu taj zakon ne budete podneli Skupštini, DS će to učiniti umesto vas. Pokrenuće inicijativu, jer je jako važno da Akcijski fond ne bude izigran od privatnih investitora na finansijskom tržištu. Zapanjujuće deluju izjave pojedinih ministara Vlade koji napadaju nezavisnost pojedinih finansijskih institucija. Dok se u ovoj zemlji ne bude shvatilo da su Komisija za hartije od vrednosti i Centralni registar isto što i sud u pogledu nezavisnosti, u pogledu samostalnosti u poslovanju, u pogledu osetljivosti na pritiske koji dolaze sa bilo koje strane, mi nećemo imati stabilan makroekonomski ambijent. Dok god se ne pošalje jasna poruka da i država nekada može da izgubi, ali tako što ne ugrožava nezavisnost ključnih finansijskih institucija, mi nećemo imati stabilnost i nećemo imati strane investicije, a bogami neće biti ni domaćih investicija. Dakle, to su sve, uslovno da kažem, crtice koje smo u Demokratskoj stranci uspeli da skupimo, s obzirom da smo tek danas obavešteni da će ova sednica biti na dnevnom redu, koje dovoljno govore o tome kakva se ekonomska politika vodila u prethodnih sedam meseci. Šta se dešava sa sektorskim politikama? Da li danas iko iz Vlade može da izađe i da kaže - da, mi imamo razvojni sektorski agrarni budžet, da, mi imamo razvojni sektorski budžet u Ministarstvu za kapitalne investicije, posle smanjenja od tri milijarde dinara u Ministarstvu za kapitalne investicije, posle smanjenja od 1,7 milijardi u Ministarstvu poljoprivrede. Da li danas neko može da kaže - da, mi ćemo nastaviti sa politikom subvencioniranja preduzeća i to ćemo još intenzivnije u narednom periodu raditi, kao što je bio slučaj iz obećanja datog u momentu kada se ova vlada formirala. Ne može zbog toga što jednostavno neka populistička obećanja – za koja vas ne krivim, za koja se cena plaća na izborima, a cena se plaća i mnogo pre toga, jer se vrlo brzo prepozna da nešto što je obećano ne može da bude konvertovano u realnost –ne mogu da budu transformisana u aktivne elemente ekonomske politike. Šta je sa pojedinačnim projektima? Ovde je jedan od mojih kolega pomenuo restrukturiranje javnih preduzeća. Nisam siguran da je tu urađen značajan napredak. Čak bih rekao da je tu napravljen korak unazad kada je u pitanju restrukturiranje Elektroprivrede Srbije, jer je samo zahvaljujući štrajku koji se desio u rudarskim kopovima deo tih rudarskih kopova nazad vraćen u sistem Elektroprivrede. Da li je to bila politika? Nije vraćen, izvinjavam se, nego je odložen početak njihovog izdvajanja. Da li je to bila politika rada, ekonomska politika koja je definisana u martu ove godine? Taj mnogo puta pominjani Zakon o energetici je takođe nešto što je ostavljeno u nasleđe od prethodne vlade, ali moram da priznam da su neki članovi iz ondašnje opozicije, a nekada pozicije, učestvovali u izradi tog zakona. Ako već imamo Zakon o energetici, zašto još uvek nemamo izabranog, od strane Skupštine, direktora NIS-a? Njega Skupština bira po zakonu. Četiri meseca imamo Zakon o energetici, a još uvek nemamo predlog da se izvrši stabilizacija jednog od najvažnijih javnih preduzeća. Ostavite vi to kako je bio izabran direktor ili vršilac dužnosti direktora u prethodnom periodu. Nismo imali zakon o energetici, čekali smo da ga donesemo i platili smo cenu u decembru. To više nije tema. Tema jeste sprovođenje ekonomske politike ove vlade. Šta je urađeno na restrukturiranju ŽTP-a? Šta je urađeno na restrukturiranju drugih javnih preduzeća? Zašto stoji investicija aerodrom? Šta se dešava sa restrukturiranjem JAT-a? Zašto se populistička obećanja daju kada god deset ljudi prepreči svaki sokak u svakom mestu i obećava se da će se šakom i kapom sipati iz državnog budžeta, u kome para nema? To je suština našeg negativnog stava prema ekonomskoj politici i kad god neko govori o tome kada će biti novi izbori i ko je odlučujući faktor u izazivanju tih novih izbora, sugerišem da se pitanje postavi obrnuto. Podsećam, ovo je tranziciona Vlada. Tranziciona vlada ima misiju koja je mnogo veća od misija i ciljeva vlada u normalnim i razvijenim zemljama. Tranziciona vlada u ekonomskoj sferi ima zadatak da smanji javnu i ličnu potrošnju, a ne investicionu potrošnju, što se čini rebalansom budžeta. Tranziciona vlada ima zadatak da da punu i snažnu podršku razvoju privatnog sektora, a ne da demagoškim i politikantskim obećanjima u predizbornim kampanjama upravo taj isti privatni sektor zaustavlja u svom razvoju. Tranziciona vlada ima zadatak da uđe oštro i beskompromisno, bez velikih populističkih obećanja sindikatima, u restrukturiranje javnih preduzeća, da smanji sve lične troškove koji se nalaze u budžetu, ne bi li se na taj način postigao prostor da dođe do poreskog rasterećenja. I te kako smo to radili i zato smo, između ostalog, platili cenu u decembru na izborima i ostali bez vlasti. Tranziciona vlada ima zadatak da stvara, ne samo da donosi zakone, i kada smo već kod zakona, 180 zakona je doneto od 2001. do 2003. godine, a posle toga Skupština nije ni raspravljala o tim zakonima, i ostalo je još najmanje 40 zakona u pripremi. Tranziciona vlada ima zadatak da gradi nove institucije, koje će značiti institucionalnu podršku za nastavak procesa restrukturiranja. Ako ova vlada ima snage, i krajnje dobronamerno to kažem ako ima snage, da sve ovo što je pobrojano uradi u ekonomskoj sferi, ako ima snage da krupne političke i teške odluke, koje vuku veliku političku odgovornost, donese, onda vredi razgovarati o budućnosti i nastavku rada. Ako nema, s obzirom da se radi o tranzicionoj vladi, onda, verujte mi, i ova i svaka druga koja se bude ponašala na taj način samo će trošiti vreme, a vreme je nažalost naš resurs koga najmanje imamo.
Replika, ministar Naumov.
Zahvaljujem mom cenjenom prethodniku što je spomenuo energetiku i restrukturiranje, jer mi time daje priliku da vam se obratim i ispravim možda neke netačnosti, koje su se u poslednje vreme inače pojavile oko Zakona o energetici, a koje mogu da budu proizvod ili neznanja, a sumnjam da su namerno učinjene. Zakon o energetici, koji je donet kao jedan ključni sistemski zakon, moderan zakon, nema sličnosti u tom pogledu sa zakonom koji je nama ostavljen u nasleđe, kako kaže gospodin Vlahović. On se suštinski razlikuje upravo u svega nekoliko stvari suštinskih zbog kojih i onaj prethodni nije mogao da bude usvojen, koji je izazvao štrajkove, zbog koga su se bunili sindikati itd. Po formi zakon je zakon, on je čak po formi sličan slovenačkom zakonu, jer je od ranije uzeta forma. Bitna je suština, kako se vodi politika razvoja, ko donosi strategiju razvoja, na kojim se osnovama vrši organizacija energetskog sektora pojedinačnog i kako se pledira da bude organizacija samih energetskih subjekata, uz još jednu vrlo važnu primedbu, uz uvođenje novih institucija, koje kod nas do sada nisu bile, kao što su regulatorna agencija, operator sistema i tržišta. Ovde imamo potpuno ili bitno promenjenu ulogu pojedinih entiteta u energetskim sektorima. Znači, on po liku spolja izgleda slično, dakle, što se tiče glave i ostalog, ali po suštini je različito. Čuo sam da je i na nekoj TV emisiji bilo priče oko toga, ali to zaista nije taj isti zakon. Tu jeste razlika. Druga vrlo bitna stvar, mi smo u ranijem periodu i kao vlada u senci stalno govorili o reorganizaciji i restrukturiranju tih velikih kompanija zasnovanih na zakonu. On je sada donet, i tek sada počinje i u toku je restrukturiranje i elektroprivrede i naftne privrede. Dakle, upravo ono što do sada nije bilo. Bilo je samo bombastičnih najava, bez ijednog programa, bez ijednog dokumenta koji je vodio restrukturiranju, da se to obavlja u tim i tim fazama, na bazi takvih i takvih analiza, nego se samo donosilo ovako populistički, otpustićemo, smanjićemo 5.000 ljudi, daćemo 10.000 ljudi. Mi te termine ne koristimo, a upravo se smanjuje broj zaposlenih, na način gde nam podršku daje i Svetska banka, kada dolazi i kontroliše te naše dokumente i rezultate, i ove druge institucije sa kojima sarađujemo. Konačno, mi smo završili nacrt strategije energetike, energetskog razvoja Srbije do 2015. godine, već su počele prezentacije i 29. će biti još u Privrednoj komori, potom dolazi na Vladu i onda ovde. To je nešto što je vrlo kapitalno i bitno. To omogućava sada dalje da se ceo energetski sektor restrukturiše. Ono što je bitno, hoću da kažem, kod nas se vrši, to je reorganizacija i naftne industrije, odnosno energetskog sektora, što se radi na mnogo primereniji način, vrlo prihvaćen od strane zaposlenih u elektroprivredi, a sada se izdvajaju ove delatnosti na tih i miran način, nema nekih najava. Bilo je reči i od gospodina Petrovića, gde se kaže da je modernizacija stala. Hoću da kažem jednu lepu vest, vi znate da se elektroprivreda i ceo sistem uključio u evropsku interkonekciju, što nije slučajno niti je tako lako bilo postići. Ali ono što je mnogo bitnije, mi ćemo do kraja godine formirati, zajedno sa ostalim zemljama ovog regiona jugoistočne Evrope, energetsku zajednicu koja će omogućiti priključenje celog regiona energetskom tržištu gasa, dakle tržištu Evropske unije, a to je prvi korak ili jedino potrebno pa da se smatra da smo mi postali deo Evropske unije, što se tiče ovog dela elektroenergetike. Dakle, da li ćemo se mi priključiti Evropskoj uniji 2012. godine ili 2007. godine, kao što je bilo najavljeno, mi uglavnom sa stanovišta elektroenergetike smo obavili posao ove godine i smatra se da nikakve više dodatne zahteve neće pred nas postaviti u vezi sa priključenjem Evropskoj uniji.
Reč ima narodni poslanik Dušan Proroković, a neka se pripremi narodni poslanik Milorad Mirčić.
Poštovani narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade Republike Srbije, pozivam vas da glasanjem za rekonstrukciju Vlade Republike Srbije podržite Vladu Republike Srbije i podržite politiku koju ta vlada sprovodi. Politika koja se vodila u prethodnih osam meseci od strane vladajuće većine ukratko se može opisati kao politika pravljenja institucija, zato što u martu, kada je aktuelna politička i skupštinska većina formirana, institucije nisu postojale. Postojale su razvaline, njih je trebalo popraviti, upravo tako, a u ovom parlamentu se nije znalo koliko je bilo poslanika, broj je varirao između 240 i 310 poslanika, u zavisnosti od toga da li je brojala bivša predsednica Skupštine ili neke stranačke centrale. Srbija nije imala predsednika države, imala je Natašu Mićić u v.d. stanju, a te razvaline su ostale i u ekonomskom i u privrednom sektoru. Podsetiću vas, u maju u ovoj skupštini, dakle, trebalo je da donesemo izmene i dopune jednog zakona, pa se jedna velika multinacionalna kompanija pobunila zato što je jedan bivši ministar usmeno obećao da izmena i dopuna tog zakona neće biti do 2006. godine. Takođe, kada smo raspravljali o rebalansu budžeta, videli smo da je bivša ministarka saobraćaja, gospođa Marija Rašeta-Vukosavljević potpisivala neke menice na četiri, pet milijardi dinara, da se to nije nigde evidentiralo, da se u stručnim službama Vlade Republike Srbije nije prikazivalo, pa sada i zbog toga, između ostalog, imamo i makroekonomsku nestabilnost, imamo i probleme sa budžetskim sredstvima. Pravljenje institucija svakako da vodi opštoj stabilizaciji prilika i opšta stabilizacija prilika i pravljenje institucija podrazumevaju da većina konsultuje manjinu. Dakle, da većina ponudi manjini da učestvuje u procesu donošenja odluka. Podsetiću vas da je plan za Kosovo i Metohiju usvojen jednoglasno, čini mi se jedna od retkih odluka koja je od početka višepartijskog sistema u Srbiji, od 1990. godine do danas, usvojena jednoglasno. Takođe, vladajuća većina je izrazila spremnost da konsultuje i uvaži sve sugestije opozicije kada se govori o definisanju i rešenjima novog Ustava Republike Srbije. Vladajuća većina ovo radi iz jednog prostog razloga, zato što nam je potreban kontinuitet državne politike. Nije bitno ko će biti na vlasti 2010. ili 2012. godine kada će se razgovarati o konačnom ulasku Srbije u Evropsku uniju, bitno je da već sledeće godine ili najkasnije sredinom 2006. godine definišemo našu jedinstvenu državnu politiku koja će se ticati pregovora sa Evropskom unijom, ispunjenja evropskih standarda, i ma ko bio na vlasti 2010. ili 2011. godine tu politiku će svakako poštovati, jer će glasovi poslanika koji su za to glasali u Skupštini i tu vlast obavezivati. Kada sam već kod Evropske unije, moram da kažem da ono što nije urađeno od januara 2001. godine urađeno je sada, počinje se sa pisanjem studije o izvodljivosti i kraj je pozitivan signal koji je Srbija dobila da može biti primljena u punopravno članstvo već 2012. godine. Kažem, već 2012. godine, jer podsetiću, Rumunija i Bugarska izrazile su svoje opredeljenje još 1992. godine da postanu članice Evropske unije. Trebalo im je punih 16 godina da stignu do tog cilja, a nama će biti potrebno nešto manje, duplo manje, biće nam potrebno osam godina, za razliku od dve spomenute države. Godina 2012. jeste ostvariv cilj i zbog nekih rezultata koje je postigla prethodna vlada, ali i zbog mnogih rezultata koje je postigla aktuelna vlada. Podsetiću vas na aranžman sa MMF-om, aranžman sa otpisivanjem dugova prema Londonskom i Pariskom klubu, aranžman sa Ruskom Federacijom i Kinom, a sve je vezano za otpisivanje dugova, kao i niz pojedinačnih primera: rešavanje duga Rudarsko-topioničarskog basena Bor prema korporaciji Dajmler-Krajsler, rešavanje duga "Zastave" iz Kragujevca prema firmi "Fijat". Navodim sve ove primere zato što se radi o dugovima. Država je iz nekog prethodnog perioda ostala prezadužena. Kada su ovoliki dugovi nagomilani, teško je govoriti o grinfild investicijama, teško je govoriti o direktnim investicijama. Ova vlada sada stvara uslove za otpisivanje dugova, rasterećuje našu privredu tog velikog balasta, velikog tereta, i na takav način stvara uslove za dalji razvoj i privrednog, i ekonomskog, i socijalnog sistema. Dokaz toga jeste i dolazak najveće italijanske delegacije, privredne delegacije, od 1945. godine do danas. Dokaz da se krenulo u drugu fazu, fazu razvoja, jeste i uredba sa kojom je Slovenija počela svoju ekonomsku tranziciju. To je Uredba o proizvodnoj kooperaciji. Vladu treba podržati i zbog toga što smo u DSS-u duboko ubeđeni da je bitnije gde idemo, nego koliko brzo idemo. Plašim se da smo trčeći prethodnih godina promašili neke putokaze, ušli u jendek. Bilo je potrebno vremena da se vratimo na put koji nas vodi ka Briselu i čini mi se da smo to za svega osam meseci uspeli. Duboko sam ubeđen da sada idemo pravim putem, duboko sam ubeđen da se Srbija u ovom trenutku nalazi tamo gde je Slovačka bila 1997. godine i duboko sam ubeđen da će se efekti rada vladajuće većine ubrzo videti u svim segmentima društva, onako kako je bilo i u Slovačkoj već 1999. i 2000. godine. Kažem ubrzo, a ne sada, jer država se ne pravi preko noći, a još teže je praviti državu kada je okruženje u kojem se nalazimo i te kako nezavidno. Srbija će se u 2005. i 2006. godini naći u situaciji mnogo težoj nego danas. Srbiji u 2005. godini će se otvoriti pitanje konačnog statusa Kosova i Metohije. Krajem 2005. ili početkom 2006. godine otvoriće se pitanje konačnog očuvanja državne zajednice. Svedoci smo da se danas otvara pitanje revizije Parisko-Dejtonskog mirovnog sporazuma. U našem neposrednom okruženju prilike se sve više usložnjavaju, a sve manje rešavaju. Pomenuću samo pitanje Republike Makedonije i potencijalne eskalacije političke nestabilnosti tamo. Sve to vodi ka usložnjavanju i političkih prilika u Srbiji. Srbija te probleme može da reši samo sa mnogo strpljenja i jedinstvenim stavovima, koje će definisati i podržati što je moguće brojnija većina u ovom parlamentu. Zato što takva većina u ovom parlamentu obezbeđuje nešto što se zove nacionalni konsenzus i politika državnog kontinuteta. Mislim da je Srbija sa ovom vladom i ovom vladajućom većinom konačno počela da vodi politiku državnog kontinuiteta i u ime DSS-a želim da istaknem da svako ko hoće da učestvuje u ovom projektu jeste dobrodošao. Hvala vam.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a neka se pripremi narodni poslanik Đorđe Mamula.
Dame i gospodo narodni poslanici, u prilici smo da iskoristimo situaciju, kada predsednik Vlade vrši personalne promene u Vladi, da raspravljamo o periodu koji je iza ove Vlade, periodu od osam meseci i to dovoljno govori koliko ova vlada želi i koliko je voljna da svoj rad, svoj program i sve ono što je uradila u proteklom periodu redovno predočava ovom parlamentu. Na početku, kao i svaka vlada, održavajući tradiciju i ova vlada je govorila da će uvek kada se ukaže potreba za preispitivanjem njenog rada ona rado izlaziti pred ovaj parlament, ali evo to je tako u poslednjih nekoliko godina ili tačnije rečeno 2000. godine, od kada je došla ta velika, iznenadna i prekomerna demokratija u Srbiji. Nikada Vlada nije voljna pred parlamentom, pred javnošću da polaže račune. Činjenica je da su u ovoj raspravi navedena tri osnovna segmenta u radu Vlade, a prvi je stabilnost Srbije. Srbija je stabilna onoliko koliko je, istine radi, uspešna Vlada u svom radu. Uspešnost Vlade i te kako diktira, uslovljava sastav te Vlade. Svedoci smo da je nakon parlamentarnih izbora, suprotno volji većine građana, formirana ova tzv. koaliciona vlada. To ne bi bilo ništa čudno ni neobično, da samo formiranje i način formiranja Vlade u startu nije opteretio ne samo rad ove vlade, nego političku situaciju u Srbiji. Ova vlada je prinudno, iznuđeno formirana ovako i ovu vladu sačinjavaju stranke podeljene po sektorima unutar Vlade. I to je diskreciono pravo mandatara, odnosno članova Vlade da dele Vladu po sektorima, po resorima, ali ovo je nešto što se nakon osam meseci pokazalo kao dosta neuspešno. Mi smo svedoci da u Vladi postoje jasno definisani, isprofilisani sektori koji pripadaju samo jednoj političkoj partiji. Tako je taj tzv. ekonomski sektor pripao ekspertskoj grupi, koja je posle osam meseci ipak uspela u nečemu, što je na neki način veliki minus mandatara, odnosno predsednika Vlade, što je dozvolio da se "ekonomske reforme" stave ispred reformi koje su podrazumevale detaljno, temeljno preuređenje zakona ove države. I svedoci smo da iz takve jedne nametnute ideje Srbija je upala u još veću ekonomsku krizu. Srbija je odavno u ekonomskoj krizi i to treba javno reći. To je od nekih tamo 70-ih godina. Uvek se kao reper, kao godina polazna uzima 90-ta, ne iz realnih razloga, nego iz političkih, i nemamo mi ništa protiv, ali onda moramo da priznamo da se 2000. godine u Srbiji desila ekonomska katastrofa. Oni koji su prouzrokovali ekonomsku katastrofu sada jednim delom, manjim, sede u opozicionim, uslovno rečeno, klupama i iznose sa ove govornice, prosto čovek ne može da poveruje kako su naknadno stekli pamet oni koji su rasprodali sve što se prodati moglo u Srbiji, oni koji su upropastili poslednju šansu da se ova Srbija koliko toliko ekonomski oporavi. Oni koji su na osnovu fiktivnih kredita u komercijalnim bankama kupovali "Soju protein", pa kada Narodna banka kao centralna monetarna institucija poništi takvu odluku oni se brzo dosete, tu istu imovinu založe kod svojih prijateljskih banaka; i šta se desilo; desilo se da su za bagatelu kupili tu firmu, i te kako značajnu i visokoproduktivnu i visokoprofitnu firmu. A onda, nakon naknadno stečene pameti, kao saučesnici iz opozicionih klupa nama svima prodaju pamet i Srbiji objašnjavaju kako oni, eto, da im je ova pamet, ali ono vreme, možda bi dublje zaglavili u ekonomsku krizu ovu Srbiju. Mi smo iz SRS-a na samom početku upozorili u kakvu krizu, ekonomsku i političku, ulazi Srbija, samim ovakvim načinom formiranja Vlade. Ova kriza se produbljuje. Svedoci smo činjenice da je nakon lokalnih i pokrajinskih izbora narod dao svoju ocenu šta misli i onim strankama koje sačinjavaju koalicionu Vladu, a i o svim političkim akterima na političkoj sceni Srbije. To je najrealnija ocena. Da li neko ima veći ili manji broj glasova, prvenstveno to je zasluga njegovog rada, njegovog delovanja, njegove aktivnosti na političkoj sceni Srbije, pa i ovi što sada sa govornice kukuriču da su postigli uspeh, da vam ne pomogoše ovi iz Vlade, ne bi ni prvi krug prošli, nego ste odmah počeli da vapite za pomoći, pa i sad u drugom krugu, ponovljenim u izborima u Novom Sadu, molite i kumite iste koalicione partnere iz sadašnje Vlade da vam pomognu. Kada ste tako hrabri, izađite sami na crtu, a ova vlada će proći onako kako je narod oceni.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula, a neka se pripremi narodni poslanik Milovan Marković.
Predlog gospodina predsednika Vlade, doktora Koštunice, tokom dosadašnje rasprave nije ničim osporen. Bilo je reči o tome da nema ličnih primedbi, a nijednu stručnu nisam čuo. Prema tome, iz ovog zaključujem da postoji raspoloženje da se predlog prihvati. Kada je reč o gospodinu Bubalu, moram da kažem da sam imao priliku da u periodu od 13. do 18. juna ove godine budem u Saveznoj Republici Nemačkoj i da razgovaram sa čelnicima ministarstva trgovine, spoljne trgovine, industrije i privredne komore. Svi od reda su rekli samo reči pohvale o gospodinu Bubalu. U prvih nekoliko minuta odmah su ga pomenuli, bez ikakvih posebnih prisećanja, i rekli da je on pravi čovek za komunikaciju i privredne odnose sa Nemačkom. Dakle, to su čelnici nemačke vlade, a nemačka vlada je parametar i u svetu i u Evropi. Što se tiče gospodina Vuksanovića, on je doktor književnosti, bio je profesor u srednjoj školi. Mislim da nema nikakvih ozbiljnih primedbi na to da bi on mogao da bude ministar prosvete. Ako se prisetim ko je sve sedeo na fotelji Dositeja Obradovića u Srbiji i bio ministar prosvete, mislim da ne postoji nijedan stručni argument, za sada, koji bi osporio gospodina Vuksanovića. Isto mislim i za profesora Pravnog fakulteta, gospodina Parivodića. Međutim, ovde je bilo nekih reči, ne samo o predlozima nego i povodom predloga, pa i o Vladi, pa bih zbog nekih reči koje zaslužuju osvrt bio slobodan da i sam kažem svoju ocenu. Naime, bilo je poređenja između ove vlade i prethodne. Moram da vam kažem da se, nadam se, sećate da je prethodna vlada Zorana Živkovića onako "reformski" htela da pošalje hiljadu vojnika u Avganistan. Računalo se da bi to moglo da poboljša budžet ili ne znam šta, ali to je bila vlada koja je onako "reformski" htela da vrati smrtnu kaznu u naše zakonodavstvo, privremeno, ali sa povratnim dejstvom, dok se ne likvidiraju oni koje treba likvidirati. Predlagač je bio doktor prava, dr Batić, šef obrenovačke Demohrišćanske stranke. Kada je reč o ekonomskim slobodama, podsetio bih vas da je Heritač fondacija 2002. godine ocenila da smo po ekonomskim slobodama na 146. mestu. Iza nas su tada bili: Iran, Irak, Severna Koreja, Sudan i Kuba. Do 2003. godine bili smo na rang listi po broju poreza u vrhu Evrope. Ujedno, želeo bih da vas podsetim da je "sabljaška" vlada Zorana Živkovića bila vlada koja je neograničeno raspolagala životom, slobodom i imanjem građana. To je bila vlada koja je ovde zavela policijsku državu i koja je imala u svom rezultatu 11 hiljada pohapšenih, preko tri hiljade pritvorenih, dvojicu ubijenih. Državnoj bezbednosti su ukinuta sva ustavna ograničenja u pogledu prisluškivanja razgovora, ukinuto je pravo na štrajk, ukinuto je pravo na advokata za one koji su u vanrednom stanju ugrožavali bezbednost građana i države. Podsećam vas da generalu Mihailoviću ovde nije ukinuto pravo na advokata, da Stepincu nije ukinuto pravo na advokata, da Musolini nije ukinuo pravo na advokata, da je Hitler omogućio Georgi Dimitrovu da ima advokata. Stoga se pitam ko iz demokratskog bloka stoji iza ove politike, jer mi se čini da nije bilo jasne distance. Sa druge strane, podsetio bih vas, kada je reč o ekonomskom programu prošle vlade, da je u "Los Anđeles tajmsu" bilo napisano da većina ministara u prošloj vladi deluju kao da su došli za Zapada, ali da govore kao da su došli iz Moskve šezdesetih godina. Gospodine Vlahoviću, vi ste bili u toj vladi i zato bi bilo ukusno da vi nemate primedbi.
Reč ima narodni poslanik Milovan Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovani predsedavajući, poštovani predsedniče Vlade, poštovani ministri i kolege narodni poslanici, poslanička grupa DS – Boris Tadić neće glasati za predloženo imenovanje ministara u Vladi Republike Srbije, na predlog predsednika Vlade, ne zbog učinjenih personalnih predloga, nego, pre svega, zbog toga što nije saglasna sa politikom koju je Vlada vodila u prethodnom periodu. To je rečeno više puta i za to ima puno argumenata i obrazloženja. Kada je formirana ova vlada, imali smo ne samo primedbe na predložena personalna rešenja, nego i na koncept sa kojim je vlada izašla i predstavila svoj program, dala obećanja, imala jedan populistički pristup u tom momentu, pokazala to kroz projekat zakona o budžetu koji je podnet na usvajanje ovoj skupštini i dokazala to rebalansom budžeta, koji je danas usvojen istom tom skupštinskom većinom. Dakle, posle ovog iskustva od sedam, osam meseci, sasvim je jasno da je ovo bila neuspešna vlada, koja je u početku svog mandata davala obećanja, davala nagoveštaje da ćemo imati jedan razvojni koncept, da ćemo u Srbiji imati jedan kvalitetan ekonomski program i ekonomski napredak. Sada govorimo sasvim drugačije. Sada se iz poruka Vlade i predsednika Vlade da zaključiti koja su obrazloženja za nešto što se nije dogodilo u realizaciji projekta Vlade koji smo imali kada je Vlada preuzimala odgovornost za vođenje ekonomske politike i ove države. Ovde je izrečena konstatacija da je zaista bilo puno teškoća što nije bilo ministra za privredu. Da li je Vlada voljom skupštinske većine ili, još gore, voljom opozicije u ovom parlamentu ostala bez ministra privrede, odnosno imala mesecima upražnjeno mesto u ovom najvažnijem resoru u svojoj vladi. Upozoravali smo i tada da je učinjeni personalni predlog nedovoljno kvalitetan, ali nije bilo razumevanja, kao da nije ni bilo važno da li će Vlada imati ministra za privredu. Kada je ministar za privredu raspoređen na drugo mesto, posle neuspelog pokušaja i kandidovanja za predsednika Republike Srbije, kada se videlo da Vlada nema podršku u narodu, kada je ministar otišao na novu dužnost, prosto se nije požurivalo sa popunjavanjem tog mnogo važnog resora u Vladi Republike Srbije. To da je Vlada vrlo brzo, zahvaljujući svom populističkom i demagoškom pristupu, izgubila poverenje građana, pokazalo se najpre na predsedničkim izborima, rezultatom zajedničkog kandidata vladajuće većine. To se pokazalo na lokalnim izborima i još će se očiglednije pokazati na sledećim parlamentarnim izborima, za koje je DS spremna i danas i u svakom budućem trenutku, a pitanje opstanka Vlade i gubitak većine u ovoj skupštini nije pitanje DS. Dakle, mi upozoravamo na to da Vlada ne vodi doslednu ekonomsku politiku, ne vodi ekonomsku politiku koja daje nadu građanima Srbije da će bolje živeti u skorijoj budućnosti i da Vlada nema jasnu viziju kako ova država i ovo društvo treba da izgleda u nekom realno dužem periodu, kako treba da izgleda država Srbija za četiri godine, za osam godina, kada čujemo nagoveštaje da je krajnji rok jedan realan rok, koji je povezan sa strpljenjem građana Srbije, da treba da postanemo članica EU. Iz ovoga što smo videli prethodnih dana u raspravi o predlogu rebalansa budžeta, iz onoga što smo danas čuli u obrazloženju predsednika Vlade, kakvu je politiku vodila Vlada i koji su rezultati Vlade u prethodnom periodu, nemamo razloga da budemo veliki optimisti, ali imamo razloga da verujemo da će građani Srbije na sledećim izborima proceniti na najpravilniji način koliko je ova vlada imala potencijala da vodi kvalitetnu ekonomsku politiku i da vodi jednu razvojnu politiku u Srbiji, a s druge strane,kolika je odgovornost za ono što nije radila, a bilo je objektivno moguće. I jedan i drugi aspekt postoje. Dakle, govorili smo u martu kada je Predlog zakona o budžetu bio na dnevnom redu, da taj predlog nije dovoljno dobar, ne samo za to što je predimenzionisan na prihodnoj strani, što nije realan, što nije u onom delu gde je projektova budžetski deficit prihvatljiv za međunarodne finansijske institucije, nego zato što smo i tada znali da ovako ukomponovana Vlada nema kapacitete da sprovode tu ekonomsku politiku. To se pokazalo. Pokazalo se za kratko vreme, mnogo kraće nego što je potrebno da bi se dala jedna ocena o funkcionisanju Vlade. Posle godinu dana, od kada je počela kampanja za rušenje prethodne Vlade i kada je pitanje Ustava dosadašnjeg predsednika Vlade bilo ključno državno pitanje, i danas smo na istom mestu kada je u pitanje donošenje ovog važnog akta. Plašim se da u ovom trenutku nema dovoljno snage da se pokrene kvalitetna procedura koja će dati rezultate u ovom pravcu i plašim se da će prosto predsednik Vlade izgubiti svoju omiljenu temu kada budemo doneli Ustav, kada budemo usaglasili stavove i zaista prevazišli neke političke razloge, koji ne interesuju građane Srbije, i pristupili ozbiljno kroz Ustavnu komisiju donošenju ovog najvišeg zakonodavnog pravnog akta u Srbiji. Ono što građani Srbije najviše interesuje i što ih najviše plaši, to je taj trend i pad zaposlenosti, odnosno bilo kakva nada da se u Srbiji u skorije vreme može dogoditi da se otvaraju novi poslovi i mogućnosti za nova radna mesta. To ova vlada nije uspela da obezbedi u ovom periodu, od kada je preuzela odgovornost za vođenje Srbije. Tako da to na šta mi upozoravamo i zaista mislimo, da je potrebno da se pristupi jednom ozbiljnom zaokretu u vođenju ekonomske politike, iako sumnjamo da ima potencijala i volje za tako nešto u sadašnjoj skupštinskoj većini i samoj Vladi. Ili, da prosto kažemo - nemamo više ideja, snage i odgovornosti da vodimo jednu takvu politiku, da ponovo izađemo na parlamentarne izbore. DS je za to spremna, sasvim sigurno će pobediti na tim parlamentarnim izborima i spremna je da preuzme odgovornost za vođenje ove zemlje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Alimpić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog za izbor članova Vlade Republike Srbije i izlaganje premijera je ujedno i šansa da se narodni poslanici obrate predsedniku Vlade i ukažu mu na ono što misle da se u ovom trenutku ne radi dobro u državi Srbiji. Konkretno, imam tri stvari na koje ću da obratim pažnju. Prva je problem Kosova i Metohije, njegova organizacija i delovanje Vlade Republike Srbije na prostorima Kosmeta. Znamo da postoji Koordinacioni centar za KiM, postoji uprkos neusvajanju izveštaja o radu Koordinacionog centra KiM, tako da se danas ne zna ni ko pije ni ko plaća, ni ko kosi, ni ko vodu nosi, nekakvo stanje status kvo, koje nije dobro ni za KiM, ni za Srbiju, a pogotovo za Srbe na KiM. U rebalansu budžeta stoji stavka, milijardu šesto pedeset miliona dinara, koja se prenosi s jednog nivoa na drugi nivo, u ovom slučaju sa nivoa Vlade Republike Srbije na nivo Koordinacionog centra za Kosovo i Metohiju. Gde se sredstva troše, to je velika nepoznanica, čak i za poslanike u ovom parlamentu. Zašto se ne rešava problem Koordinacionog centra za Kosmet, da se zna ko je predsednik, ko je rukovodilac, ko su članovi, ko rukovodi tim organom koji je formirala država Srbija i državna zajednica SCG. Da imamo formulisane i definisaneodnose u Koordinacionom centru, ne bismo imali situaciju koju danas imamo, da rukovodioci Koordinacionog centra za KiM imaju suprotno mišljenje od mišljenja Vlade Republike Srbije, suprotne stavove od stavova Narodne skupštine Republike Srbije, suprotno mišljenje od Srpske pravoslavne crkve, suprotno mišljenje od stava patrijarha Srpske pravoslavne crkve. Da smo izvršili odgovarajući izbor rukovodstva Koordinacionog centra, Vlada bi morala da prihvati odgovornost, a kroz finansije da vrši edukaciju članova Koordinacionog centra, da budu obavezni da sprovode politiku Skupštine Srbije, politiku Vlade Republike Srbije, politiku napaćenih Srba na KiM, a ne da ti isti članovi i rukovodioci imaju suprotan stav Vladi Republike Srbije. Za to je upravo kriva ova vlada, koja nije imala snage, ni volje, ni odlučnosti da reši problem Koordinacionog centra Kosova i Metohije. Drugo što je ovde često izlagano je regionalna saradnja i evropske integracije, rečenica koju je gospodin premijer više puta ponavljao u svom izlaganju. Podsetio bih da su nam Rumuni uveli vize, da se spremaju Bugari da nam uvedu vize, da nam država Makedonija ruši crkve, naše spomenike, našu srpsku svetinju, da se u Albaniji obučavaju teroristi za akcije na Kosovu i Metohiji. Da li je to ta regionalna saradnja koju treba Srbija da vodi? Evropske integracije i ulazak u EU, 2000. godine je izgledalo odloženo za 2007. godinu, 2004. možda 2012. godine, kraj 2004-2005, pitanje je posle 2017. godine. Znači, jedan proces koji će dugo da traje. O privredi, privatizaciji, budžetu, rebalansu budžeta, javnoj potrošnji, spoljnotrgovinskom deficitu i slično, uvozu, izvozu, bilo je dosta reči u prethodnim diskusijama, kada se raspravljalo o rebalansu budžeta. Treće pitanje, koje bih hteo da istaknem, jesu predstojeći izbori za Skupštinu KiM, zakazani za 23.oktobar 2004. godine, po meni je danas najvažnije i najbolnije pitanje za sve u državi Srbiji. Donošenjem Rezolucije u Narodnoj skupštini Republike Srbije, jednoglasno, mislio sam da je najzad stvoren politički konsenzus o bolnom pitanju KiM. Međutim, uprkos stavu NSRS, politici Vlade Republike Srbije, suprotno stavu Srpske pravoslavne crkve, gospodin Boris Tadić, predsednik Republike Srbije, i njegova politička stranka, bez obzira što su glasali za Rezoluciju u Narodnoj skupštini Republike Srbije i Plan Vlade Republike Srbije, menjaju svoje mišljenje i sprovode volju evropskih nalogodavaca. On poziva Srbe da izađu na izbore, a cilj je njegovo dodvoravanje, sluganstvo i poltronstvo evropskim i svetskim moćnicima, bez obzira na to što veličinom želi da stvori šiptarske institucije i da prikrije katastrofalne rezultate KFOR-a i UNMIK-a na KiM. Reči - oružana sila je KFOR, civilna administracija je UNMIK, moramo u šiptarske institucije, moramo u Evropu, zvuče lepo kada se govori iz Beograda, međutim, jako su bolne i teške za Srbe na KiM, jer ne treba da zaboravimo da KFOR i UNMIK nisu pet meseci na KiM, već pet i po godina, a rezultati su katastrofalni. Tvrdim vam, bez obzira što se navodi da KFOR i UNMIK kontrolišu, da li kontrolišu teritoriju KiM, da postoje određeni delovi teritorije na koje ne sme da zgazi ni vojnik KFOR-a niti civilni policajac UNMIK-a. To su delovi teritorija na kojima se obučavaju teroristi, kriminalci, na kome su napravljeni logori za kidnapovane Srbe i jedan deo mračan koji ne služi na čast evropskoj međunarodnoj zajednici, koja nije imala toliko snage da zavede red na prostorima Kosova i Metohije. Na kraju, bez obzira na vreme, da kažem da će ovi izbori na Kosovu i Metohiji da propadnu, uprkos poruci predsednika Tadića biće odziv manji od 5% na predstojećim izborima u subotu. Hvala.
Hvala, gospodine Kragoviću. (Dušan Petrović: Replika.) Povreda Poslovnika? Replika? Izvolite, gospodine Petroviću. Da li je povreda Poslovnika ili replika? [[Dušan Petrović: Rekao sam replika.]] Izvinjavam se, nisam primetila da ste tražili repliku. Izvolite.
Naravno da se ne radi o dodvoravanju i to je rečnik koji je deset godina oličavao politiku koja je dovela do toga da je Srbija izgubila faktičku vlast na Kosovu i Metohiji. Predsednik Republike, a DS potpuno podržava politiku predsednika Republike, donosi teške odluke, preuzima odgovornost i bori se za Srbiju. Borimo se za Srbiju baš u situaciji kada je KFOR oružana sila na Kosovu i Metohiji i kada je UNMIK civilna vlast na Kosovu i Metohiji. Nije DS i nisu Boris Tadić doveli do toga vodeći politiku da bude ovakvo stanje stvari, i nije Boris Tadić, i nije DS potpisala kapitulaciju na Kosovu i Metohiji, već je to posledica politike u kojoj je učestvovala i SRS, a na čelu te politike bio je Slobodan Milošević. DS i predsednik Tadić se bore za Srbiju u okolnostima koje su teške, za DS i predsednika Republike Kosovo i Metohija su deo Srbije i što bude u našoj moći to ćemo učiniti, a ne da vodimo kukavičku politiku, tako što ćemo da okrenemo glavu i da kažemo, ako su rešili da nam uzmu Kosovo i Metohiju – uzeće; ne, borićemo se, pa šta nam gospod bog bude dao.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Nikoliću, kao šef poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije DS kriva što je došlo do Rezolucije 1244, kriv je Zoran Đinđić što je bombardovana Srbija. Možda vi niste bili u to vreme u Srbiji, ja sam bio, gledao sam izveštaj gde se sve nalazio Zoran Đinđić za vreme bombardovanja i kakve je poruke upućivao. Ovde sam pitao Zorana Đinđića da li sme da pokaže svoj pasoš i da se vidi kako je prelazio iz Crne Gore na nepostojećem graničnom prelazu u Hrvatsku, a odatle išao u Nemačku i pozivao da se bombardovanje nastavi, Milošević je blizu da popusti. To što se tiče Kosova i Metohije, niko nema tapiju da tvrdi da je njegova politika ispravna, a da su tuđe politike neispravne. Vi se nalazite u teškoj poziciji. Nasuprot celoj Srbiji zastupate stav da na izbore na Kosovu i Metohiji treba da se izađe, a sada vam ne kažem da ste vi zbog toga izdajnici. Vi ste izdajnici zbog drugih stvari. Zbog ovog ste plaćenici. Bićete izdajnici kada budete lažirali ove izbore na Kosovu i Metohiji. U tome imate iskustva. To ste radili svi zajedno pre dve godine kada je izašlo 5% Srba, a vi objavili da su izbori uspeli i imali ste svoju poslaničku grupu. Gospodine Petroviću, da pripadam stranci koja je ubila svoje najbliže saradnike i srušila im kuće, jer su bili najveći kriminalci u zemlji, ne bih se usudio da izađem za ovu govornicu.
Replika. Molim vas, samo polako, dali ste repliku gospodinu Petroviću na izlaganje gospodina Kragovića, zbog prozivanja stranke, vi ste dali repliku na izlaganje gospodina Petrovića. Gospodine Petroviću, nemate pravo na repliku. (Dušan Petrović: Član 100.) Možete, naravno, da se pozovete na Poslovnik, ako je to cilj. Izvolite. Svi imaju ista prava, nemojte tako da se ponašamo.
Naravno da sam na osnovu člana 100. tražio reč povodom povrede Poslovnika. To što vi, gospodine Nikoliću, lažete...
Gospodine Petroviću, kao što sam pre dva dana upozorio jednog poslanika, dakle, prvi put vas upozoravam, a ako vas dva puta upozorim za vređanje narodnih poslanika, oduzeću vam reč. Izvolite.
Prihvatam. Gospodin Nikolić je ovde izneo najgrublje moguće neistine, ali to je manir njegove politike. To znaju građani Srbije i zbog toga gospodin Nikolić gubi izbore kada god se na njima pojavi, zbog toga bliski saradnici gospodina Nikolića gube izbore kada god se pojave, a ponekad slučajno se desi da negde i dobiju. To će tako da bude i ubuduće, kao što je bilo i do sada. Gospodine predsedniče, vi niste upozorili gospodina Nikolića kada je kvalifikovao ponašanje DS-a kao plaćeničko i izdajničko. Evo, to vas da upozorim. Naravno da sve ovo što ste rekli o pokojnom premijeru Zoranu Đinđiću, koji je jedan od najvećih političara koga je srpski rod imao. Naravno, problem je da li vi to razumete ili ne, a čak i za vas mislim da razumete. Zlonamerni ste, a što je stvar vašeg karaktera. Dakle, mogu da kažem, gospodine Nikoliću, deset godine politike, a u tih deset godina vi ste u jednom periodu bili aktivan učesnik te politike. Kvalifikujem vas kao najveće štetočine, najveće štetočine u istoriji srpskog naroda, i to nije uvreda, to je konstatacija.
Ovo je drugo upozorenje, gospodine Petroviću. Ovo je bilo izlaganje po Poslovniku. Replika? Izvolite.
Dobro, vi meni štetočina, a ja vama lopov, kriminalac, ubica...
Ovo je sada prvo upozorenje za vas, gospodine Nikoliću.
Ne, samo sam konstatovao šta smo jedan drugom rekli. Ništa drugo. Mislim, da ste malo više porasli, mogao bih da se osetim i uvređenim, a ovako, ne vidim načina da me vi uvredite. Nemoguće je. Postoje oni sitni koji bi vas ujeli za nogu, ali su tako mali da ne mogu da vam nanesu nikakvo zlo. DS ne može da nanese nikakvu štetu SRS-u. Okrenite se svojim koalicionim kapacitetima. Vi imate te koalicione kapacitete, vi ste devojka za sve, možete sa jednim, sa drugim, sa trećim, sa četvrtim. Reći ću to i kada budem govorio o nekim strankama koje su članovi Vlade, nemojte da mislite da ste jedini kojima ću to danas reći. A da ste malo stariji i ozbiljniji i da se malo duže bavite politikom, setili biste se da je DS bila najbolji prijatelj Radovana Karadžića, da su Zoran Đinđić i odsutni Vojislav Koštunica bili najbolji prijatelji Radovana Karadžića. Kako vidim sada, Vojislav Koštunica ćuti o tom prijateljstvu. Kada je Radovan Karadžić stavljen na listu ratnih zločinaca, Zoran Đinđić je izjavio da ga uopšte ne poznaje. U knjizi Tomislava Panajotovića, vašeg poslanika, a knjiga se zove "Dnevnik jednog poslanika", opisuje se jedno veče i sednica poslaničkog kluba DS-a ovde, u Skupštini Srbije, nakon dolaska Zorana Đinđića sa Pala. Nezgodno je govoriti. Sa oduševljenjem je Zoran Đinđić rekao - mi ceo dan sa Karadžićem dogovaramo šta će da se radi, a Tomislav Nikolić sedi u nekoj drugoj kancelariji sa Veliborom Ostojićem. To je bio odnos Radovana Karadžića prema Srpskoj radikalnoj stranci i prema Demokratskoj stranci. Zato se pokrijte ušima. Kada je bio sladak vo na Palama, rado ste trčali da ga jedete. Kada je to postalo opasno, vi ste postali haški istražitelji. Vaši bivši poslanici su se prijavili da svedoče u Hagu protiv nekih svojih kolega narodnih poslanika. Ne znam zašto uopšte dirate Srpsku radikalnu stranku. Kada god se obrušite na nas, mi po dva-tri nova procentna poena stavljamo u džep. Građani Srbije vole onog koga napada Demokratska stranka. (Predsednik: Vreme.) Demokratska stranka, to nije samo Čedomir Jovanović i Zoran Živković. To je i Bojan Pajtić, Novaković iz Novog Sada, to je i Neda Arnerić. Demokratska stranka, to je glasanje na daljinu, virtuelno obezbeđivanje većine u Narodnoj skupštini Republike Srbije. To je donošenje zakona godinu dana sa 11 građana Srbije koji nisu narodni poslanici. Demokratska stranka, to je Srbija 18 meseci bez Ustavnog suda. Demokratska stranka, to je zemlja mita, korupcije i kriminala.
Gospodine Nikoliću, ne samo vreme, već vas i upozoravam.
Rekao vam je aktuelni ministar policije - dok ste vi bili na vlasti, državom su vladali mafijaši i kriminalci. Nisam čuo da ste to porekli.
Izvolite, gospodin Petrović, po Poslovniku.
Iz Demokratske stranke niko nije uhapšen. Onaj vaš Janjić, koji je proneverio pare, poslanik je Srpske radikalne stranke, zaglavio je neku robiju. Gospodine Nikoliću, manija veličine je kategorija medicinska i psihijatrijska, i ukoliko imate problem sa tim fenomenom, postoje institucije koje se time bave. Demokratska stranka ne da se ne bavi Srpskom radikalnom strankom tako što ima nameru da joj nanese štetu, Demokratska stranka sprečava štetočinstvo Srpske radikalne stranke u srpskoj politici i u srpskom društvu. To smo činili do sada, omlatio vas je Boris Tadić na izborima, to ćemo činiti i ubuduće.
Replika, gospodin Vučić, na izlaganje gospodina Petrovića.
Dame i gospodo narodni poslanici, zanimljivo šta to znači u psihologiji autoprojekcija. Vidite, svakog dana u većini medija gledamo jednog ego manijaka koji daje sledeće izjave, a vi pogađajte ko je to. "Da nisam tražio od Srba na Kosovu i Metohiji da izađu na izbore, ne bismo mogli da sprečimo izglasavanje rezolucije u američkom kongresu. Da nisam svojevremeno pozvao komandanta južnog krila NATO-a, ne bi bilo spasa Srbima na Kosovu i Metohiji". Samo čekam kada će taj političar, a vi pogađajte o kojem političaru je reč, da kaže - da nisam živ, nebo bi palo na vas Srbe i građane Srbije, ali srećom pa sam živ, pa najviše volim da se gledam u ogledalu svakog dana, jer ogledalce nikog lepšeg na kugli zemaljskoj od našeg predsednika videlo nije. Mislim da je vreme da sa tim titoističkim idolopoklonstvom prekinemo, da se na ozbiljan način odnosimo prema građanima Srbije, a onaj ko jeste ego manijak može da se izleči. To je vrlo nezgodna bolest i moguće je izlečiti. U ovom stepenu, mislim, veoma teško. Što se tiče pominjanja ko je u zatvoru, a ko nije u zatvoru, stvarno ne znam ko je u zatvoru, ne znam ko je tamo sve danas, ali vam kažem da znam mnoge kojima je tamo mesto i, kada bude pravne države, koji će iz Demokratske stranke u zatvor morati da idu, jer su opljačkali državu, ne za hiljadu, deset ili milion evra, već za desetine miliona evra, zato što su uzeli sve što su stigli, zato što su ojadili građane Srbije. Koliko ono, Jočiću? Đelić samo 700 miliona. Dame i gospodo, vreme je da se sa tim obračunamo. A sa tim da je nekog umlatio Boris Tadić, nije, jadan, nikog i zna on to dobro. Kada je dolazio na državnu televiziju jedino je danas umlatio i obogaljio naš narod, a posebno na Kosovu i Metohiji. Do sada se bavio psihoterapijom. Naši fudbaleri na Olimpijadi izgube 6:0, a on moli boga da bude sve bolje.
Gospodine Vučiću, u pitanju je institucija. Budite ljubazni, prihvatam ono što ste govorili o Asteriksu i Obeliksu, ali sada nemojte, molim vas.
Govorim o tome da je čovekova glavna uloga do sada bila da zove naše fudbalere telefonom kada izgube 6:0, da bi sledeću izgubili od fudbalske velesile Australije 5:1. To razumem, ali neka prekine da se bavi onim čime je počeo u poslednje vreme, jer samo nanosi štetu srpskom narodu i građanima Srbije. Neka uradi nešto od onoga što je obećao ljudima, a obećao je veće plate, veće penzije, nova radna mesta. To je ono što je obećao. Od toga nema ništa. Zato su Srbiji potrebne promene. To što ste se svi zajedno udružili protiv gospodina Nikolića, on je i tako dobio više od 46%. Ne brinite, svaki izbori procenat po procenat više, a onda ćete za sve što ste Srbiji i građanima Srbije uradili morati da odgovarate.
Zamoliću i vas, gospodine Petroviću, zamoliću sve učesnike u raspravi, još jednom vas sve podsećam da nema vređanja poslanika i stranaka. Nema vređanja ni jedne institucije. Neće biti osnova za replike po članu 97. i prekinuću replike. Budite ljubazni, vodite računa o tome.
Iako ste završili pravni fakultet, gospodine Vučiću, vi se u prava ne razumete, i to ste pokazali kada ste ministra pitali da li je čuo kako je gospodin Đelić napravio nekakav kriminal. Naravno da nije napravio nikakav kriminal i naravno da je ministar pravde dao pojašnjenje, ali je to manje zlo, gospodine Vučiću. Veće je zlo što se vi u politiku ne razumete. To je belodano pokazano vašom propašću na izborima za gradonačelnika Beograda. Žuč možete da izlivate za ovom govornicom, u novinama i na televiziji, ali to ništa ne menja na činjenici da ste vi profesionalni gubitnik.
Član 97. na koji sam se malopre pozvao: "Ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku iz druge poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku". Stav 3. "Odluku o slučajevima iz stava 1.i 2. ovog člana donosi predsednik Narodne skupštine". Molim vas, upozorio sam, i posle ovog izlaganja doneću odluku svakako da se prekine, nadam se da se nećete uvredljivo izraziti ni o kome. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nešto je smanjio visinu tona gospodin Petrović, malopre je vikao, a sada je shvatio da od vike nije bilo ništa, da mora da se uljudi, ili je to nešto oko ovih frakcija sada pitanju unutar DS-a. Bolje da se ne mešam u to. Završio sam pravni fakultet, ne znam kako sam i koliko naučio, najviše ocene sam dobijao, i to od ljudi koji sede u vašoj stranci i u nekim drugim strankama, ili su bar sedeli, pa su napustili, u svakom slučaju, ne mislim da je to nešto gde bih mogao da vam se pravdam i gde bi trebalo da vam se pravdam. Nije u pitanju samo gospodin Đelić, jer gospodin Đelić je svojevremeno, kada govorite o pravu, donosio presude protiv ljudi koje je gonio zato što su bonove za radnike davali, i to sa računa za prezentaciju, pa ste donosili javne presude u svojim medijima. Nemojte vi o tome nikome da govorite, jer je cela Srbija naučila kako vodite hajku i harangu. Što se tiče priče o politici, da li sam profesionalni gubitnik ili ne, gospodine Petroviću, te večeri, iako sam kandidat SRS, išao sam protiv svih ostalih u Beogradu, dobio 48,46% glasova, a vaš kandidat 50,1%. I sada da vam kažem, pre nego što su stigli konačni rezultati, kada smo ih dobili sa naših ključnih mesta, imali smo 50 prema 49, prvo sam pozvao mog protivnika, čestitao mu telefonom, tek onda se obratio novinarima i javno čestitao, iako sam za samo 1%, i ako su svi išli protiv kandidata SRS, izgubio. Tako se pokazuje dostojanstvo u ponašanju, odnos prema izborima, odnos prema građanima. I danas sam veoma zahvalan i koristim priliku još jedanput da izrazim zahvalnost svim građanima koji su glasali za kandidata SRS, koji su glasali za promene. Zato sam siguran da ćemo u predstojećem periodu i na sledećim izborima pobediti. Kažem vam, možda sam profesionalni gubitnik, možda ću da prihvatim to što vi kažete, pretpostavljam da u SRS ima mnogo boljih kandidata. Ako ste se svi zajedno sa mnom ovoliko mučili, joj, teško vama sada kada vam naiđe neki mnogo bolji kandidat od mene, onda vam je jasno kako ništa ne vredite i kako ništa ne valjate. Gospodine Petroviću, dosta je bilo te priče DS, a kada vam dođe drugi krug, hajde svi, molim vas, pomozite nam malo, pomozite nam svi malo, da ne bismo izgubili kase, da ne bismo izgubili finansije, da biste mogli da nastavite da pljačkate i da se bavite korupcijom ...
Vreme i drugo upozorenje.
Zato tu podršku i pomoć tražite, jer vaš slogan – naša kuća, znači da to bude samo vaše i da niko više ne sme u to da zaviri. Sada ćete da vidite kako će u mnogim opštinama u Srbiji finansijske inspekcije i policije da zavire u te kase, da bi građanima pokazale kako se taj novac trošio i kakve su promene građanima Srbije potrebne. A građanima Srbije su potrebni, pre svega, pošteni ljudi, što znači sve suprotno od onoga za šta se zalaže DS.
Reč ima narodni poslanik Zoran Alimpić, a neka se pripremi narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, prisutni članovi Vlade, zaista mislim da je neukusno i da je gnusno napadati ubijenog predsednika Vlade, mučki ubijenog u atentatu, a mi ovde možemo da se napadamo i da se vređamo, ali Zoran Đinđić je otišao u istoriju. Istorija će dati sud i on će svakako biti pozitivan. Molim vas da ne napadate predsednika Vlade koji je na takav način ubijen. Mislim da to jednostavno nije dostojno ove skupštine, ali predlažem da se vratimo na temu, a tema, da vas podsetim, nije DS, tema je izbor novih ministara za Vladu Republike Srbije. Ova skupština ima 250 poslanika. Minimalna potrebna većina da se vlada u ovoj skupštini je 126 poslanika. Danas je usvojen rebalans koji je predložila Vlada sa većinom od 128 poslanika koji su glasali za, bilo je prisutnih 220. Dakle, rebalans je usvojen, ministar finansija ne mora da podnosi ostavku, stvar je spasena i Vlada će vladati još neko vreme, ali po koju cenu? Skrenuću vam pažnju na jednu stvar koja možda može biti slučajnost i koincidencija, ali u to će malo ko poverovati. NDS koja je pre par dana pristupila DSS-u, ima tri poslanika u ovoj skupštini. Ta tri poslanika su danas ovde, glasali su za rebalans i oni su bili taj jezičak na vagi koji je presudio u korist vladinog predloga i zahvaljujući njihovim glasovima vladin predlog je danas usvojen. Ta tri poslanika su kapital stranke njihovog predsednika, dakle, gospodina Slobodana Vuksanovića. Izgleda da je cena za njihove glasove imenovanje gospodina Vuksanovića na mesto ministra prosvete i sporta, a kažu da je gospodin Vuksanović još jednom imao sličan dogovor i da je prevaren od strane DSS-a, kada mu je navodno obećana podrška za njegovu kandidaturu za mesto gradonačelnika Beograda, pa pošto je ta podrška izostala i pošto je on dosta neslavno prošao na tim izborima, sada mu se to nadoknađuje ministarskim mestom. Da se razumemo, nemam ništa protiv gospodina Vuksanovića kao ministra i nemam ništa protiv njegovih poslanika, to su moji prijatelji, gospodin Vuksanović će, siguran sam, biti mnogo bolji ministar nego što je bila prethodna ministarka, gori ne može nikako da bude. Gospodin Vuksanović je bio potpredsednik DS-a, bio je poslanik u ovoj skupštini ispred DS-a i svakako ima razloga zašto smo ga mi iz DS-a predlagali za ta mesta. Ovde se radi o nečemu drugom, radi se o principu. Dakle, žao mi je što tu nije predsednik Vlade da ga to lično pitam, da li je zaista moguće da resor obrazovanja i prosvete u Srbiji, kao i sporta, zaslužuje da bude moneta za političku trgovinu u ovoj skupštini i da se na taj način kupuju dva ili tri glasa poslanika, da bi Vlada još neki dan ili još neki mesec vladala. Očigledno je da je dogovor bio da tih 128 poslanika danas izglasa rebalans i da tog istog dana, to je danas, sa tih istih 128 glasova bude izglasan i gospodin Vuksanović kao ministar prosvete i sporta. Ponavljam, možda će on biti dobar ministar, ali ovakav način političke trgovine prosveta u Srbiji svakako nije zaslužila. Obrazovanje, prosveta je resurs veoma važan, jer to je budućnost ove zemlje i nije dobro trgovati budućnošću ove zemlje. Hvala vam.
Pravo na repliku ima gospodin Aligrudić u ime poslaničkog kluba DSS. Izvolite.
Što se tiče poslanika koji su pripadali poslaničkoj grupi NDS-a, oni su od samog početka bili prvo članovi zajedničkog poslaničkog kluba sa DSS-om, kasnije su se izdvojili, ali su sve vreme, neprekidno, bez ikakvog uslovljavanja, i to mora otvoreno da se kaže, glasali onako kako je glasala poslanička grupa DSS-a. Nijednog trenutka nije bilo reči o ovome o čemu vi, gospodine Alimpiću, govorite. Što se tiče toga kako se ovde glasa i sa kojim brojem glasova je ovde nešto usvojeno, u pravu ste, glasalo je 128 prisutnih, a pri tom je dobro da ste to rekli, jer se treba setiti vremena kada su se odluke usvajale i glasovima neprisutnih.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Poštovane kolege, molim za malo tišine. Imajte strpljenja da završimo ovu sednicu.
Dame i gospodo narodni poslanici, bio je red da pred premijerom i prisutnim članovima Vlade izvršimo svođenje računa. To je sada za Vladu i za samog Koštunicu splet nesrećnih okolnosti, da jednom novom kombinacijom u svom kabinetu, imenovanjem tri nova stara ministra, jer gospodin Bubalo, koji je i neformalno bio ministar privrede, od odlaska Dragana Maršićanina sada to zvanično i postaje, zapravo je bio povod da nam se danas premijer obrati, da neki od ministara dođu ovde i da vidimo šta je Vlada, koju smo kritikovali prilikom njenog konstituisanja, uradila za proteklih osam meseci. Jasno je bilo iz ekspozea Vojislava Koštunice u martu da sastavljanje Vlade na takav način, sakupljanje koalicionih partnera koje smo mi pravim imenom nazvali "s koca i konopca", uz jednu fluktuirajuću većinu Vlade na staklenim nogama, posle ucena i pritisaka, nije bilo olakšanje za građane Srbije. Mi srpski radikali nismo maliciozni ljudi, ali imamo veoma bogato istančano političko iskustvo. Gospodine Petroviću, mi smo znali onda, kao što i sada znamo, da bilo kakav vid saradnje sa Demokratskom stranom, a naročito posle održanih predsedničkih izbora, direktne podrške Borisu Tadiću i nažalost njegove kakve-takve pobede i njegovog ovakvog načina vladanja danas u Srbiji, nije dobro ni za Koštunicu, ni za ovu vladu, a ponajmanje za građane Srbije. U tom kontekstu vi iz Demokratske stranke nemate mogućnosti da nekim argumentima osporite ono što mi pričamo već nekoliko meseci, od kada ste vi u kohabitaciji, a tu reč su sada građani dobro razumeli i vide o čemu se tu radi, sa Koštunicom i njegovom ovakvom Vladom. Što se tiče politike na nacionalnom, na ekonomskom i na socijalnom planu, nije tu bilo nikakvih povoljnih pomaka, onih koji utiču bitno na životni standard naših građana. Naime, iako je juče Mlađan Dinkić rekao da je broj onih koji su pronašli zaposlenje u ovoj godini 21.000 na preko milion nezaposlenih, to je samo stvar administrativnog prikaza, taj podatak koji je Dinkić juče izneo. Činjenica je da je skoro 3% stanovništva u Srbiji potpuno gladno, bez mogućnosti da sebi obezbedi normalnu egzistenciju. Više nije samo u pitanju Kragujevac, koji je bio sinonim za gladne, za nezaposlene, takva vam je danas cela Srbija i svaki grad gde god da pođete. Prosto neshvatljivo da bez skrupula Aleksandar Vlahović, kao bivši ministar privatizcije, govori da su radnici ostavljeni bez posla u pljačkaškoj privatizaciji za vreme DOS-ove vladavine, kada je Vlahović bio ministar, da ste sa Novakovićevom kartom iz Soluna izglasali Zakon o radu, koji je ostavio toliko ljudi bez posla i da niste prihvatili, mislim pre svega na one koji čine okosnicu u ovoj vladi i na Koštunicu, i na DSS, i na njegove koalicione partnere. Zahtev srpskih radikala u februaru da se Zakon o privatizaciji hitno promeni, Zakon o radu i naročito da se mnogo veća pažnja obrati na ono što je danas najveća boljka svih naših građana, a to je kako će da prežive, kako će da pronađu posao, kako će da izdržavaju decu, kako da dočekaju zimu i kako da se obračunaju ti ljudi, prosečni stanovnici, sa nečim sa čime bi državni aparat trebalo da se oštro obračuna, a to je nagomilani kriminal, korupcija koja je uzela maha, počev od mesne zajednice, nivoa jednog naseljenog mesta, preko opštine, odnosno grada. Ako danas pitate nekog stanovnika u Srbiji kako on to zamišlja da bi bilo bolje, bez obzira na to kako ko se prekomponuje, ko je premijer i kakva je buduća vlada, reći će vam da bi bilo bolje svim građanima Srbije kada bi bilo manje lopova, kada ne bi bilo finansijske oligarhije, kada ne bi bilo srpskih tajkuna. A jedan od takvih ljudi, navodno poslovan čovek i kandidat za gradonačelnika na proteklim izborima, ovih dana je izjavio da on aludira da bude drugi ili treći čovek u DSS-u, i nije mu važno koje je to mesto, važno je da bude tu negde. Ako je DSS na čelu sa Koštunicom i sa takvim koalicionim partnerima u kohabitaciji sa DS-om, čija je najbolja pojava njen predsednik Boris Tadić, oličenje zla, ne samo za Srbe sa Kosova i Metohije, već za celokupni srpski narod koji jasno zna šta su državni i nacionalni interesi, za šta Boris Tadić, onako narcisoidan, u tri radna dana, koliko je imao na mestu predsednika Republike, nije imao vremena da razmišlja, ako je DSS sa Koštunicom kao premijerom republičke Vlade u kohabitaciji sa Tadićem, koji za potpredsednika ima Dušana Petrovića, Bojana Pajtića, Nenada Bogdanovića, teško onda Srbima koji su navikli jedva na taj termin šta je to kohabitacija. Teško onda nama, ako nam se što pre ne ukaže prilika da kao zaista odgovorni ljudi, koji smo neokaljana obraza izašli na sve izbore i sami protiv svih ostvarili takav rezultat, ako ne budemo uskoro imali priliku da građanima Srbije pokažemo da je zaista pravi izbor da što veći procenat glasova dobije upravo SRS. Zbog takve situacije, a ovde je ipak potpredsednik Vlade, gospodin Labus, koji je bio sinonim za ulazak naše zemlje u tzv. međunarodne institucije, pa se pokazalo da nam nisu baš tako naklonjeni, a i sam Koštunica je kao predsednik Jugoslavije rekao - više svet duguje nama, nego što mi dugujemo svetu. Pokazalo se da on sa pozicije premijera sada više nema nameru da onima koji nas bezuslovno ucenjuju upućuje takve poruke, zbog toga što Vlada nema nikakav legitimitet utemeljen u biračkom telu u Srbiji, zbog toga što je u kohabitaciji sa onima koji su se, poput gospodina Petrovića, fotokopirali i faksirali. Jer, gospodine Petroviću, vas u Šapcu zovu "Dule 5%", i bolje bi vam bilo da objasnite nama zašto se niste kandidovali za predsednika opštine, kada već imate takav ugled i autoritet koji očigledno nemate, nego da držite pridike onima koji sami protiv svih pobeđuju, gotovo da pobeđuju, a budite sigurni da će 2005. godina biti samo pobeda srpskih radikala.
Pravo na repliku, gospodin Dušan Petrović. Izvolite.
Gospođo Jovanović, nije vam prvi put da govorite neistine najteže vrste, ali to je pitanje morala. Kada govorite o dobru i zlu, temelj morala je razlikovanje dobra i zla, i kao što vama i vašem doživljavanju morala nije strano da govorite ovakve neistine. Kao što ste to meni kazali, što nije bitno, znaju građani Šapca kako stoje stvari, isto tako i oko gospodina Borisa Tadića i kvalifikacije njegove ličnosti kao oličenje zla. Da vama nešto kažem, poštovana gospođice Jovanović, u Šapcu je kandidat DS-a u prvom krugu izbora za predsednika opštine dobio 68%, a vaš kandidat 16%. U drugom krugu kandidat DS-a je dobio dve trećine glasova i, kao što je gospodin Toma Nikolić umlaćen na predsedničkim izborima, tako su radikali umlaćeni u Šapcu. Zašto se nisam kandidovao? Dakle, nema potrebe da više budem na čelu DS i šabačke opštine. Izrasli su novi ljudi i hvala bogu da se sedam ili osam ljudi osposobilo u protekle četiri godine da vode politiku. Šabac će biti jedan od gradova koji predvode Srbiju u EU, na vašu veliku žalost i na moju veliku radost. Gubitnici ste, to je vaša sudbina, ali, dobro, i to neko u Srbiji mora da radi.
Za repliku se javio Tomislav Nikolić.
Da raščistimo odmah. Jedini koga je Boris Tadić omlatio, to je onaj veselnik u Guči, drugog nema. Meni su neke kolege rekle da vaše oči odaju da imate neko teško psihičko stanje. Nisam stručnjak u tome, ali kako procenjujem, vi ste kao mali imali mnogo tvrdu stolicu.
Gospodin Petrović, po Poslovniku.
Gospodine Nikoliću, tragičnije od vašeg primitivizma je ovaj primitivizam koji se kroz smeh oličava. Imate vi jedan problem, gospodine Nikoliću, to što vaš primitivizam ne može da pobedi u Srbiji i zbog toga što je Srbija civilizovana zemlja, primitivna politika, primitivni ljudi, primitivni predsednici, primitivni kandidati bili su poraženi do sada u Srbiji. Primitivac kao vi, bogu hvala, nikad u Srbiji nikakva vlast neće biti.
Gospodin Vučić, replika.
Dakle, kada ponestane argumenata, gospodin Petrović počinje da govori o evropeizmu, primitivizmu, ne znam ni ja čemu još. Nije se setio treće stvari, valjda će do kraja večeri. O procentima još nije pričao. To radi, to ne priča, to je u službenoj upotrebi. Što se tiče onoga ko će da pobeđuje u Srbiji i kakvi su građani Srbije, tačno je, građani Srbije su ozbiljni ljudi, odgovorni ljudi koji čekaju da vide šta će to neko da uradi. Znate li ko su primitivci? Primitivci su ne oni koji vas pobede u direktnom duelu sa skupštinske govornice, ne oni koji su od vas i duhovitiji, obrazovaniji, pametniji, šta god hoćete, primitivci su oni koji kažu narodu – osnivamo narodnu kancelariju da razgovaramo sa građanima, osnivamo narodnu kancelariju da vam pomažemo, dragi građani Srbije. A kada građani Srbije dođu ispred zgrade Predsedništva i Narodne kancelarije, onda ih dočekaju specijalci i žandari, policija, da ne smeju ni da priđu vratima Predsedništva, vratima svog predsednika koga su birali i toj Narodnoj kancelariji. Na svakog čoveka je bilo po tri do zuba naoružana policajca. Demokratski, nema šta. Gospodine Petroviću, to je primitivizam, kada vređate inteligenciju naroda, kad vređate građane, kada im obećate veće plate, veće penzije, nova radna mesta. Onda jedino što radite po ceo dan, to je: mi spasavamo Srbiju od radikala. Vi spasavajte Srbiju od sebe. Bolje što pre da se sklanjate, jer sve što ste mogli da otmete, oteli ste. U svakoj korupcionaškoj aferi u kojoj ste mogli da učestvujete, učestvovali ste. Građani Srbije će znati da ocene i tu vrstu neispunjenih obećanja i nemorala i, ako hoćete, najgoreg mogućeg primitivizma. Interes građana Srbije jeste najvažniji i mi o tome moramo da vodimo računa. Onaj koji je dobio većinu na izborima za predsednika, ne zahvaljujući vašoj stranci, već zahvaljujući mnogima koji su to podržali, predstavnicima Vlade i nekih drugih opozicionih stranaka i još nekih faktora, zahvaljujući tome što ste plašili narod i rekli da će se desiti ne znam šta. Naravno, ne bi se desilo ništa. I to ste izmišljali. Sada, sa tim, nemojte da govorite o nečijem primitivizmu, nego uradite nešto za građane Srbije, uradite nešto da građani Srbije žive bolje, da imaju veći standard. Gde su vam ta nova radna mesta, gde su vam ti skinuti lanci i katanci, kako ste govorili zajedno sa onim koji vas je podržavao? To uradite, gospodine Petroviću, pa nećete biti primitivni. Ovako, svaki put ćete da izlazite, pokušavaćete da se nadmećete sa Tomislavom Nikolićem, Natašom Jovanović, sa bilo kim, ali ni sa kim od njih nemate nikakvu šansu. Reći ću vam zašto? (Predsedavajuća: Vodite računa o vremenu, gospodine Vučiću.) Zato što su to obični ljudi, ljudi iz naroda, govore u ime naroda i u svoje ime, ne u ime nekog drugog ili trećeg. Zato što ti ljudi nikada nisu učestvovali ni u jednoj korupcionaškoj aferi. Zato vas se nisu plašili ni 2000. ni 2001. godine, zato vas se ne plašimo ni danas kad mislite da ste mnogo snažni i da možete da radite šta hoćete. Zato ćemo, gospodine Petroviću, uz mnogo strpljenja i mnogo muka, jer znamo da građani Srbije pate pod vašom vlašću, sačekati nove izbore, pobediti vas i pokazati kako u Srbiji mogu da se sprovedu promene i kako građani Srbije mogu da žive neuporedivo bolje, i bez primitivizma nosilaca vlasti, kakav vi danas, gospodine Petroviću, pokazujete.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođa Nataša Jovanović malopre reče da jednog gospodina u Šapcu zovu "gospodin pet posto", a nije ni svesna koliko su građani Šapca srećni, jer ovi u Nišu iz njegove stranke ništa nisu radili ispod 10 posto. Slušao sam pažljivo predsednika Vlade, koji je rekao da danas imamo jedan ozbiljan zadatak, da biramo tri ministra koji će voditi tri važna resora i da Vlada time pokazuje da je tim koji može da se menja u hodu, kako bi rezultati bili još bolji. Da bi neki rezultati bili bolji, mora prethodno da bude bilo kakvih rezultata. Zaista, ne želeći da budem zlonameran, neke bitnije promene primetio nisam, a pouzdano znam da građani Srbije ne žive ništa bolje. Onomad smo u Nišu imali demonstracije prvo onih radnika i prodavaca koji rade na buvljacima, a zatim su došli oni koji imaju uredno prijavljene lokale, prodavnice u nekom poslovnom centru. I jedni i drugi su bili nezadovoljni. Nezadovoljni su i radnici "Jastrepca", radnici Mašinske industrije, radnici Duvanske industrije i svi oni koji danas nešto kao rade u gradovima u Srbiji. Ne znam, možda se vama čini, gospodine predsedniče, da ima pomaka, ali mi koji redovno idemo na pijace, koji redovno kupujemo u dragstorima, prodavnicama, vidimo šta tamo ljudi misle o ovoj vladavini i o stanju danas u Srbiji. Kakva je politička stabilnost, koja je jedan kvalitet koji ste vi naveli? Pogledajte, nema političke stabilnosti kada vlada poziva građane Srbije na Kosovu i Metohiji da ne izađu na izbore, a predsednik države te iste građane poziva i kaže – izađite na izbore. Nema političke stabilnosti kada građani Srbije sa Kosova i Metohije protestuju ispred zgrade Narodne skupštine, protestuju ispred zgrade u kojoj radi predsednik Srbije, želeći da ih u svojstvu narodnog advokata primi, a ispred njih izlazi kordon specijalne policije, žandarmerija teško naoružana, bože me oprosti, kao da se u Srbiji vodi rat. Nema političke stabilnosti dokle god sarađujete, dokle god pokušavate da u mnogim gradovima Srbije stvorite političko jedinstvo sa onom strankom o kojoj mislite sve najgore. To nerazumevanje od strane Vlade, od strane ministarstva, onemogućilo je da se taj zakon popravlja, a dosta smo zakona i predloga zakona dobili u ovih zadnjih mesec dana. Još uvek ne vidim dopune i izmene Zakona o privatizaciji, a činjenica je da zbog zastoja u privatizacionom procesu imamo probleme i sa budžetom, a to je bila prethodna tačka dnevnog reda. Ovo je prilika za mene koji predstavljam, a to je odbor, a to je da Vladi i predsedniku Vlade i ministrima kažem ono što je očigledno veliki problem u samom procesu privatizacije. Ukoliko se već nema volje da se izvrši revizija onih nepravilnosti, oni nepravednih privatizacija iz mandata prethodne vlade, mislim da je bitno da se makar ubuduće proces privatizacije odvija znatno agilnije i zakonitije i da se svi nedostaci koji su uočeni isprave kroz izmene i dopune Zakonao privatizaciji. Najveći problem do sada u samom toku privatizacije su ugovori koji su tipski, koji onemogućavaju državu, Vladu, radnike da se izbore za svoja prava. Malo je interesovanja Vlada pokazala za stanje u revizorskim kućama koje je katastrofalno i stalno se suočavamo sa falsifikovanim izveštajima iz revizije. Kontrola i nadzor privatizacije je jako loša i samo stanje u trgovinskim sudovima je toliko loše da nismo u situaciji ni kada pokrenemo postupak za raskid ugovora da zaštitimo subjekte privatizacije i naša preduzeća od daljeg uništavanja. Kada je u pitanju tržište, a pre svega u okviru Zakona o tržištu hartija od vrednosti, ima dosta manjkavosti, a pokazuje se i kroz ove afere sa "Knjaz Milošem" i "C marektom". Nije dobro u samom zakonu to što je uveden mehanizam za preuzimanje akcija od radnika, a čime su u potpunosti mali akcionari stavljeni u situaciju da nemaju nikakvu zaštitu i to su neki problemi, koje nažalost moram preko ove skupštinske govornice da iznosim, jer do sada nije bilo dovoljno razumevanja od članova Vlade i Ministarstva za privredu za sve njihove probleme. Kvalitet dosadašnje privatizacije je izuzetno loš i to je ono o čemu bi Vlada i te kako morala da povede računa. Umesto da smo dobili veći broj radnih mesta, umesto da imamo bolje plate, umesto da imamo nove proizvodne programe, dešava se nešto sasvim suprotno. Nije ni čudo da je toliko nezadovoljstvo građana dosadašnjim tokom privatizacije. Kada je makroekonomska politika u pitanju i stanje u privredi, inflacija u svakom slučaju jeste veliki problem sa kojim se susreće ova vlada. Trgovinski deficit, a o tome su govorili i moji prethodnici, dobrim delom neangažovanjem Vlade, došli smo u situaciju da se uvećava, jer nije bilo mera kojima je taj trgovinski deficit morao biti smanjen. Nije bilo podsticaja za izvoz i došli smo u situaciju da je možda jedino ono što je svetlo u dosadašnjem radu Vlade taj privredni rast koji je visok na prvi pogled, a koji, bar u zadnjih par meseci, posustaje. Kao zemlja imamo ionako nizak nivo investicija u svim oblastima. Mislim da je to nekih 14 - 15% od bruto društvenog proizvoda, a za razliku iz zemalja okruženja, iz zemalja koje su u tranziciji, gde je to do 20 do 25%. Trebalo je Vlada da do sada mnogo više računa povede o javnoj potrošnji, jer javna potrošnja je na onom nivou koji naša privreda ne može da izdrži. Na kraju, rekao bih da je očigledno da ova vlada nije stabilna, da je ova vlada na određeni rok i da je to osnovni razlog zbog čega ova vlada ne može ozbiljnije da se upusti u privredne reforme i ne može da bude garancija da ćemo iz ovih privrednih poteškoća u kojima se nalazimo u nekom doglednom roku da izađemo. To je razlog zbog čega SRS i poslanici SRS-a neće moći da glasaju za ove ministre, jer je očigledno da nam je potrebna stabilnija vlada, koja će sistemski, strateški, na jedan duži rok, moći da rešava sve probleme u privredi.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a neka se pripremi narodni poslanik Branislav Rankić. Imate još 53 minuta.
Ovo je tačka dnevnog reda koja se čekala nekoliko meseci. Čekala se zbog toga što Vlada Republike Srbije dosta dugo nije imala ili, da budem preciznije, gotovo od osnivanja i formiranja nije imala ministra zaduženog za privatizaciju. Verovatno je to deo neke taktike, igre, da se ministar kandiduje za predsednika i da se to prepusti nekoj stihiji. Svedoci smo da je ovih osam meseci nastavljena stihija, za ovih osam meseci ona nije stvorena, nego je nastavljena tamo gde je prethodnik stao. Obzirom da je tri petine izlaganja predsednika Vlade bilo posvećeno rezultatima rada ove vlade, a one dve petine biografskim podacima o kandidatima, stičem utisak da danas ne treba da ponavljamo onu raspravu koju smo imali pre osam meseci, bez obzira što smo čuli po drugi put jedan mini ekspoze. Moramo da se orijentišemo i da vidimo zašto to što bi trebalo da predstavlja Vladu Republike Srbije ne vlada u Srbiji, ili ako ima nekih naznaka da Vlada, to sasvim loše izgleda. Naravno, ne može da se zaobiđe logička, prirodna, a rekao bih ideološka, politička, pa i finansijska ako hoćete, i svaka druga veza između ove i prethodne vlade. Da li sada ovu zvali DOS minus 1, pa to sve u zagradi plus 1, 2, 3, ili nekim drugim nazivom, ali sve se to svodi na isto. Imali smo prethodnu vladu koja je očigledno bila zadužena da završi prvu fazu tranzicije. Onanam je pričala o tome kako se pravi kuća, ali od krova, nikako od temelja. Imali smo razne bravure, u političkom smislu i parlamentarnom, da je mogao da glasa ko je god hteo. Parlamentarizam da se svede na najniže moguće grane, organizovani kriminal, infiltraciju, kao i sve što bi se predložilo sa Zapada, predloženo je kao najveća tekovina. Nešto slično se dešava i sa ovom vladom. Uzima ono što je prethodna u nacrtu napravila, promeni nekoliko reči, kao postoji neka bitna razlika od one prethodne vlade, kao nešto novo. Opet to podržavaju MMF, investicioni fond, OEBS, druge institucije vladine i nevladine i ko zna koje organizacije. Dobijaju se aplauzi ukoliko se postupi po nalogu iz inostranstva. Šta to znači konkretno kod nas u našem životu? To gotovo da nikoga ne interesuje. Imamo situaciju da Vlada uživa podršku, pa ne uživa podršku, pa stranke koje činu Vladu na lokalnom nivou sarađuju, pa ne sarađuju, pa međusobno se podržavaju, a imamo dokaz o tome da se dešava nešto neprirodno, ali očigledno smišljeno. Smišljeno da se u ovoj situaciji političke nestabilnosti vapi za političkom stabilnošću. Ono što nepogrešivo možemo da pogodimo, to je da ova vlada za osam meseci nije obezbedila političku stabilnost. Vlada koja nema političku stabilnost ne može da bude taj organ koji treba da sprovodi izvršnu vlast u ovoj zemlji. Zato se javlja unutar Vlade sukob političkih i onih drugih interesa i zato nije ni čudo što se u ovoj vladi dešava da ministar za kapitalne investicije nacrni ministra finansija, mnogo više nego da je u pitanju lider neke od opozicionih stranaka. U takvim uslovima ne može da se radi. To zbunjuje građane, a čim se Vlada neprirodno sastavi ne predstavlja izvornu, autentičnu volju građana Republike Srbije, i onda se kao bumerang javlja odsustvo građana sa izbora, pa nije ni čudo što je 30 i nešto posto sada izašlo. Ukoliko se nastavi ovako, verovatno će još veća apatija kod naših birača da bude, a to je upravo interes ove vlade. Ona je na tom tragu, na tom putu. Kada se u okviru stranaka demokratskog bloka, bez obzira koga sve tu trpate, svađate, prepirete, budite sigurni da građani prepoznaju međusobno unutrašnje pozicioniranje prema građanima Srbije, a ne nešto novo, strateški novo, nešto različito, nešto što bi sutra moglo da znači neku konkretnu, opipljivu, pa makar i malu korist. Građani osam meseci ne vide tu korist. Po starom maniru priča se o velikim uspesima, transformaciji, reformama, reformski zakon stupa 2007. godine, reformsko ovo 2005. godine, ovo reformsko videćemo. Kada? Kada se sklope kockice onda će biti. Politička stabilnost nije obezbeđena, a unutar stranaka demokratskog bloka postoje teške podele, opet radi pozicioniranja, ali mi se čini da ova podela oko izlaska na izbore, okupatorske izbore na Kosovu i Metohiji, može da bude ta kap koja će da prelije tu čašu čemera i jada koja se skuplja odavno kod naših građana. Mislim da ste olako ušli u to. Kao što ste primetili, ta medijska potpora, a ona postoji, jer gotovo svi mediji imaju svoje sponzore i znaju šta treba da zastupaju, to je ta ista demokratska priča, a ona se svodi na priču o nekoj novoj realnosti. Nema tu strategije. U toj strategiji nema naših interesa, interesa ove države i ovog naroda. Tu se javlja kao nova realnost - mi smo dobri, mi želimo, ali, znate, sa Zapada stižu pritisci, pa moramo to da uradimo. Za sve je takvo opravdanje. Preti nam dužničko ropstvo i to nam ozbiljno preti, ono se najavljuje, preti nam da će u predstojećim stečajnim postupcima takođe da se razvrgne i taj preostali deo društvene svojine. Ko će to da kupi već se zna, nema tu neke principijelne razlike, da li je Beba, Čeda, Kole, ovaj, onaj, sve je to isto. Ako je ono ranije bilo burazersko, ovo je kumovsko, partijsko. Skrivaju se pare, peru se pare. Najveći uspeh u Elektroprivredi, malopre smo čuli, ušli smo u konekciju. Naravno, Hamović i Lazarević mogu da završe posao, mogu slobodno da posluju, sistemi su u rasulu. Da biste shvatili u kakvoj je situaciji Srbija i sa ovom vladom pogledajte železnicu. Kažu da je železnica ogledalo jedne države. Ako pogledate našu železnicu i pitate ljude koji rade na železnici, pitate one koji koriste usluge železničkog saobraćaja, dobićete pravu sliku stanja u našoj državi. Niti se zna ko vrši vlast, niti se zna šta su to strateški ciljevi, niti se zna u kom pravcu treba da ide reforma, niti se zna u kom roku koja etapa treba da se završi, i ni po jednom od tih pitanja se ne postiže politička saglasnost. A onda kao iz vedra neba se kaže - mi to radimo kao tekuće, ali ono glavno ćemo da radimo tek kada se promeni Ustav. Niti ima jedne celovite vizije na šta bi to ličio ustav, a apsolutno sam siguran da bi taj novi ustav ličio na Beogradski sporazum. Sećate se, nekoliko njih ga je potpisalo, a dvojica su odmah rekli - mi ne znamo šta smo potpisali. Onda se ovde kaže - mi se deklarativno zalažemo za državnu zajednicu, treba joj dati šansu, treba pružiti itd, ali ona druga strana neće. Kada se kaže da može u dva koloseka, dobro, šta da radimo, to je nova realnost. To je ta politika. Prihvata se neka nova realnost, a nova realnost to je neki mač koji stoji sa strane, ili da ne budem toliko oštar, da kažem da je to onaj štap i ona šargarepa, pa se sada sve i svašta uslovljava. Šta zameram ovoj vladi? Zameram ovoj vladi što nije ispunila nijedno obećanje. Vlada je rekla da će da posveti pažnju tome šta se dešava u Hagu protiv naših građana. Posvetila je pažnju pa je ministar odveo jednog pritvorenika. Šta je drugo uradila po pitanju Haga? Ništa. Blokirali su zakon, izmenu Zakona o saradnji sa Haškim tribunalom, ne pada im na pamet da se otvori neka kancelarija ili bilo kakva asocijacija, nije bitno kako šta da se zove, da pomogne ljudima tamo da dokažu istinu. Zašto bi oni pomagali? Predsednik okružnog suda, koji je bio u to vreme Vidovdana 2001. godine kada je bila isporuka, sada je sudija Vrhovnog suda. Nikakva odgovornost ne postoji. Šta se pomaže? Dreknuli neki oko porodica haških pritvorenika, a Vlada kao da je jedva dočekala. Šetaju se ovde razne delegacije, svako može da nam drži predavanja o humanosti, o demokratiji. Nikada ova vlada nekog nije upozorila da to u Srbiji ne sme da se radi. Ova vlada do kraja nije izvela neke stvari. Zašto bi? Ova i ona prethodna vlada tražile su amnestiju za šiptarske teroriste. Oni su svi narodni heroji i sada kažemo 17. mart. O čemu to pričamo? Čemu se nadamo mi sa ovom vladom? Kolika je podrška ove vlade najbolje pokazuju prethodni izbori, ne samo lokalni, nego i oni predsednički. Neću da izražavam u procentima, ali sa ovim sastavom i ovim predlogom, neću da se bavim ni podacima ko su predloženi kandidati, na bazi jednog od predloženih kandidata može da se zaključi da je Vlada došla do epohalnog zaključka da, ako skupi 25 ljudi koji predstavljaju neku stranku koja je dobila po jedan posto, Vlada obezbeđuje neku većinu. Ta većina u biračkom telu budite sigurni da je sada ispod 20% u zbiru. Evo i dokaza. Jedan od kandidata za ministra nije ni procenat ostvario na ovim izborima. Ova vlada u ovom sastavu, pa i u nekom drugom kohabitacijskom, pa čak i u onom tumačenju reči kohabitacija, ne može da izvuče Srbiju. Ne može da izvuče Srbiju jer nema elementarne političke stabilnosti. Narod ne veruje ovoj vladi. Dokaz za to jeste da i kada se pojavi neki društveni konflikt ljudi nemaju načina drugačije da ga reše pa moraju da izađu na ulicu. Ova vlada ne sme da stane pred građane nego jednostavno pusti neka to ide nekim svojim tokom, to će da dohvate mediji, oni će to da razvodne za dva, tri, pet ili šest dana. Ako to ne uspe, onda se servira neka nova bombasta vest. Tu je Legija, Beba, Čeda, ovi drugi koji mogu da skrenu malo pažnju, Hamović, Dinkić sa njegovim finansijskim lobijem gura svoj posao. Da ne pričam, to je opštepoznata stvar, zna se koja stranka drži finansije, zna se koja stranka drži policiju, zna se koja stranka drži državnu bezbednost, zna se koja stranka drži neke investicije, zna se koja stranka treba da se zaduži, sve se zna, sve je isparcelisano i sada da se vratim na ono pre osam meseci. Ovo je vlada kompromisa, finansijskih lobija iz zemlje i iz inostranstva, koja neće baš mnogo da talasa, pustiće ovo da sve ide nekom maticom, a u odgovarajućem trenutku, kada izgube i poverenje građana na izborima, obavestiće nas, to je demokratski, mi priznajemo, s tim što se usput izgubila država i zato mi izlazimo i kritikujemo. Vaše je pravo da predložite, vaše je ovlašćenje, obzirom da imate odgovarajuću većinu da to izglasate, vaše je da se organizujete da radite, ali vodite računa malo i o građanima Srbije, vodite o tome da vi nemate političku stabilnost i da nas vi, ovakvi kakvi jeste i ovako kako radite, vodite u pogrešnom smeru. A kada se budemo orijentisali, videćemo da je neko pao u jamu.
Reč ima narodni poslanik Branislav Rankić, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Đorđević.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ova današnja rasprava ima samo formalni karakter i da je potpuno nevažno za Srbiju što će doći do izmena u pojedinim ministarstvima. Vidite i sami da niko nije primetio da gospodin Maršićanin već nekoliko meseci nije ministar za privredu i privatizaciju, nego imamo ministarstvo, pa je red da imamo i ministra. Takođe, smatram da ništa suštinski neće promeniti u Srbiji, pogotovu kada je reč o prosveti, promene u Ministarstvu prosvete. Što se tiče Ministarstva za ekonomske odnose sa inostranstvom, promena i dolazak gospodina Predraga Bubala za ministra privrede takođe neće ništa uticati na privredu Republike Srbije. To će se kretati svojim tokom i to će se dešavati zato što Vlada nema opštu koncepciju kako funkcionisati i kako dalje voditi Srbiju. Pokušaću u tri primera da vam to navedem. Recimo, pre nekoliko meseci određeni ministri iz Vlade su izašli pred građane i rekli da će Vlada da obezbedi povoljne kredite za poljoprivredu, a veliki broj ljudi u međuvremenu, poljoprivrednih proizvođača, registrovali su se kao poljoprivrednici i da im je to jedino zanimanje, to se prolongira od meseca do meseca, međutim do kredita ne dolaze. Druga važna stvar iz koje se vidi da Vlada, pogotovu Ministarstvo za privredu, nema nikakvu dugoročnu strategiju, vidi se po ponašanju ove vlade prema Rudarsko-topioničarskom basenu Bor. Naime, pre dva meseca, kada su rudari iz Bora i Majdanpeka blokirali auto-put kod Paraćina, tada je njima na prečac obećano od strane Vlade, pojedinih ministara, 30 miliona evra kredita, koji će stići u Rudarsko-topioničarski basen Bor u roku najduže od 30 dana. Prošlo je u međuvremenu više od dva meseca i nijedan evro iz tog obećanog kredita nije stigao u RTB Bor, ali su pred ove izbore stizali ministri da daju podršku svojim kandidatima. Neki od njih čak nisu znali ni da izgovore u intervjuu puni naziv RTB Bor, a ministri su dolazili samo da bi dali podršku, a kada su se završili izbori, videlo se koliko je Vlada neiskrena, jer je u međuvremenu, pre nekoliko dana, u "Politici" objavljen tender za prodaju RTB Bor. To samo pokazuje da Vlada nije imala želju niti cilj da stvarno da 30 miliona evra za povećanje obima proizvodnje, jer da jeste ne bi sada raspisivala tender. Nelogično je što su tada pred izbore, a bio je tu gospodin Naumov koji je ovde prisutan, bio je i gospodin Bubalo, koji su na TV Bor građanima rekli da je pitanje 30 miliona evra kredita pitanje dana, najviše nedelje, nikako meseca, a već je prošao mesec i umesto 30 miliona dobili smo oglas u "Politici" gde se prodaje. Prokomentarisaću samo ovo što je rekao gospodin Jočić kada je replicirao predstavniku DS-a o tome kako je 2000. godine najveći broj načelnika službe unutrašnjih poslova po gradovima Srbije promenjen na taj način što je bilo na nekim papirima po desetak pečata, a jedan takav papir imam i ja u svom Opštinskom odboru SRS u Boru. Dobio sam ga od šefa tadašnjeg štaba DOS-a u Boru i tamo se nalazi pečat DSS-a među tih desetak pečata, i to samo pokazuje da ova vlada ima kontinuitet sa prethodnom vladom, i sve su prilike da ste vi iz one prethodne vlade izašli samo zbog podele plena, a da ste kontinuitet održali preko predstavnika G17 plus.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Đorđević, a neka se pripremi narodni poslanik Tomislav Nikolić. Odustao je, izvolite vi, gospodine Nikoliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ova vlada konstituisana je mimo volje birača, volje koja je iskazana na izborima u decembru 2003. godine, zato što je očigledno da je narod hteo da SRS i DSS formiraju Vladu Republike Srbije i birači tih dveju političkih stranaka ne bi imali ništa protiv da je došlo do te koalicije, ali tu vladu nije hteo neko sa Zapada, neki nalogodavac, i to se vidi iz najnovije rezolucije o funkcionisanju demokratskih institucija u Srbiji i Crnoj Gori, koja je u odnosu na ono što pominje veoma blago sročena i u kojoj je svaka druga ili treća rečenica, posle prekora vlastima u Srbiji, ali je to bolje nego da dođu na vlast predstavnici SRS, populističke, nereformske, netolerantne itd. Usput, ta rezolucija Parlamentarne skupštine Saveta Evrope nastala je u veoma čudnim okolnostima i spreman sam da optužim Vladu Republike Srbije da je učestvovala u njenoj izradi, ali da je prevarena u konačnom izgledu te rezolucije, a da posle toga više nije bilo povratka nazad. Naime, rezolucija je nastala posle posete izvestilaca, pruža šansu aktuelnoj vlasti u Srbiji da nastavi dalje sa reformama i poziva sve vas iz tzv. demokratskog bloka da prekinete sa svađama i da se okrenete u front koji bi bio protiv SRS. Predstavnik DSS-a u Strazburu, vođa delegacije, parlamentarne delegacije Skupštine Srbije i Crne Gore, nije reagovao čak ni kada su sa jedno 15 amandmana poslanici iz Mađarske, Slovenije, Hrvatske, BiH, Albanije, tako promenili rezoluciju da ona ne zaslužuje da se zove rezolucija o stanju, o funkcionisanju demokratskih institucija, nego rezolucija o ugroženosti Mađara u Vojvodini. Predstavnik Demokratske stranke Srbije, šef delegacije, savezni poslanik Zoran Šami, glasao je uzdržano. Otvoreno sam ga pitao kako je moguće da Grk koji sedi pored mene glasa protiv rezolucije, a da on bude uzdržan. Rekao je, da nisu dirali rezoluciju glasao bih za, a ovako sam bio uzdržan. Kada se delegacija vratila ovde, on se izdvojio, održao konferenciju za štampu i rekao da je zadovoljan tekstom usvojene rezolucije. Pravo sredstvo, a o sredstvima je govorio predsednik Vlade, za ostvarivanje ciljeva u državi je stabilna vlada, sa jakim uporištem u Skupštini. Ova vlada to nije. Kada su mi sinovi bili mali vodio sam ih u zoološki vrt i video kako čuvar hrani životinje. Današnji tok sednice, čitava ova priča oko toga kada će početi sednica, šta je sa poslanicima SPO-a, da li su poslanici SPS-a konačno prihvatili da učestvuju u radu, liči mi na to. Aligator zine, baciš mu komad mesa, lav zine, baciš mu komad mesa. Gospodine predsedniče Vlade, tako bacajući komade mesa, ovima koji vas ucenjuju, nećete daleko stići. Vlada opterećena ucenama ne može da funkcioniše, a onda je mnogo bolje. Lako je Hranislavu Periću da dobacuje. Recite mi šta ste rekli Ivici Dačiću na priču da se on bori da u Vranju preuzmete vlast, recite mi šta ste mu rekli na poslaničkom klubu? Da li ste mu rekli: "Baš tebe briga neka izgori Vranje, ti si milionče uzeo?" Ili možda nisam u pravu? Ali, niste mi vi tema, nemojte da mi dobacujete, neka mi dobacuju ovi iz DSS-a, ako nisam u pravu. Ne može ova vlada da funkcioniše na ucenama i ne može na pretnji SPO-a da neće glasati ukoliko Danica Drašković ne bude zaposlena u BIA-i i ukoliko ne bude komandovala u BIA-i. Čini mi se, raspašće se Srbija kada je prvi put bude videla u BIA-i, jer ona je stvorila haos gde god se pojavila, samo nam još tu treba. Ne znam kojom ste ih ekvilibristikom do sada sprečavali da uđu u bilo koji oblik vlasti. Ta ekvilibristika moguće da je ona koja se sada primenjuje na šprajcevima, ali izgleda da Danica Drašković nije time previše zadovoljna. Ne može, gospodine predsedniče Vlade, da funkcioniše Vlada u koju ste uveli neistomišljnike, ljude koji imaju drugačiju ideologiju, ljude koji se drugačije ponašaju od vas, ljude drugačijih shvatanja u tome šta je državni i nacionalni interes. Mi sada imamo žestok sukob sa predsednikom Srbije, koji ne poštuje odluku Narodne skupštine i poziva Srbe na Kosovu i Metohiji da izađu na izbore. Ali, gospodine predsedniče, vi nećete da kažete da i ova vlada izlazi na izbore. Barem preko dva svoja člana, preko SPO-a i preko Koordinacionog centra za Kosovo i Metohiju. Ne videh da ste toliko ljuti na SPO što poziva da se izađe na izbore na Kosovu i Metohiji. Zašto bes iskaljujete na predsedniku Srbije, on nije s vama u koaliciji? To ćemo mi, nama je on meta sada, ali raščistite vi odnose u Vladi, gospodine predsedniče. Da li je Vlada jedinstvena oko izlaska na izbore na Kosovu i Metohiji? Ako nije, onda vi nas obmanjujete, onda vi pokušavate da radite nešto što je bezuspešno radio Slobodan Milošević. U razgovoru sa Zapadom obećava sve i svašta, a dođe u Beograd i namiguje građanima Srbije. Vi morate da zauzmete čvrst i odlučan stav, i više cenim ljude koji imaju loš stav, ali ga brane do kraja, nego one koji tobož imaju ispravan i čvrst stav, a nikada nisu stali da ga odbrane, da zbog njega izgube i izbore i vlast ako treba. Kako drugačije da tumačim činjenicu da vi ne izvlačite konsekvence, da za vas nema posledica to što dva puta gubite izbore. Da li je ta vlast toliko slatka? Da li to mora po svaku cenu? Predsednički kandidat Vlade Republike Srbije osvojio je oko 13% glasova birača, cela Vlada je stala iza njega, sav aparat, sve finansije državne, sve tehničke mogućnosti Vlade Republike Srbije. A znate vrlo dobro da vas je rezolucija Parlamentarne skupštine opomenula da više ne koristite državni novac za finansiranje medija, koji samo o vama govore dobro. Tu se misli na državne medije. Ako je osvojio 12%, 13% glasova, kardinalnu grešku načinili ste u drugom krugu, podržavajući jednog od kandidata iz opozicije. Odakle vam sada moral da ga kritikujete, što je pozvao Srbe na Kosovu i Metohiji da izađu na izbore, pa on je vaš kandidat. Hajde da sačekamo tu raspravu, da vidim kako ćete sada glasati kada se rešava da li je vaš kandidat povredio Ustav Republike Srbije time što se odmetnuo i od Narodne skupštine Republike Srbije, i od onih kojima upućuje savete, i od svih institucija u Srbiji, i od Srpske pravoslavne crkve. Hajde da vidimo kako će to da izgleda kada na dnevni red dođe tačka za ocenu da li je predsednik Srbije povredio Ustav Republike Srbije, da li ćete svi koji ste ga podržali da bude izabran sada preći preko toga, što on vas više uopšte ne ceni. Šta ste vi za njega bili? Merdevine kojima je došao na vlast. Sada je te merdevine sklonio. Samo da ne zaboravi Boris Tadić, nije opasna visina na koju se čovek popne, opasan je pad sa te visine. Zašto Vlada Republike Srbije nije reagovala na očiglednu činjenicu dokazanu na anketnom odboru koji je istraživao energetsku mafiju? Zašto sam morao kao građanin da podnosim krivičnu prijavu protiv svih učesnika i vinovnika u toj velikoj prevari? Zašto nema nikakvih rezultata anketnog odbora na sednici Narodne skupštine Republike Srbije? Ako se anketni odbor razišao povodom izveštaja, zašto ne dozvolite da Narodna skupština odluči o tome šta se to u stvari dešavalo ili je možda razlog što se pljačka nastavlja. Rebalans budžeta posvećen je energetici. Najviše optužbi za mito i korupciju odnose se na energetiku. Upozorio sam vas preko novina. Imali ste uvoz sirijske nafte, koji je čista krađa i pljačka. Hajde da ispitamo to, hajde da vam verujem da vi zaista hoćete čistih ruku da vodite ovu državu. Svakome ko izbegava da se stanje istraži, ne verujem da ima dobre i poštene namere. Vi danas malo obnavljate, rekonstruišete Vladu. Ja i ne vidim neke velike razloge za to. U to neću ni da vam se mešam, ali bih zamolio i potpredsednika Vlade gospodina Labusa da ne proziva SRS. Nisam govorio o vanrednim parlamentarnim izborima, koji bi usledili zato što će da padne Vlada. Imam preča posla, sada nam je važno da oborimo predsednika Republike. To je jako teško, to je napisano da ne bude oboreno. Čak i kada zasluži, kao što je ovaj zaslužio, napisano je da ne može da bude oboren. Nisam rekao da ćemo tražiti, da ćemo podneti predlog za izglasavanje nepoverenja Vladi Srbije. Samo sam rekao da želim da pomognem da napišemo predlog novog ustava, a da će po tom ustavu sigurno biti održani vanredni parlamentarni izbori, u skladu sa ustavnim zakonom koji će rokove za to da opredeli. Nemojte da nas prozivate, gospodine Labus, vi znate da i sami želite da ovaj saziv Narodne skupštine potraje što duže, jer ako smo imali već težak zadatak da na jednim parlamentarnim izborima u političku istoriju oteramo male političke stranke koje su vodile Srbiju, a vi znate sa ove govornicenam se besno i bahato obraćao i Batić, i Svilanović, i Dušan Mihajlović, ko zna koliko ih je bilo. Mi to moramo još jednom da uradimo, gospodine Labus, u stranke koje vode državu, a to ne zaslužuju, ubrajam i vašu. Znači, još jedan izborni ciklus, da očistimo još nekoliko malih političkih stranaka; ili se uključujte svi u DSS ili vas neće biti posle sledećih izbora. Hajde i to ćemo nekako da izdržimo, ali nemojte samo da nam pretite i nemojte samo da se preko svojih medija obračunavate sa nama, jer mi smo opozicija. Setite se, dok ste bili u opoziciji, kako ste reagovali svaki put kada bi vas vlast pritisla. Ne samo što ste reagovali vi, nego su reagovali vaši mentori. Mi nemamo mentore na Zapadu. Možete svašta da nam radite, možda niko neće da ustane da nas brani. Narod voli da daje podršku onome koga svi napadaju. Vi to ne shvatate. Pričom o tome da smo mi večiti gubitnici i da niko neće sa nama u koaliciju, vi nas samo sve više približavate trocifrenom broju poslanika. Nemojte samo da vam se zareknem da će toga da bude, jer mi ćemo to i da ostvarimo. Mislili ste i da 80 nećemo moći da ostvarimo, a mi smo ostvarili. Ostvarićemo i 100. Samo jednu žalost imam, što ste podigli ovu DS iz prašine, iz blata, iz gliba ste digli decembarsku DS, time što ste joj direktno dali podršku. Ne razumem i nikada neću da shvatim predsednika DSS koji svoju stranku spušta, a DS podiže. Racionalne razloge za to ne vidim. Možda su iracionalni, ali to onda treba reći. Vi radikalizaciju Srbije ne samo da ne možete, vi ne smete da je sprečavate, jer to je ono najlepše što Srbija ima. Da ste pročitali neku knjigu iz političke istorije Srbije, shvatili biste šta znači reč radikal. Nemojte da lažete kad odete na Zapad i da pričate da radikal znači ono što znači u engleskom jeziku. Nemojte više na državnoj televiziji, kada izvrše teroristi neki akt, da kažete – sledbenici radikalnog islamskog vođe ubili 50 putnika u autobusu. Nije on radikalni, on je teroristički vođa, a radikali su sasvim nešto drugo. Jesam u sukobu sa DS i sa DSS, nisam u sukobu sa demokratijom. U nama ima više demokratije nego u svima vama zajedno. Samo imam malo više hrabrosti od vas da, kad sam u opoziciji, za svoje stavove se borim tako da budem lično ugrožen. Vi tu granicu niste u stanju da pređete. Vi svoje stavove branite mnogo mekše nego radikali. I to razumem. U Srbiji je trenutno najteže biti radikal. I Slobodan Milošević, koga smo podržavali kad god je radio dobro, a napadali kada ste ga vi podržavali, najvećeg suparnika imao je u radikalima. Da nije nas pokušavao i uspeo da slomi 2000. godine, vi nikada ne biste pobedili na izborima 2000. godine. Da nisu njegovi saradnici pokušali da pokradu te izbore 2000. godine, vi 5. oktobar nikada ne biste mogli da izvedete. Obećavam vam, 5. oktobar neće da bude zaboravljen. Vinovnici 5. oktobra, oni koji su upalili Skupštinu, oni koji su pravili haos u Beogradu tog dana, ili će biti kažnjeni ili vi više nećete nikoga da kažnjavate, ili vi više nećete moći da kažnjavate ljude koji ukradu jaje na pijaci da bi prehranili dete. Vi ste uleteli u sve državne institucije naoružani dugim cevima. Ne kažem da je to radio Labus, ne kažem da je to radio Koštunica, ali sledeći predsednik neke stranke iz vlasti ili iz opozicije iz DOS-a jeste. Za ostale, ni za jednog ne tvrdim da nije nosio pušku te noći. Upozoravali smo vas da nećete moći dugo da trajete, samo što vi to ne shvatate. Voleo bih kad bih vas ovim govorom ponovo ujedinio. Želja mi je da se ujedinite ponovo, da Srbija shvati, u stvari, o kakvim se ljudima radi. Ponavljam još jednom, plan SRS, koji vi možete da pokvarite, jeste da usvojimo ustav, da usvojimo zakon o izboru poslanika u Skupštinu Srbije i Crne Gore, da održimo referendum za ustav i izbore za Skupštinu Srbije i Crne Gore, da održimo izbore za novu Skupštinu Srbije i da ta skupština izabere predsednika Republike. Mi ćemo taj plan da ostvarimo i pomoći ćemo svakome ko taj plan želi da ostvari. Kad srušimo Borisa Tadića, sabiramo snage i krećemo da rušimo Vladu Republike Srbije.
Gospodin Dačić, replika.
Pošto je gospodin Toma Nikolić pomeno moje ime, dozvolite mi da tim povodom i nešto kažem. Gospodin Nikolić je očito u potrebi da se večeras svađa sa svima. Što se tiče SPS, gospodine Nikoliću, u ponedeljak smo u vašim prostorijama imali sastanak i dogovorili se o korektnoj saradnji. Gospodine Nikoliću, ovo nije korektna saradnja. Da li je vama najveći politički neprijatelj i protivnik SPS ili DS, G17 i ovi drugi. Kakve vi odnose želite sa nama? Razumem i što napadate mene, ali čak ste napali i Slobodana Miloševića, čiju ste podršku tražili na predsedničkim izborima, govoreći da je pokrao izbore. To govore oni koji su ga poslali u Hag, ne priliči vama da to govorite. Naravno, razumljivo je da to govorite zato što je te noći, kada ste saopštavali to da je pokrao i izgubio izbore, Čeda Jovanović bio u vašem izbornom štabu, kako je sam rekao. Pretpostavljam, pošto je SRS prvo ponudila DSS koaliciju, da tu postoji problem neuzvraćene ljubavi. Što se nas tiče, to sam rekao Vojislavu Koštunici i kada je Boris Tadić pričao na isti način kao Toma Nikolić, uzmite ih u vladu, molim vas, jer više ne možemo da ih slušamo kako žale zbog toga. Što se tiče para, gospodine Nikoliću, vi ste pomogli ovoj grupi koja se zove G 17 da izaberu Komisiju za hartije od vrednosti. Koliko ste miliona za to uzeli, pošto se priča u Beogradu. Gospodine Nikoliću, nije korektno da tako pričate, jer mogu i ja da pričam o tome. Mogu da kažem da ste uzeli milione zato što ste obezbedili kvorum da se izglasa Komisija za hartije od vrednosti, a poslanici SPS i DS su izvukli kartice. Mogu da govorim da ste uzeli pare od DS kada ste učestvovali na predsedničkim izborima, a kada je cela Srbija bojkotovala te izbore. Mogu da govorim i zašto je pala manjinska vlada 1993. godine. Nije pala zbog principa, jer vi pretpostavljate da se ovde radi o milionima, zato što pretpostavljate da to funkcioniše na isti način kao kada ste vi podržavali manjinsku vladu. Što se tiče SPS, mi želimo dobre odnose sa SRS i dali smo potpise da se sruši Boris Tadić. Ovo što ste večeras rekli ne doprinosi dobrim odnosima između naših stranaka, zato što je to neistina. Mi smo javno rekli da podržavamo Vladu Srbije i zato ne treba niko da nas plati. Smatramo da je bolje podržavati Vojislava Koštunicu nego Čedu, Živkovića i ostale iz DS. To smo rekli na početku ovog mandata. Što se tiče lokalnih izbora, pogledajte ko koliko ima gradonačelnika u Srbiji, pa ćete videti da je SPS na drugom mestu po broju izabranih gradonačelnika u Srbiji. Toliko što se tiče izbora. Izbori sutra, odmah, što se nas tiče. Vi što tražite izbore, hoćete izbore, ali onda kad vama odgovara, februar, mart, april, jun sledeće godine. Ako se slažete, mi smo spremni za izbore. (Predsedavajući: Prekoračili ste vreme.) Korektni odnosi između stranaka podrazumevaju korektnost. Ovo što je rekao gospodin Toma Nikolić o navodnom plaćanju, mogu da kažem da je danas nekim ljudima žao, verovatno zato što su uzeli pare, da padne Vlada Republike Srbije. Što se nas tiče, mi ne odlučujemo danas i nama nije bitan budžet ili zakon, da li će Vlada opstati ili pasti. (Predsedavajući: Gospodine Dačiću, dva minuta ste prekoračili vreme.) Vlada može da padne u svakom trenutku ako izruči nekoga Haškom tribunalu, ako Danica Drašković postane direktor Instituta za bezbednost ili ako u opštinama u Srbiji, gde smo mi pobedili za gradonačelnike, nemamo korektan odnos od stranaka koje smo podržali na republičkom nivou. Zato vas molim .... (Predsedavajući: Gospodine Dačiću, prekoračili ste vreme dva i po minuta.) .... da budemo međusobno korektni zato što smo imali sastanke i dogovorili se o dobrim odnosima između stranaka. Hvala.
Gospodin Nikolić, izvolite.
Pošto mi je savest potpuno mirna, mogu da govorim tiho. Nema uopšte razloga da vičem. Ko viče, očito da nema argumenata. Te noći nije bio sam Čedomir Jovanović. Bili su Zoran Đinđić i Boris Tadić u našim kancelarijama. A vi da znate iz DSS-a, bili su kao vaši predstavnici. Bili zato što smo jedini mi imali rezultate te noći. Vi ste se tako dobro bavili politikom da nigde niste imali rezultate. SPS i Savezna izborna komisija imale su rezultate, ali ono što su objavljivali nisu bili rezultati izbora. Ako sam na nešto u karijeri ponosan, ponosan sam na tu noć, kada SRS nije učestvovala u krađi izbora za predsednika SRJ. Ako treba da vas podsetim šta ste objavljivali te noći, prvo ste rekli da je Slobodan Milošević pobedio u prvom krugu, onda ste rekli da se ide u drugi krug, ali da on vodi, a istina je... izborni štab SPS, Gorica Gajević i ostali. Šta sad, ona više nije sa vama. A Bidža vam je dobar kad pobedi u Svilajncu? Raka je dobar? Sve su to socijalisti. Ko god pobedi, on je socijalista. Čak ste rekli da se ide u drugi krug, ali da vodi Milošević. Zašto ste lagali? Ove optužujem što su upalili Skupštinu, ali vi znate vinovnik i podstrekač kako se kažnjavaju. Ta zlodela koja su počinjena 5. oktobra ne bi bila počinjena da niste krali izbore. Svako dete je te noći imalo opravdanjašto izlazi na ulicu, jer je došlo do krađe izbora. Vojislav Koštunica nikada zvanično nije postao predsednik SRJ, a takva je bila situacija. Ko je objavio zvanične rezultate? Gde su oni objavljeni? Ko je imao pravo žalbe na te objavljene rezultate? Vi ste, gospodo, upalili dokumentaciju Savezne izborne komisije, nikad više niko neće moći da utvrdi prave rezultate izbora. Što se tiče novca, jeste li to vi gospodine Dačiću donosili novac srpskim radikalima? Da li ste vi donosili novac da nas isplatite što vas podržavamo? Ako jeste, recite kada je to bilo i koja je suma bila u pitanju. Pošto su nas neki optužili .... Što ste nervozni? Ovde sam optužen da smo uzimali novac. Ti si uzeo, a ja sam optužen da sam uzimao. U tome je razlika. Da raščistimo jednu stvar. Pamtite kada smo omogućili da bude završena sednica na kojoj nije bila samo tačka Komisije za hartije od vrednosti i vi to dobro znate. Sledeća sednica nam je bila mnogo važna. Možda nikad ne bi bila ni održana ta sednica na kojoj su radikali zablistali i ušli u kampanju za izbore potpuno spremni. Ali vi ne razumete politiku. Nekada će se desiti da budemo u sali kada to uopšte ne očekujete zato što imamo drugačije ciljeve. Zašto smo juče skratili raspravu o budžetu? To niste osetili. Video sam da ste u sukobu sa svojim mentorima,pa sam pomislio da što pre završimo raspravu, možda nećete stići da se namirite. To mi je bio razlog. Nemojte radikale, za jednu sednicu na kojoj su bili u sali i ako nisu zainteresovani, da optužujete za ono što radite od 5. oktobra 2000. godine, jer pamtim vama ovde i glasanje za Maršićanina da bude predsednik Skupštine, vi ste to zaboravili. Poslanička grupa SPS je glasala da Dragan Maršićanin bude predsednik NSRS. Glasali ste za budžet prvi usvojen te godine. Vi to sve zaboravljate. Sve vreme podržavate Vladu Vojislava Koštunice. Koji interes ima SPS da podržava Vladu Koštunice. Jeste ideološki isti. Zašto biste vi podržavali Vladu u kojoj je G17 plus. SPO, glasali ste da Vuk Drašković bude ministar spoljnih poslova. Da li je to ideologija? Učiniću sve što budem mogao, kad budem predsednik Vlade, da vratim Slobodana Miloševića u Srbiju. Kako će taj da vas razjuri, vi toga još niste svesni.
Izvolite.
Hvala radikalima što žele da vrate Miloševića, tog diktatora, lopova koji je pokrao izbore i koji im treba samo da bi Toma dobio na izborima. On misli da SPS treba da posluži da radikali imaju apsolutnu većinu. Korektne odnose sa vama. Vi želite da nas progutate, demokrate da nas unište, ali to je prošlo. Prošlo je to vreme. Prema tome, SPS nikad nije imala dil sa Zoranom Đinđićem, Čedomirom Jovanovićem niti bilo kim drugim. Zoran Đinđić je izručio Slobodana Miloševića, a iz političke korektnosti ne želim da kažem da je Vojislav Šešelj sam otišao u Hag. Što se nas tiče, učinićemo sve da niko ne bude izručen Haškom tribunalu i dokle ćemo podržavati ovu vladu. Gospodine Nikoliću, krajnje je nekorektno i sramotno kako se ponašate prema SPS. Danas sam očekivao kada je gospodin Vučić govorio da će reći - u drugom krugu je bio sam protiv svih. Gospodine Vučiću, radi političke korektnosti, trebalo je reći da je SPS podržala i Aleksandra Vučića protiv Nenada Bogdanovića, i uvek će ga podržati protiv demokrate. To je korektan politički odnos. Ako želite sa nama korektne političke odnose, onda nemojmo da ovako razgovaramo. Ako ne želite, onda je to kraj naše saradnje.
Hvala. Gospodin Vučić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nismo čuli ko je donosio taj novac i gde je bio taj novac. Izgleda da ga nije ni bilo. Ali čini mi se i tačno je, za ono što je tačno neću da izbegnem da kažem i ne želim da lažem, dakle, Gradski odbor SPS u četvrtak, predizborna tišina, izdao je saopštenje takve sadržine. Nemam nikakvu vrstu potrebe ni da lažem ni da izmišljam. Ono što je zanimljivo, to je da u prethodnom periodu predstavnici SPS ne pada nama na pamet da ulazimo u to da li su uništavali ili nisu uništavali svoju stranku. To je njihova briga. O tome neka oni vode računa. Ni kakvi su im odnosi sa Miloševićem, šta Milošević misli o sadašnjem rukovodstvu SPS-a. Mislim da je to Milošević rekao sam desetine puta. Mislim da i to što je Milošević govorio koga podržava jasno govori, jer Milošević je i iz Haga, kada je hteo da podrži nekog, hteo je da podrži onoga koji može da pobedi celokupan DOS-ov režim. Zato je podržao i Vojislava Šešelja, zato je bilo nagoveštaja da bi mogao da podrži i neke druge kandidate SRS-a, zato što je znao da ti ljudi hoće promene u Srbiji, da mogu da ih donesu, a ne one koji su sa njima od prelazne vlade, pa nadalje na ovaj ili onaj način zajednički sedeli. Nemamo ništa sa DOS-ovom vladom. Nismo ni u jednom upravnom odboru, ni za jedan zakon glasali nismo, apsolutno ni za jedan. Nismo glasali ni za Maršićanina, ni za Đinđićev budžet. Oterali su nam predsednika stranke u Hag, najoštrije smo im se suprotstavljali sve vreme. Sada im nismo glasali ni za jedan zakon koji je predložila Vlada Vojislava Koštunice. A, da nam govorite vi, koji im sve zakone podržaste, sve. Kada god je trebalo, svaki zakon ste podržali, samo je pitanje šta će da bude, Vranje ili Požarevac, ili neko drugo ili treće mesto, gde vi možete neku trgovinu da napravite, koja sa građanima Srbije nema nikakve veze. Kao što dobro znate, da ono što ste radili i kako ste nekada radili sa ljudima iz SRS-a, znate da nikada nečasno niste radili i znate da nikada niko od nas nije učestvovao ni u kakvom lopovluku, ni u kakvom kriminalu. Zato je bilo tužno ono što ste govorili, gospodine Dačiću, jer građani Srbije vama ionako iovako svejedno, manje-više to oko Koštunicine Vlade, sve drugo vam mnogo teže opraštaju, a ponajviše vam zameraju i najteže vam opraštaju kada tako govorite o nama, koji se hrabro i odlučno suprotstavljamo dosovskom režimu od njegovog uspostavljanja. Kada govorite o izbornim rezultatima, hajde da govorimo o glasovima, gospodine Dačiću. U prvom krugu, kada niste podržali nikoga do svog kandidata, dobili ste u Beogradu 3%, a kandidat SRS-a 30%. U Novom Sadu kandidat vaše partije ... (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, prekoračili ste vreme.) ... 1,2%, a kandidat SRS-a 42%. To su vam najveći gradovi. Nerešeno, gospodine Dačiću. Tako će da bude. Kao što je bilo i na predsedničkim izborima, Toma Nikolić 33%, a vi 3%. To je mera Srbije, to je mera građana Srbije, to je ono što građani Srbije misle i o vašoj i o našoj politici. Budite sigurno da će posle svega ovoga, posle ovakvog produžavanja loše vlasti, koja ne vodi računa o interesima građana Srbije, koja nije donela bolji život građanima Srbije, ljudi još više želeti promene i nikakvu razliku između vas i onih koji direktno upravljaju neće videti. Ljudi hoće promene i zato će dati poverenje srpskim radikalima, jer nikada ih niko nije kupio i nikada ni u kakvoj krađi i kriminalu učestvovali nisu. Hvala najlepše.
Gospodine Dačiću, gospodin Anđelković traži povredu Poslovnika. Koji član? Kažite mi koji član.
Pošto je rekao neistinu, želim da ispravim u jednoj rečenici samo. SPS, gospodine Vučiću, u Novom Sadu uopšte nije imao kandidata za gradonačelnika, tako da priča o 1% je apsolutno neistina. Takođe, lista SPS-a u Beogradu je dobila više od 5% i ne bismo da govorimo o tome. Ako vam je ta podrška bila beznačajna, zašto ste je tražili. Mi smo se dogovorili da međusobno podržimo naše kandidate zajedno, a mi ne bežimo od tog dogovora. Nije SPS ovde tema i meta. Nemojte udarati u sporedne teme, jedino ako ne želite da izbegnemo prave teme. Što se nas tiče, otvoreno i jasno, a nikoga ovde nisam optužio. Rekao sam da iz onoga što je gospodin Nikolić rekao, mogao bih mirne duše da kažem, proizilazi i ovo što sam sve rekao. Što se nas tiče, vi znate kakvi smo. Pošto smo sa vama sarađivali, pošto je i gospodin Vučić rekao da smo pošteno sarađivali, ubeđeni smo da mislite da smo i sada pošteni i da je ovde reč o principijelnim stvarima, jer vi znate kako izgleda sarađivati sa nama. Hvala.
Hvala. Gospodin Vučić, replika, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS govori ono što misli i govori ono što misli većina građana Srbije. Celog dana, rekao bih, bili smo u sukobu sa ove govornice sa režimom i onim delom režima koji predstavlja DS, i onim delom režima koji u najvećoj meri predstavlja DSS. Bez ikakvog straha, bez ikakve bojazni u takvu vrstu političkih duela ulazimo, beskopromisno, odlučno govorimo šta zameramo svojim političkim protivnicima i spremni smo da u svakom trenutku primimo na svoja pleća ono što nama politički protivnici zameraju. Kada već gospodin Dačić kaže, neću da ulazim u to da je najavljen i da je učestvovao u 10 emisija kandidat za gradonačelnika Novog Sada, pa nije mogao ni potpise da skupi. Govorio sam o listi koja je skupila 3%. Nije ni važno. Kandidat je imao 3% u Beogradu, a lista je imala 5%. Zaista minimalno, a posebno u odnosu na ono što je imala SRS. Bez obzira na to, neću da kažem da bilo koji birač koga ste pozvali da glasa za kandidata SRS-a da je nevažan ili beznačajan. Nije ni slučajno. Ne pada mi napamet da vam kažem, izvinite, priča se po gradu, Komisija za hartije od vrednosti. A vi im ovde hiljadu komisija i hiljadu agencija izglasaste. Ko zna koliko su ih napravili od početka i na koje sve moguće načine, i nikada nije bilo nikakve negativne ocene, uvek je bilo, nismo baš najzadovoljniji, ali to je mnogo bolje nego Živković ili Čedomir Jovanović, kako kaže gospodine Dačić. Gde su vam Živković i Čedomir Jovanović? Ne mogu Čedomir i Živković da tvore ni vladu ni Skupštinu. Nema ih ni u Skupštini, a tek sada prave neke frakcije unutar DS-a. Oni treba da se izbore unutar svoje stranke. Ne plašite građane onima koji ne mogu da budu. Mogu da budu oni kojima ste obezbedili da imaju većinu. Da li su uradili nešto dobro za građane Srbije u prethodnih osam meseci? Nisu. Da li su uradili nešto, ali mnogo manje od onoga što je trebalo. Građani nisu zadovoljni, jer žive mnogo lošije nego što su živeli ranije. Da li su uradili nešto da se obračunaju sa korupcijom i kriminalom iz prethodnog perioda? Nisu. Oni koji su najviše umešani u korupcionaške afere i dalje su ili na vlasti ili vrlo blizu vlasti, oholo, osiono i bahato se ponašaju, pa zašto ih podržavate onda. Zašto u tome učestvujete? Mi u tome nećemo da učestvujemo. U tome se razlikujemo. Nećemo ni da razgovaramo o tome, jer nema nikakvog smisla. Zato ćemo da idemo, a ne samo sa skupštinske govornice da objašnjavamo, od mesta do mesta, od grada do grada, od sela do sela i da građanima govorimo kakav je to naš program, kakve promene donosimo. Promene su najvažnije da se obračunamo sa korupcijom, sa kriminalom, da poštenje vratimo u najviše vrhove vlasti i da imamo jasan ekonomski i strateški koncept razvoja Srbije. To, gospodine Dačiću, ne može sa onima za kojeste govorili da su motorno ulje. Rekli ste u kampanji, G17 plus, pa to je šifra za motorno ulje. Sada podržavate motorno ulje umesto Vladu Srbije. Mi hoćemo da imamo normalnu Vladu, a ne motorno ulje. Hvala najlepše.
Gospodin Anđelković, povreda Poslovnika.
Naravno, osetio sam se prozvanim zato što smo gospodin Nikolić i gospodin Vučić, mi smo u stvari sarađivali i dogovarali se. Mi znamo kako je ta vlast funkcionisala. Drugi ne znaju kako je funkcionisala 1992. i 1993. godine, i na kojim osnovama i kako ste podržavali manjinsku vladu te 1992. i 1993. godine. Na tim istim osnovama Socijalistička partija Srbije podržava ovu vladu. Podržavali ste vladu Socijalističke partije Srbije da ne bi drugi preuzeli vlast, koje vi niste voleli. Mi se nismo slagali da SPO sa drugima preuzme vlast i mi danas isto to mislimo. Podržavamo ovu vladu zato što znamo da će u svakoj drugoj varijanti na vlast doći Demokratska stranka. Dok se ona ne raščisti, očisti, dok se ne rasprave korupcije koje su oni pravili u prethodne tri godine, mi ćemo podržati ovu vladu i podržavati sve njihove zakone i njihove predloge koje Vlada ima. To je cena koju mi plaćamo, a ta cena se zove da smo dobili 23 gradonačelnika i predsednika opština, sviđalo se vama to ili ne, da smo dobili onoliko glasova koliko smo dobili na parlamentarnim izborima, a vi se pitajte gde je vaših milion glasova od predsedničkih izbora do ovih lokalnih izbora. To je vaša cena i vi imate pravo da o tome razgovarate. Sarađivali smo onda kada smo se slagali politički. Sada se ne slažemo, ne sarađujemo. Sada nam je ova politika prihvatljivija. Građani će oceniti da li je bolje što podržavamo ovu politiku ili da dopustimo da se Demokratska stranka, sa ovom politikom koju je danas prezentirala, ponovo vrati na vlast. Učinićemo sve da oni ne budu na vlasti i kada nam se nešto ne sviđa kako ova vlast vodi.
Gospodin Vučić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam kako izbroja gospodin Anđelković milion glasova, kako su to računali. Ne znam kako su i šta računali, ali im računica nije dobra. Moram samo da im kažem da kada na izbore izađe duplo manje ili gotovo duplo manje nego na prethodne ne možete u apsolutnom iznosu da dobijete toliki broj, ali procenat glasova na svim izborima samo povećavamo. Tamo gde nismo, ako hoćete, a nikada vam o tome nismo govorili, nismo imali gotovo nigde odborničke grupe, gotovo nigde ni odbornike. Sada smo jedina politička stranka koja je zastupljena u svim skupštinama opština i svim skupštinama gradova širom Srbije. U bilo kojem mestu, gde je većinsko stanovništvo pripadnika nacionalnih manjina ili gde je srpsko većinsko stanovništvo, samo je jedna stranka svuda zastupljena, a to je Srpska radikalna stranka. Ako to nekome nije dovoljno, ne znam šta bih posle toga imao da mu kažem. Znate, kako ste brojali te glasove, samo sam u Beogradu dobio više nego što ste vi u celoj Srbiji, gospodine Anđelkoviću, pa još kada sa dva pomnožite, vidite ko je kako i na koji način na izborima prošao.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Rajko Baralić.
Član 100. Poslovnika Narodne skupštine, o dostojanstvu Narodne skupštine. Gospodine potpredsedniče, gospodine predsedniče Vlade, gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, izvinjavam se što sam nekonvencionalno odeven. Bilo je jedno nemoguće poređenje, gospodine Nikoliću vi ste ga izrekli. Vodili ste sinove u zoološki vrt, pa ste gledali kako tamo neko hrani životinje, pa ste to onda u jednom krajnje nekorektnom kontekstu povezali sa poslanicima Socijalističke partije Srbije. Gospodine Nikoliću, moja majka nije rodila životinju. Mene je rodila jedna časna Srpkinja. Rođen sam u Takovu, tamo gde je Miloš podigao ustanak. Sima Barajlija je bio Milošev barjaktar, to je moj direktan predak. Ne dozvoljavam ni vama, ni bilo kom drugom na svetu, da me naziva životinjom. Sram vas bilo.
Gospodin Nikolić, izvolite.
Uz sve poštovanje prema vašim precima i vašoj majci, ipak biste morali da mi dokažete da niste životinja.
Gospodin Dačić, izvolite.
Predstavnici Srpske radikalne stranke naravno Socijalističkoj partiji Srbije zameraju što je u koaliciji sa Vojislavom Koštunicom, sa istim čovekom sa kojim ste vi hteli da budete u koaliciji, sa istim čovekom kojeg posle svakih izbora zovete da sa vama uđe u koaliciju. Što se nas tiče, uđite u koaliciju, ali želim da vam kažem i sledeće: imam pravo na repliku, jer ja sam predsednik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije. Vi ste uvredili poslanike Socijalističke partije Srbije. Srpska radikalna stranka u mnogim opštinama se nalazi u koaliciji, razgovaramo i o Zemunu. Vi nama zamerate što se borimo za naše ljude u Vranju, Lučanima, Raškoj, Požarevcu, gde smo pobedili. Vi imate 20 izabranih gradonačelnika, a mi imamo 22 i više od toga. Mi se borimo za naše ljude i borićemo se i dalje, ali da li to znači da tamo gde ste ušli u koaliciju sa nama da ste plaćeni za to, da li to znači da neko treba da vas vređa akone uđete u koaliciju sa nama. Samo još jednom podsećam, dobri odnosi u parlamentu i stvar korektnosti ne zavise od toga ko je naklonjen kojoj političkoj opciji. Nemojte vi brinuti brigu Socijalističke partije Srbije. Brinite vi vašu brigu. Što se nas tiče, mi smo te odluke doneli javno. Nismo doneli nikakvu odluku tajno, isto kao što nikada tajno nećemo razgovarati. Kao što je rekao gospodin Anđelković, vi znate dobro kako funkcioniše podrška manjinskoj vladi. Na istim principima kako ste vi nas podržavali, na istim principima mi podržavamo Vojislava Koštunicu, apsolutno isto. Ubeđeni ste da je to čisto.
Gospodine Vučiću, ovo je bila replika. Pošto ovo ide unedogled, ali da bi ispoštovali i da se ovo završi na korektan način, imaće reč gospodin Vučić, pa gospodin Baralić, i kraj. Uvredili ste lično gospodina Baralića. Govorim što se tiče replika. Koristim svoje pravo iz člana 97. i imam takvu ocenu. Izvolite, imate reč.
Odmah da kažem da nemate pravo da radite to što ste namerili zato što je taj gospodin izazvao repliku i toliko morate da znate, gospodine Mihailoviću, o Poslovniku. Što se tiče dogovora i ko koga podržava, jeste Srpska radikalna stranka radila, njena politika je bila jasna, ali pre toga nije govorila za one koje će da podrži da su motorno ulje i da su najveći lopovi u Srbiji. To je razlika između nas. Razlika je u tome što smo mi to radili zbog građana Srbije, a ovo sada nisam siguran o čemu je reč, jer ne verujem da iko ko je simpatizer Socijalističke partije Srbije misli da je neko iz G17 plus ili bilo koje slične organizacije nešto dobro za Srbiju uradio. Kada smo nudili koaliciju Demokratskoj stranci Srbije nudili smo je samo njima, ne svima koje oni vuku za sobom. Vi ste izabrali Vuka Draškovića za ministra spoljnih poslova Srbije i Crne Gore, vi ste ga izabrali, ne neko drugi, SPS. Ništa, baš lepo, neka se hvale pred biračima SPS-a da su oni za to zaslužni. Što se tiče naših briga, nemamo ih, mi imamo brige građana Srbije, hoćemo da vodimo računa o građanima Srbije i da preuzmemo odgovornost za vlast u Srbiji. Zato se ovako žestoko i ovoliko borimo i protiv korupcije, ovoliko se borimo za promene u Srbiji, i zato smo ubeđeni da su te promene građanima Srbije neophodne. A te vaše reči 10 puta danas ponovljene, te sram vas bilo, te ne znam ni sam šta, moram da vam kažem da taj rečnik zaboravite, jer to je rečnik bez argumenata, to je rečnik u kome nemate ništa činjenično da kažete, nego hajde, da vam kažemo nešto da ispadnemo jadni i uvređeni za nešto što vam se ne sviđa, što je izgovoreno sa ove govornice. Samo vas podsećam, da vodite brigu ne samo o svojim odborima, već o građanima Srbije, ne biste danas glasali ni za rebalans budžeta, ni za nove ministre, za one koji dobiju po jedan posto, kojima je narod pokazao da ih neće, ne da glasate za one i podržavate vladu onih ministara koji su dobili po jedan posto glasova na izborima. Ljudi su pokazali da ih neće i tražim od svih u Narodnoj skupštini Republike Srbije da pre svega poštuju volju naroda, da poštuju volju građana Srbije i ako budu poštovali volju građana Srbije, a volja građana Srbije je da se obračunamo sa onima koji su korumpirani, sa onima koji su u kriminalu, onda ćemo imati šansu da idemo napred, da pokrenemo promene u Srbiji. Zato ne brinite za SRS, mi smo dobro, hvala na pitanju, pobeđujemo, a pobeđivaćemo i u buduće. Hvala najlepše.
Reč ima gospodin Baralić, po Poslovniku, to je replika povodom izlaganja narodnog poslanika Tome Nikolića. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, nisam izazvao repliku, javio sam se prošli put po Poslovniku i sada se javljam po Poslovniku, i odredba je član 100, dakle nije bila replika. Koliko mogu da teram, to je moja stvar. Molim vas, da li je neko ili nije životinja, to se utvrđuje rođenjem. Ne postoji nijedan argument, nijedan razlog da temperaturu koju ste sami podigli i čorbu koju ste sami zakuvali, tražite da vam zaprže drugi večeras ovde, ali ako treba zapaprićemo je, nema nikakvih problema. Molim da se u danu, kada to bude bilo moguće, Narodna skupština izjasni o tome da li su povređene odredbe člana 100, dostojanstvo Narodne skupštine. Nisam to očekivao i nisam ni od koga očekivao da to može da kaže, nisam očekivao ni od koga ko je narodni poslanik, ko je šef poslaničkog kluba, koji je slovio za proevropskog kandidata za predsednika Republike, da može sa skupštinske govornice da nekome izgovori da je životinja. To je nekolegijalno, to je nekorektno, to ništa ne govori o Rajku Baraliću, to govori o onom ko je to izgovorio. Zalažem se da parlament postane mesto gde stanuje dostojanstvo. Ako to ne budemo uspeli, nismo ni u čemu uspeli u Srbiji. Zato molim sve kolege narodne poslanike, ništa nije vredno da se ljudi međusobno izvređaju, ništa nije vredno toga da na način na koji to ovde neki čine omalovažavamo ljude, da ih nazivamo pogrdnim imenima. I kada smo kod rezultata samo da kažem, tamo gde sam bio šef izbornog štaba SRS je duplo iza mene, a to je Čačak, to je Moravički okrug i vodite računa, svako ima svoju priču i svoju utakmicu. Ova u kojoj sam bio golgeter, napunila je mrežu, između ostalog, i radikalsku.
Moram dati sada gospodinu Nikoliću reč, jer ste se javili po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, iako smatram da je ova patetika odraz glume a ne iskrenosti, izvinjavam se za metaforu koju sam izgovorio. Nisam mislio da bilo koga ovde uporedim, ali ne znam ni šta je ružno ako je čovek aligator ili lav. Mislim da bi mnogi želeli da tako budu protumačeni. Dakle, izvinjavam se svima onima koji se osećaju uvređeni mojim rečima, ali vas molim da ne glumite uvređenost zato što je to potpuno providno večeras. Više neću da se služim metaforama ili bar onoga kome budem hteo da je uputim, prvo ću da pitam da li je razumeo ono što govorim.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? Da li još neko želi reč? Reč ima premijer, dr Vojislav Koštunica, kao predstavnik predlagača. Izvolite.
Poštovani poslanici, posle toliko izgovorenih reči da se vratimo temi. Tema je izbor tri ministra u Vladi Srbije, ministra privrede, ministra za ekonomske odnose sa inostranstvom i ministra prosvete i sporta. Istovremeno, uvažavajući Skupštinu, uvažavajući javnost u Srbiji, reći ću samo na kraju nekoliko reči. Poći ću od nečega što je najopštije, što je najčešće pominjano u današnjoj diskusiji. Neću se baviti nekim pojedinostima, skretanjima, digresijama, kojih je bilo toliko mnogo. Najčešće je postavljano pitanje da li se u proteklih nekoliko meseci u Srbiji živi bolje, da li ima privrednog oporavka? Rekao sam, nekoliko je meseci, imamo godine iza sebe, nekoliko godina pre 2000, posle 2000. godine i jedan broj godina pre 2000. godine, a govorim samo o jednom periodu koji je kraći od osam meseci. Za tih nešto manje od osam meseci mogu da kažem da se u Srbiji živi ipak malo bolje, da se živi malo bezbednije, sa manje straha i da ima nešto manje korupcije nego što je bilo pre. Da se to postigne, bilo je potrebno doneti neke zakone koji ranije nisu doneti i ojačati institucije, umesto da se jača gola neograničena vlast. Naravno, u ovoj raspravi je postavljeno još jedno pitanje, da li se mi zalažemo, i to samo deklarativno, za ulazak u Evropu, a zaboravljamo pri tom kako se u zemlji živi. Reći ću vam i jedno i drugo. I jedno i drugo je uzajamno i tesno povezano. Čuli smo, kada je reč o ministrima iz vlade koja je bila na vlasti do decembra prošle godine, čitav jedan program šta bi trebalo uraditi. Naravno, sledi samo jedno pitanje, zašto to nije urađeno u proteklih nekoliko godina. Pravo pitanje je da li je osam meseci duže od tri godine, koliko ste imali prilike. Delovalo je prosto neverovatno da neko iz prethodne DOS-ove vlade uopšte može da govori o korupciji. Znate, DOS je uveo korupciju u Skupštinu. DOS je proizveo nešto čega nikada nije bilo, a to je da se u Skupštini krade. Učinjene su zamerke kada je reč o stanju u pravosuđu, ali reći ću vam koliko je dobrih zakona kojima se garantuje nezavisnost pravosuđa u međuvremenu doneto. Što ti prethodni zakoni nisu doneti? I u svim drugim oblastima, kada smo ušli u Vladu Republike Srbijezatekli smo prvu pustoš. Jedan resor, drugi resor, nema nijednog sistemskog zakona. Pomenuli smo Zakon o energetici, pomenuli smo ove silne zakone o pravosuđu. Pominjem i reformu državne uprave. Doneta je strategija za reformu državne uprave. Čitav niz zakona će biti donet. Ni jednog jedinog zakona nije bilo. Kako vi mislite da promenite stvari u Srbiji, da reformišete Srbiju, kako ste mislili bez svih tih zakona. Ali, zato umesto toga čuli smo nebrojeno puta izgovorenu jednu reč: nekada je odzvanjala reč komunizam, reč socijalizam, samoupravljanje, sada odzvanja reč modernizacija. Postavljam pitanje, šta ta reč uopšte znači, ako išta znači? Da li je iko od vas sposoban da definiše pravo značenje te reči? Šta je modernizacija? Kako to šuplje zvuči ili kada zazvuči konkretnije, onda je vi svodite na to da je potrebno napraviti vodovod i kanalizaciju. Pobogu, ko u današnjem svetu tome ne stremi. Čime se vi dičite danas? Ne znam kako ste došli do toga da govorite o tome da je potrebna puna saradnja sa Hagom i da te saradnje nema. Hajde da raščlanimo jednostavno tu rečenicu. Ako je nema, ako prebacujete ovoj vlasti, doći ću na to kako zamišljamo i kako vidimo saradnju sa Haškim tribunalom, onda postavljam pitanje, zapravo, što to vi niste uradili u proteklim godinama, što niste vi tu priču završili? Naravno, kada je reč o saradnji sa Haškim tribunalom, kada je reč o jednoj međunarodnoj obavezi, odmah da budem potpuno jasan. Ona se ostvaruje postepeno, i ne može odmah, i vi najbolje pokazujete da nije preko noći to moguće postići, jer vi to niste uradili. S druge strane, i tu je razlika između vas i nas, može se ta saradnja ostvarivati na različite načine. Vi ste izabrali jedan način. Taj način mi nikada nećemo izabrati, iza njega nećemo stati. Vi ste izabrali način na koji je otišao u Hag Stakić, na koji su otišli braća Banović, na koje je hapšen Šljivančanin, vi ste izabrali onaj način koji je SFOR u Bosni i Hercegovini hapsio, ubivši jednog čoveka u Prijedoru u istočnoj Bosni. Vi ste izabrali onaj način koji je SFOR primenio kada je hapsio Jeremiju Starovlaha i njegovog sina. To je golo nasilje, to je za vas način na koji se sarađuje sa Hagom. Ne sarađuje se samo na taj način. Pogledajte susedne zemlje. Može to i drugačije, ako mora. Nemojte stavljati u usta jednog čoveka koji u jednom trenutku, govorim o pukovniku Beari, doneo odluku da ne može zemlja da trpi zbog njega i otišao u Hag. Ne, vi biste i njega na silu, vi biste i njega u bukagijama. Najzad, saradnja sa Hagom se može ostvarivati pred našim sudovima. Te poruke dolaze iz celog sveta, dolaze iz samog Haga, imamo Specijalni sud za ratne zločine, a zašto se on na tim stvarima ne bi oprobao. Uzmimo samo jedan primer, Kosovo. Hajde da vidimo kako će izgledati jedan proces vezan za Kosovo pred našim sudom u odnosu na Haški sud. Nijedna institucija nije savršena. Prema tome, pružimo mogućnost ovom sudu da pokaže šta se zapravo dešavalo na Kosovu i Metohiji. Zaista je potrebna posebna smelost, a i još nešto pride, potegoste i pitanje Kosova i Metohije. Reći ću vam, pogledajte izbore, pogledajte uslove u kojima se ti izbori održavaju. Priznajem, pokušali smo pre nekoliko godina da nešto uradimo preko izbora, pozivao sam Srbe da izađu na izbore na Kosovu i Metohiji. Prošlo je nekoliko godina, ništa se nije promenilo osim što se desio 17. mart. Danas uslova za njihov izlazak na izbore nema. Da ponovim one reči koje su možda starinske, ali su više nego jasne, više nego otvorene, više dolaze iz srca, a to su reči Srpske pravoslavne crkve - roblje ne ide na izbore. Vi biste hteli ljude koje sprovode u transporterima na izbore, potpuno nebezbedne, da šaljete na izbore. Najzad, nismo li u ovoj skupštini voljom svih poslanika, pa i poslanika DS-a, izglasali jedan plan. Izgleda da je vama bliži, draži plan Unmika, nego plan Vlade Republike Srbije, iza koga ste vi stali, glasali ste tada. Objasnite zašto danas mislite nešto drugo. Mi nismo isključivi ni jedan način. Kažemo - hajde, postoji UNMIK-ov plan, postoji plan Vlade Srbije, pronađimo neko srednje rešenje, može se kombinovati i ta njihova lokalna samouprava, ali mi za Srbe na Kosovu tražimo nešto više, tražimo samoupravu, tražimo teritorijalnu autonomiju. Može se o svemu tome razgovarati. Vi ste jednostavno izigrali nešto što je volja naroda, koja je izražena u ovoj skupštini. Ovo je najmerodavnije mesto da odmeri, da izrazi volju naroda, vi ste tu volju naroda izabrali. Onda ste krenuli da nabeđujete one druge, koji poštuju volju naroda, da su krivi. Ne bi meni nikada palo na pamet da ovo pitanje potežem, jer nam je dosta naših srpskih međusobica i rasprava, da vi to pitanje niste pokrenuli. Ispali su krivi oni koji poštuju Skupštinu, koji poštuju volju naroda, a ne vi koji ste je pogazili. Stvar je tu potpuno jasna. Još nešto, pošto je bilo mnogo reči o tome šta je ova vlada i kakvo ona uporište i kakvu podršku ima. Znate, i to kažem poslanicima SRS-a, da mi imamo dvopartijski sistem, onda bismo mogli da govorimo o tome ko je gubitnik, ko je dobitnik na ovim izborima. Ovo je parlamentarni sistem, ovde imamo više političkih stranaka i one stranke koje obezbede većinu u Skupštini jednostavno je imaju dokle imaju. Mi ćemo poštovati volju nečega što je skupštinska većina u ovom trenutku. Još nešto, pominjani su izbori. Podsetiću vas na to da i pre nego što je Vlada obrazovana, imajući u vidu odnos snaga i potrebu da neke poslove zajednički obavimo, rekao sam da Vlada pristaje da ograniči svoj mandat, ima osam meseci, ali tada sam rekao šest meseci, u redu, hajde da donesemo ustav, da posle toga idemo na nove izbore. Prema tome, stranka na čijem sam čelu ne beži od ovih izbora, kao što Vlada ne beži od ovih izbora. Najzad, nešto što nosim zaista kao gorak utisak iz ove današnje rasprave. Suočeni sa ovim mukama i nedaćama koje stoje pred nama, i odnosima u državnoj zajednici, i Kosovu i Metohiji, i pritiscima koji dolaze spolja, i nesumnjivo teškom, nasleđeno teškom socijalnom i ekonomskom situacijom u zemlji, ako mi ne postignemo minimum jedinstva bar u nekoj od ovih stvari, onda nas zaista neće biti.
Zaključujem pretres. Saglasno članu 187. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, određujem 19. oktobar 2004. godine kao dan za glasanje o Predlogu predsednika Vlade za izbor članova Vlade Republike Srbije. Glasanju ćemo pristupiti u 22,40 časova.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da pre nastavka utvrdimo kvorum. Upotrebom elektronskog sistema za glasanje potvrdili smo da je u sali prisutno više od 126 narodnih poslanika. Pošto je Narodna skupština obavila pretres o Predlogu predsednika Vlade za izbor članova Vlade Republike Srbije, pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da se, prema članu 187. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, o predlogu za izbor članova Vlade odlučuje u celini, tajnim glasanjem, osim ako Narodna skupština ne odluči da se glasanje obavi javno. Predlažem da Narodna skupština o Predlogu predsednika Vlade za izbor članova Vlade Republike Srbije glasa javno, upotrebom elektronskog sistema na glasanje. Stavljam na glasanje predlog da se o izboru članova Vlade Republike Srbije glasa javno, upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Za 128, protiv 12, nije glasalo 59, od 199 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da se o Predlogu za izbor članova Vlade Republike Srbije glasa javno, upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Pošto je Narodna skupština odlučila da se o Predlogu predsednika Vlade za izbor članova Vlade Republike Srbije glasa javno, upotrebom elektronskog sistema za glasanje, Narodna skupština će se o ovom predlogu izjasniti u celini. Podsećam vas da se, prema članu 92. stav 2. Ustava Republike Srbije i članu 187. stav 2. Poslovnika, odluka o izboru članova vlade smatra usvojenom ako je za nju glasala većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog predsednika Vlade Republike Srbije za izbor članova Vlade Republike Srbije, u celini. Za 129, protiv 73, od 202 narodna poslanika. Pošto je za Predlog predsednika Vlade za izbor članova Vlade Republike Srbije glasalo 129 narodnih poslanika, što predstavlja većinu od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog predsednika Vlade Republike Srbije u celini i da je za nove članove Vlade izabrala: dr Predraga Bubala, za ministra privrede; dr Slobodana Vuksanovića za ministra prosvete i sporta i dr Milana Parivodića za ministra za ekonomske odnose sa inostranstvom. Dozvolite mi da u vaše i svoje ime čestitam izabranim članovima Vlade Republike Srbije. Molim izabrane članove Vlade da, u skladu sa članom 6. Zakona o Vladi Republike Srbije, pristupe radi polaganja zakletve. Molim vas da ustanete. Molim vas, ponavljajte za mnom: "Zaklinjem se da ću se u svom radu pridržavati Ustava i zakona i da ću dužnost člana Vlade vršiti odgovorno i savesno". Molim izabrane članove Vlade da potpišu i predaju te zakletve i još jednom moje čestitke. [[Aplauz.]] Zahvaljujem se narodnim poslanicima, zahvaljujem se ministrima, predsedniku i potpredsedniku Vlade. Skupština će trećom tačkom dnevnog reda Drugog zasedanja nastaviti rad u četvrtak, 21. oktobra 2004. godine, u 10,00 časova.