(Obaveštenje potpredsednice Gordane Čomić u 12,30) Zakonodavni odbor je završio razmatranje zakona u pojedinostima, materijal se trenutno umnožava i u 13,00 časova će biti dostavljen svim narodnim poslanicima, te ćemo u 13,00 časova započeti rad.
(Sednica je počela u 13,00 časova. Predsedava Slavica Đukić - Dejanović, predsednik Skupštine.) Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sednicu Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Po Poslovniku, gospodin Aligrudić.
Poštovane dame i gospodo, danas smo nešto pre 12,00 sati, za kada je bila zakazana današnja sednica, dobili papir koji je obaveštenje narodnog poslanika Marka Đurišića da povlači amandmane od 1 do 5, pod brojem 011-1268/08, na Predlog zakona o ministarstvima, koje je podneo 1. jula 2008. godine. Da pojasnim, tu je reč o onim amandmanima čiji je smisao da se u Predlogu zakona o ministarstvima ukine Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i poslovi pripoje Ministarstvu pravde. Na kraju krajeva, to je juče i bio razlog zbog čega su poslanici DSS i NS izlazili za govornicu i pokušali poslanike vladajuće koalicije, a pre svega ovlašćenog predstavnika predlagača, gospodina Vlatka Ratkovića, da pitaju da li vladajuća koalicija ima stav o tome šta je njihov predlog zapravo, da li imaju 23 ili 24 ministarstva u Predlogu, da li u njihovom predlogu, onome kako ga oni vide, postoji ministarstvo za ljudska i manjinska prava ili to ministarstvo ne postoji? Ovo nismo džabe pitali, jer narodni poslanik Marko Đurišić, koji je potpisao te amandmane, istovremeno je i predsednik Izvršnog odbora DS, bio je šef kampanje izbornog štaba te političke stranke na izborima. To je neko ko je očigledno eminentan član DS i sigurno nije fri-lanser koji podnosi amandmane ovog tipa sam po sebi, po svom nahođenju. Premda je juče neko ko nam je celo popodne izgledao kao mandatar nove vlade, a ne neko koga će Boris Tadić predložiti, ovde za govornicom prvo tvrdio da nije ni bio obavešten o ovom amandmanu, pa smo posle toga utvrdili da je ovaj amandman Marka Đurišića negde oko sedam sati putovao od pisarnice do nas, a vidimo da ovo obaveštenje, koje smo dobili, putovalo je nekih 20-ak minuta. Verovatno juče fotokopiri nisu radili, verovano s njima nešto nije bilo u redu, a danas su naglo proradili, pošto vidimo da su naši stolovi puni papira. Kako je moguće da amandman juče putuje sedam sati, tj. od 9,55 ujutru do popodne, da bi mi saznali za amandman gospodina Marka Đurišića, a da je jutros bilo dovoljno od 11,13 do 11,45 da saznamo da su ti amandmani povučeni? Ono što je glavni cilj svega ovoga bilo je pitanje - da li vladajuća koalicija ima stav o tome da li postoji ministarstvo za ljudska i manjinska prava ili ne postoji kao posebno ministarstvo? Znači, iz ovoga smo zaključili sledeće: u jednom trenutku je to ministarstvo postojalo, pa je u jednom trenutku bio stav da ono ne postoji, o čemu ovlašćeni predstavnik predlagača nije smeo da kaže jedno jedino slovo, iako smo ga toliko puta pitali, da bi se na kraju dogodilo to da izgleda to ministarstvo ipak postoji. Jedino što sada ne možemo sa sigurnošću znati, to je da li je možda u toku proteklih 7, 8 ili 10 sati na putu ka narodnim poslanicima možda još neki amandman koji će promeniti strukturu zakona, jer ovo nije pitanje za raspravu u pojedinostima. Ovo je, zapravo, bilo pitanje za raspravu u načelu, jer kako ćete se odnositi prema Predlogu zakona na bilo koji način, ako ne znate da li struktura vladajuće koalicije ima ikakvu ideju o tome da li ima 23, 24, 18 ili 25 ministarstava? Ako je to irelevantno, onda, gospodo, ne znam šta da vam kažem na sve to.
Pravo poslanika je da u regularnom vremenskom periodu podnese amandman i da ga povuče. Poslanik je to učinio. Izvolite, po Poslovniku. Gospodine Petkoviću, recite samo koji je član povređen.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, povreda Poslovnika, član 225. Pre toga samo da sugerišem predsedavajućem, mi se danas, praktično, nismo ni verifikovali, nismo ubacili naše kartice. Prema tome, ne znam po kom osnovu mi sedimo i raspravljamo sada. To je još jedna povreda Poslovnika, ali vratiću se na suštinu. Juče smo od mandatara za sastav nove vlade gospodina Vlatka Ratkovića čuli da u svom kabinetu predviđa ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Nakon toga, visoki funkcioner DS, predsednik izvršnog odbora DS i šef izborne kampanje DS je podneo amandman kojim se ovo ministarstvo spaja sa Ministarstvom pravde. Nije čudo što je taj materijal i taj amandman putovao do nas sedam časova. Očigledno da nisu postojale konsultacije između predsednika Izvršnog odbora DS i novog mandatara. Zato ne čudi što je danas za 20-ak minuta već stigao papir kojim je gospodin Đurišić povukao svoj amandman. Mi smo juče ukazivali na to. Sutra ćemo imati priliku, kada bude rasprava o zakonu o ministarstvima, posebno da se osvrnemo i na ova i na mnoga druga pitanja. Samo želim da postavim pitanje: da li je ovoj zemlji potrebno ministarstvo za ljudska i manjinska prava ili nije? Gospodo, odlučite se i prestanite da vređate nacionalna osećanja manjinskih zajednica.
Objašnjenja su data, a rasprava o ovom amandmanu biće sutra. Na osnovu službene evidencije, konstatujem da sednici prisustvuju 172 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 115 narodnih poslanika, odnosno da imamo uslove za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: dr Jovan Krkobabić, Ivica Dačić i Milutin Mrkonjić. Nastavljamo rad. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VLADI (pojedinosti) Po Poslovniku se javila gospođa Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, hoću da govorim o članu 45, koji se odnosi na rad Zakonodavnog odbora. Naime, predsednik Zakonodavnog odbora, gospodin Vlatko Ratković, zakazao je sednicu Zakonodavnog odbora za danas u 11,30 časova. Poslanici SRS, članovi tog odbora, bili su, naravno nismo hteli da uđemo u tu salu da činimo kvorum, kao što to ne radimo ni ovde, jer nikada ne ubacujemo identifikacione kartice dok ono što se zove skupštinska većina ne obezbedi kvorum. Zakonodavni odbor do 12,00 sati, znači pola sata smo čekali, nije imao kvorum, s obzirom da je sednica zakazana za 12,00 sati, mi smo otišli ispred sale u kojoj je zakazana sednica Zakonodavnog odbora da bismo prisustvovali sednici Narodne skupštine. Ovde smo saznali da se sednica pomera za 30 minuta. U međuvremenu niko nas nije obavestio da je sednica Zakonodavnog odbora pomerena, da je zakazana u neko drugo vreme. Sada na stolu nađoh papir, odnosno nešto što je valjda izveštaj Zakonodavnog odbora, potpisao je gospodin Vlatko Ratković, koga sada ovde ne vidim, a ne znam ko drugi može da odgovori na to pitanje. Dakle, hoću da nam gospodin Vlatko Ratković kaže zašto poslanici SRS nisu pozvani na sednicu Zakonodavnog odbora, to prvo. Drugo, insistiram da na ovom mestu pročita imena narodnih poslanika, članova Zakonodavnog odbora, koji su prisustvovali ovoj sednici i koji su ovaj izveštaj usvojili. Dakle, izražavam sumnju da li je bilo kvoruma u vreme kada je Zakonodavni odbor zasedao. Ako je zaista bilo kvoruma, to će kolega, sigurna sam, sada da nam kaže, jer moraće. Ako to ne bude rekao, sigurna sam da će i druge moje kolege intervenisati sve dotle dok ne budemo saznali istinu. Da li je sednica Zakonodavnog odbora, ne mogu da kažem ni pomerena, jer mi smo se razišli da bismo došli na sednicu. Ponovo odbor nije zakazan. Ponovo sednica nije zakazana. Nije nam rečeno, dođite u toliko i toliko sati, imaćemo sednicu Zakonodavnog odbora. Ne možete da diskriminišete poslanike opozicije. Želimo da učestvujemo u radu, kao što ste videli, učestvovali smo u radu Odbora za pravosuđe i upravu. Namera nam je bila da to isto radimo i u ovom odboru, ali nažalost nama je to pravo uskraćeno. Ovo je najgrublji mogući način kršenja prava narodnih poslanika. Insistiram da vidimo i da nam kažete te vaše trange-frange kombinacije, sada imate amandman, pa nemate amandman, pa kada imate amandman nemate većinu, pa kada povučete amandman dobijete većinu itd. To moraju, pre svega, građani Srbije da čuju i od vas, od nas će i te kako mnogo toga da čuju. Kolega Vlatko Ratkoviću, vama se obraćam i tražim gospođo Đukić-Dejanović da pozovete predsednika Zakonodavnog odbora da odgovori na ova dva pitanja. Dakle, prvo pitanje - zašto poslanici SRS nisu pozvani na sednicu Zakonodavnog odbora i drugo pitanje - da pročita imenom i prezimenom sve članove Zakonodavnog odbora koji su prisustvovali sednici, da bismo bili sigurni da je za ovaj izveštaj postojao kvorum koji je predviđen Poslovnikom Narodne skupštine. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Vlatko Ratković želi da da odgovor. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, evo odgovor uvaženoj koleginici Vjerici Radeti, koja je postavila pitanje vezano za današnju sednicu Zakonodavnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Sednicu sam zakazao za 11,30 časova, a o čemu su od strane stručnih službi Skupštine Srbije obavešteni svi članovi odbora. U 11,30 časova smo bili u plavom salonu, znači u sali gde je predviđeno održavanje sednice odbora. Tu su bili prisutni, tu su svi članovi odbora koji su bili prisutni tamo. Jednostavno, čekali smo, s obzirom da pojedini poslanici nisu želeli da daju kvorum radu odbora, mi smo jednostavno čekali da jedan od poslanika, a član je Zakonodavnog odbora, koji je javio da će kasniti nekoliko minuta na odbor, kasnije je pristupio i počeli smo sa radom. Tako da je sednica odbora održana.
Zahvaljujem. Gospodin Palalić reklamira povredu Poslovnika, izvolite, gospođa Radeta i gospođa Pop-Lazić, tim redosledom ću vas prozivati.
Poštovano predsedništvo, poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo, a govorim o poslaničkoj grupi DSS-NS, dobili sinoć obaveštenje da se sednica odbora pomera sa 9,30 časova na 11,30 časova. Uredno smo došli na sednicu. Naravno, obaveza je većine koja se formira u ovoj skupštini da obezbedi kvorum. Čekali smo do 12,20 časova. Znači 50 minuta smo čekali ispred sale da se održi sednica Zakonodavnog odbora. U međuvremenu stiglo je obaveštenje da se pomera i sednica Narodne skupštine. Niko nas nije obavestio da je sednica Zakonodavnog odbora počela. Mi smo uskraćeni za naše pravo da diskutujemo na sednici Zakonodavnog odbora, da iznesemo naše mišljenje o podnetim amandmanima. Nema smisla da se na taj način uskraćuje pravo opoziciji da učestvuje u radu jednog važnog radnog tela Narodne skupštine. Ako se kasni 50 minuta, ako poslanička većina ne može da obezbedi kvorum, red je da se obavesti opozicija da se sednica odlaže ili bar da se obavesti da je nastavak sednice obezbeđen i da je započeo. Zaista ukazujem na predsednike odbora da vode računa o tome. Videli ste ovih dana kako predstavnici naše poslaničke grupe aktivno učestvuju u radu Narodne skupštine. Želimo da učestvujemo u radu svih odbora Skupštine. Nedopustivo je da se na ovaj način održavaju sednice. Mi još nismo dobili ni informaciju na koji način je doneta odluka, na koji način obezbeđena većina, ko je od poslanika učestvovao u donošenju odluke, obzirom da posle ova dva izlaganja vidimo da predstavnici DSS, NS i SRS nisu učestvovali, niti su bili obavešteni da je održana sednica Zakonodavnog odbora.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Radeta.
Dame i gospodo, kolega Vlatko Ratković je povredio član 104. i član 101. Poslovnika Narodne skupštine. Kada već govorimo o povredi Poslovnika od strane kolege Vlatka Ratkovića, moram da kažem da i juče i danas kolega Vlatko Ratković samim svojim izgledom ne poštuje dostojanstvo Narodne skupštine, jer je nedopustivo kolega da na sednice Narodne skupštine dolazite obučeni u farmerke, jer znamo da je u prošlom sazivu donet pravilnik o tome kako neko obučen može da uđe u Skupštinu. Kao što znate, svi novinari sada koji prate rad ovog parlamenta znaju da oni ne mogu, novinari ne mogu da uđu u farmerkama i patikama u zgradu Skupštine, a vi već dva dana ovde ponižavate i vređate dostojanstvo Narodne skupštine i uglavnom istupate kao predsednik Zakonodavnog odbora neprimereno obučeni. Ne bih ovo rekla da me niste isprovocirali ovim grubim kršenjem Poslovnika i iznošenjem neistina. Najpre ste rekli da pojedini poslanici nisu hteli da uđu u to što vi zovete Plavi salon. Pojedini poslanici pripadaju poslaničkim grupama i jasno i glasno sam rekla - poslanici SRS su bili ispred sale, nismo hteli da uđemo u salu da vam dajemo kvorum, nikada to nećemo, dok smo opozicija nikada nećemo biti kvorum ni na ovoj sednici, niti na bilo kojem odboru. To je stav SRS, poznat već godinama, i mi, za razliku od vas, ne menjamo stavove. Drugo, rekli ste da se čekao jedan narodni poslanik koji će, kako je javio, kasniti pet minuta. Lepo sam napisala šta ste rekli. Zašto niste obavestili narodne poslanike da se čeka jedan narodni poslanik i da kažete ko je taj narodni poslanik koji se čeka, da se čeka pet minuta, a mi smo ga čekali 30 minuta, nije se pojavio, a vi nas uopšte niste obavestili da nekog treba da čekamo, odnosno da je neko javio da iz opravdanog razloga ne može da prisustvuje sednici. Niste, u skladu sa Poslovnikom, obavestili narodne poslanike, niste pomerili sednicu Zakonodavnog odbora, ni sad u sali ne vidim tog kolegu kojeg vi kažete da ste čekali pet minuta, nije se pojavio za 30 minuta. I dalje insistiram da kažete imena i prezimena narodnih poslanika, članova Zakonodavnog odbora, koji su, ne telefonom, nego koji su bili u sali, raspravljali, da li su raspravljali, nisu morali, ali u svakom slučaju usvojili ovaj izveštaj koji ste predstavili narodnim poslanicima. Posle vašeg obrazloženja još više sam u sumnji da niste imali kvorum kada ste uradili ovaj izveštaj.
Zahvaljujem. Zamolila bih narodne poslanike koji aktivno učestvuju u radu da se najpre registruju, zbog stenograma, pa tek onda da im dam reč. Zahvaljujem. Gospođa Pop-Lazić, izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, možda nije tako loše što smo već na početku rada ovog saziva parlamenta došli u ovakvu situaciju u kakvu smo došli. Jer, činjenica je da od 2000. godine naovamo ova ista poslanička većima, malo modifikovana, ali u suštini ista, menja Poslovnik o radu Narodne skupštine iz samo njima poznatih razloga, obara broj narodnih poslanika koji je potreban da bi Skupština mogla da radi, pa smo od onih 126 došli na 84, ali Skupština radi i kada u sali sede samo dva narodna poslanika, samo ne može da započne rad ako ih je 84, što je sve dovelo do toga da narodni poslanici neozbiljno shvataju svoju poslaničku dužnost. To se prebacilo i na rad Odbora. Lično sam juče dobila u popodnevnim satima poruku telefonom da će sednica biti u 9,30 časova, pa su me naknadno takođe sinoć obavestili da se to pomera za 11,30 časova, jer je sednica zakazana za 12,00 časova. Naravno da sam bila tu u 11,30. Nije ništa logičnije nego očekivati od poslaničke većine da stvori kvorum za rad, ali verujte, nije ni pristojno da, u trenutku kada ste obavešteni da je sednica, upravo zbog toga što Zakonodavni odbor nije zasedao, pomerena od 12,00 na pola jedan. Kao poslanik imate obavezu da dođete na sednicu, jer bilo je slučajeva da započnemo raspravu u pojedinostima i bez izveštaja Zakonodavnog odbora, ne znamo kakva je namera predsednika Skupštine ni predsednika Zakonodavnog odbora, dođemo na sednicu, da nas niko, opet tim istim telefonom, a to je moguće barem SMS-om, ako ne pozivom, obavesti - stvoren je kvorum, održaće se sednica Zakonodavnog odbora. Ne mogu da gledam u pasulj da li će sednica biti održana ili neće, da li će prvo početi Zakonodavni odbor, ili će prvo početi sednica Skupštine, a imam amandman već na prvi član zakona. Uz to, i zamenik sam predsednika ovog odbora i mislim da je krajnje nekorektno od predsednika Odbora da barem mene nije, lično ili preko sekretara Odbora, obavestio da će se Odbor održati, a mogao je da kaže i - nećemo ga održati, nemamo uslova, započeće sednica Narodne skupštine bez našeg izveštaja. Ovo govorim samo zbog toga što smo svi mi uključeni u rad različitih odbora, neko od nas u dva ili tri odbora, i bilo bi dobro da tu svoju obavezu poštujemo, jer sećam se diskusije, upravo od strane ove poslaničke većine, prebaciti što više na odbore, neka parlament radi kroz odbore, tako ćemo brže, efikasnije raditi. Šta se dešava? Ne radimo efikasno ni na odborima, a još manje smo efikasni na sednicama Skupštine, jer ćemo se pola sata-sat baviti time kako je održana sednica, da li je legitimna ili nije, da li je zaista postojao kvorum ili nije, a dozvolićete, imamo pravo, ako nismo bili tu, da izrazimo sumnju da taj gospodin koga smo čekali, a još ga nema, zaista nije ni bio na toj sednici.
Zahvaljujem. Gospodine Aligrudiću, izvolite, samo recite koji je člana povređen.
Čl. 27, 45. i 104. Sada smo čuli od gospođe Vjerice Radeta i od gospodina Jovana Palalića šta se desilo. Posledica toga što sednica Zakonodavnog odbora nije bila sazvana na adekvatan način je da određeni broj poslanika nije mogao da prisustvuje toj sednici i to je onemogućilo poslanike opozicionih stranaka da znaju da li je sednica održana regularno, da li je na njoj bilo kvoruma, ko je sednici prisustvovao, pod kojim okolnostima su odluke donete. Moguće da je to bilo regularno, ali kako mi to sada da znamo? U jednom trenutku sam sišao sa gospodinom Jovanom Palalićem, jer sam sambio zainteresovan da vidim kako će sednica proteći, ispred Plavog salona, tada sednica nije počela i čekali smo izvesno vreme. Zatim sam se povukao u naše kancelarije, zatim ušao u ovu prostoriju, gde sam bio obavešten o tome da se sednica Narodne skupštine pomera za pola sata zbog toga što je u toku sednica Zakonodavnog odbora, što već tada nije bilo istina, jer sednica Zakonodavnog odbora nije bila ni počela. Naravno, sve ovo navodi na pomisao da postoje dva razloga što je to ovako. Ili gospodin Vlatko Ratković radi ovo namerno ili nije bio sposoban da zakaže sednicu na adekvatan način, trećeg nema. Verovatno, ako to nije uradio namerno, do propusta je došlo zato što je uzbuđen svojom novom funkcijom, a to je sastavljanje Vlade Republike Srbije, komponovanje ministarstava, jer prosto čovek ne može oba posla da radi istovremeno, to prosto ne ide. Znate, ne možete imati tu vrstu tereta na svojim leđima da komponujete ministarstva, kratite ministarstva za ljudska i manjinska prava i sve ostalo, vraćate ih ponovo na dnevni red, ponovo uvodite ministarstvo koje ste ukinuli pre 12-13 časova, i za sve to vreme voditi računa o načinu zakazivanja sednice Zakonodavnog odbora, to prosto ne ide. Zbog toga vas, gospođo predsednice, molim da se ovi ekscesi ne bi ubuduće ponavljali preduzmite vaša ovlašćenja koja imate na osnovu člana 27. Poslovnika Narodne skupštine i ostalih članova koji vas obavezuju da pratite rad odbora Narodne skupštine i da reagujete kada je reč o zakazivanju odbora Narodne skupštine i kada je reč o obaveštavanju narodnih poslanika o terminu i mestu zakazivanja odbora Narodne skupštine Republike Srbije, kako bi se narodnim poslanicima omogućilo da učestvuju u radu tih odbora. Sve drugo bi bilo neprihvatljivo. Da sam na vašem mestu ne bih se nadalje tako lako mogao osloniti na gospodina Vlatka Ratkovića, ili barem do onog trenutka do kada ga neko ne rastereti njegove dužnosti mandatara Vlade Republike Srbije, pa će se onda verovatno na lakši način posvetiti radu samog Zakonodavnog odbora.
Zahvaljujem. Sednicu zakazuje predsednik odbora i u ovom slučaju je postupio po Poslovniku. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, zaista je začuđujuće na koji način je danas održana sednica ovog odbora. Posebnu bih pažnju obratio, da ne bih ponavljao šta su moje kolege rekle, u tih 10 minuta se desilo nekoliko stvari. Mi smo otišli na sednicu, a onda smo posle pet minuta obavešteni, ili 10, pogledao sam na onoj internoj televiziji, da je Gordana Čomić zakazala sednicu i pomerila za jedan sat, navodno da se fotokopiraju materijali. Obratio sam pažnju i video sam da su posle pet minuta stručne službe počele da dele ove materijale. Potpuno je nemoguće da se sve u 10 minuta održalo, i sednica odbora, i da su materijali fotokopirani, i da se ponovo otkazuje sednica i zakazuje za jedan sat. Zaista ovde izražavam sumnju da je Zakonodavni odbor imao kvorum. Svi smo bili svedoci dole da čekamo narodnog poslanika Bajru Omeragića, koji se nije pojavio. Pošto ga i sada nema u sali, kao što su moji prethodnici rekli, zaista sumnjamo da je Zakonodavni odbor imao kvorum. Od predsednika tog odbora tražimo da nam poimenice pročita i da nam pred ovim parlamentom i pred građanima Srbije kaže da li je narodni poslanik Bajram Omeragić ili neko drugi, ali zaista izražavamo sumnju da je ovde bilo kvoruma, jer u 10 minuta je nemoguće da se sve to odradi. Ponavljam, mi smo otišli, zakazana je Skupštine, stručne službe su sve podelile, takva brzina u pet minuta zaista je nemoguća da se sve odradi. Još jedanput vam kažem, izražavamo sumnju da je Zakonodavni odbor imao kvorum. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ognjen Mihajlović, takođe reklamira Poslovnik.
Poštovane kolege, predsednice, biću kratak. Nije mi namera da skrenem ovu raspravu u nekom drugom pravcu, naravno glavno pitanje je pitanje kvoruma na ovom odboru. Međutim, poslanici izlaze, pitaju, pitanja ostaju negde u vazduhu bez odgovora, tako možemo unedogled, sve dok ne dobijemo odgovore sa pravog mesta. Mislim da je to pravo mesto baš vaše, gospođo predsednik. Vrlo olako se prešlo preko jednog veoma bitnog pitanja koje je postavila moja koleginica Vjerica Radeta. Naime, gospodin Bošković, evo sad vidim baš sa ove pozicije, zaista je u farmericama ili blu džinsu, kako se to još zove. Dakle, tu se postavljaju dva pitanja. Da li ćemo poštovati pravilo koje je ova skupština donela? Ili da budem još malo jasniji, pravila za službenike ove skupštine su još mnogo restriktivnija, naročito za ženski pol. Naime, nije im dozvoljeno da pokazuju ramena, ne smeju da nose kratke suknje, da oblače pantalone, a naročito džins itd. Da li je to dvoličnost? Da li ova skupština upražnjava imunitet prema gospodinu Boškoviću, na kojeg se on doduše nije pozvao? Izvinjavam se, Boško Ratković, ne poznajem. Kako? Izvinjavam se, Vlatko Ratković, pardon. Znate na koga mislim, na gospodina koji je predsednik odbora. Prema tome, želeo bih da čujem odgovor od gospođe predsednik da li, narodski rečeno, on leti napolje na presvlačenje ili ostaje u farmerkama u ovoj skupštini da nam piše zakon? Naravno, to je ujedno i poruka ovom našem narodu: sad se vidi ko nam piše zakone, kauboji.
Zahvaljujem. Zakonodavni odbor je imao kvorum za rad i regularno je radio. Izvolite, gospodine Aligrudić.
Gospođo predsedavajuća, vi ste istovremeno i predsednica Narodne skupštine, u članu 27. stoji između ostalog da se vi starate o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine. Tvrdim odgovorno da poslanici opozicionih stranaka nisu znali za početak sednice Zakonodavnog odbora, pa stoga tome nisu ni prisustvovali, a to što poslanici opozicionih stranaka stoje ispred sale da ne bi dali kvorum, to je njihovo pravo. Ali, onog trenutka kada se ustanovi kvorum, tada po pravilu poslanici opozicionih stranaka ulaze u salu i znaju kada postoji, kada ne postoji kvorum. Problem je samo u tome što se očigledno odložila sednica, početak sednice Zakonodavnog odbora, kako se ne bi znalo da li ima ili nema kvoruma i kako bi se ta sednica održala bez prisustva poslanika opozicije. Molim vas, ako ste već rekli tek tako na moje izlaganje da je predsednik Zakonodavnog odbora sazvao sednicu po Poslovniku, molim vas odgovorite mi na pitanje kako to znate. Da li ste prisustvovali toj sednici? Da li ste razgovarali sa predsednikom Zakonodavnog odbora? Koliko vidim, vi nikakav dosluh s njim niste imali od momenta kako je ovo pitanje pokrenuto, sem možda očima ili mobilnim telefonom da mi to nismo videli. Da li ste održali sastanak ili razgovor obavili sa predsednikom Zakonodavnog odbora u međuvremenu, otkako je ovo pitanje vama postavljeno u ovoj sali, da biste sa pouzdanošću znali da je predsednik Zakonodavnog odbora postupio u skladu sa Poslovnikom? Gospođo predsednice, vi to niste mogli da znate. Ako znate nešto više o tome nego što mi znamo, onda nam sve to lepo objasnite, ne možete prosto odgovoriti - predsednik Zakonodavnog odbora je sazvao sednicu i postupao po Poslovniku, ako nam ne date za to valjane argumente, jer je ovde više ljudi izašlo i tvrdilo pred vama i pred javnošću Srbije da nisu mogli da znaju za početak sednice Zakonodavnog odbora na način na koji je to organizovao predsednik Zakonodavnog odbora Vlatko Ratković, verovatno ophrvan svojim velikim problemom sastavljanja vlade Republike Srbije, uskraćivanjem ministarstva za manjinska prava, pa ponovnim vraćanjem ministarstva za manjinska prava u korpus ministarstava Vlade Republike Srbije. Znate, čovek ne može dva posla da radi istovremeno valjano.
Zahvaljujem. O načinu sazivanja i broju prisutnih tokom sednice Zakonodavnog odbora obaveštena sam od prisutnih narodnih poslanika, a o tome postoji i zapisnik u koji možete da steknete uvid. Za reč se javila gospođa Radeta, izvolite.
Dame i gospodo poslanici, reklamiram član 27. stav 1. tačka 3, koja obavezuje predsednika Narodne skupštine da se stara o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Gospođo Đukić-Dejanović, pokušaću da vam pomognem. Vrlo je jednostavno. Kada narodni poslanici dođu na sednicu nekog odbora, onda stručne službe idu sa spiskom članova odbora, svaki narodni poslanik se svojeručno potpiše pored svog imena i prezimena. Dakle, vrlo jednostavno, tražite od gospodina Odalovića da traži od službi taj spisak narodnih poslanika koji su prisustvovali sednici Zakonodavnog odbora. Ono što insistiramo, pročitajte naglas ta imena. Ako to neće da u radi predsednik Zakonodavnog odbora, evo vama vrlo velikodušno pomažem i kažem vam na koji način vi to u skladu sa Poslovnikom možete da uradite. Mi znamo šta je pozadina toga ima kvoruma, nema kvoruma. Najpre je netačno da smo bili ispred sale kada je počela sednica, to je netačno. Dakle, mi smo došli ne u 11,30, nego je u 11,22 minuta završena sednica Odbora za pravosuđe i upravu, član sam i tog odbora. Krenula sam do naših poslaničkih prostorija i vratila se iz hodnika, jer su moje kolege, članovi Zakonodavnog odbora, došli na sednicu Zakonodavnog odbora i stajala sam sa njima ispred sale i pre tog vremena, termina, 11,30, kada je trebalo da počne Zakonodavni odbor. U neformalnom razgovoru sa kolegama iz DS i sa gospodinom Vlatkom Ratkovićem pitali smo šta se desilo sa onim amandmanom koji se juče pojavio, a koji se odnosi na ukidanje Ministarstva za manjinska i ljudska prava. Kolega Vlatko Ratković je rekao - taj amandman je povučen. Kako povučen, pitali smo, kada ga narodni poslanici nisu dobili? On kaže - dobio sam ja. Dakle, čak je i to bio planirao da stavi na dnevni red, amandman, odnosno povlačenje amandmana koje je dobio samo on kao predsednik Zakonodavnog odbora. Kada je u tom neformalnom razgovoru shvatio da to neće moći, da ćemo mi o tome da raspravljamo, rekao je - dobrom, može i da se prekine ova prva sednica, da završimo amandmane zakona o Vladi, pa ćemo sutra ili večeras amandmane na zakon o ministarstvima. Nismo imali ništa protiv da to tako bude, da i svi mi dobijemo ovaj amandman, u međuvremenu smo ga dobili, to trange-frange, danas ima ministarstvo, sutra nema. Dakle, mi opravdano sumnjamo da je upravo taj amandman bio razlog zašto mi nismo imali kvorum u Zakonodavnom odboru između 11,30 i 11,55 časova, koliko su poslanici SRS, članovi Odbora, bili ispred sale. Dakle, nije moguće da je mogao neko da prođe, da se taj odbor održi, a da mi to ne vidimo, uostalom, sve to vreme, tih 25 minuta, s nama je stajao i kolega Vlatko Ratković i ostali poslanici iz vladajuće koalicije, članovi Zakonodavnog odbora. Dakle, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, prekratite ovo ukoliko želite da krenemo na dnevni red, ako ne, mi imamo i vremena i strpljenja. Dokle god nam se ne pročita, ili gospodin Vlatko Ratković odavde, ili vi s vašeg mesta, a to možete u skladu sa članom 27, čak vam je obaveza da se starate o primeni Poslovnika, da vam službe donesu, da tamo piše u koliko sati je održan Zakonodavni odbor, ko je sve prisustvovao, ali i dalje, i kada to budemo imali, ostaje greh na duši Vlatka Ratkovića zašto nije obavestio poslanike SRS o održavanju sednice Zakonodavnog odbora.
U skladu sa članom 27. postupljeno je u skladu sa članovima od 77. do 80. i oko sazivanja i oko vođenja sednice, uključujući i zapisnik, u koji se unose imena svih prisutnih i odsutnih poslanika. U vezi sa tim sekretaru sam dala nalog i vi imate mogućnost uvida u taj zapisnik i stenografske beleške. Izvolite, gospodine Aligrudiću, po Poslovniku.
Kada sam se javio po Poslovniku, očekivao sam da ću dobiti neko obaveštenje od vas ili objašnjenje za ovo što se desilo. Međutim, moram da kažem da nisam zadovoljan vašim objašnjenjem. Izrazio sam sumnju, kako je moguće da znate da je gospodin Vlatko Ratković sazvao sednicu ili je sazivao prilikom odlaganja sednicu prema odredbama Poslovnika kada tome niste prisustvovali? Kako je moguće da ste došli do uverenja da je to sve tako bili, kada niste mogli od momenta kada je to pitanje ovde postavljeno, dok niste dali objašnjenje, da budete u neposrednom kontaktu sa gospodinom Vlatko Ratkovićem, da pitate njega ili sekretara odbora ili bilo kog drugog iz službi da li je to proteklo na adekvatan način? To niste mogli učiniti. Ako ste to uradili tako da mi to nismo videli, a vidimo i vas i gospodina Vlatka Ratkovića, koji trenutno nije u sali, onda to znači da ste primenili neke trikove i da je vama verovatno u srodstvu i Dejvid Koperfild i Hudini. Jer zaista ne znam kako ste mogli doći do zaključka da gospodin Vlatko Ratković sazivao, odlagao i ponovo sazivao sednicu Zakonodavnog odbora prema odredbama Poslovnika. Vi nama ovde možete lako dokazati šta piše u zapisniku, možete lako dokazati ko se potpisao od prisutnih na sednici Zakonodavnog odbora i na osnovu toga verovatno možemo u jednom trenutku utvrditi činjenicu koliko je ljudi prisustvovalo sednici tog odbora, ali kako možete znati sa pouzdanošću, s takvom pouzdanošću i s takvim uverenjem sa kojim nastupate, da je gospodin Vlatko Ratković sazvao sednicu na adekvatan način i prema odredbama Poslovnika. To je prosto neverovatno. Zato smatram da vi kršite član 104. Poslovnika na ovaj način, zato što na neki način vređate dostojanstvo narodnih poslanika. Ne možete nas praviti ludim. Možete pokazati zapisnik, možemo videti da li je bilo kvoruma, ali nema načina da mi odgovorite na pitanje, od momenta kada je postavljeno do ovog trenutka, da ste potpuno sigurni da je gospodin Vlatko Ratković sednicu Odbora sazvao na način predviđen Poslovnikom ove Narodne skupštine. To vam govorim. Zaista ne mogu da prihvatim vaše objašnjenje da je gospodin Vlatko Ratković sazvao sednicu prema odredbama Poslovnika. Sledeći put kada bude to radio ili kada mu vi u tome budete pomagali, jer imate osnova za to prema članu 27. Poslovnika Narodne skupštine, povedite računa o tim okolnostima. Nikada mi nećemo ustajati bez razloga zbog povrede odredaba Poslovnika i voleo bih da toga bude što manje, barem kada je reč o sazivanju sednica odbora Narodne skupštine, ali molim vas pridržavajte se ove knjižice od početka do kraja i nikakvih problema neće biti.
Uskoro ćete imati prilike da steknete uvid u zapisnik. Za reč se javio gospodin dr Vladan Batić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, pola sata traje preganjanje oko toga da li je bilo ili ne kvoruma na sednici Zakonodavnog odbora. Gospođo predsednice, vi ste za to najodgovorniji. Kada neko sa strane ovo gleda, ovo apsolutno liči na teatar apsurda. U čemu je bio problem da gospodin Ratković pročita ko je bio na sednici Zakonodavnog odbora? Ako on to nije učinio, onda je trebalo da vi preko stručnih službi zatražite zapisnik, pročitate i sve vreme misterije i ostalih stvari bude otklonjeno. Ovako vi doprinosite toj misteriji, kao javlja vam se da je sve bilo u redu. Dajte, uozbiljite rad ovog parlamenta, a ne da liči na teatar apsurda. Ko gleda sa strane, on ne može čudom da se načudi. Ovo je najviše zakonodavno predstavničko telo i vi kao predsednik ste za to najodgovorniji i napravite malo reda.
Gospodin Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Đukić, sada ću vam reći o čemu se radi i vi morate već da se naviknete, kada je u pitanju žuto preduzeće morate računati na prevare. Oni pokušavaju, što je nesporno, da vas prevare. Verovatno će doneti zapisnik sa odbora, na kome je odbor imao kvorum, ali se ovde radi o drugoj stvari. Oni pokušavaju da prevare Skupštinu i pokušavaju da prevare vas. U čemu se sastoji prevara? Odbor je zakazan u 11,30 časova, nisu imali kvorum. Predsednik, zato što nije bilo kvoruma, prekinuo je sednicu odbora, a da tom prilikom nije rekao kada se nastavlja sednica odbora. U međuvremenu, videćemo, možda je došlo do kvoruma, ali nisu obavešteni poslanici opozicionih stranaka. Zbog čega? Zato što bi rasprava na odboru dovela do toga da se kasni sa početkom sednice Skupštine Srbije. U tome se ogleda prevara od strane predsednika Zakonodavnog odbora. Vama kao predsedniku Skupštine, nalaže vam to član 27, koji kaže da je vaša obaveza da se starate o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine. Ovo je na najgrublji mogući način zloupotrebljena funkcija Zakonodavnog odbora, jer je on, imajući u vidu činjenicu ili mogućnost da rasprava na Odboru produži vreme početka rada sednice Skupštine Republike Srbije, pribegao ovoj prevari. Zato bih vas molio da, u skladu sa vašim ovlašćenjima, zakažete novu sednicu Odbora, gde bi i opozicioni poslanici imali prilike da po svim amandmanima kažu ono što imaju da kažu, pa tek posle toga da krenemo sa sednicom. Ovako ćete i vi snositi i snosite odgovornost za ovu prevaru za koju je očito odgovoran predsednik Odbora iz žutog preduzeća.
Ponovna sednica Odbora se može zakazati na zahtev jedne trećine članova Odbora, tako da tu mogućnost imate. Niste zadovoljni? Izvolite.
Stvarno moram da vas pitam ili da vas zamolim da mi ne odgovarate na nešto što vas nisam pitao. To šta imaju pravo poslanici stoji u Poslovniku i to nije sporno. Ovde govorim o zloupotrebi predsednika Zakonodavnog odbora, da je namerno onemogućio opozicionim poslanicima da učestvuju u radu Odbora i da ste vi, kao predsednik Skupštine, obavezni da to sprečite. Jer, evo, dajemo vam činjenice. Ovde postoje članovi Zakonodavnog odbora iz reda opozicionih stranaka. Molim vas, izašli su za govornicu, rekli su da nisu pozvani na nastavak sednice Odbora. Je l' vi sumnjate u njihovu reč? Ako vi sumnjate u njihovu reč, a ovde ima dosta tih poslanika, onda možemo da utvrdimo da li je tačno ili da predsednik Odbora da dokaze da je služba učinila ono što mora da učini, da pozove opozicione poslanike članove Odbora. Ako to nisu uradili onda vi to morate da sprečite. Zašto se na samom početku rada Skupštine služite ovakvim prevarama? Odviknite se više od toga. Skupština služi svim poslanicima, ne samo onima koji stvore većinu. Pravo opozicionih poslanika je da učestvuju. Evo, vratio se i predsednik Odbora, neka objasni vama i Skupštini da li su službe pozvale članove Odbora iz reda opozicionih stranaka i to je suština ovoga što se danas desilo.
Upravo stičem uvid lično u zapisnik i potpise. Po Poslovniku, gospodin Aligrudić.
Gospođo predsedavajuća, vi stalno odgovarate ono što vas ne pitamo, a ne odgovarate ono što vas pitamo. Dakle, maločas je Dragan Todorović na vrlo jednostavan način objasnio šta je zapravo ovde problem. Sumnja u kvorum izražena zbog toga što narodni poslanici opozicije sednici nisu prisustvovali. Možemo uvek izraziti sumnju u kvorum i vi nama možete sada dokazivati sto puta da na tom papiru piše da je postojao kvorum prema potpisanom broju narodnih poslanika. Problem se sastoji u nečemu drugom, da li je poslanicima opozicionih stranaka omogućeno da prisustvuju sednici Zakonodavnog odbora? Da ili ne? Poslanici koji spadaju u red poslanika DSS i Nove Srbije mi tvrde da im nije omogućeno jer nisu mogli na adekvatan način da saznaju kada, u koje vreme je nastavak sednice, koja je bila prethodno zakazana za 11,30 časova. Kako to da dokažemo? Ako vi to ne znate, to je ono što sam vas pitao, možete mi reći - ne znam, i time sam zadovoljan. Kada neko prizna sa mesta predsedavajućeg da neke okolnosti ne zna samim tim, pa čak i da ne govori istinu, na neki način je pomerio, skinuo sa sebe breme odgovornosti za ono što se desilo u tom trenutku. Vi radite sasvim drugu stvar. Navlačite na sebe breme odgovornost za nešto što je možda neko drugi počinio, bez ikakvog razjašnjenja sa odgovornim licem, a to je predsednik Zakonodavnog odbora, i onda umesto da odgovorite na pitanje koje vam se postavlja, a to je šta da radimo u situaciji ako narodni poslanici, a očigledno da nisu bili obavešteni na adekvatni način o momentu održavanja nastavka sednice Zakonodavnog odbora. Šta tada da radimo? To znači da sednica nije regularno sazvana, pa sve i da je bilo kvoruma, sve što je odlučeno na toj sednici nije regularno. To bi značilo da ta sednica mora da se ponovi, da se ponovi sve što se dogodilo na toj sednici, pa sve i da je bilo kvoruma, jer morate omogućiti narodnim poslanicima da prisustvuju sednici. Ne možete ih pustiti da se vrzmaju po hodnicima 50 minuta, da ulaze u salu, da od strane predsedavajućeg, u tom momentu to je bila gospođa Gordana Čomić, budu obavešteni o tome da se sednica pomera za pola sata, za 12,30 časova, da odu dole u Plavi salon, da utvrde da sednica Zakonodavnog odbora još uvek nije počela zbog nedostatka kvoruma, da zatim odu jer vide da od tog posla nema ništa, da bi kasnije saznali, ušavši u ovu salu u 13,00 časova, tako što su dobili izveštaj sa sednice Zakonodavnog odbora, da je sednica Zakonodavnog odbora održana. To je nemoguće. Ovo o čemu mi pričamo je nemoguće. Molim vas, jedini način da se iz ove okolnosti izađe da vi, koristeći vaša ovlašćenja iz člana 27, date pauzu za rad sednice Narodne skupštine, napravite sastanak sa predsednikom Zakonodavnog odbora i pozovete predsednike ili predstavnike poslaničkih grupa da tom sastanku prisustvuju i da vidimo da se zakaže na regularan način sednica Zakonodavnog odbora, odluči po dnevnom redu te sednice, da se ona okonča i dostavi valjan izveštaj Narodnoj skupštini. Ponavljam, sve i da je bilo kvoruma za rad sednice Zakonodavnog odbora, to nikakve veze nema ukoliko nastavak sednice nije bio sazvan na regularan način. Vi na taj način, ako budete to uveli kao praksu, možete tako sazivati sednicu svakog odbora Narodne skupštine i kada vam god to bude odgovaralo možete na taj način sprečiti prisustvovanje poslanika opozicije sednicama. To se radi na vrlo prost način. Sazovete sednicu u 12,00 časova, nekih pola sata, 40 minuta nema kvoruma, predsednik Zakonodavnog odbora kaže - probaćemo kasnije, mi odemo, svako u svoju kancelariju ili na sednicu Narodne skupštine i posle pola sata saznate da se održala sednica sa kvorumom. Kako je to moguće? Ljudi moraju dobiti obaveštenje o sednici na način predviđen Poslovnikom. Mi vam sve vreme ove tvrdimo da to nije učinjeno. Vi meni na to odgovarate da je predsednik Zakonodavnog odbora sazvao sednicu po Poslovniku. Kako to znate, to vas pitam? To ne možete znati, to ne možete nikako znati. To možete jedino utvrditi, a da biste to utvrdili morate to utvrditi ličnim uvidom u spise i neposrednim kontaktom i razgovorom sa predsednikom Odbora i sekretarom Odbora, koji je inače ovlašćen za realizaciju odluka tehničke prirode koje predsednik Zakonodavnog odbora donosi, kao što je sazivanje sednice i obaveštavanje narodnih poslanika. To je moguće jedino na taj način. Ne postoji drugi način da to uradite gospođo predsedavajuća.
Još jedanput vas obaveštavam da me sekretar Odbora obavestila o završetku sednice i sada molim gospodina Vlatka Ratkovića da praktično da odgovor na pitanje koje ste vi postavili.
Hvala, gospođo predsednice. S obzirom da je od strane pojedinih poslanika izražena sumnja u postojanje kvoruma na sednici Zakonodavnog odbora, imam službeni dokument koji sam prezentirao i predsednici Skupštine i sekretaru Narodne skupštine o tome da je danas održana Treća sednica Zakonodavnog odbora, kojoj su prisustvovali sledeći narodni poslanici članovi odbora: Vlatko Ratković, Maja Videnović, Mirko Čikiriz, Petar Petrović, Branislav Mitrović, Đorđe Miličević, Bajram Omeragić, Biljana Hasanović-Korać, Maja Laušević, Konstantin Samofalov, Nebojša Ranđelović i Miljan Ranđelović. U potpisu je sekretar odbora dr Radoje Cerović. Ukoliko se insistira, kao predsednik ovog odbora mogu da kažem da postoje stenografske beleške, koje narodni poslanici, a naravno pre svega predsednik Skupštine mogu da dobiju.
Ima reč gospodin Aleksandar Martinović, najpre se javio i reklamira Poslovnik. Izvolite.
Gospođo Slavice Đukić-Dejanović, zaista mi nije jasno zašto se vi uvlačite u sve ovo? Pre svega, vi ste povredili član 100. Poslovnika koji kaže - da narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika. Javio sam se za povredu Poslovnika mnogo pre nego što je gospodin Vlatko Ratković ovde došao sa zapisnikom sa sednice Zakonodavnog odbora. Dalje, meni se čini da vi uopšte ne znate u čemu je suština problema. Mi smo, dakle, savesno došli u pola dvanaest na sednicu Zakonodavnog odbora. Kvorum nije uspostavljen do 12,00 sati. Inače, u 12,00 sati narodni poslanici su obavešteni, ako se ne varam od gospođe Gordane Čomić, da se sednica Narodne skupštine pomera za pola jedan zato što je u toku sednica Zakonodavnog odbora. U 12,00 sati nikakve sednice Zakonodavnog odbora nije bilo. Bio sam gore čak i posle 12,00 sati i niko me nije obavestio da je sednica pomerena recimo za pola jedan, ili za petnaest do jedan ili za jedan sat. Apsolutno, ovo što je rekao gospodin Dragan Todorović pogađa suštinu problema. Opozicioni poslanici nisu znali u koje vreme se održava sednica Zakonodavnog odbora i bili su sprečeni da prisustvuju toj sednici. To je u stvari suština problema. Dalje, uopšte mi nije jasno zašto vi nas terate da mi prihvatimo kao istinito ono u šta nismo mogli sami da se uverimo? Juče sam pokazao da je predsednik Odbora za pravosuđe i upravu zapravo grubo obmanuonarodne poslanike, potpisao je izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu, u kome se najpre kaže - razmatrao je Predlog zakona oizmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, pa je onda razmatrao Predlog zakona o ministarstvima, pa će taj izveštaj da nam prezentuje predsednik Odbora Vlatko Ratković, u potpisu predsednik Odbora Boško Ristić. Da mi iz SRS nismo ukazali na te besmislice, to bi tako prošlo. Samo dan posle vi nas terate da verujemo na reč ljudima iz DS. Sada mogu da postavim još jedno dodatno pitanje. Nadam se da se niko neće naći uvređen. Kako mi možemo da znamo da recimo gospodin Bajro Omeragić taj zapisnik nije potpisao naknadno, da ga nije potpisao u vreme ili već neki drugi poslanik? Voleo bih da mi se kaže, meni i ostalim poslanicima iz SRS koji su članovi Zakonodavnog odbora - u koje vreme je počela sednica Zakonodavnog odbora i zašto mi o tom novom terminu sednice nismo uredno obavešteni? Ovo je po ne znam koji put da ukazujem da i Zakonodavni odbor i Odbor za pravosuđe i upravu u pisanju izveštaja, iz izveštaja u izveštaj, krše Poslovnik. Čak i da je bio kvorum za rad Zakonodavnog odbora, čak i da je bilo sve regularno, sve u skladu sa Poslovnikom, ono što nije u skladu sa Poslovnikom, to su ponovo - izveštaj Zakonodavnog odbora i izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu. Zakonodavni odbor i Odbor za pravosuđe i upravu imaju suštinski različite nadležnosti. (Predsednik opominje govornika na vreme). Zakonodavni odbor treba samo da kaže da li su predloženi amandmani pravno mogući ili nisu, odnosno da li su u skladu sa Ustavom i zakonom ili nisu, a Odbor za pravosuđe i upravu se meritorno upušta u razmatranje amandmana - da li su korisni, da li su celishodni, da li su dobri, da li su loši itd. (Predsednik opominje govornika na vreme). Dakle, ta dva odbora imaju potpuno odvojenu nadležnost. Međutim, ako pogledate izveštaje Zakonodavnog odbora i Odbora za pravosuđe i upravu, vi možete da donesete jedan vrlo jednostavan zaključak - da se i jedan i drugi odbor pozivaju na isti član Poslovnika, a Poslovnik u različitim članovima reguliše njihovu nadležnost. Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije kada je reč o Zakonodavnom odboru u članu 45. propisuje šta to Zakonodavni odbor radi. Kada je reč o Odboru za pravosuđe.
Gospodine Martinoviću, prekoračili ste vreme. Privedite kraju izlaganje.
U redu, ponovo ću se javiti za reč.
Za reč se javila gospođa Donka Banović - povreda Poslovnika.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, u ovakve situacije se dolazi kada se ne poštuje procedura koja je propisana. Juče smo govorili o jednom problemu koji se pojavio, gde su narodni poslanici izrazili sumnju da je podnet amandman i da on putuje sedam sati do narodnih poslanika, a da su neki drugi narodni poslanici taj amandman dobili na vreme. To je bilo toliko beznačajno da je predviđalo da se briše čitavo jedno ministarstvo, i to Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Dakle, juče nije ispoštovana procedura. Danas vidimo da je to povučeno. O tome ćemo dakle razgovarati kada budu na redu izmene i dopune Zakona o ministarstvima. Takođe smo danas spomenuli da gospodin Vlatko Ratković ovde sedi u farmericama, a on je prekršio Poslovnik o oblačenju, odnosno postoji procedura. Čini mi se da smo prošle godine tačno napisali i propisali kako narodni poslanici i narodne poslanice, dakle i muškarci i žene, mogu da se oblače i da takvi dođu u Narodnu skupštinu. Ako se sećate, čini mi se da smo mi 2005. ili 2006. naterali jednog ministra, Mlađana Dinkića, zato što je bio u Skupštini i branio neki zakon, on je bio predlagač, odnosno Narodna skupština mu nije dozvolila da nastavi da brani taj zakon dok nije otišao. Napravili smo pauzu, čovek je otišao kući, presvukao se, nije došao u farmerkama, došao je u odelu. Dakle, mi smo tada imali toliko dostojanstva, kao Narodna skupština, da ne dozvolimo jednom ministru, predstavniku najvišegorgana izvršne vlasti, da nama ovde u farmerkama izlazi za govornicu. Znači i tu je prekršena procedura. Treće, gospodin Ratković nije poslanik koji u prošlom sazivu nije imao iskustva u radu. On je bio predsednik ovog odbora i u prethodnom mandatu. Gospodin Ratković zna kakve su obaveze onog narodnog poslanika koji prihvati da bude predsednik nekog odbora. Dakle, ukoliko 50 minuta sednica nije počela, a narodni poslanici su možda mogli da čekaju još 50 minuta, međutim, bila je zakazana sednica Narodne skupštine, dakle nisu mogli da sede i da čekaju kvorum unedogled. Bio je red, to gospodin Ratković odlično zna, da kaže sekretarima ili službi koja je bila prisutna tu, da pozovu sve narodne poslanike, jer će se nastaviti sednica. Kada se ne poštuje procedura, kad ne poštujete ono što sami napišete i propišete, onda ćete stalno imati razloga da sumnjate da je u pitanju neko podmetanje. Kada ispoštujete proceduru i sve ono što ste sami propisali, onda se ovakva situacija neće pojavljivati. Mi zaista imamo osnova da sumnjamo da ste vi nas prevarili. Ovde ste nam pročitali imena. Čujem da neki poslanici koji su bili izvan sale kažu da ste vi to završavali sada za šankom. To je možda bila insinuacija koja nije u redu, ali nas ipak niste razuverili.
Još jednom odgovor. U 12,00 časova obavestila sam Skupštinu da sednica Zakonodavnog odbora nije završena. U 12,30 gospođa Čomić je obavestila da je sednica u toku. Dakle, bilo je obaveštenja da se čeka do 13,00 časova da se sednica završi. Zamolila bih da, ako ovim objašnjenjima niste zadovoljni, pošto se ponavljaju pitanja i predsedniku i Skupštini, u danu za glasanje tražite izjašnjavanje o povredi Poslovnika. Za reč se javila gospođa Milica Radović, takođe povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao član Zakonodavnog odbora izražavam svoj protest zbog načina na koji je održana ova sednica. Kao što su sve moje prethodne kolege rekle, mi smo bili prisutni tamo do 12,20 časova, ali ta sednica nije započeta. Kada smo dobili obaveštenje da je sednica Narodne skupštine pomerena za 12,30, mi smo došli ovde misleći da ćemo na taj način da krenemo sa samom sednicom. Suština priče i ovog problema je upravo u tome da mi, kao narodni poslanici opozicionih stranaka, nismo obavešteni o nastavku ove sednice, što predstavlja jedan skandalozan način rada ovog odbora. Kao član Zakonodavnog odbora izražavam i sumnju u postojanje kvoruma, upravo zbog toga što smo dobili obaveštenje da je kvorum volšebno napravljen onog trenutka kada smo mi napustili salu u kojoj je trebalo da se održi sam odbor. Mislim da je jedini i možda najbezbolniji način da iz ove celokupne situacije izađemo tako što će predsednik Zakonodavnog odbora zakazati ponovo sednicu Zakonodavnog odbora i na taj način razuveriti sve nas da nismo bili u pravu. Jedino mogu da sumnjam da oni sada možda nemaju kvorum, pa je to jedan od razloga zašto ne pristupaju ovakom činu, ali ukoliko želimo da bude sve u skladu sa propisima i u skladu sa Poslovnikom, molim vas, gospodine Vlatko Ratkoviću, zakažite ovu sednicu.
Za reč se javio gospodin Dragan Todorović, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika. Član 227. stav 1. kaže: "Služba Narodne skupštine obezbeđuje, u okviru svojih zadataka, uslove za vršenje funkcija narodnog poslanika i na njihovo traženje". Mi možemo ovaj problem da rešimo vrlo jednostavno. Nemojte da vas podsećam na onu narodnu "u laži su kratke noge". Očito je da ste vi pokušali da prevarite opozicione poslanike. Vama je to manir. Vi ste u Skupštini grada Beograda onemogućili opozicionim odbornicima da predlože kandidata za predsednika Skupštine. Kad ste to bili u stanju da uradite, kako da vam verujemo da ovo takođe nije bila namera? Mene čudi od gospodina Vlatka da je pribegao ovom načinu. Ipak verujem da i u "žutom preduzeću" ima ljudi koji drže do nekog svog digniteta i vode računa da se ne služe svim i svačim. Vi morate, zbog vas, da uradite ono što se od vas zahteva. Mi smo iovako već ušli u pauzu. Zakažite sednicu odbora i pozovite i poslanike opozicionih stranaka. Ako vama ovde izlaze redom poslanici koji su članovi vašeg odbora i kažu vam da nisu obavešteni, stvarno ne mogu da vas razumem. Po koju cenu vi hoćete da isterate to što mislite da je za vas korisno? Gazite sve, Ustav, zakon, Poslovnik. Ništa vam nije sveto. Kako uopšte možete da očekujete saradnju ove desne strane ukoliko nećete da pokažete bar minimum minimuma, a to je da radite onako kako ste sami doneli u ovom poslovniku. Jednostavno, ne možete da nam uzimate to pravo. Ako vi mislite da je to što ćemo mi na sednici odbora ili Skupštine tražiti i javljati se za reč, zastupati svoje stavove, za vas loše, mogu da vas razumem, ali ne možete na takav način da nas sprečavate. Ovo je najjednostavniji način da se reši ovaj problem. Garantujem vam da ovakvo nasilje mi nećemo dozvoliti. Znači, ovaj dan možete slobodno da pišete propalo, dok ne budete dali pravo opozicionim poslanicima da učestvuju u radu Zakonodavnog odbora. Kad god budete pokušali ovako nešto, mi ćemo vas u tome sprečiti. Tu više, što se tiče SRS, nema dileme. Uzmite se u pamet, dosta je više sa lažima i sa prevarama.
Gospođa Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 221. stav 1. Poslovnika, koji kaže da je narodni poslanik dužan da učestvuje u radu Narodne skupštine. Mi želimo da učestvujemo u radu Narodne skupštine, a to znači i u radu skupštinskih odbora. Niko nema prava da narodnog poslanika spreči da učestvuje u radu Narodne skupštine. Podsećam vas, gospođo Đukić-Dejanović, da smo pre nekoliko godina gospođu Natašu Mićić smenili sa funkcije predsednika parlamenta upravo zato što je na raznorazne načine onemogućavala narodne poslanike da učestvuju u radu Narodne skupštine. Vi ste razumna žena i nadam se da nećete dozvoliti da krenemo i u tu vrstu priče. Dakle, imali ste ovde konkretan predlog gospodina Todorovića. Vreme je uobičajeno za pauzu. Istina je, Skupština ima pauzu u radu jedan sat, ne mora da bude od 14,00 do 15,00 časova, ali očigledno da su ovi "žuti" navikli da ručke upravo u to vreme, jer ih nema sada više od 10 u ovoj sali. Bilo bi dobro da napravite tu pauzu, da poslanici, članovi Zakonodavnog odbora u pauzi raspravljaju o dnevnom redu, odnosno da vidimo kakav je dnevni red predložen, da li je raspravljano o obe tačke dnevnog reda, da li je na takvu brzinu bilo moguće raspravljati i o zakonu o ministarstvima o amandmanima, jer je i to bilo predviđeno. Dakle, imamo mi mnogo toga na odboru da kažemo. Nešto mi je interesantno, ne vidim kolegu Ranđelovića u sali. Pročitali ste, gospodine Ratkoviću, da je i gospodin Nebojša Ranđelović prisustvovao sednici Zakonodavnog odbora. Volela bih da nam kaže kako je on saznao za sednicu, jer smo skupa, on i ja, krenuli ispred sale i ostali. Baš sam bila u njegovom društvu kada smo krenuli ispred sale i volela bih da znam na koji način je on saznao, da li je čovek slučajno prošetao da vidi šta se dešava, pa video da ipak imate kvorum, jer poslanici LDP-a nisu hteli da vam daju kvorum na sednici Zakonodavnog odbora, valjda se pokajali što su vam omogućili da uopšte imate dnevni red. Da nije bilo poslanika LDP-a, zahvaljujući vašoj nepostojećoj skupštinskoj većini, ni dnevni red do danas ne bi bio utvrđen, podsećam vas na to. Dakle, volela bih da znam da li ste posebno obavestili gospodina Nebojšu Ranđelovića ili je on sasvim slučajno saznao za sednicu odbora. Kada je u pitanju primedba koja se odnosi na član 104, dostojanstvo Narodne skupštine, gospodine Vlatko Ratkoviću, zaista biste morali da se ponašate u skladu sa tim članom Poslovnika. Već ste nekoliko puta izlazili i trebalo je da se pristojno obučete. Gospođa Donka Banović, koleginica, pričala je o jednom ministru kada se to desilo, a ja ću konkretno da kažem, da smo u kasnim, nekim noćnim satima, kada je Mlađan Dinkić bio na rođendanu Lepe Brene, to smo sutradan iz tabloidnih novina saznali, sa tog rođendana došao negde oko jedan sat, pola dva noći, u nekom džemperu, farmerkama i tada je Aleksandar Vučić insistirao da mora da ode i da se presvuče ili ne može da govori o tom predlogu zakona koji je tada bio sa ove govornice. Mlađan Dinkić je tada podvio rep, otišao, presvukao se i vratio se u odelu sa kravatom i ovde smo nastavili raspravu, čini mi se, do 5 sati ujutru. Dakle, nije problem, ali moramo svi da poštujemo. Vi, gospođo Đukić-Dejanović, ako mislite da je ovo u redu, vi imate mogućnost da Administrativnom odboru predložite da se stavi van snage taj pravilnik o oblačenju, jer mi je zaista žao svih zaposlenih i svih novinara, koji po ovoj vrućini moraju da dolaze u sandalama sa zatvorenim prstima, odnosno u cipelama, koji moraju da dolaze zakopčani do grla, sa rukavima itd. Znači, oni se maltretiraju u skladu sa tim pravilnikom, i zaposleni i novinari, jer drugačije ne mogu da uđu u Skupštinu, a neko ko je narodni poslanik može da se prošeta kako god mu padne na pamet. Dakle, ili upozorite gospodina Vlatka Ratkovića da se pristojno obuče ili sazovite hitno Administrativni odbor, tražite od gospodina Nikolića, ukoliko bi prihvatio tu hitnu sednicu, da sazove sednicu Administrativnog odbora, pa da se taj pravilnik stavi van snage, pa da onda lepo i svi zaposleni i svi novinari mogu bar po ovoj vrućini da dolaze kako im je volja.
Zahvaljujem. Stekla sam uvid u međuvremenu u stenografske beleške, iz kojih se vidi da je sednica počela u 12,15 časova, a da se završila u 12,45 časova. Ko je prisutan, ko je odsutan, zaista kada stigne i zapisnik ponovo ću vas obavestiti. Dajem reč gospodinu Paji Momčilovu, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, građani Srbije, nažalost, možete da vidite kako se guši parlamentarni život i parlamentarna demokratija u Srbiji. Izašao sam da reklamiram 77. član Poslovnika i da zamolim predsedavajućeg da sasluša dobre sugestije koje su upućene iz poslaničke grupe SRS i da se ova situacija razreši na jedan civilizovan i parlamentu primeren način. U članu 77. jasno se kaže u poslednjem stavu - obaveštenje o datumu i dnevnom redu sednice odbora dostavlja se svim narodnim poslanicima, poslaničkim grupama i Vladi. Znači, poenta je svima. Ako se vanredno zakaže, onda je normalno obavestiti sve ove učesnike u procesu rada. Neko je pretvorio Plavi salon u čekaonicu. Mogli ste da služite i kabezu, neki program zabavni da pokrenete dok ste čekali. Da je to nemoguće u srpskom parlamentu, vi možete da vidite iz člana 86. Poslovnika, gde jasno kaže - kada su sednice parlamenta u pitanju, ukoliko predsednik na početku radnog dana konstatuje da u sali za sednice nije prisutna najmanje jedna trećina narodnih poslanika, sednica se odlaže za jedan sat. Nema beskonačnog čekanja, nema zamlaćivanja, nema cirkusa, nego se odlaže za jedan sat. Ali, onda se to dužni da kažete svim učesnicima sednice i da se oni pokupe i da dođu kroz jedan sat. Zašto mi izlazimo? Opet će neki evropejci da kažu, evo, srpski radikali prave od skupštinske pozornice tribinu za opstrukciju rada. Molim vas, zbog čega mi insistiramo na ovome? Odmah da vam kažem koji je logičan redosled stvari koji treba da uradite. Vi treba ili da prekinete sednicu, da pozovete predstavnike poslaničkih grupa i da se dogovorite kako da se izađe iz ove situacije, to je vaša mogućnost, ili, što je najbolje rešenje, odmah naložite da se nova sednica regularna održi. Zašto? Srpski parlament, kao i svi parlamenti u svetu, nosilac je najvećeg suvereniteta. Mi smo direktni nosioci narodnog suvereniteta ovde, za razliku od druge dve grane vlasti, sudske i izvršne. Mi smo laička ustanova, članovi ovog parlamenta su od seljaka, radnika do akademika, mi donosimo zakone i odluke razmenom suprotstavljenih stavova. Znači, na jedan intelektualni način mi nismo obavezno i stručni, imamo stručne službe koje nam pomažu. Suština demokratskog parlamentarizma je suprotstavljenost mišljenja. To je opozicija. Vi ste slučajno, ili nenamerno ili namerno, isključili opoziciju.Vi zavodite torturu većine i to je ono na šta mi vama ovde ukazujemo i vi ne razumete, a vi pričate da nas vi vodite u Evropu. Ne, nije to Evropa, ovo nije ni Azija, ovo nije ni Afrika, ovo je nešto sasvim novo, ovo je nešto što samo jedna kameleonska družina može da napravi. Prema tome, molim vas da ovaj parlament više ne pretvarate u cirkus, molim vas da postupate u skladu sa normama demokratije parlamentarne i da izađemo iz ove situacije ili prekidom ove sednice ili poništavanjem ovoga što se zove tzv. sednica odbora i da se napravi regularna sednica. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Srđan Spasojević. Izvolite.
Povreda Poslovnika, član 104. Zaista je povređeno dostojanstvo svih poslanika ovde. Gospođo predsedavajuća, mi nismo zadovoljni vašim odgovorom. Vi samo delimično na prvo pitanje svih opozicionih poslanika odgovarate, a to je da postoji zapisnik sa te sednice Odbora. Ne odgovarate na pitanja, zašto opozicioni poslanici nisu validno pozvani na sednicu Odbora, što je imalo za posledicu, naravno, da ne možemo da učestvujemo u radu i da po amandmanima koje smo mi podneli ne možemo da zaključujemo, da donosimo odluke i da iznosimo naša mišljenja. Molim vas, još jednom vas upozoravamo da prekinete ovu sednicu i da naknadno zakažete Odbor, kako bi opozicioni poslanici mogli da učestvuju u radu. Hvala.
Zahvaljujem. Molim vas, nemojte očekivati da arbitriram između 12 poslanika koji su potpisali i garantovali svojim potpisom da su učestvovali u radu i da je sednica bila. Poslanici koji sumnjaju u regularnost imaju mogućnosti, jedna trećina članova Odbora može da zatraži ponovo sednicu Odbora. Pre sat vremena sam vas upoznala sa tim. Očekujem, ako niste zadovoljni, ovakvim načinom da to učinite. Biće onda omogućeno da Odbor radi na vaš predlog. Nemojte tražiti od predsednika Skupštine daarbitrira između 13 i 12 poslanika, odnosno 12 i 11. Imate poslovničku mogućnost da sazovete ponovo trećinom prisutnih članova Odbor i sednica će biti održana. Dajem reč gospodinu Martinoviću. Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, kad su vas predlagali za predsednika Narodne skupštine pročitao sam da ste vi neuropsihijatar, sada ispada da ste vi advokat, ali izgleda vrlo neuspešan advokat, zato što pokušavate da odbranite nešto što ne može da se odbrani. Pre nekoliko minuta ste nam saopštili da ste vi u 12,00 sati rekli narodnim poslanicima da se sednica pomera za 12,30 časova zato što je u toku sednica Zakonodavnog odbora, odnosno da nije završena. U tom momentu sednice uopšte nije bilo, da biste nam pre nekoliko minuta pročitali, navodno iz stenograma, da je sednica počela u 12,15 časova. Ne treba vi da arbitrirate između poslanika većine i poslanika opozicije. Vi treba da arbitrirate sami sa sobom. Da li je tačno da je Skupština morala da bude pomerena za 12,30 časova zato što je u 12,00 časova trajala sednica Zakonodavnog odbora, ili to nije tačno, nego je sednica Zakonodavnog odbora počela u 12,15 časova. Uopšte mi nije jasno zašto vi uporno pokušavate da preuzmete odgovornost na sebe za nešto što predstavlja drastično kršenje Poslovnika. Gospođo Đukić-Dejanović, dva su principa na kojima počiva demokratija. Princip broj jedan - u demokratiji vlada većina. Princip broj dva, podjednako važan kao i prvi princip - ta većina vlada u skladu sa pravnim propisima, ne vlada kako ona hoće. Da li ste vi napravili neku skupštinsku većinu? Ne znam, valjda jeste. Gledaoci koji prate zasedanje Skupštine Srbije mogu da dođu do istog zaključka do kojeg sam došao. Možda ste napravili neku većinu, ali je očigledno da je to klimava većina, da ta većina hramlje u obe noge, da se svaki dan postavlja pitanje - postoji li ta većina ili ne. Recimo da postoji, recimo da je to stabilna većina, recimo da ste potpuno jedinstveni, zar ta većina treba da radi na ovaj način? Je l' vas nešto obavezuje? Je l' Srbija pravna država? Nama niko nije rekao, niko nas nije obavestio da smo mi po okupacijom, da je pravni sistem Republike Srbije suspendovan. Važi li ovaj Poslovnik ili ne važi. Juče sam ovde pred kamerama pokazao da je gospodin Boško Ristić pokušao da obmane narodne poslanike. Niti znamo koji zakon se raspravlja, ni ko je predsednik Odbora za pravosuđe i upravu. Danas vi, zaista to nisam očekivao, kažete u 12,00 sati da nema sednice zato što sednica Zakonodavnog odbora nije počela. Pet minuta kasnijekažete - dobila sam stenogram, sednica je počela u 12,15. Šta je sad tačno? Kome sad ovde da verujemo? Nemojte da dovodite Skupštinu Srbije i narodne poslanike u jednu situaciju koja je vrlo neprijatna. Shvatam da ste vi dobar lekar, iz vaše biografije sam stekao utisak da ste stručni u svojoj oblasti, ali zaista mi nije jasno zašto pokušavate da se bavite advokatskim pozivom. Nije to baš tako jednostavan posao. Treba držati u glavi ceo pravni sistem. Čak i oni koji su advokati, kao što vidite, ne polazi im najbolje za rukom da odbrane nešto što nije u skladu sa Poslovnikom. Držite se vi vaše struke. Ako vam treba neki pravni savet, pitajte ili nas ili sekretara skupštine.
Gospodin Ivan Andrić se javio. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa članom 27. i 98. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Član 27 - predsednik Narodne skupštine vrši poslove predviđene Ustavom, predsedava sednicama Narodne skupštine, stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine i stara se o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine. Molim da postupite u skladu sa članom 98, pošto ovo već ne liči ni na šta. Mi smo taoci neodlučnosti, već kasnimo sa sednicom tri sata, mnogi od nas su podneli amandmane. Svima je u interesu da ta rasprava počne. Očigledno je da su povređena prava dela članova Zakonodavnog odbora. Molim vas da iskoristitečlan 98. stav 2 - predsednik Narodne skupštine može odrediti pauzu u radu sednice Narodne skupštine da bi se izvršile potrebne konsultacije i da zajedno sa šefovima, odnosno predstavnicima poslaničkih grupa, nađete izlaz iz ove situacije i da nama, ostalim narodnim poslanicima, omogućite da nastavimo da radimo u skladu sa Poslovnikom i u skladu sa interesima onih ljudi koji su za nas glasali. Mi ovde slušamo raspravu skoro dva sata. Očigledno je da poslanici neće odstupiti od insistiranja na svojim pravima. Molim vas da preuzmete odgovornost kao predsednica Skupštine Srbije i nađete izlaz iz situacije u skladu sa članom 98. Poslovnika. Hvala.
Koristim priliku da vas obavestim da ćemo raditi do završetka tačke dnevnog reda nakon 18 časova. Dajem pauzu od sat vremena i molim šefove, u skladu sa predlozima koje sam čula, poslaničkih grupa, da se dogovorimo o daljem radu u vreme pauze. Pauza počinje sada, a u 15,40 časova nastavljamo rad. Molim da u mom kabinetu imamo jedan kratak sastanak i dogovor o daljem radu. [[Posle pauze – 15.45]] Gospodo poslanici, izgleda da je većina već informisana od šefova poslaničkih grupa, na sastanku smo se dogovorili, bez obzira što je formalno održana sednica Odbora, da o toj sednici i njenom početku nisu bili obavešteni poslanici opozicije i da smo zbog toga dogovorili da ta sednica ponovo bude zakazana za 16,00 časova, tako da ćemo u 16,20 časova imati produžetak rada. Izvinjavam se zbog ovoga i molim vas da uvažite razloge dogovora. Dakle, detaljno smo izanalizirali sve, ocenili da je regularno formalno gledano doneta odluka, dakle bilo je prisutno 12, međutim, jedan deo poslanika nije bio upoznat sa terminom početka, novim terminom, i uvažavajući to ocenili smo da je najprihvatljivije za dalji rad da se sednica zakaže u 16,00 časova. Zahvaljujem.
Dakle, da ne bismo napravili grešku, potrebno je da kažemo da je moguće da će sednica početi i pre 18,00 časova, nastavak sednice. Ukoliko započnemo tačku koja je na dnevnom redu nema nikakvog problema, kao što ste vi najavili, pre četiri sata ste najavili da se radi i kasnije. Međutim, ukoliko se dogodi da pre 18,00 časova ne započnemo raspravu o tački dnevnog reda koja je na dnevnom redu danas, mi ne možemo raditi posle 18,00 časova. To je problem i samo sam hteo da vas na to upozorim, da znate. Hvala vam.
Konsultovaću Poslovnik još jedanput, ali smo doneli odluku, podsećam vas, da ćemo raditi do završetka tačke dnevnog reda, međutim, konsultovaću Poslovniku. U svakom slučaju, bićete preko klubova obavešteni o daljem toku i radu. Hvala. [[Posle pauze – 18.30]] Kolege poslanici, nastavljamo rad. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres PREDLOGA ZAKONA O VLADI U POJEDINOSTIMA. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Slobodan Maraš, Gordana Pop-Lazić, zajedno Ivan Andrić, Zoran Ostojić i Kenan Hajdarević, Zoran Krasić, dr Vladan Batić, Miloš Aligrudić, Vjerica Radeta, Jovan Palalić, Sreto Perić i mr Aleksandar Martinović. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima koje upravo sada delimo.Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Slobodan Maraš, Gordana Pop-Lazić i zajedno Ivan Andrić, Zoran Ostojić i Kenan Hajdarević. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za pravosuđe i upravo nije prihvatio amandman. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Maraš, izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega zbog javnosti pročitao bih član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o vladi, koji kaže: U Zakonu o Vladi, u članu 13. stav 3. se briše, dosadašnji stav 4. postaje stav 3. Inače, taj član 13. glasi ovako: ''Potpredsednik Vlade usmerava i usklađuje rad organa državne uprave u oblastima koje odredi predsednik Vlade. Predsednik Vlade može ovlastiti potpredsednika Vlade da rukovodi projektom iz delokruga više organa državne uprave.'' I sada sporni stav: ''Predsednik Vlade određuje potpredsednika Vlade koji ga zamenjuje za vreme odsutnosti ili sprečenosti sa svim ovlašćenjima predsednika Vlade, izuzev ovlašćenja na predlaganje izbora ili razrešenje člana Vlade. U svemu ostalom na položaj potpredsednika Vlade shodno se primenjuju odredbe ovog zakona koje se odnosi na ministre.'' Podneo sam amandman, kao i moje kolege iz LDP, kojim predlažem da se sta 3. briše. Obrazloženje je da je potpuno nejasno zbog čega predlagač zakona o izmenama i dopunama Zakona o vladi insistira na brisanju ovog stava, jer taj stav na najbolji mogući način rešava pitanje ovlašćenja i odgovornosti potpredsednika vlade. Mi smo danas dobili od Odbora za pravosuđe i upravu da se svi amandmani odbijaju, kao i ovaj amandman. Sednici je prisustvovao narodni poslanik Boško Ristić, predstavnik predlagača ovog zakona, kao i predsednik Odbora, Boško Ristić, pretpostavljam da je to ista osoba, zato i ne čudi što su ovi amandmani odbijeni. Međutim, smatram da bi zaista bilo celishodno da se ovaj član zakona izbriše iz prostog razloga što na najbolji mogućni način, još jednom podvlačim, rešava pitanje ovlašćenja i odgovornosti potpredsednika vlade. Ukoliko bi se on sklonio, ovaj stav, kako je predlog ovih izmena i dopuna, otvaraju se vrata za član 2. ovog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o vladi, koji nam uvodi situaciju o kojoj ćemo malo kasnije govoriti kada bude član 2. na redu. Obzirom da ima još kolega koji će o ovome govoriti zahvaljujem.
Zahvaljujem. Za reč se javila gospođica Nataša Jovanović.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospođa Gordana Pop-Lazić je upravo ušla u salu, i morala je verovatno da prekine svoj rad na Zakonodavnom odboru o razmatranju u pojedinostima Zakona o ministarstvima, a ona je baš kao i kolege iz drugih poslaničkih grupa u ime poslaničke grupe SRS podnela amandman na prvi član izmene i dopune Zakona o vladi. Naime, taj član je u stvari brisanje 3. stava člana 13. osnovnog zakona, koji govori o tome da se jednostavno ukida potpredsednik Vlade koji zamenjuje po ovlašćenju premijera budućeg, ovog Cvetkovića, ako se nekako skrpi ta vaša većina posle svih ovih problema koje ste napravili strankama nacionalnih manjina, a da jednostavno dolazi jedan zamenik predsednika, i potpredsednik i zamenik u isto vreme, koji ima ekskluzivitet da zamenjuje predsednika Vlade na takav način. Mi smatramo da je to nezabeleženo i u bilo kom normalnom političkom sistemu, demokratskom sistemu jedne zemlje, da ste neozbiljni ljudi, vi koji ste predložili ovako nešto, pre svega mislim na ovu stranu iza ovog žutog preduzeća i grupacija G17, što govori i činjenica da ste vi navodno pristupili otvorena srca, kao ljudi koji brinu za državu i narod, donošenju novog ustava Republike Srbije, a sada se pokazalo da vi u stvari samo mislite na svoje funkcije i na svoje fotelje. Da bih vam rekla koliko je to besmisleno govori činjenica da, po nom stripu, neće baš tako da bude. Znate, u onom stripu broj 1 je uvek broj 1. Ovoga puta to neće da bude Mirko Cvetković, zato što on nema tu političku snagu da bude broj jedan, iza njega ide šef, taj bi sad trebalo da bude ovaj potpredsednik ili zamenik predsednika. Onda zamislite čitavu tu galeriju likova, od Dinkića koji se sebi prigrabio toliki budžet i tolike poluge moći i vlasti, zamislite Đelića i svu tu bratiju koja se skupila u toj novoj budućoj Vladi, samo da bi nastavila da otima od naroda i da narod sve gore i teže živi. Ujedno želim da kažem da je gospođa Pop-Lazić koristila ovo vreme i sada je morala da prekine, pošto ona to naravno, skromna je žena, neće nikada za sebe da kaže, raspravu o Zakonu u pojedinostima upravo u trenutku kada je branila amandman za pomoć haškim optuženicima, jer vam je dobro poznata činjenica da ste po nalogu vaših zapadnih mentora sve srpske junake isporučili haškom kazamatu. Naš predsednik je već šest godina, dobrovoljno se predao, i vidite da svakoga dana, ako ste gledali sinoć, ono je zaista više za neku smehotresnu olimpijadu nego za nekog ozbiljnog svedoka koje dovodi tužilaštvo koje ga tereti za ono što on nikako, ni u snu nije pomislio a kamoli uradio, pa onda neka vama služi na čast što na takav način imate i tako se ophodite i prema ministarstvima koja su zadužena i koja bi trebalo da rade na pomoći našim srpskim junacima, a i prema ovom članu i prema ovakvom zakonu o vladi. Da je gospodin Tomislav Nikolić, koji je časno ušao u pisanje i najveći doprinos dao novog ustava Republike Srbije, znao da ćete toliko daleko da idete, ali svima je jasno o kakvoj je prevari reč i koliko vam je samo stalo do vlasti, insistirali bismo na tome i nikada Ustav Srbije ne biste doneli, precizirali bismo da to ne može da se desi nego da precizno stoji šta je predsednik vlade, koji su to potpredsednici, koliko mora da ih ima i jednostavno da i vaše parohije omeđimo ustavom, pa tako i broj. Ovako, mi smo mislili da će ozbiljni ljudi da donose zakon o vladi i da će da razmišljaju o budućnosti države i naroda, a ne samo o svojoj ličnoj koristi. Zbog toga u članu 135. Ustava i stoji - donosi se zakon o vladi. Ali, kojoj vladi? Vladi koja će da rasprodaje državne i nacionalne interese, vladi koja će i dalje da se ponaša tako bahato da narod živi sve gore i teže. Budite sigurni koliko god ekskluzivaca da bude u toj vladi i kako god mislite da ćete u institucionalnom smislu to da provučete sa ovom tesnom većinom, da promenite zakon, da vam se već sada vidi kraj, da to narod oštro osuđuje i da smo mi tu da ukazujemo na sve vaše greške i na ono što ćete da radite, što svakako neće biti u interesu građana i države.
Zahvaljujem. Gospođa Gordana Pop-Lazić. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, amandman koji je poslanička grupa SRS podnela podnet je isključivo radi zaštite ustavnosti ove države i poštovanja tog najvišeg pravnog akta na koji će se i buduća vlada zaklinjati. Ako se ne varam i u Ustavu piše da mandat vlade počinje da teče danom polaganja zakletve pred Narodnom skupštinom, a zakleće se na ovaj ustav. Kako će, ako evo već u 1. članu Predloga zakona o Vladi prekršimo ustav? Nama su apsolutno jasni i prihvatljivi čak ti predbračni dogovori i ugovori. Uvek postoji naravno sumnja šta nakon razvoda braka, kome koliko imovine i ko će se kako u toj bračnoj zajednici ceniti, ko će koje mesto da zauzme, ko je prvi, a ko drugi, ko je glava, a ko je doglavnik. Ali, zaista, ne vidim u Ustavu ni jedan jedini član koji nam omogućava da se sa ovako nečim pomirimo. Dakle, čak i da se politički složimo sa tim, čak da se i etički složimo sa tim, ne možemo ako nije u skladu sa Ustavom. Prilikom izlaganja, kada sam izdvojila mišljenje na Zakonodavnom odboru, rekla sam, naravno, ne samo nama, jasno je celokupnoj srpskoj javnosti, kada o ovome govorimo radi se o tome da jedan od potpredsednika, jedan od članova te koalicije, koju čini 19 stranaka, što javnost ne zna, ali prebrojte se, videćete da je to 19 stranaka, želi da bude nešto više od ostalih potpredsednika. Ako pogledate član 123. koji govori o tome šta Vlada radi, videćete da postoji jedna jedina situacija kada može da se desi da taj jedan potpredsednik ima neku ulogu. Vlada, pre svega, utvrđuje i vodi politiku. To se ne radi na sednici vlade i tu su ti potpredsednici vlade i predsednik vlade potpuno jednaki, ukoliko žele da ta vlada opstane, dogovaraju politiku vlade, ali van sednice vlade. Zatim, izvršavaju zakone i druge opšte akte Narodne skupštine, kao organi uprave, kao ministarstva, to opet nije vezano za sednicu vlade. Kakve veze ima da li se onaj koji sedi pored predsednika vlade zove doglavnik ili se zove zamenik predsednika ili potpredsednik? Pod tačkom 3. Ustava kaže se da donosi uredbe i druge opšte akte radi izvršavanja zakona. Tu već ima nekog preglasavanja. Ali, ako vlada nije jedinstvena oko toga da će doneti neki propis, neki podzakonski akt, da bi sprovela zakon koji je donela Skupština, onda je ona odgovorna Skupštini. Opet je nebitno ko se kako zove, osim što smo nahranili sujetu jednog čoveka, ma ko da je. Neću ime da mu spomenem, nije bitno, ali ne možemo da donosimo zakone da bismo hranili sujetu pojedinih ljudi.. Sada smo na Zakonodavnom odboru imali diskusiju da li je jedan amandman SRS pravno moguć ili nije, intervenisali smo kod člana 3, u nadležnosti Ministarstva spoljnih poslova, gde smo tražili da, pored toga, svi državljani i pravna lica u inostranstvu imaju pravo na pravnu zaštitu, rekli smo - a naročito državljana Republike Srbije zatočenih u Haškom kazamatu - kažu da nije prihvatljiv pravni pojam - kazamat. Bajbokana? Nije ni bajbokana. Da li baš moramo onaj pun naziv od 15 reči da stavimo u zakon, ako svi znamo da se to odnosi na Haški tribunal? Znamo šta je kazamat. S druge strane, možemo da imamo zamenika predsednika Vlade, iako toga u Ustavu nema. Nigde nismo prekršili nijedan član Ustava ili bilo koji zakon u državi Srbiji, ako smo rekli Haški kazamat, i većina smatra da to nije pravno moguće. Nije ni ovo pravno moguće, ovo je potpuno nemoguće, ovo je ludilo, ali izgleda da je sve kod nas moguće, da dan bude noć, da noć bude dan i da četvrtak bude petak, ali dajte da se uzmemo u pamet, pa da malo razmišljamo onako kako se od nas ovde očekuje. Jedno je šta vlada hoće, drugo je šta joj mi dozvoljavamo. Ako dozvolimo odmah u početku da bude iznad nas, a još nije ni formirana, neka skupštinska većina se tu stvorila, dogovorila, očekuje nešto od te vlade, verujem da i vi imate velika očekivanja, dogovorili ste se oko nekog programa i već dozvoljavate tim ministrima da budu značajniji od nas. Što im to dozvoljavate? Dajte, odmah u početku im pokažite da ste vi stariji od njih, pa da vidite kako će nas poštovati.
Zahvaljujem. Za reč se javio gospodin Ivan Andrić, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, konačno smo počeli da radimo u 18,30 danas i to je još jedan od razloga koje ćemo pomenuti u odbrani našeg amandmana. Na početku, kratko objašnjenje. U istovetnom tekstu nekoliko poslaničkih grupa i nekoliko poslanika podnelo je isti amandman kojim se obezbeđuje da ostane ista formulacija u zakonu koja je i bila. Formulacija se odnosi na potpredsednika koji dobija posebna ovlašćenja od predsednika vlade da, za vreme odsutnosti ili sprečenosti, obavlja i ima sva ovlašćenja predsednika vlade. Ova formulacija je, prema novom predlogu zakona, izbačena, da bi se uvela neustavna i nezakonita funkcija zamenika predsednika vlade, odnosno zamenika premijera, odnosno prvog potpredsednika. Samo brisanje ovog dela otvara mnoga pitanja. Prvo, u čemu je bila poenta predlagača ovih izmena i dopuna Zakona o vladi? Zašto se ovo rešenje brisalo i zašto se pristupilo uvođenju jednog novog neustavnog i po prvi put u našoj političkoj istoriji, zamenika premijera, zamenika predsednika? Koji su to razlozi i motivi rukovodili predlagača zakona da uvede ovu novu poziciju koja ne postoji u Ustavu. Podsetiću i sve poslanike, ako još neko prati, da prema članu 125, kojim je definisano šta je to Vlada Srbije, pišu dva stava koja se odnose na ovu situaciju. Prvi stav - vladu čine predsednik vlade, jedan ili više potpredsednika i ministri. Dakle, nikakav zamenik predsednika, nikakav prvi potpredsednik. Drugi stav - predsednik vlade vodi i usmerava rad vlade, stara se o ujednačenom političkom delovanju vlade, usklađuje rad članova vlade i predstavlja vladu. Po našem mišljenju i dubokom uverenju, ovo rešenje koje predlagač predlaže je potpuno protivustavno, zato što se čak i banalnim čitanjem Ustava utvrđuje da ne postoji funkcija zamenika premijera. Ono što je za nas posebno zanimljivo, zašto je predlagač pristupio ovom rešenju? Mi nismo mogli da čujemo ni od predstavnika predlagača, niti od predstavnika vladajuće većine, zašto su se odlučili na ovaj korak. Nama ostaju samo spekulacije ili ono što smo mogli da vidimo u javnosti. Ono što je nesumnjivo jedan ili možda najvažniji uticaj odigralo, to je ucena koalicionih partnera. Dakle, njihov zahtev da im pripadne ova pozicija koja ne postoji. Po našem mišljenju, možda se varamo, ali pre svega se radi o konkretnoj ličnosti. Nema potrebe da zavaravamo bilo koga. Reč je o Ivici Dačiću. Dakle, prema našoj proceni, prvo je bilo obećano koalicionom partneru da će biti premijer, to smo rekli i u načelnoj raspravi. Kada to nije prošlo u javnosti, tada se predlagač odlučio na ovaj korak. Ako idemo još dalje, postavljamo pitanje - zbog čega je jedan koalicioni partner, daleko manjinski, tražio to pravo za sebe i to je suština zbog koje smo mi protiv ovog zakona. Zašto je predsednik SPS tražio za sebe ovlašćenja predsednika vlade? Drugog objašnjenja nema, osim da se radi o drugačijoj politici koju namerava da vodi čovek koji će stvarno obavljati funkciju premijera vlade. U svemu ostalom, njihova su ovlašćenja ista. Ne prihvatamo objašnjenje da se radi o sujeti. Dakle, ovo je suviše ozbiljna institucija, i parlament i vlada, da bi sujeta mogla da natera predlagača zakona da svesno krši Ustav i predloži nešto što će pre ili kasnije sigurno pasti na Ustavnom sudu. Radi se o drugačijoj politici. Već smo navikli da u prethodnoj vladi gledamo da se održavaju po dve sednice u istom trenutku, da jedan deo vladajuće koalicije glasao za jednu stvar, drugi deo glasa za drugu stvar, time se manipuliše građanima Srbije, manipuliše se javnim mnjenjem, zanemaruje se parlamentarna kontrola vlade i donose se odluke koje su međusobno u suprotnosti, kao što je odluka o koncesiji Horgoš-Požega, koju će nova vlada, na čelu sa Mlađanom Dinkićem, danas poništiti, iako je Mlađan Dinkić bio najgrlatiji u odbrani Velimira Ilića kada se koncesija potpisivala. Mi samo kao država gubimo vreme, nemajući jedinstvenu politiku, gubimo vreme i vrtimo se u mestu, ali to je samo naizgled u mestu, pošto greške ili štetu od toga trpe svi građani zemlje. Da li bi bila normalna situacija, po našem mišljenju da, da postoji jedan predsednik vlade, koji ima svoj ekspoze. Za taj ekspoze on traži podršku narodnih poslanika. Poslanici mu daju podršku za to što je rekao, što je plan i program vlade, i onda on tu vladu vodi u skladu sa tim. Sada kada na ovaj način uvedete poziciju kopredsednika vlade na mala vrata, kakvu politiku će on voditi, čiju podršku kopredsednik vlade ima za sprovođenje te politike. Ta politika neće dobiti podršku parlamenta, mi je nećemo ni videti, možemo samo da naslutimo o čemu se radi, ali ta podrška izostaće. Ona se nalazi eventualno u krugovima partije, čiji je predsednik budući kopredsednik vlade. Po našem mišljenju, ova vlada je sastavljena od jedne široke i heterogene koalicije. Gospođa Pop-Lazić je malopre o tome govorila. Tačno je, ova vlada ima 19 stranaka. Pošto je budući mandatar, premijer, već na izvestan način u političkom smislu oštećen, autoritet mu je poljuljan, zato što je cela vlada sastavljena pre nego što je on imenovan za mandatara, sada mu se kroz drugi, kroz ovaj predlog zakona uvodi i kopredsednik vlade, sa mnogo širim ovlašćenjima, pošto je i odgovornost veća, jer ne postoji, nema nikakav ekspoze koga kasnijemora da se pridržava. Mislimo da će ta vlada biti prožeta sukobima i uslovljavanjem, a o sposobnosti da i ne govorim. Dame i gospodo narodni poslanici, sada je 18,50, treći sam govornik danas. Zbog čega sednica danas nije počela u 10 ili 12, kao što je bila zakazana? Kakva je odgovornost za to? Ko je kriv za to? Vi mislite ako vreme prođe i ništa se ne desi, da je to sve u redu. Onoga što nemana TV prenosu da je sve u redu. Bili smo prisutni danas kada su poslanici iz opozicije ukazivali na povredu svojih prava puna tri sata. Nikome nije palo na pamet ništa da preduzme. Čekali ste valjda da to sve samo prođe. Tako će i ova vlada, već sada se vidi, ignorisanjem problema čekati da se nešto samo od sebe desi. Mi nažalost mislimo da je umesto kompromisa, koji je većinski partner u ovoj vladi, DS, napravila sa Ivicom Dačićem, odnosno SPS, i usled ovih svih problema, heterogene koalicije, tom velikom političkom mudrošću, koja da se sve to sada poveže u jednu vladajuću većinu bilo potrebno uraditi suprotnu stvar. Bilo je potrebno imati jakog premijera, jakog šefa vlade, koji je sposoban da političkim autoritetom drži tu ogromnu mašineriju od 19 stranaka na okupu, taj premijer je trebao da ima jasnu političku viziju, koju onda cela vladajuća većina deli, a mi iz opozicije razumemo koja je to vizija, da se ta politička vizija podeli sa poslanicima ovde u parlamentu, da se o njoj opredele i da se na takav način omogući parlamentarna kontrola toga što vlada radi. Na izvestan način ovo sada, današnji i jučerašnji dan i ovi predlozi, pokazuju da ova vlada neće biti takva, da mi nećemo znati uopšte šta se u njoj dešava, sigurno će u njoj biti najmanje dve politike. Vi ste juče u toku jednog dana dodali i oduzeli, pa dodali jedno ministarstvo. Da je postojao mandatar, ličnost od autoriteta, bez kopredsednika, bez vlasti iz pozadine, sa jasnom vizijom i planom šta uopšte želi da uradi, do takvih stvari ne bi dolazilo. Bez obzira što mislimo da je teško da vi prihvatite naš amandman, pošto se radi o kompleksnoj koaliciji, mi vam još jedanput ponavljamo, za ovaj zakon i za sve ovakve zakone i predloge nećete imati podršku LDP, za sve evropske poteze, unapred vam kažemo, bolje tražite podršku za svaki evropski potez ovde u parlamentu i za to ćete imati podršku 13 poslanika LDP, i mi nećemo ignorisati, bez obzira na sve ovo, potrebe našeg društva, ali za ovakve stvari uvek ćete imati u nama jaku opozicionu stranku.
Reč ima gospodin Aligrudić, izvolite.
Član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi je vrlo jednostavan. On predlaže da se u Zakonu o vladi, u dosadašnjem tekstu, član 13. stav 3. briše. U dosadašnjem tekstu stav 3. člana 13. glasi - predsednik Vlade određuje potpredsednika vlade koji ga zamenjuje za vreme odsutnosti i sprečenosti sa svim ovlašćenjima predsednika vlade, izuzev ovlašćenja na predlaganje izbora i razrešenja člana vlade. To je jedna mogućnost, koja je napisana u Zakonu o vladi, pre svega na osnovu Ustava Republike Srbije, proistekla iz kompozicije vlade određene članom 125. Ustava Republike Srbije, koji kaže - vladu čine predsednik Vlade, jedan ili više potpredsednika i ministri. U stavu 2. član 125. Ustava kaže - predsednik Vlade vodi i usmerava rad Vlade, stara se o ujednačenom političkom delovanju Vlade, usklađuje rad članova Vlade i predstavlja Vladu. U stavu 3. kaže - ministri su za svoj rad i stanje u oblasti iz delokruga ministarstava odgovorni predsedniku Vlade, Vladi i Narodnoj skupštini. To je jedina odredba Ustava koja govori o kompoziciji Vlade. Zakon o Vladi je nešto što nastaje iz obaveza koje proističu iz člana 135. Ustava Republike Srbije, u kome stoji - o Vladi se donosi zakon. Kako će se rešiti unutrašnja organizacija Vlade kada je reč o delokrugu, to se radi o Zakonom o ministarstvima, kada je reč o samoj organizaciji posla unutar vlade, o ovlašćenjima potpredsednika, broju potpredsednika, to se po pravilu do sada radilo unutrašnjim aktom vlade. To je najelegantniji način da se taj posao završi i u prethodna dva saziva vlade to je činjeno na taj način. Bio sam zaista veoma iznenađen kada sam video ovaj predlog zakona i kada sam utvrdio da njegovu okosnicu zapravo čine dva člana, a to je član 2. i član 3. U članu 2. se čini nešto sa funkcijom jednog od potpredsednika, što je krajnje neobično, nesvakidašnje, u jednom dobrom delu protivustavno. I u članu 3. kada je reč o tzv. zlatnom glasu predsednika Vlade, takođe nešto što je protivno demokratskim principima i protivustavno. Kada je reč o članu 1, on je morao da se napadne nekim amandmanom. To mi iz DSS i NS nismo učinili, jer smo pretpostavili da će to neko drugi učiniti, tako da u amandmanu, povodom koga se sada javljam za reč, jasno stoji da je potrebno član 1. brisati. Ako se izbriše član 1. Predloga zakona, u kome stoji zapravo brisanje stava 3. člana 13, koji govori o tome da predsednik Vlade može u odsutnosti ili sprečenosti ovlastiti nekog od potpredsednika da obavlja poslove u kapacitetu predsednika vlade, osim predloga za izbor ili razrešenje člana vlade, onda to praktično znači da to otvara put razradi člana 2. tj. enormnim, nesvakidašnjim, protivustavnim ovlašćenjima tzv. prvog potpredsednika, odnosno zamenika predsednika Vlade. Dakle, najelegantniji način da se izađe iz ovog problema, da se spreči donošenje člana 2. ili člana 3, a pre svega člana 2. ovog predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o vladi, jeste zapravo brisanje člana 1. ovog zakona tj. ostavljanje u punoj pravnoj snazi odredbe o tome da predsednik Vlade može ovlastiti jednog svog potpredsednika da obavlja njegove poslove u slučaju sprečenosti i odsutnosti. Naravno, govoriću detaljnije o ovoj stvari i pokušaću da objasnim svu dubiozu onoga što se nalazi ispred nas kada je reč o Predlogu zakona, pogotovo člana 2. ovog zakona, kada to bude na dnevnom redu tj. kada se na dnevnom redu nađe rasprava o mom amandmanu. Ovde sam izašao samo da kažem da je u tom kontekstu potpuno svejedno da li ćemo podržati ovaj amandman, a sledstveno tome ako on uspe i prođe i amandman na član 2. da se on briše, ili ćemo prosto ostaviti da postoji član 1. ovog zakona, a potpuno izmeniti odredbe člana 2, kako je ovde predloženo, o čemu ćemo govoriti kasnije. Izašao sam da načelno podržim amandman koji je predložen.
Ima reč gospodin Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmani na čl. 1. i 2. Predloga zakona o Vladi su povezani zato što su članovi 1. i 2. međusobno povezani, a odnose se na funkcionisanje Vlade u slučaju sprečenosti predsednika Vlade da je vodi. Ni taj dosadašnji član kojim je to bilo regulisano nije bio potpuno ispravan, odnosno u njemu je bar u najmanju ruku bilo viška. Naime, taj član je govorio o tome da predsednik Vlade može da ovlasti jednog potpredsednika da ga zamenjuje sa punim kapacitetom, izuzev sa mogućnošću da predloži razrešenje nekog člana Vlade ili izbore, ali to Ustav nije ni dozvoljavao, zato što Ustav jasno kaže da samo predsednik Vlade može da predloži razrešenje člana Vlade i samo predsednik Vlade može da predloži raspuštanje Skupštine, što dovodi do izbora. Dakle, čak ako predlogom zakona, a to bi trebalo raditi, ostavimo mogućnost da predsednik Vlade ovlasti jednog od potpredsednika da ga zamenjuje, mi ne moramo da tu prepisujemo ono što je Ustav potpuno jasno regulisao, a to je da taj koji zamenjuje predsednika Vlade zaista nema prava da obavlja određene funkcije predsednika Vlade, pošto su one u Ustavu striktno namenjene isključivo predsedniku Vlade. Ako pratimo šta je želja nas koji smo ovde glasali i izglasali taj Ustav, predložili ga građanima na referendumu, ta želja je iskazana kroz funkcionisanje Skupštine, Vlade i predsednika Republike. Gde je predviđen zamenik u tim funkcijama? Nigde. Predsednik Skupštine nema zamenika po Ustavu. Predsednik Republike nema zamenika, predsednik Vlade nema zamenika. Inače bi mogao predsednik Republike nekim zakonom, u kome recimo u saradnji sa Generalštabom obavlja neke operacije, pa da se kaže da predsednik Republike ovlašćuje načelnika Generalštaba da ga zamenjuje u slučaju njegove odsutnosti. Otprilike bi to bilo kao kada biste recimo u Poslovniku napisali - u slučaju sprečenosti predsednika Narodne skupštine zamenjuje ga prvi potpredsednik, zamenik predsednika Skupštine. Ne može, ne piše tako u Ustavu i ne može tako da bude, i neće tako da bude, možete vi da se pogađate i dogovarate koliko god hoćete. Još uvek imam poverenja u najviše sudske instance, posebno u Ustavni sud, zato što on kada neće da se obruka bar ne donosi rešenje. Možda ćemo predugo čekati na nekakvo rešenje Ustavnog suda povodom ovog zahteva koji je SRS već prosledila Ustavnom sudu i tražila mišljenje. Ali, meni će ova vlada, a tu se upuštam u materiju koju uopšte ne poznajem, izuzev što poznajem ljude koji su dopali toga, a evo dr Paunović, pa dr Dejanović mogu o tome malo više da vam kažu, da liči na dnevnu bolnicu. Okupilo se tridesetak ljudi, svako ima neke svoje komplekse, svako ima neke svoje frustracije, svako ima neke svoje strahove, svako nerealne ambicije, svako mnogo želja i ajd sad ti nađi nekome da hekla, nekome da štrika, nekome da radi goblene, a ovima nađi, ovaj će da bude ministar za ovo, onaj za ono. A ovaj jedan, kome je malo da bude potpredsednik, njemu treba da napišemo da je zamenik, iako ste i vi ljudi veoma pametni, iako ste i vi veoma ozbiljni ljudi, iako znate da to ne može da bude. Razumem zašto Boris Tadić učestvuje u igri, njemu je stalo do toga da skrpite tu vladu. Sve posle toga je na vama, sva odgovornost, bruka, sramota, pa kada se mediji budu malo oslobodili, ismevanje po medijima pašće na vas koji za to budete glasali. Ne znam kako da vam apsurdnost ove situacije objasnim, kao kada biste ovde izglasali da će reka nedelju dana da teče nizvodno, a nedelju dana uzvodno, jer ste vi to tako odlučili. Ne možete baš sve da odlučite većinom glasova. Možete mnogo toga. Ustav je predvideo da vas neko kontroliše i nas kao narodne poslanike kada neku odluku donesemo. Najpre bi trebalo da taj zakon, kao veliki pobornik odbrane Ustava, vrati Boris Tadić, jer se već dešavalo kada se posvađa sa Vojislavom Koštunicom da vraća zakone Vlade Vojislava Koštunice, oglašavajući ih neustavnim. Sada Boris Tadić, koji kaže da ima dobru ekipu, a u kvalitet njegove pravničke ekipe uverio sam se kada su napisali optužnicu protiv Vojislava Šešelja, eno je tamo služi za ismevanje svetskoj pravničkoj javnosti, dakle, Boris Tadić koji ima neku ekipu pravnika oko sebe trebalo je da ih pita - hoćete li i vi da se obrukate i da mi kažete da potpišem ovaj zakon. Ovaj zakon predsednik Republike ne može da potpiše. O ovom zakonu, kada ga vrati Boris Tadić, a ne zaboravite gospodo socijalisti jednom je jedan besmisleni zakon vama vratio i Slobodan Milošević i time dobio na popularnosti u narodu, a vi ste ovde ostali da gledate šta se to dešava i šta se radi. Bio je to zakon o vraćanju imovine Srpskoj pravoslavnoj crkvi. Onda je gospodin Milošević rekao - izvinite, u Srbiji postoje i druge crkve, druge konfesije, njima je otimana imovina, ovo vama neću da potpišem. Kao da su iz dve različite stranke. Šta ako vama Boris Tadić, kada budete poslali zakon u Predsedništvo, vrati i kaže - izvinite, gde ste vi videli zamenika predsednika Vlade, u Ustavu ga nisam pronašao, ovaj zakon neću da vam potpišem. Istovremeno, ako Boris Tadić krši zakon, može se postaviti pitanje njegove odgovornosti u Narodnoj skupštini. Onda ćete vi da ga štitite,, svojim glasovima ćete onemogućiti da bude smenjen, a u stvari ovo je samo agonija. Što se toliko ucenjujete? Zašto ne sednete kao ljudi da dogovorite tu vladu? Vi koji ste mali kažete - mi smo mali, da vidimo šta možemo da obavljamo, da ne ugrozimo ideologiju vas velikih koji ćete vladu da vodite. Ovde ljudi nagađaju ko je taj zamenik predsednika. Znam bar trojicu koji bi rado bili ti zamenici predsednika vlade, iako toga nema u Ustavu. Nemojte da optužujete samo jednog od njih. Mnogo je tu skupljeno malih i sada je Srbija ponovo u situaciji da onaj ko nije imao glasova za cenzus, priključio se velikoj Demokratskoj stranci, ušao u parlament, odlučuje o 60 posto budžeta Srbije. Je l' vas nije sramota, gospodo iz Demokratske stranke? Ima li u vama morala? Hoće li cela Srbija da skuplja budžet da bi ga trošio Mlađan Dinkić? Ko je taj Mlađan Dinkić? Koliko vredi među građanima Srbije? Da vredi išao bi sam. Ne, vi ste ga uvukli u parlament. Šta vam je sve pokupio videćete po zakonu o ministarstvima. Isto je tako i sa vama, gospodo socijalisti. Otprilike bićemo na istom, vaša ministarstva će biti na istom kao i na osnovu dogovora sa nama. Šta je onda to presudilo? Kada smo govorili da smo ista ideologija i kada smo varali građane Srbije mesec dana da smo se dogovorili, šta je to presudilo da se nismo dogovorili? Jednog dana ćete morati to da nam kažete. Ta funkcija zamenika predsednika, ona će da padne i na nju nismo mogli da pristanemo. Šta je drugo bilo razlog? Levičarske ideje Demokratske stranke? Da li je to prodaja "Sartida"? Da li je to prodaja celokupne srpske privrede? Gde je ministar Novaković? Pre mesec dana je licitirao jedan objekat u Beogradu za 118 miliona evra. Prao sudove u Kanadi, došao ovde, zaradio 118 miliona evra u Vladi i Zoran Đinđić ga isterao iz te vlade kao lopova. On sada kupuje "Ikarbus", kupuje sve po Beogradu. Šta je sa ovim drugima? Šta je sa Mlađanom Dinkićem, koji živi u dvosobnom stanu jadničak, nema gde skije da stavi kada dođe sa skijanja, spopliće se o njih po stanu. Ili je njemu milo tako da drugi ukradu stotine miliona, a on živi u dvosobnom stanu. Ako ne možete to sa puno morala, sa puno vere, sa puno ozbiljnosti da stvorite, nemojte da stvarate vladu. Ajmo na nove izbore. Evo vi iz DS se ne bojite novih izbora, kažete da bi oni bili rešenje. Mi ih se uopšte ne bojimo. A nemojte da vodite ove patuljke. Vaš predsednik ih naziva - miševi. Kaže - miševi će da vode Srbiju. Evo sada će da vode sa vama u koaliciji. Hajde da napravimo ta dva bloka. Ko može da uđe u parlament, neka ide sam, a ko ne može neka se učlani u DS. Šta će vama to? Sada će da vam odvajaju poslaničke klubove, sada će da počnu sukobi. Pišete amandmane, povlačite amandmane, niste ni počeli da vladate. Ima li koncesije, nema li koncesije? Pa taj Dinkić je iz Vlade koja je tu koncesiju predložila i usvojila i kako sada može da kaže da je protiv? To je onaj drugi Dinkić, zna to Slavica, jer dvojica su kod njega - jedan dan jedan, drugi dan drugi ili na pola sata se smenjuju, Bog zna kako ih je podelio. Vi zaista jednog dana morate da shvatite da se država vodi ozbiljno. Trpite kritike iz godine u godinu samo zato što nećete ozbiljno da vodite državu. Kažete - pobedili ste, pa hajde vodite državu. Svaki put kada izađemo za ovu govornicu mi ćemo vam reći - vi ne vodite državu, vi se time samo hvalite, a državu vode ovi drugi, ovi koji imaju dva, tri, četiri ministarstva, ali glavna ministarstva. Mene uopšte ne interesuje ko će da uzme policiju i Biju, važno je ko će ovo malo novca što sirotinja skupi u Srbiji, ko će pravilno u Srbiji da raspodeli. Vi o tome nećete da vodite računa, nećete da vodite brigu. Vi ste to dali drugima. Tako će vam i biti. Uvek sam dobronameran kada se formira vlada, dok se ne formira, a posle - zašto, kada vi nemate dobre namere, zašto bismo mi imali dobre namere. Pogledajte kako funkcionišete. Jedan odbor ceo dan sazivate, do 18,00 časova uveče. Onda grubijanski - nema poslanika opozicije, nema veze mi ćemo da radimo. Gde ste to videli i gde ste to naučili, u kom parlamentu ste to naučili? Kada su vas vodili na ekskurzije po Evropi gde ste to videli - da se izigrava želja opozicije, da se vara opozicija? Ta opozicija, to vam je pola građana Srbije. Kad god mislite nas ovde da prevarite i da napravite neki majmunluk, da nešto uradite mimo Poslovnika, pomislite da to radite polovini građana Srbije, ne kažem ni boljoj ni goroj, ali polovini. Sabirajte to koliko glasova imaju jedni, a koliko imaju drugi ili ćete da me ubedite da ste vi ista poslanička grupa sa gospodinom Kostrešom, da vas je vezala ideologija. On čovek autonomaš - vi niste autonomaši. Ali dobro, vidim da je gospodin Kostreš odustao od autonomaštva, prilagodio se novonastaloj situaciji, i učestvuju i ovi poslanici mađarske nacionalne manjine, pristali, pa ste hteli da ih izradite, danas ih nema u sali. Bijete bitku za Suboticu i tako sada vodite, dobili ste bitku, evo dobili ste bitku za Suboticu. Svaka vam čast, samo 30% biračkog tela, srpskog biračkog tela je jedina opozicija tamo. U Subotici je samo Srbija opozicija, pa vi gledajte šta vam to znači - da li je to dobro ili nije dobro. Da li je dobro tek tako odbaciti sve stanovnike koji se izjašnjavaju kao Srbi? To mi liči nešto i na Crnu Goru. Ako ste tako dobili bitku, to je Pirova pobeda, to će mnogo da vas košta. Samo tražim neku nit koja će da vas veže i ne vidim je. Kad je ja ne vidim, ne vide je ni drugi ljudi. Oni mnogo obrazovaniji, pismeniji i mudriji, iskusniji od mene - šta će oni da vam kažu? Zna se tačno šta se stavlja u pitu, svi sastojci se znaju, njihov kvalitet, ukus, miris i pita se samo od tih sastojaka pravi.
Zahvaljujem. Gospođica Nataša Jovanović po Poslovniku, pa onda replika gospodin Kostreš.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega moram da kažem da se obraćam zbog toga što je priroda mog posla da sve čujem na mestu potpredsednika, pa tako čujem i šta govore druge kolege koje se nalaze za stolom predsedavajućeg. Naime,moram da dam objašnjenje, očigledno to nekima nije jasno. Meni je žao što moram ove početne korake nekome da objašnjavam, a neko će da se prepozna u tome. Dok je gospodin Tomislav Nikolić govorio bilo je jasno da se on javlja po amandmanu na član 1. izmene i dopune Zakona o vladi, koji se odnosi na osnovni član 13. stav 3. zakona. Moram da podsetim neke ovde da su amandman u istovetnom tekstu na član 1. podneli - Slobodan Maraš, Gordana Pop-Lazić. Vreme poslaničke grupe SRS, na amandman koji je podnela gospođa Gordana Pop-Lazić, iskoristili smo gospođa Pop Lazić i moja malenkost u15 minuta i zajedno narodni poslanici Ivan Andrić, Zoran Ostojić i Kenan Hajdarević. Razumela sam gospodina Tomislava Nikolića da se javio po amandmanu Slobodana Maraša, je li tako, ima još 15 minuta na raspolaganju po amandmanu koji su u istovetnom tekstu podnele i druge kolege koje sam pročitala, da ne bi bilo zabune. Jer to što podnosimo amandmane u istovetnom tekstu očigledno nas je muka naterala, pa i ove eldepeovce koji su bili protiv Ustava. Sada su oni doživeli da brane Ustav Republike Srbije. Da ne bi bilo zabune, pozivam poslanike SRS, pre svega i ove vrsne pravnike, a i druge, da iskoriste vreme i da se jave po istovetnom amandmanu koje su podneli kolege Ivan Andrić, Zoran Ostojić i Kenan Hajdarević. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio gospodin Žarko Obradović, po Poslovniku, a onda vi imate repliku.
Hvala. Pošto je gospodin Nikolić pomenuo socijaliste, mislim da je red da mu odgovorim, njemu i javnosti Srbije. Mislio sam, gospodine Nikoliću, da vi znate razloge zašto nisu uspeli pregovori, ali iz onoga što sam čuo izgleda da ne znate. Razlog neuspeha pregovora nije bio u ministarstvima, odnos prema ministarstvima nije odlučivao o tome, nego prema politici, i pitanja koja smo postavili i odgovori koje nismo dobili. [[Smeh.]] Nekome to može da izgleda smešno, ali to je istinito. Ako govorimo o ministarstvima, onda javnost Srbije treba da zna, a to pokazuje i odnos prema SPS, prema PUPS-u i Jedinstvenoj Srbiji, da smo nakon razgovora koji su imali DSS i Nova Srbija i SRS, kao koalicija dobili ponudu, da, da, dobili smo ponudu koja podrazumeva, jedno mesto potpredsednika, Ministarstvo poljoprivrede, Ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom i Ministarstvo za socijalna pitanja. Mi smo rekli, kao koalicija, da ćemo pitanje ministarstava ostaviti u drugi plan i da želimo da čujemo kakvi su odgovori na pitanja koja smo postavili, vezano za pitanja odnosa prema penzijama, 10% jednokratno povećanje penzija i da penzija ne može pasti ispod 70% od prosečnog ličnog dohotka, s obzirom na to da je sada 49,3% u odnosu na prosečan lični dohodak. Nismo dobili odgovor na to. Formirana je jedna ekspertska grupa koja nikada nije imala sastanak i koja je trebalo da razmatra ta ekonomska i socijalna pitanja, jer bez ekonomskih pitanja nema socijalnih. Da ne pominjem Zakon o radu, Zakon o zapošljavanju, Zakon o zdravstvenoj zaštiti i Zakon o visokom obrazovanju. Nadasve, na naše veliko iznenađenje, iako smo tražili da se to pitanje uopšte ne stavlja na dnevni red i nema ga u sporazumu, grupa DSS-Nova Srbija je izašla u javnost sa stavom da treba poništiti Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, što je bilo direktno protiv nečega za šta smo se mi zalagali. Ali, javnost Srbije mora da zna kakav je i vaš stav prema nama. Dosta smo čuli o tome kako smo mi hteli da razgovaramo s vama, ali treba da čuju kako ste se vi ophodili prema nama, pa i o tome treba govoriti. Zadnjih desetak dana krenule su uvrede, nipodaštavanja, pretnje. Ako neko misli da se time grade partnerski odnosi, onda je on apsolutno promašio u nečemu, u nekoj proceni. To je razlog, gospodine Nikoliću, verujte mi na reč, a ne ministarstva. Jednostavno, imam obavezu, u ime poslaničke grupe SPS, da javnosti saopštim ove, a ako bude trebalo i druge stavove o tome.
Po Poslovniku, gospodin Aligrudić.
Ne znam samo kako je došlo do toga da se neko oseti prozvanim da ovako odreaguje. Sad se mi osećamo prozvanim, koji smo učestvovali u nekim pregovorima koje ste pominjali. Hteo sam nešto drugo da kažem i da apelujem - ostavite tu priču. Ako osećate neki problem ili neke komplekse zbog onoga što se desilo, ne mora to da se dalje nastavlja. Zaista nije potrebno. Zaista ne vidim ko je pomenuo ovde u bilo kom kontekstu nekakve pregovore, bilo šta što je ranije rađeno. Ne, danas o tome nije bilo reči. Mislim da čak ni gospodin Tomislav Nikolić o tome nije govorio na taj način. Ako vi imate neki problem, osećate neku grižu savesti, imate neku frku oko toga, u redu, nemam ništa protiv, možete da imate, ali nema potrebe svaki dan da o tome raspravljamo. Molim vas, ako mislite da ubuduće treba da se vodi polemika na taj način, bar večeras nema potrebe. Kada budemo razgovarali o politici vlade, onda ćemo se podsetiti raznih politika, onih koje su bile, koje više nisu, šta se spojilo, šta se razdvojilo, na šta to sve ide i kuda sve to teče. Ali videćemo, čućemo valjda mandatara, njegov ekspoze, videćemo kako je on svojom velikom političkom snagom, sjajnom veličinom uspeo sve to da poveže, kako izgleda ta povezanost, kako to sve zajedno funkcioniše. Onda ćemo o tome razgovarati. Dakle, ono što ste vi rekli maločas ne verujem da više ikoga zanima. Danas je današnji, sutra je već sutrašnji dan. Polako, videćemo kako budu stvari tekle.
Gospodin Kostreš, replika.
Poštovana gospođo predsednice, drage koleginice i kolege, hteo bih samo nekoliko stvari da kažem, da ne bude nesporazuma, o mom autonomaštvu i o tome šta mislim i osećam. Ja sam građanin Srbije i volim i poštujem Srbiju, ali pošto volim i poštujem Srbiju, to ne znači da treba da dozvolim da Vojvodina, građani Vojvodine i Vojvođanke budu stavljene u drugi plan. Ako je izdaja to što tražim da to što se zaradi u Vojvodini ostane u Vojvodini, ako je izdaja to što tražim da oni koji najviše stvaraju i najviše imaju i ako je izdaja to da oni koji žive u Vojvodini i upravljaju svojim resursima, kao i oni koji žive u Niškom regionu, i kao oni koji žive u Šumadiji, i kao oni koji žive u Sandžaku ili Raškoj oblasti, kako već volite, onda mi imamo drugačije percipiranje stvari. Lično i Liga socijaldemokrata Vojvodine će podržavati ovu Vladu samo dotle, i samo dotle, dok ta vlada bude vodila Srbiju u Evropu, u evropske integracije, i dok to bude značilo bolji i kvalitetniji život za sve one koji žive u Srbiji, bez obzira na veru, bez obzira na naciju, bez obzira na poreklo i bez obzira na to gde žive. Ako ta vlada bude radila bilo šta što je protiv interesa građanki i građana Vojvodine, gospodine Nikoliću, verujte mi da ću biti protiv nje, kao što sam i do sada bio protiv svega za šta sam mislio da je protiv interesa građana i građanki Vojvodine. Hvala.
Po Poslovniku, gospodin Šormaz.
Ovo je interesantno, ovo do sada nismo čuli. Ali, onda bi trebalo valjda i pre izbora nove vlade ili kreiranja ove nove poslaničke većine, na osnovu ovoga što je rekao gospodin Kostreš, da znamo da li to znači da će i vojvođanski penzioneri dobijati veće penzije nego oni u Vranju, Leskovcu, i da li su PUPS i SPS na to pristali ili ne u ovim pregovorima, i da li će se zaista na tome insistirati i koliko će zaista onda biti stabilna ova većina, s obzirom da bez Čankove stranke i gospodina Kostreša nema većine? Od 129 kada odbijete četiri dođemo na 125.
Gospodin Toma Nikolić.
Gospodine Kostreš, voleo bih da vas je neko iz DS malo bolje slušao, pa da odgovori da li se potpuno slaže sa onim što ste izrekli. Dakle, ne može ono što se zaradi u Vojvodini da ostane u Vojvodini, nego ono što se zaradi u Srbiji da ostane u Srbiji. Ako ste nekada bilo šta pročitali iz političke ekonomije, ekonomske politike, morate da znate da postoji ravnomerni regionalni razvoj, da je država dužna da ga obezbedi, a to znači da ne možete da kažete da će jedan deo države biti bogat, a jedan deo siromašan, nego da će njihov razvoj biti uravnotežen, ujednačen, a o tome gde će sredstva, o tome odlučuje Narodna skupština kadizglasava budžet. Vi ste pripadnik one stranke čiji je predsednik psovao majku Srbiji dok je bacao tablu Televizije Srbije u Novom Sadu. To nikada neću da zaboravim. Ako ste evoluirali od onda, ako vam je Srbija zaista postala matična država, to prihvatam, ali ne mogu da zamislim da će DS da formira vladu u kojoj će da zadovolji vašu ambiciju da svaki dinar koji se zaradi na teritoriji Vojvodine ostane na teritoriji Vojvodine. Toga nema u svetu, gospodine Kostreš. To je suverena država, to brani suverena država - svoje prihode i rashode obezbeđuje i uravnotežuje, bilansira. A da jedan deo države kaže za sebe "sve što zaradim ostaće kod mene" ili "sve što se nalazi na mojoj teritoriji time ću da upravljam", to prevazilazi okvire autonomije. O tome mogu da vam kažu nešto i ljudi koji se bave regionalnom organizacijom. Dakle, uopšte nemam poverenja u vas i u vaše dobre namere prema Srbiji. Onaj ko sa vama pravi vladu uopšte ne želi dobro Srbiji. Kako će vaše ambicije da - dok bude tako podržavate vladu, da budu zadovoljene u ovoj vladi Republike Srbije? Na koji način će to taj vrli predsednik vlade uspeti da zadovolji vašu želju da prihodi ostvareni na teritoriji Vojvodine ostanu na teritoriji Vojvodine? Ovo je nešto najnovije što sam čuo. To je nekada bilo "di su naši novci", pa "ko nas pljačka", ali vam sada lepo kažem, gospodine Kostreš. dok postoji Srbiji, prihodi ostvareni u Pirotu neće ostati u Pirotu, prihodi ostvareni u Novom Sadu neće ostati u Novom Sadu, prihodi ostvareni u Užicu neće ostati u Užicu. Zna se tačno, po zakonu, deo ostvarenih prihoda od naplaćenih poreza, koji ostaje kojim jedinicama lokalne samouprave, ostalo ide u budžet Republike Srbije. A budžet AP Vojvodina, uz prihvatanje nečega što nije baš sasvim u skladu sa programom SRS, dopunjen je dodatno odredbama Ustava Republike Srbije koje sada garantuju prihode u budžet Vojvodine, tako da uopšte ne možete da kažete da ćete na bilo koji način biti ugroženi, bilo koja vlast da se promeni. Gospodine Obradoviću, opet nisam saznao kako je došlo do toga da DS postane partner SPS. Zaista me više ne interesuje i ne želim da oko toga nastane neki sukob. Videćemo za 13 dana da li će između nas biti sukoba ili neće. Mislim da neće i bilo bi dobro da ne bude sukoba oko Republičke vlade. Istina, čuo sam reči Ivice Dačića, meni je lično rekao: "Ljudi, mi idemo sa vama". Posle toga se to promenilo. Evo, da kažem da nije bilo reči oko Beograda. Pala je reč, pa sad ko je pogazi, neka je pogazi. Što se sastava ministarstava tiče, to nije - šta vam je nuđeno, to je bilo dogovoreno. Nisam čuo ni jednu reč prigovora na ministarstva kojima bi rukovodila SPS, ali tada je već bilo jasno da vi prigovore nećete ni da dajete i da nije cilj da dajete prigovor, nego da je cilj da sačekate kako ćete ići sa DS. Dobro, to je vaš put. Videćemo da li će biti dobro ili neće. Sad vidim da nije dobar, ali ostaje da i ja nekada mogu da se prevarim. Zaista ste mogli, kad ste već toliko potrebni vladi Republike Srbije da bude konstituisana, ovaj uslov oko Beograda da postavite, pa da kažete - da, dolazimo na sednicu Narodne skupštine, konstituišemo, donosimo zakone o vladi i ministarstvima, biramo vladu, zakažite nam sednicu Gradske skupštine u Beogradu. Dok ne zakažete sednicu Skupštine grada Beograda mi nećemo doći na sednicu Narodne skupštine Republike Srbije. To bi bio potez koji bi bio pozdravljen u celoj Srbiji, niti bi vam ko zaverio što formirate vladu sa žutima, niti bi neko smeo da vam zameri što insistirate na tome da se konstituiše Beograd. Mislim da je ovo ponižavanje vaše politike, to što vam u oči kažu da onaj ko Vlada u Srbiji mora da vlada i u Beogradu. Vi ste njima dozvoljavali da vladaju Beogradom kada ste vi vladali Srbijom. Vi taj uslov nikada niste postavljali. Vi ste bili veoma moralni u odnosu na lokalnu samoupravu. Gde god su pobedili, vršili su vlast, tu su se i obogatili, tu su postali prvi put milioneri, na budžetima lokalnih samouprava, tu su vam uzeli vlast 2000. godine na lokalnim televizijama, jer su imali 200 lokalnih televizija pod svojom kontrolom. Sada da vam neko kaže, ne možete sa radikalima u Beogradu da formirate vlast, morate sa nama i u Beogradu, takvu ucenu niti bih otrpeo, niti bih o tome želeo da razgovaram. Takve ucene izgovara vam na državnoj televiziji predsednik Republike, nisam čuo da se neko od vas tome usprotivio. Jednom kada pristanete na ucene, ne tražite više osnova za borbu. Jednom samo ako prihvatite bilo kakvu ucenu. Nadam se da ćete vi poštovati ove svoje ljude koji su dan za danom na ulicama Beograda i traže samo svoje pravo da sami odlučuju svojom glavom. Kada sam vas pitao, zašto ste sa Ješićem u Inđiji napravili vlast, rekli ste mi, nemamo uticaja na lokalnu samoupravu. Sami su autonomni da donesu odluku s kim će. A ja sam rekao - dobro. Tada smo uveliko govorili o koaliciji DSS - NS - SRS - SPS skoro u celoj Srbiji, u 90% opština da niste počeli negde da izmičete vi, a vidim da i DSS pomalo u nekim opštinama izmiče i neki otpadnici prave vlast sa žutima. Dakle, nisam od juče u politici, verujte mi da retko ko može da me prevari, retko kada donosim pogrešne procene. Već sada vidim da to nije dobro, da bi dalje nastavljanje u tom smeru samo bilo još veće zapetljavanje i da postoji način da se sve ovo sredi. Pošli ste u Vladu Republike Srbije, neka bude, daj bože da ostvarite te ciljeve. Ali, ne pričajte o penzijama, o tome da će penzije da popravi onaj koji ih je uništio, o tome da će Zakonom o preduzećima da vam promeni onaj ko ga je uništio, zakon o štrajku, zakon o invalidskom, penzionom i socijalnom osiguranju; pa mi smo 2001. godine ratovali protiv Đinđićeve vlade kada je donosila te zakone koje vam sada obećava Tadić da popravi. To su zakoni po diktatu EU. Hoćete na EU? Svetsku banku? MMF? Kako to mislite da izvučete u toj Vladi Republike Srbije, ne znam, 10% povećanja penzija, svi smo videli da u budžetu ima osnova do kraja godine, o tome smo govorili i na ovim pregovorima. Posle nove godine, zaista nisam mogao da kažem Jorgovanki, obećaj im 70% prosečne zarade, kada toga neće biti. Sada je zakon 60%. Vi ne pitate ministre Đelića i Dinkića što i tih 60% nisu isplaćivali, nego im sada verujete da će da isplaćuju 70%, a dolazili su do 46%, jer to se dva puta godišnje usklađuje, zarade odu u nebo, a penzije čekaju šest meseci na usklađivanje. Dakle, vi možete da mislite da vas neće prevariti, a ja bih mnogo opreznije sa njima nastupao. Imao bih bar neki oslonac da neću da ostanem potpuno u njihovoj vlasti. Znate, kada se formira vlada, teško se ruši. Teško. Svaki koalicioni partner, ma kolicki da je, više ne ide u rušenje vlade, ili makar koliko važan da je. Kada ministri počnu da se ljube i kada žene počnu da im se obilaze i da piju kafu zajedno, kada tetke počnu da se voze službenim kolima, vlada sastavlja dve godine. Zbog toga vas molim, nemam nameru ni sa kim ovde da se svađam, čak ni sa žutima. Samo da budemo korektni. Hajde o pregovorima da ne govorimo uopšte, jer ono što sam bio nije bilo loše reči. O pretnjama sam i ja čuo, pitajte Krkobabića i Dačića, pitao sam na sastanku - kakve pretnje. Tu nisam dobio potvrdu da je bilo pretnji, a u medijima sam govorio da se žalite da vam neko preti. Hteo sam da isprovociram toga ko preti da se pojavi, jer što bi neko pokvario naše pregovore samo time što okreće vaše mobilne telefone ili telefone vaših žena i preti. Ne verujem da je to bio onaj na koga ste prebacivali, valjda mu je bio interes da napravimo vladu. Ako je bilo tih pretnji, ajde anketni odbor, ajde da istražimo telefonske razgovore i da nađemo s kojih baznih stanica su dolazili i u koje vreme i da utvrdimo tačno ko je zvao. Taj neka odgovara. Ako je iz SRS, ma neće ga biti na slobodi, a ne u stranci. Treba pogledati dobro na sve strane. Znači, što se nas tiče, mi sa vama nećemo da otvaramo nikakvu raspravu. Ako treba da se svađamo, bože zdravlja, posle formiranja vlade i vlade u Beogradu svađaćemo se ko da se nikada nismo poznavali. Ako ne treba da se svađamo, nećemo nikada da se posvađamo. Sada da se svađamo zbog toga što pregovori nisu uspeli, nećemo. Nažalost, mi nismo baš bili odlučujući u tim pregovorima, a mislim da bi oni uspeli.
Reč ima gospodin Zoran Šami.
Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, neću baš biti u trendu, pa neću govoriti po Poslovniku nego o tački dnevnog reda. Već je istaknuto, naravno, da su sva tri amandmana podneta na član 1. u istovetnom tekstu. Zapravo bih, to mi je nekako profesija, stvar generalizovao. Zapravo, tri amandmana na član 1. i pet amandmana na član 2, koje su podneli gospoda Miloš Aligrudić, Andrić sa kolegama, gospodin Batić, gospodin Krasić i gospodin Maraš, i u suštini tretiraju jedan te isti problem. Zapravo, svi ti amandmani se zalažu da se mesto tzv. prvog potpredsednika, mada ne znam tačno šta to znači, ili zamenika predsednika Vlade naprosto ukine. Govorio sam u raspravi u načelu, a i mnoge kolege su ovde vrlo jasno iščitavale član 125. i još neke članove Ustava. Potpuno je jasno da je ovaj član ovog zakona protivustavan, ne treba biti stručnjak za pravo, ni veliki stručnjak za pravo, pa da se vidi da je to protivustavno. Verovatno bi, da živimo u nekoj drugoj zemlji, ovaj argument bio i poslednji argument, prvi i poslednji argument koji bi bio dovoljan da se taj član stavi van snage. Međutim, mi, nažalost, živimo u zemlji u kojoj treba izneti neke druge argumente, jer reći samo za nešto da je protivustavno, to izgleda ovde nikoga ni na šta ne obavezuje. Ono što se meni čini, to je da jedan sasvim suvisao stav koji je u prethodnom Zakonu o Vladi, u članu 13, stajao, a to je jedno prirodno ovlašćenje predsedniku Vlade da u nekim iznimnim situacijama može da prenese deo svojih poslova na jednog od potpredsednika, gde se naravno podrazumeva da ako je neko zaslužio da vodi vladu jedne zemlje da je onda valjda dovoljno odgovoran da će umeti da proceni koji potpredsednik i za koju vrstu poslova može da ga zamenjuje. Nekako mi se čini da ova buduća skupštinska većina koja bira Vladu nema preterano poverenje u mandatara ili budućeg predsednika Vlade. S druge strane, očigledno mi je i to, ako već neko na tome insistira da postoji zamenik predsednika Vlade, da očigledno postoji jedno ozbiljno nepoverenje između budućih koalicionih partnera, što, blago rečeno, već sada, dok se vlada nije ni formirala, zabrinjava. Tako da mislim i nadam se da će skupštinska većina ipakda se predomisli i da ovakav jedan član, u ovom slučaju član 2, naprosto izbaci iz ovog predloga zakona, što bi, naravno, automatski značilo i da ostane prethodna formulacija, znači da se i član 1. briše, to je prirodna, logična posledica svega toga. Na kraju, dozvolite mi još dve napomene. Bez obzira što će o tome više reči biti na sutrašnjoj sednici, kad budemo razmatrali drugi zakon, bili smo svedoci davanja pa povlačenja amandmana vezanih za ukidanje Ministarstva za ljudska prava, i to od strane onih koji se kunu u svoj budući evropski put, kunu u Evropu itd. Pri tom, činjenica da postoji Ministarstvo za ljudska prava nije zapravo uslov Evropske unije kojoj težimo, nego je uslov čak i Saveta Evrope čiji smo članovi. Povezivati to sa bilo kojim drugim ministarstvom, pa i Ministarstvom pravde, potpuno je besmisleno. Mi moramo ozbiljno da se bavimo ljudskim pravima, posebno na ovom prostoru gde smo koješta u prošlosti pregrmeli. Prema tome, mislim da tako olako ukidanje, pa vraćanje pod pretnjama nekih od koalicionih partnera, nije ni važno koga, naprosto meni deluje strašno neozbiljno, i o tome ću govoriti sutra više, kad se bude razgovaralo o drugim stvarima. Na kraju, podsetio bih na jedno, čini mi se, suvislo pitanje gospodina Andrića, koji je postavio jedno pitanje koje i svi mi ovde, bez obzira kojoj grupaciji pripadali, možemo da postavimo, a to je šta smo radili danas od 12 do 18,30? Ponudio bih jedan odgovor, neki drugi mogu da se sa mnom ne slože pa neka ponude drugi odgovor, a to je činjenica da oni koji za sebe tvrde da su skupštinska većina to moraju u radu Skupštini da dokažu. Onda se ne bi desilo da se ne izglasa predlog da se spajaju tačke za diskusiju, pa se ne bi desilo da se danas ceo dan juri kvorum za Zakonodavni odbor, pa se ne bi desilo dodavanje i povlačenje amandmana. Ovo prosto shvatite krajnje dobronamerno kao moju primedbu. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Po Poslovniku gospođa Zlata Đelić, zatim Žarko Obradović, pa gospodin Kostreš.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega moram da kažem, pre svog pitanja, jednu svoju pripadnost. Ja sam iz Vojvodine, iz Sombora i mojih sedam generacija na velikom pravoslavnom groblju u Somboru mi daju pravo da postavim jedno pitanje gospodinu Kostrešu. Nema nijednog većinskog naroda u svetu koji traži da bude na bilo koji način odvojen od svog matičnog naroda. Vojvođani su vekovima, setite se samo primera Svetozara Miletića koji je najsvetliji u tome, na razne načine vodili borbu da se prisajedine svom matičnom srpskom narodu, i na sreću, izborili se za to, jer su shvatili odavno da samo zajedno i uvećani su jači. Naravno da mnogi teže da ga usitne, razbiju i zna se zbog čega se to čini, ali to nikada nije dobronamerno prema narodu prema kome se to čini, kao što ni u ovom slučaju nije dobronamerno prema srpskom narodu forsiranje upravo te severne pokrajine. Zna se sudbina pokrajina i zna se zašto je to svojevremeno u komunizmu urađeno. Ali, ako insistiramo kao Vojvođani da Vojvođani raspolažu onim što zarađuju, to je u redu, ali Vojvođani moraju da raspolažu zajedno sa Srbijom u kojoj žive. Ako se baš tako kategorično nešto traži, moram da vas pitam da li to znači da ćete odbiti da primate dnevnice i platu narodnog poslanika u čijem finansiranju učestvuju svi građani Srbije?
Zahvaljujem. Reč ima dr Žarko Obradović.
Hteo bih da se zahvalim gospodinu Nikoliću na savetima koje mi je dao, i meni i Socijalističkoj partiji Srbije. Mi smo odgovorna politička stranka, bar takvim sebe smatramo, i naravno, nosimo odgovornost i za svoju politiku i u Republici i u gradu, ali dozvolite i pustite da neke stvari pokaže vreme, pa ćemo da vidimo da li je moguće nešto ostvariti ili nije. Ako želimo da budemo pošteni i jedni prema drugima i prema Srbiji, mnoštvo od ovih zakona koje sam pomenuo su doneti 2001, 2002, 2003, neki su 2004, 2005. Mi smatramo nedovoljno i zato smatramo da postoje i prilike i mogućnosti da uradimo nešto u budućem periodu, pa ćemo videti da li je to dobro ili loše. Naravno, u odnosu na to, spremni smo i da snosimo odgovornost. Hvala.
Gospodin Kostreš. Izvolite.
Gospođo predsednice, drage kolege, ne bih ulazio previše u diskusiju o tome ko više voli Srbiju, ko manje voli Srbiju, mislim da to vređa inteligenciju ovde svih nas prisutnih. Ne bih ulazio toliko u rasprave tog tipa iz prostog razloga što niko od nas ne bi došao ovde u ovaj parlament, u ovaj visoki dom, da ne želi Srbiji dobro i da ne želi da od Srbije napravi bolje mesto za život i sebi, i svojim komšijama, i svojoj porodici i svojoj sredini. Prosto, to što imamo različita mišljenja kako Srbija treba da bude organizovana i to što imamo različite vizije da li Srbija treba da bude decentralizovana, regionalizovana ili treba da bude unitarna država, to samo govori o tome da je, bogu hvala, Srbija postala demokratska država i da u njoj postoje različite političke partije koje različito misle i koje različito vide budućnost Srbije. Ali, mislim da ne postoji niko od nas ovde prisutnih ko želi da građani i građanke Srbije žive lošije, da ne postoji niko od nas ovde ko želi da mi idemo nazad i niko od nas ko želi nekome, bilo ovde od nas prisutnih, bilo od naših građanki i građana, nešto loše. Dakle, različiti su politički programi, različite su političke vizije i oko toga ćemo se sukobljavati, naročito mi iz Lige socijaldemokrata Vojvodine i predstavnici SRS-a, zato što imamo dijametralno suprotne vizije kako Srbija treba da izgleda. Ali, ne mogu da prihvatim diskusije i kvalifikacije da neko manje, a neko više voli Srbiju, jer nikada nisam čuo da je formirana komisija koja meri ljubav prema Srbiji i daje sertifikat za "Srbijooljupca" i za nekoga ko ne voli Srbiju. Dakle, to su stvari o kojima ne bih želeo ovde da diskutujem. Ovo što je uvažena koleginica iz Sombora rekla, činjenica jeste da su pripadnici srpske zajednice ili Srbi u Vojvodini 1860. godine, na čelu sa vojvodom Šupljikcem, formirali Vojvodstvo Srbije i Banat, zahvaljujući Vojvodini i mnogim umnim glavama iz Vojvodine i srpski jezik i srpska kultura i srpska učenost su sačuvane i u Srbiji i u Vojvodini. Mi se iz Vojvodine time ponosimo. Ali, opet ne vidim razliku od toga što su Vojvođani doprineli da Srbija bude ovo što je danas i što Vojvođani i danas žele da Srbija bude jaka, stabilna, moderna i evropska država, ne vidim tu koleraciju sa time u čemu je problem da novac koji se zaradi u Vojvodini ostane u Vojvodini. Gde moram da se ispravim na ono što je gospodin Nikolić rekao, jer je u pravu, ne treba sav novac ostati u Vojvodini jer to nema smisla i ne treba sva imovina da ostane u Vojvodini, ali većina novca koji se zaradi u Vojvodini ili onaj deo koji se stvori u Vojvodini mislim da treba da ostane. Verovatno drugi ljudi u ovom parlamentu misle drugačije, pa ćemo o tome diskutovati, većina će o tome doneti odluku. Tvrdnja da ne postoje u nacionalno homogenim državama autonomije prosto nije tačna, gospođo: Austrija, Nemačka, Italija i da ne nabrajam dalje. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin dr Vladan Batić, izvolite.
Gospođo potpredsednice, pardon, predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, omaklo mi se pošto sam uložio amandman na ovu novu ustavnu i zakonsku kategoriju prvog potpredsednika ili zamenika vlade. Jasno je da je ona u suprotnosti sa Ustavom. Jasno je da je ta odredba zakona o vladi u koliziji sa Ustavom Republike Srbije, član 125. i za laike je jasan - vladu čine predsednik vlade, jedan ili više potpredsednika i ministri. Ne kaže predsednik vlade, prvi potpredsednik – zamenik predsednika, još neki potpredsednici i ministri, nego vrlo jasno - potpredsednici. Odmah se nameće pitanje - kakva su ovlašćenja, nadležnosti, kompetencije ostalih potpredsednika? Zakon to nije regulisao. Šta rade potpredsednici vlade? Ili će oni biti fikusi, ikebane? Jedan potpredsednik je važan, a ostali su reda radi, dekoracija. Postoji u pravu nešto što se zove tumačenje pravne norme i postoji više vrsta tumačenja pravne norme, pojmovno, ciljno, jezičko, logičko, gramatičko, ili pak semantičko, teleološko, lingvističko, etimološko itd. Ovde vam to ništa ne treba. Ovde prosta logika je dovoljna. Postojale su vlade, bio sam član jedne od njih, gde je bilo više potpredsednika i bio je svakog dana drugi potpredsednik tzv. dežurni potpredsednik, ali to je nešto što je funkcionalno, što je životno, ali nije nikad institucionalizovano. Ovde se to, mimo Ustava, institucionalizuje. I odmah se postavlja logičko pitanje - šta ako neko pokrene pitanje ocene ustavnosti člana 2. Zakona o vladi i šta dalje ako Ustavni sud odluči da je ova norma zakona protivustavna? Kakve će posledice, odnosno reperkusije biti ako taj prvi, glavni potpredsednik, zamenik predsednika, u okviru tih ovlašćenja i nadležnosti koje mu se protivustavno daju, bude donosio odluke koje će automatski biti protivustavne? Kakve će implikacije svega toga biti? Jasno je da je u pitanju politička nagodba. Jasno je da je u pitanju politička trgovina i zato mene čudi da su neki ljudi sa ove govornice, inače pravnici po vokaciji, potpuno analfabetski, ili čak politikantski pokušali da kažu - nije zabranjeno Ustavom, pa je dozvoljeno. To u domenu javnog prava nigde ne postoji. To onaj ko prolazi češće pored Pravnog fakulteta to zna, a nekmoli neko ko je završio pravni fakultet, ko je po vokaciji pravnik, advokat i sl, on to ne sme da govori i na taj način obmanjuje javnost. Nama je jasna namera, nije to trebalo institucionalizovati. To je čak moglo čak da se uradi, ali bez institucionalizovanja. Još jedno pitanje - ima li taj potpredsednik ili zamenik predsednika i zlatni glas? To nigde nije rečeno. Hajde da vidimo. Po tom načinu tumačenja ne piše da je zabranjeno, on u svemu zamenjuje predsednika vlade, šta je sa zlatnim glasom kad tu nije predsednik vlade? Da li zamenik predsednika ima i na to pravo? To se niko nije pitao. Plašim se da ćemo daleko dogurati na ovaj način. Na kraju još nešto, kao poslanik DHSS želim da se izvinim čitavoj javnosti i posebno poreskim obveznicima Srbije za sedam sati lakrdije danas, samo zato što je neko neodgovoran u obavljanju svog posla. To skupo košta poreske obveznike Srbije. Ako se po jutru dan poznaje, to neće valjati. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na član 2. Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Slobodan Maraš, Zoran Krasić, dr Vladan Batić i zajedno Ivan Andrić, Zoran Ostojić i Kenan Hajdarević. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za pravosuđe i upravu nije prihvatio amandman. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Po Poslovniku, gospođica Nataša Jovanović, izvolite.
Gospođo predsedniče, znam da Vlatko Ratković nije otišao da lista Vujakliju i da traži značenje reči kazamat, jer da ima to osnovno znanje, na šta ga je upućivala gospođa Pop-Lazić, on bi znao, a zna i gospodin Batić, da ta reč gotovo svuda ima isto značenje u svakom smislu. A vi ste pominjali, da sad ne ponavljam kako neki pravni termin ili bilo koja reč, u etimološkom, na kraju krajeva i u tradicionalnom smislu imaju značenje, ali mene to ne iznenađuje. Reklamiram povredu Poslovnika, član 93, zato što predstavnik predlagača, kako neko juče reče, obrazlagač Vlatko Ratković nije ovde. Boško Ristić je onaj koji treba da dođe kao sledeći. U svakom slučaju, mi želimo ovde da imamo predstavnika predlagača i da znamo zbog čega nam se ovo dešava. Koji god da je od njih dvojice, isti su. Apsolutno je neprihvatljivo i vi vrlo dobro znate da smo uvek u takvoj situaciji, kada je u pitanju ministar, a predlagač je u ime Vlade Republike Srbije, bilo koji da je zakon u pitanju, pravili pauze do dolaska onoga ko u ime, ovog puta 122 poslanika, predlaže izmenu i dopunu zakona. Oni nemaju argumente, niti su imali na Zakonodavnom odboru i na brzinu su to hteli, i bez kvoruma i ne pozivajući predstavnike opozicije da izglasaju, obilo im se brzo o glavu, jer ko se sa nama dokači, to obično ispadnu ćorava posla. Prema tome, upozoravam ga, a vas gospođo predsedniče da odmah reagujete i da gospodina prizovete da dođe u salu, jer stvarno nema smisla. Strpljivo smo čekali toliko sati. Bilo je dileme oko toga da li ste vi na početku zasedanja rekli da otvarate raspravu o ovoj tački dnevnog reda, kako se stvorila ona cela, ne halabuka, nego naš osnovani protesti jutros, neko je čuo, neko nije. Naravno, postoji u stenografskim beleškama. Počeli smo posle 18,00 časova da radimo po ovoj tački dnevnog reda. Neka dođi taj vajni pravni ekspert, sada je ovo vrlo zanimljivo, naročito u članu 2. predloženog zakona, da nam obrazloži ovog potpredsednika odnosno zamenika, da vidimo šta je pisac hteo da kaže i da vidimo šta je mislio. Ne mora da nam nacrta ko je to. Malopre je rekao gospodin Nikolić, nas to uopšte ne zanima u personalnom smislu. Kako ste se dogovarali, tako će i da vam bude, ali na osnovu Ustava ne može, na osnovu shvatanja i poimanja onoga šta je Narodna skupština, šta je Vlada Republike Srbije, ne može. Još jednom, pozivajući se na Ustav Republike Srbije, pozivam Ustavni sud, jer lepo se kaže u poglavlju koje govori o Ustavnom sudu, da Ustavni sud može sam da pokrene ocenu ustavnosti nekog zakona i očigledno je da je ovo neustavan zakon. Ne znam šta ti ljudi rade. Njih je desetoro, među njima i onaj čuveni Dragiša Slijepčević. Pošto je ovaj diktator Boris Tadić više puta na televiziji rekao - pozivao sam Tomu Nikolića da da svoje sudije, zamislite, kao da ih on drži u džepu, kao da je on nečastan čovek, daleko bilo, kao što je Boris Tadić, pa da ima neke svoje kombinacije i da poziva sa liste neke, evo, odobrava gospodin Batić. Tako je, gospodine Batiću, to je bilo vaše društvo, ona 18-oglava aždaja - DOS posle 5. oktobra. Sada lepo se vidi ko je ko i da postoje nečasni i časni ljudi. Dajte nama časnima zaista da radimo posao kako treba. I da odgovorim onome ko nije u sali. Kaže - ko je formirao u Srbiji, jednom zasvagda to da završimo, komisiju koja će da kaže - a ko to više voli Srbiju od tamo nekih. Formirala je Narodna skupština Republike Srbije, a komisija se zove RIK i gospodin Odalović je bio član. RIK je ustanovila da je pojedinačno najveća stranka u Srbiji, koja zadobije najveće poverenje birača, SRS. Komisijski je utvrđeno da mi najviše volimo Srbiju, naš narod i sve njene građane. Prema tome, zamolila bih da više niko ne postavlja tako glupa pitanja.
Izvolite, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice parlamenta, ovim amandmanom kojim smo u ime poslaničke grupe LDP-a podnijeli gospoda Ivan Andrić, Zoran Ostojić i ja, želimo da iskažemo da ne postoji nijedan opravdan razlog da se u politički i pravni sistem Republike Srbije uvodi jedna nova kategorija, a to je kategorija zamenika predsednika vlade, koji je između ostalog kroz formulaciju predlagača zakona dobio i ingerencije kopredsednika, odnosno kontrolora rada samog predsednika vlade. Za ovakav naš stav postoje pravni i politički razlozi. Pravni razlozi su sadržani u članu 125. Ustava Republike Srbije, koji kaže da vladu čine predsednik, jedan ili više potpredsednika i ministri, tj. ovim članom, niti bilo kojim drugim članom Ustava Republike Srbije ne vrši se rangiranje između ministara i potpredsednika vlade. Takođe, Ustav Republike Srbije ne predviđa da predsednik ima ingerencije da imenuje svoga zamenika. Ako pogledamo predlog predlagača u stavu 2. potencijalnog člana 13a koji kaže - zamenik predsednika vlade pomaže predsedniku vlade u vođenju i usmeravanju vlade, staranju o jedinstvu političkog delovanja vlade i usklađivanju rada članova vlade, vidimo da je ovaj stav člana 2. ovog zakona u suprotnosti sa Ustavom, jer je u suprotnosti sa članom 125. stav 2, koji kaže da su ovo ingerencije predsednika Vlade Republike Srbije. Takođe, ovim predlogom se ne vidi na koji način zamenik predsednika pomaže predsedniku vlade u definisanju politike vlade. Ne vidimo šta se dešava ukoliko predsednik vlade i taj njegov budući zamenik imaju stavove koji su međusobno nesaglasni. Iz svega navedenog proizilazi da član 2. Predloga zakona ne uvodi tehničko pravilo koje rešava eventualnu situaciju kada predsednik vlade nije u mogućnosti da vrši svoju funkciju, već ovaj član 2. Predloga zakona predstavlja političku trgovinu budućih koalicionih partnera. Ovimčlanom zakona kao da je predviđeno da je slavni premijer zamenik predsednika vlade. Na kraju, stiče se utisak da DS nije spremna da preuzme u potpunosti odgovornost za funkcionisanje buduće vlade Republike Srbije i na ovaj način stvara alibi za nefunkcionisanje te buduće vlade.
Da li se još neko javlja za reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da obrazložim amandman narodnog poslanika Zorana Krasića. Jasno je iz dosadašnje rasprave da je član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi neustavan, da Ustav Republike Srbije ne predviđa funkciju prvog potpredsednika vlade, odnosno zamenika predsednika vlade. Dalje, jasno je da je formulacija člana 2. neupotrebljiva i sa čisto praktičnog aspekta. Naime, predlagač zakona u stvari hoće ovim članom da jednom potpredsedniku vlade da neka ekskluzivna prava koja nemaju ostali potpredsednici. Sada se postavlja jedno sasvim logično i praktično pitanje, a šta ako sednici vlade pored predsednika vlade ne prisustvuje i taj ekskluzivni prvi potpredsednik, odnosno zamenik predsednika vlade. Kako će ta vlada da funkcioniše, odnosno kakav je praktični smisao uvođenja jednog ekskluzivnog zamenika predsednika vlade ako on ne prisustvuje sednici vlade. Zatim, ovaj član Predloga zakona je rogobatan i sa čisto logičkog, odnosno jezičkog aspekta. Naime, i u raspravi načelnoj postavio sam to pitanje. Kako zamenik predsednika vlade može da pomaže predsedniku vlade u staranju o jedinstvu političkog delovanja vlade? Kako vi u svakodnevnom životu možete nekome da pomognete u staranju o nečemu? Ovo apsolutno nema nikakvog smisla, ni jezičkog, ni logičkog. Kako može zamenik predsednika vlade, taj prvi potpredsednik, da pomaže predsedniku vlade u usklađivanju rada članova vlade? Na koji način? Takva odredba apsolutno nema nikakav smisao. Dakle, jasno je da ovakav predlog zakona, ako se usvoji sa ovim članom, apsolutno u suprotnosti sa članom 125. Ustava Republike Srbije. U tumačenju pravne norme uvek se postavlja jedno prethodno pitanje - šta je hteo onaj ko je donosio propis, šta je htela Narodna skupština Republike Srbije kada je usvojila Ustav Republike Srbije i član 125. Htela je da vladu čine predsednik vlade, potpredsednici i ministri i da su pri tome svi potpredsednici vlade međusobno jednaki i ravnopravni. Zar vam se ne čini logično, da je Ustav hteo da kaže da treba da postoji iz određenih političkih ili praktičnih razloga prvi potpredsednik vlade ili zamenik predsednika vlade, to bi valjda pisalo u Ustavu. Kako to da se Narodna skupština 2006. godine, kada je usvajala Ustav, nije setila da treba da postoji zamenik predsednika vlade, pa onda dve godine kasnije dođemo do epohalnog zaključka da je takva funkcija ipak potrebna? Jasno je da vi ovakvom formulacijom člana 2. Predloga zakona u stvari unapred kaparišete dodelu ove funkcije jednom budućem članu buduće vlade. Da ovo nije inspirisano željom da vlada bolje funkcioniše, da nema poteškoća u načinu na koji vlada radi, nego da vi na ovaj način pokušavate da sebe predstavite kao ljude od reči, vi ste obećali jednom vašem budućem koalicionom partneru da će on biti ekskluzivni prvi potpredsednik vlade ili zamenik predsednika vlade, i sada da biste se pokazali kao ljudi koji drže svoju reč, evo vi ste spremni da pogazite Ustav i član 125. Ustava Srbije i da jednom potpredsedniku vlade date neka ekskluzivna prava koja nema nijedan drugi potpredsednik vlade. Neko od narodnih poslanika je već postavio i to pitanje. Šta ćemo sa tim famoznim tzv. zlatnim glasom? Pazite, iz onoga što piše u članu 2. Predloga zakona jasno je da predsednik vlade na tog zamenika svog može da prenese sva ovlašćenja izuzev dva, a to je da predloži izbor ili razrešenje člana vlade. Sad logično sledi iz ovakve formulacije da taj prvi potpredsednik vlade ima sva ovlašćenja koja ima i predsednik vlade, pa čak i taj famozni zlatni glas. Znači, vi ne samo da diskriminišete građane Republike Srbije tako što jednom čoveku, predsedniku vlade, dajete pravo da ima dva glasa, nego vi to pravo širite. Sada će zlatni glas, pored predsednika vlade, da ima i taj ekskluzivni zamenik predsednika vlade. Možemo da idemo i dalje u spekulacijama šta može da se desi. Šta recimo ako sednici Vlade ne prisustvuje ni predsednik Vlade, ne prisustvuje ni zamenik predsednika Vlade, da li taj zamenik predsednika Vlade može da ovlasti jednog od preostalih potpredsednika Vlade da vrši njegove funkcije? Pa čak i da on ima taj famozni zlatni glas, kuda će to Vlada Republike Srbije da ide? Gde su granice u kršenju Ustava? Šta to još nekome treba da padne na pamet pa da shvati da ovako dalje ne može, da se ne možemo poigravati sa Ustavom Srbije, da se ne možemo poigravati sa političkim pravima građana. Ustav je jasan, svi građani Republike Srbije su pravno i politički jednaki. Niko na izborima ne može da ima dva glasa, niko u vršenju svoje funkcije, pa i funkcija predsednika Vlade, ne može da ima dva glasa. Svaki glas je zlatan sa stanovišta Ustava. Ne može nečiji glas da bude zlatan, nečiji da bude srebrni, nečiji drveni, jedan čovek da ima dva glasa, pet glasova itd. Voleo bih kada biste pokušali da u uporednoj pravnoj praksi pronađete primer za ovako nešto. Ne kažem da nije moguće teorijski, ali Ustav mora da precizira da nisu svi potpredsednici Vlade jednaki, da neki mogu da imaju više prava od drugih. U našem Ustavu to ne piše. Piše samo ono što je shvatljivo svakom čoveku, koji čak i ne mora da bude pravnik. Vladu čine predsednik, jedan ili više potpredsednika i ministri, i to je sve. Da je Ustav hteo da kaže da treba da postoji zamenik predsednika Vlade, valjda bi to u Ustavu i pisalo. Ne može se prihvatiti ni objašnjenje gospodina Boška Ristića da Ustavom nije zabranjeno da predsednik Vlade ima zamenika predsednika Vlade. Ako bismo takvo tumačenje prihvatili kada je reč o kategorijama i institucijama javnog prava, onda bismo zaista mogli predaleko da odemo. Taj princip, ta maksima da je dozvoljeno sve što nije zabranjeno, važi samo kada su u pitanju pojedinačna, subjektivna prava građana i pre svega subjektivna prava građana u oblasti građanskog prava, imovinskog prava. Tu građanin može da radi sve osim onoga što je izričito zakonom zabranjeno. To zna svaki pravnik. Kada su u pitanju instituti javnog prava, a ovo je ustavna materija, nema mogućnosti da se pravni propisi tako široko tumače i da sada možemo da radimo sve osim onoga što nam Ustav zabranjuje. Ustav kada je hteo da precizira kako treba da izgleda Vlada, kako Vlada treba da funkcioniše, to u Ustavu i piše. Ne moramo mi sada naknadno da budemo pravni filozofi, pa da menjamo Ustav i da u Ustav stavljamo ono što u Ustavu ne stoji. Dakle, Ustav je potpuno jasan, Ustav je potpuno precizan. Ukoliko se usvoji ovakav predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, on će biti neustavan i Ustavni sud će imati obavezu da ga stavi van pravne snage. Ovo nije prvi put da se vladajuća većina poigrava sa Ustavom, da se poigrava sa pravnim propisima Republike Srbije. Mi smo juče i danas pokazalida pojedini predsednici Odbora Narodne skupštine Republike Srbije ne čitaju Poslovnik, da ga nakaradno primenjuju, a neki su čak pokušali i da obmanu narodne poslanike tako što su u izveštaj stavljali netačne podatke. Da im mi na te netačne podatke nismo ukazali, to bi tako prošlo. Dakle, zaista nije momenat da se izigravaju narodni poslanici, da se igramo Ustavom, da se igramo zakonima i da urušavamo pravni poredak Republike Srbije. Rekao sam i u načelnoj raspravi, ako već hoćemo da se pozivamo na neke uporedno-pravne primere, postoji u Velikoj Britaniji funkcija prvog ministra. Budući da je Velika Britanija država koja je po svom obliku vladavine monarhija, tamo je prosto i jezički neprihvatljivo da postoji neki predsednik. Dakle, formalno u Velikoj Britaniji ne postoji predsednik vlade. Postoji jedan čovek čija je zvanična funkcija prvi ministar. Ta funkcija je nastala sasvim slučajno, ne zato što je neki jako pametan poslanik predložio da se to stavi u neki britanski propis, nego sticajem vrlo zanimljivih istorijskih okolnosti. Već sam rekao, početkom 18. veka na čelo engleske države došla je nemačka dinastija iz grada Hanovera i taj prvi kralj iz te dinastije Džordž prvi, bio je Nemac, slabo je i gotovo nikako govorio engleski i neko je trebalo da mu prenosi šta je vlada odlučila na svojoj sednici. Taj koji mu je prenosio informacije kasnije je dobio naziv prvog ministra. Verovatno ste čuli da postoji u nekoj tamo zemlji neko ko je prvi, to je u stvari taj prvi ministar, ali pošto očigledno slabo poznajete ustavno pravo i ustavnu istoriju, vi ste se dosetili da izmislite prvog potpredsednika vlade. Tamo postoji prvi ministar, ovde će da postoji prvi potpredsednik, to je otprilike to, što mi to ne bismo stavili u predlog zakona. Bićemo kompatibilni sa tzv. evropskim standardima, postoji nešto slično u Velikoj Britaniji, s druge strane ispašćemo veliki politički lafovi, zadovoljićemo naše koalicione partnere, obećali smo im da će jedan od njih biti zamenik predsednika Vlade, mi tu reč držimo, čak i po cenu da pogazimo Ustav i da u zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi stavimo jednu odredbu za koju svaki običan građanin, koji čak i ne mora da bude pravnik, unapred zna da nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, takođe sam uložio amandman na član 2. ovog predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o vladi. Puno toga je rečeno ovih dana zbog čega ovaj član zakona ne može da prođe, odnosno zbog čega smo ulagali amandmane, odnosno zbog čega je on protivustavan. Moram da se prisetim samo jedne epizode iz 2006. godine kada se donosio Ustav, zajedno sa mojim prijateljima iz LDP bio sam ovde ispred Skupštine, kad ste vi, dosta vas je bilo u ovoj skupštini, glasali za ovaj ustav i doneli Ustav. Mi smo bili ispred, vodili smo antireferendumsku kampanju, smatrali smo da način na koji je donet Ustav, da ono što piše u tom Ustavu je veoma loše, da nisu dobra rešenja za građane Srbije. Naravno, tada smo bili u pravu, ali niko od nas nije mogao očekivati ko je bio preko puta ovog ulaza i protestovao da ćemo biti u situaciji da taj ustav koji ste doneli branimo od vas koji ste ga doneli. Stvarno ne mogu da verujem da smo došli u takvu situaciju da moramo da vas podsećamo da bez ikakvog razloga, odnosno bez ikakvog vidljivog razloga, opravdanog, vi menjate član Zakona o vladi i to tako što kršite Ustav. Kršite član 125. i uvodite funkciju zamenika predsednika vlade. Moram da vas podsetim na još jednu stvar, svi pretpostavljamo u ovoj sali, a verujem i javnost pretpostavlja ko će biti taj zamenik, odnosno ko će biti prvi potpredsednik. Po svim špekulacijama koje u javnosti kruže i u ovoj samoj zgradi, to će biti predsednik SPS gospodin Ivica Dačić. Nemamo ništa protiv bilo koga, pa i njega. Međutim, nemojte zaboraviti da će gospodin Ivica Dačić biti i ministar policije. Pošto živimo u zemlji Srbiji sigurno će biti ubedljivo najmoćniji čovek u ovoj državi. Da li je to bila nečija želja ili je to nečija greška, to ćemo videti vremenom. Mislim da je puno toga rečeno zbog čega ovaj član zakona mora da se briše. Mi smo iz LDP, nas nekoliko, i podneli amandman na taj član, vidim da su i iz drugih poslaničkih grupa podneli te amandmane da se briše taj član. Ponovo vas pozivam da imate još uvek vremena do glasanja da razmislite dobro - da li je pametno da se krši Ustav, ponavljam član 125, gde dajete ovlašćenja jednom od potpredsednika Vlade kakva mu po Ustavu ne pripadaju, kakva pripadaju samo predsedniku Vlade. Znači, potpredsednik Vlade treba eventualno predsednika Vlade, koji je odsutan, da ga menja u tom slučaju i sve je to lepo regulisano i dosadašnjim Zakonom o Vladi u članu 13. Ove izmene koje ste vi predvideli dovešće do te situacije da ćemo imati dva predsednika Vlade. Bojim se da onaj koji bude u isto vreme i potpredsednik Vlade, i ministar policije i zamenik predsednika Vlade, da će biti mnogo moćniji čovek od samog predsednika Vlade. Imate još malo vremena i pretpostavljam da nema šanse da uvažite ovaj naš amandman, ali razmislite još jednom. Iskoristio bih ovu priliku da se obratim vama, gospođo predsednice Skupštine. Uz svo poštovanje i funkcije koju obavljate i činjenice da je malo dana prošlo otkad ste seli na to mesto, imate pored sebe sekretara Skupštine, imate potpredsednike Skupštine i potpredsednice Skupštine, molim vas da se pridržavate Poslovnika. Danima se ovde krši Poslovnik, vi ste osoba koja ga najviše krši. Znači, dozvoljavate narodnim poslanicima da govore duže od predviđenog vremena - znači replika tri minuta, javljanje po Poslovniku tri minuta, s tim mora da se apostrofira koji član Poslovnika se reklamira. Vi tu praksu uopšte nemate. Pre svega zbog vašeg autoriteta i autoriteta funkcije koju obavljate, pozivam vas da zaista povedeteračuna o tome, jer ovo ovde što se dešava, mislim da su građani koji gledaju svesni toga, na sve liči samo ne liči na Skupštinu. Pogotovo što je moj kolega Andrić pre sat vremena spomenuo - ono što se desilo u toku današnjeg dana, da su poslanici opozicije s pravom reklamirali Poslovnik i govorili da ono što se desilo na Zakonodavnom odboru je sramota za ovu skupštinu. Vi ste došli ovde, počeli smo, odnosno nastavili smo rad u 18,00 časova i ne znam koliko minuta i nijedne jedine reči o tome šta se dogodilo - ko je kriv i zbog čega je kriv. Mislim da tu praksa bi trebalo da menjate, ne znam, ali bi vas molio da ako možete opomenete koji dobacuju iz prvih redova. Ako niste čuli, evo reći ću vam da se to događa. Znači, molim vas da vodite računa o tome da se odredbe ovog poslovnika ne krše. Vi ste najodgovorniji za to i želim vam puno uspeha u daljem radu, ali zaista se morate pridržavati samog Poslovnika. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio gospodin Paja Momčilov. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, poštovani građani Srbije, javio sam se da podržim amandman kolege Slobodana Maraša. Znate kako glasi, on je čitan i ne treba da se time duže bavim. Interesantno je samo možda da se osvrnem na par činjenica, koje su opet svima nama dobro znane, ali je to važno da bude sasvim jasno i građanima Srbije. Vidite, sada je 20,19 časova, mi raspravljamo o važnim izmenama zakona, ta rasprava je zakazana za 12,00 sati, sednica je počela tek u šest sati i sada se postavlja pitanje - zašto je to tako. Sigurno će kolege iz pozicije kazati da su krivi poslanici iz opozicije, mi mislimo obrnuto, da je bilo kršenja Poslovnika. Sad čujem već od svih prethodnika - da to stavljaju na dušu i predsedniku naše Skupštine. Mislim da ne treba zamerati mnogo ni našem predsedniku, jer se on uhodava u radu, sekretar takođe, ipak su novi ljudi na novoj dužnosti, treba im ostaviti vremena i oni će vremenom moći da poprave, je li tako, svoj rad, ukoliko ga ocenjujemo da baš nije zadovoljavajući. Ipak jednu stvar želim da kažem. Ne slažem se sa stavom koji je naš uvaženi predsednik Skupštine, moja koleginica Đukić, danas iznela kada je odbila da arbitrira između 12 poslanika opozicije i 13 poslanika pozicije. Nažalost, gospođo predsednice, vi ćete morati da arbitrirate. Jer vidite, u članu 27, prvom koji opisuje vaše nadležnosti lepo se kaže - stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine, a odmah iza toga stoji da se stara o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine. Naime, šta znači "uskladiti"? Kada vi treba nešto da usklađujete - kada je neskladno. Upravo to, kada imate ambivalentne situacije i suprotstavljene poslanike, vi ste dužni da uskladite taj red i ne da bežite od te odgovornosti, znači, uđite slobodno i u punom kapacitetu koristite to vaše pravo koje vam je dato Poslovnikom. No, da se vratim ovom samom amandmanu, da mnogo ne popujem. Zašto se na ovakav način vrše izmene ovog zakona? Čovek bi, razuman i građanin Srbije, rekao - pa sigurno radi efikasnijeg rada Vlade. Međutim, nažalost, upravo ovim članom 2. mi ne možemo da uvidimo da postoji takva situacija. Naime, o čemu se radi? Moji prethodnici su već rekli. Prvo, problem je ovde što nemamo ovlašćenog predlagača, gospodina Ristića, koji je na jedan stvarno neprofesionalan način, a on je pravnik, pokušao da nam obrazloži potrebu za ovakvim izmenama. Njega danas nema. Šta to znači? To znači da poziciji uopšte nije stalo do sučeljavanja mišljenja, pozicija nema nameru da stupi u dijalog sa opozicijom, ona ignoriše opoziciju. Šta ta ignoracija znači - superiornost, da je prepametna, da sve zna apriorno i da nema potrebe da odgovara ili, upravo obrnuto, da nema šta da kaže? Građani Srbije će najbolje proceniti iz ovih naših diskusija ko je u pravu, a ko u krivu. Mi stičemo utisak, iz opozicije, i vidim sve kolege koje su prethodno govorile - da se ovde radi o jednoj političkoj trgovini koju inicira DS i, možemo slobodno da kažemo, oličena u liku njenog predsednika gospodina Borisa Tadića. Taj čovek apsolutno je jedna autoritarna ličnost, sa maksimom - država to sam ja - gde zastupa državu Srbiju bez konsultacije sa predsednikom Vlade i parlamentom. Bio je slobodan da i drugu maksimu pusti u promet - partija to sam ja - on određuje, znači ima diskreciono pravo da određuje mandatara. Onda, kada je to tako, neko bi rekao - evo novi Luj HIV političke scene, pa i to istorija poznaje. Međutim, da istina bude mnogo crnja, moram vas podsetiti da taj gospodin to što radi ne radi zato što se samo oseća Lujem HIV, nego je nažalost on marioneta koja izvršava naloge gospodina Mantera i drugih tajkuna koje sada ovde ne bih nabrajao. Dokaza za to imate dovoljno u medijima i štampi, kako žutoj, tako i ozbiljnoj. Naravno, protivimo se kršenju Ustava, i mi svi ponavljamo i čitamo 125. član Ustava koji jasno određuje - ko može da čini jednu vladu. Evo, ja ću ponovo, po stoti put, ovde pročitati građanima Srbije - da Vladu čine predsednik Vlade, jedan ili više potpredsednika i ministri. Znači, to je potpuno jasna odredba. Ono što je obrazloženje i ne stoji, i zato mi tražimo da se ovaj član briše, pogledajte kakva su obrazloženja nelogična. Kaže se - Razlozi za donošenje zakona. Kaže ovako: "Određena rešenja iz važećeg Zakona o Vladi neophodno je precizirati, i to rešenja o položaju potpredsednika Vlade..." Da li neko zna šta znači precizirati? Znači, ako nešto nije dovoljno jasno, već je nominovano, onda ga možeš objasniti dodatnim rečima. Ne, ovde se uvodi inovacija, ovde se govori o potpuno novom članu Vlade koji se zove prvi potpredsednik Vlade - zamenik predsednika Vlade. Kada se govori o hitnosti, onda imate još apsurdnije tvrdnje i nesuvislosti, gde se kaže: "Donošenje ovog zakona po hitnom postupku od naročite je važnosti za funkcionisanje Republike Srbije i njenih institucija..." Nije Republika Srbija prćija 19 stranaka, pa ako oni ne mogu da se dogovore ili ne mogu da usklade svoj rad, da onda moraju da pribegavaju dodatnim poštapalicama. To apsolutno ne stoji. Ono što je interesantno, takođe, ako pogledate s formalne strane kako je napisan sam predlog ovog člana, ovo je jedna sitnica, ali i sitnice su bitne. U stavu 2. se kaže: "Prvi potpredsednik Vlade - zamenik predsednika Vlade pomaže predsedniku Vlade u vođenju i usmeravanju Vlade". O kakvom vođenju i usmeravanju je reč? Ustavopisac je jako precizan. Čovek koji je to pisao ima pravnog znanja i obrazovanja, zna nešto što je i srpski književni jezik, i onda on kaže ovako: "Usmerava rad Vlade". Znači, on ne usmerava Vladu. Šta znači usmeravati? To se može tumačiti na različite načine, ali jasno i precizno je napisano u Ustavu kako treba da stoji ova naznaka ovde. No, to je već rezultat nespretnosti, brzine, ne verujem ni potpuno pravnog analfebitizma nekoga ko je pisao ovako nešto. Ako već uvodite sve ovo, mi vidimo dve funkcije ovog vašeg zamenika ili, kako ga vi zovete - prvi potpredsednik Vlade. Po logici, ako uvedete među četiri ili pet osoba da je neko prvi, onda ostali moraju biti nižeg ranga i onda su oni drugi, onda ih tako treba zvati i rangirati. Ne mogu da budem i riba i devojka. Ako sam prvi potpredsednik Vlade, više ne mogu da idem u onu drugu kategoriju ostalih potpredsednika Vlade. To je sasvim jasno. Onda je to trebalo jasno i kazati. Druga funkcija ovog je da pomaže predsedniku Vlade. On ga zamenjuje kada je odsutan, a kada je prisutan, on pomaže. Sada je pitanje - ako Ustav jasno kaže da predsednik vodi i usmerava rad, stara se o ujednačenom političkom delovanju, znači, ako imate vođu, da vas pitam - da li ste videli vojsku sa dva vođe? Da li ste videli bicefalnog direktora? Ovde se nama nudi bicefalni predsednik Vlade? Mislim da to ne može da opstane, a da se logički brani. Zašto živom prisutnom predsedniku da jedan odabrani, a ne ostali potpredsednici, pomaže? Šta će ona trojica - da odmažu, a ovaj će da pomaže? Zašto ova osoba ovom čoveku pomaže? Ako hoćete da ujednačujete nešto, da to može da uradi jedna ličnost daleko bolje nego dve koje uvek mogu imati dva mišljenja. Neko je ovde pričao o rašomonskoj istini. Setite se i toga, pa će vam opet to biti jasno. Pitam se da li možda postoji sumnja da je sam predsednik u budućoj zamišljenoj vladi u glavi Borisa Tadića, Mantera i tajkuna, možda nesposoban, pa mu treba dodati staratelja i osobu koja će ga podržavati? Možda je to osoba koja će da klone, pa će ga ovaj pridržavati. Znači, dodaje mu se jedna štaka, jedno poštapalo, a zašto - nije jasno. To je trebalo nama objasniti i obrazložiti. Onaj gospodin Ristić je trebalo da nam objasni zašto će da bude potrebno da pomaže neko ovom čoveku. Pitanje je ovo - da neko ne kompenzuje neko olako dato obećanje nekome na ovaj način? Meni se čini da se upravo o tome radi. Neko je olako nekome obećao da će, recimo, biti premijer, pa pošto je to bila navlakuša, laž za narod, za medije patka, sada se vraćamo unazad, popravljamo situaciju jednim genijalnim rešenjem, koje nema veze ni sa mozgom ni sa političkom logikom, a bogami ni sa interesima srpskog naroda. Ako, gospodo demokrate, ovlašćeni predlagači zakona, nećete sa nama da polemišete, nećete da nam kažete kako mi grešimo, a vi ste evropejci, vi ste za transparentnu raspravu i diskusiju, šta nam ostaje? [[Dobacivanje iz sale: Vreme.]] Nema vremena, imam 15 minuta, a vi ne vodite Skupštinu, uvaženi kolega. Pročitajte Poslovnik. Javio sam se po amandmanu gospodina Maraša. Izgleda da je vaše vreme došlo u neku kritičnu situaciju. Možda je i zamor, ali nisam za to kriv, obratite se drugome ako ste umorni u ovim kasnim večernjim satima, ako ste čitav dan izmarani ovim mučenjem. To je problem koji mogu da razumem i da uvažim, ali to dobacivanje sa vašeg mesta ostavite kada vas budemo izabrali za predsednika, za potpredsednika i sa velikim poštovanjem i uvažavanjem ću usvojiti svaku vašu sugestiju, naravno, ukoliko je zasnovana na zdravoj logici, pameti i Poslovniku. Sada, u petnaestom minutu ću i završiti. Ne volim da prekoračujem. Desi mi se, naravno, kao i svima, da prekoračim neki put, dozvoljavam i da me prekine predsedavajući. Šta nam ostaje? Najbolje rešenje je da se manete ovoga i da ovu bruku i sramotu brišete ili da nam kažete u kojoj proevropskoj vladi tako nešto postoji, pošto ste vi evropejci, da nas ubedite snagom argumenata evropske političke prakse. Druga stvar, hajde da promenimo Ustav, jer jedno i drugo zajedno ne ide, sem u neprincipijelnim političkim koalicijama. Hvala vam.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Aligrudić. Predstavnik predlagača, na sednici Odbora za pravosuđe i upravu, nije prihvatio amandman. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Aligrudić, izvolite.
Šta radi ta većina na Odboru za pravosuđe i upravu? Kako može da odbije ovakav amandman? Predložili su da se odbije. Rekao sam pre neki dan, kada smo u načelu razgovarali o ovom zakonu, da postoje tri neotuđive karakteristike ovog predloga zakona: da je kratak, glup i neustavan. Član 2. ovog zakona pokazuje na najbolji način kako je epitet "glupost" eufemizam za njega. Podsetiću, kao što su i moji prethodnici govorili obazirući se na član 2. Predloga zakona, da u članu 125. Ustava stoji iz čega se Vlada sastoji: iz predsednika Vlade, jednog ili više potpredsednika i ministara, pri čemu jednim širim tumačenjem, ne volim šira tumačenja, ekstenzivna tumačenja imperativnih propisa, pogotovo iz oblasti javnog prava, ona su jako čudna, ali šta ćete, politička praksa je čudo, potpredsednik Vlade može biti i ministar. U ovoj situaciji u kojoj se mi nalazimo danas, imamo predlog zakona koji ide korak dalje i to korak preko granice koja je nedopustiva po Ustavu Republike Srbije. On hoće da kaže sledeće, da jedan od tih potpredsednika može biti i viši, i bolji i drugačiji od drugih potpredsednika, jer je pre svega prvi, kako tamo stoji, pa onda još stoji - zamenik predsednika vlade. Ili je prvi potpredsednik ili je zamenik predsednika vlade. Ono što piše - prvi potpredsednik, to valjda treba da služi kao alibi za onaj drugi izraz koji je upotrebljen - zamenik predsednika vlade, da se Vlasi ne bi dosetile, te kako bi se zadržali u okvirima izraza potpredsednik vlade. Šta je tu nelogično i šta je tu nadasve pakleno glupo? Sada ću to vrlo jednostavno da vam objasnim, pa čak i za one koji nisu pravnici da bi to mogli dobro da razumeju. Dakle, vraćam stvar na početak. Prema Ustavu ove države vlada ima premijera, tj. predsednika vlade i jednog ili više potpredsednika. To se može urediti zakonom, kao što se ovde predlaže, a može se urediti unutrašnjim aktom vlade. Ideja potpredsednika je u tome, ne samo da se zovu tako, nego da ih bude jedan ili više, kako bi mogli u situaciji kada je predsednik vlade odsutan ili sprečen da obavlja svoju funkciju, da ga u vršenju njegovih poslova zamene, bez obzira da li je potpredsednik vlade u pitanju, da li ima svoj ministarski resor ili ga uopšte nema. Dakle, ideja je da u slučaju bolesti, sprečenosti, odsutnosti predsednika vlade ima ko, na primer, da vodi sednicu vlade, da vrši one poslove koji se odnose na usmeravanje i na usklađivanje rada vlade, vođenju računa o političkom jedinstvu i delovanju vlade u trenucima odsustva ili sprečenosti predsednika vlade. To je cela ideja. U dosadašnjem Zakonu o Vladi upravo je to i pisalo. Prema tom zakonu, važećem Zakonu o Vladi, predsednik vlade je mogao u svako doba da ovlasti jednog, do sada je to bio jedan potpredsednik, do sada je to bio jedan potpredsednik, a to je posebna priča zbog čega se ovim zakonom uvode minimalno dva potpredsednika, a što smatram nepotrebnim da bi bio u opšti deo zakonske materije, ali hajde, to sada na stranu. Znači, mogao je jednog potpredsednika da ovlasti i da ga zameni. To je i dovoljno i previše, šta god hoćete. Ovaj predlog zakona kaže sledeće - predsednik vlade određuje jednog potpredsednika vlade za prvog potpredsednika, odnosno zamenika, to smo već rekli, koji ga zamenjuje za vreme odsutnosti ili sprečenosti sa svim ovlašćenjima predsednika vlade, izuzev ovlašćenja na predlaganje izbora i razrešenja člana vlade. Šta hoće da kaže? Prvo, čim je prvi potpredsednik vlade, to implicira potrebu da postoji još neki. Nemoguće je u zakonu napisati prvi potpredsednik vlade, a da nemate minimum još jednog. To će se verovatno urediti unutrašnjim aktom vlade. Što se onda ovim aktom koji mi usvajamo ovde nije odredio i broj potpredsednika. Zašto? Kada se već na ovo išlo. Znači, imamo minimum još jednog potpredsednika. Pazite sada ovo, šta radi taj drugi potpredsednik? U čemu je smisao postojanja drugog potpredsednika i nazivati ga potpredsednikom, kada taj nikada za vreme trajanja svog mandata neće doći u priliku da ni na koji način zameni, kaže meni Nada Kolundžija, dobacuje, kaže - jadan. Lepo je to što se vi šalite, a još strašnije što ne razumete o čemu govorim. Meni je jako žao. Ne kaže se za tog drugog potpredsednika vlade o kome govorim jadan, nego vam objašnjavam da ste jadni vi koji ste dospeli u situaciju da donosite i predlažete nama predlog zakona koji je kratak, glup i neustavan, da biste zadovoljili sujete jednog od vaših koalicionih partnera koji voli da se posebno istakne na ovaj način i da mu Skupština Republike Srbije u tome pomogne, a vi mene zezate time što mi dobacujete za drugog potpredsednika vlade - jadan. Sada ću da vam objasnim u čemu se sastoji ta jadnost drugog potpredsednika vlade. Jadnost drugog potpredsednika vlade se sastoji upravo u tome što će nositi naziv potpredsednika vlade i ni u čemu se neće u drugom razlikovati do kraja svog mandata od člana vlade. Zar to nije glupo? To je glupo. Sve vreme vam pričam da je to glupost i vi meni ne verujete. To svako normalan može da shvati da je u pitanju glupost. Imate dva potpredsednika vlade, jednog zovete prvi potpredsednik vlade, a drugi je valjda drugi, možete ih imati pet, ako hoćete. Ti drugi potpredsednici vlade ne znače ništa, jer ni u čemu se u njihovom delovanju ne izdvaja položaj od drugih ministara ili članova vlade sem što se tako zovu. Zar to nije glupost po sebi? Naravno da je glupost. Da li je to protivustavno? Naravno da je protivustavno, jer ne možete imati jednu istu kategoriju lica koju Ustav prosto naziva potpredsednicima vlade, a da zakonom, suprotno imperativnoj normi Ustava, a to je imperativna norma, ne može se šire tumačiti, jednog od njih nazivate zamenikom i dajete mu sva ovlašćenja koja zamenik može da ima prema stavu jedan ovog člana, a druge apsolutno tim stavom isključujete iz tih obaveza. Ovde vrlo jasno piše - predsednik vlade određuje jednog potpredsednika za prvog potpredsednika, odnosno zamenika, koji ga zamenjuje itd. Šta radi drugi? Da li može predsednik vlade ikad da bilo koga drugog od potpredsednika koje postavi, odnosno koje aktom vlade odredi, ikada, da mu ikada prema ovom zakonu naloži da uradi nešto u njegovo ime? Ne može. Ova norma je izričita. Ovo je takođe norma javno-pravnog karaktera koja je imperativna po svom sadržaju. Evo šta ste napisali, pa mi sada kažite da li je to glupo ili nije. Imate, recimo, tog prvog potpredsednika vlade, pa imate još četiri potpredsednika vlade, na primer. Ovaj prvi potpredsednik vlade koga zovete zamenik može biti isključivo i automatski po slovu zakona onaj koji zamenjuje predsednika vlade, pri čemu nije potreban, prema ovom zakonu, ne jedan akt unutrašnji, niti akt predsednika vlade da bi ga zamenio. Ko procenjuje odsutnost i sprečenost predsednika vlade. Taj prvi potpredsednik? Da li će on reagovati i preuzeti sva njegova ovlašćenja ukoliko predsednik vlade ode u toalet? Koji je to momenat? Koja je to situacija u kojoj će taj prvi potpredsednik vlade procenjivati kada stupa na dužnost? Da li ima potrebe da ga predsednik vlade o tome obavesti? Nema. Kako ste ovde napisali. Nema nikakve potrebe. Šta rade drugi potpredsednici vlade? Simuliraju potpredsedništvo? Šta rade tamo? Čime se bave? Da li može predsednik vlade ikada nekoga od drugih potpredsednika da ovlasti? Ne može, jer ova je norma imperativna i kaže, može samo ovog jednog i automatski ga ovlašćuje ovim zakonom, tj. mi ga ovlašćujemo kao Narodna skupština, to ste predložili i tu predsednik Vlade više nema nikakva posla. Na stranu to što se time uvodi dvovlašće i krajnja arbitrarnost u postupanju. To je onda što ste vi napisali i to je ono što je protivustavno. Ne može. Prosto ne ide. Ako hoćete nekom da date na političkom značaju koji je vaš partner, imali ste hiljade drugih načina da mu date na političkom značaju. Niste morali da gazite Ustav Republike Srbije i da iritirate narodne poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije koji nisu u psihozi formiranja vlade u koju ste vi ušli, kamo sreće, možda bi bilo bolje da neki od nas jesu, ne sporim. Nismo i nema razloga da nas šikanirate ovakvim predlozima odredaba koje su glupe i protivustavne. Glupost sam dokazao. Hajte još jedno pitanje, pa da vidimo kako tu stojimo. Kaže se ovako, opet taj stav 1. i ponavljam ga, predsednik vlade, ovo sada citiram i to morate sve da mi odbijete: "Predsednik vlade određuje jednog potpredsednika vlade za prvog potpredsednika, tj. zamenika predsednika vlade, koji ga zamenjuje za vreme odsutnosti ili sprečenosti sa svim ovlašćenjima predsednika vlade, izuzev ovlašćenja na predlaganje izbora ili razrešenja člana vlade". Kasnije u istom ovom zakonu, u članu 3, a o čemu ćemo tek govoriti kažete: "U slučaju da vlada ima paran broj članova, odluka vlade doneta je ako za nju glasa najmanje polovina svih članova vlade pod uslovom da je za odluku glasao predsednik vlade". To je onaj zlatni glas, znate o čemu smo pričali. Da li znači da stav 1. člana 13a koji predlažete članom 2. znači da taj zamenik predsednika vlade ima i zlatan glas? Znači. Prema ovome što ste napisali znači, apsolutno znači. Ako ćemo sve ovo što čitamo prevesti u političku stvarnost koja će nastupiti za neki dan, to znači da Mirko Marjanović ne može, pardon, Mirko Cvetković, ne može preneti, pa isto mu to dođe, ne može preneti svoja ovlašćenja nijednim svojim aktom unutar vlade na bilo koga, jer su samim zakonom preneta na gospodina Ivicu Dačića. To znači to. To znači da ako gospodin Mirko Cvetković nije sticajem okolnosti na sednici vlade nego je sprečen, odsutan, da će onda gospodin Ivica Dačić imati tzv. zlatni glas u odlučivanju ukoliko broj glasova sa strane za ili protiv, kada glasaju ministri o tome, bude jednak. To znači to. Možda to niste hteli, ali to ste napisali. Čitam vam šta ste napisali i čitam vam šta su posledice onoga što je napisano. To je ono što ćete imati u vašoj praksi. Moj predlog bi vam bio sledeći. Ne treba istrajavati u glupostima zbog sujete jer to onda glupost čini glupošću na kvadrat, nego bilo bi mnogo pametnije da usvojite amandmane mojih kolega koji su tražili da se ovi članovi zakona brišu, ili ako vam je to preteško, pošto se moj amandman ne sastoji u tome da se član ovaj briše, nego ga amandmanom menjam i svodim ga na onaj treći stav člana 13. dosadašnjeg, prihvatajući da ga izmestim iz dosadašnjeg stava 3. člana 13. u novi član 13a, ne znam zašto, prosto eto tako neka bude, da ne bi bilo da se član briše, pa nek vam to bude lakše. Usvojite makar ovaj amandman, ako nećete da usvojite amandmane da se član briše, oslobodite se ove muke i ove hipoteke, oslobodite se potrebe da strahujete od toga kakva će biti odluka Ustavnog suda ovim povodom, premda se čak bojim da tu straha nemate, jer gospodin predsednik države Boris Tadić obezbedio je apsolutnu većinu Ustavnom sudu. Ali se ipak nadam da su ti ljudi koji rade u Ustavnom sudu, koji vrše posao sudijske dužnosti u Ustavnom sudu, da su oni ipak na neki način inokosni u svom delovanje i da će na pravilan način procenjivati ustavnost propisa u ovoj državi. Pa ako je to iole tako, onda biste morali da imate makar malo straha od toga. Ne može sve biti na nivou političke utilitarnosti, to nije moguće, mora biti nešto u nivou političke pristojnosti, a da ne kažem na nivou zakonitosti i ustavnosti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Maraš.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, meni je žao što ovde nije gospodin Ristić, koji nam je ispred predlagača ovog zakona pokušao obrazložiti ove izmene i dopune Zakona o Vladi. Javio sam se povodom amandmana gospodina Aligrudića. Moram da kažem da razumem njegovu želju da popravi ovaj član zakon, ali mislim da je mnogo bolji amandman bio, pročitao sam ga, koji smo podneli nas nekolicina, a to je da se član 2. ovog zakona briše. Šta može da se desi u situaciji da, recimo samo hipotetički da zamislimo, da neko istupi iz buduće vladajuće koalicije i ne bude više 129 ili 128 koliko imate sada, nego recimo imate 122. I pojavi se jedna nova mogućnost, da recimo, sad ne želim nikog da prozivam, ali recimo Nova Srbija da poželi da uđe u Vladu i vi sa njima napravite neki dogovor? Potpuno je logično da će oni tražiti da imaju i oni prvog potpredsednika odnosno zamenika Vlade. Vi sad uvodite u praksu nešto što će sigurno biti zloupotrebljavano u budućnosti, isto kao i sa članom 3. ovog zakona, uvodite zlatni glas, sad uvodite prvog potpredsednika i samo otvarate mogućnost potpunih zloupotreba. Još jednom ponavljam, kršite Ustav, uvodite praksu kršenja Ustava i bojim se da to sve što radite neće dobro da se završi, zato zaista nemojte istrajavati u ovim izmenama i dopunama Zakona o Vladi, povucite vaš predlog ili prihvatite amandmane da se ovi članovi brišu i mislim da ćete na taj način uraditi najbolju moguću stvar.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Aligrudić.
Replika gospodinu Marašu. Gospodine Maraš, nadam se da ste pročitali moj amandman, ili ste ga pročitali pa ste ga pogrešno razumeli, shvatili bi da se on svodi na vraćanje na staro, dakle da se svodi na vraćanje teksta na ono što sad imamo u Zakonu o Vladi, samo se izmestio stav 3. člana 13. u nov član 13a. To sam učinio prosto zbog jedne parlamentarne igre, shvatajući da je čistije i bolji amandman da se član briše, to sam rekao na samom početku, to je idealno. Ne prihvati li se takav amandman, može se prihvatiti i ovaj, sa potpuno istom posledicom, a to znači nema predloženog člana 2. kako je predloženo u ovom zakonu, nema ga. Vraćamo se na rešenje koje postoji u važećem zakonu, to je ono jedino koje je prihvatljivo i normalno. To je smisao ovog amandmana. Ovo sam rekao zbog javnosti, da ne bi javnost možda pomislila da sam napravio neki kompromis u ovom delu, nikakav kompromis nije pravljen. Pravna posledica vašeg amandman i mog amandmana je identična, znači da nema nikakve razlike. Ne postoji ova glupost, ova neustavnost i ova ludnica koja piše u članu 2. Predloga zakona.
Reč ima gospođa Vojić-Marković Milica.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, javljam se povodom amandmana gospodina Aligrudića i mislim da nema potrebe da pravnički obrazlažem taj amandman jer ga je on jako dobro i dovoljno objasnio. Ono što sam u stvari želela samo još da pojasnim, prosto javnosti, jer nismo svi pravnici, jeste to da ovim amandmanom predlagač zakona pokušava zapravo da se obezbedi od nekoliko stvari. Jedna od tih stvari jeste strah od toga šta će biti ako koalicija pukne usled nepoverenja, što je osnovna priča o koheziji ove vlade. Međutim, moram da im kažem jednu stvar. Trgovina se, naročito ne politička trgovina, ne uređuje Zakonom o Vladi. Zakonom o Vladi ne može da se uredi ni strah koji oni pokazuju, a taj strah je naravno vezan za preglasavanje u Vladi, oni su iskusni u tome, preglasavali su i prošlu vladu Vojislava Koštunice, pa znaju da je to opasna igra i žele da se obezbede. Dakle, Zakonom o Vladi se ne uređuje ni trgovina, ni politička trgovina, ni strah, ni neke druge stvari. Koalicije koje se naprave na bazi neprincipijelnosti, nepoverenja, potpunog odsustva svih mogućih kvaliteta i ljudskih vrlina ne može da se popravi zakonom. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Maraš.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, takođe bih želeo da pojasnim, dobro sam razumeo šta je gospodin Aligrudić napisao, pročitao sam njegov amandman, ali i dalje stojim kod toga da je trebalo taj član 2. da se briše. Međutim, hteo sam još nešto da vas pitam. Meni sad neke stvari zaista nisu jasne. Na primer, ajde da zamislimo još neke dve situacije. Prva situacija, pošto kako vi kažete u vašem članu 13a predsednik Vlade određuje jednog potpredsednika Vlade za prvog potpredsednika Vlade, zamenika predsednika Vlade koji ga zamenjuje za vreme odsutnosti ili sprečenosti sa svim ovlašćenjima predsednika Vlade, izuzev ovlašćenja na predlaganje izbora ili razrešenja članova Vlade. ''Prvi potpredsednik Vlade – zamenik predsednika Vlade pomaže predsedniku Vlade u vođenju i usmeravanju Vlade, staranju o jedinstvu političkog delovanja Vlade i usklađivanju rada članova Vlade. U svemu ostalom na položaju prvog potpredsednika Vlade – zamenika predsednika Vlade shodno se primenjuju odredbe ovog zakona koje se odnose na potpredsednika Vlade.'' Znači, prvi stav ovog vašeg člana 13a kaže ''sa svim ovlašćenjima predsednika Vlade''. Šta recimo da taj prvi potpredsednik Vlade odnosno zamenik predsednika Vlade podnese ostavku? Pošto vi ovim vašim izmenama, kao što sam rekao, više puta kršite Ustav, ali dajete ovlašćenja prvom potpredsedniku faktički ista kakva ima i predsednik Vlade, i šta ako potpredsednik Vlade podnese ostavku, da li pada Vlada? Vi izjednačujete prvog potpredsednika sa predsednikom Vlade. Molim vas da razmislite o tim stvarima pošto su ovo stvari, pod jedan protivustavne, pod dva protiv zdravog razuma. Stav 2: Prvi potpredsednik Vlade – zamenik predsednika Vlade pomaže predsedniku Vlade u vođenju i usmeravanju Vlade, staranju o jedinstva. Znači, faktički, vi ste prepisali stav 2. iz člana 125. Ustava. Da li to znači da dajete staratelja predsedniku Vlade? Ko će biti prvi od njih dvojice? To su neka pitanja na koja morate dati odgovor u još ovo malo vremena koliko nam je ostalo da razgovaramo o svemu ovome. Šta će se desiti da, recimo, opet neko od vaših silnih partija koje se nalaze u vašoj koaliciji napusti koaliciju, nemate više 126, padne Vlada i bude tehnička Vlada, kao što je slučaj i dan-danas, da funkcioniše tehnička Vlada Vojislava Koštunice? Ko će tada biti premijer? Da li ćemo onda imati dve vlade? Da li će prvi potpredsednik takođe obavljati funkciju predsednika Vlade? Pošto gospodin Boško Ristić nije tu, tu je gospodin Vlatko Ratković, za koga znam da jako dobro poznaje ovu materiju, molim da nam date malo objašnjenja na neka od ovih pitanja. Zaista me interesuje da li pada Vlada ukoliko prvi potpredsednik podnese ostavku, pošto ste ga izjednačili sa premijerom? Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Aligrudić, izvolite.
Po Poslovniku, član 104. i član 98. Gospodine Maraš, znam da ste to pročitali. Ne odričem vam pravo da vam se više sviđa vaš amandman. Čak sam vam bio vrlo jasno rekao da se meni više sviđa vaš amandman. Čak sam ovde javno priznao da sam svoj amandman podneo zbog toga, radi parlamentarne igre i parlamentarne korisnosti, u slučaju da vaš amandman ne prođe. Jer je logično da se prvo proba glasati za vaš amandman o brisanju člana 2, pa ako to, kojim slučajem, ne uspe, da ostane možda još malo nade da ubedimo vladajuću koaliciju, da prođe možda ovaj, sa potpuno istom pravnom posledicom, a to znači da nema ove gluposti u članu 2. predloženog zakona. To je ideja, da se vrati na ono što piše u sadašnjem Zakonu o Vladi. Inače, potpuno je jasno, kod drugog se ne sporimo, potpuno je jasno da na ovaj način napravljena Vlada tera predsednika Vlade da bira stalnog zamenika. Doduše, on ga može i promeniti, to sam zaboravio malopre da kažem, ali mora da odredi stalnog zamenika Vlade i svaki sledeći put kada mora to da uradi, mora da donosi ponovo isti akt, sa ovakvom komplikovanošću i ovako složenom formulacijom. To je jeziva stvar. Time može da se dogodi da, ako je zamenik predsednika Vlade istovremeno ministar policije, što će se verovatno i desiti, da između odsutnog predsednika Vlade, tj. zamenika predsednika Vlade koji vrši ovlašćenje predsednika Vlade i ministra policije, nemate nikakvu tampon zonu. Praktično, onaj koji predsedava Vladom je istovremeno i ministar policije. To još nisam čuo ni video. Tonigde nema. To može samo u ovoj državi da bude na osnovu ovog propisa. To ovaj propis nama omogućava da vidimo. Pri čemu ćete imati jednu relativno slabu ličnost i figuru na mestu predsednika Vlade. Možda on u oblasti svoje stručnosti nije slab, možda je zaista dobar stručnjak, to ne želim da odreknem gospodinu Mirku Cvetkoviću, ali kao politička figura, sa političkom težinom, valjda oko koga treba da se otimaju sutradan državnici, da obave državnu posetu Srbiji itd, to je smešno. Neko drugi, koji sebi želi da prida na značaju, biće njegov zamenik i to stalni zamenik, bez ideje da dođe do bilo kakve rotacije, koji će imati drugačiji politički značaj u očima onih koji su pretežna politička stranka, sa pretežnom većinom u vladajućoj koaliciji, što će zapravo učiniti takvu političku posledicu u Srbiji da će jedina markantna i vladajuća figura u Srbiji upravo biti Boris Tadić. To je ono čemu sve ovo teži i to je ono do čega će ovaj zakon i način na koji se komponuje ova vlada dovesti. Ništa drugo.
Gospođica Nataša Jovanović, po amandmanu.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, razumela sam kolegu Miloša Aligrudića da je želeo, ne kako neko to reče, da poboljša zakon, nego da ga uskladi sa Ustavom i da jasno i precizno, kroz jedinu moguću pravnu normu kaže kako to treba hipotetički da izgleda kada Vlada Republike Srbije, po Ustavu, ima jednog ili više potpredsednika. Zamislimo da Vlada Republike Srbije ima nekoliko, tri-četiri potpredsednika. Ona mafijaška Đinđićeva Vlada posle 5. oktobra je imala šest potpredsednika, jedan od potpredsednika je bio Aleksandar Pravdić iz DSS koji je, čini mi se, ispraviće me kolege iz DSS ako grešim, već početkom 2002. godine napustio tu Vladu, valjda shvativši s kime ima posla, a i zbog činjenice da se desilo ubistvo Momira Gavrilovića, koje ni dan-danas nije rasvetljeno. U stvari, počinioci, odnosno nalogodavci su apsolutno bili jasni odmah posle tog ubistva, jer je predsednik naše stranke prof. dr Vojislav Šešelj dostavio nadležnim organima, moram da podsetim vas koji ste to zaboravili, tadašnjem ministru unutrašnjih poslova Dušanu Mihajloviću, sva potrebna saznanja, jer je bila raspisana javna nagrada. Tu je gospodin Milić, koji je tada bio njegov zamenik i on vrlo dobro zna da, do dana današnjeg, na taj javni poziv ta nagrada nije isplaćena SRS. Ali, o tom-potom, što bi naš narod rekao - teraćemo se još, ima vremena. Vidim, gospodine Milivojeviću, da ste vi nestrpljivi, bliži se 22 sata i snimak suđenja iz haškog kazamata, koji vi svako veče uredno pratite, i mi ne želimo, naročito mi srpski radikali, da remetimo tu satnicu. Imamo još dva amandmana, govorićemo o tome. Znam da vi svakog dana s pažnjom, i divite se pravničkom i političkom znanju prof. dr Vojislava Šešelja, pratite suđenje. Upućujem vas da to uradite i večeras. Ovde sam želela da kažem da je gospodin Aligrudić zapravo hteo jasno da stavi do znanja da, ako je u pitanju jedan od potpredsednika, da ovo nije trajna kategorija. Bira se Vlada i dođe ovde Mirko Cvetković, on je taj koji će biti, ako se to desi i ako vam do tada opstane ta većina. Ova manjinska grupa se već pobunila, jer je jasno da nisu iskrene vaše namere da štitite njihova manjinska prava, što smo i mi govorili, i mi znamo, jer imamo predstavnike skoro svih nacionalnih manjina, gde jedino SRS, poštujući Ustav, što naš narod kaže - njih drži kao malo vode na dlanu, da ih svi ostali zloupotrebljavaju od izbora do izbora, kad su predsednički izbori, kad su jedni parlamentarni, lokalni, pokrajinski itd, i vreme će da pokaže da su jedino naše namere i u tom smislu iskrene. Ali, on je želeo ovim amandmanom, i potpuno ga podržavam u tome, da kaže da je taj, jedan od potpredsednika, neko, zamišljena ličnost, samo u situaciji kada predsednik Vlade nije u mogućnosti da obavlja svoje Ustavom i zakonom propisane obaveze, a ne da trajno određuje jednog, pa da kaže - sada je izabran Cvetković i do kraja mandata. Ne, nego da to vrati u ustavne okvire i u poslovničke odredbe i one bivše Vlade, govorim kada je imala šest potpredsednika, posle pet, jer je Pravdić napustio Vladu, i vrlo se dobro sećam, znamo to mi koji smo tada bili narodni poslanici, da su bukvalno svakog dana u nedelji tadašnji potpredsednici Vlade imali svoj dan za dežurstvo. Ako smo mi imali, recimo, zakon na dnevnom redu ili amandmane, pa čekamo mišljenje Vlade na amandmane koje smo podneli, na neke od tih katastrofalnih zakona iz tog perioda DOS-a, koji se sada nastavlja, tada su počeli da se usvajaju zakoni koji su ukinuli prava radnika, i seljaka, i penzionera itd, ako je to, recimo, utorak, znamo da će sve da potpiše Žarko Korać. Dakle, on je bio dežurni tog dana. I tako redom. U tom smislu je jedino moguće da se sa Ustavom i sa pozitivnim normama uskladi, ovakvom izmenom ovog člana, izmena i dopuna Zakona o Vladi, jer drugačije je nemoguće. Pokušavate da stvorite privid, a otvorila se na našoj nacionalnoj televiziji, na RTS, druga tema o kojoj je govorio i dr Paja Momčilov. U stvari, ovde je stvar vrlo jednostavna. Ako ćete da imate, protivustavno naravno, jer ovo će jednog dana morati da padne na Ustavnom sudu. A nemamo Ustavnog suda, koliko god vi da mislite da je on konstituisan izborom ovih desetoro, uvodi se na mala vrata predsednički sistem u državi Srbiji. O tome su sinoć sasvim otvoreno govorili i oni navijači ovog žutog preduzeća, a i gospodin Antonić, koji je bio u neku ruku iskren, i realan, i objektivan, i koji je upozorio na to, ko je pratio tu emisiju, da je, između ostalog, i to jedna stvar koja se kosi sa našim Ustavom. Onda je trebalo, gospodo, da stvorite takvu većinu i takvu klimu u Srbiji da mi imamo predsednički sistem, ne predsednika vlade, nego predsednika države u liku Borisa Tadića, koji je sada politički uzurpator. I kada ste već, gospodine Ratkoviću, vratili ste se u salu, rekli da je kazamat za vas i kao pravnika i kao predsednika odbora neka nepoznata reč, rekli ste da zbog toga odbijate amandman koji je predložila gospođa Pop-Lazić, vi morate da znate da se građani Srbije u ovom trenutku, i svi mi koji se protivimo ovakvom načinu donošenja zakona, koji su protivustavni, nalazimo u jednom vašem globalnom kazamatu. Izvinite, molim vas, ali kako drugačije da se osećamo mi koji hoćemo da štitimo i pravo i pravdu, a na takav način, uzurpacijom vlasti, vi sprovodite sve ove zakone. Još nisu seli ovi vaši vajni ministri, i predsednik, i taj zamenik predsednika i potpredsednici u ministarske fotelje, namere su vam jasne. Na koji način ćete da vladate, to naravno neće da bude dobro, ali najveća je opasnost, opet ponavljam, o tome danas imate napise u skoro svim dnevnim novinama, na ovaj ili na onaj način, pitaju se naši kolumnisti, razni novinari, oni koji su vas i podržavali posle tog petooktobarskog puča, što bi neki rekli revolucija, da je to najveća opasnost danas u Srbiji, što jedan čovek koji ne sedi u Nemanjinoj, nego na Andrićevom vencu, a nije predsednik vlade, nije Mirko Cvetković i ne liče Tadić i Cvetković nikako, koji je uzurpacijom svoje predsedničke funkcije, a ima sasvim jasne nadležnosti kao predsednik države, došao do toga. Vi vrlo dobro znate da smo mi srpski radikali, ali smo zbog nacionalnog interesa, zbog odbrane Kosova i Metohije, nastojali, pre svega Tomislav Nikolić, da postignemo najširi mogući konsenzus usvajanjem Ustava. Mi smo se čak zalagali za to da imamo izbor predsednika iz reda narodnih poslanika i to je naša ideja oduvek, od osnivanja SRS, međutim, to je očigledno bilo da nije moglo da prođe, ostao je taj neposredan izbor predsednika države, ali ovakav način uzurpacije te funkcije i ovakvo ponižavanje Narodne skupštine Republike Srbije naravno je neki tihi uvod i u diktaturu u pravom smislu reči. Možda će vama da se učini da su ovi moji izrazi previše jaki ili da nisu baš u skladu sa ovom trenutnom situacijom, ali vreme će da pokaže da jesu. Čekam i znam odakle će da dođu prvi glasovi da je to tako, već sada dolaze, kada već pominjemo i supruge i tetke itd, od supruge jednog od vaših koalicionih partnera, jer ona vrlo dobro zna s kime se uhvatila u kolo sada. Dala je jednu banku, sada bi pet da izađe iz tog kola, ali u svakom slučaju videćete i na osnovu onoga što budete čuli od te gospođe, koja neće da ćuti pred činjenicom da ste tako omalovažili i tu njenu stranku i njenog supruga, i da radite već vi šta god hoćete. Ako kažete da je to neozbiljna reč o kome se radi, pogađajte o kome se radi, vi svi vrlo dobro znate. U svakom slučaju, i dalje će celokupna srpska javnost s pažnjom to da prati. Nemojte da se začudite koliko će i specijalnih emisija i svega toga da bude na našim medijima, i koliko napisa i u periodičnoj štampi o tome da jedan čovek danas, naravno, lepo reče dr Momčilo, koji je marioneta zapadnih sila, Boris Tadić, želi da kao pravi diktator vlada i upravlja Srbijom. Vlada Republike Srbije, šta god da vam znači ovaj specijalni potpredsednik, isključivo i striktno će da poštuje njegove naloge, odnosno naloge DS. Svi ostali, bez obzira na to, vaša demokratska volja, matematička većina, kakva bi drugačije i bila... to je samo on jednom u nizu gluposti taj Boris Tadić rekao, stvorena je u Beogradu matematička većina. Tamo je stvorena je i matematička i politička, i ono što je za dobro građana Beograda, da jedan takav častan čovek bude i biće Aleksandar Vučić, voljom odbornika gradonačelnik Beograda. Ali, ovde se stvara ne neprincipijelna, nego opasna većina za uvođenje Srbije u nešto protiv čega ste vi se navodno borili, a u stvari ispostavilo se da niste nikakvi demokrati, da ste uzurpatori i da je to stanje bezumlja i haosa neprihvatljivo. Mene zaista iznenađuje da se niko od vas nije javio i da nije pomislio, pa čak i da kaže, tu je ovaj, pretendent na ministarstvo za KiM, gospodin Bogdanović, nije u sali, znate da ne volim da govorim o ljudima koji nisu prisutni, osim ako nije obavezan, kao ovaj Boško Ristić, da bude ovde, a nije u sali. Niko se od vas nije oglasio, od vas iz DS, vajni ste dušebrižnici, a u stvari vidi se koliki licemeri za Srbe sa KiM, pa da kažete da ih podržavate i ono što oni rade, kako su uspeli i zaista im na tome čestitam, i gospodinu Ničiću, jer je na Vidovdan osnovana skupština zajednice kosovsko-metohijskih opština. To je ono o čemu vi treba da razmišljate, ali kada smo već kod toga da vi ne znate ono što je opšteprihvaćena reč, čak i kod ovih koji su ukrali srpski jezik, a to je reč kazamat - zatvor, kako god hoćete da kažete, mene ne bi začudilo da vi apstrahujete i reč nacija. Kod vas se ona od prilike do prilike i menja. U istorijskom smislu, za vas nacija ništa ne znači, nego se poigravate time, samo da biste zadržali vlast i da biste nastavili sa korupcijom, pljačkom i otimačinom u Srbiji.
Gospodin Maraš ima reče, povreda Poslovnika. Samo recite član u vremenskom periodu od tri minuta.
Gospođo, pretpostavljam da ste sada dobro pročitali Poslovnik, pošto ću citirati dva člana ovog poslovnika da mi ne računate to u vreme. Član 27. i 104. Član 27. kaže - predsednik Narodne skupštine vrši poslove predviđene Ustavom, predsedava sednicama Narodne skupštine, stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine, dalje neću ni čitati. Član 104 - narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem, nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Mogu da razumem gospođicu Natašu Jovanović, odnosno mogu da prihvatim da ona ima drugačije političke stavove i da može da izjavi malopre da je vlada pokojnog premijera gospodina Đinđića bila mafijaška. Ali, ne mogu da razumem vas, gospođo predsednice, koji ste ostali nemi na to, niste opomenuli gospođu Natašu Jovanović da ne koristi takve izraze. Takođe, ne mogu da razumem da šef poslaničke grupe DS izađe iz sale nakon osam ili devet minuta što je govorila gospođica Jovanović, ne reagujući na tako nešto. Ne mogu da shvatim da gospođa potpredsednica Gordana Čomić, koju sam malopre greškom propustio da napomenem, da odlično zna da radi svoj posao i to smo videli pre neki dan kada je predsedavala, takođe, da ona vama ne skrene pažnju da odreagujete na takav jedan momenat kada gospođica Jovanović, iznoseći svoja razmišljanja, govori da je vlada premijera Zorana Đinđića bila mafijaška. Takođe je gospođica Jovanović iznela još jednu neistinu, verovatno omaškom, da prilikom ubistva radnika službe DB Gavrilovića, da je tada pomoćnik ministra policije bio gospodin Nenad Milić, on tada nije bio pomoćnik ministra policije, on je bio kasnije. Ali, takođe, gospođo Dejanović, još jednom vas molim da povedete računa, da se pridržavate ovog poslovnika. Član 27. kaže da se starate o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Vi to ceo dan ne radite. Malopre ste meni, dok sam dolazio, rekli da citiram član Poslovnika, znači napredujete. Takođe ste mi rekli da imam tri minuta i to je za pohvalu, ali molim vas da vodite računa da se uvredljivi izrazi ovde ne spominju, a pogotovo ne o nekima koji su preminuli ili tačnije koji su ubijeni na svom radnom mestu.
Replika, gospođica Jovanović. Izvinite, po Poslovniku, najpre Milan Dimitrijević.
Poštovana gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, član 27, član 225. i 226. Dakle, celo vreme mi ovde raspravljamo o jednom zakonu, zakonu o vladi. Ovlašćeni predstavnik predlagača u sali prisutan nije. Mnoga pitanja su ovde postavljena, odgovora nema. Dakle, zamolio bih vas da pozovete ovlašćenog predstavnika predlagača, da mi ovde ne bi zanosili. Mi ćemo se javljati po Poslovniku sve do onog momenta dok se ovlašćeni predstavnik predlagača ne pojavi ovde. Druga stvar, izlaganjem mojih kolega stavljene su ozbiljne zamerke na ovaj zakon. Iz tih zamerki se može jasno zaključiti da jednom čoveku u Srbiji uopšte nije stalo da ima jaku vladu, nego da ima potpuno slabu vladu. Dakle, taj čovek se zove predsednik Republike, gospodin Boris Tadić. O čemu se radi ovde? Zakoni se donose, između ostalog, da bi regulisali volju pojedinca, a kada je volja pojedinca da napravi ovakvu tragičnu vladu, protivustavnu, onda je jasno da je to jedna samovolja. Zato ovaj zakon o vladi ne valja i najbolje bi bilo da se vratite onoj staroj postavci zakona.
Replika, gospođica Jovanović.
Zaista ne bih, gospođo predsedniče, da trošim dragoceno vreme. Ostali su nam još amandmani na preostale članove zakona. Interes mi je, kao i svih građana Srbije, da u 22,00 sata posle prenosa sednice Narodne skupštine otpočne snimak današnjeg suđenja predsedniku stranke prof. dr Vojislavu Šešelju. Ne razumem zašto gospodin Maraš hoće da bude veći katolik od pape, kako se to kaže. Gospodine Maraš, pošto vi sve vreme govorite, i malopre ste rekli, da ovde iznosim neko mišljenje. Vi mislite, tako pošla pa iznosim neko mišljenje, razmišljala, neosnovano pričam ili to neko radi od članova SRS. Nemam nameru da vas učim nečemu što vi niste odavno naučili, a već ste drugi put poslanik u Narodnoj skupštini. Sa velikim zadovoljstvom, ali naravno u odsustvu autora, pokloniću vam jednu knjigu koja ima 1.100 strana, a koja govori o onome o čemu sam malopre pričala i malo obratite pažnju. Rekla sam da nisam bila sigurna, znam da je u to vreme gospodin Milić bio u Vladi Srbije, kasnije je otišao za zamenika ministra, a nemojte da ispravljate, pogotovo bilo koga od srpskih radikala. Da se vratimo na ono što se dešavalo u višestranačju između dva svetska rata, tu nemate šta sa nama da tražite, a kamoli u ovom obnovljenom višestranačju od 90. godine do današnjeg dana. Znamo skoro u svakom mesecu kada je šta bilo, u bilo čije vreme, kada je god koja vlada bila i kada su god koji poslanici sedeli ovde u Skupštini. Mogu toliko da učinim i mislim, a inače to poklanjam svojim prijateljima i svima onima koji mi traže knjige prof. Šešelja. Evo i vama ću sa zadovoljstvom da poklonim jednu takvu knjigu, da nešto bar naučite.
Gospodin Maraš po Poslovniku.
Gospođice Jovanović, vi ste i sada dokazali da samo iznosite vaše mišljenje ili tuđe mišljenje koje veoma cenite. Vi niste ni jednog momenta rekli da imate bilo kakav argument, da imate bilo kakvu činjenicu. Zato o tome o čemu ste vi pričali da je neka vlada mafijaška, vi ste izneli jednu veliku uvredu za najbolju vladu koja je postojala u ovoj zemlji unazad 100 i kusur godina, odnosno za prvu reformsku vladu. Znači, to što vi meni hoćete da poklonite jednu od stotinak knjiga vašeg predsednika, to je super. Ne znam na koju mislite, da li mislite onu "Kurva del Ponte i kurva Koštunica" ili ne znam koju. Znači, molio bih vas da prihvatite jednu stvar: nijednu ružnu reč nisam rekao o vama, niti sam se vama obraćao, pre svega sam se obraćao gospođi Dejanović. Rekao sam da vi iznosite mišljenje zato što niste mogli ni na osnovu jedne činjenice, odnosno ni jednog dokaza, niti bilo kakvog sudskog postupka da donesete takav sud kakav ste doneli. Zbog toga sam rekao da ste izneli uvredu, odnosno da ste izneli nešto što je po meni užasno i zato sam reagovao. To što vi meni, to mogu tako da prihvatim, pretite, pa da ne mogu ni jednog od vas radikala bilo čemu da učim, ili da se obraćam ili da vas ispravljam, to ste veoma pogrešili. To što imamo različitu politiku i različita politička ubeđenja, to je jedna stvar. Ali, ne možete vi meni da govorite da ne mogu nakon vašeg obraćanja vama da se obraćam, nitivama to želim da kažem. Naravno, vi svaki put posle mene ili bilo koga iz LDP možete da iznesete drugačije mišljenje. Molim vas zaista da te izraze koje ste koristili, koji su neprimereni, više ne koristite. To je jedino bilo što sam rekao, a pre svega sam se obraćao predsednici Skupštine, gospođi Dejanović, koja nije reagovala na tako nešto.
Prvo po Poslovniku, gospodin Aligrudić, pa ćete vi repliku.
Hvala vam, gospodine Aligrudiću, uvek ste bili džentlmen, zahvaljujem i ovog puta. Gospodine Maraš, razlika između nas i vas, nas srpskih radikala i vas iz te vaše stranke i ovih koji sede u ovoj sada političkoj opciji, pre svega ovi koji sebe nazivaju demokratama, jeste što je za nas najvažniji sud istorije. Pustite vi sud istorije da pokaže ko je bio u pravu, a ko nije. Ponosna sam na to što ste vi, pomenuvši takav uticaj predsednika naše stranke na mene, i na celokupnu javnost, i na sve članove stranke, izuzetno veliki, i to je nesporno, ali tražite od mene da budem previše darežljiva. Pomenuli ste još neke naslove, drage volje, ali evo ova knjiga koju ću da vam poklonim je 600 dinara, a sada tražite još 100 naslova da vam poklonim, po 600 dinara, izdvojte malo od vaših primanja i nema problema, slobodno vam je da kupite koju god želite od tih naslova koji su potkrepljeni činjenicama. I to ne radi neko ko je, za razliku od ovih vaših dušebrižnika, puko piskaralo, nego neko ko je u tamnici Haškog kazamata, vredno i marljivo radi, i želi da da doprinos na rasvetljavanju novih događaja iz naše istorije, kao i onoga što se dešavalo pre više vekova.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, po Poslovniku, član 104.
Dakle, zaista je interesantno pitanje gde se nalazi Boško Ristić, ovlašćeni predstavnik predlagača. Verovatno je u Nišu, ovde ga ne vidimo, a problem je sledeći. U svakom slučaju, predstavnik predlagača valja da prisustvuje raspravi o predlogu zakona, i u načelu i u pojedinostima, naročito u pojedinostima, jer može da se desi da, usled argumenata koje čuje od strane narodnih poslanika, možda dođe na ideju da neke od amandmana i prihvati, pa da nam uskrati svu ovu muku. Međutim, vidim da se to ne dešava, ova strana s moje leve strane, Demokratska stranka naročito, potpuno je uverena da će predlog zakona proći ovakav kakav je. Nažalost, i ja sam uveren. Tim lakše što je zakon kratak, glup i neustavan, što je svakako bolje nego da je dugačak, glup i neustavan, ali eto to će prosto proći tako bez Boška Ristića, predstavnika predlagača, što nam je jako žao večeras, a nekako bi bolje bilo da je tu. Očekivao sam od vas, gospođo predsedavajuća, da ćete nam dati informaciju o tome šta vi znate gde je gospodin Boško Ristić, da li vam se javio da odsustvuje sa ove sednice u međuvremenu. Ako nije, recite nam da nije, recite da ne znate gde se nalazi, recite to lepo, a onda ću u ime poslaničke grupe odustati od ideje da se javljamo po Poslovniku dok se on ne vrati. Jer, na koncu, verujte mi, možemo i bez njega, samo nije red sa njegove strane, nije red jer je suprotno stavu 1. člana 104. Poslovnika Narodne skupštine, u kome stoji - da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Jedno je kad predstavnik vlade, a i to nije red, ne prisustvuje sednici Narodne skupštine kada se raspravlja o Predlogu zakona. Za to možemo da kažemo da nije red, a ovo je skandalozno, jer je direktno suprotno članu 104. Poslovnika Narodne skupštine, jer na taj način naš kolega, narodni poslanik, koji je predstavnik predlagača ovog zakona, koji je ponavljam kratak srećom, ali glup i neustavan nesrećom, nije tu da ga brani ili da čuje argumente protiv odredaba ovog zakona, ne bi li se taj zakon, ako je ikako moguće, popravio - u šta sumnjam.
Gospodin Ristić je prisustvovao značajan delom sednice. Poslovnički, hoćete li mi dozvoliti molim vas da dam odgovor, to nije njegova obaveza, ali je zaista u redu da bude ovde. Ne nalazi se u gradi i nisam u mogućnosti da ga pozovem. Poposlovniku, gospodin Dimitrijević.
Gospođo predsednice, mi smo vama postavili pitanje gde se nalazi gospodin Boško Ristić. Mi smo raspravu počeli u kasnim popodnevnim satima, a vi kažete da je on bio prisutan većinom sednice. Čovek nije od početka rasprave u pojedinostima o ovom zakonu u sali. Dakle, nemojte nas obmanjivati.
Gospodine Dimitrijeviću, pravo i odgovornost svakog poslanika je stvar njegove lične odluke. Meni je žao. Inače, da mogu da odgovaram i za druge, verovatno bih imala određene instrukcije, barem za poneke. Dalje se za reč javila gospođa Donka, izvinite, ali gospodin Maraš i gospodin Dimitrijević imaju prednost u odnosu na vas, samo se dogovorite ko će prvi od vas dvojice. Hoćete li vi prvi.
Gospođo predsednice, radi vašeg obaveštenja, pošto vi ne znate gde se nalazi gospodin Boško Ristić, trenutno gostuje na studiju "B" sa gospodinom Vladanom Batićem. Da li je to obaveza narodnog poslanika ili obaveza predlagača da ovde sedi i da daje odgovore na pitanja koja mu postavljaju narodni poslanici?
Zahvaljujem. Zaista nisam u mogućnosti da obavljam dve radnje istovremeno - da gledam Studio B i da budem ovde. Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Maraš.
Član 101. Znači, replika na izlaganje gospođice Jovanović. Vi ste, gospođice Jovanović, rekli da će suditi sud istorije i da to ostavimo nekom budućem vremenu. Nažalost, mi živimo ...
Izvinite, nemate pravo na repliku, možete samo po Poslovniku.
Nije tačno. Gospođica Jovanović, koja sedi sa vaše desne strane, rekla je da se javlja po Poslovniku, je li tako?
To je bilo - na repliku.
Gospođice Jovanović, da biste došli pre na red rekli ste bili - po Poslovniku, možemo da uradimo uvid u stenogram. OK. Javljam se po Poslovniku. Tražim od vas, gospođo predsednice, da se u danu za glasanje Skupština izjasni da li je ovde bilo povrede Poslovnika ili ne. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođica Nataša se javila za repliku, prednost je imao gospodin Aligrudić, ali je rekao, bez obzira na to, dao joj je reč - ona se ljubazno zahvalila na džentlmenstvu. Taj deo sam svim propratila. Ima reč poslanik Donka Banović.
Hvala. Morate priznati da je gospođa Đukić-Dejanović potpuno upravu. Ona je odgovorila na naše pitanje gde je gospodin Boško Ristić, zato što bi njegovo prisustvo ovde bilo jako važno, pre svega zato što Predlog zakona o izmenama i dopunama drugog zakona su ovde predložili narodni poslanici, i to njih 122. Oni su se dogovorili da ovlašćeni predstavnik, u ime svih njih, bude upravo gospodin Boško Ristić. Znam da se dešavalo da raspravljamo o zakonima, a da tu nisu ministri, recimo, koji i predlažu te zakone i uvek se opozicija bunila, nekad se i pozicija, odnosno i vlast se bunila, zato što je jako važno da čuju argumente. Govorim o članu 2. Predloga zakona. Ako ste primetili ili brojali tu ima oko 6 amandmana na taj član. Oni se otprilike svode na isto. Gospodin Maraš ima predlog da se taj član briše, a gospodin Aligrudić, oni su obojica pravnici, predložio je da se kroz taj tekst to vrati na rešenje koje sada postoji u postojećem zakonu. Imam jedan treći predlog, mada nisam pravnik, a znam da to pravnici možda malo bolje znaju - da se povuče kompletan Predlog zakona. Niste mnogo menjali. Dakle, tu je svega par članova izmenjeno, ali se sve to zaista i drastično menja. Da li vi razmišljate o tome šta će se desiti ukoliko ovaj prvi potpredsednik odnosno zamenik predsednika Vlade ne bude zadovoljan ili njegova stranka i koalicija ne budu zadovoljni u jednom trenutku, pa on podnese ostavku? Da li to znači da je, u žargonu, Vlada pala, pošto se na njega prenose sva ovlašćenja koja ima i predsednik Vlade? Dakle, to je neka šizofrena situacija. Nadam se, radi zemlje u kojoj živim, da do toga neće doći. Ali je to takođe i jedan mehanizam i smrtni zagrljaj, da tako kažem, i način na koji može da se ucenjuje većina koja će činiti tu vladu. Dakle, ovaj predlog zakona u stvari uvodi stvaranje jedne dvoglave ptice. Onda, kada razmislite, s obzirom da predsednik Vlade ima i zlatni glas, onda to i nije više dvoglavo neko stvorenje, nego čak i troglavo. Da je tu gospodin Ristić možda biste se i vi sastali, pa malo i razmislili šta će se desiti ukoliko prvi potpredsednik, ili da ga sada nazovemo i zlatni potpredsednik, zaista podnese ostavku?
Zahvaljujem. Na član 3. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Vjerica Radeta i Jovan Palalić. Predstavnik predlagača, na sednici Odbora za pravosuđe i upravu nije prihvatio amandman. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Palalić, izvolite.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kada se pogleda sam tekst Predloga zakona o Vladi i kada se sagleda suština tih izmena koje su definisane u ovih četiri člana, jasno je da se nastoji da se ojača pozicija predsednika Vlade i da se ojača pozicija potpredsednika Vlade, ili kako se ovde definiše, zamenika predsednika Vlade na jedan neustavan način. Ovaj član 3. vrlo je poseban, on je ovih dana izazvao najveću diskusiju. U članu 3. se interveniše u članu 26. osnovnog teksta zakona, koji kaže - da Vlada odluke donosi na sednici većinom glasova svih članova Vlade, a način rada i odlučivanja Vlade i akte koje donosi predsednik Vladedetaljnije se uređuju poslovnikom Vlade. Predlog zakona unosi novu normu koja kaže: ''U slučaju da Vlada ima paran broj članova, odluka Vlade je doneta i ako za nju glasa najmanje polovina svih članova Vlade, pod uslovom da je za odluku glasao predsednik Vlade.'' Mi imamo jednu situaciju koja, bez obzira što su ovde izneti nekakvi primeri, nigde ne postoji. To znači da u Vladi, u najvećem i najvažnijem izvršnom organu vlasti, kada je glasao jednak broj članova Vlade za i protiv neke odluke, da je odluka doneta. Znači, situacija koja teško može da se objasni i logički, a pogotovo ne može da se objasni pravnički. Politički možda može, ali ćemo kroz diskusiju videti da li može i politički i šta, u stvari, stoji iza ovog predloga izmena i dopuna Zakona o Vladi. Mi ulazimo u jedan period, o tome je diskutovano prethodnih dana, kada Srbija, posmatrano kroz odnos predsednika Republike i Vlade i predsednika Vlade, dolazi u situaciju u kojoj je bila pre 2000. godine, tj. prvi put posle 2000. godine, kada je predsednik Republike iz jedne stranke i kada je predsednik Vlade iz jedne stranke. Ta situacija, poznata u periodu 90-tih godina, dovela je do toga da predsednici Vlade budu puki izvršioci politike koja se formira u kabinetu predsednika Republike, jer je ključna moć kod predsednika Republike, ne zato što on ima ovlašćenja pa na osnovu toga može da kreira politiku Vlade i donosi strateške političke odluke, nego iz jednog jednostavnog razloga, zato što je on predsednik stranke iz čijih redova je i predsednik Vlade. Logično je da predsednik Vlade, koji ima najveću operativnu moć, sluša predsednika stranke. U takvoj situaciji predsednik i njegov kabinet su ti koji kreiraju politiku i samo prenose dalje naloge za izvršavanje pojedinim ministrima, koji ni na koji način ne utiču u kreiranju te politike. U ovoj situaciji imamo nov momenat - da jedan koalicioni partner, u velikom broju slučajeva smo tokom 90-tih godina imali većinom dominantnu poziciju jedne političke stranke, tada SPS, tek u onoj vladi koja je formirana 98. godine partneri su se dogovarali, tj. politički lideri, jer je tako bila ustrojena vlada. Posle 2000. godine imali smo krizu i predsednika Republike, i neizbor i hiljadu problema koje smo imali. Sada smo, posle dve vlade na čijem čelu je bio Vojislav Koštunica, na čijem čelu je bio lider jedne stranke, jake vlade, sa jakim predsednikom vlade, došli u situaciju da pokušavamo ojačati poziciju jednog politički slabog predsednika vlade, koji će biti inaugurisana voljom vladajuće većine za koji dan. Da ne govorimo o tome da član 26. nije promenjen. U njegovom stavu 1. jasno kaže da se odluke donose većinom glasova.Vlada Republike Srbije, onako kako je definisana Ustavom, pogotovo kako su razrađene te ustavne odredbe Zakonom o Vladi, nije kabinetska vlada. To nije vlada gde predsednik vlade ima mogućnosti, kao u nekim drugim državama, da samostalno imenuje ministre, da samostalno donosi odluke. Imamo i takvih uređenja funkcionisanja vlade, gde se i ne glasa na sednicama vlade, gde bukvalno predsednik vlade dostavi odluke ministrima na izvršavanje. Ova vlada je vlada na kojoj se glasa o odlukama i kaže se: odluke se donose većinom glasova. Nemoguće je takvog predsednika vlade, koji je i politički slab i institucionalno nije jak, jer mu Zakon o Vladi tu snagu ne daje, dati mu takvu poziciju da svojim prisustvom na sednici vlade i svojim glasanjem u slučaju jednakog broja glasova odlučuje o krupnim strateškim odlukama, oko kojih vlada može da se podeli. Da ne govorimo da sama situacija da se vlada podelila na ovaj način oko jedne odluke, govori o ozbiljnoj krizi vlade koju ne može da reši predsednik Vlade tako što će mu se veštački dati još jedan glas. U situaciji kada vlada ne može da funkcioniše u najvećoj meri konsenzusom oko ključnih odluka, vlade nema. Takvu smo situaciju sada imali. Predsednik ove vlade, Vojislav Koštunica, kada je preglasan na sednici vlade, pozvao je narod na izbore. Sada imamo situaciju, predloženu ovim zakonom, da ta vlada veštački i dalje opstaje, da se ovim rešenjem beži od novih izbora. To je jedna loša situacija, koja može da proizvede duboke podele unutar vladajuće koalicije, koje mogu imati ozbiljne posledice po državu. U krupnim strateškim odlukama, u ovakvoj situaciji dominantnu poziciju će imati stranka iz čijih redova je predsednik vlade. Naravno, postavlja se pitanje, voleo bih da čujem tu hipotetičku situaciju potencijalnih koalicionih partnera, predstavnika SPS, da li bi prihvatili da takva vlada opstane ukoliko su glasali na sednici vlade protiv jedne odluke, a da se odluka smatra donetom zato što je predsednik vlade bio je taj čijim je prisustvom u toj podeljenoj vladi, na osnovu ovako usvojenog zakona, takva odluka doneta? Ako to nije tačno, zašto pristupamo usvajanju ovakvog zakona? Ovo su dosta ozbiljne stvari. Narodna skupština i narodni poslanici moraju da sagledaju sve aspekte jedne ovako hipotetički predviđene situacije. Da ne govorim da je ova odluka neustavna i, u krajnjoj liniji, kosi se sa članom 26. stav 1, prvim stavom člana na koji se interveniše. Znači, treba ostaviti ovako rešenje koje je dato u članu 26. Vlada nema mogućnost da se oko jednog pitanja dogovori, moguće je da se odluka donese većinom glasova. Predsednik vlade će tada, ukoliko nema podršku vlade, odlučiti da li će da bude predsednik takve vlade ili će da pozove predsednika Republike da raspiše izbore. Veštački održavati ovakvu poziciju stvara ozbiljnu institucionalnu krizu u Srbiji i može samo jednu stvar da znači: da se takvom jednom situacijom daje prostor za eventualne političke nagodbe, što nije nimalo dobro u situaciji kada se donose krupne odluke, a teoretski može da se desi da se takva krupna odluka predloži na vladi i da se vlada podeli, i da premijer, koji nema ni političku snagu, ni institucionalnu snagu, takvu odluku preseče. Najjednostavnije rečeno, svaki građanin u ovoj Srbiji koji je učestvovao na bilo kakvom zboru, bilo kakvom sastanku gde se o nečemu glasalo, zna da kada se glasa za ili protiv u istom broju glasova, odluka nije doneta. Posle toga neka idu konsultacije, neka idu razgovori, pa ako se ponovo ne može doći do odluke, neka se raspišu parlamentarni izbori. Uvesti Srbiju u jednu ovakvu situaciju, menjajući zakon samo zbog jedne konkretne vlade, verovatno posle sledećih parlamentarnih izbora i formiranja nove vlade ovaj predlog izmena i dopuna zakona će se vratiti u normalne tokove, ovo će sve da se izbaci iz zakona, pošto ćete verovatno da usvojite ovaj predlog zakona, vratiće se u normalu, kako svuda u svetu funkcionišu vlade. Da izađe neko ovde iz vladajuće većine i samo da kaže gde ovo u svetu ima, primer jedne vlade u svetu, da se uhvate za jedan osnov, da kažu da je ovo u Rodeziji, Madagaskaru, bilo gde - evo, ovako nešto postoji, mi smo videli da tako funkcioniše i mi smo to predložili. Ovako, ovo je jedan naš loš unikat, koji služi sada za konkretnu političku situaciju i sasvim sigurno nije na čast ni parlamentarnoj većini, a ako bude usvojeno, neće biti na čast ni Srbiji.
Za reč se javio magistar Martinović, pa zatim gospodin Šami.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što kažem nešto o amandmanu gospođe Vjerice Radete, moram još jedanput da se osvrnem na član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Naime, Ustav Republike Srbije je jasan što se tiče potpredsednika Vlade, može da ih bude jedan ili da ih ima više. Član 2. Predloga zakona – ovi što dobacuju, voleo bih da izađu za govornicu, pa da obrazlože ova genijalna rešenja sadržana u Predlogu zakona. Ustav kaže, može da bude jedan potpredsednik ili da ih ima više. Pazite kako glasi član 2. - predsednik Vlade određuje jednog potpredsednika Vlade za prvog potpredsednika Vlade - zamenika predsednika Vlade. Kada se kaže ovako - predsednik Vlade određuje, znači on to mora da uradi. Šta iz toga proističe? Da je suspendovan Ustav Republike Srbije, koji kaže u članu 125. da Vlada može da ima samo jednog potpredsednika, ne mora da ih ima više, može a ne mora. U Predlogu zakona se ne kaže da predsednik Vlade može da odredi, nego da određuje. Znači, mora da odredi. Praktično, vi ste, ako usvojite ovakav Predlog zakona, suspendovali Ustav. Znači, u svim narednim situacijama Vlada će morati da ima više od jednog potpredsednika. To je još jedan razlog zbog kojeg ne treba glasati za ovaj predlog zakona, jer je on dvostruko neustavan. S jedne strane, na neustavan način uvodite instituciju, odnosno funkciju zamenika predsednika Vlade, koja Ustavom nije predviđena. S druge strane, suspendujete Ustav time što zapravo onemogućavate da Vlada može da ima samo jednog potpredsednika. Nadam se da je to jasno ovima koji su se smejali. Što se tiče člana 3, neko ko smatra da je politički vrlo dalekovid, on je pokušao da spreči, odnosno da otkloni mogućnost da Vlada, zbog toga što se podele glasovi, ne može da donese bilo kakvu odluku. Onda taj neko, koji je vrlo dalekovid, smislio je ovakvu formulaciju: ''U slučaju da Vlada ima paran broj članova, odluka Vlade je doneta i ako za nju glasa najmanje polovina svih članova Vlade, pod uslovom da je za odluku glasao predsednik Vlade.'' Sada verovatno ova veštački skrpljena većina smatra, odlično, rešili smo sve probleme, ako i dođe do tih situacija da se podele glasovi, imamo mi svog predsednika Vlade, biće sve u redu. Šta, recimo, u slučaju da Vlada ima neparan broj članova, recimo ima 23 člana, a konkretnoj sednici Vlade prisustvuje 20 članova Vlade, dakle opet paran broj. Na koji način će onda Vlada da prevaziđe situaciju, ako se glasovi recimo podele 10:10. Onda nema uslova iz člana 3. Predloga zakona, zato što član 3. insistira na tome da Vlada mora da ima paran broj članova. Šta ako ima neparan broj, a konkretnoj sednici prisustvuje paran broj? Na koji način ćete onda da prevaziđete eventualne nesporazume u vašoj koaliciji, koji su već sada evidentni. Mislim da svi oni koji prate sednice Narodne skupštine, mogu već sada da vide ono što svi narodni poslanici vide, a to je da u ovoj budućoj vladi apsolutno nema bilo kakvog političkog jedinstva, jer da ga ima, zar biste se vi unapred obezbeđivali ovim veštačkim mehanizmima, da održite u životu jednu vladu koja ne može ni jednu najobičniju odluku da donese, glasovi se dele pola - pola, i onda kako da izađemo iz te pat pozicije, hajde da damo predsedniku Vlade da on ima pravo tzv. zlatnog glasa. Šta je problem? Problem je u tome, naravno za ovo crveno-žutu koaliciju, što na njihovu veliku žalost Ustav Republike Srbije propisuje da su svi građani jednaki. Ne kaže se da je onaj ko je iz DS ima pravo dvostrukog glasa, onaj ko je izSPS da ima pravo jedan i po glas. Svi građani imaju pravo na jedan glas. Na svim mogućim izborima, prilikom svakog mogućeg biranja, prilikom donošenja bilo koje odluke: jedan čovek - jedna glas. Valjda je to jedno od fundamentalnih načela demokratije. Po čemu bi sada predsednik Vlade iz DS imao pravo na dva glasa? Zašto? Zato da se u životu veštački održi jedna vlada u kojoj nema političkog jedinstva. Opet jedna neustavna odredba. Ne samo što je kratkovida, jer ako ste već hteli da prevaziđete tu situaciju da je Vlada blokirana zato što ne može da donese odluku, onda je trebalo da kažete - u slučaju da se glasovi podele, odlučujući je glas predsednika Vlade, bez obzira na to da li Vlada ima paran ili neparan broj članova. Opet vam postavljam pitanje, šta u situaciju da Vlada ima neparan broj članova? U toj situaciji glasovi mogu da se podele pola-pola. Šta ćemo onda? Kako će onda da se donese odluka na toj sednici Vlade. Vi na to očigledno nemate odgovor. Zaista ne znam u kojoj državi na svetu, ili da ne idemo dalje, evo gospodin Milivojević uporno pokušava da bude pametan, ali to mu ne polazi za rukom, u stvari ne znam, možda zaista ima u Rodeziji, ko zna, mada nisam pratio njihov pravni sistem, ali da ne idemo daleko, Rodezija je daleko, ima li ovakvog primera u nekoj zemlji EU? Ima li ovakvog primera, da ne idemo čak ni suviše daleko na zapad, evo, Boško Ristić je ovde pominjao, kaže, ima uporedno pravna praksa Slovenija i Hrvatska. Sada od te dve velike zemlja jedna uopšte nije članica EU. Počinila je genocid nad srpskim narodom. Ova druga je ušla 2004. godine u EU, ali njene demokratske tradicije su prilično tanke. Kada se gospodin Boško Ristić već pozivao na tradicije Slovenije i Hrvatske, tu zaista ima nekog osnova. U vreme Drugog svetskog rata, vlada NDH imala je predsednika vlade i potpredsednika. Po toj ustaškoj terminologiji, predsednik vlade se zvao poglavnik, a njegov glavni zamenik se zvao doglavnik. Sada vi u stvari uvodite ono što je bilo za vreme Drugog svetskog rata. Možda su to tekovine Hrvatske na koje se poziva gospodin Boško Ristić. Oni su imali poglavnika i doglavnika, a mi ćemo imati predsednika Vlade i zamenika predsednika Vlade. Da li su to te tradicije koje su tako blistave i koje su tako demokratske? Uopšte nije slučajno što se gospodin Boško Ristić pozvao na tradicije Hrvatske, na poglavnike i doglavnike. U ovoj novoj koaliciji, šta znam šta će da kažu Nišlije, znam šta će da vam kažu Vojvođani, u čije ime je hteo danas da govori Bojan Kostreš. Dakle, u novoj koaliciji je i Liga socijaldemokrata Vojvodine. Pre izvesnog vremena lider te partije, koja nije mogla da uđe u parlament nego na leđima DS, u Zagrebu je prisustvovala nekakvoj, tako je bar prenela hrvatska televizija, obljetnici protjerivanja Hrvata iz Srijema. Trudim se da citiram hrvatskog reportera. Na toj objetnici je naravno prisustvovao i gospodin Nenad Čanak. Sticajem okolnosti stajao je ispod jedne parole na kojoj je pisalo - Srijem Hrvatskoj. Tako da i te kako ima osnova na šta se poziva gospodin Ristić. Dakle, u njihovoj koaliciji su i oni koji bi u stvari hteli da Srem pripadne Hrvatskoj. Plašim se, zaista, mi smo pre nekoliko godina morali da osnivamo Ministarstvo za Kosovo i Metohiju, jer su nam okupatori hteli da otmu taj deo državne teritorije Republike Srbije. Sada u Vladu ulaze ovi koji bi hteli Srem da predaju Hrvatima. Ne bih voleo da za nekoliko godina ili možda za nekoliko meseci dolazimo u situaciju, gospodine Milivojeviću, Kruševac je daleko od Srema, znam, vi se ne plašite, ali ne bih voleo da dođemo za nekoliko meseci u situaciju da zbog politike nove koalicije i Nenada Čanka moramo da osnivamo i ministarstvo za Srem, kao što smo morali da osnujemo Ministarstvo za Kosovo i Metohiju. Iz ove prilično nevine i bezazlene formulacije člana 3, kao što vidite, mogu da proisteknu vrlo dalekosežni zaključci. Da rezimiram, to je verovatno i gospođa Vjerica Radeta htela da kaže, ali pošto je prisutna na sastanku tima za odbranu našeg predsednika Vojislava Šešelja, eto dobio sam zadatak da umesto nje obrazlažem njen amandman. Dakle, ona je verovatno htela da kaže da je član 3. neustavan, da je duboko protivan osnovnim načelima demokratije i da svi oni koji se danas pozivaju na tradiciju Slovenije, a pogotovo Hrvatske, očigledno nemaju nijedan bolji argument, jer da ga imaju ne bi smeli da kažu da su Slovenija, a pogotovo Hrvatska, nekakvi primeri za ugled kad su u pitanju vlada, ustavno pravo i uopšte pravni sistem Republike Srbije.
Zahvaljujem. Reč ima prof. Zoran Šami.
Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, pre nego što počnem priču o amandmanima koje je podneo gospodin Palalić u ime DSS-Nova Srbija, s jedne strane, i gospođa Radeta pretpostavljam u ime SRS, samo jedna napomena. Ovde smo malopre čuli da je gospodin Ristić prisustvovao značajnom delu sednice. Pošto sada gospodina Ristića nema u sali, izvodim zaključak da je ovo verovatno beznačajan deo sednice. Što se tiče podnetog amandmana, naravno oni su podneti u istom tekstu da se član 3. izmene i dopune Zakona izbriše i moram reći da stvarno ne vidim nijedan logičan razlog da se taj amandman ne prihvati. Naime, problem, a to je zapravo problem celog zakona, on je ceo protivustavan. Neke argumente je izneo i gospodin Martinović, ali to nisu svi argumenti. Duh našeg Ustava, najbliža, da kažem, doduše Ustav ne definiše koliko je potrebno glasova da bi se donela odluka na vladi nego implicira da se to donosi zakonom o vladi, ali na drugom mestu, kod jednog tela istog ranga ili možda i većeg ranga nego što je vlada, a to je ova skupština, vrlo decidirano kaže da se odluke donose većinom glasova svih poslanika u Skupštini; ne naravno sve, ali one najvažnije. I ne predviđa pravo predsednika Skupštine da ima zlatni glas. Ako to ne predviđa za instituciju koja je važnija od vlade, ma šta ko mislio, ipak je ovo najvažnija institucija u državi, onda nema razloga da se to primenjuje i za situaciju vezanu za glasanje u vladi. Međutim, ajmo opet, takva smo zemlja da nam ustavni argumenti nisu važni ili nam nisu mnogo važni, da razgovaramo i praktično politički. Ima jedna bitna razlika između Skupštine i vlade. U Skupštini se po pravilu vrši preglasavanje, zato postoji termin skupštinska većina i skupštinska manjina, a u vladi po definiciji nema preglasavanja, jer nju čini jedna koalicije koja sebe naziva skupštinskom većinom. Samo ako nema preglasavanja, takva vlada može da funkcioniše. Tako da odredbe koje recimo postoje u Velikoj Britaniji da se odluke vlade donose konsenzusom, naravno da su takve, ne vidim nijedan razuman politički razlog da se uopšte vrši preglasavanje u vladi. Ne da ima jednak broj glasova, nego neka jedna strana ima 18, a druga pet, nije važno. Vlada u kojoj postoji pet ministara koji neće da glasaju za odluku vlade, ta vlada je de fakto pala. To može jednom da se uradi, možda dvaput i posle toga je ta vlada pala. Posle toga zna se šta sledi, predsednik Republike ili da novi mandat nekome ko ima većinu ili ako takve većine nema raspisuje izbore, takav slučaj smo imali sada. Prema tome, vi unapred percipirate da će vlada da se preglasava. Kako mislite da ta vlada funkcioniše ako će ona da se preglasava? Pa ne samo da će da se preglasava, nego eto ako baš bude 12-12 ili 13-13, e onda odlučuje zlatni glas. Znate, to je, neću da kažem neozbiljno, nego to je malo tužno, još nismo vladu sastavili, a mi je zapravo zakonom o vladi unapred rasturamo. Ukratko, još kao dodatak, da se ne bih ponovo javljao, pošto naravno mislim da članove 1, 2. i 3. treba izbrisati u najkraćem, onda naravno su i članovi 4. i 5. nepotrebni i podržavam amandmane koje su podneli, čini mi se, gospodin Perić i gospodin Martinović, da se ti članovi izbrišu. U stvari, i s time ću da završim, najbolje bi bilo da izbrišemo ovaj predlog zakona. Verujte mi, on je jedna golema lakrdija. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, poštovani građani Srbije, gospođa Vjerica Radeta spada u istaknute pravnike iz jedne palete pravnika koji se nalaze u našoj poslaničkoj grupi. Gospodin Krasić, svi ga znate dobro, jedan je takođe vrsan pravnik, a gospodin Martinović je jedan akademski obrazovan čovek, koji stiče i jednu značajnu akademsku karijeru, a ovde potvrđuje svakodnevno svoje zaista veliko poznavanje pravne nauke. Onda kad lekar dođe ovde da govori, je l' tako, možda je deplasirano da govori o pravnim normama i principima. Međutim, ovaj član koji predlažemo da se briše, a koji takođe predlažu i naše kolege iz poslaničkog kluba Demokratske stranke Srbije, stvarno je toliko apsurdan da eto mora i jedan laik da uzme reč i da se sa par rečenica osvrne o svemu ovome. Vidite, mi vodimo razgovor gluvih, nažalost. Nema gospodina Ristića, eno ga gostuje na televiziji. Čovek je jednostavno pobegao. Da li se radi o kukavičluku? Kukavičluk može da bude razlog, mislim da on nije kukavica, radi se jednostavno o tome da on nema šta da kaže i mi nažalost vodimo ovde razgovor gluvih. Ono što hoću da kažem, molim vas, ne može nikako u 21. veku da se vraćamo u daleku prošlost, u doba aga, u doba monaha. Gospodin Krasić je ovde izrekao u jednoj rečenici suštinu problema. Ako govorimo o demokratiji, ona počiva na dva principa, da se poštuje volja većine, i kad je izbor i kad je odlučivanje u pitanju, jedan glas pripada jednom čoveku, nema zlatnog glasa. To je razrešila Francuska revolucija 1789. godine, jeste uz pomoć giljotine, kada imamo tri maksime koje su bile – liberte, egalite, gospodo egalite, ostavimo fraternite, nije značajno za ovu raspravu – nemojte nas terati u doba kada se agama šetali opanci, a hoćete vi to čini mi se ako uđemo u NATO, ako se dozvoli NATO trupama da prolaze našom zemljom, gde ne odgovaraju našim sudovima za bilo koje učinjeno zlodelo ili krivično delo. E sad, ima mnogo kritika na vođenje ove sednice, meni to smeta. Ne treba da budemo toliko kritični, uhodavanje je, ima vremena, ljudi će steći neku vrstu iskustva, ali kad vas pogledam, predsedništvo, i kad pogledam većinu vas iz nove familije, ličite mi na Nušićevu ožalošćenu porodicu, većina od vas. Muk, nema niko da ustane, ništa da kaže, eventualno neko onako, otme mu se, valjda neki očajan znak patnje, pa se uputi prema nama koji ovde izlazimo i govorimo. Doduše, niste vi svi ožalošćeni, ima i veseljaka među vama u toj novoj familiji i kada otvorite štampu, novinu, vidite pijanu bratiju, koja proslavlja inauguraciju novog budućeg premijera, gospodina tog i tog. Pošto sam jednom kolegi obećao da neću dužiti, daleko je interesantnije gledati gospodina Vojislava Šešelja u direktnom prenosu, a to je, nažalost, danas jedini čovek u Srbiji koji brani dostojanstvo srpskog naroda, koji brani interese srpske države. Nažalost, ni naš parlament, ni izvršna vlast ne čine ništa da bi mu pomogli. Gospodin Vojislav Šešelj izrugava ruglu Haški kazamat, izrugava ruglu sadašnji novi svetski poredak i u toj borbi će sigurno pobediti, na ovaj ili onaj način. Time završavam i pozivam vas da stvarno bar odgovorite na neku od naših primedbi, da nam ukažete kako nismo u pravu, da se ponašate parlamentarno, da vodite raspravu, sukob mišljenja. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za pravosuđe i upravu nije prihvatio amandman. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Periću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako mene pitate gde je Boško Ristić, po principu analogije, on je za mene tu. Sećate se juče njegovog nemuštog obrazloženja ovog zakona - ako je Vlatko Ratković tu, predsednik Zakonodavnog odbora, onda kao i da je Boško Ristić tu. Ovo sam se malo našalio, doduše, Vlatko Ratković je danas imao peh, svoju predsedničku ulogu i pravničko znanje pokazuje u malo većoj meri od Boška Ristića. Da se ne vraćamo sada u istoriju, kako se on ponašao prilikom donošenja Ustava i, što je za nas sveto, mi smo se potrudili da ipak dođemo do ovog Ustava u Srbiji. Zakon o vladi ima elemente tehničke i političke, i ništa nemamo protiv tehničkih i političkih elemenata koje sadrži ovaj zakon, odnosno zbog čega se on donosi. Ima on u sebi i elemente trgovine, a vi znate da je nedozvoljena trgovina krivično delo i da se za to odgovara. Pretpostavljam da će ovo proći sa političkim kaznama, političkom sankcijom. Ni tu se mi ne bi mnogo protivili, ali ovaj zakon u suprotnosti je sa Ustavom. Kako Miloš Aligrudić, narodni poslanik, voli da kaže - kratak, glup i ne znam kakav sve ne, e da se on ne kosi sa Ustavom, ne bi toliko o njemu sigurno ni pričali. Ko je sve ovo zakuvao? Odgovor je za mene veoma jasan: Boris ribolovac Tadić. Zbog čega ribolovac? Danas i odavno niko nije upecao zlatnu ribicu. On već u članu 3. ovog zakona pokušava da to učini. Kad su personalna rešenja u pitanju, a u vezi ovog zakona, ni tu mi, gospodo socijalisti, nemamo ništa protiv, makar da ste mogli i drugog prvog potpredsednika, zamenika predsednika vlade da izdejstvujete, za nas to nije problem, ali je problem što se u ovoj državi u sve većoj meri krši Ustav. Dok postojimo kao poslanička grupa, dok postoje građani koji ukazuju poverenje nama na izborima, mi to nećemo dozvoliti. Zamislite koja ironija, da poslanici LDP kritikuju vas, a brane ovaj ustav. Sećate se dobro, na prvoj posebnoj sednici 30. septembra 2006. godine, kada smo izlazili iz ove sale, kada je usvojen ovaj ustav, da su nas sačekali i šta su rekli o ovom ustavu. Vi sad želite i 29. i 30. oktobar 2006. godine u dvodnevnom referendumu, kada su građani Srbije u većini rekli da prihvataju ovaj Ustav i kada smo mi 8. novembra, takođe kao narodni poslanici, na drugoj posebnoj sednici Narodne skupštine, sa, čini mi se, 246 glasova potvrdili ovaj ustav, vi ga danas kršite i dajete ovlašćenje budućem premijeru, ma ko on bio, najjače ovlašćenje. Ministre koji imaju manju snagu i značaj u kabinetu od zamenika predsednika ili prvog zamenika predsednika bira Narodna skupština, a prvog potpredsednika ili zamenika predsednika bira on sam. To su ovlašćenja, da je sve u skladu sa Ustavom, koja su u direktnoj suprotnosti sa Ustavom i to nije trebalo da činite. Amandman na član 4. moram da branim iz još jednog razloga, i da je sve ustavno. Zbog čega? Zato što u članu 4. stoji - ovlašćuje se Zakonodavni odbor Narodne skupštine da utvrdi prečišćen tekst Zakona o vladi. Dakle, ponovo narodni poslanik Vlatko Ratković još jednom na iskušenje. Mislim da je ovo danas što je činjeno suviše i za njega i za nas koji smo članovi Zakonodavnog odbora. Još jednom bih se izvinio poreskim obveznicima zbog toga što je danas sednica bila zakazana u 12,00 časova, a počela u 18,00 časova, ali mi ćemo nadoknaditi to vreme, iako smo između 12,00 i 18,00 časova imali svoje obaveze. Kako će ovaj zakon o vladi, jer mene građani Srbije pitaju, zar svaki put treba donositi zakon o vladi kad se formira vlada, i ja im kažem - izgleda da mora tako. Uvažena koleginica Gordana Pop-Lazić je rekla da će vrlo brzo doći do razvoda tog braka, a šta onda sa imovinom? Mene mnogo više od imovine brinu deca, a deca su građani Srbije, o kojima takođe moramo da vodimo računa. O čemu ste vi govorili u predizbornoj kampanji? Kada su izbori bili završeni, a pre nego što ste dogovorili skupštinsku većinu, rekli ste - ne sa SRS, ne sa DSS i NS, neke ste odvraćali, oni žele da nas vrate u devedesete godine prošlog veka. A na jedan vrlo egzaktan i naučan metod ukazuje kolega Aleksandar Martinović, da ovo što vi želite da unesete u Zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi prestalo je da se primenjuje i da važi krajem 18. veka, a vi to danas ponovo pokušavate da vratite. Iznosite u obrazloženju ovog zakona jednu veliku laž. Kad se kaže - za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna posebna sredstva. I te kako jesu potrebna, već nekoliko dana smo potrošili raspravljajući najpre o zakonu u načelu, zatim o amandmanima, pa će biti i dan za glasanje. Potrošena su već velika sredstva, a uvođenjem prvog, dodavajući onom što se bira pre prvog, tj. mandataru zlatni glas, uvećaćete kabinete. U prošloj vladi, čiji je premijer bio Vojislav Koštunica, potpredsednik, valjda jedan jedini, imao je kabinet koji je imao više zaposlenih nego sam premijer. Kako li će tek sad biti? Mnogo će to koštati građane Srbije i mi se tome protivimo. I sa početka priče, kad možda bude pomoć zatražio Boris ribolovac Tadić, predlažem sadašnjem predsedniku Narodne skupštine da mu ne ukaže pomoć. Pecaj ribu Ahmete Šabo.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik mr Aleksandar Martinović. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za pravosuđe i upravu nije prihvatio amandman. Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima mr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo nije prvi put da, kada se nekoj većini u ovoj skupštini jako žuri da krši Ustav Republike Srbije, i evo, to se dešava i ovaj put. U skoro svim zemljama sveta pravilo je: da bi zakon stupio na snagu mora da prođe određeni vremenski period od dana objavljivanja u zvaničnom službenom glasilu. Što se tiče Republike Srbije, Ustav je tu potpuno jasan. U članu 196. stav 4. stoji sledeće - zakon i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije, samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi. Podvlačim ovo gospodi iz vladajuće većine, naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Koji su to naročito opravdani razlozi? To su pokušali da nam objasne oni koji su zakon predložili. ''Polazeći od značaja Vlade kao nosioca izvršne vlasti i njene uloge da vodi politiku Republike Srbije, neophodno je što pre precizirati zakonske odredbe o položaju potpredsednika Vlade, koji zamenjuje predsednika Vlade i o načinu rada Vlade, koja ima paran broj članova.'' To su ti naročito opravdani razlozi, koji sprečavaju da se čeka osam dana, nego danom objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije" mora da stupi na snagu ova nakaza, koju su njeni predlagači nazvali, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Svi oni koji se imalo razumeju u pravo znaju da u pravnoj praksi postoje neki standardi šta se smatra da je nešto naročito opravdano. Recimo, naročito je opravdano ako bi čekanje od osam dana moglo da ugrozi bezbednost u državi, javni red i mir, živote, zdravlje i imovinu građana; ako bi se desilo nešto strašno što zahteva da zakon stupi na snagu ranije od onog standardnog roka od osam dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Sada pitam predlagače ovog zakona - šta će se to strašno u Srbiji desiti? Ako se poštuje ustavni rok za stupanje na snagu svakog zakona, pa i ovog nakaradnog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, da li će propasti svet, da li će se desiti neka kataklizma u Republici Srbiji, da li će se desiti bilo šta strašno što zahteva da zakon stupi na snagu baš danom objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije"? Smešno je, zaista je smešno da se pod naročito opravdanim razlozima iz Ustava smatra preciziranje zakonskih odredaba o položaju potpredsednika Vlade. Tako važan razlog da se insistira na suspendovanju ustavnog roka od osam dana? Zamislite, strašno će se desiti nešto u Srbiji ako se ne omogući da zakon stupi na snagu danom objavljivanja, a on precizira zakonske odredbe o položaju potpredsednika Vlade. Koji su razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku? I to je zanimljivo pitanje. Zaista ne znamo ko je pisao obrazloženje, ovo je zaista neki suvi genijalac. ''Donošenje ovog zakona po hitnom postupku od naročite je važnosti za funkcionisanje Republike Srbije i njenih institucija, što nije ostvarivo u situaciji kada je (pazite dobro) još na snazi Zakon o Vladi u neizmenjenoj verziji.'' A Zakon o Vladi u prvoj verziji donet je 2005, pa ste ga menjali 2007, a sada ga menjate ponovo 2008. godine. Sada kada čovek čita, ko nije upućen malo u problematiku, kaže - u situaciji kada je još na snazi. Neko bi rekao - to je neki zakon donet još za vreme Kraljevine Srbije, pa sada dajte da ga promenimo, ipak je početak 21. veka; a ono zakon donet pre tri godine i već tri puta menjan. Pa je l' vi znate, gospodo, kako važe i dokle važe zakoni u dobro uređenim parlamentarnim državama? Engleska i dan-danas ima propise koji su doneti u 13. veku. Da vas podsetim, to je vreme kada je sveti Sava hodio Srbijom, a vi kažete - neophodno je da stupi zakon na snagu maltene juče, zato što je na snazi zakon koji je donet još pre tri godine. Vi se sprdate sa pravnim sistemom, sa elementarnim pravnim pojmovima i vi hoćete u EU? Šta smeta Velikoj Britaniji što i dan-danas ima na snazi pravne propise iz 13. veka? Je l' zato manje vredna država ili ste vredni vi koji zakone donosite svaki dan i pri tome... (Srđan Milivojević, sa mesta: Propisi.) Gospodine Milivojeviću, dali ste mi odličan razlog da vam kažem nešto pametno. Pošto ste vi veliki evropejac i veliki demokrata... (PREDSEDNIK: Molim vas da ne ometate govornika.) Ne, on mene uopšte ne remeti, on meni čak daje podsticaj da se setim nečega što sam već bio i zaboravio. Gospodine Milivojeviću, Engleska ima nepisani ustav. Dakle, nema ovo što mi imamo, Ustav Republike Srbije, ovako ukoričen, koji ste podelili narodnim poslanicima, a ne pridržavate ga se. Dakle, ima nepisani istorijski ustav. Jedan deo tog nepisanog istorijskog ustava Engleske čini jedan dokument, jedan zakon, koji je donet 1215. godine. Četiri godine kasnije, sveti Sava je uspeo da izdejstvuje autokefalnost Srpske pravoslavne crkve, čisto o nekim vremenskim korelacijama. Zakon je donet u vreme vladavine kralja, koga su Englezi nazivali Džon Leklend, a mi to prevodimo kao Jovan bez zemlje. U tom zakonu iz 1215. godine nalazi se temelj i današnje britanske vlade i britanskog parlamenta, pa nikome nije palo na pamet u Engleskoj da kaže - zamislite, smak sveta će se desiti, mora da se menja tamo neki zakon iz 1215. godine. A vi doneli zakon 2005, promenili ga 2007, i sada ga menjate 2008. i, zamislite, mora da stupi na snagu juče, jer će se desiti nešto strašno, donet je, zamislite, još 2005. godine. Sada, gospodine Milivojeviću, ako je vama ovo logično, ako je vama ovo opravdano, ako se vama ovo čini suvislim, molim vas, meni ne smeta što dobacujete iz klupe, čak je i zanimljivo, ali evo molim vas, izađite za govornicu Skupštine Srbije, sada je gledanost verovatno malo manja, zato što je počeo snimak suđenja Vojislavu Šešelju ili možda nije. U svakom slučaju vas molim, verovatno milion do dva gledalaca prati sednicu Skupštine Srbije, izađite za ovu govornicu. Smatram vas za inteligentnog čoveka. Pošto predstavnik predlagača zakona u stvari nije tu, molim vas, izađite i objasnite koji su to naročito opravdani razlozi da ovaj zakon, ovakav kakav je, ova bruka i sramota od zakona, stupi na snagu danom objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Kakve će se strašne posledice, molim vas, desiti ako se poštuje ustavni rok od osam dana? Sada to ne vidim. Ko zna, možda mi vi otvorite oči, pa mi objasnite da je zaista opravdano da zakon stupi na snagu juče, a ne u roku od osam dana od dana objavljivanja. Ako biste to uspeli da mi objasnite i otkrijete genijalnost skrivenu negde u ovom zakonu, koju nisam uspeo da primetim, biću vam zaista duboko zahvalan.
Reč ima gospodin Aligrudić.
Ovaj amandman pokušava da tretira odredbu zakona koja je praktično vakacio legis - stupanja na snagu zakona. Kaže se u članu 5 - ovaj zakon stupa na snagu danom objavljivanja u "Službenom glasniku". Moj prethodnik je lepo citirao, to ću učiniti još jednom, radi jasnoće stvari. Stav 4. člana 196. Ustava u kome stoji - zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njegovog donošenja. Ovde jeste citirano maločas i ovo što piše u obrazloženju Predloga zakona koji je pred nama, međutim, s obzirom na ranije izrečene stavove ovog predloga zakona od strane mnogih narodnih poslanika, a i moje lične, gde sam vrlo lepo utvrdio da ovaj zakon ima tri neotuđive karakteristike istovremene, to je da je kratak, glup i neustavan. Onda to znači vrlo prosto, polazeći od ovih premisa koje su neoborive, da bi sasvim suprotno bilo kakovo stupanje na snagu ikada ovog zakona bilo naročito opravdano, te su ove tri karakteristike ovog predloga zakona upravo naročito opravdani razlozi da ovaj zakon ne bude donet i da nikada ne stupi na snagu, a kamoli da stupi na snagu danom objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Nema to nikakve veze čak ni sa biranjem Vlade Republike Srbije, ni sa glasanjem o Vladi. Odgovorno tvrdim da se bilo kakva vlada, bilo kakvih političkih grupacija u parlamentu da formirati bilo kojeg od narednih dana, čak i ako ovo đubre od predloga ne bude nikada usvojeno u ovom parlamentu. Nikakve veze to sa tim nema. Čak i politički dogovori, koje ste pravili između sebe i koje ste nažalost pretočili u ovu glupost, mogu da se realizuju na drugi način koji ne vređa dostojanstvo ovog doma i narodnih poslanika, da moraju čak uopšte da razmatraju ovu neverovatnu stvar. Može na drugi način, dame i gospodo, nema nikakve potrebe da pišete gluposti i da nas terate da čitav dan to razmatramo i da na to ukazujemo. A moramo, jer kada bi se ovo oćutalo i kada ne bi ostao pisani trag ili filmski zabeležen, magnetoskopski zabeležen trag da smo ovo činili, onda bismo bili još gori od vas. Dakle, ovo je bilo neophodno činiti. Nažalost, sada je 22,30 časova, polako prestaje da ima uopšte smisla razgovarati o ovome, jer širi auditorijum u ovom trenutku to neće da gleda, jer pošten i normalan svet u ovo vreme, pogotovo kada su radni dani, ide na počinak. Što se tiče nas, mi jesmo ovde od tih istih građana poslati da vodimo bitku u njihovo ime, svako to doživljava na svoj način, ali vas molim, najbolje rešenje za sve nas je da se ne bavimo time hoće li ovaj zakon kad se usvoji, ako se usvoji, stupiti na snagu danom objavljivanja ili osmog, ili 15-tog dana po danu objavljivanja. Molim vas, učinite što je potrebno da nikada ne stupi na snagu, povucite ovaj predlog zakona, zatvorite se u vaše stranačke kabinete, dogovorite se o tome na koji način ćete pothranjivati jedan drugome sujetu da biste uopšte mogli funkcionisati u korist onoga ko vam daje nalog za vođenje države Srbije u narednom periodu, jer taj nalog sami sebi ne dajete nego to čini neko van granica ove države, preko najčvršće ekspoziture koja je preko puta ove zgrade, a to je gospodin Boris Tadić. To je zapravo onaj koji će gospodariti Vladom Republike Srbije u narednom periodu, ali se to dogovorite na neki drugi način. To ne morate činiti tako što ćete pisati predloge raznih gluposti i terati nas da gubimo vreme, a to je gubljenje vremena na kraju krajeva da raspravljamo o tome i da uporno, to vama ne vredi da dokazujemo zato što vi to znate unapred, nego da objašnjavamo građanima Srbije koji prate ovaj prenos šta vi radite i šta nam dostavljate. Ponavljam još jednom, s obzirom da je zakon kratak, glup i neustavan, pravo rešenje je da se on povuče i da ne dozvolimo da ikada stupi na snagu, a kamoli da tvrdimo da postoje neki naročito opravdani razlozi da on stupi na snagu pre 8. dana od dana objavljivanja u Službenom glasniku Republike Srbije.
Reč ima gospodin Palalić.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, zaista je neverovatno da se suočavamo sa ovakvim obrazloženjem i ako je neko uspeo da isprati kakvi su se komentari izrekli na ove razloge za stupanje na snagu zakona pre 8. dana od objavljivanja, biće vam jasno sa kakvom se, moram da ponovim reči mog kolege Miloša Aligrudića, glupošću suočavamo. Znači, ili je u pitanju strah, ali to je onda tragikomično, to je onda smešno da će se na prvoj sednici Vlada podeliti recimo oko usvajanja Poslovnika, pa ne može da se sačeka osam dana od dana donošenja ovog zakona u Narodnoj skupštini. Kakav je to strah i kakvo je to nepoverenje unutar vladajuće koalicije, da se ne može sačekati jedan normalan vakacio legis koji predviđa Ustav Republike Srbije, da na normalan način stupi ovaj zakon na pravnu snagu i da proizvede ove posledice koje su katastrofalne, ali očigledno vladajuća većina može da učini šta god želi. Pitanje je samo koliki je to stepen nepoverenja unutar vladajuće koalicije da sada već ima strah da će se na prvoj sednici posvađati oko nekakve odluke i da je apsolutno neophodno da u tom trenutku predsednik Vlade ima svoj zlatni glas. A drugi stepen nepoverenja je da možda taj predsednik Vlade neće baš dati ona ovlašćenja koja vi predviđate ovde za zamenika predsednika Vlade. To što ste uradili s ovim obrazloženjem da je to neophodno precizirati što pre zakonske odredbe o položaju potpredsednika Vlade i o načinu rada vlade koja ima paran broj članova, govori samo o strahu i nepoverenju. Mi smo ovde više puta istakli taj problem glasanja i problem koji se daje predsedniku Vlade kada je u pitanju odlučivanje na sednici Vlade. Ustav Republike Srbije jasno kaže da se predsednik Vlade stara o ujednačenom političkom delovanju Vlade. On je taj koji mora da kroz kompromise, kroz usaglašavanje političkih principa dovede do konsenzusa, a ne da se ovo pretvara u njegov dupli glas. U tom smislu važno je još jednom ponoviti, ne može se odsustvo političke moći, odsustvo političkog uticaja, odsustvo institucionalnog uticaja koje ima ili nema predsednik Vlade nadomestiti duplim brojem glasova. Verovatno na ovom kraju današnje rasprave treba građanima Srbije još jednom poručiti, mi ulazimo u period slabe, neefikasne i verovatno je konfuzne vlade opterećene nepoverenjem i odsustvom jasne politike i vizije. Zato se donosi ovakav zakon i zato se predviđa da ovo stupi što pre na snagu, kako bi se nepoverenje eventualno sprečilo i kako se ne bi došlo u situaciju da se sumnja hoće li neko nekog da prevari već na prvoj sednici Vlade.
Zaključujem pretres Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučiti o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Nastavak sednice, na kojoj će se razmatrati Predlog zakona o ministarstvima u pojedinostima, zakazujem za 3. jul 2008. godine u 10,00 časova. Zahvaljujem na saradnji. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 136 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali prisutna 94 narodna poslanika, što znači da imamo uslova za rad. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O MINISTARSTVIMA (pojedinosti) Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na rad, dozvolite da dam obaveštenje da će sednica Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja biti u 12.00 sati u plavom salonu, Odbora za turizam i trgovinu u 12.30 u plavom salonu, a Odbora za privatizaciju u 13.00 sati takođe u plavom salonu. Molim poslanike da prisustvuju sednicama tih odbora radi njihovog konstituisanja. Zahvaljujem. Ko želi reč po Poslovniku? Izvolite. Reč ima gospođa Milica Vojić-Marković.