Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, tražio sam repliku poslednjeg dana prošlonedeljnog zasedanja zbog izlaganja gospodina Petra Cvetkovića, koji je izneo čitav niz uvredljivih, ponekad i vulgarnih navoda o kolegama poslanicima iz drugih poslaničkih klubova, što je neprimereno i za instituciju Narodne skupštine i za sve poslaničke grupe, kako opozicione tako i pozicione. Nastavak izlaganja gospodina Cvetkovića bio je nedžentlmenski, nedemokratski, nekorektan postupak poslanika DSS-a i poslanika SRS-a, koji su kritikovali, ceo dan, što je potpuno legitimno i prirodno, s obzirom na tačku dnevnog reda, predsednicu Narodne skupštine, gospođu Natašu Mićić. Međutim, kada se gospođa Mićić javila za reč, nakon što je ceo dan slušala te kritike, napominjem da je poslanička grupa DSS-a čak tražila da se sednica prekine negde oko podne da bi gospođa Mićić došla u salu, elementarno je demokratsko pravo onog koji je prozivan da odgovori na te kritike. Međutim, poslanici DSS i SRS su izvukli svoje kartice i nisu omogućili predsednici Narodne skupštine da odgovori što je celog dana strpljivo slušala kao kritiku i, često, neargumentovane navode kolega narodnih poslanika. Kolega Cvetković, koji me je prozvao, čitao je stenogram i čitanjem stenograma sa prošlih sednica je odugovlačio ovu raspravu, bez ikakve potrebe. Često smo slušali kritike iz redova DSS-a da rasprava ne treba da se odugovlači. Međutim, gospodin Cvetković je svojim ponašanjem upravo demantovao takav stav. Molim poslaničku grupu DSS-a da povuku svoj predlog za raspravu o nepoverenju Vladi Republike Srbije, jer već imamo jedan predlog koji je podnela Srpska radikalna stranka. Sada je, po Poslovniku, moguće povući tu 3. tačku sa dnevnog reda jedino tako što će je predlagač povući. Imaćemo vremena, kako predstavnici opozicije, tako i predstavnici Vlade, svi ćemo imati priliku da govorimo o Vladi. U parlamentarnoj praksi i u parlamentarnom iskustvu ne postoji taj momenat, ne postoji to da u isto vreme na dnevnom redu budu dve identične tačke, dva identična predloga od strane dva različita predlagača. Postojanje te treće tačke predstavlja čisto odugovlačenje rasprave, potpuno nepotrebno. Predlog već postoji. Poslanička grupa Srpske radikalne stranke je prva podnela taj predlog. Mi se ograđujemo i automatski odbijamo svaku odgovornost za odugovlačenje rasprave, ukoliko Demokratska stranka Srbije ne povuče svoj predlog. Dakle, Demokratska stranka Srbije, to je očigledno, svojim predlogom podržava predlog Srpske radikalne stranke, potpuno je besmisleno da dva puta raspravljamo o istoj temi i da imamo dve tačke dnevnog reda, što predstavlja i trošak za Narodnu skupštinu, gubljenje ogromnih budžetskih sredstava i ogromno odugovlačenje rasprave o poverenju Vladi. Mislim da nam je svima u političkom interesu, ako DSS razmisli, videće da je i njima u političkom interesu da rasprava o Vladi traje što kraće i da se ova Skupština izjasni o poverenju Vladi. Hvala.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije. Posle toga, pravo na repliku ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Govorite o pravu Nataše Mićić da govori pred ovom Skupštinom. Gde je ona sada? Ponovo se odvija rasprava bez njenog prisustva, a vi govorite o njenom pravu na repliku. (Aplauz odobravanja jednog broja poslanika u sali.) Zašto sada nije ovde da odgovori na repliku? Na šta to liči? Obmanjujete javnost, najbezočnije, kako je to bilo i u dosadašnjem vašem maniru. Ako govorimo o odugovlačenju rasprave, saberite koliko smo sati radili u poslednje dve nedelje. Prve nedelje nismo radili u utorak i sredu zato što su, u svojim kabinetima, mudre glave sedele i donosile odluke kako, šta će i kuda će Srbija da ide. Radili smo samo u četvrtak, što je bilo veoma kratko. Prošle nedelje smo radili dva dana. Kako situacija izgleda sada, radićemo samo danas, a sutra nećemo raditi. Na predlog Demokratske stranke Srbije da se radi i ponedeljkom i petkom, svih pet radnih dana u nedelji, niste glasali, bili ste uzdržani. Prošle nedelje, u četvrtak, kada nije bilo kvoruma za raspravu, vaši poslanici su izašli. Od poslanika DOS - Reforma, od silnih zalaganja za reforme u sali je ostalo 10 poslanika. Da li je to sva podrška koju vaše reforme imaju u ovoj Skupštini? Da li na taj način hoćete da sprovodite reforme? Jednostavno je, nemate većinu i tražite da se odloži bilo kakva rasprava. Sada vidim da tražite da se odloži i glasanje o Nataši Mićić. Ona je uverena u podršku koju ima, ne plaši se svega, ne plaši se rasprave. Ako je već tako, dajte da glasamo danas o tome. Predlažem da danas nastavimo sa radom, a onda sutra možemo da radimo po nekim drugim tačkama dnevnog reda, na primer, sa raspravom o poverenju Vladi. Što se tiče te tačke - rasprava o poverenju Vladi Republike Srbije - ni sutra se neće raditi. Samo izmišljate razloge da se ne radi, ni danas, ni sutra, ni prekosutra, kako bi se ovo oteglo ne znam do kog vremena, dok ne shvatite da nemate većinu i da nemate dovoljno da sprovodite vašu politiku u ovoj Skupštini. Ako vam to nije jasno, ja vam sada kažem: Dame i gospodo poslanici DOS-a, nemate većinu. Građani vas ne podržavaju. Nemate pravo da uzurpirate mesto u ovoj Skupštini. Niste sproveli Odluku Ustavnog suda, jer da jeste već Vlada Srbije ne bi bila Vlada Srbije nego bi već bila opoziciona grupacija i mi bismo išli na izbore. Nemate većinu. To sam vam sada rekao, ako to do sada niste znali. Raspišite izbore. Pričate da se izbora ne plašite, da građani razumeju i vole ono što vi radite, da vas apsolutno u tome podržavaju. Ako ste u to ubeđeni, raspišite izbore. O izborima stalno pričate a nikada ih ne raspisujete. Isto to radi i Nataša Mićić. Kaže da ne beži od svoje odgovornosti i od rasprave, a nije provela 50% vremena, koliko traje ova rasprava, u ovoj sali da čuje primedbe i da na njih odgovori. Misli da može, kada god dođe, u 17 sati i 50 minuta ili u 18 sati, bez poslanika koji je podržavaju, da govori. Ne može to da radi. Ima poslanike koji je podržavaju i neka joj oni obezbede kvorum u 17 sati i 50 minuta, ako misli da govori u tom udarnom vremenu, bez mogućnosti da joj neko odgovori. Ne mislim da je to bilo kakva opstrukcija, naprotiv. Dajte da radimo svaki dan. Dajte da danas glasamo o Nataši Mićić i samim tim da razrešimo sve dileme koje ovde postoje, ako mislite da imate većinu, nemojte da bežite od glasanja. [[Aplauz nekolicine poslanika u sali.]]
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, predlagač tačke dnevnog reda, pravo predlagača.
Upravo, dame i gospodo, bez potrebe da odugovlačimo raspravu i rad današnje sednice Narodne skupštine, moram da kažem da sam prvo kao predstavnik predlagača koristila minimum vremena za obrazlaganje predloga. Podsetiću vas da je moje uvodno izlaganje trajalo 57 minuta, da sam se nakon toga, možda dva ili tri puta obratila narodnim poslanicima i to vrlo kratko i konkretno, da su poslaničke grupe uglavnom iskoristile svoje vreme i da je preostalo vreme poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije i to je bio razlog da mi u četvrtak predložimo produžetak rada; i u četvrtak smo mogli da završimo ovu sednicu, da poslanici DOS-a nisu izašli iz Parlamenta i oborili kvorum ispod 126, tako da nije moglo da se glasa. (Poslanik, sa mesta: Vi ste predlagači, obezbedite kvorum.)
Molim narodne poslanike da ne dobacuju govorniku koji izlaže.
Naravno da je zamerka upućena gospođi Mićić što nije ovde, jer je mnogo lakše govoriti o nekome kada je prisutan, kada ima mogućnosti da izađe i da odgovori i da se odbrani od argumenata koje upućujemo kao prilog našem predlogu za razrešenje predsednika Skupštine - a nije se ni gospodin Pajtić baš mnogo upinjao da odbrani predsednika Skupštine, možda ga je danas ovaj bedž sa Mićunovom kandidaturom za predsednika malo osokolio, ali to je u poređenju sa kandidatom SRS Tomislavom Nikolićem nedovoljno.
Narodni poslanik Dejan Mihajlov, predlog po Poslovniku, pravo predsednika poslaničke grupe.
Predlažem Narodnoj skupštini Republike Srbije da se donese odluka da će se o razrešenju Nataše Mićić glasati čim se završi rasprava, tačnije danas, i predlažem da se Skupština izjasni o ovom predlogu.
Narodni poslanik Dejan Mihajlov krši Poslovnik Narodne skupštine, jer zna da zakazivanje Dana za glasanje je obaveza i pravo predsedavajućeg i o Danu za glasanje se Narodna skupština ne izjašnjava. Da li još ima ... narodni poslanik Dejan Mihajlov dobacuje: "Stavite predlog na glasanje". Morate se odlučiti šta hoćete, ili ćete pozivati na odgovornost predsednicu Narodne skupštine Natašu Mićić zato što krši Poslovnik, ili ćete tražiti kršenje Poslovnika, ne može oba. Da li ima još predloga? (Dejan Mihajlov, sa mesta: Replika.) Predlog ili kršenje Poslovnika? Nemate pravo na repliku. (Dejan Mihajlov, sa mesta: Novi predlog.) Narodni poslanik Dejan Mihajlov traži repliku na obrazlaganje predsedavajućeg o predlogu koji je dao mimo Poslovnika Narodne skupštine. Predsedavajući jedini ima pravo da prekida govornika, jedini ima pravo i obavezu da obrazlaže odluke po Poslovniku i pitanje je tolerancije da li će narodnom poslaniku dati i repliku na ono što je izgovorio dok predsedava. Narodni poslanik Dejan Mihajlov, novi predlog po Poslovniku.
Smatram da ste me vi pogrešno protumačili, s obzirom na to da vi nemate pravo da tumačite na način na koji tumačite i da ste povredili Poslovnik i uskratili pravo Narodnoj skupštini koja ima pravo, ako može više da odlučuje nego što je ovo, znači, ko može više, može i manje. Jednostavno, Narodna skupština Republike Srbije ima pravo da odluči o tome kada će raspravljati i kada će odlučivati i ako je to u nadležnosti predsednika Skupštine, znači da ova Skupština istu takvu odluku može da donese. To je jedna stvar. Druga stvar, vi uzurpirate pravo predsednika Skupštine predsedavajući sednicom da kvalifikujete nastupe pojedinih poslanika, što apsolutno nije u vašoj nadležnosti, jer trebalo bi da budete ravnopravni prema svima i da zastupate interese svih poslanika, a ne političke grupacije kojoj pripadate, tako da vi nemate pravo sa tog mesta da kvalifikujete nastupe bilo kojih poslanika, to možete da uradite, ali da siđete za ovu govornicu i onda ravnopravno da raspravljate sa poslanicima DSS-a i sa poslanicima drugih stranaka, a sa tog mesta vi morate da nastupate ravnopravno i jednako prema svim poslanicima; s obzirom na to da je vaša odgovornost za vođenje ove skupštine veća, nego što je odgovornost bilo kog drugog poslanika, samim tim što imate i više prava i ako Skupština može da donosi odluke, da tako kažem, koje su veće snage od ove odluke, onda može da donese i ovu odluku i to je pravo, ali može i više. Onima kojima nije jasno da ponovim još jednom, znači, evo javljate se i zato ću da ponovim, znači da Skupština može da donese odluku da se danas odlučuje i jednostavno to će biti prilika da vidimo ko beži od odgovornosti, ko odugovlači, a ko je za to da se pitanja rešavaju onako kako dolaze na dnevni red.
Jedina prilika koja je iskorišćena narodni poslaniče je ko čita Poslovnik Narodne skupštine, a ko ne čita. Dakle, izašli ste drugi put i u obrazlaganju ste ponovili predlog. Dan za glasanje zakazuje predsedavajući i o tome se Skupština ne izjašnjava. Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, kršenje Poslovnika ili predlog? Kršenje, izvolite.
Dame i gospodo, prvo bih želela da ukažem na kršenje Poslovnika, a onda bih naravno imala i jedan predlog, pozivam se na član 29. i član 30. Poslovnika. Član 29. propisuje kada predsedniku Narodne skupštine prestaje funkcija i navodi tri razloga, to su: ostavka, razrešenje ili prestankom mandata narodnog poslanika. Mi ostavku Nataše Mićić nismo tražili ni u raspravi, mada je bilo logično da je ponudi, to bi i predsednik kućnog saveta uradio da ga stanari više puta opomenu da ne radi svoj posao kako treba, ali da je podnela ostavku tog momenta ona više ne bi bila predsednik Narodneskupštine, ta bi se ostavka konstatovala i morali bismo odmah da idemo na izbor novog predsednika. To je nesporna činjenica. Mandat joj nije prestao, mandat narodnog poslanika, postupak razrešenja je u toku i sasvim je logično da na istoj sednici nakon što završimo raspravu glasamo o tome da li je Nataša Mićić još uvek predsednik Narodne skupštine ili nije, jer član 30. jasno kaže: "Narodna skupština može razrešiti dužnosti predsednika Narodne skupštine pre isteka vremena na koje je izabran, po postupku predviđenom za izbor predsednika Narodne skupštine". I tu bismo morali taj član 30. da povežemo sa članom 15. koji kaže: "Za predsednika Narodne skupštine izabran je narodni poslanik koji je dobio većinu glasova prisutnih narodnih poslanika". Posle onog načina izbora, znate već uobičajeno kako to ide, tog momenta predsednik Narodne skupštine seda na mesto predsedavajućeg. Ne mogu prosto da zamislim da nakon ove rasprave Nataša Mićić, a ne znajući da li je predsednik ili nije, a to će se pokazati, dakle, kako ste vi zamislili na nekom glasanju za nekih 15 ili 20 dana, sedne opet ovde na ovo mesto i vodi sednicu Narodne skupštine dok mi raspravljamo o poverenju Vlade. To je potpuno kontradiktorno logici i logičkom tumačenju ovog poslovnika. Naravno, mi smo i očekivali da ćete vi imati ovakav stav, da ćete preći preko ove rasprave, pa ćemo glasati kada predsednik to bude odlučio, odnosno kada bude odredio Dan za glasanje. To što ona ima pravo da odredi Dan za glasanje kršeći Poslovnik za neki datum tamo oko Nove godine, to nije dovoljan argument, s obzirom na to da je Skupština ta koja odlučuje o predlogu svakog poslanika, to diskreciono pravo ne može da ostane trenutno predsedavajućem i Narodna skupština mora da se odluči i da se izjasni o predlogu svakog poslanika. Imali smo predlog Dejana Mihajlova. Ja ponovo taj predlog ovde iznosim - nakon završetka rasprave, tražim da se svi vi izjasnite da li ćemo pristupiti glasanju istog momenta kada rasprava bude završena i taj predlog, gospođo Čomić, zaista morate da stavite na glasanje ako hoćete da se držite Poslovnika. Ja mogu da predložim i da izglasamo da je danas subota i to biste morali da stavite na glasanje.
Poslovnik Narodne skupštine izričito utvrđuje Dan za glasanje kada se radi o tački dnevnog reda - Rasprava o poverenju Vladi Republike Srbije, i tačka dnevnog reda - Predlog budžeta Republike Srbije. Poslovnik Narodne skupštine Srbije u članovima 198. i 199. kaže, sekretar Narodne skupštine će me ispraviti, da se Dan za glasanje utvrđuje odmah nakon rasprave o poverenju Vladi. Da uputim narodne poslanike koji ne čitaju Poslovnik, oni koji čitaju, razumeju, ne treba im uputstvo. Moja je obaveza za one koji ne čitaju da ih uputim da ćemo mi imati obavezu da nakon prve tačke o Vladi, podnosilac SRS, utvrdimo Dan za glasanje. To je poslovnička obaveza, o tome se Skupština ne izjašnjava. To je poštovanje Poslovnika. Predlog koji je izrekao narodni poslanik Dejan Mihajlov nema uporište u Poslovniku Narodne skupštine. Predlog koji je izrekla narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, poziva se na sledeće članove, član 29. kaže: "Predsedniku Narodne skupštine prestaje funkcija pre isteka vremena na koje je izabran: ostavkom, razrešenjem ili prestankom mandata narodnog poslanika. U slučaju podnošenja ostavke, predsedniku Narodne skupštine prestaje funkcija danom održavanja sednice na kojoj je podneo ostavku, odnosno na prvoj narednoj sednici Narodne skupštine, ako je ostavku podneo u vremenu između dve sednice. O podnetoj ostavci ne otvara se pretres, niti se odlučuje, već se prestanak funkcije predsednika po ovom osnovu samo konstatuje". Član 30. glasi: "Narodna skupština može razrešiti dužnosti predsednika Narodne skupštine pre isteka vremena na koji je izabran, po postupku predviđenom za izbor presednika Narodne skupštine". U poslednjoj primeni o kršenju Poslovnika, pozvano je na analogoju da se i razrešnje obavlja u Narodnoj skupštini po analogiji sa izborom. Član 15. govori o izboru: "Za predsednika Narodne skupštine izabran je narodni poslanik koji je dobio većinu glasova prisutnih narodnih poslanika". Ako su predložena dva kandidata, a nijedan nije dobio potrebnu većinu, postupak izbora se ponavlja. Ako je predloženo više od dva kandidata, a nijedan nije dobio potrebnu većinu, ponoviće se glasanje o dva kandidata koji su dobili najveći broj glasova, odnosno između više kandidata koji su dobili najveći jednaki broj glasova. Ako ni u drugom krugu predsednik Narodne skupštine nije izabran, ponavlja se postupak izbora". Član 18. koji govori o temi a nije pomenut ni u jednoj primedbi za kršenje Poslovnika kaže: "Predlog kandidata" .... nije član 18. nego izbor predsednika Narodne skupštine, član 10. i član 11. Član 18. se odnosi na izbore potpredsednika. Član 11. kaže: "Predlog kandidata za predsednika Narodne skupštine podnosi se predsedavajućem, u pisanom obliku. Predsedavajući dostavlja narodnim poslanicima sve primljene predloge kandidata za predsednika Narodne skupštine. U ime predlagača, izvestilac predlagača ima pravo da obrazloži predlog. O predlogu kandidata za predsednika Narodne skupštine otvara se pretres. Nakon pretresa, predsedavajući utvrđuje listu kandidata za predsednika Narodne skupštine, i to po azbučnom redu prezimena". Dakle, ovo su odredbe koje se pominju. Mi smo u toku pretresa i predsedavajući će se striktno držati Poslovnika Narodne skupštine, a sve poslanike koji imaju nameru da pozivaju na povredu ili na primenu Poslovnika, molim takođe, najviše zbog građanki i građana Srbije, da citiraju odredbe Poslovnika na koje se pozivaju. Da li želite da se Administrativni odbor izjasni o povredi? Narodni poslanik Dejan Mihajlov želi sednicu Administrativnog odbora. Narodna poslanica Gordana Popo-Lazić želi reč.
Gospođo Čomić, vi ste čitajući ove odredbe Poslovnika samo potvrdili sve ono na čemu sam ja insistirala, zato ću ja da vas vratim na član 1. jer vi na ovakav način kršite prava i dužnosti narodnih poslanika. Član 1. lepo kaže da se ovim Poslovnikom uređuje organizacija i rad Narodne skupštine Republike Srbije i način ostvarivanja prava i dužnosti narodnih poslanika. Ja i vama, kao i gospođi Mićić kažem, niste vi Narodna skupština. O svakom predlogu bilo kog narodnog poslanika mora da se Parlament izjasni. Mi samo tražimo da stavite na glasanje predlog - da li je Nataša Mićić predsednik Narodne skupštine ili nije? Ja govirim čistim srspkim jezikom, ne vidim šta je tu nerazumno. To da vi imate pravo da odlučite kada je dan za glasanje, to može da bude oko Božića ili Svetog Jovana, ali mi nećemo da čekamo Svetog Jovana, mi hoćemo sada, jer smo sada o tome radili. Posle kažete mi odugovlačimo raspravu, Skupština i dalje zapada u krizu, parlamentarizam zaista ugrožen, sada i sa vaše strane. Prema tome, ne vidim zašto vas toliko boli da danas nakon sat-dva, mislim da duže neće trajati rasprava, još jednom vas upozoravam, ne kršite naša prava, u naše ime ne može niko drugi da odluči! Mi hoćemo danas da glasamo jer je neshvatljivo da ukoliko Nataša Mićić danas ne zadobije ponovo poverenje skupštinske većine, vrati se za mesto predsedavaućeg i dalje vodi sednicu, bez obzira koje su tačke dnevnog reda na redu. Prema tome, držite se Poslovnika. Ja razumem da vi kao fizičar ne možete da uđete u logičko tumačenje Poslovnika, niti Poslovnik može baš sve da reguliše. Znate, ni Krivični zakon ne tretira ubistvo sekirom i ubistvo nožem niti iz vatrenog oružja. Neko logičko tumačenje naravno postoji, tako postoji i ovde. Niste striktno predvideli, vezano za predsednika Narodne skupštine, kada mora da se glasa, s obzirom na to da ste uputili na one članove koji govore o izboru predsednika Narodne skupštine, jasno je da kada kod izbora dobije podršku većine, predsednik Narodne skupštine preuzima dužnost. Normalno je da i kada prestaje mandat razrešenjem pre vremena, na koji je izabran, da mora o tome da se glasa i da onda legitimno sedne na to mesto na kome se vi sada nalazite.
Član 1. koji govori o pravima i dužnostima narodnih poslanika podrazumeva pravo narodnog poslanika da dobije reč po Poslovniku. Dužnost predsedavajućeg - da mu tu reč da. Pravo narodnog poslanika da daje predlog po Poslovniku - dužnost predsedavajućeg da omogući glasanje o tom delu. Prvi deo ispunjavanja ovog člana ispunili su i narodni poslanici koji su tražili reč i predsedavajući. Drugi deo nisu narodni poslanici. Dakle, citiram, biće striktne primene Poslanika Narodne skupštine, kada su obaveze predsedavajućeg u pitanju. Da li želite da se ponovo o tome izjasni Administrativni odbor? (Da.) Molim Administrativni odbor da i ovo obrazloženje uključi u raspravu o tome da li je bilo kršenja Poslovnika Narodne skupštine i po kom članu, prilikom predloga poslanika za glasanje o predlogu koji ne može biti dat po Poslovniku Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, posle njega narodna poslanica Gorica Mojović. Narodni poslanik Zoran Mićović je prozvan pred kraj Skupštine i dao je reč narodnom poslaniku Petru Cvetkoviću. Narodni poslanik Petar Cvetković dva puta je čekao na red zbog sastanaka Administrativnog odbora. Svi poslanici će dobiti reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, SPS je smatrala da ova rasprava o poverenju predsednici Skupštine treba da traje kratko. Puno je argumenata za razrešenje aktuelne predsednice gospođe Mićić. Jednostavno, tačno je da je gospođa Mićić kršila Ustav, kršila zakon, kršila Poslovnik. Sve je to tačno. Ali, ne treba se mnogo zadržavati oko toga. Tačno je i da se gospođa Mićić sve vreme, od kad je postala predsednik Skupštine, ponašala arogantno, netolerantno, da je veoma često bila osiona, a u ovim izlaganjima, tokom ova dva ili tri dana, bila je i agresivna. Sve je ovo bilo dovoljno da rasprava traje kratko i da se gospođa Mićić brzo razreši. Naravno, iako je ovo problem DOS-a, gospođu Mićić nije trebalo ni birati za predsednika Skupštine. Za predsednika Skupštine obično se bira ugledan politički lider neke značajne političke stranke, neko ko je u vrhu opet značajne političke stranke, neko ko je naučni radnik i političar, poput profesora Velje Simonovića. To su neki kriterijumi za izbor predsednika Skupštine. Ne želim nikoga da vređam, ali jednostavno, gospođa Mićić, od stručnog saradnika u opštinskom sudu, do predsednika Skupštine! Pa, ona je preskočila ne znam koliko tih stepenika i došla da predsedava sa 250 poslanika. Ne znam da li je bila predsednik kućnog saveta. Kad neko predsedava Skupštinom, on mora da ima neki razvojni put. Naravno, to je sve vaš problem. Veoma je dobro što ste birali Natašu Mićić za predsednika Skupštine, jer opozicija je samo dobila njenim izborom, a vlast izgubila. Smatram da to i nije toliko bitno, nije važno, problem je DOS-a. Mi smatramo da je nastup gospođe Mićić, tokom zasedanja ove skupštine, bio krajnje iritirajući za poslanike SPS-a. Samo ću da podstim šta je gospođa Mićić govorila tokom ove rasprave. Ponovo je govorila o poraženim snagama 5. oktobra. Danas, tri godine posle, poražena je Srbija 5. oktobra, poraženi su svi građani, poraženi su "prvo" radnici, jer su za tri godine ostali bez posla. Na stotine hiljada ljudi je ostalo bez posla, bez ikakve nade da će se ikada zaposliti [[Dobacivanje iz sale.]] Poraženi su penzioneri, jer je sada, posle dolaska DOS-a na vlast, prosečna penzija 60% od prosečne plate, a sve cene se baziraju na prosečnoj plati. Poražena je vojska i policija, jer danas, tri godine posle, najčasniji oficiri i generali ili su u Hagu ili se spramaju za Hag. Poraženi su profesori i lekari, stalno su u štrajku, traže svoja prava, traže bolji život. Naravno, od boljeg života nema ništa. Poraženi su studenti, jer osim visokih školarina i smanjenja ispitnih rokova, nisu dobili ništa. Poraženi su i privatni preduzetnici, oni koji su mahom glasali za vas. Oni su danas, tri godine posle dolaska DOS-a na vlast, dobili visoke poreze, namete, firmarine, takse i manji posao. Konačno, poraženi su bankarski činovnici. Zatvorili ste im sve državne banke. Jednostavno, poraženi su svi građani Srbije posle 5. oktobra! Gospodo, to je činjenica. Nataša Mićić kaže da je 5. oktobra došla sloboda i da smo 5. oktobra raskrstili sa neodgovornošću. O kakvoj neodgovornosti govori gospođa Mićić i o kakvoj slobodi? [[Dobacivanje iz sale.]]
Narodni poslaniče, izvinite. Molim narodne poslanike da prestanu da dobacuju iz klupa i da, poštujući Poslovnik Narodne skupštine, sa poštovanjem i uvažavanjem saslušaju svakog govornika koji izađe za ovu govornicu. On na to ima pravo, a ja imam obavezu da mu to obezbedim. Dakle, ovo je upozorenje svim narodnim poslanicima koji su dobacivali. Sledeća stepenica, po Poslovniku Narodne skupštine, je izricanje opomena. Molim vas da zajedno samo poštovanjem uvažavamo ovaj dom u kome sedimo.
Gospođo Čomić, celi minut ste iskoristili vi umesto mene. Kada je reč o 5. oktobru, vrlo brzo, možda u narednih nekoliko meseci ili godinu dana, znate šta će se govoriti za 5. oktobar? Nije došla sloboda, 5. oktobra je došla okupacija. Znate šta će još pisati? Pisaće da je narod prevaren i obmanut, da su lideri DOS-a zapalili Skupštinu. Ni Nemci nisu zapalili Skupštinu, a lideri DOS-a su zapalili Skupštinu. Naravno, pisaće da je značajna uloga u svemu tome bila stranih obaveštajnih službi. Zato bih preporučio i gospođi Mićić i svim ostalim liderima DOS-a da pročitaju ovu knjigu. Pisao je neki vaš prijatelj, vi ste sa njim uvek bili dobri - Tim Maršal, a knjiga se zove "Igra senki". Tu se govori koliko je para DOS dobio da bi srušio vlast SPS-a i Slobodana Miloševića. U pitanju su velika sredstva. Primera radi, šta se u knjizi kaže: "Vašington je dao najveći deo novca i neke ideje. Vreće novca su godinama unošene u zemlju, organizovani su seminari u Budimpešti, tajni sastanci u Crnoj Gori, Bugarskoj, Bosni i Austriji". Gospođo Mićić i ostali prisutni lideri, zašto stranci daju pare? Niko ne daje pare da bi Srbiji bilo bolje. Svako daje pare da bi u Srbiji došla okupacija, da bi se desila otimačina i pljačka. Sve se to desilo tokom ove tri godine vaše vladavine. Molim vas, ko je sve dobijao pare? "Otpor" je dobijao pare. Često su oni na ovim binama. Članovi ѕdžc-“Otopra“ su se uvek vraćali, kaže: "sa novim praktičnim znanjem, opremom i torbama punih para". I ono "gotov je" ste štampali u inostranstvu. Tri miliona su dale strane obaveštajne službe za "gotov je". Danas, tri godine posle, ko je gotov?Nije Slobodan Milošević. Slobodan Milošević je ušao u istoriju, kao najveći srpski junak koji je branio slobodu ovog naroda. Danas, tri godine posle, ako ne odete što pre, gotova je Srbija. To je rezultat svega toga. Da ne pričamo više o tome. Niko ne daje pare za džabe, pogotovo Soroš ne daje pare za džabe. Sve se daje da bi se Srbija opljačkala, da bi se izvršila otimačina, da bi ljudi ostali masovno bez posla. To je razultat te vaše politike. Gospođa Nataša Mićić govorila je o politici ratnih zločina. Znate, u Srbiji nije bila politika ratnih zločina na delu. Nikome u Srbiji nije falila ni dlaka sa glave. I oko Stambolića - nikakve veze nema sa nama! Strane obaveštajne službe i neko ko je pomagao, to je sasvim tačno. Nemojte da podmećete. Vi sada možete da lažete, da konstruišete, da radite svašta, ali moramo da znamo šta je istina. Gospođo Mićić, u Hagu su samo Srbi. Ne znam da li znate, 70 Srba je u Hagu, a ima tri Muslimana i tri Hrvata - i Hrvati i Muslimani su zbog zločina nad Muslimanima i Hrvatima. Danas niko nije u Hagu zbog zločina nad srpskim narodom, a zločina je bilo bezbroj, "Bljesak", "Oluja", "Kravice", a na Kosovu sve i svašta, to znamo. "Na Kosovu je bio obračun sa terorizmom i to veoma dobro znamo. Sve je to istina, ali je skoro neverovatno da se vi radujete što je Haški tribunal i da je pritvorska jedinica prenaseljena, sve je veći broj ljudi u Hagu, sve je veći broj Srba". Sada imamo i ova četiri generala. Vi sada govorite - nema više komandne odgovornosti. Slažem se, nema komandne odgovornosti za generala Lukića. On je častan posao vršio na Kosovu, ali još manje ima komandne odgovornosti za Šljivančanina i za predsednika Miloševića, na primer. Kakva je njegova komandna odgovornost? Sve vi, preko vaših televizija, evo kako se sramno prenosi suđenje u Hagu, kako vaše televizije prenose suđenje u Hagu. Uvek se citiraju svedoci i na BK televiziji i na "Pinku" i na RTS-u, a ne kaže se šta je Milošević rekao. Stalno laž, kao što je laž od jutros na BK, ovoj "Bogoljubovoj, Karićevoj" televiziji, "Pinku", u Ćupriji, kažu, pobedili su SPS, DS i SSJ. SPS je pobedio ubedljivo. Kandidat za gradonačelnika dobio je tri puta više od kandidata DS. Naša lista duplo više od liste Demokratske stranke, a ove male stranke, one su tamo u naznakama, one takoreći ne postoje. Njih nigde nema. Bilo je 35%, a oni su javili valjda desetak. Lažu kao i uvek. Veoma često govorite o Miloševićevom Ustavu. Svi govorite o tome. Da li uopšte znate kako izgleda Ustav? Najvažnije je samo reći, to je Milošević i to je loše! Nije tačno. Ustav je sjajan. Tim Ustavom je Srbija objedinjena. Šta vi radite? Kakav ćete vi ustav napraviti, gde će se Srbija razbiti. A ovo što predlažete vi iz DSS-a, to je apsolutno neprihvatljivo. Tako dolazi do separatizma - decentralizacija, regionalizacija i iza toga dolazi do separatizma i stvaranja novih republika. Kada je reč o predsedniku Miloševiću, nemojte više da ga pominjete, on je stvarno dominantna politička figura. Milošević je devedesetih godina imao podršku svih Srba i cele Srbije. U trenutku kada je izgubio, imao je dva miliona, u trenutku kada je izgubio! To je misaona imenica za sve lidere DOS-a. Svi lideri DOS-a nisu do kolena Slobodanu Miloševiću. Ni Vojislav Koštunica! Vojislav Koštunica nije pobedio. Vi to dobro znate. On je dobio više, ali nije pobedio. Vi ste to proglasili, jer je to bio državni puč. Vi ste govorili o tome, obnova zemlje nije bila, ništa niste uradili posle bombardovanja. Obnova zemlje bila je sjajna i upravo zbog toga što ne znate, niste upućeni da je u Srbiji u to vreme za godinu dana izgrađeno 57 mostova. Na kraju ću vam pokloniti knjigu. To je knjiga Milutina Mrkonjića, našeg graditelja, šta je sve urađeno za godinu i po dana posle NATO agresije, čak i o NATO bombardovanju ste govorili kao da je to moralo da bude. Zbog čega je bilo NATO bombardovanje? Zbog ugroženih ljudskih prava Šiptara i humanitarne katastrofe? Da li je to bilo? Nije bilo. Sada je valjda na delu da sve to nije istina. Govorili ste o tome da Milošević ne zna da pregovara. Zašto vi sada ne pregovarate? Zašto ne oslobodite ova četiri generala? Nema od toga ništa! Vi ste samo tu pogodni, morate da pristanete na sve, a pristajete, jer ste ušli u velike obaveze. Ako je tačno da su ove pare vama legle, vi morate da izvršavate svaku obavezu koju vam oni nameću, a ništa dobro se nama neće desiti sa ovim vašim obavezama i zato morate što pre da odete. Nemojte ni o društvenoj svojini! Vaš tata je direktor Društvenog preduzeća "Štamparija". Veoma lepo živi ovo društveno preduzeće. Ima dobre poslove. Tu je veza, državna služba, uprava prihoda, štamparija i tako dalje. Nemojte da se kudite na društvenu svojinu. Stvarno je nekorektno do kraja. Nemojte o izbornim rezultatima. Moramo da ponovimo, to ste govorili. Narod je rekao, pa narod je rekao. Šta je narod rekao? Kada smo izgubili, izgubili smo sa par stotina hiljada i kada se udružilo i s konca i s kanapa od NATO pakta do ne znam koga i onda su dobili dva miliona, a 1.800.000. To je bilo sitno. U decembru je bila hajka, linč, svašta ste radili. Uglavnom, evo vidite, nemojte da pominjete poverenje naroda. Najbolji primer jeste Ćuprija, centralna opština u Srbiji. SPS bez kampanje, bez para, bez bilbordova, bez plakata, a vi ste oblepili Ćupriju, svaki kandidat je imao bilbord po deset - petnaest dana. Kakva je situacija? Narod je glasao za SPS. Zašto? Dobri kandidati, dobra imena i politika prepoznatljiva, jer naša politika je bila izgradnja i zapošljavanje, a vaša politika je rasturanje, razgradnja i otpuštanje radnika. Zato ćete biti poraženi. Hvala. Ovo ću gospođi Mićić da poklonim.
Pravo na repliku, narodni poslanik Petar Petrović, zamenik predsednika poslaničke grupe. Osnov za repliku, direktno pominjanje stranke u izlaganju prethodnog govornika. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, samo jedno pojašnjenje. Na lokalnim izborima u Ćupriji pobedili su SSJ i SPS. Imaju po osam odbornika. Zajedno sa SRS, dobili su više od 50% ukupno izašlih na galasanje i moći će da formiraju vlast. Što se tiče predsedničkih izbora, u drugi krug ulaze predsednik SPS i kandidat SSJ. Toliko da se zna.
Replika, pravo na repliku narodni poslanik Bojan Pajtić. Osnov za repliku, pominjanje u izlaganju govornika Tome Bušetića.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, samom rečenicom da je Ustav najbolji koji možemo imati govorite o tome kakav je vaš mentalni sklop i u kom se trenutku vi danas nalazite. Taj Ustav spominje i društvenu svojinu, spominje SFRJ, taj Ustav je prepun termina koji su potpuno prevaziđeni, a isto tako su prevaziđene i vaše ideje. Nadao sam se da je bio prevaziđen i način obraćanja tako što ćete spominjati bilo čiju familiju i bilo čiju porodicu. Zbog toga sam, pre svega, izašo i imam nameru da vam odgovorim. Taj nivo, spuštanja na tako niske grane je zaista nešto što je neprimereno za Narodnu skupštinu. Možemo da suočavamo političke argumente, možemo da suočavamo argumente da li ste pobedili NATO. Evo, priznajemo, pobedili ste NATO. Evo, priznajemo, odlično ste odbranili Kosovo. Evo, priznajemo, mi smo potpisali Kumanovski sporazum, mi smo potpisali Dejtonski sporazum. Sve vam priznajemo, vi ste bili u pravu i vi ste pobedili međunarodnu zajednicu, ali nemojte vređati ničiju familiju. Hvala lepo.
Narodni poslanik Žarko Obradović, replika na izlaganje narodnog poslanika Bojana Pajtića, kao predsednik poslaničke grupe SPS.
Kolege narodni poslanici, pogotovo poslanici DOS-a, šta ćete, tri godine su prošle. Sada se podnose računi. Podvlači se crta, pa se podnose računi za ovu pogrešnu politiku. U pravu je moj kolega Toma Bušetić, vi ste uništili Srbiju, samo što to nećete da priznajete. Ustav ne poštujete, zakone kršite, primenjujete selektivnu pravdu, socijalisti na jednoj strani, a vi na drugoj. Punite svoje džepove, 900 preduzeća ste prodali i hvalite se sa milijardom i nešto evra, a polovina jednog preduzeća je 1.900.000.000 maraka. Vi se ubiste, pa zovete "Parlamentarnu komisiju" da dođe, naravno Berluskoni i sa Prodijem. To je tema za Vladu. Ne možete prigovoriti ni jednom argumentu koji je kolega Bušetić izneo! Ni jednom argumentu! U tome je problem. Znate, kada piše neko sa strane, džepovi puni para, pa džakovi koji se donose u Srbiju, pa šta ćemo onda, šta ćemo onda gospodine Pajtiću. Ne pomaže kontrola medija i ovo što radite. Račun se mora platiti. Oko Ustava - mi socijalisti nismo nikada tvrdili da je taj Ustav najbolji od svih, ali da je reč o jednom vrlo modernom Ustavu. Na kraju krajeva, to govore ljudi iz Ustavnog suda koji su vrlo kompetentni o ustavnoj materiji. Ali, činjenica je da vama to služi samo kao poštapanje. Ustav i gotova priča. Gde je taj ustav koji vi nudite? Gde je taj ustav koji vi pravite? Evo, treba da nam dođe "Venecijanska komisija". Kaže gospodin Batić da će doći "Komisija", pa ćemo raditi član po član. Zar vas nije sramota? Zar vas nije sramota da dođe "Venecijanska komisija" da nam pravi ustav? Da li vi mislite da je to normalno, da u Srbiju dođe "Venecijanska komisija", što reče moj kolega Bora Stanimirović "sicilijanska komisija", da nam oni prave ustav? Zar nemamo dovoljno pameti? Imamo, nego je problem što ste vi jedna posvađana, podeljena gomila stranaka sa različitim interesima i ne možete se dogovoriti oko toga. Jeste, Ustav je uspostavio pravno i teritorijalno jedinstvo Srbije. Jeste, Ustav je napravio Srbiju jedinstvenom, sviđalo se to vama ili ne. Ja se iskreno nadam da građani Srbije neće na izborima dozvoliti ovo rasparčavanje Srbije koje vi sprovodite. Hvala.
Narodni poslanik Žarko Obradović je imao repliku. On je povredio Poslovnik. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Bojan Pajtić, kao predsednik poslaničke grupe.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, želim da ukažem na povredu Poslovnika koju je moj prethodnik učinio. Član 100. stav 2. kaže da su narodni poslanici dužni da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Kolega Obradović, za razliku od vas mi nismo iznosili džakove para iz zemlje. U tome je razlika između vas i nas. Ja ne znam za šta se vi osećate prozvanim, ja sam vas pohvalio. Vi ste repliku na moje izlaganje tražili, a ja sam rekao da ste vi pobedili. Ja sam rekao da smo mi potpisali Kumanovski sporazum, da smo mi potpisali Dejtonski sporazum, rekao sam da ste usrećili ovu zemlju, i ja uopšte ne shvatam u čemu je vaš problem.
Pravo na repliku narodni poslanik Žarko Obradović, poslanička grupa SPS.
Ja ću jednu džentlmensku ponudu da dam gospodinu Pajtiću. Uzmite sve pare koje su iznesene. Evo, tri godine tražite, gospodin Batić je doneo 50.000 stranica. Naravno, uvek priča o tome, a ne priča šta je bilo sa ovim dogovorom oko haških optuženika i šta je bilo sa Čekuom i Tačijem. Sve pare koje su tamo donesite, ali vas molim da ne zaboravite one račune sa Sejšelskih i Maršalskih ostrva? One milione eura koje ste sklonili sada u ovoj privatizaciji, jer i oni će biti predmet konfiskacije kada prođu izbori.
Reč ima narodna poslanica Gorica Mojović, posle nje narodni poslanik Đuro Popović.
Poštovani narodni poslanici i ja ću o parama, ali ne o ovim koje su u džakovima iznošene i unošene u zemlju, nego upravo o parama ove Narodne skupštine i poreskih obveznika Srbije. U obrazloženju za smenu predsednice Skupštine gospođe Nataše Mićić, u diskusijama podrške po inicijativi Srpske radikalne stranke često su pominjani i razni listinzi, čitani zapisnici, a gospođi Mićić se posebno zameralo što je nepravedno i ničim izazvana i novčano kažnjavala pojedine poslanike, naročito poslanike Srpske radikalne stranke i što im je tako na taj način zavlačila ruku u džep. I ja sam vrlo lako, jednostavno, pribavila jedan listing, odnosno izveštaj, i to zvaničan, legalan, usvojen, overen. Iz tog izveštaja se jasno vidi ko je kome ovde zavlačio ruku u džep i ko je, a sve regularno i legalno, trošio narodne pare i zašto. Reč je o izveštaju o izvršenim prihodima i rashodima Narodne skupštine Republike Srbije za 2002. godinu. Iz tog izveštaja se jasno vidi da je u ovoj skupštini stvorena jedna ne neprincipijelna, nego vrlo principijelna koalicija, jedinstvena u nameri da smeni predsednicu Skupštine i Vladu Republike Srbije, i rekla bih, vrlo jedinstvena u trošenju para Narodne skupštine, dakle, poreskih obveznika. Tu jedinstvenu koaliciju čine predstavnici bivše vlasti, sadašnje opozicije, poslanici srpske radikalne stranke i SPS-a i predstavnici poluopozicija. Naravno, Demokratske stranke Srbije. Znam ja da Demokratska stranka Srbije za ovom govornicom, kao inače se predstavlja kao opozicija, žestoko napadajući vlast u Srbiji, a oni kao ni luk jeli, ni luk mirisali. Nije baš tako. Predstavnici Demokratske stranke Srbije napustili su 2001. godine Vladu Srbije. Tvrdili su da napuštaju i sve druge funkcije. Onda se nekolicina njih slikala pred kamerama, kako napušta nekoliko upravnih odbora, desetine drugih nisu pominjali. O direktorima javnih preduzeća u nadležnosti Republike i da ne govorimo. Imamo i jedan svežiji primer. Pre, možda ima dva meseca u Skupštini grada Beograda smenjen je potpredsednik Skupštine grada Beograda iz DSS-a. Moram da obrazložim ovo poluopozicija. Mislim da dok nije smenjen da je retko ko u Beograduznao i da je on potpredsednik, koliko se isticao u radu. Posle toga su tri člana gradske Vlade iz redova DSS-a podnela ostavku i tako obelodanili da je i Demokratska stranka Srbije u Beogradu prešla u opoziciju. Ista farsa kao i u Republičkoj. Povlači se nekoliko članova upravnih odbora, čak i članovi nekih komisija, ali Demokratska stranka Srbije ne povlači svoje ljude sa mesta sekretara sekratarijata, načelnika, ne pada im ni na pamet da direktore nekih od najprofitabilnijih gradskih javnih preduzeća, da njih prevedu u opoziciju. Na primer, da pomenem samo Pijačnu upravu, Javno preduzeće za pogrebne usluge. Član Komisije za kulturu podnosi ostavku iz redova DSS-a, jer je to vrlo profitabilno. Tamo se mogu dobiti neke besplatne karte za pozorište. Naravno, ali ne povlači se i ne prelazi u opoziciju direktor Pijačne uprave, koji je član DSS-a, jer je to jedan mukotrpan posao. Treba prebrojati sav taj silni keš prikupljen na nebrojanim tezgama po beogradskim pijacama. Tako dosledni poslanici Demokratske stranke Srbije uvek su negde na pola. Zato i moram da ih zovem poluopozicija. Ne znam kako se to u nekom legalističkom rečniku zove, ali kod Teofrasisa se to zove licemerje. Dosledni u nedoslednostima ostali su poslanici DSS-a, pridružujući se zahtevu SRS-a za smenu Nataše Mićić i smenu Vlade Srbije. Sasvim dosledno gospodin Dejan Mihajlov izađe za ovu govornicu i kaže da je Vlada Srbije korumpirana. Da ga je neko pitao za dokaze, pretpostavljam da bi odgovorio na način sličan njegovom predsedniku, da je to pročitao u novinama. Ja nisam pročitala u novinama, već u izveštaju koji sam pomenula da su najviše para, srazmerno broju poslanika, koji imaju u Narodnoj skupštini Srbije potrošili poslanici ove tri poslaničke grupe: SRS-a, SPS-a i DSS-a. O čemu se radi? Kao što vam je poznato narodni poslanici u Skupštini Srbije imaju pravo na dnevnice za rad u Skupštini, nadoknadu za putne troškove, a jedan broj poslanika, u principu do jedne trećine poslaničke grupe, može dazasnuje stalni radni odnos i prima platu, a ostali primaju paušale. Ko je u ovoj skupštini uzeo najviše para za plate stalno zaposlenih? Upravo jedinstvena koalicija SPS, SRS i DSS. ubedljivo najviše novca za plate stalno zaposlenih poslanika i nominalno, u ukupnom iznosu, upravo poslanici DSS-a, ukupno osam miliona 484 hiljade 106 dinara i nešto para u 2002. godini. Dakle, upravo oni poslanici koji su najmanje provodili vremena na svom radnom mestu. U stopu ih prate opet poslanici SPS-a i radikala. Kada Nataša Mićić kaže da poslanici DSS-a nikada definitivno nisu izbačeni iz Skupštine, ovde nastaje čitava pobuna od protesta, a o stalnom javnom zapomaganju da ne govorim. Gospodo iz DSS-a, stvarno nikada niste izbačeni. Nemaju prekid u radnom stažu vaši poslanici na stalnom radu, a pri tom uzeli ste pare za plate i za to vreme za koje tvrdite da ste bili izbačeni. Prema tome ili vratite te plate, pa onda pod punom moralnom i materijalnom odgovornošću tvrdite da ste izbačeni, ilizadržite pare i prestanite da kukate. Slična je situacija i kada su u pitanju drugi troškovi. Kada su u pitanju drugi troškovi, naročito troškovi prevoza, ubedljivo tu prednjače poslanici SPS-a - 10.420.517,00 dinara, za 32 poslanika. Poslanici radikala, njih 23 odmah su iza njih i to 7.000.000,00 dinara, što je duplo više u odnosu na troškove koje su napravili poslanici Demokratske stranke. Apsolutni rekorderi u trošenju para Narodne skupštine su pošteni srpski radikali. Pošteni srpski radikali, koji inače ne učestvuju u radu skupštinskih odbora, najčešće stoje iza ovih vrata ili beže kroz ova vrata, a ne bi li dokazali da DOS nema većinu i da nema kvorum, ti radikali koji strašno zameraju Nataši Mićić što ih je izbacivala pa nisu mogli da učestvuju u radu Skupštine, upravo ti radikali su naplatili više dnevnica, nego na primer, čak duplo više dnevnica, poslanici Demokratske stranke, koji učestvuju u radu odbora i najprisutniji su na zasedanjima. Izgleda da je svaki radikal, koji je svratio da popije kafu ili da telefonira iz Skupštine Srbije, naplatio dnevnicu. Iz ovog izveštaja se vidi da su srpski radikali najviše para potrošili upravo u 2002. godini kada Skupština nije zasedala. To nije bilo samo petkom, upravo ponedeljkom i petkom, to znači da su srpski radikali, njih 23, koliko ih ima, ovde radili najviše vikendom. Svaki srpski radikal, tamo gde nema kamera, tamo gde se uzimaju ovi troškovi, naplatio je u prošloj godini sa te blagajne 839.947,00 dinara i nešto više para, što je opet duplo više nego što je naplatio bilo koji poslanik Demokratske stranke. U jednoj emisiji, u kojoj su učestvovali Bojan Pajtić i gospođa Gordana Pop-Lazić, kada je Bojan Pajtić pomenuo ove pare, gospođa Pop-Lazić je rekla da ne banalizuju stvari. Ovde nam beskrajno čita kome je Nataša Mićić sve izrekla kaznu od 3.000,00 ili od 30.000,00 dinara. Čini mi se da je to (sabrano) oko 2.000.000,00 dinara ukupno. Samo u prošloj godini gospoda radikali, njih 23, to stalno ponavljam jer treba uvek imati u vidu koliko poslanička grupa Srpske radikalne stranke ima članova, skoro 20.000.000,00 dinara, valjda da izvade štetu. Prema tome, gospodo iz principijelne koalicije za smenu predsednice Skupštine Nataše Mićić i Vlade Srbije, principijelno, regularno, sve pod firmom legalno, uzeli ste pare. Uzeli ste pare za opstrukciju rada Parlamenta, za ometanje donošenja važnih zakona, uzeli ste pare za sopstvenu političku promociju. Ne podnosi se račun narodu držanjem demagoških govora. Ovo je račun koji treba da podnesete narodu. Hvala. [[Aplauz poslanika u sali.]]
Pravo na repliku tražili su narodni poslanici Dejan Mihajlov, Zoran Anđelković i Gordana Pop-Lazić, osnov za repliku je u izlaganju prethodne govornice - direktno pominjanje stranke. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Gospođo Mojović, da ste dosledni onome što radite, činjenica je da jeste jer ste to verovatno naučili u političkoj školi u Kumrovcu, da li ste tamo bili u svojstvu učenika ili predavača to ne znam, ali ste to učili ili u Komrovcu ili na Osmoj sednici, na kojoj ste bili. Nekome drugom pričajte o doslednosti i vašem opozicionom stažu, vašem poštenju, lustraciji i o svemu ostalom. Kada vi krenete o tome da pričate, meni krene kiselo, kao i onda kada pričate da od sina uzimate za džeparac, što smo ovde već mogli da čujemo. Ako već govorite o tome ko koliko troši za putne troškove, a naravno da vi nemate putne troškove kada svakoga dana četiri automobila iz Niša voze vaše poslanike i funkcionere na sednicu Skupštine. Račun treba da ispostavite građanima Niša odnosno građanima Srbije. Treba proveriti da li ti isti ovde uzimaju putne troškove, kao da dolaze svojim kolima. Ako govorite o korupciji, pogledajte malo izveštaj koji će ministar Đelić da dostavi o nekim funkconerima Vlade, o Sejšelskim i drugim ostrvima i o tome šta se dešavalo, pa njima onda ispostavite račun. Govorite ovde o tome da narodni poslanici ne treba da rade, da treba da budu sveće, kao poslanici DOS-a, koji ovde dođu i, kao vetrenjače, dižu ruku. Zašto niste rekli koliko ste amandmana podneli? Zašto niste rekli koliko ste puta izašli za govornicu i učestvovali u raspravi? Zašto niste rekli koliko je vaša poslanička grupa predložila zakona? Zašto sve to niste rekli? Zašto niste rekli koliko ste vi puta ušli u ovu zgradu Skupštine iu koliko ste upravnih odbora vi članovi? Zašto niste rekli zašto niste doneli zakon o sukobu jvanog i privatnog interesa? Zašto niste rekli zašto je Vlada Srbije protiv tog zakona, koji je predložila Demokratska stranka Srbije? Zašto ne kažete u koliko upravnih odbora sede narodni poslanici i koliko narodnih poslanika su direktori javnih preduzeća? Zašto te činjenice ne iznesete? Zašto ne kažete koliko je narodnih poslanika direktora javnih preduzeća? Zašto ne kažete koliko vaših poslanika su direktori firmi koje opslužuju javna preduzeća, koji daju obezbeđenje i sve ostalo? Zašto to ne kažete? Zašto ne kažete ovde koliko je vaših poslanika ovde je direktno vezano za Vladu Srbije i javna preduzeća? Zašto ne kažete koliko vaših poslanika su predsednici opština, koliko njih zloupotrebljava službena vozila i službenu reprezentaciju? To su pravi podaci, a ne da ovde spočitavate narodnim poslanicima zato što dolaze u ovu Skupštinu, zato što rade, zato što pišu amandmane, učestvuju u radu sednica odbora. Hoćete da napravite komunističku skupštinu u kojoj ste bili a u kojoj su narodni predstavnici samo dekor. Ne može to tako. Opozicija služi za to da bi vama skretala pažnju na zloupotrebe koje radite, da bi vam skretala pažnju na upropašćivanje Srbije. Mi hoćemo da radimo. Ako nekome budemo podnosili račun, podnećemo ga građanima Srbije. Ako je bilo nekih zloupotreba, neka sekretar Skupštine pokrene postupak protiv svakog poslanika koji je činio zloupotrebu prilikom putnih i drugih troškova. Nemojte vi ovde da govorite da poslanici ne treba da rade, da treba da budu mašine u sistemu koji ste vi zamislili u vašoj parasrbiji. Takvu Srbiju nećemo. Ovo što ste vi uradili, vi ste srozali ugled ove Skupštine. Ako ima zloupotreba, neka sekretar Skupštine, koji je zadužen da prati utrošak sredstava, kao i predsednik Skupštine, kažu gde su učinjene te zloupotrebe i neka svaki poslanik koji je zloupotrebu učinio te pare vrati, neka odgovara. Ako je poslanik upotrebio pare suprotno Poslovniku, neka ih vrati. Vi kažite u koliko upravnih odbora sedite - koliko su narodnih poslanika iz vaše stranke, odnosno iz vaše poslaničke grupe predsednici opština, koliko njih su direktori ili članovi ili predsednici upravnih odbora javnih preduzeća u Srbiji, pa onda da vidimo koje troškove prave u tim javnim preduzećima. [[Aplauz poslanika u sali.]]
Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, pravo na repliku na izlaganje narodne poslanice Gorice Mojović. Osnov za repliku je pominjanje stranke.
U Izveštaju ministra Đelića za 2002. godinu i oko troškova Skupštine čuli smo kako je ostvarena ušteda u troškovima Skupštine. Sada čujemo da su poslanici mnogo potrošili, i to naročito poslanici Socijalističke partije Srbije, poslanici Srpske radikalne stranke i poslanici Demokratske stranke Srbije. Voleo bih da ste vi više potrošili, jer bi to značilo da niste u radnim odnosima, da niste predsednici opštine, da niste ministri, da niste pomoćnici ministra, da niste savetnici i da nemate službeni automobil. Ovde se govori o tome kako su putni troškovi mnogo visoki. Prvo, žao mi je što nemate nijednog poslanika sa Kosova i Metohije, pa nema ko ni da vam dođe sa Kosova i Metohije, jer bi tada imao troškove. Ali, Socijalistička partija Srbije ima tri poslanika sa Kosova i Metohije i time se ponosi. To govori o našem odnosu prema Kosovu i Metohiji i o vašem odnosu prema Kosovu i Metohiji. Vi pričate o Kosovu i Metohiji, ali nemate nijednog poslanika sa Kosova i Metohije. Ali, kada biste imali poslanika sa Kosova i Metohije, verovatno je da bi dolazio službenim automobilom i još bi tu bila prisutna četiri automobila kao pratnja, što ponovo ne bi bio trošak Skupštine nego bi bio trošak Ministarstva unutrašnjih poslova, jer bi to bili njihovi automobili. Naši poslanici dolaze autobusom, nekad službenim automobilom ili privatnim automobilom, što naplaćuju. Naši poslanici nisu iz Beograda. Iz Beograda, kao što znate, poslanici ne naplaćuju putne troškove, jer ne mogu da ih naplate. Meni je lako da govorim o ovome, jer nisam u radnom odnosu ovde, niti naplaćujem putne troškove. Ali ne možete govoriti o ljudima koji dolaze ovde i da oni troše sredstva Skupštine. Lako je Gorici Mojović da govori o ovome. Ona je bila moj omladinski drugar, bila je omladinski funkcioner [[smeh poslanika u sali]] , pa je kao izvršni sekretar CK Srbije dobila jedan stan, pa se porodila i ponovo dobila stan, pa sada nema potrebe za tim troškovima. [[Poslanici aplaudiraju i dovikuju: &quot;Bravo&quot;.]] Gospodo, pre nekoliko godina poslanici Demokratske stranke ovde nisu ušli dve godine, nisu ušli u salu Skupštine, ali su redovno, što se lako može proveriti, svakog dana, kada je zasedanje odbora i kada je zasedanje Skupštine, naplaćivali putne troškove i dnevnice. Ovi poslanici SPS-a, SRS i DSS-a bar ulaze u Skupštinu, sede ovde i rade, diskutuju, daju doprinos koliko mogu i naplate putne troškove. Ne mislite valjda da dolaze avionom i kada bi dolazili avionom, to bi morali da naplate, ali nema aviona u Kosovskoj Mitrovici, moraju da dođu kolima ili autobusom i to moraju valjda da naplate. Ali, nemojmo menjati temu, nije predsednica Skupštine ovde na dnevnom redu zato što poslanici troše pare za putne troškove i dnevnice, oni su tu da potroše sredstva za putne troškove zato što dolaze na ove sednice i to znači da je sednica ispravna, a predsednica Skupštine za hiljadu drugih stvari ovde je na dnevnom redu, što nije omogućila da poslanici dobro rade. Na kraju, radi građana Srbije, poslanici SPS-a to što naplaćuju dnevnice, daju partiji, ne nose kući svojim porodicama da bi partija mogla da funkcioniše, radi istine, a o tome kako građani to ocenjuju govori i rezultat juče u Ćupriji, prekjuče, kada smo ostvarili, pobedili, naravno, jeste isti broj odbornika sa Strankom srpskog jedinstva, ali jedno 200 glasova više, kada je naš kandidat dobio koliko su ukupno svi zajedno dobili, ali to je važna činjenice, nego je manje važno to što RTS ne sme da prenese te cifre i dok Toma Bušetić govori, vi to pokrivate. I mi smo pokrivali, pa smo izgubili izbore, ali mi smo manje pokrivali, a vi više pokrivate i pre ćete izgubiti.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, replika, isto ili pravo predlagača? Replika, osnov je pominjanje stranke u izlaganju narodne poslanice Gorice Mojović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde smo od gospođe Mojović mogli da čujemo Gebelsovsku demagogiju starog komunističkog kadra, jer je gospođa Mojović bila sekretar za kulturu još u vreme Tita, pa posle u vreme Miloševića, pa evo i dan-danas, nezamenljiva je potpuno i to joj je dalo za pravo da na ovakav način govori o gospođi Mićić, ne spomenuvši je. Doduše, stavila joj je na teret nešto dodatno što smo mi zaboravili da joj stavimo na teret, jer nismo smatrali da je prekršila zakon u tom smislu, ali sada se postavlja pitanje da li možda ima osnova da i zbog toga tražimo razrešenje gospođe Mićić, jer ako su narodni poslanici primili nešto što nije trebalo da prime i to van onog pravilnika koji postoji, a odobrenje za sve to daje gospođa Mićić i mora da potpiše svaki taj poslanički klub, onda je gospođa Mićić krivično odgovorna i za to. Meni je žao što je gospođa Mojović ovde dodatno optužila gospođu Mićić, jer mislim da se ona u tom delu ipak kretala u okviru svojih ovlašćenja i u okviru pravilnika koja se tiču primanja narodnih poslanika. Pokazala je gospođa Mojović da ne zna šta je posao narodnog poslanika. Posao narodnog poslanika nije da dođe u ovu salu i da pritiska ove "dugmiće" za glasanje i da ubacuje tuđe identifikacione kartice. Posao narodnog poslanika je da kada god dobije predlog nekog akta od Vlade ili bilo kog drugog poslanika ili poslaničke grupe taj predlog prouči, da pročita mnogo knjiga. Videćete kada budemo razgovarali o Vladi, jer ja sam morala da pročitam bar 10 knjiga, a sve su vezane za ekonomiju, iako sam pravnik po struci i to je ozbiljan rad, jer razgovara se i sa građanima gospodo. Što se voznog parka tiče, samo da vas upozorim da je vozni park i Vlade i Parlamenta duplo veći nego što je bio pre 2000. godine. Ja sam kao zamenik šefa poslaničke grupe samo jedan jedini put zatražila službeni auto da me odveze kući, jer se nisam fizički osećala dobro, inače dolazim autobusom na posao i odlazim i to svi znate. Kolege koje dolaze kolima iz svojih mesta u kojima žive imaju pravo po pravilniku da dobijaju nadoknadu za to i tačno se zna po kilometru koliko je to. Međutim, trebalo bi da znata, a razgovaraćemo o tome kada bude Vlada, kada se o njoj bude raspravljalo, da i ministri čak putne troškove u Vladi naplaćuju, a dolaze službenim automobilima. Ako ne znate koliko je to, mi ćemo vam pripremiti i da tačno vidite iznos, koliko su to ministri naplatili dolazeći na svoj posao, koristeći službene automobile Vlade, a iz džepova poreskih obveznika sebi u džepove, a to je zaista bilo licemerno od gospođe Mojović da nas opominje na to da primamo plate, ono što je, ja mislim po zakonu sasvim normalno, a poslaničke grupe u globalu primaju onoliko koliko su brojne.
Ispravka za stenogram, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić je repliku imala po osnovu pominjanja imenom i prezimenom, a narodna poslanica Vjerica Radeta kao ovlašćena predstavnica poslaničke grupe na osnovu pominjanja stranke.
Gospođa Mojović je u malopređašnjoj diskusiji mnogo toga pobrkala. Prvo, neko joj je podmetnuo prvi deo izveštaja, mislila je da govori na sednici Gradske skupštine, pa je tek negde u polovini svoje priče shvatila da je ovo Narodna skupština. Gospođo Mojović, danas i ovih dana ovde se ne raspravlja o tome koliko iznosi dnevnica narodnog poslanika, ovde se odgovara za krađu glasova, za krađu kartica, a i vi ste jedan od aktivnih učesnika u tome, i vi ste pomagali gospođi Nataši Mićić da čini krivično delo. Zahvaljujući vama i vašim kolegama, između ostalog, ona je ovih dana predmet rasprave u ovoj Narodnoj skuštini. Očekivala sam da ćete vi da branite vašu koleginicu, da ćete da pokušate da nam objasnite kako je to gospođa Nataša Mićić ovde srpske radikale nazvala "fašistima", a da nije bila opomenuta od strane predsedavajuće, mislila sam da ćete da nam objasnite kako se to gospođa Nataša Mićić stidi narodnih poslanika, kako se to stidi birača koji su nas doveli u ovu Narodnu skupštinu i kako to gospođa Nataša Mićić misli prema tumačenju gospođe Čomić da i posle ove rasprave predsedava Skupštinom, Parlamentom gde sede oni kojih se ona stidi, gde sede oni koje ona naziva "fašistima". Gospođo Mićić, vi nas ne možete da se stidite. Stideti se ili ponositi se nekim može samo nečija porodica, naše porodice nama se ponose, a nisam sigurna da vaša ima čime da se ponosi, govorim isključivo bar o vašem radu u ovom parlamentu. Nije ništa lično da me gospodin Pajtić ne bi opomenuo kao što je malopre to učinio, a ja sam očekivala gospodine Pajtiću da ćete i gospođi Nataši Mićić da skrenete pažnju da ne može lično da se unosi u raspravu u ovoj Narodnoj skupštini, a to je ona pokazala oba puta, da ne ponavljam, čuli su građani Srbije i najbolja je reklama sama o sebi.
Zbog izrečenih činjenica u govoru narodne poslanice, a istine radi i možete proveriti u poređenju sa stenogramom, predsednik Narodne skupštine Nataša Mićić nije pomenula reč koju ste vi citirali, jedini poslanik koji je pomenuo reč koju ste citirali je narodni poslanik Đorđe Mamula u prevodu i u slobodnoj argumentaciji izraza, a to su koristili i narodna poslanica Nataša Mićić i drugi. Dakle, to nikada nije izgovoreno za govornicom Narodne skupštine. To je što se tiče obrazloženja za izricanje činjenica koje su nedopustive za govornicom Narodne skupštine. [[Milorad Mirčić dobacuje sa mesta ali se ne čuje.]] Izričem upozorenje narodnom poslaniku Miloradu Mirčiću zbog nepoštovanja odredbi Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Milorad Mirčić dobacuje i time krši član Poslovnika Narodne skupštine koji izričito propisuje da je zabranjeno dobacivanje iz klupe narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, pravo na repliku.
Predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, javljam se za repliku zbog prozivanja ličnog imena i prezimena i za repliku povodom pominjanja poslaničke grupe od strane poslanika Mihajlova, poslanice Pop-Lazić i poslanika Anđelkovića. Prilično je neobično da kada se govori o egzaktnim podacima i kada se pokaže da neki poslanici troše četiri, pet ili deset puta više od drugih poslanika, kontra-argument bude Kumrovec, ili 8. sednica. Uzgred budi rečeno, gospođa Mojević nije učesnik 8. sednice, prilično je nedžentlmenski iznositi neistinu o gospođi Mojević, o tome da je dobila dva stana, a znajući da ona, pošto ste se javili na repliku, ne može odgovoriti na isti način; takav način ponašanja pokazali ste i prošli put kada ste izašli iz ove sale, kada se gospođa Mićić javila, posle celog dana maltretmana i kritika da odgovori replikom, izvadivši kartice i izašavši iz ove sale. Poštovana gospodo iz DSS, kada bismo napravili statistiku, videli bismo da su i vaši poslanici isto toliko funkcioneri po lokalnim samoupravama; i poslanici Demokratske stranke Srbije isto toliko dolaze državnim kolima, službenim kolima i tu nema načina da se napravi razlika. Još uvek je DSS poluvlast, poluopozicija. Još uvek je DSS svuda po lokalnim samoupravama, osim u gradu Novom Sadu, u koaliciji sa DOS-om, i to je istina koju možete prikrivati, ali od nje ne možete pobeći. Što se tiče uloge i obaveze i posla narodnog poslanika koji ističe SRS, posao narodnog poslanika po Poslovniku jeste i učešće u odborima, i gde SRS ne učestvuje ni u jednom odboru Narodne skupštine. Posao narodnog poslanika jeste i da dođe na vreme na posao, da ubaci karticu prilikom početka sednice, prilikom glasanja o određenim zakonima koji se nalaze na dnevnom redu, a kada vidimo i kada čujemo tu vrstu demagogije, koja nigde na svetu ne postoji, samo u Srbiji, da poslanici pozicije jedini imaju obavezu da glasaju, poslanici pozicije jedini imaju obavezu da dođu ujutru, a pri tom poslanici pozicije dobiju četiri, pet ili deset puta manje para nego poslanici opozicije, onda se postavlja pitanje ravnopravnosti u ovoj skupštini. Što se tiče poslanika SPS, poštovana gospodo, narod Srbije, građani Srbije ne izdvajaju sredstva da bi novac davali SPS-u, nego da bi ste učestvovali u radu ove skupštine i prilikom glasanja o zakonima i prilikom svakog dana početka dnevnog reda. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Đuro Popović, posle njega Branislav Ivković, kao predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, u ovom času nije prijatno svima dobronamernima u našem visokom domu kada izriču osudu, makar bila opravdana, i to jednoj dami, međutim, gospođa Nataša Mićić je za sve nas u prvom redu predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, o čijoj smeni razgovaramo danas. O toj nemiloj temi govorimo duboko svesni svoje obaveze prema svim biračima koji su nam ukazali svoje poverenje, uvereni da ćemo ih časno predstavljati u njihovom i našem Parlamentu. Gospođa Mićić nije samo izneverila naša očekivanja, već je mnogo puta doprinela presudnom donošenju pogubnih zakonskih akata i po narod i po državu. Zato moram da pomenem, kao i mnogi prethodni predsednici, Zakon o radu, zapošljavanju, privatizaciji, lustraciji i druge zakone koji su omogućili beznađe, sa kojim se suočavaju milioni naših sugrađana, kao i sunovrat mnogih ljudskih vrednosti i tekovina. Gospođo Mićić, vi ste očigledno marioneta oligarhije koja ni od čega ne preza da bi sačuvala svoju vlast. Lažni glasovi odsutnih poslanika, lažna većina u ovom parlamentu i još mnogo toga, zaista nije samo vaš previd ili vaša omaška. Time ste svojevoljno unesrećili ogromnu većinu građana Srbije. Među njima je najviše radnika i penzionera za čije interese se bori stranka kojoj pripadam. Zar vama nije poznato da se u ovoj zemlji gotovo izjednačio broj zaposlenih, nezaposlenih i penzionera, odnosno invalida i korisnika raznih socijalnih davanja? Ima li ekonomije u svetu koja bi izdržala takvo breme? Pri tome, i onima koji su još u radnom odnosu, a ne ispred zamandaljenih kapija nekadašnjih privrednih giganata, efikasno iskorišćeno radno vreme iznosi ne više od tri časa dnevno. Zar vama, gospođo Nataša Mićić, nije jasno da su vas prevarili oni koji su spremni da vas žrtvuju u ime svog egoističkog interesa. Otuda je časno i jedino ispravno da sami podnesete ostavku, baš kao što je to učinila i narodna poslanica, koja je, po svemu sudeći, zbog nečasnih pokušaja, odlučila da napusti svaki dalji svoj politički angažman. Još imate šansu, možda još samo koji dan, gospođo Mićić, da sačuvate svoje dostojanstvo, u suprotnom, budite uvereni da su vam žitelji Srbije već izglasali nepoverenje i bez obzira na broj glasova koji bude prebrojan na kraju ove rasprave. Iz svega napred navedenog, stranka radnika i penzionera, kao i poslanička grupa SSJ čiji smo koalicioni partner, glasaćemo za vašu smenu. Hvala na pažnju.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe, posle njega narodni poslanik Zoran Mićović.
Dame i gosopodo narodni poslanici, svaki narod i njegova država imaju i prošlost i sadašnjost i budućnost. Pametni narodi iz prošlosti izvlače pouke da bi u sadašnjosti donosili prave odluke i obezbedili budućnost. Budućnost zavisi od sadašnjosti ove zemlje Srbije i dobrim delom zavisi od nas. Sve ono što se odigrava tokom rasprave o poverenju predsednici Skupštine, gospođe Nataše Mićić, govori o tome da je ovaj parlament u velikoj krizi. Sigurno je da svaki poslanik snosi ličnu odgovornost za krizu Parlamenta, ali i da najodgovorniji među nama, a to je predsednik Skupštine, gospođa Nataša Mićić nosi najveću odgovornost. Čak i da su mnoge stvari lažne, da se koriste samo u kampanji za predstojeće vanredne parlamentarne izbore, ona trebalo bi zbog toga da bude smenjena. Poslanici Socijalističke narodne stranke su zato i potpisali zahtev za smenu predsednice Skupštine, jer ocenjuju da je njena odgovornost najveća za stanje u Parlamentu. Sigurno je da u ovoj predizbornoj kampanji koja je već žestoka, a to pokazuje i rasprava danas, pokazivala je i rasprava u sredu i četvrtak kada nisam mogao doći do reči od replika između pojedinih šefova poslaničkih grupa, da mi treba da pogledamo suštini u oči. Zašto uopšte sedimo u Parlamentu? Valjda u ovom Parlamentu sedimo da uradimo nešto korisno za ovaj narod i za ovu državu. Pitam se šta sve misle o nama oni koji slušaju sve ono što je rečeno danas i u sredu i četvrtak. Da li je to sve primereno ovoj govornici i da li to može da obezbedi suštinu, a to je podizanje privredne proizvodnje, nacionalne ekonomije, opstanak jedinstvene Srbije po Ustavnoj povelji, kako je definisana sa Pokrajinom Vojvodinom i Pokrajinom Kosovom i Metohijom. Da li sve to što se dogovori ovde može pomoći boljem međunarodnom položaju ove zemlje? Da se mi vratimo početku. Početak u ovoj sali je bio krajem januara 2001. godine. Tada je opozicija imala 74 poslanika, a DOS izvorni imao je 176 poslanika. Ja sam se prvi javio za reč iz opozicije. Čuo sam zube kako škrguću ovde u sali, kako ima pravo neko da se javi za reč. Gospodo, problem je u izvornom DOS-u. Nije problem u opoziciji. Imali ste 176 poslanika, zajedno ste glasali mnoge zakonske projekte, škrgutali zubima ovde u sali. Jedan od razloga što su poslanici SNS zatražili raspravu i glasali za ovu raspravu je upravo u tome da građani Srbije vide gde je došao izvorni DOS, kako se ponašaju poslanici izvornog DOS-a, gde je jedna stranka sada lažna opozicija, gde je vladajuća koalicija. Problem u ovoj državi je nastao onog trenutka kad je lični interes nadjačao stranački, kod smene predsednika Skupštine, onog istog predsednika Skupštine koji je izgurao Poslovnik koji je oduzeo ključna prava poslanicima da govore: pravo na repliku, pravo na amandmane. Problem u ovoj sali je nastao kada su stranački interesi vama, u izvornom DOS-u, postali značajniji od državnih interesa. Sve ovo što se događa u ovoj državi, problem je kod vas, u izvornom DOS-u. Neka građani Srbije vide taj problem, problem između vodećih stranaka u DOS-u i neka dobro razmisle sutra kada na izborima budu glasali, da razmisle za koga će glasati. Ja im poručujem - ne glasajte za stranke, glasajte za ljude, glasajte za one građane ove zemlje koji su svojom biografijom dokazali da su sposobni da vode ovu zemlju, da vode privredu. Mi danas da govorimo o tome ko je koliko dobio para, da li je neko dobio stanove, šta je ko kome rekao, da li je neko polivao vodom, mi ništa ne radimo, od toga se ne mesi hleb, od toga ne radi privreda. Savez samostalnih sindikata Srbije sa pravom traži smenu Vlade Republike Srbije. Zašto traži? Zato što ima problem, problem koji se zove radnici bez posla, problem koji se zove metalci bez budućnosti. Tu je problem. Mi se kao država nalazimo u problemu, u velikom problemu! Taj problem se ne rešava ovde, taj problem se rešava na vanrednim Parlamentarnim izborima, ali i u činjenici da građani Srbije, gledajući ovu raspravu ovde, vide iza koga treba da stanu - da li iza onih koji nemaju dana radnog staža, a pametni su za ovom govornicom da pljuju druge, da li za one koji stranačke interese stavljaju iznad državnih interesa, da li za one koji su se i sami razgradili? Građani su glasali za promene i bili su u pravu što su glasali za promene. Teško su živeli! Pouke treba izvući. Oni koji su izvukli pouke su sutra jači pred tim građanima. Ali, nisu glasali za DOS u kome stranački interesi dominiraju iznad intersa države. Vaš sukob leve i desne strane, gospodo, košta mnogo ove građane Srbije, košta mnogo ovu državu. Vi, novopečeni opozicionari, koji ste opozicija onima sa kojima ste zajedno izglasali Zakon o privatizaciji, mnoge poreske propise i mnoge zakone koji su i te kako otežali uslove poslovanja i doveli do kolapsa mnoge privredne subjekte, vi ste glasali u Saveznom Parlamentu i odabrali guvernera koji je uveo monetarnu vlast koja je rasturila privredu Srbije. Sve ste zajedno uradili. Jedina korist od ove rasprave je da građani vide dokle ste nas doveli. Kakvi ste, dobro smo prošli.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mićović, a posle njega narodni poslanik Ljubiša Maravić.
Poštovana predsedavajuća, poštovani prijatelji, drage kolege, ovo je peti dan da sam prozivan čekao na red. Hvala. I kolega Bane Ivković je čekao duže vreme. Od replika, konačno smo došli da se i o ovoj tački dnevnog reda ovde oglasimo. Naravno da ću da podržim dosadašnji rad gospođe Nataše Mićić i sa onim epitetima koje je Dragiša Marinković ovde izrekao o jednoj predsednici kulturnog i uglađenog ponašanja, izvanrednog vođenja Skupštine i, pre svega, racionalnog odnosa prema onim problemima i onim zadacima koje joj je ovaj narod ukazao i ova skupština ukazala. Onoga trenutka kada smo se u ovu salu nagurali, bilo nas je skoro 250 i ako pogledamo gde je i u kakvoj poziciji država zatečena, dobro ćemo se setiti da je bila gotovo u fazi slobodnog pada, bez ijedne dodirne tačke sa normalnim funkcionisanjem. Sada je trebalo u toku jednog perioda učiniti te zakone koji vode zemlju i drže, raskidaju sa jednim partijskim upravljanjem preko državne bezbednosti, dovesti i uvesti je u normalne tokove. Naravno da to nije bilo nimalo lako i naravno da postoji opozicija koja to zdušno napada i naravno da postoji jedan deo koji to brani. Tu ništa nije sporno. Najbolji rezultati, od toga što se danas rezultatira kao rad ovoga Parlamenta i gospođe Nataše Mićić, vidljivi su na svakom koraku. Ko to ne vidi, ili se pravi da ne vidi ili nešto sa njim nije u redu. Ako uzmemo u obzir da smo u proteklom periodu imali ratove, u koje smo otišli, a nismo, doduše, učestvovali, otišli sa avionima i tenkovima, vratili se sa taljigama i traktorskim prikolicama, primili taj narod, imali smo hiperinflaciju gde one nule nisu mogle stati na novčanicu i za tu istu novčanicu se nije mogao kupti jedan hleb, imali smo međunarodne sankcije nezabeležene u istoriji, imali smo sve te izbeglice koje su ovde, i da ne kažem ugrozile, ali na neki način, na jednom mestu su se suzile mogućnosti zapošljavanja našeg naroda ovde, domaćeg, a na sve to došlo i jedno bombardovanje, šta se događa? (Tema.) Govorim o temi i govorim o učinku koji smo mi postigli kao Parlament za ovaj period. Ako neko nije dobro oprao uši neka opere. Sto pedeset zakona, odluka, uticali su na to da danas imamo sasvim pristojnu putnu mrežu, da imamo sasvim uredno snabdevanje strujom, da na svakoj pumpi imamo goriva, da niko neće pozvati našu decu i komšije u rat, a da smo istovremeno, poštovani dragi prijatelji, od trenutka kada smo preuzeli lokalnu samoupravu, još i ranije, i novim zakonima posle 2000. godine, omogućili potpuno i normalno funkcionisanje svih sredina i rešavanje svih onih problema koji život znače, koji nisu politika, ono što građanima treba u svakom trenutku, od školstva, od infrastrukture, od zdravstva i od onoga da u svakom mestu i u svakom prostoru naši građani mogu imati zadovoljenje životnih potreba, a da to ne bude priča koja se graniči sa lovačkim pričama. Osnovni i najveći problem, ništa poštenije od toga nema, je rezultat - šta je to što je kontra ovih lovačkih priča, o kojima sam želeo da vam govorim. Jedini i najveći neprijatelj toga je kantar, a to su, u stvari, izbori. Ne postoji poštenija stvar na zemaljskoj kugli nego izbori. To je kao popis u preduzeću. Kada dođe popisna komisija i izbroji da u ovoj sali ima jedna govornica, tako i kad se prebrojimo na kraju izbora, onda ćemo videti šta smo to činili, gde smo bili i šta smo radili. Nema nikakve dileme da ozbiljni ljudi u ozbiljnim sredinama čine sve da se život građana učini normalnim, da se radi po zakonu, da se radi javno i da se radi efikasno. Rekao bih da ovaj zadnji atribut, od rada svake vlasti, gospođa Nataša Mićić, kao predsedavajuća, činila je upravo to. Činila je rad što je moguće više efikasnijim i mi koji smo ovde bili, sedeli, činili kvorum i učestvovali u radu, mi smo takođe u tome učestvovali i najbolje znamo. Oni koji nisu ni ulazili u salu, možda im je malo teže da o tome pričaju. Na kraju krajeva, to je parlamentarizam i ništa ružno se tu ne događa. Kada se vratimo u naše sredine i oni koji su nas, kako reče cenjeni kolega iz Milanovca, poslali, izabrali, jer smo izabranici, kad nas ti ljudi, koji su nas izabrali, pitaju - što se tamo svađate, osnovni i jedini utisak koji ne poželi ovde da postigne kod naroda, je da je to jedna situacija da se ogadi svima, da niko ne želi da u superlativu ili u nekoj dobroj priči priča o Parlamentu. To je potpuno logično. Imate sukobe i u japanskom parlamentu, imate sukobe i tuče i u svim drugim parlamentima. Ja bih rekao da smo mi radili dosta efikasno i za to pohvaljujem gospođu Natašu Mićić. Ako se to nekome ne sviđa, to je njegovo pravo. Potpuno je legitimno da taj koji ima primedbe na rad, to i iznese ovde. Ali, nije fer govoriti ovde o tome, ni pominjati atribute kakvi su malopre iznošeni. Naravno, opet ponavljam, ništa poštenije nema od izbora i jedva ih čekam. Jedva čekam da se prebrojimo i da izađemo pred građane i da kažemo - izvolite, mi smo bili ti, mi smo to radili, dajte nam glasove ili dajte glasove onima za koje smatrate da im možete poveriti. Na svakim izborima se bira i šalje u Skupštinu onaj čovek u koga grad ili selo ima najviše poverenja, onaj čovek kome selo zna pozajmiti najviše para. Hajde malo da se prebrojimo i da vidimo ko je poslat ovde i ko je iz kakvih krugova došao i ko se kako ponašao i ko se kako ponaša danas. Odgovorno tvrdim da pripadam stranci koja ima pravo da tako kaže. Nemojte se meriti, samo mi nemojte dobacivati, molim vas. Izaberite sport u kom ćete sa mnom da se borite. Poštovana gospodo, završiću ovaj govor sa jednom malom opaskom kolege, ali otišao je odavde. Kada izađu za govornicu ljudi koji su nekada vodili ovu zemlju, izgubili vlast na izborima, pričaju sa punim ustima kao da su nam ostavili japansku privredu ili bar nasleđe nekakve stravično velike ekonomije i pune budžeta. Znate dobro koliko je nasleđeno sredstava u zemlji i kakve su bile pozicije i šta je do sada učinjeno. Ponosan sam na ono što smo do sada radili. Ponosni su i građani moji na mene, u to sam siguran. Bio sam nekoliko zadnjih dana, od ovih pet dana što sam čekao da ovde počnem da pričam, dakle, obišao sam nekoliko izbornih jedinica i sa njima sam imao priču koja se zove život i problemi. Svejedno, imao sam podršku od mojih građana za ovo što radimo, uz sve primedbe i uvažavanja životnih problema koji su nastali, a koji nisu rešeni i koji su definitivno ili obećani kao naše obećanje. Mi od toga ne bežimo. Ostajem pri onoj mojoj podršci gospođi Nataši Mićić. Posle izbora, gde Srbiji treba ozbiljan državnik, gde će pobediti kandidat koga ja sa zadovoljstvom ovde nosim, ne bojte se, raspisaćemo nove izbore, pa na njih izađite.
Reč ima narodni poslanik Ljubiša Maravić, posle njega narodni poslanik Aleksandar Radosavljević.
Poštovane kolege narodni poslanici, u svim parlamentarnim zemljama sveta je uobičajeno da se raspravlja o poverenju ministrima, o vladi republike, o skraćivanju poverenja predsedniku Narodne skupštine, kao što je to slučaj, kao što vidimo, i danas u Parlamentu Republike Srbije. Povodom ove rasprave, smatrao sam za potrebnim da lično razjasnim izvesne nedoumice koje su vezane sa mojim imenom, a direktno i indirektno su u vezi sa ovom tačkom dnevnog reda. Prva se tiče rasprave 16. oktobra i izjava da sam ja mogao da preuzmem rukovođenje sednicom, a ispalo je, mada to nije rečeno da imam deo odgovornosti za neodržavanje sednice 14. oktobra. Istine radi, napominjem da u odredbama člana 32. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije stoji da predsednika Narodne skupštine u slučaju privremene sprečenosti, zamenjuje jedan od potpredsednika koga on odredi. Činjenica je da je predsednik Narodne skupštine Republike Srbije u skladu sa Poslovnikom ovlastila potpredsednika gospođu Gordanu Čomić da je zamnjuje u njenom odsustvu, a u skladu sa Poslovnikom i sa odredbama člana upoznat sam sa ovom odlukom. Prema tome, nikako nisam imao pravo da samoinicijativno preuzmem rukovođenje sednicom koja je bila zakazana 14. oktobra, bez obzira što u sledećoj odredbi člana 32. stoji da predsednik Narodne skupštine, ukoliko ne odredi, "zamenjivaće ga najstariji potpredsednik". A da sam u pravu, to najbolje potvrđuju i reči koje su izrečene za ovom govornicom od strane predsednika Narodne skupštine na sednici 16. oktobra, a koju ću citirati: "Dužna sam da vam dam obrazloženje. Izvinjavam se što ste toliko dugo čekali. Sednica nije započela u utorak 14. oktobra iz razloga što su obavljene konsultacije i donosile su se važne političke odluke.". Mislim da je sve rečeno. Poštovane kolege poslanici, pod pretpostavkom ukoliko bi predsedniku Narodne skupštine bilo izglasano nepoverenje ili bi podneo ostavku, tek tada bi najstariji potpredsednik Narodne skupštine u skladu sa Poslovnikom bio dužan da preuzme predsedavanje Skupštinom do izbora novog predsednika. Radi javnosti, želim da vas podsetim da u onim trenucima kada sam predsedavao sednicama Narodne skupštine Republike Srbije, nije bilo nikakvih primedbi, ni pismenih, ni usmenih na moj rad. Zbog toga me jako čudi i vređa činjenica čak i da je politička retorika, u kojoj se neko plaši i plaši druge činjenicom da ja, kao član SPS-a, mogu da se nađem i nakratko na mestu predsedavajućeg do izbora novog predsednika Narodne skupštine. Predsednik ili predsedavajući Narodne skupštine je dužan da se striktno drži Poslovnika, Ustava i zakona, bez obzira iz koje je političke partije dolazio. Poštovane dame i gospodo, što se mene lično tiče, nema potrebe da me se iko boji, jer ni do sada svojim radom i ponašanjem nisam nikome dao povoda za to. Jesam član SPS-a u kontinuitetu od njenog osnivanja i time se ponosim, isto onako kako se vi ponosite pripadnošću vašim političkim partijama, zahvaljujući kojima sedite u Parlamentu Republike Srbije. Koristim priliku da na kraju još jednom energično demantujem sve insinuacije koje su u poslednje vreme u jednoj orkestriranoj kampanji izrečene na moj račun, a koje povezuju mene sa kamenovanjem gospodina Vojislava Koštunice prilikom njegove posete Kosovskoj Mitrovici 2000. godine. Ne želim da se spuštam na nivo onih koji znaju da to nije istina, a ovu klevetu i dalje lansiraju u javnosti. Svima njima sa ove govornice mogu samo da kažem, neka im to služi na čast. Sve ovo zarad istine koju moraju znati građani Srbije, morao sam reći, jer je to atak na moju partiju i na moju ličnost, a nadam se da će građani Srbije na sledećim parlamentarnim izborima znati da procene kome će dati svoj glas, kao što su to uradili i na izborima u Ćupriji u nedelju, pre neki dan. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević, posle njega narodni poslanik Ljubodrag Grbić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kada sam januara 2001. godine ušao u ovu salu kao i svi vi, kao poslanik pobedničke koalicije DOS, političke grupacije koja je ubedljivo trijumfovala na izborima decembra 2000. godine, ni slutio nisam da ću neke sa kojima sam bio u pobedničkom timu, sa kojima sam od građana dobio mandat da menjamo Srbiju i da povučemo granicu između Srbije zla i Srbije budućnosti, sada videti na drugoj strani. Videti na strani onih koji su 10 godina Srbiju uništavali, ponižavali, vređali, bacali u blato. Enormna količina negativne energije zbog lične nesposobnosti, jalovosti, uticala je na spremnost da se paktira sa onima koji su građanima otimali ušteđevinu, koji su građane gurali i ponižavali u nepreglednim redovima za osnovne životne namirnice: hleb, mleko, jestivo ulje, šećer, brašno, koji su krvlju tuđe dece ispisivali granice samo njima znane velike Srbije. Kada smo kao nova vlast krenuli svakodnevno da radimo na jačanju institucija, da čistimo Srbiju uzduž i popreko, nekome se to nije dopalo. Nije se dopalo onima koji spavaju, koji zarad velike ljubavi prema svojim kućnim ljubimcima ne mogu da budu maksimalno angažovani, već su spremni da sve odlažu, pravdajući to svojom neobaveštenošću, poslovičnom neobaveštenošću i da sve nade i želje građana veoma lako prodaju. Inicijativa koja je pokrenuta i o kojoj danas raspravljamo i ovih dana raspravljamo, nije inspirisana u tome, kako to neki žele da kažu, demokratskoj proveri poverenja predsedniku Narodne skupštine, već inspirisana željom da se u Srbiju vrati haos, da se Srbija vrati u izolaciju i da se ponovo Srbija dovede u stanje koje smo imali pre 5. oktobra. Verujući gospođi Nataši Mićić, predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije, dajući joj puno poverenje i prilikom njenog izbora za predsednika, kada je rekla i učinila Parlament Republike Srbije efikasnim, tako joj i danas poslanici DS-a veruju i daju puno poverenje. Zamerila se Nataša Mićić onima koji su čas nakon ubistva predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Zorana Đinđića predlagali koncentracionu Vladu, žarko želeći da umesto vanrednog stanja u Srbiji u vlasti vide one ljude koji su do savršenstva doveli sve oblike političkih likvidacija u Srbiji. Zamerila se Nataša Mićić onima koji su nesposobni da u Srbiju unesu optimizam, da unesu radost, spremnost da se ova zemlja menja velikom brzinom ili šta mi reče onomad jedan Šumadinac, da se Nataša Mićić zamerila i kaže prenesi im to, onim "nadžak babama i baksuzima" koji danas neće ni ono što hoće.
Narodni poslaniče, molim vas da obratite pažnju na jezik kojim se obraćate narodnim poslanicima.
Ovde imamo jednu paradoksalnu situaciju i iskoristio sam priliku da iz stenografskih beležaka izvučem kako su se sada, nazovikoalicioni partneri, častili sa ove govornice. I, protiv Nataše Mićić su oni koji su stavljali više čarapu na glavu nego na nogu, koji su Sadamove dvorske lude i kojima beli miševi ne daju mira da normalno funkcionišu. Pod predsednikovanjem gospođe Nataše Mićić, ovaj skupštinski saziv je do današnjeg dana odradio više od 240 radnih dana, apsolutni rekord, nezabeležen od 1990. godine naovamo. Pod predsednikovanjem gospođe Nataše Mićić ovaj skupštinski saziv je usvojio 109 zakona, takođe rekord. Samo da pomenem Zakon o javnim nabavkama, o radu, o radio-difuziji, o privatizaciji, o koncesijama, to su neki od zakona koji su Srbiju učinili uređenijom i zdravijom. Ponosan sam što sam poslanik u prvom dekomratskom Parlamentu nakon 55 godina komunizma i na činjenicu da je predsednik Narodne skupštine prvi demokratski predsednik nakon 55 godina komunizma u Srbiji. Poslanici Demokratske stranke daju punu podršku i poverenje predsedniku Narodne skupštine gospođi Nataši Mićić. Hvala.
Narodni poslanik Žarko Obradović, kršenje Poslovnika.
Evo, poštovane kolege narodni poslanici, ja sam izašao da reklamiram povredu Poslovnika, član 99. stav 1: "Govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu". Od kolege narodnog poslanika smo čuli mnogo toga što uopšte nema veze sa dnevnim redom. Lepo je to što on brani gospođu Mićić. To je verovatno i obaveza i zadatak unutar DOS-a, da ne ulazim u druge razloge, ali odbranom gospođe Mićić objektivno se brani ono što se ne može odbraniti, a to je kršenje Ustava, zakona, Poslovnika, da ne ponavljam sve to, krađa prilikom glasanja u Parlamentu i naravno, saučesništvo u krađi poslaničkih mandata. Sramota je sa ove govornice upotrebljavati reči kao Srbija zla, krvlju tuđe dece, beli miševi, Sadamova dvorska luda i slično. Ja razumem poslanike DOS-a da su nervozni, jer kako se približavaju izbori rezultati su sve gori i gori, ali, šta ćemo takav je život. Moraćete se suočiti sa tim. Kada budemo govorili i o drugim temama narednih dana videćete da ima puno toga što se ne može poreći. Jedan je govornik pre pomenuo sve što je bilo obeležje 90-tih godina: i izolacije, sankcije i izbeglice i rat i ovo. Ali, zar ne mislite da je mera nesposobnosti i aktuelne vlasti danas tri godine posle 5. oktobra, kada statistički pokazatelji govore da je stopa proizvodnje manja nego 1994, 1995, 1996, 1997. Zavod za statistiku Srbije i Crne Gore je pre dva dana objavio podatak da je proizvodnja sada 55% manja u odnosu na 1991. godinu. Zar ne mislite da je to neki pokazatelj koji govori kako uspešno radite. Šta god se kaže, šta god se argumentuje, vi reagujete guranjem prsta u oko. Dobro, to je vaš problem. U svakom slučaju, ova govornica se ne možezloupotrebljavati na način na koji to vi radite. Izbori će doći.
Upozorenje da je prekršen Poslovnik od strane predsedavajućeg se odnosi na ... predsedavajući krši Poslovnik ako ne opomene govornika koji se ponaša protivno odredbama Poslovnika za govornicom. U slučaju rasprave o poverenju predsedniku Narodne skupštine Nataši Mićić, pretpostavljam i kada budemo raspravljali o Vladi Republike Srbije dva puta da je tema toliko široka da je praktično nemoguće odrediti šta je to što neki poslanik, bez obzira da li govori za razrešenje ili protiv razrešenja, koristi u argumentaciji. Ako pažljivo pratimo zasedanje, ako pogledate stenogram, ta širina argumentacija je potpuno jednaka za sve koji pristupe govornici i reaguje se samo onda kada se očito prekrši neki od članova Poslovnika Narodne skupštine. Da li želite da se o povredi izjašnjava Administrativni odbor? Zahvaljujem. Poslanik ne želi. Reč ima narodni poslanik Ljubodrag Grbić, posle njega narodni poslanik Vojislav Janković.
Uvaženo predsedništvo, gospođo predsednice, poštovani politički protivnici, poštovani politički istomišljenici, što se Liberala Srbije tiče gospođa Nataša Mićić može da ostane spiker Parlamenta, a samim tim i predsednik Narodne skupštine Republike Srbije. To za nas nije uopšte sporno, ali suštinsko pitanje je šta je sa parlamentarizmom u Srbiji danas i kakva mu je budućnost, gde je parlament u trodeobnom modelu vlasti danas i šta će sa njim biti sutra? Da li smo svi ovde prihvatili načelo da je suština parlamentarizma da parlamentarni politički protivnici vode politiku kao nadmetanje svojih političkih ideja, o dobrobiti za zajednicu, da parlamentarna politika jeste borba, ali borba uverenja, a ne građanski rat. Da li prihvatamo da Parlament nije samo izraz volje većine koja se shvata kao božija zapovest, već je forma i način kojom se izgrađuje politička volja, kojom se donose zakoni, da je Parlament, pre svega, donosilac zakona. Da li nam je svima jasno i da Parlament nije neki viši razum, već donosilac odluka za dobrobit zajednice. Parlament je okvir gde se pokazuje da li smo mi predstavnici građana zreli za politiku. Da li institut političkog punoletstva ima smisla ili ovde mogu da sede i tek rođene bebe. Zato izgrađivanje političkih uverenja ostavimo odnosu između nas i naših političkih udruženja, koja su jedna od pretpostavki politike. Moramo da, "princip mora biti tako kako ja kažem", zamenimo parlamentarnim principom, "ja samo tako mislim". Ako ovo prihvatimo, ako damo relativan značaj našim privatnim uverenjima, može u važnim trenucima za zajednicu da bude prihvatljivo razumno premeštanje glasova iz parlamentarne većine u manjinu, ali i iz manjine u većinu. Zašto bi prvo bilo legitimno i poželjno, a drugonelegitimno i nepoželjno. Poštovane kolege, naravno da parlamentarizma nema ako ne obezbeđuje formiranje, zaštitu i delovanje parlamentarne manjine, njenu prirodnu težnju da čini parlamentarnu većinu odgovornom i preispituje njenu valjanost u proceudralnom smislu. Podsetiću da ideje za unapređenjem procedura i uslova za rad ovog parlamenta postoje već duže vreme. Da smo mnogima postigli konsenzus i parlamentarne manjine i većine. Dovoljno je da podsetim na zahtev Liberala Srbijeza tzv. malom raspravom u Parlamentu o Vladisvakog meseca, u ograničenom vremenu, kojem prisustvuje cela Vlada obavezno, propitivanjem ministara, da ne ponavljam ideju o tome da predstavnici Odbora za finansije ili budžet u zrelim parlamentima jesu predstavnici parlamentarne manjine. Dakle, politička pretresanja i odgovornosti jesu redovan a ne vanredan život parlamenta koji bi ukazivao na nekakva vanredna stanja. To nisu nikakva parlamentarna čuda, već je to uobičajeni parlamentarni život. Poštovani, da bi parlamentarna reka mirno tekla potrebne su obale. Ali, mi ne sedimo profesionalno u Parlamentu, za šta se moja partija uvek zalagala. U našoj praksi kvorum čine samo poslanici prisutni u sali a ne poslanici u Parlamentu, što je najčešće korišćeno za opstrukciju institucije Parlamenta, a ne parlamentarne većine. Dakle, gospodo, ovaj parlament je samo okvir u kome se kreće svet života, a od tog sveta života i njegovog kvaliteta zavisi sve ostalo. Zato, nema razloga da za sve krivimo spikera Parlamenta, tj. predsednicu Parlamenta, već joj moramo pomoći. Moramo pogledati sami sebi u oči i, bez izuzetaka i zanosa, priznati kakvi smo ljudi. Svako, bez izuzetka, dobija ono što zaslužuje u prošlosti, sadašnjosti i budućnosti. Stranke nisu generalštabovi, gospodo. U parlamentarnoj politici nema mesta za vojvode. Parlamentarna borba nije svakodnevni građanski rat. Ovaj parlament treba da zna da izvan njega postoje građani i društvo koje treba mirno da živi svoj život i kome dobro organizovani parlament omogućuje da politika bude samo deo života a ne sam život. Poštovana parlamentarna manjino, poštovani politički protivnici, poštovana parlamentarno većino, osnovni smisao ove institucije je da donosi zakone, ali i ograničava vlast, da je drži u granicama Deklaracije o građanskim i političkim pravima, jer na vlast mogu da dođu dobri i korektni, ali i oni drugi. Uloga ovog parlamenta je da niko ne može da nanese svojim odlukama štetu Srbiji većih razmera, bez obzira na to šta o svojim odlukama sama misli i kakve su mu namere. Dakle, umesto ove rasprave, predlažem da se ovde prezentira projekat o unapređenju rada ove institucije, jer on ima smisla. Predlagač ove rasprave će najbolje učiniti ako objavi projekt unapređenja parlamentarnog položaja poslanika, od čega može da ima veće koristi i u preispitivanju svog odnosa i prema državi i prema parlamentu, a pre svega prema politici. Nije sve počelo od juče. Ne mogu baš da se prisetim da su kao nekadašnja većina ovi prethodni ostavili neku prepoznatljivu tekovinu za unapređenje parlamentarnog života poslaničke manjine. Ima tu neke poruke. Kada nema smisla za samoograničenje u sopstvenoj moći na vlasti, molićeš za gutljaj parlamentarne slobode. To je ostalo pravilo, pogotovu u Srbiji. Red je da se konačno u srpskom parlamentu uredimo kako dolikuje i da nemamo lažne iluzije da smo svi, ovakvi kakvi smo, učinili mnogo na tom planu. Nismo, ja samo tako mislim. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Janković, posle njega narodni poslanik Zoran Anđelković.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam čitao Predlog za razrešnjenje predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, a pažljivo sam i slušao sve ove rasprave. Jasno je da osnovna tema nije da li je i koliko je puta gospođa Nataša Mići prekršila Poslovnik nego da je u pitanju pokušaj političkog obračuna snaga koje su poražene, simbolično rečeno, 5. oktobra, sa politikom koju sprovodi Demokratska opozicija Srbije i Vlada Republike Srbije. To, samo po sebi, ne bi iniciralo ovako veliku i žučnu raspravu, a pre svega zbog toga što je potpuno jasno da su predlagači ove inicijative političke stranke koje imaju potpuno različiti sistem vrednosti od nas, političke stranke koje, u odnosu na Demokratsku stranku Srbije, čine dva politička pola. Tu nema preteranog materijala za polemiku. Srpska radikalna stranka i njen politički koncept, je imala priliku da pokaže na delu svoje funkcionisanje. Mi vrlodobro znamo da taj politički koncept nužno dovodi do sukoba sa našim susedima ili sa većinom naših suseda, da taj politički koncept, politički koncept Srpske radikalne stranke dovodi do konflikta, odnosno do udaljenja težnji za uključenje u "evropske integracije" iliu "evroatlantske integracije". Politički koncept Srpske radikalne stranke nužno dovodi do povećanja tenzija unutar Srbije, pre svega tenzija između raznih etničkih grupa. U razvijenoj formi, taj politički koncept dovodi do destrukcije ekonomije i, na kraju, do krize samog našeg društva. Takvi politički koncepti postoje i u drugim evropskim zemljama. Oni, na sreću, u skoro svim, odnosno u većini evropskih demokratija predstavljaju marginalne političke koncepte. Na sreću, taj politički koncept je marginalan i u Srbiji. On će to i ostati i treba takav i da ostane - marginalni politički koncept, a pre svega što su građani Srbije vrlo skupo platili školu, životnu školu, pa bi bili vrlo neozbiljan politički narod kada bi se ponovo saplitali na isti kamen. Primedbe koje se odnose na kršenje Poslovnika mogu da se svedu na to da li je Nataša Mićić previše strogo primenjivala odredbe Poslovnika ili da li je selektivno primenjivala odredbe Poslovnika koje govore o merama koje se izriču na samoj sednici. Možda i jeste. Tu je ocena na nivou onoga što bi se sportskim rečnikom moglo reći: "Da li je sudija prestrogo dosudio penal?" Međutim, u svakom slučaju to nije osnovna odlika rada gospođe Nataše Mićić. Osnovna odlika rada gospođe Nataše Mićić je upravo u pokušaju da odbrani osnovnu funkciju Parlamenta. Osnovna funkcija parlamenta je zakonodavna aktivnost, kao i da je uporno odbrani od upornih pokušaja opstrukcije. Opstrukcija je legitimno sredstvo parlamentarne borbe. To nije sporno. Međutim, opstrukcija može da bude usmerena ka jednom zakonskom projektu, ka jednoj odluci. Ali, četvorogodišnja opstrukcija rada parlamenta se naziva destrukcijom. Nataša Mićić je vrlo uporno i vrlo hrabro odbranila razloge našeg dolaska u Skupštinu. Razlog našeg dolaska u Skupštinu, ponavljam, jeste zakonodavna aktivnost. Svi oni koji su to hteli da spreče, zahvaljujući pre svega velikom teretu koji je gospođa Nataša Mićić prihvatila na sebe, nisu u tome uspeli. Ja joj se pre svega, u svoje i u ime svih poslanika Demokratske stranke, zahvaljujem. Kada govorimo o političkim aspektima ove inicijative, ono što stvar dodatno komplikuje to je činjenica da se ovoj inicijativi pridružuje i Demokratska stranka Srbije, stranka koja je na istoj izbornoj listi, zajedno sa nama, izabrana u ovaj parlament. To ceo problem politički čini znatno složenijim. Demokratska stranka Srbije, odnosno njeni osnivači su bili privremeni partneri gospodinu profesoru doktoru Dragoljubu Mićunoviću, kada je pravio Demokratsku stranku. Zatim su bili privremeni partneri Vuku Draškoviću, kada je pravio DEPOS. Godine 1996. su bili naši privremeni partneri u Koaliciji "Zajedno", kada smo prvi put ozbiljno uzdrmali i narušili režim Slobodana Miloševića. Nakon toga, bili su privremeni partneri DOS-a u 2000. godini. Evo ih danas kao partnera crveno-crne koalicije, nadam se, ponovo, privremeni. Gospodo i dame ili dame i gospodo iz Demokratske stranke Srbije, koristim ovu opštu političku raspravu da vas optužim za političku neiskrenost. Ta politička neiskrenost može da ... (Smeh poslanika u sali i reakcija na govor poslanika.) Nisam shvatio predstavu. Hoćete li da ponovite, gospodine Maršićanine? Hoćete li to da ponovite? Voleo bih da tu vašu predstavu snimi i kamera. (Poslanik Dragan Maršićanin s mesta poslanika se stresa.)
Molim govornika da ne dobacuje poslanicima u poslaničkim klupama. Molim poslanika da sedi u klupi, da ne dobacuje govorniku i da se ponaša shodno ponašanju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini.
Uvažavam i izvinjavam se, gospođo predsedavajuća. Dakle, politička neispravnost DSS-a može se gledati kroz dva nivoa. Jedan nivo te političke neiskrenosti na neiskrenost u partnerstvu. Dame i gospodo, poslanici DOS-a su ušli u ovu skupštinu Srbije sa iskrenom namerom da zakoni, pravila i standardi koji važe u Srbiji i srpskom društvu, što je više moguće, da približe standardima i zakonima i pravilima i da oni važe u Evropi. Drugi naš zadatak je bio da taj proces vodimo do nivoa kada će on postati nepovratan i taj drugi zadatak smo na sreću svi zajedno izvršili. Znači taj proces je nepovratan i Srbija će biti zemlja gde neće biti povratka na režim koji je oličavao Slobodan Milošević. Međutim, vaša politička neiskrenost se ogleda u jednoj drugoj činjenici. Znači, kada smo mi ušli u ovaj parlament sa namerom da menjamo Srbiju, vi ste ušli u Parlament sa osnovnom idejom da kapitalizujete rejting i popularnost koji je u tom momentu imao predsednik vaše stranke. Znali ste vrlo dobro da taj rejting i ta popularnost, da sve to ne može trajno da se održi i to je suštinski razlog zašto ste već u martu 2001. godine u suštini napustili DOS i krenuli u politiku uzdrmavanja Vlade sa željom da što pre proizvedete nove parlamentarne izbore, sa željom da što pre kapitalizujete tadašnju političku popularnost vašeg predsednika. U tome se sastoji vaša politička neiskrenost. Vi tada niste uspeli da definišete alternativni koncept politike, tada čak nije bilo ni ovih skandala, a činjenica je da potresaju naš politički život danas, kada ste pokušavali da gradite politiku na tome što vam smetaju agencije i smetaju vam neke uredbe koje donosi Vlada, vrlo brzo ste to napustili, izmislili ste vladu u senci, a tu sedi i predsednik vlade u senci, a sve sa idejom da artikulišete političku alternativu. Nažalost niste uspeli da artikulišete političku alternativu i danas pokušavate da, isključivo sagledavajući politički život kroz negativne aspekte onoga što se dešava, da dođete do prevremenih parlamentarnih izbora, to je politički legitimno, korektno, i to nije sporno. Ono u čemu ste vi neiskreni, znači, prvi nivo neistina je u partnerstvu, a drugi nivo neiskrenosti je neiskrenost prema građanima. Vi vrlo dobro znate da tranzicija ovog društva sa sobom nužno nosi čašu žuči i vi vrlo dobro znate da Srbija mora da plati cehove, grehove i promašaje prošlosti i u ekonomiji i u organizaciji života i u strukturi društva i vrlo ste toga svesni. Međutim, stalno ističući one negativne pojave, pokušavate da iz toga izvučete određenu političku korist, nemajući hrabrosti da građanima otvoreno i precizno odgovorite gde su sve naši koreni, gde su naši problemi. Iz tih razloga, mislim da će Srbija već na ovim predsedničkim izborima znati da prepozna šta je njoj potrebno i da će nakon toga i na parlamentarnim izborima dati vrlo jasan odgovor koji je to put kojim Srbija treba da ide. Ono što mi nudimo i ono što će građani Srbije umeti da prepoznaju, to je odgovorna i hrabra politika, odgovoran i naporan rad i pozitivna energija, jasan politički koncept i to je ono što vama nedostaje, a ja sam siguran da će građani Srbije na narednim izborima dati podršku upravo ovakvoj politici. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Dragan Maršićanin, osnov za repliku direktno pominjanje.
Dakle, pravo na repliku je po funkciji predsednika vlade u senci, tačno je, DSS je formirala, nije izmislila, nego je formirala nešto što postoji kao institucija u demokratskim parlamentarnim državama, ko ne zna neka proveri, nije teško. I tačno je da imamo vladu u senci i koju je premijer aktuelni u jednom momentu nazvao kao vladu u hladu. Tačno je, imamo vladu u hladu, a vi imate vladu u padu. Jako je vremena potrošeno, ja ću biti sasvim kratak u dokazivanju, odnosno u pokušaju dokazivanja teze da je DSS nelojalan partner. Naravno, radi se o pogrešnoj startnoj ideji. Mi zaista jesmo nelojalni partneri onome ko je nelojalan prema ideji i prema programu i uvek ćemo biti nelojalni partneri onome ko izneveri zajednički program na osnovu kojeg je partnerstvo zasnovano. Demokratska opozicija Srbije se odrekla svog programa, Demokratska opozicija Srbije se odrekla građana Srbije koji su na osnovu tog programa koaliciju izglasali i 2000. godine doveli na vlast, odricanje od programa odvezuje svake obaveze onoga ko je lojalan ideji i programu da ostane lojalan onoj grupaciji koja se tog programa odrekla. Mi ne možemo biti lojalni lopovima, mi ne možemo biti lojalni kriminalcima, mi ne možemo biti lojalni bilo kojoj organizovanoj kriminalnoj grupi, nema potrebe za opomenu, jer ne mislim na Demokratsku opoziciju Srbije, to građani jasno znaju i to nikada ne bi mogli da povežu, nikada ne možemo biti lojalni nikome ko radi na štetu građana. Prema tome i danas i ranije i ubuduće bićemo lojalni programu koji Srbiju vodi u demokratsku budućnost i tu budućenost nećemo graditi sa nedemokratskim strankamai zbog toga u ovom momentu sa vama nismo.
Pravo na repliku, narodni poslanik Bojan Pajtić, osnov za repliku je direktno pominjanje.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, tačno je da je u parlamentarnoj praksi, odnosno u modernoj evropskoj, da se formiraju vlade u senci, ali vlada u senci opozicije. Dakle, groteskno je da je formira jedna stranka koja ne može preuzeti vlast i koja sasvim sigurno neće imati pravo da predloži premijera, odnosno mandatara te buduće vlade. Dakle, cela opozicija u tim modernim parlamentarnim i evropskim zemljama ima pravo da, odnosno logično je da predloži vladu u senci i da je konstituiše i da nešto radi, nažalost, vaša vlada u senci, nismo primetili da nešto radi, a prirodno bi bilo da nešto radi i da ima neke aktivnosti. Što se tiče poštovanja programa izvornog DOS-a tog tzv. o kome smo slušali danas u toku dana, šta je uradila DSS kada je preuzela odgovornost za Vojsku, kada je preuzela odgovornost za Ministarstvo zdravlja u Republičkoj vladi, kada je preuzela odgovornost u Skupštini Vojvodine i kada je preuzimala odgovornost u lokalnim samoupavama - apsolutno ništa i to je pokazatelj toga kome ste lojalni i čemu ste lojalni. Niti je nešto pomereno u Vojsci, kritike koje slušamo o Republičkoj vladi najčešće se odnose na Ministarstvo zdravlja gde ste prvo vi imali ministra, a posle toga G-17 plus i u tom smislu, zaista nama takvi partneri nisu ni potrebni.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, kao predlagač. Kao predlagač tražite reč? Izvolite. (Milka Marinković, sa mesta: Hajde baba.) Izričem opomenu narodnoj poslanici Milki Marinković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam ime gospodina iz Demokratske stranke koji je govorio, jer nikada ranije nije govorio, ali znam da je direktor Javnog preduzeća "Srbijašume", u ime predlagača, naravno izlazim, ne kao predstavnik SRS, za to je ovlašćena gospođa Vjerica Radeta po ovoj tački dnevnog reda, veći deo izlaganja je bila promešena tema. Gospodin je govorio o Vladi, rezultatima nekih prethodnih vlada, ove vlade koja je takođe bivša vlada, samo još ne znaju da je bivša. Dakle, kada govorite o bivšima, znajte da ste to vi, pa onda malo vodite računa kako govorite. Predsedavajući vas nije vratio na temu, pa sada razmišljam da li da već počnem sa onom drugom tačkom dnevnog reda, da li da počnem da govorim o efektima ove vlade ili da sačekam taj četvrtak kako ste to nagovestili. Ja bih mogla da krenem sada recimo, pa možda vi da se raziđete, a ja koliko materijala imam taman da vas sačekam u četvrtak, televizija neka ne prenosi, meni neće smetati što niste tu. Verujte za tu tačku dnevnog reda imam barem 10 kilograma materijala i strpljivo ću iznositi sve ono što se stavlja na teret ovoj vladi. Mene najviše brine to što oni koji su vas doveli na vlast sada vama prete sankcijama zbog toga što ne sarađujete dovoljno dobro sa Karlom del Ponte, odnosno sa Haškim tribunalom. S jedne strane, opet Vlada organizuje miting policije, nezabeležen u svetu, da bi zaštitili jednog od generala koji su na optužnici, Sretena Lukića, a u isto vreme po Topčideru i Košutnjaku juri generala Mladića. To je prosto da istrčite iz kože i da se pitate u kojoj državi to živite i ko vodi ovu državu! Tu vam dolazi sada i Agim Čeku, pa nam lupe dva šamara, jedan šamar Slovenci, jer nas uopšte kao državu ne tretiraju niti priznaju, a drugi šamar ovaj Holkeri koji je dole lepo rekao - vratite Agima Čekua ovde, onaj mu dole salutira, raportira, kao generala ga prima, vratio se čovek u svoju državu, tako oni to gledaju. I mi šta? Ništa. Ima li stida i srama kod ovih koji se nalaze na čelu ove države zbog svih tih događaja koji se dešavaju? Govori se o nekoj bivšoj vlasti, a ja kažem vi ste bivši - i tačno je da u poslednjih 15 godina društveni bruto proizvod stalno pada, da je 90-tih godina bio 30%, pa je spao na 10%, zna se i zbog čega: zbog sankcija, blokada, međunarodne zajednice, zbog ratova u okruženju, ogromnog broja izbeglica koje smo morali da primimo i da zaposlimo i da nahranimo i da lečimo. Sve je to dovelo do pada društvenog bruto proizvoda, ali zbog čega sada pada taj društveni bruto proizvod. Zašto gospodo kada je to ista ta međunarodna zajednica koja vas voli i podržava? Šta je sada u pitanju? Još onolike donacije. Kod svake odgovorne vlasti bi se moglo očekivati da uz onolike donacije ima rast društvenog prizvoda barem za 15%, a vi samo ove godine imate pad od 5%.Zalažete se, navodno, za neki proces liberalizacije i šta radimo? Inostrana roba stiže, stižu šporeti, stižu frižideri, dajete kredite za te strane šporete i frižidere i zatvarate naše fabrike. Ali o tome ćemo šire kada dođe to na dnevni red. Danas je na dnevnom redu ovo, nije čist fotokopir, krađa glasova, ovde u Parlamentu više nema 126 poslanika koji su spremni da podrže predloge Vlade Republike Srbije. Na fotografiji je Milan Marković, predsednik opštine Palilula i Aleksandra Joksimović, zamenik ministra inostranih poslova, kradu tuđe identifikacione kartice, koriste za glasanje. Što kažu - ako koza laže, rog ne laže. Ja se nisam prepoznala malopre u onim babama, baksuzima itd. Mislim da to niste na mene mislili. Zato gospodo, ako hoćemo da nam bude bolje, Srbiji je zbog naše budućnosti neophodna ozbiljna politika i ozbiljni političari na vlasti, koji odlučno rešavaju probleme. Srbiji je potreban odvažan čovek na mestu predsednika države koji će da sarađuje sa svetom i sa Istokom i sa Zapadom,uspravno, štiteći pre svega nacionalne i državne interese. Srbiji je neophodan čovek koji će umeti da sačuva našu vojsku, a ne da se ovako ponižava kao što je ponižavate, da se odbrani dostojanstvo i vojske i policije i Srbiji je potreban u ovom trenutku predsednik koji će strogo kontrolisati Vladu, omogućiti građanima Srbije parlamentarne izbore i dati im šansu da izaberu bolji život za sebe i za svoju decu. Ovo ćemo danas ponoviti u Čačku, sutra u Boru, prekosutra u Kragujevcu, a onda u Zaječaru i tako redom na svim mitinzima. Verujte, gospođo Mićić, kad spomenem na mitingu, a do sad smo ih održali 17, ime Nataše Mićić, narod prosto urliče, svi samo kažu - uaaa!
Pravo na repliku, narodni poslanik Bojan Pajtić.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ono o čemu je govorila moja prethodnica, vrlo lako može da se utvrdi ovde u trećem redu. Dakle, pozivam i javnost i kamere da se utvrdi da ta dva mesta u trećem redu, o kojima se govori i koja su fotografisana i tu fotografiju smo imali prilike da vidimo u zadnjih nekoliko meseci u više navrata, nemaju uopšte mogućnost da se glasa, pošto nema jedince u koju bi se poslanička kartica mogla staviti. Nema jedinice zbog toga što je to mesto predviđeno za administrativno osoblje u situaciji kada je veliki broj narodnih poslanika ovde, a poslanici Demokratske stranke su najuredniji u ovoj skupštini i oni najčešće dolaze. To je bila jedna od situacija kada poslanici Demokratske stranke nisu imali gde da stave svoju karticu, nego su stavili karticu u onu poslaničku jedinicu gde postoji. Dakle, pozivam javnost, kamere, novinare da provere da je na ta dva mesta apsolutno tehnički nemoguće glasati, jer ni ne postoji poslanička jedinica.
Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, posle njega narodna poslanica Milena Milošević. Narodni poslanik Zoran Anđelković nije tu. Narodni poslanik Bratoljub Janačković. (Nije tu.) Narodni poslanik Branislav Grubački, posle njega narodna poslanica Milena Milošević.
Poštovana predsedavajuća, poštovani poslanici, poštovana predsednice, sada je valjda i najsumljičivijim jasno čemu treba da posluži ova rasprava. Ovo je iscrpljivanje svog razumnog što postoji još u ovom parlamentu i ovom narodu. Sigurno je samo jedno, da cilj nije kulturan dijalog vlasti i opozicije, o onome što su jedni ili drugi radili ove tri godine. Zar bi onda moglo da se desi, u ovoj skupštini, u ovom parlamentu, da narodni poslanik sa ove govornice pozove na nasilnu smenu vlasti, a posle toga kaže da su ga ponele emocije. Naravno da su ga ponele emocije. Svoj razum je pokušao da kontroliše ove tri godine, a to što je pre neki dan izrekao, to je ono što on zaista i misli. Vlast po svaku cenu, pa i po cenu eventualnog krvoprolića, mimo zakona i demokratske procedure. Oko te vlasti po svaku cenu, mimo iskazane narodne volje, ujedinila se čudna koalicija, ne samo crvenih i crnih, nego i onih koji se busaju u demokratske grudi, hoće u Evropu, brže i poštenije nego ova vlast. Pa zar državnim udarom? Da li je to ta demokratija i te reforme koje nam obećavaju, sve grmeći sa malih ekrana. Svakako da im u tom naumu smeta predsednica ovog parlamenta, gospođa Mićić. Naravno kada je ona, od kada predsedava ovim parlamentom, pokušala da od njega napravi civilizovanu sredinu i sprečila cirkus koji je od parlamenta pokušao da napravi njen prethodnik. Setimo se samo kako je taj Parlament izgledao dok je njime predsedavao prethodnik gospođe Mićić. Uvreda za uvredom. Skandal za skalndalom. Sve uz odobravanje tadašnjeg predsednika ne bi li se obesmislio ovaj visoki dom. Zar ga nije obesmislio i sam Milošević? U takvom Parlamentu, naravno, ne bi se moglo doneti ni pola zakona koja je donela ova skupština, bez kojih se ne bi moglo u Evropu, ako nam je to zaista cilj, trebalo bi ogaditi narodu i sam pojam parlamentarizma, demokratije i centra vlasti i moći smestiti negde drugde. Zar, ako se toga setimo, sada nekoga čudi ova koalicija napravljena i okupljena oko krajnje destruktivnog cilja, srušiti sve po svaku cenu, bez obzira na posledice. Za konstruktivnu ideju ova koalicija, naravno, neće imati većinu, ni sada, a nadam se ni ubuduće. Ali bilo kakav progresivni i racionalni cilj ne postoji. Zato samo oko destrukcije i zla mogu da se okupe ove snage, one koje su se, pa i sada, zaklinjale u demokratiju, i one iz poraženog zločinačkog režima Slobodana Miloševića. Valjda ne treba da objašnjavam zbog čega je taj režim bio zločinački. "Treba ukoliniti gospođu Mićić, kao jednu od poslednjih brana nadolazećem zlu". Trebalo bi predlagači i oni koji ga podržavaju da jasno kažu - nosi sa sobom izolaciju, sankciju, zid prema ostatku sveta, mrak, sveopštu bedu. Što to jasno ne kažu narodu ovi koji bi da ruše vlast koja je do vlasti stigla izborima? U jednim novinama, to su poslanici imali prilike da vide, je objavljena je fotografija na kojoj su u srdačnom razgovoru, na baš tom skupštinskom zasedanju, gospodin koji bi državnim udarom na vlast i gospodin koji je jedno vreme predsedavao ovim parlamentom. Dobro se oni slažui žive. Zajednički im je cilj rušenje svega naprednog i demokratskog što postoji. Što ne kažu jasno biračima i građanima oko čega su se tako lepo složili, kako onda, tako i sada? Narod ne treba potcenjivati. Jednom je rekao jasno šta misli, a reći će to i, nadam se, na narednim izborima, kad god ih bilo. Marginalne, nedemokratske, necivilizacijske stranke, poslaće u istoriju, mada im ni tamo nije mesto. Za kraj ću samo nešto reći. Ono što se meni, mojoj generaciji i mom okruženju pojavljuje kao lajt motiv ovog zasedanja - gospođa Nataša Mićić je, iz vrlo prostog razloga, konačno na dnevni red stavila normalnu Srbiju, što joj ova druga nikako ne može oprostiti.
Pravo na repliku, narodni poslanik Dragan Maršićanin, pa narodni poslanik Žarko Obradović, pa narodni poslanik Petar Petrović i narodni poslanik Vjerica Radeta.
Narodni poslanik koji me je isprovocirao na repliku je iz stranke koja Srpsku akademiju nauka naziva "ANUS". Toliko o toj stranci i toliko o tom narodnom poslaniku. Da li DSS želi da sruši Vladu Republike Srbije - želi. Da li građani Srbije žele da promene Vladu Republike Srbije - žele. Ako mislite da ne žele, izađite na prevremene izbore, pa ćete dobiti odgovorgrađana Srbije. Da mislite tako kako dobacujete, vi biste to već učinili. Rušenje Vlade Republike Srbije neće biti izvršeno bilo kakvim koalicijama, niti koalicije mogu da sruše Vladu Republike Srbije. Srušiće je izbori, srušiće je građani Srbije, kao u svim demokratskim državama. Tu je početak i kraj čitave vaše priče. Poslanik koji naziva Srpsku akademiju nauka i umetnosti "ANUSOM", braneći Natašu Mićić, kao poslednju branu nadolazećem zlu, je izrekao jednu neistinu, nadam se potpuno svesno, jer ne verujem da nesvesni ljudi sede u ovoj skupštini, a to je da postoji bilo kakva koalicija u ovoj skupštini, kada je u pitanju izglasavanje nepoverenja Vladi Republike Srbije. Po definiciji, zna se šta su koalicije. Koalicije mogu biti predizborne, odnosno izborne - dogovor o zajedničkom izlasku na izbore. Takva je bila i koalicija DOS. Koalicije mogu biti posle izborne - dogovor, sporarzum o zajedničkom vršenju vlasti. Koalicija nije kada ste prethodnog predsednika Skupštine, zajedno sa SSJ, o kojoj tako ružno danas govorite, smenjivali. To nije koalicija, to je podudarnost mišljenja o jednom pitanju koje je na dnevnom redu. Koalicija nije kada DOS sa Narodnom socijalističkom strankom Branislava Ivkovića izglasa budžet. To je samo činjenica koja govori da su se po jednom pitanju te dve stranke našle u ovoj skupštini itd. Dakle, kada se otvori neko pitanje u ovoj Narodnoj skupštini, kao što je pitanje Kosova i Metohije, Deklaracije, onda glasaju sve političke stranke koje smatraju da takvu Deklaraciju treba doneti, pa to nije koalicija DOS-a, SSJ-a, SRS-a i DSS-a. Sačuvaj me Bože da je to ta koalicija, pre svega, mislim zbog DOS-a i DSS-a, nego je to odgovornost prema državi koju svi poslanici svih političkih stranaka na jednom pitanju osete i na odgovarajući način izraze to kroz glasanje. (Predsedavajuća: Tri minuta.) Prema tome, ukoliko mislite da postoji koalicija bilo koga, za DSS ne brinite ništa, ne postoji, kao što ne postoji koalicija i poverenje DSS-a u one u koje su građani Srbije izgubili poverenje - u Vladu Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, pravo na repliku - pominjanje u izlaganju govornika Branislava Grubačkog.
Izašao sam da repliciram prethodnom kolegi, narodnom poslaniku iz DOS-a, povodom reči koje je izrekao o vremenu pre DOS-a. Upotrebio je izraze "zločinački režim Slobodana Miloševića", "ogadio Skupštinu", itd. Kolege narodni poslanici, očigledna je namera da se ova rasprava o odgovornosti Nataše Mićić za ono što radi kao predsednik Narodne skupštine, prebaci na jedan politički teren. Ako se rasprava razvukla, tome su doprineli i poslanici DOS-a, jer su i oni glasali da se o ovoj temi razgovara 10 sati, samo što to zaboravljate. Suština priče koja se pokušava svesno gurnuti u drugi plan jeste da gospođa Mićić nije bila spiker Parlamenta, niti prvi među jednakima, nego je bila portparol DOS-a. Ja ne sporim, ali to mora da se kaže i mora da se zna da je u ovom parlamentu bilo krađe prilikom glasanja. Kralo se prilikom glasanja Zakona o lustraciji, prilikom izbora guvernera Narodne banke, kralo se prilikom oduzimanja mandata SPS-u i nekim drugim poslaničkim grupama, zloupotrebljavala se funkcija predsednika Narodne skupštine, protivustavno je uvedeno vanredno stanje itd. Sve su to činjenice. Da ne pominjem ove, naizgled sitne stvari vezano za dopunske lokalne izbore i neki marifetluci samo da bi se udovoljilo zakonima DOS-a, pošto je i toga bilo. Kada je reč o "zločinačkom režimu", na osnovu čega ste vi to zaključili? Na osnovu čega? Prošle godine smo raspravljali o Zakonu o borbi države protiv organizovanog kriminala i tada sam rekao i ostajem pri tome - za vreme 10 godina vlasti, nažalost, 10 ili 12 ubistava je bilo nerazjašnjeno, a za vreme DOS-a, za godinu i po dana ih je bilo 15. To je rekao minsitar Mihajlović. Pa, je lÄ ovaj režim onda zločinački, je lÄ ovaj režim naredio ubistvo tih ljudi? Ne znam koji to normalan poslanik može izgovoriti. Zadatak države je da otkrije sve zločine, ali apsolutno je neprihvatljiva bilo kakva kvalifikacija. Znamo, jeste, kidnapovali ste Slobodana Miloševića i jeste u Hagu. Da li mislite da je time priča završena? Nije! Kidnapovali ste protivustavno čoveka i izručili ga u Hag i sad pričate nešto oko ovih generala, komandna odgovornost itd. Dogovarate se sa Karlom del Ponte oko sadržaja haških optužnica, oko toga ko će biti izručen. Ali, poenta cele priče - morate da podnosite račune za ono što radite. Da ste slušali svoje lidere, shvatili bi jednu rečenicu: mora da se podvuče crta, pa da se kaže - ovo je stanje zatečeno, a ovo smo mi uradili. Vi izbegavate i jedno i drugo, prebacujući stalno teren priče na neko vreme pre. Kada bude Vlada na dnevnom redu, a biće ili danas ili sutra, onda ćete da vidite obilje, ali obilje podataka koji govore da je ova vlast katastrofalna. Podelili ste Srbiju, podelili ste građane, prodajte sve i svašta i, nažalost, punite svoje džepove. Za Srbiju vam je stalo ko za lanjski sneg, ali izbori su tu, pa ćete videti učinik svoje politike.
Pravo na repliku narodni poslanik Petar Petrović, zamenik predsednika poslaničke grupe SSJ.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ne čudi me kada poslanici nekih relevantnih političkih stranaka, priznatih i ranije i sada, verovatno će biti priznati i na budućim izborima, izađu da govore sa ove govornice. Neke minorne stranke, neki predstavnici minornih stranaka koje će se sigurno ugasiti posle sledećih izbora, ukoliko se opet ne udaju za nekog i ne uđu sa nekim u koaliciju da bi stekli taj poslanički mandat, izlaze ovde i govore o čoveku koji je emotovan, koji je srpski nacionalista, a mi se time dičimo da smo srpski nacionalisti, da volimo svoj narod i da se borimo za svoj narod sa istom onom žestinom sa kolikom će se boriti za drugi narod koji živi sa nama u Srbiji i želi da poštuje Ustav i zakon ove zemlje. Prema tome, gospodine, moj dragi uvaženi kolega, izađite jednom kao predstavnik te stranke kojoj pripadate, a ja, verujte, ne znam kojoj stranci pripadate, jer ste toliko mali da vas ne može prepoznati ni u Vojvodini, a kamo li u centralnoj ili celoj Srbiji, izađite jednom na izbore, izađite i oprobajte volju narodnu, pa onda govorite o vašim kolegama da li su emotivni i da li su nacionalisti itd. Za vašu informaciju, dragi uvaženi kolega, gospodin Marković je toliko svojih sredstava izdvojio i pomagao narodu u Pomoravlju i šire, to je dokazano i pokazano. Toliko je para dao za pomoć srpskog naroda izbeglog iz Krajine, izbeglog iz Bosne, izbeglog sa Kosova i Metohija koliko vi nikada nećete videti u svom životu. Prema tome, nemojte vi njega da pominjete i da govorite kako je on, eto, pozvao na državni udar. On vrlo dobro zna šta je rekao u svom nastupu emocija, kada je čuo i kada je dolazio ovde iz Jagodine u Beograd. Inače, svaki dan dolazi iz Jagodine u Beograd svojim kolima na zasedanje Skupštine. Prema tome, ponet onim što je čuo, ponoviću vam, da je oslobođen onaj koji je ubijao Srbe, pod jedan. Ono što se događa sa srpskom privredom, sa srpskim radnicima i da ne nabrajam. Moram da vam kažem još nešto - nemojte vi da skupljate političke poene i da novine pišu kako je neki Grubački izjavio nešto o Draganu Markoviću, samo ćete po tome biti poznati. Pustite vi da narod nama kaže sutra na izborima kako ćemo proći i šta ćemo uraditi. Za vašu informaciju, na TV "Belami" u Nišu koji gleda preko dva miliona gledalaca, izjava Dragana Markovića - Palma je pobedila u odnosu na druge izjave. I sada sam ja malo emotivan, jer me kao srpskog nacionalistu, čime se ponosim, vređaju takve stvari. Branili smo, branićemo i uvek ćemo braniti srpski narod, ma gde on bio za razliku od vas koji ćete prognati sve da biste se dodvorili ovima koji su vas doveli na vlast.
Reč ima narodna poslanika Vjerica Radeta, ovlašćena predstavnica, poslanička grupa SRS, replika na izlaganje narodnog poslanika Branislava Grubačkog.
Dame i gospodo, SRS nikada nije zagovarala nasilno rušenje vlasti. Preuzimanje vlasti po svaku cenu, videli smo 5. oktobra 2000. godine. Tog 5. oktobra je zapaljena Savezna skupština, tog 5. oktobra je zapaljena državna televizija, tog 5. oktobra su linčovani ljudi ispred televizije, a posle toga je predsednik stranke čiji je član ovde malopre izneo sve i svašta, pomešao babe i žabe, pomešao koalicije, pomešao predlagače, skidao tablu Radio-televizije Srbije i gazio je pred TV kamerama nogama. To je, gospodo, vaš patriotizam. Gospodin u svojoj diskusiji kaže da je destrukcija i zlo eventualno razrešenje Nataše Mićić sa funkcije predsednika Parlamenta. To je nečuveno. Zar mi, narodni poslanici, zato što koristimo svoje legitimno pravo, zato što smo podneli zahtev za razrešenje predsednika Parlamenta koji svakodnevno i uporno krši Poslovnik, zakone i Ustav, zar to predstavlja destrukciju i zlo, kako kaže malopre ovaj gospodin. Što se tiče koalicija, gospodine, SRS nije ni sa kim u koaliciji. Naš predlog za razrešenje gospođe Nataše Mićić podržali su poslanici SPS-a i SNS. U ovoj diskusiji podržali su i poslanici DSS-a i SSJ-a, a kod glasanja, videćete vi ko još podržava ovu inicijativu. Vi ste tipičan primer, vaša stranka, Liga socijaldemokrata Vojvodine je tipičan primer neprincipijelnih koalicija. Vi ste u koaliciji DOS. Kada je ovde bio na dnevnom redu Zakon o koncesijama, kada gospodin Čanak nije bio zadovoljan Predlogom Vlade i rešenjima Vlade što se tiče koncesija, onda je glasao protiv, odnosno vi ste glasali protiv tog Predloga Vlade, pa je gospodin Čanak rekao gospodinu Živkoviću da je uslov da on glasa za taj zakon da Tomislav Nikolić bude isključen iz rada ovog parlamenta. Mesec dana nakon navodnog incidenta, Tomislav Nikolić je zbog toga isključen iz rada ovog parlamenta, a isključila ga je gospodđa Nataša Mićić, koja nije portparol samo DOS-a, nego što je još gore i što je još strašnije, ona je za ovim stolom portparol Vlade Srbije, a što nikako predsednik Parlamenta nikako ne bi smeo sebi da dozvoli.
Reč ima narodna poslanica Milena Milošević, posle nje narodni poslanik Milan Milosavljević.
Dame i gospodo, poštovana predsednice ovog uvaženog Parlamenta, danas raspravljamo o zahtevu SRS za smenu gospođe Nataše Mićić. Zapravo, osnovna je tema o kojoj se ovde sve vreme ovih dana raspravlja, a to su dve Srbije koje su se danas i po ovoj tački dnevnog reda sukobile, dve politike od kojih jedna simbolizuje politiku bivšeg režima koji je trajao deset godina, do 5. oktobra, i politiku DOS-a, Demokratske opozicije Srbije nakon 5. oktobra, koja pokušava u napornom i teškom procesu reformi i promeni sistema i uvođenju demokratskog poretka da oblikuje jednu drugu Srbiju. Ušli smo u sve to, upravo svesni teškoća i problema sa kojima ćemo se suočiti i sa dovoljno hraborsti i da istrajemo. Upravo tu ideju promovisala je i branila dosledno, isključivo držeći u ruci Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije naša predsednica Nataša Mićić. Zato mi je nekako deplasirano da branim nešto na šta cela Srbija treba da bude ponosna, ali ne mogu da odolim a da se ne vratim deset godina unazad i da vidimo ko su ti koji predlažu, zapravo, da se Nataša Mićić smeni sa ovog mesta. To su nosioci one politike u Srbiji do 5. oktobra koji su, hajde da se setimo, jer svi kažu, naš narod ima kratko pamćenje, a ispostavilo se 5. oktobra da to baš i nije tako. Hajde opet da se podsetimo: to je politika koja je ovom narodu ukrala i staru deviznu štednju, pa im je ukrala plate, ukrala je penzije, ukrala je čak materinske i dečije dodatke. Ova vlada pokušava da ispravi sve to i vraća ono što ste vi deset godina krali kao simbol svoje politike koja treba da štiti interese srpskog naroda, a zapravo zaštitila je svoje interese kako znamo, a o tome ćemo, naravno, još mnogo, mnogo govoriti. Oni predstavljaju politiku koja nas je uvela u ratove, odnosno vodila ratove u kojima mi nismo učestvovali. Ratove u kojima smo za deset godina potpisali i Erdutskui Dejtonsku i Kumanovsku kapitulaciju. Narodu ste rekli da ste pobedili. Narod, koji je izbegao sa svojih imanja, iz svojih kuća i stanova, zapravo je trebalo da se oseća pobednički. Za razliku od onih koji su vodeći tu politiku narodu rekli - vi ste pobedili, mi ćemo vam obezbediti kolektivne centre, a za to vreme uvećali smo svoje stambene prostore mereno arima i arima. Kada govorimo o svemu ovome ne možemo a da se ne podsetimo da je uoči odlaska naše delegacije u Beč, premijer naše Vlade pozvao sve predstavnike svih stranaka, kako vlasti tako i opozicije, da se zajedno dogovore o našem nastupu, kako i na koji način će na pravi način zaštititi interese Srba sa Kosova i Metohije, kao i ceo taj prostor u okviru jedinstvene Srbije. Toma Nikolić, kao predstavnik, zamenik predsednika Srpske radikalne stranke, kada je odbio da učestvuje u tim razgovorima, rekao je: "Ne, vratite vi meni Magistrat, a tek onda možemo da razgovaramo o Kosovu i Metohiji". Mera njegovog patriotizma, brige za srpski narod na Kosovu i Metohiji i za državu Srbiju meri se Magistratom, poslovnim prostorom, sedištem SRS-a. Da vidimo ko podržava ovu politiku o kojoj mi danas raspravljamo? Imamo stranku od pre neki dan, stranku G17 plus, koja u isto vreme kada naša delegacija u Beču pregovara o sudbini srpskog naroda na Kosovu i Metohiji, u isto vreme, ali na drugom mestu, odnosno u istom gradu ali na drugom mestu, sa nekom drugom međunarodnom organizacijom dogovara otcepljenje Kosova i Metohije. Nažalost, to nije tema u ovom parlamentu, to nije tema za medije, ali izjava da je za Srbiju to jeftinije je poraz politike koja bi trebalo da zastupa nacionalne državne interese ove zemlje. Nisu rekli koliko je jeftino, samo su rekli da je jeftino. S druge strane, imamo samostalni sindikat, koji je vrlo aktivan. Deset godina bili su aktivni kao čuvari sindikalnog i socijalnog mira Miloševićevog režima. Prvi put smo ih videli na delu kada su sirote radnike bez posla, za jedan sendvič, doveli decembra meseca 1996. godine u Beograd na kontramiting. Da li je ta aktivnost rezultirala uspešnim ili neuspešnim okupljanjem radnog naroda i građana Srbije na ulicama Beograda, sami procenite. Glasni su i sindikati u poslednje vreme. Kaže sindikat farmaceuta i medicinara Srbije. Sindikat koji predvodi funkcioner SPS-a, koja pruža dobre usluge stranci od juče - G17 plus. Saradnja je neverovatna i sami procenite kako sindikat deluje. Mogli bismo još mnogo toga, o mnogo čemu da govorimo i mnogo toga da spomenemo, ali ono što je u ovoj skupštini posle 5. oktobra pokušano, odnosno od januara, za ove dve i po godine pokušano da se uspostavi, uspostavljeno je onoliko koliko ste vi to dozvolili. Taj nered, to divljaštvo, to je nešto što predstavlja vas. S druge strane smo imali Natašu Mićić, koja je branila tekovine 5. oktobra i uspostavljanje demokratske atmosfere u ovom parlamentu. Ona naizgled krhka, u suštini je izuzetno jaka i smela, jer i to joj je bilo potrebno pred verbalnim i fizičkim nasrtajem ovde. Prepoznaćete se u jednom ili u drugomnasrtaju. Zato Nataša Mićić ima moćnije od svih oružja u svojim rukama, kada sedi za ovom govornicom, a to je Poslovnik koga se sigurno neće odreći ni ubuduće, jer ona brani tekovine za koje smo se borili i koliko god da pokušavate sve to da vratite nazad, ne može gospodo, zacrtali smo trasu i ići ćete za nama. Nema vam nazad. Hvala.
Pravo na repliku narodna poslanica Vjerica Radeta, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SRS. Replika na izlaganje prethodne govornice i pravo na repliku, narodni poslanik Žarko Obradović.
Prvoborci 5. oktobra ovde danas sve i svašta su u stanju da izgovore. Ne znam samo zašto su zaboravili kako su hapsili generale, a kako sada štite svog generala Lukića, naravno, ja sam protiv toga da i general Lukić i bilo koji general i bilo koji građanin Srbije, Srpska radikalna stranka je apsolutno protiv toga da bilo koji građanin Srbije ode u Hag. Gospođa je malopre ovde izgovorila niz neistina. Rekla je gospodin Toma Nikolić uslovio razgovor o Kosovu sa našim vraćanjem, sa vraćanjem Magistrata SRS-u. Nije istina da je to bio razlog zbog čega Toma Nikolić nije razgovarao sa premijerom Živkovićem. Gospodin Toma Nikolić nije razgovarao sa Živkovićem, zato što je Vlada Srbije izigrala prethodno donetu Rezoluciju i Deklaraciju iznali smo da će to isto da se desi i sa ovom Deklaracijom koja je doneta poslednja u nizu od ove tri i SRS je glasala za tu deklaraciju kao što je glasala i ranije i za Deklaraciju i za Rezoluciju, samo zato da se ne bismo izdvojili i kada je u pitanju interes, opšti interes države i opšti interes građana Srbije. Nismo vam ni tada verovali da ćete poštovati to što smo svi usvojili i pokazali ste vrlo brzo da od toga nema ništa, da je to samo prazno slovo na papiru. Što se tiče zakupa poslovnog prostora, nije mogao gospodin Toma Nikolić da taj razgovor ili bilo koji drugi uslovljava vraćanjem tog poslovnog prostora, jer mi smo još uvek u tom poslovnom prostoru i bićemo i nećemo biti u prilici da ga vraćamo. Možda ćemo da se iselimo sa Trga pobede onog dana kada se Demokratska stranka iseli iz Krunske ulice u Beogradu, koja je pod istim uslovima zakupljena kao i Trg pobede u Zemunu. Što se tiče gospođe koja je malopre govorila, zarad javnosti moram da kažem da je ona predsednik jedne opštine, beogradske opštine i to je jedina opština u Srbiji, kojazakup poslovnog prostora evidentira kao javni prihod i zakup poslovnog prostora naplaćuje preko Republičke uprave javnih prihoda. Gospodo, svi vi koji ste danas ovde govorili, rekli ste da se ne plašite izbora, vi se plašite da stavite na glasanje Predlog o razrešenju Nataše Mićić, a kamoli da se ne plašite izbora. Dajte izbore, reći će građani Srbije ko su patriote, a ko nije.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović. Da li ste tražili reč? Replika na izlaganje narodne poslanice Vjerice Radete.
Jeste, moram priznati u ime SPS-a da se razlikuje naš koncept Srbije u odnosu na ono što radi DOS. Mi smo protiv ove pljačkaške privatizacije, koja se sprovodi! Jeste, mi smo protiv toga da se fabrike prodaju za tri evra, mi smo protiv toga da vladini službenici sarađuju sa surčinskim i zemunskim klanom! Jeste, mi smo protiv toga! Jeste, mi jesmo da se pomogne srpski narod sa one strane Drine. Jeste, bili smo za to da Republika Srpska Krajina i Srbi u Bosni imaju političku pomoć. Jeste, da smo sve to radili. Po tome se razlikujemo. Jeste, mi smo za poštovanje Ustava. Jeste, mi smo da se poštuje zakon. Jeste, mi smo da se lopovi kazne! Jeste, mi nismo da se neko proglašava krivim dok mu ne dokaže! Da li je moguće da čovek sa 32 godine sa srednjom školom kao vladin službenik drži konferencije za štampu u Vladi, a da ima imovinu četiri do pet miliona evra?! Sa srednjom školom, 32 godine?! Predsednik nekoliko upravnih odbora i čuveni stručnjak za finansijska pitanja.To je nemoguće i zbog toga ćete pasti. Što se tiče zdravstva, ne poznajemo gospodina, ali podržavamo zahteve zdravstvenih radnika zato što su ogromna sredstva ušla u Srbiju kao navodna donacija za zdravstvo, čak se pominje 265 miliona evra ili 16,5 milijardi. Gde su ta sredstva uložena? Naravno, podržavamo zdravstvene radnike, jer ulaganja u opremu i u kadrove nije bilo. Građani su objektivno primorani da izdvajaju ogromna sredstva. Položaj zdravstvenih radnika je loš. Jeste, to je tako. Cene lekova su povećane. To ste vi uradili. Reforme nema! Za vas se reforma svodi na sledeće: otpustiti politički nepodobne, postaviti svoje ljude, postaviti dosovce. Setite se samo toga koliko ste smenili direktora domova zdravlja i zdravstvenih ustanova u Srbiji. Setite se koliko ste ljudi otpustili samo da biste doveli svoje ljude, ne zbog političke pripadnosti, jer s tim nema ni blage veze, već da biste doveli te svoje ljude. Sada pričate o reformama. Reforma za vas je: ući u institucije, napuniti džepove i napustiti Srbiju.!! Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, replika na izlaganje prethodnog govornika. Osnov je direktno pominjanje imena Bojana Pajtića od strane prethodnog govornika.
Uvaženi kolega Obradović računa na opštu amneziju javnosti u Srbiji, na opštu amneziju narodnih poslanika u Srbiji. Ko je izmislio zemunski i surčinski klan? Ko je napunio Službu državne bezbednosti kriminalcima? Ko je napravio paravojne jedinice u ovoj zemlji? Ko je izmislio Jezdu i Dafinu? Ko je izmislio monopol na uvoz i na izvoz? Čiji predsednik Vlade je imao u isto vreme firmu koja je imala monopol na uvoz i na izvoz pšenice? Ko je izmislio kupovinu deviza po redovnom kursu a šest puta skuplje je prodavao te devize? Ko je izmislio najveću hiperinflaciju u istoriji? Za čije vreme se to dogodilo? Šta mislite da je, posle svega toga, moguće napraviti ovde švajcarsku privredu? [[Aplauz u sali.]] Tačno je da ima mana, tačno je da ih ima sada, da ih je bilo i da će ih biti i uvek i u svakom režimu. Tačno je da će uvek biti nekoga ko će se ogrešiti i ko će vršiti krivična dela. U toku tog mandata naša obaveza je i naš zadatak da takve osudimo, da takve pronađemo, da javno tužilaštvo pokrene postupak, da sudovi urade ono što je u skladu sa njihovom zakonskom nadležnošću. Najveća primedba, idite gde god hoćete u Srbiju i to ćete čuti, na ovu vlast je što nije uhapsila one koji su kršili zakone u prethodnom režimu [[aplauz u sali]] - pošavši od Mirka Marjanovića, od svih ozloglašenih ministara koji su zloupotrebljavali svoja ovlašćenja, koji su doneli zakone i koji su omogućili da imamo 16 zakonskih osnova za sticanje ekstraprofita, a što smo morali da saniramo kroz ekstraprofit, a ni to nije u potpunosti uspelo. To su naše najveće mane i naši nedostaci. [[Aplauz.]]
Narodni poslaniče, ovo je bila replika na vaše izlaganje, a vi hoćete kršenje Poslovnika. (Obraća se narodnom poslaniku Žarku Obradoviću.) Da li po tom osnovu - kršenje Poslovnika - tražite reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović - kršenje Poslovnika.
Gospodine Pajtiću, mislim da javnost Srbije sa znatiželjom čeka da čuje, a vi to nećete reći, ko je od vaših visokih državnih funkcionera išao u Šilerovu. Prošle godine smo ovde imali ministra policije, tvrdio je da postoje svi zvanični podaci o postojanju kriminalnih grupa. Zašto po tom pitanju nešto nije urađeno? Šta vi nama prigovarate? Vi nama prigovarate svoj nerad, a da biste zabašurili stvari. Morate objasniti Srbiji veze koje postoje između jednog i drugog. Srbiji morate objasniti šta nedostaje u onom Izveštaju Koraćeve komisije i u onim optužnicama.
Narodni poslaniče, zloupotrebljavate pravo predsednika poslaničke grupe na javljanje po kršenju Poslovnika. Vi i ja znamo da nemate pravo na repliku jer ste repliku izazvali. Dobili ste reč da ukažete na kršenje Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Milan Milosavljević, ali vidim da je u pitanju i prijava prava predlagača. Znači, reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić - pravo predlagača.
Poštovane kolege, stalno izlazimo iz teme, ali mi to ne smeta. Ponudila bih ovima koji govore o kriminalu: molim vas, hajde nas uhapsite. Zašto nas niste uhapsili, a već tri godine vam stojimo na raspolaganju? Bili smo u vlasti, bili smo ministri, pa za sve malverzacije, za sve krađe, za sve pronevere, zašto nas ne pohapsiste do danas, nego nam pretite sada kada više nemate vremena da nas hapsite? Gotovo je Mi ćemo sada vas da hapsimo [[Aplauz u sali.]] Sada mi ulazimo u Vladu. Sada mi ulazimo u papire. Sada mi pronalazimo dokaze. U našim redovima sigurno je da neće biti ministra policije koji će tri-četiri puta reći da će podneti ostavku ako bude ovo ili ono, pa nikako da to učini. Gospodo, vi niste hteli da oformite ni anketni odbor da bismo utvrdili pod kojih okolnostima je poginuo vaš predsednik stranke, premijer. Ko bi to bolje mogao da uradi nego Parlament, skupštinska komisija? Možda će to bolje da uradi Korać, a nikada nije objavio do čega je došao? Sada ga pozdravlja jedan od braće Burger i priča neku drugu priču. O kome vi pričate? Kriminalci su u vlasti, u Vladi, gospodo! Od toga ne možete da se operete. To narod zna. Vaše vreme je prošlo. Nema osvetoljubivosti, ali ko je učinio krivično delo, počevši od Čovića, za koga je dokazano da je od Jezde uzimao pare, pa nadalje. Taj mora u zatvor. [[Aplauz u sali.]]
Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić je koristila pravo predlagača. Molim narodne poslanike da prate zasedanje Skupštine i da ne dobacuju iz svojih klupa. Narodni poslanik Bojan Pajtić ima pravo replike na izlaganje poslanice Gordane Pop-Lazić.
Poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo Pop-Lazić, tačno je da je razlika između vas i nas to što ste vi nas hapsili a mi vas nismo. To nije sporno. Bili smo hapšeni. Videli smo kako izgledaju vaši pritvori i vaši zatvori. Oni su bili političkog karaktera. Kada sam se obraćao sa ove govornice nikada nisam generalizovao stvari. Nikada nisam angro prozivao sve one koji su bili u vladama, koji su bili u parlamentu, već samo one koji su vršili krivična dela.Tvrdim da u svakom režimu ima vršenja krivičnih dela, ali jedino u prethodnom režimu je vršenje krivičnih dela bilo zakonski pokriveno i bilo institucionalizovano, jedino tada je predsednik Vlade mogao da ima monopol na uvoz i na izvoz i jedino tada je moglo da se kupuje po zvaničnom kursu - devize - a da se prodaju po nezvaničnom kursu. To je ono u čemu je razlika između vas i nas. Vidi se razlika u mentalnom sklopu između vas i nas i po tome što vi nas pozivate da vas hapsimo, a pitate zašto mi vas nismo pohapsili. Mi ne hapsimo. U tome je razlika između vas i nas. [[Aplauz.]] Tužilaštvo pokreće postupak, sudovi te postupke procesuiraju i tada, nakon donošenja pravosnažne sudske presude, neko ide u zatvor ili biva oslobođen zatvora. Nikada više u Srbiji neće, iz jednog mesta, iz jednog političkog centra, biti određivano ko će biti hapšen a ko neće biti hapšen. I u tome je, takođe, razlika između vas i nas. Nemojte se nama obraćati, nemojte od nas tražiti, nemojte od političkih stranaka tražiti da bilo koga uhapse. Organi, sudovi, tužilaštva, i svi ostali funkcionišu, manje ili više, efikasno. Naša obaveza, kao Parlamenta, nas kao pozicije i vas kao opozicije jeste da svojim predlozima i svojim odlukama omogućimo efikasan ili da onemogućimo efikasan rad tih organa. Ali, nikada više to neće biti stvar političke odluke, uprkos vašim nadama i očekivanjima, vi nikada više nećete biti u takvoj poziciji. [[Aplauz.]]
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić - replika na osnovu pominjanja imena u izlaganju koje je bilo replika na njenog izlaganje kao predlagača.
Gospodine Pajtiću, 12 hiljada ljudi ste uhapsili!! To je bila politička odluka u akciji "Sablja". Sve ste ih, posle izvesnog vremena, pustili. Broj se sveo na nekih 44, a od toga ćete možda 10 da osudite, a pitanje je da li ćete da osudite prave i za ona krivična dela za koja treba da ih gonite. Prema tome, ne znam o čemu govorite. Ovde nije bilo nikakve političke odluke, niti je bilo ikakve političke pretnje da ćete biti osuđeni. Verovatno je da vi konkretno niste činili nikakva krivična dela. Ali, što se tiče svih afera koje su izlazile iz Vlade, postoje papiri i to je neuništivi trag. Ti ljudi će morati da odgovaraju za taj kriminal. Ja samo hoću da vam kažem da mi nikada nismo bili kriminalci, to ste vi potvrdili i to je činjenica. Prema tome, ko je kriminalac, taj mora da ide u zatvor, ne može da se štiti i mi nikada nećemo sarađivati sa kriminalcima, niti ćemo tražiti podršku kriminalca za bilo šta. Vi nažalost niste uspeli da se posle 5. oktobra otrgnete od kriminalaca koji su vam pomogli da dođete na vlast, to je vaš problem koji je rezultirao i ubistvom premijera, ali to je ono što ćete vi morati da nosite kao breme na svojim leđima i mi vam tu ništa ne možemo. Prema tome, sudovi treba da rade svoj posao, tužilaštva takođe, ali ne ovakav tužilac kakvog vi imate sada, politički podobnog, ne ovakve sudije kakve imate samo politički podobne - imate, vidim koga unapređujete i koga šaljete sada u ove specijalne sudove, koje su to sudije i o tome ćemo tek da razgovaramo kada dođe vreme, ko su vam predsednici i članovi Ustavnog suda, takođe moralno-politički podobni, i to je ono što mi radikali nikada ne bismo uradili, jer se striktno zalažemo za poštovanje institucija i za odvojenost sudske, zakonodavne i izvršne vlasti i da se niko, naravno tu ne obruka i prozivati svoje iz svojih redova i na sud ukoliko su se ogrešili o zakon, a ne prikrivanje onih koji su učinili krivična dela, jer ko u ovoj Srbiji molim vas veruje da neko iz Vlade nije umešan u ubistvo Zorana Đinđića, ako nemamo Koraćev Izveštaj. Ko može da ne sumnja? Svi sumnjamo, zašto dozvoljavate da ta sumnja postoji, zašto ne iznesete činjenice do kojih ste došli?
Određujem pauzu do 15,00 časova i u popodnevnom delu zasedanja prvi prijavljeni za reč je narodni poslanik Milan Milosavljević. Zahvaljujem. [[Posle pauze - 15,55]] Dame i gospodo, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu i molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum potreban za rad. Izvolite. Molim sve narodne poslanike koji se nalaze u zgradi Narodne skupštine da dođu u salu za sednicu kako bi imalo kvorum potreban za rad. Konstatujem da imamo kvorum potreban za rad (15,50 časova.) Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Milan Milosavljević, a posle njega narodni poslanik Borislav Novaković.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, prolazim malopre gradom i upada mi u oči na jednoj fasadi jedan grafit koga se svi jako dobro sećamo iz nekih prethodnih vremena od pre, evo gospodin Paja je to verovatno isto primetio. Naime, na jednoj od fasada piše "puko je", sećamo se svi jako dobro i one 1996. godine i 2000. godine kada je jedna organizacija koja je u to vreme jako aktivno učestvovala u rušenju režima Slobodana Miloševića, pretpostavljam da se radi o njima, kada su po fasadama zgrada pisali, između ostalog, i te grafite "puko je". Znamo mi jako dobro na koga se odnosi taj grafit "puko je", međutim taj grafit je vrlo aktuelan i dan-danas. Imamo jednog večitog predsedničkog kandidata koji je dva puta "puko" i to je osnovni razlog zašto je došlo do ove rasprave danas, panika i strah u redovima najjače stranke u Srbiji da njihov vođa "ne pukne" i treći put. Možete misliti kolika je to paranoja u glavama njegovih sledbenika da njihov vođa "pukne" i treći put. Verujte gospodo, vreme je da zaista stvari nazovemo pravim imenom i da danas ovde sa ove govornice kažemo da je osnovni razlog pokretanja rasprave o poverenju Nataši Mićić, predsedniku Parlamenta Srbije i pokretanje poverenja Vladi Republike Srbije upravo paničan strah i paranoja kod najveće stranke u Srbiji da ne "puknu" i treći put. Ovo što se danas dešava, evo, svedoci smo i u ovoj sali, u 15,30 časova je bilo 42 poslanika Demokratske stranke, to sam uspeo da izbrojim i bilo je sedam posalnika najveće stranke u Srbiji, čiji je lider dva puta "puko". Oni su inicirali, naravno sa Srpskom radikalnom strankom celu ovu priču i zaista i jedini razlog i to je pokazatelj, osnovni pokazatelj da se boje svega onoga što ih čeka, da se boje svoje političke smrti, jer pobeda Dragoljuba Mićunovića na predstojećim izborima znači političku smrt najveće stranke u Srbiji, znači da će oni posle svog lidera i treći put pući. Znate kako, dobacuju mi srpski radikali, pričaću i o vama, nećete se izvući ovaj put, ali vama ipak svaka čast. Vi ste se opredelili da budete jedna solidna opoziciona stranka i vi ste vrlo jasni u celoj ovoj priči i tu vama čovek manje-više nema šta da zameri, jedino ne znam zašto još uvek niste uspeli da se naučite da iz poraza izvučete nekakvu nauku i nekakvu pouku. Okej, cenim ja i to, kandidujte se vi na svim mogućim izborima, to je posao parlamentarne stranke, političke stranke, pre svega, a da li ćete biti parlamentarna, videćemo, verovatno ćete biti, imate, ostalo je nešto vaše infrastrukture, pa ćete verovatno preći onaj cenzus od 5%, ali se zaista pitam ko će još pored vas i DOS-a, stranaka DOS-a preći taj cenzus. Upravo je taj strah koji pominjem sve vreme sa ove govornice, razlog što najveća stranka u Srbiji mesecima plače i traži izbore, raspisivanje izbora - kada dobiju predsedničke izbore, ne valjaju im predsednički izbori, nisu potrebni. Sutra kada budemo raspisali parlamentarne izbore, neće im valjati ni parlamentarni izbori, jer nešto im neće biti po volji, pa će tražiti nešto treće. Pretpostavljam da kada bi se njihov vođa kandidovao za šefa kućnog saveta, ili kako se to već zove, verovatno bi tražio da se promeni statut kućnog saveta, jer je pitanje da li će biti izabran, pa treba da se prilagodi njegovim uslovima i onome što on može. Ostalo je još 20 dana do izbora i ostalo je još 20 dana političkog života najveće stranke u Srbiji. Ovo je politički samrtnički ropac najveće stranke u Srbiji. Jasno je njima jako dobro da su oni politički mrtva opcija nakon pobede na predsedničkim izborima Dragoljuba Mićunovića. To je zaista jako ozbiljan razlog i zaista ne bih voleo da se nalazim u njihovoj koži - zaista su u nebranom grožđu i nikako im ne zavidim na ulozi u kojoj se trenutno nalaze. Apsolutno mi je razumljiva njihova paranoja, ali paranoja je definitivno loš drug u politici. To će se sada i videti na ovim izborima. I danima ne mogu da se oprem utisku kada god izađe gospodin Maršićanin ili gospodin Mihajlov za ovu govornicu, ali istog trenutka mi je pred očima slika, sećate se svih onih molim "mapetovaca" koji su sa one galerije gore večito nečim nezadovoljni.
Narodni poslaniče, molim, vas molim, sve narodne poslanike molim da sa uvažavanjem slušaju govornika, a vas narodni poslaniče da poštujući odredbe Poslovnika Narodne skupštine vodite računa o jeziku koji se upotrebljava za govornicom. Ovo je upozorenje.
Ja se zaista izvinjavam ukoliko sam nekoga time uvredio, ali to je zaista bilo dugo godina jedna omiljena serija koju su gledala deca i odrasli i ja zaista ne vidim ništa uvredljivo u pominjanju te nama omiljene serije, ne samo nama, nego i celom svetu. Verujem da je takvo ponašanje, malopre pomenutih ljudi koji najčešće izlaze za ovu govornicu, upravo i zbog toga što su tražili raspravu na ovu temu, dobili raspravu na ovu temu - prošlog četvrtka popodne Demokratska stranka obezbeđuje kvorum za početak sednice. Danas Demokratska stranka obezbeđuje kvorum za početak ove sednice. Oni su gospodo dobili raspravu na ovu temu, a ne znaju šta da rade sa njom. Dobili su priliku da ruše predsednika Parlamenta, a ne znaju šta će sa tim. Dobili su priliku da ruše Vladu, a ne znaju šta će sa tim. Zato sam na početku ove priče danas rekao "pukli su". Oni prosto nemaju dovoljno političke snage da i ono što im se da na tacniiskoriste - i zbog toga je upravo ona paranoja i zbog toga se dešava, evo, danima u Skupštini ono što se dešava. Malopre rekoh da su mi radikali politički mnogo jasniji. Oni su ljudi koji su se opredelili da budu opozicija, učestvuju hrabro na svim izborima, nisu izvukli nikakvu pouku iz dosadašnjih poraza. U redu, to je njihova stvar, to je njihova politika i to je njihova priča i oni teraju tu svoju priču, ali su uvek i u svakom trenutku apsolutno prepoznatljivi kao jedna značajna ili manje značajna opoziciona stranka sa kojom treba uvek računati. Osnovni problem je što i radikali kada su dobili, evo priliku da sruše predsednicu Parlamentu i Republičku vladu, ne umeju ni oni jadni da to iskoriste. Gordana Pop-Lazić je izašla prošlog utorka i počela da čita stenograme, sat-dva ili koliko već. To je ličilo na monodramu. Moglo je da bude interesantno, ali politički neproduktivno. Nije na meni da vas učim šta je politički produktivno za vas. Dugo ste već u politici i trebalo bi da znate, a sa druge strane bilo je jako produktivno za kampanju gospodina Mićunovića. Jako produktivno za njega. Gospođa Pop-Lazić je čitala neke stenograme i oni koji su krenuli u ovu raspravu sa osnovnim ciljem i osnovnim razlogom za smenu gospođe Nataše Mićić, prebacuju i to da je bila vulgarna, gruba ili ne znam šta ste već govorili o njoj sa ove stolice iza mene. Samo bih da vas podsetim, ja ću se poslužiti stenografskim beleškama, da vas podsetim na par događaja iz naše nedavne prošlosti iz ovog saziva Parlamenta, pa ću vam citirati: "Obraćanja sa uvažavanjem" pošto je to bio jedan od osnovnih razloga i motiva za smenu Nataše Mićić, jer se ona poslanicima Srpske radikalne stranke nije obraćala sa uvažavanjem. Inače članovi poslaničke grupe koja je podnela zahtev za razrešenje predsednice Skupštine Srbije kažu u par primera, citiram: "Sudeći po dobacivanju i nekim neartikulisanim glasovima, neki verovatno obilaze zoološki vrt gde crpe inspiracije za mukanje", rečeno 27. februara 2001. godine za ovom govornicom. Citiram, dalje jednog od potpisnika peticije za smenu Nataše Mićić. Kaže taj jedan od potpisnika: "Zamolio bih vas da blejite u štalama". Citiram i dalje jednog od potpisnika ove peticije: "Vi ste stranka pedera, gnjida i kurvi". Citiram i dalje jednog od potpisnika peticije za smenu Nataše Mićić koji kaže: "Kako te bre nije sramota, stoko jedna", 22. januara 2002. godine. Citiram i dalje jednog od potpisnika: "Marš đubre jedno". Mi smo to đubre najurili pre dve godine iz naše stranke. 9. jula 2001. godine, ako je važno. 28. marta 2001. godine, cenjenom profesoru beogradskog univerziteta: "Ua matoro đubre, šlogiralo te dabog da". Ovo su sve citati potpisnika peticije za smenu gospođe Nataše Mićić, kojoj se prebacuje da je bila gruba i osiona i vulgarna sa ove stolice iza mene. Postoje primeri međusobne brige i uvažavanja između tadašnjeg predsednika Skupštine i opet istih malopre pomenutih potpisnika peticije i inicijative za smenu gospođe Nataše Mićić. Citiram i dalje: "Kako si glup, kako te je majka tako glupog rodila", upućeno bivšem predsedniku Skupštine Srbije od strane potpisnika inicijative za smenu. Isti taj predsednik Skupštine Srbije je sada sa vama u celoj ovoj priči, draga moja gospodo radikali. Ne znam, možda je čovek mazohista, možda je voleo to što ste mu radili svih ovih godina dok je predsedavao Republičkim parlamentom, ali samo govorim o tome koliko ovaj parlament je uvažavan od strane potpisnika inicijative za smenu gospođe Nataše Mićić, na šta se pozivate. Citiram i dalje: "Kod mene se u kraju kaže zlo goveče do vjeka june". To može da se primeni i na one upadice koje se čuju iza naših leđa. Jasno je kome je upućeno. Tada je iza naših leđa sedeo gospodin Maršićanin. Rečeno 1. oktobra 2001. godine. "Od sada ću se predsedavajućem obraćati sa dvorska luda", rečeno 2. oktobra 2001. godine, takođe od jednog od potpisnika inicijative za smenu Nataše Mićić. "Ti si zamlata", rečeno je predsedavajućem, tada predsedniku doduše Skupštine Srbije 22. novembra 2001. godine od strane jednog od potpisnika ove inicijative. Interesantna je i briga o nekim drugim aspektima o ličnosti bivšeg predsednika, koja je bila definitivno za respektovanje. Pored intervenisanja i pored pominjanja onako galerije, njegove lične biblioteke, tu su pominjani nekakvi čivasi, balantajni, tičersi, džoni vokeri i ne znam koji sve likovi, a sa govornice se čulo i sledeće, citiram i dalje: "Dužni ste da svoju nervozu ostavite ispred vrata. Možda je danas crni mačak Vojislava Koštunice poplašio vaše bele miševe, pa ste zbog toga nervozni", rečeno 2. oktobra 2001. godine. Taj isti, tadašnji predsednik Skupštine Srbije, nije ostajao dužan onima koji su ga častili onakvim pohvalama i prozivanjima. On je, na njihovu pažnju i ljubaznost, kojima je bio bogato obasipan, odgovarao sa 27. februara 2001. godine sa: "Draga gospođo, vi ste primer onoga što treba da nestane sa političke scene Srbije". Pretpostavljam da se ovo odnosilo na jednu od gospođa koje sede u trećem redu. Sada ste zajedno u celoj ovoj priči oko rušenja Nataše Mićić. Ljubav je zaista čudo. [[Smeh i aplauz u sali.]] Dvadesetprvog aprila 2001. godine "Gospodine, šest minuta uveseljavate ovaj skup, sramotite ovaj skup". "Parlament nije cirkus, iako u njemu cirkusanata ima", što je rečeno 30. maja 2001. godine. "Oduzimam vam reč, zbog bezobrazluka i drskosti", 11. jun 2001. godine. "Predstavljate bruku i sramotu ovog parlamenta, gospodine", rečeno je 2. oktobra 2001. godine, citiram predsednika Parlamenta. Ima još dosta toga, ali mnogo toga nije sporno u ovom parlamentu, to je definitivno, kao što nije sporno ni ovo današnjeg dana oktobra 2003. godine, jer je na pomolnu nekakva nova koalicija, a ja uopšte ne mogu da shvatim da to uopšte na nešto može da liči: Srpska radikalna stranka, Demokratska stranka Srbije, Stranka srpskog jedinstva, Socijalistička partija Srbije, neke nove političke stranke koje nisu postojale u vreme kada su bili izbori 2000. godine, a sada su nekakve parlamentarne stranke. Ovo je zaista jedno čudo, koje se verovatno dešava samo u Srbiji, zahvaljujući mnogima od poslanika koji sede ovde, u našim redovima. Ne bih više citirao, a ima mnogo toga. Malo mi postaje muka od ovolike količine nevaspitanja, koje je izrečeno za ovom govornicom. Zaista mi je veoma mučno da se prisećam svega ovoga. Koga to interesuje, toga ima i u knjigama poslanika DOS-a. Jedna stvar je dobra, u celoj ovoj raspravi, a to je da ova rasprava definitivno šalje jasnu poruku biračima, građanima Srbije. Njima šalje, po prvi put, priliku da biraju, da se izjasne, da se odrede "za". Godine 1996. u 40 gradova i 2000. u celoj Srbiji građani su glasali "protiv". Građani su glasali protiv onog režima koji je daleka prošlost i koji svi želimo da zaboravimo. Ove godine će se glasati, već na ovim predsedničkim izborima, "za", između dve opcije Srbije. Glasaće između jedne opcije, koju predstavlja Nataša Mićić i druge opcije koju predstavlja Gordana Pop-Lazić. Šesnaestog novembra će se glasati i narod će imati priliku da bira između jedne opcije koju predstavlja Boža Đelić i druge opcije koju predstavlja Dejan Mihajlov. Šesnaestog novembra ove godine građani Srbije će imati priliku da biraju između opcije koju predstavlja, na primer, Goran Pitić i opcije koju predstavlja Dragan Maršićanin. Šesnaestog novembra građani Srbije će konačno imati priliku da biraju između Srbije koju predstavlja Dragoljub Mićunović i Srbije koju predstavlja Tomislav Nikolić. Konačno, obraćam se građanima Niša, jer dolazim iz Niša. Konačno, građani Niša će 16. novembra imati priliku da biraju između opcije koju predstavlja Goran Ćirić i opcije koju predstavlja gospodin Adžić, koji je sa ove govornice, iz ove Skupštine pobegao, pre šest meseci, kada je trebalo izglasati kontragarancije da Niš, Novi Sad i Beograd dobiju zajam od Evropske zajednice za obnovu i razvoj. [[Aplauz u sali.]] Izbor između Slobodana Adžića, koji je tada bio potpredsednik Skupštine grada, što je drugo mesto u gradu i Gorana Ćirića, gradonačelnika, odnosno predsednika Skupštine grada. To je izbor koji se danas, iz ove Skupštine, šalje, kao i poruka koja se iz ove Skupštine danas šalje građanima i biračima Srbije. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Pravo na repliku ima narodni poslanik Dragan Maršićanin, direktno pomenut, potom, narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, narodni poslanik Nataša Jovanović i na pominjanje stranke narodni poslanik Dejan Mihajlov, kao i narodni poslanik Vjerica Radeta po osnovu pominjanja stranke. Time bi krug replika bio završen. Narodni poslanik koji diže ruku nije pomenut u izlaganju narodnog poslanika Milana Milosavljevića, pa bi trebalo da se obrati odredbama Poslovnika u delu u kome se govori o tome ko ima pravo na repliku u slučaju da neko od poslanika u govoru izazove repliku. Poslaniče, izvinite za čekanje, izvolite.
Problem je zaista poslanika Demokratske stranke što, uočavam danas, ne govore iz svoje glave. Pošto je danas bilo puno replika, hajde da vidimo kako oni funkcionišu. Svakog jutra ili svakog drugog jutra iz štaba Informativne službe, učenici Bebe Popovića, pošalju jedan brifing na sve one faksove i imejlove opštinskim odborima i tamo napišu šta oni tog dana treba da govore. Onda se tu pojave ove teze koje mi danas neprestano slušamo, a koje nijedan pametan čovek zaista ne može da prihvati. Tako se ponavlja, više puta, o tim nekim nepostojećim koalicijama, o nekim zaverama protiv demokratske vlasti koja sprovodi uspešne reforme u Srbiji. Problem je, posebno ovde izazvan nastupom moga prethodnika, u tome što sam, baveći se politikom, vrlo često, bio u Nišu i osvedočio sam se u neizmernu inteligenciju ljudi koji žive u tom kraju. Prosto je neverovatno da iz tog grada nije mogao da ponikne drugačiji poslanik od onoga koji se maločas ovde za govornicom pojavio. Kako sam jednom njegovom sugrađaninu, a premijeru, rekao kao da se nekim predstavnicima, ne dakako njima, broj kojim se izražava ILj podudara sa brojem koji se izražava u santimetrima obim struka. To je uvreda za grad iz koga dolaze. Što se tiče predsedničkih izbora, zaista će se birati, ovde i sada, između dve političke opcije, dva glavna kandidata, od kojih oba zastupaju političke opcije koje su neprihvatljive, većinski, za građane Srbije. To će ti izbori pokazati. Naime, ti izbori najpre neće uspeti, jer ne mislite valjda nekoga da uverite da oni išta, u ovom momentu, predstavljaju, posle godina dana nezakonitog i neustavnog odlaganja raspisivanja izbora, koji su mogli i treba lo je nešto da znače i, koji, trebalo je Srbiji da donesu predsednika, a izabrali su predsednika i svi vrlodobro znate ko je taj predsednik. Zaista na tim izborima imate dva kandidata, gde jedan, makar dosledno, zastupa jednu politiku, sa kojom se ja ne slažem i koja je svoje rezultate pokazala 2000. godine, ali koji je platio političku cenu na izborima od strane građana, ne od nas koji možemo o svakoj politici misliti šta god hoćemo. Drugi kandidat, potpuno nedosledno, kao kandidat druge pogubne politike, koju građani Srbije definitivno i zaista neće, pokušava, potpuno nedosledno, s druge strane, da se od te politike koalicije čiji je kandidat, na svaki način ogradi, a govori o tome da će se boriti protiv korupcije, a ovde njegovi poslanici glasaju protiv zakona o sukobu interesa, pa govori da će se boriti protiv kriminala, a njegova vlast je odgovorna za kriminalizaciju društva itd. Dakle, pustite te jutarnje brifinge, mućnite malo glavom, građani Srbije su dobro razmislili i dajte najzad te izbore koji ovde pominjete kao sud građana o ovoj i svakoj budućoj vlasti.
Molim narodne poslanike da se utišaju i da saslušaju šta imam da kažem na zahtev narodnog poslanika o traženju replike. Narodni poslanik koji je izazvao repliku i nema pravo na repliku, bez obzira da li je pomenut po imenu. Nemate pravo na repliku. (Milosavljević: Pogrešno je tumačio neke stvari koje sam govorio.) Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, posle nje narodna poslanica Nataša Jovanović. Molim vas, narodni poslanici, da u slučajevima kada smatrate da znate šta treba da se uradi po Poslovniku da se setite da ono što morate da uradite, to je da u tišini, sa uvažavanjem saslušate i govornika i predsedavajućeg. Sve ostale odluke ćete čuti i imati pravo da ih zovete kršenjem Poslovnika i imati da pozivate predsedavajućeg na odgovornost. Ovo je nedopustivo, kako se ponašamo u Narodnoj skupštini. Izvolite.
Poštovane kolege, narodni poslanik Demokratske stranke koga ja, priznajem, prvi put vidim, mogla bih zaista da se obrukam negde na ulici da čoveku ni dobar dan ne nazovem, jer ga nikad nisam videla u Parlamentu, a nisam ga videla ni za ovom govornicom, izneo je na račun predlagača nešto što moram, na neki način da odbranim. Prvo, da smo čitali stenograme koji su prilično bili zamorni, to je istina, to čitanje je trajalo pola sata. Ja sam uz obrazloženje svoje namere iznela i izvinjenje i vama, kao narodnim poslanicima, a i onima koji prate sednice Narodne skupštine kraj svojih TV prijemnika, a namera mi je bila da "slikovito dokažem situaciju u Parlamentu" i sve ono što smo mi, kao opozicioni poslanici, doživljavali. Ja sam, naravno, tom prilikom bila potpuno fer, što bi se reklo u sportu i navodila imena i prezimena onih koji su u stenogramu govorili i izazivali "eventualno" konfliktne situacije i ono što je rekla Nataša Mićić i ono što je rekao neki od narodnih poslanika. A gospodin koji je govorio u prilog odbrane Nataše Mićić bio je toliko netolerantan, da nije smatrao za shodno čak ni da navede poslanika koji je neku od tih uvreda izgovorio, i naravno, vraćao se na gospodina Maršićanina, o kome je tekla rasprava u ovom parlamentu po zahtevu SRS - ali je gospodin Maršićanin u toku rasprave shvatio da je bolje da podnese ostavku, nego da danima pričamo o njemu, verovatno shvatajući da niko ne zaslužuje da se Parlament njime bavi tri, četiri, pet dana. To je možda trebalo da uradi i aktuelni predsednik. Pored toga, udaljujući se od teme, poslanik Demokratske stranke založio se za svog kandidata na predstojećim predsedničkim izborima, gospodina Dragoljuba Mićunovića, ne rekavši da je taj Dragoljub Mićunović osnovao Demokratsku stranku, a da su ga onda izbacili iz Demokratske stranke, a sad licemerno podržavaju nekoga koga su izbacili iz stranke, tako što je Vesić brojao glasove između Đinđića i Mićuna, odlučio se za mlađeg i perspektivnijeg, tada, Zorana Đinđića. Tako da me ne bi čudilo gospodine dragi, da na nekim sledećim izborima, kod vas u stranci, sudeći po sukobima koji postoje, vi i Boško Ristić brojite glasove za Živkovića, a neko drugi za gospodina Čedu Jovanovića. A što se tiče infrastrukture Srpske radikalne stranke.... (Predsedavajuća: Tri minuta.) ..... i da je Čedomir Jovanović ovde, potvrdio bi vam da je do izbornih rezultata i o broju glasova 2000. godine dolazio u izborni štab SRS da se informiše, kakvo je stanje na glasačkim mestima, pa ne bi trebalo baš tako da potcenjujete SRS. Koliko će ona dobiti glasova na sledećim i predsedničkim i parlamentim izborima, biće veliko iznenađenje za vas, ali za mene koja svaki dan prisustvujem mitinzima širom Srbije, to će biti .... (Predsedavajuća: Četiri minuta.) .... sasvim očekivano. Ovo nije bila replika. Ja sam u ime predlagača izašla. Gospođa Jovanović ima pravo na repliku. Prema tome, istina je da je ovaj parlament svojevremeno, setila sam se samo tog jednog primera koji je gospodin izneo "dvorska luda". Ovaj parlament je zahvaljujući vašim glasovima izglasao i "dvorska luda" ne predstavlja nikakvu uvredu za ovaj parlament. Zašto se sada bunite? Ko je doveo do situacije da u ovom parlamentu može svašta da se kaže i da svi ostanu nekažnjeni? Ne radi se ovde o ovakvim stvarima, kako vi pokušavate tu da banalizujete, radi se o jednoj drugoj sramoti koju je ovde i predsednik Skupštine pokušala da demonstrira u svom izlaganju, naravno, braneći sebe, obraćala se nama kao predlagačima - sramotaje, vi ste bili ovakvi, vi ste bili onakvi. Sramota ima dosta u ovom parlamentu, ali sramota je pre svega onaj Zakon o lustraciji koji ste doneli, pa je sramota to što je predložila kandidate za tu jadnu Lustracionu komisiju, pa onda, u toku rasprave, ti isti kandidati su nama ovde podnosili svoje izjave rekavši da odustaju od toga, jer ih niko nije ni pitao. Zamislite predsednika Skupštine koji ima diskreciono pravo koje mu je Zakon dao, da predloži ko će biti u Lustracionoj komisiji, a tog čoveka i ne pita - hoćeš li ti to? Onda dođemo u situaciju da na sednici treba da razgovaramo o jednom sastavu Lustracione komisije i dobijamo izjave tih ljudi koji kažu - mene niko nije ni pitao, ja na to ne pristajem. To je sramota i sramota je ona krađa glasova, sramota je da govorite o SRS onako kako su to još neki govorili, ali nisu dobro prošli zbog toga što su tako govorili. Sramota je da se predsednik Skupštine ovako grčevito bori za svoju funkciju i za privilegije koje ta funkcija donosi, svesna da ako ode ona, odlazi i Goran Svilanović, da odlazi i Gašo Knežević, da odlazi i Radmila Hrustanović, da ni Dargor Hiber više neće biti predsednik Upravnog odbora ili "Telekoma", ili "Mobtela", ja to stalno mešam. Tako da cela stranka praktično gubi one pozicije koje ima. To je ta grčevita borba ovde, a ne vidi da je puštena niz vodu i da i ovi poslanici koji izlaze da je brane, ne brane je nego joj tovare još više bede na vrat i pokušavaju da u javnosti Srbije, sada pred predsedničke izbore, navodno nešto kažu o SRS i drugim predlagačima što se već ne zna. Svi smo već bili i na vlasti i u opoziciji. Pazite, sada građani sve znaju, sve nas, poznaju Tomislava Nikolića, šta on može da obeća, šta može da uradi, da li je čovek državnik ili nije. Vi zlouptrebljavate kao nekad Avramovića, čoveka od 74 godine, jer niste imali nijednog drugog da predložite da se dogovorite za predsedničkog kandidata, vi koji ste ga izbacili iz svoje stranke. Samim tim nema nikakvu vašu podršku. Džaba su vam ti bedževi koje nosite na reveru.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović. Krug replika je već podeljen. I narodni poslanik Žarko Obradović je tražio repliku i narodni poslanik Sredoje Mihajlov, pominjanje njegove stranke. Narodni poslanik Lazar Marjanski nije pomenut nigde i ne može da ima pravo na repliku. Dejan Mihajlov posle narodne poslanice Nataše Jovanović, pa onda posle svih narodni poslanik Bojan Pajtić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zbog javnosti koja prati ovaj skupštinski prenos, moram da, iako ispod imena poslanika, ali ne bi me iznenadilo da nekim pukim slučajem i ne piše, može da se desi i takva tehnička greška, kako se prethodnik zove i preziva, ime gospodina iz Demokratske stranke, koji je, zaista prvi put, primetile smo koleginica Pop-Lazić i ja, izašao za govornicu je Milan Milosavljević. Inače, u Nišu ga ne poznaju kao takvog, po imenu i prezimenu. On ima nadimak tipičan za pripadnike "zemunskog klana", ali ne bi me čudilo da se označavaju kao taj neki jedan, dva i tri, pošto ih ima više takvih u Demokratskoj stranci. Što se tiče gospodina Milosavljevića, gospodine Milosavljeviću, i vi kao i ostale junoše iz DS-a, niste danas morali da se javljate i ovih dana, kad ste već prespavali tri godine u ovoj skupštini, da se javljate i da branite nešto što je neodbranjivo. Da je Nataša Mićić zaista pravi predstavnik jedne diktature koja je uvedena u srpsku Skupštinu, da je kršila Ustav i zakon, da je netolerantna, da predstavlja bruku i sramotu za srpski Parlament, mi to sve znamo, videla je celokupna srpska javnost i to ne može više niko da odbrani. Pošto je gospođa otišla, verovatno shvativši da ste je i vi pustili, odnosno ta vaša raspadnuta koalicija, niz vodu, da se neki usamljeni entuzijasta, poput vas i pojedinih u DS-u, povremeno javi za reč, nemojte da trošite reči na nešto što je potpuno poznato i očigledno celokupnoj srpskoj javnosti. Gospodine Milosavljeviću, kakvo je vaše poimanje infrastrukture i političkih stranaka, u to neću da ulazim do detalja, a s obzirom na to šta ste izneli sa skupštinske govornice, odakle dolazite, kakve lobije ima vaša Demokratska stranka, da ste vi verovatno predstavnik tog nišavskog lobija, bolje bi vam bilo da se pokrijete po ušima i da ćutite i da ne govorite na takav način o najvećoj opozicionoj stranci, o najorganizovanijoj političkoj stranci u zemlji, kao što je SRS. Budite uvereni, gospodine Milosavljeviću, da ćete i vi u ranim satima 17. (novembra) uveče, baš kao i gospođa Mićić, saznati da je Tomislav Nikolić novi predsednik Republike Srbije. Srpski radikali će i sa Kosova i Metohije i iz cele Srbije imati zapisnike koji to dokazuju. Budite sigurni, gospodine Milosavljeviću, iako svi nosite te bedževe, ali ovoga puta sa ispravnom srpskom trobojkom, jer ste onom mučeniku Dragoljubu Mićunoviću na bilborde stavili rusku trobojku, jer ne znate kako izgleda srpska, pa ste se setili da je ona ipak drugačija i stavili ste je na bedževe. Vi me začuđeno gledate i ne znate da li treba da okrenete bedž ovako ili onako. Okrugao je. Razmislite, pa ćete da mi kažete posle. Što se tiče našeg kandidata gospodina Tomislava Nikolića, on je apsolutni favorit na ovim izborima. Odneće ubedljivu pobedu, u to budite sigurni, jer posle svih vaših pljački, lopovluka, krađa u Skupštini i svega što ste radili ovom jadnom narodu, jasno je da Srbiji, a to piše na ovom promotivnom plakatu, treba i mora da bude bolje, radikalno bolje, sa Tomom Nikolićem i srpskim radikalima.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, pravo na repliku, pa narodna poslanica Vjerica Radeta, kao ovlašćena predstavnica, pravo na repliku.
S obzirom na to da ne znam kako se poslanik iz Niša zove, ali to nije ni važno, on, kao i svi drugi, ima jednu kloniranu priču koju ponavlja kao da je progutao neki magnetofon ili nešto slično, ali ta priča će se završiti kad, kako on kaže, najača stranka u Srbiji - DSS pobedi i kad oni vide da su pukli već 16. (novembra) u 21,00. Ali, da se vratimo malo na "mapetovske izraze" i da kažem da on, ako govori o "mapetovcima", nije uvredio ni mene, ni Dragana Maršićanina, s obzirom na to da su to najpozitivniji likovi, a da je on za sebe verovatno rezervisao, sagledavajući svoj mentalni sklop, lik životinje za bubnjevima.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, a posle nje narodni poslanik Žarko Obradović, pravo na repliku.
Kolege iz DOS-a, na dnevnom redu je Predlog za razrešenje predsednika Skupštine Nataše Mićić. Pokušajte u njenom odsustvu, bar neko od vas, ko se pojavi za ovom govornicom, da kaže neki argument, eventualno za njenu odbranu. Svi izlazite za ovu govornicu da biste pričali političke priče, da idete daleko od teme, da objašnjavate da je ovaj predlog delo nekakve koalicije. Gospodine, vama se obraćam, nikakva koalicija ne stoji iza ovog predloga. Ovaj predlog je, ponavljam već više puta, podnela SRS, SPS i Socijalistička narodna stranka. Opet ponavljam, to što se većina poslanika u ovoj sali pridružila ovom predlogu, samo govori o vama. Vi ste rekli, kad ste govorili o toj nekoj koaliciji, da ljubav u politici čini čuda. Da vi možda, u ime ljubavi, niste u koaliciji sa Socijaldemokratskom unijom? Gospodine, pokušali ste da uporedite gospođu Natašu Mićić i gospođu Gordanu Pop-Lazić. Nemojte, molim vas, to je neuporedivo. Pokušali ste da kažete da će Srbija da se izjašnjava na sledećim predsedničkim izborima između Tomislava Nikolića i Dragoljuba Mićunovića. I to je, takođe, neuporedivo. Gospodina Tomislava Nikolića u Požarevcu pre dva dana je sačekalo 5.000 ljudi. Danas je gospodin Dragoljub Mićunović došao u Požarevac i sačekala ga je samo policija, pa su se slučajni prolaznici uplašili da policija neće da uhapsi predsedničkog kandidata.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, još jedna replika, a na kraju i narodni poslanik Slobodan Adžić, replika na izlaganje narodnog poslanika Milana Milosavljevića.
Želeo bih da u ime poslaničke grupe kažem nešto kolegi Milosavljeviću. SPS nije u koaliciji sa DSS-om, nije u koaliciji sa SRS-om, nije u koaliciji sa SSJ-om. Ponoviću još jedanput, mi smo u koaliciji sa Srbijom, sa građanima Srbije, a moram reći da smo, zarad državnih i nacionalnih interesa, bili u postizbornim koalicijama sa dosta stranaka. Ova tačka dnevnog reda jeste saglasnost poslaničkih grupa, ali videćete kod glasanja i pojedinaca, narodnih poslanika da se slažu u tome da predsednik Narodne skupštine ne sme da krši Poslovnik, ne sme da krši Zakon, ne sme da krši Ustav, ne sme da krade mandate, ne sme da krade prilikom glasanja, (kao Zakon o lustraciji i izbor guvernera i članova Saveta Narodne banke), ne sme protivustavno da uvodi vanredno stanje, ne sme na svoj način da tumači zakone, ne sme da bude portparol DOS-a, već da bude spiker Skupštine, prvi među jednakima, koji treba da govori u ime Skupštine ono što Skupština odluči. Ovde je reč o jednoj prostoj koaliciji koja se zove koalicija pravde i koalicija istine i džabe zatvarate oči pred tom prostom činjenicom. Kad je reč o tome ko je, gde je, kad i koliko pukao, evo juče Ćuprije. DOS je tu vršio vlast od 2000. godine i dobili su: kandidat 10%, stranka 11%; SPS je dobio: kandidat 26,5%, stranka 18; i nešto posto. Toliko oko pucanja. Drago mi je što smo čuli jedan podatak koji nam govori motive zašto je Dragan Todorović 2000. godine rekao da je gospodin Koštunica pobedio na izborima - nije pobedio, dobio je tada više, ali pobedio nije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Sredoje Mihajlov, replika po osnovu pominjanja stranke u izlaganju narodnog poslanika Milana Milosavljevića, pa narodni poslanik Bojan Pajtić, replika na izlaganje govornika koji su imali repliku iz poslaničkih klubova. Izvolite.
Dužan sam da vas podsetim da su pobrkane neke stvari i da podsetim da je G17 plus učestvovala na izborima, zajedno smo svi išli i zajedno smo usvojili tu vlast. G17 plus je bila u vlasti zajedno sa vama i do tada je to nekako išlo - funkcionisalo i držalo je neko bure vodu. Međutim, posle nesreće koja je zadesila, posle ubistva Đinđića, vi ste isključili i G17 plus iz vlasti, isključili ste neke poslanike iz svojih stranaka. Normalno je da G17 plus hoće da progovori i da kaže ono sa čim se ne slaže. Ne kažemo da ste vi sve radili najgore, ali ono šta nam se ne dopada, šta smatramo da treba da kritikujemo, reći ćemo gospodski i argumentovano. I nemojte molim vas da zloupotrebljavate i javnost da obmanjujete. Učestvovali smo, nisu to bili mangupi, niti se vraćaju kao takvi. Vraćaju se kao političari, zreli, čitav svet ih je priznao, pa bi trebalo malo uvažavanja i vi ovde da nađete za njih.
Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, pravo na repliku, pa narodni poslanik Slobodan Adžić, pravo na repliku na izlaganje narodnog poslanika Milana Milosavljevića.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nije neobično to što su citati koje je pročitao gospodin Milosavljević bili toliko bolni za predstavnike onih grupacije koje danas traže razrešenje Nataše Mićić. Ti citati pokazali su koliko je strašnih, uvredljivih, vulgarnih reči izrečenih za ovom govornicom. Ti citati pokazali su da Nataša Mićić nije mogla reagovati drugačije i da je reagovala preblago u određenim situacijama. Ti citati su pokazali da mi kao grupacija nismo bili u pravu kada smo govorili da je neprirodna i bizarna koalicija koje je ustala protiv Nataše Mićić i protiv Republičke vlade. Upravo suprotno, potpuno je prirodna koalicija onih koji se uvredama i klevetama bave kao političkim izrazom u svom političkom delovanju. Na taj način, kroz te citate, bili smo demantovani i prihvatam da to nije bilo tačno kao teza. Gospoda iz DSS-a osvrnulase na predsedničkog kandidata, gospodina Mićunovića sa ružnim epitetima, sa aluzijama na račun godina, a nijednog trenutka im nije smetalo kada je taj gospodin Mićunović podržao gospodina Koštunicu, uprkos stavu većine stranaka u DOS-u stao na njegovu stranu i nikada od nas nije dobio takvu vrstu epiteta. Nikada nam to nije smetalo, uzdigli smo se iznad toga, uzdignite se i vi gospodo, iznad dva svoja izborna poraza, i ako ne želite da podržite gospodina Mićunovića, onda ga nemojte vređati i ostavite narodu Srbije da proceni ko treba da pobedi na izborima, jer niko od nas nije vlasnik birača, niti ste to vi, niti smo to mi. Birači će se opredeliti, dovoljno su zreli da vide da je upravo Dragoljub Mićunović čovek koji je protivteža svemu uvredljivom, svemu vulgarnom i svemu ružnom na političkoj sceni Srbije. Toliko puta su se samo za ovom govornicom takve stvari govorile, pa upravo je on pravi čovek za predsednika Republike Srbije. Koristim priliku da i po Poslovniku učinim jedan formalni predlog. Predlažem da se izjasnimo glasanjem po članu 81, Poslovnika, odnosno o predlogu da danas radimo dok se ova tačka dnevnog reda ne završi. Mi iz DOS-a ne želimo odugovlačenje o ovoj tački dnevnog reda, ne želimo odugovlačenje ni o tački dnevnog reda o poverenju Vladi. Još jednom, upućujemo molbu DSS-u da povuče svoj predlog, pošto su oni drugi podneli predlog, nakon SRS, za raspravu o poverenju Vladi. Mislimo da bi preterano razvlačenje i preterano odugovlačenje i potpuno paradoksalno bilo dva puta ponavljati jednu te istu parlamentarnu proceduru, jednu te istu parlamentarnu raspravu. To nema nikakvog smisla. Na taj način se gubi vreme. Mi iz DOS-a želimo da se što pre opredeli Narodna skupština i o razrešenju predsednice Skupštine i o Vladi i da utvrdimo da će politika koju smo mi sprovodili u Parlamentu i u Vladi imati podršku, ne samo u Parlamentu, nego i na predsedničkim i na republičkim izborima. Hvala lepo.
Stavljam na glasanje predlog da danas radimo do okončanja ove tačke dnevnog reda. Narodni poslanik Bojan Pajtić je dao predlog po Poslovniku. Obaveza da se to stavi na glasanje. Pitam narodne poslanike, ko je za to da današnje radno vreme sednice Narodne skupštine bude dok ne završimo tačku dnevnog reda. Izvolite. Za je glasalo 52, protiv jedan, ... [[žagor]] Molim kamere direktnog prenosa da, dok se Skupština ne umiri, pokaže sliku Narodne skupštine u direktnom prenosu. Da li mogu da saopštim narodnim poslanicima rezultate glasanje? Zahvaljujem. Za 52, protiv jedan, uzdržan jedan, nije glasalo 114, od ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog narodnog poslanika o produženju radnog vremena, odnosno o tome da Skupština danas radi do okončanja ove tačke dnevnog reda. Po Poslovniku, s tim što narodni poslanik Slobodan Adžić mora da čeka na repliku, narodna poslanica Vjerica Radeta, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SRS, pa narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Gospodo, pokazalo je koliko vas ima u ovoj sali i kakvu većinu može da očekuje gospođa Nataša Mićić. Mi smo u četvrtak predložili, predlagali da se radi dok se ne završi rasprava tog dana. Vi ste to odbili. Mi danas nismo mogli da glasamo za vaš predlog, zato što imamo obaveza vezanih za predsedničku kampanju, nismo planirali danas da radimo posle toga. Pošto ima najava da se planira da se sutra ne radi, predlažem da se stavi na glasanje da se radi i sutra. To nam je poslovnička obaveza. Pošto postoje priče da se neće raditi, molim gospođu Čomić da stavi na glasanje predlog da se sutra nastavi sa radom, odnosno da se radi.
Narodna poslanice, predlog po Poslovniku možete da date ako je različit od odredaba koje inače Poslovnik ima. To, da li slušate priče ili ne slušate, to je vaš izbor. Dakle, po Poslovniku Narodne skupštine, Narodna skupština radi utorkom, sredom i četvrtkom, ako drugačije ne odluči. Kako bi drugačije odlučivala, treba da se izjašnjava. Po Poslovniku, narodni poslanik Dejan Mihajlov, kršenje Poslovnika.
S obzirom na to da više nemate većinu ni za ovako jednostavne stvari, ovo je bio test da se to i pokaže, ali dobro. Predlažem, pošto na sastanku sa predsednicima poslaničkih klubova kod gospođe Čomić u pauzi sednice, mogli smo da steknemo utisak da se sutra neće raditi, s obzirom na to da predstavnici Samostalnih sindikata dolaze u Skupštinu Srbije i razgovaraće pojedinačno sa predsednicima poslaničkih klubova i to će biti osnova da se odugovlači sa ovom raspravom da se sutra ne zakaže sednica. Mi predlažemo da ova skupština donese odluku kojom će da se obaveže da se po Poslovniku radi, s obzirom na to da postoji opravdana sumnja da se neće raditi. Zato je i predloženo da se radi do završetka ove rasprave. Mi hoćemo da se radi, a to je član 81. znači, da dobijemo potvrdu da će se sutra raditi, kako se ne bi na neke perfidne i volšebne načine izbegavala rasprava.
Obrazloženje važi i za ono što je izrekla narodna poslanica Vjerica Radeta. Poslovnik se primenjuje. Ako hoćete drugačiji predlog, onda možete da iznesete predlog, inače ulazimo u kršenje Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Slobodan Adžić, pravo na repliku na izlaganje narodnog poslanika Milana Milosavljevića.
Poštovane kolege, pozivam se na pravo na repliku, jer sam direktno pomenut kao poslanik iz Niša, inače pripadnik poslaničke grupe DSS-a. U prethodnom govoru gospodina Milana Milosavljevića izneto je niz neistina, bilo je ostrašćenog govora i govor je ispod svakog nivoa koji može imati jedan narodni poslanik u ovoj skupštini ovde, pošto je gospodin Milosavljević iz Niša, samim tim je i sam Niš na neki način spušten na neki nivo, što ne pripada tom gradu. Podsetio bih vas da je Niš kulturni, istorijski, univerzitetski centar, trgovački i sportski, znači, centar koji ima veliki brojintelektualaca. Ja ću vas podsetiti da se 1996. godine, u Nišu desila izborna krađa i građani Niša su 100 dana po hladnoći protestovali, boreći se za izbornu volju, za koju su se posle 100 dana protesta izborili. Ali ti isti građani koji su protestovali, u nekim danima i po 50.000 ljudi, danas se ne kaju zbog toga što su protestvovalo 100 dana i što su se izborili za svoju izbornu volju, ali se svi kaju zbog toga što su ovakve ljude, kakav je gospodin Milosavljević, doveli u lokalnu vlast. Hvala lepo.
Da li se još neko javio za repliku? Narodni poslanik Dejan Mihajlov, replika na izlaganje narodnog poslanika Bojana Pajtića.
S obzirom na to da je gospodin Bojan Pajtić rekao da se mi ovde plašimo, ne znam izbora, i da vređamo predsedničkog kandidata - naš Mićun iliti DOS, mi njegove godine nismo pomenuli. Pomenuo ih je Čedomir Jovanović sa ove govornice kada je rekao - vi nećete da izađete pred jednog starca na izbore. To je gospodin Čedomir Jovanović rekao kada je govorio prošle nedelje u ovoj skupštini.Pogledajte stenogram da je on rekao da vi ne smete da izađete na megdan jednom starcu, a mi smo rekli - mi smo u dva navrata pobeđivali vašeg duplo mlađeg kandidata, ali s obzirom na to da su ovi izbori besmisleni, mi nemamo razloga na njih da izađemo, već se borimo za vanredne parlamentarne izbore. Ovi predsednički izbori nisu raspisani da bi uspeli, već su raspisani da bi jednostavno odvukli pažnju građana Srbije sa Janjuševića, Kolesara, Marije Rašete-Vukosavljević i drugih afera. Evo sada čujemo i Dušana Mihajlovića i svih ostalih afera, kako bi vama kupili još koji dan na vlasti i kako bi vi u tom nekom grčevitom ropcu pokušali da kupite nekog poslanika i na taj način obezbedite da se sačuvate u ovoj skupštini. Zato su ti izbori raspisani. Oni su osuđeni na propast onog dana kada su raspisani, tako da DSS neće da troši ni vreme građana Srbije, ni države Srbije, ni pare građana Srbije, već jednostavno hoćemo vanredne izbore i da tu svako podnese račun građanima za ono što je radio i da vidimo koga će građani podržati, mi od tog suda građana ne bežimo: A vi ako bežite, a zaklanjate se iza priče da hoćete izbore, raspišite te izbore već jednom, puna su vam usta izbora, samo ih raspišite, idite po Srbiji ali ne opasani bedemima telohranitelja, kao što to čine mnogi od vas i u crnim limuzinama koje samo projure pored građana koji sede u onim redovima koje pominjete.
Da li je ovim krug replika završen, da ne ostane oštećen neko od narodnih poslanika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Borislav Novaković,posle njega narodni poslanik Bogoljub Zečević.
Poštovana potpredsednice Parlamenta, koleginice i kolege poslanici, kao i o svakom problemu i o problemu rada Narodne skupštine i o radu predsednice Narodne skupštine može da se govori sa različitih aspekata ili sasvim precizno, može da se govori o različitim dimenzijama. Može da se govori o tome koliko je i na koji način poštovan poslanik, može da se govori o broju zakonskih projekata koje smo ovde doneli i može da se govori o kvalitetu zakonskih projekata o kojima smo ovde raspravljali i može da se govori o kvalitetu rasprave. Čini mi se da ovde prevladava dominantno jedna dimenzija, a to je dimenzija poštovanja ili nepoštovanja Poslovnika i ono što mislim da treba izbeći, a to je jedan izrazito demagoško-ideološki diskurs i koliko god to bilo netipično ili neuobičajeno, pokušao bih o ovom problemu da govorim rečnikom tipom argumentacije i pristupom koji će izbeći doskočice i rekao bih, kafanske dosetke koje su, čini mi se, glavni način komunikacije bile sve ove dane. Dakle, govoriću onim rečnikom, onom argumentacijom i onim pristupom kako mi je jedino dopušteno da govorim sa pozicije gradonačelnika Novog Sada. To znači da ću pokušati da argumentujem zašto je rad Narodne skupštine u svom zakonodavnom elementu imao pozitivne posledice na ono što će se događati u Novom Sadu i zbog čega smatram da je uloga Nataše Mićić u svemu tome bila pozitivna, ali jezikom brojki, jezikom statistike i jezikom činjenica. Dakle, stabilan rad Parlamenta, a rad je bio stabilan nezavisno od svih primedbi poslovničkog karaktera, Novi Sad je mogao da učini ono po čemu je izdvojen kao grad koji prednjači u odnosu na sve ostale gradove u državi po investicionim aktivnostima i grad Novi Sad je lider u investiranju, jer smo u prethodne tri godine mogli na osnovu te zakonodavne aktivnosti da investiramo 10 milijardi dinara. Naravno da je u svemu tome bio vrlo važan Zakon o učešću gradova i opština u porezu na promet roba i usluga kojim je dimenzioniran gradski budžet i kojim je, ne samo dimenzioniran i ne samo određen obim našeg budžeta, nego i kvalitet sredstava koja ćemo ubrati, a koja će onda posledično omogućiti činjenicu jednog snažnog investiranja i prepoznatljivosti Novog Sada kao grada u kome se najviše investira i kao grada koji je najpoželjniji za življenje. Dozvolite mi da vam to argumentujem kroz određenu statistiku. Svakom je gradu njegova muka najveća i na ivici je dobrog ukusa upoređivati muke u kojima su se našli gradovi 1999. i 2000. godine. Rizikujući, dakle tu patetiku u govoru, Novi Sad je ostao bez tri mosta. Novi Sad je ostao sa razoreno rafinerijom i sa direktnim pogocima u mnogim delovima grada. Nikada ne bi mogli tako snažno da obnavljamo Novi Sad da nismo imali kvalitetan budžet, budžet koji je direktna posledica zakonskih projekata koji su donošeni u ovoj Narodnoj skupštini. Dvadeset šest miliona eura je obezbeđeno za čišćenje Dunava, 40 miliona eura je obezbeđeno za most "Slobode", nadalje taj budžetski okvir i ostali zakonski projekti koje smo donosili u ovoj skupštini omogućili su nam investicione aktivnosti i u drugim delovima. Kada je u pitanju gasifikacija, omogućili su gasifikaciju u naseljenim mestima, u Rumenci, Stepanovićevu, kao i ove godine u Kisaću i u Kovilju. Nekima je to smešno, ali sam siguran da moji sugrađani, dakle, novosađani slušajući ovo jako dobro znaju o čemu pričam. Vrlo je važno da je tih 26 miliona eura koliko je utrošeno za čišćenje Dunava i 40 miliona eura koliko je odvojeno za investiciju obnove mosta "Slobode" pripalo našim investitorima, dakle, FMC "Inžinjeringu", dakle "Mostogradnja", dakle "Heroju Pinkiju", dakle "Goši" iz Smederevske Palanke, dakle PIM-u i da novac koji se troši u Novom Sadu jeste novac koji se ubrizgava u naše privredne organizacije, i da one dobijaju taj posao i da posledično to proizvodi pozitivne efekte za privredu naše države. Verujem da je tema, dakle čitav onaj splet zakonskih projekata koji je uslovio dobru finansijsku poziciju gradskog budžeta i čitav splet, dakle, zakonodavnih projekata koji su dali jednu drugačiju formalno-pravnu poziciju Novog Sada, koji su posledično doneli više sredstava u gradski budžet i na osnovu tih sredstava mogli smo da uđemo i u one delove grada u kojima nikada nije investirano. Dakle, kada smo došli do situacije da po 20 ili 30 godina u određenim delovima grada nije ništa investirano i po prvi put, primera radi na "Detelinari", radili smo rekonstrukciju Banatske, Braće Molgin, Grčićevu ulicu, Molijerovu ulicu, Kornelija Stankovića, Ilije Birčanina, po prvi put mogli smo posle 20 ili 30 godina da investiramo na "Teleku", u Kiš Ernea, u Ilariona Ruvarca, u Bogdana Šuputa, u Heroja Pinkija. Po prvi put u Vase Pelagića, Pap Pavla, i u svim ulicama u Novom Sadu. Mogli smo i u određenim delovima koji nisu rekonstruisani i duže od 20 godina, ako vas interesuje i Solunska ulica postoji. Ona je na "Detelinari" a ako ste pažljivo slušali ona ulazi u ulicu Kornelija Stankovića, tako da što bi profesori rekli: "prekinite me svaki put kada vam nije jasno, odgovoriću vam na sva pitanja". Dakle, omogućila je da snažno investiramo i na Salajci, kada je u pitanju Partizanska ulica i Karađorđeva. To nisu jedino ulice u tom delu grada. Prvo, taj deo grada ima svoje ime. On se zove Salajka. Pomenuo sam sticajem okolnosti samo Partizansku i Karađorđevu, a da ste me pitali za ostale delove, ne bih propustio da vam kažem da je to deo grada koji graniče ulice Kisačka, Sentandrejska i Temerinska. A da ste me pitali samo za to, govorio bih vam i o Dositejevoj, Jovana Cvijića, Save Đisalova, Branka Radičevića i Koste Šotice, od Radoja Domanovića, a potom o Raškoj, Nemanjinoj, Vojislava Ilića, Trgu mira, Šajkaškoj, Užičkoj, Ustaničkoj, Graničarskoj, o Živanovićevoj ulici. Govorio bih vam o Teodora Mandića, o Josif Marinkovića, o Pere Popadića, Petra Drezgića, Balkanskoj i o Đerdapskoj, jer je to je moja Salajka i moj Novi Sad, a vi ne znate da pronađete ni centar vašeg grada. Dakle, mislim da je to vrlo važno i dalje možete da dobacujete, odgovaraću na sva pitanja. Mislim da je to politika. Znači, nije politika ideologija, nije politika priča ko je republikanac, a ko monarhista, ko ima lepše ideje. Politika je koliko ste sposobni da rešavate probleme običnih ljudi i da investirate u svom gradu i da pokazujete iz dana u dan napredak. Ja ga ne vidim kod vas. To je centralna stvar. Srbija se u ovom delu deli na evropsku i antievropsku. Evropska - radi, antievropska legalistička -priča. Evropska Srbija donosi odluke, legalistička proizvodi mišljenja i stavove. Evropska Srbija preuzima odgovornost, legalistička Srbija štanca saopštenja i svaki put kada skazaljka na satu pokaže tri sata i pitate legalističku Srbiju - šta radiš? Oni će vam reći koliko su izjava dali, koliko saopštenja i da li su imali konferenciju za štampu. Kada pitate evropsku Srbiju, ona je spremna da podnese račun o svemu, zbog čega je tog dana bila korisna za svoj grad i svoju državu. Ja to činim sa ove govornice. Novosađani me sigurno razumeju, a da li ste me vi razumeli, videćete na narednim izborima. Hvala. [[Aplauz.]]
Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, kao predlagač tačke dnevnog reda.
Poštovane dame i gospodo, ja gospodina Novakovića doživljavam kao izvođenje dokaza ovde u Narodnoj skupštini, zato što je on jedan od onih poslanika koji je saučestvovao u krađi glasova prilikom glasanja o Zakonu o radu, i umesto da bude ovde u Narodnoj skupštini, njegova kartica je bila tu, a on je u hotelu "Cimiski", u centru Soluna pio kafu. To znaju svi i ne mogu ozbiljno da shvatim čoveka koji se lažno predstavlja, jer gospodin Novaković nije nikakav gradonačelnik, nego predsednik Skupštine grada Novog Sada izabran po onom starom Zakonu, a novi gradonačelnik biće Maja Gojković, čim se raspišu lokalni izbori, a vidim da su na vidiku, ne samo ovi parlamentarni izbori. Današnja diskusija se svodi na raspisivanje vanrednih parlamentarnih izbora. Priča se o Vladi, ne priča se o Nataši Mićić uopšte. Nju niko ne brani, nju niko ne štiti, i do sada ste me već ubedili da treba da se spremamo i za lokalne izbore, što bi bilo veoma korisno, naravno da se održi istovremeno sa parlamentarnim izborima.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, drugo javljanje, kao predsednik poslaničke grupe DSS.
Ova rasprava je pokazala da ima poslanika koji su progutali telefonski imenik, koji su promašili temu, koji nisu uradili domaći i koji su uradili domaći. Ima onih koji su kao argumente za odbranu Nataše Mićić govorili da mi hoćemo u Srbiju da uvedemo haos. Kakav haos mi možemo da uvedemo u haos koji već postoji? Haos u kome nemamo predsednika države, zato što je poslanička većina bojkotovala izbore dva puta i po rečima njihovog kandidata na izborima Miroljuba Labusa opstruirala uspeh drugog kruga izbora oktobra prošle godine. Imamo Skupštinu koja je nelegitimna, koja neće da ispoštuje odluku Ustavnog suda i vrati mandate poslanicima kojima su protivzakonito ti mandati oteti, zato što bi tog momenta kada bi se ti poslanici vratili, Vlada pala, bez obzira na sva glasanja u tom trenutku Vlada ne bi imala većinu. Imamo Skupštinu u kojoj Vlada proističe iz jednog nelegitimnog Parlamenta. Vlada koja mesecima funkcioniše bez ministara, bez ministra zdravlja, ministra energetike. Imamo guvernera Narodne banke koji je izabran suprotno Zakonu, guvernera koji nema podršku ove skupštine, kada je utvrđeno izjavama onih za koje se govori da su bili u ovoj skupštini,da nisu bili i neko kaže da neko ovde hoće da napravi haos, a nijedna institucija u Srbiji ne funkcioniše. Uzmite Savet za radiodifuziju, on ne funkcioniše, nema tri člana, a i ovi članovi koje imaju su sporni i taj Savet uopšte ne funkcioniše. I vi nekome govorite da hoće da uvede haos. O kakvom haosu mi ovde pričamo? O haosu koji ste vi napravili! Haosu institucija! Institucija koje su razorene - Vlada jedino putem uzurpacijenadležnosti i Skupštine i predsednika države i sudova pokušava da vlada. To je država koju ste vi napravili, to je država haosa koji je počeo da izmiče vašoj kontroli. Vi ste hteli da napravite kontrolisan haos. Taj haos je izbegao vašoj kontroli. Svi oni i veliki broj onih koji su bili sa vama sada više nisu. Ne govorimo o opoziciji, govorimo o onima koji su bili sa vama. To su: G17, Nova Srbija, "Inicijativa za normalnu Srbiju", Narodni pokret "Otpor" koji ste često pozdravljali sa ove govornice, a koji sada sa ove govornice kritikujete. Tu je sindikat "Nezavisnost" i naravno DSS. To nisu stranke bivšeg režima, nije nijedna stranka, to su stranke koje su zajedno sa vama 5. oktobra pobedile. Oni su sada protiv vas, mi smo protiv vas i zato su nam potrebni vanredni parlamentarni izbori. Kada već govorimo o činjenicama, odnosno načinu na koji ste vi pokušavali da odbranite Natašu Mićić, vi niste pokušavali da je odbranite na način da kažete da je poštovala Ustav i zakone, da je sprovodila Poslovnik i da je čuvala državne institucije. Vi ste je branili time da je ona žena i da u jednoj zemlji na Balkanu neko napada Natašu Mićić zato što je ona prva žena predsednik Skupštine. Naravno da to nema veze, niti je to iko ikada pominjao. Naprotiv, mislimo da je to u jednom trenutku bilo možda i dobro i da je to pokazalo da je Srbija jedna emancipovana država, ali to nije razlog zbog koga mi raspravljamo o razrešenju Nataše Mićić. Drugi su razlozi. Onda, sledeći razlog, da se ruši sistem. To je bio vaš argument. Vi poistovećujete pojedinca sa sistemom, pojedinca sa državom. U Italiji jeposle rata promenjeno 52 vlade, a Italija spada u sedam najrazvijenijih zemalja na svetu. Kod njih sistem funkcioniše, bez obzira na vlast i vladu. Roktrajanja vlade je devet meseci u Italiji. Oni su ipak jedna od sedam najrazvijenijih zemalja na svetu, a vlade padaju svakih devet, deset meseci. 52 vlade je promenjeno, pa nije kraj sveta ako padne vlada. Nemojte sebe da poistovećujete sa državom. To je radio Milošević, to radite vi i to nije dobro i svaka vlast koja tako radi ne može da dobije podršku građana. Jako je loše poistovećivati sebe sa državom. Sistem mora da funkcioniše bez obzira na pojedince. Tako sistem funkcioniše u Italiji, ona je najbolji primer da se 52 vlade za manje od 50 godina romene, a da je Italija jedna od sedam najrazvijenijih država, i da se obračuna sa organizovanim kriminalom u svojoj državi, bio to premijer, bio to njihov vrhovni javni tužilac. Niko nije rekao da je Nataša Mićić čuvala državu, zato što to nije - zato što je uzurpirala mesto predsednika Skupštine, zato što je ona bila ta za vreme čijeg mandata su se pokrali mandati u ovoj Skupštini narodnim poslanicima Demokratske stranke Srbije; zato što za vreme njenog mandata, iako se zalaže za privatnu imovinu, nije stavljen na dnevni red zakon o denacionalizaciji, iako je još novembra prošle godine Demokratska stranka Srbije taj zakon podnela Skupštini; i zato što nije raspisala izbore, iako je Ustavni sud, odredbu po kojoj ona nije raspisala izbore, oglasio kao neustavnu. Znači, ona je protivustavno uzurpirala mesto predsednika države. Ustavni sud je tu odredbu oglasio neustavnom. Kažete da hoćete raspravu, ali bežite od glasanja. Kažete da hoćete izbore, ali ih ne raspisujete. Kažete da se ne plašite građana, ali zato idete sa gomilom telohranitelja oko sebe da ti građani ne mogu da vam priđu. Jedna vlast, koja za sebe govori da je vlast građana i da uživa podršku građana, tako se ne ponaša. Nataša Mićić, kao vršilac dužnosti predsednika države, nije sprečila ono što se dešava u vojvođanskoj Skupštini. Taj jeftin i truli kompromis, koji se pravi zarad očuvanja Republičke vlade, a sa nekim strankama koje se zalažu za federalizaciju Vojvodine, nešto je što će ovu državu koštati. U vojvođanskoj Skupštini je doneta Odluka da se osnuje Vojvođanska akademija nauka i umetnosti. Da li je v.d. predsednika države i predsednica Skupštine učinila nešto da zaštiti institucije? To je protivustavno i protivzakonito, to što je učinjeno, a što sam sada pomenuo. Da li je ona učinila nešto da to spreči? Da li je učinila nešto da spreči rastakanje države ili smo se mi ovde zabavljali drugim stvarima, dok je, zarad političke trgovine, prepušteno nekim strankama u Vojvodini, a svi znamo kojim to strankama, da razbijaju državu? Da, razbijaju državu! Posle toga imamo predlog nekih stranaka da se raspiše referendum o nezavisnosti Vojvodine. Čemu to vodi nego razbijanju države i neodgovornom odnosu prema problemima koji nastaju? Ovde se suviše malo pažnje poklanja problemima koje imamo. Ombudsman ili "Zakon" koji ste vi doneli, jedan "Zakon" kojim je promenjeno sto drugih zakona, koji funkcioniše u onoj meri u kojoj se omogućava stvaranje samostalne Vojvodine ili federalizacija Vojvodine ili Vojvodine republike ili vraćanje na Ustav iz 1974. godine, to je nešto što razbija Srbiju. To ne sme da se dozvoli. Onaj ko ima najviše vlasti u ovoj državi, ko ima mesto predsednika Skupštine i ko je vršilac dužnosti predsednika države ima obavezu, po Ustavu, da sačuva državu, da sačuva najviše državne institucije, da sačuva Srpsku akademiju nauka i umetnosti, da sačuva jedinstven i celovit ustavni poredak, da se založi za poštovanje Ustava i zakona na celoj teritoriji. To je obaveza predsednika Skupštine i v.d. predsednika države Srbije, a ne da imamo blagonaklon stav prema onome što se dešava u Vojvodini i što vodi federalizaciji Srbije, što vodi cepanju Srbije na više država, a samim tim se, u drugoj fazi, otvara pitanje teritorijalne celovitosti Srbije, kakav ćemo parlament imati, kako će naša država izgledati. Zbog toga, smatramo da argumenti, koje očekujem da čujem do kraja rasprave, kojima će se potkrepiti odbrana Nataše Mićić, treba da budu argumenti da je poštovala Ustav i zakone, da se zalagala, u skladu sa zakletvom koju je položila, da sačuva teritorijalnu celovitost i poštovanje Ustava i zakona na celoj teritoriji Srbije, da onemogući sve što vodi deljenju Srbije. To su argumenti koje hoću sa ove govornice da čujem, a ne argumenti koje smo već čuli - da su lepe njene fotografije kada izlazi iz kola ili neke druge. To nisu argumenti kojima se brani funkcija predsednika Skupštine. Dajte da na taj način ovu raspravu uozbiljimo, da krenemo suštinski, argumentovano da raspravljamo o svim primedbama na kršenje Ustava i zakona od strane predsednika Skupštine i da uozbiljimo ovu Skupštinu. Ova rasprava se, u poslednjih nekoliko sati, dosta srozala, svela se na puko prepucavanje. Dajte da ovu raspravu uozbiljimo, da se vratimo na temu koja je na dnevnom redu, da ne deklamujemo telefonske imenike ili nešto slično, već da raspravljamo o Ustavu, zakonima i predsedniku Narodne skupštine, za čije će razrešenje Demokratska stranka Srbije glasati.
Narodni poslanik Bojan Pajtić - replika.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, jedini koji je ostao nedosledan svojim koalicionim partnerima iz 2000. godine, još od marta 2001. godine, bila je Demokratska stranka Srbije. Sa druge strane bilo je 16 drugih stranaka i nijednog trenutka se niste upitali kako je to moguće da sa jedne strane bude 16 stranaka, a sa druge strane da ostane samo Demokratska stranka Srbije. To je potpuno jednostavno objasniti. Od marta 2001. godine Demokratska stranka Srbije pokušavala je da iskoristi činjenicu da su sve stranke DOS-a (njih 16) investirale u predsedničkog kandidata Vojislava Koštunicu 2000. godine i da je DSS, na talasu te pobede, imala u jednom trenutku rejting koji je bio nezaslužen, koji nije išao ni uz njihovu infrastrukturu, ni uz njihova programska zalaganja, a najmanje uz ono što su radili ili što su bili kadri da urade. Demokratska stranka Srbije je imala priliku da u ovom parlamentu, na saveznom nivou, u Republičkoj vladi pokaže šta zna. Demokratska stranka Srbije nažalost nije učinila ništa od toga! Demokratska stranka Srbije ništa nije učinila u Vojsci Jugoslavije, čak nijednu promenu, iako je to bilo neophodno. Ništa nije učinila u Republičkoj vladi, a znamo da je situacija u zdravstvu najlošija, danas je to više puta rečeno, ali opet se može ponoviti, jer smo prvo imali ministra iz Demokratske stranke Srbije, a posle ministra iz G-17 plus, a Poslovnik Republičke skupštine, za čiju se primenu tereti Nataša Mićić, predložila je upravo Demokratska stranka Srbije. To ne treba da zaboravimo. Nataša Mićić se striktno držala Poslovnika, jedino čega treba i mora predsednik Skupštine da se drži, upravo je Poslovnik. Kada samo imali predsednika Skupštine iz Demokratske stranke Srbije, čuli smo po citatima iz stenograma, kakav je bio nivo obraćanja nekih poslanika predsedniku i na koji način je, prilično ravnopravno, njih predsedavajući tada nazivao cirkuzantima i nekim drugim neprimerenim pojmovima. Nemojte nam pričati o razbijanju Srbije. Koncepcija ustava Demokratske stranke Srbije jeste regionalizacija Srbije po svaku cenu. Šta je to drugo nego potpuna dezintegracija? Šta je to drugo nego nasilno i potpuno protivprirodno deljenje Srbije, ako, s jedne strane, imamo koncept da imamo one pokrajine koje postoje - Kosovo i Metohiju i Vojvodinu, koje istorijski postoje, koje imaju konstituisanu i suverenu vlast na teritoriji Srbije, nažalost Kosovo i Metohija još uvek ne, ali će biti i to, a sa druge strane imamo vaš predlog koji, po svaku cenu, deli Srbiju na regione, bez ikakvog smisla i bez ikakvog rezona, potpuno administrativno, potpuno protivprirodno, kao priprema za neku buduću dezintegraciju Srbije. Nemojte nam govoriti ni o razvlačenju rasprave. Vi ste glasali protiv toga da mi danas završimo raspravu o predsednici Skupštine da bismo sutra mogli da nastavimo raspravu o Republičkoj vladi. Glasali ste protiv toga. Pokazali ste kome je stalo do razvlačenja rasprave. Mi smo, jednom za svagda, sa sebe skinuli tu hipoteku i sigurno je da nećemo dozvoliti da nas se optužuje za tako nešto. Hvala. [[Aplauz.]]
Narodni poslanik Živica Predojev traži repliku. Po kom osnovu tražite repliku? Da li tražite repliku po osnovu pominjanja svoje stranke? (Živica Predojev, sa mesta: Tražim reč zato što sam uvređen i povređen.) Činjenica je da ste poslanik u drugoj skupštini, što ne predstavlja osnov za repliku. Poslanik je izneo stavove, a da li je u njima pomenuo vašu stranku - ne znam, ali je pomenuo referendum o nezavisnosti Vojvodine i pomenuo je nezavisnu Vojvodinu. Ako je to osnov prepoznavanja, imate reč. Reč ima narodni poslanik Živica Predojev po osnovu prepoznavanja, a nema direktnog pominjanja.
Gospodo narodni poslanici, gospođo predsednice Skupštine, morao bih poneke stvari nekim ljudima da razjasnim, a koji se predstavljaju da su iz Banata. Ja sam Živica Predojev, za one koji me ne znaju, banatski Srbin i poslanik sam u pokrajinskom parlamentu Autonomne Pokrajine Vojvodine. Veoma mi je drago što je to tako i što sam ja tamo. Jako mi je drago što sam doneo ovu odluku koja je uopšte nije odluka za rastakanje Srbije. Moram podsetiti ljude u ovoj skupštini, u ovom velikom svečanom domu, da je slična jedna skupština isto tako u Novom Sadu donela odluku vrlo pošteno, tamo negde posle Prvog rata, po ulasku u državu Srbiju. Tada je Vojvodina imala svoje lice, svoj lik i svoje želje i te želje je stavila narodu i državi Srbiji - izvolite. Narod i država Srbija nisu je prihvatili onako kako treba. Vojvodina mora ponovo da dobije svoj lik i to radi, ne zbog toga da bi otišla iz Srbije, nego zbog toga da bi kazala Srbiji kako ona izgleda. Sa te strane ja je strašno poštujem. Inače, to što je osnovana Vojvođanska akademija nauka, izvinite, nije ukinuta Srpska akademija nauka i umetnosti, samo je osnovana Vojvođanska, i još nešto da vas podsetim: doneto je još važnih odluka. Doneta je da se napravi grupa koja će izabrati svečana obeležja Vojvodine, zastavu i svečanu pesmu. Neko je zove himna, ja bih ipak rekao da je svečana pesma i mislim da je to prava stvar, jer Vojvodina hoće u ovoj Srbiji da ima svoj lik i ima razloga za to. Verovatno treba da se zamisle i ljudi koji su članovi ovog uvaženog doma, zašto Vojvodina to traži. Hvala.
Narodni poslanik Branislav Grubački, replika na izlaganje narodnog poslanika Dejana Mihajlova po osnovu pogrešnog citata. Izvolite.
Predsedavajuća, gospodo poslanici, replika je na ono što sam rekao da je pitanje poverenja predsednice izazivanje haosa. Naravno da je izazivanje haosa u situaciji kada jedna legalistička stranka bojkotuje predsedničke izbore u kojima, naravno prošle godine, kada je trebalo njen kandidat da eventualno dobije da učestvuje, a sada ne učestvuje, naravno da je u situaciji kada iz Ustavne komisije izlazi stranka koja je član Ustavne komisije. Šta je to nego izazivanje haosa? Ta stranka legalističkih principa, naravno, nije bila protiv Radeta Markovića, Pavkovića, protiv svega onoga što su se borili ljudi 5. oktobra. Naravno, šta im smeta? Smeta im Vojvođanska skupština koja je jedina do kraja i dosledno sprovodi politiku koja je zacrtana 5. oktobra.
Narodni poslanik Milorad Mirčić traži reč, po kom osnovu? Da li ste citirani? Narodni poslanik Branislav Grubački je dobio osnov za repliku na izlaganje narodnog poslanika Dejana Mihajlova, jer je pogrešno citiran, a narodni poslanik Živica Predojev je govorio o spominjanju sopstvene stranke.... (Milorad Mirčić: Ja sam se prepoznao u izlaganju Dejana Mihajlova, u delu gde se pominje rad Skupštine Vojvodine i u delu pitanja položaja, donošenja odluka.... Dali ste poistom osnovu mojim kolegama). Ja sam rekla osnov po kome su dobili kolega poslanik Branislav Grubački i narodni poslanik Živica Predojev. Nemate pravo na repliku, pošto je predsedavajući Narodne skupštine u obavezi da pomaže narodnim poslanicima, ja molim sledećeg poslanika koji ima pravo na reč .... (Milorad Mirčić: Istosam se prepoznao u diskusiji..... Recite otvoreno gospođo Čomić, da ovima iz Banata dajete reč, a nama iz Bačke ne dajete). To je narodni poslanik Bogoljub Zečević. Da li je tu? Molim vas da direktnim pominjanjem narodnih poslanika Milorada Mirčića, omogućite poslovnički da dobije pravo na repliku. Zahvaljujem.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici Poslaničke grupe DHSS - Samostalna Srbija, će glasati za to da gospođa Mićić i dalje vrši funkciju predsednika Narodne skupštine, jer smatramo da je ozbiljno i odgovorno do sada obavljala tu dužnost. Svi prigovori koji postoje na njen rad su ili neosnovani, a najveći deo se ne odnosi na nadležnost gospođe Mićić. Gospođa Mićić je na čelu Skupštine sprovodila politiku DOS-a. Ova vlast je nasledila krizu na jugu Srbije, protektorat na Kosovu, probleme zajedničke države sa Crnom Gorom, izolaciju iz međunarodnih institucija, vrlo lošu ekonomsku situaciju, veliki broj nezaposlenih, veliki broj prividno zaposlenih itd. Pored donošenja zakona, što je osnovni posao Skupštine, doneto je i još niz drugih akata vezanih za ostale obaveze naše države. Sve je to prošlo skupštinsku proceduru, Skupština je radila vrlo efikasno, a najveće zasluge za to ima upravo gospođa Mićić. Želeo bih nešto da kažem o prigovorima na rad gospođe Mićić, koji se uglavnom odnose na kršenje Ustava i Poslovnika Narodne skupštine. Što se tiče Ustava, najveća optužba je što nisu vraćeni mandati poslanicima po Odluci Ustavnog suda. Predsednik Skupštine ne može nikakvim odlukama određivati sastav Skupštine. Predsednik jednostavno predsedava onima koji su trenutno poslanici. Nadležnost za sprovođenje ove odluke je u rukama Administrativnog odbora, a predsednik ne može davati nikakve naloge Administrativnom odboru, kako će sprovesti odluke Ustavnog suda Srbije. Najviše prigovora na poštovanje Poslovnika se odnosi na kazne koje je gospođa Mićić izricala. Poslovnik predviđa za koje prekršaje se izriču kazne, a diskreciono pravo predsedavajućeg je da tumači te odredbe. Za dve godine, koliko gospođa Mićić predsedava Skupštinom, svi smo videlikako primenjuje Poslovnik. Svi poslanici koji su dobili kazne bili su svesni rizika kada su pokušali da se ponašaju mimo Poslanika i ne mogu sada tvrditi da su neopravdano kažnjavani. Inicijativu za razrešenje gospođe Mićić treba posmatrati u jednom, kao jednu širu akciju opozicionih stranaka. Suštinska stvar, nisu eventualne greške predsednika Skupštine, već je cilj da se izglasavanje nepoverenja gospođi Mićić potkopa, a time lakše obori Vlada Srbije, što bi proizvelo izbore na svim nivoima u našoj zemlji. Opozicija na ovakvo ponašanje ima pravo. Neku reč o onima iz vladajuće većine, koji stavljaju pod sumnju rad gospođe Mićić: gospođa Mićić je deo tima DOS-a i po mom dubokom uverenju bolji deo tima. Potpuno je logično da deli sudbinu DOS-a i sudbinu Vlade Srbije. Ako Vlada Srbije i dalje nastavi da vrši svoju funkciju, ne bi valjalo da se gospođa Mićić razreši, jer bi to bio korak unazad, svi znamo ko bi preuzeo predsedavanje Skupštinom, i jednostavno, počelo bi mrcvarenje i Skupštine i Vlade i naroda u celini. Oni iz vladajuće većine koji smatraju da je ovoj vlasti vreme isteklo, to jednostavno treba otvoreno da kažui to je njihovo legitimno pravo. Ako nemamo većinu u Skupštini, ne treba da se ponašamo kao prethodni režim koji je po svaku cenu branio opstanak na vlasti, već treba kao ozbiljni i odgovorni ljudi da uradimo ono što je u interesu naroda i države, a to je da se raspišu izbori. Na kraju, ovo glasanje će se završiti kako se završi. Ja sam uveren da će gospođa Mićić i dalje vršiti funkciju predsednika Skupštine, ali jedna stvar je sasvim sigurna, sud o radu gospođe Mićić neće dati predlagači, bez obzira da li su oni toga svesni ili ne, sud o radu gospođe Mićić i uopšte o događajima u poslednje dve godine, daće vreme koje je pred nama. Hvala.
Reč ima predsednica Narodne skupštine, narodna poslanica Nataša Mićić.
Poštovana predsedavajuća, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, red je, naravno, da odgovorim na neke vaše tvrdnje. Tvrdite da sam kršila Ustav, zakon i Poslovnik. Nije tačno, jer kršenje Ustava i zakona ne ocenjujete ni vi, ni ja, ni političke stranke, ni vaši lideri, ni mediji, već Ustavni sud. A, da li je Ustavni sud ikada utvrdio da sam prekršila zakon ili Ustav? Ne, čak suprotno, jasno je potvrdio da sam postupala u skladu sa Ustavom i zakonom i kada je u pitanju uvođenje vanrednog stanja, i kada je u pitanju raspisivanje predsedničkih izbora. To vrlo dobro znate i vi koji tražite moje razrešenje. Zato nijednom tokom ove rasprave niste naveli koji sam zakon konkretno prekršila ili kada nisam poštovala Ustav. Paušalnim optužbama pokazali ste samo jedno - nepozavanje prava i nepoštovanje institucija, u ovom slučaju, Ustavnog suda. Tvrdite da sam kršila Poslovnik. Čitate zapisnike sa sednica puna četiri dana, misleći da time dokazujete svoje tvrdnje. U stvari, uverili ste me još više da sam potpuno ispravno i u skladu sa Poslovnikom postupala. Vi se žalite na Poslovnik koji nisam usvojila ja, već Skupština. Time pokazujete, ponovo, nepoznavanje Poslovnika i nepoštovanje insititucije Narodne skupštine. Vama je Poslovnik strog, jer niste uspeli da od ove skupštine napravite ruševinu, u kakvu ste za 10 godina sopstvene vlasti pretvorili državu. Posao predsednika Skupštine je da Poslovnik primenjuje. To sam ja i činila. Ako dobijem vaše poverenje, primenjivaću ga kao i do sada: dosledno i bez kompromisa. Na to me obavezuje i Poslovnik, ali i dužnost prema građanima koji, bez obzira za koju su političku stranku glasali, nikome, pa ni vama nisu dali mandat za politiku destrukcije. Da li sam ja ukinula TV prenose iz Skupštine? (Glasovi iz sale: Jesi.) Moram da vas podsetim, kada to sami [[dobacivanje iz sale]] Molim vas da poštujete Poslovnik i da ne dobacujete govorniku. Ja vama nisam dobacivala, pažljivo sam vas slušala. Dozvolite da vam dam odgovor na vašu tvrdnju da sam ja ukinula TV prenos iz Skupštine. Prvo, moram da vas podsetim, kada to već sami namerno prećutkujete, da je ovaj parlament usvojio Zakon o radiodifuziji, koji je ukinuo mogućnost uticaja na programske odluke RTS-a. Tako ste pokazali nepoznavanje zakona koje je ova skupština usvojila i nepoštovanje institucija, u ovom slučaju, nezavisni medijskih institucija. Ali, želim da verujem da se i vi radujete što je prošlo vreme u kome političari diriguju medijima. Ipak, učinila sam sve da prenosa bude. Nekoliko puta sam se obraćala medijima i pozivala ih da razmotre tu mogućnost. Zbog toga su mi neke domaće i strane medijske organizacije zamerile. Ali, kao što vidite, prenosa ima. Nadam se da će ovaj problem biti trajno rešen osnivanjem parlamentarnog kanala. Pomenula bih, u vezi sa ovim, još i to da u Skupštini postoji direktan prenos putem interneta. Trudila sam se da ovu skupštinu reformišem i ozdravim iznutra, da ona postane ozbiljna i moderna institucija, da radi kvalitetno, brzo i efikasno. Uspeli smo da za ovo vreme razmotrimo 430 predloga akata i usvojimo čak 128 zakona, od januara 2001. godine. Skupština je radila, praktično, svakog dana u plenumima i kroz odbore koji su održali više od 600 sednica. Razmotreno je preko 8.500 amandmana. To je bio ubitačan tempo, naravno, za nas poslanike koji su prisustvovali redovno sednicama i glasanjima. Među njima sam i ja, nemam nijedan izostanak. Tehnička opremljenost je, takođe, znatno poboljšana. Danas imamo i "bežični internet", skupštinski "sajt" i modernu biblioteku, tako da parlament više nije u tehnološkom kamenom dobu. Više od 70 puta sam se sastala sa diplomatama i gostima iz inostranstva, upravo da bih predstavila ono što smo zajedno uradili i da bih obezbedila novu pomoć za ovu instituciju. Otvorili smo Skupštinu i za javnost i za 80 mladih studenata koji već dve godine pomažu u radu vama, narodnim poslanicima. Što se tiče glasanja o izboru guvernera, to sam već objasnila nekoliko puta. Naravno i vi znate da predsednik Skupštine ne može u svakom trenutku da kontroliše šta rade svi poslanici i najmanje to može u trenutku samog glasanja. Opozicija je ta koja ima pravo, ali i obavezu da kontroliše skupštinsku većinu. Tako je bar u normalnim parlamentarnim sistemima. Zašto opozicija ili bar neki njeni predstavnici nisu bili prisutni na sednici i kontrolisali tok glasanja? Zašto ni posle toga nije iskoristila mogućnosti predviđene Poslovnikom, na koje im je, po mojoj inicijativi, ukazao Ustavni sud? Od mene je traženo da poništim glasanje o izboru guvernera Narodne banke. Naravno, ni po jednom propisu i paragrafu, predsednik Skupštine nema to ovlašćenje. Dakle, šta? Još jednom nepoznavanje Poslovnika, samo sa jednim ciljem, sa ciljem destrukcije Skupštine. Osećam se jednako odgovornom kao i moj prethodnik, bivši predsednik Skupštine, kada je 5. decembra 2001. godine konstatovao prestanak mandata koji su danas sporni. Naravno, kažem da nije mogao imati veću odgovornost, jer je morao tada poštovati odluku Administrativnog odbora i Republičke izborne komisije [[Dobacivanje iz sale.]] Pričam o prestanku mandata za Karaičića, za Bajčetića. To ste vi konstatovali 5. decembra 2001. godine. Šta ste i kako ste vi radili, ukazala sam i tokom rasprave. Ipak, najviše o tome je rekla sama rasprava i argumenti koje ste izneli: destrukcija, neučestvovanje u radu, nekonstruktivnost, neodgovornost prema sopstvenim glasačima. Zato se ovom prilikom neću na tome zadržavati, osim na jednoj stvari koju su neki od vas stidljivo, ali ipak više puta ponovili. Citiram vas: "Ovo je politička inicijativa. Legitiman je zahtev opozicije za nečijom smenom iz čisto političkih razloga. Tražimo smenu predsednika Skupštine zbog politike koju je vodila". Zadržaću se kratko na ovom argumentu, jer se oko toga potpuno slažemo. Naime, sprovodili smo reforme brzinom kojom jedino možemo da uskočimo u poslednji vagon voza koji ide ka Evropi. Podsećam da je zbog toga stradao premijer Đinđić. Da li smo "mi" odgovorni što je taj pokušaj da se nadoknadi propušteno tako skupo plaćen ili "oni" za koje su Rade Marković i Nebojša Pavković bili faktori stabilnosti države posle 5. oktobra, "oni" koji su bili protiv politike diskontinuiteta, zalažući se i dalje za Miloševićev Ustav, za koncentracionu vladu? Da mi nismo izručili Miloševića, građani Srbije bi sada grcali pod sankcijama. A, ko je bio protiv izručenja? Oni kojima je stalo do političkog rejtinga, a ne do građana. Ko se boji prošlosti? Oni koji su glasali protiv Zakona o lustraciji. Oko mnogo toga se mi politički razlikujemo. Ipak, nadala sam se da će biti svesti kod svih demokratskih snaga da nam je potreban politički konsenzus oko stvari od kojih zavisi bolji život građana, da važni ciljevi koji stoje pred Srbijom moraju biti van dnevne politike. Zbog poslova koji nas čekaju u sledećih nekoliko meseci, izbori nisu potrebni, jer će nas usporiti. Ali, nažalost, tog političkog konsenzusa nema. Zato moramo na izbore. Oni treba da doprinesu stabilnosti države. To je prioritet današnje Srbije i zbog Kosmeta i zbog zajednice sa Crnom Gorom i zbog političkih i ekonomskih reformi i zbog nade građana u bolji život. Ti izbori moraju da daju nadu, nikako ne nove podele. To zavisi od načina njihovog raspisivanja, ali i od učesnika na izborima. Zato su bitni predsednički izbori i pobeda gospodina Mićunovića, jer upravo je on svestan da je bitan konsenzus demokratskih snaga u Srbiji oko zajedničkog puta i spreman je da gradi i dostigne to saglasje. Njegova pobeda biće jasan signal svima da u Srbiji postoji svest kod većine kuda Srbija treba da ide i da strankama nije najvažniji njihov rezultat, već pobeda proevropskih snaga i nastavak reformi. Reformi, koje nisu same sebi cilj, već je to izgradnja društva pravde i sigurnosti. Pošto izaberemo predsednika, ostavimo građanima da na parlamentarnim izborima odluče o tome koja će politička opcija dobiti više, a koja manje odgovornosti za realizaciju tog zadatka koji više neće biti predmet dnevne politike. Naravno, gospodo, uz punu svest da ni ta buduća vlada ne može biti voljena, jer mnogo teških odluka još mora biti doneto. Želim da parafraziram gospodina Mićunovića - tranzicija je najveća nepravda za jedno društvo ali se bez nje ne može ići napred. Dame i gospodo narodni poslanici, pripadam političkoj opciji koja je do sada pokazala da joj je ideja mnogo važnija nego politički rejting, kojoj je važniji javni interes nego pojedinačni. Za mene politika nije profitabilna delatnost, nego borba za ideale i za demokratsku Srbiju. O tome, valjda, svedoči činjenica da sam se devedesetih godina učlanila u Građanski savez Srbije u Užicu, koja je vodila jednu antiratnu politiku i politiku za poštovanje ljudskih prava u vreme za koje znamo šta se sve dešavalo i kakva se politika vodila tu, pored Drine. Pripadam političkoj stranci koja ne priča građanima ono što žele da čuju, već ono što moraju da čuju. Zato će se naše dve politike svakako sudariti na izborima i tada će građani birati između nas, koji smo donosili odluke, i vas posmatrača koji ste bežali od odgovornosti. Ona politika koja dobije poverenje birača, presudno će uticati na budućnost naše zemlje u ovim prelomnim trenucima, kada pokušavamo da nadoknadimo kašnjenje od 10 godina za svojim susedima. Kada pokušavamo da Srbiju iz doba neodgovornosti promenimo u zemlju odgovornih ljudi i vlasti, ali da se vratimo na početak i da vidimo koja od te dve politike ima većinu ovde, u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Hvala gospodo. [[Aplauz.]]
Pre nego što dobijere reč po Poslovniku, narodni poslanik Dragan Maršićanin ima pravo na repliku. Predlog po Poslovniku ili kršenje Poslovnika? Predlog po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo, da bismo završili ovaj deo priče posle izlaganja gospođe Nataše Mićić, s obzirom na to da je danas vrlo malo vremena provela ovde i saslušala narodne poslanike, predlažem da danas radimo do 18,30 časova. Molim vas da to stavite na glasanje.
Stavljam na glasanje predlog po Poslovniku narodne poslanice Vjerice Radete da danas Skupština radi do 18,30 časova. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za 105, protiv pet, uzdržanih pet, nije glasalo 56, od ukupno 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila predlog narodne poslanice Vjerice Radete da Narodna skupština danas radi do 18,30 časova. Reč ima narodni poslanik Dragan Maršićanin, pravo na repliku na osnovu direktnog pominjanja predsednice Narodne skupštine Nataše Mićić.
Ovo prethodno glasanje nije, naravno, povod za moje javljanje, ali je ovo ilustracija onoga što sam pokušavao danas da vam objasnim i što ste uporno pokušavali da ne razumete. Kada imate postavljeno jedno potpuno jasno pitanje, kao što je pitanje da li se slažete da radimo do 19,30 časova, onda svi narodni poslanici, razumni, a u ovom slučaju to ste bili vi...
Narodni poslaniče, mi radimo do 18,30 časova, a ne do 19,30 časova.
Do 18,30? časova, Da. Imate odgovor, radićemo do pola sedam. Dakle, nema tu koalicije, ima samo razuma. To je ono što vam govorim i kada su predlozi za izglasavanje nepoverenja predsedniku Skupštine u pitanju i predlozi za izglasavanje nepoverenja Vladi Republike Srbije u pitanju. Ovo je možda jedna slika, pa će nam ta slika pomoći da razumete ono što možda niste razumeli na drugi način. No, pisac teksta koji je pročitala gospođa Mićić je zaista s pravom ukazao na činjenicu da se ovde vrlo malo govorilo argumentovano o tome koji su gresi predsednika Narodne skupštine, o tome se, naravno, razgovaralo. Izneti su argumenti u prilog tvrdnji da je kršila Ustav, zakon i Poslovnik, a onda se rasprava po volji poslanika DOS-a prenela na neke sasvim druge i krajnjoj liniji za ovu priliku neumesne teme. No, poslušaću pisca teksta koji je pročitala gospođa Mićić i pokušaću još jednom da ponovim neke već iznete tvrdnje. Dakle, primer kršenja Ustava: banalan, ali vrlo slikovit, je proglašenje broja narodnih poslanika u Narodnoj skupštini u broju od 248. Za to postoje, ako ne dobro sećanje, postoje materijalni dokazi, postoje zapisnici. To je samo jedna slika i na tome se insistiralo. Nije strašno, to je umanjenje broja poslanika Skupštine, da, nije strašno, čujem od strane poslanika DOS-a, kršiti Ustav. Zaista nije strašno. Drugi primer se odnosi na vraćanje predloga DSS-a da se na dnevni red ove sednice uvrsti sprovođenje odluke Ustavnog suda Republike Srbije. Naravno, ta odluka ne ide u prilog DOS-u. Nataša Mićić i njeni branioci ističu da je ona, kao predsednik Skupštine, sprovodila odluku DOS-a. Molim vas, to je dovoljno za razrešenje. To je argument koji je stavljan prethodnom predsedniku na teret kao jedini argument za izglasavanje nepoverenja. Predsednik Skupštine tvrdi, potvrđuje i ponosi se da je vodila politiku DOS-a. Ne ulazim u to kakva je politika DOS-a, katastrofalna, ali ne može predsednik Skupštine da sprovodi politiku DOS-a, nego politiku ove skupštine u kojoj sede poslanici i zastupnici političke volje svih građana Srbije. Nauči li se to Građanski savez i nauči li to Nataša Mićić..
Tri minuta.
.. možda će postati i valjan predsednik Narodne skupštine. Do sada to nije bila iz ovih razloga. Treće, dakle, taj predlog koji se zahteva stavljanjem na dnevni red tačke koja sprovodi odluku Ustavnog suda je odbijena da bi se sprečilo da se ovde narodni poslanici izjašnjavanjem izjasne o uvrštavanju na dnevni red i da ta odluka, pošto je bila obezbeđena razumna većina, većina poslanika za izglasavanje da se to stavi na dnevni red, ona je to svojevoljno, zloupotrebom položaja sprečila...
Četiri minuta.
Sprečavanje sprovođenja odluke Ustavnog suda Republike Srbije je jedan od brojnih dokaza nezakonitog i neustavnog rada predsednika Narodne skupštine.
Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, pravo predlagača.
Dame i gospodo narodni poslanici, u svom, čini mi se završnom i poslednjem govoru u funkciji predsednika Skupštine gospođa Nataša Mićić je samo potvrdila da su naši argumenti koje smo izneli i koje smo ovih dana dokazivali sasvim na mestu i da Nataša Mićić ne može da bude u isto vreme portparol Vlade i predsednik Skupštine. Ona je sa ove govornice govorila kao neko ko zastupa interese Vlade Republike Srbije, a to je sa aspekta parlamentarne demokratije apsolutno neprihvatljivo. Dakle, ne upuštajući se u sve ono lično, a ima toga mnogo, možda je najveći uspeh gospođe Mićić u političkoj karijeri to što se iz Užica preselila u ovu Užičku ulicu ili svi ovi krediti koji se spominju po novinama i žutoj štampi, a ja pravo da vam kažem, ne verujem dok to ne proverim. Priča se i o nekom kreditu njenog supruga od US-AD-a, tako da se ja ne bih stvarno upuštala u to, ali u ono što je veoma bitno za ovaj parlament, moram ponovo da skrenem pažnju, a to je da je samo njenom zaslugom ova skupština pretvorena zaista u pijacu, da se ovde ne zna ko je narodni poslanik, da se ovde trguje poslaničkim mandatima, da se ovde nekim narodnim poslanicima ne dozvoljava da rade svoj posao - Tomislava Nikolića, šefa poslaničke grupe SRS, gospođa Mićić je udaljila na neodređeno vreme, evo, sada da je pitamo do kada i zašto, ni sama ne bi znala da nam objasni, niti je pokušavala da nam na te konkretne optužbe da odgovor. I gospodin Živković koji se ovde nekim čudom našao i umešao u ovu našu raspravu, a ne bi trebalo da bude ničim izazvan, jer on nije narodni poslanik, iako je predsednik Vlade, njega se ne tiče ko će biti predsednik Skupštine ili bar ne bi trebalo da ga se tiče, ako se držimo one podele vlasti. Ja razumem da gospodin Čedomir Jovanović dođe, jer kao potpredsednik Vlade on je u isto vreme i narodni poslanik i može da uzme u zaštitu aktuelnog predsednika Narodneskupštine i može da diskutuje o svim zakonima, ali po ovoj tački dnevnog reda, to je propust gospođe Čomić. Gospodin Živković zaista nije imao šta da radi u Parlamentu i on je sam na teret i na dušu Nataši Mićić stavio to što nije mnoge zakonske predloge stavljala na vreme na dnevni red. Umesto da je odbrani, on je u stvari dodao još jedan argument na ono što smo mi izneli, a trebalo bi da utiče na to da poslanici na samom glasanju shvate i odluče da ne treba više podržavati ovakvog predsednika Skupštine. Čuli smo mi ovde mnogo štošta, da je gospođa Mićić zaslužna za reforme, da je zaslužna za gasifikaciju, za čišćenjeDunava, za prenose putem interneta. Gospođo Mićić, znate li vi koji procenat građana Srbije koristi internet. Ja ne mogu svojoj deci da uplatim internet od svoje plate, ne mogu, nažalost, ne mogu. Dakle, to su stvari koje se ne tiču, pre svega nisu vezane za funkciju predsednika Narodne skupštine. Sećam se samo jednog, a vi ste spomenuli nešto vezano za listinge, jedne vaše rečenice koja doslovce glasi ovako na intervenciju gospodina Obradovića da mu se dostavi listing sa nekog glasanja, rekli ste: "Nedam vam listing, ja sam tako odlučila, ne dam vam listing jer niste bili na glasanju". Sada vi hoćete sebe da predstavite ovde u nekom drugom svetlu i to čitajući govor koji vam je očigledno gospodin Hiber napisao, jer svi poznajemo vaš stil. Vaš stil su građani mogli da vide ovih dana, bili ste jedna od tačaka na mnogim televizijama kao "Utisak nedelje" i to naravno u "negativnom smislu". Građani su jako mnogo glasali za taj predlog. Vaše frustrirano ponašanje za ovom govornicom ne ide vam u prilog i danas ste očigledno morali malo više da se pripremite i da pročitate nešto što vam je neko drugi napisao, da biste sebe pokazali u nekom drugom svetlu, ali tri godine ovde gledamo mi vas i slušamo, kao što vas gledaju i slušaju i građani Srbije. Još nešto gospođo Mićić, vama kao predsedniku Skupštine ne ide i ne sleduje to da vodite predsedničku kampanju. Vi ste mnogo grešili do sada i sada grešite. Opredelili ste se za kandidata koji će izgubiti, trebalo je da se opredelite za kandidata koji će pobediti, a on evo ovde lepo poručuje: (narodna poslanica za govornicom pokazuje sliku Tomislava Nikolića) "Pobediću DOS".
Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, a posle njega narodni poslanik Srđa Popović.
Poštovana gospođo predsednik, poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poštovani poslanici, želim da govorim o onome što je protekli period u radu ove skupštine i ono što smo mi učinili u ovoj skupštini, donoseći zakone koji imaju svoje efekte na terenu i zakone o kojima ne želim da govorim kao političar opšte prakse, nego o zakonima koji daju određene efekte u našim gradovima i opštinama. Znajući temu, naravno, i ove rasprave koja govori o odgovornosti predsednice, gospođe Nataše Mićić, za donošenje određenih zakonskih rešenja, ali i vođenje ove skupštine, želim da prihvatim vrlo rado odgovornost za mnoga sistemska zakonska rešenja, a upravo ću pokazati vezu i to šta naš rad čini na terenu. Kada poredimo efikasnost Skupštine u proteklom sazivu, sigurno ne možemo da izbegnemo činjenice, mi smo ih svesni, a to je - nivo finansiranja lokalnih zajednica, lokalnih samouprava, gradova i opština. Dakle, zakon koji je pomenut o finansiranju gradova i opština 2000. godine je mom gradu, gradu Nišu donosio sedam i po miliona evra, dakle, gradu od 300.000 stanovnika koji je morao da funkcioniše sa urušenim komunalnim sistemima, sa sistemima koji su curili na sve strane, sa sedam i po miliona evra. Naravno da možemo da pretpostavimo kakav je to budžet i koliko je efikasno moglo sve da se rešava, znači, na svim nivoima u gradu. Primer da je rad ove skupštine od 2001. godine kada je budžet ne samo mog grada, nego i ostalih opština i gradova u Srbiji porastao pa skoro 100 posto, u procentu, u odnosu na 2000. godinu, može da bude dobar efekat upravo našeg rada i insistiranja na efikasnom radu ove skupštine. Dakle, primer da od sedam i po miliona evra 2000. godine budžeta koji nam je dodelila prethodna skupština, 2001. godine imamo 15 miliona, do 2002. godine taj budžet iznosi oko 35 miliona evra i da je ove godine taj budžet planiran sa iznosom od 50 miliona evra. Znači, u odnosu na 2000. godinu jasni su efekti onoga što vide svi ljudi u gradu Nišu, oni koji imaju dobru nameru, svesni onoga kako živimo od te 2000. godine ili deset godina unazad (pre te godine), ali ovo su efekti koji jasno pokazuju i ja sam ponosan na neka sistemska rešenja koja smo zajedno ovde donosili uz vođenje ove skupštine, gospođe predsednika Nataše Mićić. Reći ćete, naravno, ne živi se lako i ja to znam i znam da mnogi moji sugrađani u gradovima imaju velike probleme, ali ću reći još jedan podatak: te 2000. godine prosečna plata u Srbiji, pa i u mom gradu, je bila 30 evra, da, 1.800 dinara u to vreme. Ove godine najnoviji podaci su da je prosečna plata oko 190 evra i naravno ništa spektakularno, i naravno da se ne živi lagodno, ali je jasno svima da neke efekte onoga što smo donosili, onoga što smo radili u ovoj skupštini možemo da vidimo ukoliko želimo da govorimo o tome otvoreno i pošteno. To su činjenice. Ja pokušavam da napravim tu vezu i ne nabrajajući sve one ulice u Nišu, ne nabrajajući kilometre vodovodnih cevi, toplovoda, onoga što je verovatno nezanimljivo mnogim političarima opšte prakse u ovoj skupštini, ali i u čitavoj Srbiji. Naravno da želim da pomenem tu našu osnovnu brigu da gradovi, opštine, naši ljudi u gradovima funkcionišu na jedan pristojan način. Još jednom, ponavljam, svestan sam svih problema sa kojima zajedno živimo. Svi mi koji sedimo, poslanici, predstavnici gradova živimo sa dnevnim problemima želeći da zajedno rešavamo te probleme i znajući koliko smo energije uložili da bismo nešto pomerili u ovoj skupštini, i naravno kada smo pominjali i Zakon o kontragaranciji, koji je bilo potrebno doneti u ovoj skupštini, kadaznate da ulažete godinu ili dve godine rada sa evropskim institucijama, finansijskim, da biste pet rešavali one probleme i vodosnabdevanja i izbegli da u ovom trenutku moj grad nema problema sa vodosnabdevanjem i da smo uprkos sušnih meseci u avgustu mesecu i septembru izbegli restrikcije, ali iza toga stoji i odluka o kontragaranciji, davanju kredita Evropske banke za rekonstrukciju i razvoj i naše želje da te probleme rešavamo dnevno kroz jasnu vertikalu rada i ove skupštine i Skupštine grada, ali naravno i rešavnje tih problema kroz efikasniji rad komunalnih sistema. Da, upravo je to tema, taj zakon smo mi doneli u ovoj skupštini. Sve ono što takođe beleži i karakteriše politički život u Srbiji, jedna stalna potreba da se Srbija uvuče u kolektivno, suicidno ponašanje, nešto što smo nasledili od 90-tih godina, gde se govori o nemoći, gde se ne ulaže dovoljno energije, dovoljnoznanja i spremnosti da se ta energija emituje na svakom mestu, jer je to jedini način da postepeno izlazimo iz ovoga kako trenutno živimo. Pomenuću još jedan zakon koji smo zajedno doneli. Ja sam ponosan na neke zakone koje smo ovde donosili i želim opet da pokažem tu vezu sa konkretnim životom, jer to jeste suština ovog našeg rada i mislim da svi zajedno moramo da prepoznamo taj rad - Zakon o finansijskoj podršci porodicama za drugo, treće i četvrto dete. Malo je javnost Srbije upoznata sa ovim zakonom i verovatno mnoge u ovoj skupštinskoj sali ne interesuje taj Zakon, efekti tog zakona, ali mene naravno interesuje svako rođeno dete u našem gradu. Reći ću vam podatke. Avgusta meseca 2002. godine, u vreme kada se donosio tajZakon gde se pomaže porodicama sa drugim detetom 70.000, sa trećim 90.000 i 120.000 sa četvrtim, avgusta 2002. godine u Nišu je rođeno 220 beba. Možda to nema veze sa ovom raspravom, možda to nekome nije niti zanimljivo niti bitno, meni je i te kako bitno, 2003. godine avgusta meseca neki efekti u svemu tome se vide. TajZakon je doneo ovom gradu 380 beba u istom mesecu u odnosu na mesec iz 2002. godine. Dakle, skoro80% više. Možete da tražite i neke druge efekte, ali ovo je vrlo simboličan podatak koji govori upravo o efektima i zalaganju grupe ljudi, ljudi koji se bave politikom, koji rade na terenu, koji su spremni da dnevno ulažusvoju energiju i kojima je i ovakva vrsta podataka i te kako bitna. To je bavljenje životom, to je bavljenje onim što je najveći problem i naših gradova, naših opština i onim što je problem čitave naše države. Dakle, ta odgovornost za državu, ne samo za grad Niš, za sve okolne gradove kroz saradnju sve čvršću koja nam omogućava i novizakon o lokalnoj samoupravi, koji upravo stimuliše gradove i opštine da sarađuju i rešavaju neke regionalne probleme na jedan zajednički i pametniji način. Taj zakon o lokalnoj samoupravi ne govori o crtanju karata i regionalizaciji i budićim rešenjima u Ustavu na način na koji će se grupa naučnika ili onih koji stoje iznad karte iscrtavati karte regiona u Srbiji, nego govori u projektima koji su od zajedničkog interesa za opštine i gradove u Srbiji i koji će se udruživati pre svega po projektima na rešavanju konkretnih životnih problema, kao što su tretman čvrstog otpada, sistemi za prečišćavanje otpadnih voda, očuvanje ekoloških sredina, a to nije moguće uraditi samo u jednom gradu, u pet ili više gradova, to je moguće rešiti samo kroz regionalnu saradnju, a to su upravo neka sistemska rešenja koja nas uvode u neke evropske standarde. To su zakoni koje mi donosimo, koje treba podržati, a moguće ih je doneti ukoliko imamo red u ovoj sali, ukoliko pokazujemo dovoljno spremnosti da uložimo svoju energiju da se saslušamo i ja znam da su mnoge političke partije koje su u ovom trenutku i u ovoj raspravi sučeljene podržale neke od ovih zakona. Ja mislim da je to dobro, ali mislim da je krajnje vreme da se politički interes i politička aktivnost u Srbiji refokusira sa opštih političkih tema, opštih mesta na ono što je rešavanje konkretnih životnih problema. Šta smo imali na početku ovog zasedanja i na ovoj sednici skupštine, da je veliki deo stranaka odbio predložene zakone, kao što su zakon za usvajanje poreza na dodatu vrednost, usvajanjezakona koji je na neki način preduslov za usvajanje budžeta i republičkog, ali i preduslov za usvajanje lokalnih budžeta. Zbog čega, i vidim reakcije na taj predlog zakona o porezu na dodatu vrednost, jedan širi pravedniji poreski zahvat, da bi se ispoštovalo ono što sepoštuje poslednjih godina, a to su prinadležnosti koje je potrebno obezbediti i za penzionere i za zdravstvene radnike i za sve one koji su na budžetskim institucijama i to je preduslov da bismo budžete gradova, sada govorim o najvećim gradovima koji su u najvećem usponu u protekle tri godine, na neki način, preusmerili u jednom delu prema opštinama, a ima ih 160 u Srbiji i Crnoj Gori. Opštinama koje moraju da se približe poreskim zahvatima i budžetskim sredstvima po glavi stanovnika u odnosu i na Novi Sad, Beograd, Kragujevac i Niš. Novi sistem finansiranja lokalnih samouprava opštine i gradova je upravo povezan sa ovim zakonom o porezu na dodatu vrednost, zakonom o finansiranju lokalnih samouprava, i novim načinom finansiranja pošto se dosadašnjih 30% prihoda lokalnih samouprava koje su se ubirale od poreza na promet, sada aktuelnog Zakona praktično ubira kroz ovakvu vrstu zahvata poreza na dodatu vrednost. Dakle, ta briga tema je upravo to. Ta briga i za opštine odgovornost i ka manjim opštinama, opštinama koje treba da dostignu rast koji su dostigli u ovom trenutku i gradovi. Jedna pravednija raspodela i jedan princip koji je izuzetno bitan. Naravno, pored principa motivacije, borbe za veće prihode, rešavanje kao preduslova za rešavanje najvećeg dela problema sa kojima se suočavamo, to jeste princip solidarnosti jer to je princip solidarnosti i ka opštinama kakve su Babušnica, Svrljig, Vladičin Han ili neka druga manja mesta koja su uprle poglede u prirodne regionalne centre, koji nemaju ambicija da crtaju karte, ali žele da svoju snagu usmere i kroz saradnju sa tim lokalnim opštinama, znajući da njihova snaga, snaga tih centara ne može da bude dovoljno jaka ukoliko nema test energije i dobre saradnje manjih opština i gradova u regionu. Dakle, to su sve teme koje nas brinu, nas poslanike, predstavnike opština i gradova, koji sedimo u ovoj Skupštini i koji ponekada imamo utisak da gubimo puno vremena, da bi to vreme bilo efikasnije iskorišćeno time što bismo to vreme i taj rad uložili u rad u našim gradovima i opštinama. Verujte mi, ti efekti i to sedenje, sigurno je, daju jasne rezultate, a to su primeri o kojima sam ja govorio. Probaću da privedem kraju svoju diskusiju, iako sam želeo da govorim o jošnekim zakonima koji daju jasne efekte. Moji sugrađani to dobro znaju, ali to dobro znaju i meštani ovih gradova o kojima sam govorio. Ta briga ljudi koji žive sa problemom da svakog jutra u vašem gradu, u vašoj opštini podrazumeva se da ima pijaće vode, da se podrazumeva da u ovim zimskim mesecima ima dovoljno mazuta ili gasa da bi bilo grejanja, da se podrazumeva da su škole tople, da se podrazumeva da se uložilo, u poslednje tri godine u renoviranje i rekonstrukciju osnovnih i srednjih škola, onako kako se nije ulagalo u poslednjih 13 godina, nešto što će beležiti i naše dalje napore, ali i nešto što pokazuje brigu za ono što se zove dnevni život, za brigu koja znači rešavanje konkretnih životnih problema, a ne bavljenje isključivo politikom, koja predstavlja politiku političara opšte prakse. Hvala. [[Aplauz.]]
Narodni poslanik Žarko Obradović - povreda Poslovnika.
Produžili smo raspravu za 30-ak minuta, u nadi da ćemo čuti nešto o tački dnevnog reda. Prethodni poslanik je povredio Poslovnik član 99. stav 1. On ništa, baš ništa nije rekao o onome što je tačka dnevnog reda ovog zasedanja. Kakve veze ima Zakon o finansiranju gradova i opština, kao i to šta je Niš uradio, koliko su dobili itd? Kada se završi ova rasprava sledi rasprava o Vladi. Izvolite tada i ispričajte šta je to Vlada uradila i dajte za to argumente. Ovde se priča o konkretnim stvarima. Ovde se priča o kršenju Ustava od strane predsednika Narodne skupštine član 83. tačka 8), o vanustavnom uvođenju vanrednog stanja, o kršenju Ustava član 87. - o samovoljnom raspisivanju izbora, o legalizaciji krađe glasova prilikom glasanja, o legalizaciji izbora guvernera Narodne banke Srbije. Kada čujem rapsrave koje nemaju veze sa dnevnim redom, onda se zapitamo šta je suština, čak i kolega iz DOS-a. Da li oni žele da se ova rasprava završi i da pristupimo glasanju ili žele da kupe vreme dok se završe predsednički izbori i da onda odluče šta će sa Skupštinom. Potpuno sam ubeđen da se ide ka ovom drugom, jer se vidi da ne postoji skupštinska većina na onaj način na koji bi to oni želeli. Gospođo Čomić, obraćam se vama kao predsedavajućoj, nemojte molim vas da poslanici govore o onome što nije na dnevnom redu. Finansiranje gradova i opština nema blage veze sa zahtevom za smenu gospođe Mićić.
Narodni poslaniče, nije bilo kršenja Poslovnika član 99. stav 1. S obzirom na to da ste me upozorili da nisam reagovala dok je govorio prethodni govornik, odgovaram vam: nisam reagovala kada je u pitanju bilo koji govor bilo kog poslanika u ovoj Skupštini. Činjenica da su i poslanici opozicije i poslanici većine imali, u okviru ove rasprave, potpunu slobodu argumentacije kada je u pitanju tema "Rasprava o razrešenju predsednika Narodne skupštine Nataše Mićić". Nisam reagovala ni na počesto izrečene primedbe, a objasnila sam i kako i zašto, od kada su na red, u načelnoj raspravi, došli poslanici DOS-a, Demokratske stranke, Liberala Srbije, Lige socijaldemokrata, Građanskog saveza. Osporava se njima, kao narodnim poslanicima, pravo da govore. To je rečeno u zamerkama. Činjenica da su neki poslanici u ovoj Skupštini skoro tri godine ćutali ne znači da nemaju pravo da govore, kada se za reč jave. Ako pažljivo slušate narodne poslanike, kao što ih ja pažljivo slušam, njihova argumentacija je da su sednice dobro vođene jer su donošeni zakoni koji se tiču svakodnevnog života, svakodnevnih problema ljudi. Njihovo je pravo da to smatraju argumentacijom, kao što je vaše pravo da svako kršenje Poslovnika iskoristite za ponavljanje vaše argumentacije. Moja obaveza je da svim poslanicima, u okviru Poslovnika o radu Skupštine, dozvolim da govore. Izvolite. (Žarko Obradović, sa mesta: Povreda Poslovnika.) Imate reč.
Sada reklamiram i član 28. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije gde stoji da je obaveza predsednika Narodne skupštine da se stara o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Predsednik Narodne skupštine je dužan da se stara o primeni Poslovnika, a predsedavajući, odnosno potpredsednik koji sada vrši posao predsednika ne stara se o primeni Poslovnika. Član 99. kaže - da govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu. Zakon o finansiranju opština i gradova će biti na dnevnom redu, ako ova Vlada izdrži još 30 dana. Ali, večeras to nije na dnevnom redu. Koliko god pokušavali da to podvedete pod ovu opštu raspravu, kažem vam da to nije moguće. Molim vas, vodite računa, vi predsedavate, a ja sam reklamirao i rekao sam na kog poslanika, na kog konkretnog poslanika se to odnosi. Mene ne interesuje šta je bilo pre ili šta će biti posle. O tome ćete voditi računa vi, ako budete primenjivali Poslovnik. Hvala.
Moja obaveza je da vam dodatnim informacijama pomognem da radite. Ponavljam, pažljivo slušajmo svoje kolege. Ako pažljivo slušamo svoje kolege, u argumentaciji bismo čuli da neki poslanici imaju jedan ugao gledanja, drugi poslanici imaju sasvim drugi ugao gledanja, a da svi imaju jednako pravo da svoje uglove gledanja jednako odbrane, vezano za vođenje sednica i posao predsednika Skupštine Nataše Mićić i onih koji smatraju da nije dobro radila da obrazlažu to na sebi svojstven način. To je sloboda argumentacije ove tačke dnevnog reda. Primenjujem Poslovnik tako da svi poslanici u Narodnoj skupštini imaju utisak da imaju pravo na svoju slobodnu reč. Molim da se zakaže sastanak sednice Administrativnog odbora, pošto narodni poslanik Žarko Obradović nije zadovoljan obrazloženjem predsedavajućeg na iznetu primedbu o kršenju Poslovnika. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić - pravo predlagača.
Dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa obrazloženjem koje je gospođa Čomić dala na reklamaciju Poslovnika od strane kolege Obradovića - da svako ima svoj način dokazivanja da je predsednik Skupštine radila u skladu sa zakonom i da je ova Skupština, zahvaljujući svim onim reformskim zakonima koje smo doneli, dovela do toga da bolje živimo i da povećamo životni standard, ja ću, u skladu sa tim da iznesem oprečne činjenice. Pre svega, nova vlast, na čelu sa Vladom pred glasačima Srbije se 2000. godine obavezala na radikalne promene. Tada su rekli, sa radikalnim promenama počećemo od sebe samih. A šta su u suštini građani tada, i šta dobijamo i sada, odsustvom bitnih aspekata reformi, pogrešne ili nikakve institucionalne promene. Setimo se svih ovih reformskih zakona donetih pod glasačkom dominacijom DOS-a. To je u početku bilo strašno, sa neuspelim izmenama, imali smo zakone koje smo za ove tri godine menjali i po nekoliko puta, na čiji pljačkaški i neekonomski cilj, mi smo u velikom broju amandmana pokušavali da dokažemo i skrenemo pažnju u Vladi na pogubne posledice svega toga. To je, pre svega, Zakon o privatizaciji i Zakon o radu i oni ostali, tzv. reformski zakoni. Takođe su izostale i neophodne strukturne reforme, ukoliko pod njima Vlada ne smatra haos koji nameće, pojavne oblike privatizacije, odnosno rasprodaja preduzeća, svojim, socijalno i ekonomsko propadanje zaposlenih, onih koji traže posao, prenzionera, odnosno građana u celini, jer više nema kategorije stanovništva koja nije ugrožena. Pod jedan, znamo da je ovogodišnji pad društvenog proizvoda negde na 5,5%, da smo planirali rast i Vlada je obećavala rast, a umesto toga imamo pad, a radi se o nezadrživom padu industrijske proizvodnje. Nažalost imali smo i sušu, i svi oni promašaji vezani za ekonomsku politiku, odsustvo svake politike u poljoprivredi. Industrijska proizvodnja u Srbiji posle višemesečnog posrtanja, opet je opala na 5,5%, mnogo više nego što su i najoprezniji ekonomski analitičari očekivali, a to su podaci statistički, tačni od kraja avgusta ove godine. Za prvih sedam meseci industrijska proizvodnja je u padu za 3,5%, a veća je bila sada u septembru, sigurno da se pad nastavlja dalje i da će industrijska proizvodnja biti manja od prošlogodišnje. Naše analize su ove tendencije predviđale, Vladu smo na to upozoravali, ali nije imao ko da sluša. Odnosno, da smo ranije imali na dnevnom redu tačku o izglasavanju nepoverenja Vladi Republike Srbije, verovatno bi to mogli da iznesemo i možda bi posledice bile manje. Poljoprivreda beleži pad proizvodnje i realnog stanja u njoj, nezabeležen u novijoj istoriji i Srbiji. Na to je, pored svih ovih ekonomskih mera ili odsustva mera uticala i suša, a koliko sam čula za štetu od suše je Dragoljub Marković dobio odštetu od Vlade Srbije, iako ima 10 ari zemlje, 80.000 evra ili tako nešto. Pazite, on poljoprivredni proizvođač, a garantujem da je dobio odšetu zbog štete od suše! To mogu da potpišem, a koliku ne znam tačno.!! Zatim, po jednom broju procena pada poljoprivredne proizvodnje će u ovoj godini biti između 10 i 15%. Spoljnotrgovinski deficit, gospodo za proteklih 30 meseci dostigao je cifru od 9,215 milijardi dinara, sa tendencijom povećanja. Prema procenama za ovu godinu će iznositi oko četiri milijarde i 45 miliona, to sam pročitala u Ekonomskoj politici 22. septembra 2003. godine, na strani 15. prof. dr Mlađan Kovačević o tome piše. Po proceni naših stručnjaka, ovogodišnji minus, odnosno spoljnotrgovinski deficit će biti veći čak i iznad pet milijardi dolara. Znate li vi šta je pet milijarde dolara? Posledice su po ekonomsku krizu katastrofalne jer ubrzavaju proces samouništavanja. To su ti reformski zakoni i te reforme koje nas polako uništavaju i na dobrom smo putu da sve uništimo, da dokrajčimo i da nam onda više ne treba ni Vlada, ni izbori, ni Parlament, ni sudovi, apsolutno ništa. Naša zaduženost je ono što nas najviše brine. U avgustu je to bilo 13,5 mlijardi dolara. To možete da zovete dužničko ropstvo, dužnička kriza, ali postoji i na to permanentno upozoravamo i Vladu Srbije, međutim spoljnotrgovinski dug, to je ono što nas posebno zabrinjava, ne otplaćuje se, a ne znamo zašto se ne otplaćuje. Da li je moguće da se i dalje zadužujemo ako nismo sposobni ni kamate redovno da otplaćujemo. Na to će morati Vlada Srbije da nam odgovori i bolje je da nismo ni ratifikovali ono što smo ratifikovali, da nismo uopšte radili, nego što se neki hvale da smo toliko mnogo radili, tolik smo sreće i zadovoljstva doneli srpskom narodu. Nezaposlenost - 970.000 nezaposlenih. Od početka godine mesečno bez posla ostaje 25.150 zaposlenih. To je onaj čuveni Zakon o radu i ovo što je gospodin Novaković glasao iz "Cimiski" hotela u Solunu. Srbija je preplavljena nezaposlenim radno sposobnim građanima. Ko može još da poveruje da samo prema zvaničnim podacima, 32,4% traži posao. Zaposleni primaju zastrašujuće niske plate, a u ne malom broju slučajeva, oko 250.000 zaposlenih mesečno i ove milostinje nema. Nova vlast je darežljiva jer nameće tranzicionu bedu naroda, to je za vas tranzicija, mistifikaciju preživljavanja, tako niskog nivoa koji se nije mogao ni naslutiti, masovni strah od neizvesnosti ovakvog života, i još gore budućnosti. Od ovog broja zaposlenih,1.282.000 koji rade u proseku tri i po sata dnevno, a od njih 194.000 nije primilo uopšte plate u julu mesecu. Kažu da negde oko 34.000 preduzeća treba da ide u stečaj, a u njima je zaposleno oko 468.000 ljudi. Preko 70% stanovništva živi u siromaštvu. To je ono što ne može da se sakrije. Možete da pričate šta god hoćete, ali svaki građanin koji stavi ruku u džep i otvori frižider ili ujutru kad ustane pa treba deci da udeli za doručak, za prevoz, za knjigu, za svesku, i vidi da nema i mora da kaže - nemam, sačekaj, shvata čemu ove reforme vaše, kojima se toliko ponosite, vode. Vlahović je 4. septembra ove godine izjavio da je do sada privatizovano 850 preduzeća. Kojih preduzeća, kako, zašto njih, zašto po toj ceni, po kom modelu.....O tome ćemo sa gospodinom Vlahovićem kad bude došao u ovaj parlament i kad bude ona druga tačka dnevnog reda za koju vidim da se vi polako spremate, jer ste bili uspavani tri godine, niste ništa radili, niste izlazili za govornicu, pa ste sada; na ovoj prvoj tački dnevnog reda kada treba da govorimo o Nataši Mićić, vi se zagrevate za raspravu o Vladi. Srbiji je u svakom slučaju jasan smisao privatizacije tzv. inostrane partnere zamenila je aukcijska rasprodaja domaćoj nejasnoj strukturi novca, tu su vam oni vaši sa raznoraznim nadimcima, ne mogu ni imena ni nadimke da im popamtim, ali nema ih mnogo, moraću da se zauzmem dok ne počne ova druga rasprava, uz aktuelnu pripomoć nove faze koju možemo nazvati brokersko-berzansku prevaru. Privatizacija puni nelikvidni budžet, iako Kori Udovički kaže da sve pare od privatizacije ne troše budžetski, nego stoje kao neka rezerva. To nije tačno i to ćemo videti kada budemo razgovarali o izveštaju o budžetu, na kraju godine. To ćemo lako dokazati. Ono što ste postigli, zaista ste postigli brzometno, to je da povećate adminsitraciju. Zaposlili ste toliko ljudi u administraciji, da je to prosto strašno.! Osnovali smo ne znam koliko agencija. Imali smo ne znam koliko zakona koji su se samo zvali - osnivanje agencije za, pa ne znam ni ja zašta, za privatizaciju, pa za ovo, pa za ono.! Tu je ogroman broj ljudi zaposlen, koji je opet na teretu poreskih obveznika ove države, jer ovako mala država ne može da izdržava tako skupu i tako brojnu administraciju. Penzije su došle do nivoa neizdrživosti. Milion i dvesta hiljada penzionera zaista je prinuđeno, ja mislim ove zime, da se uvija u jorgane, a da se zagreje na termoakumulacione peći, sigurno neće moći. Danas struju više niko ne može da koristi ni za dogrevanje, a kamoli za grejanje, zahvaljujući enormno visokim cenama koje su, opet, tema za ministra energetike koga, nažalost, nemamo. Nemamo tri ministra, ali to Vladu i ne brine. Nije važno, oni su u ostavci. Vlada čeka da i ona dođe na dnevni red I, ili podnese ostavku ili bude oborena ovde u Parlamentu i nije u stanju da se bavi popunom upražnjenih ministarskih mesta. Srpska vlada je operativni organ DOS-a koji je na operativnoj vlasti, koja nije bila u stanju da ponudi socijalno-ekonomski program, bilo kakvu strategiju razvoja, način otvaranja perspektive građana. Nije ostvarila nijedno od svojih obećanja i Srbija je u ovom trenutku poprište virtuelnosti i lažnih obećanja Vlade, nezaposlenosti, gladi i štrajkova. Navedene posledice nestručnog ponašanja Vlade su više nego opravdanje da im javno saopštimo da što pre odu, manje će biti buduće posledice. To je ono što se tiče ekonomskih pokazatelja, jer su se neki od poslanika DOS-a ovde trudili da nam dokažu da je kvantitet - kvalitet. Kvantitet nikako ne mora da znači i kvalitet. Mnogo bi bilo kvalitetnije da smo mi imali jednu dobru izmenu Zakona o privatizaciji, da smo Zakon o radu doneli na drugačiji način, nego ovako kako jesmo, pa potpuno obespravili radnika, da ne dozvolimo sebi da politizujemo sindikate, da se dogovarate da primite sindikalne vođe sutra u Parlament, jer sindikalci moraju da vode odvojenu borbu od političke borbe. Nemamo mi šta da se mešamo u odnose sindikalaca i Vlade. Mi treba o sindikalcima i o radnicima da mislimo kada donosimo zakone, kada Vlada predlaže zakone koji ne idu u prilog radnicima. Onda mi, kao predstavnici naroda, treba da se zauzmemo i da ih zaštitimo, a ne da ih dovedemo u poziciju da oni štrajkuju, pa rudari štrajkuju, a gospođa Mićić kaže - i mi smo ovde u Parlamentu kao u rudniku, grozni su nam radni uslovi. Da li je tako bilo? Jedan poslanik je ispevao pesmu "gospođa rudar", pa je "gospođa rudar" onda dala opomenu tom narodnom poslaniku. Znate, o radnicima se ne misli onda kad vam oni ovde zakucaju na vrata i traže vašu podršku, a kad dođu ovde da traže našu podršku, oni traže političku podršku. Oni hoće da obaraju Vladu. Sasvim smo zamenili teze. Mi treba da obaramo Vladu, a ne oni. Mi treba o radnicima i o svim strukturama građana da razmišljamo onda kada donosimo zakon o osnovnom i srednjem obrazovanju, kada donosimo zakon o budžetu, kada donosimo poreske zakone, koliko ćemo da ih šibnemo po džepu. E, to bi bila odgovorna Skupština i odgovoran Parlament. A, pošto mi to nismo, mi smo, naravno, ovaj predlog podneli za smenu i Vlade i Nataše Mićić. Verujte, nisam ni imala nameru da iznosim sve ove ekonomske podatke, ali kada mogu svi gradonačelnici iz Srbije da izlaze za ovu govornicu i da se zahvaljuju gospođi Mićić što je očistila Dunav, što je sistem zaštite otpada unapredila, mogu i ja da izađem i da kažem kakvi su ekonomski efekti Vlade.
Ovim završavamo rad u popodnevnom delu sednice. Rad nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo Prvu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini, petim danom rada. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma potrebnog za rad Narodne skupštine, ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da imamo kvorum potreban za rad Narodne skupštine i nastavljamo rad u prepodnevnom delu sednice. Obaveštavam Narodnu skupštinu o odsutnosti narodnih poslanika. Sprečeni su da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Stevan Lilić, Nataša Milojević, Petar Mišić, Juhas Atila, Pal Karolj, Branislav Kovačević, Višnja Nežić, Branislav Pomoriški, Pal Šandor i Miroslav Markićević. Obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZA RAZREŠENjE PREDSEDNIKA NARODNE SKUPŠTINE REUBLIKE SRBIJE NATAŠE MIĆIĆ (nastavak) U raspravi u načelu reč ima narodni poslanik Srđa Popović, a posle njega narodni poslanik Bratislav Đurić.