Otvaram Treću sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 102 narodna poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 110 narodnih poslanika, odnosno da nije prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da stoga ne postoji kvorum potreban za utvrđivanje dnevnog reda. Sobzirom na to, a u skladu sa članom 88. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine prekidam rad Narodne skupštine dok se ne obezbedi kvorum, odnosno do 11,30 časova. [[Posle pauze.]] PREDSEDAVAJUĆA(Vesna Kovač): Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 127 narodnih poslanika odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika da postoje uslovi za rad Narodne skupštine Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri Predlog zakona iz predloženog dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača dr Mlađana Dinkića, ministra finansija i privrede, prisustvuje i Vlajko Senić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i privrede. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o preuzimanju imovine i obaveza određenih banaka radi očuvanja stabilnosti finansijskog sistema Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 22. oktobra 2012. godine (tačka 1. predloženog dnevnog reda). Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 126, protiv nema, uzdržanih nema, nije glasalo – 12, od ukupno 138 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u višem javnom tužilaštvu u Zaječaru, koji je podneo Narodnoj skupštini 22. oktobra 2012. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam, molim da se ponovi glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv nema, uzdržanih nema, nije glasao – 131, od ukupno 143 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nijeprihvatila ovaj predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u višem javnom tužilaštvu u Užicu, koji je podneo Narodnoj skupštini 22. oktobra 2012. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv nema, uzdržanih nema, nije glasao – 141, od ukupno 144 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nijeprihvatila ovaj predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmeni Odluke o obrazovanju i radu stručne službe poverenika za zaštitu ravnopravnosti i pravilnik o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta u stručnoj službi poverenika za zaštitu ravnopravnosti, koji je podneo Narodnoj skupštini 22. oktobra 2012. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv nema, uzdržanih nema, nije glasao – 141, od ukupno 144 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nijeprihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 126, protiv nema, uzdržanih nema, nije glasalo – 18, od ukupno 144 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini, u celini. D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o preuzimanju imovine i obaveza određenih banaka radi očuvanja stabilnosti finansijskog sistema Republike Srbije. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Prva tačka dnevnog reda - Predlog zakona o preuzimanju imovine i obaveza određenih banaka radi očuvanja stabilnosti finansijskog sistema Republike Srbije. Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da prema članu članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkih grupama sledeće: SNS - jedan sat, šesnaestminuta i 48 sekundi; DS jedan sat, jedan minut i 12 sekundi; SPS - JS - 30 minuta; DSS - Vojislav Koštunica - 25 minuta i 12 sekundi; Ujedinjeni regioni Srbije - 18 minuta; LDP - 16 minuta i 48 sekundi; PUPS - 14 minuta i 24 sekunde; Socijaldemokratska partija Srbije – 10 minuta i 48 sekundi; Nova Srbija - devet minuta i 36 sekundi; Jedinstvena Srbija – osam minuta i 24 sekundi; Savez vojvođanskih Mađara – šest minuta; SPO – Demohrišćanska stranka Srbije – šest minuta; Liga socijaldemokrata Vojvodine – šest minuta; poslanička grupa Nacionalne manjine, Narodna partija i Bogata Srbija- šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi poslaničkih grupa, međusobnim dogovorom određuju najviše tri učesnika u raspravi kojiimaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih predstavljaju, DS – Teodora Vlahović, SPS – Zoran Kasalović, DSS – Dejan Mihajlov, LDP – Zoran Ostojić, Socijaldemokratsku partiju Srbije – Vladimir Martinović, SVM – Zoltan Pek i LSV – Đorđe Stojšić. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Da li predstavnik predlagača, Mlađan Dinkić, ministar finansija i privrede, želi reč? Izvinjavam se, izvolite.
Poštovana potpredsednice, poštovane kolege poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, član 86. stav 3. i 4, član 87. stav 1, član 88. stav 2. U članu 86. stav 3. i 4. kaže se da – saziv za sednicu Narodne skupštine sadrži dan, mesto održavanja sednice i predlog dnevnog reda, čas kada sednica treba da bude održana. Predsednik Narodne skupštine u stavu 4. može da odloži čas, odnosno dan početka sednice Narodne skupštine, o čemu blagovremeno obaveštava narodne poslanike, s tim što je dužan da na početku sednice obrazloži takav postupak. Član 87. stav 1. sednica Narodne skupštine po pravilu održava se utorkom, sredom i četvrtkom, od 10,00 do 18,00 časova. Član 88. stav 2. kaže – ako predsednik konstatuje da na početku radnog dana u sali za sednice nisu prisutna najmanje 84 narodna poslanika, početak rada odlaže se za jedan sat. U ovom slučaju na današnji dan odložen je za više od dva sata, sednica je trebala da počne u 10, da se raspravlja o ovako bitnom zakonu koji je po hitnom postupku upućen parlamentu i koji je prekinuo već jednu sednicu, a odnos parlamenta i vladajuće većine prema ovom zakonu nije u skladu sa hitnosti donošenja ovog zakona, bar kako se predstavlja u javnosti. Zato bi bilo potrebno da se uskladi intencije Vlade i parlamenta kako bismo izbegli konfuziju i poruke koje se šalju građanima Srbije, koje se šalju parlamentu. Mi stvarno želimo da radimo, želimo da doprinesemo boljem funkcionisanju parlamenta. Predstavnici opozicije poslaničkog kluba SPO… (Predsedavajuća: Gospodine Jugoviću, isteklo je vreme.) …i Demohrišćanske stranke Srbije su ovde i zato molimo da dalje ne kršite Poslovnik.
Hvala. Da vas obavestim, postupila sam u skladu sa članom 88. stav 2, koji glasi: "Ako predsednik konstatuje da na početku radnog dana u sali sednice nisu prisutna najmanje 84 narodna poslanika, početak rada odlaže za jedan sat". U tom smislu sam odložila početak rada. Naravno, danas je specifična situacija i zbog magle, mnogi poslanici nisu uspeli da dođu na vreme. Dakle, nije opravdanje ali prosto da znate razloge zbog čega su zakasnili. Veroljub Arsić. Po kom osnovu se javljate?
Javljam se po istom povodu, biću kratak. Jeste da su lošiji vremenski uslovi za putovanje, tačno je… (Predsedavajuća: Izvinite, gospodine Arsiću, po kom osnovu ste se javili?) Po Poslovniku. (Predsedavajuća: Koji član, ja se izvinjavam?) Član 27. (Predsedavajuća: Dobro, izvolite.) To je tačno, tačno je i da narodni poslanici koji su u opoziciji nisu dužni da jednoj vladajućoj većini daju kvorum za početak rada sednice, pa se zbog svih ovih problema koji su nastali početkom ove sednice, izvinjavam, na prvom mestu svim građanima, predstavnicima Vlade, narodnim poslanicima koji su došli na vreme. Samo bih hteo da kažem da ovo nije stvar političke prirode, nego da su pojedini narodni poslanici svoj posao shvatili možda neozbiljno. SNS kao najveći koalicioni partner, svakako ima i najveću odgovornost za ovo što se jutros desilo i verujte da ćemo ovaj problem veoma brzo da rešimo i da se više nikad ne ponovi. Isto tako bih još hteo da prenesem izvinjenje i predsednika SNS Aleksandra Vučića povodom ovog događaja od pre nekih sat vremena.
Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Javljam se u vezi člana 103. Poslovnika jer u stavu 4. člana 103. se navodi izričito: "Narodni poslanik je dužan da navede koji je član ovog poslovnika povređen postupanjem predsednika Narodne skupštine i da obrazloži u čemu se sastoji ta povreda, s tim to može govoriti najduže do dva minuta". Nakon toga, u stavu 5. je definisano: "Ako smatra da povreda nije učinjena, predsednik Narodne skupštine je dužan da da objašnjenje, a ukoliko smatra da je povreda učinjena, predsednik Narodne skupštine je dužan da učinjenu povredu otkloni". Nisam video da ste po pitanju diskusije gospodina Arsića bilo šta rekli, ni da je povređen Poslovnik, ni da nije povređen Poslovnik. Znači, u tom smislu, ukoliko poštujemo Poslovnik, hajde da postupamo i u skladu sa članom 103. Poslovnika Narodne skupštine.
Zahvaljujem gospodine Mikoviću. Dakle, narodni poslanik gospodin Veroljub Arsić dao je član po kome je povređen Poslovnik, međutim, nije dao adekvatno obrazloženje za povredu tog poslovnika, tako da sam ja smatrala da nisam mogla da dam obrazloženje. Hvala. Da li predstavnik predlagača, ministar Mlađan Dinkić, želi reč? Izvolite, gospodine Dinkiću.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, danas pred vama nije jedan uobičajeni zakon, jer Zakon o preuzimanju imovine i obaveza određenih banaka radi očuvanja stabilnosti finansijskog sistema Republike Srbije svakako nije jedan od uobičajenih zakona koje ova skupština usvaja. Ovaj zakon je iznuđena posledica ogromnih propusta državnih organa u prethodnom periodu u vezi sa radom, upravljanjem i nadzorom u nekim državnim bankama. Donosi se sa ciljem da se spasu depoziti građana, privrede, malih i srednjih preduzeća, kako šteta za finansijski sistem ne bi bila veća. Ovim zakonom zapravo pokušavamo da umanjimo inače već ogromnu štetu koja je nastala zbog lošeg rada državnih organa u prethodnom periodu, pre svega Narodne banke Srbije kao institucije koja je dužna da kontroliše rad svih banaka u Srbiji, koja je načinila kardinalne propuste. Zatim, Vlada Republike Srbije, odnosno Ministarstvo finansija u prethodnom sazivu, koje je potrošilo već ogroman novac poreskih obveznika ni sa kakvim efektima, jer mi danas govorimo o zakonu koji treba da spasi šta se spasti može u jednom od najvećih finansijskih skandala u novijoj istoriji Srbije u našem bankarskom sektoru, jer je čist gubitak poreskih obveznika, građana, na ovom slučaju minimalno 600 miliona evra. Dakle, to je minimalni gubitak koji je već pretrpljen, a ovaj zakon treba da spreči da taj gubitak ne bude veći. Objasniću o čemu se radi, i to vrlo hronološki. Kao što znate, NBS je dužna da vrši superviziju svih banaka u Srbiji redovno i da o tome obaveštava akcionare tih banaka, u slučaju privatnih banaka, onda privatne akcionare, u slučaju državnih banaka, Ministarstvo finansija Republike Srbije. U slučaju "Agrobanke", možda se puno govorilo, ali mislim da se nije do-voljno govorilo. Govorimo o čisto ekonomskoj, pravnoj strani ovog slučaja. "Agrobanka" je bila jedna od banaka koja nije često kontrolisana, iako bi centralna banka trebalo da vrši kontrole svih banaka u Srbiji redovno. Kontrola NBS detaljno, izvršena je zakasnelo u 2011. godini, u prvoj polovini 2011. godine, a izveštaj o kontroli je bio neadekvatan. Evo o čemu se radi. Kontrolom "Agrobanke" iz prve polovine 2011. godine utvrđeno je da "Agrobanka" nema dovoljni kapital u skladu sa Zakonom o bankama, da umesto 12% kapitalne adekvatnosti, taj koeficijent iznosi svega 0,75%, odnosno da kapital "Agrobanke" sredinom 2011. godine iznosi svega oko šest miliona evra, a da bi pokrili sve plasmane koje su tada imali, morali su da imaju najmanje 150 miliona evra. Dakle, šest miliona u odnosu na potrebnih 150 miliona evra po Zakonu o bankama. Centralna banka zbog toga uvodi privremene mere u "Agrobanku", a zatim i prinudnu upravu. Međutim, propust se sastoji u tome što taj izveštaj, pokazalo se vrlo brzo, kao netačan, jer "Agrobanka" nažalost nije imala pozitivan kapital od šest miliona evra, nego je prinudna uprava vrlo brzo ustanovila da je taj kapital negativan u iznosu od 300 miliona evra. Dakle, propust centralne banke je bio svega 306 miliona evra, kažem svega, jer to se prosto ne može nikako objasniti, greška se može napraviti u analizi, ali za 306 miliona evra da se napravi propust, to je apsolutno nemoguće. Drugim rečima, od jedne analize u istoj godini koja je ustanovila nedostajući kapital, ali ipak ustanovila da je navodno pozitivan kapital "Agrobanke" od šest miliona, par meseci nakon toga utvrđuje se da je on zapravo negativan 300 miliona, a potrebno je bilo da bude plus 150 miliona. Dakle, rupa od 450 miliona evra, od minus 300 do potrebnih plus 150. Šta je Vlada Srbije tada radila kada je dobila ovakav izveštaj Centralne banke? Najpre je trebala da donese ovakav zakon koji danas donosimo. Trebala je da reaguje sa Zakonom o prenosu dela imovine i obaveza tadašnje "Agrobanke" na neku od banaka primalaca koja bi dobrovoljno preuzela tu imovinu iz razloga da se ne troši dodatni novac poreskih obveznika. Kardinalna greška je napravljena što, umesto da se to uradilo, čekalo se još četiri, pet meseci, zatvorena je stara "Agrobanka", formirana nova banka, kako su je nazvali, banka za posebne namene. Međutim, u tu banku je ubačeno svega 90 miliona evra i to pet miliona evra svežeg novca, a samo 85 miliona evra u obveznicama. Banka je imala dubiozu od 450. Pokušala je da se spašava sa neadekvatnim iznosom. To je samo zapravo odložilo problem. U čemu je stvar? Ministarstvo finansija možda nije znalo šta se događa u "Agrobanci" sve do izveštaja Centralne banke. Dakle, realno nije mogla i niti je morala da zna, iako je imala svoje predstavnike u Upravnom odboru "Agrobanke". Tada je država bila samo 20% vlasnik u "Agrobanci", ali preko državnih predstavnika mogli su da imaju stanje. Odgovornost Ministarstva finansija i prethodne vlade nastaje onog časa kada su dobili izveštaj Centralne banke, pa makar i ovaj prvi, koji je ukazivao na grupu, makar po tom njihovom prvom izveštaju, dakle, umesto 150, bilo je šest miliona, trebali su da reaguju, a kamo li tek kada su dobili dodatni izveštaj prinudnog upravnika, da je zapravo minus 300 miliona. Tek je onda morala da usledi brza reakcija. Umesto toga, vršeni su pritisci čak od strane supervizije Centralne banke da se to sakrije i da se ne prikaže da je dubioza 300 miliona evra i ceo ovaj problem se gurnuo pod tepih. Išli su izbori i očito niko nije hteo da rešava problem, jer bi bilo jako neprijatno pred izbore objaviti šta se dešavalo i da se ispita odgovornost kako odgovornih ljudi u Centralnoj banci, tako i u Ministarstvu finansija, odnosno Vladi, koji su bili nadležni za ovaj slučaj. Umesto toga se formira tzv. "Nova Agrobanka". Formirana je 25. maja ove godine sa pet miliona evra u gotovini i 85 miliona evra u obveznicama, plus tražili su i dobili kredit od Agencije za osiguranje depozita od 25 miliona evra i kredit za likvidnost NBS od dodatne dve milijarde dinara. Znači, okvirno još 20 miliona evra kredita za likvidnost. U to doba procenjivalo se da ima naplativih plasmana u iznosu od oko 300 miliona evra ili 32 milijarde dinara. Međutim, kako je vreme išlo, "Nova Agrobanka" je gubila svakog meseca dva miliona evra, dodatno išla u gubitke. Ispostavilo se da čak u ovoj "Novoj Agrobanci", u kojoj su navodno prebačeni bili od strane Vlade zdravi plasmani, 80% kredita nenaplativo. Da vas podsetim, gospodo narodni poslanici, prosečna stopa nenaplativih kredita u srpskom bankarskom sistemu je ispod 20% i to znatno ispod 20% ako se izuzme slučaj "Nove Agrobanke" i "Razvojne banke Vojvodine", koji imaju neuobičajeno veliki stepen nenaplativosti kredita, "Nova Agrobanka" 80%, a "Razvojna banka Vojvodine" čak 75% nenaplativih kredita. Drugim rečima, ove dve banke kvare prosek srpskog bankarskog sistema. Međutim, dobro je što ni jedna od ove dve banke nije sistemska banka i dobro je što ključnebanke u našem sistemu su zdrave, jake, čvrste i sa jakim kapitalom i dobro je što ovo nije bio rezultat lošeg sistema, nego rezultat zloupotreba lošeg upravljanja i neodgovornosti nadležnih državnih organa, pre svega supervizije Centralne banke i Ministarstva finansija u prethodnom sazivu. Dakle, ovo je bilo stanje koje smo zatekli kada je formirana nova Vlada Republike Srbije. Zašto smo predložili da se donese ovaj zakon ovako po hitnom postupku sa prekidom sednice, to ću vam objasniti. Izvinjavam se ujedno i poslanicima što su imali relativno kratak rok za čitanje ovog zakona, ali razlozi su jako važni. Prvo, nova Vlada Republike Srbije imala je pred sobom tri opcije. Od oko 250 miliona evra štednih uloga, koliko ima trenutno u "Novoj Agrobanci", bilo ih je kada je formirana "Nova Agrobanka" 280 i nešto, pa su neki ljudi to povukli, ostalo je još oko 250 miliona evra osiguranih depozita. Osigurani depoziti su oni za koje država garantuje. To su ulozi do 50.000 evra pojedinačni. To su ulozi građana i to su depoziti zanatskih radnji, malih i srednjih preduzeća. Ukupno takvih deponenata čiji su depoziti osigurani trenutno ima oko 250.000 u "Novoj Agrobanci". Znači 250.000 depozita postoji trenutno u "Novoj Agrobanci". Problem je u tome što polovina štednih uloga dospeva sledeće nedelje u tzv. "Nedelji štednje", jer je pre godinu dana "Agrobanka" davala izuzetno visoke kamatne stope građanima da bi položili štednju kod nje. Kamate su bile 6% do 7% na godišnjem nivou. Moja još jedna preporuka građanima je da nikad ne biraju banku koja daje visoke kamate da ulože svoju štednju, nego da biraju sigurne banke, jer suštinski za nedelju dana kada bi štediše "Nove Agrobanke" došle da podignu svoj ulog, a dospeva oko 125 miliona evra već u sledećoj nedelji. "Nova Agrobanka" sa svega desetak miliona evra likvidnih sredstava ne bi bila u stanju to da isplati. Banka bi bankrotirala i nastala bi panika. Upravo da bi sprečili tu situaciju mi smo odlučili da donesemo ovakav zakon i da prenesemo sve osigurane i neosigurane depozite u banku koja je bila za to zainteresovana, a to je Poštanska štedionica kao najstabilnija državna banka gde je država 100% vlasnik, jer je ona vlasnik 97%, a 3% su mali akcionari. Možemo reći da je država gotovo 100% vlasnik u Poštanskoj štedionici. Koje su opcije bile pred novim Ministarstvom finansija? Jedna opcija je da pustimo, da ne donesemo ovaj zakon i da gledamo stečaj. Stečaj bi se desio bilo prinudno tako što "Nova Agrobanka" ne bi bila u stanju da isplati štednju građanima, bilo institucionalno, pošto je Narodna banka Srbije najavila takođe oduzimanje dozvole za rad "Novoj Agrobanci" u novembru mesecu, s obzirom da su im pokazatelji neusklađeni, odnosno Narodna banka Srbije se obratila pre mesec dana Ministarstvu finansija sa pitanjem - s obzirom da je Vlada Republike Srbije odlukama prethodne vlade postala 100% vlasnik "Nove Agrobanke", šta ćete da radite s tom bankom? Da bi ta banka postala adekvatna u bankarskom sistemu potreba za dokapitalizaciju je oko 230 miliona evra. Mi smo naravno analizirali situaciju i doneli odluku da nema nikakvog smisla ubacivati 230 miliona evra dodatnog novca poreskih obveznika Srbije u banku potpuno uništenog imidža, reputacije, jer je apsolutno nemoguće, nakon finansijskih skandala koji su se u njoj desili, povratiti to, a trošak bi bio, pored 100 miliona evra, koliko je prethodna vlada već dala, još 230 miliona evra sa potpuno neizvesnim ishodom ili izvesnim ishodom i daljih problema u toj banci. Druga opcija je bio stečaj. Kompletan stečaj "Nove Agrobanke" značio bi sledeće – ovih 250 miliona evra osiguranih depozita, po zakonu, država garantuje i oni bi bili isplaćeni. Svi građani koji su imali osigurane depozite, bilo štediše, bilo mala i srednja preduzeća, dobili bi svoj novac, ali bi to značio trajan odliv novca iz Agencije za osiguranje depozita. Trajan odliv 250 miliona evra. Sa druge strane, svi neosigurani depoziti bi ušli u stečaj. To znači da čak i onaj mali deo naplativih kredita, a njih je oko 65 miliona evra, bi odmah dospeo i takođe svi neosigurani depoziti različitih institucija bi prosto otišli u stečajnu masu i vrlo mali deo toga bi bio naplaćen, imajući u vidu da je svega 20% ukupnog kreditnog portfolija "Nove Agrobanke" uopšte naplativo. Nenaplativo je 80%, što znači da je u stečaju, jasno vam je da se ne može dobiti bog zna šta. Ono što je najgore, najveći deo loših kredita je davan u periodu 2010. i 2011. godine. Dakle ovo nisu istorijski krediti, ovo nisu krediti iz, ne znam 2004, 2005, 2006. godine. Najveći deo neobezbeđenih, rekao bih politički motivisanih datih kredita, datira iz 2010. i 2011. godine, ima po nekih i iz 2009. godine, ali uglavnom su iz 2010. i 2011. godine. Dakle, neposredno pre nego što je ovaj problem uopšte uočen. Za dve godina ova banka je potpuno uništena. Naravno, postoji odgovornost akcionara bivše Agrobanke, jer oni su bili akcionari sve do maja ove godine. Rupa od 450 miliona evra se desila za vreme perioda kada su privatni akcionari bili 80% suvlasnici u Agrobanci. To je činjenica i odgovornost predstavnika tih akcionara takođe postoji, ali i odgovornost Centralne banke i Ministarstva finansija kada je dobilo informaciju o problemima. Ukratko bih obrazložio transakciju koja će se izvesti ukoliko Narodna skupština usvoji ovaj zakon. U subotu, nakon što očekujemo da bi u petak mogao da se usvoji ovaj zakon, u subotu je planirana vanredna sednica Vlade, gde bi se potvrdio ugovor o prenosu svih depozita "Nove Agrobanke" u Poštansku štedionicu. Dakle, radi se ukupno o 250 miliona evra osiguranih depozita i preko 150 miliona evra neosiguranih depozita, znači preko 400 miliona evra biće preneto u Poštansku štedionicu. Međutim, Poštanska štedionica će biti potpuno obezbeđena odgovarajućim sredstvima. Najpre, za osigurane depozite. U Poštansku štedionicu će biti preneto 250 miliona evra keša iz Agencije za osiguranje depozita, kao pokriće svih ovih osiguranih depozita. Osim toga, biće prenete i ove obveznice koje je već emitovala prethodna Vlada Republike Srbije u iznosu od 85 miliona evra, odnosno deset milijardi dinara. Biće prenet jedan deo ekspozitura, negde oko 60 ekspozitura, ukupne vrednosti od oko 10 miliona evra i biće preneto 65 miliona evra naplativih kredita, koji su dobro obezbeđeni. Tako da će iznos depozita koji se prenosi u Poštansku štedionicu u potpunosti biti obezbeđen sa likvidnom imovinom, gotovinom, obveznicama i naplativim potraživanjima. Tako da će suštinski kompletan bilans Poštanske štedionice na taj način biti dobro obezbeđen i zatvoren. Naravno, razmatrali smo u poslednjih mesec i po dana, od kako smo obavešteni od Centralne banke da se sprema oduzimanje dozvole za rad "Novoj Agrobanci", kakav je efekat prenosa na Poštansku štedionicu. Nakon analize ustanovili smo da Poštanska štedionica a lakoćom može da prihvati ovu operaciju. Iz razloga što je danas stepen kapitalne adekvatnosti Poštanske štedionice 29%, a zakonski minimum je 12%. Dakle, daleko su, duplo iznad limita. Sa ovom operacijom Poštanska štedionica će imati bilansnu sumu od oko 765 miliona evra, a trenutno je 358. Dakle, Poštanska štedionica će uvećati bazu klijenata. Imaće 60 novih ekspozitura, imaće ukupne depozite od 624 miliona evra i prihvatiće 300 radnika postojećih ove "Nove Agrobanke". Stepen kapitalne adekvatnosti Poštanske štedionice, posle ove transakcije biće i dalje iznad 20%, u odnosu na zakonski minimum od 12%. To znači da neće biti potrebna nikakva dokapitalizacija Poštanske štedionice. Imajući to u vidu, 250.000 deponenata "Nove Agrobanke" rešiće svoje probleme, jer će u subotu zajedno sa ovim ugovorom biti prenete i baze podataka svih deponenata, kako građana, tako i privrede. Tako da će od ponedeljka već svi oni moći slobodno da raspolažu svojim ulozima u Poštanskoj štedionici, s obzirom da se ova operacija priprema poslednjih par nedelja, samo će biti aktivirana nakon ovog zakona, odlukom Vlade i potpisivanjem odgovarajućeg ugovora. Moram da kažem da kada smo se suočili sa problemom, konsultovali smo se o svemu, pre svega sa stručnjacima i novim rukovodstvom NBS, ali i sa Misijom MMF-a. Zašto? Zato što ovo nije obična operacija i zato što smo želeli da budemo sto posto sigurni u uspeh operacije. Mi smo uvereni da je ovo sto posto dobro rešenje u ovakvoj, iznuđenoj situaciji. Voleli bi da do ove situacije nije došlo, ali zatekli smo to stanje i jedina moguća reakcija je bila ova. Ovakvi zakoni su donošeni u nekim drugim zemljama. Nažalost, u Srbiji se oni ne donose zbog posledica svetske finansijske krize, nego zbog posledica lošeg ljudskog faktora, loše politike, rekao bih čak i loše struke, kada govorimo o superviziji Centralne banke u delu za Agrobanku. Ne mogu da verujem da supervizori Centralne banke ovo nisu videli. Jedino što mogu da zamislim je da su ćutali kada su ih politički pritisli izVlade da o ovome ne govore. Ali, to ih od odgovornosti ne abolira. Ako ste stručnjak, morate reći istinu bez obzira kakvi politički pritisci postoje. Ovakvo, mi na ovaj način samo umanjujemo jedan veliki finansijski standard koji se dogodio nepovratno u našem sistemu. Sprečavamo njegovo širenje na ostatak bankarskog sistema. Moram da kažem, imajući u vidu situaciju u Razvojnoj banci Vojvodine i nalaze Centralne banke i MMF-a u vezi sa tom institucijom, preporuka Ministarstva finansija i Centralne banke, vlasniku Razvojne banke Vojvodine, a to je pokrajinska Vlada, bila je da urade ovu istu operaciju. Odnosno, da sve depozite, osigurane i neosigurane, u Razvojnoj banci Vojvodine, kojih ima 240 miliona evra, 140 miliona evra su osigurani, 100 miliona su neosigurani, da prebace na neku od banaka primaoca, koja bi preuzela te depozite. Da bi se ta transakcija uradila, bilo je potrebno naći banke primaoce, zajedno sa Centralnom bankom ustanovili smo da postoji nekoliko banaka, što domaćih, što stranih, koje su zainteresovane da preuzmu te depozite. Naravno, bez katastrofalnog kreditnog portfolija od 75% nenaplativih kredita. Ponudili smo pokrajinskoj Vladi da za ove neosigurane depozite intervenišemo sa izdavanjem dodatnih obveznica od 100 miliona evra, pola-pola, Republika 50, Pokrajinska 50, iako su kolege iz Pokrajine vlasnici 80% banke, a Republika svega 20%. Stav pokrajinske Vlade je da se ne prihvati taj predlog, već da se Razvojna banka Vojvodine dokapitalizuje sa dodatnih 150 miliona evra. Takav zahtev je stigao juče Ministarstvu finansija i Centralnoj banci, da se dozvoli dodatna dokapitalizacija Razvojne banke Vojvodine od 150 miliona evra. Mi smo dali naše mišljenje, sa aspekta Zakona o javnom dugu. To je moguće, postoji zakonski osnov da pokrajinska Vlada emituje obveznice u iznosu od 15 milijardi dinara i da na taj način dostigne potrebni nivo kapitalne adekvatnosti, koju treba da ima po pokazateljima Narodne banke Srbije. Istovremeno smo izrazili stav, Ministarstvo finansija Republike Srbije i MMF-a, da je to ekonomski neopravdano. Već je vršeno nekoliko dokapitalizacija "Razvojne banke Vojvodine" u iznosu od 150 miliona evra i sada bi sa ovim bilo dodato još 150 miliona evra, ovoga puta kompletno na račun građana pokrajine Vojvodine, pošto bi ovo bila isključivo emisija pokrajinske Vlade. Mi smatramo da je to besmisleno, ekonomski pogrešno i da je daleko jeftinije i za pokrajinu i za Republiku Srbiju, ceo narod, da se i "Razvojna banka Vojvodine", na ovaj način da se prenesu depoziti, da se spasu i osigurani i neosigurani depoziti, ali da se kreditni portfelj koji je nenaplativ stavi tamo gde mu je mesto, a to je u stečaj, jer nakon prenosa depozita iz "Nove Agrobanke" u Poštansku štedionicu, "Nova Agrobanka" ide u stečaj. Naravno, pokrajinska Vlada može da odluči da dokapitalizuje banku i to je pravo AP Vojvodine. Mi to pravo nećemo sporiti, ali onda će odgovarati za dalji razvoj te banke. Dokapitalizovati banku sa 300 miliona evra, koja ima 75% nenaplativih kredita, je suludo. Još jednom molim pokrajinskog premijera, sekretara za finansije, da bez obzira što su dobili formalnu saglasnost da u skladu sa Zakonom o javnom dugu to urade, da promene mišljenje i da spreče dalju agoniju "Razvojne banke Vojvodine", da rešimo u jednom potezu probleme obe državne banke koje su dospele u tu situaciju zbog lošeg vođenja, lošeg upravljanja, loših plasmana, zbog finansijskih skandala. Međutim, kako god bilo, ovaj zakon omogućava spašavanje depozita svih državnih banaka ukoliko do problema dođe. U ovom trenutku problem je u ove dve banke. O tome ne želim da ćutim, jer kao novi ministar finansija ne želim da preuzimam odgovornost za greške prethodnika. Međutim, spremili smo spasilačku operaciju koja garantuje spasavanje svih depozita građana, svih opština koje imaju depozite u obe ove banke. Ne ulazim u to zašto Beograd drži depozite u "Razvojnoj banci Vojvodine", a zašto "Vojvodina šume" drže depozite u "Agrobanci". Ne ulazim uopšte koja opština gde drži depozite. Mi hoćemo sve da spasimo, po istom kriterijumu, zato što mislimo da treba da očuvamo stabilnost finansijskog sistema i apelujem da se ubuduće, nakon što završimo ovu operaciju, zaista politika izmakne iz struke kada su banke u pitanju, jer sa bankama se ne sme igrati. Hvala.
Hvala. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Olgica Batić. Izvolite.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, na početku je predstavnik Vlade rekao – ovo je sve, samo nije uobičajen zakon. Složiću se da nije uobičajen, jer je katastrofalan, jer je neustavan. Posebno o njegovoj neustavnosti govori član 3, gde se kaže da na preuzimanje u skladu sa ovim zakonom ne primenjuje se Zakon o agenciji za osiguranje depozita, Zakon o osiguranju depozita i Zakon o stečaju i likvidaciji banaka i društava za osiguranje. Bez obzira što je prihvaćen ovaj predlog zakona na Odboru na ustavna pitanja i zakonodavstvo, onda narodni poslanici, vi slobodno podnesite predloge zakona, izuzmite od primene bilo koje zakone i neka taj vaš predlog isto tako bude prihvaćen, da ovo ne bude jedini presedan i da ne bude jedini izuzetak. Ovakvim zakonom potpuno besmisleno se unosi nemir u bankarski sektor Srbije, i to na taj način što se unižava nezavisnost NBS. Naime, Zakonom o narodnim bankama je propisano da NBS kontroliše poslovanje banaka, i to kako zakonitost u poslovanju, tako i bonitet poslovanja. Članom 102. Zakona o bankama upravo je tako nešto prepisano. Shodno tom elementarnom načelu, NBS sama propisuje bliže uslove u pogledu načina te kontrole. Takođe, NBS jeste ta koja koliko utvrdi da odgovarajuća banka nema bonitet, ukoliko utvrdi da je ona podkapitalizovana, odnosno ukoliko utvrdi da ima rizične plasmane, a naročito ukoliko utvrdi da banka predstavlja pretnju po stabilnost finansijskog sistema, Narodna banka je ta koja može da preduzme bilo kakve mere, a te mere su od proste opomene, pa do bukvalne prinudne uprave u određenoj banci. Kada se sve ovo ima u vidu, a sve to piše u Zakonu o bankama, čiju primenu sprovodi i sama NBS, onda je potpuno jasno da se ovakvim jednim predlogom zakona uništava nezavisnost prvenstveno NBS, jer ono što je propisano kao njena elementarna obaveza, a to je obaveza da vrši kontrolu boniteta bankama, sada će da radi Vlada, a to znači da će to da radi ministar Dinkić. Na taj način upravo se ovim perfidnim metodama ministra Dinkića oduzimaju ovlašćenja Narodnoj banci, jer ako se ministri petljaju u poslovanje Narodne banke tako što se ovim zakonom faktički dupliraju ovlašćenja, ona se sigurno ovakvim predlogom zakona dupliraju, onda je to jedan jako rđav posao, jer o onome o čemu treba da odlučuje Narodna banka, sada će da odlučuje ministar finansija. Nadležnosti se, naravno, dupliraju jer NBS upravo po Zakonu o bankama može da uvede prinudnu uplatu, a Republika Srbija već garantuje depozite, pa ukoliko je to onda tako, a i ptice na grani znaju da to zapravo jeste ovako kako sam navela, onda uvođenjem ovog sistema koji se predlaže neće se znati ni ko pije ni ko plaća, apsolutno se neće znati ništa, jer će i ministri moći da preuzimaju mere prema banka, odnosno da ugase bilo koju banku ako oni tako budu poželeli. Uočava se jasno iz ovakvog predloga zakona jedan širok dijazepam zloupotreba koje je Mlađan Dinkić ostavio njemu znanim finansijskim ekspertima, jer u uvodnoj odredbi ovog zakona se navodi da će se banke preuzimati onda kada postoji ozbiljna pretnja za stabilnost finansijskog sistema. U vezi toga postavljam pitanja – šta je to stabilnost finansijskog sistema i gde piše? Šta je to pretnja po stabilnost i gde to piše? Šta je to ozbiljna pretnja po ozbiljnost i kojim zakonom je to definisano? Ko procenjuje tu stabilnost? Ko će da procenjuje pretnju? Ko će da procenjuje da je pretnja ozbiljna ili neozbiljna? I konačno, ko upućuje tu pretnju, ozbiljnu ili neozbiljnu, i kome je upućuje? Uzaludan je pokušaj da se odgovori na ova pitanja, jer odgovori su nemogući. Iz toga se vidi da će primena ovog zakona biti onako berićet ministra finansija, jer ako ministar finansija bude rekao da je nešto nestabilno, onda mi svi treba da poverujemo da je to nestabilno. Ako je pretnja – pretnja, onda je ona pretnja, a ako je ozbiljna pretnja, naravno da je ozbiljna pretnja, kako da ne. Gde piše da je ozbiljna i kako ćemo to da proveravamo i da li se radi o pretnji ili o pukoj ministrovoj volji, mi to nećemo znati, jer ovaj zakon ne nudi merila, niti meri bilo kakve definicije. Na kraju krajeva, pitam se koji to inženjer procenjuje stabilnost finansija i po kojim merilima ih procenjuje? Mi znamo šta znači stabilnost, znamo i čime se ona meri, ali ko to meri u Srbiji, stabilnost finansijskog sistema i kojim to metrom? Ukoliko samo pogledamo okolo i naokolo, onda ćemo čuti gde različiti ekonomski analitičari ne mogu nikako da se slože oko toga šta je to stabilnost, a šta je nestabilnost i koja je granica između toga. To govori da nema zakonske definicije stabilnosti, a ukoliko toga nema, a zakonom se predvidi da je uslov za preuzimanje banaka upravo ta ozbiljna pretnja po nestabilnost o kojoj sam govorila, onda je svima nama jasno da u ovom zakonu piše – preuzeće se ona banka koju Mlađan Dinkić bude hteo da preuzme. Daleko od toga da je to jedini problem ovde i ovako predloženog zakona. Imam par pitanja za ministra Dinkića. Da li on zna da kontrolu banaka može da vrši jedino NBS? Da li on zna da tu kontrolu ne može da vrši Vlada i da Vlada nema pravo da vrši tu kontrolu? Dalje, da li on zna da izvršna vlast, pa makar i on bio ministar finansija, ne može da uđe u banke i da ih pita – izvinite, da li ste vi stabilni ili ste vi možda nestabilni, da li ste vi ozbiljna pretnja ili možda niste ozbiljna pretnja, već to mogu samo nezavisni službenici NBS? Ukoliko je to tako i ukoliko je jasno da izvršna vlast ne može da prikuplja podatke o tome, onda je pitanje još jasnije – kako će Vlada i ministar Dinkić bez takvih i tih podataka da procenjuju koja je to banka ozbiljna pretnja, a koja je neozbiljna? Odgovor se nameće sam po sebi. Jedino bi to mogla Vlada, ukoliko bi joj Narodna banka dala upravo podatke o bonitetu i poslovanju i upravo iz toga se vidi sva, čini mi se, ne tako dobro namera Dinkićevih predloga, jer ono što je on predložio može da obavlja jedino NBS, a Vlada i ministri kao izvršna vlast nikad i nikako, ni u jednoj civilizovanoj državi, a ima i takvih, i u Evropi i u svetu. Mi smo izuzetak, izgleda. Ako službenici Vlade ne mogu da obavljaju kontrolu banaka, kako će onda da znaju da li neka predstavlja pretnju po stabilnost banke? Predlažem i DHSS već unapred zna svoj stav po pitanju ovog predloga zakona, i naravno da neće glasati za ovakav predlog zakona. Međutim, ono što je takođe zanimljivo jeste da ovim predlogom zakona Mlađan Dinkić sebi pribavlja prava sebi šest puta veća od onih prava koja ima NBS. On sada može da pripaja i da razdvaja banke, i to onako po njegovoj volji kako mu se hoće – ovde može da spoji, tamo može da razdvoji, može da se pozove na neku stabilnost, na nekakvu pretnju, na nekakvu ozbiljnost ili neozbiljnost i onda može i pet banaka da utopi u jednu banku, ni to nas ne bi iznenadilo. Onda se na kraju pitamo i postavlja se ono čuveno pitanje – gde su pare, kud one nestadoše? Ne mogu da poverujem da poneki ljudi mogu da poveruju u ono što je ministar finansija upravo izrekao. Pozivam sve narodne poslanike da ozbiljno razmisle o ovome što sada čine i onome što će učiniti po pitanju ovakvog predloga zakona. Ministar Dinkić u ovom momentu upravlja Poreskom upravom, upravlja javnim finansijama, upravlja carinom, upravlja platnim prometom, upravlja budžetom, upravlja državnim subvencijama, turizmom, dragocenim metalima i sada čovek hoće da upravlja i bankama, naravno, hoće i parama iz tih banaka da upravlja, hoće svime da upravlja. Lepo je to što hoćete da učinite, oni koji budu podržali ovakav predlog zakona i izađete mu u susret, ali kada mu date i kada ga ovlastite da nad svim tim ima kontrolu, vrlo brzo ćete postati njegovi robovi. Na ovakav predlog zakona DHSS i SPO su podneli amandmane, koji za cilj imaju da se spreči ovakav nepotizam ministra finansija. Ministar finansija je na samom početku rekao kako se on zapravo javlja kao spasilac i formulisao je da hoće da nas spašava. Da spasi ono što se spasiti može. Znamo ovde kako ste spašavali banke. Znamo kako ste spašavali štedionice. Ne sumnjamo u vašu ljubav prema jednima i drugima, sa tim ste dobro upoznati, a posebno su građani upoznati sa prilikom kako ste voleli, na primer, Nacionalnu štedionicu, pa se unapred opravdano plašim za propast Poštanske štedionice. Govorili ste i sve vreme ste spočitavali da je prethodna Vlada kriva za sve i sve prethodne vlade pre ove su krive za sve. U većini tih ste upravo vi sedeli. Zašto onda kada pominjete spasenje i kao spasilac celokupnog finansijskog sektora države Srbije a i šire, zašto onda niste spasili gašenje četiri banke, one afere za koje se vaše ime pominje? Zašto ste učestvovali u uništenju Nacionalne štedionice? Šta je sa kiparskim parama, protiv koje je Vladan Batić i DHSS podnela krivičnu prijavu i pod tom krivičnom prijavom je u toku pretkrivični postupak, zato što zamenik tužioca za organizovani kriminal za pet godina učini jednu vrlo dubokoumnu radnju, zamislite, napiše jedan dopis. Za pisanje jednog dopisa je potrebno pet godina. Setite se aktivnosti, svih onih kriminalnih aktivnosti "NVV" banke, preko kojih je G 17 plus prao pare. Setite se prodaje "Mobtela", koji je bio u vlasništvu Bogoljuba Karića. Setite se "Euro-askiz" banke, pa se setite i afera "Sartid" i "Fancira". Postavljam vam pitanje – zašto se onda niste javljali kao spasilac svih tih afera? U svemu ovom navedenom, imenitelj ima samo jedno ime i upravo se odaziva na vaše.
Poštovani narodni poslanici, pošto je puna lista govornika, Ministar Dinkić želi reč. Obrisaću listu, pa ću vas zamoliti da se ponovo javite. Izvolite.
Žao mi je što niste čitali zakon i što napamet govorite, jer da ste čitali član 2. videli biste da je nemoguće izvršiti ovu transakciju ukoliko Centralna banka Srbije odnosno NBS ne da saglasnost. Naravno da kontrolu svih banaka u Srbiji vrši NBS. Zar mislite da bi mi mogli znati kakvo je stanje u "Novoj Agrobanci", u "Razvojnoj banci Vojvodine" da Centralna banka nas nije obavestila o tome, s obzirom da smo akcionari u te dve banke? Da ste čitali Zakon o bankama, znali bi da u slučaju problema u bilo kojoj banci Centralna banka je dužna da obavesti akcionare. Da li je to privatni akcionar, da li je to država, svejedno je. Republika Srbija je 100% akcionar u "Novoj Agrobanci" i čini mi se da ima 23% u "Razvojnoj banci Vojvodini". Odatle mi i znamo te podatke, od sektora supervizije, jer nas je Centralna banka obavestila da ima nameru da oduzme dozvolu za rad u obe ove dve banke. Pitali su nas – šta ćete vi tim povodom preduzeti? Da li hoćete bilo šta da preduzmete? Drugim rečima, zašto se javljam u Skupštini? Zato što sam u ovom trenutku ministar finansija. Ako pročitate Zakon o Vladi, ministar finansija odgovara za udele države u svim bankama, osiguravajućim društvima i to je posao ministra finansija. Ne odgovaram za privatne akcije u privatnim bankama. Takođe, odgovaramo za stabilnost kompletnog finansijskog sistema, pre svega Centralna banka, a Vlada i Ministarstvo finansija za isplatu osiguranih depozita u slučaju bankrota. Ne daj Bože da bilo koja banka bankrotira, država mora da isplati do 50.000 evra svim štedišama. Naravno da bi bilo lakše da se nisam pojavio u ovoj skupštini i da nismo predložili Skupštini ovaj zakon. Šta bi se desilo? "Nova Agrobanka" bi sledeće nedelje bankrotirala, država bi isplatila tih 250 miliona evra iz Agencije za osiguranje depozita i naravno da ne bi bila kriva nova garnitura u novoj Vladi, jer se zna kada se taj problem dogodio – u periodu prethodne Vlade. To je neodgovorno, to je politikanstvo i to je ovo čime se vi bavite. Ako ne intervenišemo, a jedini koji može da interveniše jeste Ministarstvo finansija u Vladi, ako želimo da intervenišemo, uz inicijativu i saglasnost NBS. Ovaj zakon smo zajedno pisali. Ovaj zakon nije uradilo samo Ministarstvo finansija. Mi smo zajedno sa Centralnom bankom uradili ovaj predlog zakona, jer svi dobro znamo da bi bankrot u ovakvoj situaciji bilo koje banke u Srbiji mogla izazvati lančanu reakciju i napad na depozite. Nema razloga da se ide i da se traži podizanje depozita u drugim bankama, jer su ova dva slučajeva izolovana, srećom. To je važno da se kaže. Imamo dobar finansijski sistem, ali smo imali loše upravljanje u dve banke. Ne mogu da svalim svu krivicu na državu što se tiče "Agrobanke" jer su 80% bili privatni vlasnici, sve do momenta kada je utvrđena dubioza. Ipak, država je imala bitnog upliva, što se i sada vidi iz cele ove istrage oko zloupotreba. Izneli ste nekoliko netačnih podataka. Zašto nismo spasili četiri velike državne banke? Zato što je to tada koštalo četiri milijarde dolara, ili 30% BDP tadašnje Srbije. Tadašnja naša procena i procena MMF je bila da je to besmisleno, dati 30% BDP za spašavanje banaka koje su propale mnogo ranije. Nacionalna štedionica nije uništena. Nešto ste pogrešili. Ona je prodata po ceni tri puta većoj od vrednosti kapitala Grčkoj "EFG" banci, u transparentnom procesu na javnom tenderu. Znam da ste vi političar i da imate prava da kažete sve što mislite, ali su ovo ozbiljne teme, ozbiljne stvari. Imate prava da se time bavite. Ono što ste rekli da želim da upravljam "Novom Agrobankom", vidite, izvolite, eto vam cela "Nova Agrobanka", radite sa njom šta hoćete. Ako mislite da je to sreća rešavati taj problem, grdno se varate. To je veliki problem koji želimo da rešimo. Samo molim ozbiljnost u raspravi.
Olgica Batić, replika. Izvolite.
Prvo, moram gospodine Dinkiću da vam kažem da vrlo dobro čitam zakon. Po obrazovanju sam pravnik, advokat po profesiji i sigurna sam, pošto ste vi ekonomski ekspert, od vas bolje čitam i bolje tumačim zakon. Vrlo dobro sam pročitala član 2, vrlo dobro sam pročitala član 1. i stav 2, ali ću o tome nekom drugom prilikom, i naravno da pokrenem inicijativu za ispitivanje svih kriminalnih aktivnosti Fonda za razvoj. Vrlo ozbiljno se bavim ovom temom i ozbiljno se bavim onim gde naslutim da postoji mogućnost zloupotrebe i da postoji mogućnost sprovođenja bilo kakvih kriminalnih radnji i njihovih zataškavanja. Pošto mi sporite da sam uopšte ovaj zakon čitala, a čitala sam ga izgleda bolje od vas, pa sam videla i finansijska sredstva koja predviđate ovde, koja su abnormalna ali ništa čudno za vas, uvek su milioni u pitanju, preko 200 bilo bi najbolje, u svakom slučaju se nadam, pošto meni spočitavate da ne čitam ovaj zakon, da nikada neću biti toliko dobar pravni ekspert koliko ste vi dobar ekonomski ekspert što ste pokazali od 2000. godine.
Reč ima narodni poslanik Zoltan Pek.
Poštovana potpredsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, izneću stavove naše poslaničke grupe SVM o pitanju Predloga zakona o preuzimanju imovine i određenih banaka radi očuvanja finansijskog sistema Republike Srbije. Čuli smo da smo na žalost imali aferu tzv. "Agrobanka" i kako je odrađena, da je formirana jedna "Nova Agrobanka" negde u maju ove godine. Na žalost, posle pet meseci i ova banka je došla u isti slučaj kao stara "Agrobanka". Pred stečajem je i pred bankrotom. Sa ovim zakonom, kao što smo čuli, gasićemo požare, u neku ruku ispravljati krive drine koje su donete i sa ovim zakonom dajemo mogućnost da jedna stabilnija banka preuzme imovinu i obaveze banke koja je pred bankrotom ili stečajem. Ovde se radi o celoj imovini i celokupnom dugu i obavezama. U članu 1. stoji i to da može biti i delimično preuzimanje imovine i obaveza. Ako gledamo samu činjenicu da sa ovim zakonom na žalost nećemo izbeći stečaj ili bankrot "Nove Agrobanke", Vlada misli da građani i privrednici neće izgubiti poverenje u finansijski sistem nađe zemlje pošto jedna jaka banka preuzima obaveze prema depozitima jedne banke. Nadam se da ovde govorimo o svim depozitima, ne samo o depozitima građana nego i o depozitima privrednih lica. Na žalost, ovaj zakon, kao što je moja koleginica rekla, a mislimo i mi je protivustavan i po članu 3. neke zakone privremeno stavlja van snage. Sa ovim zakonom ćemo doneti neki precedentan slučaj da uđe u praksu kod jedne banke, pa ćemo na žalost i ovaj zakon sprovesti kod drugih banaka, kao što smo čuli od gospodina ministra da imamo još jednu ili dve banke koje su na žalost sa političkim odlikama i lošim plasmanima upropašćene. Pošto sam 25 godina proveo kao bankar po malo razmišljam kao bankar a ne političar i kao što sam čuo od gospodina ministra, na žalost sam siguran da će Poštanska štedionica od "Nove Agrobanke" preuzeti samo ona potraživanja koja su naplativa. Znači, rizična potraživanja neće. Ona će da ostanu kod "Nove Agrobanke". Preuzeće deo imovine. To su sigurno objekti i zgrade sa tehničkom opremom, sa "AjPi" mrežom koje su na najboljim lokacijama u gradovima cele teritorije Srbije, u to sam siguran. Nadam se da će preuzeti i ugovorene depozite. Ovde mislimo na depozite po viđenju i oročene depozite građana i privrednih subjekata. Mislim da će preuzeti i dinarske i devizne oročene depozite. Postavlja se pitanje – šta će biti sa rizičnim plasmanima, sa ostalom imovinom, sa ostalim objektima koji nisu baš atraktivni i šta će biti sa radnicima ove banke? To je jedno od bitnih pitanja. Ako se oduzme deo imovine i deo obaveza od banke ova banka će ići u stečaj. Postavlja se pitanje – šta će biti sa malim akcionarima, jer na žalost tzv. mali akcionari stare "Agrobanke" još nisu obeštećeni? Sa ovim preuzimanjem "Nove Agrobanke" šta će biti sa akcionarima, ako ih uopšte ima, "Nove Agrobanke"? Iz prakse znam da je sledeća nedelja, kraj oktobra, tzv. nedelja štednje, kao što smo čuli od ministra da će štediše navaliti na ekspoziture ili bi navalili na ekspoziture "Nove Agrobanke" sada će na Poštansku štedionicu da bi izvukli svoje pare, ono što su pre godinu dana oročili sa tzv. dobrim kamatama. Nadam se da će sve ove obaveze sa ugovornim kamatama biti ispoštovane, da će isplatiti štediše ili eventualno će nove štediše tamo da oročavaju svoja sredstva. Postavio bih još nekoliko pitanja. Pretpostavljam, ali na žalost u zakonu nije napisano ili definisano da ako se uzima jedan deo aktive banke treba uzeti i deo pasive. Kod preuzimanja imovine, ovde sam govorio o opremi i zgradama, moje pitanje je – da li će se voditi preuzeta imovina kao investiciono ulaganje ili osnovno sredstvo? Ako se preuzima kao osnovno sredstvo onda se postavlja pitanje – po kojoj ceni, po knjiženoj ili vrednosti koja se vodi u knjigama ili po tržišno-vrednosnoj ceni? To bi trebao da proceni nezavisni procenitelj. U ovom zakonu na žalost nije definisano. Samo je definisana jedna procedura. Procedura se zove Ugovor o preuzimanju. Detaljno nije određeno kako se to da odraditi. Ako gledamo član 7. koji je napisan ovako – preuzimanje se vrši bez pristanka akcionara deponenata i drugih poverioca, odnosno dužnika banaka koji učestvuju u preuzimanju, postavlja se pitanje – da li će se pitati akcionari, drugi akcionari ili mali akcionari? Uopšte se neće gledati njihovo mišljenje, neće se uzeti u obzir odluka skupštine ovih banaka – ko će da štiti ustavno pravo malih akcionara i ustavno pravo samog akcionarskog društva. Zašto neće biti primenjen Zakon o prinudnom okupu akcija, da bi se obeštetili mali akcionari kod ovih banaka, pošto znamo da u aferi "Agrobanka" mali akcionari još uvek nisu obeštećeni? Ako tako gledamo sa ovim zakonom država samo spašava svoja ulaganja, a ne vodi računa o ostalim vlasnicima banke. Svi znate dobro, ako jedna banka ili neka organizacija posluje sa dobitkom, onda dividendu dele svi. Ako je sa gubitkom, onda taj gubitak neće deliti svi. Ovim zakonom Narodnoj banci dajemo moć da odluči koje banke se mogu olako preuzeti. Kao što po članu 2. treba pozitivno mišljenje Narodne banke o ovom postupku preuzimanja. Ko će da kontroliše Narodnu banku, da ne dođemo ponovo do tog slučaja, kao što smo imali aferu "Agrobanka"? Nažalost, po nama ostaje puno otvorenih pitanja u ovom zakonu, puno rupa. Ne mislimo samo na rupe od 230 miliona evra jedne banke. Nažalost, imamo još dve takve banke koje su upropašćene političkim odlukama i sa lošim plasmanima. Još jednom bih se vratio na pitanje zakona. Nažalost, ovaj zakon nema rok trajanja i postoji mogućnost da izvršna vlast može da vrši nacionalizaciju banaka. Još jednom bih postavio pitanje, a to je pitanje prava akcionara i šta je sa pravima zaposlenih u ovim bankama? Hvala.
Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Iskoristiću priliku da odgovorim na vaše dileme. Ovaj zakon ne može da omogući nacionalizaciju banaka, jer se primenjuje samo na državne banke. Državne banke se ne mogu nacionalizovati, ponovo, ako su već državne. Suprotno, bez ovog zakona, prethodna vlada je izvršila nacionalizaciju ove "Agrobanke". Nikakav zakon joj nije bio potreban, kao što ste videli, jer su privatni akcionari bili vlasnici 80% u "Agrobanci", odjednom je država postala 100% vlasnik. Pitanje akcionara "Nove Agrobanke" ne postoje. Jedini akcionar "Nove Agrobanke" je Vlada, država. Vlada Republike Srbije je 100% vlasnik "Nove Agrobanke". Pitanje iz člana 7. i 8. – zašto smo predvideli ovu brzu proceduru? Kada bi išli regularnom procedurom, da se izjašnjavaju deponenti, skupština akcionara, banke koja preuzima depozite, to traje mesec dana, tri nedelje u najkraćem slučaju. Banka bi bankrotirala sledeće nedelje. Nemamo vremena. Ovo daje mogućnost da se hitno napravi transakcija kako bi se smanjio bilo kakav rizik i kako bi se očuvalo poverenje. To je jedini i isključivi razlog zašto se te procedure skraćuju. Imajući u vidu da se to radi samo kada su u pitanju državne banke koje primaju. Privatne banke neće to hteti da prime pre nego što dobiju saglasnost odbora. Naravno, mi ne suspendujemo ta prava. Ta prava ostaju kod državnih banaka gde smo mi kao Republika Srbija, ili država, vlasnik i tada predviđamo ubrzanu proceduru. Što se tiče situacije da su primaoci privatne banke, tu ne ulazimo u njihove procedure i jasno je da za slučaj preuzimanja, od strane privatnih banaka, depozita, oni bi sproveli svoje regularno procedure ukoliko su tržišno zainteresovani da preuzmu te depozite. Imajući u vidu da je Poštanska štedionica 97% u vlasništvu države, a 3% su mali akcionari. Moguće je da mali akcionari nakon što se prenesu depoziti "Nove Agrobanke" budu nesaglasni sa tim. Mi njima dajemo mogućnost po Zakonu o privrednim društvima da država otkupi njihove akcije po odgovarajućoj ceni koja je propisana zakonom. Dakle, ovih 3% malih akcionara u Poštanskoj štedionici imaće pravo da nakon ove transakcije zatraže da se njihove akcije otkupe od strane države po odgovarajućoj ceni koja je propisana. Mi imamo obezbeđen novac u budžetu za tu namenu. Dakle, to mogu i sada da zatraže, a mogu i nakon operacije. Dakle, oni su potpuno slobodni da biraju da li žele da ove akcije ostanu u Poštanskoj štedionici ili tih 3% akcionara može da traži otkup. Država će ih odmah isplatiti. Te pare imamo već u budžetu za ovu godinu. Postavili ste pitanje – zašto se prenosi deo pasive? Možda niste stigli dobro da proučite, kratko je vreme bilo. Prenosi se celokupna pasiva, kompletna pasiva, stoprocentna pasiva. Znači, i osigurani depoziti, i ne osigurani depoziti, i depoziti građana, depoziti privrede, malih i srednjih preduzeća, velikih, opština, fondova, sve što postoji na strani pasive se prenosi. Imajući u vidu da ne postoji dovoljno likvidne aktive trenutno u "Novoj Agrobanci", jer da postoji ovih 100 miliona evra obveznica, onda država mora da doda još 250 miliona evra iz Agencije za osiguranje depozita kako bi Poštanska štedionica, uz prihvatanje kompletne pasive, imala stoprocentno pokriće u aktivi. Naravno da štediše "Nove Agrobanke" mogu da u ponedeljak zatražeda podignu svoj novac. Dobiće koliko god žele. Zašto? Zato što će Poštanska štedionica dobiti kompletan keš iz Agencije za osiguranje depozita u iznosu od 250 miliona evra, koliki i jesu osigurani depoziti. Ako neko bude želeo to da podigne istoga dana, odnosno zavisi koji su iznosi u pitanju, ako su manji onda istoga dana mogu da podignu. To je pitanje potpune pokrivenosti likvidnosti i na ovaj način osiguravamo potpunu stabilnost iz jedne situacije koja bi nastupila da ovo ne radimo, a to je da kada ne bi bilo zakona, kada ne bi bilo prenosa na Poštansku štedionicu, kada ne bi bilo intervencije iz Agencije za osiguranje depozita, štediše bi došle sledeće nedelje. Jedan broj njih bi zakucao na zatvorene šaltere, jer bi samo 10 miliona evra moglo da se isplati iz sadašnje likvidnosti ove "Nove Agrobanke". Ovako, dodavanjem 250 miliona evra u kešu Poštanskoj štedionici, Poštanska štedionica može odmah da isplati i ko god bude želeo od ponedeljka će moći da podigne svoj novac. Međutim, Poštanska štedionica je stabilna banka. Moja preporuka je da ljudi ne moraju da podignu novac, neka pogledaju, neka podignu, kada vide da mogu da dižu, zašto bi dizali još, mogu da ostave u Poštanskoj štedionici, jer Poštanska štedionica ima ekspoziture u svim gradovima Srbije. Na ovaj način će imati još nekih 60-ak ekspozitura, izuzetno visoku kapitalnu adekvatnost. Zato smo odabrali Poštansku štedionicu za ovu transakciju, a i ona je bila sama zainteresovana. Ono što je jako važno, cela procedura ne može da se pokrene od strane Ministarstva finansija. Znači, ne postoji nikakva bojazan da Ministarstvo finansija pokreće ove procedure. Naprotiv, Centralna banka je ta koja inicira taj proces. Mi ne možemo da znamo kakvo je stanje u nekim bankama dok nas ne obavesti Narodna banka Srbije. Narodna banka Srbije nas ne obaveštava o stanju u stranim bankama, privatnim bankama, ali nas obaveštava o stanju u bankama gde je država akcionar, što je potpuno prirodno, a Vlada onda donosi odluke u zavisnosti od tih obaveštenja. Došlo je obaveštenje o stečaju "Nove Agrobanke" koja se priprema u narednom periodu. Dakle, krajnji rok za postizanje kapitalne adekvatnosti za "Novu Agrobanku" ističe u drugoj polovini novembra, ali nas je Narodna banka upozorila da "Nova Agrobanka" nema likvidnost da isplati štediše već za nedelju dana. To su nas obavestili još pre mesec i po dana i mi smo tada krenuli da spremamo plan za spašavanje depozita građana, privrede iz "Nove Agrobanke". Ovo je zapravo zakon o spašavanju depozita iz problematičnih državnih banaka. To se odnosi samo na državne banke. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, poštovani članovi predstavnici Ministarstva privrede i finansija u Vladi Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, Socijaldemokratska partija Srbije, imajući u vidu značaj stabilnosti finansijskog sistema i bankarskog sistema u Republici Srbiji, podržava donošenje ovakvog zakona, pogotovo kada imamo informaciju da čak 250.000 depozita koji su pohranjeni u "Novoj Agrobanci" mogu da dođu u pitanje. To nisu samo depoziti građana, to su depoziti mikro-malih i srednjih preduzeća. Slobodno mogu da kažem da bi puštanje ovog problema niz vodu ili dopuštanje da "Nova Agrobanka" ode u neku vrstu stečaja ozbiljno moglo da ugrozi krvotok privrednog i ekonomskog sistema naše zemlje. Resornog ministra Dinkića i predlog Ministarstva ekonomije i finansija ne podržavamo da bi oni kontrolisali novac ili da bi kontrolisali rad banaka u kojima država ima bilo kakvog udela ili učešća, mi ovaj potez podržavamo isključivo iz razloga što je Ministarstvo na ovaj način pokazalo da želi promtno da rešava probleme koji su se nagomilali. Ono što je alarmantno je da je ovaj problem u vezi "Nove Agrobanke" nastao zbog ljudskog faktora i što većina drugih problema koji su vezani za javni sektor, državna preduzeća i svuda gde je država uključena su vezani upravo za loš menadžment, loše upravljanje i struku koja se ne primenjuje u skladu sa novim i savremenim standardima. Obzirom da idemo u susret nedelji štednje, a "Nova Agrobanka", kako smo čuli, već u ponedeljak ne bi mogla da finansira obaveze, na ovaj način se rešava problem osiguranih, ali neosiguranih depozita. Čak 125 miliona evra štednje i oročenih sredstava dospeva na naplatu naredne nedelje. Ne mogu ni da zamislim situaciju u kojoj bi štediše i deponenti došli da podignu ovaj novac u skladu sa zakonom i u skladu sa njihovim pravima. S toga je ovaj zakon jako potreban i ono što mogu da napomenem, on postoji i u razvijenim zemljama, u SAD, u Kanadi, u zemljama EU, čak ovakav model, kada je u pitanju pomoć intervencije kada su u pitanju problematične banke, postoji, radio se i primenjivao u Hrvatskoj, u Turskoj i u nekim drugim zemljama u regionu. Ali, kao što reče resorni ministar, oni su imali problem druge prirode, oni su imali problem nelikvidnosti banaka, problem insolventnosti banaka, a mi imamo onaj problem, kako metodologija Svetske banke u ovom slučaju kaže, problem prevare i pronevere kada je u pitanju poslovanje banke. U tim slučajevima je veoma važno da se uspostavi zakonski okvir i zakonska regulativa, da bi Vlada, da bi država mogla da interveniše kako bi se sačuvala stabilnost finansijskog i bankarskog sistema Srbije. Ovaj potez, siguran sam, drastično će uticati i na poverenje stranih i direktnih investitora u našu zemlju i u naš ekonomski i privredni sistema, ali drastično će uticati i na pospešivanje u narednom periodu rejtinga naše zemlje kod Rejting agencije koji, kao što svi znamo, zbog svega ovoga što su se problemi gurali pod tepih u prethodnom periodu, imamo rejting od "bb minus" ili tzv. "Džang rejting". On govori o tome da strani investitori dobro porazmisle o tome da li će investirati u našu zemlju upravo zbog ovih stvari. "Nova Agrobanka", što je isto tako veoma važan aspekt rešenja ovog problema, zapošljava 790 ljudi i kroz pripajanje "Nove Agrobanke" "Poštanskoj štedionici" u "Poštansku štedionicu" će preći 300 ljudi koji će nastaviti da rade svoj posao u 600 filijala, a 490 zaposlenih će biti zbrinuti kroz socijalni program, tako da i da taj aspekt koji se tiče radne snage slobodno možemo da kažemo da će biti pokriven i da nećemo imati neželjene negativne posledice i konflikte po tom pitanju. Ono što je isto tako važno je da će se bilans "Poštanske štedionice" povećati i pojačati na nekih 800 miliona evra i ta banka će drastično ojačati svoje poslovanje, povećaće se broj deponenata, što je veoma važno kada je u pitanju jedna ovakva državna banka. Pomenuo bih da ovaj zakon predviđa, a o tome se nije govorilo, i to da sredstva obezbeđenja iz Ugovora o izdavanju bankarske garancije, na osnovu kojih je banka prenosilac i izdvaja neko sredstvo obezbeđenja u korist Fonda za razvoj, prelaze u korist Fonda za razvoj, što je jako važno kako bi se Fond za razvoj kao institucija sačuvao. Smatram da je on radio veoma dobar posao u prethodnom periodu i da predstavlja jedan od veoma bitnih činilaca u očuvanju naše privrede, pogotovo u periodu od početka svetske ekonomske krize, od 2008. godine do danas. Predstavlja institucija koja je pomogla mnogim malim i srednjim preduzećima, velikim preduzećima da prebrode probleme sa likvidnošću, da prebrode probleme sa obrtnim sredstvima i da prebrode investicione probleme u ovom aspektu. Podsetiću vas da je 2008. godine zbog svetske ekonomske krize iz domaćih i stranih banaka povučeno čak milijardu evra i da bi negativan efekat bio definitivno izazvan da se u ovom slučaju nije reagovalo na ovaj način, donošenjem ovog zakona o preuzimanju banaka u problemima i njihovih prava i obaveza, da bi bio ozbiljno ugrožen privredni poredak i ekonomski poredak naše zemlje. Šta naša država dobija ovim zakonom? Dobija da Vlada Srbije dobija ovlašćenje od Skupštine da može brzo i efikasno da reaguje u slučajevima procenjene nestabilnosti banaka, stvaraju se uslovi za stabilizaciju bankarskog sektora u Srbiji i pomenuo bih i ono što je definitivno najveći problem u rukovođenju u javnom sektoru, u državnim preduzećima, a to je kvalitetan odabir, regrutovanje i selekcija kadrova koji će upravljati ovakvim institucijama i organizacijama. Znači, mi ne primenjujemo i ne pokušavamo da donesemo ovaj zakon zbog svetske krize, zbog nelikvidnosti, mi ga donosimo zato što neki ljudi nisu hteli ili nisu znali da rade svoj posao. Pošto je jedan od glavnih činioca u Vladi Republike Srbije zajedno sa celim timom, apelujem na resornog ministra da i te kako, a nadam se da će to kroz Zakon o javnim preduzećima koji je prošao javnu raspravu 19. oktobra, povede računa ko će biti delegiran u nadzorne odbore, ko će biti delegiran kao direktor preduzeća u izvršne odbore preduzeća banaka, kako bi se konačno upravljanje u privatnom sektoru izjednačilo sa kvalitetom upravljanja u javnom sektoru. Reći ću još samo jednu rečenicu, da je upravljanje u javnom sektoru i ukazivanje jedne takve vrste poverenja ljudima, to govorim kolegama, to govorim građanima, to govorim ljudima koji upravljaju u javnom sektoru, samo još jedna dodatna odgovornost u odnosu na ono što se traži kada je u pitanju rukovođenje sa primesama ekonomske održivosti, profitabilnosti, efikasnosti i efektivnosti u procesu poslovanja. Upravljanje u javnom sektoru i javnim preduzećima bankama daje novu odgovornost, ali daje i jednu posebnu vrstu časti ljudima koji mogu da pomognu svojoj državi da bude efikasna, da bude efektivna i da povećava svoj bruto domaći proizvod, da privlači što više investicija i da stvara jedan kvalitetan ambijent za razvoj i pospešivanje njene ekonomije. Smatram da kroz donošenje ovog zakona obezbeđuju se definitivno stabilnost finansijskog ili bankarskog sistema, obezbeđuje se rad hiljadama mikro malih i srednjih preduzeća, njihovo dalje opstajanje, poverenje, ne samo u Poštansku štedionicu nego i u druge banke koje funkcionišu u bankarskom sistemu Republike Srbije. Na taj način uz druge mere, ekonomske mere koje smo u parlamentu usvojili prošlog meseca, uz budžet koji će biti definisan za 2013. godinu, a koji će po projekcijama umanjiti budžetski deficit na 4%, definitivno imamo dobar teren za razvoj, za investicije, za otvaranje novih radnih mesta, što je SDPS i najvažnije. Dakle, pored makroekonomske stabilnosti, važna je fiskalna stabilnost, monetarna stabilnost, bankarska stabilnost i, naravno, to su preduslovi za uspostavljanje jednog kvalitetnog ambijenta za domaće i strane investicije i za rešavanje gorućeg problema. Mi vidimo sada da je trenutno u našoj zemlji stopa nezaposlenosti čak 28%, u nekim gradovima Republike Srbije – preko 50%. Zato, još jednom želim da kažem da probleme moramo odmah rešavati, oni su teški, žestoki. Imam poverenja i SDPS će dati sve od sebe i kroz resorna ministarstva koja su uključena, ali u parlamentu Republike Srbije da zasučemo rukave, da radimo, da uspostavimo ambijent za novo zapošljavanje, za podizanje sektora malih i srednjih preduzeća i nove strane investicije. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić. Izvolite.
Hvala. Potpredsednice, gospodine ministre, koleginice i kolege, ovaj zakon je kako su neki od mojih prethodnika rekli, ali ne svi, posebno ne poslednji, jedan opasan presedan. Presedan koji u principu uvodi pravno nasilje u ovaj sistem i nesigurnost u našu zemlju i svakako neće dati doprinos poboljšanju ambijenta za strana ulaganja. Zašto to kažem? Zato što je to nesumnjivo jedan poseban, specijalan, specifičan zakon samo za jedan slučaj, u ovom slučaju za "Agrobanku" i zbog toga bi mogao da se zove i "leks specijalis" na neki način. Sa druge strane, otvara mogućnost da se ovakve transakcije obavljaju u budućnosti. Zato bih za početak hteo nekakve terminološke nejasnoće da raspravim, gospodine Dinkiću, gospodine ministru, da se odnosi ovo na državne banke. Državne banke, pretpostavljam da mislite na one banke u kojima država ima bilo kakav kapital, a ne većinski, zato što u prvom članu ovog zakona se kaže da se ne odnosi na preuzimanje celokupne ili dela imovine i obaveza banaka u kojima Republika Srbija ima direktno ili indirektno učešće, ne precizirajući koliko. Tako ga ja čitam. Na stranu što se sa indirektnim učešćem otvara još jedan krug potencijalnih banaka koje mogu da dođu pod udar ovog zakona. Zašto ovaj zakon uvodi, uslovno rečeno, pravnu nesigurnost? Izvinite, ako me ubedite da u nekoj zemlji postoji zakon, normalnoj, kandidatu za EU, SAD, čuo sam čak da se i ta zemlja pominje, da postoji ovakav član, preuzimanje se vrši bez pristanka akcionara, deponenata i drugih poverilaca, odnosno dužnika banaka koje učestvuju u preuzimanju. Zatim, član 7, poslednji stav: "Preuzimanje ne može biti predmet pobijanja od strane poverilaca banaka koje učestvuju u preuzimanju u skladu sa zakonom kojim se uređuju obligacioni odnosi i zakonima kojima se uređuje stečaj." Znači, ovaj zakon derogira delove obligacionog zakona, delove Zakona o stečaju, delove Zakona o stečaju i sanaciji banaka i zato mislim da će biti interesantno kada ovaj zakon dođe na Ustavni sud. Malo ću kritikovati, trudiću se da budem argumentovan, ali kao što je obično slučaj sa nama iz LDP, mi i nudimo rešenja, ne kritikujemo samo. Rekli ste da je situacija u kojoj se našla "Agrobanka" iznuđena, posledica ogromnihpropusta državnih organa. Tu bih hteo da otklonim još jednu nejasnoću, a to je, kada se radi o državnim organima, pretpostavljam da se u ovom slučaju misli na Vladu i na Narodnu banku. Kad se kaže – Vlada, pretpostavljam da se misli na prethodnu Vladu. U ovom slučaju ću, nadam se da vi to nećete shvatiti lično, govoriti vama, zato što ste vi nekakav kontinuitet sa prethodnom Vladom, i vi i vaši koalicioni partneri iz SPS-a.Prema tome, sve što je radila Vlada prošla, pošto je pola Vlade isto, odnosi se i na ovu vladu. Posle ćemo doći do nekakvih nijansi između toga što je radila prethodna Vlada u jednom trenutku i posle nove godine, kada je uvedena prinudna uprava u "Agrobanci". Ne možemo biti za zakon koji mora da se donese zbog teških propusta državnih organa i u prethodnim državnim organima, ni u ovim organima nismo učestvovali, pa zato se ne osećamo odgovornim, ni obaveznim, a vi koji ste učestvovali, onda to razumem da hoćete da ispravite propuste prethodnih državnih organa. Kuda ovo vodi? Vodi pravnoj nesigurnosti, vodi bekstvu stranog kapitala ili nedolasku onog koji je preko potreban da se ta velika stopa nezaposlenosti smanji, vodi potpunoj nesigurnosti privatne imovine i doći ćemo mi do toga kako je "Nova Agrobanka" u stopostotnom vlasništvu države, jer stara "Agrobanka" je bila samo u dvadesetoprocentnomvlasništvu države. Kuda se deo taj privatni kapital? Da li je to neka vrsta nacionalizacije i eksproprijacije? Šta će se desiti sa tim privatnim kapitalom gde dosta njega ima iz EU? Ne govorim samo o značajnim akcionarima stare "Agrobanke" iz Slovenije, članice EU, nego čitam ovih dana i nekih švedskih investicionih fondova u kojima je čak i sadašnji švedski ministar spoljnih poslova izgubio pare. Ćutati neće kada budemo sabirali sve troškove koje će građani platiti zbog ovog što je nesumnjivo, i tu se slažem sa vama, najveći finansijski skandal na ovim prostorima, pa možda od one "Ljubljanske banke", ona ima druge uzroke. Onda ćemo tek videti koliko će to koštati. Vi ste izgovorili sumu od 600 miliona evra, da će toliko koštati na kraju poreske obveznike, građane Srbije, u totalu sva šteta. Imaćete prilike, pošto vidim da ćete aktivno učestvovati u diskusiji, da odgovorite da li tu očekujete, da li tu uključujete i eventualno gubitak arbitraže koja će pokrenuti privatni kapital koji je stvaranjem "Nove Agrobanke", odnosno teranjem stare "Agrobanke" u stečaj na neki način ispari? Znači, troškovi su drugi razlog zbog kojih ne možemo da podržimo ovaj zakon. Treći razlog bi bile nekakve nejasnoće, ili kako vi kažete, dileme, koje i dalje ostaju i koje moraju biti razrešene. Bilo bi bolje da su razrešene pre nego što smo počeli ovu debatu, ali biće razrešene. Neke se upravo razrešavaju. Sada govorimo o upravljanju starom "Agrobankom" tokom 2010. i 2011. godine, kada se najviše loših plasmana desilo i čini mi se da su neki ljudi pod istragom, neki u pritvoru i da se sve ovo što se dešavalo oko toga odnosi na taj period pre uvođenja prinudne uprave krajem prošle godine, krajem decembra prošle godine od strane Narodne banke, kada je za privrednog upravnika došao direktor Agencije za osiguranje depozita. Jasno je šta se tada dešavalo i jasno je da su bile političke odluke i tu ništa nije sporno i to je već u rukama nadležnih organa i prosto, pomenuli ste izveštaj Narodne banke iz prve polovine 2011. godine i šta se posle preduzelo? Uvedene su prinudne mere i privremeni upravnik je ušao za novu godinu. Vi ste govorili o koeficijentu kapitalne adekvatnosti, ali nekako mi se čini da treba objasniti javnosti šta se dešava sa likvidnošću te banke. Da li je moguće da je ta banka, uprkos takvom razvlačenju novca tokom 2010. i 2011. godine, tada kada se uvode privremene mere, imala koeficijent dva, inače je jedan najniži koji propisuje Narodna banka, znači, duplo veći nego minimum koji Narodna banka propisuje. Šta se onda dešava u tih pet meseci do teranja te stare "Agrobanke" u stečaj, nacionalizacije i gubitka imovine, privatne imovine i privatnih akcija i potpunog oštećenja onih koji su bili vlasnici 80% banke? Šta se dešava u tih pet meseci da stvaranjem "Nove Agrobanke"? Ona posle pet meseci takođe ide u stečaj. Nekako mi se čini da je ovaj zakon samo drugi krug onog što se desilo od Nove godine, da treba da zatvori tu priču u prvih pet meseci ove godine, kada je stara "Agrobanka" oterana u stečaj, a vi dobro znate kako je oterana u stečaj. Novi upravnik je faktični sve sumnjive kredite odmah dao na naplatu, blokirao dužnike i tako uterao banku u taj gubitak od nekih 29 milijardi dinara, jer prosto kada neko duguje a kasni, a vi ga blokirate, taj svakako više neće imati mogućnosti da vam vrati dug ili kamatu. Otuda se, ako dobro razumem, po završnom računu za 2011. godinu gubitak popeo na 29 milijardi dinara, što u odnosu na kapital od 17 ili 18 milijardi je faktički banku uteralo u banku za posebne namene. Kako je moguće, to nije niko do sada objasnio, da banka na početku godine ima takvu likvidnost, uprkos onome što se dešavalo pod Antonićem, Laletom Sekulićem i ostalim njihovim poslovnim partnerima, tipa Čović i slični i ko zna koliko drugih, a da je ona još uvek likvidna i da posle pet meseci prinudne uprave ona odlazi u stečaj i slovenački kapital i svaki drugi privatni kapital faktički bude prevaren, oštećen, zbog čega najavljuju tužbe. To je jedna od stvari koje moraju da se objasne. Drugo, cela ta kampanja tokom ove godine, ne kažem da tu ima veze Vlada, ova pogotovo, na početku godine, koliko znam, 360 miliona evra su bili osigurani depoziti u "Agrobanci". Normalno, kada je svaki dan banka u novinama, pa se hapse ovi, pa se hapse oni, palo je to na 250. Otišlo je 110 miliona evra iz te banke pod uslovima koji su za očekivati ako se vodi kampanja. Niko ništa nije preduzeo da, kao što vi kažete, hajde ljudi, nemojte da se plašite, sve su pare sigurne, depoziti su sigurni. To se mirno gledalo, a čini mi se da je to i ovu "Novu Agrobanku" dodatno uništilo. Zato mislim da postoji nekoliko pravaca. Dali ste dva pravca u kojima ste razmišljali kao rešenje i onda ste se odlučili za ovo. Mi mislimo da je ovo loše rešenje. Ne mislimo ništa dobro ni o onom drugom rešenju, ali između dva loša uvek se bira manje loše. Sami ste rekli da ćete sada, kada, oprostite na izrazu, uvalite ovo što je ostalo od "Nove Agrobanke" Poštanskoj štedionici, da Poštanska štedionica neće da poklekne, ali će zato Agencija za osiguranje depozita 250 miliona evra keša da doda Poštanskoj štedionici kao garancija likvidnosti tih uloga. Pretpostavljam da ne očekujete da će ljudi početi da dižu pare. I ja ne očekujem i ne bi trebalo to da se desi, ali će možda neko ko je bio veran Poštanskoj štedionici zbog toga što ovo, zovemo ga ovo, "Nova Agrobanka", u ovakvom stanju kako ste vi opisali sa tim razmacima od 450 miliona evra, mnogo ste nekako koristili velike cifre, pa 600 miliona gubitak da se neko poplaši ko je u Poštanskoj štedionici držao pare i da kaže šta je sada ovo, bolje da idemo u neku treću. Nadam se da do toga neće doći, ali nekako mi se čini da je čistije bilo rešenje da je, kad već Agencija za sanaciju depozita 250 miliona evra daje Poštanskoj štedionici, a garantovani depoziti "Agrobanke" su 250 miliona evra, pa, prosto, primenio se Zakon o sanaciji i stečaju banaka, taj novac otišao ne Poštanskoj štedionici, nego onima čiji su tamo štedni ulozi, znači običnim građanima. Vi i ja ćemo se uvek složiti, siguran sam da ćete se složiti, da će građani mnogo bolje znati šta će sa svojim novcem, nego bilo koji ministar, zvao se bilo kako. Zato mislim da bi ovo bilo čistije rešenje, koje ne bi ugrožavalo i pravni sistem naše zemlje. Zato i postoji, na kraju krajeva, Zakon o sanaciji i stečaju banaka, da se utvrdi šta se desilo. To nije sporno, ali ovo rešenje koje otvara mogućnosti za,kako da kažem, opasnu volju Vlade, vaše ili bilo koje druge, u situaciji kada država, odnosno Vlada nema para da posegne za nekakvim parama, da se bavi menadžmentom u bankarstvu, da ukrupnjuje banke i da razdvaja banke, čini mi se da je mnogo veća šteta, nego da se desilo ono što je neminovno da se desi sa nekom bankom koja je došla zbog toga što državni organi nisu radili svoj posao, a ne zbog toga što privatnici i privatni kapital tu pogrešno upravljao, da dođemo do tog rešenja čistije, jasnije, zakonski. Narod dobija pare, ne dobija Poštanska štedionica. To bi mnogo veće poverenje u bankarski sistem dovelo. Kad jedna banka ode u stečaj isplate se depoziti. Iz Agencije za osiguranje depozita će otići 250 i ovako i onako. Šta će se desiti u budućnosti sa tim akcionarima? Mora se odgovoriti na ovo pitanje. Zašto? Privatni akcionari, oni koji čine 80% vlasništva, koji su činili 80% vlasništva u staroj "Agrobanci", koji su imali plan za sanaciju te banke, zašto je država, odnosno predstavnici državnog kapitala minirali Skupštini na proleće dva puta i ovi nisu bili u situaciji da predstave taj plan za sanaciju stare "Agrobanke". Možda bi neko od njih ušao u dokapitalizaciju. Organi države su u principu namerno, tako izgleda nama sa strane, oterali tu banku u stečaj i time natovarili ove vlasnike stare "Agrobanke" iz EU da sada na arbitraži traže pare, traže obeštećenje itd, jer je nesporno da je neko ko je bio vlasnik 20% uzeo ili uzurpirao sva moguća prava i time sprečio i oterao jednu banku, pa onda i ovu drugu banku u stečaj. Mislim da tu postoji mnogo nejasnoća koje moraju biti objašnjene da bi se tražila podrška za ovakav zakon, čak i pod uslovom da ona prva dva uslova ne postoje, a to je da ovo ugrožava pravni sistem, uvodi jednu vrstu pravnog nasilja u kome izvršna vlast može, tako da kažem, da se igra tuđim novcem, jer to ipak nije državni novac, samo je u malom procentu državni novac. S druge strane, ko će da ulaže u neku banku u kojoj država ima 3% vlasništva, a 97% je privatno, da utera u nekakvo preuzimanje itd. u kome ne važi Zakon o obligacijama, ne važi Zakon o stečaju itd. Mislim da bi bilo čistije da se primenio Zakon o stečaju, nego da se pravi ovakva ekvilibristika, koja će i ovako da košta građane Srbije. Vi rekoste 600 miliona, hajde uzmimo tih 250 miliona što su osigurani depoziti koji bi bili isplaćeni po Zakonu o stečaju, jer za to garantuje država, odnosno Agencija za osiguranje depozita i ona ima 250 miliona. Ostatak neosiguranih depozita mogao bi se iz stečajne mase isplatiti. Pre ili kasnije, ne znam kakvi su depoziti, kakvi su plasmani. Ima nekih priča da, na primer, jedno sedam-osam milijardi su plasmani A i B klase, najbolji plasmani koji se prebacuju sada Poštanskoj štedionici uz tih 60-70 ekspozitura, uz još četiri milijarde drugih depozita. Vi ste nam rekli da će 500 ljudi ostati bez posla u Agrobanci. Ima ih 800, kažete da će ih ovi preuzeti oko 300, znači 500 će ostati bez posla. Verujem da bi tih 300 našlo posao i u slučaju da je "Nova Agrobanka", da se primenio Zakon o stečaju. Na kraju krajeva i ovde će se primeniti Zakon o stečaju, jer posle preuzimanja aktive i pasive ova banka nova ide u stečaj. Čini mi se da su nekakvi drugi motivi iza, ja stvarno neću da nagađam koji, sa našeg političkog i stručnog stanovišta, ovaj zakon je lošije rešenje nego da je primenjeno ono što postoji. A zašto onda postoji Zakon o sanaciji stečaja? Nekoliko puta ste rekli da je, srećom, ovo izolovan slučaj. Ovo obrazloženje kao da nije pisao neko iz vašeg Ministarstva. Na primer, vi kažete da je ovo izolovan slučaj, ove dve banke, razvojne banke Vojvodine i Agrobanke, a kada navodite razloge zbog kojih se predlaže da propis stupi na snagu odmah, a ne da se čeka osam dana, kažete da preti Srbiji, potencijalno preteća opasnost koja bi se ogledala u mogućem kolapsu privrede Republike Srbije. Pa da li je moguće da će privreda Srbije da kolabira zbog Agrobanke? Nekako mi ne izgleda to, osim što, usput je plus ovde u obrazloženju, kako da kažem, puno nekakvih epiteta i prideva koji uz ovu materiju ne idu. Koleginica Batić je pričala o velikoj opasnosti za stabilnost, ovde piše s druge strane – nakon što se izvrši preuzimanje imovine i obaveza, banka koja se susrela … (Predsedavajuća: Vreme.) … sa teškoćama, završavam. Nije se ona susrela sa teškoćama, nego je to iznuđena posledica ogromnih propusta državnih organa, tu se sa vama slažemo, ali mislimo da rešenje nije u dobrom pravcu. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Hvala. Vidim da ste zaista sa velikom ozbiljnošću ušli u analizu ovog slučaja, i zato ću zaista sa velikom ozbiljnošću pokušati da neke od dilema ponovo razjasnim. Moram da vam kažem da ako pitate stručnjake za finansijsku oblast, bankare, MMF, videćete da postoji apsolutna i nepodeljena podrška svih njih da donesemo ovakav zakon. Već je kolega iz Socijaldemokratske partije Srbije rekao da ovakvi i slični zakoni jesu donošeni, doduše ne zbog lošeg državnog upravljanja nekim bankama, nego zbog svetske finansijske krize, gde su spasavani depoziti banaka u nekim drugim zemljama. Ova transakcija koja će se izvesti sad u slučaju nove Agrobanke, prebacivanje depozita imovina u Poštansku štedionicu se u toj stručnoj terminologiji zove "Processing adaptation agreement", znači kupovina i prihvatanje obaveze preuzimanja depozita, sprovedena u slučaju Turske, Grčke, SAD i Velike Britanije. Kada smo uradili predlog ovog zakona i kada smo suštinski dobili podatke Narodne banke Srbije, na osnovu čega smo morali da delujemo, ponavljam još jednom, mi smo zvali i MMF da nam da svoje stručno mišljenje jer nismo želeli sami da donosimo odluku, jer evo vi ste postavili pitanje koje sam ja takođe postavio mojim saradnicima – da li da pustimo tečaj "Nove Agrobanke" ili da spasavamo depozit u stečaju, i zašto se nismo odlučili za to? Opcija je, kao što ste rekli, osigurani depoziti, njih 250 miliona evra ima osiguranih depozita, bili bi stoprocentno isplaćeni. I u tom smislu, sve štediše, sva mala preduzeća koja drže do 50.000 evra depozita, dobili bi potpuno obeštećenje, ali bi propalo 111 miliona evra drugih depozita koji nisu osigurani i koji su veći od 50.000 evra. Tu ima i firmi, ima i gradova, opština poput grada Beograda, poput "Vojvodina šuma", poput grada Subotice, Poljoprivrednog fakulteta u Novom Sadu, znači raznoraznih institucija, njihovi depoziti bi propali, ukupno 111 miliona evra depozita bi otišlo u stečaj. Malo bi se naplatilo u tom stečaju jer je 80% kredita nenaplativo. Logično je da bi sa naplatom ovih 20% izuzetno malo od ovoga svega bilo nadoknađeno u procesu stečaja, plus i ti naplativi krediti, tih šest do sedam milijardi dinara naplativih kredita, to malo naplativih kredita bi odmah dospelo. Pa i oni koji su imali kredite na pet godina, morali bi odmah da ih vrate, i te firme bi došle u problem da to ne mogu da vrate. Zato smo se i mi i stručnjaci MMF-a opredelili da opcija stečaja nije dobra, plus što bi 250 miliona evra nepovratno bilo isplaćeno, bez mogućnosti da ostane u bankarskom sistemu, jer ti ljudi koji su se jednom opekli u stečaju teško da bi ponovo vratili pare u sistem, bar bi proteklo nekoliko godina da se to desi. Da li postoji u slučaju stečaja, posebno u slučaju nekontrolisanog stečaja, opasnost, velika finansijska opasnost za ceo sistem? Pa postoji. Uverili smo se 2008. godine, to je poslanik SDPS-a rekao, kada je bio u američkim bankama i bankama na Islandu, građani su za 45 dana podigli milijardu evra iz svih banaka u Srbiji, za samo 45 dana. Zaista, poverenje u finansijskom poverenju je sve i zato kažem dobro je da je ovo izolovan slučaj i da se radi samo o par problematičnih državnih banaka. Zato smo i ovaj zakon ograničili samo na banke gde država ima neko vlasništvo i tu ste u pravu, ne mora imati većinsko vlasništvo, ali drugo, postoji mogućnost da država koristi ovaj zakon i da prebacuje, spašava depozite u neke druge banke. To državu košta, odmah da vam kažem. Znači, sa aspekta racionalnosti, budžet ništa ne košta da pustimo da ode sve u stečaj i da samo isplatimo osigurane depozite, da ne prebacujemo i neosigurane. Dakle, mi ovim zakonom dajemo mogućnost, to ne znači da ćemo mi biti spremni da sve osigurane i neosigurane depozite prebacujemo, ako neka druga problematična državna banka dođe u problem. Evo, primer Razvojne banke Vojvodine, mi smo naravno ponudili, zašto se ono paralelno dešava, znači paralelno je Centralna banka Srbije dala nama informaciju da oni imaju svega 3,5% kapitalnu adekvatnost umesto 12%, da nemaju dovoljno likvidnosti i da je potrebno reagovati. Zato smo mi predložili AP Vojvodina da urade i oni ovakvu jednu operaciju koja bi nas koštala nekih 100 miliona evra, pola Republiku, pola Pokrajinu, jer bi morali da pokrijemo neosigurane depozite, jer nema dovoljno likvidnog novca u Razvojnoj banci Vojvodina da pokrije osigurane i neosigurane depozite, a nijedna banka ne bi to prihvatila da preuzme bez potpunog pokrića. Mi smo predvideli ovde tržišni način, kako za Poštansku štedionicu tako i za bilo kog drugog primaoca, dakle banka koja preuzima depozite mora sto posto biti pokrivena likvidnim, naplativim sredstvima, kešom, državnim obveznicama ili eventualno naplativim kreditima u slučaju ovih šezdesetak miliona evra kod "Nove Agrobanke". U svakom slučaju, Vojvodina je odlučila, nećemo da emitujemo 50 miliona evra u obveznicama, nego ćemo 150 miliona evra da emitujemo, da dokapitalizujemo Razvojnu banku Vojvodine. Da li će se poboljšati i pokazatelji Razvojne banke Vojvodine? Hoće. Skočiće na neophodnih 12% i ispunjavaće se uslovi za rad. Da li je to dovoljno da ta banka na dugi rok bude stabilna, rekao sam svoje mišljenje u pismu pokrajinskom premijeru, jer ako imate u portfoliju 75% neisplativih kredita, ne znam kakav umetnik treba da vodi tu banku da bi to popravio u narednom periodu i da li je to vredno emitovanja i zaduživanja građana Vojvodine za 150 miliona evra, pored prethodno 150 miliona evra zaduživanja, mislim da nije, ali neću se mešati u autonomiju Vojvodine. Ovde svaki vlasnik donosi odluku za sebe. U slučaju razvojne banke Vojvodine, Pokrajina je vlasnik. Mi smo vlasnik "Nove Agrobanke"i kada govorite o akcionarima, nažalost to je moje lično mišljenje, mislim da ste isuviše blagi prema njima, prema privatnim akcionarima stare ove Agrobanke, evo reći ću iz kog razloga. Rekli ste da je koeficijent likvidnosti bio navodno dva, pa je smanjen kasnije u ovom procesu. I na vašu i na moju žalost i na žalost građana, taj koeficijent likvidnosti bio je falsifikovan. Zašto mislite da su svi ovi ljudi koji su vodili Agrobanku u zatvoru i zašto se vodi protiv njih istraga? Privatni akcionari su bili odgovorno za 80% vlasništva u staroj Agrobanci, pre nego što se bilo šta desilo, pre nego što je država napravila propust, najveći propust je napravila Uprava koju je trebalo da kontroliše Skupština akcionara, gde su 80% bili privatni akcionari. U tom smislu, mislim da oni trpe posledice svoje greške. Nije njihova direktna lična greška, jer sigurno da neki akcionar i Švedske ili akcionar iz Slovenije ne može znati tačno ko kako upravlja. Njegova odgovornost da postavi izvršni odbor na način zaštiti svoj akcionarski ulog. Problem je bio što su falsifikovani izveštaji sve vreme i tu oni moraju sami da se pozabave, koje i zašto to falsifikovao, ko je kriv itd. Neću da ulazim u sve te detalje. Mogu da vam kažem da su ljudi koji su vodili "Agrobanku", izvršni odbor, zna se koja su imena u pitanju bila odgovorna za upravljanje dok je bila privatna, Dušan Antonić kao predsednik, Slavoljub Korićanac kao zamenik predsednika, Branislav Pešić kao član, Bojan Simonović kao član i Bojan Zarić kao član. Tih pet ljudi je potpisivalo sve te nenaplative kredite. Nekada jednoglasno, nekada je bilo i nekih koji nisu sve odluke potpisivali. Država je imala tada dva predstavnika, Zvonimira Nikezića vlasnika konsultantske kuće "CES Mekon" i Gorana Mrdakovića. Dva predstavnika za tih 20% i njihova odgovornost je za 20%, za sve što se dešavalo. Ono što je meni bilo zanimljivo jeste da je konsultantska kuća "CES Mekon" dobila, bez obzira na propast stare "Agrobanke", posao od "Razvojne banke Vojvodine" za 500 hiljada evra, da napravi plan konsolidacije "Razvojne banke Vojvodine" poslednja tranša od tih 500 hiljada evra isplaćena je prošlog meseca. Dakle, nakon svega ovoga što se desilo sa "Novom Agrobankom". Da li ta studija vredi 500 hiljada evra, da li će to izbaviti "Razvojnu banku Vojvodine" koja je u dubiozi, ne znam, ali je vrlo interesantno. Da li mu je pomoglo prijateljstvo sa bivšim premijerom u tome da dobije taj posao, da bude član upravnog odbora? Da li su akcionari Šveđanin Karl Bilt i Slovenci bili sigurni zato što su mislili da je član upravnog odbora prijatelj sa premijerom? To je drugo pitanje. Snose odgovornost za to što se tada loše bankom upravljalo. Kažete, opcija stečaj, onda bi svih 800 ljudi ostalo bez posla. Ovako će makar 300 zadržati posao. Da li je to neka sreća za njih, za tih 300 da za ovih 500 nije. Dobiće socijalni program, ali i oni su radili u banci koja je loše upravljala. Ne krivim radnike, oni sigurno nisu krivi za ovo, ali makar će dobiti socijalni program. Pitanje prema malim akcionarima, vraćam se na to pitanje. Kao ministar finansija u novoj Vladi, nisam zatekao ni jednog malog akcionara u "Novoj Agrobanci". Svi su oni ostali kao izbačeni, jer je tako u procesu stečaja u staroj "Agrobanci". Naravno, da ću razgovarati sa njima, ali nismo imali nikakvog pravnog osnova da ih uključimo na bilo koji način u ovu operaciju, jer je 100% vlasništva trenutno državno. To je ono sa čime sam ja baratao kao sa početnom bazom. To je ono što je naše ministarstvo zateklo. Ono što moram još jednom da kažem, jer zaista ne želim da budu ikakve spekulacije oko ovog zakona, jeste da ne postoji nikakva diskrecija, mogućnost da se ovaj zakon upotrebljava ako banka nije u problemu. Banka je u problemu ako NBS kaže da će joj oduzeti dozvolu za rad zato što ne ispunjava uslove po Zakonu o bankama. Ne može Vlada da kaže da je neka banka u problemu. Centralna banka je nezavisna i ona na bazi supervizije daje ocenu da li neka banka ispunjava ili ne ispunjava uslove, odnosno da li može da popravi svoje poslovanje ili ne. Jedino državne banke, po ovom zakonu, jer država ima vlasništvo, koje nikako ne mogu da poprave svoje stanje kroz dokapitalizacije ili kroz bolji rad, one mogu biti spašene, odnosno depoziti u tim bankama, ukoliko Vlada to odluči uz saglasnost NBS. Dakle, ovaj zakon daje mogućnost, a ne i obavezu da mi spašavamo sve depozite, jer daje se mogućnost da se spašavaju ili osigurani ili osigurani i neosigurani. Moguće je parcijalno spašavanje depozita po ovom zakonu, jer takva mogućnost postoji u drugim zakonima koji su usvojeni u ovoj zemlji tokom krize, zbog drugih razloga, ali je ipak usvajala. S druge strane, zašto postoji podrška stručne javnosti u ovom zakonu? Zato što umanjuje potencijalne buduće troškove države u ovim operacijama. Objasniću kako. Primera radi, da sada neka druga državna banka ima problem i da joj je stečaj neminovan, ako ode u stečaj sigurno država mora da isplati osigurane depozite, propadaju neosigurani depoziti i tu nastaje šteta. Ako postoji mogućnost da se prebace njeni depoziti u neku drugu jaku banku, onda država nema nikakav trošak. Eventualno može zatvoriti deo gepa izdavanjem obveznica, a ne treba da da gotovinu. Tako da ovaj zakon daje mogućnost umanjenja troškova državi u slučaju problematičnih državnih banaka. Već sam vam rekao, postoje samo dve velike problematične banke koje su srećom, ne sistemskog karaktera, ni "Nova Agrobanka" ni "Razvojna banka Vojvodine", nemaju sistemski karakter i samim tim su izolovani slučajevi. Mislimo da bi bilo bolje da nikada nije ovaj zakon Skupština usvajala, odnosno da nije bilo problema koji su doveli do nužnosti da se ovakav zakon predlaže i usvaja. Kada su problemi stvoreni, opet govorim o pitanju odgovornosti i biću potpuno otvoren, nezavisno od vremena. Za problem u bankarskom sektoru ne može biti odgovoran ministar poljoprivrede, ne može biti odgovoran ministar policije, ne može biti odgovoran niko osim ministra finansija. Realno, to govorim sada, ja sam ministar finansija i ja sam sada odgovoran, od pre dva tri meseca. Prethodnik moj je odgovoran od momenta kada je saznao, ne može ni ministar finansija sve unapred znati. Centralna banka je odgovorna što je uopšte dozvolila da se dogodi ovaj problem. Da su rađene ozbiljne kontrole ne bi mogao da se falsifikuje koeficijent likvidnosti ili da se falsifikuje kapital banke. Kapital banke nije bio pozitivan kao što piše u papirima nego je bio negativan. Prva stara "Agrobanka" je otišla u stečaj zbog negativnog kapitala, kao što ga ima sada "Razvojna banka Vojvodine". Ne treba da se doda 150 miliona evra zato što je banka dobra, nego što je loša. Pitanje je da li uopšte može da postane dobra, ako je već dato 150 miliona evra i nije joj bilo dovoljno da postane dobra. Sada se još 150 miliona evra traži. Po našem mišljenju, po mišljenju stručnjaka iz MMF u takvim slučajevima bolje je tu lošu banku staviti u stečaj, a spasiti depozite građana i privrede prebacivanjem na neku zdravu banku koja to želi da prihvati. Ovim zakonom se ne može nametnuti obaveza nekoj banci da prihvati depozite ukoliko ona to ne želi. Dakle, samo ukoliko ona to vidi kao dobru poslovnu transakciju za sebe. Zašto je to dobra poslovna transakcija za banke koje prihvate samo depozite? Zato što prihvataju depozite koji su pokriveni gotovinom, ne prihvataju nikakve loše plasmane. Kada bi loše plasmane prebacivali, niko živi to ne bi hteo da prihvati i to bi bilo ekonomski neodgovorno. Prebacivanjem samo depozita pokrivenog kešom, pokrivenog obveznicama, naplativim likvidnim sredstvima, to onda može biti dobar, isplativ, komercijalni posao za banku koja to prima, jer se povećava klijentska baza. Ukoliko je banka stabilna, ona može da pokuša da zadrži najveći deo tih novih deponenata kod sebe i to jeste cilj, da i Poštanska štedionica, koja jeste stabilna i jaka, da najveći deo ovih novih depozita zadrži. Naravno, ako neko ne želi da bude sutra deponent Poštanske štedionice, a bio je deponent "Nove Agrobanke", on može slobodno od ponedeljka da podigne svoj štedni ulog, prenosom likvidnih sredstava iz Agencije za osiguranje depozita u iznosu od 250 miliona evra. svako ko bude želeo moći će da bude isplaćen već od ponedeljka i time se očuvava stabilnost finansijskog sistema.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87, st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova, u cilju efikasnosti rada Narodne skupštine, odnosno zbog potrebe da se Predlog zakona iz dnevnog reda sednice usvoji u što kraćem roku. Istovremeno vas obaveštavam da određujem pauzu u radu do 15 časova i pet minuta. Hvala. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Narodne skupštine za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručena vam je Odluka Republike izborne komisije o dodeli mandata narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je Izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Branislavu Mitroviću, izabranom sa izborne liste Ujedinjeni regioni Srbije – Mlađan Dinkić. Na osnovu Odluke Republičke izborne komisije i Izveštaja i predloga Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Branislavu Mitroviću. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i molim da pristupi radi polaganja zakletve. Predsedavajuća čita tekst zakletve, a narodni poslanik ponavlja. ("ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI") Molim narodnog poslanika da pristupi potpisivanju zakletve. Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić.
Poštovane koleginice i kolege, uvaženi ministre, dve ključne stvari su danas tema, a to su: odgovornost i poverenje i to su dve najvažnije reči o kojima ću danas govoriti, a povod je zakon koji je na dnevnom redu. Zašto poverenje i zašto odgovornost? Poverenje je nešto na čemu se zasniva bankarski sistem svuda u svetu, pa i kod nas. Bez poverenja bankarski sistem ne može da funkcioniše. Ovaj zakon koji do kraja ove sedmice treba da usvojimo jeste nešto što će vratiti poverenje, pre svega ulagača u banku i nešto što će sprečiti i otkloniti svaki rizik da ne dođe do lančane reakcije u bankarskom sistemu, koja je dobro poznata i koja se dešavala i kod nas, a i u drugim mestima u svetu. Odgovornost, mi kao narodni poslanici danas imamo veliku odgovornost i kada diskutujemo o ovom zakonu, nas sluša javnost Srbije i svaka diskusija u ovom parlamentu može da poljulja poverenje u bankarski sistem, ali može i da ga povrati. S te strane, pozivam sve kolege i koleginice da budemo odgovorni kao poslanici. Odgovornost ima i Vlada koja predlaže ovaj zakon i Narodna banka, kao institucija ove zemlje. Istu tu odgovornost ima rukovodstvo Narodne banke, koje je propustilo da izvrši dužan nadzor nad bankama i da dovede u pitanje funkcionisanje i stabilnost ukupnog bankarskog sistema. Izostale su u prethodnom periodu i neke odluke koje su morale biti donete. Situacija koju imamo je sledeća. U problemu su, danas smo to čuli, dve banke sa državnim učešćem. Nije ni malo slučajno, odnosno svi zajedno treba da se zapitamo, zašto se to baš dešava u ovim državnim bankama. Očigledno je da se ne radi o jednom sistemskom problemu. Radi se, naime, o problemu u upravljanju ovim bankama i nadzoru koji je izostao. Ovim zakonom mi zapravo otklanjamo loše poteze menadžmenta, čuvamo depozite klijenata ovih banaka i kredite koji su plasirani ka privredi. Ministar je izložio moguće scenarije i moguća rešenja za ovaj problem. Dakle, stvari su vrlo jasne. Jedna opcija je likvidacija, druga dokapitalizacija i treće – donošenje jednog ovakvog zakona. Mnoge države u svetu su donele slična rešenja, uviđajući opasnost šta znači gubljenje poverenja u bankarski sistem. Podsetiću vas, digresije radi, mada ovo nije slučaj danas sa ovim bankama, da je ekonomska kriza koja je ostavila tako razorne posledice na ukupnu svetsku ekonomiju, zapravo i započela u bankarskom sistemu krizom hipotekarnih kredita, u SAD i prelila se u realni sektor, pa onda drugi povratni talas iz realnog sektora ponovo u finansijski, odnosno bankarski sistem i vlade velikog broja zemalja, EU, SAD su morale da pribegnu i sanaciji svojih banaka, raznim merama ograničenja. Naš bankarski sistem se upravo u toj ekonomskoj krizi, na njenom samom početku, pokazao vrlo stabilan i vitalan. Srbija nije morala da radi intervencije koje su radile čak one zemlje koje su daleko moćnije i razvijenije od nas. Mi smo politikom koja je bila prisutna u to vreme i relativno visokim obaveznim rezervama u bankarskom sistemu, sačuvali naš bankarski sistem. Ono što sada ugrožava bankarski sistem nije ta sistemska kriza, nije svetska ekonomska kriza, nego upravo loše postavljanje u ovim bankama. Videli ste iz uvodnog izlaganja o kakvoj se katastrofi radi, o kakvom procepu i o kakvim lošim plasmanima. Osamdeset posto plasmana te tzv. "Nove Agrobanke" su loši plasmani. Ponovo se vraćam na ono što sam na početku rekao – odgovornosti. Čija je odgovornost? Ovaj parlament mora da zahteva i da traži odgovornost svih onih koji su doveli do toga da se ove banke nađu u ovakvoj poziciji. Čitava afera oko "Agrobanke" zapravo pokazuje šta se tu dešava. Očigledno je da je izostala odgovornost. Izostala je i odgovornost tadašnjeg rukovodstva NBS da reaguje na vreme i upozori i Vladu i ovaj parlament da postoje ozbiljni problemi. Upravo smo mi ti koji danas pokušavamo da zaštitimo depozite građana, da ne izazovemo paniku i haos koja može da bude vrlo opasna, ali istovremeno i da pozovemo sve državne organe da do kraja ispitaju odgovornost za propuste u poslovanju kako "Agrobanke" tako i "Razvojne banke Vojvodine" i svih onih banaka sa učešćem države i državnim kapitalom. To je naša obaveza kao parlamenta. Ovde ste pored ostalog mogla čuti jedna lažna teza, da zapravo neko ovim zakonom hoće da stavi pod kontrolu finansijske tokove, da upravlja finansijama, a zapravo se radi o spasu, o jednom iznuđenom potezu da se spasi u ovom trenutku nešto što je zapravo ulog građana Srbije i privrede Srbije u ovim bankama. Mislim da je ova operacija zaista i delikatna, ali i neizbežna da se to ne bi proširilo i dalje. Kada sam govorio o poverenju u bankarski sistem i kako bankarski mehanizam funkcioniše svuda, mislio sam i na to, da ukoliko se to danas, sad i odmah ne uradi, to može vrlo lako da se proširi i na one banke koje su zdrave. Imam slučaja da zbog takvih loših poteza i propusta čak i mnogo najstabilniji bankarski sistemi mogu da trpe ozbiljne posledice. I najbolja banka na svetu i najbolji bankarski sistem, ukoliko izostane poverenje i dokumenti zatraže svoje uloge, ne može da izdrži. Zbog toga pozivam na ozbiljnost sve nas i da o ovoj stvari raspravljamo na način na koji se danas uglavnom i raspravljalo. Bilo je zaista vrlo odgovornih i ozbiljnih diskusija. Zajedno moramo da dođemo do pravog rešenja. Tu je i ministar da bi sve nas saslušao, da bi eventualno ovaj zakon možda i popravio. Zajedno tražimo rešenja, a njih jednostavno nemamo mnogo. To je ono što smo imali da čujemo, jedan model koji nismo mi izmislili, koji već postoji u svetu, model preuzimanja. Mislim da na taj način ne samo da štitimo uloge građane koji imaju svoju štednju u ovim bankama već štitimo i dobar deo privrede koji koriste kredit kod ovih banaka, jer bi u slučaju likvidacije bi ti krediti dospeli na naplatu odmah, što znači da bi pogoršali i likvidnost same privrede. Mislim da je ovo jedno zaista elegantno rešenje, efikasno rešenje koje i preventivno deluje na taj lančani tok koji bi eventualno mogao da nastupi u slučaju da se ne preduzmu ovakve mere. Opet se vraćam na odgovornost i poverenje. Zaista tražim i insistiram kao narodni poslanik da se do kraja ispita poslovanje i "Agrobanke", i "Nove Agrobanke", i "Razvojne banke Vojvodine" i da NBS vodi glavnu i vodeću ulogu u tome, naravno, i drugi državni organi koji će ispitivati odgovornost pojedinaca. Prosto je neverovatno da 300 miliona evra, možda i više kolika je dubioza, "Agrobanke", da te pare jednostavno iščeznu i da od toga nema ništa. Tužno će biti ako se sva ova priča završi na tome da država ponovo pokrije te minuse, da niko ne odgovara, ili da se taj novac koji je na volšeban način iz ovih banaka izvučen nestane. Na tome svi zajedno moramo da insistiramo, da ovakve propuste ne bi plaćali svi građani. Još jedna stvar mi lično smeta i kao građaninu i kao poslaniku, a opet se vraćam i na "Agrobanku" – potpuno sam razočaran time kada sam pronikao u model kako se poslovalo, između ostalog, u toj banci. Neki ljudi koji su u privatizaciji kupili firme u kojima je bilo na stotine zaposlenih, najpre su sa tim istim kreditima kupili firmu pa su onda iz njih prodali ono što je najvrednije, otpustili radnike, zaradili novac i u finalu, onu ljušturu od preduzeća koja je ostala, založili u ove banke i opet izvukli veliki novac. To je ono što mene kao poslanika pogađa i zbog toga insistiram upravo na odgovornosti. Koristim te dve reči – odgovornost i poverenje. Dakle, ne može to da prođe nekažnjeno. Ova transakcija i ova operacija će spasti i stabilizovati finansijski sistem ove zemlje, ali to nije dovoljno. Svi zajedno moramo da insistiramo da se ispita ko je doveo do toga da ove banke naprave tolike dubioze? Radi se o stotinama miliona evra. Često postavljamo pitanja i pitamo se zašto nemamo puteve, zašto se ne grade vrtići? Imamo problem da rešimo stvari koje koštaju pet ili 10 hiljada evra u mnogim lokalnim samoupravama, a tek tako da se odreknemo ovih silnih milionakoji su nestali kroz ovaj mehanizam. Čuli smo ovde različite priče, spominjali su i četiri velike državne banke koje je navodno upropastio i zatvorio Mlađan Dinkić itd. Hajdemo otvoreno da pričamo o tome. To je potpuno ista priča kao i ova priča. Znate šta, lako je manipulisati ljudima i reći – to su bile super, sjajne banke, a onda je došao neko i pogasio te banke. Hajde da pričamo o činjenicama. Mnogima od nas je u sećanju i razumem neke ljude koji kažu – da to su bile dobre banke. I ja mislim da su to bile dobre banke, ali su loše vođene. U njima su donošene političke odluke. Bile su dobre za jedan deo građana Srbije. Sećam se primera ljudi koji su u ovim bankama dobijali kredite koje nikada nisu vraćali, ili ih je inflacija pojela. To je ljudima odgovarala. Uzmeš kredit za stan, za prvu ratu daš celu platu, za drugu daš pola, a već treća, četvrta i ostale rate se kupuju za manje od pakle cigareta. To je možda bilo dobro, ali je dovelo do epiloga koji smo imali posle 2000. godine. mnoge firme su imale plate, razvijale se, kupovale opremu iz takvih kredita koje nikada nisu vraćale. Ceh na kraju čitave te priče je bio sledeći – banke su napravile dubiozu od četiri milijarde evra. Čuli ste da je to bilo tada većina društvenogbruto proizvoda. Sparivanje tih banaka je dovelo državu u bankrot. Izgleda da smo zaboravili, mnogi od nas da je nestala devizna štednja građana u tim bankama, da niko više nije štedeo u njima. Tada, i danas to tvrdim,da nisu likvidirane ove banke da najveći teret toga nisu podneli građani, oni su dobili svoje uloge zahvaljujući tadašnjoj odluci guvernera i tadašnje Vlade, poverioci iz inostranstva su platili najveći ceh. Sećate se i Pariskog i Londonskog kluba. Zato nemojmo da upadamo u istu grešku i da pokušavamo da spašavamo nešto na način koji je naopak, i što se spasti ne može. Ovo je zakon koji će omogućiti da se ovaj negativni proces i trend zaustavi. Odgovorni smo kao poslanici, kao predstavnici građana Srbije, da zaštitimo i njihove uloge i uloge privrede. Da ne dovedemo u pitanje stabilnost finansijskog i bankarskog sistema. Ovom merom to upravo postižemo. Sve one priče koje smo imali prilike da čujem tokom rasprave, da li je zakon ustavan, da li nije ustavan, jesu pravna pitanja, ali kada se dese okolnosti koje su se ovde desile niko nije imao predstave o razmerama katastrofe i o provalijama banaka, onda morate da reagujete hitno. Nekada ćete biti odgovorni zato što niste reagovali. Nekada ćete biti odgovorni zato što ste loše reagovali. Očigledno u poslovanju ovih banaka i u reakciji prethodne Vlade i Narodne banke bilo je mnogo ne blagovremenih reakcija i mnogo propusta. Zato vas pozivam da tokom diskusije koja će se nastaviti i kroz amandmane i kroz diskusiju sada da probamo da ovo rešenje učinimo najbolje mogućim i da zaustavimo nešto što može da ima zaista dalekosežne i nesagledive posledice. Poslanička grupa URS će podržati ovaj zakon jer smo uvereni da na ovaj način zapravo spašavamo finansijski sistem Srbije, ohrabrujemo i ulagače i štediše i investitore, smirujemo sve one koji se nalaze na bankarskom i finansijskom tržištu ove zemlje. I građani mogu da budu spokojni, i bankari, i naravno oni privrednici koji imaju svoja sredstva ili koriste kredite ovih banaka da neće imati štetne posledice. Nadam se da ćemo iz svega ovoga svi zajedno izvući pouke za ubuduće, da ukoliko jesmo predstavnici države moramo biti daleko više odgovorni za sredstva države koja se nalaze ne samo u bankama i drugim institucijama i privrednim društvima, javnim preduzećima, i da ukoliko propustimo u određenom trenutku da uradimo prave stvari možemo imati daleko, ozbiljnije posledice. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre pre tačno 83 godine na današnji dan 24. oktobra desio se "crni četvrtak" , tako su ga zvali, i to je bio uvod u najveću ekonomsku krizu 1929 godine, koja je u SAD trajala skoro deceniju i dovela do mnogo većih društvenih i ekonomskih posledica koje su na kraju krajeva bile i uvod u Drugi svetski rat. Ono što se danas dešava u našem finansijskom sektoru mislim da bi moglo da nas uvede u nešto slično što se tada dešavalo ukoliko se na pravi način ne budu sagledali problemi. Mislim da nećemo imati "crni četvrtak" ili petak nego ćemo imati celu jednu crnu deceniju. Problemi u finansijskom sektoru, a ovo je samo vrh ledenog brega, problematika koju ovaj zakon tretira je mnogo dublja i nastala je prevashodno kao posledica onoga što su problemi privrede koja trenutno nije u mogućnosti da uredno i blagovremeno vraća svoje kredite koji su uzimani u toku protekle decenije. Trenutno, kao što znate, u bankama imamo oko 30% onoga što se zovu "MPL" plasmani ili krediti koji ne mogu da se vrate. U "Agrobanci" to je i nešto veći procenat i sve u svemu ne samo "Agrobanaka" nego i mnoge druge banke bi mogle sutra da se nađu pred izazovima jer nemaju kapitalnu adekvatnost tj. nisu u stanju da isplaćuju depozite onima koji u tim bankama štede. Po nama ovaj zakon koji se našao pred narodnim poslanicima delimično samo rešava jedan pojedinačni slučaj, ali nije deo paketa mera koje bi aktivno odgovorile na krizu koja bi mogla vrlo brzo da eskalira i u drugim finansijskim institucijama. Kao što dobro znate neke druge strane banke pokušavaju da izađu iz Srbije, pokušavaju da se prodaju. Izuzetno je teško bilo gde bilo kome ko se bavi privredom u današnje vreme da dobije kredit i bojim se da, ukoliko se ne izađe sa jasnom strategijom koja će da se pozabavi ovim problemom, nećemo moći za svaki pojedinačni slučaj da donosimo "leks specijalis", koji vrlo površno tretira ovu problematiku. Možda će se na ovaj način rešiti problem "Agrobanke", ali sa druge strane uvodimo praksu da donosimo zakonska rešenja koja nisu u skladu sa pravnim sistemom tj. ostalim zakonima koji tretiraju ovu materiju. Iz tog razloga postavlja se drugo pitanje – Zakon o Agenciji za osiguranje depozita, Zakon za osiguranje depozita, Zakon o stečaju i likvidaciji banaka su, hajde da kažem,okviri koji tretiraju ovu problematiku. Neke od kolega su već ovo spominjale u svojim izlaganjima, ali se onda moramo zapitati da li su postojeći zakoni adekvatni da se izbore sa ovakvom problematikom ako svaki put budemo morali da donosimo poseban zakon za svaki poseban slučaj. Postoje možda bolja rešenja koja su primenjena u zemljama koje su se pre nas suočile sa ovom krizom. Konkretno, Skandinavci su reformisali svoj bankarski sektor još devedesetih godina i na vrlo temeljan način su preispitali kako funkcionišu finansijske institucije. Kao što znamo danas nemaju problem sa funkcionisanjem istog. Takođe, velika količina te toksične aktive u bankama danas je manje više paralisala privredu. Zakon o stečaju kod nas ne funkcioniše skoro uopšte. Imate situaciju da preduzeće koje nije u stanju da servisira svoje obaveze ima 10 ili 20 različitih poverilaca. Dok se godinama pokušavaju raščistiti dužničko-poverilački odnosi preduzeće, koje je čak bilo u mogućnosti da operativno posluje i ostvaruje operativnu dobit zbog zakonski nerešenih imovinsko-pravnih odnosa, odnosno lošeg zakona o stečaju tj. primene istog, nije u mogućnosti. U drugim zemljama, koliko znam, sva loša aktiva je po modelu, kao što je kod nas bila stara devizna štednja tj. državnim obveznicama je izvađena iz banaka. Ne možete očekivati da činovnici u bankama pokušavaju da restrukturiraju privredu tj. realni sektor. Danas imate situaciju da vam je dobar deo privrede blokiran i da preduzeća ne mogu da posluju i ne postoji naznaka toga da će se u višegodišnjim stečajnim procesima ti postupci i završiti. Dali smo neke amandmane, a tiču se toga da se možda na delimično čudan način tretiraju akcionari bivših banaka. Nije jasno definisano šta znači indirektno učešće u kapitalu banaka čija se imovina, odnosno obaveze preuzimaju. Tako da bi to moglo da znači da neko ko želi da investira u finansijski sektor u Srbiji to sigurno neće učiniti. Zato što sutra ta ista finansijska institucija može da ostane i bez aktive, i bez pasive, bez da je neko prethodno konsultovao akcionare. Kao što znamo u slučaju "Agrobanke" uslediće arbitraža i tužbe. Siguran sam da oni koji su investirali svoja sredstva neće ćutati, nego će pokušavati da budu obeštećeni. U ovom zakonskom predlogu se kaže da se preuzimanjem vrši bez pristanka akcionara, deponenata i drugih poverilaca, odnosno dužnika banaka koji učestvuju u preuzimanju. Mislim da je to potpuno u suprotnosti sa Ustavom koji na neki način definiše da je privatna svojina neprikosnovena, kao i u suprotnosti sa Zakonom o privrednim društvima koji vrlo jasno definiše šta su organi upravljanja u privrednim društvima tj. postoji Skupština, upravni odbor itd. koji mogu da se saglase ili ne saglase sa nekim odlukama, iako je država predstavnik, odnosno ima određeni procenat kapitala. Takva odluka mora da se izglasa na legitiman način, a ne da se pravi prečica prema jednostrano usvojenom aktu Vlade, brzopleto, mora da se prenese imovina na neku drugu finansijsku instituciju. Ovakav predlog otvara prostor za različita, da kažem, rešenja u budućnosti koja ne mogu biti dobra ni po deponente finansijskih institucija, koje su u problemu, niti po one koji su investirali u banke u Srbiji. Mislim da to u ovom trenutku nije dobro. Pogotovo što nam je kreditni rejting snižen, što smo imali narušavanje nezavisnosti Narodne banke na vrlo čudan način. Zbog načina kako je biran guverner ne sporim uopšte kvalifikacije guvernera. Što se mene tiče mislim da dobro radi svoj posao, ali način na koji je to rađeno nije sporan samo nama, nego je sporan i nekim drugim institucijama koje nisu u Srbiji. Takođe, vezano za "Razvojnu banku Vojvodine", mislim da bi to moralo da se posmatra kao ekonomsko pitanje, a ne kao političko. Iz razloga što postoji razlog zašto u Vojvodini treba da postoji razvojna banka. Zato što je tamo pretežno privredna delatnost i način finansiranja poljoprivrede iziskuje izvore sredstava, zato što i prinosi, ročnost plasmana mora da biti prilagođena određenim privrednim granama. Ukoliko bi se postupilo u skladu sa predlogom bojim se da bi razvojna banka bila brzopleto ukinuta bez ideje koja bi institucija zamenila funkciju onoga što je trebala da radi razvojna banka. Takođe, moram podsetiti da je finansijski sektor u Novom Sadu nekada postojao. Banke koje su tada bile u državnom vlasništvu su brže-bolje privatizovane. Tako da bi danas banka koja bi preuzimala imovinu i obaveze razvojne banke Vojvodine mogla da bude ili Grčka ili italijanska, što nisam siguran da bi u ovom trenutku dalo najbolje rezultate, imajući u vidu kakva je situacija sa finansijskim sektorima u tim zemljama. Tada su te banke privatizovane, dok je "Komercijalna banka" u Beogradu proglašena za stratešku i privatizacija nije sprovedena na takav način. Tada se vodilo isključivo računa o tome da se napuni budžet, a ne šta će biti za četiri-pet godina. Tako da problemi koje imamo danas u finansijskom sektoru nisu stvoreni preko noći, nego je to posledica višegodišnjih poteza raznih vlada. Sve u svemu, naša poslanička grupa neće glasati za ovaj predlog zakona zato što postoje određena rešenja u zakonu koja su za nas sporna. Takođe, mislim da ono što bi naročito trebalo da se ovde apostrofira je to da ne postoji jasan kriterijum kako će se deliti bespovratna pomoć. Ovde piše da će se bankama, koje preuzimaju sredstva, odnosno obaveze dodeljivati pomoć, ali ne kaže ni kako, ni na bazi kojih kriterijuma, ukoliko je cilj da se u budućnosti smanjuje deficit, odnosno da se aktuelna vlast ponaša fiskalno odgovorno. Mislim da deljenje bespovratne pomoći nije put kojim treba ići, s tim što namera jeste dobra i apsolutno je prioritet bez obzira kako različite stranke gledaju na ovaj problem – sačuvati poverenje u finansijski sistem i depoziti građana bi trebalo da budu apsolutni prioritet bilo kojih rešenja.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov. Izvlite.
Dame i gospodo, uvaženi poslanici, gospodine ministre, mi u DSS imamo razumevanja za haos koji je prethodna Vlada ostavila gotovo u svim oblastima, bilo da govorimo o reformi pravosuđa i razvalini koju sada treba da rešavamo, bilo da govorimo o oblasti energetike, poljoprivrede i finansija o kojoj danas govorimo. U oblasti finansija ostalo je više crnih rupa koje jedu državni novac ikoji jedu sredstva koja bi daleko bolje mogla biti preusmerena i preraspodeljena, da li za socijalne programe ili za neke druge rashode budžeta. Mi danas govorimo kako ćemo da spasemo jednu banku iz koje je u prethodnih par godina isisano gotovo 300 miliona evra, bez ikakvog osnova, i kako ćemo da rešimo pitanje 130 miliona evra koje je prethodna Vlada u maju mesecu dodelila "Novoj Agrobanci" i kako smo čuli i te pare su pojedene sada kada razgovaramo o tome. Govorimo o 130 miliona evra "Nove Agrobanke" od kojih je ostalo 15 miliona, a dok su ostalih 115 miliona korišćeni za razne biznismene u tadašnjoj vlasti da kupe "Novosti", "Politiku" ili neke druge projekte koje su finansirali parama građana i koji su uplaćeni iz budžeta kao osnovica za rad te "Nove Agrobanke". Razumemo potrebu da se donese jedan ovakav zakon. Donekle možemo da razumemo argument žurbe i svega toga, kao i po pitanju rebalansa budžeta, nedostatak javne rasprave. Zakon nam je stigao prekjuče, a mi već danas imamo sednicu. Treća stvar je da nemamo mišljenje Narodne banke i nemamo mišljenje stručne javnosti, osim što smo čuli od ministra Dinkića da stručna javnost podržava jedno ovakvo rešenje, u šta mi možemo da verujemo Mlađanu Dinkiću da je to tako, ali nismo imali prilike da to čujemo od stručne javnosti pošto prilike za javnu raspravu nije bilo. Prilikom rasprave o izboru guvernera Narodne banke i promena Zakona o Narodnoj banci i prilikom rasprave o rebalansu budžeta postavljali smo više puta pitanja o "Agrobanci" i sam ministar Dinkić je rekao da će dati Narodnoj skupštini odgovor šta se dešavalo u "Agrobanci". Čuli smo usmeno sada od ministra Dinkića kakva je situacija bila u "Agrobanci" i šta je usledilo posle sa "Novom Agrobankom", da tu ima 80% nenaplativih kredita, ali nismo čuli isto tako ko je odgovoran. Očigledna je jedna stvar, da mi u ovoj situaciji donosimo zakon da bi se rešilo pitanje "Nove Agrobanke". Nama je to i ministar rekao i svima nam je to potpuno jasno. Nismo ovde čuli ko je u sistemu kontrole u državi Srbiji zakazao i zašto smo mi dozvolili da nam se desi "Agrobanka". Vidimo da se svakog dana hapse ljudi koji su bili komitenti, koji su uzimali kredite od "Agrobanke", ali ne vidimo ko je u sistemu države i Narodne banke zakazao i da li će neko odgovarati zato što je dozvolio da se desi "Agrobanka". Svi znamo da, kada se uzima neki kredit, bankari traže crno ispod nokta, da se daju hipoteke koje su više puta veće od kredita koje uzimate i razne druge kolaterale koji se traže, ali kako je moglo da se desi da, u jednoj državi koja ima sve zakone koji regulišu jednu finansijsku oblast, dođemo u situaciju da nam se desi da 300 miliona tek tako bude podeljeno za kredite koji nemaju nikakav kolateral, nema hipoteke, niti bilo kog drugog obezbeđenja kredita i da se nakon toga u "Novoj Agrobanci" gotovo isto desi za samo nekoliko meseci? Neko za to prosto mora da odgovara i očekujem da u nekom narednom periodu dobijemo odgovore na to. Kao što sam rekao, mi u DSS imamo razumevanje da ovo pitanje mora da se reši, ali ovo pitanje mora da se reši na način kako se ne bi narušio sistem koji postoji u državi Srbiji, kakav-takav sistem koji je pokazao sve manjkavosti, npr. "Agrobanke", u prethodnom periodu, ali taj sistem postoji. Nije sistem problem, taj problem su pojedinci koji su bili ključne poluge u tom sistemu i koji nisu koristili svoja ovlašćenja da spreče zloupotrebe koje su nastale u "Agrobanci". Smatramo da ovaj zakon u dobroj meri ugrožava sistem koji sada postoji, jer on direktno suspenduje u članu 3. tri zakona koji regulišu ovu oblast i kroz svoje odredbe indirektno suspenduje Zakon o bankama, što mi u ovom trenutku smatramo da nije dobro i da je to jedno loše rešenje koje se ad hok donosi zbog rešavanja pitanja u "Agrobanci", ali jedno rešenje koje pravi jednog mutanta u našem pravnom sistemu, jedno hibridno rešenje koje, ukoliko nastavi da egzistira u našem pravnom sistemu kao ovakvo, otvara mnoge mogućnosti da tu dođe do neke zloupotrebe. Zakoni koji postoje u ovoj oblasti postoje da bi ograničili samovolju vlasti i samovolju Narodne banke, a i da bi zaštitili državu od samovolje komercijalnih banaka. Sada imamo situaciju da donosimo jedan zakon koji će biti jedno hibridno rešenje, koje će dati prevelika ovlašćenja Vladi u postupku preuzimanja banaka, iako po nama postoje drugi mehanizmi kojima bi moglo da se reši ovo pitanje. Ti mehanizmi nisu možda ovako brzi kao što gospodin Dinkić govori da treba da budu, ali su mehanizmi koji postoje u postojećim zakonima. Nešto kasnije ću reći i o tim mehanizmima i o jednom rešenju koje je moglo da predupredi ovo rešenje i da bude direktno primenjeno samo na "Novu Agrobanku". Mi kao stranka, kada govorimo o pravnom aspektu ovog zakona, možemo da kažemo da ovo obrazloženje, u kojem stoji da se ovaj zakon između ostalog donosi zbog posledica svetske ekonomske krize, potpuno ne stoji. Nije svetska ekonomska kriza kriva za situaciju u "Agrobanci" i "Novoj Agrobanci", naprotiv, kriv je sistem koji u tim trenucima kada je trebao da kontroliše, nije kontrolisao poslovanje ove dve banke. Dobro je što smo čuli da svetska ekonomska kriza nije argument za donošenje ovog zakona, iako je u drugim državama možda bilo, kod nas, nažalost, posledice svetske ekonomske krize su mnogo manje od posledica neodgovorne vlasti koju smo imali prethodnih godina. Svetska ekonomska kriza je dete u odnosu na to kakve su nam razvaline ostale posle prethodne Vlade. Kada već govorimo u Skupštini o ovakvom zakonu, dali ste nam odgovor zašto ste ga predložili, a to je da ne postoji druga mogućnost da se pred Nedelju štednje reši pitanje deponenata, odnosno ljudi koji imaju svoje uloge u "Novoj Agrobanci". Naravno, imamo i za to razumevanje. Da li je moglo ranije da se krene sa procedurama koje bi omogućile da se ovo reši? Verovatno je moglo, ali ova vlada nema još ni 100 dana i pretpostavljamo, da je bilo malo više vremena, da bi se nešto više uradilo, ali, ovako smo došli u situaciju da na ovaj način pokušavamo da rešimo jedno pitanje. Što se nas tiče, ovaj zakon može da bude bomba u našem pravnom sistemu, zato što suspenduje ova tri zakona i zato što otvara mogućnost da se i dalje arče državna sredstva. U članu 5. se kaže da se može banci preuzimaocu, u ovom slučaju "Poštanskoj štedionici", bespovratna finansijska podrška uplaćivati. Znači, otvara se mogućnost da država i nadalje investira pare i ulaže sredstva u banke. To je za nas problem. Država se pokazala samo u slučaju "Agrobanke" i "Razvojne banke Vojvodine" da nije dobar gazda i da u te dve banke imamo problem. Da li će se otvoriti pitanje i drugih banaka koje su u državnom vlasništvu, "Privredna banka", "Srpska banka" i ostale, ne znamo, videćemo šta sledi, ali u ove dve banke imamo problem. Država se pokazala da nije dobar gazda i da treba krajnje sa rezervom pristupati svakoj situaciji u kojoj država treba da investira bespovratna sredstva u neku oblast, u ovom slučaju u banku preuzimaoca. Kao što vi kažete, u ovom slučaju to će biti "Poštanska štedionica". Ovaj zakon je ozbiljan državni intervencionizam u bankarski sektor, može da bude i preveliki, zavisi samo od načina na koji će se primenjivati. Država, kao što sam rekao, je do sada intervenisala u bankarske oblasti, preko "Agrobanke" i "Razvojne banke Vojvodine", odnosno ranije "Metals banke", ali se pokazalo da "Metals banka", u koju je država intervenisala, pa je napravljena "Razvojna banka Vojvodine" je još gora stvar od "Metals banke" ili, u najboljem slučaju, ista. Država je intervenisala u slučaju "Metals banke" da bi napravila "Razvojnu banku Vojvodine" i sada smo došli u situaciju da smo od jedne loše banke napravili još jednu lošu banku. Treba samo da se podvuče crta i da se vidi koliko građane Srbije koštaju eksperimenti sa državnom pomoći bankama. Mi u stranci smo radili obračun i ustanovili smo – kada bi se sva socijalna davanja po budžetu Republike Srbije povećala za 100%, to bi bio trošak na nivou od 300 miliona evra godišnje. Nas eksperiment sa "Agrobankom" samo u ovoj godini će koštati 130 miliona evra do sada, sa onim što je država uložila u maju u formiranje "Nove Agrobanke". Koliko će nas koštati nadalje kroz bespovratnu pomoć koju ste predvideli ovim zakonom, videćemo. Dolazimo u situaciju da je jedna grupa privrednika bliska vlasti potrošila čitav budžet koji je cele godine mogao da bude namenjen, povišen za 100%, za socijalna davanja u Srbiji, dečije dodatke i sve ostalo što sledi. Prosto, u Srbiji neko mora da odgovara za to. Dolazimo u situaciju da ćemo mi ovde u parlamentu i Vlada, u ime građana, neprestano investirati sredstva u to da se jedna grupa koja je bliska vlasti bogati iz dana u dan, a da građani, oni koji pune taj budžet, budu u situaciji da socijalna davanja i sva druga davanja ne mogu da budu isplaćena, zato što moraju da se finansiraju rupe u "Agrobanci", "Novoj Agrobanci", "Razvojnoj banci", "Metals banci" i druge banke koje će nam tek uslediti, ili situacija u koju dolazimo. Tako da mi smo kroz amandmane videćete predložili i pokušavamo da popravimo ovaj tekst predloga zakona, da dođemo u situaciju, da on bude prihvatljiv i da obezbedi koliko-toliko jednu situaciju u kojoj bi postojala neka kontrola utroška državnih sredstava. Jedno od dva rešenja postoji i u Zakonu o bankama, u članu 133. Zakona o bankama kao statusne promene pominje se i pripajanje banke. To upravo govori o ovoj situaciji, o kojoj mi govorimo upravo danas, o preuzimanju i on taj isti član se odnosi postupak administrativnog upravljanja, odnosno banke za posebne namene, kao što je "Nova Agrobanka" danas. Znači, Zakon o bankama reguliše postupak pripajanja banke, odnosno promene statusa jedne banke na ovaj način tako što će se jedna banka pridružiti drugoj banci, ili utopiti u drugu banku. Samo što tu, kroz ovaj zakon i kroz ovaj član imamo postupak koji podrazumeva analizu ekonomske opravdanosti pripajanja. Analizu pripajanja koja mora da bude pozitivna, inače NBS neće dati saglasnost. Narodna banka po vašem zakonu nema nikakvu ulogu osim davanja saglasnosti. Nikakvu ulogu u samom postupku nema. Razumem da možda imate neko nepoverenje do sada kako se radilo u NBS, ali očekujem da se to poverenje uspostavilo i da će se u NBS raditi drugačije nakon izbora novog guvernera. Tako da postoji po postojećem Zakonu o bankama mogućnost pripajanja jedne banke drugoj, kao promene njenog statusa i gašenja jedne loše banke, tako što se pripaja drugoj banci. Činjenica je da je to jedna procedura, o kojoj ste vi govorili, koja traje najmanje mesec, a verovatno i više dana i da u ovoj situaciji mi, odnosno vi, odnosno građani koji imaju svoje uloge u "Novoj Agrobanci" nemaju vremena da čekaju i da ćemo doći u problem ukoliko "Nova Agrobanka" nedelju štednje dočeka u ovakvoj potpuno nelikvidnoj situaciji. Ali, to je jedna procedura koja postoji, koja je zakonita i koja je transparentna. Postupak koji je predviđen ovim zakonom je kratak, restriktivan i netransparentan. To je ono što je za nas isto problem da mi ovaj zakon ne predviđa nikakve analize ekonomske opravdanosti koje bi trebale da prethode ovome. Možda će njih biti, ali one ovim zakonom nisu predviđene, niti bilo kakvo učešće NBS koja treba da bude garant funkcionisanja bankarskog sektora u Srbiji zajedno sa Vladom i drugim organima. Ukoliko je namera bila da se reši samo problem "Nove Agrobanke", zašto niste posegnuli za jednim mehanizmom, a to je da donesete "leks specijalis" koji bi se odnosio samo na "Agrobanku", gde bi se određena pravila i određeni zakoni možda suspendovali ili se ne bi primenjivali samo u slučaju "Agrobanke", a mi smo doneli zakon koji derogira nadležnosti četiri zakona koji regulišu oblast finansija, to su tri zakona iz člana 3. i indirektno se stavlja Zakon o bankama van snage. Mi smo napravili jedan zakon koji je potpuno promenio krvnu sliku finansijskog sistema u Srbiji, umesto da ste već došli pred nas i rekli – imamo problem sa "Agrobankom" i "Novom Agrobankom" i takva i takva je situacija. Mi svi ovde znamo da je to nasleđen problem i niko nema dilemu oko toga da se vodi istraga, da se vodi istraživanje poslovanja i uvid u poslovanje "Agrobanke". Da ste tako rekli da imate problem i hajde da ga rešimo, da li to može da bude "leks specijalis"? Mi bismo rekli – možemo da razgovaramo oko "leks specijalisa" da se to jedno konkretno pitanje reši u ovom trenutku. Ali, donošenjem ovog zakona mislimo da može dodatno da uruši bankarski sistem i ne znam u kojoj meri može da doprinese, a voleo bih kao i svi građani Srbije da doprinese povećanju poverenja u bankarski sektor u Srbiji od stranestranih investitora i naravno građana Srbije koji su jedni od najvećih deponenata u samom bankarskom sistemu i da ovaj zakon može da doprinese tome. Nažalost, videćemo, ima vremena, tu smo, kakvi će efekti donošenja ovog zakona biti po naš bankarski sistem i da li će preduprediti neprijatnosti i nove dubioze srpskih banaka, odnosno banaka u kojima je država Srbija vlasnik. Ne bih rekao da je pitanje "Razvojne banke Vojvodine", pitanje Pokrajinske vlade. Mislim da je pitanje "Razvojne banke Vojvodine", pitanje NBS i odgovornost za kontrolu poslovanja "Razvojne banke Vojvodine" je na NBS, da se ispita poslovanje, da se ispitaju plasmani, jer je prosto nemoguće da 75% imamo opet nenaplativih plasmana. Znate, u današnje vreme neko za to mora da odgovara, jer će to opet pokriti građani Srbije iz svojih para. To će opet biti pare koje će se u budžetu iskoristiti za pokrivanje dubioze te banke, umesto da odu za socijalna davanja, ili za neke investicije koje bi otvorile nova radna mesta i pomogla da se poboljša životni standard građana. Ali, mi dolazimo u situaciju da svake godine se pare, koje bi trebale da služe za nešto drugo, prelivaju u džepove nekih ljudi koji su, nažalost, bliski vlasti na njihovu sreću, a na žalost građana i nas ovde i koji onda ta sredstva koriste na način na koji oni smatraju za shodno, ali svakako ne u interesu građana. Demokratska stranka Srbije, zakon u ovakvom obliku ne može da podrži. Mi smo predali devet amandmana na ovaj predlog zakona, a pošto je mali rok bio, verovatno niste stigli da se upoznate sa njihovom sadržinom. Nadamo se da ćemo uspeti da popravimo ovaj predlog zakona i kroz raspravu o amandmanima da dođemo do nekog rešenja koje neće biti bomba u našem pravnom poretku, već koje će biti usklađeno sa svim rešenjima koja sada postoje i koja će samo možda doprineti efikasnijem primenjivanju tih rešenja i efikasnijoj kontroli poslovanja banaka u Srbiji. Hvala.
Hvala. Reč ima gospodin Dinkić. Izvolte.
Moram da kažem da se slažem sa većinom vaših teza koje ste izneli, samo sa jednom ne slažem. Mi ovim zakonom zapravo štitimo i jačamo finansijsku stabilnost, a ne ugrožavamo je, a sa svim drugim stvarima koje ste rekli, slažem se. Mislim da i sam način prezentacije pri obrazlaganju ovog zakona to potvrđuje. Šta to znači? Mi smo zatekli jedan problem, nismo ga mi napravili, on je zatečen. Nismo imali vremena da upotrebimo regularnu proceduru u Zakonu o bankama, Zakona o agenciji za iskorenje depozita, je sami ste rekli da po tom zakonu zakazivanje Skupštine akcionara, ocena svih tih stvari koje treba uraditi, trebali smo da krenemo maltene 1. avgusta sa tom procedurom da stignemo da pre nedelje štednje rešimo pitanje "Nove Agrobanke". Realno, Vlada je formirana nekoliko dana pre avgusta, tačnije krajem jula, a ovaj ovde problem u obliku kako ga sada ja vidim, dobio sam na neki način na sto u septembru mesecu. Bukvalno sa nekih mesec, mesec i po dana da reagujem. Planirali smo "leks specijalis", na početku. Mislili smo da obuhvatimo samo "Novu Agrobanku". Završili predlog "leks specijalis" zakona, ali kada nam je stiglo obaveštenje iz NBS da hoće da oduzmu dozvolu za rad "Razvojnoj banci Vojvodine" i da možda još postoji banaka, državnih, koje su u problemu. Onda smo promenili mišljenje nakon konsultacija sa MMF i odlučili da idemo na zakon koji će regulisati sve problematične državne banke, ali samo problematične. Problematične banke su one kod kojih, ukoliko država ne reaguje, može da nastane finansijska nestabilnost. Ali, NBS je ta koja odlučuje šta je to problematična banka, a šta nije. Ona banka koja ne može da se vrati u život, koja može da bankrotira, ta je problematična banka. Naravno, zato smo se ograničili samo na banke gde država ima svoj ulog. Kod preuzimanja bez pristanka akcionara, deponenata i drugih poverilaca, takođe smo se ograničili samo ako se to vrši ka državnoj banci da bi ovu proceduru uopšte mogli da izvedemo u slučaju "Nove Agrobanke" i Poštanske štedionice. Ako bi banka preuzimalac bila privatna ili strana banka, onda u stavu 2. člana 7. je data mogućnost, ne samo mogućnost nego i pravo da banka preuzimalac zaključi ugovore na osnovu odluke Skupštine svoje banke. Dakle mi ne možemo i nećemo da suspendujemo prava privatnih banaka, stranih banaka, već one same odlučuju da li će preuzeti. Mi smatramo da će srpski bankarski sistem biti jači, ukoliko se dve dubiozne državne banke koje su upropašćene lošim upravljanjem, "Razvojna banka Vojvodine", "Nova Agrobanka" likvidiraju, a njihovi depoziti spasu. Pravim razliku između depozita građana i privrede i loše aktive, odnosno loših plasmana. U tom smislu smo mislili da ovim zakonom suštinski obuhvatimo i "Novu Agrobanku" i Razvojnu banku Vojvodine i imamo mogućnost i dalje za to. Kažete da NBS je odgovorna za Razvojnu banku Vojvodine i vi ste tu u pravu. NBS je ta koja vrši superviziju, ona je uradila superviziju, došla do ocene da negativni kapital Razvojne banke Vojvodine je takav da da bi banka postala ponovo solventna, potrebno je da se ubaci 15 milijardi dinara kapitala u nju. Mišljenje naše je isto kao i vaše, mišljenje Ministarstva finansija delimo, nema nikakvog ekonomskog smisla ubaciti 15 milijardi dinara novog novca poreskih obveznika u banku koja ima 75% nenaplativih potraživanja i u banku koja je već dva puta dokapitalizovana sa još 150 miliona evra. Dakle, ubaciti 300 miliona evra ukupno u banku koja je već pokazala u prethodnom periodu da se ubacivanjem ništa ne pomaže, jer se sve lošije plasira. To je sipanje u direktne gubitke. Da li ima pametnijih stvari u Vojvodini uložiti 300 miliona evra u neke druge projekte, a ja sam siguran da ima. Mnoge stvari nedostaju u Vojvodini i putevi i pomoć poljoprivrednicima o kojima se govori, šta god, socijala o čemu sta vi govorili, sve je pametnije nego staviti u jedan bunar koji je očito bez dna, jer nema garancija da se loše upravljanje neće nastaviti, jer su već dve dokapitalizacije izvršene i sto posto se sa vama slažem, to i mi kažemo. Zato smo i savetovali kolegama u Pokrajini da budu odgovorni, da se ne ponašaju politički u slučaju banaka, već da prihvate činjenicu da je bilo loše upravljanje, da prihvate predlog i Centralne banke i nas iz Ministarstva finansija Republike Srbije, da je najbolje rešenje spasiti depozite, deponente Razvojne banke Vojvodine, kompletno, a da ostatak ode u stečaj, jer se radi o nenaplativim kreditima. Iz nekog razloga, ja ne mogu prosto da ulazim u razloge ljudi koji vode sada Pokrajinu. Oni su odlučili da im je bolje da traže dokapitalizaciju od 15 milijardi dinara i tražili su takvu saglasnost od naše Uprave za javni dug, odnosno od Centralne banke. Mi smo dali svoje mišljenje, po zakonu, moguće je da Vojvodina izda javni dug za šta god želi, to je sloboda i imaju prostor za to po zakonu, ali smo rekli da je ekonomski necelishodno. Šta će reći NBS, vi ste potpuno u pravu, oni odgovaraju, na njima je da procene, jer ovde se ne radi samo o pitanju solventnosti, odnosno obezbeđenju kapitala, nego o obezbeđenju likvidnosti. Dokapitalizacija hartijama, nije isto što i svežim novcem i u tom smislu pretpostavljam da će NBS zauzeti određeni stav. U svakom slučaju, bez obzira šta se zauzme kao stav i u Pokrajini i u Centralnoj banci, ovaj zakon će omogućiti spašavanje depozita i u Razvojnoj banci Vojvodine, ukoliko se to bude želelo. Ukoliko neko ne želi da spašava depozite i misli da može kroz poslovanje da napravi uspeh, ja isto ne mogu da sporim nastavak tog eksperimenta, ali mislim da je ekonomski to pogrešno. Sa druge strane, apsolutno podržavam i vas i gospodina Ilića i sve koji su ovde govorili da je nužno da nakon ovakvog finansijskog skandala se tačno utvrdi ko je za šta odgovoran i da se sankcioniše za to, jer bi još veći skandal bio da država izgubi, minimum 600 miliona evra, a verovatno i više, a da niko za to ne odgovara, jer taj novac nije nestao tek tako, neko je za to odgovoran. Ovo je najveći finansijski skandal, a mislim da bi bio još veći pravni skandal da ovaj finansijski skandal ostane bez pravne sankcije. Dakle, pokušao sam da vam objasnim zašto smo išli na ovaj zakon, nismo imali vremena, jer Vlada nije formirana pre godinu dana, nego pre manje od tri meseca da koristimo već postojeće instrumente. Mislili smo da idemo na leks specialis, odjednom, maltene kada smo završili posao sa "Novom Agrobankom" sačekala nas je informacija o Razvojnoj banci Vojvodine i onda smo u konsultacijama sa Centralnom bankom rekli, hajde da damo mogućnost ipak, ne znamo šta nas čeka, jer Centralna banka takođe ima novo rukovodstvo, jedno kratko vreme, da li ima još neka državna banka koja je problematična, sami ste to pitanje postavili. Ono što je sigurno, ne očekujemo da ima problema ni u jednoj sistemskoj banci, jer državna banka, ako je sistemska, je Komercijalna banka, ona je jedna od najjačih u zemlji, ali ona ima i manjinske akcionare iz Evropske banke za obnovu i razvoj međunarodne finansijske korporacije i oni su jedna od najjačih banaka. Nijedna sistemska banka nije ni blizu problema. Baš zbog ove dve banke, Razvojne banke Vojvodine i "Nove Agrobanke", stepen nenaplativosti kredita u srpskom bankarskom sistemu je nešto iznad 20%, a bio bi mnogo niži kada ne bi bilo, jer ove dve kvare prosek sa 80% nenaplativih, odnosno sa 75% nenaplativih. Mislim da bi bilo najzdravije da te dve banke nestanu iz sistema, kada su loše, a da ostanu samo zdrave banke u sistemu, jer ovo nije politička igra, znam da treba i Vojvodini banka i centralnoj Srbiji i celoj Srbiji, ali ovde se radi o depozitima građana. Mora postojati odgovornost ka depozitima. Finansiranje razvojnih potreba i pokrajina može da se radi iz Fonda za razvoj, nekog, Pokrajine, ali onda se ne prikupljaju depoziti građana i ne pravi se moralni hazard, nego se iz Fonda finansiraju razvojni projekti. Mislim da Vojvodina treba da ima takav fond, ima ga, ali može biti i jači. Mislim da je bolja opcija za pokrajinsku vladu, da taj novac koji bi izdala za dokapitalizaciju propale banke ubaci ako hoće u Fond za razvoj kapitalni Vojvodini i da pojača bazu, ali tamo nema depozita ni građana ni privrede, nego je to fond i nema rizika. Dakle, nema rizika da eventualno loše odluke oštete nekog drugog. Ovde loše odluke u banci prave efekat koji je tektonski i na deponente i na čitav sistem. To je razlika. Donosimo ovaj zakon iz nužde sa željom da spasimo sve depozite u problematičnim državnim bankama, jer građani koji su tamo štedeli, nisu krivi, jer sve ove banke su imale dozvolu za rad NBS i mi ćemo spasiti sve te depozite i mislim da je to sada jasno, zato smo i rekli da se banci pruža bespovratna finansijska podrška za preuzimanje. Znači, ako je potrebno za 250 miliona evra osiguranih depozita za Poštansku štedionicu, ne može više od 250 miliona evra, ali mora biti pokriveno stopostotno, preuzeta pasiva, mora biti pokrivena aktivom. Ne može biti dodatnih nekih emisija vezano za to, jer bi to bilo neopravdano. Dakle, ove banke koje će preuzeti depozite, Poštanska štedionica "Nove Agrobanke" i nadam se da će pokrajinska Vlada promeniti mišljenje i dati saglasnost, čak i inicijativu, ne saglasnost da se preuzmu depoziti i razvojne banke Vojvodine, jer tri su, odnosno četiri banke zainteresovane, a jedna je iz Francuske, a druga je iz Austrije, treća je iz Srbije, ima nekoliko banaka koje bi preuzele, ali uz odgovarajuće pokriće likvidnošću i bez ovih nenaplativih potraživanja. To je bolje rešenje, nego trošiti još 150 miliona evra na dokapitalizaciju. To je je moje uverenje i uverenje Misije MMF koja je takođe studirala slučaj Razvojne banke Vojvodine, kao i "Nove Agrobanke", a jedna stvar je spasiti depozite, a druga utvrditi odgovornost. Vi ste u pravu, oni koji se bave utvrđivanjem odgovornosti sada su neke ljude već stavili u istragu. Međutim, postavlja se pitanje odgovornosti, da li ima nekog iz državnih organa da je odgovoran, jer ovde očito su zakazale institucije i centralne banke i Vlada, nakon što je saznala od prethodne centralne banke i svih drugih državnih organa koji su u ovo morali biti uključeni. Ako ne bude odgovornosti za ovo, 600 miliona evra gubitka para naroda, ne znam za šta treba da bude odgovornost. Hvala vam.
Hvala. Gospođice Jerkov po kom osnovu se javljate.
Po Poslovniku.
Po Poslovniku, izvolite.
Zahvaljujem se gospođo predsedavajuća. Član 27. – svi učesnici u raspravi su, osim toga što su dužni da poštuju zakone i posebno dužni da poštuju i Ustav. Vama je gospodine Dinkiću poznato AP Vojvodina, autonomna pokrajina u okviru Republike Srbije, koja može da raspolaže svojim budžetom na način na koji smatra da je potrebno. To u šta AP Vojvodina može da uloži 300 miliona evra je apsolutno stvar legitimno izabranih predstavnika građana AP Vojvodine. Vi, podsetiću vas niste jedan od njih. Autonomna pokrajina ima svoje organe, ima svoju Skupštinu, ima svoju Vladu, ima i tu "Razvojnu banku" i način na koji želi da vodi "Razvojnu banku" je apsolutno stvar AP Vojvodine i vi niste ti, koji kao ministar finansija možete da uzimate na sebe nadležnosti koje nemate u skladu ni sa jednim pravnim propisom ili pravnim aktom u ovoj zemlji. Ta "Razvojna banka Vojvodine" je nastala kao pokušaj da se spase "Metals banka", koja je upala u probleme upravo u vreme dok je gospodin Jelašić, vaš guverner, bio guverner. Da li je i za to kriv neko drugi ili će biti da su za to što je "Metals banka" upala u probleme možda krivi upravo kadrovi G17 plus. Ta vaša briga za novac građana Vojvodine je izuzetno dirljiva, i ja je cenim, ali možda pokušajte da brinete o novcima građana Vojvodine tako što ih nećete zakidati Zakonom o budžetskom sistemu, tako što nećete poklanjati 25.000 hektara zemlje šeicima mimo svih zakona u ovoj zemlji, tako što vaša potpredsednica Vlade neće zaračunavati dva puta isti autoput građanima AP Vojvodine. Zahvaljujem se.
Hvala. Nema obavezu, kao i u slučaju gospodina Arsića da obrazlažem povredu Poslovnika pošto vaše obrazloženje se nije odnosilo na povredu Poslovnika. Reč ima ministar Dinkić, izvolite.
Niste totalno u pravu, iz prostog razloga što autonomna pokrajina jeste autonomna u donošenju odluka, ali u slučaju propasti "Razvojne banke Vojvodine" 140 miliona evra osiguranih depozita je obaveza Republike Srbije, a ne pokrajine. Ko će platiti štetu štedišama, preduzetnicima ako propadne "Razvojna banka Vojvodine"? Neće platiti pokrajinska Vlada, platiće je svi građani Srbije, i oni iz Sombora, i oni koji žive u Vranju, Nišu, Leskovcu. Tako da nije baš tako da pokrajinska Vlada može o ovom pitanju baš sasvim, samostalno i bez ikakve odgovornosti da odlučuje. Naravno da je većinski vlasnik i da ima pravo da donese odluku, ali u slučaju greške odgovornost je ogromna, a štetu plaćaju svi građani Srbije, ne samo građani Vojvodine. Znači, u slučaju uspeha, onda javni dug otplaćuju građani Vojvodine. U slučaju da se uspe da sa novih 150 miliona evra, da se napravi propulzivna banka, to je onda odgovornost za uspeh, odnosno zasluga za uspeh i građani Vojvodine mogu da kažu – dali smo 300 miliona evra naših novaca, ali imamo "Razvojnu banku". Šta ako to ne uspe, ako banka bankrotira? Onda 140 miliona evra plaćaju svi građani Srbije, tako što se iz budžeta isplaćuje novac osiguranim depozitima, štedišama i deponentima, i u tom slučaju propada 100 miliona evra neosiguranih depozita. Među tim neosiguranim depozitima nisu samo pare AP Vojvodine. Oko 2,2 milijarde dinara pokrajina Vojvodina drži u "Razvojnoj banci Vojvodine". Grad Beograd, iz nekih razloga, drži u "Razvojnoj banci Vojvodine" 600 miliona dinara, držali značajno više pa su sada povukli. Takođe, drže javna preduzeća kao što su "Vojvodinašume", lokalne samouprave koje su po mojim informacijama da drže tamo depozite, kao što su Zrenjanin, Subotica, Pančevo, Kovin i druge. U slučaju bankrota "Razvojne banke Vojvodine", sve ove lokalne samouprave gube svoje depozite. Da li je neko spreman od vas, odnosno iz pokrajine da preuzme tu odgovornost? Samo o tome govorim i imam pravo o tome da govorim, ja upozoravam samo kao ministar finansija Republike Srbije da bi to bilo neodgovorno, dokapitalizovati banku koja nema velike izglede da uspe. Ako ne verujete Ministarstvo finansija Republike Srbije neka pokrajinska Vlada pogleda izveštaj MMF. Samo molim da se ne bude u ovom slučaju političar, nego da se ekonomisti pitaju i da se bude odgovoran prema građanima, ne samo pokrajine, ovo govorim zato što sam odgovoran kao ministar finansija republike prema građanima Srbije koji bi morali da plate štetu, ukoliko bi se nastavilo loše upravljanje. Ako neko kaže da nije loše upravljanje ako postoji 75% nenaplativih kredita, iako neko kaže da je privreda u teškom stanju, pa zato ne vraća 75%, pitanje je zašto u drugim bankama ni izbliza nije tako visok stepen nenaplativosti kredita. Zašto, prosto, se ne prizna da je bilo loše upravljanje? Da li je bilo u periodu "Metals banke", "Razvojne banke Vojvodine", to će neka istraga da utvrdi, nema potrebe da mi ovde govorimo. Ko god da je odgovoran za loše plasmane, treba da odgovara, bez obzira na ime i prezime, funkciju. Rekao sam još jednom, zalažem se za punu odgovornost svih koji su upropastili "Agrobanku" i "Novu Agrobanku", "Razvojnu banku Vojvodine", ma koju od ovih državnih banaka. Hvala vam.
Hvala vam. (Narodna poslanica, Aleksandra Jerkov traži reč.) Gospođice Jerkov, izvolite šta ste hteli, po kom osnovu se javljate? Vi ste se malopre javili za povredu Poslovnika. Počeli ste sasvim neku drugu diskusiju koja nas je sad odvela opet mimo teme. Imaćete, pošto ste na listi redosleda govornika, imaćete priliku u tom, a sad stvarno možemo da otvorimo repliku na repliku i molim vas da mi dozvolite, nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Zoran Kasalović. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, cenjeni gospodine ministre dame i gospodo narodni poslanici, predlog zakona o preuzimanju imovine i obaveza određenih banaka radi očuvanja stabilnosti finansijskog sistema Republike Srbije, bez sumnje je dobrim delom nužan, apsolutno iznuđeno rešenje za kojim je ovom trenutku posegla Vlada Republike Srbije. Ali takva jedna situacija, smatram da ne može da bude razlog za neproduktivne političke debate koje ne doprinose rešenju trenutnog problema. Prve signale nužnosti jednog ovakvog zakonskog rešenja imali smo još na samom početku svetske ekonomske krize 2008. godine, odnosno 2009. godine i nažalost tada je taj zakon povučen iz procedure. Možda bi danas problemi sa kojima se suočavamo bili znatno manji. S druge strane, u međuvremenu, ako pogledamo uporedna rešenja u određenim zemljama u okruženju i u svetu, možemo iz toga zaključiti da su ona vrlo različita i da nema univerzalnog dobrog rešenja koje bi mogli prepisati, ali već i ta sama praksa upućuje nas na nužnost jednog ovakvog predloga zakona. On je svakako apsolutno, u ovoj situaciji kod nas iznuđen, jer ga upravo donosimo u trenutku kada je neophodno zaštiti novce svih deponenata u "Novoj Agrobanci". Uostalom, to je i sam predlagač izneo. Međutim, ono što želim da kažem, da zbog ovakve situacije i zbog ovakvog načina rešenja, zaista poslanici SPS ne mogu biti zadovoljni, niti ja lično mogu biti srećan što sam na ovakav način rešavaju problemi u finansijskom sistemu, odnosno bankarskom sistemu Republike Srbije. Mislim da je za svaku pohvalu pristup Vlade Republike Srbije, jer je ovaj zakon pre svega rezultat jedne odlučne reakcije Vlade Republike Srbije na čelu sa premijerom, gospodinom Dačićem i resornim ministarstvom. Oni su očigledno izvukli najbolje moguće pouke iz prethodnog perioda, jer treba reći da bilo kakva vrsta oklevanja ili neodlučnosti u ovoj situaciji može skupo da košta sve građane Republike Srbije, a naravno i finansijski sistem u Republici Srbiji. Ovo nije slučajno, verujem da niko ne može da ospori, da u prvim mesecima rada ova vlada je potpuno iskazala dominantnu karakteristiku da se odlučno, pravovremeno i bez kompromisno hvata u koštac sa svim problemima u svim oblastima života u Republici Srbiji. U situaciji kada "Nova Agrobanka" mesečno gubi oko dva miliona evra i ima svega nešto više od 10 miliona evra gotovine, apsolutno je jasno da je hitno potrebno nešto preduzeti, doneti adekvatne mere u smislu stabilizacije finansijskog sistema i na taj način očuvati poverenje svih, pre svega građana i privrede u bankarski sistem. Ono što iza toga sledi jeste pre svega da svi oni deponenti u "Novoj Agrobanci", koliko već u ponedeljak imati priliku da raspolažu svojim novcima. Upravo predlogom ovog posebnog zakona koji se uvodi u pravni sistem Republike Srbije, Vlada Republike Srbije čini ključni korak ka uspostavljanju jednog sistemskog načina za stabilizaciju bankarskog sistema, kroz stvaranje pravnog okvira za sprovođenje krajnjih i održivih rešenja u budućnosti. Sasvim je simptomatično da u nedelji štednje, 250 miliona osiguranih depozita i negde oko 111 miliona ne osiguranih depozita, bi bili ugroženi u koliko ne bi Vlada Republike Srbije na ovaj način hitno reagovala predloženim zakonom. Postojeći pravni okvir do sada je omogućavao minimalne intervencije države u bankarskom sektoru, takva je bila procena 2009. godine pa u nazad, neku vrstu kratkoročnih rešenja urgentnih problema. Sada smo svedoci da to svakako nije bilo dovoljno. Predložena rešenja u ovom zakonu su podložna kritici i možda bi mogla biti formulisana u nekom drugom obliku ili nešto drugačijoj formi. Postoji amandmani koji su podneti i SPS je spremna da u raspravi u pojedinostima učestvuje i da pokušamo da doradimo ovaj Predlog zakona. Treba imati na umu hitnost koja je izazvana pre svega činjenicom i oklevanjem prethodnih institucija i organa, odnosno oklevanje ljudskog faktora kada je u pitanju "Nova Agrobanka" i situacija kada imamo preko 80% kreditnog portfolija koji je ne naplativ. Takođe, da je u tu banku veliki deo imovine unet kao precenjen i kao ne adekvatan, iziskuje da se zaista brzo reaguje. Iziskuje i da se istraga, odnosno da nadležni organi do kraja utvrde i procesuiraju sve one koji su odgovorni za ovakvu situaciju u "Novoj Agrobanci". Ovaj zakon svakako, u koliko bude usvojen, obezbediće jedan transparentan i jasan pravni okvir da Poštanska štedionica, kao jedna stabilnija državna banka, na jedan potpuno jasan i transparentan način, preuzme deo imovine i obaveza od "Nove Agrobanke", deo zaposlenih, deo filijala odnosno ekspozitura. Po svemu sudeći ona će nakon ovog procesa biti na tržištu kao zdravija i stabilnija institucija i po svemu sudeći, kao takva će sama po sebi doprineti stabilnosti finansijskog sistema Republike Srbije i dominantno doprineti poverenju svih građana u bankarski sistem. Više puta je danas ponovljeno da je poverenje jedan od osnovnih preduslova za dobro bankarstvo.
Da li se slažete da napravimo pauzu? Određujem pauzu. [[Posle pauze.]] Pošto je vreme pauze prošlo, zaista imam obavezu da nastavimo. Gospodine Kasaloviću, da li se slažete da govorimo?
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, uvažavajući specifičnost situacije, a i želim da dam konstruktivan prilog daljoj raspravi, zaključiću moju prethodnu diskusiju, koja je vanrednom situacijom prekinuta, sa još jednom konstatacijom da poslanički klub SPS zaista ceni odredbu u članu 2. Predloga zakona, koja propisuje da NBS mora da da pozitivno mišljenje da bi ceo proces preuzimanja, odnosno čitav mehanizam koji propisuje ovaj predlog zakona profunkcionisao. Zbog toga, zaista smatram da moramo imati poverenje u institucije, da moramo graditi njihov autoritet, pogotovo takve institucije kao što je NBS i da je ona zaista garant da i danas delom izrečene sumnje da može doći do zloupotrebe u primeni ovog zakona. Mislim da će ona prva brana biti kao jedina institucija za kontrolu funkcionisanja bankarskog sistema. Zbog toga još jednom apelujem da budemo politički odgovorni, kada su u pitanju ovako osetljiva i hitna rešenja u oblasti finansijskog sektora. Ona zaista predstavljaju jednu refleksiju realnog stanja u Republici Srbiji i treba izbegavati takvu vrstu diskusija u uslovima kada je rizik od nepoverenja zaista potrebno svesti na najmanju moguću meru i bar i poslanici ne smemo i u javnosti svojim nastupima raspirivati bilo kakvu vrstu panike i nepoverenja građana, već podržati napore i odlučnu reakciju Vlade Republike Srbije i na taj način poslati poruku svim građanima, svim privrednicima, da zaista mogu imati poverenja u bankarski sistem, odnosno celokupni finansijski sistem Republike Srbije. Da zaključim, poslanički klub SPS smatra da je ovaj predlog zakona zaista nužno i iznuđeno rešenje, ali da ovakva jedna odlučna reakcija Vlade zaslužuje podršku. Apelujemo da svi zajedno doprinesemo jačanju integriteta institucija države Republike Srbije, jer je to najbolji način da svi građani, privrednici, investitori imaju zaista poverenje u bankarski i finansijski sistem Republike Srbije. Zbog toga će poslanički klub SPS ovaj predlog zakona u načelu podržati. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Narodna poslanica Teodora Vlahović. Izvolite.
Prijavila sam se za reč, ali mislim da stvarno nema uslova da se govori o ovakvim situacijama kada nema ministra. Ne znam koga da pitam, a i neke stvari bih želela da saopštim. Mislim da nema uslova za rad.
Imam informaciju da ministar svakog časa stiže. Ukoliko želite, sačekaćemo dok ne stigne, pa ću vam onda dati reč. Gospođo Vlahović, da li želite da se prijavite? (Da.)
Poštovana potpredsednice, potpredsedniče, uvaženi ministre, uvažene kolege narodni poslanici, kada danas govorimo o Predlogu zakona o preuzimanju imovine i obaveza određenih banaka radi očuvanja stabilnosti finansijskog sistema Republike Srbije, ovaj zakon će ući u Ginisovu knjigu rekorda sa stanovišta dužine naziva i teško ga je stvarno zapamtiti. Ono što moram da tvrdim jeste da razlozi za donošenje zakona, kao i ciljevi koji su postavljeni ovim zakonom, teško da bi poslanička grupa DS mogla da odbije da podrži tako nešto. Znači, stabilnost finansijskog sistema, radi se o čuvanju depozita građana, o očuvanju ili o poboljšanju likvidnosti i adekvatnosti kapitala banaka, posebno u ovom slučaju nas zanimaju one banke koje imaju javni kapital u svom vlasništvu. Normalno, uz to, što je i u obrazloženju rečeno, a i što svi mi znamo, i u okruženju su mnoge države pomogle različitim merama da se bankarski sistem lakše nosi sa izazovima koje je ovo teško vreme svetske ekonomske krize stavilo pred privredu i pred banke. Dokapitalizacija banaka se dešavala svuda oko nas, a činjenica je da nije samo država dokapitalizovala na neki način banke u našoj zemlji, da su to radile i druge banke čiji su akcionari privatni vlasnici, odnosno inostrane banke ili fondovi i druge institucije. Svima u ovom trenutku, ali i u načinu prikazivanja adekvatnosti kapitala u rangiranju likvidnosti klijenata itd, primena određenih novih metoda rada u banci je pokazala i na drugačiji način solventnost određenih klijenata i sve to zajedno je činilo da je bilo potrebno dokapitalizovati banke. Normalno, tamo gde država želi da sačuva većinski udeo, da ostane većinski akcionar, to država mora i da čini. Sa tog stanovišta bitno je reći da to ne može biti sporno pomoći bankarskom sektoru u teškom vremenu, posebno banke ne nose, pa ni organi banke jedini ne nose, krivicu za teško stanje u bankama. Mnogi problemi u privredi, znači ovde direktno komuniciram sa resornim ministrom u oblasti, takođe, pored finansija i privrede, znamo koliko preduzeća koja se nalaze u restrukturiranju su upravo na teretu ovih banaka koje imaju probleme. Rešavanje pitanja restrukturiranja, znači firmi, preduzeća, društava u restrukturiranju bi rešilo i neke probleme ovih banaka i mnogo bi bolja adekvatnost kapitala bila. Upravo sa stanovišta da su mnoge banke obezbeđene odgovarajućom kolateralom, to znači poljoprivrednim zemljištem koje se sada ne može dirati ni sa ispred stanovišta zato što su društva u restrukturiranju, a posebno banke ne bi mogle da traže stranog investitora, jer imamo zakon koji sprečava da do 2014. godine se strancima prodaje zemlja. Ono što država izgleda sebi može da dozvoli, neki privatni subjekti su onemogućeni i u nekim drugim svojim pravima. Osnovno je i prirodno je da Vlada, pa i Narodna skupština, preduzima sve mere za konsolidaciju bankarskog sistema i na taj način preduzima mere za jačanje našeg finansijskog sistema. Otvara se pitanje – da li je ovo tako visoko i dobro postavljeni ciljevi, da li se na ovakav način i sa ovim zakonom može to rešiti? Da li možemo pod geslom da ćemo pomoći jednoj banci na ovaj način najbrže moguće, preko noći, da li je moguće da ne sagledamo sve posledice koje ovakvo rešenje može da donese? Ovo govori sa stanovišta pravnog sistema, sa stanovišta pravne sigurnosti. Ovim predlogom isključujemo što direktno, što indirektno minimum osam odredbi. Ove odredbe u zakonu su veoma bitne u našem pravnom sistemu – Zakon o privrednim društvima, Zakon o stečaju, tri ili četiri zakona iz oblasti iz bankarstva, dva zakona iz oblasti poreza, Zakon o obligacionim odnosima, što je za sve nas krovni zakon i zakon koji je najtrajniji u našoj zemlji. Šta ono donosi? Nije ovo samo čistunstvo pravnog sistema radi toga što mi pravnici želimo da to sve bude uklopljeno. To je jedan normalan upad u pravni sistem, pravi veliku nesigurnost. Ta nesigurnost će se ogledati prevashodno, a u tom delu se ne slažem sa delom obrazloženja da ovaj zakon nema destimulativni karakter. Po našem mišljenju je veoma destimulativan. Zašto je destimulativan? Iz prostog razloga što znamo koliko je bitno javno-privatno partnerstvo. Ako nam je to bitno za dalji razvoj i ako je to jedan od vidova privlačenja investicija, onda kako će neko uložiti i jedan dinar više ovde, ako zna da je dovoljno jedan posto učešća države u vlasništvu da bi se zakonom ukinula sva prava koja su na osnovu ugovora zaključena. Tu više niko neće smeti da ulaže iz prostog razloga što nema nikakvu sigurnost. Rešavanje pitanja "Nove Agrobanke" u ovoj situaciji ne znam za koga je nova. Čula sam je i u kampanji koja je bila, čula sam je i ranije. To je stara priča, svi su obavešteni, a čula sam i vas, ministre, da ste govorili u kampanji, spominjali ste je. Pitanje "Nove Agrobanke" nije novo i nije od juče. Takođe dani štednje, odnosno nedelja štednje nije nešto što nam se dešava iznenada. To je isto nešto što je očekivano. Pitanje je sada – da li se na drugačiji način moglo ovo rešiti, ako se misli rešiti samo "Nova Agrobanka"? Da li se moglo, s obzirom da u ovom slučaju većinski akcionari su Republika Srbija kod Poštanske štedionice, što direktno, što indirektno, kako bi rekao ovaj zakon, a to znači, cirka 96% po podacima NBS, a "Nova Agrobanka" je isključivo u vlasništvu agencije. Znači, odluka Skupštine i primena svih naših zakona koji to regulišu, ne sporne su i mogle su se doneti. Takođe, u ovom slučaju mi se čini da nije sporna ni odluka NBS. Samo malo ranije da se krenulo, mogli bismo po našim važećim zakonima rešiti pripajanje "Nove Agrobanke" Poštanske štedionice. Ovako, na ovaj način zakon otvara mnogo duži period mogućnost stalnog pripajanja, spajanja i stalne nesigurnosti šta će se sutra desiti bilo gde gde Republika Srbija ima direktno ili indirektno učešće. Da se ne radi samo o bankama gde je kontrolni paket akcija u portfelju Republike Srbije, govori činjenica da se govori o tome da Republika Srbija ima direktno ili indirektno učešće, bez ikakvih procenata. Da ne karikiram, može biti i 1% i 0,1%, dovoljno je da se ovaj zakon može primeniti. Ono što je veoma diskutabilno jeste i činjenica da u članu 5. nije diskutabilno da država daje bespovratnu finansijsku podršku za preuzimanje banci koja je u većinskom vlasništvu države. Veliko je pitanje kakvo će opravdanje imati upravo davanje novca kod preuzimanja privatnih banaka, ovde spominjanim – francuskim, italijanskim, itd. Članovi 7. i 8. stavljaju totalnu nemogućnost skupštine akcionara banaka koje se preuzimaju. Ona prava koja se daju banci preuzimaocu, banka koja se preuzima, praktično se izbegava sasvim skupština akcionara. Da, treba procedura i treba neko vreme da se skupština sastaje, ali ne vidim u čemu je interes skupštine akcionara u ovom slučaju bio različit od interesa države Republike Srbije? Svima je u interesu dobro poslovanje banke. Sagledavajući sve ovo, ovaj zakon se donosi na neodređeno. Nema jednokratnu upotrebu, niti je to zakon, kao što smo ovde već imali primere u Skupštini, da se članovi donesu sa trajanjem od 40 dana. Ovaj zakon se donosi na neodređeno vreme. Znači, on će trajati sve dok ne bude osporen od strane Ustavnog suda ili nova parlamentarna većina ga ne promeni. Prateći pažljivo diskusiju danas što predlagača zakona i nekih kolega koji podržavaju, više se stiče utisak da ovaj zakon nije donet zbog "Nove Agrobanke", nego da je upravo namenski, u nedelji štednje donet da bi se napravila reputaciona šteta drugim bankama. Kada kolege ovde upućene dovoljno, neupućene, koji su zakon morali da čitaju na brzinu govore o nekim stvarima oko banaka su u pravu ili nisu, mogu reći da su nekorektni, ali ministar smatram da je odgovoran ne prema delu banaka, nego prema svim bankama. Znači, reputacioni rizik je veoma bitan za rad svake poslovne banke. Ponavljanjem nekih stvari, izražavanjem sumnje direktno se utiče na likvidnost banke koja nije poželjna. Moram reći da je to provereno. Nakon svake diskusije u kojoj se neke stvari iznose, forsiraju, sumnja, ljudi plaše svaki put se vide i finansijski nažalost negativni efekti. Ono što bi u ovom kontekstu htela još da kažem je da ne mogu sve naše diskusije da budu jednokratne, ni ministra, ni poslanika. Moramo da imamo neki kontinuitet. Ovde se spominjala mogućnost da "Razvojnu banku Vojvodine" zameni odgovarajući fond za razvoj ili drugi odgovarajući fond u Vojvodini. Znamo zasigurno da član 5. Zakona o bankama kaže da niko, a znamo ko je kreator tog zakona, ko nije je osnovan zakona ne može davati kredite. Na koji način fondovi na načinu nekog našeg dogovora ... Zašto iz oblasti privrede niko nije našao jedan zakon o mikrokreditiranju, možemo ga zvati kako god? Što bi Pokrajini omogućavali da fondovi za razvoj neometano rade bez stalnih pritisaka, da li su u skladu sa zakonom, da li su u skladu sa Statutom, itd? Ono što je veoma bitno je da kada govorimo o nečemu što treba da pomogne bankama moramo da imamo odgovornost i da pomognemo svim bankama. Neminovno se nameće utisak da su jedne banke poželjnije, a druge manje poželjne. U obrazloženju se govori da neće narušiti konkurenciju. Kako neće narušiti konkurenciju kada se direktno sa govornice napadaju određene banke? Seje se sumnja. Čak i u buduća rešenja seje se sumnja. Da ne govorim o podacima koji su kod NBS kao službena tajna, o podacima koji još nisu dostavljeni onima kojima treba, koji ovde iznose. Prvom prilikom ću pitati gospođu Jorgovanku Tabaković, guvernerku koja se žalila pred narodnim poslanicima da ima indicija da iz NBS izlaze neke informacije koje ne bi trebale, da li i preko toga su izašle neke informacije koje su ovde saopštene ili je možda ministar zloupotrebio njeno poverenje? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam saslušao svoje kolege poslanike i ministra i ne mogu da kažem da mi je zadovoljstvo što danas imamo jedan ovakav zakon u raspravi i u proceduri. Koliko god to nekome zvučalo banalno, ali ovaj zakon je nažalost iznuđen. Zamolio bih sve kolege da ono što se dešavalo ranije sa bankama koje su izgubile dozvolu za rad ne povezuje sa ovim. Mogu da razumem da je neki razlog bio i taj da je država sa tim bankama bila u nepovoljnom položaju, da je često finansirala i državu i određene privredne i druge prohte koji su bile pre sankcija koje su uvele UN, pa su na kraju te banke došle u veoma tešku situaciju. Ovde je sada reč o bankama koje posluju po novim zakonima, po novim propisima i koje su zloupotrebile, odnosno rukovodioci tih banaka su zloupotrebili poverenje kada su dolazili na određene funkcije. Mogu da kažem posredno su zloupotrebili, zato što oni koji su birani nekom voljom građana najviše su zloupotrebili poverenje tih istih građana. U čemu je suština? Jedna banka koja je izgubila dozvolu za rad od NBS u jednom izuzetno kratkom periodu je plasirala sredstva koja više ne može da vrati. U tome je suština. Ništa drugo nije u pitanju. Ne samo da je plasirala svoj kapital, nego je plasirala i kapital građana koji su imali štednju kod tih banaka i plasirala je kapital privrednih subjekata koji su imali i štednju ili su obavljali platni promet preko te banke. Ovo je sada jedan problem koji se ovim zakonom samo delimično rešava. Može se reći da je ovo sistemski problem, zato što oni koji su uzimali novac od "Agrobanke" nisu ga uzimali, da razvijaju svoju privrednu delatnost nego da opljačkaju "Agrobanku". Kako drugačije da se nazove vlasnik jednog preduzeća koji podigne kredit od banke i kredit prebaci na drugo pravno lice, a onda izazove stečaj u svom pravnom preduzeću i onemogući banci da naplati svoja potraživanja? Šta reći osim da su saučeesnici oni koji vode tu banku ako su tom istom vlasniku omogućavali za druge privredne subjekte da podiže kredite? Znači, znali su već da preko povezanih lica on to stalno radi. Isto tako su meni pomalo čudni izrazi da su određene banke za specijalne namene, da pripadaju jednoj teritorijalnoj grupaciji, na jednom ograničenom delu teritorije Republike Srbije obavljaju svoju delatnost. Kaže neko da je "Razvojna banka Vojvodine" bitna za Vojvodinu zbog poljoprivrede. Kako se zove to "Agrobanka" i šta je njena primarna funkcija bila? Gde je novac iz "Agrobanke" završio? Najmanje u poljoprivredi. Kada se dovodi u pitanje likvidnost banke i dokapitalizacija to je moguće, ali ne kada imate potraživanja u 80% pa i više koja nisu uplativa, nego je moguće samo u situaciji ako je banka plasirala sredstva u naplativa potraživanja i u nekom vremenskom periodu taj novac treba da se vrati banci a nedostaje joj za njene dalje finansijske aktivnosti na tržištu. Ako ćemo stalno da pokrivamo gubitke koji su nastali zbog tržišnih pravila nego su nastali zbog toga što se tržišna pravila nisu poštovala i što se zakon kršio i što se neko prema državnom novcu i državnom kapitalu odnosio kao da je tuđ onda nema smisla govoriti o nekoj dokapitalizaciji. Baš kada je u pitanju "Agrobanka" tu je sistemska greška, a zakazala je čitava država. Svi instrumenti koji su trebali da spreče zloupotrebe u "Agrobanci" su zakazali i ne može da me ubedi da je to baš bilo slučajno. Baš u takve sluačjnosti teško mogu da poverujem. Da namerno se daju krediti koji su nenaplativi, da NBS ništa ne preduzima po tom pitanju, ne proverava likvidnost te banke i kada dođe do trenutka kada to više ne može da se sakrije, do trenutka kada treba novac da se vrati nekom od ulagača onda NBS interveniše, oduzima dozvolu za rad i onda se pravi jedna krajnje sumnjiva transakcija sa osnivanjem "Nove Agrobanke". Ništa drugo nije u pitanju. To samo pokazuje da je uz sve prethodne radnje, koje je radila "Agrobanka", bio je umešan neko iz Vlade Republike Srbije. Kako inače da se objasni da je isto rukovodstvo prebačeno u "Novu Agrobanku" i da je dat državni novac u hartijama od vrednosti od 130 miliona evra, osim da se priča zataška i da se bar deo dugova prema građanima vrati dok ne vidi neko šta će da rade dalje sa tom pričom. Desila se promena vlasti, pa taj scenario nije mogao do kraja da se odigra. Ništa drugo nije u pitanju, nego samo to. Koliko štete ima Republika Srbija i građani? Osim novca koji je izgubljen i koji će morati država da vrati deponentima, znači građanima i privredi, napravljena je još veća šteta. Kako mislite da neko u neko skorije vreme ulaže svoj kapital, bez obzira da li je iz inostranstva ili iz Srbije, u banke gde je većinski vlasnik država, odnosno Republika Srbija. Teško. Sada dolazimo u jednu situaciju da će naše banke, ovo što je još preostalo, biti u jednom teškom položaju i moraće da se oslanjaju na državu. Ako se postavi pitanje – što da ovakav zakon ne donosimo, i ako građani počnu da obilaze šaltere koji su zatvoreni, da traže svoj novac koga tamo nema, niko ne postavlja pitanje da je to najveći mogući problem finansijske likvidnosti na čitavom tržištu, jer građanin se ne razume toliko u finansijsko tržište kao ljudi koji se time bave. Ako ne može jedan da podigne u "Agrobanci" ili "Novoj Agrobanci", pomisliće da ne može ni u jednoj drugoj banci. Sa tim počinje povlačenje uloga iz banaka, ništa drugo. To bi sve banke, čak i one koje su zdrave, moglo da dovede u situaciju da se postavi pitanje njihove likvidnosti, pa čak i one koje bi uspele da isplate uloge građana koji se nalaze u tim bankama, izazvalo bi sasvim drugi problem, a to je povećanje cene kapitala na tržištu. Postaće mnogo skuplji krediti i za privredu i za građane. Ako privrednici počnu da sumnjaju u bankarski sistem, eto nama sive ekonomije. Kako bi nastala? Jednostavno, prestao bi da se obavlja platni promet između banaka, počela bi gotovinska razmena robe i novca. Zato jedan ovakav zakon mora da se donese. Iz razloga da stavimo do znanja svim građanima, koji su sada oštećeni i oni koji bi u budućnosti bili oštećeni, da država garantujeza uloge koje imaju kod banaka, a država mora da garantuje. Zato što je ona izdala dozvole za rad banaka i zato što njen organ, Narodna banka, vrši kontrolu poslovanja banaka i superviziju poslovanja banaka koje posluju na ovom tržištu. Da ovakav zakon nije donet, siguran sam da bi jedan ovakav scenario nastupio. Imali bismo neku sličnu priču, kao što smo imali i sa Dafiment bankom i sa bankom Jezdimira Vasiljevića i svim drugim bankama koje su nanele ozbiljnu štetu i državi i ugled njenom bankarskom sistemu, a verovatno bi se nešto slično dešavalo, kao što se dešavalo devedesetih da je građanin imao određena deponovana sredstva, pogotovo devizna, kod poslovnih banaka i da nije mogao da ih podigne nazad. Ako to nastane kao pravilo, priča, ujednoj banci, budite sigurni da će se preneti polako i na druge banke, u smislu da bi zavladao strah na tržištu i da bi građani povlačili svoje uloge od banaka. Samim tim mislim da nije uredu da izjednačavamo u ovom slučaju, kada je u pitanju ovaj zakon, državne i privatne banke. Privatne banke gde kapital nije državni itekako vode računa o tome kome će da daju kredit, da li ispunjava uslove, kakav mu je bonitet i kakva sredstva garancije može da ponudi. Da su se tako ponašale "Agrobanka", a sad čujem i još jedna banka koja po najavi Narodne banke ne ispunjava uslove za obavljanje delatnosti, danas ne bismo imali ovakav zakon. U danu za glasanje SNS će podržati ovaj zakon, baš zbog mogućnosti da nastupe ovakve štetne posledice ako ovaj zakon ne bude donet. Nadam se da će ovo biti poslednji put da će jedan ovakav zakon biti primenjivan barem u nekom narednom periodu, jer očekujem da se državne banke u jednom delu privatizuju. Dok se ne privatizuju da svoj posao obavljaju kako treba, a ne da omogućavaju ekstraprofite, ekstra zarade nekim drugima koji su do sad bili povezivani sa bivšim režimom i sa odlaskom tog režima. Nadam se da će ovakve zloupotrebe da prestanu. Hvala.
Hvala. Prelazimo na diskusiju narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Ivan Bauer. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, želim samo u nekoliko reči da dopunim ono što je govorio moj kolega doktor Marinković, tako da neću mnogo dužiti. Kada rasprava traje ovoliko sati, onda je gotovo sve što je važno, verovatno, već rečeno, pa ću zamoliti kolege da mi ne zamere ukoliko budem ponovio nešto što je već danas neko, od prethodnih govornika, izgovorio. Socijaldemokratska partija Srbije podržava predlog zakona iz razloga neophodnosti hitne akcije na sprečavanju nastanka krize u bankarskom sektoru. Uostalom zadatak svake ozbiljne države je da spreči pojavu bilo kakve nestabilnosti u finansijskom sektoru. To je na prvom mestu zadatak Centralne banke, odnosno u ovom slučaju Narodne banke Srbije, kojoj je to jedan od osnovnih ciljeva, ali svakako predstavlja odgovornost nadležnog ministra odnosno ministra finansija i privrede. Ovu meru doživljavamo kao privremenu, dok traje kriza, jer smatramo da država ne treba da igra previše aktivnu ulogu, u smislu preteranog intervencionizma, u bankarskom sektoru. Nastavak primene ove mere nakon razrešenja problematičnih situacija, o kojima je govorio ministar Dinkić, i izlaska zemlje iz ekonomske krize, po našem mišljenju, imao bi negativne implikacije na dalji razvoj bankarskog sektora i mogao bi da pošalje lošu poruku stranim investitorima u ovom i drugim sektorima. Međutim, verujemo, a to se moglo razumeti iz izlaganja nadležnog ministra, da je ovo privremeno rešenje, te ga u tom smislu i pozdravljamo. Da bi situacija u vezi sa "Agrobankom" bila potpuno jasna građanima, prevashodno mislim na one koji nisu gledali prethodne delove ove rasprave, moram da kažem da ovo nije problem koji je nastao juče, pa ga sada Vlada rešava po hitnom postupku, već da agonija sa "Agrobankom" traje već više od godinu dana. Pre otprilike godinu dana, nakon vanredne kontrole, prepoznata je izuzetno niska vrednost adekvatnosti kapitala tadašnje "Agrobanke" što je bio jasan signal nadolazeće krize u ovoj banci. S obzirom na stanje koje je, u tom trenutku, zatečeno banci, biće da taj problem datira malo dalje u prošlost, s tim što je ili neko propustio da ga ranije, da ne kažem na vreme, prepozna ili je rukovodstvo banke sakrivalo pravo stanje. Ovo je naravno posao nekih drugih nadležnih organa u ovoj državi, pa timeSkupština ne treba da se bavi, te ja o tome neću dalje govoriti. Ono što želim da kažem i što mislim da je važno jeste da mi danas, na kraju 2012. godine, razgovaramo o problemu,i to treba da razumeju građani, koji je nastao verovatno u prvoj polovini 2011. godine, ako ne i ranije. Država je, u međuvremenu, pokušala da privremenim merama ovaj problem sanira, ali je time, realno, njegovo razrešenje samo odloženo i taj slučaj je ova vlada nasledila kao nešto što je morala ona da reši. Danas se nalazimo u situaciji da "Nova Agrobanka" predstavlja potencijalnu inicijalnu kapislu nastanka ozbiljne krize u bankarskom sektoru i povratka stare boljke ovog sektora, a to je gubljenje poverenja građana Srbije u bankarski sektor. Verovatno svi znate, a verujem da to znaju vrlo dobro i građani Srbije, koliko je energije u poslednjih desetak godina uloženo da bi se povratio kakvo-takvo poverenje u bankarski sektor u Srbiji. Kao rezultat tog dvanaestogodišnjeg rada, danas imamo vrlo visoke vrednosti štednje građana, nažalost, ne dinarske, uglavnom devizne, ali ipak imamo vrlo značajnu štednju građana. Ukoliko bi se dozvolilo da neka banka ode u stečaj ili da se ugrozi bankarski sektor u Srbiji, ovaj bi se proces preokrenuo sa, verujem, nesagledivim posledicama. To je nešto što svakako ne smemo da dopustimo i to je ono što ova Vladai ova Skupština, kao ozbiljni servisi građana, sasvim sam siguran, a potvrdiće se verovatno u petak, neće dozvoliti da se dogodi. Da bih ovaj problem dodatno demistifikovao i pojasnio građanima, podsećam vas da nam predstoji nedelja štednje koju ovako komponovana "Nova Agrobanka", sa osnivačkim kapitalom od samo 25 miliona evra, prema rečima bivšeg premijera, a prema matematici koju je izveo sadašnji ministar finansija i privrede, rekao bih nešto preko sto miliona osnivačkog kapitala, ne bi mogla da, da tako kažem, preživi. Ona ne bi bila u stanju da ponudi ni slučajno, čak i kad bi mogla da opstane, dovoljno atraktivne kamate, te bi za očekivati bio veliki odliv depozita, odnosno beg kapitala iz banke. To bi, sasvim izvesno, izazvalo kolaps ove banke i potencijalni haos u bankarskom sektoru. Iz svega ovog, a iz definicije bridž banke, kako je osnovana "Nova Agrobanka", čiji rok trajanja je predviđen da bude najviše šest meseci, opet po rečima bivšeg premijera, sledi da je ova hitna intervencija države bila neophodna. Zahvaljujem.
Hvala. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Aleksandar Jugović, ali on nije tu. Reč ima narodna poslanica Jelena Travar-Miljević. Odustajete? (Da.) Reč ima narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Pokušavamo da razrešimo spor koji je nastao u vezi sa "Razvojnom bankom Vojvodine" i vidim da govorimo iz različitih perspektiva. Ukoliko bude prilike, još ću govoriti o tome, ali s obzirom na to da nije "Razvojna banka Vojvodine" tema ili se bar nadam da "Razvojna banka Vojvodine" nije predmet ovog zakona, videćemo da li će biti vremena kasnije o tome da se govori. Bilo je rečeno, naravno, mnogo velikih reči, međutim, treba reći šta je suština današnjeg predloga i šta je suština zakona koji je danas došao pred poslanike Narodne skupštine Republike Srbije. Suština je, sudeći po onome što smo čuli, da danas ovde Ministarstvo finansija i ministar Dinkić od ove skupštine očekuje da mu dozvolimo da mimo važećih zakona, koji već regulišu ovu oblast, neki poslanici su rekli i mimo Ustava i, svakako, mimo svojih ovlašćenja, bez jasno definisanih kriterijuma, uslova i pravila, na osnovu neke svoje slobodne procene, u budućnosti odlučuje da bilo koja od banaka koja u sebi ima određen deo, ne znamo tačno koliki, državnog kapitala može biti preuzeta od bilo koje druge banke, ukoliko ministar Dinkić oceni da ta banka predstavlja ozbiljnu pretnju za finansijski sistem i finansijsku stabilnost. Ne samo to, nego će još ova druga banka, koja bude preuzimala banku za koju je ocenjeno na osnovu nejasnih parametara da predstavlja opasnost, dobiti bespovratnu finansijsku pomoć države za tu transakciju koju namerava da sprovede. Naravno, svakome je jasno da ima nekoliko problema koji postoje u ovom zakonu i zbog kojih, naravno, LSV neće biti u mogućnosti da podrži ovaj zakon. Prvo, mi smo ovde čuli da se ovaj zakon donosi zbog toga da bi "Poštanska štedionica" uoči nedelje štednje preuzela "Agrobanku". Međutim, to nije tačno. Da je to tako, mi bismo videli da te dve reči pišu u ovom zakonu. U ovom zakonu bi se eksplicitno pominjala "Agrobanka", u ovom zakonu bi se eksplicitno pominjala "Poštanska štedionica", ali to nije slučaj. Ovde se zapravo radi o uspostavljanju jednog pravila, i to izuzetno opasnog pravila, gde gospodin Dinkić pokušava sebi da dodeli ona ovlašćenja koja ni prema Ustavu ni po zakonu ne može imati, a sudeći po iskustvima koja imamo sa njim neki bi rekli – ne bi ni smeo imati. Drugo, ono što nedostaje ovom zakonu, mi smo pokušali to amandmanima da regulišemo, su kriterijumi kada se može desiti da neka banka bude preuzeta od strane druge banke. Šta znači ozbiljna pretnja za stabilnost finansijskog sistema? Kakva je to pravna kategorija? Da li postoji ozbiljna pretnja, manje ozbiljna pretnja, neozbiljna pretnja, koji uslovi treba da budu ispunjeni, kako se to procenjuje i ko to procenjuje? Postoji Zakon o bankama koji na vrlo precizan način definiše banke.Zbog čega ista takva kategorizacija banaka nije upotrebljena u ovom zakonu? Zbog čega su kriterijumi u kojima dolazi do tog preuzimanja apsolutno nejasni, ako ne i nepostojeći? Nepostojanje ovih jasnih i zakonom utvrđenih kriterijuma posebno je opasno imajući u vidu da je upravo gospodin Dinkić ličnost koja je trenutno ministar finansija, jer nas iskustvo koje imamo sa njim, posebno kada je u pitanju reforma bankarskog sektora, upozorava da treba da sumnjamo ili u njegove dobre namere ili u njegove sposobnosti. Jedno od ta dva je u prošlosti nedostajalo i zbog toga je veoma važno i precizno utvrditi kriterijume pod kojima može doći do preuzimanja ovih banaka. Ova bespovratna finansijska sredstva koja se daju su zapravo državne pare koje se u teoriji, kako smo sada čuli, mogu dati i nekakvoj privatnoj banci, domaćoj ili stranoj, nije ni važno, čuli smo i o stranim bankama, da bi se preuzimale državne banke, banke koje su u vlasništvu Pokrajine, banke posebne namene itd. Da li, gospodine Dinkiću, možete da naslutite zbog čega smo zbog toga zabrinuti? Da li se sećate guvernera Jelašića koji je danom kada je prestao da bude guverner počeo da radi u jednoj privatnoj stranoj banci? Da li vam je jasno zbog čega je u najmanju ruku čudno da se državne pare daju privatnim bankama da bi preuzele državne banke? To je nešto što, naravno, otvara prostor za ozbiljnu i veliku korupciju, posebno zbog nepostojanja kriterijuma. Zbog toga smatramo da je ovo neprihvatljivo. Preuzimanje ovih banaka, nekoliko poslanika je govorilo o tome, se vrši bez pristanka akcionara, deponenata, drugih poverilaca, bez odluka skupština banaka, što će naravno demotivisati svakoga ko ima bilo kakvu pomisao da investira u bankarski sistem, zbog toga što Vlada jednom svojom, čini se, moguće i proizvoljnom odlukom preko noći može da preuzme njihovu imovinu i druga banka postane vlasnik toga. Naravno, gospodine Dinkiću, treba da shvatite da ne možete deliti, nuditi, prenositi, preuzimati i poklanjati tuđu imovinu. Počnite da poklanjate svoje, da delite svoje, preuzimate svoje, a našu imovinu, molim vas, ostavite na miru. Govorili ste o "Razvojnoj banci Vojvodine", o tome kako Vlada Vojvodine suludo troši pare. Da su građani Vojvodine želeli da vi odlučujete o njihovim parama, vi biste za početak makar prošli cenzus u Pokrajini. Hvala.
Hvala. Reč ima gospodin ministar Dinkić. Izvolite.
Da su građani Vojvodine znali na šta su trošene pare "Razvojne banke Vojvodine", vi nikada ne biste prešli cenzus. Nažalost, problem je u tome što građani Vojvodine pojma nemaju kako pokrajinska vlada troši pare "Razvojne banke Vojvodine". Da li možete da mi odgovorite koji je interes grada Beograda da drži pare u "Razvojnoj banci Vojvodine"? Kakve veze ima "Razvojna banka Vojvodine" sa Beogradom? Zašto drže 600 miliona dinara? Znaju da je banka pred bankrotom a i dalje drže 600 miliona dinara. Neko im je tražio da tamo stave. Zar vam nije čudno da je ta banka finansirala kampanju DS sa 32 miliona evra? Zar vam nije čudno da ta banka ima rukovodstvo koje nema obraza da u trenutku kada je Narodna banka izašla sa izveštajem da imaju negativan kapital, da 140 miliona evra štednje građana je ugroženo time što banka nema para da ih isplati, nego mora da dodaje 150 miliona evra da zakrpi rupu, da ta banka ima para da plati 500 hiljada evra firmi Zvonka Nikezića "CES Mekon" čiji je sin bio jedno vreme ministar finansija ove države, sin čoveka koji dobija 500 hiljada evra za plan ozdravljenja "Razvojne banke Vojvodine", koja ima dubiozu koja mora da se pokrije sa zaduživanjem građana Vojvodine za 150 miliona evra? To nije više politika, to je kriminal. Ko se plaši u Vojvodini, u pokrajinskoj vladi da se preispitaju plasmani "Razvojne banke Vojvodina"? Zašto do sada niko nije smeo da uđe u "Razvojnu banku Vojvodine", da vidi kako je nastalo 75% nenaplativih plasmana? Hajde da vidimo ko je odobravao kredite, pod kojim uslovima? Biće velika razlika kada jednoga dana javnost to bude saznala između onoga što se ovih dana čuje o "Agrobanci", gde su neki privatni, recimo, preduzetnici, dobijali kredite, hajde da vidimo strukturu ovih 75% nenaplativih kredita. Očekujem da nam i centralna banka da odgovor na to, ali, bogami, i neki drugi nadležni državni organi. Zašto je ovo neodgovorno što vi govorite? Zato što taj novac na bazi koga se daju ti krediti to nije novac Pokrajine Vojvodina kao državne institucije, to je novac građana pojedinaca iz Vojvodine, to je novac opština vojvođanskih koje su naterane politički da tamo drže novac dok grad Novi Sad ima preko milijardu dinara tamo i ne može da ih izvadi. Pitajte gradonačelnika Novog Sada da li može da povuče depozit iz "Razvojne banke Vojvodine"? Ne može. Zašto ne može? Nema para, nema likvidnosti. Znači, ne može ni Beograd, rado bi povukao sada, kada bi mogao, ali ne može. Znači, bilo je potrebno da se stave depoziti dok je banka finansirala kampanju DS, dok je odobravala razne političke projekte i sada umesto da vas bude sramota i da ćutite, da ništa ne kažete, vi sada govorite o tamo nekom… Niko neće dirati vojvođansku imovinu, niko ne želi da dira vojvođansku imovinu. Problem je što je ovde bilo zloupotreba, što je bilo kriminala, za šta je neko morao da odgovara. Zašto? Nemoguće je napraviti gubitak na tako maloj banci od 300 miliona evra. To nenormalan čovek mora da plasira pare da napravi za dve do tri godine 300 miliona evra gubitka. To je nemoguće. Ta banka nije sistemska. Ona je manja od 0,3% ukupnog bankarskog sistema Srbije. Razumete da "Poštanska štedionica" ima svega 1,2% tržišta. To je mala banka sa 300 miliona gubitka. To je skandal. Mislim da su vaše kolege iz stranke sa kojima ste u koaliciji pobegle danas iz Skupštine i nema nijednoga… Dobro, ovaj jedan ne znam da li je njihov član… Uzgred budi rečeno, depozit grada Pančeva je u "Razvojnoj banci Vojvodine". Znate zašto ovo govorim? Ovo govorim zbog toga što kad god se raspravlja o budžetu, poslanici iz Vojvodine kažu – zašto Republika ne daje novac za Vojvodinu? Lično mislim da je to dobro pitanje, ali kontra pitanje – zašto Vojvodina zarobljava milijardu i sto miliona dinara vojvođanskim opštinama da ne mogu da mrdnu iz "Razvojne banke Vojvodine" samo zato da bi taj politički projekat išao dalje? Kada se uputi pismo i Pajtiću i pokrajinskom sekretaru o tome da i MMF i Ministarstvo finansija smatraju da treba da se prekine sa ovom agonijom, a slobodno mogu reći i otimanjem para svim građanima Srbije a posebno Vojvodini, jer dokapitalizacija znači… Znate kako se vraća dokapitalizacija? Odštampaju se obveznice od 15 milijardi dinara, a onda građani plaćaju poreze, a ti porezi uđu u pokrajinski budžet i na taj način se finansiraju te obveznice narednih 10 godina. Znači, narednih 10 godina treba da se pravi eksperiment da bi se pokrili loši plasmani političke garniture iz prethodnog perioda. Mislim da je to izuzetno skupa cena i tu cenu ne smeju da plate građani niti Vojvodine, niti Srbije. Zašto govorim o građanima Srbije, to ću pomenuti još jednom. Zato ako bankrotira ova banka, obavezu isplate depozita ima Republika Srbija iz budžeta Republike Srbije. Ne želim da građani Srbije plaćaju političke avanture pokrajinske vlade. A ovo je politička avantura. Ono što je rađeno sa "Razvojnom bankom Vojvodine", a tek ono što namerava da se radi, jeste super politička avantura i najveća neodgovornost koja postoji – zadužiti dodatno za 150 miliona evra Pokrajinu, da bi se ubacio novac u banku kojoj ni prethodnih 150 miliona evra nije pomoglo i praviti lažnu nadu da štediše koji drže tamo pare misle da je tamo sve u redu, a u suštini, ubacuje se papir koji se finansira svakih šest meseci iz poreskih prihoda, ne ubacuje se keš, da može da se isplati štednja. Dakle, ta banka po nama nema perspektivu. Potrebno je te depozite preneti na bilo koju drugu banku koja može to da primi, odrediti u procentu aukcije koja je to banka, bez ikakve preferencije. Ona banka koja omogući Pokrajini i Republici nižu kamatnu stopu za izdavanje obveznica, ta banka treba da preuzme depozite, koja god da je od ovih jakih, ozbiljnih banaka. To je rešenje koje bi svaka ozbiljna vlada podržala. Naša vlada je ozbiljna u Republici. Očekujem da i pokrajinska bude ozbiljna. Ne vidim doduše ovde nikoga, vi niste predstavnik, direktan predstavnik pokrajinske vlade i ne govorim to vama lično. Govorim o pokrajinskoj vladi. Nadam se da će tu biti ozbiljnosti, odgovornosti. Neko misli da ako se ubaci još 150 miliona evra, da neće moći da se kontroliše ovih 75% nenaplativih kredita. Taj greši. Ne mogu se ti tragovi zatrpati. Čak i kada se banka dokapitalizuje, to ne znači da će moći da pobegne od odgovornosti taj koji se plaši da će se istražiti kako je plasiran novac iz "Razvojne banke Vojvodine". To se ne može sprečiti. Sa druge strane, kada pominjete reformu bankarskog sistema koji sam izveo pre 10-ak godina, ja sam ponosan na nju. Zašto? Zato što nisam, za razliku od ove pokrajinske garniture i ove prethodne republičke garniture, uzimao novac građana da saniram dugove propalih banaka. Mi smo bukvalno sa minimalnim troškovima napravili mnogo jači bankarski sistem, sa jakom kapitalnom adekvatnošću, da bi sada za samo poslednje dve godine, 2010. i 2011. godine, došlo do srozavanja, ali, sreća, ne svuda nego samo u bankama gde je država vodila političku kampanju i politički njima upravljala. Neko je pitao ovde od poslanika kako je moguće da je država bila zainteresovana u prethodnom periodu da preuzme 100% vlasništvo nad "Agrobankom" kada je 80% bio privatni kapital, ako nije imala nikakav bitan uticaj na nju? Nema logike, što je Vlada dala 100 miliona evra tada za privatnu banku. Malo pre ste rekli kako da verujemo da se depoziti "Razvojne banke Vojvodine" prebace nekoj privatnoj ili stranoj banci. Vlada, prethodno Ministarstvo finansija je ubacilo 100 miliona evra u bivšu propalu banku. "Agrobanka" je bila privatna banka, sve do maja ove godine, 80% vlasništva je bilo privatnih akcionara. Zašto su to uradili? Plašili su se da izađu pred izbore, pred javnost da kažu da Centralna banka nije radila svoj posao, da Ministarstvo finansija nije radilo svoj posao, da su pustili gubitke i da bi sakrili gubitke pod tepih, napravili još veću štetu, time što su ubacili 100 miliona evra, izazvali da sada mora da se još 250 miliona evra potroši da bi se osigurali svi depoziti koji po zakonu moraju biti osigurani. Dakle, iz želje sakrivanja onih koji su upropastili i "Agrobanku", pri čemu je tada najveća krivica bila u privatnom sektoru, i nije mi uopšte jasno što se Vlada petljala i štitila te ljude iz privatnog sektora, ako nije imala neki direktan lični kontakt sa njima, nastali su troškovi koji se multiplikuju. Što se tiče "Razvojne banke Vojvodine", to je druga priča, ona je kompletno državna već duže vremena i njena dokapitalizacija nekim plsamanima fonda za kapitalna ulaganja, tek je to dodalo ulje na vatru, to je bila greška na kvadrat. Dokapitalizovati banku možete jedino svežim novcem, ne možete ozbiljnu dokapitalizaciju raditi sem ako baš nije velika bilansna suma, ni papirima, hartijom od vrednosti, a kamo li nekim plasmanima fonda za kapitalna ulaganja, to je samo proforme, računovodstveno sakriveno, da bi se otišlo u izbore sa jakom "Razvojnom bankom Vojvodine", bez problema, navodno u "Agrobanci", a onda račun stiže danas. Samo upozoravam da ovaj račun koji je napravljen i za koji neko mora da odgovara, mora da se plati, ali upozoravam, nemojte da pravite nove račune. Pokrajinska Vlada hoće da ispostavi još 150 miliona evra nepotrebnog računa, na to upozoravam. Moja je odgovornost kao ministra finansija danas, a pre četiri meseca nisam imao tu odgovornost i sada mi je dužnost da na to upozorim. Svaka druga diskusija koja ide u političkom smeru, a da smo želeli politički ovo da rešavamo, zašto bi mi ponudili da iz republike spašavamo depozite AP Vojvodine, gde su na vlasti ljudi iz druge stranke. Ponudili smo, zato što nam nije bitno iz koje su stranke, nego nam je bitno da ne uruše i dalje "Razvojnu banku Vojvodine", da ne ubiju ovih 140 miliona evra depozita građana privrede, zanatlija, malih preduzeća, koliko ih ima već ukupno, dobro, 67 hiljada ljudi je u pitanju. Ti ljudi nisu političari, to su obični ljudi, obične zanatlije, obični građani. Dakle, 67 hiljada ljudi, a sada se neko igra sa time, uzima novac od još koliko ljudi da prekrije sopstvene greške. Ovo je ozbiljna priča, nemojte da se smejete. Kada bi bila smešna…
Gospodine Dinkiću, molim vas, nemojte da se direktno obraćate poslanicima.
Zaista, ja ne znam, prosto možda ljudima te cifre nisu jasne, radi se o stotinama miliona evra, i to nije za smeh. Baš zato što su se vaši smejali zbog ovakvih stvari, mi sada imamo ogromne probleme da rešimo ova pitanja, a i građani imaju velike probleme. Ovo nije za smeh, mi ovde radimo jako ozbiljno, nastavićemo da radimo, preporučite, pošto ste i vi iz pokrajine, ne u vlasti, već tu živite, preporučite kolegama iz vaše stranke u pokrajini da se manu politike u ovom slučaju, jer dosta je bilo politike sa bankama, dajte da urade pravu stvar, neka prihvate prenos depozita na ma koju jaku banku, kako bi spasli 67 hiljada građana Vojvodine, kako bi spasli od daljeg zaduživanja građane sa 150 miliona evra i kako bi sprečili rizik, eventualnog kolapsa nakon godinu ili dve dana ili novih dokapitalizacija. Dokapitalizacije, jedna za drugom koje ne rešavaju ništa, nemaju nikakvog smisla. Da je jedna dokapitalizacija uspela, ne bih ja ovo pričao, nijedna nije uspela do sada u poslednje dve godine, a vršeno je već dokapitalizacija za 150 miliona evra. Dakle, ozbiljne su stvari u pitanju, ali kome je do šale, neka se šali, ja se nadam da će ova skupština ozbiljno razmotriti ovaj zakon i usvojiti ga što pre kako bi omogućila prenos i u "Razvojnoj banci Vojvodine", pod istim uslovima kao i u "Agrobanci". To je zaista fer ponuda sa strane republičke Vlade, ali u koliko neko želi da ide u avanturu, mi ga ne možemo sprečiti, pri čemu cenu neće plaćati bilo koja politička opcija u voj zemlji, nego obični građani ove zemlje.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, povreda Poslovnika.
Povreda člana 27. koja obavezuje predsedavajuću da se stara o primeni Poslovnika. Ministar, kao i svaki učesnik sednice, dužan je da poštuje svaki član Poslovnika Narodne skupštine, što ga onemogućava, da se obraća poslanicima sa sramote, trebate da ćutite ili da se obraća direktno poslanicima, diskvalifikujući ih po bilo kom osnovu. Predsedavajuća je dužna da na to upozori učesnika sednice, jer je to nedopustivo tokom sednice Narodne skupštine. Ja imam puno razumevanja za emociju koja se javlja kod svakog od nas kada govorimo, jer je važno istaći svoj stav, važno je formulisati ga strasno i tačno, ali tim pre, nije bilo razloga da ministar Mlađan Dinkić kao učesnik sednice krši Poslovnik i vređa narodne poslanike, pošto nema razlog da se jedi, ali uopšte, oko likvidacije "Razvojne banke Vojvodine". Ako nije uspela u dogovoru sa predsednikom vojvođanske Vlade i sekretarom za finansije, danas je uspela likvidacija, kada ministar finansija tokom sednice iznese ovoliko argumentacije, ovoliko podataka, da li su svi baš za iznošenje, zna se šta sledi. Dakle, nema razloga za jed, ideja je uspela, ova sednica je očigledno i smišljena tako da se izvrši pritisak za likvidaciju "Razvojne banke Vojvodine". Ima razloga samo za spokojno zadovoljstvo, koje bi ministar Mlađan Dinkić mogao da podeli sa nama, umesto, nenamerne, ja se nadam, želje da vređa narodne poslanike, da krši Poslovnik uz vaše dopuštenje.
Ne slažem se sa vama, kao što ste primetili, upozorila sam u jednom trenutku ministra Dinkića da se ne obraća direktno narodnim poslanicima. Dakle, trudim se da ova sednica zaista ima neki svoj red. Reč ima gospodin Miković, povreda Poslovnika.
Ja sam se isto najavio pre gospođe Čomić u pogledu ukazivanja na povredu Poslovnika i to člana 107. Poslovnika. Verujte mi, do ovog trenutka mislio sam da sam narodni poslanik u Republici Srbiji i da neće biti podele da li sam ja iz Vojvodine ili sam iz nekog drugog dela Srbije. Prvi put sam ovde prozvan, da li sam sa ove ili one teritorije Srbije došao u najviši Dom da se trudim da budem narodni poslanik, ukoliko je moguće, da pomognem da se poprave predlozi zakona, da ukažem na ono što smatram da treba ukazati. Ovog trenutka iznenađen sam i licitiranjem sa time da li jesam ili nisam određene stranke, a u koliko to zanima gospodina ministra, ja jesam član DS, ali nema razloga da ministar kada razlaže svoje razloge, stavove, komentariše to i ulazi u rasprave da li je neko član jedne ili druge ili trće stranke. Mene bi više interesovalo da je član 1. Predloga zakona definisao da li se ovaj zakon odnosi na sve banke u kojima Republika Srbija ima direktno ili indirektno učešće ili gde ima kontrolno učešće. Nema reči – kontrolno učešće. Mnogo drugog ima što treba raspraviti i u načelnoj raspravi i u raspravi po amandmanima, ali smatram da je najmanje i najblaže rečeno ne dopustivo na ovaj način da gospodin ministar obrazlažući svoje stavove možda pokušava da unapred zaključi šta će koji poslanik govoriti kada se bude javio za reč.
Reč ima Aleksandra Jerkov, replika.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća, ministar mi je direktno uputio pitanje.
Izvinite, gospođice Jerkov, ja sam pogrešila, javio se gospodin Šajn za povredu Poslovnika. Izvolite. Član 107. je već reklamiran, tako da ne bismo mogli dva puta za redom… Izvolite.
Mislio sam da govorim po članu 107. Hteo sam samo da upozorim poštovanu predsedavajuću, isto kao što je koleginica Čomić rekla da ne može da se obraća prema poslanicima neko na određen način, tako u članu 107. piše da i u odnosu na sva druga lica koja su u Skupštini, ne može da se obraćamo na takav način. Mi ne donosimo ovaj zakon zbog gospodina Mlađana Dinkića, niti donosimo zakon da bi Mlađan Dinkić imao određene ingerencije, ovakve i onakve. Donosimo zakone i to moram da kažem kao neko ko će da podrži ovaj zakon da bi se Srbija pravno ustrojila, da bi Srbija mogla da izađe iz određene problematične situacije i mislim da nije u redu da sada govorimo o tome da li je neko u ovoj skupštini ovakav i onakav. Nemam namere da branim gospodina Mlađana Dinkića, ali neukusno je da, prvo, slušamo optužbe na njegovu ličnost, da navodno donosimo zakon zbog njega, a posle odmah zbog toga se, kako bi mi Vojvođani rekli, durimo ili ljutimo zašto neko vraća na određen način, određene stvari. Predlažem da završimo sa time, da predsedavajuća više, jer vi znate da imate pravo jednom, pa posle još jednom da objasnite da više replike nema po tome, da se nastavi dalje diskusija, jer ovo nas vodi sada u neke stvari koje mislim da nisu primerene ovome. Najbolje je da nastavimo diskusiju, da ne stavljamo dodatna opterećenja, a vas molim da odmah u početku diskusije prepoznate da li je povreda Poslovnika, replika ili je sada ponovo nastavak nečega što Poslovnik uopšte ne dozvoljava. U tom smislu predlažem vama da vi ne vršite dalju povredu Poslovnika, nego da date ljudima da nastave po spisku koji jeste, jer u suprotnom ne vidim zaista smisao svega ovoga. Hvala.
Hvala. Gospodin Miković, povreda Poslovnika. Izvolite.
Član 103. stav 5, nisam dobio odgovor od predsedavajuće u pogledu ukazivanja na povredu Poslovnika. Ukazao sam zašto, ne samo ono što ste rekli gospodinu ministru, nego i u pogledu licitiranja da li je neko član stranke, nije član stranke, odakle dolazi, ne dolazi, znači, u tom smislu smatram da je učinjena povreda. Nisam dobio odgovor, pa zato mislim da to treba razjasniti.
Izvinite gospodine Mikoviću, dakle, molim i narodne poslanike i ministra koji je prisutan u sali da poštujemo svi dostojanstvo Narodne skupštine, da se ne obraćamo direktno jedni drugima i da ne koristimo uvredljive izraze. Zaista vas molim, da bismo nastavili saradnju. Gordana Čomić, replika. Izvolite. Ustvari, izvinite, prvo pravo na repliku ima Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. Vašom ljubaznošću sam govorila i duže nego što je bilo i predviđeno, čini mi se osam minuta, iako je moja poslanička grupa na raspolaganju imala manje i ne mogu da ne primetim da je od svih primedbi koje sam izrekla ministar odgovorio samo na ovu jednu moju rečenicu o "Razvojnoj banci Vojvodine", koja kako sam rekla, ja bar shvatam, i nije tema. Ne sporim pravo na mišljenje i Ministarstvo finansija i gospodina Dinkića kao ministra, o tome šta treba raditi sa "Razvojnom bankom Vojvodine" i mišljenje je da Vlada Vojvodine u onome što čini greši. Sa pomoćnikom gospodina ministra sam dosta dugo razgovarala dok je sednica trajala, i ono oko čega smo se složili jesu činjenice. Ne sporim da "Razvojna banka Vojvodine" jeste u izvesnim problemima. Ne sporim da te probleme možda i nije moguće rešiti na način na koji to Vlada Vojvodine predlaže, ali ono što ja sporim je način na koji gospodin Dinkić danas ovde govori o Vladi Vojvodine, način na koji pokušava da razreši problem sa "Razvojnom bankom Vojvodine", verujem da on kao ministar finansija ima i druge mogućnosti da takav problem razreši. On je, koliko ja shvatam sugerisao Bojanu Pajtiću na koji način on smatra da ovo pitanje treba rešiti. To Bojan Pajtić nije prihvatio i Vlada Vojvodine, u krajnjem, nije prihvatila. Ona se odlučila za drugi put, njihov zahtev za dokapitalizaciju se nalazi pred NBS. Guvernerka će u danima koji dolaze odlučiti pozitivno ili negativno o tom zahtevu i tu se uloga Ministarstva finansija u ovom trenutku završava. Ne sporim zabrinutost, ne sporim pravo na zabrinutost, ali sporim način na koji diskreditujete Vladu Vojvodine, na koji diskreditujete "Razvojnu banku Vojvodine" i način na koji motivišete, ovom prilikom, sve one koji kojim slučajem drže novce u toj banci, da istog trenutka taj novac iz banke povuku, jer ako je to cilj, onda ste izuzetno uspešni. Vi nazivate avanturama to što Vlada Vojvodine želi da dokapitalizuje. (Predsedavajuća: Vreme.) Samo pitam, da li su možda avanture bile za nekoga one silne subvencije za radna mesta, ulaganja u železare, u "Fijat", u topionice, itd. Što se tiče kriminala, a ljude iz Vlade Vojvodine ste jednom, verovatno u žaru govora, nazvali kriminalcima, i one ljude koji su u banci, nazvali ljude koji učestvuju u kriminalu, mislim da treba da potražite i u svojoj stranci odgovore, jer ste prethodne četiri godine u istoj toj Vladi Vojvodine učestvovali. Hvala.
Hvala. Narodna poslanica Gordana Čomić. Pravo na repliku.
Zahvaljujem. Osnov replike je direktno pominjanje imena i neistinito prenošenje onoga što sam iznela u obrazloženju povrede člana 27. Govorila sam o ponašanju učesnika sednice i rekla sam da on nema razloga za jed pošto je današnjom sednicom "Razvojna banka Vojvodine" de fakto likvidirana. Rekla sam da ima razloga on za spokoj i nezadovoljstvo koje može da podeli sa nama, jer dogovor o likvidaciji nije uspeo, ali zato postoji sednica Skupštine na kojoj može da se uputi poruka da banka treba da bude likvidirana. Dakle, razlika između govora u trećem licu i opisa stanja, i govora u prvom licu je ono što sam učinila i tako piše u stenogramu, te je lako proveriti. Volja da se tek tako uzme reč da bi se dala poruka nekome u sali je legitimna i legalna, ali potpuno je naivno očekivanje da neće biti odgovora i da neće biti insistiranja na istini i na činjenicama, jer je ona važna za sve nas. Dakle, nikada nisam prekršila Poslovnik obraćajući se uvredljivo bilo kom narodnom poslaniku u prvom licu, niti ću to učiniti. Kao što branim pravo svih nas, želeći da upozorim kada se krši Poslovnik u obraćanju bilo kom narodnom poslaniku, za čega ima i dokaza. Na volji vam je da cenite da li vam se to sviđa ili ne, ali nije lepo iznositi neistine.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Ne može rečima biti nijedna banka likvidirana. Mogu reći, ili vi, ili ma ko u ovoj sali šta god hoće za banku "Intesa", šta god hoće za "Komercijalnu banku", ništa se neće dogoditi. Ako je banka jaka reči apsolutno ne doprinose bilo kakvom ugrožavanju poverenja. Ono što vi sada govorite, zapravo je podsvesno bežanje od odgovornosti, zamena teza i pokušaj da za ono. za šta objektivno mogu da odgovaraju samo dve institucije u ovoj zemlji, a to je pokrajinska Vlada, kao većinski vlasnik i Centralna banka koja treba da odluči i ona jedino odlučuje o sudbini bilo koje banke u Srbiji, hoćete da pripišete sada meni. Mislim da to nije fer, jer kroz prebacivanja stalnih odgovornosti dolazi se do ovih situacija da se jedan prebaci na drugoga, drugi na trećeg, treći na četvrtog, a u suštini na kraju građani plaćaju cenu. Samo sam želeo da kažem da je situacija u "Razvojnoj banci Vojvodine" kritična, da se pokušava rešiti amaterski od strane pokrajinske Vlade, na pogrešan način, suprotno predlozima MMF, Ministarstva finansija, Centralne banke, svojeglavo, politički motivisano, nemotivisano, interesima građana Vojvodine, i samo želim da to ostane zabeleženo. Zašto sam o tome danas govorio, zato što želim da ostane zabeleženo. Zato što smatram da politika u bankarstvu dovodi do propasti i da se u "Razvojnoj banci Vojvodine" ne vodi bankarstvo nego politika, samo zbog toga.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Ukoliko se smatra da se rečima ne može nauditi kredibilitetu banke, da se rečima ne može interpretirati kakav je bankarski sistem, i to rečima bilo koga, a ne ministra finansija, onda mi imamo mnogo veći problem nego donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Današnja tema sednice koja je bila "Razvojna banka Vojvodine", odnosno njeno protivljenje njenoj likvidaciji, pa sada iznošenje argumentacije za njenu likvidaciju. Ako pažljivo pročitamo stenogram, jer mi svi ovde govorimo zato da to bude zabeleženo, onda ćemo jasno pratiti poruke i podatke, koji su na ovoj sednici podeljeni, sve legitimno i sve legalno. Nažalost, jedino što nedostaje jeste da se malo pažljivije slušamo, jer je moja opaska bila usmerena na to da nema razloga za jed. Posao je obavljen. Nema razloga ni za protivljenje takvoj vrsti obavljanja posla, kada su kredibilitet i ugled bilo koje bankarske institucije u pitanju. Ono za šta ima razloga da se bude zabrinut, ako ministar finansija smatra da nikakve reči ne mogu nauditi ničemu u našem društvu. Samo reči i mogu, ako pažljivo slušamo reči shvatićemo su koliko su ubojito oružje, koliko su opasno oružje i kako ih treba oprezno koristiti da bi postigli rečima cilj koji želimo. O banci o kojoj je trenutno reč i o banci o kojoj je reč ustvari, biće u ovom domu razgovora, a u stenogramu će ostati sve zabeleženo. To je dobra stvar i zato svi govorimo. Hvala vam.
Reč ima ministar Dinkić.
Hajde da razjasnimo stvari do kraja. Naslov zakona je pisan u množini. Nemojte da bilo ko ode sa ove sednice misleći da se odnosi samo na jednu banku. Ovaj zakon se odnosi na više banaka, Predlog zakona o preuzimanju imovine i obaveza određenih banaka radi očuvanja stabilnosti finansijskog sistema Srbije. Da je samo, što bi rekli daj Bože, problem u "Novoj Agrobanci", to rešavamo prenosom na Poštansku štedionicu. Zašto onda u članu 7. otvaramo mogućnost da se prenosii na neke banke koje nisu državne? Zato što nema više ni jedna druga državna banka koja može da preuzme aktivu problematičnih državnih banaka. Samo Poštanska štedionica je jedna jedina. Da je samo jedna banka o kojoj se radi u ovom zakonu, ne zameram možda nisam bio dovoljno jasan, ovaj zakon se odnosi na "Novu Agrobanku" i "Razvojnu banku Vojvodine" podjednako. Jedina razlika je što je problem zvani "Nova Agrobanka" 410 miliona evra, a problem zvani "Razvojna banka Vojvodine" 240 miliona evra. Skoro je duplo manji problem, ali je i dalje veliki. Ukupno 650 miliona evra je problem u ovim bankama. To je ono o čemu ja govorim. Zakonu smo namerno, svesno ostavili prostor da spasimo, ne da uništimo nego da spasimo depozite i "Nove Agrobanke" i "Razvojne banke Vojvodine", zato smo otvorili mogućnost prenosa i na neke druge banke, jer nažalost trenutno imamo samo jednu jedinu banku u Srbiji, jaku, veliku sa 100% državnim vlasništvom. To je Poštanska štedionica. Ne postoji druga. Preneti depozite teorijski, neko možda pita zašto ne prenesete depozite i "Razvojne banke Vojvodine" na Poštansku štedionicu? To bilo previše za nju, jer kad prenosite depozite u neku drugu banku morate da napravite simulaciju efekata na kapitalnu adekvatnost. Kod Poštanske štedionice prenos depozita "Nove Agrobanke" ne utiče na njihovu kapitalnu adekvatnost, ona će i dalje biti na 20%. Kada bi se dodalo još 240 miliona evra iz "Razvojne banke Vojvodine", onda bi već morali da se dokapitalizuju da bi podneli tu transakciju. Dakle, ovaj zakon je ste pisan, pre svega za dve problematične državne banke za "Novu Agrobanku" i "Razvojnu banku Vojvodine".
Hvala. Pravo na repliku ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem o ovo će biti poslednja replika, pošto ima i vreme u okviru poslaničke grupe. Dakle, niti sporim da je zakon koji je na dnevnom redu za dve banka, niti sporim da većinom donesete taj zakon. Ono što sam dala kao opasku da je veći deo današnje sednice posvećen protivljenju činjenice da nije uspeo dogovor oko likvidacije "Razvojne banke Vojvodine". Rekla sam, onim čime je ministar danas informisao javnost podacima, stavom i onda na kraju i strašću, zbog koje sam morala da reagujem. Ta likvidacija je obavljena. Da li je to legitimno i legalno, da li to rade i drugi ministri u drugim parlamentima, o tome možemo da pričamo. Postoji još banaka koje su državne, ili delimično ili u procentu, koje se ne spominju i nadam se da neće biti ni spominjane i svi mi ovde znamo koje su to još tri banke na teritoriji Srbije uključujući i Kosovo i Metohiju. Nadam se da su sve dobre i da su zdrave. Nadam se da neće biti nikakvih problema i potrebe da se ovaj zakon primenjuje i na njih. Ako očekujemo ovde, od nas svi mi, da ministar kao učesnik sednice kaže, a da poslanici ćute i da nemaju nikakve primedbe, onda je neko od nas pogrešio sednicu na kojoj sedi. Ja nisam, a sigurna sam da nije ni ministar. Ponavljam, nema razloga za toliki jed, obavljen je posao na ovoj sednici. Hvala vam.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Pošto ja sve vreme vidim da vi do kraja ne razumete šta želim da kažem. Ne može biti obavljena likvidacija banke ukoliko pokrajina upumpa 150 miliona evra duga unutra. Kako može biti, hajde objasnite mi? Ne može biti obavljena. Samo kažem da je to neracionalno. Upumpavanje 150 miliona evra da bi se pokrila dobioza "Razvojne banke Vojvodine", znači da će "Razvojna banka Vojvodine" imati u prvom trenutku adekvatan kapital. Problem je u tome što neće moći da ima dovoljno likvidnosti. Da bi dobila likvidnost mora da traži kredite za likvidnost od Centralne banke. Pretpostavljam da će ih ona odobriti. Ti krediti za likvidnost će biti sasvim dovoljni da pokriju sve osigurane depozite u "Razvojnoj banci Vojvodine". To je 150 miliona evra, pošto je 140 miliona evra osiguranih depozita. Šta je problem? Problem je što neosigurani depoziti ostaju zarobljeni. Biće političko naređenje da Novi Sad, Zrenjanin, Pančevo, Kovin ne smeju da mrdaju depozite iz "Razvojne banke Vojvodine", jer ako mrdnu te depozite banka će se srušiti. Zato smatram da je to pogrešno rešenje. Ako smatrate da o tome prećutati, gurati pod tepih i ne govoriti otvoreno, to je vaš stil. Moj stil je otvorenost, pošteno o problemima. Ako imamo problem hajde da ga rešimo. Nije rešenje zadužiti se 150 miliona evra, a onda držati kao taoce neosigurane deponente, zato što politički to možete. Naredite prosto gradovima da ne smeju da mrdaju depozite, jer u suprotnom ruše banku. To se radilo sve vreme i u "Agrobanci" i u "Razvojnoj banci Vojvodine". To se ne radi gospođo Čomić, ni u jednoj drugoj banci u Srbiji, zato ja o tome otvoreno govorim. (Predsedavajuća: Nemojte direktno da se obraćate poslaniku.) Dobro izvinjavam se zaista, nisam želeo i nije lično namenjeno. Znači, ne postoji ni jedna druga banka u Srbiji osim ove dve, gde morate da terate deponente da daju unutra depozite da se ne bi srušila. Nikada o tome ne bih govorio da su druge banke slabe. Druge banke su jake i baš zato je sistemsko rešenje očistiti obe banke, koje su kancerozne. To je kancer u bankarskom sistemu, i jedna i druga, ali spasite depozite. I to 100% spasiti depozite. Zašto? Zato što ako se sada ne spasu depoziti, kada je moguće, bez velikih troškova, sutra možda neće biti para da se isplaćuju neosigurani depoziti. Ko će onda da snosi tu štetu? Postoji veliki moralni hazard. Govorim samo o tome, o čistim ekonomskim kategorijama u dve nesistemske banke i zato otvoreno pričam o tome.
Hvala. Olgica Batić, povreda Poslovnika.
Nije povreda Poslovnika.
Onda nemate pravo. Niste pomenuti, nemate pravo na repliku, a nije ni vaša poslanička grupa.
Kako nije? Zamenik sam šefa.
Nisam čula da je vaša poslanička grupa pomenuta. Imate pravo na repliku samo ako je vaša poslanička grupa pomenuta.
Ne javljam se po osnovu replike ili po povredi Poslovnika.
Po kom osnovu se javljate sada?
Kao zamenik šefa poslaničke grupe.
Nemate pravo u ovom delu diskusije da se javite. Samo imate pravo na povredu Poslovnika ili za repliku da se javite. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, replika. Izvolite.
Najviše volim kada neko razume ono što ja ne razumem. To je redovno potpuno jasan odgovor za pitanje koje nisam ni postavila. Ukoliko neko ne želi da čuje ono što se jasno izgovara, onda tu teško može da se dopre rečima koje su sasvim jasne da jasnije ne mogu biti, ukoliko neko smatra da narodni poslanik nema pravo da govori ono što misli, čak i u slučaju da se misli da ne razume ono što razume, onda je pitanje elementarne pristojnosti da se objasni bez želje da se bilo ko vređa ili da se pogrešno interpretiraju podaci. Dakle, loše banke, kad ih još jasnim podacima opervažite tokom sednice mogu da idu u likvidaciju i te kako. Moj je problem sada da li je istina da ministar finansija nema svest o tome šta radi kada na sednici Skupštine priča o bankama na takav način? To je ogroman problem, mislim da nije samo za vladajuću većinu, nego za sve nas. U svakom slučaju, imaćemo prilike da razmenimo razumevanje okom mog vremena u okviru poslaničke grupe DS. Hvala.
Hvala. Gospođice Jerkov, po kom osnovu se javljate?
Po mojoj se diskusiji vodi rasprava.
Niste pomenuti ni vi, ni poslanička grupa.
Ali ako gospodin Dinkić govori "vi", na koga tačno misli?
Obratio se direktno izlaganju gospođe Čomić. Zato sam joj dozvolila pravo na repliku. Nastavljamo dalje sa radom. Sledeći prijavljeni govornik je narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem. Poštovani ministre gospodine Dinkiću, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku ću veoma jasno reći da poslanički klub SPS podržava Predlog zakona o preuzimanju imovine i obaveza određenih banaka radi očuvanja stabilnosti finansijskog sistema Republike Srbije. Naime, podržavajući ovaj zakonski predlog mi zapravo podržavamo cilj koji se želi postići njegovim usvajanjem, a to je očuvanje stabilnosti finansijskog sistema u Srbiji. Smatramo da je reč o kvalitetnom sistemskom rešenju, kojim se stvaraju uslovi, rekao bih, za trajnu stabilizaciju bankarskog sistema u Srbiji, što je od izuzetne važnosti. Aktuelna situacija o kojoj je već bilo reči, kada je reč o pojedinim bankama u Srbiji i hitni slučajevi koji ozbiljno prete da uzdrmaju finansijsku stabilnost, ali i nemogućnost da se problemi reše aktuelnim i postojećim zakonima, prosto zahtevaju brzu reakciju odgovorne Vlade Republike Srbije i to u kontekstu predlaganja jednog ovako kvalitetnog sistemskog zakonskog predloga. Ovaj zakonski predlog zapravo pokazuje i odlučnost i opredeljenost Vlade Republike Srbije, naravno, resornog Ministarstva finansija, da daju konkretne i stabilne odgovore i rešenja u dugoročnom smislu, kada je reč o onim negativnim elementima koji nažalost stvaraju nestabilnost u bankarskom sistemu. Mislim da u ovom trenutku mi nemamo vremena da govorimo o onome šta je bilo, da analiziramo da li je aktuelna situacija u pojedinim bankama rezultat katastrofalno loših političkih odluka ili je to rezultat katastrofalno loših plasmana. Postoje nadležni organi, nadležne institucije u Srbiji koji treba da se bave tim pitanjem i koji treba da daju odgovor. Naš interes treba da budu građani koji štede u bankama i privrednici koji imaju svoje depozite. Ono što je za nas u ovom trenutku najbitnije zapravo jeste da će štediše "Nove Agrobanke", koja bi otišla u bankrot usvajanjem ovog zakonskog predloga, moći da raspolažu svojim ulozima u Poštanskoj štedionici i nije reč o prenosu samom, kako je rečeno, depozita, već i likvidnosti koja jeste potrebna i neophodna da se završi transakcija. Dakle, kao što je već rečeno, Predlog zakona predviđa prenos imovine i obaveza problematične banke na drugu finansijski i sposobnu i stabilnu banku i to jeste, kako je između ostalog rečeno, efikasna opcija za stabilizaciju bankarskog resora i konsolidaciju na domaćem tržištu. Ono što je takođe važno jeste da se u izradi ovog zakonskog predloga sarađivalo, i to je gospodin ministar rekao u uvodnom izlaganju, sa ekspertima, predstavnicima MMF. Ako sumnjamo u svaku instituciju Srbije, ako sumnjamo u NBS, ako sumnjamo u Vladu Republike Srbije, onda svaki zakon, pa i ovaj o kojem danas govorimo, može biti problematičan. Mislim da moramo da pokažemo jedan nivo političke odgovornosti i da radimo na negovanju i jačanju institucija u Srbiji. Recimo, kroz jačanje NBS omogućićemo da i ovaj zakonski predlog profunkcioniše. Naš krajnji cilj mora i treba da bude, neko je to danas pomenuo, povratak poverenja građana u bankarski sistem u Srbiji. Vlada je izvukla pouke iz prethodnih vremena i ovaj zakonski predlog pokazuje spremnost Vlade Republike Srbije da ponudi rešenja. Potpuno jasno i potpuno precizno, još jednom želim da kažem, namera i cilj Vlade Republike Srbije, kada je reč o ovom zakonskom predlogu, su potpuno opravdani, potpuno su ispravni i imaju našu podršku. Jeste iznuđeno rešenje, iznuđena, kako je rečeno, posledica i slažemo se, važno je upravo zbog toga politiku odvojiti od struke. Vlada je imala, kako smo čuli, više opcija. Verujemo da je ovo najrealnije rešenje koje će u ovoj iznuđenoj situaciji rešiti problem 250 hiljada deponenata. Još jednom, na samom kraju, poslanički klub SPS u danu za glasanje podržaće ovaj zakonski predlog. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo ću džentlmenski isprozivati gospođicu Batić, da ima priliku da kaže ono što je mislila kada nije imala pravo na reč. Dakle, prvo ću da iskoristim tu priliku, obzirom da su ovde replike dobijali neki poslanici koji na reč Vojvodina prepoznaju sebe. Evo, ja kao Vojvođanin uopšte se nisam prepoznao u "Razvojnoj banci Vojvodine", niti u spominjanju reči Vojvodina. Zašto se ja nisam prepoznao, a pripadnici nekih stranaka jesu? Verujem da se može desiti da im je jedna od tih banaka možda finansirala izbornu kampanju. Toliko su nešto nervozni danas, da me neće začuditi ako nađemo ulaskom u "Razvojnu banku Vojvodine" slučajno neke kredite koji su plasirani za političke kampanje određenih stranaka. Mogu da se kladim da deo nervoze potiče i Mi danas raspravljamo o zakonu po kome može da se vrši preuzimanje banaka čiji je osnivač Republika većinski ili manjinski. Ako je manjinski, onda to uz neku dozvolu skupštine akcionara, a preuzimanje se može izvršiti samo ako za to postoji pozitivno mišljenje NBS dato u skladu sa ovim zakonom. Dakle, Ministarstvo finansija ne može zloupotrebiti ovaj zakon ukoliko za to nema dozvolu od NBS i bar sa te strane možemo biti mirni. Ono što bih voleo da su mi objasnili nervozni poslanici bi bilo sledeće. U EU na koju se toliko pozivaju, ali u onom starijem delu EU, učešće u bankarskom sistemu stranih banaka je negde oko 19% maksimalno. Kod nas su oni dozvolili da učešće bankarskog sektora u našem finansijskom sistemu bude i 90%. U tom delu tih stranih banaka, ćerki stranih banaka koje su takođe po zakonima domaće banke za koje garantuje naša država i kojih ima 90% od 100%, u tim bankama i nema nekih velikih zloupotreba. Najverovatnije da su, s obzirom da su njihove matične banke privatne, da su tu poslovnu politiku prenele ovde, to nisu mogle da zloupotrebljavaju svoje položaje i da kredite dele svojim prijateljima. Nezadovoljan sam sa tolikim učešćem stranih banaka u domaćem finansijskom sektoru, imajući u vidu da strane banke same po sebi imaju cilj koji je legitiman, da isisaju što više kapitala iz naše privrede i od naših građana. Tako dolazimo do situacije da u ovom trenutku naši građani i naša privreda, većinom stranim bankama za koje garantuje naša država, a znamo kako se to i desilo, u ovom trenutku naši građani duguju 609 milijardi dinara tim bankama, privreda duguje preko 14 miliona evra. Danas sve zajedno, privreda i stanovništvo, tim bankama duguje 2.176 milijardi, ili blizu 20 milijardi evra. Voleo bih da su mi ti nervozni poslanici objasnili kako to banke koje su ulazile sa deset miliona osnivačkog kapitala, strane banke su došle u poziciju za koje garantuje naša država, ukoliko požele da prevare deponente, kako su te banke došle u poziciju da tako malo para unesu a da im toliko dugujemo kao građani i kao privreda? Kada još uzmemo u obzir da smo u proteklih deset godina na ime banaka uplatili 22 milijarde evra, gotovo je onako magijom izvedeno da neko ko nije uneo ni jednu milijardu i ostavio ovoj zemlji, dođe u poziciju da mu mi dugujemo preko 22 milijarde i da je samo na osnovu kamata u zadnjih deset godina naplatio 22 milijarde. To isisivanje novca ih naravno nije zabrinulo, ali ih je zabrinulo nekoliko loših banaka, tzv. domaćih banaka gde je osnivački kapital državni u većinskom delu ili u značajnom delu. Tu su zabrinuti i mislim da su opravdano zabrinuti. U uvodu sam već rekao da su najverovatnije nagrađeni, da mogu ostatku tog domaćeg bankarskog sektora da rade šta hoće, odnosno da na politički način upravljaju tim bankama. Gotovo je neverovatno da pripadnik te stranke, bivši ministar finansija na svom računu ima 12 miliona evra, tetkino malo na kauču zaspalo … (Predsedavajuća: Gospodine Rističeviću, molim vas da se držimo teme. Vratite se na temu.) Tema su banke i finansije. Dakle, na njegovom računu je bilo 12 miliona evra, pa se pitam – da li je to moglo da potpomogne ove banke da ne dođu u situaciju, da je to uložio u našu banku, ne bi ove banke došle u situaciju da ih moramo preuzeti i da im nadoknađujemo gubitke uzimajući pare od sirotinje, nadoknađujući sve minuse ovim domaćim bankama. Novac moramo da zahvatimo, i po predlogu ovog zakona da ga dostavimo agenciji ako nema dovoljno, mi moramo da dostavimo pare poreskih obveznika zato što je neko pre nas, jedna politika, zloupotrebila svoje mehanizme i u bankama gde je bilo državnog kapitala zloupotrebljujući svoj položaj je dovela sebe i svoje prijatelje, najverovatnije tajkune, u povoljan položaj. Danas je u štampi objavljeno da je određeni tajkun koji je dugovao "Agrobanci" višemilionske iznose, da je u "Novoj Agrobanci" reprogramirao svoje dugove na pet godina, sa grejs periodom od dve godine. Za divno čudo to ne bi ni čudilo, nego dozvola toj "Novoj Agrobanci" je izdataka na dve godine, taman dok traje grejs period i tu dozvolu ta banka ima do 25. maja ili 26. maja 2014. godine. Taj tajkun treba da počne da otplaćuje tek u septembru te iste godine. Dakle, nestaće banka i neće imati kome da vraća taj dug. Mislim da sam time dovoljno rekao šta se sve u toj banci dešavalo. Za zloupotrebe u "Agrobanci" optužujem grupu koja sebe naziva "CES Mecon", na čijem čelu je bio ministar finansija i bivši premijer, gospodin Cvetković. To je grupa u vlasništvu gospodina Nikezića, koji je osnivač te firme i čiji je sin bio državni sekretar dok je ministar finansija bio gospodin Cvetković. Gospodin Nikezić i "CES Mecon" su bili zastupnici državnog kapitala u "Agrobanci" i on je morao, s obzirom da mu je sin bio visoko pozicionirani funkcioner te države, da se stara da se državnom kapitalu ništa ne desi, a posebno da ne dođemo u poziciju da uzimamo novac od sirotinje, raje i da time nadoknađujemo minuse u toj banci koji su napravljeni zarad privatnog bogaćenje političke strukture i tajkuna koji su ih u tome obilato pomagali. Samo da vas podsetim o toj njihovoj nezavisnoj NBS, odnosno o njenoj nezavisnosti dok su oni bili na vlasti, govore sledeći podaci – 20. maja je završen drugi krug predsedničkih izbora, a četiri dana kasnije Vlada Mirka Cvetkovića je emitovala … (Predsedavajuća: Molim vas, gospodine Rističeviću da se vratimo na temu.) U temi sam makar koliko i ministar finansija. Ako me ne dozvoljavate da govorim o "Novoj Agrobanci", onda recite da to nije tema. Koliko vidim, njen ovde ima koliko god hoćete. Dakle, ovaj zakon je rezultat onoga što se dešavalo u "Agrobanci". Hoću da kažem da četiri dana posle izbora, znajući šta su uradili u "Agrobanci", da su emitovali 85 miliona obveznica čije je dospeće 2015. godine. Emitovali su javni dug 24. maja, a 25. maja, ta nezavisna NBS koja je to sve trebala da kontroliše, tobož nezavisna,kako zna da treba da likvidira "Agrobanku". Vlada daje 26. maja državne obveznice "Novoj Agrobanci", koja državnim obveznicama, dugom protivzakonito osniva novu "Agrobanku", i gle čuda ta nezavisna NBS koja je toliko nezavisna i sve to zna, istog dana daje dozvolu "Novoj Agrobanci". Ovim sam dokazao da je najviši državni vrh u bivšoj Vladi bio umešan u pljačku naroda koja je izvršena preko "Agrobanke", time što ćemo iz budžeta, parama građana morati nadoknaditi sve što su oni proćerdali u svom mandatu. Ovo je sve vezano za taj zakon, vezano za "Agrobanku" i tražim ne samo da preuzmemo dugove "Nove Agrobanke", da preuzmemo njihove obaveze, njihov kapital, tražim da Vlada podstakne tužilaštvo, rekao sam podstakne, i istražne organe da temeljno istraže sve zloupotrebe bivših najviših državnih funkcionera. Nemoj da nas za pljačku "Agrobanke", za pljačku građana odgovaraju opet neki iz neke Nove Crnje, Bojnika, Lebana itd, nemoj time da zamazujemo oči građanima, već daj da utvrdimo ono zbog čega su pripadnici bivše vlasti večeras ovde nervozni. Takođe želimda upozorim da za vreme njihovog mandata postoji "Diners klub" Beograd, koji nije imao nikakvu kontrolu od NBS, koji emituje kredite i deli kartice suprotno članu 5. Zakona o bankama, gde jedino i isključivo da dele kredite i platne kartice imaju banke. Oni su dozvolili da to rade "Diners klub", što može da bude izuzetno opasno. U ovom trenutku oni raspolažu nekontrolisano sa 30 hiljada platnih kartica sa 150 miliona evra, za koje mogu postradati ukoliko ne bude nikakve kontrole, a oni su izvan kontrole NBS, a ne bi smeli da budu ukoliko se bave finansijskim uslugama. Želim da upozorim da to može dovesti do iznošenja para, pranja para, da to može zakopati naše trgovce jer se ukupno radi o kapitalu od 150 miliona evra. Na kraju da vas podsetim da je danas 100 godina od Kumanovske bitke. To je dan kada je jedan mali narod zajedno sa drugima, mala država dokazala da pod određenim uslovima može da se izdigne i da bude velika i da oslobodi sebe i druge. U ime tih ljudi koji su stradali za stvaranje ove države i drugih država, i prošle države, u ime tih predaka i u ime budućih potomaka zahtevam da se kazne razni "šoškići, nikezići, dulići, đerići" itd, tim pre što smo dosta stezali kaiš oko praznih stomaka. Najlakše je zatezati kaiš oko sirotinje i praznog stomaka. Mislim da ova garnitura koju sam nabrojao ima puno kapitala, da je taj kapital stečen napornim radom ali tuđim, radom ove sirotinje i zato vas pozivam ne samo da ispitate "Agrobanku" nego da ispitate "Razvojnu banku Vojvodine". Tamo ćemo tek naći svašta. Naći ćemo način za ovoliku nervozu. Zahvaljujem. Hvala.
Pošto se za reč javila narodna poslanica Olgica Batić iskoristiću priliku i pročitaću član 104. Poslovnika – "Ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. Ako se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu, odnosno političku stranku čiji narodni poslanici pripadaju toj poslaničkoj grupi u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe. O korišćenju prava iz st. 1. i 2. ovog člana odlučuje predsednik Narodne skupštine". Smatram da se gospodin Rističević nije uvredljivo izrazio vama. (Narodni poslanik Marijan Rističević dobacuje sa mesta.) Molim vas ne dobacujte. Ne mogu da vam dam pravo na repliku, ali da vas podsetim da ćete imati pravo da koristite svoje vreme. Nastavljamo sa izlaganjem. Pravo na repliku ima narodna poslanica Teodora Vlahović.
Posle ovakve diskusije ne bih iskoristila pravo na repliku, ali smatram da moramo ukazati na to da smo dužni da svi sačuvamo dostojanstvo Narodne skupštine. Ovde su narodni poslanici sa svojim obavezama i zadacima, a ne tužilaštvo ni privredni kriminal. Znači, licitiranje imena narodnih poslanika je problematičan ovde. Da li ćemo mi sad očekivati da neka gospoda koja sede u ovoj sali prave svoje spiskove želja koga treba optuživati ili ćemo dozvoliti da državni organi obave svoj posao? Ono što je bitno je da sačuvamo institucije u ovoj državi i onda kada smo na vlasti i onda kada smo u opoziciji. Ovakav način razgovora bez opomene u Narodnoj skupštini degradira sve institucije u ovoj državi.
Gospodin Marijan Rističević, pravo na repliku.
Moraću da zatražim ovde službenog prevodioca. Služim se narodnim jezikom. Nikoga nisam pomenuo sem najvećih državnih funkcionera. Dakle, spomenuo sam i političku podršku jednom lopovluku u "Agrobanci" koji je evidentan i ko se prepoznao u tom lopovluku nisam mu kriv ni za šta. Pogledajte pažljivo stenogram, sem najvećih državnih funkcionera čija sam imena pobrojao nikoga drugoga nisam spomenuo, osim nervoze određenih poslanika koji se boje ulaska "Razvojnu banku Vojvodine". Kao Vojvođanin kada je "Razvojna banka Vojvodine" spominjana nisam se prepoznavao i stvarno ne znam čemu ove replike. Posebno nisam mislio na nekoga ko se ovom prilikom javio za reč ili može još da se javi. Nikoga direktno u sali nisam prozvao za kriminal, osim što sam rekao da postoji osnovana sumnja da su u kriminal umešani najviši državni funkcioneri i nabrojao njihova imena i imena zastupnika državnog kapitala u "Agrobanci". S toga, ukoliko sam bilo koga uvredio u ovoj sali tim podatkom izvinjavam se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, danas je bilo zanimljivo, naročito večeras slušati raspravu koju ste i vi vodili delimično sa poslanicima iz najveće vladajuće stranke do skoro, a sada najveće stranke u opoziciji i ne može da se ne primeti upadljivi izostanak poslanika te sada najveće sada opozicione stranke sa današnjeg zasedanja. Verovatno ima razloga za to. Retko kada mogu da kažem da se slažem sa vama, ali ovoga puta zaista to moram da priznam, u rečenici koju ste izrekli malopre da se radi o jako ozbiljnom problemu, jako ozbiljnoj situaciji koja je nesmotrenošću ili možda namerno rukovodstvo "Agrobanke" koji su sedeli u Upravnom odboru, ali i oni koji su im pomagali u tome doveli čitavu državu. Pre mesec dana smo doneli rebalans budžeta po kome je ova država u minusu dve milijarde evra. Sada raspravljamo o tome kako je neko ili više njih pokrali i opljačkali "Agrobanku" i država mora da se dodatno zaduži i interveniše sa nekoliko stotina miliona evra da bi pokrila te gubitke. Pored enormno prazne kase dolazimo usituaciju da se kroz evidentnu pljačku iz "Agrobanke" i još nekih drugih banaka sav teret stavlja na leđa poreskih obveznika, odnosno građana. Sve to razumemo i da je situacija takva da se intervencijom kroz ovaj zakon pokušava sprečiti veća šteta koja bi nastala ukoliko se ovo ne bi uradilo, ali i od vas i od čitave Vlade zahtevamo najveću moguću odgovornost za ovo što se desilo, jer kada neko opljačka, spominjali ste cifru 600 miliona evra, onda zaista neko mora da podnese odgovornost za to što se desilo. U tom sklopu bih hteo da vam postavim nekoliko pitanja. Kako je moguće, pošto je bilo reči da agonije oko "Agrobanke" i oko tih sumnjivih transakcija, davanja kredita traje bar godinu i po dana, da se niko od nadležnih organa nije ovom problematikom bavio? Da prevedem, Vlada ima učešće u "Agrobanci", ima svoje predstavnike i da li je moguće da niko od tih predstavnika u Odboru "Agrobanke" nije signalizirao da se tamo nešto sumnjivo dešava? Drugo pitanje je – ako niko nije signalizirao od predstavnika Vlade u "Agrobanci" pa i u "Razvojnoj banci Vojvodine" mediji su se time bavili bar zadnjih godinu dana, kako je moguće da Vladana svojim sednicama ili da pitam direktno vas dok ste učestvovali u radu Vlade ili vaši ministri kada ste vi izašli nisu dotakli to pitanje na Vladi da vidimo šta se dešava u "Agrobanci", da sprečimo na vreme veće štete koje su danas ovoliko očigledne. Šta je radila Narodna banka Srbije za to vreme? Kako je moguće da se godinu i po dana razvlače po medijima afere o tome ko je i koliko ispumpao para iz "Agrobanke", a da Narodna banka koja vrši kontrolnu funkciju nad bankama nije intervenisala, nije prekontrolisala i nije našla ništa sumnjivo? Tražili smo, pre dva meseca kada se raspravljalo o smeni guvernera Narodne banke, ovde ozbiljnu raspravu o radu bivšeg guvernera i Saveta Narodne banke. To je bio način i tada smo tražili, sećate se, u raspravi da se rasvetle svi problemi vezani za "Agrobanku", za Razvojnu banku Vojvodine, za "Metalsbanku", za Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine itd. Da smo tada raspravljali o tome verovatno bi na videlo isplivalo sve ovo što se danas čulo i onda bismo sigurno imali malo više vremena i malo manje štete da smo reagovali na vreme. Ovako olako prebaciti toliki teret, više stotina miliona evra, na leđa građana, zaista bez ozbiljnih posledica po one koji su to radili, bi bilo krajnje neodgovorno. Verujem da ono što ste malopre rekli, da ćete se vi založiti u Vladi, da se temeljno ispita sve sumnjive radnje i odgovornost pojedinca, pa da dođemo na kraju do odgovora koja je politička pozadina u tim sumnjivim poslovima. Ne bi mogao niko na svoju ruku da to radi da nije bilo pozadine i da nije bilo čuvanja leđa od strane ljudi koji su sedeli u najvišim instancama vlasti. Na kraju krajeva, da se ispita odgovornost Narodne banke i njenog guvernera, gospodina Šoškića, da se opravdajutoliko visoka primanja koja imaju guverner i viceguverneri od po 600, 700 hiljada dinara. Valjda je njihov posao da kontrolišu rad svih banaka i da onemogućeda se dolazi do ovakvih situacija. Ovako smo došli u situaciju da moramo da pokrivamo tu rupu iz budžeta, da građani svojim izdvajanjima kroz poreze plaćaju nešto što ne trebaju i ne moraju, a neko će se bogatiti na njihov račun. Verujem da će se kroz istrage ova pitanja razjasniti, ali tražim takođe i da oni koji su podizali kredite, koji su dobijali sumnjive kredite od "Agrobanke", a koji se danas pokazuju kao ne naplativi, da se strožije procesuiraju. Nemoguće je da neko dobije kredit, a da nema čime da vrati to. Kada građanin aplicira da dobije neki kredit mora da višestruko dokaže sposobnost da može da vraća kredit i da višestruko založi svoju imovinu kako bi banka bila sigurna da će vratiti ono što je uzeo. Kako je moguće da oni koji su dobijali više stotina miliona evra od "Agrobanke" to nisu garantovali i da to niko nije godinu i po dana kontrolisao. Očekujemo, pre svega, odgovornost za to što je rađeno i verujemo da će kroz tu odgovornost isplivati mnogo toga na videlo i da će se pokazati da je prethodna vlada učinila katastrofalne greške, da ne kažem neku grublju reč, u aferi Agrobanke. Kroz aferu "Agrobanke" i kroz otvaranje problema Razvojne banke Vojvodine, trebalo bi ispitati i kako se poslovalo u Fondu za kapitalne investicije Vojvodine, pa i u Fondu za razvoj Republike Srbije. Ima i tamo šta da se nađe. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvažena predsedavajuća, gospodine ministre, uvažene kolege, mislim da je u neku ruku veoma važno reći da i DS podržava svaki pokušaj bilo koje državne vlasti koja želi da uvede red u finansijski sektor. Ono u čemu je naše dubinsko neslaganje su značajni nedostaci, a možda i neadekvatan pristup koji ste vi kroz ovaj predlog zakona predložili. Ono što je sigurno je da miosećamo da ovo nosi u neku ruku obeležje "leks specijalisa" i u samom obrazloženju se govori o nedelji štednje i bolje da se onda donese zakon o ukidanju nedelje štednje. Ono što je sigurno je da smatramo da vi kao ministar finansija, mislim da nije dobro upravi za taj bankarski sektor, da javno govorite o dubiozi Razvojne banke. Mislim da postoje druge institucije kojima je to posao i koje bi to trebalo da rade, a naročito smatram da je neadekvatno davati kvalifikacije o ljudima koji vode pokrajinsku vladu. Može se možda i reći da je predloženi model, koji ste ovim predlogom zakona dali, korektan kada se radi o transakciji između dve državne banke, što je slučaj sa predloženim preuzimanjem Nove Agrobanke od strane Poštanske štedionice. Međutim, ovim zakonom je dozvoljeno da privatne banke preuzmu imovinu i obaveze državne banke za šta im država daje bespovratnu finansijsku podršku. Bez procene realne vrednosti aktive banke koja se preuzima, čime se otvara mogućnost da privatna banka ostvari ogromnu materijalnu korist. Ne postoji transparentna procedura izbora banke preuzimaoca, čime je u potpunosti otvoren put za korupciju. Isto kao mogućnost, naročito ako se ima u vidu da se radi o transakcijama vrednim više desetina ili čak stotina miliona evra poreskih obveznika. Odakle pare državi zaove transakcije kojima se praktično nagrađuju privatne banke i popravljaju njihovi balansi? Mislim da je to legitimno pitanje. Koliki će uticaj ova davanja imati na deficit i javni dug zemlje. Ovaj problem je jednostavno rešiv. Izmenite zakon tako da samo banke pod državnom kontrolom mogu da učestvuju u ovim transakcijama, na primer. Postavlja se pitanje da li je MMF dao saglasnost na predloženi tekst zakona? Nije dao saglasnost, i ako je njihova misija u Beogradu, koliko je meni poznato. Na bazi kojih kriterijuma se bira banka primalac u članu 4? Da li na bazi najviše ponuđene cene za aktivu ili na bazi svojih finansijskih pokazatelja? Šta ako se na primer za banku primaoca izabere banka sa neadekvatnim pokazateljima, jer nije zakonom sprečeno da se u ulozi banke primaoca uzme banka koja sama po sebi sposobna, niti kako se proverava da li je ta banka sposobna da apsorbuje rizičnu aktivu i da odgovori dodatnim likvidnim obavezama i potencijalno na ovaj način kroz finansijsku podršku da joj se pomogne? Ovaj vid pomoći može biti jako unosan za potencijalne primaoce, jer dobijaju tržište, deponente, potencijalnu zaradu na rastu vrednosti aktive, a sve praktično za džabe tj. za ništa. Ko pregovara sa potencijalnim bankama primaoca? Šta ako se pojave dve banke primaoca? U kom obliku će se davati finansijska podrška? Da li u gotovini, obveznicama? Koliko je planirano ovo opterećenje za budžet Agencije za osiguranje depozita i koliko Agencija ima sredstava na bazi čega procenjen ovaj iznos, kao u članu 5? Da li ste sigurni da Agencija ima 250 miliona evra i šta ćete onda uraditi za ostale banke, ako se ova aktiva povuče tj. ne budu svi oduševljeni ovim vestima iz Skupštine? Koji će se depoziti prenositi? Neki poverioci će biti povlašćeni u slučaju prenosa ili ne prenosa njihovih potraživanja. Kako će se štititi njihova prava na jednak tretman, kao i država od budućih tužbi? Imajući u vidu da banka primalac može biti privatna banka, ovaj član 5. može dovesti do više milionskih zloupotreba i gubitaka za budžet Republike Srbije. Dakle, mora da postoji mehanizam za fer procenu aktive pre transakcije i fer procenu potrebne pomoći iz člana 5. Zašto nije definisano kakva se aktiva, imovina, potraživanja i depoziti prenose? Koliki je procenjeni gubitak Fonda za razvoj Srbije po osnovu skinutih garancija od strane poslovnih banaka, imajući u vidu da preuzimaju na sebe celokupan rizik loše aktive? Zašto banka preuzimalac ne izda garancije Fondu za razvoj u članu 16.? Naravno, obećao sam ovde jednom uvaženom kolegi iz jedne opozicione manje stranke koji je tokom svog izlaganja govorio o "Razvojnoj banci Vojvodine" i korisnicima, funkcionerima iz bivšeg režima, koji su uzimali sredstva iz "Razvojne banke" i dužan sam da kažem – u pitanju je DSS, jedan od najvećih dužnika, sa preko milijardu dinara duga, "APS Holding", vašeg poslanika Nenada Popovića. Ako je on funkcioner bivšeg režima, onda u redu. Gospodine Dinkiću, ako sa pravom tražite odgovornost za "Agrobanku", a smatram da svačija odgovornost treba da se utvrdi, ko je onda odgovoran za finansijski slom "Poštanske štedionice" 2006. godine, intervenciju države od 60 miliona evra? Tada ste vi bili, ako se ne varam, ministar finansija, a vaš savetnik, gospodin Jelašić, guverner Narodne banke Srbije. Ko je odgovoran što "Petrohemija", od kad ste vi postavili svoje rukovodstvo 2009. godine, pravi godišnji gubitak od 100 miliona evra, a duguje "Razvojnoj banci Vojvodine" 900 miliona dinara? Prema tome, ono što je nesumnjiv zaključak i što potvrđuje stav DS da ne može podržati ovaj predlog zakona je da, nažalost građana Republike Srbije, kontrolišete sve finansije u ovoj zemlji, spajate i razdvajate banke, zatvarate, kontrolišete sve subvencije i svu privredu i njene aktivnosti, sve investicije, životni standard građana, sve kreditne linije, turizam, skijališta i sve drugo što vam je potrebno. Mislim da sam ovde izgovorio i proročke misli kada sam rekao da ćete guvernerku staviti u džep, što se i na ovaj način potvrđuje. Znam da Narodna banka treba da se izjasni, ali znajući o strukturi buduće Narodne banke i mogućnosti da taj zakon menjate kako smo vam proročki rekli kad ste ga usvajali, mislim da je stvar potpuno jasna u tom smislu. Mislim da sami o svemu odlučujete u ovoj zemlji što ima veze s finansijama samo dokle god su u pitanju novci. Na kraju, ono što je više puta ovde ponovljeno, 11 godina su u stečaju četiri velike banke. Znam da bi to koštalo državu milijarde u ono vreme, ali pitam kao predstavnik građana – kada će se to rešiti? Ne zato što ne mislim da je štetno izdvojiti milijarde na inače osiromašen budžet, već vas prosto pitam kao građanin kada će nekada velike četiri srpske banke izaći iz stečaja? Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Niste bili danas, ali nema veze, ovde sam došao ceo dan da budem, bez obzira kada ste vi prisutni. Ovo je studija MMF-a o kojoj sam već govorio, koja govori detaljno o preporukama šta raditi sa "Razvojnom bankom Vojvodine" i sa "Novom Agrobankom". Daću vam posle da pogledate, da ne ispadne da mašem sa nekim drugim papirom. (Možete odmah da odnesete gospodinu Stefanoviću da pogleda.) Dakle, pitali ste me da li smo pitali MMF - jesmo pitali, to sam rekao već više puta, zato što se radi o ozbiljnim stvarima i nismo želeli da o ovome sami odlučujemo. Radi se o ozbiljnoj odgovornosti. Nažalost, imali smo malo vremena da reagujemo. Nedelju štednje nisam ja izmislio, ona postoji već godinama unazad i uvek je u prvoj nedelji novembra, a Vlada je formirana krajem jula. Ove podatke o problemima smo dobili za "Novu Agrobanku" tek u septembru, a za "Razvojnu banku Vojvodine" bukvalno tek pre 10 dana. Onda smo konsultovali MMF šta da radimo, da li da idemo sa "leks specijalisom" samo za "Novu Agrobanku", da prebacimo depozit na "Poštansku štedionicu" i time okončamo stvari? MMF je rekao da to nema nikakvog smisla, jer je potpuno ista situacija u "Razvojnoj banci Vojvodine". "Razvojna banka Vojvodine" je uistoj dubiozi kao što je "Nova Agrobanka". Isti slučaj, samo duplo manje, ali potpuno ista struktura. Drugo, nemam ništa protiv ako hoćete da amandmanima obrišemo prenos na ove privatne banke. Nema nijedna druga banka osim "Poštanske štedionice" koja može da primi depozit. Da onda ostavimo "Razvojnu banku Vojvodine" da, kako vi kažete, ne nagradimo privatne banke, da im ne napravimo, kako ste rekli, unosan posao, pa da vidimo šta će biti onda sa depozitima. Onda vi lično, gospodine, i vaša stranka da preuzme odgovornost ako ne mogu da se isplate deponenti "Razvojne banke Vojvodine", ako nemamo gde da prenesemo. Na koju banku da prenesemo? Nabrojte mi ijednu drugu državnu veliku banku koja ima stoprocentno vlasništvo i može brzo da odluči o tome da primi depozite. Ne postoji. "Komercijalna banka" ima i "Evropsku banku za obnovu i razvoj" unutra, i EBC, KFW, puno akcionara. Proces odlučivanja traje mesecima za takvu stvar. Dakle, stvar je mnogo ozbiljnija nego što mislite, nažalost. Bukvalno, alternativa je jedna postojala i nju smo našli – "Poštanska štedionica" za "Novu Agrobanku". Tražili smo koja je alternativa ako se prebacuju depoziti i "Razvojne banke Vojvodine". Alternativa su samo privatne banke, uključujući inostrane sve druge banke. Ne postoji mogućnost prebacivanja upravo zato što radimo procenu rizika, radimo simulaciju uticaja prebacivanja na koeficijente banke primaoca i ustanovili smo da "Poštanska štedionica" može bezbedno da primi samo depozite "Nove Agrobanke", ali ne i depozite još bilo koje druge banke. Ovih novih 240 miliona evra dodatnih iz "Razvojne banke Vojvodine", nema nikakve alternative, mora da se prebaci ako se ikada bude prebacivalo, na neku od privatnih ili stranih banaka. Privatne mogu biti domaće ili strane. Na bazi analize Centralne banke Srbije, sa kojom sve vreme tesno koordiniramo, jer ovo je od interesa pre svega za Centralnu banku, ali i za Ministarstvo finansija, zbog toga što želimo da minimiziramo iznos sredstava koje moramo da isplatimo po osnovu šteta iz prethodnog perioda, došli smo do toga da napravimo proceduru kako birati u slučaju prenosa na privatnu banku koja je najbolja. Prosto, pravi se aukcija koja se rešava posebnim podzakonskim aktom koji će ići na bazi ovog zakona. Na primer, ako želimo da prebacimo samo osigurane depozite "Razvojne banke Vojvodine", za to nam ne treba nikakva državna intervencija, jer u samoj "Razvojnoj banci Vojvodine" već ima devet milijardi dinara hartija od vrednosti prethodno izdatih, ima dela gotovine kod Narodne banke Srbije i dela likvidnih sredstava koji pokrivaju u celosti ovih 140 miliona evra osiguranih depozita. Ako želimo da prebacimo i neosiguranih 100 miliona evra, a to su depoziti AP Vojvodine – dve koma nešto milijarde evra, to su depoziti grada Novog Sada – milijardu i po dinara, depoziti kompanije "Nektar" – milijardu i 100 miliona dinara, "LIPAKSA" – milijardu i 200 miliona dinara, grada Beograda – šesto miliona dinara, Zrenjanina, Subotice, Pančeva, Kovina -milijardu i 100 miliona dinara, "Vojvodinašuma" – 300 miliona dinara, Fonda za razvoj AP Vojvodina – 200 miliona dinara i još 2,2 milijarde dodatnih depozita, onda moramo da emitujemo obveznice. Možemo, ako bi to pokrajinska vlada htela, da ne prebacujemo uopšte neosigurane depozite, onda oni idu u stečaj. Jer, ako hoćemo da spasimo samo osigurane depozite, onda nam nije potrebna nikakva intervencija države. Osigurane prebacujemo bezbedno zato što možemo da ih pokrijemo već izdatim obveznicama i likvidnim sredstvima, ali za neosigurane, a to su svi ovi koje sam govorio, fali 100 miliona evra. Možemo, i to je bio naš predlog, po 50 miliona evra da emituje Pokrajina i Republika solidarno, da rešimo to pitanje i da izvadimo i gradu Beogradu depozite i Pokrajini Vojvodini da damo na raspolaganje 2,2 milijarde koje fiktivno sada ima a ne može ništa sa njima da uradi jer stoje zarobljene u "Razvojnoj banci Vojvodine", da izvučemo ova preduzeća, Fond za razvoj AP Vojvodine, dakle, suštinski su većina vojvođanske institucije, izuzev grada Beograda koji je tu sa 600 miliona dinara, da na taj način oslobodimo ta sredstva, pojačamo likvidnost, a da inače nenaplativa potraživanja, 75% je nenaplativo, stavimo u stečaj. Stavljamo u stečaj samo suštinski ono što su nenaplativa potraživanja, krediti i na taj način rešavamo trajno pitanje. Naravno, lakše nam je da se u to ne mešamo, ali onda će propasti ovih 100 miliona evra depozita. Lakše mi je da me neko ne optužuje da smo nagradili neku privatnu banku, kako vi kažete, ili da smo napravili unosan posao. Nemam ništa protiv da se donese odluka da se ništa ne radi sa "Razvojnom bankom Vojvodine", pokrajina neka je dokapitalizuje, nama je lakše, manja glavobolja, ali je problem u tome što se time ne rešava problem nego se odlaže, stavlja se pod tepih. Zato i ovakva procedura je jedina moguća u ovim uslovima, ništa se ne radi napamet, ništ ne radimo sami, radimo zajedno sa MMF, ali prosto trebalo bi i ljudi, kolege iz vaše stranke da imaju poverenja, ako ne u nas, onda u MMF i da prihvate da rešimo ovaj problem jednom za sva vremena. Srećom sa ovim zakonom i sa rešavanjem pitanja u ovim problematičnim državnim bankama mi ćemo totalno zatvoriti problem loših banaka u Srbiji, a što se tiče drugih banaka, naravno one su takođe pod super vizijom Centralne banke. Ako želi te dobronamerno da pomognete mi smo spremni da razmatramo sve napore da se pomogne, da se što bolje ovaj proces obavi. Ali, prosto mislim, nisu vam primedbe na mestu i to hoću da vam kažem vezano za to da će se neko obogatiti od tih transakcija. Onda u takvoj konstalaciji logično je da se onda odustane od toga jer to ne mora da se radi. Odmah da vam kažem ova operacija ne mora da se radi. Zoran Ostojić je rekao jutros, alternativa je stečaj. Imamo zakone koje regulišu stečaj. Isplatimo 140 miliona evra osiguranog depozita a ostalo ide u stečaj. Mi mislimo da je to loše rešenje. Mislimo da se vredi potruditi da spasimo sve depozite i zato to radimo.
Izvolite gospodine Stefanoviću imate pravo na repliku.
Mislim da to nisu bile primedbe, više su bila pitanja, gospodine Dinkiću, a na mnoga nismo dobili odgovor. Ono što je sigurno jeste da ne možete ni vi baš toliko da budete kontradiktorni, da govorite da je hitno, da je važno, da je neophodno vanredno zasedanje skupštine a onda kažete da nije važno da uopšte usvojimo, da ne moramo da usvojimo. Znam, da kad neko preuzme odgovornost, ne mora ništa, ali građani su dali poverenje vašoj koaliciji da sastavite Vladu. Prema tome, niko ovde ne želi loše ni ovoj državi ni njenom bankarskom sektoru. Ali, smatram da je možda suviše to što smo se toliko vežbali i sa velikim vašim učešćem u tom vežbanju da ne rešavamo stečaj banaka do sada, da onda kažete – e pa nismo naučili našu lekciju, možemo odmah da je primenimo, ako vam se ne sviđa ovo rešenje. Mislim, da to nije baš odgovorna politika i u principu, ovo kada se ovako predstavlja, u papirološkom smislu, pred narodne poslanike, bez dodatnih objašnjenja, bez stvari koje ste vi prinuđeni satima ovde nama da objašnjavate, na naša potpuno legitimna pitanja, to se uvek dešava tada kada sam predlog nije adekvatno objašnjen i kroz javnu raspravu, i kroz sam materijal koji se dostavlja na sednicu. Zato se i dešava da mnogi poslanici, uključujući i mene, ponavljaju stvari, ne zato što neko ne sluša šta je bilo već prosto zato što neke stvari nisu dobro objašnjenje od strane predlagača. To je naše pravo da pitamo. Ipak, ono što je zabrinjavajuće u celoj ovoj priči jeste sa jedne strane potreba Vlade da stalno objašnjava kako smo došli dovde. S druge strane, revizija koja se ne sprovodi do kraja, da utvrdimo gde su pare otišle pa da tužilaštvo može lakše da radi, jer je to ono što je narod rekao. Zahvaljujem se.
Ministre, izvolite.
Revizija je kompletno urađena za "Novu Agrobanku". Identifikovani su svi loši plasmani i tužilaštvo i policija rade svoj posao. Taj proces tek sada treba da se radi u "Razvojnoj banci Vojvodine".
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić. Izvolite.
Nažalost, mi ovih dana smo poštovani narodni poslanici u prilici samo da rešavamo alarmantna pitanja. Nažalost, ovo o čemu i danas govorimo je jedno od pitanja koje ima prinese potrebe za određenom brzinom. Tačno je da sledeće nedelje počinje nedelja štednje i građani Srbije će, verujem da slušaju pažljivo ovu našu raspravu večeras, tražiti kako dalje da raspolaži sa svojim sredstvima u bankama. Država jeste garant devizne štednje građana i ove činjenice koje je ministar izneo apsolutno stoje. Slušajući ovu danas raspravu sve vreme razmišljam da li je postojala neka druga mera, da li je postojao nekakav drugi način ili drugačija mogućnost da se reaguje. Kritički tonovi koji idu u pravcu oduzimanja ovlašćenja Vladi Republike Srbije da na ovim temama govori, molim vas gospodo, Vlada Republike Srbije je odgovorna za ekonomsku politiku jedne države. U tu jednu ekonomsku politiku spada i taj jedan bankarski sektor, spada stanje u privredi, spada devizna i dinarska štednja naših građana i sve ono što je neophodno da se živi civilizovano i na jedan miran način. Nažalost, danas smo suočeni sa brojnim podacima i činjenicama. Adekvatnost kapitala i svega ostalog je šest miliona evra, ne adekvatan je preko 150 miliona, dubioza preko 300.Politička javnost i obični građani se pitaju gde su tih 300 miliona evra za te pare date su nekakve garancije, dati su imovinski resursi, za koje je evidentno da nemaju adekvatnu vrednost i vrednost kapitala za koje su podneta ta sredstva. Te pare su negde otišle, nestale su. O tome će sigurno neko morati ovih dana da traži da se ti koji se nalaze, ta gospoda u pritvoru, da se izjasne gde se nalazi taj novac. Ali, u ovom trenutku država, odnosno Vlada ne može da čeka šta će biti od ponedeljka. Mislim da je dobro rešenje da se to uradi sa jednom od domaćih banaka, državnih banaka. Mislim da je dobro rešenje da se to uradi sa Poštanskom štedionicom. Sigurno da će sledeće nedelje i pošto ja radim u bankarskom sektoru biti poprilična gužva i biće poprilično puno posla da se u preko 60 ekspozitura preuzme sve ono što je neophodno da bi se nastavilo sa normalnim radom kada bilo koji građanin dođe sa svojom štednom knjižicom na šalter, da zna gde treba da dođe, kom službeniku da se obrati i da mu postavi pitanje gde je njegova dinarska štednja ili devizna. Da ima jednu sigurnost u komunikaciji šta dalje sa svojim novčanim sredstvima. Mislim da je tu odgovornost Vlade izuzetno visoka i način i mera prema ovom postupanju vrlo adekvatna. Ne stoje ovde nikakve neprincipijelne pretpostavke da se ulazi u rizike. Rizike smo nasledili, njih smo dobili i sa njima se suočavamo. Stanje u bankarskom sektoru, pre svega ovih nekoliko banaka jeste posledica prethodnog vremena. Govornici iz opozicije ne govore šta znače uzeta sredstva za izbornu kampanju koja nikada neće biti vraćena ovim bankama, to su sredstva građana, sredstva privrede, sredstva opština, sredstva gradova, sredstva preduzeća koja su završila na nekim bilbordima, u nekom samohvalisanju o nekom vremenu kroz koje smo prošli. Naravno, ova mera nije popularna i niko iz vladajuće većine ne aplaudira ovoj meri. Prosto, samo kao ozbiljni, odgovorni ljudi postupamo i tražimo načine i rešenja kako izaći iz nasleđa vremena kroz koje prolazimo. Bojim se da će nas čekati još takvih i sličnih situacija u kojima ćemo morati brzo i efikasno reagovati radi zaštite interesa privrede, interesa građana, u ovom slučaju ulazimo u nešto što je vrhunska stvar, a to je zaštita imovine naših građana. Dobro je da će država reagovati u ovom slučaju i da će učiniti sve da pronađe ta izgubljena sredstva, ne radi se o malim sredstvima, radi se o oko 600 miliona evra, pa kada neko pominje ta sredstva, ja razmišljam, tu ima bar dve ili tri elektrane koje Srbiji trebaju u ovom trenutku, ima nekoliko stotina kilometara puteva koje možemo da izgradimo, ima nekoliko kliničkih centara, ima škola koliko hoćete, vrtića, obdaništa, isplaćenih socijalnih davanja, i kada sve to sastavite na jednu stranu šta možemo da uradimo u ovoj Srbiji, završe tamo neki koridor, bazene i škole i sve ono što možemo da činimo, imate jednu grupu ljudi koji su bili blisko vezani za prethodno vreme i za vršenje vlasti, ljudi koji su na ko zna koje načine ta sredstva sklonili. Prosto ne mogu da verujem da su te pare pretvorene u dim. Ja se bavim tim stvarima godinama i znam, kada sredstva puštate na tekući račun svog klijenta, on postavlja naloge za dalje prenošenje sredstava. Ti nalozi imaju ime i prezime i naziv firme i zna se gde odlaze dalje. Nama se danas prigovara ovde zašto mi hoćemo da vršimo spajanje. Niko ovde to neće da vrši, prinuđeni smo da to činimo, napokon, gospodo, stanite malo, nema smisla napadati na Vladu, jer od sledeće nedelje, građani će stati na šalter tih banaka i tražiće svoje pare. Zar e moguće da su one postale dim? To su neki putevi, obdaništa, sve ono. Gde su ta sredstva, gde su završila, a vi prigovarate na najobičnije opaske koje se govore vrlo oprezno ovde, kako postupamo i vrlo pažljivo pričamo, trudeći se da ne izazivamo nemire kod građana i bez želje da elementiramo na nečemu što možemo reći, sad smo vas negde pronašli. Nismo vas nigde pronašli, pronašli smo bedu sa kojom se suočavamo, našli smo probleme u kojima svi plivamo i tražimo rešenja kako iz njih da izađemo. Ova vlada i ova parlamentarna većina u kojoj se mi nalazimo, pažljivo i strpljivo ceo dan sedi ovde i sluša ono što vi govorite. Svaki dan bacate prašinu, nova kriza, bacate prašinu o tome zašto mi ovo nešto tražimo i li ne tražimo. Molim vas, gospodo, ovde budite odgovorni, Srbija se našla u jednom ozbiljnom trenutku, našla se u problemu gde je 600 miliona evra u ove dve banke i nema sva rešenja. Ovde nema sukoba sa Vojvodinom, nema ovde pitanja – gde su naši novci? Imamo problem što se to desilo u prethodnom periodu, što nismo dobili ništa lepo za naredno vreme i što tražimo rešenja kako izaći iz svega ovoga. Mislim da je jedini način da glasate i vi za ovaj predlog i da bar malo kroz glas razuma i taj pritisak na ovaj taster, priznate deo sopstvene greške i sopstvene odgovornosti kroz koje smo prošli i da zajedno sa nama prihvatite odgovornost da tražimo zajednička rešenja ovde. Rešenja nisu brojna, nema ih mnogo i čini mi se da u ovom trenutku, ovo je jedino moguće rešenje i razmišljajte o tome zašto je negde nestalo 600 miliona i šta se sa tih 600 miliona moglo uraditi u ovoj Srbiji. Molim vas, gospodo, na taj način, poštujte ovu većinu i mislim da smo mi vrlo odgovorni ljudi i da predstavljamo drugi deo Srbije koji je glasao za bolji život Srbije. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Milica Radović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, Vlada je u svom izveštaju rekla da je ovo najozbiljniji Predlog zakona sistemskog rešenja još od izbijanja krize 2008. godine kojim se stvaraju uslovi za stabilizaciju bankarskog sektora u Srbiji. Da li je baš sve tako kao što je Vlada rekla? "Nova Agrobanka", ako je formirana od zdravog kapitala, a tako nam je rečeno i prezentovano, onda je osnovno pitanje kako je ona za samo pet meseci postojanja, a podsetiću vas da je formirana u maju ove godine, uspela da se pretvori u najvećeg gubitaša, koji gubi dva miliona evra mesečno. To ste rekli i na Ekonomskom samitu u ponedeljak, to ste rekli i ponovili danas. Znači, "Nova Agrobanka" koja je formirana kao najjeftinije i najadekvatnije rešenje da bi se premostili svi problemi koji su nastali zbog lošeg stanja u Agrobanci, sada pet meseci nakon njenog formiranja, gubi dva miliona evra. Danas, Vlada se odvažava na jedan ovakav potez, iz kog razloga? Da li je možda pozadina ovog zakona da bi se prikrili troškovi koji su u međuvremenu formirani, šta je prava pozadina ovog današnjeg Predloga zakona. Ono što izaziva sumnju, posebno jeste ova hitnost u raspravi. Zakon smo dobili u ponedeljak u večernjim časovima, a danas od ranog jutra o njemu raspravljamo, prvo to. Drugo je ono što me zabrinjava, a rekli ste to u raspravi, da pripajanje "Nove Agrobanke" "Poštanskoj štedionici" ne može da se izvrši po odredbama sadašnjeg zakona, jer bi to predstavljalo gubitak vremena. Ja kao neko ko je po svom obrazovanju pravnik, jednostavno takvo objašnjenje i obrazloženje ne mogu nikada da prihvatim, jer ukoliko ne poštujete pravo, onda stvarate anarhiju, haos i u finansijskom sistemu, iako kao da nije dovoljno što već postoji u potpunom pravosudnom sistemu i pravosuđu koje danas u Srbiji funkcioniše. Suštinsko pitanje koje ja želim da postavim jeste kome je novoformirani menadžment Agrobanke davao kredite i pod kojim uslovima? To je suštinsko pitanje i ja vas molim da ako imate informaciju, a trebalo bi da imate, da odgovorite. Drugo, da li je moguće da je iskorišćeno vreme posle izbornog bezvlašća, da bi iz novoformirane "Nove Agrobanke" bile finansirane nesolidne kompanije? Ne bih volela da ovaj Predlog zakona danas bude paravan za amnestiju, moguću amnestiju od odgovornosti onih ljudi koji su ove gubitke i proizvod. Zbog toga vas molim da nas ne lišavate jasnih odgovora na ova pitanja. Da vas podsetimo, Agrobanka je propala zbog vrlo lošeg poslovanja, lošeg upravljanja i zbog jednog beskompromisnog čerupanja, izvinjavam se na izrazu, ali zaista tako moram da kažem, novoformiranog menadžmenta koji je poslovao u poslednjih nekoliko godina i da onda budem potpuno jasna ovde. Mi iz DSS-a podržavamo svaku akciju koja ide u pravcu rasvetljavanja ovih činjenica, u pravcu privođenja pravdi svih onih koji su odgovorni u ovom i u svakom drugom procesu, ali vas upozoravam da to nije dovoljno. Nije dovoljno zbog toga što je urušeno poverenje u finansijski sistem sa posebnim akcentom na tržište kapitala. Ja ću da vas podsetim da je Agrobanka bila jedna od retkih banaka koja je bila listirana na beogradskoj berzi i koja je jedno duže vreme bila nosilac te iste likvidnosti na berzi. Moram da kažem da od 2005. do 2010. godine, ona jeste beležila solidne performanse, ali je izvršeno u međuvremenu nekoliko dokapitalizacija koje su bile uspešne, povećan je kapital, ona je bila na korak od toga da se svrsta u jednu od deset vrlo uspešnih banaka, top banaka u Srbiji, a na kraju se ispostavilo da su svi ti izveštaji koji su se odnosili na poslovanja od kvartala do kvartala bili krivotvoreni i da je na taj način, ne samo javnost, nego svi oni koji su imali veze sa finansijskim sektorom, dovedeni u zabludu i da sve ono što su bili realni pokazatelji, nisu bili ispravni pokazatelji. Ovde je ogromna odgovornost na funkcionisanju tadašnje NBS i na funkcionisanju svih onih revizija koje su bile neophodne. Kada je banka bankrotirala onda su državni organi, odnosno predstavnici državnog kapitala prebacivali odgovornost sa jednog na drugi, sa NBS na Ministarstvo, itd. Međutim, ono što je, i danas se nažalost čulo u ovoj raspravi, a što se i tada moglo čuti, čak su optuživani i strani investitori za to što nisu kontrolisali banke na operativnom nivou. Kazaću vam da strani investitori nisu ni dužni da vrše kontrolu banaka na operativnom nivou, jer da jesu oni naravno ne bi bili portfolio investitori. Mi umesto da stvaramo ambijent, za jednostavno zdravo poslovanje, mi i ovo malo investitora koje imamo u državi pokušavamo da rasturimo i da ih jednostavno oteramo. Danas u Srbiji funkcioniše negde između 20 i 30 stranih investicionih fondova, i najveći deo tih fondova jeste uložio svoj novac u "Agrobanku". Da je "Agrobanka" kojim slučajem izolovan slučaj, naravno da se ne bi dizala ovolika polemika u javnosti, naravno da celokupan ovaj slučaj ne bi došao do ovih razmera o kojima danas raspravljamo. Podsetiću vas da je pre tri godine u Srbiji zabeležen još jedan slučaj, a to je slučaj "Metals banke", koja je bila u vrlo sličnoj situaciji. Jednostavno, ta banka je prikupila svež kapital od domaćih i stranih investitora, onda je sagradila onu staklenu, pametnu zgradu u Novom Sadu, sa kojom su se mnogi divili i koji su o njoj pohvalno govorili. Onda je ta banka podelila braći od stričeva, komšijama, školskim drugovima, kumovima određeni iznos kredita, svi su oni otišli na neka sunčana ostrva i u tom trenutku je trebalo da dođe do likvidacije te "Agrobanke". To se nije desilo "zbog, naravno, zaštite bankarskog sistema" i odlučeno je da ta banka bude predata na upravu AP Vojvodini. Samo ću da ukažem na jednu činjenicu, u tom trenutku "Metals banka", cena akcije "Metals banke" na Beogradskoj berzi je bila 60 hiljada, a sada je cena akcija "Razvojne banke Vojvodine" 350 dinara, pa vi sami prosudite o uspešnosti takve jedne akcije. Naravno, postavlja se pitanje ko će za to da odgovara i da li se u ovoj državi, upravo, vodi računa o tome da li će oni koji su to učinili biti privedeni pravdi. Jedan veliki broj stranih investitora i akcionara je, naravno, insistirao da tuži Srbiju zbog ovoga, ali je kasnije zbog ogromnog napora, prvenstveno Beogradske berze došlo do obustavljanja ovakve jedne akcije, zbog obećanja da, naravno, nikad više u budućnosti ovako nešto neće da se desi. Podsetiću vas da je posle toga došlo do slučaja "Nove Agrobanke". Naravno, sada se pitaju strani investitori posle svih ovih dešavanja u državi šta je sledeći potez. Govorimo o listiranju "Telekoma" na Beogradsku berzu, zašto se taj postupak toliko oteže? Zato nakon svih ovih dešavanja, koje smo imali priliku u državi da vidimo, niko normalan ne želi da uloži pare više u akciju u Srbiji. Onda se dešava ono što niko od nas ne želi, a to je da državne kompanije koje dobro posluju moraju da trpe zbog neodgovornog ponašanja jedne grupe, prvenstveno bih rekla mešetara. Ovde ću na kraju samo da pomenem primer "Ist kapitala", najvećeg stranog portfolio investitora, odnosno fonda, koji posluje u Srbiji. Oni su se opekli kada je u pitanju "Metals banka" i kada je u pitanju "Nova Agrobanka", i sada vode grupu akcionara koji će da pokrenu postupak da tuže Srbiju u situaciji ako se do 26. novembra ne iznađe neko rešenje, da između njih i Vlade Srbije dođe do određenog dogovora u pogledu obeštećenja malih akcionara, znači koji dolaze iz zemalja EU od 70 miliona evra. Podsetiću vas da, ukoliko dođe do arbitražnog postupka u Vašingtonu to će sigurno biti jedan u nizu arbitraža koje će Srbija da izgubi, jer Srbija do sada nije dobila ni jednu arbitražu, niti je bilo koji arbitražni postupak okončan u njenu korist. Naravno, ovo sve što se radi jako je loše. Loše je zbog toga što je prethodno uništen pravosudni sistem, što je danas kompletno izgubljeno poverenje u naš pravosudni sistem, što se sa ovakvim dešavanjima iz prošlosti, naravno urušava poverenje i u finansijski sistem. Osnovno pitanje koje ja želim da postavim jeste, kako mislite da privučete strane investitore i da li mislite da će bilo ko u ovakvom pravnom i poslovnom okruženju biti na bilo koji način motivisan da ulaže u Srbiju? Bez tih stranih investicija mislim da nama izgleda izlaza iz ove krize nema.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Imamo nameru da pridobijemo poverenje, upravo ovakvim odlučnim potezima. Pitate na početku, kakva je prava pozadina ovog zakona? Prava pozadina je da je prethodna Vlada napravila kardinalnu grešku time što nije ovo uradila krajem prošle godine. Ovo što mi sada radimo, nakon manje od dva meseca analize, to je trebala prethodna Vlada da uradi još u drugoj polovini prošle godine, da donese jedan ovakav zakon i da prizna da je "Agrobanka" u problemima, da su ti problemi indukovani pre svega, lošim vođenjem od strane menadžmenta "Agrobanke", privatnih akcionara i da izvrši prenos depozita na neku banku primaoca. Tada je u tadašnjoj "Agrobanci", na dan 31. decembar prošle godine bilo 360 miliona evra osiguranih depozita, ali je bilo mnogo više keša i nije moralo da se izdaje novih 100 miliona evra obveznica, što je država uradila sa idejom da pravi "Novu Agrobanku". "Nova Agrobanka" nije trebala da se pravi, to je bila fatalna greška prethodne Vlade, pogrešan potez. "Nova Agrobanka" je bila osuđena na propast jer je napravljena banka sa samo pet miliona keša i sa, ne znam tamo, 85 miliona evra u obveznicama, a sa dubiozom od 300 miliona. Tu se nešto ne poklapa matematički. Morate da imate, kao što znate, to već znate dobro, jednaku aktivu i pasivu. Zato je "Nova Agrobanka" gubila dva miliona evra mesečno godišnje, jer je u startu felerično napravljena. "Što se krivo rodi, to vreme ne ispravi". Dakle, "Nova Agrobanka" nije trebala ni da postoji. Da sam ja bio u to vreme ministar finansija nikad to ne bih uradio, to je bila greška. Rešenje je bilo doneti ovakav zakon o potpunom ili delimičnom preuzimanju depozita i preseliti u neku od drugih banaka, Poštansku štedionicu ili neku treću banku sa samo 250 miliona evra koje i dan danas moramo da damo, a bez ovih 100 miliona evra obveznica koje su emitovane. Dakle, iz toga manje bi koštalo tada pre godinu dana nego sada, za 100 miliona evra bi koštalo. Greška je napravljena, nova Vlada je tu grešku, prosto sačekala je ta greška, i mi sa ovim idemo u situaciji kada nemamo izbora. Da ne bude dileme, ponoviću još jednom, mislim da je toliko važna tema da ću sto puta ponoviti ako treba. Tri su mogućnosti naše Vlade u situaciji, koja je krenula krajem jula da radi u slučaju "Nove Agrobanke", pa i "Razvojne banke Vojvodine". Jedna mogućnost – ništa ne radimo, obe banke idu u stečaj već u nedelji štednje. Ako se ništa ne radi, to se dešava sa obe banke, prema analizi Centralne banke i analizi MMF i prema našoj analizi na bazi tih podataka. Druga stvar je – da ne spasimo sve depozite, da nas to manje košta, možemo i to. Ovaj zakon nam i to omogućava. Možemo samo osigurane depozite da spašavamo za koje država garantuje, možemo osigurane da spasimo u jednoj banci i osigurane u drugoj, a možemo u jednoj banci i osigurane i neosigurane, a u drugoj samo osigurane, ali onda ne bi bio jednak tretman. Znači, jeftina rešenja za državu u ovom slučaju, nisu dobra rešenja za deponente ovih banaka, jer bi u slučaju jeftinih rešenja građani privrede izgubili. Mislite da sam ja srećan što moramo da idemo ka rešenju koje košta agenciju za osiguranje depozita od 250 miliona evra keša koje se prebacuju u "Poštansku štedionicu", da bi Poštanska štedionica uopšte imalo smisla da primi depozite, nisam srećan. Bolje da je taj fond ostao tamo, da ga niko nije dirao, ali smo prinuđeni zbog nasleđenog slučaja "Nove Agrobanke" koja postoji, ne možemo da kažemo, da se pravimo ludi, sada da okrećemo glavu. Kardinalna je greška bila ubaciti nenaplative plasmane u "Novu Agrobanku". Ne znam ko je uopšte procenio i ubacio, na bazi koje analize 80% nenaplativih plasmana u "Novu Agrobanku". Ako se već pravila nova banka, trebalo je ubaciti samo nešto što je zdravo, tih 65 miliona evra naplativih kredita i gotovinu. Dakle, ne ubaciti kontaminirane plasmane. To je kardinalna profesionalna greška, a ja mislim i politička greška. Iz kog razloga? Niko nije želeo tada, krajem prošle godine, od strane ljudi koji su za to zaduženi, a zaduženi su Centralna banka i zadužen je ministar finansija u prethodnoj Vladi. Premijer indirektno, ali pre svega ministar finansija. Niko nije želeo, da tako kažemo, uzbunjuje javnost sa lošim vestima jer su se bližili izbori. Neko je odlučio da je bolje da se plati 100 miliona evra za ćutanje, da se ide na izbore pa da se problem rešava kasnije. Kada smo imali primopredaju dužnosti, bivši premijer Cvetković mi je rekao – čeka te veliki problem "Nove Agrobanke", to je najveći problem uz Sartid železaru, koji vas čeka. Pošteno mi je to rekao. Ja sam pitao – kako to mislite? Nismo znali da je problem 300 miliona evra, smislili smo da je manja dubioza. Uradili smo to što smo uradili i sada mora da se rešava to. Hteli smo da je spojimo, kada prođu izbori sa Srpskom bankom, Privrednom bankom Beograd itd. Kako da spajate lošu banku sa bankama koje takođe nisu giganti? Od tri slabe banke ne možete dobiti jednu jaku i to bi bila greška. Dakle, prosto greške su se gomilale jedna za drugom i upravo zbog toga, bez obzira na to što me jedan deo poslanika nije dobronamerno shvatio, sam apelovao – nemojmo da nastavimo sa gomilanjem grešaka kada su ove već napravljene. Slažem se sa vašim prethodnikom, šefom poslaničkog kluba, koji je rekao – dajte, ako je to sve već tako napravljeno, da se to jednom za sva vremena završi na način koji je transparentan, na način koji spašava sve depozite građana i privrede. Odgovornost nije pitanje ni za poslanike, niti za mene, to je pitanje za nadležne istražne organe. Odgovornost mora da se utvrdi. Treba da se utvrdi, jer ako se u ovom slučaju ne ispita odgovornost, da li je ona objektivna ili subjektivna, neću ulaziti u to, ali ako su namere postojale, a ovo ostane nekažnjeno, to je onda nešto što zaista onda nemamo pravni sistem o kome vi govorite. Želim da se osvrnem na još jednu stvar, oko cena akcija "Agrobanke" u 2005. i 2006. godini. Zašto? Tada sam bio ministar finansija. Činjenica je bila da je država tada imala svega 20% i nije mogla da utiče presudno na dešavanja u "Agrobanci". Negde početkom 2006. godine, jedna od najvećih ruskih banaka je izrazila interes da na Beogradskoj berzi preuzme većinski paket "Agrobanke". Kao ministar finansija sam rekao da nemamo ništa protiv, jer se radi o banci A kategorije. To je bila ruska "Vnestov banka". Sada ima ogranak VT kapital koji radi i u Srbiji. Ta banka je pokušala to da uradi na berzi i šta se desilo? Tadašnje rukovodstvo "Agrobanke" očito nije bilo zainteresovano za to i simulirali su, a vi to znate da to može da se uradi na berzi, posebno kada je plitka, četiri puta su povećali cenu akcija u kratkom roku i Rusi su digli ruke. Nisu hteli da kupuju po ceni koja je nerealna i otišli su kući, iako su imali moju saglasnost, tada u ime Vlade, koju je vaša partija vodila, da mogu da obave to ako žele na berzi. To je pitanje tržišta, ali ne po četiri puta većoj ceni, koju je ovo rukovodstvo koje je sada u zatvoru, tada insimuliralo. Znači, nikada se prevara ne isplati. To sad važi i za ove ljude. Taj čovek nije političar, govorim za direktora "Agrobanke", ali jeste sve to radio u dosluhu sa raznoraznim konsultantima, koji su imali političke veze, koji su pominjani i u ovoj raspravi, još te 2006. godine. To ga je koštalo svega ovoga što se na kraju dogodilo. Nažalost, ta konsultantska kuća ima članove upravnog odbora u još jednoj državnoj banci, ima mrežu konsultanata i članove upravnog odbora u tri državne banke u ovom trenutku. U "Razvojnoj banci Vojvodine" su radili ovu studiju i u PBB imaju predstavnika upravnog odbora, ta banka je isto dokapitalizovana ove godine sa dve milijarde dinara, i u "Novoj Agrobanci". Apsolutno podržavam sve vas koji se zalažu za to da se do kraja ispita ta pravna strana i odgovornost. Što se tiče ekonomske strane, ovo je jednino rešenje. Ovim mi rešavamo pitanje za sva vremena, u korist štediša, u korist građana, u korist privrede, koja neće biti uznemirena, naprotiv sačuvaćemo im novac uz jedan veliki trošak za državu izdvajanjem ovih 250 miliona evra keša iz Agencije za osiguranje depozita. Što se tiče ovih fondova, upravo mislim da ovom akcijom koju će uraditi Vlada Republike Srbije, da ćemo dobiti poverenje ozbiljnih investitora, jer je ovo akcija ozbiljne države. Neozbiljno je raditi na parče i gurati probleme pod tepih kao što je radila prethodna Vlada sa stvaranjem "Nove Agrobanke" ili sa najavama dokapitalizacije propale "Razvojne banke Vojvodine", to je neozbiljno. Ozbiljno je rešiti kontaminirani problem na način da zatrpate. Znate kada imate kontaminirane stvari, morate duboko u zemlju da zatrpate da ne bi kontaminirali okolinu i da ostali svet može da diše i da se razvija. Tako da je naša strategija odlučna akcija u korist zaštite stabilnosti finansijskog sistema. Imamo sreće u ovoj nesreći da imamo ove izolovane slučajeve. Da je ovo bilo šire i da je duže trajalo, bilo bi nažalost i šire i duže. Ovako, sačekao nas je ogroman problem, ali nismo hteli da bežimo od njega. Izašli smo ovde na Skupštinu, izvinjavam se što niste imali vremena da ovo čitate iz razloga što je problem sustizao. Rekao sam vam da nismo ni znali za problem "Razvojne banke Vojvodine" do pre deset dana. Tek Centralna banka nam je pre deset dana to ukazala. Pažljivo je rekla, šta ćete sa time da radite, postavila nam je pitanje, vi ste akcionar izvolite. Bavite se problemom, hoćete da je gasimo ili ćete da je spašavate? Da mi ubacujemo dodatni kapital u nešto što nema šanse – nećemo, ali hoćemo da spašavamo depozite i to je naša strategija i zato donosimo ovaj zakon. Hvala.
Reč ima gospođica Milica Radović.
Meni je drago što se slažemo u pogledu toga da je neophodno preuzeti odgovornost, ali ja bih volela da odgovornost za ono što se desilo, prvenstveno ove dve banke, snose predstavnici državnih organa. Nadam se da je to i vaše mišljenje i mislim da se u tom delu slažemo. Ono što je moja zamerka, mislim da država ne treba preterano da se upliće u privredne tokove, a to se upravo radi ovim predlogom zakona. Ovaj predlog zakona po meni, moguće da se u krivu, može da izazove jednu vrstu pravne nesigurnosti. Zbog čega? Zato što on nema ograničen rok važenja. Prvo to. Druga stvar, slažem se sa onim što je moj kolega Mihajlo rekao – ako ste hteli da donesete leks specijalis onda ste morali da ograničite samo na ovaj slučaj. Šta je pozadina, da li možda želite pod ovaj zakon da uzmete i "Razvojnu banku Vojvodine", ja se slažem ako je to dobro rešenje. Mislim da bi bilo neophodno da su određene pravne odredbe u ovom predlogu zakona, da su drugačije formulisane, jer neke od njih zaista izazivaju sumnju u to da li su uopšte ustavne? O tome ćemo naravno mnogo više da govorimo u raspravi o pojedinostima, ali mislim da ovim predlogom zakona ne postižemo ni pravnu sigurnost, a to ćemo kasnije videti, da će ta nesigurnost da se prelije u finansijski sektor. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Predlog zakona koji je pred nama je sporan u najmanje tri tačke i opaske koje želim da podelim sa narodnim poslanicima. Prva sporna stvar je sporna generalno, jer nije prvi put da se javlja u nekom zakonu. Ovim odredbama ovog zakona defakto Narodna skupština zakonom daje svoja ovlašćenja Vladi Republike Srbije. To nikad nije dobro i nije prvi put da bilo koje ministarstvo predlaže takav zakon. Trajnost ovog zakona podrazumeva da nakon usvajanja Zakona o preuzimanju imovine i obaveza određenih banaka radi očuvanja stabilnosti finansijskog sistema Republike Srbije, Skupština Republike Srbije se više ne bavi bankama. Kada institucija odluči da svoja Ustavom data ovlašćenja, da Vladi koju bira onda to nije dobra vest i to je sporno. Kompromis se može napraviti kada Vlada odluči da predloži Skupštini da oroči ovakav prenos ovlašćenja, koja su isključivo nadležnost Skupštine Srbije. Međutim, to ovde nije slučaj i to ostaje sporno, čime god se zakon bavio i ko god zakon predlagao. Druga sporna osobina propisa pred nama, Predloga zakona, je što se ovim zakonom stavljaju van snage drugi zakoni koji su već na snazi u pravnom sistemu Republike Srbije. Ako iz toga iko može da izvuče zaključak da će ovaj zakon uneti pravnu sigurnost, stabilnost i kredibilitet kod investitora, onda je sporno što tu činjenicu na tako različit način tumačimo, jer ja mislim potpuno obrnuto. Ako postoji Zakon o bankama, ako postoji Zakon o agenciji i ako postoji Agencija za osiguranje depozita, ako postoji Zakon o privrednim društvima, onda će svako onaj koga zanima da finansijski ulaže u našu zemlju, odnosno da se bavi, gledati te zakone, ne očekujući da postoji ovakav zakon kojim je Skupština svoja ovlašćenja predala Vladi i kojim je stavila van snage odredbe zakona koji inače finansijski investitor ili ko god gleda, čita i pazi. Treća spornost ovog zakona je izostanak objašnjenja zašto skupštine akcionara, koji su u oba slučaja praktično država, jedno je javno preduzeće, drugo je država direktno, zašto se oni izostavljaju? Ko god dobio takav predlog zakona da se izuzmu skupštine, mora da se zapita zbog čega. Obrazloženje je da se radi o hitnosti, nedovoljno dobroj, zato je to treća sporna stvar. Meni je potpuno neverovatno da poverujem da skupštine ne bi bile saglasne sa ovim pripajanjem, ali kada ostavite takve tri sporne stvari u predlogu teksta zakona potpuno nejasne, onda ne preostaje drugo nego da poverujemo da je u pitanju grublji izraz, i neću ga upotrebiti, ali pravna nepromišljenost za svakoga ko će glasati za ovakav predlog zakona, bez ikakve etičke dileme kakve posledice proizvodi ovakav zakon. Moji komentari o tome šta je sporno, dakle ove tri stvari, da Skupština ovim zakonom daje svoja ovlašćenja Vladi, da se ovim zakonom stavljaju van snage odredbe zakona koje su inače na snazi, bez predloga izmena i dopuna tih zakona i da se izuzimaju skupštine akcionara koje nisu neprijateljsko okruženje, one su i u Poštanskoj štedionici i u "Agrobanci" država. Dakle, spornost tih odredbi je odlučujuća da donesem odluku da glasam protiv zakona. U raspravi o prethodnom zakonu rekla sam da je u etičkom smislu lako doneti odluku protiv. Kažeš – protiv sam i misliš ne nosiš nikakvu odgovornost, što u ovom slučaju, kao i u prethodnom predlogu zakona, sa mnom nije slučaj, zbog toga što će ovaj zakon da proizvede posledice koje zajednički trpimo. Podsetiću vas slikovito kako to izgleda. Deset godina 90-ih ulazili smo u banke sa pitanjem "da li imate para", a lepe žene koje su sedele unutra govorile su – nemamo, dođite sutra. To je bio naš način života. Nakon hrabrih poteza, rezova, takođe spornih ali objašnjenih, i ministar finansija koji ovo predlaže je učinio mnogo dobrih stvari i za mandata guvernera i za mandata ministra finansija u Vladi koju nisam podržavala, što mene nikad nije sprečavalo da vidim kada neko radi dobre stvari, jer ono što smo imali kao banke 90-ih nije bilo likvidno. Znate, svih tih 90-ih smo slušali kako su banke odlične i kako neko preuzima odgovornost, kako tu nema ničega spornog. Nismo imali ni prostor, ni mesto gde smo mogli da kažemo – aman, ne može da valja banka u koju ulazim i pitam "da li imate para", pa šta drugo ima, ako nema para, i da ona meni kaže – nema, dođite popodne? Deset proteklih godina proveli smo sa različitim rezultatima u postavljanju bankarskog sistema na noge, na zdrave osnove. Proveli smo u nečemu što ja smatram mnogo važnijim, a to je poverenje građana u banke. Ako pitate ljude, kojih se i ovo tiče, bili oni štediše "Agrobanke" ili Poštanske štedionice ili bilo koje druge banke, ako ih pitate za poverenje u nacionalnu valutu, dobićete, što se mene tiče nepovoljan i tužan odgovor. Nama je novac evro, nama novac nije dinar, pa se kaže – da li štediš u parama ili imaš štednju u dinarima. To je ozbiljna stvar koja pokazuje svest o tome kakav stav imamo o nacionalnoj valuti. To se ne dešava u svim zemljama, a kod nas se eto dešava. Zašto vas podsećam na ta dva perioda, jedan u kojem nam je objašnjeno da je sve u redu i drugi u kojem smo pokušali zajedničkim snagama, svako na raznoj strani, na istoj strani, kako kad i kako ko, da uspostavimo poverenje u banke, da proveravamo da li su banke likvidne, da omogućimo i ljudima i preduzetnicima i privredi da stignu do kredita i da pokušamo da se izborimo sa onim što neće ni ovaj zakon rešiti, odnosno sa skupim kreditima i sa ukupnom nesigurnošću o tome kako do novca za život ili kako do novca za ono što se zove proizvodnja, kakva god bila. Čitam u ovim predlozima zakona sklonost da se ostane pri spornim rešenjima i da se svako pitanje o spornom tretira kao direktan napad na čoveka i delo. Došlo mi je na pamet da stvarno iskonstruišem verbalni napad na čoveka i delo, pa da vidite razliku, jer u mojim govorima i u mojim opaskama nema ničega osim svesti o tome da će posledice ovakvog zakona biti zajedničke za sve, kako god ko glasao za taj zakon. Na kraju, ostalo je sporno iz pažljivog slušanja obrazloženja koje smo čuli i diskusije narodnih poslanika koje smo imali prilike da čujemo, šta se u stvari dešava primenom ovog zakona sa tih čuvenih 250 miliona evra. Reći ću vam kako ja to razumem, unapred prihvatajući da mi se kaže da ne razumem i da ništa ne razumem i podsećajući da postoje institucije koje će to pratiti, pa ćemo se opet naći u ovoj sali, pa ćemo uporediti međusobna razumevanja. Pripajanje na ovakav način podrazumeva da svi imaju poverenja da će novca biti, tako da Vlada traži način da ne uplati 250 miliona evra, da ide kroz tegoban put naplate iz stečajne mase, a da štediše ostanu u uverenju i u mogućnosti da ipak podignu svoje uloge. Molim vas da razumete da to ne cenim kao loše. Naprotiv, znam i da su druge zemlje i druge države to radile na sličan način. Neću da zamaram primerima iz Mađarske ili ih Hrvatske. Ono što je sporno, ja jasno kažem – ovim zakonom glasaćemo da ovlašćenja Skupštine idu Vladi, do daljnjeg. Uvek sam protiv toga, bila opozicija ili podržavala Vladu. Glasaćemo da neki zakoni prestaju da važe odlukom o članovima u ovom zakonu i glasaćemo da nemamo poverenja u skupštine akcionara koje smo mi, Vlada Republike Srbije ili Javno preduzeće PTT Srbija. Argument da to mora da se uradi do nedelje štednje i da ne može da se stigne, mogu da prihvatim, ali onda vas molim da vi prihvatite, da ponudite argument da će ovaj zakon biti oročen, da će postojati vreme kada će Skupština ponovo moći da odlučuje o onome što joj je ustavna nadležnost da odlučuje, jer ostaće sporno da mi narodni poslanici u slučaju, i vrlo ću oprezno koristiti rečenice koje ću sada reći. Dakle, u sasvim neverovatnom razvoju događaja da "Privredna banka Beograd", da "Jubanka" na teritoriji Kosova i da "Srpska banka" zapadne u teškoće ovakve vrste mi o tome u Skupštini nećemo imati pojma. Govorim vrlo oprezno, ne želeći da bilo koji razvoj na finansijskim tržištima, bilo koji način upravljanja u bankama koje sam spomenula, krene loše, bez obzira da li su razlozi iznutra ili spolja. To ni na koji način ne vraća Skupštinu na scenu zato je to što nazivamo "leks specijalis" bilo mnogo bolje rešenje i bilo bi potpuno jasno i potpuno bi drugačiji rakurs imali i rasprave. Vidite koliko sam dobre volje, sigurna sam da ovo nije zato što sam opozicija nego je takva struja. Neće se u stenogramu čuti zujanje mikrofona, ali mi smo čuli i to je dovoljno, ali ne mora da bude stenogram. Dakle, još uvek može da se ispravi ako sami predložite amandman ili ako na bilo koji način obezbedite da ovaj zakon bude oročen, jednokratan, pri čemu uopšte ne ulazimo u to koliko ćete banaka obuhvatiti na ovaj način. Sigurna sam da dobrih posledica od ovog zakona ne može biti. Koliko sam sigurna da dobrih posledica ne može biti, toliko isto vam želim da sve budu dobre posledice i da ja budem u krivu, zato što će to biti dobitak za finansijsko tržište u Srbiji i biće dobitak za ljude koji su na poslovima u ovim bankama. Sa nadom da smo se potpuno razumeli kada su u pitanju primedbe, samo da dodam da je ovaj zakon, kao što ćemo videti u raspravi u pojedinostima, kod mene nakon nedovoljno vremena da promislim, nažalost, imala sam svega par sati, ipak stvorio obuku o tome da podnesem sve amandmane koje inače smatram neprimerenim za podnošenje, i onda ću u detaljima objasniti zašto i koji amandman je podnet na sve sa jednim jedinim tekstom – briše se. Izvinjavam se što dok govorim je neprijatan pišteći ton. Stvarno se izvinjavam, niti mi je bila namera, niti imam na to uticaja. Hvala.
Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
I prethodna poslanica je izrazila bojazan da bi neograničeno trajanje ovog zakona mogla da prouzrokuje štetu, pošto smo ovaj zakon pisali u najboljoj nameri, mislim da ovaj zakon nema razloga da se primenjuje kada se prebace depoziti u ovim problematičnim državnim bankama o kojima sam danas govorio. Spremni smo da na Odboru za finansije baš, imajući u vidu da smo to čuli od više poslanika, da napravimo jedan amandman da ograničimo rok trajanja ovog zakona do kraja na primer, 2014. godine, dakle, naredne dve godine. Pokušaću da vam dodatno objasnim zašto suspendujemo skupštinu akcionara državne banke. Dva su razloga – kratak rok, kao što sam rekao. Drugi razlog je čisto bankarske prirode. Najmanji rok za sazivanje skupštine je tri nedelje. Znači, najmanje mora biti 21 dan da bi se sazvala skupština, plus treba da se odgovarajuća dokumentacija pripremi za NBS, i to traje još jedno tri nedelje. Otprilike, šest nedelja treba za jednu ozbiljnu sednicu pripremiti skupštinu neke banke. Mi nemamo to vreme zbog nedelje štednje, ali ima još jedan razlog koji stoji iza ovoga. Već sam rekao, u "Agrobanci" trenutno ima manje od 10 miliona keša, a obaveze prema štedišama su 250 miliona evra. Da li možete da zamislite situaciju pripreme materijala gde desetine ljudi čitaju materijal i znaju da ova banka nema gotovinu, a štediše idu i traže da to podignu? Ovu akciju smo pripremali van javnosti. Sada je gotovo, u petak Skupština ovo usvaja, u subotu se prebacuju depoziti, u ponedeljak svi imaju svoj novac. Znači, u ponedeljak će svi imati u Poštanskoj štedionici. Da smo ovo šest nedelja unapred objavili, ne bi dočekala "Nova Agrobanka" Skupštinui ovu skupštinu ne bi morali da držimo. Propala bi posle prve nedelje, jer bi svi otišli u panici da podignu svoj novac, tih 10 miliona bi otišlo odmah. To je razlog, pošteno vam i iskreno kažem. Morali smo da uradimo brzinski operaciju, kako bi obezbedili da sprečimo paniku i da svako u ponedeljak može da raspolaže svojim novcem. Nema ni jedan drugi razlog, samo taj. Nema nikakve loše namere, prosto, takve se operacije rade brzo. Ono što je jako važno i građani koji ovo budu gledali a imaju štednju u "Novoj Agrobanci" mogu da odahnu. Suštinski da ovo nismo odradili, veliki broj bi njih bio uskraćen da dobije svoj novac. Bio bi isplaćen u procesu stečaja, kroz aktiviranje mehanizma Agencije za osiguranje depozita, ali na taj način ne bi mogli da pomognemo deponentima čiji ulozi nisu osigurani. To su svi oni iznad 50 hiljada evra. Oni bi delili sudbinu naplate potraživanja u situaciji gde je 80% nenaplativo, ne bi se mnogo ovajdili, slabo bi išta od toga naplatili. Dakle, na ovaj način smo mi odgovorno postupili činjenicom koja deluje kontradiktorno u pravnom smislu, da suspendujemo skupštinu akcionara, sačuvali smo ljudima pare, građanima, privredi i ostalima. Zapravo, jednom neklasičnom pravnim metodom smo svesno ušli u nešto što je neuobičajeno da bismo obezbedili da nema panike u sistemu i da svako može da dobije svoj novac. Ako postoji bojazan da ova suspenzija može da pravi problem u nekoj budućnosti, lično mislim da možemo da ograničimo trajanje ovog zakona najduže dve godine i da na taj način rešimo ovo pitanje, sa nadom da će i poslaničke grupe opozicije podržati ovaj zakon. Bilo bi dobro da ovu operaciju konsenzusom podrži cela Skupština. Takav predlog sam čuo od poslaničke grupe DSS i od vaše. Ovde ne govorim o tome ko je odgovoran za šta, to će ispitivati u posebnim sektorima taj koji je nadležan. Ovo je odgovornost Skupštine Republike Srbije. Bilo bi dobro da ovakva stvar konsenzusom usvojimo. Zato smo spremni da damo taj amandman da ćemo do sutra na odboru, odnosno Skupštinskom Odboru za finansije kada bude zakazan.
Gospođo Čomić, pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem i zahvaljujem na odgovoru. S obzirom da je u odboru data argumentacija za razmenu naših replika u prethodnom delu sednice. Da, to se dešava, ljudi dođu u paniku i podignu uloge. To se desilo na ovoj sednici. Ne verujem da postoji način da ispravite toliko zakon, da ja glasam za njega. Čvrsto stojim na stanovištu da svaki narodni poslanik mora da zna svoje odgovornosti iz Zakona o Narodnoj skupštini i iz Poslovnika Narodne skupštine i da glasam ja a da ne glasa poslanička grupa. Volela bih kada bi počelo da se čuje u ovoj skupštini – narodni poslanik kaže da hoće ili da neće da glasa. Znam da su ti dani još daleko. Demokratska stranka neće podržati ovaj zakon ukoliko ne bude još izmena, ukoliko ne bude još jasnih planova za dalje dobre reforme finansijskog sistema. Drago mi je da smo se razumeli kada dajemo opasku o tome da je današnja sednica bila posvećena banci koja neće u subotu biti predmet primene ovog zakona, zato što se proizvodi reakcija i zato što ćete imati reakciju. Ne znam da li je to legitimno ili legalno, ali ću pogledati literaturu, sa namerom da vidim da li ministar finansija to može ili ne može da radi na sednici Skupštine. Pretpostavljam da može. Ostaće da se vide sve posledice. Ponavljam, rekla sam vam da ne verujem da će ovaj zakon proizvesti dobre posledice, ali vam od sveg srca želim da budu, jer će to biti dobro za vesti o finansijskom tržištu u Srbiji.
Ministre Dinkiću, izvolite.
Uvereni smo da neizglasavanje ovog zakona bi proizvelo samo štetne posledice. Ne bi nam vredelo to što bi sa pravom mogli da okrivimo Vladu čiji ste vi bili nosilac u prethodnom periodu, ako bi građani izgubili svoju štednju. Zato ćemo ovaj zakon primeniti upravo zato što on donosi isključivo i samo dobre posledice, jer spašava 250 hiljada deponenata "Nove Agrobanke", može da spasi 67 hiljada deponenata "Razvojne banke Vojvodine" i svih drugih, ne daj Bože, državnih banaka ako dođu u probleme. Nikada Skupštini ne bi predložili zakon koji ne proizvodi isključivo dobre posledice, no vaše je pravo da se izjašnjavate o zakonu kako god želite.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Samo opaska da sam imala prilike da učestvujem u debatama unutar poslaničkih i partijskih grupa i u Skupštini o predlozima zakona koji su proizveli loše posledice i da imam svest o tome šta znači moj komentar kad kažem da će zakon proizvesti dobre posledice, a iza nas su zakoni za koje su neki glasali, a neki nisu, koji su proizveli loše posledice. O svakom zakonu koji je predlagan za ovih 12 godina, koliko sam u Narodnoj skupštini, čula sam od predlagača samo lepe stvari. Dobri su bili oni zakoni kada su predlagači imali volje da čuju šta oni koji ne čitaju samo lepe stvari o zakonu imaju da kažu. Moja želja da primenom ovog zakona se naprave i dobre posledice za nestabilne banke i za loše dugove i za spor, stečaj i za sve ostalo proizilazi iz onoga što nesporno svi delimo, a to je da kog građana imate povećano poverenje u banke i da pred drugima, onima kojima svoju sliku nosimo pokažemo bolju ocenu o stanju banaka i bankarskog sistema u Srbiji. Kada kažete narodnim poslanicima da se kaže da je zakon dobar to se podrazumeva, ne podrazueva se da se sluša šta u zakonu ne valja. Naučićemo to zajedno. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gorica Gajić
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, koleginice i kolege poslanici, kao što vidite ponovo smo u situaciji kao pre mesec ili dva, mislim da nema dva, kada smo razgovarali i usvajali izmene i dopune Zakona o NBS, sada ponovo u prilici da diskutujemo i glasamo po hitnom postupku o Predlogu zakona o preuzimanju imovine i obaveza određenih banaka, u ovom slučaju "Nove Agrobanke". Činjenica je da je situacija u finansijskom i bankarskom sistemu takva kakva jeste. Tu hitnost vi ste gospodine ministre pokušali da sve nas ubedite zašto je potrebno da se po hitnom postupku o svemu ovome razgovora i o svemu ovome glasa. Možemo da vas shvatimo jer je ovo očajnički potez Vlade i Ministarstva finansija, pre svega vas da koliko toliko spasite kolaps finansijskog sistema i koliko toliko dovedete u red bankarski sektor. Svi znamo kada je počelo urušavanje i gašenje velikih domaćih srpskih banaka. Svi znamo da smo tim potezom otvorili veliki prostorza dolazak stranih banaka. Danas imamo, ako prebrojimo unazad pet ili šest godina, koliko domaćih banaka u kojima država učestvuje, odnosno u kojima je država vlasnik većinski ili manjinski. Prema tome, činjenica je da moramo ovoga puta da po hitnom postupku o svemu ovome razmatramo, a samo dase podsetimo, naši građani moraju da znaju kako je došlo do ove situacije, ko je odgovoran zašto je "Agrobanka" u ovoj situaciji? Znate da se ovde u Narodnoj skupštini bira Vlada, bira ministarstvo, bira guverner NBS. Oni su najodgovorniji za funkcionisanje bankarskog sistema. Tražili smo da se raspravlja o odgovornosti NBS i nije prihvaćen o. Tražili smo da se donese zakon koji će ovo regulisati i nije prihvaćeno. Međutim, danas imamo svega nekoliko banaka koje ćemo pokušati da saniramo ovim zakonom i bojim se da li će sada kada smo uspeli da kako tako, ne kažem, primoramo Poštansku štedionicu, ali da joj na neki način, rekla bih, politički prihvati "Novu Agrobanku", da li će ovaj zakon otvoriti mogućnost da i druge domaće banke koje posluju na tržištu biti u situaciji da isto tako dođu u situaciju da ih neko preuzme? Bojim se da tada neće biti banaka koje će ih preuzeti. Poštanska štedionica je sada jedina domaća banka sa većinskim kapitalom koja može da podnese taj teret i ne znam da li možete da nas ubedite da sada Poštanska štedionica sa takvom aktivom koju joj prenosimo može da bude već sledeća na dnevnom redu kada ćemo razgovarati i nje od strane neke druge banke? Više nemamo ni jednu domaću banku koja će moći da u ovom procesu pripajanja učestvuje u tome i bojim se da ćemo biti primorani da mnoge strane banke molimo da eventualno pokušaju da neke stvari spašavaju. Celog dana ste govorili o situaciji u "Novoj Agrobanci" i u "Razvojnoj banci Vojvodine" i verujem da ste svesni činjenice koliko te vaše a pre svega naše diskusije utiču na gubitak poverenja naših građana u naše domaće banke. Mnogi su ovde govorili da nam je bilo potrebno 10 i više godina da koliko toliko povratimo poverenja u naše banke, pre svega u naše domaće banke. Verujte mi kada se samo pojavi jedan natpis u novinama, a kamoli da celog dana pričamo o tome i nisam sigurna koliko će se naše štediše i građani pojaviti na vratima tih banaka da ulože svoje pare i koliko će doći privrednih subjekata da svoje depozite ostave tu i da svoje kredite tu traže. Ovde se pitamo – gde su pare, gde su te silne stotine miliona jer nisu mogle da nestanu tek tako? Kada se dođe u poslovnu banku zna se da se uz zahtev za kredit podnosi dosta dokumentacije koja potkrepljuje i iz koje se vidi da li tražilac kredita posluje pozitivno i kakav mu je bonitet. Verujte, svaka banka ima svoj kreditni odbor koji rešava te zahteve. Verujte mi da svaka banka ima svoju službu rizika koja procenjuje da li je potrebno dati takvo subjektu kredit. Za tragom novca se može ići. Kada privredni subjekt dobije pare nalogom se zna gde ih prenosi. Ili ih potroši na nešto što je potrebno u okviru njegovog poslovanja ili ih nalogom za prenos prenosi nekom drugom privrednom subjektu. Znači ići tragom novca možemo doći do toga gde su pare otišle gde su pare nestale. Pare ne mogu da nestanu. Demokratska stranka Srbije je pokušala da ovaj zakon ispravi amandmanima. Videćemo koliko će ti amandmani biti prihvaćeni. U slučaju da se donese amandman koji će oročiti trajanje ovog zakona, jer nemojte da se desi da zakon traje onoliko koliko je potrebno da sve domaće banke koje posluju na našem tržištu nestanu, odnosno prenose ih nekim drugim bankama, do tog momenta i onda više nećemo imati ni jednu domaću banku koja će moći pre svega da predstavlja i naš srpski bankarski sistem. Apelujemo pre svega na ovu Vladu da ne bude kao što je bilo sa prethodnom Vladom, da ne snosi odgovornost guverner, da ne snosi odgovornost ministar finansija, da ne snosi odgovornost celokupna Vlada, da ne snosi odgovornost Agencija za osiguranje depozita, već da i te kako otvore oči kada prate poslovanje banka. Ne znamo da li ćemo glasati za ovaj zakon. Videćemo da li će biti neki od naših amandmana prihvaćeni, a u tom slučaju ćemo odlučiti da li ćemo glasati za.
Reč ima gospodin Dinkić. Izvolite.
Ceo dan sam ovde i stvarno ne znam o čemu vi govorite. Da li pričamo o problemima stranih banaka ili problemima državnih domaćih banaka? Ko je ovde loš u ovom slučaju? O čemu govorite? Da omogućimo nestanak domaćih banaka, to su gluposti. Kakav zakon da omogući nestajanje? Mi čuvamo depozite građana Srbije koji su upropašćeni lošim upravljanjem u domaćim bankama. "Agrobanka" nije strana banka, nije nikada bila. Antonić nije Nemac, on je bio direktor banke. Nikezić nije Italijan, on je bio predstavnik države u upravnom odboru banke. "Razvojnom bankom Vojvodine" upravlja Pokrajina. Bojan Pajtić nije Švajcarac. Znači, mi pričamo o tome da je domaća pamet upropastila ove banke. Mislite da je dobra stvar da mi sada trošimo 250 miliona evra za spašavanje brljotina domaće pameti. Nemojte da pričate ovde o tome da hoćemo na račun nekih tamo stranaca, teorija zavere, da ograničimo trajanje zakona. Nećemo da ograničimo trajanje zakona. Ne morate da glasate za zakon. Vi niste ništa shvatili u toku cele ove rasprave. Problem je što ste imali političke plasmane u dve politički vođene banke. Jedna je bila indirektno politički vođena, to je bila "Agrobanka". Druga je bila totalno politički vođena, to je "Razvojna banka Vojvodine". Mi nekom nabacujemo sada posao ovde itd. Ako ne shvatate to, nemojte da govorite.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Gorica Gajić.
Gospodine ministre, naravno da mi shvatamo u čemu je problem. Problem je, blago rečeno, ne u neznanju da Narodna banka Srbije nije znala šta se dešava u "Agrobanci", da ministar finansija nije znao šta se dešava u "Agrobanci", da državni organi nisu znali šta se dešava u "Agrobanci". Znali su. Činjenice su da su ovo bile političke banke, činjenice su da nisu poslovale po zakonima po kojima posluju ostale poslovne banke, činjenica je da su bile političke banke i činjenica je da su te banke, a desilo se da su to domaće banke, jer država ima udeo u domaćim bankama, sada propale, pre svega "Agrobanka". Koliko vidim, to će se sutra desiti sa "Razvojnom bankom Vojvodine". Ne kažemo mi ovde da hoćemo da uništimo namerno domaće banke. Država je držala domaće banke, a ko predstavlja državu u tim bankama, odnosno ko je bio menadžment u tim bankama? Bili su ljudi koje je birala Vlada i Ministarstvo finansija. Ko je bio u upravnim odborima tih banaka? Isto ih je birala Vlada i Ministarstvo finansija. Znači, odgovornost leži pre svega u državnim strukturama. To su poslanici DSS-a više puta istakli. Ne kažemo mi da hoćete vi sada da uništite domaće banke, da ih nema, ali se desilo, polazeći od činjenice, da je država učestvovala, da je imala svoj kapital, blago rečeno, nedomaćinskim poslovanjima, za to postoji i teža reč, dovela dotle da sada imamo problem baš sa domaćim bankama i to sa nekada velikim domaćim bankama i da baš te domaće banke, koje sada učestvuju samo sa par procenata u ukupnom bankarskom sektoru, podrivaju bankarski sistem ove zemlje. Sada smo u situaciji, odnosno država, poreski obveznici, da izdvajamo 250 novih miliona evra za Poštansku štedionicu da bi mogla bezbolno da prihvati "Novu Agrobanku" i da bismo mogli, nadamo se, imamo zdravu banku koja će bez posledica nastaviti da radi, koja će sačuvati depozite i privrednih subjekata i građana. Znači, vi ste možda mene pogrešno razumeli. Odgovornost leži znate na kome. Ostajemo pri tome da se za takav nemar ili, oštrije rečeno, kriminal mora odgovarati i da se sačuvaju domaće banke. Ovo je iznuđeni potez. Bili ste prinuđeni, ova vlada, da ovakav potez povučete. Hitan je postupak, amandmani su podneti i još mnogo toga može da se ispravi. Hvala.
Hvala. Gospođice Jerkov po kom osnovu se javljate? Izvolite.
Zahvaljujem se gospođo predsedavajuća. Molim vas da skrenete pažnju ministru da ne može takvim tonom da razgovara sa poslanicima i na način koji se obraćao koleginici iz DSS. Krajnje je neprimereno na takav način razgovarati, tim rečima i tim tonom. Samo zbog toga što se neko ne slaže sa onim što je ministar izneo, ne znači da on ne razume o čemu se radi, ne zna o čemu se radi ili da ne treba da govori u Skupštini. Svako treba da govori u Skupštini. Svako ko je izabran od strane građana ima pravo da govori o čemu god hoće, a vi gospodine ministre, ako se ne slažete ili ako pristojnim tonom ne možete da razgovarate sa poslanicima, onda bolje u sebi zadržite to što imate da kažete, nego što vičete na narodne poslanike. Zaista nema smisla i trebalo je, gospođo potpredsednice, da ga opomenete. Jesmo svi umorni, rasprava dugo traje, bila je sve samo ne prijatna, ali to gospodinu ministru ne daje za pravo da se ovako ponaša u Narodnoj skupštini. Hvala.
Hvala, gospođice Jerkov. Samo da vas podsetim, pošto ste reklamirali povredu Poslovnika, dužnost vam je bila da kažete koji član Poslovnika je povređen. Sada je gotovo i ne osećam obavezu da vam objašnjavam. Reč ima narodni poslanik Predrag Marković. Izvolite.
Gospođo potpredsednice, gospodine ministre, dame i gospodo, izgleda da na kraju samo treba raspraviti jednu stvar. Zašto je u formi zakona ova tema danas pred nama? Zato što smo mi jedini ovlašćeni predstavnici vlasnika. Nije u pitanju domaći i strani, nego država nema, kad je neko država, vlasnik, nema drugi način nego da se obrati najvišem. I to je, vidim, izazvalo mnogo nesnalaženja, jer je ovo jedan od različitih predloga koji može da obezbedi da vlasnik koji postavlja i menadžment, a odgovora i za građane koji su ulagači, i za privredu koja je ulagač, nešto sačuva na jedini mogući način. Naravno da je zakon iznuđen i nema razloga dalje diskutovati i ja to neću raditi. Jedino što je postojalo kao ozbiljna bojazan, jer, ovo je Srbija, obećanjem da će amandman biti podnet, kojim će ovakva vrsta iznuđenog zakona, gde država traži način da nešto za šta su predstavnici države odgovorni spase, da to mora da bude ograničeno. Pošto je taj uslov ispunjen, nema potrebe razgovarati o drugom delu. Hvala vam najlepše.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Poštovani narodni poslanici, pre nego što završimo današnji rad, podsećam vas da će se sutra, dakle u četvrtak, 25. oktobra 2012. godine, u vremenu od 16 do 19 časova održati deo sednice u kojem narodni poslanici postavljaju poslanička pitanja članovima Vlade, u skladu sa članom 205. Poslovnika Narodne skupštine. Istovremeno vas obaveštavam da će rad po dnevnom redu ove sednice biti nastavljen u petak, 26. oktobra 2012. godine, u 10,00 časova, pretresom u pojedinostima o jedinoj tački dnevnog reda sednice. Hvala. Poštovani narodni poslanici, s obzirom da je danas poslednji četvrtak u mesecu, u skladu sa članom 205. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16,00 do 19,00 časova. Generalni sekretar Vlade Republike Srbije obavestio je Narodnu skupštinu da sledeći članovi Vlade nisu u mogućnosti da prisustvuju današnjoj sednici na kojoj se Vladi postavljaju poslanička pitanja: Ivica Dačić, predsednik Vlade, Suzana Grubješić, potpredsednik Vlade, Jovan Krkobabić, potpredsednik Vlade i ministar rada, zapošljavanja i socijalne politike, Rasim Ljajić, potpredsednik Vlade i ministar spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija, Ivan Mrkić, ministar spoljnih poslova, Bratislav Petković, ministar kulture i informisanja i Sulejman Ugljanin, ministar bez portfelja. Pre nego što krenemo na postavljanje poslaničkih pitanja, dozvolite mi da vas još jednom podsetim na odredbe Poslovnika Narodne skupštine koje se odnose na način postavljanja poslaničkih pitanja. Narodni poslanik ima pravo da postavi poslaničko pitanje pojedinom ministru ili Vladi iz njihove nadležnosti. Poslaničko pitanje mora biti jasno formulisano. Izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od tri minuta. Predsednik Narodne skupštine upozoriće narodnog poslanika, koji postavlja poslaničko pitanje, ako pitanje nije postavljeno u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, odnosno ako nije upućeno nadležnom organu. Na usmeno postavljeno poslaničko pitanje Vlada, odnosno ministar, moraju odmah usmeno odgovoriti. Ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to moraju odmah obrazložiti, a odgovor narodnom poslaniku dostaviti u pisanom obliku u roku od osam dana od dana kada je pitanje postavljeno. Takođe, prema članu 207. Poslovnika, posle datog odgovora na poslaničko pitanje, narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da, u trajanju u najviše od tri minuta, komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi dopunsko pitanje. Po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje, narodni poslanik ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju od najviše dva minuta. U toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora shodno se primenjuju odredbe Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, s timšto nisu dozvoljene replike i ukazivanja na povreduPoslovnika. U skladu sa tim, molim narodne poslanike da podnesu prijave za postavljanje pitanja. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada Narodne skupštine, tako što će, naizmenično, najpre reč dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju ni jednoj poslaničkoj grupi, a zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i svoje ime pozdravim studente Fakulteta političkih nauka, koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale. Molim vas da aplauzom pozdravimo goste. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.