Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 96 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno dasu u sali prisutna 93 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanica Andrea Galgo-Ferenci. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O DOPUNAMA ZAKONA O SLOBODNOM PRISTUPU INFORMACIJAMA OD JAVNOG ZNAČAJA (pojedinosti) Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Momir Marković, Radiša Ilić, Nemanja Šarović i Nikola Vukelić. Primili ste izveštaje Odbora za kulturu i informisanje i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Odbor za kulturu i informisanje predlaže da se amandman ne prihvati, a predstavnik predlagača na sednici Odbora nije prihvatio amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Uopšte me nije iznenadilo, dame i gospodo narodni poslanici, što je Odbor dao preporuku da se amandman ne prihvati. Inače, sve što SRS predloži uglavnom odbor Odbija i predlaže vam da ne prihvatite. Međutim, ovaj amandman je jedan od amandmana koji bi stvarno trebalo da prihvatite i vi iz demokratorskog bloka, jer će na neki način regulisati buduće odnose, odnose kada uskoro, posle sledećih parlamentarnih izbora, kojima se nadamo na jesen već, preuzme kormilo SRS. Onda će vama biti lakše ukoliko ovaj amandman usvojite. Podneo sam amandman na član 1. koji se odnosi na član 30. stav 1, u kome kažete da se posle reči ''Narodna skupština'' dodaju reči ''većinom glasova narodnih poslanika''. Ne znam da se išta može usvojiti ako se ne usvoji većinom glasova narodnih poslanika u ovoj skupštini. Ali, moj amandman se ne odnosi na taj deo. To je vaš problem i naravno da ćemo mi,kada preuzmemo vlast, morati da mnoge zakone koje ste doneli za fioku ili za policu da stavimo van snage i da donesemo zakone koji će pomoći državi da funkcioniše, koji će pomoći građanima Srbije. Moj amandman se odnosi na stav 2. U članu 1. posle stava 1. dodaje se stav 2. koji glasi: u stavu 5. reči ''sedam godina'' zamenjuju se rečima ''četiri godine''.Kako bi građanima Srbije bilo jasnije, pretpostavljam da vama nije jasno, ali je poslanicima SRS jasno o čemu se radi, pročitaću taj član 30. na koji se odnosi član 1. izmene i dopune zakona. Narodna skupština Republike Srbije, većinom glasova svih narodnih poslanika, bira poverenika na predlog odbora Narodne skupštine nadležnog za informisanje. Za poverenika se bira lice sa priznatim ugledom i stručnošću u oblasti zaštite i unapređenja ljudskih prava. I da malo analiziramo i ovaj drugi stav člana 30. i vidim da niste predložili da se on izmeni. Kaže, za poverenika se bira lice sa priznatim ugledom i stručnošću u oblasti zaštite i unapređenja ljudskih prava. Koje je to lice u Srbiji i ko mu je to priznao ugled i stručnost? Da li je stručna javnost? Da li je Akademija nauka? Da li je neki fakultet ili univerzitet? O čemu se radi? Ili je neka nevladina organizacija, inače vi imate običaj da im tepate en-dži-o NGO. Neka nevladina organizacija priznala ugled i stručnost neke ličnosti koju vi planirate da postavite za poverenika slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. (Iz sale: Tema.) Nemaš ti pojma, ovo jeste tema. Poverenik može biti lice koje ispunjava uslove za rad u državnim organima; pa, naravno da ne može biti lice koje ne ispunjava uslove za rad u državnim organima jer ovo i jeste jedna vrsta državnog organa; koje je završilo pravni fakultet i ima najmanje 10 godina radnog iskustava; od svega ovoga, pravni fakultet i 10 godina radnog iskustva može da prođe, mada je i to diskutabilno, jer neko može imati i 30 godina radnog iskustva, a da nema pojma sa pravima. Uostalom, u to smo se uverili kada ste vi doveli one koje ste zvali ekspertima, pa ispadoše eksperti samo da napune svoje džepove i džepove komšija. Ako ste mislili na ekspertski lopovluk, pokazali ste već 2001. godine. Na ekspertski način da se država opljačka, da se građani opljačkaju. Dalje kaže - poverenik ne može biti lice koje obavlja funkciju ili je zaposleno u drugom državnom organu ili političkoj stranci. Naravno da ne može da bude ako je zaposleno u drugom državnom organu, jer ovo će biti radno mesto, ne može dva radna mesta da zauzima i ne može dva radna odnosa da zasniva. Međutim, ovo je malo simptomatično - ne može biti u političkoj stranci. Hajde, pokažite mi prstom na jednog od ovih vaših eksperata koje ste dovodili od 2002. godine iz celog belog sveta i gde god ste čuli da je neko, odmah ste ga proglasili ekspertom, spakovali na brod ili na avion i doveli u Srbiju da nam ovde ekspertski uništava državu već sedam godina. Kažite mi nekoga ko nije član političke stranke, bilo koje političke stranke, osim ako nije u onim izdajničkim nevladinim organizacijama, ima ih, hvala bogu, poprilično. Mnogo će posla imati SRS kada Putinovim sistemom bude razrešavala pitanje nevladinih organizacija. Ali, kažite mi ko je taj koga ćete vi predložiti za poverenika za slobodan pristup informacijama od javnog značaja ukoliko nije bio član vaše stranke. Pa i gospodin Šabić, koji sada obavlja taj posao, bio je član stranke, doduše, stranka mu se raspala, da li je tako Meho, to vaša zajednička stranka beše. Raspade vam se stranka i onda je on nestranačka ličnost. Ono na šta sam podneo amandman odnosi se na vreme trajanja mandata. Ovde kaže - poverenik se bira na vreme od sedam godina. Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici se biraju na period najduže četiri godine jer je četiri godine izborni ciklus, pa posle toga, ako je čovek od ugleda, od digniteta, od stručnosti, od svesti i savesti, onda ćemo ga i mi birati. U stvari, mi ćemo sledećeg poverenika iovako ionako birati, vi nećete. Predlažem svojim amandmanom da mandat poverenika traje četiri godine, jer se svi biraju na četiri godine, jedino ovaj što vrši funkciju predsednika DS, a neki ga nazivaju i predsednikom Srbije, a inače juče sam ga video u maskirnoj uniformi, tražio je Gorana Hadžića po Fruškoj Gori, verovatno; jedino njega biramo na pet godina. Ako mandat narodnog poslanika traje četiri godine, ako mandat ministra traje četiri godine, ako mandat predsednika Vlade traje četiri godine, pa se ide na izbore, ako građani Srbije ukažu poverenje toj političkoj grupaciji iz čijih je redova i predsednik Vlade i ministri, onda mogu produžiti mandat. Doduše, može da se desi da se skupi kuso i repato, da se sve strpa u jedan koš i da se napravi kakva-takva većina - slažu se kao rogovi u vreći, ali Solana dođe i donese superlepak i onda vas zakrpi i izlepi. Bojim se, sunce počinje, počinju vrućine, vrlo brzo će popustiti taj Solanin lepak. Ali, da se vratimo na temu, ne može, ovo je samo mogućnost da sutrašnju vlast, koju će vršiti SRS, opstruira upravo taj koga ste predložili da mu mandat traje sedam godina, pa kaže sedam godina, pa se može još jednom kandidovati i to je 14 godina, a to je pola radnog veka. Predlažem, u ime SRS, da mandat poverenika za informacije traje četiri godine, koliko traju svi normalni mandati. Naravno, mandat poverenika za informacije od javnog značaja, koga će predložiti SRS, trajaće dva puta po četiri godine, jer mislim da ste se građanima smučili, da ste im dovde došli. Kad SRS uskoro preuzme vlast, verujte da nećemo morati da menjamo ni poverenike, ni sva druga mesta koja budemo popunili. Razlog je vrlo jednostavan. Mi smo juče morali da ubeđujemo ovu tzv. većinu, ovu skrpljenu koaliciju do 4 popodne da prihvate nešto što je bilo najnormalnije i što je bilo obavezno za vašu gospodu iz Gradske skupštine. Prisustvovao sam na nekoliko sastanaka gde je ovaj, ne znam kako se zove, inače je glavni arhitekta Beograda, dolazio u Zemun, obilazio Grmovac, obećavao brda i doline, ali čim pređe onaj most, onaj nadvožnjak koji vodi prema Beogradu, zaboravi i slaže, kao što i inače vi zaboravljate na svoje obaveze i lažete u svim predizbornim kampanjama. Zbog toga što ste tvrdoglavo nastupali ili nema autoriteta u vašoj stranci koji može tom Komatini, Komadini, kako li se već zove, nebitno, on je minorna ličnost, da naredi da stavi potpis, a svi papiri su bili tu, bili gotovi, bila je priložena garancija Skupštine opštine Zemun da, ukoliko dođe do toga da neko ne prihvati, oni iznad čijih njiva ide dalekovod, da Skupština opštine Zemun nadoknadi štetu tom licu. Dakle, Skupština grada Beograda nije imala nikakve obaveze. Tvrdoglavost će vas oterati na političko bunjište. Radite tako, mislite da ide u prilog vašoj koaliciji. Međutim, ima tu druga stvar. SRS, Opštinski odbor Zemun, a i drugi opštinski odbori polako prikupljaju dokumentaciju o delovanju i tog Komatine, i gradskih čelnika i svih ostalih. Uskoro će, posle sledećih lokalnih izbora, Komatina sigurno otići na mračno i hladno mesto, da se više ne kvari, jer se radi o ciframa od 10, 20 i više hiljada evra, koje su tražili upravo za takve potpise. Pošto građani Grmovca nisu imali potrebe da daju pare za takav potpis, Komatina se nećkao. Da smo znali, zamolili bi ovog vašeg "vojvodu od Meridijan banke" da izdvoji tih 20 hiljada od onih 11 miliona ili onoga što je držao narodnu kancelariju ovde, pa za godinu dana zaradio 6 miliona evra, da izdvoji tih 20 hiljada pa da čoveku i da završimo posao na vreme. Da se vratimo na poverenika. SRS smatra da mandat ne sme da bude duži od mandata na koji se biraju narodni poslanici, da ne sme da bude duži od mandata na koji se biraju ministri i Vlada, jer ovo je jedan od pokušaja da se ingerencije buduće vlasti malo skrate i da se buduća vlast onemogući da vrši svoj posao. Predlažem, gospodo, i vama iz DS, i vama iz DSS, i vama iz NS da ovaj amandman prihvatite. Evo, gospodin Markićević već javlja da će oni prihvatiti amandman.
Da li još neko želi reč? Ne. Po Poslovniku, gospodin Miličković.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, u skladu sa članom 226, a radi se o izjavi državnog sekretara za Kosovo i Metohiju, gospodina Dušana Prorokovića, datoj jednoj izuzetno i izrazito antisrpskoj radio i televiziji, a radi se o izjavi gde on kaže da Republika Srbija neće prekinuti diplomatske odnose sa zemljama koje eventualno jednostrano priznaju nezavisnost Kosova i Metohije. Ovo je direktno kršenje Ustava Republike Srbije, s jedne strane, i s druge strane, ovo smatram kao poziv potencijalnim državama koje su mislile da urade ovo. Potičem sa teritorije Kosova i Metohije. Grobovi mojih deda, baba, brata i sestre su na Kosovu i Metohiji. Ne mogu da shvatim stav jednog Vladinog predstavnika i mislim da je ovo početak ovih nižih vladinih funkcionera ka priznavanju, odnosno pristajanju na priznavanje nezavisnosti Kosova i Metohije. Stoga želim da Vladinu većinu upozorim da ovakve izjave njihovih funkcionera nisu u skladu sa Ustavom, s jedne strane, a s druge strane, tražim da se o ovome izjasni Skupština Srbije. SRS je podnela zahtev za izglasavanje rezolucije o Kosovu i Metohiji. Mi smo tačno predvideli da su ovakvi scenariji mogući. Podsetiću vas, odmah nakon formiranja Vlade Republike Srbije, stav DSS je bio da će, u najmanju ruku, preispitati odnose sa eventualnim takvim državama. Na to je gospodin Mićunović na jednoj televiziji 11. 05. oko 21 sat izjavio da, ukoliko neke države i priznaju nezavisnost Kosova i Metohije, rekao: "Biće to neki šumovi u komunikaciji, u smislu diplomatske note toj državi i kraj". Dakle, Vlada Vojislava Koštunice očigledno je već spremna, naravno, tu pozivam pre svega DSS, koja se i u kampanji zalagala za Kosovo i Metohiju u sastavu Republike Srbije, da su i oni revidirali svoj stav, da su pod pritiskom i ove izjave koju je još tada rekao gospodin Mićunović oni spremni na ovaj sramni čin. Dakle, tražim hitno odgovor na ovaj stav.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u vezi sa prethodnim amandmanom, želim da kažem da ne treba da se vezuje funkcija poverenika za informacije od javnog značaja za pojedine političke stranke ili za dužinu trajanja mandata neke vlade, neke koalicije ili nekog organa vlasti. On treba da bude iznad toga. To je jedno. Drugo, javio sam se ponovo povodom povreda Poslovnika, i to člana 226. Gospodine predsedniče, juče niste bili u sali kada sam postavio to pitanje. Smatram da bi bilo uputno da obavestite narodne poslanike o čemu ste juče razgovarali sa direktorom Javnog servisa, da li je tema razgovora bilo ukidanje TV prenosa ili redukovanje i limitiranje TV prenosa, ili je to bilo neko ćaskanje, jer je direktor Javnog servisa poznat po tome što se na čudan način pojavljuje na raznim mestima, pa je tako bio jedna od zvanica u noći dočeka Milorada Ulemeka Legije na najvišem državnom nivou, u zgradi Ministarstva unutrašnjih poslova. Takođe je bio prisutan i u ovome što je danas aktuelno. Danas imate pune novine, gde je jedna od osoba koje su označene kao šefovi duvanske mafije, čini mi se da se zove Bojana Bajrušević, vezana za gospođu Mirjanu Marković, pa sa njom je šef Javnog servisa svaki dan bio u kafiću "Freska", u subotu uveče na večeri, u jednom poznatom beogradskom restoranu, da bi ona iznenada u nedelju nestala iz Srbije. Dakle, nadam se da će poverenik za informacije od javnog značaja da se pozabavi ovakvim stvarima, jer su ove stvari od javnog značaja za Srbiju. Slično se događalo kada je savetnik za ljudska prava ili pravna pitanja bivšeg predsednika SRJ, a sadašnjeg premijera Srbije, javno, preko novina, pozvao svog klijenta, inače optuženog u okviru stečajne mafije, da ne daje izjavu nego da beži iz zemlje i čovek je pobegao iz zemlje. To je valjda novi prilog legalizmu u Srbiji. Još jedno, tiče se odredaba 219. i 220. Poslovnika Narodne skupštine. Gospodine predsedniče, u više navrata upozoravam da je rasprava o bilo kom predlogu zakona potpuno besmislena dok Srbija ne bude imala Ustavni sud. Uopšte mi nije jasno zašto prva tema i prva tačka dnevnog reda, kad to već nije urađeno u okviru Prvog redovnog zasedanja, kad je po Ustavnom zakonu trebalo biti, nije izbor sudija Ustavnog suda, bar sa kvote predsednika Republike i sa kvote narodnog parlamenta. Da izađemo iz tog lavirinta, jer svaki zakon, kad se usvoji i pre proglašenja ukazom od strane predsednika Republike i kasnije može biti podvrgnut oceni ustavnosti. Kako i pred kim, ako nemamo Ustavni sud i to je najflagrantnija povreda Ustava. Gospodine predsedniče, savetujem vam da napravite potrebne konsultacije, jer mogu vam reći da će nekoliko poslaničkih grupa odmah tražiti ocenu ustavnosti ovih zakona koji su na dnevnom redu. I šta onda, šta smo onda uradili, "je l' smo opet džaba krečili"? Ajmo da uozbiljimo rad ovog parlamenta, a vi ste, gospodine predsedniče, za to najodgovorniji, kao i za najavu ministra, ne znam čega je sada ministar, privrede... (Predsednik: Gospodine Batiću, izvinite.) Još jedna rečenica, jer je vezano za Ustavni zakon, takođe. Mlađan Dinkić javno kaže da Radovan Jelašić neće biti biran u parlamentu, suprotno odredbi člana 5. Ustavnog zakona, koji se mora poštovati, nego će biti na toj funkciji do kraja mandata i nikom ništa. Tema je Ustavni zakon, tema je kršenje Poslovnika, jer su Ustav i Ustavni zakon... (Predsednik: Vi ste ušli u peti minut, gospodine Batiću.) Javio sam se po dve tačke. Hvala vam.
Dugujem vam nekoliko informacija. Što se tiče sudija Ustavnog suda, to će biti jedna od tačaka dnevnog reda na sledećoj sednici, mi smo dobili predloge sudija Ustavnog suda, tako da ćemo vrlo brzo stvoriti uslove da Ustavni sud počne sa radom. Što se tiče mog jučerašnjeg razgovora sa gospodinom Tijanićem, zamolio sam ga da sve to što je rekao meni pošalje i pismeno, i šefovi poslaničkih grupa će biti upoznati sa tim, tako da ćemo moći zajednički da delujemo, a vezano je za viđenje od strane Javnog servisa na koji način mogu da se unaprede prenosi skupštinskih zasedanja. O tome ćete, svakako, biti obavešteni na vreme, tako da, nadam se, da sam odgovorio na sva pitanja. Da li još neko želi reč? Po Poslovniku, Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, nisam zadovoljna takvim vašim odgovorom, iako vi odgovarate gospodinu Batiću, ali to je stvar koja se tiče svih 250 poslanika, odnosno 249, jer ste vi taj koji je vodio sa Tijanićem razgovore i tiče se našeg budućeg rada. Ako ste sada rekli da se unaprede prenosi Narodne skupštine Republike Srbije, prvo da pitam gospodu iz Javnog servisa i Aleksandra Tijanića, ko je došao na ideju da posle 17 godina narodne poslanike, umesto Miroslavljevog pisma, Miroslavljeve ćirilice, koja je postojala kao takva u prenosu, promeni, recimo, font, za početak. Drugo, što se tiče prenosa jučerašnjeg dana, kada su poslanici SRS govorili o problemu u naselju Grmovac, trebalo bi gospodin Tijanić da se pobrine zbog činjenice da, recimo, u Nišavskom okrugu, u delu Šumadije i u mnogim drugim krajevima Srbije je bilo slike a nije bilo tona, pa su onda ljudi izlazili kao nemi govornici se obraćali javnosti, a da nacija nije mogla da čuje o čemu se radi. Treće, javnost rada Narodne skupštine Republike Srbije je nešto za šta su se narodni poslanici borili na različite načine, pre svega poslanici SRS, ali do sada nikome nije palo na pamet da vrši bilo kakvu modifikaciju, odnosno da se drzne da to konkretno uradi. Doduše, imala je takve ideje Nataša Mićić, zbog svoje nemoći i zbog činjenice da je bila najgori predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, zato što je gušila demokratske procese i zato što je to bila bruka za naciju da vidi kako se ponaša predsednik prema narodnim poslanicima. Ali, zaista je neverovatno da vi, bilo kada i bilo gde, evo ja sam potpredsednik Narodne skupštine, a ne znam o tome šta vi radite i kakve razgovore vodite, razgovarate iza kulisa o onome što je tekovina demokratije u našem društvu. Ono što se ne vidi i što je tajno, to je uvod u jednu vrstu diktature, znate. Zaista je neverovatno da bilo ko pomisli da najviši zakonodavni organ može da raspravlja o važnim temama, o donošenju zakona, o onome što interesuje narod, a da nema, ne daj bože da nekome to padne na pamet, a kako sam razumela gospodina Batića, valjda se i o tome razgovaralo, je l' tako, da nema skupštinskih prenosa, nema nikakvog unapređenja, jedino slika i ton da budu bolji, da ili da se eventualno vrati ovaj font koji je postojao 17 godina i da predstavnici RTS u uključivanje na sat vremena kada su vesti RTS, to ne rade baš u trenutku kada su poslanici SRS za govornicom. Vi se sećate da u periodu kada smo mi bili deo vlasti i kada su to radili ovi iz režije RTS, najoštrije je predsednik naše stranke dr Vojislav Šešelj protestovao, čini mi se, kada je Veselinov ili tako neko bio od predstavnika nacionalnih manjina za govornicom, pa se desi baš u tom trenutku spiker se javlja i priča, a ne čuje se poslanik opozicije. To se sada nama često dešava, ali bilo ko da se drzne da ova dostignuti stepen javnosti, koji može da bude još mnogo bolji... Vidim, ali to je manir Radomana Božovića, to lupkanje, dobro nema veze, vidim da je vreme. Dakle, mi ćemo najoštrije tome da se suprotstavimo, to je i naša obaveza prema biračima i prema svim građanima Srbije. Hvala.
Zahvaljujem se, uvažena. Narodnom poslaniku Nataši Jovanović želim samo da odgovorim. Dakle, apsolutno se slažem sa vama i, kao što sam rekao onoga dana kada sam bio izabran za predsednika Skupštine, smatram da je direktan televizijski prenos tekovina demokratije i zajedno sa vama ću se boriti da to tako bude i u budućnosti, nemate razloga za brigu. Gospodin Rajko Baralić, izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se da po Poslovniku dam jedno obaveštenje, pre toga samo da kažem. Gospodine Batiću, odlično ste govorili, samo što i u vaše vreme nije postojao Ustavni sud, pa vas molim da to objasnite. Gospodine predsedniče Narodne skupštine, sedam narodnih poslanika ova Narodna skupština izabrala je u Programski odbor RTS. Kada razgovarate sa gospodinom Tijanićem o unapređenju TV prenosa, budite ljubazni da ih obavestite, a i mi ćemo njega obavestiti da bi bilo normalno da o pitanju koje je isključivo u našoj, doduše savetodavnoj, nadležnosti razgovara sa nama. Istina je, moguće da je njemu interesantnije da razgovara sa vama, ali upozoravam i vas i njega da smo mi birani na tri godine, da nas ne može niko opozvati, čak ni kada nismo poslanici, jer gospodin Vukosav Tomašević je to sada, a nije narodni poslanik, i da nam mandat traje tri godine i da ne možemo biti birani ponovo. Takođe obaveštavam gospodu iz DS-a da je gospodin Dragor Hiber podneo ostavku i da oni tamo nemaju svog predstavnika, mada imaju dve trećine članova u tom delu inače. Prema tome, kada je ovo tema, bilo bi potpuno normalno da oni koji se ovim poslom bave budu makar obavešteni. Ukoliko nastavite da me preko medija obaveštavate o tome šta je programska koncepcija RTS-a, sa zadovoljstvom ću ispuniti obećanje da podnesem predlog izmene i dopune onog zakona kojim se televizijska pretplata u Srbiji reguliše tako da je građani neće plaćati. Dakle, molim vas, zaista nema nikakvog smisla da na takav način funkcionišete. Postoje utvrđena pravila, postoji Poslovnik kako se to radi. Prema tome, ako ste imali ideju da na bilo koji način to bude restriktivna varijanta u odnosu na ono što imamo danas, to neće proći. RTS rizikuje TV pretplatu. To treba da znaju, kao što i EPS rizikuje da godišnje manje inkasira pet miliona i 200.000 evra. Toliko naplaćuju od Javnog servisa, zbog toga što oni vrše naplatu radio-televizijske pretplate. Dakle, narodni poslanici mogu sve kada ih ima 126. Uvažene koleginice i kolege, molim vas da na ovom pitanju budemo solidarni. Javni servis nije javno preduzeće, već je javni servis. Finansira se iz prihoda građana Srbije i to i od onih koji više plaćaju za TV pretplatu nego što mogu mesečno da potroše na bilo koju ličnu potrebu. Dakle, u njihovo ime ja govorim i govorim u ime najmanje milion građana Srbije koji u ovom trenutku ne primaju ni jedan televizijski i radio signal. Takođe vas molim da obavestite i gospodina Tijanića i sve druge, ovde sam govorio 2001. godine, kako su sklonili frekvenciju Trećeg kanala, kako je sada neko koristi nezakonito, kao što i Enter televizija nezakonito koristi frekvenciju JU-info kanala. To je nacionalni resurs. Očekujem da u toj komunikaciji sa Javnim servisom iz elementarne korektnosti razumete da je ova Narodna skupština tamo izabrala sedam narodnih poslanika, da u ime ovog parlamenta i građana Srbije obavljamo nekakav posao. Svaki posao koji mi je poveren obavljam odgovorno i ne dozvoljavam niko da me dezavuiše na bilo koji način.
Prihvatam vašu sugestiju, gospodine Baraliću, i slažem se da bi sledeći razgovor trebalo da bude u jednom širem sastavu i da budu prisutni i šefovi poslaničkih klubova, naravno i Programski savet. Po Poslovniku. Izvolite.
Javljam se po osnovu člana 226, u kojem je precizno utvrđeno da predsednik Narodne skupštine treba da informiše narodne poslanike o onome o čemu oni zahtevaju. Ne mogu da se ne osvrnem na ovo prethodno izlaganje i uopšte prethodna izlaganja o našem Javnom servisu, RTS-u, koju vodi Aleksandar Tijanić, odličan novinar, neosporno, osrednji urednik i nikakav direktor. Šta je taj direktor uradio za sve ove silne pare koje je dobio od kada je došao na vlast u televiziji? Ništa. Promenio scenografiju. Doveo je svoje vedete, koje plaća ogromnim sumama iz nekih sopstvenih fondova, kakvima nikada nijedan direktor u bivšoj Jugoslaviji, a kamoli ovde u Beogradu, nije raspolagao. Postoji samo jedan test po kojem se na TV Srbije određuje ko je dobar novinar, a ko ne, a to je da li si simpatičan Aleksandru Tijaniću. To je sve što o ovom čoveku, skromnih mogućnosti, može da se kaže. Uostalom, to mogu da potvrdim i na ovaj način. Videli smo ga kada je bio sam na tržištu, kada je izlazio njegov privatni list "Građanin", koji je plaćao sopstvenim novcem. Naravno, list je propao za nekih nedelju dana. Drugi njegov veliki pokušaj u javnosti bio je BK. Naravno, prepisana televizija i ništa originalno. Toliko o tom čoveku, mislim da ne zaslužuje više. Što se tiče člana po kojem sam se javio 226, zahtevam jednu običnu informaciju do koje predsednik ne bi morao teško da dođe. Naime, zanima me zašto uopšte poslaničke grupe ovde moraju da traže potpise da bi se razgovaralo o Kosovu i Metohiji. Smatram da je to životna, bitna ovog trenutka najhitnija tema o kojoj se mora razgovarati. Na kraju krajeva, to je tema o kojoj je postignut izvestan konsenzus u ovom društvu. Svi mi koji smo se zalagali za novi Ustav Srbije prihvatili smo da Kosovo i Metohija ostaje sastavni deo naše Srbije. Naravno, u tome su učestvovale i DS i DSS, uopšte većina ovde prisutnih stranaka. Zašto sada to izbegavamo? Dakle, zvanično tražim da mi pošaljete tu informaciju, a ne da ovu skupštinu filujete nekim sporednim temama o kojima govorite već nekih sedam godina, od tog vašeg slavnog 5. oktobra. Na dnevnom redu je Predlog zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama. To je epska priča koju slušamo sedam godina. Sedam godina ništa od svega toga, zato što ne želite da znate ko su sve agenti Udbe, ko su agenti Cije, ko su agenti em-aj-fajv (MI 5). Naravno, dok ovo govorim gledam na ovu levu stranu, pozicionu stranu. Bilo bi to zanimljivo da se vidi, ali siguran sam da ovde od ovog zakona ponovo neće ništa biti. Dakle, apsolutno skrećete pažnju, ubacujete u ovaj narod neke priče za koje ste sigurni da će doći do žestokih rasprava koje će trajati u beskraj i zato ćete da okrivite SRS. Naš cilj je da se stvari dovedu do kraja, da sve bude potpuno jasno. Tako ovog trenutka, dok govorim o svemu ovome, počela je rasprava u Skupštini grada Beograda, u kojoj se u pet šest tačaka raspravlja o taksama, a kao 16. tačka uvedena je u raspravu diskusija o promeni imena Bulevara AVNOJ-a u Bulevar Zorana Đinđića. Vi odlično znate da o ovoj temi nije postignut nikakav konsenzus u našem društvu. Vi lično mislite da je on heroj, revolucionar 5. oktobra. Mi, a i većina naroda, mislimo da se radi o jednom pučisti. Dakle, tu se nećemo složiti. Desiće se oštra rasprava koja će da izađe u javnost, sa tom temom ćete da zavlačite narod u narednim mesecima, a Kosovo ćete na taj način da gurnete u senku. Kosovo i Metohija je tema broj jedan...
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo replika na ono što je rekao narodni poslanik gospodin Baralić. Tačno je da jedno vreme nije postojao Ustavni sud, ali vrlo kratko srećom i u vreme Vlade Zorana Đinđića, i to zbog opstrukcije istih onih koje danas uopšte ne interesuje Ustavni sud, a koji slove za velike legaliste. Gospodine predsedniče, nisam zadovoljan vašim odgovorima. Ne možete vi da kažete - biće na idućoj sednici izbor sudija Ustavnog suda, a to što ga sada nemamo nema veze. Hajde da obrnemo red poteza, jer i Ustavni zakon predviđa obrnut red poteza. Prvo Ustavni sud, pa onda usaglašavanje raznih zakona, između ostalih i onih koji su danas na dnevnom redu, koji moraju da budu usaglašeni do 31. decembra iduće godine. Ustavni sud je prethodno pitanje. Hajde da sada zastanemo, da se izabere, ako se izabere, nisam siguran da će se vladajuća koalicija složiti oko sastava Ustavnog suda. Neće. Dakle, prvo jedno, pa drugo. Drugo, nisam zadovoljan ni vašim odgovorima kad ste imali polemiku oko unapređenja televizijskih prenosa. To je vrlo šturo i to pomalo potcenjuje inteligenciju narodnih poslanika. Vezano i za jedno i za drugo, još pre godinu i po dana DHSS pokrenula je inicijativu pred Ustavnim sudom zbog povrede Ustava u vezi sa televizijskom pretplatom. Nije došlo na dnevni red jer nema Ustavnog suda. Prošle godine skupili smo 15.000 potpisa da se izmeni Zakon o javnom informisanju i da se ukine prinudna naplata, praktično preko računa za struju, TV pretplate. Vi to sve možete ignorisati, ali je to povreda Ustava. U svemu ovome, obraćam se i vama kao predsedniku parlamenta, i posebno poslanicima DS, ne može se preko svega prelaziti. Ne može se sve prećutkivati, ni Balinovac, ni Tijanić, ni Mihajlov, ni Jelašić, ni kupovina lokomotiva preko butika, to ste sve govorili, to ste sve osporavali, ni drumska ovčarsko-kablarska mafija, preko toga se ne može prelaziti. Nijedna vlast ne može biti iznad elementarnih moralnih principa. Razmislite dobro o tome i razmislite o onome što je govorio Zoran Đinđić. Ovo govorim apsolutno prijateljski, po ko zna koji put, ali razmišljajte malo o tome.
Hvala puno. Izvolite, narodni poslanik Srđan Šajn, po Poslovniku.
Po članu 225. i 226. Poslovnika, želim samo da skrenem pažnju da Programski sastav RTS bi morao da uzme jednu bitnu stvar na um, a to je da u Srbiji ne postoji nijedna regionalna frekvencija koju koriste predstavnici manjina, da u Srbiji od kada je prestao sa radom "Krlo romengo" u Beogradu, nemamo pokrivenost adekvatnu, niti informisanje na romskom jeziku, u Beogradu toga definitivno nema, imamo samo u Vojvodini, isto javni servis koji informiše na jezicima manjina. Imamo na RTS jednu emisiju, zamislite, nedeljom oko šest-sedam sati ujutru i onda građani Srbije, pripadnici romske nacionalne manjine, mogu tada da se informišu o svim bitnim pitanjima, a u pitanju je oko 500.000 građana ove države, koji na osnovu tih informacija treba adekvatno da se uključuju u politički sistem i onda na osnovu toga treba adekvatno da biraju političke partije, koje se zaklinju da hoće da budu njihovi predstavnici i da će zaista da ih informišu o svom radu i na osnovu rezultata rada da će im daju mogućnosti da biraju. U tom smislu predlažem predstavnicima Programskog saveta RTS-a da se pokrene jedna sistematska akcija rešavanja pitanja informisanja manjina na Drugom kanalu RTS. Ne možemo da dozvolimo da informisanje manjina bude isključivo pravo nekakvih nevladinih organizacija. Nije pitanje učešća manjina u političkom sistemu i njihovo pravo na informisanje pitanje nevladinih organizacija, jer nevladine organizacije informišu o onome što oni misle da treba, a mi moramo, kao Skupština, moramo kao država, mora da uradi RTS to isto, da obezbedi sistematsku mogućnost građanima Srbije koji govore, između ostalog, ne samo srpskim, nego i drugim jezicima, znači jezicima manjina, da na svom jeziku dobiju potrebne informacije. U suprotnom, demokratija je dovedena u pitanje, jer nije pravo samo da vi možete da idete da glasate i da zaokružite nečije ime, isto kao što nije pravo da vi, kada birate građanskog savetnika, ovde možete samo da glasate, nego je pravo da ovde u Skupštini, ovih 250 poslanika i poslanici i predstavnici partija manjina mogu da učestvuju u njegovom izboru na pravi način, a ne samo kroz Odbor za ustavna pitanja, jer neustavno je da Odbor za ustavna pitanja ima isključivi predlog, a Romi i druge manjine koje su ovde... (Predsednik: Vreme, gospodine Šajn.) ...na indirektan način to nemaju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Odbor za kulturu i informisanje predlaže da se amandman ne prihvati, a predstavnik predlagača na sednici Odbora nije prihvatio amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 3. Predloga zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, koji glasi - u članu 3. posle stava 1. dodaje se stav 2. koji glasi: "U stavu 3. reči "sedam godina" zamenjuju se rečima "četiri godine"." Inače, poslanik SRS Momir Marković već je dao uvod u ovaj amandman, tako da ću ja samo dalje to da obrazložim. Što se tiče ovog člana, amandmanom SRS menja se dužina trajanja mandata poverenika za informacije od javnog značaja. Grupa predlagača zadržava zakonsko rešenje kojim bi mandat povereniku trajao, zamislite, sedam godina, a to se obrazlaže i opravdava rečima: "...da se ne bi menjao zakonom uspostavljen odnos između dužine mandata i broja izbora". Sve ste u stanju da opravdate, pa i ovakvu apsurdnu situaciju, jer u ovoj zemlji mandat vlade traje četiri godine, mada i tu možete da nađete neku rupu u zakonu, mandat narodnih poslanika takođe traje četiri godine, RIK takođe traje mandat četiri godine, predsednici opštine imaju mandat od četiri godine, odbornici ulokalnim skupštinama imaju mandat četiri godine. Doduše, pojedinim državnim službenicima u državnoj upravi produžili ste status nedodirljivih za pet godina, ali vi sada, za poverenika, uz dužno poštovanje sadašnjem povereniku, zbog njega menjate zakon i verovatno planirate da ustoličite nekog vašeg zaslužnog nezavisnog medijatora na sedam godina. SRS predlaže ovim amandmanom da mandat povereniku traje četiri godine, jer je to u skladu sa demokratskim, a i sa nekim moralnim načelima. Ali, pošto su ovaj predlog potpisali poslanici DS, čija je deviza - kome je do morala, neka ide u crkvu, onda znamo kako će se tih načela i ti sami poslanici pridržavati. Obrazloženje koje je dao predlagač toliko je razumljivo da je iz njega moguće izvući bar desetak pravnih zaključaka. Sve se svodi na sledeće - može, ali ne mora, jeste i ako se ne odluči i na kraju će se tumačiti kao pravna zabluda, ukoliko bude nekih problema. Očigledno je da se razmišlja o postavljenju lica koje će sedam godina zauzimati ovu funkciju, i to lica koje će posredno voditi računa o interesima onih koji su za njega i glasali. Ovako računajući, ovaj poverenik može za sedam godina da pokrije čak dva mandata Radikalske vlade. Kako? Ova vlada će verovatno pasti do nove godine. Sledeća je radikalska još četiri godine, pa zatim još jedna. Četiri godine su ipak neka normalna demokratska tekovina za trajanje jednog mandata. Mogli ste da predložite i devet godina, mogli ste da predložite i 15 godina, mogli ste da mu date mandat doživotno, kao da je vladika, samo da biste bili zadovoljni vi iz DS. Trajanje nekog mandata, čak sedam godina, nije ništa čudno, pre svega za DS. Oni se tako ponašaju svuda, čak i na lokalu. Navešću vam primer Paraćina, gde vlada Demokratska stranka, sa još jedno četiri-pet stranaka i strančica. Možete li, dame i gospodo, da zamislite npr. da Republička izborna komisija, koja je izabrana kada i Vlada Zorana Đinđića, 2001. godine, u januaru, još uvek ima mandat. Ne možete da zamislite i to je prosto nemoguće. Međutim, u Paraćinu, kod demokrata, sve može. Saziv Skupštine opštine koja je izabrana 24. septembra 2000. godine izabrao je Opštinsku izbornu komisiju, 2003. godine su zamenili dva-tri člana i, verovali vi ili ne, ta Opštinska izborna komisija postoji do dana današnjeg. Što je još gore, predsednik te Opštinske izborne komisije je bio odbornik vladajuće koalicije, što je direktno u suprotnosti sa svim zakonskim propisima koji regulišu izborni proces. Kao što znamo, novi lokalni izbori su održani skoro u svim opštinama septembra 2004. godine, izabrani su novi odbornici, promenjen je stranački sastav u lokalnim skupštinama i sa time je trebalo da se izabere i nova opštinska izborna komisija, sa profesionalnom zastupljenošću i odborničkih grupa. Sada zamislite Opštinsku izbornu komisiju i ove 2007. godine, u kojoj sede ljudi koje su izabrali članovi JUL-a, Građanskog saveza Srbije, Grupe građana itd. Srpska radikalna stranka je u Paraćinu 2004. godine osvojila deset odborničkih mandata, ali mi nemamo nijedno mesto u Opštinskoj izbornoj komisiji, doduše nema ni Demokratska stranka Srbije, ali to treba da objasni Demokratska stranka. Najgore je što je predsednik Skupštine opštine, inače član Demokratske stranke, izjavio sledeće i kaže,da to nema veze, jer još uvek im traje mandat. Sledeći takvu logiku, recimo, Vlada Zorana Živkovića nije mogla i nije morala da padne 2004. godine u januaru, posle novih parlamentarnih izbora. Mogao je da vlada Zoran Živković još do marta 2005. godine, Vojislav Koštunica je mogao da produži rad Vlade, mada je on i produžio, do marta 2008. godine, i to samo govori uopšte o Demokratskoj stranci i o tome kako vladaju. Sada, gospođo Kolundžija, vi kao predlagač i šef poslaničke grupe Demokratske stranke pribeležite ovu demokratsku bruku o kojoj bruji čitava politička javnost u Pomoravlju. Upozorite ih da tako nešto više ne rade, ako i sami kažete da ste demokrate. Znate i sami da ste u Paraćinu strahovito poraženi, i pored velike finansijske i logističke podrške lokalnom odboru i maksimalne zloupotrebe lokalnih sredstava informisanja. Očigledno je da vam se sadašnji poverenik ne dopada, neće da sluša i neće da sarađuje i tome slično. Zato ćete se potruditi da nekoga udomite, da izigrava poverenika koliko forme radi, a za to će imati lagodnu zaleđinu od sedam godina. Na kraju bih poručio građanima Srbije da se zapitaju, zašto predsednik Republike Srbije nije javno odmah osudio izjave Džordža Buša da će Kosovo i Metohija biti nezavisno, koje je dao u Tirani i u Sofiji. To vam, poštovani građani, sve govori o tome kakvog smo karaktera ljudi koji zauzimaju bitne državne funkcije. Onog momenta kada je neko Darku Rundeku razbio nos, istog momenta je Boris Tadić našao za shodno da dođe i da pije kafu sa Rundekom, a Kosovo i Metohija mu je izgledadeveta rupa na svirali. Hvala vam.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Jovan Damjanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam mislio da se javim, ali javljam se po članu 226, gde treba svaki poslanik da bude obavešten i da dobije svoje objašnjenje. Maločas je narodni poslanik Srđan Šajn govorio o medijima i romskoj televiziji. Smatram da u demokratskim državama, kao što je i naša demokratska država, i kao njen građanin, smatram da je moja država demokratska. Po Ustavu i po zakonu Republike Srbije, nacionalne manjine imaju pravo na svoje obrazovanje, na kulturu, na tradiciju i imaju pravo na informisanje. Međutim, dobio sam rešenje od Ministarstva za telekomunikacije i informacije da mogu da otvorim romsku televiziju, koja se prvi put otvara u našoj državi, i ta je televizija radila i ona nije bila stranačka televizija, ona je bila romska televizija koja je radila. I svi znamo da je danas grupa Roma u ovoj Srbiji najneobrazovanija i da živi na najnižoj razini života u svim sferama ovoga društva. Smatrao sam da će ta televizija dati veliki doprinos romskoj zajednici oko obrazovanja, oko informisanja, oko dečijih programa, oko kulture, tradicije i sve ostalo što afirmiše našu državu. Međutim, imali smo dve televizije u Srbiji. Moja televizija je romska ugašena, jedna je ostavljena. Nemam ništa što je ostavljena, želim da budu romske televizije i da bude romskog informisanja, ali pitam ovu državu i njene predstavnike, kako mogu dupli standardi, ako imamo Ustav i zakon u ovoj državi da se primenjuju. Ako je Radiodifuzna agencija donela rešenje da se gase televizije, ugasio sam televiziju i smatrao sam da kao građanin treba da poštujem institucije. Međutim, nisam pravio mitinge, nisam pravio demonstracije i poštovao sam Ustav i zakon ove države. Druga televizija je opstala, nisam imao para nikoga da zovem da dam, da podmitim da mi ostane televizija. Druga televizija je ostala. Pitam se sada, kako može jedna televizija da se ugasi po Ustavu i zakonu, a druga da opstane, mada nemam ništa protiv nje. Zašto se sprovode dupli standardi? Političke stranke u ovoj Srbiji, u našoj državi, maltene sve su bile na mojoj televiziji kada su bili izbori, i u Vladi Srbije kada su bili izbori, u Gradskoj skupštini, i Bogdanović, i Batić i sve druge političke partije, bez ikakve nadoknade. Ali su mi dali etiketu, molim vas lepo, što je to nedostojno jednog demokratskog društva, da je to nacionalistička, šovinistička televizija, da je to radikalska televizija, iako su radikali najmanje bili na toj televiziji. To su te, što kažu, organizacije koje rade na razbijanju jedinstva ovog naroda, to su nevladine organizacije koje rade na uništavanju svega onoga. Šta treba sada da čekam? Vi govorite o nacionalnim manjinama, predložiću da se Srpska radikalna stranka ne zove samo Srpska radikalna stranka, neka ostane Srpska radikalna stranka i da postane stranka nacionalnih manjina Srbije. Treba sada da čekam kada dođe Srpska radikalna stranka na vlast da nam odobri romsku televiziju. To je strašno.
Molim vas, to na Centralnoj otadžbinskoj upravi vi menjajte ime stranke.
Završavam. To je strašno kada vršite diskriminaciju nad 800.000 Roma u ovoj državi kada imaju svoju informativnu emisiju i informativnu televiziju. Molim vas, mi govorimo o demokratiji. Apelujem i molim, vi svi govorite o Evropi, potpredsednik sam Svetske organizacije Roma, najviše telo u svetu, nisam se javio nijednoj evropskoj instituciji i ombudsmanima Evrope za zaštitu ljudskih prava. Ukoliko mi se ne udovolji, tražiću da me prime najviši organi u ovoj državi da razgovaramo, ukoliko se ne udovolji romskom narodu ono što mu pripada, znam gde ću se obratiti.
Po amandmanu, narodni poslanik Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da vi treba da prihvatite ovaj amandman zato što je praksa pokazala da je neodrživ mandat od sedam godina u državi u kojoj je predsednički mandat pet godina, mandat narodnih poslanika četiri godine, a da postoje neke funkcije koje zavise od vladajuće većine koje ćete proširiti i na novi mandat Republičke skupštine. Mislim da je to apsolutno neprihvatljivo. Evo, ajde malo da razgovaramo teorijski. Izaberete Albijanića za poverenika za informacije, jer on otprilike može to da radi. Mandat od sedam godina, kroz četiri godine imamo izbore za Skupštinu Srbije, stvori se nova većina, njegova stranka neće ući u parlament.
Gospodine Nikoliću, niste uzeli najbolji primer.
Mislim da sam uzeo najbolji primer i da to više nije teorija, ovo će se desiti sigurno. Sada ste se provukli kroz iglene uši, zato što ste nakrali mnogo para dok vam je predsednik stranke bio ministar finansija, pa ste imali mnogo para za kampanju, pa ste dojadili i bogu i narodu. Pitaću vas za iduću kampanju da li ćete imati para. Jedino ako od privatizacije NIS-a i Elektroprivrede ne uzmete opet deo za spotove televizijske. Vas samo to interesuje. Ali , ko da trpi Albijanića u idućem mandatu, u kome njegova stranka uopšte neće da predstavlja nikakav faktor u Srbiji. Kako o tome ne razmišljate? Mislili smo da vam predložimo da svaki saziv Skupštine bira novog poverenika. Kao što Ustav kaže da novi saziv Skupštine bira guvernera, čujem da vas i to ucenjuju, da i to produžite na mandat od sedam godina. Pa valjda nećete, niste valjda toliko šašavi. Neprihvatljivo je da neko produžava mandat na sledeći mandat Narodne skupštine. To je DSS uradio, provukao kroz Zakon o državnoj upravi, pa i neke činovnike sada na pet godina, okreni-obrni, kad preuzmete vlast da morate da zadržite njihove činovnike, da vas špijuniraju, da vas sabotiraju, da vam stavljaju klipove u točkove, da izazivaju građane Srbije. Kako će na primer Radikalska vlada da sarađuje sa ovim poverenikom iz G17 plus, kako? Nikako. A ko će njemu da da neku informaciju? Samo neka mi se obrati, reći ću, beži bre Mićo, ti za mene nisi poverenik. Tebe su izabrali oni drugi. Nemojte da se igrate. Ako zaista mislite da to nešto vredi, a po Šabiću vidim da vam to ništa ne znači, zato što više nema medija kome se nije obratio i požalio na sve vlasti moguće u Srbiji, kako mu uopšte nije slobodan pristup informacijama, kako nijedno njegovo pismo ništa ne predstavlja, ništa ne znači. On mu dođe kao Narodna kancelarija Borisa Tadića. Piši, ajmo Alija da je više vojske, samo piši. Pakuje se to negde kod neke sekretarice. Znači, poverenik za informacije se bira u sazivu Narodne skupštine. Novi saziv Narodne skupštine, posle četiri godine, bira novog poverenika. Ili mislite da taj čovek, Albijanić, možda bi Albijanić i ostao, ali recimo jedan razuman čovek, koji ima i morala političkog, da li bi on mogao da ostane, kada se promeni vlast, na funkciji koju bira Narodna skupština? Ne može. Ne oduzimajte pravo Narodnoj skupštini da izabere poverenika. Ovim zakonom vi kažete, jedan saziv može da izabere poverenika, sledeći ne može. Osporavate pravo narodnim poslanicima da biraju i poverenika, a mislim i neke druge funkcije, čim je mandat duži od mandata narodnih poslanika. Ponavljam, ako je mandat predsednika Republike pet godina, kakav je to mandat nekog državnog činovnika od sedam godina?
Da li se još neko javlja povodom amandmana? Narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovim amandmanom smo hteli da vam skrenemo pažnju na nelogičnosti koje postoje u ovom predlogu zakona, a tiču se i ovog lica koje ste nazvali zamenik poverenika. Za njega ste predvideli da mu mandat traje sedam godina. I za njega ste predvideli da samo ispunjava uslove za rad u državnim organima. Znači, on čak nije ni bleda kopija poverenika, ni u pogledu školske spreme, niti radnog iskustva, niti eminetnosti u struci. Ne znam da li vam je to promaklo? Mene to ne čudi, s obzirom da je sedenje u poslaničkim klupama za poslanike Demokratske stranke stvarno velika tortura. Znam da je velika tortura. Znam, 2003. godine, obično u pet i petnaest ne slušaju čak ni svoje ministre od umora, nisu navikli da sede u Narodnoj skupštini, da raspravljaju. Za njih je sve tortura što uskraćuje njihovu apsolutnu slobodu da mogu da budu na mestima gde postoje sredstva, na mestima gde postoji veliki uticaj i na mestima gde postoji mogućnost za manipulacije. Ova promena zakona je najobičnija manipulacija. Od 2001. godine naovamo sve što je demokratski blok predložio kao epohalno demokratsko otkriće na prostorima Srbije i preslikavanje nečega što je demokratski standard u razvijenoj zapadnoj Evropi, kod nas je doživelo svoj tragikomičan izgled da je to najobičnija farsa. Evo, da krenemo redom. Nekim slučajem su nam poslali onog Božidara Đelića, velikog eksperta za finansije. Rekao je kako sve mora da bude transparentno, mora da se zna kako se troše javna sredstva i mi od kada je on došao nemamo završni račun uopšte. Nijedan završni račun nije usvojen u Narodnoj skupštini. Ne sme demokratska vlast da podnese završni račun, da se vidi kako je to bilo sa sredstvima, ko je kako trošio. Ono što je prvo uradila demokratska vlast je bilo da su podnete krivične prijave protiv predstavnika prethodne vlasti i evo, sedam godina ti postupci ne mrdaju, prvi dokaz za veliku planetarnu manipulaciju demokratskog bloka, bez obzira kako se taj fluid menja, da li ih ima 18, dve, tri ili pet, sa vladinim ili bez vladinih organizacija. Druga vrsta manipulacije demokratskog bloka jeste da su državotvorni. Oni su usput uništili dve države, Saveznu Republiku Jugoslaviju i državnu zajednicu Srbija i Crna Gora. Oni nisu podobni za višestranački sistem jer u višestranačkom sistemu njihove manipulacije dolaze do punog izražaja, postaju ogoljene i onda je naravno tortura prava kada demokrata mora da sedi u Narodnoj skupštini. Sve ga opterećuje. Demokrate ne izlaze na duel, da se sučelje mišljenja. Ne, oni politiku doživljavaju, pre svega, kao materijalni i staleški interes. Zato od prvog slova naziva svoje stranke prave svojevrsni fetiš, trudim se da to pokažem kako to u praksi izgleda, to nije fetiš, to je nešto loše, ružno, izuzetno ružno i pogubno za narod i za državu. Da se vratim na poverenika. Vidite, u toj apsolutnoj slobodi javnog informisanja dobili smo Zakon o javnom informisanju, koji je ovde u Skupštini branio gospodin Žarko Korać, njega sada nema, ali taj zakon je poznat po tome što su svi sponzori iz inostranstva uložili velike prigovore na taj zakon, na izgled tog zakona. I njih su prevarili čak. Da bi se na neki način garantovalo ono što piše u Ustavu kao zajamčeno pravo, to je pravo na obaveštenost građana, onda su se dosetili da formiraju poseban državni organ poverenika. Kada se pogledaju njegove nadležnosti, šta on može sve da uradi, kao specijalni zaštitnik građana za oblast obaveštavanja i informisanja u jednom delu, vidi se da on u stvari ništa ne može da uradi. Sve zavisi od vas, ali demokrate se sa ovakvim predlogom zakona legitimišu da poštuju demokratske standarde i onda, po pravilu, dođe tako neki kao Van der Linden, koji očita jedno svoje viđenje demokratije, a pozivam ovde koji su članovi delegacije Republike Srbije u Parlamentarnoj Skupštini Saveta Evrope, da uzmu njegov stenogram, nije Albijanić nego predsednik Skupštine i ovaj ministar inostranih poslova, s njim su u društvu bili dva dana, samo da uzmu stenogram njegovih govora u Srbiji za ta dva dana i da prilože Savetu Evrope da Savet Evrope u Srbiji zastupa i predstavlja čovek koji ne zna ni šta je demokratija, ni ljudska prava, ni vladavina prava. Nemojte, molim vas, da mi pričate o Van der Lindenu i o Savetu Evropi kao nekoj tako značajnoj instituciji, kada na primerima u Beogradu kada dođu ti ljudi može da se primeti da se ne razlikuju od DS. Čisti manipulatori. Znači, poverenik građana postoji kao jedno medijsko pokriće. Mi smo jednu oblast navodno pokrili zakonom. Da li to funkcioniše? Ne funkcioniše. Zašto ne funkcioniše? To ne želi vlast. Vlast ne želi da podnosi završne račune, ne želi da vlast ima Ustavni sud, ne želi vlast; ova vlast ništa ne želi od državotvornih funkcija da vrši, već samo želi da njihovi istureni pojedinci budu na značajnim funkcijama, kako bi se lično bogatili, i ako je moguće što se tiče njih za veću cenu prodali državu i uništili sve naše nacionalne interese. Eto, to je demokratski blok. Potrudiću se još nekoliko puta u toku dana da malo produbim ovu temu kako bi bolje ušla, kako bih vam skrenuo pažnju s obzirom na jako izraženu torturu koju trpe demokrate u Narodnoj skupštini.
Povodom amandmana narodni poslanik Vesna Pešić, a zatim narodni poslanik Rajko Baralić.
Htela bih da se založim da mandati ovakvih funkcionera zaista traju duže od mandata Skupštine, zato što postoji jedna tendencija danas u modernom svetu da se izvršna vlast sve više debrasira određenih funkcija, koje moraju da se vrše potpuno nezavisno od politike i političkih partija. Znači, bilo bi jakološe ukoliko ne bismo usvojili taj trend da određene regulatorne funkcije, recimo, navešću samo neke, na primer, kada je reč o antimonopolskoj komisiji, zatim reč je npr. o Republičkoj radiodifuznoj agenciji, nažalost nije tako ispalo. Onda, kada je reč o državnoj administraciji, u modernim zemljama ako pogledate oni koji su uspeli da se razviju i ako pogledate recimo irski slučaj, ključno je da se potpuno profesionalizuje državna administracija. To znači kada dođe do promene vlasti da možete da imate ministra i dva pomoćnika, a ostali službenici su stručnjaci. Zato je glupo kad govorimo da ministar mora da bude stručnjak. Pa, ne mora. Za neke oblasti možda može, ali ne mora. Zato što je stručna administracija. Ako mi svaki put vodimo stranačkim i pravimo praktično partijsku državu, samo da vam pomenem kad je reč o guverneru, to je i mereno čak u nekim uspešnim zemljama u tranziciji i može da se vidi da je otprilike osam godina trajanje mandata guvernera. Navešću primer, 20 godina je šef za federalne rezerve u Americi, Grispen, prošao od Regana do sada kada je imao 92 godine, onda je tek otišao. Zato što su to funkcije gde apsolutno politička vlast ne treba da ima bilo kakvog uticaja. Znači, kada je reč o guverneru, nažalost je to bilo kod nas, da kako koja stranka dođe, koja većina, ona menja guvernera. Šta će nam partijska ličnost molim vas za poverenika za informacije? Šta će nam politička ličnost za zaštitnika prava građana? To treba da budu ličnosti koje su potpuno neutralne politički i da vrše svoj posao prema zakonu. To je isto, gospodine Nikoliću, kao kada biste rekli da svaka većina koja dođe neka bira svoje sudije. Ima i ta tendencija. Vidi se i po tome. Kad pogledate kritiku Venecijanske komisije novoga ustava, tu je stavila najveći broj primedbi, jer je pokazala da je preveliki uticaj Skupštine u sudsku vlast. Znači, ne može svaki put ko dođe birati svoje poverenike, svoju administraciji. Pa, to je društvo koje ne može da napreduje. U prošlom mandatu, samo ću vam navesti primer. Pogledajte šta je rađeno u Ministarstvu finansija. To je neopisivo. Daću vam moje istraživanje koje sam napravila da pročitate i da pogledate kako je to izgledalo. Analizirala sam dva ministarstva, Ministarstvo prosvete i Ministarstvo finansija. Molim vas, nema službe koja mora biti neutralnija nego poreska služba, poreska uprava. Velimir Ilić skroz su postavili, carina,pranje novca, igre na sreću, sve skroz ide po partijskoj liniji. Čak su i šefovi na lokalu, svi su bili na partijskim sastancima birani i postavljani za carinu i za poresku upravu. Na šta to liči? Mi moramo da kažemo da su neke administracije, i u Ministarstvu spoljnih poslova, svuda da težimo da budu što profesionalnije i to je i ideal, a ne to da svaka promena vlasti, i posle tog izbora sve se menja. Kako ćemo mi da napravimo jednu solidnu državu? Kako će država da funkcioniše ako budemo menjali? Molim vas da zaista utvrdimo i da se svi zajednički, kad je reč o ovim novim izbornim funkcijama, kad ih budemo birali, nije važno ko je većina, treba da se složimo oko tih ličnosti da rade u interesu svih građana, a ne treba da budu partijske ličnosti.
Replika, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Gospođo Pešić, ovo je lepa bajka. Gde ste bili 5. oktobra kad ste rasturili 200.000-300.000 zaposlenih, kada vam je smetala politička zaposlenost, a niste razmišljali o stručnosti? Gde ste bili kad su vam najlepše pevale ptičice u Meksiku i mirisalo cveće? Jeste li vi to bili ambasador kao stručni kadar ili kao partijski kadar? Kao partijski, u tome je stvar. Jeste, idealno je društvo u kome neće politička pripadnost da određuje mesto gde će najstručniji ljudi da rade. Jesmo li mi takva država? Kažem da nismo. Ovaj sastav će izabrati političke ljude na tu funkciju. Ako mi dokažete da ovaj saziv Skupštine neće izabrati političare u Ministarstvo spoljnih poslova, da neće izabrati za guvernera političara, da neće za poverenika izabrati političara, hajde da vam verujem, pa da idemo na druge mandate. Ali, to je netačno. Ko je ministar spoljnih poslova? Ekspert, diplomata od karijere? Ne, nego nosač tašne Borisa Tadića, kao što je general Perišićovde ulazio sa jednim fosilnim što mu je donosio tašnu, tako i Boris Tadić ide a za njim Vuk Jeremić. Danas je ministar spoljnih poslova. Zar ga nije sramota?
Nemojte tako, gospodine Nikoliću.
Zar nas nije sramota kad on sedne preko puta Ivanova kao ministar spoljnih poslova. Kad sedne preko puta diplomata koje znaju šta je diplomatija. Nemojte, gospođo Pešić, učestvujete vi u ovome do kraja, u ovom stvaranju partijske države do kraja. Vama ne smeta kad je DOS jedna partija. Vi to ne kritikujete. Vi biste kritikovali samo situaciju kada radikali osvoje 50 posto, pa formiraju svoju vlast. Tada bi to bila partijska država. Tad bi skočio i Strazbur na nas, i Brisel, i vi to imate u svojim istraživanjima već pripremljeno. Verujem da već imate obavljena istraživanja kako radi radikalska vlast, samo da ih štampate kad budemo došli na vlast. Ali, ovo je država u kojoj ste pre sedam godina izvršili politički progon. Poneli ste se gore od Hitlera. Gledali ste u to šta ljudi rade, a ne ko su i kako dobro rade. Vama je smetao svako ko nije bio u DOS-u, nije zasluživao da živi. Vaš vapaj da niste sproveli 6. oktobar sada se ostvaruje, vi danas sprovodite 6. oktobar i to je potpuno jasno. Vidi se kako ova vlast nastupa. Zato, gospođo Pešić, prihvatam da možete ovako da diskutujete, ali okrenite se malo iza sebe pa recite, da, pogrešili smo kada smo ovo radili, kada smo ovo radili, kada smo ovo. Trebalo bi da stvorimo društvu u kome takvih grešaka neće biti. Ako nam neprekidno govorite da je ovo društvo u tranziciji, onda nemojte da ga smatrate normalnim društvom. Društvo u tranziciji nije normalno društvo. U društvu u tranziciji ne može neko sedam godina da obavlja funkciju, ne može nijedna vlada da sastavi četiri godine mandata, ako je normalna vlada i ako vodi državu kroz tranziciju, pa sprovodi bolne rezove, pa teške odluke donosi, pa je narod ne voli, a ona izađe pred narod i kaže, hajde sada neko drugi da preuzme malo ovaj teret. Da li ste čuli nekog od političara od 2001. godine da je rekao, hajde malo da neko drugi preuzme teret. Ne, oni kažu - teško nam je ovo, ali ne damo ni za živu glavu, u stanju smo sve da uradimo, ali ne damo ministarske fotelje ni za živu glavu. Narod, smatra se, lako zaboravlja, zaboraviće kakvi su lopovi vladali Srbijom i koliko su nas ojadili. Znači, mogao bih da se složim sa vama, ali vi govorite o idealima, koje ni sami vi niste spremni da ostvarite u Srbiji.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vesna Pešić, a zatim imamo još javljanja po Poslovniku. Molim za strpljenje, gospodine Baraliću.
Prvo, tranzicija nije nikakav nenormalan proces nego je reč o tome da, pre svega, državna i društvena svojina pređu u privatnu, a takođe i da se prođe određena izgradnja institucija. Znači, ovo o čemu govorim upravo jeste deo tranzicije da se jedanput prekine sa tim, a jedanput, gospodine Nikoliću, moramo prekinuti. Sve što je bilo loše u prošlosti, sada idemo prvi period '90-ih godina, pa drugi period. Samo kažem da nam uopšte nije potrebno da Skupština bira ove funkcionere, niti guvernera, pa neka ih bira Vlada. Ako su oni deo političke vlasti, neka ih izabere Vlada. Šta ćemo mi da se gnjavimo i da ih bira Skupština. Znači, cela ideja da mi biramo ove funkcionere jeste da oni politički budu nezavisni, kao što Skupština, recimo, bira Odbor za sukob interesa, sprečavanje sukoba interesa i niz tih institucija. Inače, mogla je da uradi lepo Vlada na sednici, ne moramo mi da gubimo vreme, a isto tako neka izabere i Ustavni sud, sve neka bira Vlada, ako ćemo tako da nastavimo dalje. Znači, jedino mogu da dozvolim, iz vaše diskusije koju sam do sada čula, da li bi moglo da bude pet ili sedam godina, zato što se ove funkcije namerno ne biraju na četiri godine, kada dođe vladajuća većina, da se ne bi poklopila sa partijskom vladavinom. Znači, ako je sedam mnogo, onda može da bude pet. Znači, upravo da ne bude poklopljeno i da se to ne poklapa. Kada ćemo da počnemo? Hajde jedanput da počnemo. Možemo svi ovde da izvršimo neku vrstu samokritike kako smo do sada radili. Ako mi sada biramo prvi put zaštitnika građana, recimo, državnog revizora, pa kakav je to državni revizor ako će da ga bira svaki put skupštinska većina, pa će da radi za radikale, pa će da radi za ove ili one. Kakav je to državni revizor? On mora apsolutno biti nezavisan i mi ga moramo u tome kontrolisati. Ako to ne postignemo, nismo ništa postigli. Onda predlažem da se to skine s dnevnog reda i da nam nije bilo potrebno u Ustavnom zakonu, neka biraju partije i dalje i revizora, i zaštitnika, i poverenika; pa to nema nikakvog smisla. Ova vaša diskusija, da se to predupredi nekakvoj budućoj vašoj vladavini, znate šta, pa ni vama ne treba takva jevtina partijska propaganda. Molim vas da radimo ozbiljno, inače ne moramo ni da biramo ove ljude, neka ih biraju partije i dalje i neka ih bira Vlada, i ne mora Skupština uopšte da gubi vreme.
Replika, narodni poslanik Tomislav Nikolić, ali Poslovnik, javio se Branimir Đokić .
Samo kažem da treba da pođemo od početka. Ako danas ova partija koja je na vlasti izabere poverenika, ne, to je partija na vlasti, ona bira većinom glasova, mi ćemo biti protiv. Ko nas pita kada nemamo 126 glasova. Ova partija će izabrati svog poverenika ili će možda da pita nas ko je kandidat za poverenika. Hajde tako da radimo, hajde opozicija da predloži poverenika, a da ga izabere većina. Gde viživite, gospođo Pešić? I da li vi uopšte živite? U ovoj Srbiji. Nemojte, molim vas. Kao da ste zaspali, pa vas neko budi, a vi kažete - imam ja ideale nacrtane u knjigama. U ovoj Srbiji, ako danas DOS izabere poverenika, to je partijski čovek, to je partijska država. Nemojte mene da optužujete da ćemo mi praviti partijsku državu, ponavljam, cenite nas kada budemo na vlasti, ali sada cenite ove koji su sada na vlasti, oni će vam ponuditi poverenika. Šta mislite, biće nestranačka ličnost, biće iz LDP-a. Nije tačno, biće neko njihov, potpuno njihov, kome će svaki ministar moći da kaže, ovo skloni, ovo nije bitno. Šta ćemo mi moći da radimo? Da tražimo od poverenika da zatraži zaštituustavnosti i zakonitosti. Od koga? Ne izađoste za govornicu da ih pitate gde je Ustavni sud, ono što je najvažnije, što je osnovno. Nije normalna država, sedam godina je stvarate, sve luđe radite, sve nenormalnije radite. Da li ste vi verovali, kao idealista, 2000. godine, 5. oktobra, da 2007. godine nećemo imati Ustavni sud, a da uopšte neće da bude promenjen sistem vladavine, kako je DOS nastupio, tako i dan-danas vlada. Smenjuju se Tadić i Koštunica na funkcijama, Dinkić i Velja Ilić na funkcijama. Ko je još ispao? Samo vi. Nije vas interesovalo, mogli ste da ostanete tu. Dat vam je nalog da malo budete i u opoziciji. To sve razumem, to sve čitam, u politici sam duže od vas, gospođo Pešić, vi ste smo u životu duže od mene. U ovoj politici sam duže od vas. Zbog toga vam kažem, imajte vi isti aršin prema DOS-u i prema radikalima, nama ne treba partijska država, mi je nećemo ni stvarati. Kako da vam kažem da mi imamo kadrova 500.000 ljudi da obavljaju državne funkcije. Nemamo, naravno da nemamo, nemate ni vi, a vi ih rasterate sve, pa pitate ima li neko nekoga, kao što su zvali Velju Ilića da ga pitaju da li ima nekog u ''Zastavi'', evo ga Batić svedok. Pitali su, e, uzeli smo ''Zastavu'', da li imate nekog da vodi ''Zastavu''. Tako je bilo. Eno vam je ''Zastava'' sada, kao kuče na jednoj nozi, nema ništa od nje. Vi ste stvorili partijsku državu, gospođo Pešić, učestvovali ste u tome. To što ste vi pobegli na nekoliko godina u cvetića, i u pčelice, i u ptičice, to vas ne opravdava, vi ste jedan od ideologa svega ovoga što se radi. U vas svi imaju poverenja. Zapad je sa vama na neprekidnoj i otvorenoj vezi. Ono što vi kažete zapadu, to je Srbija i to sve razumem. Zapad ne interesuje šta narod misli, zapad ne interesuje šta radikali govore, bitna je Vesna Pešić, Čedomir Jovanović, Boris Tadić, Vojislav Koštunica, radite šta god hoćete, vi ste bitni. Neće vas narod, ali vi ste bitni. Jednog dana narod će biti prinuđen da vas hoće, kada pokupe sve i ostave samo Beograd, narod će možda hteti i vas. Do tada neće. Do tada vas upozoravam, nismo na vlasti, ali možemo mnogo toga da uradimo, bar u ovoj skupštini. Upozoravam vas, učestvujete u stvaranju apsolutno partijske države, vezujete se kao jedna partija. Sledeći izbori, ko od vas iz koalicije računa da sa nekim drugim može da pravi koaliciju? Ni sa kim. Vi ste osuđeni sami na sebe. Vi ste jedna partija, samo što menjate funkcije po nekoj drugačijoj pripadnosti. Vi ste evropska partija u Srbiji. Mogli bi ste slobodno da kažete, mi smo evropska partija u Srbiji, šta god nam Evropa uradila, mi smo evropska partija. Kada nam uzmu teritoriju, mi smo evropska partija, jer mi ne damo Kosovo, a ne damo ni Evropsku uniju. Kako će to biti i kako će da se raspoluti političar u Srbiji koji hoće i Kosovo i Evropsku uniju? To još ostaje da vidimo, nadam se u ovoj skupštini, bolje nego na ulici. Nemojte nama da govorite o partijskoj državi ništa, a posebno nama koji nikada nismo bili ni u Savezu komunista, ni u SPS-u, za razliku od nekih od vas koji su tamo pisali molbe, pa nisu bili primani, a sede tu u klupi sada. Dakle, ovo će biti partijska država. Ako je već partijska država, onda neka svaka partija bira svoje činovnike. Ako dajete pravo DOS-u da većinom ovde izabere poverenika, dajte pravo i SPS-u kada bude u većini da izabere svog poverenika, dajte pravo i radikalima da izaberu svog poverenika. Znači, samo DOS može da bira svoje, a kada se vlast promeni, naslediće one koje je DOS ostavio. Kakva će to saradnja da bude? Ponavljam, ako je to normalno, evo, neka se DOS izjasni da radikali predlože guvernera, pošto je nestranačka ličnost, da radikali predlože sudije Ustavnog suda, nestranačka ličnost, poverenika za informacije, ombudsmana ili zaštitnika građana, da predlože radikali, pošto je nestranačka ličnost. U stvari, ti ljudi bi najbolje kontrolisali vlast i vi to vrlo dobro znate. Kada ne zavise od skupštinske većine, onda su slobodni da obavljaju svoj posao, samo gledaju u Ustav i zakone. Mi ćemo nastaviti ovo da kritikujemo, a vi branite. Kažem vam, kakav god da je zakon, kada se vlast promeni, ostavite nama da na ovakvoj sednici promenimo i te vaše zakone, pa onaj mandat od sedam godina koji je zapisan u zakonu, kad radikali pobede, biće mandat od četiri godine. Mi vas nećemo da opterećujemo svojim kadrovima. Mi to ne tražimo od vas. Promena vlasti znači i promenu kadrova.
Po Poslovniku, poslanik Vesna Pešić.
Gospodine Nikoliću, mislim da sam bila dovoljno jasna. Vi ste se ovde zauzeli za partijsku državu. Smatram da treba da prevaziđemo partijsku državu. Imali smo takva iskustva i ranije u jednopartijskom sistemu. Nažalost, sad imamo višepartijski monopol na državu i to je veoma loše. Vi ste se za to zauzeli. Mislim da to treba da prevaziđemo. Način da se to prevaziđe, ako biramo čoveka koji nije na četiri godine, nego na pet, onda on neće morati da podnosi raport onima koji su ga izabrali, ako ga bira većina, nego može da ima šansu da bude samostalan. Znači, tu je glavna argumentacija. Ovo što vi meni kažete da sam na otvorenoj vezi, ni sa kim nisam ni na kakvoj otvorenoj vezi. Moram da kažem da oni koji su jako patriotski raspoloženi ne veruju ni da jedan Srbin ili Srpkinja može da ima neko svoje mišljenje, nego mora neko da mu suflira. Valjda ja mogu da imam neko svoje mišljenje ili mora stalno neko da mi diktira šta ću da mislim. Kako imate tako loše mišljenje o ljudima? Kako mislite da neko mora da bude na vezi, pa mi direktno Buš govori šta ću danas da kažem? Verujte malo više u naše građane, da nisu na vezi ni sa kim, nego da mogu da imaju svoje sopstveno mišljenje koje izražavaju u Skupštini i mogu, bez bilo kakvih sila i telefona, da kažu da za Srbiju nije dobro da ima neprofesionalnu administraciju i da ima partijsku državu.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Amjad Migati, pa Rajko Đurić, pa Vladan Batić, pa Žarko Korać, pa Branimir Đokić. Da li je problem redosled u SRS? Prvi za reč Amjad Migati, pa Rajko Đurić.
Gospodin predsedavajući, nije problem u SRS nego je problem u vama, pošto ne poštujete Poslovniku, jer po Poslovniku morate da idete po redu. Zar nije tako? Gospođa Vesna Pešić je dala pogrešnu informaciju - ako guverner ili predsednik Američke centralne banke, koji je 20 godina vršio funkciju, samo da znate da njega ne bira Kongres, odnosno parlament SAD, nego ga formalno postavlja, jer ga bira krupni kapital koji vlada u Amerika. On je jači od predsednika i zato su nekoliko guvernera banke su menjali predsednika Republike, sećate se. Prema tome, nije to bio primer koji je tačan. Međutim, ako već hoćete da idemo u nepartijska država, hajde da se dogovorimo. Ima tri vrste funkcija koje treba da se razdvoje. Ima politička funkcija, koji tu na izboru dođu novi političari koji vode državu; imate funkcije od javnog interesa i imate administrativne funkcije. SRS u svom programu, još od 1990. godine, za administrativne funkcije je našla rešenje u raznim kategorijama. Prema raznim kategorijama napreduje administrativni funkcioneri i niko ne može da zameni drugog dok ne dođedu taj kategorija, odnosno razred koji odgovara određena funkcija. Međutim, funkcija od javnog interesa može da bude sedam ili 10 godina, ali ukoliko se bira, kako je predviđeno da se Ustav menja, dvotrećinski, onda svi prihvate. Međutim, da bude sedam godina, a samo na većinski sistem, kao i politička funkcija, onda vi to sami stavljate u političku funkciju. Ako hoćete da ga odvojite, dajte da bude dvotrećinski izabran i onda ne bi mogli da imamo primedba na to. Ali, ako većinski, onda ne može da bude više od političkih funkcija - na četiri godine, odnosno koliko postoji vlada i parlament u istom sastavu.
Po Poslovniku, narodni poslanik Rajko Đurić, a zatim narodni poslanik Vladan Batić.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, imam utisak da smo ipak dotakli jedno izuzetno važno pitanje i moje gledište se, da tako kažem, nalazi između onoga koje je iskazao gospodin Nikolić i gospođa Vesna Pešić. Odmah ću reći zašto je to tako.
Gospodine Đuriću, o utiscima ćemo posle, prvo da kažete koji član Poslovnika?
Reč je o dostojanstvu Skupštine, ali o tome ću nešto kasnije, gospodine Albijaniću. Ljubazno vas molim, imali smo prilike o tome da govorimo, znam da ste matematičar po struci, za matematičare je jako opasno ako tretiraju ljude kao teoreme. Ubuduće vas ljubazno molim da ne postupate tako, a uz to ću dodati, možda ste i čitali knjigu "Vlast 2" Dobrice Ćosića, koji je rekao: "Čovek nije dostojan poštovanja ako ga vlast čini gorim no što on jeste". Dakle, sada dozvolite da pređem na ovu stvar. Gde je suština problema? Suština problema, i tu se u potpunosti slažem sa gospodinomNikolićem, jer kod nas, nažalost, partije jesu preduzeća i neko je, čak bestidno, stavio u usta pokojnom Zoranu Đinđiću, nemajući pojma da je to odavno Maks Veber rekao, upravo kritikujući takvu praksu. Naravno, ako ne prevaziđemo to stanje, onda mi neminovno ostajemo partijska država, bez obzira na to da li imamo bezbroj partija, da li imamo koalicije itd. Dakle, neminovno je, pod jedan, da imamo stručne ljude za mesta o kojima je reč. Apsolutno se zalažem da to bude, pre svega, kompetentna ličnost. Uzgred rečeno, kolege radikali su o tome govorili, stanje u medijima, poštovane dame i gospodo, krajnje je ozbiljno i zabrinjavajuće. To iziskuje neminovno raspravu u Skupštini. Nije reč o pojedincima, da se razumemo, to je samo vrh ledenog brega. Radio sam 25 godina u "Politici" i dužan sam da prenesem i javnosti i ovom uvaženom domu to što se događa u "Politici". To je list koji je takoreći uništen. Dolazim iz "Tanjuga", gde moje kolege rade po 18 sati, a imaju jedva toliko da prežive itd. Ovo uzgred kažem. Dakle, zalažem se za to da ta ličnost koja bude izabrana, ona, de fakto, slažem se sa gospođom Pešić, može biti sedam godina, ali de jure u pravu je gospodin Nikolić, ako ostane stanje kakvo jeste, za koga će ta ličnost onda imati značaja? Neće biti, nažalost, uvažavana. Prema tome, neophodno je da se odista razumno o tome porazmisli. I ja, s obzirom da imam ovde prijatelja koji je stranac, bio sam nedavno u Leskovcu i moji sunarodnici Romi kažu - da li znaš da se dogodio prvi romsko-kineski rat u Leskovcu. Pazite, imamo Kineza, dragi moji, u Srbiji o kojima niko ne brine, ima i drugih stranaca. U mnogim zemljama Zapadne Evrope postoje ombudsmani ili ljudi u vlasti koji su nadležni za strance. Mislim da je to, takođe, imperativna potreba da se u najskorijem roku ustanovi i u našoj zemlji. Još jednom apelujem, prenesite to gospodinu Duliću, da uskoro imamo jednu opširnu, ozbiljnu raspravu o medijima, jer bez javnosti ne možemo da postignemo ni demokratiju, a, naravno, moram da se pridružim mišljenju gospodina Šajna, ja sam o tome imao prilike da razgovaram, reč je o nacionalnim manjinama koje su u postojećem medijskom sistemu potpuno zapostavljene. Nisam šale radi rekao - ljubitelji životinja, domaćih ljubimaca, imaju svakodnevno prostor u jutarnjem dnevniku do pet minuta. Rekao sam gospodi u RTS-u da bih bio srećan kada bi nacionalne manjine imale dnevno dva i po minuta. Hvala vam.
Hvala vam, gospodine Đuriću. Samo niste rekli da li se one reči što ste citirali Dobricu Ćosića odnose na mene? Ne, hvala vam. Narodni poslanik Vladan Batić, po Poslovniku, zatim narodni poslanik Žarko Korać. Gospodin Batić i replika, i Poslovnik.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da bi ljudi koji treba da budu izabrani na ove funkcije trebalo da budu vanstranačke ličnosti. To je ideal, to je suština demokratije, to treba da bude proizvod jednog demokratizovanog društva. Naravno da u Srbiji to, nažalost, danas nije. I evo vam plastičnog primera. Da je gospodin Šabić član jedne od stranaka vladajuće koalicije danas i za njega bi se reklo - neka nastavi do kraja mandata, kao i za Jelašića. Znači, ako ste član neke od stranaka vladajuće koalicije ne morate da se birate u parlamentu, ako niste menjaju vas i biraju svog. Ovo je apsolutno partijska država. Danas, sa ovom vladajućom koalicijom, ni portiri, ni hausmajstori, ni radnici u restoranima ne mogu da budu ako nisu iz neke od stranaka vladajuće koalicije. Tako je to danas. Podsetiću vas da u vreme Zorana Đinđića u prvoj vladi demokratske Srbije devet ministara nisu bili članovi ni jedne od stranaka. U to vreme Srbija je bar imala državnog tužioca, on nije bio član nijedne stranke. Srbija danas nema državnog tužioca, tako da sve, ako bi bili apsolutno formalisti, ni jedan akt zamenika tužioca, ni jedan postupak tužilaštva danas nije zakonit, jer tamo postoji stroga hijerarhija i stroga subordinacija. Srbija više od godinu dana nema državnog tužioca, pa ne može ni da se procesuira sve ovo što bi trebalo procesuirati. Još jedan prilog da je ovo partijska država. Ova prethodna vlada imala je Savet za borbu protiv korupcije. Ljudi u vrhu tog saveta i gospođa Barać, na čelu tog saveta, nije član ni jedne stranke. Taj savet ne može da uradi ništa, vlada ga je napravila, ali ne da mu da ništa radi i to je paradoks. Znači, imamo partijsku državu kao nigde u svetu. Gospodine Nikoliću, vama bih rekao nešto, ne u vezi sa ovom diskusijom, mislim da ste u pravu što se tiče partijske države, ali ste pre neki dan lamentirali nad Avnojem. Rekli ste da je grupa mladih ljudi napravila državu. U krvi je grupa mladih ljudi napravila državu i takva država nije na čast onima koji su želeli jednu istinski demokratsku državu, a pogotovu ne verujem da to može biti nešto što treba da zagovara SRS, jer znate ko je bio na vlasti i šta se događalo pre AVNOJ-a. Ali, naravno, to je vaše pravo, samo hoću da kažem, tu su koreni i temelji partijske države, najstrašnije na ovim prostorima. Kada sam pomenuo tužioca koga nemamo... (Predsednik: Gospodine Batiću, stvarno se izvinjavam, ne možete tako. Dakle, javili ste se po Poslovniku, imate tri minuta, skoro četiri minuta ste govorili. Nemam ništa protiv, javite se ponovo po Poslovniku, ali ne možete tako da mi kažete nema veze, nastaviću da govorim.) Prvo, pošto se družite sa neobaveštenima i vi ste neobavešteni. Javio sam se za reč kada je umesto vas predsedavao gospodin Albijanić i javio sam se za povredu Poslovnika i za repliku, i to je konstatovao gospodin Albijanić.
Sada da ja vas obavestim. Dakle, nema nikakvih problema, vi ste se javili po povredi Poslovnika, dobili ste tri minuta, govorili ste četiri minuta. Sada vas molim da odete na mesto, pa se javite po Poslovniku ponovo ili replika, i onda ćete ponovo dobiti tri minuta i nastavićete dalje. To je onako kako može. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Žarko Korać, pa potom po Poslovniku narodni poslanik Željko Vasiljević, potom po Poslovniku gospodin Toma Nikolić, a onda, sada da se dogovorimo, narodni poslanik Gojko Radić po Poslovniku, potom ide replika Tomislav Nikolić, pa replika Vladan Batić. Eto, to je red. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovani narodni poslanici, reklamiram član 103. Ovo je vrlo važna tema, ali u principu, trebalo bi da se držimo, koliko-toliko, onoga što je tema dnevnog reda. Ali, ove izmene zakona i amandman - dužina trajanja mandata, otvara zaista jedno veliko pitanje kakve mi ljude biramo i kako biramo na funkcije koje su od velikog društvenog značaja. Meni se čini da je praksa pokazala da u zakonu koji se sada menja nedostaje nekoliko stvari koje bi to osigurale. Prva od njih je - dovoljno je da čovek kaže - nisam član stranke. Primer: jedan od tih ljudi, neću mu reći ime, bio je član stranke, a onda kada je izabran rekao je - od danas više nisam član stranke. To stvarno ne znači ništa. Znači, potrebno je da se, recimo, pruže uverljivi dokazi da bar nekoliko godina, pet, deset, taj čovek nije bio, ne da ga kažnjavamo što je nekada bio stranački angažovan, nije bio član stranke. I još jedna stvar, u nekim zemljama, demokratskim, za izbor na neke funkcije potreban je konsenzus stranaka vlasti i opozicije, i ne mogu da verujem da je u Srbiji odnos, bez obzira na oštrinu političke borbe, odnos opozicije i vlasti takav da se ne može naći jedna osoba koja bi dobila podršku i jedne i druge strane. Da li sam jasan? Znači, postoje u svetu situacije da se mora postići izvestan konsenzus u skupštini oko takve ličnosti. Slažem se, inače, sa gospodinom Nikolićem da je sve postalo partijska država. Drugim rečima, mi ne možemo ovde maskirati činjenicu da zaista se, u zavisnosti od toga ko je na vlasti, postavljaju ljudi. Jedina je razlika što sada ti ljudi dobijaju jednu formu nezavisnih, nestranačkih ličnosti, ali one, de fakto, jesu bile u strankama do trenutka kada su izabrane. I Vesna Pešić je, takođe, naravno, u pravu, ali u onom drugom delu u kome govori da je to pogubno za Srbiju, jer to znači da sve ličnosti koje treba da štite građane, ovo je zaštitnik građana. Ako je on partijski čovek ili zaštitnik prava na informaciju od javnog značaja, onda ljudi jednostavno u to neće imati poverenja. Treba predlagati ličnosti. Nije tačno da nema takvih ličnosti u Srbiji, bar na ovih nekoliko funkcija, koje će imati podršku i opozicije i stranaka koalicije koja podržava vlast. Nije valjda Srbija jedina zemlja u svetu da ne postoji bar neka ličnost koja može dobiti, bar za ove funkcije, nekakvu konsenzualnu saglasnost. Nije to ni pokušano. Lično mislim da je to pogrešno. Postoje ugledni ljudi, postoje ljudi koji nisu partijski angažovani, postoje ljudi o kojima javnost ima dobro mišljenje i onda bi bilo zanimljivo pitanje kada ne bi bile takve ličnosti izabrane u Skupštini šta bi javnost kojoj mi konačno odgovaramo, odnosno svojim biračima šta bi nam rekli. Mi bi izrazili nepoverenje u odnosu na ljude koji nesumnjivo imaju društveni ugled. Za ove funkcije, kao što su pravo na informaciju od javnog značaja, za zaštitnika građana, zaista bi trebalo ići na ličnosti koje mogu da dobiju podršku konsenzualnu, većinsku, ali i opozicije i stranaka vlasti u ovoj skupštini.
Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Željko Vasiljević, pa potom narodni poslanik Gojko Radić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, želeo bih da se uključim u ovu raspravu više principijelno. O čemu se radi? Zaista mi ovde pokušavamo da uvedemo jedan novi princip da na određene državne funkcije dođu ljudi koji nisu stranačke ličnosti i koji su stručni. Pretpostavljam da svi poslanici u ovoj skupštini to podržavaju kao princip. Međutim, zloupotrebe tog principa koje se u ovom trenutku najavljuju i koje možemo pretpostaviti da će se desiti odnose se i na neke druge funkcije, ne samo na zaštitnika građana. Želeo bih da napomenem da će se ovih dana imenovati pomoćnici ministra u nekim ministarstvima. Želim konkretno da vam kažem u Ministarstvu za rad i socijalna pitanja, u sektoru boračko-invalidske zaštite, i to kao princip, a po članu 25. Zakona o državnoj upravi, koji je povučen sa dnevnog reda, i sada dovodimo i sam taj princip izbora takvih ljudi na te funkcije protivzakonito. Ne bih ulazio u to ovog puta, jer bi nas daleko odvelo, međutim, želim da napomenem jedan princip koji je zaista poguban, a to je da se na ovo mesto danas imenuju politički vrlo podobni ljudi i izuzetno nestručni, sa tendencijom da se njihov mandat, po članu 25. stav 3 - pomoćnik ministra, postavlja Vlada na pet godina na predlog ministra, prema zakonu kojim se utvrđuje i položaj državnih službenika. Nažalost, te politički podobne ličnosti će postati državni službenici. Konkretno, u ovom slučaju, DS pokušava da na mesto pomoćnika ministra postavi čoveka koji je tu funkciju obavljao u periodu od 2001. do 2004. godine, i takav katastrofalan položaj ove populacije je ostavio i zloupotrebe vršio u okvirima svoje funkcije, zloupotrebe službenog položaja, da smo mi predstavnici boračko-invalidskih organizacija morali da tražimo njegovu smenu od ministra gospodina Lalovića. Mogu da vam kažem da je po hitnom postupku, u roku od jednog dana, taj čovek smenjen sa funkcije pomoćnika ministra, jer su utvrđene njegove brojne zloupotrebe na tim funkcijama. Druga stvar, taj isti čovek je posle toga pokušan da bude postavljen na funkciju direktora boračke uprave Grada Beograda. Tada su određeni ljudi, određeni rukovodioci DS-a shvatili koliku štetu i Demokratskoj stranci i vlasti taj čovek može da nanese i zbog toga su ga sklonili sa te funkcije, odnosno nisu ga imenovali na tu funkciju. Danas imamo situaciju da će ponovo taj čovek biti imenovan na funkciju pomoćnika ministra, sa tendencijom da postane državni službenik i da ostane pet godina na toj funkciji, bez ikakvih kvalifikacija, bez ikakvih moralnih vrednosti. Gospodo iz Demokratske stranke, vama se obraćam, preuzimate na sebe veliku odgovornost, postavljajući na funkcije koje vama pripadaju ljude koji to ničim ne zaslužuju, ni profesionalno, ni moralno, ako se zalažete za princip da na funkcije takve dođu ljudi. Taj čovek se zove gospodin Miro Čavaljuga. Ostao je upamćen u boračko-invalidskoj zaštiti kao čovek koji je u 144 godine dugoj istoriji boračko-invalidske zaštite, pravne zaštite, bio čovek koji je predložio najgori zakon, čak gori od onog iz 29. godine, kada je napisana pripovetka "Sve će to narod pozlatiti".
Gospodine Vasiljeviću, isteklo vam je vreme. Povredu Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Gojko Radić, potom replika gospodin poslanik Tomislav Nikolić.
Kolege poslanici, s obzirom da vama ne pada na pamet da raspravljate i da pričamo u ovom parlamentu o Kosovu, i ono sve što nas čeka oko Kosova, vidim da vi nemate volje i da nećemo imati mogućnosti o tome da raspravljamo još dugo.
Gospodine Radiću, koji član Poslovnika je povređen?
Evo, saznaćete odmah, samo trenutak. Nešto bih, ono što možemo, i to je član 225, a s obzirom da se tiče i vas, da se vaše ime i vaša funkcija pominje tu, nadam se da ću odmah dobiti od vas odgovor, a vi ste upoznati i znate za sve to. S obzirom da se vi zalažete i vaše prvo izlaganje ovde i obećanja su bila u onom pravcu da će sve biti transparentno i javno, pa se nadam da će biti transparentno i za moju sredinu i vašu sredinu, odakle mi dolazimo. SRS na prvoj narednoj sednici u Subotici postaviće, tražiće tačku dnevnog reda da se raspravlja o pljački koja se desila u Subotici i tražiće još jednu tačku, da li će biti objedinjene ili spojene, o raspravi da se uzmu ovlašćenja i pravo potpisa, koja smo mi dali predsedniku opštine, da može da raspolaže imovinom kao svojom dedovinom. Nadam se da će vaša stranka, pošto se nadam da je vaš uticaj u vašoj stranci ogroman, da vi to možete sa svojim uticajem da postignete, da kažete i da ovde nama obećate da pomognete da izađe istina na videlo, s obzirom da ste i vi osudili kroz štampu ovakvu pljačku, da to dođe na dnevni red u lokalnoj samoupravi, ne da se odbije da se uopšte o tome raspravlja. Očekujem od vas i podršku u lokalnom parlamentu na narednoj sednici, da vaša odbornička grupa podrži i dođe do rasprave u lokalnom parlamentu. Nadam se da ćete se založiti oko ovoga i od vas bih želeo odgovor, pošto tražim, da ne bih pismeno dobijao odgovor. Nadam se da je vaša reč ima težinu da ćete dati zadovoljavajući odgovor i da ćete se na istini i vrednostima onim za koje ste se zalagali prilikom vašeg izbora za predsednika parlamenta, sada ćemo videti i na delu vaša obećanja.
Zahvaljujem puno. Replika, narodni poslanik Tomislav Nikolić, pa potom narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite.
Gospodin Batić se malo umešao u radikalsku ideologiju. To moram verovatno malo da obrazložim. Dakle, naša ideologija je četnička. Toliko četnička da su u ovom sada poslednjem ratu svi Srbi preko Drine sebe nazivali četnicima. Očigledno je ta ideologija dominirajuća u srpskom narodu. Ali, nemam nameru da se obračunavam u prošlosti sa ljudima sa kojima se danas ne bih složio, zato što cenim vreme u kome su donosili odluke, cenim da su imali odgovornost i ko je imao hrabrosti trebalo je tada da im se suprotstavi. Na primer, mislim da je istorijski pogrešno što je Milan Obrenović napao na Slivnici Bugare, pa šta sad, da kažemo da taj čovek ne zaslužuje više da ima ni jednu ulicu u Srbiji. Ne cenim što je Nikola Pašić izdao svoju stranku, svedočio lažno, pobegao u Bugarsku, pa evo spomenika u Beogradu Nikoli Pašiću. Ne cenim ni ideologiju komunističku, ali odvajam vreme od 41. do 45. Nikada se nisam složio sa tim kada ste počeli da menjate nazive ulica, pa svim partizanima poginulima u ratu izbrisali ulice. Znaju to ljudi iz Kragujevca kako sam žestoke sukobe kao odbornik imao kada su ukidali imena ulica dece rođene u toj ulici koja su poginula 1942. ili 1943. godine. Nekome smeta što su ga ubili Nemci, pa hajde da promenimo naziv ulice i damo neko američko ime. Sve ima svoje vreme. AVNOJ je bio antifašističko veće. Šta je znao onaj ko je pešačio 500 kilometara pod borbom da ode na neko tamo zasedanje i stvara državu? Šta je on znao šta će biti 1948. godine? On je u ratu odlučivao da pravi državu, na kraju krajeva, istu koju je pravio i kralj pre toga. U čemu je razlika? Što bih sad ukidao Antifašističko veće dekretom? Nema više ulice AVNOJ-a zato što je došla nova vlast. Ne postoji Jugoslavija do vremena dok je došao DOS na vlast. Ne mogu sa tim da se složim. Kada bi neko predložio ulicu DOS-a i dao naziv toj ulici, šta posle 20 godina neko da kaže - šta nas briga za taj DOS. Tako isto i sa ulicom Zorana Đinđića. Nisam lamentirao. Mene je iritiralo što jednoj ulici menjate ime i dajete ime Zorana Đinđića. Što niste na livadi isekli ulicu, doveli gas, struju, vodu, kanalizaciju, asfalt, telefon i rekli - ovo će biti ulica Zorana Đinđića. Izvolite, ko ovde želi da živi. To je prosto. Tako je najbolje. Možete vi sve, ali iritirate da neko toj ulici promeni naziv kada se promeni vlast. (Predsednik: Vreme, gospodine Nikoliću) Završavam, izvinjavam se. Vi to jako grubo radite. Istovremeno, ako u nekom drugom gradu neka vlast ima nekog svog heroja, vi se tome usprotivite, podignete celu Srbiju na noge. Ne može neki Milanković, koji je poginuo boreći se za srpstvo, da ima svoju ulicu. Ali kad vi odlučite da neko može da ima ulicu, to mora da se poštuje. Vama više niko ne sme da se suprotstavi. Ovde je velika hrabrost da čovek bude Srbin. Ne može tako. Nije me sramota da vam kažem da je AVNOJ vredniji od Zorana Đinđića, vredniji za istoriju Srbije. Da je poživeo Zoran Đinđić, da vas je prošao revolucionarni zanos, da ste imali vremena posle dve-tri smene vlasti da ponovo vladate, zaslužio bi možda i ulicu. Ali, koliko je vama zaslužio Zoran Đinđić da ima ulicu, toliko je socijalistima zaslužio Slobodan Milošević. Prvi put kad budu učestvovali u vlasti verovatno ćete imati ulicu Slobodana Miloševića, možda čak i umesto ulice Zorana Đinđića. Sami ste to proizveli. Tako da kad god ste na vlasti, razmišljajte šta će biti kad budete u opoziciji. Mi imamo tu sreću da smo predugo u opoziciji. Uopšte nećemo moći da pogrešimo kada budemo na vlasti. Previše smo pretrpeli od svih vas, i od onih koje sada branimo i od onih koji nas i dan-danas napadaju. Mislim da je sad stav potpuno jasan i potpuno čist. Ko želi ulicu ovakvu ili onakvu, mora da pita sve građane te ulice, barem građane te ulice. A šta ćemo s jadnim poštarima, oni već poludeše, vi to menjate ko... Da vas ne podsećam, kad ste došli na vlast da su vam smetale ulice ruskih generala i ruskih maršala. (Predsednik: Gospodine Nikoliću...) Evo, izvinjavam se. Da vas ne podsećam da više ulica Maršala Tolbuhina, General Ždanova za vas nisu bile važne, iako su se Rusi borili protiv nacističke nemačke.
Hvala. Replika, narodni poslanik Vladan Batić. Potom, po Poslovniku, narodni poslanik Željko Vasiljević. Izvolite.
Gospodine predsedniče, bilo bi korektno da imate iste aršine prema svim poslanicima. Gospodin Nikolić je započeo šesti minut svog govora, a mene ste maločas prekinuli u četvrtom minutu. Ne smeta mi to. To je način na koji vi vodite sednicu parlamenta, ali vas upozoravam da ipak poštujete ravnopravnost poslanika. Govorili smo o ljudima koji treba da budu izabrani na funkcije koje predviđaju zakoni koji se usaglašavaju sa Ustavom i o potrebi da one budu vanstranačke ličnosti. Daj bože da bude tako, ali imajući u vidu princip koji je proklamovala vladajuća koalicija, gde apsolutno svaki čovek,i na najperifernijem mestu, mora biti član neke od stranaka, nisam ubeđen da će to tako biti. Pomenuo sam da je prva vlada Zorana Đinđića imala devet vanstranačkih ličnosti. To je ideal. Danas, nažalost, nezamisliv. Da su državni tužilac i predsednik Vrhovnog suda bili vanstranačke ličnosti. Danas nemamo državnog tužioca i sad tu ne može ni da se reaguje na adekvatan način zbog raznih oblika mafije. Evo jednog pitanja. Prekjuče je počela bežanija tajkuna iz Srbije. Hajde, to je i za novinare interesantno, da vidimo koliko je tajkuna, sem najvažnijih miljenika vlasti, danas u Beogradu ili u Srbiji. Svi su se razbežali po belom svetu. Neki ka Kastru, ka Čavezu, sa obaveznom posetu, ritualnom posetom grobu Pabla Eskobara, jer su svoje kapitale, imperije, napravili na način na koji je on to radio. Zašto se mimoilaze, i zato što nemamo državnog tužioca kao vanstranačku ličnost. Najvažniji ljudi umešani u duvansku aferu, ljudi u vrhu bivše vlasti, neki od najvažnijih tajkuna današnje vlasti, miljenika današnje vlasti. Pa kad pominjemo duvansku aferu, onda je tu priča o "Japan tobako", onda je tu pričao "Fii", onda je tu priča o glavnom distributeru "Insi audi" iz Limasola, a onda je tu i priča o jednom od današnjih ministara, koji je sa njima u najbližoj vezi, i sa tajkunima, i sa "Fiom", i sa "Japan tobakom", i sa ovim čovekom sa Kipra. Ime je vrlo jasno, samo sliku da mu stavimo.
Hvala puno. Po Poslovniku, narodni poslanik Željko Vasiljević, pa potom narodni poslanik Zoran Despotović.
Dame i gospodo, gospodine Duliću, želim samo da vas podsetim da sam pre tri nedelje pokrenuo inicijativu, ne bih rekao da je poslaničko pitanje, nego inicijativa da se ispravi nepravda koja je učinjena prema 6-7 hiljada ratnih veterana sa juga Srbije i Kuršumlije, Prokuplja, itd. Sećate se, to veče sam vas zamolio da brzo, u što kraćem vremenskom roku, organizujete jedan sastanak sa ministrima pravde i odbrane, jer se ovo tiče lično njihove ingerencije. Siguran sam da samo zbog zauzetosti koju ste imali u prethodnom periodu to niste uradili, pa vas sada molim da to uradite što pre iz jednog vrlo prostog razloga, što problem eskalira. Ljudi se tamo okupljaju, sprovode demonstracije, vrše pritisak na sud i ne znamo šta će se sve desiti. Njihove pretnje su da će uskoro doći u Beograd jer su jako nezadovoljni činjenicom da je 400 ljudi dobilo novac po tim presudama, a 6-7 hiljada njih nije dobilo i čak se te presude sad odbacuju, koje su potpuno istovetne. Oni su mi ovde napisali jedno pismo i jednu peticiju, gde ima preko 500 potpisa, da traže da se to pod hitno reši. U tom pismu su mi napisali da je njihov najveći problem predsednik suda, gospodin Radiša Jović, koji zloupotrebljava svoju funkciju, s tim da određeni advokati vrlo lako dobijaju te presude za 30 odsto provizije. Ako vam kažem da su presude između 400 i 500 hiljada po jednoj, onda možete da zamislite kolika je zloupotreba i šta se dešava u tom sudstvu. Takođe moram da vam kažem da možete iz ovog zaključiti kolika je razočaranost ove populacije u početak vladavine ove vlade. Gospodine predsedniče, molim vas, ostaviću vam na sto ovo pismo, peticiju, da što pre, a to znači u narednih nekoliko dana, pokušate da organizujete sastanak sa ministrom odbrane, ministrom pravde i sa predstavnicima ovih ljudi, ovih lica koja ovu državu osećaju na vrlo loš način. Ljudi koji su bili spremni da žrtvuju svoj život za odbranu Srbije 99. godine, nisu pitali da li su dobili poziv ili nisu, nego su se odazvali i otišli dobrovoljno da je brane. Gospodo, danas imamo jednu situaciju koja je vrlo slična periodu 99. godine, ako dođe do odbrane Kosova, pitam se ko će danas da brani to Kosovo. Verovatno isti ovi ljudi koji će biti nezadovoljni. Zato vas, gospodine predsedniče, još jednom molim, u ime tih ljudi, da što pre odradite ono što ste mi obećali da ćete uraditi. Hvala vam.
Hvala vama. Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Despotović, a potom po amandmanu narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto na ovoj skupštine ne želi da se priča o Kosovu, napominjem da dolazim iz Raške oblasti, gde zebnja građana Raške oblasti, pogotovo možemo pročitati u zadnjim i današnjim javnim medijima, da naoružavanje građana, odnosno ekstremnih grupa u Raškoj oblasti je zabrinjavajuće. Oko tih naoružavanja mi nemamo nikakvu informaciju, pa bih molio po članu 226, gospodine predsedniče, da obavestite građane Srbije i Raške oblasti, šta se to dešavanja po Raškoj oblasti. Opominjem vas,nemoj da bude kasno. Tada nam ni zaštitnik građana neće pomoći. Tražim od bezbedonosnih struktura i nadležnih odbora da o ovome obaveste građane kako Srbije, tako i Raške oblasti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Izvolite, narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine predsedniče, u toku je rasprava o amandmanu član 3. koji je podneo narodni poslanik Radiša Ilić i da vratimo stvar na početak. Bilo bi dobro kada bi argumentacija koju je ponudio gospodin Ilić, kao i ona koju je ponudio gospodin Marković po prethodnom amandmanu, bila pogrešna. Što se mene tiče, bilo bi dobro. Ali, vladajuće većine je obojici kolega pomogla da ova argumentacija bude precizna. Zato što ona prethodna prekinuta sednica, koja je sazvana sa ovim tačkama dnevnog reda koje su imale zadatak da upodobe nekoliko zakona na taj način da se prekinu interno obavljeni i završni konkursi u ministarstvima, da se ostave državni sekretari i pomoćnici ministra, podsećam vas da je ta sednica prekinuta i podsećam vas da u momentu kada se sve to dešavalo zakon je važio. Dakle, govorim o onih pet godina, odnosno o mandatu koji je imao zadatak da obezbedi da ovo ne bude partijska država. E sad, stranke koje vrše vlast bi trebalo, bilo bi normalno, da preuzmu odgovornost za vršenje vlasti, između ostalog i na taj način da kadruju svoje najbolje stručne i političke ljude da im povere određene poslove. Zato što je onda njihovo eksponiranje merljivo. Možemo znati da li su oni taj posao uradili kako treba. Dakle, kada je ovaj zakon usvajan govorili smo ovde i tada da se to neće sprovoditi na način kao što je to zamišljeno. Zato što svaka stranka, kada sama dođe na vlast ili kad vlast vrši ukoaliciji, nažalost ima ovu potrebu o kojoj je ovde govorila Vesna Pešić, sa kojom se uglavnom po ovom pitanju slažem, čitao sam njen tekst u ''Republici'' na ovu temu pre više od tri-četiri meseca. Ali, mi treba da se ovde dogovorimo šta mi u stvari hoćemo ovde da radimo. Hoćemo li da svaki put kada dođe do smene vlasti promenimo kompletnu administraciju ili ćemo da iskažemo i ukažemo poverenje onim ljudima, stručnjacima, ekspertima, kako god, koji u nekim državnim institucijama, pre svega u nezavisnim regulatornim telima vrše vlast. Nažalost, praksa je pokazala da je ovde sve obrnuto od onog što je normom propisano. Što je više nezavisnih i regulatornih tela, nažalost, veća je samovolja. Kada je neko nezavisan i regulatoran, to po definiciji znači ili da je samodržac ili da apsolutno sprovodi u život ono što mu kažu partijski šefovi. Evo, vas molim iz vladajućih stranaka da priznate. Vi sada imate problem da konstituišete tzv. koordinaciono telo za kadrovsku politiku koje u ime Vlade treba da predlaže članove i predsednike upravnih odbora javnih preduzeća. Spotakli ste se na prvom koraku. Ne možete da izaberete ni ovo koordinaciono telo, a da nemate međusobne nesuglasice u vezi ovoga. Molim vas, vaši partijski šefovi ovlastili su izvesne osobe da u ime Vlade kadruju u NIS-u, EPS-u, PTT-u, TELEKOM-u itd. Prvo, vi na to nemate pravo. Drugo, nigde niste rekli u političkom programu, sve sam ih pročitao, ni u izbornoj kampanji, sve sam vas pažljivo slušao, da ćete to tako da radite, već da ćete ovo da radite na način da će to činiti Vlada i da će birati najbolje ljude itd. Jedno je govoriti izvesne stavove u izbornoj kampanji, a drugo je vršiti vlast. Pošto se ovde radi o zakonu koji se odnosi na poverenika za informacije od javnog značaja, ideja je bila dobra i moram da kažem u političkom smislu plemenita, da postoji jedan čovek, odnosno jedan organ, institucija zapravo, izvinjavam se, koja će obezbediti onim građanima koji iz bilo kojeg razloga ne mogu da dobiju informacije koju su njima veoma važne, da ih tamo neki birokrati ne dezavuišu i da oni ne izgube nekoliko meseci s tim u vezi. Šta se dogodilo? Prošli put sam ovde govorio, gospodin Šabić, neko je to ovde osporavao, istina je, tako zakon kaže, u momentu kada smo ga birali rekao je, podnosim ostavku na mesto člana Izvršnog odbora Socijaldemokratske partije, mislim da se tako zvala ta partija i napuštam partiju. On je iskoristio jedan zakonski mehanizam koji je u tom trenutku funkcionisao. Da li je neko pripadnik jedne verske zajednice ili da li je neko pripadnik jedne političke stranke, to zna samo on u srcu. To kada neko kaže, nisam od danas član, to ništa ne znači. To znači da sam veliki simpatizer i da sam veliki borac za tu političku opciju, zalažem se za tu ideologiju i borim za te političke ciljeve itd. To je kao ovo kada smo pisali ranije u raznim predlozima zakonima, bira se ugledna ličnost. Ugled nije merljiv. Onaj ko je za mene ugledan moguće da za nekoga od vas nije i obrnuto. Zato bi ovde bilo važno da se dogovorimo šta mi u stvari hoćemo. Ne postoji nikakva opasnost od Narodne skupštine, ni od narodnih poslanika, više puta sam o tome govorio. Postoji inače u Srbiji jedna tendencija da su neki drugi važniji i značajniji od narodnih poslanika. Narodna skupština može sve, u skladu sa Ustavom i sa zakonom i Poslovnikom. Dakle, dok se ne stasa, dok demokratija ne stasa do tog nivoa da je moguće da ovo funkcioniše kao što je ovde predviđeno, pa da jedan državni činovnik ili poverenik vrši svoju funkciju pet ili sedam godina, a mandat Vladi ili parlamentu traje četiri, opredelimo se onda za ovo. Jedan mandat, odgovornost za poslaničku većinu, da bismo mogli da izmerimo šta rade njihovi nameštenici u toku jednog mandata. Inače, sve drugo nema nikakvog smisla. U protivnom, mi se stalno vrtimo u krug. Rekli ste takođe neće biti nepotizma, ovoga i onoga. Molim vas, predsednik Republike je venčao ministra odbrane i ministra inostranih poslova, oni su kumovi, dame i gospodo. To nije ništa rđavo u njihovim privatnim odnosima, u funkcionisanju države to je veoma opasno. To nije normalno. Zdravko Ponoš je pašenog, za one koji ne znaju te relacije, gospodin Tadić i gospodin Ponoš oženili su dve sestre. To nije normalno. Molim vas, dozvolite da završim. Ministar spoljnih poslova, po definiciji, pojavljuje se jednom dnevno ili jednom u dva ili tri dana na televiziji. O njegovom angažmanu izveštava njegova supruga na javnom servisu, protiv koje, inače, nemam ništa rđavo da kažem, žena dobro radi svoj posao, ali to nije normalno. Za nas koji bismo trebalo da budemo gledaoci koji se ne razumemo u politiku to emituje jednu rđavu poruku. Dakle, jedno je pitanje za šta se ko opredeljivao u izbornoj kampanji, ali drugo je kako to funkcioniše kada neko vrši vlast. Prema tome, nikakvim zakonom nećemo političke stranke uvesti u jednu normalnu situaciju, da se kod kadrovske politike i kod drugih pitanja drže elementarnih pravila koja važe i u privatnom životu. Dok traje kampanja to je jedna stvar, kada se završi kampanja i formira većina koja tvori Vladu i koja kasnije podržava tu vladu, onda imamo jednu potpunu drugačiju situaciju. Prošli put sam rekao, ako je zaista neko imao ideju, i kod onog prethodnog zakona i sada, da smeni Rodoljuba Šabića, to je mogao da uradi na neki drugi način. Mogao je da ga zamoli, možda bi on podneo ostavku, siguran sam da bi on to učinio. Ovako, imate poverenika, odnosno imamo, govorim o amandmanu, gospodine Nikoliću, slušao sam vas sve skupa nekoliko desetina minuta. Ovde je važno da budete konzistentniu političkim stavovima, inače nema nikakvog smisla ovo što radimo. Na kraju, pošto je ovde bila jedna konstatacija da su u ovom ratu svi borci i sinovi četnika i partizana, da su sebe nazivali četnicima, nisam nikad. Dakle, kao sin partizana i kao borac, sebe nikad nisam smatrao četnikom, već borcem. Partizan sam, tim se dičim. Hvala lepo.
Replika, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Znam da ste vi mene slušali, gospodine Baraliću, ali nedovoljno pažljivo. Rekao sam za sve srpske borce preko Drine i Dunava, decu partizana i decu četnika u ovom ratu nazivali su četnicima. Ako ste bili borac, što cenim, onda vrlo dobro znate da govorim istinu. U Republici Srpskoj Krajini i u Republici Srpskoj svi borci su sebe nazivali četnicima, nisu se nazivali partizanima.
Da li još neka poslanička grupa o amandmanu želi reč? (Ne.) Replika, Momir Marković.
Gospodin Baralić me je prozvao po imenu i prezimenu, prema tome imam pravo da izađem za govornicu. Dame i gospodo narodni poslanici, reče gospodin Baralić da je gospodin Šabić, preuzimajući dužnost poverenika, rekao podnosim ostavku na mesto člana opštinskog odbora i istupam iz članstva. Da li je neko narodnim poslanicima, Narodnoj skupštini, nama koji smo ga birali dao i dokaz da je gospodin Šabić izašao iz te stranke? Koliko se sećam, njemu se stranka raspala, ali to je druga priča. Govorim o ovima za koje sada predlažete da sedam godina budu članovi. Kako će dokazati da su izašli iz stranke? Da li će neko samim tim što potpisuje da zamrzava svoje članstvo u stranci prestati da poštuje ideologiju te stranke? Nemojmo se zaluđivati. Nema vanstranačkih ličnosti. Uostalom, sve intelektualne veličine se nalaze u političkim strankama, uglavnom u Srpskoj radikalnoj stranci, ali ima još i ponekih i u drugim strankama. Prvo, ne može vanstranačka ličnost. Drugo, ne može sedam godina, jer vi naturate sledećoj vlasti koja dođe posle parlamentarnih izbora poverenika za informacije i sve one druge ličnosti koje postavljate po ovom ili ovim sledećim, ili onim prošlim zakonima. Mandat tih ljudi može da traje onoliko koliko traje mandat narodnih poslanika, mandat ministara, mandat svih koji se biraju na parlamentarnim izborima. Nemojte da se pravimo naivni, pa vanstranačke ličnosti. Pogledajte Službene glasnike Srbije. Po 30 pomoćnika ministra, po nekoliko zamenika. Svi ti ljudi imaju daleko veću platu od narodnog poslanika. Uglavnom se tamburalo po platama narodnih poslanika. Pogledajte kolike ste im plate odredili. Da li su to vanstranačke ličnosti, dame i gospodo? Iz kojihvanstranačkih redova regrutujete te koje su pomoćnici ministara? Sad bi trebalo da dođu novi parlamentarni izbori, kao što će, daće bog doći već ove godine. Kad dođe izbor za predsednika i za lokalne vlasti, pa vidite da se promenila volja građana, mislite da će ti vaši pomoćnici i zamenici, kao vanstranačke ličnosti, ostati na tim funkcijama? Pa neće moći. Svi ovi zakoni koje danas donosite moraće da se preispitaju, čim se uspostavi nova radikalska vlast u Srbiji.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Odbor za kulturu i informisanje predlaže da se amandman ne prihvati, a predstavnik predlagača na sednici Odbora nije prihvatio amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao član Odbora za kulturu i informisanje, i uostalom i druge kolege, srpski radikali, na tom matičnom odboru, kao što vi rekoste, nisam mogla da iznesem stav jer ne učestvujem u radu tog odbora, kao i u radu deset drugih odbora gde su predsednici odbora iz istih stranaka odakle su i resorni ministri. I za nas je poražavajuće što je Vojislav Brajević, ministar kulture, još je sad iz njegove Demokratske stranke i predsednik Odbora za kulturu i informisanje, besmisleno je da tamo bilo šta razgovaramo. Pošto vi niste imali smisla za demokratiju i za to da opozicija treba vas da kontroliše, i vaše ministre, gospodin Nemanja Šarović, jer njegov amandman traži da se ovaj član 5. briše, zapravo želeo da vam kaže, kao što je to juče i rekla u načelnoj raspravi koleginica Radeta, da ste vi ovim članom želeli da nacrtate lik Rodoljuba Šabića. Zato što je on izabran na funkciju poverenika pre određenog vremena, tome ima dve godine, je l' tako, ako danas pogledate u svim dnevnim novinama, čak i u onim, gospođo Kolundžija, gde ste vi rekli da trpite veliku torturu od opozicije, zato što koristi svoja poslanička prava i poslovnička, on je kandidat i dobio je jednoglasnu podršku određenog dela javnosti, koja ga predlaže ponovo bude na toj funkciji. Sad je ovaj član 5. trebalo da posluži u svrhu da se lepo Šabiću kaže, ako on bude taj koji treba da se izabere, slušaj, tebi je neko vreme prošlo, biraćeš se na sedam godina, zato što ste vi to tako zamislili. Niste želeli da prihvatite prethodni amandman kolega Markovića i Ilića, da to bude na četiri godine, što je i normalno, jer je nemoguće da u jednoj državi, a vodili smo celog jutra raspravu o tome, neko govori o partijskoj državi, o partijskim kandidatima i o nestranačkom uticaju, kada je apsolutno jasno da je on čovek koji je imao potpredsedničku funkciju, pa je bio ministar za lokalnu samoupravu, pa je bio u jednoj stranci, pa pre toga je imao staž u Komunističkoj partiji, u jednopartijskom sistemu. Sve je to besmisleno da ste se sad setili da taj član stavite u zakon a onda zbog Šabića, pošto je to na sedam godina, kažete: "Bio si i sad ako ti budeš taj tebi vreme teče, šta si radio - radio si, kad prođe tih sedam godina, gotovo je, ti više ne možeš ponovo da se biraš na tu funkciju". Besmisleno je, mada je gospodin Albijanić u tom trenutku predsedavao i video je da, recimo, gospođa Pešić tačno sabira 4 + 4 da su 8, to je matematički ispravno, da ona razmišlja tako i kaže u onim replikama, nadam se da je nešto naučila od gospodina Nikolića, kaže, pa dobro, ako to sad bude bilo, pa kad vi radikali dođete, promeni se, i ona misli da će sada da bude izabran poverenik i da će da traje mandat ovoj vladi četiri godine, pa kada mi dođemo... To uopšte tako neće da izgleda. Mi ćemo imati vanredne parlamentarne izbore pre roka i mnogo pre nego što vi mislite. Da ste prihvatili naš amandman, tom nekom bi trajao mandat četiri godine i posle toga i mi bismo promenili, što je rekao gospodin Marković, zakon da se normalno bira na četiri godine. Ovako, vi sada, ovo je neverovatno, ne znam da li u bilo kom zakonu u svetu ovako nešto postoji. Tačno ste naslikali čoveka i kažete da specijalno zbog njega to radite, jer on već ima period koji je potrošio. Kako je potrošio Šabić to vreme? Prvo, godinu dana je otkako je izabran non-stop išao od jedne do druge poslaničke grupe i gde god sam ga srela, da li ovde u holu, kod lifta na spratu, kukao je i žalio se kako nema kancelariju, kako nema sredstva da radi, a posle toga kad je kao nešto počeo da radi i kad je dobio taj prostor, on nikakvu informaciju nije dobio. Ko će njemu da da informaciju i koje to informacije on traži? Evo, mi danas da postavimo pitanje, juče smo ga pokrenuli jer je juče ta vest munjevito stigla u Srbiju, ali vi niste reagovali zato što je Milan Martić osuđen na 35 godina u Haškom tribunalu. Nijedan državni organ se nije oglasio po tom pitanju i niko, osim srpskih radikala, za ovom govornicom. Tako da je besmisleno da ovakav zakon menjate zbog jedne osobe, bilo kada i u bilo koje doba. U ovom slučaju je to sada Šabić, palo bi vam na pamet da to u nekom drugom zakonu uradite zbog nekog drugog kadra. Zakon mora jednom da važi za sve i da to bude bar neko vreme, nije nepromenljiv, ali ako ste normalna vlast i vlast koja dobro radi, a vi to niste, kao što to niste u prethodnih sedam godina, onda niste bili ni sposobni i niste ni sada da pravite zakone koje će da naslede oni koji će vas da zamene, a to smo mi srpski radikali, a da ne moramo ništa da menjamo. Ovako ćemo morati sve da promenimo, i u ovom, i u 500 i nešto zakona koje ste doneli unazad sedam godina.
Po amandmanu, narodni poslanik Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, uz sve ono što smo rekli o načinu na koji ste zamislili ovog poverenika, o načinu na koji je on obavljao posao do sada, o načinu na koji ste vi sarađivali sa njim onemogućavajući ga da obavlja svoj posao, pokušavam da pronađem smisao između Odbora za kulturu i informisanje, koga ste predstavili kao matični odbor za ovaj zakon, i funkcije poverenika za informacije od javnog značaja. Naime, u članu 64. Poslovnika definisan je Odbor za kulturu i informisanje, koji razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta i druga pitanja iz oblasti kulture i javnog informisanja. To javno informisanje u Ustavu je regulisano članom 50. stav 1. koji kaže - svako je slobodan da bez odobrenja, na način predviđen zakonom, osniva novine i druga sredstva javnog obaveštavanja. Znači, Odbor za kulturu i informisanje bi trebalo da prati da li se izvršava ta obaveza iz člana 50, koja se odnosi na druga sredstva javnog obaveštavanja ili javnog informisanja, a poverenik za informacije je od javnog značaja je regulisan članom 51. Ustava, u poglavlju Pravo na obaveštenost, u kome se kaže da svako ima pravo na pristup podacima koji su u posedu državnih organa i organizacija kojima su poverena javna ovlašćenja u skladu sa zakonom i ima pravo da istinito, potpuno i blagovremeno bude obaveštavan o pitanjima od javnog značaja. Kakve sad veze ima Odbor za kulturu i javno informisanje sa pravom građana da kontroliše da li državni organi i organizacije imaju podatke koji su im u posedu i na koje on ima pravo pristupa. Mi bi trebalo da imamo Odbor za državnu upravu i lokalnu samoupravu, pa bi recimo taj odbor za državnu upravu bio matični odbor za poverenika za informaciju. Kakve veze sad ima ministar Voja Brajović, koga prati Odbor za kulturu i informisanje, i poverenik za informisanje? Kakve tu sad veza postoji? Vi nemate mišljenje matičnog odbora. Ne znam da li ste pronašli koji je odbor matičan, ali ovaj svakako nije. Odbor za kulturu i informisanje nije nadležan da daje svoje mišljenje o Zakonu o povereniku za informacije od javnog značaja. On se bavi javnim medijima, sredstvima javnog obaveštavanja, bavi se kulturom, ali se ne bavi podacima koje drže državni organi i koji bi trebalo da budu dostupni građaninu kojiih dobija preko poverenika za informacije. Tako da vi bez mišljenja odbora ulazite u ovaj posao. Zbog toga je ta brzina, koju ste pokušali da ispoljite nakon naših primedbi da održavate sednice koje nisu u skladu sa Ustavnim zakonom, veoma pogubna po vas. Molim vas da više ne ponižavate narodne poslanike da oni budu predlagači ovih zakona. Pošto ste vi deo vladajuće većine, neka vam Vlada predloži ovako loše zakone. Onda znate koji vas je ministar nasankao. Ovako ste vi predlagači, draga moja gospodo, pojma nemate o ovome što ste predložili. Vi ništa ne znate o ovome. Vi ne živite tim životom. Vi ne znate šta je poverenik za informisanje. Vi mislite, e, to je Šabić, treba da ga izaberemo. To što dve godine se žali na tu istu vlast kako nema ni jednu informaciju, to je meni samo znak da će on da nastavi da se žali, a da ćete vi da nastavite da se prema njemu ponašate kao prema svom činovniku. To što ste ovde naveli da je on podneo ostavku kad je izabran za poverenika za informisanje, meni govori o njemu kao o lošem čoveku. Jadan je taj član stranke koji kaže - više nisam član stranke da bih bio neki funkcioner. To znači da u njemu nema ideologije uopšte. To znači da on ne živi stranačkim životom, nego čeka momenat kad će doći na veliku platu i da kaže - zdravo stranko, zdravo svi vi koji ste zaslužni za moj razvoj, za moju karijeru, za moje obrazovanje, moj ugled, za moju popularnost. Zato nemojte da glumite nestranačje tamo gde to ne može da se odglumi. Ovaj čovek je stranački čovek. Nemojte da ga terate da gazi svoju političku stranku. Lako im je s ovimaiz malih stranaka. Zamislite sad nekoga iz vrha DS koga ćete naterati da kaže - od danas nisam više član DS, biću poverenik za informisanje, da mu se smeje čaršija. Da kažu je l' si li ti zato bio u DS, a mi mislili da želiš građanima Srbije dobro, što može da se ostvari preko politike, ideologije DS. Dakle, Predlog zakona nije dobar, Skupština se o njemu u prethodnom postupku nije izjasnila. Ovaj odbor, koji bi trebalo da gleda kako nam rade pozorišta, bioskopi i novine, nije taj odbor koji treba da gleda kako radi poverenik za informisanje, ili se u skupštinski rad uopšte ne razumem. Jadna je i ta skupština što me učila 15 godina, a da baš ništa nisam mogao da naučim. Čini mi se da sam naučio i da bi trebalo da vas učim. Zato bi trebalo da ovaj predlog zakona povučete. Da poverenika izaberete po zakonu koji postoji. Usklađujte zakone sa Ustavom. Pa, toliko vam zakona nije usklađeno po kojima se život odvija na ulici, da baš ovi budu najvažniji. Nama je najvažniji izbor tih ljudi, a ne usklađivanje ovih zakona sa ustavom. Predložite nam to. Zamislite, sad ste nas držali ovde na vanrednom zasedanju da menjamo zakon, a onda ćete nas ponovo pozvati da biramo poverenika. Bilo bi idealno da mi, dok menjamo zakon, znamo i ko je taj vaš kandidat za poverenika. Ovako ćete nam reći da vršimo torturu nad vama pošto ćemo dva puta da diskutujemo o istoj materiji. Kažem vam da ćemo da diskutujemo, a velika poslastica će nam biti ako stari poverenik bude novi. Onda ćemo zaista imati šta i da vam citiramo iz njegovih žalbi i iz raznih žalopojki koje je pisao skoro svim organizacijama u Evropi, koje bi o njegovom poslu trebalo da brinu. Hvala vam.
Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, javljam se da reklamiram povredu člana 226. Poslovnika, narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, a u ovom slučaju tražim objašnjenje od predsedavajućeg. Radi se o ministru mr Iliću, a postavljam pitanje zapravo predsedavajućem, kako je moguće da ministar magistar javno iznosi neistine, obećavajući predsedniku Skupštine AP Vojvodine da će mu prikazati ugovor o izgradnji autoputa Horgoš-Požega, i iako je to javno obećao, danas to nije uradio. Kada govorimo o dostupnosti informacija od javnog značaja, veoma je važno postaviti pitanje kako ministar sme da krije jedan takav dokument. Dalje, kada će se u Srbiji već jednom početi snositi odgovornost za javno izgovorenu reč i, dalje, dokle će se ministar Ilić ponašati kao da je od njegovih para izgrađen taj autoput, pa da ima pravo da građanima Vojvodine oduzima 450 miliona evra. Zbog tog ugovora će građani Vojvodine izgubiti 90 000 radnih mesta u narednih 20 godina. Niko nema pravo na to, pa sve i bio mr Ilić. Drugo pitanje koje želim da postavim je ista takva uvreda koju ministar Ilić iznosi na račun svojih u prvom redu koalicionih partnera, a drugo, i predsednika Republike Srbije i predsednika Izvršnog veća AP Vojvodine. Mnogi građani su juče bili svedoci toga da mr Ilić govori o tome kako predsednik Izvršnog veća AP Vojvodina ima dečka, a da je predsednik Republike Srbija Seka Persa.
Molim vas da ne prepričavamo u Skupštini.
U redu. Samo želim da navedem to što je rečeno. Ovo ne predstavlja samo nekorektno ponašanje magistra, međutim, na to smo ranije već navikli, imali smo prilike da ga gledamo kako šutira novinare i kako govore o tome kako je u redu kraduckati i dalje, ali o tome da ovako i na ovaj način krši Ustav nismo imali prilike. Molim predsedavajućeg, da li mogu nekako da završim moje izlaganje?
Molim vas malo pažnje da završi izlaganje.
Samo da mi se omogući atmosfera u kojoj mogu da završim izlaganje. Hvala. Dalje, imalismo prilike magistra da vidimo u različitim sličnim situacijama kako šutira novinare, kako govori o tome kako je u redu kraduckati, ali na ovakav način da krši Ustav, još nismo imali prilike. Zato molim predsedavajućeg da da objašnjenje o ovome. Hvala.
Što se tiče Poslovnika Narodne skupštine, po članu 226. prosledićemo vaše pitanje gospodinu Iliću. Nadamo se da će u skladu sa glasanjem u Narodnoj skupštini Republike Srbije i taj put Horgoš-Požega uskoro biti izgrađen, sasvim sam slučajno iz Požege. Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Narodni poslanik Mrvoš, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, pokušaću da koleginici Jerkov odgovorim umesto predsedavajućeg ili gospodina magistra ministra Velimira Ilića. Neću početi svoje izlaganje kao uvaženi kolega Baralić onim rečima - dušo moja, jer bih posle toga pretrpeo kritiku verovatno Ivice Dačića ili nekih drugih kolega...
Gospodine Mrvoš, molim vas da se sa uvažavanjem obraćamo svim poslanicima.
Ne, rekao sam da neću. Probaću ukratko da odgovorim. Lepo je kada čovek pokazuje određeno interesovanje, pa kada i gospodin Kostreš pokazuje interesovanje za ugovor za koncesiju, o dodeli koncesije Horgoš-Požega. Nezgodno je kada čovek uopšte, bilo koji čovek, priča o nekim stvarima u koje se ne razume, pa tako i gospodin Kostreš traži od gospodina Ilića da mu pošalje faksom na uvid ugovor, ne znajući da ugovor o koncesiji ima 2.400 strana. Znate, malo je nezgodno da se faksom šalje 2.400 strana. Gospodin Kostreš ima mogućnost da, kada god hoće, i kao predsednik Skupštine AP Vojvodine, a i kao običan građanin vidi šta je. Što se tiče izjave gospodina Ilića o tome zašto je gospodin Kostreš nervozan, iskreno da vam kažem, niti se družim sa gospodinom Kostrešom, niti znam da li je gospodin Kostreš raskinuo sa dečkom ili nije raskinuo sa dečkom, da li ima dečka ili nema dečka. U krajnjem slučaju...
Gospodine Mrvoš, molim vas da se obraćamo prema ljudima sa uvažavanjem i ne možemo tako paušalne stvari da iznosimo.
Ne, kažem, u redu predsedavajući, kažem da ne znam i da su u krajnjem slučaju to lične stvari svake osobe i lične stvari svakog pojedinca, pa i gospodina Kostreša. Ne znam, ne, za gospodina Pajtića stvarno ne znam.
Narodni poslanik Aleksandra Jerkov, po Poslovniku.
Ne brinite, vama se svakako neću obraćati sa dušo moja. Naime, pokazali ste zavidno poznavanje AP Vojvodina i teritorijalizaciju organizacije Srbije time što ne razlikujete Skupštinu i Izvršno veće AP Vojvodina. Oba su legitimni organi, ali to ide samo vama u prilog. Dalje, sasvim je u redu da oni koji misle da je u redu da se malo kraducka, da ovog puta malo i lažuckaju, tako vam moram reći, gospodin Kostreš u nekoliko navrata i preko pomenutog državnog poverenika za informacije od javnog značaja je tražio na bilo koji način od magistra Ilića da dostavi taj dokument, bilo faksom, bilo da on dođe, bilo da se pošalje, uopšte nije bilo bitno. Eto, vidite, mi ne znamo ni koliko ugovor ima strana, čime se direktno krši Zakon o izdavanju koncesije, gde se kaže da ukoliko se neki predmet koji se stavlja pod koncesiju nalazi na teritoriji AP Vojvodina, Republika Srbija je dužna da pribavi mišljenje od AP Vojvodine. Mi ne znamo ništa o tome i to samo pokazuje odnos i ministra Ilića i uopšte celokupne vlade o AP Vojvodini. Uopšte nas ne čudi od čoveka koji se tako ponaša u svom dosadašnjem političkom radu.
Da li još neko želi reč o amandmanu? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo poslanik Nikola Vukelić. Odbor za kulturu i informisanje predlaže da se amandman ne prihvati, a predstavnik predlagača, na sednici Odbora, nije prihvatio amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Narodni poslanik Nikola Vukelić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 145. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije podnosim amandman na Predlog zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacija od javnog značaja. Dakle, amandman predviđa da se u članu 6. reč ''danom'' zamenjuje rečima ''osmog dana od dana'', a onda ide od objavljivanja u Službenom glasniku. Pitam vas da li su razlozi iz člana 196. Ustava Republike Srbije postojali i 30. maja 2007. godine, kada su predsednik Narodne skupštine i poslanici skupštinske većine tvrdili da ne postoji obaveza poštovanja člana 5. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije. Vi ovde u materijalu kažete da nedonošenjem ovog zakona po hitnom postupku moglo bi da prouzrokuje štetne posledice po rad organa i organizacija. I kažete da su to istovremeno i razlozi zbog kojih se predlaže da ovaj amandman stupi na snagu danom njegovog objavljivanja u Službenom glasniku Republike Srbije. Pitam vas, zašto ste onda 30. maja kršili član 5. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije, ako je donošenje zakona o slobodnom pristupu informacija od javnog značaja toliko hitno, zašto ste onda pred Narodnu skupštinu stavili Zakon o vladi i Zakon o državnoj upravi, a što je, kako su poslanici SRS dokazali, bilo kršenje Ustavnog zakona. Dalje, vi kažete da se za poverenika bira lice sa priznatim ugledom i stručnošću u oblasti zaštite i unapređenja ljudskih prava. Da li ćemo mi to dobiti poverenika iz neke od ovih poznatih nevladinih organizacija? Videli ste ovde da je za zamenika sekretara Narodne skupštine postavljen čovek koji je i član DS, i član CESID-a. Nameće se zaključak da nevladinim organizacijama ponestaje novca koji su dobijali sa Zapada, pa hoćete sve da ih uhlebite u Narodnoj skupštini.
Molim vas da ne iznosimo paušalne ocene o nevladinim organizacijama.
Zatim, kažete da poverenik ne može biti lice koje obavlja funkciju ili koje je zaposleno u drugom državnom organu ili političkoj stranci. Znači, vi se ovde igrate demokratije. Jasno je da je ovo najobičnija farsa i lakrdija, i da zamajavate građane. Svako ko bude postavljen za poverenika, potpuno je izvesno da će biti slepi poslušnik stranke koja ga ovde postavi. Dakle, Sonja Liht je ovde, kako smo čuli, dovela predsednika Skupštine Dulića. Izgleda da još neko od njenih poverenika....
Predsednika Skupštine su izabrali narodni poslanici.
Ali, na preporuku Sonje Liht. Dakle, ne sporim da je bitno da mi izaberemo poverenika, da donesemo ovaj zakon, ali ipak mislim da postoje trenutno važnije stvari o kojima bi ova Narodna skupština trebalo da raspravlja. Ovde sve liči na onu narodnu "selo gori, a baba se češlja". Dok mi gubimo Kosovo i Metohiju, dok smo suočeni da nam vaši dojučerašnji i sadašnji prijatelji - Amerikanci i Zapad otimaju Kosovo, setimo se da ste pre 5. oktobra govorili kako je Kosovo demokratsko pitanje, kako ćete, kada dođete na vlast, to veoma brzo rešiti. Evo dokle ste nas doveli. Kosovo je gotovo izgubljeno, zahvaljujući vama i vašim prijateljima. Jedina nada nam je još u Rusiji. Dakle, nadam se da ćete prihvatiti ovaj amandman i zahvaljujem.
Po amandmanu, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Gospodine Albijaniću, imate jedan veoma ružan manir. Malopre ste povredili Poslovnik, ali nisam htela da se javljam po Poslovniku. Iskoristiću ovo vreme samo da vam skrenem pažnju da očigledno imate problem sa činjenicom da u poslaničkoj grupi SRS ima veliki broj narodnih poslanika koji govore i po Poslovniku i po amandmanima, i u načelnoj raspravi, i svaki dan će ih biti sve više, odnosno svi koji su izabrani na listi SRS ovde će da govore i naravno da će vrlo kritički da se osvrću na rad i skupštinske većine i Vlade Vojislava Koštunice. Nemojte nikada više da pokušavate ono što ste malopre pokušali, kada je kolega ovde govorio, da usred njegove diskusije pokušate valjda da mu skrenete pažnju, odnosno odvučete pažnju, da li da ga dekoncentrišete. Videli ste, niste uspeli. To je, kao što ste imali priliku da čujete, pametan momak, videli ste mlad, apsolvent političkih nauka, dakle, čovek koji je u stanju, gospodine Albijaniću, s vama u svakom pogledu da se nosi. Nemojte više da budete bezobrazni. Kada zamenjujete gospodina Dulića, kojeg jeste Sonja Liht dovela, hajde sad prekinite mene i kažite da ga nije Sonja Liht dovela...
Gospođo Radeta, predsednika Skupštine su izabrali narodni poslanici.
Sonja Liht je dovela predsednika parlamenta ovde i nametnula ga vama i vašim kolegama iz skupštinske većine da glasate za njega. Da, to je istina, gospodine Albijaniću. Naravno, ne bih da učestvujem u raspravi između koleginice Jerkov i gospodina Mrvoša, u smislu ko je nervozan, ko nije nervozan, ko ima dečka, ko nema dečka. To su njihove privatne stvari, mislim onih koji imaju dečka. Mislim na Bojana Pajtića i ovog Kostreša, o kojima je govorila gospođica Jerkov...
Gospođo Radeta, molim vas da se ne bavimo tim stvarima na neprimeren način.
Gospodine Albijaniću, molim vas da me ne prekidate, nemate na to pravo. Pogledajte Poslovnik i pogledajte u kom slučaju imate pravo da me prekidate.
Samo predsedavajući ima pravo da vas prekine.
Ali kad, kad mu padne na pamet, kada se učini Mići Albijaniću da bi mogao da me prekine, može da me prekine? Ili, zato što ste naučili gde je ono zvonce i svaki čas pritiskate, divite se, igrate se i pritisnete "ju, vidi, zvoni opet". Nemojte, gospodine Albijaniću, uozbiljite se. Dakle, ne ulazim u ovu raspravu, ali kada smo kod Zakona o pristupu informacijama od javnog značaja i o povereniku za te informacije, onda je jedno od nerazjašnjenih pitanja u poslednjih možda i više od mesec-dva dana, koliko to traje, jeste pitanje na koje nije dobio odgovor sadašnji poverenik gospodin Šabić, a novine su pisale da je tražio - na osnovu čega je gospodin Velimir Ilić proglasio neki ugovor o koncesiji državnom tajnom? To je zaista nešto što interesuje sve poslanike SRS i, ubeđena sam, sve građane Srbije. Neću unapred ništa da kažem, ne sumnjam, možda je to idealan ugovor, možda nemamo ni jednu zamerku, ali ne znamo dok to ne vidimo. Zamislite, ministar kaže da je neki ugovor državna tajna. Vi onda nama pričate o Zakonu o slobodnom pristupu informacijama, o povereniku koji, kukavac, nije dobio ni jednu jedinu informaciju. Ima samo one informacije koje može da pročita u novinama. Čućete kada budemo govorili konkretno o vašem predlogu, ukoliko to bude ovaj predlog, kome je samo slika nedostajala u onom prethodnom članu. Naravno, nismo dobili, rekla sam to kada smo govorili i u načelnoj raspravi, nikada od tog poverenika redakcija novina "Velika Srbija" nije dobila odgovarajuće informacije. Uvek nas je čovek obaveštavao da njemu ovi iz vlasti ne daju informacije. On je izgleda bio voljan da radi svoj posao, ali jednostavno nije mogao da ga radi, jer ovi koji drže informacije ne daju njemu, da bi on mogao da zainteresovane stranke ili građane Srbije upozna sa tim informacijama. Pitala sam ga i javno odavde, ne samo njega, i državne funkcionere nadležne za tu oblast, ko je islednicima Haškog tribunala dozvolio u ulici Jevrema Grujića br. 10 da privode građane Srbije, da ih drže u nekom podrumu, da tu zgradu čuva, gospodine Jočiću, policija Republike Srbije, koju ovaj narod plaća, da u tim prostorijama pokušavaju ljude da potkupe, podmite, ubede, ucene, prete, da bi se pojavili kao lažni svedoci u haškom procesu protiv dr Vojislava Šešelja? Ne možemo da dobijemo tu informaciju, ne možemo da dobijemo ni dokumentaciju koju tražimo. Kada je pre neki dan ovde bila Karla del Ponte, pa su svi dali intervjue, i Rasim Ljajić, i onaj Vukčević, hvatač golubova, ne znam ko sve, toliko srećni, zamislite, Karla s njima večerala. Najpre ih je grdila, bila stroga, kažu, a kada su se opustili onako uz večeru, baš su uživali. Strašno. Posle toga, kaže gospodin Rasim Ljajić da je, osim toga što su na Bežanijskoj kosi, doduše, on nije rekao na Bežanijskoj kosi, ali ja kažem, uhvatili generala Tolimira, da su Karli del Ponte spakovali i neki veliki sanduk dokumentacije neophodne za rad Haškog tribunala. Tim za odbranu Vojislava Šešelja, ima već sigurno dva meseca, traži od gospodina Rasima Ljajića spis jednog predmeta. Ovde kad je bio, pre nego što je izabran za ministra, kada je sedeo u ovoj sali, pitala sam ga šta se dešava s tim, rekao mi je - ne znam, nisu me obavestili, videću sutra i poslaću. I sada, umesto i to što je dao Karli del Ponte da automatski dostavi i timu za odbranu Vojislava Šešelja, i ne samo Vojislava Šešelja, nego i ostalih haških optuženika, koji su u Haškom tribunalu, naravno, ne pada im na pamet. Mi moramo da saznajemo iz svojih nekih izvora šta je on to dao Karli del Ponte, pa da mi to zatražimo i da dobijemo sa nekoliko meseci zakašnjenja. Onda, naravno, nije čudo da ovo što se desilo najstrašnije i što se niko u ovoj zemlji Srbiji, osim radikala, nije oglasio, da bivši predsednik Republike Srpske Krajine bude osuđen na 35 godina zatvora u Hagu. Zbog čega? Zato što je branio srpsku nejač u Republici Srpskoj Krajini, zato što je pokušao da sačuva svoje i ognjište svojih sunarodnika? Sramota, sramota, dame i gospodo, od ove države, od predsednika države, od predsednika vlade. Predsednik je bio na galeriji da čuje kako će biti osuđeni oni koji su optuženi za ubistvo Zorana Đinđića, to ga interesuje, a šta je sa Milanom Martićem, to ga ne interesuje. Milan Martić nije građanin Republike Srbije? I ne interesuje ga šta je sa Zdravkom Tolimirom, čovek koji je u vrlo teškom zdravstvenom stanju i idu mu lekari iz Beograda da ga pregledaju da bi tamo uspeli da ga nagovore, pošto je čovek u tako teškom i fizičkom i psihičkom stanju, da potpiše da ga neki Karmelas, Amerikanac grčkog porekla, zastupa, da mu nametnu, znači, advokata, ne bi li dok je još živ, a nesposoban da učestvuje u postupku, a navodno sa njegovim potpisom, da bi i njemu izdejstvovali neku što bržu presudu Haškog tribunala. Dame i gospodo, ovo su trenuci i ovo su godine o kojima će pisati istorija. Budite sigurni da ćete biti upisani najcrnjim slovima u istoriji Republike Srbije i države Srbije. Ako je vama ovo smešno, gospođo draga, izađite ovde, stanite za govornicu da građani Srbije vide koja je to dama kojoj je smešna priča koju sada ovde iznosim. Izađite, nasmejte se ovde glasno, kao što se smejete u klupi, gospođo iz DS i kažite - da, meni i mom predsedniku Borisu Tadiću je to smešno, boli nas uvo i za Haški tribunal, i za Kosovo i Metohiju, i za građane Srbije, nama je bitno da mi otputujemo u Evropu, da nama bude dobro, da se mi materijalno zbrinemo, da vidimo još taj EPS, NIS, ko će šta dobiti, DS, G17, DSS, još to da završite i završili ste priču. Dakle, dame i gospodo, ne znam samo šta je i vama dvoma smešno, zaista. Najlepše bih vas molila da izvolite da izađete ovde da komentarišete, ovde stanite i komentarišite, i kažite da li nisam u pravu i zbog čega nisam u pravu. Predložili smo da promenimo ovaj član 6. Ne postoji ni jedan jedini razlog koji je, niti nam je predlagač gospođa Suzana Grubješić, čak je ne vidim ovde, a predlagač je ovog teksta, objasnila šta je to bilo toliko hitno da se pravi izuzetak od člana 196. Ustava Republike Srbije. I, takođe, želim da vas podsetim na ono što je gospodin Tomislav Nikolić juče rekao. Čim ovaj zakon budete izglasali u ovom parlamentu, istog dana ćemo podneti zahtev za ocenu ustavnosti i zakonitosti ovog zakona, a koji ustavni sud će to da uradi, naravno, nemate pojma vi što vam je sve smešno, zato što ne postupate u skladu sa Ustavom, ne postupate u skladu sa Ustavnim zakonom, vama ne trebaju ni Ustav, ni zakoni, vama treba samo da vidite gde ćete šta da ukradete.
Nemojte tako, molim vas. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Ne, hvala. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi završnu reč? Ne, hvala. Zaključujem pretres Predloga zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O DRŽAVNOJ REVIZORSKOJ INSTITUCIJI Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Slavoljub Matić, Veroljub Arsić, Nebojša Stefanović i Milena Stanković. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada se donosio ovaj zakon ovlašćeni predstavnik predlagača ispred Odbora za finansije Skupštine Srbije žestoko je nahvalio Zakon o državnoj revizorskoj instituciji, obećao da će stupanjem na snagu ovog zakona da se reši način trošenja budžetskih sredstava, da će svi oni koji raspolažu budžetskim sredstvima da imaju veću odgovornost kada ta sredstva troše, kako će građanima Srbije, zbog ušteda iz budžeta Republike Srbije, da bude bolje i da će više sa istim novcem moći da se uradi. Taj zakon je donet 14. novembra 2005. godine, sada smo u junu 2007. godine, druga godina je, da kažem, već prošla svoju polovinu, a mi državnu revizorsku instituciju ni dan-danas nemamo. I, evo, umesto predloga kandidata za Savet državne revizorske institucije, mi sada imamo predlog o izmeni i dopuni zakona, gde se dva stava iz jednog člana menjaju ili brišu. Kaže se da se u članu 16. stav 1. reč "sedam" zamenjuje rečju "pet", a reč je o tome da "Za člana Saveta može biti izabran državljanin Republike Srbije, koji pored opštih uslova utvrđenih zakonom za rad u državnim organima, ispunjava i sledeće uslove: ima visoku školsku spremu, najmanje 10 godina radnog iskustva, od čega najmanje (sedam se sada menja i kažete) pet godina na poslovima koji su povezani sa nadležnostima Institucije". Sve bi to bilo u redu da čovek ne pročita i vaše obrazloženje, a u obrazloženju se kaže: "Predlagač ovog zakona rukovodio se time da zakonom propisani uslov od sedam godina na poslovima koji su povezani sa nadležnostima Institucije može biti ograničavajući jer, više nego što je potrebno, sužava krug lica za listu kandidata za izbor članova Saveta, koju utvrđuje nadležno radno telo Narodne skupštine. Iskustvo od 10 godina, odnosno pet godina na povezanim (odgovarajućim) poslovima u potpunosti mogu obezbediti da se utvrdi lista kandidata i izaberu članovi Saveta koji će stručno i odgovorno obavljati poslove, u skladu sa zakonom". Znači, gospodo, vi pokušavate da ubedite narodne poslanike da ćete time što ćete da smanjite uslove da dođete do boljeg izbora. Valjda se do boljeg izbora dolazi pooštravanjem uslova ili je cilj da, zato što kandidati koji treba da uđu u ovaj savet, jednostavno moraju da se udome, jer pošto vidim da iza ovog predloga najviše stoji DSS, koja je imala u prošloj vladi većinu ministarstava, a sada to nema, da su mnogi pomoćnici, mnogi zamenici ministara, mnogi državni sekretari ostali bez posla, da se oni obezbede kroz jednu ovakvu izmenu zakona. Gospodine predsedavajući, molio bih da opomenete poslanike koji dobacuju. To je možda u pitanju, s jedne strane, da se zbog promenjene volje građana DS da što bolje obezbedi svoje funkcionere i članove koji su ovom novom vladom ostali bez posla. Čudi me da i dalje ostajete tvrdoglavo u članu 20. zakona, koji je takođe trebalo da se menja, u kojem je trebalo da piše da član saveta ne treba da bude izabran i biran na pet godina, nego na četiri godine, koliko traje mandat, po Ustavu, Narodnoj skupštini Republike Srbije i Vladi Republike Srbije. To je samo dokaz da u stvari vi želite da što je god moguće više vaših stranačkih kolega koji su ostali bez posla da zaposlite u jedan državni organ. U članu 16. briše se i stav 2, a stav 2. kaže: ''Za člana Saveta može biti izabrano lice koje dve godine pre izbora nije bilo član organa vlade, odnosno član Saveta ministara državne zajednice Srbija i Crna Gora.'' Ajde da pogledamo šta to kažete u obrazloženju: ''Brisanje stava 2. uslovljeno je prestankom postojanja državne zajednice Srbija i Crna Gora'', pa samim tim nema potrebe da ovo stoji. Međutim, ovde kaže - član organa vlade, odnosno član Saveta. Koje vlade? Koliko znam, od kada ste ukinuli SRJ Beogradskim sporazumom, koji nije potpisao tadašnji predsednik Republike Srbije, znači na jedan neustavan način, kada ste ukinuli SRJ, bilo kakva vlada je prestala da postoji. Ovo može da se odnosi samo na Vladu Republike Srbije. Sada mi recite, ako ne postoji više državna zajednica, a zbog državne zajednice ukidate stav 2. ovog člana, znači li da više ne postoji ni Vlada Republike Srbije. Da li je to cilj predlagača? Mislim da nema potrebe da poslanici iz redova vladajuće većine dobacuju dok govorim za ovom govornicom, jer su konačno ukapirali da se hulahopke ne stavljaju na glavu, kao što ste upadali u Narodnu banku, nego se obuvaju. (Predsedavajući: Gospodine Arsiću, molim da ne koristite neprimerene izraze. Vidite da sve poslanike opominjem.) Nisam upotrebio nikakve uvredljive izraze. Drago mi je da su konačno poslanici vladajuće većine otkrili čemu služi garderoba i kako se koristi. Kada je u pitanju ova državna revizorska institucija, zakon je stupio na snagu pre tačno godinu dana. Da li je neko otkad je zakon stupio na snagu raspisao konkurs i ko se prijavio na taj konkurs za članove Saveta državne revizorske institucije. Nije ni raspisivan, nije ga ni bilo, niko se nije prijavio. Otkud vama sada taj podatak da nema dovoljno stručnjaka koji ispunjavaju ove kriterijume i koji će nepristrasno da obavljaju ovaj posao. Ili jednostavno nemate u svojim strankama dovoljno sposobnih ljudi kojima možete da verujete da neće da otkrivaju kroz svoje izveštaje državne revizorske institucije šta ste sve radili dok ste bili na vlasti. Evo, možete gospodo iz vladajuće većine slobodno da postavite, kada ovaj zakon stupi na snagu, i Mlađana Dinkića da bude član Saveta. Bez problema možete, ispunjava zakonom predviđene uslove, kada je sakrio nekih četiri milijarde dolara na Kipru, pa sakriće svaki vaš lopovluk. (Predsedavajući: Gospodine Arsiću, nemojte tako da se odnosite prema ministru, gospodinu Dinkiću, tako paušalno i neodgovorno.) Kada je uspeo da sakrije četiri ili pet milijardi dolara, što ne bi uspeo sve vaše zloupotrebe i nenamensko trošenje sredstava da sakrije. Ili onaj sadašnji ministar, ranije u narodu poznat i prozvan kao Božidar Đelić - Boža Derikoža. (Predsedavajući: Gospodine Arsiću, prema ministrima, funkcionerima, uostalom prema svim građanima se moramo obraćati sa uvažavanjem, bez takvih kvalifikacija. To je valjda dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije.) Gospodine predsedavajući, ja sam narodni poslanik, narod ga je prozvao Božom Derikožom, samo prenosim ono što narod priča. (Predsedavajući: Gospodine Arsiću, ali mi kao narodni poslanici smo dužni sa uvažavanjem da se obraćamo jedni drugima i prema svim građanima Srbije i ministrima.) Zar se vama ne obraćam sa dužnim poštovanjem? A vama, gospodine predsedavajući, da kažem da sam to isto za ovom govornicom rekao i 2001. godine. Tada je predsedavala za tim skupštinskim stolom Nataša Mićić, pa čak ni ona nije našla za shodno da me opominje. Najgori predsednik Skupštine Srbije, a očigledno da vi polako idete ka toma da je dostignete i prevaziđete po tome. A sada poznat kao vojvoda od Meridijan banke, dobio je punu titulu, Božidar Đelić - Boža Derikoža - vojvoda od Meridijan banke. Evo i on bi mogao, gospodo narodni poslanici, da bude revizor, da pokaže građanima Srbije i ovoj Narodnoj skupštini kako je to uspeo da zaradi za dve ili tri godine 11 miliona evra. Sve su prilike, dame i gospodo narodni poslanici, da će posle novih izbora koji će biti vrlo brzo reviziju trošenja budžetskih sredstava, reviziju poslovanja državnih ustanova, državnih organa i Narodne banke, pogotovo, za emisije državnih hartija od vrednosti bez pokrića morati da rade ne samo državne revizorske institucije, nego i državni tužioci. A kada je u pitanju onaj bivši ministar finansija, Boža Derikoža, on je dolazio za ovu govornicu, pokazivao nam je nekakve budžete iz tridesetih godina prošlog veka, pokazivao nam je kako treba da se pravi budžet, ali nam od 2001. godine do dana današnjeg niko nije dostavio kako ste te budžete, koje ste napravili, trošili. Zato sam uveren da će reviziju vašeg poslovanja da rade i državni tužioci.
Po Poslovniku, narodni poslanik Ognjen Mihajlović.
Javljam se po članu 226. Poslovnika. Još juče sam pokušao da dobijem neku informaciju, dok je bio prisutan gospodin Dragoljub Mićunović. Radilo se o jednoj velikoj samovolji, jednom brutalnom ataku na demokratiju, kada je gospodin Mićunović samovoljno, bez ikakvih ovlašćenja, ukinuo jednu našu delegaciju, delegaciju koja je trebalo da putuje u Kazahstan na sastanak Generalne asambleje pravoslavnih poslanika. Na tu temu hteo bih da mi se objasni još jedna stvar. (Predsedavajući: Izvinite, da li je to bivši parlament državne zajednice?) Ta delegacija, gospodine Albijaniću, da vam objasnim, pošto očigledno nemate pojma o čemu se radi, a sedite na mestu gde bar nešto treba da znate... (Predsedavajući: Da znam kome pitanje da prosledimo. Možda treba toj instituciji koja više ne postoji.) Gospodine Albijaniću, sve ću vama lepo da nacrtam, shvatićete vi o čemu se tu radi. To je potpuno ravnopravna delegacija, kao i ona koju šaljete na zasedanje NATO pakta. Znači, mi u ovoj skupštini biramo članove delegacija, to jošnije došlo na dnevni red, o tome se nije glasalo, ali gospodin Mićunović je već ukinuo neke delegacije, a druge povlastio. Malopre je jedan član DS, poslanik, mislim da se zove gospodin Petković, mlađi je čovek, s naočarima, otišao da dobije vizu za Brisel, gde će da učestvuje na zasedanju NATO pakta. Ko ga je poslao? Ko je bilo koga ovlastio da mu da tu vizu? S kojim pravom on to radi? Da li je opet iza svega neka siva eminencija, npr. gospodin Dragoljub Mićunović. Zaistabi bilo potrebno da odgovorite na to pitanje, mada ne očekujem to od vas, nego od pravog predsednika Skupštine, koji je ponovo negde zauzet, ko zna gde. Mislim da se mi srpski radikali ne možemo složiti sa onom ulogom koju ste nam vi namenili, a to je da budemo ikebana u ovoj skupštini, da mi kao opozicija činimo samo neku opštu sliku da se ovde radi o nekoj demokratiji, koje uopšte nema, jer radite šta hoćete, kad hoćete i kako hoćete. Naravno, nas ne zanima toliko to zasedanje NATO pakta koliko ova druga delegacija o kojoj sam govorio. Smatramo da je životno važna, jer i tim putem učvršćujemo naše odnose sa Rusijom. Ali gospodin Mićunović očigledno ima nešto protiv Ruske federacije. Naša Skupština ove godine neće poslati nikoga na ovo zasedanje. Želeo bih da dobijem taj odgovor - kako je gospodin Petković mogao da stane u red za vizu, da se tako slobodno izrazim, i kako je moguće da gospodin Mićunović otkaže učešće naše delegacije na jednom tako važnom skupu. Toliko.
Molim da se prosledi nadležnoj instituciji ovo pitanje. Momir Marković, po Poslovniku.
Pošto ste se, gospodine predsedavajući, narodnom poslaniku Arsiću ultimativno obratili da se odnosi prema ministrima sa poštovanjem, ajde da sada, odnoseći se prema ministrima s poštovanjem, postavim nekoliko poslaničkih pitanja. Prvo, da li je tačno da je Državna lutrija Srbije privatno preduzeće Bojana Krišta ili Krištofa? (Predsedavajući: I sami znate da je to državno preduzeće. Molim vas, nemojte tako da se prema važnim institucijama takoodnosite.) Nisam tražio od vas odgovor. Vaše je da zapišete šta je pitao narodni poslanik, da pitate Dinkića, ukoliko smete da ga pitate, a Dinkićeva je obaveza da narodnom poslaniku u pismenoj formi dostavi odgovor na poslaničko pitanje. Da li je Nacionalna štedionica bila privatna banka za čije je osnivanje korišćeno 52 miliona državnih para koje su se držale u "Evroaksis" banci? Da li je od onih 4,5 milijarde, naravno, s poštovanjem prema gospodinu Dinkiću, od onih 4,5 milijarde dolara koje su nađene na Kipru, a sećamo se od 2002. godine, sve pronalazač do pronalazača, pa je otišao Mihajlović i pronašo ih, ostale na Kipru, otišao Batić i pronašo ih, ostale na Kipru, otišao je i taj Velja Ilić i pronašo ih, ostale na Kipru, otišao Dinkić, pronašao ih, više nisu ostale, ne zna se gde su. (Predsedavajući: Gospodine Markoviću, nemojte tako da se ponašate neodgovorno prema narodnim poslanicima i ministrima.) Nemojte vi mene ništa da molite, isključite se. Nataša, isključi ga negde dok pričam. Zanima me sudbina te 4,5 milijarde dolara državnih para koje su bile na Kipru. Zanima me, takođe, kolika je provizija uzeta za potpisivanje onog ugovora o koncesiji za autoput Horgoš-Požega i da li je ona bolnica koja se gradi u Čačku u sklopu te koncesije, odnosno izgradnje autoputa.
Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine predsedavajući, nije bilo moguće da dobijem reč po Poslovniku dok sam sedela na mestu potpredsednika, tako da sam morala da se vratim u poslaničku klupu, da biste vi shvatili da su moja prava i obaveze iste kao i svih narodnih poslanika i da ne možete da me diskriminišete. Sad se ne javljam po Poslovniku, nego po nečemu što vi ne znate da postoji, a zove se Odluka o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Kako da se pozovem na član Poslovnika kada nemam prečišćeni tekst onoga na šta hoću da ukažem? To je bilo davno. To je član 4. Odluke i menja se član 47. stav 1. i glasi - šta radi Odbor za inostrane poslove. I da sada dođemo do ovog pitanja Dragoljuba Mićunovića i ovih delegacija. Tačno je da je gospodin Ognjen Mihajlović bio član Interparlamentarne delegacije pravoslavlja u vreme kada je bio poslanik Skupštine državne zajednice Srbija i Crna Gora, i tačno je da je poseta Kazahstanu zakazana za 19. jun. Takođe je tačno da je Parlamentarna skupština NATO-a zakazala svoje redovno zasedanje za 21. Parlamentarna skupština Saveta Evrope od 25. do 29. Ali, takođe je tačno da su nelegitimni predstavnici tih delegacija išli i putovali sve ovo vreme od 21. januara, ili godinu dana i više, jer, kao prvo, ukazom i dekretom, bivši predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, Predrag Marković, nije mogao da formira te delegacije. Sada, pošto vi danas u danu za glasanje, verovatno će to biti današnji dan, tek birate te delegacije, otvoreno i sasvim logično se postavlja pitanje - kako je smeo Dragoljub Mićunović, kada je znao da je ova tačka na dnevnom redu, da suspenduje rad jedne stalne parlamentarne delegacije i da on donese odluku i da bude tako bahat i da kaže da mi nećemo da učestvujemo u delegacije u kojoj je bio Ognjen Mihajlović član, ali on, za razliku od Dragoljuba Mićunovića, zna da je njemu taj mandat prestao i da on danas treba ponovo da se izabere, i biće danas izabran, jer je to dogovor poslaničkih grupa, odnosno naših šefova poslaničkih grupa. Postavlja se pitanje - kako je Miloš Aligrudić mogao da ide, i vi gospodine Albijaniću sa njim, 27. aprila na Parlamentarnu skupštinu Saveta Evrope? Koga ste vi predstavljali tamo? Što je najgore od svega, dame i gospodo narodni poslanici, mi nismo priznali da smo izabrani tamo, ali gospodinu Nikoliću, gospodinu Vučiću, čak gospođi Gordani Pop-Lazić, kojoj je prestao mandat ovde, stiže materijal, kao i mojoj malenkosti, poziv za učešće u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope. Kada sam pogledala izveštaj sa ovog zasedanja od 27. ja sam se uhvatila za glavu. Oni mučenici, ti koji su išli, ne znaju ni šta su tamo potpisivali. Od nekih feminističkih rezolucija, preko raznoraznih gluposti, mislite da su oni to čitali i da znaju oni to da pročitaju, ako im neko ne prevede, a ne prevodi se, samo stiže u engleskoj i francuskoj verziji. Sad da pitate Albijanića - šta si ti tamo radio, jesi li stavljao potpis negde, on veze nema, jer on to čitao nije. A zna da prekida čoveka, još meni na mestu potpredsednika kaže - vaš kolega za vas kaže da ste ikebana. Ne da nisam ikebana, gospodine Albijaniću, nego ću da vas učim do besvesti Poslovniku, bar tri člana da naučite, kad sednete da predsedavate. Za mene će to da bude uspeh. Ako ste vi decu u školi naučili nešto od prvog do četvrtog gimnazije iz matematike, za mene će zaista biti veliki uspeh i priznaću na kraju ovog mandata da sam vas naučila da bar znate tri člana Poslovnika kad sednete da predsedavate. Hvala.
Što se tiče javljanja po Poslovniku, gospođice Jovanović, dobili ste reč tačno po redu, jer su se i prethodne vaše kolege pre vas javile po Poslovniku. Što se tiče delegacije u Strazburu predstavljao sam ovaj parlament i državu Srbiju u parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope na dostojan način, kao što se sećate, nije prošla Rezolucija o Kosovu i Metohiji kako su neki želeli. Dostojno smo predstavljali ovaj parlament. Po amandmanu narodni poslanik Miša Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada život ide jednim putem, a poslanička većina i Vlada nametnu pitanja van toga, onda nam Skupština ovakva i jeste. Javio sam se za reč da podržim amandman gospodina Veroljuba Arsića na Predlog zakona o izmenama Zakona o državnoj revizorskoj instituciji. Da budem iskren, da postoji mogućnost da se podnese amandman jedan kojim se briše ceo Predlog zakona o izmenama zakona, taj bih taj amandman prihvatio. Izmene ovog zakona pokazuju svu besmislenost rada Skupštine zadnjih mesec dana. Da podsetim, u zadnjih mesec dana, zaslugom Vlade i poslaničke većine, Narodna skupština Republike Srbije nijedno ključno pitanje nije imala na dnevnom redu, nijedno životno pitanje. Narodna skupština nije imala na dnevnom redu primenu Ustavnog zakona. Zato je imala predloge za izmene zakona koji nemaju nikakve veze ni sa primenom Ustavnog zakona i ni sa čim. Da podsetim za mesec dana ova skupština, voljom skupštinske većine, usvojila je jedino izmene i dopune Zakonika o krivičnom postupku, koji je suprotan čak Ustavu. Da podsetim, voljom skupštinske većine sedam dana smo se bavili besmislenim predlozima zakona o izmeni Zakona o Vladi, državnoj upravi, državni službenicima, onda ga povukli, naravno poslanička većina. Da podsetim, i ova sednica, takođe, nije u skladu sa Ustavom, a traje već sedam dana. U skladu sa Ustavnim zakonom samo su dve izmene zakona: o zaštitniku građana i izmene Zakona o povereniku za informacije. Ova izmena zakona nema nikakve veze sa Ustavnim zakonom i to je razlog zbog čega sam se javio da govorim o izmenama Zakona o državnoj revizorskoj instituciji, da stavim do znanja da, voljom Vlade, voljom skupštinske većine, mesec dana Narodna skupština Republike Srbije nije imala na dnevnom redu tako teška, tako krupna pitanja od značaja za Srbiju, kao što je izbor sudija Ustavnog suda, a valjda je bio i red da se, kada je konstituisana Vlada, nastavi sa konstituisanjem svih organa. Već mesec dana, ne znam, pola sveta diskutuje o Kosovu i Metohiji, svi osim Narodne skupštine. Već mesec dana svako, kako kome padne na pamet u inostranstvu, deli Srbiju, deli njenu teritoriju kao da su vlasnici toga. Samo Narodna skupština Republike Srbije ne razmatra to pitanje kao urgentno pitanje. Umesto da je ova vlada, koja je počela mandat i bez kredibiliteta, i bez međusobnog poverenja, i sa nekompetentnim ministrima, i protivustavnim delovanjem zadnjih mesec dana, hitno izašla pred Narodnu skupštinu sa izveštajem o toku događanja, ovo više nisu pregovori, kakvi pregovori, oko statusa Kosova i da pozove sve na okup, na jedinstvo, na konsenzus oko tog nacionalnog i državnog interesa, mi imamo izmene i dopune Zakona o državnoj revizorskoj instituciji koje, sada pokušati da objasnim, ne znače ništa. Šta u stvari predlagač ovim izmenama predlaže, traži? Predlagač je grupa poslanika, odnosno poslanička većina. Ovlašćen je, mislim, gospodin Aligrudić. Traži da se promeni jedan član, samo jedan član. Ali, promena tog jednog člana znači još deset dana da se dobije u vremenu, da taj, kako sebe nazivaju, demokratski blok dobije još vremena da može da se dogovori, da utvrdi procenat učešća u deobi tog kolača, da ga izdeli, jer tako doživljavaju vlast. Čak sada više nije sporno između stranaka da se bore za deo kolača, sada se bore i unutar sopstvene stranke. Evo primer, izgiboše Đelić i Vlahović ko će da očerupa Energoprojekt. Ovaj ima svoju konsultantsku kuću, Vlahović ima svoje Ekinvestment itd. To je ono što praktično radi ova vlada. Za to vreme ti događaji, život, prolaze pored nas. Da se vratim na predlog izmene zakona. Šta je do sada bilo propisano? Državna revizorska institucija, zakon je donet pre skoro dve godine. Kada se pogleda u celini zakon, i kada se to još lepo upakuje i predstavi javnosti, to je mnogo lep paket, mnogo lepo zvuči, i mnogo lepo može u kontaktu sa javnošću da se obrazloži. Dve godine je prošlo, on se ne primenjuje. Skoro je dve godine prošlo, on nema najviši organ institucije – Savet. Umesto da je bar sada, kao što je u Ustavnim zakonom obavezno, predložen sastav Saveta, predlaže nam se besmislena izmena zakona. Da bih obrazložio, podsetiću pre toga na značaj institucije. Institucija je najviši državni organ revizije javnih sredstava, samostalan i nezavisan. Akta kojim institucija vrši svoju nadležnost ne mogu biti predmet osporavanja pred sudovima i drugim državnim organima. Dakle, moćna jedna institucija, a pre svega treba da bude stručna. Šta nama predlažu? Nama predlažu da se za člana Saveta snizi, umanji kriterijum za njegov izbor. Umesto sedam godina radnog staža, koji su povezani sa delovanjem nadležnosti institucije, traži pet godina. Najmanji je problem u broju godina, veliki je problem sam pristup tome. Da podsetim, predsednik Državne revizorske institucije se bira kao i svaki član Saveta. On je po zakonu generalni državni revizor. On je taj koji, po zakonu, predlaže Vrhovnog državnog revizora. Za vrhovnog državnog revizora su propisani stroži uslovi, čak osam godina. Za onoga ko upravlja celom institucijom, propisuje se pet godina. Dakle, apsolutno neprihvatljivo. Druga promena, a to je bilo makar i formalno ograničenje u zakonu da onaj koji će biti biran za člana saveta ne može da bude ako je u zadnje dve godine bio član organa Vlade. Znam da to nije dovoljno da se ispoštuje, ali je bar formalno stavljeno kao zahtev. Sada se i to briše, što znači da može. Doduše, predlagač kaže, pa eto, u članu 17. sasvim je sve nespojivo. Da, ne može sada, ali recimo uzmite primer ovog Vlahovića, koji sada izgibe oko Energoprojekta. On je bio ministar pre četiri godine. Po ovim izmenama zakona on sada može da bude član Saveta. Može jer nije sad, valjda u raspodeli kolača nije mu pripalo. Može da bude zato što nije sada ministar. Dakle, kada se pogleda, em s jedne strane se snižava kriterijum, e s druge strane se i ono ograničenje koje je bilo tu prisutno ukida i u stvari se vidi iz svega toga da je potpuno besmislena promena ovog zakona. Ona je imala cilj samo da se dobije još u vremenu, da se Srbija zabavlja svim i svačim, a ne ključnim pitanjima Ustavnog suda, Kosova, budžeta i da ne nabrajam dalje. Državna revizorska institucija je mnogo značajan organ koji vrši reviziju svih javnih sredstava. Srbija već šest godina ne zna šta se događa sa ogromnim milijardama kojima raspolaže vlast od 2001. godine. Nema priliku da dobije izveštaj o tome, nema priliku da niko iskontroliše to, ni Skupština nije imala priliku da razmatra to pitanje. Jedino što su imali priliku, da slušaju i da čitaju kako prethodni ministar optužuje sadašnjeg potpredsednika Vlade da je oštetio budžet za 35 miliona evra. Ne kažem da nije, samo kažem kako kaže. Naravno, niko se nije našao tu da utvrdi šta je to, niko se nije našao da javnosti da odgovor na to pitanje. Jednostavno, korišćenje tih sredstava je potpuno van kontrole. Zatim, javna preduzeća, lokalna samouprava, pa uzmite samo Beograd, u rukama jednog čoveka nalazi se preko 800 miliona evra. Toliki je budžet grada Beograda. Vlasnik tih sredstava Beograda je jedan čovek. Bez izveštaja, bez kontrole, niko više ne zna gde se ta ogromna sredstva troše. Ali, građani Beograda znaju da se Beograd samo šminka u centru grada. Za to vreme ne može da se uđe u Beograd, niti može da se izađe iz Beograda, jer je zakrčeno sve. Beograd kao, eto, ostvaruje suficit od 50 miliona evra, a jedan most košta 40 miliona evra. Njega nema. A sad već može da se organizuje nagradna igra ko uspe da pređe Novi Beograd ili s Novog Beograda u Beograd i tako dalje. Čitav niz toliko važnih pitanja jesu i zato pred ovom institucijom predstoje sigurno mnoga važna pitanja, ali umesto da se izabere Savet, da se taj posao radi, mi imamo predlog da se menja zakon, i to na jedan besmislen način. Iz tih razloga podržavam ovaj amandman i podržaću svaki onaj kojim će se ukinuti svaka od ovih odredbi koje su predložene u izmenama Zakona o državnoj revizorskoj instituciji. Hvala lepo.
Da li se još neko od poslanika javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela poslanika Milena Stanković. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Milena Stanković.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, gospodine potpredsedniče, najefikasniji vid kontrole Vlade od strane parlamenta jeste upravo budžetska kontrola. Upravo zato mislimo da je od suštinskog značaja da se očuva nezavisnost rada revizorske institucije, pa i najvažnijeg organa revizorske institucije, a to je Savet. Savet, kao što znate, imenuje i razrešava Narodna skupština. Predlog zakona o izmenama Zakona o državnoj revizorskoj instituciji je predložio da se iz člana 16. osnovnog zakona izbriše stav 2. koji kaže: "Za člana Saveta može biti izabrano lice koje dve godine pre izbora nije bilo član organa vlade, odnosno član Saveta ministara državne zajednice Srbija i Crna Gora". Ovim amandmanom Liberalno-demokratska partija predlaže da se član 1. stav 2. menja i glasi: "Za člana saveta može biti izabrano lice koje dve godine pre izbora nije bilo član organa Vlade Republike Srbije ili ministar u Vladi Republike Srbije". To smo predložili upravo zato što želimo da se očuva nezavisnost ove institucije, da ne bismo došli u situaciju da član Saveta revizorske institucije bude neko lice koje je prethodno bilo aktivno u prethodnoj Vladi. Tako da bismo za posledicu imali da neko ko je bio član prethodne Vlade sada kroz Savet vrši kontrolu rada u smislu raspodele budžetskih sredstava nove Vlade. Ono što je takođe interesantno i što se nekako nameće kao neobično u najmanju ruku jeste to što je stav 1. člana 16. osnovnog zakona takođe promenjen, i to tako što je rečeno da je, da bi neko lice bilo izabrano za člana Saveta, potrebno najmanje deset godina radnog iskustva, od čega najmanje, umesto sedam, koliko je bilo predviđeno prethodnim zakonom, sada je predviđeno pet godina, na poslovima koji su povezani sa nadležnostima Institucije. Sve ove promene, pri tom govorim i o izmeni stavova 1. i 2, nekako nama deluju kao da je neko lice iz prethodne Vlade već viđeno na mestu jednog od članova ili nekog od članova Saveta. Tako da mi insistiramo da uvažite ovaj naš amandman upravo da bismo očuvali nezavisnost ove institucije. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Po Poslovniku, narodni poslanik Topalović.
Gospodine predsedavajući, trenutno se javljam po članu Poslovnika 226. Tražim objašnjenje pismeno, pošto ministri i premijer koje budem prozvao ovde i postavio pitanje nisu trenutno tu, da nam odgovore usmeno. U momentu kada je započela već vladavina treće Vlade DOS-a, nadam se Vlada kratkog trajanja, neophodno je sagledati šta su te DOS-ove vlade uradile u proteklih sedam godina dobro za ovu državu.
Da li se to pitanje postavlja nekom istoričaru ili konkretnom ministru? Da znamo tačno, pošto je istorijski pregled. Kome je pitanje upućeno?
Gospodine Albijaniću, znam da dobro stojite sa matematikom, ali pustite mi da obrazložim, pa da postavim pitanje. Zajednička karakteristika sve tri vlade je da su pogrešni ljudi na pogrešnim mestima, koji našu ekonomsku propast nazivaju reformama. Prodali su kompletnu srpsku privredu, do sada za 2,1 milijardu evra uz ogromne provizije, a vrlo često su i sami članovi Vlade bili kupci naših firmi, čineći to sa egzotičnih ostrva, preko njihovih fantom firmi i novca koje su ukrali od ovog naroda, gospodine Albijaniću. U Vladi vam trenutno sedi potpredsednik Vlade, Božidar Đelić, "vojvoda o Meridijan banke"....
Molim vas da se sa uvažavanjem ophodimo prema ministrima i potpredsedniku Vlade, bez takvih kvalifikacija.
Sa velikim uvažavanjem prema potpredsedniku Vlade, Božidaru Đeliću, koji je dobio titulu "vojvode od Meridijan banke", koji na svoje ime ima 11 miliona akcija, uknjiženo na svoje ime u Meridijan banci. To je navodno stekao za tri i po godine ministrovanja u Vladi kao ministar finansija. Postavljam pitanje potpredsedniku sadašnje Vlade, Božidaru Đeliću, kolika je to plata ministra finansija za te tri i po godine mogla da bude kada je on stekao i uknjižio na svoje ime 11 miliona evra? Gospodine Albijaniću, vi ste matematičar, pa možete to da podelite na tri i po godine. Znači, svaka godina ima 12 plata, plus trinaestu ako ste podelili, vi možete o tome najbolje da se raspitate, vaš predsednik stranke je stručnjak što se tiče finansija, pa da nam obrazložite i da nam objasnite i vi ovde, kolika je to plata mogla da bude potpredsedniku Vlade Božidaru Đeliću, koji je tada bio ministar finansija. Šta će misliti građani o vama, to nije 11.000 evra, nego 11 miliona evra, gospodine Albijaniću.
Vreme, gospodine Topaloviću, po amandmanu je isteklo.
Da li mogu još minut ili da se javim kasnije po Poslovniku?
Ajde, završite izlaganje. Tolerancija je prisutna.
Pitanje za ministra odbrane, gospodina Šutanovca - da li je to tačno, gospodine ministre, i postavljam pitanje vama, ko tačno poseduje lanac pumpi po Srbiji, ELP pumpi, koje su, moram priznati, dobro i odlično snabdevene?
U Privrednom registru možete da se raspitate.
Sa bogatim sadržajem... gospodine Albijaniću, imate ih kada idete prema Kosjeriću, sa desne strane, na Ibarskoj magistrali tamo, ako idete u svoj rodni Kosjerić, mislim da idete. Da li vi znate....
Ja sam iz Požege, ponavljam, ponovo grešite, opština Požega, jeste blizu i Kosjerića.
Vi ste između, ali blizu Kosjerića.
Jesam blizu Kosjerića.
Vi ste profesor matematike, i evo jednu informaciju da dam za građane Srbije i narodne poslanike. Kada ste bili profesor matematike, vi ste svoje učenike vodili u svoje rodno selo na seosku slavu. Po starom srpskom običaju, dočekali ste ih u narodnoj nošnji, što je za svaku pohvalu, ali naravno pred kraj tog dana, te večeri ste napravili neki incident, može da se tako nazove. U alkoholisanom stanju ste sedeli na klupi bez naslona, pa ste pali na leđa i niko nije mogao da vas podigne i da vas pokrene. Ako sam prekoračio vreme, da nastavim dalje ili ćete mi sad dozvoliti da nastavim, gospodine Albijaniću? Još jedno pitanje za gospodina Šutanovca. Šta je sa pet hektara voćnjaka pod breskvama u naselju Boleč nadomak Beograda? Da li možda neće Ministarstvo odbrane da pravi pekmez od tih bresaka za vojsku, i pitam gospodina ministra Šutanovca, ministra odbrane, ko je vlasnik toga, da li on nešto zna o tome? Naravno, gospodine Albijaniću, samo da vas podsetim, ovo tražim u pismenoj formi da se odgovori, zato što ministar odbrane trenutno nije tu. Da li mogu da nastavim, pošto sam već prekoračio vreme.
Zaista je previše vremena potrošeno.
Zahvaljujem, gospodine Albijaniću, javiću se ponovo po Poslovniku. Hvala vam.
Inače, nije tačna informacija da sam pao sa neke klupe. Tačno je da sam se venčao u narodnoj nošnji. To je jedino tačno što ste ispričali, kao što je i tačno da su moji bivši učenici tada došli na svadbu. Narodni poslanik Slavoljub Matić podneo je amandman, sa ispravkom, kojim je predložio da se posle člana 1. doda član 1a. Zakonodavni odbor smatra da je Amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Slavoljub Matić.
Poštovani poslanici, podneo sam amandman čiji je smisao usklađivanje Zakona o državnoj revizorskoj instituciji sa novim Ustavom Republike Srbije. Naime, kao što znate, novi Ustav propisuje da sve izborne nadležnosti Republičke skupštine moraju se izglasati apsolutnom većinom narodnih poslanika. Dosadašnjim članovima, tj. dosadašnjim zakonom predviđeno je da samo većina poslanika izglasava savet revizorske institucije, što znači da to nije bilo ustavno i kažem da ovaj amandman usklađuje zakon sa Ustavom Republike Srbije. Ono što je bitno za sam zakon, to je da uvodi red u trošenje budžetskih novaca. Mislim da sve ovo što smo čuli od narodnih poslanika o potrebi da kontrolišemo javne finansije i da ćemo dobiti upravo primenom ovog zakona, ono što čujemo takođe kao prigovor od strane opozicionih narodnih poslanika, vezano za rad parlamenta i za izgradnju osnovnih institucija, u potpunosti sam saglasan sa tim primedbama. Prosto je ohrabrujuće ono što smo čuli od predsednika parlamenta, to je da ćemo tokom naredne nedelje već imati raspravu o novom republičkom budžetu, o Ustavnom sudu i naravno o Kosovu. Mada, kada je Kosovo i Metohija u pitanju, mislim da je potpuno jasno šta izjavljuju naši zvaničnici, čelni ljudi ove države i to je apsolutno u skladu sa onimšto smo u drugoj polovini prošle, u oktobru, imali kao izjašnjavanje našeg građanstva povodom novog Ustava. To je potpuno svima ovde jasno. Mislim da danas nije potrebno na ovakav način da trošimo vreme i novac poreskih obveznika za koje su ovde mnogi zabrinuti. Mislim da imamo preča posla, a ta preča posla su svako donošenje zakona. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Matiću. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Samo da se dogovorimo, imamo jedno javljanje po Poslovniku i još jedan amandman, dakle, možemo završiti rad, pa onda na pauzu. Izvolite, po Poslovniku. Narodni poslanik Vlado Sekulić.
Javljam se po Poslovniku, član 226, a vezano za raspravu gospodina Petronijevića iz SPS-a i mog kolege Slaviše Topalovića. Pošto je gospodin Đelić spomenut u raznim kontekstima priče i njegove akcije u Meridijan banci. Kao ekonomista kažem, čovek koji ipak zna tu materiju oko akcija i akcionar sam u Galenici fitofarmaciji, znam da se može ostvariti pravo na akcije putem besplatnih akcija, kupovinom akcija ili je možda on dobio sklapanjem ugovora sa Meridijan bankom za njegov konsalting, pomoć banci. Sad me interesuje i postavljam ovo pitanje, na koje želim da mi se odgovori i u pismenoj formi, a mislim da su i građani Srbije zainteresovani, da bi bilo lepo da gospodin Đelić dođe i kaže po kom osnovu je ostvario akcije u vrednosti od 10 miliona evra. Može on da kaže da je to možda devet miliona i 800 ili 10, ali je poenta u tome kako je on došao do njih. Kada ih je kupio? Po kojoj ceni ih je kupio? Da li ih je u međuvremenu prodao? Ako ih je u međuvremenu prodao, vi znate da se odmah mora platiti porez na dobit, a to vam je razlika između kupovne cene akcija i prodajne cene akcija, 20% se plaća i to se plaća u opštini na kojoj gospodin Đelić živi. Znači, ta opština će baš biti i najbogatija, a siguran sam najbogatija opština ako je samo 20% razlike. Ono što sam hteo još da postavim pitanje za gospodina Đelića, to je, ako je Meridijan banka, u kojoj on ima akcije uspešno poslovala, a logično je ako je on tu davao savete, bilo bi sramota da jedan čovek koji je bio ministar, sada potpredsednik vlade, da mu banka posluje sa gubitkom. Ako je poslovala sa dobiti, a siguran sam da će oni iskazati dobit, koliko su iz sredstava dobiti izdvojili za dividende. Ako on ima 10 miliona vrednosti u papirima akcija, ako je samo 10% odvojeno za dividende svim akcionarima Meridijan banke, on je samo na osnovu dividendi dobio milion evra, a to je minimum što se izdvaja za dividende. Kažem, mogu da kažem i primer moje firme - Galenika, Fitofarmacija, koliko je to dobiti i kako se raspoređuje, ali to su mnogo manje cifre. Sada zamislite vi, na 10 miliona evra koje on ima u hartijama, a prosečna plata u Srbiji je možda 20 i nešto hiljada, on je dobio milion do dva miliona evra, i onda je malo degutantno kada on kaže - nemam 10 miliona, nego imam 9 miliona i 800 ili 9 miliona i 100. Vrlo je bitno za javnost da se zna po kojoj ceni i kako je kupio akcije, po kojoj ceni je kupio i kada je prodao. Ako je prodao, da znamo da li je odmah uplatio, jer sitni akcionari čim prodaju, odmah u opštini mora da se plati, morate da odnesete Upravi javnih prihoda i da pokažete dokaz po kojoj ceni ste kupili, kako ste ostvarili akcije i po kojoj ceni prodali, kako bi se utvrdila ta razlika od 20%. Znam da gospodin Đelić se hvalio kako je on igrač Reala i vidim da je on stvarno čovek koji ovako voli sport, ali izgleda da se nikada nije bavio fudbalom, a inače Meridijan banka je glavni sponzor naše lige, Meridijan lige, to je fudbalska liga, i onda je krenuo sa pričom kako on igra u Realu. Sada da budem iskren, do sada, ali nikada se nije ljutio gospodin Đelić što su mu dali nadimak građani Srbije ono - Boža Derikoža. On je sam rekao... (Predsedavajući: Molim vas da se tako ne izražavamo...) Rekao sam da se on javno izjasnio, i na televiziji i u novinama, da mu je to simpatično. Da bi gospodin Đelić mogao da bude upoznat sa novim činjeničnim stanjem, od sada ga više ne zovu Boža Derikoža, nego Boža Bekam. Za neupućene da kažem da je gospodin Bekam najplaćeniji fudbaler sveta, inače igra u Realu. On je izgleda uzor našem gospodinu Đeliću i sada je gospodin Đelić dobio novo ime. Brzo ću završiti, gospodine Albijaniću, neću da pričam da li ste vi pali sa klupe ili ne, držim se ove oblasti. Ali, očito je da je narod inspirisan bio i shvatio je da je gospodin Bekam najplaćeniji fudbaler na svetu, a gospodin Đelić je pričao kako on po zaradi igra u Realu. Plašim se, pošto sam u Odboru za sport i omladinu, da ćemo morati da pravimo amandmane u našem odboru i da će biti tolika navala stranih igrača ovde, kada su čuli kako naš gospodin Boža Bekam je plaćen. Ne verujem da ni igrači Reala mogu za godinu dana da zarade 10 miliona evra, pa ćemo morati da donesemo jednu klauzulu koliko sme stranih igrača da igra u našoj ligi, i kada budu svi inspirisani zaradom gospodina Đelića, mislim da ćemo imati najjaču ligu na svetu, svi će igrači pohrliti, po uzoru na gospodina Đelića, u Srbiju. Hvala.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Stefanović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Narodni poslanik Nebojša Stefanović. Izvolite
Dame i gospodo narodni poslanici, iako smo i danas u zasedanju koje nije u skladu sa Ustavom i Ustavnim zakonom Republike Srbije, što je, naravno, potpuno nenormalno, jer se tako ponižavaju i građani koji su podržali taj ustav, podneo sam amandman koji govori o rokovima za usvajanje ovog zakona. Ovo je, naravno, samo jedan od amandmana kojim poslanici SRS pokušavaju, iako ovaj zakon nije trebalo da se na ovoj sednici nađe na dnevnom redu, da poprave i ukažu na neke nedostatke ovog zakona koji je danas pred nama. Obično kada Vlada ili predstavnik predlagača govore o amandmanima poslanika, kaže se - Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, a nadležni odbor, na primer u ovom slučaju Odbor za finansije, prihvatio je ili nije prihvatio amandman poslanika. To niste danas mogli da čujete vezano za amandmane koji su podnosili poslanici svih poslaničkih grupa o ovom zakonu, zato što smo imali situaciju, ne znam, verovatno je to bez presedana, da poslanici vladajuće većine napuste sednicu odbora koja je tada imala kvorum za rad,jer su shvatili da u tom trenutku unutar odbora nemaju većinu za odlučivanje. Na takav način su najgrublje učestvovali u opstrukciji rada, a radi se o vladajućoj većini koja ima većinu i u tom odboru. To što gospoda nisu uspela da dovedu sve svoje poslanike, drugo je pitanje. Vi danas nemate mišljenje Odbora za finansije jer poslanici vladajuće većine nisu hteli u tome da učestvuju. O samom amandmanu. Predvideo sam, dakle, pošto naš ustav kaže, a verovatno većina ljudi misli da ga se ne treba držati nešto naročito, kaže da se prilikom usvajanja svih akata, da li su oni zakoni, ustav ili podzakonski akti, da oni stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi itd. U Predlogu zakona koji je pred nama čak nema ovog obrazloženja koje je bilo u prethodna dva zakona o kojima smo raspravljali ove nedelje, da su razlozi za stupanje na snagu danom objavljivanja što bi se mogle naneti štetne posledice po rad organa i organizacija. To čak ni formalno nije navedeno u ovom zakonu, čak ni formalno. Mi imamo situaciju da se radi o jednom od zakona koji u bitnoj meri regulišu antikorupcijsku materiju u Srbiji. Znači, Zakon o državnoj revizorskoj ustanovi, morate da shvatite, reguliše nešto što utiče na život svakog građanina ove zemlje. Čuli ste mog kolegu Arsića, koji je govorio tačno o svim institucijama, da to ne ponavljam, koje Savet i ostali organi revizorske ustanove, odnosno institucije kontrolišu. To su bukvalno sve budžetske institucije. Vi na takav način možete da utvrdite, pošto mi u Srbiji nemamo završni račun od 2001. godine, sada smo nedavno dobili za 2006. godinu, od 2001. godine do tada, ta četiri završna računa, mi nismo dobili, mi ne znamo kako su utrošena sredstva poreskih obveznika. Mi ne znamo kako je trošen budžet, ali znamo, evo kolega iz SPS je rekao za Beograd i za most da most nije izgrađen. Samo moram da ga obavestim, ima jedan i zovu ga stelt most ili nevidljivi most. Građani često zakače za njega, a da čak i ne primete. Tako se rade i uzimaju krediti od evropskih banaka, uzimaju se i zadužuje se Beograd, zadužuje se Srbija. Onda ta sredstva kroz završni račun, pošto ga ne dobijete, ne možete da vidite kako su utrošena i tu se priča završava. Takođe, nedostatak eksterne revizije i sve ovo što sam naveo pokazuje vam o kakvoj se nesposobnosti ili želji radi da se prikriju stvarni motivi onoga ko donosi ovaj zakon. Znate, danas je ovaj zakon na dnevnom redu protivno Ustavu i Zakonu o sprovođenju Ustava. A danas je u Skupštini Srbije porodica Stanojković iz sela Sušići, iz opštine Štrpce, sa Kosova i Metohije, a inače imaju devetoro dece, i nemaju posao, ni sigurnost, nemaju ni slobodu. Žive u potpunoj izolaciji i došli su ovde, u ovu skupštinu, da traže pomoć. Njih sam izdvojio, jer su oni danas ovde. Oni nam na neki način predstavljaju celu onu Srbiju, sav srpski narod koji je danas ugrožen, i one građane kojima se uništava budućnost, jer im se ukidaju radna mesta, i one građane koji su u privatizaciji, koju građani zovu ''lopovizacija'', koji su izgubili ta radna mesta, preduzeća koja su predstavnici i sadašnje i prethodnih vlasti od 2000. godine potpuno opljačkali i koje nema ko da zaštiti. To ujedno povezuje materiju ovog zakona, jer bez revizorske ustanove vi ne možete ni da izvršite kontrolu tih operacija i manipulacija, i ne možete da zaključite da li je to urađeno na zakonit način ili nije. Da ne pričam o svemu onome što su moje kolege ovde još iznosile, što je vezano za stavove koje vladajuća većina predlaže da se izmene u ovom zakonu, a koji se, u stvari, svode na to da se stručna sprema sa 7 godina smanji na 5 godina, odnosno radno iskustvo, što je vrlo važno, a smanjuje se, jer se, očigledno, spremaju kadrovske promene za ljude koji imaju neodgovarajuću stručnu spremu, odnosno radno iskustvo. Kada imate radno iskustvo nekoga ko ima 5 i nekoga ko ima 7 godina, onda je smešno da neko bukvalno prerađuje zakon da bi taj zakon odgovorio nekom kadrovskom slučaju. Da ne pričam o ovom delu koji kaže da za člana Saveta ne može biti izabrano lice koje dve godine pre izbora nije bilo član organa vlade, odnosno član Saveta ministara itd, jer se radi o istom slučaju. Očigledno je da se sprema udomljavanje nekih kadrova koji su bili u ovim institucijama. Ovih dana su kolege pričale da mnoge firme traže da se unutar tih organizacija, u revizorskim firmama ne mogu naći ljudi koji čak u široj porodici imaju nekoga ko je radio u takvoj instituciji, da mi tražimo da se u revizorsku ustanovu ubaci neko da kontroliše rad npr. Vlade ili nekog organa,ko je, inače, donedavno radio u tom organu. To je stvarno skandal. To bi bilo kao kada bi izabrali nekoga iz Skupštine da kontroliše rad Skupštine. Ili, kao što imamo na delu, nažalost, da predstavnici Odbora iz vladajuće većine kontrolišu ministre iz odgovarajućih stranaka. Znači, ako je ministar zdravlja, onda je predsednik Odbora za zdravstvo iz te stranke iz koje je ministar itd. Tu vam je očigledna želja da se prikrije trošenje novca, da se spreči kontrola rada, da se sve to zamaskira, a posle narodu predstavi kao briga za budućnost. Bolje bi bilo da je danas na dnevnom redu ono što treba da bude po zakonu i Ustavu. Ne bih imao ništa protiv i da smo prekršili Ustav, ali da razgovaramo o Kosovu i Metohiji, da razgovaramo o budućnosti Srbije, da razgovaramo o korupciji i kriminalu koji uništavaju Srbiju danas, koji nas izjedaju. To što gospoda nisu bila u stanju da se dogovore oko Ustavnog suda, jer kao poslanik, a ovo govorim u ime svih građana Srbije, kao ni vi, nisam u stanju da tražim pokretanje postupka za ocenu ustavnosti, jer ne postoji organ pred kojim bih to mogao da učinim. Mi Ustavni sud nemamo, kao ni Savet revizorske ustanove. Mi pričamo o izmenama i dopunama zakona, a ne postoji najviši organ koji će taj posao da obavlja. Da ne pričam o Vrhovnom kasacionom sudu i ostalim organima za koje Ustav predviđa da treba da budu izabrani na prvoj sednici, posle konstitutivne. Dakle, u ovom trenutku poslanici vladajuće većine nisu u sali, ima ih desetak. To pokazuje njihovu brigu. Pozivaju nas da oprezno trošimo novac poreskih obveznika, a oni ga troše tako što nisu u sali, a uzeće sve prinadležnosti koje im pripadaju kao narodnim poslanicima. Njih zasedanja i ne zanimaju. Ovo govorim zbog građana, ne zbog njih, jer znam da će oni u danu za glasanje glasati onako kako većina hoće. Zbog građana Srbije pokušajte da postupite časno, borite se za ovu republiku, za njen narod. Imaćemo raspravu i o Kosovu i Metohiji, i o poverenju Vladi, koju je podnela SRS, kada ćemo moći da kažemo mnogo više i o detaljima svega što je ova ili prethodna Vlada učinila. Sad da vam kažem, ovi zakoni nisu u skladu sa Ustavom, ali ovinaši amandmani koje mi želimo da vam predložimo, služe tome da poprave ovakvo teško stanje, a bolje bi bilo da smo razgovarali o teškoj situaciji koju trpi srpski narod na Kosovu i Metohiji, jer se već danima čuje Tačijevo saopštenje, gde oni kažu da su već spremili nezavisnost, a NATO generali kažu, "nema problema, situacija na severu je mirna". Bolje bi bilo da Republička skupština razgovara o tome, bolje bi bilo da se borimo za bolji život građana, nego što se bavimo neustavnim radnjama.
Hvala puno. Za reč se javila narodni poslanik Nataša Jovanović. Još četiri minuta ima poslanička grupa SRS. Izvolte.
Dame i gospodo narodni poslanici, neophodnost državne revizorske institucije je nešto na šta mi ukazujemo zbog činjenice da ste 2001. godine, ispraviće me mr Tabaković ako grešim, doneli Zakon o budžetskom sistemu, koji je omogućio rad na netransparentan način, pošto vi volite to da kažete. Čuli ste i od nje pre dva dana, da vam je stalni predstavnik MMF-a, izvesni Harold Hišhofer, dao upozorenje da su stavke i konta u budžetu, koje se koriste za najveći stepen zloupotrebe, pljačku i krađu, od republičkog preko budžeta lokalne samouprave, one koje se nazivaju usluge po ugovoru i specijalizovane usluge. Javila sam se zbog toga što je Skupština grada Kragujevca, inače je to jedan od najzaduženijih gradova u Srbiji, koji duguje 14 i po miliona evra po osnovu kredita u koje nas je uvalio odlazeći gradonačelnik Veroljub Stevanović, juče izglasala, naravno, uz protivljenje odbornika SRS, završni račun budžeta za 2006. godinu. Kao odbornik, profesor Poskurica i ostali odbornici SRS iz Kragujevca, ne znamo gde je sve Stevanović trošio pare za usluge po ugovoru i specijalizovane usluge. Taj budžet nije mali, on je preko četiri milijarde u tako zaduženom gradu. Međutim, Ministarstvo finansija, koje je u tehničkoj vladi vodio Parivodić, ali i ta Vesna Džinić, koja je sada premeštena na drugu funkciju, dala je mogućnost svim lokalnim samoupravama da, zbog ove situacije, ovog vakuuma koji ste vi svesno stvorili da ne bi imali uvid i kontrolu javnih finansija, od lokalne samouprave do republičkog budžeta, poslala je dopis svim lokalnim samoupravama, pošto je bila obaveza svih da do prekosutra usvoje završni račun budžeta, da ne moraju da angažuju, jer ne postoji državna revizorska institucija, eksternu reviziju završnog računa budžeta. Vidite kakav je to paradoks. Gospođa Tabaković je u Narodnoj skupštini predsednik Odbora za finansije. U gradu Kragujevcu gospodin Slobodan Divjak, srpski radikal, diplomirani ekonomista, predsednik je Odbora za budžet i finansije grada Kragujevca. Iako je toliko puta tri godine do sada tražio da analitički stvori uvid, kao predsednik Odbora, u konta 411 i 422, koliko je potrošeno od tih 14 i po miliona, toliko je Stevanović, mislim Veroljub, zvani Verko, tako ga vi iz vaše koalicije iz milošte zovete, potrošio na putovanja samo u 2006. godini. To je ono što je prikazao, on sam 6 i po miliona. Koliko nije, građani se pitaju. Sada se postavlja pitanje - onog trenutka kada se zaokruži ova celina i najzad izaberete državnu revizorsku instituciju, da li ćete da se vratite 6 godina unazad? Šta ćemo da radimo sa trošenjem para DS od 2000. do 2004. godine u Kragujevcu ili na nivou Republike, prethodnog DOS-a, pa Koštuničinog prethodnog, pa sada vi zajedno sa Koštunicom? Ne mislite valjda da će to da bude po sistemu "puj pike ne važi". Gde ste krali? Krali ste - niko nije video, nije bilo revizije, nije bilo revizorske državne institucije. To neće tako moći. Pored toga što ćemo da zatražimo ocenu ustavnosti, kao što su rekli i koleginica Radeta i kolega Stefanović, sva tri zakona, mi ćemo morati da insistiramo neprekidno, kako od lokalne samouprave tako do republičkog budžeta, da dobijemo uvid u to gde su trošena sredstva, a to su ogromne milijarde u jednom gradu i stotine milijardi dinara u Republici Srbiji na ta dva konta, opet ponavljam, čak vam je i ovaj vaš iz MMF-a dao packe, gde se najviše otima i krade. Pod to može sve da se podvuče. Otkud znam šta tu provlače bivši ministar finansija, aktuelni, bilo koji ministar iz Vlade? Znate, Gašo Knežević je za specijalizovane usluge imao 120 i nešto miliona dinara u to vreme. Znate li vi koliko je to para? Nikome nije položio račun za to. Možda nekoj tamo internoj reviziji ministarstva, i to je pitanje. Baš će lopov da kaže "držite lopova". Prema tome, moramo da se vratimo na šest godina unazad i da insistiramo, pozivam sve narodne poslanike, srpski radikali su, pre svega, moralni i časni ljudi, koji hoće da imaju uvid u to gde je svaki dinar položen i sve odbornike u Srbiji do ovih narednih lokalnih izbora, odmah po ustanovljavanju Državne revizorske institucije, da se izvrši revizija svih javnih finansija od 2000. godine do današnjeg dana. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem pretres Predloga zakona o izmenama Zakona o državnoj revizorskoj instituciji u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem danas, 13. jun 2007. godine, u 16,00 časova, kao dan za glasanje. Hvala puno.
Ako možemo da počnemo sa glasanjem. Na početku rada potrebno je da utvrdimo kvorum. Pošto elektronski sistem pokazuje da imamo dovoljan broj poslanika za odlučivanje, prelazimo na rad. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ZAŠTITNIKU GRAĐANA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštitniku građana, u načelu. Za 128, protiv 16, uzdržan jedan, nije glasalo 7, od 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Narodni poslanici Balint Pastor, Laslo Varga i Andrea Galgo-Ferenci, podneli su amandman kojim predlažu dodavanje novog člana 1. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 209, nije glasalo pet, od ukupno 214 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Šajn. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za pet, protiv 128, uzdržan jedan, nije glasao 81, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Nebojša Ranđelović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 130, nisu glasala 74, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Vjerica Radeta, podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 2. doda novi član 2a. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 194, protiv tri, nije glasalo 19, od 216 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandmana. Na član 3. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 136, nije glasao pet, od 218 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Nenad Čanak. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 12, protiv 103, uzdržana tri, nije glasalo 100, od 218 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 134, nije glasalo 7, od 218 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo poslanik Nebojša Ranđelović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 10, protiv 131, nije glasalo 77, od 218 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Nebojša Ranđelović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 7. doda novi član 7a. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 10, protiv 131, nije glasalo 77, od 218 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo poslanik Marija Milišić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 135, uzdržana dva, nisu glasala tri, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 75, protiv 137, uzdržan jedan, nije glasalo pet, od 218 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo odlučili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštitniku građana, u celini. Za 131, protiv 10, nije glasalo 20, od 161 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštitniku građana. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O DOPUNAMA ZAKONA O SLOBODNOM PRISTUPU INFORMACIJAMA OD JAVNOG ZNAČAJA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, u načelu. Za 131, protiv 5, uzdržan jedan, nije glasalo 19, od 156 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona o u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Odbor za kulturu i informisanje predlaže da se amandman ne prihvati, a predstavnik predlagača na sednici Odbora nije prihvatio amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 132, nije glasalo 11, od 217 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Odbor za kulturu i informisanje predlaže da se amandman ne prihvati, a predstavnik predlagača na sednici Odbora nije prihvatio amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 133, uzdržana dva, nije glasalo 8, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Odbor za kulturu i informisanje predlaže da se amandman ne prihvati, a predstavnik predlagača na sednici Odbora nije prihvatio amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 136, uzdržana dva, nisu glasala tri, od 218 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo poslanik Nikola Vukelić. Odbor za kulturu i informisanje predlaže da se amandman ne prihvati, a predstavnik predlagača na sednici Odbora nije prihvatio amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 131, nije glasalo 9, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, u celini. Za 131, protiv 8, nije glasalo 16, od 155 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O DRŽAVNOJ REVIZORSKOJ INSTITUCIJI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji, u načelu. Za 131, protiv 17, nije glasalo 5, od 153 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 131, nije glasalo 10, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela poslanik Milena Stanković. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 10, protiv 132, nije glasalo 76, od 218 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Predlog da se posle člana 1. doda član 1a. Narodni poslanik Slavoljub Matić podneo je amandman sa ispravkom, kojim je predložio da se posle člana 1. doda član 1a. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 134, protiv četiri, uzdržan jedan, nije glasalo 79, od 218 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Nebojša Stefanović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 131, uzdržano 7, nisu glasala četiri, od 218 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji, u celini. Za 131, protiv 26, od 157 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres o predlozima poslaničkih grupa za izmene Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, prelazimo na odlučivanje. Pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, shodno članu 105, stav 2, tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština o izboru članova odbora odlučuje većinom glasova svih narodnih poslanika Narodne skupštine. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Liberalno-demokratska partija. Za 212, nisu glasala četiri, od 216 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Liberalno-demokratska partija. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije sa ispravkom, koji je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Za 216, nije glasao jedan, od 217 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije sa ispravkom, koji je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije sa ispravkom, koji je podnela poslanička grupa Demokratska stranka Srbije-Nova Srbija – dr Vojislav Koštunica. Za 213, protiv jedan, nije glasalo troje, od 217 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije sa ispravkom, koji je podnela poslanička grupa Demokratska stranka Srbije-Nova Srbija – dr Vojislav Koštunica. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa G17 plus. Za 211, nije glasalo četiri, od 215 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa G17 plus. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpska radikalna stranka. Za 216, nije glasalo dvoje, od 218 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpska radikalna stranka. Pošto smo se izjasnili o svim predlozima odluka, pitam da li ste saglasni da se svi usvojeni predlozi objave u "Službenom glasniku Republike Srbije" kao jedan pravno-tehnički objedinjeni akt – Odluka o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine . Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 156, protiv jedan, uzdržan jedan, nije glasao 61, od 219 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj predlog. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O UTVRĐIVANjU SASTAVA STALNIH DELEGACIJA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE U MEĐUNARODNIM PARLAMENTARNIM INSTITUCIJAMA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, bez predloga da se za zamenika člana u delegaciji parlamentarne skupštine Saveta Evrope izabere narodni poslanik Čedomir Jovanović. Za 215, protiv jedan, uzdržan jedan, nije glasalo dvoje, od 219 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila predlog Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, bez predloga da se za zamenika člana u delegaciji parlamentarne skupštine Saveta Evrope izabere narodni poslanik Čedomir Jovanović. Prelazimo na odlučivanje o POVREDAMA POSLOVNIKA na koje su u toku sednice ukazali narodni poslanici. Pošto je u toku sednice ukazano na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 100. stav 4. Poslovnika, prema kojoj ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen,Narodna skupština će bez pretresa odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje. Saglasno navedenoj odredbi Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Zoran Krasić, na sednici 8. juna 2007. godine u 13,30 časova, ukazao je na povredu članova 167. i 169. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo 28, od 151 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik dr Vladan Batić, na sednici 8. juna 2007. godine u 13,45 časova, ukazao je na povredu članova 90, 190. do 202. i 226 Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Za 11, protiv 127, uzdržan jedan, nije glasalo 17, od 156 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Momir Marković, na sednici 8. juna 2007. godine, u 14,05 časova, ukazao je na povredu člana 226. a u vezi sa članom 158. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 131, nije glasalo 20, od 151 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Poslanik Zoran Krasić, na sednici 8. juna 2007. godine, u 14,10 časova, ukazao je na povredu članova: 90, 139, 140. i 225. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Protiv 127, nije glasalo 25, od 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Poslanik Vjerica Radeta, na sednici 8. juna 2007. godine, u 14,15 časova, ukazala je na povredu članova 100. i 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Protiv 132, nije glasalo 21, od 153 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Poslanik Zoran Krasić, na sednici 8. juna 2007. godine, u 14,20 časova, ukazao je na povredu članova od 166. do 169. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Protiv 126, nije glasalo 30, od 156 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Nebojša Stefanović, na sednici 8. juna 2007. godine, u 14,25 časova, ukazao je na povredu člana 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 130, nije glasalo 20, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Vesna Nikolić-Vukajlović, na sednici 8. juna 2007. godine, u 14,30 časova, ukazala je na povredu članova 104, 225. i 226. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Protiv 130, nije glasalo 20, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Poslanik Zoran Krasić, na sednici 8. juna 2007. godine, u 14,50 časova, ukazao je na povredu članova 166. i 169. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Protiv 126, uzdržan jedan, nije glasalo 23, od 150 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Slaviša Topalović, na sednici 8. juna 2007. godine, u 15,10 časova, ukazao je na povredu člana 103. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 128, nije glasalo 22, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Krasić, na sednici 8. juna 2007. godine, u 15,15 časova, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 126, nisu glasala 24, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Momir Marković, na sednici 12. juna 2007. godine, u 10,35 časova, ukazao je na povredu člana 225. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Za jedan, protiv 129, nije glasalo 20, od 150 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Jovan Damnjanović, na sednici 12. juna 2007. godine, u 10,50 časova, ukazao je na povredu člana 226. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 131, nije glasalo 19, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Slaviša Topalović, na sednici 12. juna 2007. godine, u 11,00 časova, ukazao je na povredu člana 103. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 128, nisu glasala 22, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na sednici 12. juna 2007. godine, u 11,10 časova, ukazala je na povredu članova: 27, 100, 104, 225. i 226. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Za jedan, protiv 120, nije glasalo 29, od 150 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Poslanik Nemanja Šarović, na sednici 12. juna 2007. godine, u 11,25 časova, ukazao je na povredu članova 27, 100. i 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Za jedan, protiv 129, nije glasalo 19, od 149 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Slaviša Topalović, na sednici 12. juna 2007. godine, u 11,57 časova, ukazao je na povredu člana 226. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 127, nije glasalo 22, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Slaviša Topalović, na sednici 12. juna 2007. godine, u 12,20 časova, ukazao je na povredu člana 226. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 129, nije glasalo 20, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Petar Jojić, na sednici 12. juna 2007. godine, u 12,31 časova, ukazao je na povredu člana 103.Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 130, nije glasalo 20, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Slaviša Topalović, na sednici 12. juna 2007. godine, u 12,37 časova, ukazao je na povredu člana 226. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 126, nije glasalo 24, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Zdravko Topalović, na sednici 12. juna 2007. godine, u 12,58 časova, ukazao je na povredu članova 225. i 226. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Protiv 123, nije glasalo 27, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Poslanik Nikola Vukelić, na sednici 12. juna 2007. godine, u 13,20 časova, ukazao je na povredu članova225. i 226. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članoviPoslovnika. Protiv 127, nije glasalo 23, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na sednici 12. juna 2007. godine, u 15,10 časova, ukazala je na povredu člana100. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni članPoslovnika. Protiv 128, uzdržan jedan, nije glasao 21, od 150 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Milosav Miličković, na sednici 12. juna 2007. godine, u 15,20 časova, ukazao je na povredu člana226. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni članPoslovnika. Protiv 124, uzdržan jedan, nije glasalo 25, od 150 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen naveden član Poslovnika. Poslanik Dušan Stupar, na sednici 12. juna 2007. godine, u 15,25 časova, ukazao je na povredu članova100. i 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređen navedeni članoviPoslovnika. Protiv 129, nije glasao 21, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeninavedeni članovi Poslovnika. Poslanik Milan Avramović, na sednici 12. juna 2007. godine, u 15,28časova, ukazao je na povredu člana105. stav 1.Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni članPoslovnika. Protiv 130, nije glasalo 20, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen naveden član Poslovnika. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na sednici 12. juna 2007. godine, u 15,37 časova, ukazala je na povredu člana100. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni članPoslovnika. Protiv 125, uzdržan jedan, nisu glasala 22, od 148 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Krasić, na sednici 12. juna 2007. godine, u 15,40 časova, ukazao je na povredu članova 28. i 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članoviPoslovnika. Protiv 126, nije glasalo 23, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Gojko Radić, na sednici 12. juna 2007. godine, u 15,45 časova, ukazao je na povredu člana 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni članPoslovnika. Protiv 129, nije glasao 21, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Goran Cvetanović, na sednici 12. juna 2007. godine, u 16,05 časova, ukazao je na povredu člana 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni članPoslovnika. Protiv 129, nije glasalo 20, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Amjad Migati, na sednici 12. juna 2007. godine, u 16,10 časova, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni članPoslovnika. Protiv 127, nije glasalo 20, od 147 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Predrag Stošić, na sednici 12. juna 2007. godine, u 16,20 časova, ukazao je na povredu člana 100. stav 3.Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni članPoslovnika. Protiv 124, nije glasalo 23, od 147 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Poslanik Dragoljub Anastasovski, na sednici 12. juna 2007. godine, u 16,30 časova, ukazao je na povredu člana 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni članPoslovnika. Protiv 125, nije glasalo 22, od 147 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Sreto Perić, na sednici 12. juna 2007. godine, u 16,35 časova, ukazao je na povredu člana 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni članPoslovnika. Protiv 130, nije glasalo 17, od 147 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik mr Srboljub Živanović, na sednici 12. juna 2007. godine, u 16,40 časova, ukazao je na povredu članova 100. i 200. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članoviPoslovnika. Protiv 128, nije glasalo 19, od 147 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Nataša Jovanović, na sednici 12. juna 2007. godine, u 16,45 časova, ukazala je na povredu člana 1. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni članPoslovnika. Protiv 122, nije glasalo 24, od 146 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Milorad Krstin, na sednici 12. juna 2007. godine, u 17,00 časova, ukazao je na povredu člana 100. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni članPoslovnika. Protiv 119, nije glasalo 27, od 146 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Milosav Miličković, na sednici 13. juna 2007. godine, u 10,20 časova, ukazao je na povredu člana 226. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni članPoslovnika. Protiv 125, nije glasao 21, od 146 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem sednicu Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Hvala.