Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 107 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 85 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika, zbog čega, saglasno članu 88. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, možemo da nastavimo sa radom Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Maja Gojković, Ljubica Milošević, Čedomir Protić, Slobodan Veličković, Aleksandar Antić, Miroljub Stojčić i Milorad Mijatović. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvao da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača: mr Mlađana Dinkića, ministra finansija i privrede, mr Verice Kalanović, ministarke regionalnog razvoja i lokalne samouprave, prof. dr Žarka Obradovića, ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, Gorana Kneževića, ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, prof. dr Zorane Mihajlović, ministarke energetike, razvoja i zaštite životne sredine i prof. dr Slavice Đukić Dejanović, ministarke zdravlja, pozvao da sednici prisustvuju i Vlajko Senić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i privrede, Ljubica Matić, pomoćnik ministra finansija i privrede, Nada Mirković, načelnik u Ministarstvu finansija i privrede, Irina Stevanović Gavrović, načelnik u Ministarstvu finansija i privrede i Tanja Đelić, rukovodilac grupe u Ministarstvu finansije i privrede. Nastavljamo rad na zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka 2, 3. i 4. dnevnog reda. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda pod tačkama 2. do 4, a pre otvaranja pretresa, podsećam vas da, prema članu 193, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničke grupe. Vreme ste dobili detaljno u materijalima. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2013. godinu sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na finansijske planove za 2013. godinu: Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, Fonda za socijalno osiguranje vojnih osiguranika, Nacionalne službe za zapošljavanje, zatim Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. (Judita Popović, sa mesta: Javljam se po Poslovniku.) Reč ima gospođa Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsedniče. Poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja u stvari postavljam… (Predsednik: Izvinite samo jedan sekund, molim narodne poslanike da saslušamo izlaganje poslanika Popović. Izvolite.) Radi se o tome da se ja pozivam na član 97. i to na stav 3, koji govori o tome da predstavnik poslaničke grupe pre otvaranja pretresa ima pravo da predloži duže vreme pretresa za poslaničke grupe od vremena utvrđenog u stavu 1. ovog člana, tako da bih ja predložila da se duplira vreme koje je predviđeno za pretres po ovoj tački dnevnog reda. S obzirom da se radi o budžetu, mislim da je važnost ovog zakona nemerljiva i ona u stvari definiše ekonomsku politiku ove države za 2013. godinu. Prema tome, bilo bi potrebno da imamo jednu kvalitetnu i dobru raspravu, a ona opet predviđa da imamo dovoljno vremena da iznesemo sve svoje argumente"za" ili "protiv" ovog predloga zakona o budžetu. Ima razloga, ima osnova da se duplira vreme koje je predviđeno za pretres po ovoj tački dnevnog reda.
Naravno, to je u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine. S obzirom da je predsednik poslaničke grupe LDP, Judita Popović predložila duže vreme rasprave u načelu, odnosno da se vreme rasprave za poslaničke grupe udvostruči, ovo je predlog o kome će Narodna skupština odlučiti bez pretresa. Stavljam na glasanje predlog da se vreme rasprave u načelu duplira. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 52 narodna poslanika, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 93 narodnih poslanika od ukupno 146, te konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Reč ima magistar Mlađan Dinkić, ministar finansija i privrede. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, najpre da izrazim zadovoljstvo što je Vlada održala obećanje da će budžet za 2013. godinu biti razmatran na vreme. Kada smo razgovarali o rebalansu za ovu godinu, nagovestio sam da ćemo prekinuti sa lošom praksom prethodne Vlade, da se o budžetu raspravlja oko nove godine, nego da ćemo na vreme dostaviti budžet, u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu i da ćete imati dovoljno vremena da proučite zakon kako biste mogli da ga analizirate, date predloge za unapređenje, kritikujete. To obećanje smo ispunili. Prvi put posle šest godina, posle 2006. godine, budžet je ponovo usvojen u oktobru i to ne na kraju meseca, tako da je mesec dana već ovde pred vama, u Skupštini. Naša Vlada smatra da nema vremena za gubljenje. Zbog toga smo budžet doneli na vreme kao najvažniji strateški finansijski dokument države. Osim što je budžet donet na vreme, ovaj budžet predstavlja radikalni zaokret u vođenju politike javnih finansija u odnosu na prethodnu Vladu. Zašto? Planom budžeta prepolovili smo budžetski deficit u odnosu na ovu godinu i obezbedili da se konačno zaustavi eksponencionalni rast javnog duga i troškova za kamate. Naime, u program fiskalne konsolidacije smo ušli u dve faze. Prvu fazu smo razmatrali ovde u Skupštini u septembru. Taj prvi paket fiskalne konsolidacije već je krenuo da daje prve rezultate. Danas sa raspravom o budžetu za 2013. godinu i raspravom o setu pratećih zakona zapravo razmatramo drugi deo paketa fiskalne konsolidacije, kojim u potpunosti stabilizujemo javne finansije Srbije. Da nismo doneli u septembru program fiskalne konsolidacije, ove godine budžetski deficit iznosio bih čak 7,2% BDP. Ovako, i pored tog programa, on će biti izuzetno visok i biće preko 6% BDP. To je istorijski najveći deficit u Srbiji ikada. Međutim, zahvaljujući programu, u sledećoj godini deficit konsolidovanog računa države, dakle, i Republike, pokrajine, lokalnih samouprava, biće prepolovljen na 3,6%, dok će republički deficit biti takođe prepolovljen na 3,3% BDP. Zašto kažem da se rezultati programa fiskalne konsolidacije, čiju smo prvu fazu usvojili u septembru, već videli? Zato što će ovogodišnji deficit biti za oko 20 milijardi dinara manji u odnosu na ono što smo utvrdili rebalansom pre samo mesec i po dana. Naime, ostvarenje poreskih prihoda u oktobru i u novembru pokazuje da ćemo do kraja godine imati više ostvarenih poreskih prihoda u odnosu na ono što smo projektovali rebalansom, što znači da smo bili pesimisti kada smo radili rebalans, dok će rashodi, odnosno uštede na rashodnoj strani biti daleko veće. To sve zajedno omogućiće nam da ove godine imamo oko 20 milijardi dinara manji budžetski deficit u odnosu na ono što je predviđeno rebalansom. Zašto vam to govorim? Zato što je to važna polazna osnova za plan budžeta za 2013. godinu. U tom smislu, jasno je da Vlada ima jasnu nameru da do kraja stabilizuje javne finansije. Ove moje reči, da je proces stabilizacije javnih finansija u Srbiji i te kako otpočeo, ilustruju podaci sa međunarodnog tržišta kapitala, s obzirom da je najbolji indikator stanja javnih finansija bilo koje zemlje cena njenog javnog duga na međunarodnom tržištu, odnosno cena po kojoj se kupuju i prodaju evro obveznice koje je neka država emitovala. Početkom ove godine cena srpskih evro obveznica na međunarodnom tržištu kapitala bila je oko 7,5%, a sada se petogodišnje evro obveznice Republike Srbije trguju po ceni od svega 4,8%. Kažem svega zato što je to veliki pad u odnosu na ovih početnih preko 7%. Desetogodišnje se trguju po ceni od 5,8%. I jedna i druga cena su niže od onih koje su ostvarene pri emisiji evro obveznica od kojih je jedna obavljena u septembru mesecu, a druga u novembru uz tražnju koja je bila sedam do osam puta veća od ponude. Naravno, ono što je cilj budžeta za 2013. godinu jeste taj zaokret, odnosno preokret u fiskalnoj politici, a to je zaustavljanje rasta javnog duga i zaustavljanje eksponencionalnog rasta troškova za kamate. Naime, u poslednje četiri godine, počevši od 2008. godine, javni dug Republike Srbije uvećan je dva puta. Dakle, udvostručen je javni dug u ovako kratkom vremenskom periodu, dok su troškovi za kamate ušestrostručene. Dakle, šest puta su veće nego što su bile u 2008. godini. U 2008. godini troškovi za kamate iznosili su samo 14 milijardi dinara, u 2011. godini 40 milijardi, u 2012. godini 64 milijarde i 2013. godine iznosiće 90 milijardi. Dakle, imamo jednu eksponencionalnu krivu rasta troškova za kamate. Upravo je to bila situacija koja je mogla Srbiju da odvede u bankrot, u nemogućnost da servisira svoje dospele obaveze. Šta je problem? Problem je što Srbija mora ne samo da prepolovi budžetski deficit koji je zatečen u ovoj godini, što ćemo učiniti, nego mora da nastavi da ga dalje obara zbog inercije prenosa javnog duga i kamata iz prethodnog perioda. Dakle, bez obzira što ćemo prepoloviti budžetski deficit, samo preneseni iznos sredstava za finansiranje, odnosno otplatu javnog duga iznosi preko tri milijardi evra. Kada bi budžet ove godine bio uravnotežen, država bi morala u startu da plati tri milijardi evra za servisiranje obaveza po osnovu akumuliranog javnog duga u prethodnim godinama. To je kao kada uđete u taksi i imate početnu cenu koju plaćate, vozili se 20 kilometara ili se vozili svega 500 metara. Startna cena za Srbiju je tri milijardi evra kao posledica neodgovornih javnih finansija u prethodne četiri godine. Da bi zaustavili eksponencionalni rast troškova za kamate, postoje dva rešenja. Mi primenjujemo oba od ta dva. Prvo je da se smanji naglo budžetski deficit. Naš plan je da ga 2015. godine svedemo na 1%. Dakle, sledeće godine 3.6%, a 2015. godine na samo 1% kako bi troškovi finansiranja u tekućoj godini bili što niži. Inače su veliki nasleđeni troškovi finansiranja iz prošlosti. Zato tekuće troškove moramo da obaramo na što niži nivo. Druga stvar, javni dug će se sa ovim budžetom u sledećoj godini zaustaviti u rastu na nekih 65% BDP. Posle toga, uslediće njegov pad i naš plan je da ga oborimo na 58% u 2015. godini. Da bi se to ostvarilo mora se radikalno obarati budžetski deficit i u narednim godinama na 1% u 2015. godini i mora se jedan deo troškova finansiranja prebaciti sa zaduživanja na prihode od prodaje dela državne imovine koja nije efikasna. To je jedini način da se javni dug obori dramatično u narednom periodu. Mi smo predložili Vladi jedan ozbiljan program srednjoročnih strukturnih reformi, koji treba da dovede do ovog cilja. Dakle, budžetom za 2013. godinu i programom fiskalne konsolidacije mi obezbeđujemo zaustavljanje rasta javnog duga i dvostruko niži budžetski deficit, ali na srednji rok jedini način da se obori javni dug i da se još više smanji budžetski deficit je primena programa srednjoročnih strukturnih reformi, koje je naša Vlada predložila. Dakle, to je sadašnje stanje, pri čemu moram reći da ovu sliku pogoršava i činjenica da je prethodne godine nastao jedan veliki broj neplaćenih računa od strane različitih državnih korisnika, od republičkih, preko pokrajinskih do lokalnih organa, takođe i fondova. To je tzv. fiskalni deficit, koji nastaje kada državni organi ne knjiže neki trošak, a u stvari ga čine neplaćenjem. To su, pre svega, dugovi u zdravstvu, koji po raznim osnovama iznosi 26 milijardi dinara u ovom trenutku. Samo bolnice duguju 13 milijardi dinara, a Fond zdravstva dodatno duguje još 13 milijardi dinara, jer plaća lekove sa period od 200 dana, što je izuzetno dugačak period. Postoje dugovi putarima, koji su negde oko 7 – 8 milijardi dinara ukupno. Postoje dugovi lokalnih samouprava ka građevinarima, putarima i drugim kompanijama u privatnom sektoru, a postoje i dugovi javnih preduzeća ka privatnom sektoru. Oni uopšte ne ulaze u ovu klasifikaciju deficita, s obzirom da nisu knjiženi, ali moramo da i taj problem napadnemo kroz, pre svega, stabilizaciju javnih finansija, omogućavanje da kroz niži deficit i veću likvidnost, dođemo do mogućnosti da očistimo te dugove, ali i da promenimo sistem, kako ti dugovi ne bi nastajali u budućnosti. Čišćenje starih dugova, bez zabrane, kroz promenu sistema nastavka tih novih dugova u budućnosti, odnosno u docnji, takav proces ne bi imao smisla jer bi bio kratkoročan. Nešto ću o tome više pričati svih ovih dana, jer je ovo tek početak rasprave. Naš program obuhvata ne samo saniranje klasičnog budžetskog deficita, nego i napad na tzv. kvazifiskalni deficit, odnosno saniranje svih tih docnji koje trenutno postoje od strane države ka privredi. Ako govorimo samo o budžetu za 2013. godinu, i to, republičkom budžetu, onda mogu da kažem da smo predvideli smanjenje budžetskog deficita za oko 80 milijardi dinara. Naime, ukupni prihodi Republike u sledećoj godini biće 965,7 milijardi, dok će ukupni rashodi i izdaci biti milijardu i 87 miliona dinara. Budžetski deficit će biti 121,9 milijardi dinara. U odnosu na 203,4 milijarde, koliko je bilo predviđeno rebalansom budžeta, to je pad za preko 80 milijardi dinara. Što se tiče konsolidovanog deficita cele države, on je za ovu godinu bio planiran na 222 milijarde, a u 2013. godini će biti 132 milijarde, dakle, 90 milijardi manji u odnosu na taj periodu. Ovo jeste radikalno obaranje deficita, pre svega zbog ušteda na rashodnoj strani budžeta. Naravno, doneli smo neke zakone koji su povećali prihodnu stranu. U septembru je izglasan paket od tri takva zakona, a sada još jedan, to je zakon o porezu na dobit preduzeća, tako da će prihodna strana sledeće godine biti povećana, realno, za nešto manje od 5%, 4,8%, dok će realni rashodi biti smanjeni za 5,2% u odnosu na ovu godinu, i to ukupnoj sumi daje ovu konsolidaciju, obaranje budžetskog deficita za osamdeset i nešto milijardi dinara. Šta je karakteristika budžeta na rashodnoj strani, pošto je rashodna strana ona koja je najvažnija u budžetu? Karakteristika je da smo na nekim stavkama štedeli, a neke smo namerno forsirali. Forsirali smo izdatke za poljoprivredu i budžet za poljoprivredu će biti veći, značajno veći nego prošle godine, posebno nego originalni budžet. Sa ovim budžetom ćemo dostići 4,5% ukupnog budžeta, kada govorimo o udelu agrarnog budžeta u ukupnom budžetu, odnosno ukupni budžet za poljoprivredu biće za jednu četvrtinu veći čak nego prošle godine. Kada kažem prošle godine, mislim na rebalans. Inače, kada se sabere zajedno efekat u odnosu na originalni budžet 2012. godine, onda je to dramatično povećanje, skoro da je udvostručeno učešće agrarnog budžeta u ukupnom budžetu, zato što je svih ovih prethodnih godina budžet Ministarstva poljoprivrede iznosio negde 2,5 – 2,6% ukupnog budžeta, a sada će iznositi 4,5% ukupnog budžeta. Naš cilj je da sledeće godine to povećamo na najmanje 5%, kao što smo i obećali. Takođe se povećavaju rashodi sa socijalnu zaštitu, za osam milijardi dinara u odnosu na rebalans budžeta. S obzirom da su teška vremena, smatrali smo da je potrebno značajnu povećati socijalnu odgovornost, tako da su to rashodi koji se takođe povećavaju. Po prvi put posle dugo vremena povećavamo budžet za kapitalne investicije, i to onaj direktni, iz budžeta, za oko četiri milijarde dinara, ali i projektno finansiranje kroz zajmove za izgradnju auto-puteva i modernizaciju železnice, energetskih objekata, koje ćemo uglavnom uzeti od Kine, Ruske Federacije, kao i međunarodnih finansijskih organizacija, poput Evropske investicione banke, BRD i Svetske banke. Kapitalna ulaganja će se finansirate i zaduživanjem, pod povoljnim uslovima, ali i direktnim finansiranjem iz Republičkog budžeta. Po prvi put smo uveli i trogodišnje planiranje kapitalnih investicija. To je velika novina u odnosu na prethodni period, jer smo ustanovili da se budžeti u prethodnih četiri – pet godina za kapitalna ulaganja redovno ne izvršavaju u obimu koji je Skupština odobrila. Jedan od razloga za to je što svake godine oni koji sprovode kapitalna ulaganja od Republike do lokalna su bili dužni iznova i iznova sprovode procese javnih nabavki za ulaganja. Projekte su morali da dele po fazama, i onda ti projekti nikako da se završe. Jako sporo se realizuju. U pripremi smo za potpuno programsko budžetiranje, koje imamo nameru za nekoliko godina da uvedemo za kompletnu strukturu rashoda u budžetu, krenuli najpre sa programskim planiranjem kapitalnih ulaganja, tako da po novom Zakonu o budžetskom sistemu i prema ovom zakonu o budžetu za 2013. godinu, po prvi put ćete videti planirane rashode za kapitalna ulaganja na tri godine, što znači da u sledećoj godini onaj ko vrši javnu nabavku, moći će da izvrši kompletnu javnu nabavku za ceo projekat, bez obzira što nema obezbeđena sredstva u 2013. godini za kompletan projekat, ali ih ima obezbeđena u periodu od tri godine, što se vidi Predlogom budžeta. Onda neće morati da ponavlja javnu nabavku u 2014. godini, pa u 2015. godini, već će moći, da kada jednom završi, da onda realizuje kompletno ceo projekat. To će poboljšati efikasnost u realizaciji kapitalnih ulaganja. Što se tiče subvencija u privredi, odlučili smo da prekinemo sa finansiranje gubitaša, već da sami usmerimo novac ka perspektivnoj privredi. Velika novina u ovom budžetu je što više ne vidite garancije za likvidnost javnih preduzeća, što je bio redovan slučaj u prethodnih četi – pet godina. Sve garancije koje se izdaju se odnose isključivo na kapitalna ulaganja. Sva zaduživanja u tom budžetu se odnose isključivo na kapitalna ulaganja. Nema više obezbeđivanja garancija za likvidnost, npr, "Srbijagasu", ili JAT, ili drugim javnim preduzećima, već samo možemo da odobrimo garanciju za kapitalne investicije. Zašto? Zato što želimo da radikalno prekinemo sa pogrešnim sistemom finansiranja gubitaša. To se odnosi na tzv. državna preduzeća u restrukturiranju. Jednim od zakona koji predlažemo, ograničićemo rok restrukturiranja za narednih godinu i po dana, do 13. juna 2014. godine to mora da se okonča, a istovremeno, smanjujemo subvencije već u budžetu za sledeću godinu takvim preduzećima, doduše, samo za pola milijarde dinara, ali to jeste jasan signal da želimo da prekinemo sa takvim vidimo stimulisanja bezperspektivne proizvodnje i da novac koji time uštedimo, uložimo onima koji imaju perspektivu. Gubici po osnovu subvencionisanja, direktnog i indirektnog, na svim nivoima države, na godišnjem nivou iznose između 700 i 800 miliona evra godišnje. Oni uračunavaju ne samo direktne subvencije koje dobijaju preduzeća od Republike, Pokrajine pa do lokala već i ne plaćanje računa za struju, komunalije, neplaćanje privatnom sektoru, neplaćanje obaveze prema poveriocima. Kada se sve to uračuna sa 800 miliona evra godišnje se subvencionišu preduzeća sa gotovo nikakvim efektom na rast BDP srpske ekonomije i to je jednostavno doteralo do tačke da se mora preseći. Preduzećima u restruktuiranju dajemo godinu i po dana rok da uz našu aktivnu podršku pronađemo partnere za ona preduzeća za koja može da pronađe partner i gde postoji interes ili postoji mogućnost da se skine restruktuiranje, pa da se to preduzeće ostavi na tržištu da samo posluje čak i u državnom statusu. Takav slučaj će na primer biti sa RTB Bor-om. Tu će se u prvoj polovini 2013. godine skinuti proces restruktuiranja i ono će biti samo na tržištu bez ikakvih subvencija i pomoći države. Još neka preduzeća su se kandidovala, kao što je PKB koji kaže da može da opstane na tržištu samostalno pa ćemo podići i njima restruktuiranje. Ima još nekih za koje smo zapazili da su performansama već došla u situaciju da mogu bez te zaštite koja ih brani od poverilaca da budu samostalna na tržištu, tako da je cilj da u narednih godinu i po dana to kompletno sve rešimo. Što se tiče javnih preduzeća, naša strategija je da pokušamo da neka od tih javnih preduzeća privatizujemo tamo gde one mogu dovoljno kvalitetno da budu na tržištu sama, a kod nekih drugih da se kroz proces liberalizacije cena dođe do toga da ona budu samoodrživa, a da sa druge strane se kroz odgovarajuću socijalnu politiku zaštite ugroženi slojevi stanovništva koji ne mogu da plaćaju odgovarajuću cenu usluga. Bitna je izmena data i u jednom od zakona o kome ćemo govoriti naredne nedelje, Zakonu o javnim preduzećima. Republička Vlada više neće davati saglasnost na cene komunalnih usluga. To će biti isključivo nadležnost lokalnih samouprava, gradova i opština da sami odlučuju o tome i da svako oceni u svom gradu kakvu politiku treba da vodi. Više Ministarstvo finansije i trgovine neće davati saglasnost naodluke o cenama lokalnih komunalnih preduzeća. Ovaj budžet vrši značajne uštede pre svega na stavci – kupovina robe i usluga. To znači na materijalnim izdacima, na materijalnim troškovima i takođe smanjen je jedan deo, kao što sam rekao, subvencija za privredu delimično zbog toga što subvencije koje su korišćene za projekat "Fijat" više neće biti korišćene, a delimično zato što smo smanjili ove subvencije preduzećima u restruktuiranju. Šta je još potpuno drugačije u odnosu na prethodni period? To je uvođenje finansijske discipline. Trenutno sve docnje o kojima sam pričao ne bi nastale da je bilo elementarne finansijske discipline u sistemu. Ne bi se dogodilo da Fond zdravstva kasni 200 dana u plaćanju lekova, da je prosečni rok plaćanja u Srbiji 135 dana, da je u državi, pre svega u Ministarstvu finansija, kada kažem – država – javne finansije mislim na Ministarstvo finansija, da budem potpuno jasan, da je postojala osnova i volja da se uvede finansijska disciplina. Kako ćemo uvesti finansijsku disciplinu na više frontova? Prvo, već smo promenili Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji koji daje mogućnost Poreskoj upravi da kontroliše i neregistrovana preduzeća i taj proces kontrole kreće od 1. januara. Drugo, u ovom budžetu u određenim članovima dajemo ovlašćenja Trezoru Ministarstva finansija da kontroliše da li ministarstva, zatim državni organi, Pokrajina ili lokalne samouprave redovno vrše plaćanja prema privredi. Ograničićemo prema zakonuo kome ćemo diskutovati u ponedeljak rokove plaćanja za državu na najviše 45 dana. Država će postati generator likvidnosti u privredi, a danas je potpuno obrnuto. Danas je država najveći generator nelikvidnosti privrede. Želimo da tu napravimo preokret, da država u redovnosti plaćanja bude prva, da onda privatni sektor ima obavezu da plaća u roku od 60 dana, da država plaća u roku maksimalno od 45 dana, a privatni sektor u roku od 60 dana. Da bismo osigurali da se to izvrši mi smo članom 12. ovog zakona predvideli mehanizme za kontrolu i osiguranje redovnosti plaćanja kako na nivou Republike tako i Pokrajine i lokalnih samouprava. Evo o čemu se radi – gde mogu nastati kašnjenja u plaćanju? Mogu nastati u izvršavanju rashoda za robe i usluge, mogu nastati u kapitalnim investicijama i mogu nastati tamo gde Fond zdravstva plaća prema farmaceutskoj industriji. "Putevi Srbije" prema putarima, ministarstva prema drugim rashodima za kapitalna ulaganja. Doneli smo propis da će svi budžetski korisnici biti dužni da dostave u elektronskom obliku Trezoru Ministarstva finansija podatke o preuzetim obavezama, o tome kada im dospevaju na plaćanje, rok ne može biti duži od 45 dana posle 31. marta, i onda protekom izvesnog vremena nakon 30 dana ako Trezor vidi u svom stanju da nije izvršeno plaćanje za neku materijalnu usluga ili za neka kapitalna ulaganja obustaviće plaćanja tom ministarstvu po svim drugim aproprijacijama sve dok se plaćanje prema privredi ne izvrši. Na taj način imaćemo kompletnu evidenciju i to će važiti ne samo za Republiku. Republički trezor kontrolisaće republička ministarstva i republička javna preduzeća. Preko pokrajinskog i lokalnog trezora kontrolisaćemo disciplinu u plaćanju lokalnih organa vlasti i pokrajine. Ukoliko Pokrajine i lokal budu kasnili sa plaćanjem više od 45 dana biće im privremeno obustavljeni transferi, odnosno prenos dela sredstava poreza na dobit i plate u Vojvodini. Dakle, apsolutno ovim zakonom dobijamo sve instrumente da uvedemo red i finansijsku disciplinu u javnim finansijama. Onda se postavlja pitanje – odakle će oni to da plate? Platiće se iz likvidnih sredstava koje smo takođe obezbedili. Kada sam postao ministar finansija gotovo da nije bilo rezervi likvidnih sredstava za izvršenje tekućih rashoda uključujući i penzije i plate i sve ostale namene. Maltene smo imali sredstva nedelju za nedelju, mesec zamesec. Sada smo obezbedili unapred finansiranje potrebe države za celu prvu polovinu sledeće godine. Pre zaključivanja ruskog kredita od milijardu dolara imamo trenutno novca da isfinansiramo sve obaveze do maja meseca. Sa ruskim kreditom imaćemo i preko toga. Nikada više nećemo dozvoliti da država nema sredstva makar šest meseci unapred za plaćanja u likvidnom smislu. Čišćenjem docnji koje smo zatekli, bolnicama, putarima, vraćanje dugova i jednim programom koji ćemo lansirati posebnim za lokalne samouprave, već za koju nedelju, a počeće da se primenjuje od 1. januara, moći ćemo i da obezbedimo lokalnim samoupravama da plate dugove za kapitalna ulaganja zaključno sa 31. oktobrom prema privatnom sektoru. Do 31. marta ćemo dovesti bukvalno sve budžetske korisnike u poziciju da mogu da izvršavaju svoja plaćanja u roku od 45 dana. Likvidnost smo obezbedili u Republici. Sada nam je ideja da je prenesemo dalje ka Pokrajini, ka opštinama, ka privredi i građanima na kraju. To je cilj. To je kompletan plan stabilizacije javnih finansija. Što se tiče nekih specifičnosti u budžetima, bilo je juče puno govora o budžetu Vojvodine. Budžet Vojvodine u 2013. godini biće 8,4% ukupnog budžeta, odnosno ukupnih poreskih prihoda Srbije u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu, iznad onog propisanog minimuma. Slušao sam juče, bilo je puno demagogije, puno politike. Govoriću samo u ciframa. Dakle, prethodnim Zakonom o budžetskom sistemu utvrđena je osnovica za obračun Vojvodine na 750 milijardi dinara. Novim Zakonom o budžetskom sistemu minimum kao osnovica je 837 milijardi dinara. Dakle, znatno je veća nego što je bila po prethodnom Zakonu o budžetskom sistemu. Na tako utvrđenu osnovicu 7% iznosi 58,6 milijardi dinara, a Vojvodina će sledeće godine imati 70,5 milijardi. Vojvodina će imati skoro 15 milijardi dinara više nego prošle godine u originalnom budžetu koji je ova skupština usvojila na predlog Vlade čiji sastav odgovara sastavu sadašnje pokrajinske Vlade. Dakle, prošle godine, prema onim podacima koji su dostavljani svim poslaničkim klubovima i članovima parlamenta, posebno iz Vojvodine, koji su se uvek zanimali za tu materiju, dobro znaju da je ukupan budžet koji je bio projektovan za Vojvodinu bio 57,7 milijardi dinara, a sada je 70,5 milijardi. Plus što je moguće da će još dodatnih 2,7 milijardi dinara biti korišćeno po članu 33. ovog zakona o budžetu. Nažalost, kada pročitate taj član, znaćete o čemu se radi. Taj budžet bi onda bio 8,7% ukupnog budžeta, a ne 8,4, kao što sam sada rekao. Minimum će biti 8,4. Što se tiče budžeta lokalnih samouprava, on je povećan u originalnim transferima za 2,3 milijarde, sa 33 na 35,3, a dodatno je povećan za još 4 milijarde dinara radi održavanja puteva koje je prethodna Vlada, odnosno koje su "Putevi Srbije" preneli lokalnim samoupravama nekih 6.000 km. Za to je obezbeđeno 3 milijarde dinara za tzv. investiciono održavanje puteva. Po kilometru 500.000 dinara za svaku opštinu i napravljen je raspored za sve opštine u Srbiji srazmerno broju kilometara koje su one preuzele. To će onda omogućiti da za razliku od prethodnog perioda kada je obavezu tog održavanja imalo javno preduzeće "Putevi Srbije", realno, niti je moglo fizički da stigne da ode u sve opštine Srbije, sada ova sredstva budu iskorišćena ravnomerno na celoj teritoriji Srbije i srazmerno broju kilometara. Po kilometru, 500 hiljada dinara. Koliko kilometara je tih bivših regionalnih puteva u opštini, toliko je namenjeno svakoj opštini po vrlo jednostavnom kriterijumu. Predviđeno je da ova sredstva ne budu doznačavana u budžete lokalnih samouprava, nego isključivo izvođačima radova po odobrenim situacijama koje će overavati opština. Dakle, opštine mogu samostalno ili udruženo da angažuju izvođače radova koji će popravljati ove lokalne puteve, bivše regionalne, tih 6.000 km i kada overe situaciju, biće izvršeno plaćanje direktno izvođaču radova, dakle, građevinskoj industriji. Jedini izuzetak je zimsko čišćenje, odnosno održavanje puteva gde će 900 miliona dinara biti preneto "Putevima Srbije" koji će organizovati čišćenje puteva. To su neke od ključnih novina koje donosi novi zakon o budžetu za 2013. godinu. Na kraju, dozvolite mi da zaključim. Gde su razlike? Umesto ogromnog istorijskog budžetskog deficita, on će biti duplo niži. Umesto eksponencijalnog nastavka rasta rashoda za kamate, taj rast rashoda za kamate biće zaustavljen od 2014. godine. Umesto pada od 2% i recesije, imaćemo umereni privredni rast od 2%. Umesto dvocifrenog deficita u tekućem računu bilansa spoljne trgovine, imaćemo obaranje tog deficita. Ono što je jako važno, umesto situacije gde niko nikom ništa ne plaća i gde vlada anarhija u javnim finansijama, imaćemo red i disciplinu. Nadam se da će Skupština Republike Srbije podržati ovaj radikalno novi koncept u vođenju javnih finansija Republike Srbije, jer mislimo da uređenje javnih finansija nije dovoljno za izlazak iz krize, ali je sigurno temelj i prvi korak ka tome. Bez sigurnih, čvrstih i disciplinovanih javnih finansija, bez sprečavanja docnje u plaćanjima, nema države u ekonomskom smislu. Privreda ne može da funkcioniše ukoliko je država rasturena u finansijama. Dakle, očekujem podršku ovom budžetu, jer je to prvi korak, temelj za stabilizaciju kompletnih ekonomskih prilika u zemlji. Hvala puno.
Hvala. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa, žele reč? Reč ima narodni poslanik Balint Pastor. Izvolite.
Uvaženi predsedniče Narodne skupštine, gospodine Dinkiću, dame i gospodo narodni poslanici, jedan od članova Vlade Republike Srbije je rekao pre neku nedelju da je budžet proizvod muka vladajuće koalicije. Dozvolite mi da kažem nekoliko rečenica u vezi ovog proizvoda muka vladajuće koalicije. U međuvremenu je budžet dosta radikalno, da upotrebim ovu reč, izmenjen, pošto smo dobili nekoliko amandmana Vlade Republike Srbije na predloženi budžet, pa se neke glavne stavke u budžetu menjaju. Trudiću se da koristim ove najnovije podatke. Ne znam koliko je realno da rast BDP u narednoj godini bude 2% i ne znam koliko je realno da inflacija 2013. godine bude 5,5%. To su neke procene Vlade Republike Srbije. Nadam se da je to realno, ali čisto sumnjam da je tako. Videćemo sledećih meseci da li će biti jednog rebalansa, da li će biti dva rebalansa, koliko su održivi ovi podaci i ove projekcije. Doduše, državni sekretar Senić je nagovestio da je u narednoj godini moguć veći rast privrede od projektovanih 2%. Navijam za to da se ispostavi da je on bio u pravu, jer je to u interesu svih građana Republike Srbije. Ne znam koliko je to realno, još jednom da podvučem. Ovim predlogom budžeta je predviđeno 281 milijarda dinara dotacija PIO fondu, što je više od četvrtine, oko 26% svih rashoda. Nismo čuli ništa o tome koliko je to održivo da u jednoj državi tolike sume idu na PIO fond. Naravno, ne kažem da penzioneri ne treba da dobijaju svoja zaslužena sredstva. Suprotno, ne govorim protiv penzionera, nego govorim o tome da bi država trebala da uradi nešto više u interesu toga da rast zaposlenosti bude veći, da imamo što više radnih mesta i da ne dolazimo u situaciju da ima isto onoliko penzionera koliko ima i zaposlenih u Republici Srbiji. To nije održivo na duže staze ni u jednoj državi, pa to ne može da bude održivo ni u Republici Srbiji. Rekli ste da će kapitalni izdaci biti povećani za oko 4,1 milijardu dinara. Vratićemo se na ovaj podatak, jer je ovo svakako dobro. To znači da je budžet u nekoj meri razvojne prirode, ali ne znam gde su onda sredstva planirana za kapitalna ulaganja na teritoriji AP Vojvodine, ali kažem, kasnije ću se vratiti na to pitanje. Niste rekli ništa ni o tome da li je tačno ono što pišu ekonomski novinari, da ima oko 20 hiljada viška zaposlenih u javnom sektoru? Kako Vlada Republike Srbije želi da se suoči sa ovim problemom? Opet želim da podvučem da se ne zalažemo za otpuštanja, zalažemo se za to da ministar finansija i ekonomije kaže nešto o tome kako želi da sanira ovaj problem i da li je taj problem postojeći, da li je taj problem realan. Govori se i o tome da će biti neophodno da se promeni radno zakonodavstvo u Republici Srbiji. Naravno, to još nije na dnevnom redu, ali ako je to tako, onda ne bi bilo loše da čujemo nekoliko rečenica o tome šta će to značiti sledeće godine, uzevši u obzir ove podatke koji su predviđeni budžetom Republike Srbije, odnosno Predlogom budžeta za 2013. godinu. Niste rekli ni reči o tome da se za prethodna nepuna dva meseca država zadužila za čitavih 1750 milijardi dolara. Ti uslovi su relativno povoljni nego što su bili uslovi zaduživanja u prethodnom mandatu Vlade, odnosno Narodne skupštine, ali je kraća i ročnost prodatih evroobveznica, pa bi verovatno i o tome trebalo reći nekoliko rečenica. Spomenuli ste veoma iskreno da je javni dug tu negde oko 60% BDP, odnosno da će dostići 60% BDP. O tome govori i Fiskalni savet godinama. Vrlo dobro znate da je taj limit maksimalizovan na 45% BDP, pa ne bi bilo loše da kažemo nekoliko rečenica i o tome da li se planiraju izmene i dopune zakona, da bi jednostavno država funkcionisala unutar zakonskih okvira, odnosno da bi država bila pravna. Ovako se svake godine svesno krši zakon. Mogao bih da kažem malo cinično da ako se konstantno iz godine u godinu krši Ustav, onda i nije neki problem što se neki zakoni pojedinačni, pa makar bili i oni sistemski, krše. Nismo čuli detalje u vezi ruskog kredita. Ne znamo zašto Ruska Federacija još uvek nije donela konačnu odluku u vezi toga, odnosno zašto nisu počeli ni pregovori sa Vladom Republike Srbije u vezi tog ruskog kredita i kada će taj ruski kredit doći ovde na dnevni red Narodne skupštine? Mislim na ratifikaciju. Naravno, meni se čini da je to još na dosta dugom štapu. Kada bih želeo da kažem nekoliko rečenica o pozitivnim elementima Predloga budžeta za 2013. godinu, morao bih da izdvojim finansiranje nacionalnih saveta nacionalnih manjina. To je predviđeno u visini od 240 miliona dinara, a prošlim rebalansom je bilo 235, budžetom usvojenim pre nešto više od godinu dana je bilo 230, što znači da ima nekih malih pomaka. Pošto želimo da budemo objektivni i realni, to je svakako za pohvalu, kao što je za pohvalu i agrarni budžet. Izdvojili ste činjenicu da će celokupni agrarni budžet biti oko 4,5% budžeta Republike Srbije, ali neće poljoprivredni proizvođači dobiti 4,5% budžeta. Poljoprivredni proizvođači bi želeli da agrarni budžet bude 5% u smislu da izdvajanja za poljoprivredne proizvođače budu 5%. Nadam se da će se to dostići u narednim godinama. Znamo da nije realno da se to dogodi preko noći. Što se tiče ukupnih subvencija u poljoprivredi, to je, prema najnovijim amandmanima Vlade Republike Srbije, u visini od 34,1 milijardi dinara, odnosno oko 3,2% budžeta, odnosno Predloga budžeta za sledeću godinu. Pre nego što pređem na pitanja finansiranja AP Vojvodine i njenih nadležnosti, želeo bih da kažem nekoliko rečenica o jednom amandmanu koji smo podneli, a koji nije vezan za finansiranje Vojvodine, pošto je Skupština AP Vojvodine dostavila, kao što znate, tri amandmana vezana za finansiranje Pokrajine, amandman SVM se odnosi na finansiranje međuakademijske mešovite komisije istoričara. Vrlo dobro znate, gospodine Dinkiću, o čemu se radi, pošto smo imali amandman bukvalno u istovetnom obliku i prošle godine kada ste vi bili narodni poslanik, šef poslaničke grupe URS i vi ste glasali za taj amandman. Nadam se da ćete sada na funkciji ministra finansija i ekonomije isto tako smatrati važnim da ovo rešenje sadrži budžet za narednu godinu. Radi se o komisiji koja je osnovana od strane Srpske akademije nauka i umetnosti i Mađarske akademije nauka. Oni se bave utvrđivanjem civilnih žrtava u Vojvodini tokom i posle Drugog svetskog rata i na srpskoj i ma mađarskoj strani. Mi smo, kao i prošle godine, predložili 10 miliona dinara za rad ove međuakademijske mešovite komisije. Sigurno znate da je predsednik Republike, gospodin Nikolić, postigao dogovor sa predsednikom Mađarske, da će se u toku sledeće godine njih dvojica pokloniti zajedno žrtvama Drugog svetskog rata u Vojvodini, i mađarskim i srpskim nevinim žrtvama. Bio bi izuzetno loš signal kada sredstva za rad ove međuakademijske mešovite komisije, koja istražuje ova dešavanja na naučnoj osnovi, ne bi bila definisana. Kada se radi o finansiranju AP Vojvodine, meni je veoma drago što ste rekli nekoliko rečenica povodom tog pitanja. Slažem se da se trebamo baviti činjenicama, brojkama, ciframa, a ne politikanstvom, ali se to ne odnosi samo na poslanike koji dolaze sa teritorije AP Vojvodine, nego bi bilo poželjno da se to odnosi i na članove republičke Vlade. Želeo bih da govorim o ciframa. Vi niste govorili o tome da je pre dva meseca izmenjen Zakon o budžetskom sistemu, da je tom prilikom u potpuno redefinisana osnovica za izračunavanje tih 7% i izneli ste podatke, projekcije u vezi naredne godine kao da ta osnovica nije promenjena. Izneli ste te podatke kao da se ta osnovica i prošle godine računala na osnovu poreskih prihoda, a vrlo dobro znate da to nije tačno, pošto su osnovica do pre dva meseca bili prihodi i primanja od prodaje nefinansijske imovine, a ne poreski prihodi. Doduše, moram da kažem da u Zakonu o budžetskom sistemu nije ni napisano da su osnovica poreskih prihodi, nego su rashodi iz kojih se finansiraju poreski prihodi. Ako želimo da ostanemo na terenu cifri i brojki, onda moram da kažem da su prihodi i primanja od prodaje nefinansijske imovine 965 milijardi dinara, prema projekciji za narednu godinu. Poreski prihodi su 837 milijardi. To znači da je osnovica smanjena za 128 milijardi dinara. To znači da Vojvodina sledeće godine neće dobiti šest milijardi dinara više, kao što je istakla vaša koleginica iz poslaničke grupe URS juče, nego će biti devet milijardi dinara manje. Moram da kažem da greši i pokrajinska Vlada, jer razlika nije 9,6, nego je devet milijardi dinara. Oni nisu gledali ove najnovije amandmana Vlade Republike Srbije. U skladu sa tim amandmanima ta osnovica se smanjuje za 128 milijardi dinara. Znači, brojke, gospodine Dinkiću, nisu na vašoj strani. Ne možete pomešati babe i žabe. Ne možete pomešati kruške i jabuke. Ako se menja osnovica, onda treba gledati koliki bi bio taj iznos po neizmenjenoj osnovici, a ne treba da polazimo od toga da su poreski prihodi bili osnovica i prošle godine, jer to jednostavno ne odgovara realnom stanju i ne odgovara činjenicama. To je ono što se odnosi na 7%. Niste ni reč rekli o tome kako će se realizovati taj drugi deo famozne rečenice iz Ustava Republike Srbije, člana 184. stava 4, koji se odnosi na kapitalne izdatke. Najmanje tri sedmine od tih 7% treba da ide u Vojvodinu na kapitalna ulaganja. Ovo je prvi budžet, odnosno prvi Predlog budžeta Republike Srbije iz kojeg, ili u kojem nisu predviđena transferna sredstva za kapitalne investicije u smislu da organi AP Vojvodine mogu slobodno da raspolažu sa tim sredstvima i mogu slobodno da odrede kakve kapitalne investicije žele da realizuje. Želim malo detaljnije da vam objasnim na šta mislim, da ne biste rekli da grešim, pošto je predviđeno milijarda i 100 miliona dinara za kapitalne investicije. Klinički centar Vojvodine 600 miliona, 450 miliona od Ministarstva regionalnog razvoja i lokalne samouprave, 92 miliona iz NIP, to je u redu. Ali, u skladu sa principom decentralizacije i regionalizacije, mislim da bi bilo u redu da budu sredstva određene visine sa kojima pokrajna Vojvodina može autonomno da raspolaže. Na primer 2002. godine je za tu namenu bilo predviđeno 3,7 milijarde dinara, 2011. godine tri milijarde dinara, u ovom Predlog budžeta nula, slovima nula dinara. Mislim da to isto tako treba uzeti u obzir, kao što moram da kažem i to da se na raznim mestima može da se nađe još oko 10 milijardi dinara, znači na raznim mestima se može naći oko 10 milijardi dinara, što možemo knjižiti kao sredstva predviđena za kapitalna ulaganja na teritoriji AP Vojvodine. Tu su uglavnom rate, otplate kredita za ovu godinu, zaštita od poplava 96 miliona, kredit za otpadne vode u Subotici 81 milion, granični prelaz Bajmok 5,2 miliona, auto put osam milijardi. To je ukupno oko 10 milijardi. Sa ovih milijardu i 100 miliona ukupno nešto više od 11 milijardi dinara. Ali, još jednom želim da podvučem, ni sa jednim dinarom AP Vojvodina autonomno ne može da raspolaže, a to se dešava sada prvi put od usvajanja Ustava Republike Srbije. Zbog toga možemo da kažemo, na osnovu ovih brojki, i tu nema politikanstva, da fali najmanje 14 milijardi dinara za kapitalne investicije. Zbog čega kažem najmanje 14 milijardi dinara? Pa, zbog toga što ste vi rekli koliko će iznositi budžet AP Vojvodine. Treba uzeti tri sedmine od tog budžeta, a tri sedmine bi bile najmanje 24 milijarde dinara. To jednostavno nije tako. Mislim, gospodine Dinkiću, da je bilo poštenije da ste vi rekli – dame i gospodo, Vlada Republike Srbije je u mogućnosti da obezbedi 7% za Vojvodinu, ali pošto je kriza, pošto je veliki deficit, pošto se suočavamo sa problemom, pošto smo imali, da vas citiram, ne vas nego novu vladu, neodgovoran bivši režim, jednostavno nismo u mogućnosti to da obezbedimo, bićemo u mogućnosti sledeće godine. Ali, ne, vi ste prećutali taj detalj. Vi ste prećutali činjenicu da ćete uskratiti Vojvodinu za najmanje 14 milijardi dinara kapitalnih investicija, da će zahvaljujući tome doći do otkaza u nekoliko hiljada slučajeva na teritoriji AP Vojvodine u građevinskim firmama. Jer jednostavno, oni neće biti u mogućnosti da daju platu tim radnicima, jer će pokrajina biti nesolventna kao što je već godinama zbog juče iznetog nepolitanskog detalja da je Vojvodina uskraćena za oko 70 milijardi dinara od početka 2007. godine. Još jedan mali detalj koji pokazuje koliki ste vi decentralista i regionalista. Sada je predviđeno jedno vrlo opasno rešenje. Prema tom rešenju da citiram iz Predloga budžeta – Za sredstva nacionalnog i investicionog plana koji se odnose na realizaciju započetih projekata kao i za sredstva namenjena za započete projekte na teritoriji AP Vojvodine nalogodavac je ministar zadužen za nacionalni – investicioni plan. Izvršena sredstva evidentiraju se u budžetu Republike kao izvršeni izdaci budžetu pokrajine. Ova sredstva izvršavaće se prenosom budžetu pokrajine prema dinamici koju određuju ministar zadužen za nacionalni – investicioni plan. To je član 23. Predloga zakona. Gde je tu decentralizacija i regionalizacija, gospodine Dinkiću da se sredstva dobijaju od republičke vlade na kašičicu, da se sredstva dobijaju po nekakvim političkim kriterijumima, ili ne znam kakvim nedefinisanim kriterijumima i da pokrajina Vojvodina u opšte nema, ne bude u mogućnosti da servisira svoja dugovanja koja su se nagomilala prethodnih šest godina zbog toga što je svake godine budžet bio protivustavan. Kad smo kod decentralizacije i regionalizacije, a ovim ću završiti, mislim da bi trebalo govoriti o tome kako će mesne zajednice preživeti sledeću godinu pošto su ukinuti nedavno izmenjenim Zakonom o budžetskom sistemu, mogućnosti sopstvenih prihoda, sticanje sopstvenih prihoda tih mesnih zajednica. Mi smo se složili, gospodine Dinkiću, pre otprilike godinu dana da su i mesne zajednice izuzetno bitne. Predlažem vam da predložite izmenu tog zakona da mesnim zajednicama omogućimo da funkcionišu, da žive u interesu građana koji žive na teritoriji tih mesnih zajednica, a to je isto tako bitno zbog decentralizacije. Na kraju da kažem samo još jednu rečenicu. Zbog svih ovih iznetih razloga nećemo biti u mogućnosti da podržimo Predlog budžeta, osim ako se amandmani AP Vojvodine ne usvoje zbog toga što bi u tom slučaju Predlog budžeta bio u skladu sa Ustavom Srbije. Hvala. Očekujem odgovore na ova pitanja.
Gospodine Dinkiću, izvolite.
Hvala. Prvo da odgovorim na ova opšta pitanja. Pitali ste zašto je Republika Srbija izdala obveznice u ovom relativno kratkom periodu u iznosu od milijardu i 750 miliona dolara. Iz razloga što želimo da obezbedimo finansiranje unapred. Dakle, mi se nismo zadužili da bismo finansirali deficit ove godine, nego da bi zatvorili prvu polovinu sledeće. Dakle, to je isključivo zbog plana likvidnosti i nema nikakve veze sa stanjem u ovoj godini. Mislim da je to odgovorno i sa tim stilom ćemo nastaviti i u narednom periodu. Nećemo da dočekamo minut do 12 nego uvek hoćemo makar šest meseci unapred da imamo sredstva. U tom smislu pregovori oko ruskog kredita ne moraju da se užurbano vode. Imajući u vidu, kao što rekoh, do kraja maja već imamo dovoljna sredstva već sada u ovom trenutku. Tako da očekujemo da do kraja godine krenemo da razgovaramo na osnovu dogovora predsednika Nikolića i Putina i da taj kredit od milijardu dolara bude realizovan tokom naredne godine, čak nećemo tražiti ni povlačenje u poslednjem kvartalu ove godine, jer nam nije potrebno. Što se tiče vašeg predloga amandmana za finansiranje međuakademijske mešovite komisije, s obzirom da on nije upućen u budžetskom procesu, pre mesec dana, mi nismo ni mogli da uvrstimo u originalni tekst budžeta, ali ćemo ga svakako prihvatiti kao vaš amandman, jer sam za to bio i prošli put kada sam bio poslanik i potpuno je prirodno da ćemo ga sada uvažiti i na tekuće budžetske rezerve obezbediti tih 10 miliona dinara za finansiranje ove mešovite komisije. Što se tiče ovog osnovnog pitanja oko osnovice. Slažem se sa vama da to pitanje ne treba politizovati, ali ono što je istina jeste da godinama unazad nikada nije korišćena ova osnovica koju vi sada pominjeta. Uvek je, držim ovde pred sobom budžet za prethodnu godinu koji je donela prethodna vlada, korišćena su budžetska sredstva kao osnovica za obračun tih sedam posto za Vojvodinu i to je prošle godine bilo 750 milijardi dinara, a sada nam je osnovica po novom Zakonu o budžetskom sistemu 837 milijardi dinara. Dakle, to je značajno više. Kada bi se koristila ova osnovica koju vi sada tražite, 7% tog garancijskog minimuma za Vojvodinu iznosilo bi 67,6 milijardi, a prema našem Zakonu o budžetskom sistemu, Vojvodina dobija najmanje 70,5, više nego u odnosu na ovu osnovicu koju vi tražite. Suštinski, ako pričamo mi ne dajemo 7% Vojvodini, nego 8,4% iako je minimum 7% i na taj način iskazujemo odgovornost i prema poštovanju Ustava i prema poštovanju Pokrajine građana Vojvodine, isto kao što poštujemo sve građane Srbije. Da uđemo malo u strukturu i da vidite da to neće biti sva izdvajanja. Vi ste apsolutno u pravu, da bi trebalo Pokrajini obezbediti da ima sredstva za kapitalna ulaganja o kojima Pokrajina samostalno odlučuje, ali onda Pokrajina ne može da traži sredstva za pokrivanje gubitaka i da dobije i jedno i drugo, da samostalno odlučuje o novim projektima, a da istovremeno Republika pokriva gubitke po osnovu nekih drugih projekata o čemu ću vam sada reći na šta mislim. Hajde da uđemo u strukturu ovih 70,5 milijardi dinara koje su namenjene Pokrajini. Najpre, Pokrajina će imati na samostalnom raspolaganju 18,1 milijardu dinara po osnovu poreskih prihoda koji će pripasti Pokrajini, od poreza na plate i od poreza na dobit koji se ostvaruje na teritoriji Pokrajine, što je značajno više nego što je to bilo u prošloj godini, dakle, 18,1 milijarda dinara i to je taj osnov. Zatim, idu transferi ostali koji zajedno sa ovim prihodima od poreza, čine 56,7 milijardi dinara sredstava namenjenih Vojvodini, po istoj metodologiji obračuna kako je rađeno godinama unazad u ovoj skupštini, odnosno od strane prethodne Vlade. Što se tiče kapitalnog dela, obezbeđeno je 600 miliona dinara za Klinički bolnički centar Vojvodina, nešto što niste pomenuli, obezbeđeno je 675 miliona dinara iz Republičkog budžeta na ime otplate obveznica za Razvojnu banku Vojvodine, to se takođe računa u kapitalna ulaganja, s obzirom da se pokriva trošak iz prethodnog perioda. Takođe, kao što ste rekli, negde je oko 450 miliona dinara iz Ministarstva regionalnog razvoja lokalne samouprave i iz NIP 92 miliona. Sa istom formulacijom o budžetu o kojem ste pričali, koja je godinama unazad prepisivana i ovog puta nije menjana, slažem se da bi trebalo to promeniti u metodološkom smislu. Dodatno, direktno zaduživanje Republike Srbije za jedan od projekata za koji mi je lično pokrajinski premijer rekao da je najvažniji kapitalni projekat u Vojvodini, a to je izgradnja auto-puta Novi Sad-Ruma sa tunelom kroz Frušku Goru, 12 milijardi dinara je namenjeno Vojvodini za taj kapitalni projekat. Dakle, direktno će se Republika zadužiti za kapitalni projekat na teritoriji Pokrajine. Što se tiče docnje koje postoje Fonda za kapitalna ulaganja prema izvođačima radova pokrajinskih organa, prema građevinskim firmama, putarskim firmama, ako ste pogledali član 34, mi predviđamo da kroz emisiju republičkih obveznica saniramo dugove za kapitalna ulaganja, zaključno sa 31. oktobrom za Pokrajinu i za lokalne samouprave. Taj program će biti ponuđen i Vojvodini, Pokrajini Vojvodina, jednako kao i svim drugim gradovima i opštinama u Srbiji. Nismo rekli koji je to iznos, jer ukupan nivo tih garancija je do 300 miliona evra čak, jer ne znamo koliki su dugovi. Molim vas da nas obavestite koliki su dugovi pokrajinskih organa prema privredi, prema izvođačima radova, kako bi mogli da kalkulišemo precizno, jer mi ne znamo koliki su dugovi. Takođe, po svemu sudeći na osnovu onoga što smo čuli od vaših kolega iz Pokrajine, tražiće se još dodatno 2,7 milijardi dinara po osnovu tog člana koje mi takođe nismo ukalkulisali u ovih 70. Ovih 70 milijardi je ono što sigurno znamo da će biti investirano na teritoriji Pokrajina Vojvodina, prema metodologiji koja je bila usvojena u prethodnom periodu, a za koju se slažem sa vama da možda i nije dobra, ali mi nismo za ta četiri meseca, koliko smo imali da napravimo ovaj budžet, mi smo ga za tri meseca napravili, u prvih 100 dana, mogli da temeljno izmenimo metodologiju koju je prethodna Vlada, koja je sa vama sada u koaliciji u Pokrajini, koristila prethodne četiri godine, ali ja hoću da ga izmenim za naredni budžet. Predložio sam da usvojimo zakon o finansiranju Vojvodine, gde ćemo tačno definisati šta su to izvorni prihodi, koliki su i da onda više nemamo ovakve debate svake godine. Po istoj toj metodologiji, kako je rađeno u prethodne četiri godine, Pokrajina će dobiti 70,5 milijardi dinara, od čega 13,8 milijardi dinara za kapitalna ulaganja, a 18,1 milijarda su sopstveni prihodi poreski, a ostatak transferna sredstva, plus neki neodređeni novac za izmirivanje docnji pošto Republika ne zna koliko duguje Pokrajina, plus možda 2,7 milijardi dinara po članu 34. za očuvanje finansijske stabilnosti, jer ima sada nekih znakova da će nam i to tražiti pokrajinska Vlada. Više bih voleo da ta sredstva ne dajemo za pokrivanje tih gubitaka o kojima smo puno govorili na onoj prethodnoj sednici, nego da dajemo Fondu za kapitalna ulaganja za nove projekte. Nadam se da, kada se počisti ta situacija iz prošlosti, uključujući i čišćenje svih koji su odgovorni politički i krivično za ono za šta je došlo, da ćemo sledeće godine imati jedan normalni budžet za Vojvodinu. Hvala vam.
Replika, gospodin Pastor.
Gospodine Dinkiću, hvala na ovim odgovorima i što ste iskreni, mislim da ovakve odgovore prethodnih godina nismo imali, vi ste praktično priznali da neka sredstva fale za kapitalna ulaganja na teritoriji AP Vojvodine. Možda sam i ja grešio da ne fali 14 milijardi, nego 13. Ja sam ipak pravnik, nisam ekonomista, pa možda nisam mogao da pohvatam sve ove podatke razbacane u Predlogu budžeta. Pravnik sam, nisam u dobrim odnosima sa ciframa, sa brojkama, ali znam šta je pravna država i znam šta je vladavina prava. Znam da bi po tim principima, pogotovo po principu vladavine prava trebalo da se Ustav poštuje, bez obzira na to da li se to nekome sviđa ili ne. Slažemo se po mojim slobodnim procenama u vezi 95% onoga što sam ja govorio. Slažem se sa vama i u vezi toga da treba doneti zakon o finansiranju AP Vojvodine, samo mi nije jasno, ako ste vi regionalista, zašto je ta radna grupa formirana bez predstavnika AP Vojvodine, zašto se nastavlja ta praksa bivšeg režima kako to želi da kaže novi režim i zašto predstavnici Vlade Vojvodine ili Skupštine Vojvodine nisu u toj radnoj grupi. Pitali ste me kolika su dugovanja Vojvodine? Na to pitanje ne mogu da vam odgovorim, jer nisam pokrajinski funkcioner. Ja sam narodni poslanik, ali vam predlažem da to pitate gospodina Pajtića, ne zbog toga što je on odgovoran za ta dugovanja, jer nije. Ta dugovanja su nastala zbog višegodišnjeg kršenja Ustava od 2007. pa na ovamo. Predlažem vam da to pitate gospodina Pajtića, zbog toga što je jedan vaš kolega na TV Vojvodina pre neki dan rekao da se vi skoro svakodnevno čujete sa gospodinom Pajtićem, pa predlažem da sutra ili prekosutra kada budete ponovo razgovarali, da mu postavite ovo pitanje i da zajedničkim snagama krenemo u rešavanje ovih problema.
Reč ima ministar Dinkić.
Samo da raščistimo jednu pojedinost, ova radna grupa za pisanje zakona o finansiranju Vojvodine je u procesu formiranja. Dakle, Republika je svoje članove utvrdila i tražili smo od Pokrajinske vlade i Skupštine da nam dostavi imena članova iz Pokrajine da bi mogli da radimo. Realan rok da završimo jedan dobar zakon o finansiranju Vojvodine je u prvoj polovini sledeće godine.
Reč ima narodni poslanik Žika Gojković.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovani ministre, pozdravio bih i gospodina Senića koji nam se pridružio. Mi danas počinjemo raspravu o najvažnijem zakonu u godini, zakona o budžetu. Dobro je što se posle dužeg vremena, pošto sam bio poslanik i u prošlom sazivu, ovaj zakon i rasprava, a pretpostavljam i njegovo donošenje, počinjemo na vreme. Takođe je dobro i to što, bar koliko smo uspeli da saznamo iz sredstava informisanja, da je napravljen jedan lak dogovor oko samog Predloga budžeta, kada su u pitanju razna ministarstva, jer smo imali prilike da u poslednjih nekoliko godina vidimo da je ministrima isključivo bilo važno samo koliko će para da dobiju za svoje ministarstvo. Nisu imali neku širu sliku, šta to znači i za realnost i za momenta u kojem se država nalazi. Nama je svima jasno ukoliko teškoj situaciji se nalazi Srbija, zato je i svima važno da imamo budžet koji će da bude slika realnosti, a ne utopija. Dosta nam je predloga koji nas vade iz jedne provalije, a guraju nas u neku drugu, mislim da je došlo konačno vreme da iz provalije malim koracima krenemo u sve manju i manju provaliju. Takođe nam je dosta onih koji su nam, godinama iza nas, obećavali kako ćemo iz ponora izleteti na krilima, i da je potrebno samo da, naravno, mašemo rukama. Nažalost, to smo prečesto slušali, a što je najgore, mnogi su i poverovali u to. Setimo se samo teorije da je Srbija u svetskoj ekonomskoj krizi videla svoju šansu da ekonomski profitira i mislim da je dovoljno o tome govoriti. Zbog toga današnja rasprava ne treba da bude predizborna kampanja, kao što je to nažalost bila juče kada smo govorili o Vojvodini, već rasprava u kojoj racionalno mora da pobedi demagogiju i isključivost. Nama je opet, podvlačim, svima više nego jasno da je neophodan dug period za oporavak srpske privrede, kao što je i jasno da ovaj budžet ne može da bude razvojni. On je jednostavno inercija budžetskog deficita nasleđenog od prošle Vlade, ali i od nekih drugih Vlada, i zato sada imamo situaciju u kojoj je neophodno izmiriti realna dugovanja i što je još važnije, napraviti jedan balans između prihoda i rashoda. Nažalost, i ova vlada, bar za sada, nema hrabrosti da se odrekne populističkih ideja, što se najbolje vidi na primeru penzija, kao i na primeru nastavka subvencionisanja društvenih preduzeća, gubitaša koja nažalost još uvek nisu privatizovana. Od trinaeste penzije, koju smo rebalansom, da kažem, doneli, mnogo više nas interesuje suštinska i korenita reforma penzionog sistema, gde bi se jednom za svagda utvrdilo ko je stvarno i pošteno zaradio svoju penziju, a kome je ona poklonjena. Podsetiću samo da u Srbiji danas na jednog zaposlenog ide jedan penzioner i da smo po tome jedna od najgorih država u Evropi i svetu. Podsetiću i to da više od polovine penzionera, ne više, ali nešto manje od polovine penzionera je mlađi od 65 godina. Takva revizija, koja jeste veliki posao bi dovela do poboljšanja položaja penzionera, a trinaesta penzija koja jeste pozitivna i koja pomaže jednoj socijalno najugroženijoj kategoriji je samo privremeno gašenje požara. Treba reći i to da je stanje u kojem se nalazimo, koje nije od juče, direktna posledica pogrešne politike koja se vodila godinama, rekao bih i decenijama, politike bez hrabrosti, politike koja se bazirala na istraživanjima javnog mnjenja. Treba reći da se u godinama iza nas trošilo bez mere i da su se time probile sve granice, kada su u pitanju javni rashodi i deficit. Treba reći pošteno da je prošla Vlada preuzela neke obaveze koje sadašnja vlast mora da ispoštuje, kao što su npr. isplate seljacima, subvencije "Fijatu" i obaveze prema sindikatima i drugima, ali bogami i obaveze prema Vojvodini, što piše i u Ustavu. Kada govorimo o budžetu, ovde ima dobrih rešenja i vidi se da se u dobroj meri racionalno pristupilo njegovoj izradi. Dobro je što u vreme teške krize se, recimo ne ukidaju sopstveni prihodi prosvetnim i zdravstvenim ustanovama i zatvorima. Takođe je dobro što mesecima iza nas imamo više ostvarenih poreskih prihoda, kao što ste rekli, ali SPO i Demohrišćanska stranka su u ovom parlamentu opozicija, tako da ću ipak svoje vreme iskoristiti na kritike i možda neke nedoumice i nejasnoće koje imamo kada je u pitanju ovaj budžet. U realnoj ekonomiji, smanjenje prihoda stanovništva dovodi do istovremenog pada potrošnje, a samim tim i prihoda privrede. Ako imamo veću inflaciju, ona i pored viših cena smanjuje broj prodatih proizvoda, tako da to dovodi do realnog pada poreskih prihoda. Sada da vas pitam, gospodine Dinkiću, ako dođe do pada tekuće potrošnje domaćinstava od 2%, kako će onda doći do rasta BDP od 2%? Pretpostavljam da ćete reći da ste planirali rast investicija od 8% i rast neto izvoza od 7,6%, ali vas pitam kao jednog od ljudi koji su, da kažem, na visokim položajima od 2000. godine, koji su prošli sve ove teškoće u kojima se država nalazi, da li u ovom momentu to realno i da li je takav optimizam realan? U vašem nacrtu fiskalne strategije je rečeno da se ne može očekivati da privatni sektor izvrši investicije, da će to učiniti javni sektor. Nigde ne vidimo koliki je novac u pitanju, i da li to ima veze sa već najavljivanom "Razvojnom bankom Srbije". Na žalost, u budžetu nema reči ni o popisu imovine, kao što nema ni popisa svih državnih agencija, nema ni broja zaposlenih. Vrlo su štura, ili ih uopšte nema, objašnjenja u vezi sa subvencijama, i po ovome, moram reći to, ovaj budžet podseća na sve prethodne. Takođe je vrlo nejasno, a pretpostavljam da jako interesuje kako nas poslanike, tako i javnost, koji su to kriterijumi za subvencionisanje investitora po radnom mestu, koje u stvari predstavljaju neku vrstu javnog partnerstva između privatnog sektora i države, kako se odlučuje koji će privatnik dobiti hiljadu evra po radnom mestu, koji će dobiti deset hiljada evra. Kao i prethodni, ovaj budžet nema ni analizu ni strukturu troškova na nekom nivou koji omogućava diskusiju. Recimo, nema budžeta zdravstvenog ni PIO fonda, što je takođe interesantno, kao što nema ni kompletnih budžeta lokalnih samouprava. Takođe, nema ni analize kolike će efekte subvencije imati na privredu. Budžet nam jasno kazuje da i dalje ne propuštamo priliku da propustimo priliku. To kažem jer očigledno da u sledećoj godini neće biti značajnijih reformi, što je možda nekome i realno, znači ni u oblasti penzija, ni u oblasti zdravstva, ni u oblasti prosvete, a bogami ni u oblasti socijalne politike, čija su puna usta nekih vaših koalicionih partnera, misli na one koji se izjašnjavaju kao levičari. To su naravno, najveći potrošači budžeta, a svi znamo da ozbiljne Vlade, najveće promene prave u prve dve godine svoje vladavine, u svo razumevanje, da se suočavate sa vrlo ozbiljnim i teškim problemima i teškim stanjem u kojem se država nalazi. Srpski pokret obnove i Demohrišćanska stranka smatraju da je 2013. godina prava godina za korenite reforme, koja će nažalost, čini mi se, opet biti propuštena. Kada govorimo o tim krupnijim promenama, moramo jasno poručiti građanima da se ne mogu istovremeno povećavati plate i obećavati da niko neće dobiti otkaz, kada zaposlenost u privatnom sektoru pada. To je upravo onaj nedostatak, to je upravo onaj nastavak populizma i nedostatak hrabrosti, rekao bih čak i bolest koju su imale i prošle Vlade. Reći ću samo jedan primer kako je Nemačka to uradila. Nemačka je posle višemesečne rasprave, javne rasprave o budžetu,izašla iz krize i povećala izvoz, tako što je postigla društveni dogovor, da će minimalno otpuštati ljude, ali da će smanjivati zarade. Jedna Nemačka. Mi i dalje koristimo demagogiju populizam, ne otpuštajući radnike koji su po političkim linijama zapošljavani u javnim preduzećima i lokalnim samoupravama, a svi jako dobro znamo da u svakom javnom preduzeću i lokalnoj samoupravi postoje ljudi koji ne rade svoj posao, a nažalost primaju platu na uštrb onih koji rade kod privatnika ili penzionera. Kada govorimo javnoj raspravi za budžet, jeste tačno da se budžet donosi na vreme. Takođe je tačno, kao što sam i rekao da ste se relativno i lako dogovorili, ali gde je javna rasprava, gde je razgovor sa ljudima, gde je prilika da se možda iznese i čuje različito mišljenje? Podsetiću da u Slovačkoj šest meseci postoji javna rasprava, kada je u pitanju formiranje budžeta, da u SAD 13 meseci se raspravlja sa svima koji mogu da pomognu kada je u pitanju formiranje budžeta. Kod nas, nažalost, javna rasprava, pa ne samo javna rasprava, čak informacije koje dobijaju poslanici se svodi na vrlo šture informacije ili na informacije koje dođu u poslednji momenat. Vlada mora da pokaže da je spremna da još više stegne kaiš, da sprovodi teške mere kao što su otpuštanje viška zaposlenih u javnom sektoru, kao što sam već rekao, reforma državnih subvencija, što je izuzetno važno, ukidanje garancija, rešavanje sudbine neprivatizovanih preduzeća, to je važno kako zbog rezanja troškova, tako i zbog kredibiliteta pred MMF, ali i zbog drugih potencionalnih investitora. Takođe smatramo da je neophodno što pre doneti zakon o redovnom izmirivanju obaveza preduzećima, jer država duguje preko 110 milijardi dinara. Dame i gospodo, mi smo očekivali da će Vlada znatno veće sume novca da ulaže u proizvodnju, poljoprivredu, industriju, a manje u trgovinu. Ne smemo zaboraviti činjenicu da se danas živi od proizvodnje, produktivnosti i zapošljavanja. Jedan podatak je više nego frapantan i poziva na ne samo oprez, nego i na hitno delovanje, a to je da smo 1990/1991. godine u Beogradu imali oko 230 hiljada industrijskih radnika, a da ih danas ima samo oko 30 hiljada. Na rashodnoj strani, i pored nekih pozitivnih promene koje su učinjene, još uvek ima dosta neracionalnosti koje mogu da se izbace. Napomenuću samo da se uporedi koliko su troškovi putovanja u Ministarstvu prosvete sa nekim socijalnim izdavanjima i na taj način da se još više uštedi na rashodnoj strani budžeta. Država više ne sme da bude proizvođač, kao što bi to neki želeli, da se vratimo u neko doba komunizma, nego je tu da bolji stvori privredni ambijent. Zato bi trebalo još više pojačati vašu giljotinu propisa, koju podržavamo i nadam se da nije samo deo predizborne kampanje, što ste pokazali prvih nekoliko meseci. Očekujemo da će se to i nastaviti. Opšte je poznato da mnogi domaći i strani investitori zaziru od investiranja u Srbiju zbog dugotrajnih, komplikovanih procedura koje predstavljaju pravu branu onima koji mogu da pokreću poslove i zapošljavaju. Takođe treba napomenuti da su mnoge opštine leglo korupcije, ali oni samo koriste propuste koje im je država napravila. Kada govorimo o ovim stvarima, treba reći i to da veliki deo našeg oporavka zavisi od Evrope, tačnije od zemalja EU. Iako konstantno potenciramo da imamo neke druge strateške partnere, naša dva najveća spoljno-politička partnera u koje izvozimo su Nemačka i Italija, a ne Rusija. Rusija jeste naš važan partner kada je u pitanju uvoz nafte i derivata, ali mi u Rusiju, to treba jasno reći, izvozimo manje nego u Republiku Srpsku. To nije nikakvo strateško partnerstvo. Mislim da kada govorimo o budžetu da je i to važno reći, ali je još važnije državnu strategiju uskladiti sa ovim nespornim činjenicama. Deficit budžeta utvrđen na 121 milijardu dinara, manji je u odnosu na deficit iz ove godine i to značajno. Predlog Vlade je da se finansira iz novih zaduženja, kreditima i emitovanjem hartija od vrednosti, što će dodatno povećati ukupan nivo zaduženosti Republike Srbije. Takođe nas brine podatak da nam je za finansiranje deficita i otplatu glavnice dugova iz prethodnih zajmova potrebno 526 milijardi dinara, što je više od polovine ukupnih prihoda i primanja predviđenih za 2013. godinu. U strukturi samih prihoda naj pre učešće ima prihod od PDV, što se i moglo očekivati za 429 milijardi, od čega se 293 milijarde ostvaruje naplatom poreza na robu iz uvoza. Od prometa robe i usluga u zemlji je 133 milijarde. Ovaj podatak nam ukazuje činjenicu da smo mi još uvek zemlja sa visokim uvozom i to robe široke potrošnje i da naša preduzeća sa svojim robama i uslugama nisu dovoljno konkurentna ni na stranom, a ni na domaćem tržištu. Vlada bi trebala da barem kratkoročno administrativnim merama smanji mogućnost uvoza robe široke potrošnje i domaćim proizvođačima da šansu. Tu mislim na kozmetiku, prehrambenu industriju i tekstilnu robu. Te administrativne mere ne treba da znače da se ponovo daje šansa neefikasnim preduzećima, koji bi na bazi tih mera držali nerealno visoke cene i time plaćali svoju neefikasnost, jer smo imali prilike da vidimo to u proteklom periodu. Da prostora za delovanje ima govori i ono u šta se svaki naš građanin može uveriti, a to je da su u našem najbližem okruženju, pošto dolazim iz Sombora i blizu su mi i Mađarska i Hrvatska, to mogu da potvrdim i lično, značajno jeftinije ove robe i proizvodi iz uvoza. Dakle, mora se nešto učiniti na smanjenje uticaja uvozničkih lobija. Tako će roba postati jeftinija. Moramo pokazati hrabrost i želju da se konačno uhvatimo u koštac sa monopolima. Prihod od akcize ima značajno učešće u ukupnim prihodima budžeta od 225 milijardi. Od toga 104 milijarde su akcize na naftne derivate. Ako znamo da su nameti države najveći u strukturi maloprodajne cene goriva na pumpama, jasno je da je Vlada odgovorna za cenu goriva, koje su za naše prilike visoke i kao takve sigurno su jedan od uzroka inflacije. Rekli ste nešto što je dobro, a to je da Vlada ne učestvuje u formiranju cena komunalnih usluga na lokalu. Ako svi dobro znamo da cene energenata utiču na sve drugo, pa i na povećanje cene naftnih derivata, dovelo je do značajnog povećanja cene komunalnih usluga po svim našim gradovima i opštinama. To je ipak u vreme krize i nedostatka posla priličan udar na građane i njihove kućne budžete. Za mene je interesantan i deo budžeta koji se odnosi na finansiranje rada i upravnih okruga za čije funkcionisanje je predviđeno 466 miliona dinara. Posmatrajući ovu cifru u odnosu na ukupan budžet, mnogi će reći da je ta cifra zanemarljiva, ali moramo svi jasno reći, pogotovo ko je u politici duže, da od osnivanja do danas okruzi nisu našli sebe u samom sistemu državne uprave. Čak i verujem da gotovo sve stranke koje se zalažu za ravnomerni regionalni razvoj i za decentralizaciju, da te okruge ne vide u sistemu kakav je on danas. Zato i ne vidim razlog i mislim da je Vlada mogla i sada da iskoristi priliku da ojača ulogu okruga kao sponu između centralne vlasti i lokalnih samouprava ili da ih ugasi i time rastereti budžet. Posebno je pitanje finansiranja okruga sa teritorije Kosova i Metohije, gde se opet postavlja pitanje šta to država plaća na Kosovu, da li našu državnu fatamorganu ili uhlebljenje stranačkih prvoboraca, osvedočenih i samozvanih patriota? Ovih dana išla je najava iz Ministarstva energetike i finansija da Vlada neće subvencionisati gubitaše, naša velika javna preduzeća, a u budžetu su predviđena sredstva za garancije potrebne za zaduženje ovih velikih sistema kod poslovnih banaka i stranih kreditora. Mislim da je to po principu nije šija, nego vrat. U Predlogu budžeta vide se vrlo jasno obaveze za JAT, "Srbijagas", "Galeniku", neke kosovske opštine, kao što sam već rekao, a da pri tom stanje u tim firmama i opštinama je nepromenjeno i da one egzistiraju na teret svih građana i to godinama. Kroz budžet su dati i finansijski planovi agencije regulatornih tela, kancelarije i zavoda, što znači da od njihovog ukidanja i regionalizacije njihovih poslova, bar za sada, nema ništa. Dame i gospodo, kada je u pitanju ovaj budžet, zaključak bih sveo na možda dve tačke. Jedna je ta da je budžet ambiciozno zamišljen i u smislu visine prihoda i budžetskog deficit biće ga vrlo teško ostvariti. Drugi, koji je možda moj subjektivan stav, a to je da ovo stanje koje imamo je stanje koje se provlači godinama i decenijama i da je uzrok ovakvom stanju isključivo to što država Srbija nema svog domaćina i da se stanje jedino može popraviti kada se u državu Srbiju vrati domaćin, kada dobije svog pravog domaćina, svog monarha i kada Srbija postane monarhija. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Ivan Bauer. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, uvaženi ministre, cenjene koleginice i kolege narodni poslanici, diskusiju o budžetu za 2013. godinu nemoguće je voditi kao potpuno nezavisnu raspravu o nečemu što sledi bez da se ne osvrnemo na ono što mu je prethodilo i na situaciju u kojoj se trenutno nalazimo, a tu prevashodno mislim na stanje finansija Republike Srbije. Srbija već niz godina vodi politiku budžetskog deficita i to rastućeg, onog koji se povećava svake godine. Podsetiću vas da smo poslednji put budžetski suficit imali još 2005. godine, a da od tada budžetski deficit permanentno raste. Dakle, vodi politiku rastućeg budžetskog deficita što zbog svetske ekonomskre krize i njenih implikacija, što zbog neodgovorne i nedisciplinovane budžetske politike koja je vođena. To je kulminiralo, a koristim reči predstavnika MMF, neodrživo visokim nivoom budžetskog deficita u 2012. godini od 6,8% BDP i to nakon rebalansa budžeta kojim je taj deficit smanjen. Kontinuirani višegodišnji inkrementalni rast budžetskog deficita doveo je do dupliranja javnog duga Republike Srbije, što takođe ima ozbiljne posledice za budžet Republike Srbije. Podsetiću vas da je za samo četiri godine, od kraja 20087. godine pa do projekcija za kraj ove godine, javni dug Republike porastao sa nepunih 30% na gotovo 60% BDP. Kada se na to dodaju visoke stope nezaposlenosti i inflacije, koja premašuje predviđeni okvir već treću godinu za redom, jasno je da je situacija u srpskoj ekonomiji veoma složena. Ono što nas socijaldemokrate naročite brine jeste kako se svi ovi parametri preslikavaju na najugroženije kategorije stanovništva i na koji način ovaj problem Predlog budžeta za 2013. godinu tretira, kao i da li se radi na pronalaženju trajnih rešenja za nagomilane fiskalne probleme Srbije, kako bi svim građanima Republike Srbije bio omogućen makar pristojan život. O tome će biti više reči tokom moje kratke analize, koliko vreme dozvoljava, verovatno najvažnijih zakona koji Narodne skupština donosi u jednoj godini, budžeta za narednu godinu i njegovih efekata. Za sam početak bih želeo da pohvalim Vladu Republike Srbije, sve njene ministre, a naročito ministra finansija i ministra privrede zato što su predlaganjem budžeta za 2013. godinu, u novembru mesecu, iskazali dužno poštovanje prema građanima Republike Srbije i ovom domu. Građani Srbije i Narodna skupština imaju prava da ovaj dokument dobiju na vreme, da ga dobro prouče i da imaju dovoljno vremena da o njemu kvalitetno raspravljaju. Tu prvenstveno mislim na opoziciju, koja je ovako dobila više nego dovoljno vremena, da kvalitetnom diskusijom, i eventualno, amandmanima Predlog budžeta još popravi. Mi iz SDPS se nadamo da je ovim činom pravovremeno prezentovanje budžeta svim zainteresovanim javnostima, trajno prekinuta praksa donošenja budžeta u minut do dvanaest. Na taj način se povećava predvidivost i transprentnost finansijskih pozicija države, što povećavapoverenje privrednih subjekata na tržištu i potencijalno pozitivno utiče na privredni rast. Što se tiče Predloga budžeta za 2013. godinu, njegova najšira ocena može biti da on predstavlja hrabar zaokret u odnosu na budžete iz prethodnih godina. Ovim budžetom se, i onako smanjen rebalansom budžeta, deficit budžeta iz 2012. godine od 6,8% BDP, da tako kažem, kreše na prihvatljivijih 3,6% 2013. godini. Ovako radikalan iskorak, a u tom smislu ću vas podsetiti da je ovo, kao što sam već i rekao, prvi put od 2006. godine da se budžetski deficit smanjuje, pokazuje da je Vlada imala dovoljno hrabrosti da prekine sa praksom stalnog, neumerenog zaduživanja, koje nas je vodilo na rub propasti. Da se ni građani, ni poslanici, a ponajviše Vlada ne bi previše opustili, moramo da naglasimo da je takav, kako ga neki zovu, apokaliptični scenario još uvek moguć, barem takvi signali dolaze od stručne javnosti, te mi iz SDPS pozivamo sve odlučujuće faktore na dalje vrlo oprezno delanje. Prvu priliku za to ćemo imati možda već vrlo uskoro. O tome je govorio i ministar Dinkić, s obzirom da projekcije pokazuju da može da se desi da budžetski deficit u 2012. godini bude nešto manji od predviđenih 6,8% BDP. Ta sredstva ne smeju ni u kom slučaju da odu u neracionalnu potrošnju. Ona moraju da se štede, odnosno da se prenesu u narednu godinu, ili ciljano usmere ka onima kojima su ova sredstva najpotrebnija. Fiskalna prilagođavanja u budžetu su izvršena i na prihodnoj i na rashodnoj strani, te je tako, bez obzira na veoma značajan rast budžetskih izdvajanja za plaćanje kamata o dospelim obavezama, što je, podsetiću, u vezi sa nekontrolisanim rastom javnog duga, deficit budžeta za narednu godinu je osetno manji u odnosu na 2012. godinu. Najveći doprinos smanjenja deficita na prihodnoj strani je ostvaren reformom poreskog sistema, u kojoj su povećane stope za različite poreske oblike, sa najvećim efektima po budžet ostvarenim povećanjem poreza na dodatu vrednost, odnosno PDV sa 18% na 20%, poreza na dobit pravnih lica sa 10% na 15%, što je takođe predmet ove rasprave, kao i povećanje i promenom načina obračuna akciza, pri čemu se kao najvažnije promene navode promena načina obračunavanja i vrednosti akciza na naftne derivate i akcize na cigarete. Naravno, SDPS podržava ove mere kao iznuđene i u ovom trenutku jedino moguće, ali uz jednu ozbiljnu ogradu. U nekim budućim fiskalnim prilagođavanjima će morati da se prilikom planiranja budžetskih zahvatanja malo ozbiljnije uzme u obzir socijalna komponenta i na tome ćemo naredne godine insistirati. Naime, uz neospornu karakteristiku izdašnosti indirektnih poreza, u kakve spadaju PDV i akcize i zbog čega su, naravno, baš ovakvi poreski oblici i bili izabrani za sprovedeno povećanje poreskih prihoda, oni imaju jednu krajnje nepravičnu osobinu, a to je da podjednako pogađaju sve slojeve stanovništva, i one najsiromašnije i one sa najdubljim džepom. To je na duži rok, sa naše tačke gledišta, nedopustivo. Nama je hitno potrebna reforma poreskog sistema, koja će podrazumevati postepeno preusmeravanje u pravcu većeg oslanjanja na pravičnije i tzv. direktne poreze, kao što su godišnji porez na dohodak građana i porez na imovinu. Siromašni slove stanovništva ne mogu večno da plaćaju cene tuđih grešaka, tako što će kada god se javi neki problem, najveći teret biti prevaljivan na njih. S toga predlažemo da se već nakon usvajanja budžeta za narednu godinu prione na posao, prvo, smanjivanja poreskog opterećenja rada kojim bi se stimulisalo zapošljavanje, zatim, zaustavljanje rasta poreza na potrošnju i, na kraju, izrade sveobuhvatne reforme direktnih poreza, te da se povećanjem prihoda po osnovu ovih poreza, kompenzuje manjak nastao predloženim poreskim rasterećenjem. Naravno, jasno nam je da to nije posao koji može da se uradi preko noći, ali ipak apelujemo na Vladu i na nadležnog ministra, da ovu preporuku najozbiljnije prime k znanju, ako ništa drugo, makar zarad onih građana Srbije koji verovatno već ovih dana u mesecu, dok mi o ovome raspravljamo, ne znaju kako da prežive do sledeće plate ili penzije. Što se rashodne strane budžeta tiče, najveće uštede su učinjene na platama u javnom sektoru i penzijama. Ponovo je reč o meri koja linearno pogađa slojeve stanovništva različitog nivoa bogatstva, što će reći da je izrazito nepravedno. Nepravičnost aktuelnog sistema raspodele bogatstva je ublažena u izvesnoj meri ograničavanjem maksimalnih zarada u javnom sektoru, uvođenjem reda u sistem isplate dohodaka i davanjem jednokratne pomoći najsiromašnijim penzionerima, odnosno penzionerima sa penzijama ispod 15 hiljada dinara. Neosporno je da su sve nabrojane mere dobre i da ih SDPS podržava. Ono što nije dobro je što te mere nisu sistemske, jer one ne rešavaju probleme trajno. Ponovo se vraćamo na temu o kojoj sam već govorio, Srbija više nema vremena za gubljenje, mora se pod hitno preći sa primene mera koje rešavaju trenutne probleme, na mere koje stvaraju trajan okvir za održivi razvoj Republike i prosperitet njenih građana. Trenutna situacija, u kojoj građani Srbije očigledno imaju razumevanja za nagomilane probleme koje je ova vlada nasledila, neće trajati večno. To vreme mora da se iskoristi da se ozbiljnije pristupi procesu strukturnih reformi sistema javnih finansija, na čemu se, istini za volju, već radi. Na postojanju ovakve potrebe i njenu hitnost nas opominju mnogi stručnjaci, ali što je još mnogo važnije, to od nas očekuju građani Srbije. Najstariji građani Republike Srbije od nas očekuju da im ponudimo trajno rešenje problema finansiranja sistema PIO, da bi mogli da se osećaju koliko-toliko spokojno, ali i da pristojnim penzijama najugroženijima vratimo dostojanstvo. Nastavak prakse realnog smanjivanja penzija, na čiju neprihvatljivost nas opominje i Svetska banka, nedopustiv je i dovešće veliki broj penzionera na ivicu gladi. Da bi se tako nešto sprečilo na duži rok, mora se prestati sa principom linearnog povećanja penzija. Oni koji imaju niže penzije, treba da dobiju povećanje u većem procentu od onih sa višim penzijama. Na taj način bi se u budućnosti mogla stvoriti kakva takva ravnoteža u primanjima penzionera i sprečilo dalje ponižavanje najstarijih kategorija stanovništva. Što se tiče najvećeg potrošača u Srbiji, Fonda za PIO, njegova reforma je tema o kojoj se mnogo govorilo već desetak godina, a na tom planu se, nažalost, jako malo uradilo. Činjenica je da je u godinama krize bilo gotovo nemoguće drugi i treći stub penzijskog osiguranja i ozbiljnije reformisati prvi stub, odnosno pomenuti Fond PIO. Isto tako je činjenica da je bilo nekoliko godina sa vrlo ozbiljnim prihodima od privatizacija, da su postojale vredne akcije od pojedinih profitabilnih državnih kompanija i da se, formiranjem početnog portfolia od tih sredstava, moglo krenuti u transformaciju sistema PIO u jedan ozbiljan investicioni fond, koji bi u perspektivi mogao da funkcioniše daleko samostalnije od države, nego što je to slučaj danas. Da bi građanima bilo jasnije o čemu i zašto govorim, napomenuću samo da je predloženo budžetsko izdvajanje, drugim rečima dotacija iz budžeta za Fond PIO u 2013. godini koji je 281 milijarda dinara, što predstavlja više od 25% ukupnih rashoda budžeta. Sistem subvencija je ove godine doživeo promene, rekao bih, na bolje. Naročito nas raduje amandman koji je podnela Vlada na subvencije u poljoprivredi, odnosno povećavanje za oko 8 milijardi dinara. Socijal-demokratska partija Srbije zalaže se da se ta sredstva usmere više ka malim poljoprivrednim proizvođačima, da se daju snažniji podsticaji porodičnom biznisu na selu i da se ojača zadrugarstvo. Takođe, smatramo da bi državno poljoprivredno zemljište trebalo pod povoljnim uslovima dodeljivati mladim ljudima koji svoju perspektivu vide na selu. Stvaranjem novih uspešnih proizvođača hrane od tih mladih ljudi odgovarajućim podsticajima učinilo bi da priča koju non-stop ponavljamo o hrani kao izvoznoj šansi Republike Srbije ne ostane samo mrtvo slovo na papiru. Sa druge strane, subvencije javnim komunalnim preduzećima postaju kamen oko vrata srpskoj ekonomiji i takva njihova pozicija postaje sve neodrživija. Izlaz iz ove situacije mora se tražiti u socijalno pravičnijem pristupu koji bi podrazumevao da se umesto nerealno niskih cena koje proizvode enormne gubitke ovim preduzećima, istovremeno nepotrebno štedeći one naše građane ili grupe građana koji mogu da plate realnu cenu usluga, formiraju cenu usluga, da formiraju umesto ovako nerealno niskih cena ekonomske cene za usluge ovih preduzeća. Za kategorije stanovništva koje ne mogu da izdrže novoformirane cene sistemskim rešenjima, a tu prevashodno mislim na pravljenje socijalne karte, treba u tom slučaju obezbediti adekvatnu pomoć. Na ovaj način bismo ponovo pokazali izvesnu vrstu solidarnosti prema onima koji imaju manje. Sprovedena fiskalna decentralizacija u 2011. godini i prateći povećani transfer sredstava lokalnim samoupravama koji po mišljenju stručne javnosti nije pratio odgovarajući transfer obaveza na lokal negativno se odražava na budžetsku poziciju Republike. Zato ova vlada ne sme niti verujemo da će da dozvoli da se taj novac troši i koristi za podelu plana među partijama na vlasti u lokalu. Taj novac mora da se troši na dobrobit svih građana lokalne zajednice, a ne samo na korist lokalnih partijskih glavešina i njihovih miljenika. Tome mora jednom za svagda da se stane na put. Veća kontrola trošenja budžetskih sredstava na lokalu koja je propisana predlogom budžeta koji je pred nama, kao i kaznena politika prema onima koji je ne po-štuju, moraju definitivno biti ispoštovani do poslednjeg slova da bi se to sprečilo. Takođe, ne bi bilo loše da se još jednom ispita da li je nekim lokalnim vlastima preneta količina sredstava nesrazmerna preuzetim obavezama. Tu bih kao primer koji može da posluži za ugled naveo grad Beograd, kome se sa republičkog nivoa po ovom osnovu ne transferišu nikakva sredstva. Zar je moguće da nijedna druga opština ili grad u Srbiji ne može da se odrekne eventualnog viška sredstava koji dobija od Republike? Ne verujem da samo Beograd ima sredstava da može da se odrekne u potpunosti ovog transfera, a da nijedan drugi grad ne može da se odrekne ili opština u Srbiji ne može da se odrekne makar dela sredstava. Ne mislim na nerazvijene opštine. Mislim na one gradove koji su u Srbiji razvijeniji i koji bi na ovaj način pokazali solidarnost sa Republikom i u krajnjem slučaju sa svim građanima. Oštriju kontrolu i povećanje discipline na strani budžetskih rashoda, uvođenje reda u isplatu dohodaka i novo zapošljavanje u javnom sektoru, ukidanje stavke – sopstveni prihod u budžetu, ocenjujemo kao dobre i potrebne mere, ali ne i dovoljne na duži rok. Sistemu javnih finansija u Republici Srbiji je potrebna dubinska analiza svih troškova i seča, da tako kažem, najmanje korisnih među njima. Govorim o onim troškovima koje je moguće smanjiti bez plaćanja previsoke cene prema nekoj drugoj strani, npr. na strani socijalne sigurnosti najugroženijih grupacija. Jasno je, međutim, da je u stotinak dana Vlade, uz činjenicu pristizanja budžeta na vreme u Skupštinu, bilo nerealno očekivati da se svi poslovi završe. Socijal-demokratska partija Srbije i građani Srbije ipak imaju pravo da očekuju da će se tokom 2013. godine tome posvetiti ozbiljnija pažnja, jer su ozbiljna analiza troškova i primena odgovarajućih mera preduslov za dugoročnu fiskalnu konsolidaciju. Jedan od dobrih koraka u tom pravcu koji bih istakao i pohvalio predstavlja i prihvatanje kvartalne kontrole izvršenja budžeta koje je na predlog Fiskalnog saveta prihvatio ministar Dinkić. Ova mera šalje dobar signal svim zainteresovanim, a na prvom mestu mislim na potencijalne investitore, o povećanju discipline predvidivosti i transparentnosti budžeta. Smanjenje izvesne disonance u tonovima koje dolaze iz Fiskalnog saveta Ministarstva finansija i privrede dodatno su ohrabrenje jer postizanje šireg konsenzusa u društvu sa ovako važnim zakonskim predlogom može biti samo dobar znak za sve one koji razmišljaju da investiraju svoj kapital u Republiku Srbiju. Kao neku vrstu zaključka možemo reći da predloženi budžet za 2013. godinu predstavlja niz nužnih, u velikoj meri iznuđenih kompromisa koji su u uslovima teške finansijske pozicije države bili neophodni. Socijal-demokratska partija Srbije ovaj predlog budžeta doživljava samo kao prvi korak neophodne fiskalne konsolidacije na srednji rok i nadam se da ono što je ministar Dinkić govorio će biti pretočeno u praksu koja treba da rezultuje značajnim smanjenjem javnog duga i održivim ekonomskim razvojem. Zato će Socijal-demokratska partija Srbije podržati predlog budžeta za 2013. godinu.Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Uvaženi gospodine ministre i uvaženi predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, i danas smo prilikom ovog predstavljanja budžeta od strane ministra Dinkića i juče na Odboru za finansije imali prilike da čujemo veoma optimistične ocene ministra Dinkića o predlogu budžeta za 2013. godinu, pozitivne ocene o tome kako će budžetski deficit biti smanjen i kako se konačno napravio preokret i zaokret u lošoj politici Vlade u prethodne četiri godine. To što je ministar Dinkić nastavio da podržava tu toliko lošu Vladu, čak i kada su ga iz nje izbacili, u ovom momentu nećemo komentarisati, ali verujem da je bilo prilika da se i u prethodne četiri godine utiče na katastrofalnu politiku Vlade, ukoliko je ona toliko bila zaista i katastrofalna. Ono što zabrinjava ali ne samo kada je u pitanju ovaj predlog budžeta, nego kada smo imali i predlog rebalansa u ovoj skupštini i nekoliko zakona koji se odnose na ovu materiju je različito viđenje Ministarstva finansija i Vlade, sa jedne strane, i svih nadležnih institucija, sa druge strane, gde se razmimoilaženje u mišljenju ne odnosi samo na neke kozmetičke stvari ili neke male stvari. U pitanju su razmimoilaženja koja su prilično ozbiljna i koja, mislim, zahtevaju više objašnjenja od onoga što smo imali prilike da čujemo i juče na sednici Odbora za finansije i danas na sednici ove skupštine. Nadam se da ćemo imati prilike makar da dobijemo odgovor na pitanje – zbog čega do tolikih razmimoilaženja dolazi i zbog čega Ministarstvo finansija po ko zna koji put ne prihvata sugestije Fiskalnog saveta, ukoliko pođemo od činjenice, a nadam se da je to nešto što svi mislimo, da Fiskalni savet,koji je izabran u ovoj skupštini, čine ljudi koji su zahvaljujući nekakvoj stručnosti, iskustvu i kvalifikacijama izabrani tu da budu i ukoliko poštujemo ulogu Fiskalnog saveta koju smo svi zajedno odredili u ovoj skupštini zakonima. Prvo razmimoilaženje je slično, kao i ono koje smo imali prilikom usvajanja rebalansa, a to je procena deficita. Tada je Fiskalni savet govorio da deficit neće biti onakav kakav je projektovan i sada to govori. Čuli smo ministra koji je rekao da će deficit biti 3,6%, dok Fiskalni savet i MMF smatraju da će to biti pre četiri ili 5%. Oni smatraju da ovo planirano smanjenje deficita predstavlja dobar zaokret, ali se najverovatnije neće u potpunosti ostvariti. Međutim, nije samo poenta u procentu deficita. Poenta je u tome kako se do tog deficita dolazi. Ono što smo imali prilike da vidimo iz budžeta, da čujemo izlaganja i da vidimo u ocenama, koje su svi narodni poslanici dobili, koje je Fiskalni savet uputio poslanicima na uvid, a to je da je osnovna ideja da se planirano smanjenje deficita postigne povećanjem poreza i umanjenjem rasta penzija plata u javnom sektoru. To, složićete se, znači da će standard građana biti gori. Zato što ako nekome povećate porez, što će povući za sobom i povećanje cena, što se već i desilo prilikom rasta BDP, ograničite mu plate, to može dovesti samo do toga da će njihov životni standard biti gori, biti lošiji. Nije samo cilj smanjiti deficit, nego da vidimo kako to još može da se uradi. Fiskalni savet je predložio čitav niz mera. Međutim, kao što vidimo kasnije iz ocene Fiskalnog saveta, vrlo malo tih mera ili ni jedna od tih mera nije usvojena. Ono što isto tako dodatno brine je da su prihodi republičkog budžeta planirano optimistično, ali je verovatno da će se ipak ostvariti usled ubrzanja inflacije. Dakle, sa jedne strane imamo povećanje prihoda kroz povećanje poreza i povećanja inflacije, a sa druge strane imamo smanjenje rashoda, ali ne ono koje bi zapravo značilo neku strukturalnu ili suštinsku promenu. Imamo smanjenje rashoda kroz to što će se građanima ograničiti plate i penzije. Složićete se ne predstavlja osnovu za nekakvo veliko oduševljenje i zbog toga, nemojte zameriti, veliki broj narodnih poslanika ne deli vaš entuzijazam kada je u pitanju budžet za 2013. godinu. Naprotiv, izražavamo zabrinutost tim budžetom. Fiskalni savet daje neki niz dodatnih mera kako bi deficit ostao u planiranim okvirima, a da to na neki način ne ide po džepu građana. Vidimo da ni jedna od tih mera nije usvojena, ni jedna od tih mera nije prihvaćena od strane Ministarstva finansija. Zbog toga postavljam pitanje – zbog čega postoji tako velika razlika u mišljenjima između Fiskalnog saveta, sa jedne strane, i Vlade Republike Srbije, sa druge strane? Fiskalni savet dalje ocenjuje eventualne uštede u kapitalnim rashodima. One ne bi bile u skladu sa dobrom praksom upravljanja javnim finansijama. U sledećoj godini je planirano smanjenje učešća kapitalnih rashoda u BDP, što ne smatraju odgovarajućim za nivo ekonomske razvijenosti i privredni ciklus u kome se nalazi Srbija. Vi insistirate na tome. Naravno, narodni poslanici su ti koji će odlučiti kome će dati za pravo, ali to ni u kom slučaju ne znači da taj jeste u pravu. Od vas smo čuli da je jedna od osnovnih promena smanjenje subvencija koje će Republika Srbija davati. Kasnije vidimo da to nije tačno, jer i sam Fiskalni savet kaže da se struktura subvencija ne smanjuje. Ono zbog čega je iznos za subvencije manji jeste što se smanjuju subvencije za "Fijat". Međutim, ostalim javnim preduzećima subvencije su čak i povećane i Fiskalni savet predviđa da Vlada nije predvidela u ovom predlogu čitav niz subvencija koje će morati da daje ukoliko ne dođe do planiranih privatizacija, a to ipak jeste nešto što ne može da se predvidi. Treba da postoji mogućnost gde će Vlada biti primorana da daje te subvencije. Zato što u tim preduzećima rade neki ljudi sa kojima treba nešto da se desi. Ukoliko Vlada ne nađe partnere za te firme, jasno je da će morati da ih subvencioniše, a za šta nisu predviđeni prihodi. Vidimo da osim tih nekih pompeznih najava i samohvale u budžetu od nekog realnog napretka, plašim se, da nema ništa. To su možda neke stvari koje dobro zvuče kada se kažu nekome ko se možda ne udubljuje previše, pa mu mogu zvučati čak i logično. Međutim, vidimo da ništa od toga u ovom budžetu za 2013. godinu ne postoji. Budžet je izuzetno centralizovan. Ne mislim samo na finansiranje AP Vojvodine, nego na projekte koji se realizuju iz budžeta. Ne znam po koji put u ovoj skupštini treba da pitam – da li van Beograda postoji i jedna institucija kulture koju vredi finansirati iz republičkog budžeta, kojoj je potrebna sanacija, rekonstrukcija zgrada, objekata itd? Da li su van Beograda potrebne sportske hale, da li su van Beograda potrebne sportske dvorane? Nadala sam se, evo kada su veliki regionalisti došli u mogućnost da raspodeljuju sredstva u budžetu Republike Srbije, da ćemo imati naznake da će početi život negde van Beograda, kulturni, sportski, kakav god. Međutim, vidimo da u budžetu toga nema. Ne mislim samo na Vojvodinu. Mislim na opštine širom Srbije. Dali smo niz amandmana na ovaj budžet. Neki se odnose na finansiranje AP Vojvodine, a neki se ne odnose. Počela bih prvo od njih. Naime, smatramo da još treba povećati subvencije poljoprivredi i to upravo one koje će ići direktno poljoprivrednicima za poboljšanje poljoprivredne proizvodnje. To je nešto što je nama u Vojvodini važno, iako je nominalno povećan iznos za subvencije u poljoprivredi. Ta sredstva ne idu poljoprivrednicima. Žao mi je što ne vidim da su u budžetu obezbeđena, pokušali smo na to da utičemo, sredstva za trudnice koje se nalaze na održavanju trudnoće. S obzirom na to da od 2006. godine kada je, gle čuda, vaš ministar, Tomica Milosavljević, ukinuo tu naknadu za trudnice, traje naša borba da se ovaj iznos pronađe u budžetu, da se sredstva pronađu. Ne radi se o velikim sredstvima. U nekim lokalnim samoupravama smo uspeli da se izborimo za to. U Novom Sadu, recimo, u prošlom mandatu Skupština grada je prihvatila predlog LSV da se trudnicama koje se nalaze na trudničkom bolovanju isplaćuju ta sredstva. Trudnice u Novom Sadu ne vrede više od trudnica u drugim opštinama u Srbiji. Taj izbor da se njima plaća pun iznos plate kada se nalaze na trudničkom bolovanju ne treba da zavisi od finansijske situacije u kojoj se nalazi njihova opština. To je pravo koje treba da imaju sve žene u Srbiji i to je nešto za šta, verujem, se mogu naći sredstva u budžetu Republike Srbije. Dali smo nekoliko predloga kako. Postoji jedna tema na koju bih vas molila da obratite pažnju. Nekoliko meseci narodna poslanica LSV, Olena Papuga, je u svakodnevnoj komunikaciji sa Ministarstvom obrazovanja pokušavajući da dobije odgovor na pitanje – šta se dešava sa niskotiražnim udžbenicima za osnovno obrazovanje? Opet nema sredstava za njih u budžetu. Ona je dala neke predloge gde se mogu napraviti uštede i na koji način se ti udžbenici mogu odštampati. Ne radi se samo o udžbenicima za decu koja se školuju na drugim jezicima, odnosno na jeziku koji nije srpski, nego se radi i o udžbenicima za decu sa smetnjama u razvoju, radi se o udžbenicima za decu u nekakvim stručnim školama. Ako je zaista tako, da u budžetu Republike Srbije ne postoje sredstva za to, a čini se iz ovoga što smo videli da je tako, niti su ministarstvu uspeli da nam daju odgovor na pitanje gde se ta sredstva u budžetu nalaze, onda će to, naravno, predstavljati još jedan u nizu mnogih osnova za tužbu pred Ustavnim sudom, zbog toga što je Republika Srbija dužna svoj deci da obezbedi pravo da se školuju na maternjem jeziku kada je u pitanju osnovno obrazovanje. Ta deca moraju imati, kao i deca koja se školuju na srpskom jeziku, pod određenim uslovima pravno na besplatne udžbenike. Naravno, vidimo gde ima prostora za sve te, kako bi neko rekao, dodatne izdatke. Recimo, meni je neverovatan podatak bila masa plata u BIA. Kada sam videla taj podatak, čak sam uputila pismo, odnosno poslaničko pitanje – koliko tačno ljudi radi tamo, s obzirom na to da ukoliko oni zarađuju nešto što bi bio republički prosek, nekoliko hiljada ljudi bi bilo zaposleno u BIA. Vidimo dosta prostora da se nađe uštede u onom delu o kome govori Fiskalni savet, a to su, kako oni kažu, protivzakonite naknade za pripadnike MUP. Imamo čitav niz. Recimo, za mene je misterija subvencionisana prodaja traktora u Republici Srpskoj. Zbog čega bi to bio trošak koji bi Republika Srbija imala za sebe? Zbog čega se traktori ne prodaju po subvencionisanim cenama u Vojvodini? S obzirom na to da imam još pet minuta, to me sve dovodi i na onu temu o kojoj smo mnogo govorili prethodnih dana, o kojoj ćemo verovatno govoriti i u narednim danima i svakako kada bude bila rasprava o amandmanima, a to je finansiranje AP Vojvodine, gde dolazimo do prve vaše neistinite informacije. To je bilo obećanje ili javno izrečena obaveza da će se Vlada Republike Srbije u postupku donošenja budžeta konsultovati sa Vladom AP Vojvodine. To se, naravno, nije desilo. Umesto dogovora, dobili smo uvrede od strane Vlade Republike Srbije na račun Vlade AP Vojvodine i Skupštine AP Vojvodine, pa smo tako od raznih predstavnika Vlade mogli čuti da se Vlada Vojvodine svojim ponašanjem nije kvalifikovala da razgovara sa Ministarstvom finansija, da treba da vrate pare učiteljici iz matematike zbog toga što ne znaju da sabiraju. To prosto nije način na koji se komunicira sa legitimno izabranim predstavnicima građana Vojvodine. To je nešto što je loš manir. Možda ne bi ni bilo toliko problema da AP Vojvodina ovim predlogom budžeta nije oštećena za devet milijardi dinara. O tome smo govorili. Skupština Vojvodine je dala nekakve amandmane. Ukoliko ti amandmani ne budu bili usvojeni, verujte, ne samo da ovaj predlog budžeta neće naići na podršku LSV, nego će se vrlo brzo naći i pred Ustavnim sudom, zbog toga što na očigledan način krši, ne samo odredbe Ustava Republike Srbije, koje se odnose na sedam posto budžeta AP Vojvodine, nego i prava građana Vojvodine, na šta smatram da ipak niko nema prava, niti poslanici koji sede u ovoj sali mogu imati pravo da građane Vojvodine uskrate za devet milijardi dinara. Kada ste govorili napravili ste jedan lapsus koji zapravo oslikava pravo stanje finansiranje Vojvodine u ovom budžetu. Rekli ste da budžet AP Vojvodine iznosi 8,4% budžeta, odnosno poreskih prihoda. Tu ne može stajati reč: "odnosno", zbog toga što bi reč: "odnosno" mogla značiti jednako. Budžet nije isto što i poreski prihodi. Ne znam koliko puta to treba ponoviti u ovoj sali da bi nekome to postalo jasno. Ono što me plaši jeste činjenica da verujem da je to svima više nego jasno, ali da prosto odlučuju da tu činjenicu zanemare, ignorišu i da rade onako kako su od početka zamislili. Rekli ste da će budžet Vojvodine iznositi 70,5 milijardi dinara. Nije samo važna količina novca, važna je i struktura tog novca. Ne znam kako da vam to objasnim, a da prihvatite argumentaciju. Dakle, 23,5 milijarde od tih 70,5 milijardi su sredstva koja uopšte ni po jednom zakonskom osnovu ne treba da se nalaze u budžetu AP Vojvodine. To su sredstva koja se koriste za zaposlene u obrazovanju sa teritorije AP Vojvodine, pri čemu AP Vojvodina nema apsolutno nikakve nadležnosti nad osnovnim i srednjim obrazovanjem. Budžetu AP Vojvodine treba da pripadaju samo sredstva namenjena za prihode zaposlenih u visokom obrazovanju. Jedini razlog koji vidim da ovim budžetom ta sredstva pripadnu budžetu AP Vojvodine, na kom će se, uzgred budi rečeno, zadržati jedan dan i odmah narednog dana otići onima kojima su namenjena, jeste taj da se budžet Vojvodine naizgled učini veći, da cifra koja će na kraju stajati u zakonskom predlogu bude formalno ona cifra koja ispunjava taj zadati minimum od 7%, ne govorim o tome da nema ni reči da bi možda eventualno moglo biti i više od 7%, a da je zapravo sve jedna fasada koja ukazuje na to da u budžetu Srbije ovim predlogom fali 32 milijarde za AP Vojvodinu, što su i Vlada Vojvodine i Skupština Vojvodine i poslanici LSV pokušali da promene amandmanima. Nadam se da ćemo u danima koji dolaze imati prilike da razgovaramo o tome i da uvrstimo u argumentaciju kada su te stvari u pitanju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Velimir Stanojević.
Uvaženo predsedništvo, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da u ime poslaničke grupe Nova Srbija dam kratak osvrt na Predlog budžeta za 2013. godinu. Bez neke dublje analize, već odmah se može reći da se budžet za 2013. godinu ne donosi, kako bi se to reklo, minut do dvanaest, već se usvaja u zakonom propisanom roku, odnosno u skladu sa Memorandumom o budžetu Republike Srbije. Uvek kada se raspravljam o projekciji budžeta, da li se radi o republičkom, pokrajinskom ili budžetu opština i gradova, uvek se na početku raspravlja na temu kakvog je on karaktera, odnosno da li je socijalni, da li je razvojni ili ima komponente i jednog i drugog. Mislim da je Vlada dosta ambiciozno prišla izradi budžeta za narednu godinu. U smislu svih dešavanja u zemlji, teške ekonomske krize i javnog duga, budžetskog deficita, inflacije, mislim da je uradila budžet koji na objektivan način oslikava stanje u finansijama, u javnom sektoru i svim drugim segmentima društva, u cilju da se prevaziđu određeni elementi krize u ovoj zemlji, ali svakako da ovaj budžet, kao što je malopre neko rekao, obzirom na čitavu ovu situaciju, ima i elemente svojevrsnog kompromisa. Naravno, o svemu smo tome dosta razgovarali kada je i prezentiran rebalans budžeta za 2012. godinu, kada ste vi i sami gospodine ministre rekli da niste do kraja zadovoljni kako on izgleda. Ali, prosto on je tada morao da bude onako kako je i na kraju kreiran, ali imao je samo cilj da se samo parcijalno deluje kako bi se koliko toliko u tom trenutku i na kratki rok otklonile osnovni problemi u funkcionisanju, kako bi se to dovelo do kraja ove budžetske godine. Tek je rad na Predlogu budžeta za 2013. godinu dao realnu šansu ovoj vladi da pokaže da je u potpunosti posvećena svim ciljevima koje je proklamovala u nekoliko prethodnih meseci. Ono što se prvo može reći da projekcijom ovog budžeta planirano je da skoro bude prepolovljen budžetski deficit na 3,6% BDP i kao jedna od mera da naravno bude zaustavljanje krize, zaustavljanje rasta javnog duga. Projekcija privrednog rasta nije velika ali do 2% mislim da je čak optimistična, ali sa ciljem da se pre svega zaustavi pad zaposlenosti i kao jedna od mera da u drugoj polovini iduće godine imamo zaustavljenu inflaciju, odnosno na određenom nivou. Ono što je bilo naravno najurgentnije i što je primarni zadatak ovog budžeta jeste radikalno smanjenje fiskalnog deficita, međutim, zašto je sve to neophodno. Pre nekoliko meseci se spekulisalo da je javni dug Srbije probio granice od 45%, a danas imamo da je to negde oko 60% BDP. Prosto, tako alarmantno stanje u državnoj kasi zahteva zaista radikalne mere i ne uvek popularne, ali stoga zaista ne treba da čudi ovakav restriktivan predlog budžeta čiji je prvenstveni zadatak da popravi zatečeno i objektivno stanje u društvu, pre svega, kada mislimo o ekonomiji zemlje i o javnim finansijama. Pri tome, imam utisak da se naročito vodilo računa, sagledavajući celokupnu ekonomsku situaciju u društvu, da se teret ravnomerno rasporedi i da se maksimalno poštuje načelo socijalne pravde. Kao što rekoh, smanjenje deficita predstavlja sigurno dobar potez u vođenju fiskalne politike. Doduše postoje i druga mišljenja. Fiskalni savet smatra da je on preambiciozno postavljen, odnosno da negde za oko 25 milijardi veći, da će biti veći od planiranog, odnosno da će iznositi negde oko 4,3 BDP i plus zbog ovih pratećih zakona koji idu uz ovaj budžet, a odnose se na rešavanje problema docnji u plaćanju, što će zaista na neki način dovesti do povećanja rashoda u državnoj kasi. Postoji ipak bojazan Fiskalnog saveta da on iznosi i do čitavih 5%. Međutim, zaista ne bih dublje da se bavim ovom analizom s obzirom da se zaista ne osećam kompetentnim da o ovome do kraja govorim, ali ono na šta želim da skrenem pažnju i što je moje apsolutno neslaganje sa jednom od mera koje predlaže Fiskalni savet, a to je jedna od ključnih mera koju Fiskalni savet predlaže, jeste smanjenje transfera lokalnim samoupravama, a grupi najrazvijenijih gradova, vidim da tu ima nekih desetak gradova, čak i privremeno, potpuno ukidanje transfernih sredstava. Zaista sam apsolutno protiv ovoga uz ogradu da Ministarstvo finansija, Vlada Republike Srbije treba da uvedu disciplinu i štednju na svim nivoima. Ali, kao što su lokalne samouprave, odnosno opštine i gradovi novim zakonom od 2011. godine dobili dodatna sredstva, taj zakon ima intenciju da se ta dodatna sredstva, dodatni transferi u budžetima lokalnih samouprava iskoriste pre svega za kapitalne investicije, za investicije koje su do tada mahom finansirane iz budžeta Republike. Došli smo u situaciju da zaista pojedine lokalne samouprave se nisu ponašale na taj način i da su ta sredstva više išla u nekakvu javnu potrošnju, da kažem za zarade, novo zapošljavanje u gradskim administracijama. Ali, generalno smatram da je ovo svojevrstan vid decentralizacije, znači dati veća sredstva na upravljanje opštinama i gradovima i u tom smislu još jednom sugestija da samo treba pooštriti kontrolu i disciplinu u funkcionisanju budžeta i jedinica lokalne samouprave, ali i na svim drugim nivoima. U tom smislu mislim da je Vlada dobro primetila da u svetlu zakona koji je usvojen u martu, a kome su regionalni putevi, odnosno putevi prvog i drugog reda pripali jedinicama lokalne samouprave, da smo došli u situaciju da pred zimsku sezonu prosto postoje one opštine, pre svega nerazvijene, male opštine koje to ne mogu do kraja izvesti, da bi došli praktično u situaciju da se ti putevi ne mogu održavati ni u zimskom periodu, a ni u toku čitave godine. Zaista postoje one jedinice lokalne samouprave koji imaju mali broj stanovnika, male budžete, a veliku putnu mrežu,recimo tipičan primer jeste opština Ivanjica. Tako da u tom smislu, pozdravljam odluku Vlade da se u Predlogu budžeta, da se za Ministarstvo regionalnog razvoja i lokalne samouprave obezbede sredstva za održavanje puteva prvog i drugog reda. Međutim, da bi se postigao ovako, po meni, ambiciozno projektovan cilj Vlade, a vezano za budžet za iduću godinu, zaista se mora voditi odgovorna fiskalna politika i insistirati na štednji na svim nivoima, od svih budžetskih korisnika, bez razlike. Ali, pre svega izuzetno važno jeste ponovo promovisati načelo finansijske discipline koja nažalost u ovoj zemlji često bude zaboravljeno. U tom smislu, predložena rešenja da su korisnici budžetskih sredstava dužni da nastale obaveze izmire u roku utvrđenim zakonom, kao i da sankcije koje Vlada na predlog Ministarstva finansija može da sprovede kroz obustavljanje transfernih i drugih sredstava, na drugim aproprijacijama, zaista smatram da može da dovede do reda u javnim finansijama na svim nivoima vlasti. Sledeći cilj koji je proklamovan ekonomskom i fiskalnom politikom Vlade za 2013. godinu, a želi se postići pored uvođenja finansijske discipline, smanjenja fiskalnog deficita, usporavanja rasta javnog duga jeste svakako ubrzanje privrednog rasta i usporavanje pada zaposlenosti. Ostvarivanje ovih ciljeva neraskidivo je povezano sa povećanjem indirektnih stranih investicija, ali i investicija naših domaćih preduzetnika uz ovu stalnu borbu ove vlade u borbi protiv korupcije na svim nivoima. Međutim, bez obzira koliko krizni budžeti bili, koliko je teška situacija u ekonomiji ove zemlje, ne postoji sigurno druga mogućnost da se pored ove socijalne komponente budžeta, znači zaustavi i pad inflacije i pad nezaposlenosti bez kapitalnih rashoda. Pre svega mislim kroz podsticaje za privredu, za posebnim osvrtom na poljoprivredu i kroz infrastrukturne investicije.Naravno, kada pričamo o privlačenju stranih investicija, svi smo svesni toga da u svakom trenutku nijedna opština, ni grad nisu u ravnopravnom položaju, da oni koji imaju razvijeniji ne samo put, nego uopšte saobraćajnu infrastrukturu su u daleko povoljnijem položaju nego neki koji nisu. Zato smatram da jedan od prioritetnijih zahteva, državnih interesa, jeste završetak Koridora 10, intenziviranje radova na Koridoru 11. Ono što me je posebno obradovalo, a video sam da je u razvoju Ministarstva regionalnog razvoja i lokalne samouprave, su krenuli projekti vezani za izgradnju autoputeva kao vezi gradova sa koridorima 10 i 11,a pre svega mislim na završetak autoputa od Batočine do Kragujevca, ali i pokretanjem projekta za izgradnju saobraćajnice, odnosno autoputa Pojate-Preljine. Sve su to investicije koje će podići ovako posrnulu građevinsku industriju, koje će biti neka inicijalna igla za podsticanje građevinske industrije kao veoma bitnog segmenta uopšte privrednog razvoja ove zemlje.Bilo je i u prethodnom periodu po meni dobrih predloga, dobri inicijativa, kao što je predlog za projekat podrške građevinskoj industriji Srbije. Međutim, upravo zbog onoga, zbog dugovanja državnog budžeta, da li lokalnih ili pokrajinskih budžeta, da smo neke likvidne firme doveli u fazu da postanu nelikvidne, upravo zbog tog kašnjenja u plaćanju i još jednom insistiram na jednom uvođenju čvrste finansijske discipline u javnim finansijama. Neću govoriti u kojim je to primerima, da li je to putna privreda, da li je to izgradnja, rekonstrukcija fudbalskih stadiona u Srbiji, ali generalno smatram da se moramo odgovorno ponašati, bar prema ovo malo putarskih i građevinskih firmi što je ostalo likvidno u ovoj zemlji. Dobro je da se uvode subvencije, da se zadržavaju subvencije, ali Fiskalni savet je kritikovao da su subvencije velike, ali ja bih podsetio da su one za čitavih sedam milijardi manje u odnosu na prošlu godinu, a upravo za tih sedam milijardi je povećano izdvajanje za socijalnu zaštitu. Od tih stimulativnih mera, izdvojio bih subvenicionisanje kredita za likvidnost privrede i za investicije u tajna sredstva, tu zaista Vlada treba da insistira u naredne dve godine, kako je najavljeno, da se završi restrukturiranje javnih preduzeća i da se završi sa privatizacijom, odnosno neprivatizovanih preduzeća. Pozdravio bih takođe subvencionisanje stambenih kredita za novogradnju, kao i drugih mera za podršku građevinskoj industriji kroz sredstva za izgradnju stanova za socijalno stanovanje, za izradu planske dokumentacije, izradu u infrastrukturi jedinicama lokalne samouprave za građenje objekata, dakle, komunalne infrastrukture itd. Ono što želim da kažem na samom kraju obzirom da i po struci i mislim da prvenstveni prioritet ove zemlje je razvojna šansa ove zemlje, a ne samo predizborna kampanja, nego uopšte i povećanje subvencija za poljoprivredu i on je ove godine veći za šest milijardi i iznosi oko 4,5%. Raduje me to, danas je rekao i ministar Dinkić, a najavio je i ministar poljoprivrede da je cilj da u idućoj godini budžet za poljoprivredu bude minimalno 5%, ali da vam kažem, 2004. godine, u budžetu Republike Srbije upravo je iznosio toliko. Vratićemo se na ono što smo imali pred 10 godina. Imali smo u jednom prethodnom periodu potpuno nedopustivo stanje da agrarni budžet bude nešto veći od 2% i ovo što je posebno dobro, kada su subvencije za poljoprivredu u pitanju, što se sada posle nekoliko godina opet uvode delom bespovratna sredstva za investicije, pre svega u poljoprivrednoj infrastrukturi, gde će do 40% ovih sredstava biti bespovratno. Kada smo već kod Ministarstva poljoprivrede, obratio sam pažnju na razdeo, deo budžetskog fonda za vode. Vrlo brzo zaboravimo elementarne nepogode koje su nas zadesile u prethodnom periodu, da li su to poplave, suše, a ovo drugo više niko i ne pominje. Pored toga, što je suša u protekloj godini nanela ogromne štete poljoprivrednoj proizvodnji, pre svega, u zemlji Srbiji sa mnogo rečnih vodotokova, puno njih iz prve A kategorije, zemlja Srbija koja je bogata podzemnim vodama, geotermalnim vodama, imali smo da čitavi delovi zemlje imaju problem u vodosnabdevanju. U tom smislu, veoma je važno da se u ovom budžetu našlo mesto za izgradnju brana sa akumulacijama, pre svega za ove dve, Valjevo Rovni, i Prvonek u Vranju ali je prvenstveno ono što raduje mene obzirom da dolazim iz regiona zapadne Srbije, to je izgradnja višenamenske akumulacije za vodosnabdevanje na profilu reke Rza u opštini Arilje. Tu je predviđeno 413 miliona dinara, odakle se ovog trenutka snabdeva preko 300 hiljada stanovnika, a perspektivno to može biti rešenje za dobar deo Srbije. Na samom kraju, ako bih mogao da analiziram kako izgleda ovaj novi budžet u jednu ili dve rečenice, mislim da je ovim predlogom budžeta Vlada iskazala spremnost da sve raspoložive resurse stavi u funkciju onih subjekata, pre svega privrednih subjekata, koji mogu da poprave trenutni ekonomski položaj ove zemlje, koji treba da smanje nezaposlenost, deficit, a ja mislim da su to kapitalni rashodi, ulaganja u privredu i u infrastrukturu. Nadajući se da će narednih godinu dana ovom parlamentu se u budžetu za 2014. godinu raspravljati u boljoj ekonomskoj situaciji po ovu zemlju, sa nadom da će Vlada Srbije proklamovane stavove i mišljenja realizovati u toku iduće budžetske godine, u ime poslaničke grupe Nove Srbije, želim da kažem da će mi podržati Predlog zakona o budžetu za narednu godinu, kao i sve prateće zakone.
Reč ima narodni poslanik Milan Krkobabić.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre Dinkiću pažljivo sam slušao završno izlaganje i mogu da izvučem nekoliko stvari. Mislim da su svi poslanici o tome govorili. Deficit će biti prepolovljen, 3,6 a stopa rasta projektovana u idućoj godini 2%, smanjićemo izdatke, rast izdataka za kamate i rekli ste jednu rečenicu, uredićemo javne finansije, stabilizovaćemo ih, biće reda, biće reda i discipline, a pretpostavljam da ste zaboravili ono – biće rada. Ključna stvar koju ste rekli u odnosu na ostale budžete iz prethodnih godina, da je ovo radikalan zaokret. Po meni je to krupna reč, gledam vas, gledam gospodina Đelića, gospodin Mirko Cvetković trenutno nije ovde, nedostaje gospođa Dragutinović. Bez malicioznosti, vi ste pripadnici jedne ekonomske škole, funkcionišete po zajedničkom principu, a ja bih rekao da su među vama u pitanju nijanse. Radikalno zvuči i mislim da u konceptu budžeta za ovu godinu ne bi bilo primereno. Sam budžet Republike izražen na ovakav način otvara onu stalnu dilemu da li je razvojni ili je socijalni? Naravno, ta dilema u Srbiji ne postoji i najveći optimista, ne verujem da može da se seti da smo nešto posebno razvili, a još veći optimista treba da se pojavi i da kaže da smo nešto u sferi socijalne politike tako nešto korenito uradili i izmenili. Ako smatramo razvojnim oko šest milijardi ili za četvrtinu veći budžet predviđen za poljoprivredu, ili 4,1 milijardu koju predviđamo za kapitala ulaganja donekle, a ako govorimo o socijalnoj komponenti budžeta i kažemo da smo izdvojili osam milijardi više u odnosu na prethodni budžet, onda se to ne može smatrati socijalnim budžetom. Malo kasnije ću reći da bi za podmirenje nekih osnovnih stvari po jednoj grubojračunici, ovog momenta, to su one dve rate za penziju u narednoj godini za tu trinaestu penziju, izdvajanja za porodilje, to je neko oko sedam milijardi, minimum sredstava bi bilo petnaestak milijardi, a dr Jovan Krkobabić je nedavno izjavio da bi to trebalo da bude i 20 i 30 milijardi. Mediji su to dočekali i rekli, kaže, Krkobabić traži 30 milijardi. Naravno da ih ne tražim za sebe, traži ih za utemeljenu socijalnu politiku, jer upravo građani ove zemlje zaslužuju jednu takvu politiku. Naravno, ceo budžet kada se pogleda i ona osnovna tekovina, to je koncept štednje. U redu, neko je za štednju, neko je za potrošnju, a koncept štednje koji su zagovarali liberali je pao. Takav koncept ne funkcioniše. Zna se kada se štedi, gospodo. Štedi se u uzletima ekonomije, kaže Kejns, trebalo bi da mu verujemo. Kada je kriza, onda je nužna potrošnja, nužan je zamajac da bi se privreda pokrenula. Naravno, koncept štednje dovodi nas do povećanja broja otpuštenih ljudi. Maksima u Srbiji koja kaže – da imamo viška ljudi, ne stoji. Mi iz PUPS smo bili veoma jasni i stojimo na tom stavu. Nema gospodo, dragi moji prijatelji, viška ljudi, ima manjka posla. Posao treba pronaći, posao treba pokrenuti, treba pokrenuti privrednu aktivnost ove zemlje, tako je. Naravno, pokrenućemo je ako taj posao, koji se sad teško nalazi ne dajemo nekom po svojoj želji. O tome ćemo govoriti nekom drugom prilikom kad na dnevni red dođu javna preduzeća, onda ćemo govoriti o tome kako su njima gazdovali i upravljali depolitizovani i departizovani kadrovi. Vratimo se na ovu temu. Cilj PUPS je izgradnja socijalne države i od toga naravno nećemo odustati. Ja ću naredno izlaganje upravo posvetiti tome. Trinaesta penzija, da ne bude mnogo zablude oko toga, to nije penzija, to je specijalni vid socijalnog davanja, za one koji to ne znaju. Kad smo Dragan Đilas i ja u prethodne četiri godine to razmatrali u Beogradu i pokretali, znali smo u šta ulazimo. Naziv je simboličan, seća te ljude koji su u penziji na tzv. trinaestu platu. Prema tome, ona niti povećava, niti smanjuje penziju, to je vid specijalnog socijalnog davanja, koji ima za cilj da jednu, zaista ugroženu socijalnu grupaciju dovede u koliko toliko ravnopravan položaj. Naravno, pitanje za vas gospodine ministre, video sam da su predviđena izdvajanja od četiri milijarde i nešto, pretpostavljam da su to za ove dve rate u sledećoj godini, pa me interesuje šta je sa one preostale dve rate? Ključ, okosnica koalicionog dogovora u kome učestvuje PUPS kao deo ove vladajuće većine, je upravo bio da se svim građanima Srbije koji imaju penziju manju od 15.000, dodeli ta specijalna socijalna pomoć u iznosu od 16.000 na godišnjem nivou u četiri jednake rate. Trenutno u Srbiji 508.000 ljudi koristi to pravo, znači, omogućili smo im. Mi smo im dali, jer mi nikad ne pokušavamo da kažemo da smo nekome nešto dali, omogućuli smo im da ono što njima pripada, do njih i stigne. Naravno, tih, da tako kažem simboličnih, 80 miliona evra će znatno popraviti položaj tih ljudi, povećaće tražnju i da budem krajnje banalan, ti ljudi zaslužuju da mogu da kupe bar jednu čokoladu svojim unucima. Ima ovde ljudi kojima to mnogo ne znači, jedna čokolada, šta je to jedna čokolada, ako posedujem fabriku čokolada? Ali, ponavljam, pola miliona građana Srbije čeka ovaj odgovor, oni znaju da PUPS insistira na tome i čekaju od vas gospodine ministre da li će u septembru i decembru iduće godine dobiti po tih 4.000 dinara. Sledeća stvar o kojoj bih rekao je ključni vrednosni stav PUPS, a to je da penzije prate plate. Danas su penzije u Srbiji relativno male, ali ih ima. Nismo u poziciji Grčke, nismo u poziciji Španije, Portugala, naš vrednosni stav da penzije prate plate, znači da ljudi dele sudbinu onih koji su zaposleni u javnom sektoru. Za one koji se bave ekonomijom, znaju da je to i korektivni faktor da zarade u javnom sektoru, ne smeju ići nekontrolisano, jer uporedo sa time povući će uporedo i rast penzija. Što se tiče penzionera, njih 1.700.000, ova poslanička grupa postoji ovde upravo da zaštiti ta njihova ključna, egzistencionalna prava. Znači, sigurne su i redovne su. Osvrnuo bih se i na jedan bitan treći segment. To je segment pokretanja privredne aktivnosti, ali segment vezan upravo za najugroženiju populaciju. Uskoro ćemo krenuti sa prezentovanjem zakona o socijalnom preduzetništvu ovde u ovom domu. To je zakon koji će omogućiti da najveći broj ljudi iz marginalizovanih društvenih grupa dođe do sopstvenog zaposlenja. Građani Srbije u velikom broju sa nestrpljenjem očekuju ovaj konkretan, konačan pomak. Ja sam malo zabrinut, iz prostog razloga jer ne vidim sredstva izdvojena za tu namenu. Budžet možemo gledati ovako ili onako, ali ako nemamo sredstva koja su izdvojena za tu namenu, teško da možemo nešto uraditi u narednoj godini. Očekujem da ćemo u nekom narednom razmatranju eventualno rebalansa, upravo definisati ta sredstva koja bi omogućila da po tom osnovu, do 1% radno aktivnog stanovništva u Republici Srbiji nađe zaposlenje. To praktično znači da osoba sa invaliditetom, izbeglo i raseljeno lice, osoba muškog ili ženskog pola, koja je prešla 50 godina, a ostala je bez posla, i tržišno je nekonkurentna, može da očekuje zaposlenje, bilo pokretanjem sopstvenog posla ili u okviru odgovarajućih socijalnih preduzeća. Kompletan zakon je urađen, očekujem podršku gotovo svih poslaničkih grupa u ovom domu. Već postoji sporazum sa DS oko realizacije tog projekta, postoji sporazum i sa strankom gospodina Ljajića, razgovarao sam i sa gospodinom Nenadom Popovićem. Očekujem da proverimo u ovoj sali, ne ko će biti "za" nego da vidimo toga ko će biti "protiv". (Čedomir Jovanović, sa mesta: Zna se ko će biti protiv.) Jel se zna? Naravno da građani Srbije znaju ko nije na njihovoj strani, ali to je sada marginalna stvar. U završetku svog izlaganja, posvetiću se jednoj temi. Idemo sa amandmanom, vrlo bitnim. Ovde je već neko nešto govorio, amandman je ključan, to su izdvajanja za žene koje odlaze na porodiljsko odsustvo. Pazite ovo, zakonodavac je kaznio žene u Srbiji oduzimanjem 35% od zarade. Naš amandman ide u pravcu da one dobijaju punu zaradu. Definisali smo iznos sredstava, ovde čujem različito licitiranje, ali reći ću vam u praksi. U Beogradu smo u prethodne četiri godine vodili takvu politiku, koja je, za rezultat upravo imala ovo o čemu govorimo. Negde se kretala cifra između 7 i 8 miliona evra. Ne možemo nikada da utvrdimo precizno broj tih žena, koliko će meseci biti na održavanju trudnoće ili ne, nekom prostom računicom tri do četiri puta bi trebalo odvojiti više sredstava. Mi smo to zaokružili na neke tri milijarde, i smatramo da će onda sve žene koje odu na održavanje trudnoće u Srbiji, poput Beograda i nekih lokalnih samouprava, biti u poziciji da primaju punu zaradu. Dajemo doprinos natalitetu i uklanjamo sve elemente neravnopravnosti koje u ovom slučaju postoje. Naravno, ne mogu ovde, kad govorim o socijalnoj politici, da ne izdvojim beogradski model socijalne politike, koji predstavlja nešto što smo mi u kampanji, jer ovo više nije kampanja, često isticali - Beograd danas, Srbija sutra. Srbiji sutra je već danas i taj model socijalne politike treba da bude prihvaćen i nešto na čemu ćemo bazirati dugoročnu socijalnu politiku. Istovremeno, kada govorim o tom beogradskom modelu, ne trebamo da zaboravimo i taj model razvojne politike. Naravno, o ovome znaju oni koji su učestvovali u radu gradske vlasti, znaju građani Beograda, koji su to na izborima verifikovali, ali gledajte i čuda, neki građani Beograda u velikom broju, nisu dali poverenje nekim ljudima koji su sedeli u prethodnoj gradskoj vladi. Istančano političko tržište Beograda je reklo da njihov politički proizvod ne valja, pa su išli toliko daleko da čak i na političkoj rasprodaji, a to su ponovljeni izbori, neverifikuje tu politiku, ali zato na Vrškoj Čuki, Babinom Zubu, Staroj Planini ta ideja će sigurno proći. Predlažem im da nastave ... (Predsednik: Izvinjavam se, gospodine Krkobabiću, morate govoriti o temi koja je na dnevnom redu.) Gospodine predsedniče, uvažavam vašu primedbu, ali bih vas zamolio da kada izlažem omogućite elementarni red i da upozorite narodne poslanike koji dobacuju sa strane. To je interakcija. Prema tome, ako ne bi bilo takvih reagovanja, onda ne bi bilo ni ovakvih. Stav PUPS je jasan. Sa uvredama, sa klevetama, sa podmetačinama je završeno. Princip da ćemo vam okrenuti uvek drugi obraz na to morate da zaboravite. Morate da se okrenete sebi i da razmislite. Završavam ovu raspravu, očekujući od gospodina Dinkića odgovor na ova dva ključna pitanja, a odnose se na isplatu tzv. trinaeste penzije i na potencijlano izdvajanje sredstava koja bi omogućila pokretanje socijalnog preduzetništva. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, gospodine Dinkiću, dame i gospodo narodni poslanici, pretila je ova rasprava da nas komira sve u sali, a to nije dobro. Da li se slažete sa tim, nasmejali ste se? Ne mislim da treba da mračimo, ali ako nema života u raspravi o budžetu, onda je zaista situacija katastrofalna. Gospodine Dinkiću, kada počinju reformeu jednoj zemlji? Pre mene je govorio kolega poslanik i kroz taj nastup smo mogli doći do argumentacija zašto je nemoguće kroz raspravu o budžetu razgovarati o ozbiljnim reformama u Srbiji. Nema potencijala u vladajućoj većini za nešto tako. Nije bilo ni u prethodnoj. Pitam vas kada počinju reforme u jednoj zemlji? To je suštinsko pitanje. Naravno da možemo uzeti vaš budžet, pa krenuti narednih 20 minuta i dokazivati njegovu nekonzistentnost. O mnogim krupnijim pitanjima smo spremni da sami sebe zavaramo. To smo radiliu prošlosti, to radimo danas i vi biste da to nastavimo da radimo i u budućnosti. To može da funkcioniše na Brnjaku i na Jarinju. Tamo za nas nešto može da bude linija, što je za drugog granica, za nas može da bude svedok, a za nekoga carinik, ali u ekonomiji je to nemoguće. Ekonomija je nemilosrdna. Krvna slika jedne ekonomije je krvna slika društva. Moram da vam kažem ono što sam rekao i tokom rasprave o rebalansu budžeta, to nije isključivo tema kojom treba da se bavite. Pitanje ekonomske politike je fundamentalno pitanje i na njega treba da odgovorimo svi zajedno. Spremnosti na odgovor nema čak ni unutar jedne vlade. Zato to nije budžet, to je jelovnik, politički jelovnik stranaka koje ne razmišljaju o činjenici da je nemoguće sutra voditi politiku koja se vodi danas i koja se vodila u prošlosti. Naravno da u Skupštini Srbije može sve da se kaže. Možemo da govorimoo tome kako je liberalna politika propala, ali, gospodine Dinkiću, kada se zadužujete 750 miliona dolara, emitujući državne papire, vrlo dobro znate da iz te propale liberalne ekonomije dolaze penzioni fondovi, pa daju novac ovde. Da li je tako? Onog trenutka kada Penzioni fond ode i kupi obveznice federalnih rezervi Amerike moći ćemo da kažemo da je naša ekonomija dinamična, kvalitetna i perspektivna, a ona tamo propala. Ali, pošto smo poslanici Skupštine Srbije, dužni smo da se staramo o interesima građana Srbije. Baš me briga šta se dešava izvan ove zemlje, osim ukoliko u procesima koji se dešavaju izvan Srbije mi ne možemo da pronađemo odgovor na neke naše unutrašnje probleme i osim ukoliko ti procesi ne utiču na stanje u našoj ekonomiji, a naravno da utiču. "Fiskal Cliff" je problem za svaku zemlju na planeti, bez obzira da li u parlamentu te zemlje sede osobe koje to mogu da razumeju ili ne mogu da razumeju. Hajde da krenemo od početka. Pitam vas kada počinju reforme u jednoj zemlji, jer imamo pravo na reforme pre nego što se sruši sve oko nas? Prethodna vlada, ona o kojoj govorite sa tako puno kritike, nije imala sposobnost da odgovori na pitanje koje vam sada postavljam. Duplirali su javni dug. Da li je tako? Kada pitaju cenjenog lidera penzionera kako se oseća posle 100 dana, on kaže – možete misliti kako mi je bilo prvog dana kada sam došao i video da su nam se finansije strovalile. Naravno da su se strovalile kada su probijene za pola milijarde evra 2008. godine, zato što je to bila cena jedne vladajuće koalicije. Đeliću, platili ste to? Obraćam se vama, pošto ste bili ministar u toj vladi. Bili ste u toj vladajućoj koaliciji i svi drugi. Kažem vam da tražite podršku tamo gde jedino podršku možete da nađete, a to je u onom delu našeg društva koje je spremno da kaže da Srbija više ne može da živi po modelu po kojem je živela u prošlosti i u kojem još danas opstaje. Trošimo više nego što stvaramo, a život nije "perpetum mobile". Kraj priče. Rupe popunjavamo tako što se zadužujemo. Tu više nemamo prostora za kalkulisanje, došli smo i tu do kraja. Naredne godine treba da vratimo pet mililjardi tako što ćemo se verovatno opet negde zadužiti. Činjenica da je danaszaduživanje nešto lakše zbog promenjenih finansijskih uslova u svetu ničim nas ne treba da relaksira, jer je i dalje naučna fantastika verovanje da ćemo imati rast društvenog proizvoda ravan kamatnoj stopi po kojoj smo se zadužili, iako je povoljnija, nego što je slučaj bio ranije. Samo zbog toga su se suzila tržišta u svetu, a penzioni fondovi propale Amerike, gospodine Krkobabiću, moraju negde da ulažu novac, pa ulažu u Srbiju, jer im je sigurnije da im dužnik bude država, nego bilo koja druga kompanija. Takvo je stanje ekonomije danas. Hajde onda da krenemo od početka. Gospodine Dinkiću, ako želimo da imamo zdravu ekonomiju moramo promeniti politiku koja je našu ekonomiju uništila. Stanje ekonomije je cena politike koja se u Srbiji godinama vodila. Svi elementi i preduslovi reformi su toliko kompromitovani, da je praktično nemoguće očekivati da će ciljevi koje ste postavili, potpisujemo ih sve, sve ih prihvatamo, ali zaista nemojte. Jedino da se okrenemo na glavu, pa da počnemo tako da posmatramo svet pred sobom. Nemoguće je te ciljeve ostvariti bez reafirmisanja privatizacije, bez partnerstva sa sindikatima, ali ne partnerstva zasnovanog na pravilima na kojima je zasnovano do danas, bez dogovora unutar društva, socijalne solidarnosti. Zašto 13. penzija? Zato što Đilas mora da plaća politički reket? (Milan Krkobabić, sa mesta: Plaćaju i vama.) Da vam kažem nešto, sa tim je kraj. Zato toga neće ni biti. Zato toga ne može da bude, ne zato što neko ne želi da da, nego ne može. Penzija nije milostinja, to je stečeno pravo, koje ne može da se ostvari zbog toga što se vodila nenormalna politika 20 godina. O tim trinaestim penzijama je trebalo razmišljati onda kada se strovalio Penzioni fond, kada je obeštećena njegova imovina, kada je uništen njegov menadžment. Kraj. To nije Dinkićev problem, to je i naš problem. Zemlja u kojoj su najmlađe generacije najkonzervativnije je zemlja bez budućnosti. Zemlja sa ovim karakteristikama – milion i 700 hiljada ljudi je formalno zaposleno, 700 hiljada je na budžetu kroz javna preduzeća ili državnu administraciju, 400 hiljada kod preduzetnika i još 700 hiljada u privatnim kompanijama, a naspram toga milion i 700 hiljada penzionera, 800 hiljada formalno nezaposlenih i još toliko realno nezaposlenih. Čemu se onda nadamo? Preduslov je politički dogovor. Moramo da otreznimo Srbiju, da je probudimo iz kome u kojoj je održavaju neodgovorni političari. Populizam i demagogija, oni su privremena anestezija. Zašto je uspeo "Fijat" u Kragujevcu? Zašto to nije moglo u IMT? "Fijat" u Kragujevcu je uspeo zbog toga što smo napravili "Zastava Grupa". Da li je tako? Počelo je 2001. godine linčom ministara Republičke vlade u fabričkom krugu. Da li se sećate toga, Đelića i Vlahovića, naspram gomile radnika koji su mislili da će lovom njih dvojica rešiti svoje probleme? Pa, nismo popustili. Nismo popustili i zato danas "Fijat" u Kragujevcu radi. Tamo gde su se pravili kompromisi, na toj strani je 100 hiljada ljudi. Evo, njihovi sindikati su ovde kod nas, bili su kod nas u poslaničkoj grupi. Traže podršku za ideju prolongiranja tog statusa preduzeća u restruktuiranju kod nas, i nisu je našli, a mi smo opozicija. Rekli smo – ne može. Ne može, moramo da se dogovorimo. Restrukturiranje, to je odbijanje suočavanja sa stvarnošću. Šta ćemo za godinu dana sa tim preduzećima? Nema novca da bi mogli da funkcionišu kao do sada, a i to što se davalo, nije bilo dovoljno za normalan život. Potrebni su investitori, potrebna je investiciona klima, potrebni su preduzetnici, poslovni ljudi. Ako znamo šta je sve na ovoj strani naših potreba, da vidimo kako svima to odgovara. Efikasni zakoni, gde je novi Zakon o radu? Gde je novi Zakon o radu? Bez novog Zakona o radu nema dinamične ekonomije. Računate da će u narednoj godini porasti društveni proizvod zbog toga što će se podići investicije. Koje su garancije i gde su garancije za nešto takvo? Kakve investicije? Državne? Nijedan projekat država nije uspela da realizuje. To su Potemkinova sela. Realizuju se samo oni projekti koji imaju isključivo politički karakter i sve se svodi na političku korupciju u predizbornoj kampanji – daćemo vam 13. penziju a vi ćete da glasate za mene, ali nećemo reformisati penzioni fond, ali ćemo zato ovde sakriti ispod stola. Činjenica je da se radi sve ono što smo tražili da se radi pre pet godina, kada je imalo smisla – da se zamrzavaju plate i penzije jer projektovani rast od 2% je zapravo uz inflaciju od 9%, a sigurno i više, nažalost, ne radujem se tome, a to je zamrzavanje i smanjivanje plata i penzija. Recite to, nemojte da lažete. Vi ste za građane, a mi smo protiv građana. Koliko ste poreza platili kada nekome držite lekcije? Znači, onaj ko plaća porez, on je taj koji ima pravo da postavi pitanje funkcionisanja države. To je privatni sektor. Vi ratujete sa privatnim sektorom kao direktor "Pošte"? Da ste u toj kompaniji, ne bi sedeli ovde nego bi bili na svom radnom mestu, a vi ste gospodin direktor u poslaničkoj klupi. To je normalno. Gospodine Dinkiću, dajte da se vratimo na vaš budžet. Lepo je što ste projektovali 3,6% deficita. Podržavamo to. To je apsolutno razuman cilj, ali kako ćemo ga ostvariti? Kako ćemo ga ostvariti sa svim ovim što imamo pred sobom? Niko se nije odrekao svojih prava. Kažemo – 3,6%, mislimo 5%. I to je bolje od 6,5%. Ali, na čemu se gradi pretpostavka – da će se planovi ostvariti,jer ni Mirko Cvetković nije došao pre godinu dana i rekao da će nam strovaliti javne finansije u prvih šest meseci? To smo rekli mi, i kritikovali smo budžet na isti način na koji to radimo sada sa vama. Nismo izbegli bankrot. Nismo, prolongirali smo ga. Znate da je bankrot posledica neodrživosti modela po kojem funkcioniše naša zemlja. Opet to ponavljam – više trošimo nego što stvaramo. Kraj priče. Zadužujemo se i tako krpimo rupu. Zadužili smo se dve milijarde i zbog toga nismo rešili problem naših javnih finansija. Rešenje smo prolongirali, krizu odložili. Bolje je što je do toga došlo nego da se sve srušilo. Ali, ako smo već došli do predaha, dajte da povučemo poteze koje moramo sada da povučemo. Dajte da to uradimo odmah. Preduzeća u restrukturiranju, ona moraju da se rešavaju. Vi sami znate da u Agenciji nema potencijala za nešto takvo, da su ljudi preplašeni, da smo uništili Agenciju za privatizaciju zbog populizma i demagogije. Prvo, potrebe DS da borbom protiv korupcije i isterivanjem veštica dođe do potrebne političke podrške na izborima, pa posle se to nastavilo. Posle se to nastavilo. To tako traje. Dokle? Agencija za privatizaciju mora da dobije podršku od države. Agencija za restrukturiranje isto tako. Koja je vrednost imovine preduzeća koja se nalaze u restrukturiranju? Nula. Da vrede, radile bi. Žao mi je, to vreme je prošlo. Tražite one koji to mogu da pokrenu što pre. Da bi imali prava na nešto takvo, moramo da se dogovorimo, jer neće svi biti ovakvi kao što smo mi. Neko će reći – znate šta, da smo mi na vlasti, našao bi se novac za vas iako vaše preduzeće ne radi. Kako kaže predsednik naše Vlade – ne mogu plate da budu afričke, a cene svetske. Znate šta, to može tako na političkoj konferenciji na kojoj on govori, a u stvarnosti plate nisu ni afričke. Najveća stopa inflacije, najbrži rast javnog duga, najveća stopa nezaposlenosti, to su reference Srbije danas. Dug koji je, hajde da kažemo, oko 60%, tačno je da postoje zemlje sa većim javnim dugom. To je odgovor, gospodine Dinkiću, na zahteve članova vašeg Nacionalnog saveta za oporavak privrede, koji bi da podignu stopu javnog duga sa 45% na 60%, da je formalizuju na ovom nivou na kojem je sada. Ali, Hamilton na startu "Formule 1", ima pun skart i on mu je 200. Gospodin Krkobabić bi sa 50 bio u problemu, a tako i Srbija. Ne možemo da se poredimo sa onima koji mogu da žive sa javnim dugom od 60%, moramo da spuštamo to, da učinimo našu privredu snažnom, da je depolitizujemo. Da li imate vi i da li možete da kažete pet sposobnih ljudi u Srbiji, koji nisu žigosani kao kriminalci? Ja ne mogu. Vi mi recite to. Kakva smo mi zemlja? Ko će da radi to? Ko će da uđe u bilo koje javno preduzeće i da posluje po modelu koji vi zagovarate? Kažete – nema finansijske podrške javnim preduzećima koji su gubitaši. Čekajte, žestoko sam kritikovao ideju da Bajatović bude direktor " Srbijagasa" i cela naša poslanička grupa, da Radojko bude direktor "Telekoma", da gospodin Krkobabić bude direktor "Pošte", ali sve su to preduzeća koja su osuđena na politiku, praktično, doniranja našeg društva. Kako može "Srbijagas" da funkcioniše pozitivno ako mora da prodaje gas 30% jeftinije nego što ga kupuje? Kako može? Hoćemo li doneti naredne nedelje zakon koji će obavezati državu da plaća u roku od 45 dana – sjajno, i javna preduzeća? Kako će beogradske toplane da plate "Srbijagasu" za 45 dana gas? Šta ćemo s tim da radimo? Kako ćemo to da uradimo? Kako će u jednoj zaustavljenoj ekonomiji doći do neophodne dinamike? Taj šok nam je potreban, pozitivan. To smo propustili da uradimo. Prošlo je to vreme. Dajte, ako smo na prvoj liniji fronta, onda smo na prvoj liniji fronta. Ako moramo da operišemo bez anestezije, dajte da operišemo bez anestezije, da pomognemo i štitimo one kojima je pomoć potrebna. Nikada nismo bili za to da se ostave penzioneri bez podrške i bez razumevanja društva. To nije tačno. Samo smo protiv licemerne politike koja žrtvuje te penzionere i njihovu budućnost jede. Na šta liče naše javne finansije? Kao ministar finansija, da li možete da odgovorite na pitanje – šta se dešava, recimo, sa budžetom MUP? Kakva je to socijalna pomoć koja se isplaćuje MUP? To izigravanje zakona, mi smo za to da se policajac plati pošteno, nismo za to da oni stoje na ulici, da čuvaju nas i naše porodice, a da budu žrtvovani kao socijalni slučajevi. Hajde da kažemo da je plata policajaca jasna kategorija. Šta se dešava sa Ministarstvom odbrane? Da li možete kao ministar o tome nešto da nam kažete, sa projektima koji se pokreću, sa fabrikama koje se najavljuju? Šta je sa javnim radovima? Sa Mrkonjićem? Sa Ilićem? Državni sektor će da se investira 8%, tako stoji u analizi ovoj vašoj. Na koji način? Sa kojim ljudima? Ko će još u tome da učestvuje? Vrlo loše. Kako može neko normalan da kaže da je pogrešan cilj deficit od 3,5%? Kako neko normalan, ako se sa tim ciljem slažem, može da prihvati tu neistinu koja je dobila legitimitet u svakoj sferi našeg javnog života? U svakoj. Znači, rashode ne možemo da režemo jer ne daju koalicioni partneri, jedini instrument ekonomske politike je inflacija, jedini i time ćemo, koliko-toliko da kontrolišemo rashode, pošto prihoda nema. Reći ćemo da ćemo naredne godine imati veći priliv po osnovu PDV-a na robu iz uvoza od 300 miliona evra. Kako to znamo? Na čemu se zasniva ta pretpostavka? Ozbiljan problem je i struktura tog budžeta. Nama sve ide ili na penzije ili na plate. Minimalno u tom budžetu imamo prostor za one poteze koji su preduslov ozdravljenja naše ekonomije. To je ta politika subvencija od 800 miliona evra. Nemam ništa protiv toga da država interveniše u ekonomiji na onaj način na koji interveniše u svakom razumnom društvu, ali ono što se dešavalo u prethodnih četiri ili osam godina nikada nije napravljena analiza, niko nije odgovarao za to. Odgovaraće Kolesar koji je sprovodio odluke Vlade iz 2001. godine. Čamiće je u nekoj ćeliji dva ili tri meseca dok se ne zaboravi na njega. Ko će odgovarati za to što je u međuvremenu neuporedivo više novca otišlo pošto je "Železara" propala i neko je odlučio da je uzme za dolar? Šta će biti sa "Sartidom" u 2013. godini? Njega nema u budžetu, a 10 miliona ide mesečno. Hoće li biti privatizovan do tada? Da li radimo nešto da ga privatizujemo? Pet miliona tona je višak čelika na evropskom tržištu. Ako dolazi taj partner iz Rusije, u kakvu zemlju dolazi? Hoće li ona pokrenuti unutrašnje tržište građevinske industrije? Neće, nema zakona o planiranju i izgradnji koji bi recimo otklonio te nenormalne anomalije u našem ekonomskom životu. Beogradu treba 150 hiljada stanova, a sve građevinske firme u Beogradu su propale. Kako je to moguće? Agrar nam je perspektiva, a agrarno industrijski kompleks uništen. Kako možemo da ga pokrenemo? Tako što ćemo otvoriti nova tržišta, tako što ćemo dovesti investitore i ceniti one domaće koje imamo.
Gospodine Jovanoviću, da li želite da nastavite da koristite vreme poslaničke grupe?
Nikako. Imamo vi poslanike koji bi sigurno želeli još nešto da kažu. Najkraće, gospodine Dinkiću, preduslov podrške budžetu je jasan koncept reformi čiji jedan element čine svakako javne finansije. Bez toga ne učestvujemo, koliko god da se slažemo sa nekim ciljevima, u politici koja je unapred osuđena na neuspeh.
Ministar Dinkić. Izvolite.
Zaista ne znam u kojoj zemlji živite, ako ste prespavali sve ono što smo uradili za ova tri meseca. Govorite o reformama, a šta je reforma nego da izađemo pred ovu skupštinu sa budžetom koji ima duplo niži deficit nego što je ove godine? Šta je ako nije reforma kada smo ukinuli mogućnost davanja garancija za kredite za likvidnost javnim preduzećima za saniranje gubitaka? Zar to nije reforma? Šta je ako nije reforma da menjamo naglavačke, rekao bih, kako ste vi rekli, sistem finansiranja zdravstvene zaštite sa zakonima koji su došli na ovu sednicu pred vas? Ako smo imali sistem gde se moglo da proizvođači lekova proizvode, da država to plati a da oni ne dobiju taj novac i da nikom ništa ne bude, ili sistem gde se čeka 200 dana da se naplati roba koja je prodata bolnicama. Sada to menjamo kroz set zakona o zdravstvenoj zaštiti i uvodimo centralizovane javne nabavke kako se ne bi novac poreskih obveznika Srbije razvlačio u korupciji različitih bolnica širom Srbije, domova zdravlja i farmaceuta zajedno koji učestvuju u tome, mislim na veledrogerije. Ako to sve činimo i ako smo obezbedili sredstva da očistimo gomilu tih docnji koje čine parafiskalni deficit, a nismo ih imali pre tri meseca. Pre tri meseca nismo imali da finansiramo i redovne penzije, ni redovne plate u zdravstvu i prosveti, pa smo krpili kraj sa krajem, a sada smo došli u situaciju da budžet koji ste vi kritikovali u rebalansu 2012. godine ispada da se ostvaruje optimističnije nego što sam najavljivao. Bio sam pesimista. Mene uvek kritikuju da sam preveliki optimista, a ispao sam pesimista kada je rebalans u pitanju. Zašto? Zato što poreski prihodi idu brže od onoga što smo palnirali i zato što se rashodi smanjuju brže od onoga što smo očekivali. Na taj način 20 milijardi dinara samo u ovoj godini imaćemo manje. Kažete da trošimo više nego što ostvarujemo. To je tačno. Ko ne troši danas na svetu više nego što stvara? Hajde kažite mi. Samo zemlje koje imaju naftu, zemlje koje imaju neka prirodna bogatstva i koja imaju više po tom osnovu. Sve druge zemlje na svetu, od Amerike preko Japana do svih zemalja EU, bukvalno svih, troše više nego što stvaraju kako bi mogle da na neki način koliko-toliko drže socijalnu ravnotežu. Budžetski deficit je pojam koji znači da neko troši više nego što stvara. Pogledajte listu zemalja EU koje imaju budžetski deficit i koje ga nemaju. Mnogo je duža lista onih koje imaju budžetski deficit, što znači – kako ga finansiraju? Zadužuju se. Pitanje je samo da li se zadužujete za finansiranje ogromnog i neodrživog budžetskog deficita ili se zadužujete pod boljim uslovima za finansiranje deficita koji obarate, što mi činimo sada u ovoj fazi. Nije isto da li je Srbiji potrebno novca da isfinansira 200 milijardi dinara budžetskog deficita ili 120. Voleo bih da je nula budžetski deficit, ali to je nemoguće za godinu dana uraditi. Nema te zemlje koja može da napravi fiskalno prilagođavanje veće od 3% BDP u jednoj godini. Ne možemo ni mi, ali možemo makar 2,5 koliko smo predvideli. Kada mi neko kaže da smo ambiciozno planirali budžetski deficit, 3,6% uopšte nije mali deficit, da budemo pošteni i iskreni. Nije mali deficit 3,6% i naš cilj mora biti da ga dalje spuštamo u narednim godinama i to jeste naš cilj. Ono što ste takođe propustili da čujete možda, možda niste pomno pratili rad Vlade RS što je vaše pravo, ali činjenica je da smo napravili nacrt plana srednjoročnih strukturnih reformi. Dobar deo tog plana je ugrađen i dobar deo tog plana smo zajedno pravili sa Fiskalnim savetom. Nije tačna konstatacija koju smo čuli ovde od jednog od poslanika da se ne konsultujemo sa Fiskalnim savetom. Naprotiv, ovo je bio cilj za ovu godinu koji su oni predložili pre dva meseca, a mi smo ga prihvatili. Predložili su i čitav niz mera koje smo prihvatili i još nove dodali na to. Jedna jedina stvar gde se nismo složili, ali mi se čini da su i oni reterirali nakon rasprave na skupštinskom odboru, oni su tražili da ukinemo transfere gradovima linearno svima smatrajući da imaju previše novca, gradovi Srbije, da ostavimo samo lokalnim opštinama, a mi smo smatrali da je to pogrešan zaključak i tražili smo raspravu sa Stalnom konferencijom gradova i opština. Umesto toga predlažemo da se napravi sistemski model gde nećemo u isti koš da trpamo sve gradove i opštine nego da definišemo šta je to fiskalno odgovorno ponašanje gradova i opština, pa onda oni gradovi koji su neodgovorni da njima selektivno umanjujemo transfer u budućnosti na osnovu jasnih pravila i foruma, što znači da ako se definiše da je prekomerna administracija loša, što jeste, da to bude osnov za manji transfer. Hoćeš da imaš više činovnika? Neće Republika da te plaća. Druga stvar, ako neko hoće da preterano subvencioniše svoja lokalna preduzeća – hoćeš da subvencionišeš, nemoj da tražiš pareod Republike, imaš porez na imovinu i možeš to da radiš slobodno iz toga. To je sistem koji smo predložili i Fiskalni savet je na putu da to prihvati. Nećemo da linearno srežemo i da ukinemo Nišu, Valjevu, Loznici, Šapcu, Novom Sadu transfere, jer bi bilo pogrešno i nije svuda situacija ista, zapravo je svuda situacija potpuno različita i zavisi od grada do grada.Treba praviti model u tom smislu. Druga stvar, pomenuli ste policiju. Mislim da je ova politika bonusa koju je uvela prethodna vlada neodrživa za policiju. Te bonuse treba pretvoriti u regularne zarade, ali to se ne može učiniti tako što bi se sada ukinula ta primanja od 10.000 dinara mesečno, nego kada je sledeća indeksacija plata da se jedan deo toga uključi u zaradu i da se tako u određenom vremenskom roku to što je sada netransparentan način iskazivanja zarada pretvori u regularni. To smo predložili i Misiji MMF i Fiskalno savetu i mislim da je to jedino rešenje koje je ispravno. Dakle, ne ukidati policajcima to nego polako uključivati u regularnu zaradu, da budu u istom sistemu kao i svi ostali. Drugih neslaganja sa Fiskalnim savetom i MMF nemamo na rashodnoj strani. Na prihodnoj strani smo se potpuno usaglasili sa projekcijama. Pre mesec dana smo precenili neporeske prihode, ali smo potcenili poreske. Zato smo izvršili korekciju. Povećali smo amandmanom koji ste dobili pre nekoliko dana poreske prihode, jer se oni bolje ostvaruju sada, u oktobru, novembru, biće bolje u decembru i biće još bolje zbog zakona o uslovnom otpisu zateznih kamata za poreske dugove iz prošlosti, odnosno uslovne poreske amnestije. Ljudi koji budu plaćali tekuće poreze mesec za mesec moći će da im se otpiše dug iz prošlosti. To će povećati naplatu tekućih prihoda. Poreski prihodi će biti ostvareni u iznosu koji smo predvideli. U ostalom, pre par dana, na sednici Odbora za finansije cenjeni profesor Pavle Petrović je prihvatio i rekao. Ono što je važno jeste da mi prihvatamo sve dobronamerne kritike od koga god da dođu, od naših kolega iz koalicije, to se podrazumeva, još više nam trebaju dobri predlozi iz opozicije, jer jedino tako Vlada može da bude dinamična. Međutim, fer je predlagati nešto što mi nismo predložili, a ne ponavljati ono što smo već prihvatili. Idemo u jednu održivu reformu penzionog sistema. Hajde da zaboravimo na bajku penzionog fonda kao investicionog fonda. Ta bajka je propala u ovoj finansijskoj krizi. Penzioni fondovi ne treba da se kapitalizuju i da postanu investicioni fondovi, jer je to rizično za penzionere. Propao je penzioni fond britanske policije. Propali su mnogi američki penzioni fondovi zato što su investirali u banke koje su propale. Dakle, taj sistem je rizičan. Ako me pitate danas u 2012. godini – da li Srbija treba da ide u takvu reformu penzionog sistema. To je postavila i ova poslanička grupa na početku. Ne treba. To je bio model sa početka 2000. godine. Pokazao se kao pogrešan. Nemojmo više o njemu da razgovaramo. Sistem isplata iz tekućih doprinosa prethodnih penzionera jeste sistem koji postoji i koji je jedina čvrsta osnova za stabilnu isplatu penziju. Šta se jedino menja? Parametri za uslove penzionisanje gde u Srbiji nije normalno da se stimuliše prevremeno penzionisanje. To treba dodatno da se uradi, da se finansijskim merama destimuliše prevremeno penzionisanje, a da se stimuliše kasnije odlazak u penziju, pa ko hoće neka izvoli. Ranija penzija – destimulacija. Kasnije odlazak u penziju – stimulacija. To je to. To je dovoljno da imamo stabilan penzioni sistem u narednim godinama. Protiv smo pomeranja starosne granice za penzionisanje žena. Smatramo da je ovo sada dobro odmereno i da nema potrebe, jer možemo da finansiramo taj sistem. Nema potrebe. Treba da ostane ista starosna granica za odlazak žena u penziju, kao što je i sada slučaj. Možemo da učinimo nešto da destimulišemo prevremeno penzionisanje, a stimulišemo kasniji odlazak u penziju. Što se tiče preduzeća u restrukturiranju, pred vama je zakon kojim ograničavamo taj period. Nemoguće je odmah to ukinuti. Hoćemo da damo šansu godinu i po dana, sa time se složila i Svetska banka, kompanijama da pronađu strateške partnere. Može "Zastava oružje" da pronađe strateškog partnera. Može i "Prva petoletka" da ga pronađe. Za neke će biti lakše, a za neke teže. Neki možda neće uspeti, ali godinu i po dana je razumno vreme za našu Vladu i za menadžment tih kompanija da krenemo u pronalazak strateških partnera i da vidimo ko će ostati na tržištu, a ko neće. To smo takođe predvideli našim programom srednjoročnih strukturnih reformi i onim što smo usvojili. Što se tiče "Železare", ni malo lak problem. Sami ste rekli višak kapaciteta za proizvodnju čelika je zbog trenutno niske cene. Međutim, u razgovoru sa partnerom iz Ruske Federacije idemo ka tome da napravimo rešenje. Ova kompanija se javila na tender. O tome možemo javno da govorimo. To je "UralVagonZavod". To je velika kompanija iz Rusije. Ima obrt od šest milijardi dolara. Oni dolaze redovno, priprema se njihova ponuda. Njihov direktor dolazi sledeće nedelje u Srbiju zajedno sa Rogozinom, potpredsednikom Vlade Ruske Federacije. Dakle, njihov direktor je u razgovoru sa nama, do kraja decembra je rok za dostavljanje ponude. Tada ćete saznati kakvo je rešenje pronađeno. Međutim, jako je dobro da imamo snažnog partnera koji želi da preuzme smederevsku "Železaru" i da uposli kapacitete. Projekcija rasta od 2%, da to raščistimo, to nije ambiciozno. To je vrlo skromna procena. Ona počiva na činjenici da je ove godine napravljen pad, pre svega zbog kretanja u prva tri kvartala, od čak 2% više nego što je prethodna Vlada projektovala. Prethodna Vlada je projektovala rast od 0,5 a biće pad od 2%. Startna baza je niska. Mislim da to nije nikakav ambiciozan cilj, nego da je izuzetno skroman i pesimističan. Desiće se samo zbog toga što, pretpostavljam, nećemo imati sledeće godine ovako katastrofalnu poljoprivrednu proizvodnju, a obezbedili smo i veći budžet za poljoprivredu i "Fijat". Samo ta dva faktora nas dovode na 2%. Ako proradi "Železara", a idemo na to da proradi, ako se makar malo poboljšaju uslovi u evro zoni, rast će biti veći. Rast od 2% nije ambiciozan rast. NBS je prognozira 2,5%, baš zbog te niske startne osnove. Sa tom projekcijom se složio Fiskalni savet i MMF. Od toga ne treba praviti neku veliku priču. Dva posto je matematički visoko u odnosu na ono što će imati zemlje EU, ali one nisu imale pad u ovoj godini, a Srbija jeste. Slažem se sa svima onima koji kritikuju nešto što nismo uradili ili što nemamo nameru da uradimo. Međutim, činjenica je da imamo nameru da polako skinemo sa subvencija sva javna preduzeća, osim "Železnica Srbije", koje se subvencionišu svuda u svetu. Ni jedno jedino, prema našem planu, ne bi trebalo da ostanu na budžetu od 2014. godine. Govorim o javnim preduzećima. Plus da se reše sva preduzeća u restrukturiranju najkasnije u 2014. godini. Dakle, od 2015. godine da ne budu na budžetu. To je vizija koja ima realno utemeljenje. To je par ekselans reformi. Hvala.
Hvala. Reč ima gospodin Krkobabić, replika. Izvolite.
Gospodin Jovanović je upotrebio malo jače reči. Rekao je "reket", a svoditi pojam "reketa", u njegovom smislu značenja, u mom je to vezano za Đokovića, naravno, na socijalnu politiku grada Beograda je neumesno. Neumesno zbog tih ljudi koji su obuhvaćeni ovom socijalnom politikom i koji znaju da im je ta politika upravo omogućila da se, u ove prethodne četiri godine, osećaju kao dostojanstveni ljudi. Naravno, ti ljudi u Beogradu očekuju iz budžeta neka sredstva. Zamolio bih vas, ako nije problem, da vaša dugovanja kao partija izmirite poslovnom prostoru grada Beograda. Daću vam i račun. To je vaš mali doprinos da budžet grada Beograda bude izdašniji. Neću sada iznositi kolika su sredstva, ali su dovoljna da uradimo, recimo, jednu fiskulturnu salu u Pinosavi, ti ljudi nas gledaju, ili da otvorimo jedan novi dom za decu sa smetnjama u razvoju. Apelujem na vaš visoki osećaj odgovornosti, da u što kraćem roku to izmirite. Što se tiče, vreme mi ističe, jer moram da idem da radim, prvi moj posao u roku 30 dana je bio da vratim jedan posao PTT u iznosu od dva miliona evra. Biću korektan, neću reći kako je otišao. To mi nije manir. PTT je dobio dva miliona evra. Posao "Infostana" vraća se pošti. Istovremeno, obaveštavam sve one koji žive u iluziji da će da nastave da rade sa ovim sistemom na način kako su mislili. Gde dođe Krkobabić tu ne raste trava za ostale. Znači, neka zaborave, bilans ovog preduzeća je takav da ćemo o njemu javno, transparentno da govorimo i biće znatna dopuna u republičkom budžetu. Još jednom ponavljam…
Molim vas, dva minuta i 20 sekundi. (Milan Krkobabić, s mesta: Samo da dovršim.) Gospodine Krkobabiću, ne mogu da vam dozvolim. Javite se po nekom drugom osnovu. Isteklo je dva minuta. Žao mi je, ne mogu da vam dozvolim. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović. Izvolite.
Naravno, gospodine Dinkiću, da vrlo pažljivo pratimo rad vaše Vlade. Ne možemo da izbegnemo činjenicu da je vaša Vlada protivrečna u onome šta radi, konfuzna. Ako govorite o poreskim prihodima koji su iznad očekivanja, oni nisu iznad očekivanja zbog toga što se više novca troši u Srbiji, nego što se u oktobru vrši tromesečna uplata. Zbog toga su poreski prihodi u ovom trenutku veći, plus inflacija koja je, nažalost, iznad one koja je planirana. Naravno da bi bilo sjajno da su poreski prihodi veći. Zbog toga što je u Srbiji više novca, troši se više roba, kupuje itd. To nije tačno. To nije samo vaš problem, to je prosto poslovna klima, ekonomska klima. Takvo je stanje u društvu. Puna je Skupština zakona koje smo podnosili prethodnih godina, zakona o radu, zakona kojima se reformiše oblast penzija, ne tako što se dekretom penzioni fond proglašava za investicioni, nego tako što smo tražili da se uvede red u haos koji je nastao prethodnih 20 godina. Mi smo zemlja u kojoj po osnovu invalidske penzije, a to je posebna kategorija, to je penzija koja se isplaćuje nekome ko je stradao obavljajući svoj posao, to ne sme biti zloupotrebljeno, a ona je zloupotrebljavana u Srbiji i vi to vrlo dobro znate. Otišlo je u penziju 40% penzionera ispod starosne granice. Po čemu je posebna Srbija u odnosu na čitavu Evropu? Zašto neko sa 60 godina mora da ide u penziju? Mislim na žene. U čitavoj Evropi su izjednačena prava muškaraca i žena. Muškarac sa 65 godina i žena sa 65 godina, pa se pomera ta starosna granica. (Predsednik: Vreme, gospodine Jovanoviću, prošlo je dva minuta.) Da li imam pravo i na repliku gospodinu Krkobabiću?
Sada nemate, moraćete ponovo da se javite. Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, replika.
Gospodine Krkobabiću, volim da plaćam svoje račune, ali mi ne pada na pamet da finansiram vašu nesposobnost. Kada izdate poslovni prostor, onda taj poslovni prostor treba da ima prozore, treba da ima grejanje i potrebna je elektroinstalacija u tom poslovnom prostoru. Ako sve to nema, onda ste vi kao neko ko daje taj prostor u zakup prevarili onoga ko taj prostor u zakup uzima i nećete dobiti dinar dok ne upristojite taj poslovni prostor koji ste nam iznajmili. Dinar jedan nećete dobiti, jer mi te pare zarađujemo, mi te pare ne uzimamo iz budžeta kao vi. U tome je razlika. Ako govorimo o penzionerima u Beogradu, to što vi radite, to nije staranje, to je uništilo Beograd. Koliko je, ministre finansija, u minusu Gradsko saobraćajno preduzeće? Deset milijardi, da bi vi mogli da se šepurite u izbornoj kampanji sa pričom – evo, penzioneri, nemojte da platite kartu. To neplaćanje karte dovešće penzionere do toga da će peške ići po Beogradu. Milijardu evra je zadužen Beograd. To je ta politika. Javna preduzeća rade po cenovnicima iz 2006. i 2007. godine. Na šta liči Beograd danas? Samo policija u njemu radi i niko drugi. To nam se ne dopada. Beograd je postao izvor populizma i demagogije, umesto da bude motor razvoja ove zemlje. Stopa nezaposlenosti u Beogradu je iznad republičkog proseka. Nepismenost je iznad republičkog proseka. Socijalna politika je katastrofalna. Milostinja, to nije strategija. Niste vi neko ko je nasledio Beograd pa sada ima pravo da časti po Beogradu kako mu padne na pamet, nego je potreban red. Videćemo budžet za narednu godinu i republički budžet ovde, u kome se praktično zamrzavaju penzije zbog uticaja inflacije na kurs. To su činjenice. Za ono što ste dobro uradili, svaka čast. Jedan od pozitivnih efekata je činjenica da ste vi afirmisali deo našeg društva kroz svoje političko delovanje. Bilo bi dobro da su i drugi delovi našeg društva u toj meri afirmisani, ali ne možete ispunjavati interese nezavisno od interesa svih drugih.
Hvala. Reč ima gospodin Krkobabić. Izvolite.
Ako ne želimo da platimo račun, nije razlog što prozori ne dihtuju, jer zamislite kada bi građani Beograda sada rekli da im je slabo grejanje i da neće da plate ništa ili da im lift ne radi pa da neće da plate ništa i slično. Vrlo precizno govorim, pokušao sam da budem krajnje korektan, zaista morate da izmirite svoje obaveze. Time dajete pozitivnu poruku ljudima koji vas slede, da ste odgovorni. To je viši stupanj odgovornosti. Na tome insistiram. To očekujem od vas. Što se tiče podataka koje ste izneli za Beograd, tu su ljudi koji se bave ekonomijom, potpuno su falš i nezaposlenost i sve ostalo. Beograd jeste lokomotiva razvoja ove zemlje. Beograd je nešto na šta se Srbija ugleda, ali ako vi u Beogradu ne participirate trenutno, pa nemojte da ocenjujete kroz tu prizmu. Dobri ste u Tutinu. Zašto? I tamo je dobro. Iskoristiću vreme ponovo. Gospodine Dinkiću, molim vas da odgovorite na pitanje, ne meni, nego pola miliona ljudi sada čeka odgovor na pitanje – da li će septembra i decembra iduće godine moći da računaju dva puta po 4.000 dinara? To je vrlo bitno pitanje. Ovo je konkretan život. Ti ljudi žive od toga, očekuju to od vas i moram da vam postavim to pitanje.
Hvala. Reč ima gospodin Dinkić.
Vi želite da to javno saopštim, ali vi to znate s obzirom da je vaš otac glasao za ono što smo predložili u Skupštini Srbije. Dakle, odgovor je sledeći. Program isplate tzv. trinaeste penzije, kojom je omogućeno da se podrže penzioneri koji su socijalno ugroženi i čija je penzija ispod 15.000 dinara mesečno, je usvojen krajem avgusta, a počela je njegova primena u septembru i traje godinu dana. Prve dve rate se isplaćuju, jedna je isplaćena u septembru, jedna sada ide pred Novu godinu, treća krajem marta i poslednja krajem juna meseca. Predlogom zakona o budžetu, koji svi ovde imate i možete to jasno da pročitate, u dogovoru sa Ministarstvom rada i socijalne politike, ova mera će biti zamenjena trajno održivom merom socijalne zaštite u okviru zaštite ugroženih slojeva stanovništva, jer je i od strane Fiskalnog saveta i od strane Ministarstva rada i socijalne zaštite i MMF ocenjeno da ova mera nije najbolje targetirana, da je potrebno štititi penzionere sa niskim primanjima kroz redovnu zaštitu u okviru socijalne politike. Takva mera će biti doneta onog časa kada se budu ponovo počela primenjivati fiskalna pravila predviđena Zakonom o budžetskom sistemu. Kao što znate, ove godine zbog potrebe redukcije budžetskog deficita morali smo da promenimo Zakon o budžetskom sistemu i umesto indeksacije po fiskalnim pravilima da uvećamo plate, a samim tim i penzije za 2% u oktobru, 2% u aprilu, a od jeseni sledeće godine vraćamo se na normalnu formulu. Tada će Srbija imati i privredni rast i onda ćemo kroz klasične mere socijalne zaštite pomoći onim penzionerima kojima je ta pomoć potrebna. Drugim rečima ovakav oblik isplate će biti završen posle jedne godine, dakle, na kraju juna, ali to ne znači da neće biti dalje podrške penzionerima sa niskim primanjima, ali kroz redovnu socijalnu zaštitu iz budžeta. O tome je postignut i konsenzus na Vladi. Hvala.
Izvolite gospodine Jovanoviću.
Hoću da vam kažem ponovo gospodine Krkobabiću da dinar nećete dobiti od naše stranke sve dok ne naučite da se novac zarađuje. Znači, ne možete da nekome iznajmite poslovni prostor, a da onda taj neko dođe u poslovni prostor i shvati da je prevara. Znači, to ne može više tako. Možda može sa nekim drugim, sa nama ne može. Svoje troškove plaćamo, ali uz prava idu i obaveze što treba da znate, s obzirom na godine, nemojte da vam ja držim tu lekciju. Kada izađete jednom na izbore bilo gde, onda komentarišite izborne rezultate. Mi smo u Beogradu dobili 70.000 glasova i to treba poštovati, te ljude treba poštovati. Neuspeh na gradskim izborima je između ostalog i posledica naše procene da treba da platimo ovom društvu cenu koja je preuzeta od ozbiljnih promena unutar same Srbije. Podržali smo i vas na mestu zamenika gradonačelnika na funkciji koja nikada nije postojala, jer bez vas nije mogla da funkcioniše republička Vlada ni gradska Vlada. Funkcionisanje te vlade bio je preduslov nekih ozbiljnih i većih političkih transformacija do kojih je u međuvremenu došlo, pa ste vi sada u koaliciji sa onima sa kojima niste bili spremni da pričate godinama jer su tada bili đavoli. To smo mi uradili i platili i za to nam nije žao. Ako treba tu cenu da preuzmemo, preuzeli smo i opet ćemo. Što se tiče trinaeste penzije, gospodine Dinkiću, u poslednjih 10 godina Slovenija je uložila u dva miliona stanovnika, u obrazovani sistem za dva miliona stanovnika pet milijardi evra. Srbija sa četiri puta više stanovnika uložila je 10 puta manje novca. Neće biti trinaeste penzije ako u ovoj zemlji ponovo ne profunkcioniše sistem obrazovanja, ako je ne dignemo na onaj nivo na koji mora biti da bi se otklonile tako krupne anomalije kao što su one koje opisuje naš obrazovani sistem kao sistem iz koga 30% đaka izađe funkcionalno nepismeno.
Gospodine Krkobabiću, da li ste vi želeli da govorite? Izvolite.
Mislim da gospodin Dinkić, je malo pobrkao neke pojmove, on je čovek ekonomista, kad je ovde rekao da se dogovorio, verovatno se dogovorio sa potpredsednikom Vlade doktorom Jovanom Krkobabićem. Sa mojim ocem je mogao da se dogovori negde na nekom drugom mestu i voleo bih da to ima na umu. Kada već govorimo o sinovima i očevima izuzetno sam ponosan na svog oca, ali bih vas malo upozorio, licemerno je spominjati to, a ne spominjati juče da sede gospoda Pastor, jedan i drugi. Licemerno je nespomenuti da postoji gospodin predsednik Tomislav Nikolić i predsednik Izvršnog odbora Radomir Nikolić. Izgleda da vam Krkobabići generalno smetaju. Nemojmo tako. Znači, istina je uvek jasna i bolna. Prema tome, držimo se toga. Još jednom apelujem na vas, pošto je zaista za vas glasalo 70.000 ljudi, dajte im primer nemojte da 70.000 Beograđana krene vašim primerom. Prema tome, ja to od vas očekujem. Vi ste odgovoran čovek i daćete im pozitivan primer. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, licemerno je i spomenuti to da spomenuti Tomislav Nikolić više nije predsednik SNS. Isto tako je licemerno nespomenuti da Radomir Nikolić nema ni jednu javnu funkciju. Tako da ako imate neke sukobe sa ranijim koalicionim partnerima nemojte nas u to da petljate. U ovoj smo koaliciji radimo jedan isti posao, ima puno problema kao što i vi to znate i ne bih da sad mi polemišemo između nas nego da se okrenemo i da ove probleme koje imamo i koje moramo da rešimo, da se tome okrenemo i da na tome radimo.
Gospodin Jovanović, replika.
Ovde ću i prestati sa polemikom. Slažem se da nema potrebe da unosimo sada te porodične rasprave ovde u parlament, ali prosto mislim da neka pitanja koja su postavljena, su postavljena kako bi na njih odgovore dao ministar finansija pa onda zbog toga bio žigosan. Što se mene lično tiče za mene je jednako odgovoran svaki član Vlade koji je glasao za zamrzavanje i umanjenjem penzija, a onda ovde u parlamentu nas optužuje, kritikujući nas zbog vrlo jasnog odnosa prema neodrživoj politici penzionog fonda. Što se tiče, gospodine Krkobabiću, naših 70.000 birača. Ne bi ni jednog od njih imali kada bi svojim primerom podržali vaše ponašanje. Vi ste plaćeni da sedite u pošti i radite posao direktora, a sedite u Skupštini. Morate naučiti elementarni red, plaća se usluga, izvršen je posao. Ne možete da računate na pravo, a da bežite od obaveze i odgovornosti. Kada ispunite obaveze koje su preduslov plaćanja dobićete novac, do tada ni naših 70.000 ljudi ne misli da treba da platimo. Mislim da treba i svi drugi tako da se ponašaju, da počnu da postavljaju pitanje efikasnosti i rezultata. Samo to i ništa više osim toga. Svaki uspeh u vašem nastojanju da rešite probleme penzionera tu vam apsolutno želim uspeh, ali unapred sa svim iskustvom koje imam ja i naša stranka osuđeni ste na neuspeh. To se sada vidi. Zbog toga ovde kukumavčite za četiri hiljade dinara. Nema ni četiri hiljade i za to ste glasali na Vladi.
Saglasno članu 27. i članu 87. stav 1, 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da će Narodna skupština raditi danas i posle 18,00 časova i to do završetka zajedničkog načelnog pretresa pod tačkama 2, 3. i 4. dnevnog reda sednice zbog potrebe da se predlozi akata ove sednice donesu u što kraćem roku. Određujem redovnu pauzu u trajanju od jednog sata i sa radom nastavljamo u 15,00 časova. Hvala.
Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić.
Poštovani poslanici, uvaženi ministre, žao mi je što sala nije još dovoljno puna, ali je svejedno. Budžet je najvažniji dokument koji se usvaja u jednom parlamentu i on nije samo ekonomsko-finansijski dokument, nije prost plan i raspored prihoda i rashoda jedne države, on je politički dokument. On je finansijski izraz politike Vlade Republike Srbije u ovom trenutku. Mi zapravo ovde raspravljamo o politici Vlade za 2013. godinu. U tome jeste važnost i značaj ove rasprave i ja želim da govorim upravo o tome i da dam svoje mišljenje, mišljenje moje poslaničke grupe vezano za ovaj dokument, odnosno za politiku Vlade koja se ovim budžetom najavljuje. Postoji jedna suštinska razlika i nešto je potpuno očigledno u odnosu na budžete koje smo donosili prethodnih pet ili šest godina. Kao prvo, ovaj budžet je u Skupštinu stigao na vreme, danas je23.novembar, a mi raspravljamo o budžetu i to se dugo u ovoj skupštini nije desilo i to je nešto što je dobro i na taj način Vlada uvažava i ovaj parlament, pre sveg, građane Srbije kojima je stalo da vide šta nas sve zajedno očekuje u narednoj godini. Budžetom Srbije se preraspodeljuje jedan značajan deo našeg društvenog bruto proizvoda Srbije i to je razlog zbog čega je on važan. U čemu je još ovaj budžet drugačiji od nekih prethodnih? On ima potpuno jasnu viziju i jasan cilj koji danas niko nije osporio u ovoj Skupštini. On je i realan i konzistentan, odnosno, on je održiv. Probaću da iznesem nekoliko argumenata u prilog ovome što sam rekao. Siguran sam da svako ko danas bude govorio o ovom budžetu i kaže da nema dovoljno sredstava, za zdravstvo u ovom budžetu ili za poljoprivredu i za socijalnu zaštitu i kulturu, siguran sam da će biti u pravu. Verovatno će i javnost takvo jedno mišljenje da podrži. Međutim, budžet ne može da bude spisak želja, pa čak ni realnih potreba, on se donosi u uslovima ozbiljnih ograničenja koja mi kao država imamo. Želim da podsetim i na stanje javnih finansija zatečene tokom ove godine, naime, slikovito, taj naš državni brod se u finansijskom smislu ozbiljno nasukao tokom ove godine, ostao u mestu, ni napred ni nazad, nagnuo se sa pretnjom da bude potopljen. Šta je trebalo uraditi? Trebalo ga je najpre došlepati do luke, učiniti neophodne prepravke i omogućiti mu da plovi dalje. To je i urađeno setom mera finansijske konsolidacije i tokom rebalansa i sada ovim budžetom. Šta je kvalitet ovog budžeta? Pre svega kvalitet vidim upravo u pratećim zakonima i prilikom donošenja rebalansa i onim zakonima o kojima će rasprava uslediti nakon rasprave o budžetu. Naime, ovim zakonima su stvorene pretpostavke da imamo stabilne i predvidive javne finansije i održive, što je najvažnije u narednom periodu. Prvi set mera finansijske konsolidacije prilikom donošenja rebalansa podsetiću, omogućio je da danas ovu godinu završimo sa manjim deficitom nego što je to predviđeno. Naime, imaćemo manji deficit za oko 20 milijardi dinara i ukupan deficit na kraju ove godine biće 6,1% nešto više od 6%. Tokom usvajanja rebalansa, doneti su i zakoni kojima je ukinuto 138 para fiskalnih nameta, ukinute su brojne takse, naknade, ukinuti su sopstveni prihodi različitim institucijama i ministarstvima, malim i srednjim preduzećima je omogućeno da plaćaju PDV po naplati robe, upumpani su krediti za likvidnost privrede, izmenjeni su različiti zakoni u oblasti akciza, PDV i sve u svemu, obezbeđeno je stabilno finansiranje do kraja godine i rasterećenje privrede. Obično u ovim diskusijama se najčešće postavlja pitanje da li je budžet razvojni, socijalni, održiv, da li je stabilizacioni i ko su dobitnici i ko su gubitnici kod ovog budžeta. Verujem da ni jedan od ministara u Vladi nije u potpunosti zadovoljan svojim razdelom u budžetu, što je prirodno i što je možda pokazatelj da je budžet dobro koncipiran. Po mom dubokom uverenju, mislim da će najveći dobitnik ovog budžeta biti privreda Srbije, uključujući i poljoprivredu, i naravno građani. Kada se govori o budžetu, uglavnom se govori kako ćemo pare podeliti, ko će koliko dobiti, a vrlo malo, kako će se taj budžet puniti i ko je taj ko puni budžet. To je, pre svega, privreda Srbije i sami građani. Set pratećih zakona koji idu uz ovaj budžet i koji idu uz rebalans upravo doneti na inicijativu i predlog privrednika i stručne javnosti, ako se sećate, brojne javne rasprave i skupovi i razgovori sa privredom su se desili tokom nekoliko poslednjih meseci. Ključni zahtev koji je bio usmeren prema Vladi, odnosio se na popravljanje uslova privređivanja, stvaranja jedne bolje atmosfere i omogućavanje bolje likvidnosti. Gde vidim taj ključni zaokret u ovom budžetu u pravcu rasterećenja privrede i stvaranja boljih uslova? Naime, plan fiskalne konsolidacije Vlade, zapravo omogućava jednu finansijsku disciplinu, stabilnost, izvesnost i predvidivost. Zakoni o kojima ćemo diskutovati narednih dana, zakon o ograničenju rokova plaćanja je vrlo važan i možda, po mom mišljenju, jedan od najvažnijih u ovom paketu. Zakon o poreskoj amnestiji, takođe će omogućiti da imamo jedan normalan tok, pre svega u smislu rokova plaćanja, jer država je do sada bila ključni generator nelikvidnosti privrede. Ako hoćete i šire posmatrano, i generator korupcije. Ovaj zakon nije samo u pravcu, mislim na zakon o ograničenju rokova plaćanja, nije samo u pravcu da se omogući bolja likvidnost, već i da se spreče neke pojave koje su bile, da kažem loše navike iz prethodnog perioda. Naime, o čemu se radi? Država je svojim neplaćanjima i kvazifiskalnim deficitom, o kome smo imali prilike da čujemo od ministra, mislim pre svega na neplaćanje u zdravstvu, putnoj privredi i drugim oblastima, dovodila firme u vrlo nezavidan položaj, nisu mogle da ispunjavaju elementarne obaveze, da jedni drugima plaćaju, da plaćaju poreze, da plaćaju struju, vodu, komunalije i napravljen je jedan lanac nelikvidnosti. U tom smislu, te iste firme bili su prinuđene da uzimaju vrlo nepovoljne kredite za održavanje likvidnosti, što je uticalo i na rast inflacije, a država je pri tom ostajala nema na njihove zahteve, da se upumpa likvidnost ili da se makar te obaveze koje je država prema njima imala, izvršavaju na vreme. Znate da se u praksi vrlo često dešavalo da bi neko dobio od države plaćanja, bio je prinuđen ili da veliki diskont, ili još gore, da nekog potplati da bi mu bilo plaćeno. Mislim da će ovim setom mera takva jedna pojava biti svedena na minimum. Šta nam još ovaj budžet, između ostalog donosi? Ključni cilj, koji je još jednom ponavljam, niko nije osporio, jeste smanjenje deficita ne 3,6% u odnosu na sadašnjih više od 6%, jeste ključna stvar u ovom budžetu. To podrazumeva i smanjenje enormnog zaduživanja države, koje će se desiti u narednom periodu. Dakle, očekujemo da izbegnemo i da odemo sa one ivice finansijske provalije na kojoj smo bili nekoliko meseci unazad. Svakako da u narednom periodu imamo nešto što je izvesno, stabilno. Čuli smo od ministra da su obezbeđena dovoljna finansijska sredstva za likvidnost države do maja sledeće godine, sredstva po kojima se, odnosno uslovi po kojima se državadanas zadužuje su daleko povoljniji, što je dobro i doprineće smanjenju opterećenja građana i privrede. U ovom budžetu je predviđeno više sredstava za poljoprivredu. Agrarni budžet će iznositi 4,5% budžeta i očekujemo da već 2014. godine to bude onih 5% o kojima smo razgovarali u prethodnom periodu. Takođe socijalna davanja su uvećana za oko osam milijardi, dok na drugoj strani imamo smanjenja troškova, pre svega na strani roba i usluga i samim tim to će doprineti ostvarenju ovog ključnog cilja ekonomske i fiskalne politike Vlade za narednu godinu. Moram da kažem da sam potpuni optimista, kada je u pitanju realizacija ovog budžeta i to vam govorim, ne samo iz iskustva nekog vezanog za finansije, već iz prvih pokazatelja i odlučnosti, pre svega i spremnosti Vlade da istraje na svojim opredeljenjima. Mi već po ovim prvim pokazateljima koje sam spomenuo imamo značajnu uštedu u budžetu za ovu godinu, mislim da će se time nastaviti u sledećoj. Upravo sam primio Predlog zakona o javnim nabavkama koji će se takođe naći na dnevnom redu ove skupštine vrlo brzo, i taj zakon sa svim ostalim zakonima će svakako omogućiti da idemo ka ostvarenju ciljeva oko kojih smo se dogovorili. Iz tog razloga želim da kažem da će poslanička grupa URS apsolutno podržati jedan ovakav budžet, za koji smatramo da je zaista, potpuno realan u ovim okolnostima, da je održiv, da ima jasnu viziju i da ima jasno definisana pravila igre za sve. Dakle, ja verujem da će i naredna godina biti teška, znam da će biti teška. Imali smo prilike da čujemo i određene primedbe koje idu u pravcu da nema ozbiljnih reformi, a ja kažem – šta će vam više od ovoga što je ponuđeno u ovom budžetu. Ne pamtim da je ikada uz jedan zakon, pogotovo u Zakonu o budžetu, bilo ovoliko reformskih iskoraka i poteza Vlade, izmena zakona koje idu, pre svega, u prilog jednoj ekonomskoj stabilizaciji, stvaranju uslova da privreda nesmetano radi, jednoj boljoj investicionoj klimi. Zaista je poslednja šansa da svi zajedno učinimo taj napor, koji čini u ovom trenutku i Vlada i da mi kao parlament podržimo, zaista, čini mi se, ova realna i iskrena opredeljenja. Ono što želim jeste da istrajemo u tome i da pružimo podršku i da damo šansu na kraju krajeva, ovoj vladi i da pravu debatu o ovom budžetu za 2013. godinu, zapravo imamo na kraju te godine, jer ćemo tada svi zajedno biti u prilici da damo pravu ocenu, da li je taj budžet bio realan, da li se ostvario ili ne. Ovako možemo da spekulišemo, da nagađamo, da predviđamo, ali ja verujem da će nam 2013. godina potvrditi da je ovaj budžet bio upravo onaj koji je jedino moguć u ovom trenutku. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik, dr Nenad Popović. Izvolite.
Gospođo potpredsednice, gospodo potpredsednici, gospodine ministre, drage kolege, budžet je najvažniji zakon koji usvaja Skupština. On govori o namerama jedne vlade, pokazuje put kojim ona ide i načine kako će da ovu tešku ekonomsku i socijalnu situaciju. Smatram da je najveći problem ovog budžeta to što ne prati potpuno političke promene koje su se desile u Srbiji posle poslednjih izbora. Demokratska stranka Srbije pozdravlja vašu želju i nameru da promenite politiku prethodne vlade, da sprovedete dosledno vojnu neutralnost, da se okrenete ekonomski i Rusiji i Kini, i to je dobro. Ali, naravno, mi smatramo da bi ove ekonomske promene trebalo da prate i političke promene i smatramo da je proglašenje političke neutralnosti ono što je potrebno Srbiji u sledećih 20 godina, ako želimo da podignemo i ekonomiju. Zato je naša poruka ovim budžetom vrlo jasna, da ne mogu politika i ekonomija naše zemlje da se razlikuju u ciljevima. Mi moramo da postavimo jasno političke ciljeve, iz kojih će onda da rezultiraju i ekonomski pravci. Nemate pravo na grešku, ova vlada, jer Srbija je danas ugrožena. Nemate pravo zbog naroda koji očekuje promene. Zato su i glasali na ovim izborima, da bi dobili promene u svakom pogledu, pogotovo u ekonomskom. Politika koju je vodila prethodna Vlada, da EU nema alternativu, je otišla u prošlost. To je dobro, ali još uvek u vašoj politici se vidi i dalje kontinuitet sa prošlom politikom, a to je nastavak evropskih integracija. Mi ćemo biti vaši najžešći kritičari kada je u pitanju kontinuitet sa politikom prethodne Vlade i podržavaćemo vas uvek kada pokažete diskontinuitet sa pogrešnim merama. Zašto govorim o kontinuitetu? Navešću samo tri primera gde se u ovom budžetu vidi kontinuitet sa prethodnom Vladom. Prvi je čisto politički, a to je nastavljanje pregovora Beograda i Prištine pod pokroviteljstvom EU, čiji je cilj uspostavljanje granice između centralne Srbije i naše južne Pokrajine. Samo naivni ljudi mogu da misle da to što se dešava danas na jugu Srbije, na Kosovu, ne može da ima reperkusije na ekonomiju. Obavezno će imati. Od pravilnog našeg političkog stava kao države u odnosu na situaciju na KiM i u odnosu ka EU direktno će zavisiti rezultati, gospodine ministre i kolege, ekonomske politike. Drugi slučaj je nastavak primene Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Taj sporazum, koji postoji četiri godine, nanosi svake godine štetu od 100 do 200 miliona evra, zavisi sa koje platforme gledamo te cifre. To je direktna šteta. Indirektna šteta za naše poljoprivredne proizvođače je mnogo veća. Republika Srbija mora da prekine ovaj sporazum o stabilizaciji i pridruživanju kako bi podigla svoju poljoprivredu. Takođe, bojim se, to nismo nigde videli u budžetu, čuli smo izjave, nadam se da će tako biti, u tome ćemo vas podržati, da ćete iskoristiti mogućnost koja postoji u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, konkretno član 41, koji omogućava da, ukoliko se primenom tog sporazuma nanosi velika šteta određenoj grani privrede, u ovom slučaju poljoprivredi, postoji mogućnost da se taj sporazum zaustavi ili da se na njega stavi moratorijum. O tome smo govorili ovde u Skupštini, čuli smo i od vašeg kolege, gospodina Kneževića, da to razmatrate. Nadamo se da ćete to uzeti u obzir. Ukoliko to ne uzmete u obzir i ukoliko ne pokrenete taj proces, bojim se da od 1. januara 2014. godine naše poljoprivrednike čekaju ogromni, možda čak i nerešivi problemi. Treće gde se vidi politika to je pristanak na pridruženje zajedničkoj spoljnoj politici EU. Zaista ne vidim nijedan razlog da kao zemlja kojoj EU danas pokušava da oduzme najvažniji deo teritorije, mi smo "kandidati", govorimo o nekim procesima koji mogu teoretski da se dese kroz 15 ili 20 godina, da sledimo politiku EU, koja je direktno protiv interesa srpske ekonomije i srpske politike. Zašto ovo govorim? Prethodna Vlada je donela apsolutno pogrešnu odluku uvodeći ekonomske sankcije Belorusiji. Juče ili prekjuče vaša Vlada je ponovo produžila rok tih sankcija na još jednu godinu. Zašto mi da sledimo politiku EU u pogledu Belorusije? Da li je nama Belorusija neko zlo načinila? Sve suprotno, Belorusija nam je prijatelj. To je zemlja od 10 miliona stanovnika. Uvek su bili sa nama. Bili su sa nama kada su ovde bile sankcije. Bili su sa nama kada su nas bombardovali. Pomagali su nas materijalno. Dolazili su nam u posete ovde. To je bratski narod. Sada da se vratim na ekonomiju. To je tržište od 10 miliona stanovnika, koje je danas pod ekonomskim sankcijama zapadne Evrope. Tu je naša šansa da naše tržište ovde, koje je od 10 miliona stanovnika, povećamo dva puta, da idemo u Belorusiju, koja nije daleko, da imamo otvorena vrata, da imamo izvanredan potencijal za naše proizvode koji ne mogu toliko mnogo da se prodaju danas u zemljama zapadne Evrope, jer je i tamo recesija. Obim izvoza koji imamo danas u zemlje EU je ovoliki. Ne može se povećati, jer ide recesija u EU u sledećim godinama. On može samo da se smanji. Zato treba da radimo ono što rade druge evropske zemlje, da idemo u Belorusiju, da idemo u Rusiju i Kazahstan, jer to su zemlje gde smo mi jedini partner u svetu. Ponoviću, Srbija je jedini partner ovog tržišta od 250 miliona stanovnika, koja na proizvode koji su proizvedeni u Srbiji nema carine. Gospodine ministre, lično smatram i preporučujem, podržaću vas u tome, da stanete na čelo kolone privrednikai povedete ih u Belorusiju. Tamo žele naše proizvode. Razgovaram ovde sa ambasadorom, razgovaram sa beloruskim političarima, razgovaram sa njihovim ekonomistima, privrednicima i svi očekuju proizvode iz Srbije da dođu. Ne vidim nijedan razlog da se Srbija pridružuje ovoj nepravilnoj politici EU, ali to je njihova stvar, njihov problem. Mi sa tim nemamo ništa zajedničko. Hteo sam na ovom primeru da pokažem da u temeljima ovog budžeta u odnosu Vlade još uvek postoji kontinuitet sa prethodnom Vladom, ali duboko se nadam da ćemo to da promenimo. Hteo bih da dodam još da ovaj sporazum koji imamo sa Ruskom Federacijom, vidim da ste to dobro razumeli i pozdravljam nastavak ovog posla na dobijanju kredita od 800 miliona evra za infrastrukturne projekte i vašu želju da dobijete u ovoj godini, ako je moguće, jedan deo od milijarde evra koje ste tražili od Ruske Federacije, takođe. To je dobar pravac. Radite ono što rade i najrazvijenije zemlje EU, Nemačka, Francuska i Velika Britanija. Napomenuo bih da to što ste tražili milijardu evra od Rusije, mislim da su tu potencijali za saradnju mnogo veći. Jedan mali Kipar je od Ruske Federacije nedavno dobio i drugu tranšu od 7,5 milijardi evra, koje je iskoristio za pomoć svom budžetu i bankarskom sistemu. Na primeru Kipra vidimo da politika da EU ima alternativu je moguća čak i u EU, jer Kipar trenutno predsedava EU. Zašto govorim o političkoj neutralnosti, gospodine ministre? Mi i hoćemo da sarađujemo sa Ruskom Federacijom i da imamo taj sporazum o slobodnoj trgovini, ali hoćemo i u EU. Biznisu, stranim investitorima je predvidivost jedan od najvažnijih elemenata, da vide tržište sledećih 10 ili 20 godina, gde će se kretati. Sve analize kada ulažu u neku zemlju se rade minimum na 10 godina, a obično i na 20 godina unapred. Imao sam priliku prošle nedelje da razgovaram sa jednom velikom evropskom kompanijom, koja se bavi prehrambenom proizvodnjom i koju sam pozvao da dođu da ulažu u Srbiju. Pokazao sam im konkretno na prezentaciji komparativne prednosti naše radne snage, naših dobrih inženjera, potencijala, pogotovo u Vojvodini i najviše što sam im pokazao i što ih je najviše zainteresovalo, oni to dobro znaju, je Sporazum o slobodnoj trgovini sa Ruskom Federacijom, gde su naši proizvodi 20% konkurentniji nego kada se proizvode u EU. Odgovor koji sam dobio, gospodine ministre, je bio- da, ali vi idete ka EU i kako dublje budete išli u te integracije, a to može da se desi kroz godinu, dve, tri ili pet… (Predsedavajuća: Gospodine Popoviću, vratite se na temu, molim vas. Oko budžeta pričamo.) Gospođo predsedavajuća, ovo je prvi put da me neko za pet godina opomene. Ova tema je direktno vezana za budžet, za privredni razvoj. Molio bih da mi ovo vreme ne računate. Hvala. Ukoliko budemo išli dublje ka evropskim integracijama, a to je politika ovog budžeta, to je temelj ovog budžeta, svi investitori znaju da će taj naš glavni adut u sledećih 10, 20 godina, jer vidite da je rusko tržište u ekspanziji, pogotovo sad zajedno sa Kazahstanom i Belorusijom, možda sutra i sa Ukrajinom, možemo da izgubimo. Zato je vrlo važno ostati na principima političke neutralnosti, kako bismo mogli da koristimo sve komparativne prednosti. Želim da dodam u ovom prvom delu da Srbija mora da kaže jasno i odlučnone politici uslovljavanja EU i da proglasi političku neutralnost, zato što nastavak pristanka na politiku uslovljavanja od EU znači državnu granicu na Jarinju, znači promenu Ustava koji je poslednji odbrambeni bedem teritorijalnog integriteta Srbije i prihvatanje revizionističke politike, po kojoj su Srbi jedinstveni krivci za sve ratove u bivšoj Jugoslaviji. Prihodi budžeta za 2013. godinu su uvećani za više od 27% u odnosu na budžet za ovu godinu. To povlači povećanje poreskih opterećenja, tako da privredi, pogotovo onom zdravom delu, neće biti lako, ali se nadam da će uspeti da taj deo izvrše onako kako bi se popunio budžet. Planirano je značajno smanjenje deficita, sa 6,7% na 3,6%. Da li će biti takav ili će biti veći, vreme će pokazati. Smatram da je nerealna politika na prihodnoj strani. Ukoliko bi se desilo da se ispune vaša očekivanja, možda i to može da se desi, siguran sam da može da se desi, s tim da ste vi spomenuli "Fijat" i spomenuli ste "Železaru" Smederevo. Pretpostavljam da te imali u vidu i rekonstruisanu NIS, jer će i ona, izvozeći euro pet, verovatno doprineti popunjavanju budžeta. Slažem se da "Fijat", ukoliko bude ekspanzije u prodaju, može da doprinese povećanju prihodne strane. Slažem se da NIS može da doprinese. Malo sam skeptičan, voleo bih da nisam u pravu, ukoliko se desi ovaj posao sa Ural vagon zavodom iz Ruske Federacije i oni kupe "Železaru" Smederevo, to bi bilo izvanredno i to bi bilo odlično za Srbiju, jer Urarl vagon zavod je izvanredna kompanija, nažalost, nije direktno iz branše, ali je korisnik toga. Ako samo jedna od ove tri stavke, ponoviću, "Fijat", NIS ili "Železara" Smederevo se ne desi, bojim se da će onda pretpostavka o povećanju prihoda biti manja. Imate dobar, odličan rezultat u oktobru mesecu, što se tiče prihoda i što se tiče rashoda. To je dobar znak, ali moram da vam naglasim da u budžetu postoji periodičnost, da je uvek treći, četvrti kvartal veći od prvog i drugog. Realnu ocenu o prihodnoj strani mislim da će moći da se da negde u aprilu, kada prođe prvi kvartal. Kažem, voleo bih da ste u pravu, ali izražavam jednu dozu skepse, pogotovo zbog toga što se i u Evropi u prvom i drugom kvartalu, očekuje nastavak recesije. Što se tiče poreza na dobit, dodao bih da generalno rezultati toga, rezultati dobre politike, gospodine ministre, vide se, u principu, u drugoj, trećoj i četvrtoj godini. Definitovno je da će neki rezultati biti i u prvoj godini, ali kažem, realno je da će ipak to da bude mnogo bolje vidljivo posle prvog kvartala. Što se tiče SSP, dodao bih da su naši poljoprivrednici posle četiri godine najviše oštećeni. Navešću samo primer, pogledao sam sinoć na sajtu da Poljska, Mađarska, Slovenija, koje su ovde pored nas, imaju subvencije po hektaru od 300 do 400 evra, ali od 2000. godine. Kod nas su te subvencije 120 evra, tri puta a nekada i četiri puta manje, i to, ne uvek nego samo pod određenim uslovima, koje još uvek ne ispunjava polovina poljoprivrednika. Naravno da razumem da nema dovoljno para u budžetu i ne možemo praviti čudo, ali mislim da je potrebno poljoprivrednoj proizvodnji zahtevati da se, osim raskidanja SSP i mogućnosti alternativnog moratorijuma na ovo od 1. jula 2014. godine, razmatra i zaduživanje, kako bi se uložilo, pogotovo, u tehnologije, prehrambenu proizvodnju, kako bi se uložilo u sisteme za navodnjavanje, u poljoprivrednu infrastrukturu, jer sam siguran da bi u periodu od tri do četiri godine, kako i vi projektujete deficit koji bi trebao da bude 2015. godine 1%, sigurno da bi se rezultat toga vratio kroz dodatne prihode u budžet. Što se tiče namenske industrije, mislim da je i ona tu zapostavljena. Gospodine ministre, predložio bih, imate veliku šansu, takođe, u saradnji sa Ruskom Federacijom. Pre tri nedelje je Kirgistan, mali Kirgistan, dobio kredit od Ruske Federacije od dve milijarde evra za svoju namensku industriju i za vojnu tehnologiju. Mislim da Srbima ima potencijale u Institutu VTI u Žarkovu, u fabrikama municije, pogotovo ovoj iz Užica, gde bi saradnja sa Ruskom Federacijom mogla da bude velika. Takođe, smatram da bi u okviru budžeta trebalo da se razmatra i razmišlja i o bezbednosti zemlje. Sledeće godine, gospodine ministre, 2013. godine ističe rok upotrebe svih aviona MIG-21. Sledeće godine je tačno 30 godina od kada su počeli da se koriste i njihov resurs ističe, i mi ćemo ostati bez najvećeg broja aviona koji su danas u našoj floti. Jedna eskadrila najnovijih aviona MIG-29 M2 bi danas koštala od Rusije 450 miliona evra, a siguran sam da bi to podiglo nivo borbene gotovosti naše zemlje, a takođe bi pomoglo u vojnom paritetu ovde u regionu, jer nas očekuju veliki izazovi. Jedna eskadrila od 16 aviona sa 450 miliona evra može da se dobije i na kredit od 20 godina. Naravno, voleo bih i smatra da bi u budžetu bilo potrebno uraditi nešto, a nadam se da ćete imati vremena u sledećih 12 meseci, da se oforme tri ključne institucije, po meni, za rešenje problema nelikvidnosti u Srbiji, pre svega, Razvojna banka koja ima dobru osnovu u Fondu za razvoj. Druga bi bila izvozna banka, koja bi služila za zdravi deo srpske privrede, pogotovo na onaj izvozno orijentisan. Treće, verovatno, interventni fond za pomoć velikim privrednim sistemima. Dodao bih da pozdravljam vašu ideju da od 2014. godine, to bih istakao kao dobar deo u budžetu, ne bude više subvencija javnim preduzećima, osim Železnici. Dodao bih još jednu dobru stvar, da ne bude sve crno, mislim da je jako dobro što se kapitalni izdaci mogu planirati na tri godine, jer sam govorio o tome i nekoliko puta ovde u Skupštini, javne nabavke na način kako su do sada rađene, mislim da su predstavljale ogroman problem i bile su jedna kočnica u privrednom razvoju. Dodao bih i to da država mora da izađe iz privrede. U građevinarstvu imamo najveći pad od 17%, gospodine ministre, a građevinska direkcija Srbije se danas javlja na tržištu kao jedan od glavnih investitora i stavljeno je po … (Predsedavajuća: Gospodine Popoviću, dodala sam vam vreme koje sam vam oduzela. Dakle, govorite 20 minuta. Molim vas, privedite kraju.) Završiću. Mora građevinska direkcija Srbije da bude ravnopravna kao i svi drugi. Kada bude o amandmanima reč, govoriću i o informacionim tehnologijama, mislim da su one vrlo važne. Samo bih da dodam kao zaključak da je budžet došao po prvi put na vreme, imali smo dovoljno vremena da ga analiziramo. Mislim da je on skup previše optimističkih očekivanja na procenama ekonomskih kretanja i mislim da nije dovoljno uzeo u obzir stanje privrede u Republici Srbiji. Nažalost, za ovu krizu niste vi kao vlada odgovorni, kriva je prethodna vlada, ali ste odgovorni da promenite ovu politiku. Voleo bih da me vreme demantuje. Hvala.
Hvala, gospodine Popoviću. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, najpre bih se složio sa malopređašnjom konstatacijom jer je izuzetno pozitivno to što je Vlada Republike Srbije blagovremeno usvojila nacrt Predloga zakona o budžetu za 2013. godinu i prosledila ga Republičkom parlamentu na razmatranje. Prosto, to govori da Vlada želi i da Vlada na jedan odgovoran i ozbiljan način sagledava aktuelnu situaciju i da želi da ponudi konkretna rešenja Republičkom parlamentu na razmatranje i kada je reč o budžetskoj, kada je reč o ekonomskoj i kada je reč o socijalnoj politici. Predlog zakona o budžetu za 2013. godinu i set pratećih zakonskih predloga, o kojima govorimo danas, o kojima ćemo govoriti tokom narednih dana, za nas je jedan sistemski i sveobuhvatan odgovor na probleme koji na žalost jesu evidentni. Ovo je zapravo jedan realan odgovor i na ekonomske i na socijalne probleme i nije ovo ni politička ni ekonomska proklamacija jer ima jasno definisane izračunate, proklamovane ciljeve koji će svakako biti realizovani. Vlada želi i pokazuje ovakvim zakonskim predlogom da vodi jednu odgovornu, ali pre svega praktičnu i realnu politiku koja će imati pozitivne efekte realizacije u narednom vremenskom periodu. Slažemo se, ovaj budžet jeste balans, kako je to rečeno, između štednje i razvoja. On zapravo jeste odraz potrebe da se smanje budžetski deficit, što koliko smo shvatili svi podržavaju, da se podstakne razvoj investicija, što jeste pozitivno i da se sačuvaju oni elementi i segmenti socijalne pravde, što mi to predstavnici socijal demokratske orjentacije u potpunosti podržavamo. Dakle, ovaj predlog zakona o budžetu za 2013. godinu ima i razvojnu i socijalnu komponentu. On zapravo predstavlja ravnotežu između podrške i potrebe da se pomogne onima kojima je pomoć u ovom trenutku najpotrebnija i to su socijalno najugroženije kategorije stanovništva. Prisutna su veća socijalna davanja, izdvajanja za socijalnu zaštitu, čini mi se negde oko sedam milijardi dinara. Ravnoteža između socijalno najugroženijih kategorija stanovništva i realizacije onih važnih projekata u Srbiji i to jeste taj investicioni karakter budžeta, odnosno prisutna su izdvajanja za infrastrukturne projekte, ali je i udvostručen, kako se moglo čuti u uvodnom izlaganju, agrarni budžet i to jesu strateški pravci i strateški ciljevi delovanje Srbije u narednom vremenskom periodu. To će uvek imati podršku poslaničkog kluba SPS. Ciljevi Vlade RS svakako ne mogu biti realizovani bez ekonomskog oporavka države. Da bi došlo do ekonomskog oporavka države važno je pokrenuti privrednu aktivnost, proizvodnju, investicije, realizaciju kapitalnih i infrastrukturnih projekata. Razvijena infrastruktura je uslov efikasnije ekonomije. Bez infrastrukturnog nema ekonomskog oporavka i zato po našem mišljenju ulaganje u infrastrukturu jeste jedini realan pristup da se reši ono goruće i suštinski najvažnije pitanje danas u Srbiji, a to je pitanje nezaposlenosti. Nije dobro, nažalost, to je vidljivo i u ovom predlogu o kome danas govorimo, da stopa nezaposlenosti raste. Jesmo za aktivnu politiku zapošljavanja, ali upravo kroz pokretanje investicija, kroz privrednu aktivnost, kroz realizaciju kapitalnih i infrastrukturnih projekata. Ne sme sve da završi na pasivnom davanju. Ovaj predlog budžeta, složićemo se, govori još jedno, a to je da u periodu ekonomske krize ušteda mora i treba da bude prioritet prioriteta. Naravno, u periodu ekonomske krize ne može se štedeti tamo gde nema, a nemaju građani. Životni standard građana na žalost danas nije na zavidnom nivou. Ušteda na nivou države treba i mora da bude prioritet prioriteta. U definisanju i izradi ovog budžeta, koliko smo mogli da primetimo, uštedelo se svuda gde je bilo potrebno i gde je bilo moguće, gde je bilo realno, gde je bilo izvodljivo, a da se opet ne naruši funkcionisanje države, da se ne naruši realizacija ciljeva Vlade RS i imalo se na umu ona važna stvar, a to je da teret ekonomske krize najmanje moraju da osete one socijalno najugroženije kategorije stanovništva. Smanjenje deficita, ponoviću u jednoj rečenici, jeste ozbiljan, važan, odlučan i hrabar potez i koliko vidim ima podršku svih u Republičkom parlamentu. Ono što je važno jeste da se mora uložiti maksimum napora da se ovaj budžet realizuje, jer će to svakako biti podsticaj daljim strukturnim reformama u Srbiji. Po našem viđenju nekoliko je, hajde da kažem, osnovnih karakteristika ovog budžeta, a to su perspektivnost, domaćinsko trošenje i pre svega jedno racionalno ponašanje. Novca ima samo za one projekte koji imaju potpunu opravdanost. Poslata je, rekao bih, jedna jasna poruka administraciji da to jeste dobro, ali sa druge strane Srbija u određenom periodu mora ući u suštinsku reformu javnog sektora, ne sme sve da stane na dva zakona kada je reč o nacionalizaciji državne uprave. Poslata je jedna poruka administraciji, ali je poslata poruka i privredi – nema neozbiljnosti. Ono što je takođe važno je da su predviđeni mehanizmi da se ne nagomilavaju troškovi države prema privredi. Privreda će odigrati bitnu ulogu u realizaciji budžeta. Ona zapravo treba da obezbedi prihode i zato podsticanjem privredne aktivnosti jeste nužnost u ovom trenutku. Stimulisanje privredne aktivnosti, ulaganje budžetskih sredstava kroz inteziviranje kroz kapitalna ulaganja pre svega u infrastrukturu i jačanje kapaciteta domaće proizvodnje za nas u ovom trenutku jesu prioriteti. Naravno, o tome je danas bilo reči i želim da kažem da je važno da treba postići dogovor sa predstavnicima MMF. Time bi Srbija dobila jedan odgovarajući kredibilitet od stranih investitora i kreditora. Naravno da je važno sagledati i sugestije i predloge Fiskalnog saveta, ali najveći deo sugestija i predloga Fiskalnog saveta, koliko sam mogao da vidim, je upravo ugrađen u ovaj predlog budžeta. Smanjene su subvencije za sedam milijardi dinara i neto budžetski krediti. Uvedena je kontrola kada je reč o broju zaposlenih u javnom sektoru. Važno je stvoriti ovaj mehanizam za mesečnu kontrolu rashoda i sprečavanje nedovoljne kontrole troškova. To su neke stvari koje jesu bile sugestije i predlozi, ali koje su ugrađene u Predlog zakona o budžetu za 2013. godinu. Važna je kontrola jer i najbolji i najtransparentniji i najkvalitetniji budžet može da upropasti njegova realizacija, može da upropasti način trošenja i izvršenje rashoda. Međutim, kada je reč o mišljenju Fiskalnog saveta i kada je reč o razgovorima sa predstavnicima MMF i u jednom i u drugom slučaju treba imati na umu jedno, a to je da naš interes mora biti interes Srbije i interes građana Srbije. Imajući to na umu i u tom pogledu treba održati jedan odgovoran odnos. Tokom rasprave o rebalansu sam rekao da mi se nažalost čini da svako u Srbiji ima neki svoj interes. Naš interes u tom pogledu mora biti jedinstven, a to je Srbija i građani Srbije. Dakle, predlog o kome danas govorimo predstavlja jedan jasan program Vlade RS u 2013. godini i to jeste temelj daljih reformskih poteza u prevazilaženju negativnih efekata ekonomske krize, jeste zaokret u vođenju politike javnih finansija i jeste onaj drugi deo paketa fiskalne konsolidacije. On u načelu ima podršku poslaničkog kluba SPS. Podneli smo određeni broj amandmana, ali o tome ćemo govoriti u toku rasprave u pojedinostima. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Mirko Cvetković. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, budžet za narednu godinu svakako predstavlja najvažniji dokument Vlade koji ona radi u ovoj godini. Taj budžet jeste, ako sam dobro razumeo gospodina ministra prilikom razmatranja pitanja rebalansa, prvi dokument koji se može smatrati kao njegov. Zbog toga što je prilikom izlaganja rebalansa, kada su bile kritike, njegov odgovor je bio da mnoge loše stvari u rebalansu jesu rezultat rada prethodne Vlade, a da će se njegovi rezultati videti tek kada bude gotov budžet za sledeću godinu. Dakle, to je to i sada možemo da pogledamo ove rezultate. Moram da kažem da meni nije bilo baš jasno zašto je prethodna Vlada prozivana za neke stvari iz prethodnog budžeta. One jesu relevantne, imajući u vidu da se sada ponovo čuju šumovi da je za ovaj budžet odgovorna prethodna Vlada, pa da je međunarodni monetarni fond izgubio poverenje u prethodnu Vladu, pa zbog toga neće da razgovara sa ovom itd, što je naravno smešno. Želim da kažem da kada se radi o prethodnoj Vladi, moram to da kažem na početku, da je fiskalna politika koju je ona vodila vođena zaključno sa 1. januarom ove godine, ili ako hoćete formalno sa 31. decembrom prošle godine, potpuno u skladu sa svim dogovorima i bila je podržana od strane MMF. Ono što mi nismo imali kao sporazum sa MMF, a to je period od 1. januara, pa do formiranja nove vlade. Paušalno obraćanje prethodnoj Vladi za neodgovornu politiku u kompletnom periodu može da se tumači kao neslaganje sa stavovima koje je MMF takođe podržavao, što je svačije pravo, ali mislim da je to zapravo štetno. Meni nije bilo sasvim jasno zašto je kod rebalansa prethodna Vlada optužena da je ona obavezna za povećanje rashoda koji su se mogli videti u rebalansu na mesečnom nivou u proseku oko 20%. Isto tako, verovatno ćete danas imati prilike da vidite na nekim sajtovima vezanim za makro ekonomiju, napravljeni su obračuni kako se kretao dug. Ti obračuni pokazuju da ne samo da nije zaustavljen rast duga, nego od formiranja nove Vlade stopa njegovog rasta je utrostručena mereći na dnevnom, odnosno obračunavali su i sekunde. No, ostavimo se rebalansa. On je takav kakav je. Čujemo da će u stvarnosti rezultati biti bolji nego što su planirani. Veoma sam zadovoljan sa tom informacijom. Ono što me muči jeste da su ti bolji rezultati posledica visoke inflacije i ako želimo da stvari dovedemo do apsurda, ako bi sledećeg meseca inflacija porasla za još 10%, onda bi rezultati bili još bolji. Zato se ne trebamo hvaliti rezultatima koji generišu prihode iz inflacije. Kada se radi o ovom konkretnom budžetu koji je, kao što sam rekao, najavljen kao kreacija, kao potpuna kreacija, nove Vlade, odnosno novog ministarstva, neću govoriti o detaljima. Ima velikog interesovanja za budžet. Javilo se tridesetak ljudi koji žele da učestvuju u raspravi u pojedinostima. Zato ću se zadržati samo na osnovnim elementima, odnosno na ključnoj postavci tog budžeta i na onome šta je nama daje kao politika. Taj budžet jeste, sa jedne strane, suštinski loše urađen. Zašto je suštinski loše urađen? Zato što je on manjka za reforme o kojima svi pričamo. Kao štoje i Fiskalni savet nagovestio smanjenje deficita jeste rezultat povećanja prihoda, kao posledica povećanja poreskih stopa, a sa druge strane, uštede na rashodima su nastale kao posledica ograničavanja rasta penzija i plata. Ako su to ključne reforme koje su stabilizovale privredu, meni je onda jako žao građana koji će videti šta te reforme znače. Ono što nedostaje jesu reforme, koje bi obezbedile da se isto postigne sa manje para. Imali smo jednu veliku raspravu gde je rečeno da u javnim nabavkama leže uštede, bilo je raznih licitacija, cifre su se uglavnom kretale od 600 do 800 miliona evra. Kada se kažu uštede, to shvatam da se isti obim roba i usluga može nabaviti za izvoz koji je manji za 600 do 800 miliona. Dakle, ne da se smanji količina nabavki već da se uštede ostvare kroz racionalizaciju. Jedan od prethodnih govornika je rekao da je taj zakon pri kraju i da će vrlo brzo doći u parlament. Ne vidim gde su te uštede i zašto nije pokazano koje stavke treba umanjiti za taj iznos ili se računa da takvih ušteda neće ni biti. Takođe, bili smo svedoci i razgovaralo se o tome da će jedan ogroman broj nepotrebnih agencija, govorilo se o stotinama, da bude ugašen, pošto su nepotrebne i da će se na taj način ostvariti ušteda. Poslužimo se običnom špekulacijom. Ako je to sto agencija, neka se na godišnjem nivou uštedi po milion evra na jednoj. To vam je dodatnih sto miliona evra uštede koje se ne mogu videti u ovom predlogu budžeta. Ono što se vidi, ono što sam rekao, to je da je budžet praktično napravljen tako da nikakvih suštinskih reformi i suštinskih ušteda nema, već se uštede generišu samo na račun makaza cena i inflacije. Drugo, ovaj budžet nije formalno ispravan ne u smislu da nije izbalansiran, već nije ispravan u tom smislu što predlaže i daje cifre koje u stvarnom životu nemaju svoje utemeljenje i nisu realistične. Fiskalni savet u svom izveštaju je govorio o tome da je deficit ne 3,6, već verovatno 4,3, pa u nekim opcijama je spominjao cifru od 5%. Dakle, ovde se ne radi o bilo kakvom suštinskom zaokretu, o bilo kakvom smanjenju niti rashoda, niti nekoj fiskalnoj konsolidaciji, već je to jedna razlika između nečega što je bilo šest, šest koma nešto na oko pet, a istovremeno čak i tih jedan, 1,5% se dobija kao posledica makaza cena. Dakle, fiskalni savet je institucija koja je relevantna i koja je osnovana od strane Narodne skupštine da daje ocenu fiskalnih politika, ona daje ocenu da ovaj budžet ne predstavlja ovako kako je dat, da on nema elemenata koji ukazuju na reforme i da cifra od 3,6 koja se spominje jeste samo jedna fikcija. Na sličan način, to isto kaže i MMF, samo ne tako eksplicitno, ali ako pogledate u redosledu događaje, oni upravo tvrde to. Sa jedne strane, MMF kaže da je program kojim bi se deficit skinuo na 3,6% previše ambiciozan. Znamo iz informacija koje smo dobili čak i iz Ministarstva finansija da je MMF bio spreman da prihvati i 4%. Istovremeno, MMF odlazi iz Beograda, uz konstataciju koju nisam baš siguran da ste mogli videti u našim medijima, ali je ima na sajtu MMF, u kojoj kaže da su mere koje je preduzelo Ministarstvo finansija neadekvatne trenutku u kome su one donete. Imajući u vidu navedeno, može se zaključiti da MMF otprilike kaže sledeće – mi bi prihvatili i 4% minusa, ali ovo što vi nudite, iako tvrdite da je -3,6%, mi verujemo da je više od 4%, jer da je 4% ili manje od 4% mi bi to odmah prihvatili. Prema tome, imate i drugu instituciju, pored Fiskalnog saveta, koja ima negativan stav u odnosu na ovaj budžet. Pri tome, ovde ne govorim o strukturnim stvarima, već o stavu da li je zaista deficit 3,6% ili veći. Odgovor u odnosu na ovo što sam citirao jeste da, po njihovom mišljenju, deficit u ovom budžetu jeste veći nego što je to zvanično ovde prikazano. Na kraju, postavlja se pitanje koja je to politika i šta je to što ovaj budžet nudi Srbiji u narednoj godini, koju on politiku promoviše? Sumirajući sve što je rečeno, ispostavlja da se ta politika može definisati u dva ili tri stava. Prvi stav jeste povećanje poreza na različitim nivoima. Drugi stav jeste porast inflacije kao nužni pratilac ostvarenja ciljeva. Treći stav jeste smanjenje standarda građana, što je nužni pratilac povećanja inflacije. Imajući sve to u vidu, zaista se pitam da li je to politika koju Ministarstvo finansija želi da realizuje sledeće godine? Ovaj budžet mi u većoj meri deluje kao matematički ili računski zatvoreni bilansi, pa neka prođe, a posle ćemo videti šta će se dešavati. Ukoliko grešim, ukoliko je ovo zaista politika, onda građani mogu da očekuju dalje snižavanje njihovog standarda. Istina, nominalno će im ostati plate iste, ali sa kupovnom moći koja će biti daleko manja, jer već u ovom trenutku imamo inflaciju koja je jedna od najvećih ili u poslednjih pet godina najveća i to se dešava u ovom trenutku. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, malo me neke stvari iznenađuju od svojih kolega poslanika. Svaki budžet barem mora da ima kao prethodnicu prethodni budžet, barem u jednom delu. Čudi me što se izbegava odgovornost kroz kritiku ovog budžeta bez obzira na to kako je budžet za 2012. godinu bio problematična i kako je sve to uticalo na sve ove tokove o kojima je govorio moj prethodnik. Da počnemo prvo oko MMF i odgovorne fiskalne i budžetske politike. Koliko mi je poznato, misija MMF je bila u Srbiji prošle godine otprilike u ovo isto vreme. U načelu su bili saglasni sa Predlogom budžeta Republike Srbije za 2012. godinu i zbog toga su došli u martu mesecu da vide kako napreduje realizacija tog budžeta za 2012. godinu, a predsednik Vlade je tada bio gospodin Cvetković. Već tada je bilo jasno da od zacrtanih 4,5% deficita nema ništa. Već tada je bio probijen deficit i to zbog loše procene prihodne strane budžeta koja se ogledala u optimističkoj proceni da će Srbija imati rast BDP. Do tog rasta nije došlo. U tom trenutku MMF je tražio da se donese rebalans budžeta. Zamislite, zbog politike, ne zbog građana, predsednik Vlade je to odbio. I pored toga što zna da je neostvarivo to što je započeo, odbija iz političkih razloga, a politički razlog je sledeći. Bila je u toku predizborna kampanja, to je moglo da utiče na izborni rezultat i jedan loš budžet je morao da nastavi da živi do septembra meseca ove godine. Tako da, o odgovornosti i projekcijama, zamolio bih da poslanici pripadnici bivšeg režima nama o tome ne govore. Stavili su čitav narod u jednu izuzetno problematičnu situaciju. Zato je misija MMF zamrzla pregovore oko kredita koji se daju Srbiji. Koliko je stanje bilo katastrofalno - samo po izveštaju Vlade Republike Srbije utrošak budžeta, odnosno prihodi budžeta za 2012. godinu, zaključno sa 30. junom, bili su ispunjeni 75% od planiranih. Samo je jedan stavka bila ispunjena skoro za čitavu godinu, a to su zaduživanja države. Tu je ta prethodna Vlada zadužila državu 90%, odnosno u prvih šest meseci skoro za čitavu godinu. I opet je postojala nelikvidnost u budžetu Republike Srbije i mnoge stvari, koje su kapitalne investicije bile, držane su na realizaciji 50, 55 ili 60% u odnosu na ono što je bilo planirano. Ulazimo u sledeću situaciju – kako ispuniti obaveze koje je država preuzela i nasledila od prethodne Vlade? Možemo da pootpuštamo zaposlene u oranima državne uprave, iste one koje je prethodna Vlada zapošljavala, prethodna Vlada koja je nagomilala državnu administraciju. Stav ove vlade jeste da, dok je svetska ekonomska kriza i ekonomska kriza u Srbiji, ne treba otpuštati radnike, nego regulisati njihove plate da budu prihvatljive za budžet i za posao koji rade i uskladiti sa Zakonom o zaposlenima u organima državne uprave. To svakako nije dovoljno, mora da se poveća prihod u budžet Republike Srbije. Kao posledica povećanja, kao razlog za povećanje budžeta Republike Srbije jeste prihod u budžet, jesu izmene i dopune Zakona o porezu na dodatu vrednost. To je jedini način da se manjak sredstava, bez daljih velikih zaduživanja, sprovede. Ako izmenite poreske stope, sasvim je prirodno očekivati i određenu inflaciju i pogoršanje životnog standarda građana. Ali, izvinite, za taj manjak u budžetu što je bio odgovoran je na prvom mestu predsednik prethodne Vlade i ministra finansija koji su vodili javne finansije Republike Srbije. Jeste, tačno je da su građani zbog toga trpeli određene posledice, i građani i privreda, ali kakva nam je to bila privredna aktivnost do septembra meseca 2012. godine? Osim pada, imali smo opasnost da zbog neodgovorne politike čitava naša privreda bude nelikvidna. Kurs evra je bio 119 dinara dok nije zamenjen guverner, sada je 112, 113. Svakako da bi inflacija bila daleko veća da nije bilo i ovog faktora smanjenja deviznog kursa. Prethodna Vlada je bila toliko uspešna da je potrošila milijardu i 300 miliona evra deviznih rezervi, a da je evro skočio u odnosu na dinar 16 dinara, odnosno 15%. Neko je spominjao Zakon o javnim nabavkama. Zakon o javnim nabavkama koji je SNS obećala u predizbornoj kampanji, odnosno nacrt tog zakona, taj nacrt je završen, završena je javna rasprava i možete da očekujete za dan, dva da ga vidite u Skupštini, skupštinskoj proceduri, evo ga ovde pred vama. Možda su ga neki već šefovi poslaničkih grupa dobili radi usaglašavanja. Tako da smo i to predizborno obećanje ispunili, ne samo ono kada je u pitanju borba protiv korupcije. Da je ovaj budžet najbolji koji smo mogli da imamo, nije. Ali, da je naša realnost to svakako jeste. Ako je po prvobitnom budžetu, za 2012. godinu, naš deficit bio 144 milijarde dinara, a sadašnji 122 milijarde dinara, onda je svima jasno koliko je bilo teško napraviti jedan ovakav budžet, obezbediti sredstva za budžetske korisnike i obezbediti sredstva i za plate zaposlenih u državnoj upravi i za penzije. Samo da podsetim, znači kada je u pitanju transfer budžeta Republike Srbije penzionom fondu iznosi 302 milijarde dinara. Budžet za obavezno socijalno osiguranje iznosi 280. To je skoro 50% budžeta Republike Srbije. To govori kakvo je nasleđeno stanje u privredi, jer ova dva fonda trebalo bi da se pune iz doprinosa koji uplaćuju zaposleni, a imamo situaciju da troše 50% budžeta Republike Srbije. To govori u kakvom je stanju privreda nasleđena od prethodne Vlade. Svakako da i pored svih ovih mera štednje, pored jednog odgovornog vođenja javnih finansija ovo može da bude rešenje samo na kratke staze, za godinu ili dve dana. Posao ove Vlade jeste da u sledećem periodu, osim ozbiljnih ušteda stvori uslove da stvarno doživimo investiciju u Srbiji. Sa svakim investitorom sa kojim god sam razgovarao, da li je bio domaći ili strani, u ovih proteklih nekoliko meseci, nisam nailazio na otpor da se investira u Republiku Srbiju, nego sam nailazio na strah da im neko ne traži provizije za to. Taj strah nije bezrazložan jer smo počeli da budemo na takvom glasu zbog prethodne vlasti. Koliko god da neko misli da je svet veliki i da ako jednog investitora izgubite da ćete drugog da dovedete, grdno se varate. Izuzetno dobru komunikaciju imaju međusobno i ako vas oni ocrne, odnosno nas ocrne da smo skloni korupciji, da smo skloni provizijama, bežaće od ove zemlje kao đavo od krsta. To jeste posao ove Vlade da ubedi buduće investitore da nikakvih provizija za ulaganje kapitala u Srbiji neće biti. Naravno da se očekuju izmene i dopune određenih zakona koji treba uproste zakonsku regulativu za dobijanje određenih dozvola i saglasnosti i verujem da će do kraja ove godine već dobar deo takvih zakona da bude ovde u skupštinskoj proceduri. Neki su već na Vladi, neki su već i ovde. Jedini način da Srbija izađe iz krize jeste da se poveća uposlenost građana i smanji konačno pritisak fondova na republički budžet. Jer ako potrošite 50% novca za fondove, ako potrošite 40% novca na zarade zaposlenih, a tu pre svega mislim i na policiju, na vojsku, na prosvetu i na zdravstvo, onda koliko vam ostaje za ozbiljne investicije, a Srbija nije država koja je izgrađena i njena infrastruktura je na izuzetno niskom nivou, osim ako neuposlite nove građane. Tako da ovaj budžet ovakav kakav jeste smatram da je neko prelazno rešenje za neke mnogo ozbiljnije i neke mnogo bolje budžete i uliva nadu da će ova Vlada odgovorno da vodi javne finansije, daje nadu da korupcije u našim državnim organima više neće biti i zbog toga će SNS u danu za glasanje podržati ovaj Zakon o budžetu.
Hvala. Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, predstavnici Ministarstva finansija i privrede, dame i gospodo narodni poslanici, SDPS smatra da ovaj budžet definitivno treba i ubeđeni smo da može da predstavlja razvojnu komponentu i mogućnost da naša zemlja u što kraćem roku prevaziđe ekonomsku krizu u kojoj se našla. Ova Vlada i Ministarstvo finansija i privrede zateklo, slobodno mogu da kažem, najlošije stanje u javnim finansijama od 2000. godine pa do danas. Ali, iako u septembru projektovana budžetski deficit na 7,1% za 2012. godinu, projekcije su takve da će republički budžetski deficit biti smanjen na 5,6%, a da će konsolidovani deficit biti 6,1%. To je zasluga vrlo brzih i dinamično donešenih mera fiskalne konsolidacije uz čitav set ekonomskih zakona koje su definisale ozbiljno povećanje na prihodnoj strani, to je ukidanje sopstvenih prihoda, to je ukidanje parafiskalnih nameta, povećanje poreza, što je naravno pozitivno rezultiralo u veoma kratkom roku. Naravno, ovakve mere Vlade Republike Srbije koliko možemo da vidimo proteklih dana, pre dva dana su obveznice petogodišnje imale kamatnu stopu od 4,82%, desetogodišnje od 5,6% i kada to uporedimo samo sa situacijom do pre nekoliko meseci, sa 7,25%, ne možemo a da ne zaključimo da je to jedan ozbiljan pomak i da je on rezultat jedne stabilizacione politike i želje i volje ove vlade da implementira strategiju finansijske stabilizacije i definisanja jasne likvidnosti, pogotovo u državnom sektoru, ali i u privatnom sektoru, o čemu ću govoriti malo kasnije. Podsetiću vas, drage kolege i na izjavu Džejn Armitidž, regionalne direktorke kancelarije Svetske banke koja je pre sedam, osam dana pohvalila mere fiskalne konsolidacije. Potvrdila projektovani rast BDP na 2,5%i pohvalila mere koje su definisane u budžetu i moram da kažem veoma važni zakoni koji će se pojaviti pred cenjenim Domom naredne nedelje, posebno je tu važan zakon o javnim preduzećima. Danas je na dnevnom redu zakon o povećanju poreza na dobit, zakon o uslovnoj amnestiji i poreskih dugova i rokovi i zakon o rokovima izmirivanju plaćanju dugova u javnom i privatnom sektoru. U ovom predlogu budžeta i seta ekonomskih mera koje su neodvojive od njega, kao glavni cilj imamo likvidnost, stabilizaciju finansija i kako bi to ministar rekao, čišćenje dugova. Ako imamo u vidu da trenutno je nelikvidnost naše privrede 913 milijardi dinara, dolazimo do zaključka da nelikvidnost generiše čitav jedan budžet. U privatnom sektoru je negde oko 500 milijardi dinara, a u javnom sektoru oko 483 milijarde dinara. Dakle, 183 milijarde dinara u javnom sektoru je glavnica, a 303 milijarde su kamate. Sa pratećim zakonom o uslovnoj amnestiji poreskih dugova, možemo da zamislimo samo kada bi uspeli da naplatimo 10% od ovog iznosa. To bi bio iznos celokupnog deficita, da ne govorim o tome da je to i potencijalno ne mogu da tvrdim da će on dati takve pozitivne efekte i tu verujem, pogotovo malim privrednicima, mikromalim i srednjim preduzećima da izađu iz blokada, da ponovo steknu uslove, da pokrenu proizvodnju i ono što je najbitnije, da zadrže radna mesta i potencijalno zaposle nove radnike. Veoma je važno napomenuti i rešavanje situacije kada je u pitanju ono što se u ekonomiji zove kvazifiskalni deficit, to su docnje najizraženije u zdravstvu, docnje prema veledrogerijama, prema proizvođačima i farmaceutskoj industriji i podsećam vas da su neki od najvećih, stranih direktnih investicija u Srbiji upravo investicije u farmaceutskoj industriji i rešavanje problema 120 miliona evra dugovanja veledrogerija u državnom vlasništvu prema proizvođačima, što je bilo nedopustivo i što će se ovim zakonima potpuno rešiti. Jedna od novina i kako bih rekao, inovacija Vlade i ministarstva, moraju biti inovativni u rešenjima, u ovako lošoj situaciji, definiše i centralne javne nabavke u sektoru zdravstva u narednom periodu, a Svetska banka je prognozirala da mi kroz sistem centralnih javnih nabavki možemo da uštedimo i do 20% koje smo u prethodnim godinama trošili, ali i sprečiti onu mogućnost koju su svi igrači na tom tržištu zdušno koristili, a to je naduvavanje cena lekova i bogaćenje na taj način. U tome, jako je važno i da što pre dobijemo na razmatranje i zakon o javnim nabavkama koji će rešiti problem, u tom nekom smislu se procenjuje negde oko 600 miliona evra koje ispare u okviru javne nabavke. Siguran sam da parlament Republike Srbije i Vlada Republike Srbije imaju jasnu nameru i dobru nameru da u tom cilju sarađuju sa DRI i da na jedan kvalitetan način reše ovo pitanje i da taj novac se slije u državni budžet. U okviru ovog budžeta, imaćemo povećanje poreskih prihoda za deset milijardi dinara, neporeskih prihoda za devet milijardi dinara, a kada je u pitanju rashodna strana, za 17% će se umanjiti materijalni troškovi, odnosno nabavka roba i usluga. Povećaće se rashodi za socijalnu zaštitu, što SDP kao stranka koja podržava najugroženije slojeve društva i najsiromašnije, zdušno podržava, povećaće se rashodi za poljoprivedu i to su sve moje kolege narodni poslanici koji su diskutovali, naravno, pohvalili i to je put ka onom našem cilju od 5% izdvajanja za poljoprivredu iz budžeta i promovisanja sektora poljoprivrede kao jednog sektora gde imamo najveću šansu da poboljšamo naše ekonomske performanse. Ne mogu da ne kažem nekoliko reči o subvencijama, jer niko nije do sada govorio o tome, svi govore da Vlada, država, ministarstvo subvencionišu privatna strana preduzeća kroz plaćanja kada su u pitanju otvaranja novih radnih mesta, ali niko nije rekao da je 60% od tih preduzeća u domaćem vlasništvu. Dakle, 40% od tog ukupnog zbira preduzeća koja se subvencionišu su u stranom vlasništvu i to je istina i to je nešto što se može uvek proveriti. Mislim da je to jako dobro inovativno rešenje, ono je generisalo 46 hiljada radnih mesta u proteklih nekoliko godina u našoj privredi generisalo je to da fabrika automobila Srbije u Kragujevcu trenutno ima porudžbine za 160 hiljada automobila u narednoj godini, a ovim putem apelujem, pošto sam video u određenim razdelima u budžetu da neke od državnih institucija planiraju nabavku vozila, apelujem na sve državne činovnike i organe da nabavljaju "Fijat 500l" i da na taj način pokažu svoj ekonomski patriotizam. Ako resorni ministar može da se vozi u tom automobilu po gradu, ne vidim razlog da se bilo ko od njegovih kolega i pogotovo činovnika nižih u hijerarhiji, to isto ne urade. Apelujem za to i kod narodnih poslanika. Kada su u pitanju subvencije u državnim preduzećima, u restruktuiranju, jasno je definisana zakonom da će se taj proces rešiti do 2014. godine, a ja samo želim da naglasim predstavnicima Vlade i kolegama, narodnim poslanicima da naprave u narednom periodu, od nekoliko meseci jasnu strategiju socijalnih programa za one koji će potencijalno izgubiti posao i naravno, programe prekvalifikacije i dokvalifikacije u onom smislu kada imamo ljude koji će ostati bez posla, u skladu sa potrebama privrede i potrebama preduzeća u našoj zemlji. Isto tako, podržavam poboljšanja kroz zakon o javnim preduzećima u javnom sektoru, poboljšanje njihove efikasnosti, profesionalizaciju javnog sektora, korporativizaciju javnog sektora i uvođenje sistema korporativnog upravljanja kroz implementaciju ovog zakona. Naravno, kao socijaldemokrata, da završim sa zapošljavanjem, imamo visoku stopu nezaposlenosti. Podsetiću vas da pre nekoliko dana u Seulu na velikom skupu G 20, te najrazvijenije zemlje sveta su podržale državnu regulaciju i državni intervencionizam u privredi i podstičem ovim putem Ministarstvo i nadležne u Vladi, da definišu i generišu što više inovativnih rešenja, uz socijalni konsenzus koji je jako važan sa predstavnicima (ne razume se) rada i naravno, predstavnicima poslodavaca Univerziteta i svih onih koji rade na ekonomskom i društvenom razvoju naše zemlje.
Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Riza Halimi.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, pokušaću ukratko, koliko mi vreme dozvoljava da iznesem svoje stavove o predlogu budžeta. U dubokoj ekonomskoj krizi u kojoj se nalazimo, uz prilično visok budžetski deficit, sigurno je veoma teško, ali i te kako važno obezbediti razvojne projekte. Naravno, razvojni projekti su važni za celu zemlju, ali su urgentni za nerazvijena područja, a pogotovo za ekstremno nerazvijene opštine, kako bi se sprečilo njihovo dalje zaostajanje i devastiranje. Pored brdsko-planinskih i pograničnih područja, od 90-ih godina jedan broj opština u Pčinjskom i Jablaničkom okrugu kroz koji prolazi Koridor 10 dolazi do drastičnog zaostajanja u odnosu na razvijena područja. Sigurno je najteža situacija, o tome više puta ovde govorim, u opštini Preševo, u kojoj i od onako malog broja, negde oko 2.200 ranije radnika u društvenim, privrednim firmama, sada je zaposleno svega oko 500, naravno, u privatnim, privrednim kapacitetima. Stopa nezaposlenosti je čak veća od rekordnih 70%. Korigovani narodni dohodak, ono što sam imao prilike u poslednjim izveštajima koji su na takav način i u takvom formatu dati, čak je negde oko sedam puta niži od odgovarajućeg državnog proseka. Ovo drastično zaostajanje Preševa, pa i Bujanovca i Medveđe se dešava i pored funkcionisanja Koordinacionog tela Vlade Republike Srbije za ove opštine, što znači da ovaj vladin organ, pa i sama Vlada su podbacili i nisu uspeli da ostvare sopstveni program iz 2001. godine za rešavanje krize u ovim opštinama. Pored određenih početnih najava, i nova Vlada sve više ovih dana dokazuje da nije spremna da učini značajniji pomak u rešavanju veoma ozbiljnih i osetljivih životnih problema na ovom području. Umesto ozbiljnijeg pristupa u rešavanju ove ozbiljne, osetljive situacije, u poslednje vreme inflaciju, seriju vrućih izjava najviših vladinih zvaničnika. Prvo, tzv. onaj termin "lažni azilanti", pa ljudi od muke beže, traže rešenja, nemaju ga u mestima gde su se rodili, u državi gde žive. Zatim, ovo poslednje, pretnje sa eventualnom upotrebom prekomerne sile sa problemima koji su tu prisutni još od pre 12 godina, kada je sukob na tom području bio. Mi smo mislili da su rešeni, ali, izgleda da će to vreme preći u vanredno stanje, čim ima čitavo vreme specijalnih snaga koalicije. Sada imamo imenovanje rukovodioca Koordinacionog tela, koje se obavlja bez konsultacije sa legitimnim predstavnicima Albanaca na tom području i poslanika koji su ovde, pa i predsednika i drugih rukovodioca po opštinama. U principu, oni baš one logike kolonijalne, odavde se određuje neki gubernator gubernije tamo, jer oni tamo ne znaju, nisu pametni da svoje probleme rešavaju, nego odavde im treba nametnuti. Zna se onda gde takva logika vodi, čemu nas vodi. Umesto nekom približavanju nekom državnom proseku, tamo imamo i dalje drastično zaostajanje. Mislim da je šansa bila ovim budžetom neke stvari u odnosu na raniji period, na prethodne dve-tri godine, da ima u tom aspektu nešto efikasnije predloge, opet se ponavlja, apsolutno bez obzira što je Vlada promenjena. Struktura pozicije za Koordinaciono telo ostaje ista, jedna četvrtina ide za službu, što za plate, što za neke njihove aktivnosti, a samo tri četvrtine su za razvojne i za potrebe ljudi na terenu, a služba je sve uglavnom iz Beograda. Mislim da stvarno ovo više nema nikakve svrhe i logike. Hvala.
Hvala. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Slobodan Jeremić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću se kratko osvrnuti na boračku i invalidsku zaštitu. Mislim da je ovo tema koja je vrlo interesantna, mislim da ovi ljudi koji će nadgledati leže ili sede i gledaju nas. Ako posmatramo strukturu troškova - Razdeo 29, evidentno je da je učešće sredstava za isplate prava korisnicima, transfere ustanovama socijalne zaštite, transfere organizacijama obaveznog osiguranja, ukupnim sredstvima 99,21 bio u 2012, toliko se očekuje i u 2013. godini, učešće sredstava koja su opredeljena za Razdeo 29 ukupno u rashodima iz budžeta Republike u 2012. godini iznosio je 11,79% u 2012. godini, a u 2013 godini 12,57%. Kratko ću se osvrnuti na funkciju 010. Sa ove funkcije planira se isplata prava iz oblasti boračko-invalidske zaštite i to - isplata vojnim invalidima, ratnim i mirnodopskim u iznosu od 14 milijardi 60 miliona 650 hiljada dinara za 2012. godinu, a koristilo je 38 hiljada korisnika, odnosno 14 milijardi 155 miliona 650 hiljada dinara za 2013. godinu, za oko 37 hiljada korisnika. Pojedinačna prava koja ostvaruju navedeni korisnici su sledeća: lična invalidnina, određeni procenat od osnova zavisnosti invaliditeta i kreće se u 10 grupacija, podeljeno je u 10 grupacija, dodatak za negu i pomoć, ortopedski dodatak, ortopedska i druga pomagala bolesnika i povlašćenih, prava na medicinska ispitivanja, pravo na putničko motorno vozilo, mesečno novčano primanje, materijalno obezbeđenje korisnika prava, materijalno obezbeđenje za nezaposlene, ratne vojne invalide, pravo na borački dodatak koji ostvaruju samo ratni vojni invalidi, dok su u radnom odnosu sa punim radnim vremenom, pod uslovom da su im iznosi mesečne zarade manji od iznosa prosečne neto zarade, uvećane za 30%. Za korisnike koji imaju prebivalište u inostranstvu, a koji su ostvarili pravo na isplatu po važećim zakonima iz oblasti boračko-invalidske zaštite u Republici Srbiji, isplata se vrši preko NBS, na njihove račune u zemljama prebivališta ili preko punomoćnika u Republici Srbiji. Isplata civilnim invalidima rata u iznosu od 900 miliona dinara za 2012. godinu, a za oko 1.500 korisnika, odnosno 950 miliona za 2013. godinu za 1.500 korisnika. Invalidska primanja za ove korisnike isplaćuju se na način predviđen kao i za vojne invalide. Naknada posmrtne pomoći, pogrebne troškove za korisnike prava boračko-invalidske zaštite u iznosu od 70 miliona dinara za 2012. godinu, odnosno 75 miliona dinara za 2013. godinu. Osim navedenih, kao korisnici prava iz oblasti boračko-invalidske zaštite se pojavljuju i korisnici, porodice palih boraca, porodice vojnih invalida. Članovi njihovih porodica palih boraca se smatraju bračni drug poginulog, njegova deca rođena ili usvojena, roditelji, usvojenici pod određenim uslovima vezani za izdržavanje, braća i sestre, kao i dede i babe. Prava članova porodice su sledeća: porodična invalidnina, uvećana porodična invalidnina, zdravstvena zaštita, besplatna povlašćena vožnja mesečno, novčano primanje, dodatak za negu, porodični dodatak, kao i pogrebni troškovi i pomoć u slučaju smrti. Osnovni parametar za određivanje iznosa prava je prosečna zarada u Republici Srbiji bez poreza i doprinosa iz meseca koji prethodi isplati. To podrazumeva da se ova primanja mesečno usklađuju sa kretanjem, rastom ili padom te zarade. Zato sam se opredelio da vam ovo ovako pročitam. Znam da svi poslanici znaju ove parametre, ali je mnogo važno da čuju ovo oni ljudi na koje se ovo odnosi, šta ih čeka u 2013. godini. Nema velike razlike u odnosu na 2012. godinu. Oni su za ovo životno zainteresovani, jer nemaju drugih mogućnosti. Njih mnogo ne interesuje šta je na dnevnom političkom jelovniku nekih šefova, nekih partija, njih interesuje kako će da prežive 2013. godinu i da se za to pripreme. Partija ujedinjenih penzionera je osim ovoga pripremila i dva amandmana čime smatra da će poboljšati budžet za 2013. godinu. Osim toga, pripremili smo i jedan zakon, a dva zakona su još u pripremi, Zakon o socijalnom preduzetništvu, o kome je govorio moj prethodnik i partijski drug, i Zakon o boračkim i invalidskoj zaštiti koji će doći na red u prvoj polovini iduće godine, Zakon o vojnim memorijalima. Zapostavili smo groblja ratnika i spomenike i u zemlji i u inostranstvu. Jedinim zakonom koji pripremamo ćemo i taj problem da rešimo. Toliko. Hvala.
Narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Hvala poštovani predsedniče. Ministre, ovlašćeni članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega smatram da budžet predstavlja ogledalo jednog naroda i njegov plan razvoja, a mnogi će se složiti i filozofiju jednog naroda. Jasno je da je filozofija srpskog društva spala na državne činovnike i penzionere jer će od celog budžeta čak polovina novca otići upravo na njih. Kada pogledamo da će se budžetom dati subvencije privredi i poljoprivredi u iznosu od 82 milijarde dinara, a da će se sa druge strane 90 milijardi dati samo na kamate naših dugova onda je jasno koliko je nemoćna Vlada u srpskim javnim finansijama. Uzaludne su želje svih mladih da ostanu u Srbiji kada se za Fond za mlade talente izdvaja samo sedam miliona evra, a Avio služba vlade opet će dobiti tri miliona evra, kao što je to bilo i prošlim budžetom, dok će ova skupština potrošiti čak sedam miliona evra. Jasno je takođe da će budžetski deficit rasti tokom 2013. godine jer je sigurno da će i dalje dolaziti do pada zaposlenosti, što će prouzrokovati kako pad prihoda budžeta, tako i rast rashoda sa druge strane. Niko ni iz Demohrišćanske stranke Srbije, kao ni SPO ne može da poveruje u tvrdnje Ministarstva finansija da će povećanje PDV zapravo dovesti i povećati budžetske prihode, jer ako će povećanje PDV rešiti sve naše deficitarne muke onda moram da budem ironična pada kažem da ga povećate na 40% pa tako nećete imati uopšte budžetski deficit. Stvari zapravo realno stoje mnogo drugačije. Shvatićemo da je privreda zbog povećanja PDV gotovo otišla u crno tržište. Shvatićemo da će zbog toga privreda smanjiti akumulaciju preduzeća i povećati zaduživanje. Svi smo svedoci jedne birokratske države i svi govore o ogromnom državnom aparatu već godinama unazad, samo što ni jedna vlada nikako da taj državni aparat smanji. Ne znam zašto se taj birokratizam stalno neguje i postavljam pitanje uopšte – takav odnos administracije i privrede su zapravo dva tasa na vagi. Ukoliko jedan posrne, on se može vratiti u ravnotežu samo ukoliko se sa onog drugog skine isto onoliko tereta kao i sa prvog. Privreda je taj teret skinula otpuštanjem radnika, pa da bi se ti isti radnici vratili na posao onda država mora da otpusti isto toliko državnih službenika. Time ćete smanjiti birokratiju. Ta mera će da boli jedno vreme, što je i neophodno, ali zbog te mere umesto da dajemo 266 milijardi, koliko je predviđeno budžetom na plate administracije, hajde da im damo samo, uslovno rečeno, 200 milijardi, a da preostalih 66 usmerimo na privredni oporavak kada se na privredu već toliko pozivamo. Novac koji država ulaže u privredu iznosi 82 milijarde dinara, a novac koji država troši na otplatu kamate iznosi 90 milijardi dinara i to je cena naših svih jalovih planova. Srbija, po mom skromnom mišljenju, nastavlja da srlja jer je budžetom predviđeno da će Srbija naredne godine da se zaduži za još gotovo milijardu evra sa svim onim najavljivanim ruskim rubljama i to će činiti ukupno dve milijarde, a stanje javnog duga danas iznosi 15 milijardi evra. Na kraju ću zaključiti da u ovakvom slučaju blago nama, ali samo želim da zapamtite da ono što je neodbranjivo nikada i ničim se ne može braniti. Hvala.
Narodni poslanik Slavica Saveljić.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, iako je još uvek budžetski i kalendarski 2012. godina, pred nama je sigurno najznačajniji bazični zakon za 2013. godinu, onaj koji predstavlja okvire u kojima će država funkcionisati i bez obzira što je veliki broj poslanika već pohvalio ovu činjenicu da je predlog budžetskog zakona pred nama u novembru mesecu i ja ću iskoristiti priliku da ukažem na ozbiljnost Vladinog rada i da pohvalim takođe to što je budžet došao u parlament na vreme, što smo kao poslanici imali sasvim dovoljno vremena da ovaj dokument koji ima skoro hiljadu stranica potpuno detaljno pogledamo i proučimo. Kao što reče predsednik moje poslaničke grupe o budžetu se vrlo često govori ili kao razvojnom ili kao socijalnom ili kao investicionom, a o ovome sigurno možemo da kažemo da jeste od svega pomalo, ali ako bismo hteli da ga u nečemu okarakterišemo kao posebnom onda jeste svakako ravnoteža između potrebnog i mogućeg u 2013. godini. Da bismo realno sagledali ovaj budžet za 2013. godinu moramo da se podsetimo uslova u kojima je on stvaran, a on je stvaran u uslovima izuzetno teške ekonomske krize u kojoj se naša zemlja nalazi, u uslovima izuzetno nagomilanih problema, katastrofalnog stanja u javnim finansijama, ogromnom javnom dugu, nagomilanih obaveza o kojima je i koleginica govorila, a podsetiću da 90 milina koji su predviđeni za kamate jesu obaveze koje Vlada mora da realizuje zato što je takvo stanje zatekla, takođe u uslovima vrlo posrnule privrede, ogromne nezaposlenosti i niskog životnog standarda. Ono što je prethodilo donošenju ovog budžeta jeste i čitav set mera i zakona preduzetih da se zaustavi propast u koju je naša zemlja krenula i najvažnije svakako u ovoj budžetskoj godini jeste činjenica što je taj vrtoglavi rast budžetskog deficita zaustavljen, kao i da su već sada jasno definisane i merljive aktivnosti kojima će budžetski deficit i javni dug u 2013. godini da budu znatno umanjeni. Za nas koji svoje mesto izvorno vidimo u lokalnim samoupravama postoji nekoliko razloga zbog kojih ćemo podržati Predlog ovog budžeta, jer je bilo od izuzetnog značaja da pogledamo na kakav će način Vlada tretirati lokalne samouprave. Uzimajući u obzir da se nalazimo u vrlo teškom ekonomskom trenutku kada je neophodna štednja na svim nivoima za svaku je pohvalu što su lokalne samouprave tretirane u partnerskom a ne u vazalnom odnosu i od nemerljivog je značaja što se 2013. godine ne dovodi u pitanje finansiranje lokalnih samouprava, te je onaj predlog da se u procentu 80 prema 20 prihoda od poreza na zarade koristi za lokalne samouprave i dalje ostao na snazi, čime smo zapravo uvažili i potrebe i prava lokalnih zajednica i da samostalno planiraju, organizuju i razvijaju svoje sredine, ali da odgovaraju za ono što je učinjeno. Ovo je ne tretira zakon koji danas donosimo. Tretira ga jedan drugi zakon, onaj za koji su URS dobili podršku pola miliona građana i upravo primenom tog zakona uspeli da mnogim lokalnim zajednicama vrate život. Druga značajna stvar za lokalne samouprave jesu ova planirana sredstva za održavanje lokalne putne infrastrukture, ona mreža koja je izuzeta od državnih puteva prvog i drugog reda. Kao što smo čuli od ministra za ove namene planirano je oko četiri milijarde dinara i to predstavlja veliko olakšanje lokalnim samoupravama zato što smo u prethodnom periodu navikli da dobijamo nove obaveze kao lokalne samouprave, a da te nove obaveze ne prate i adekvatna sredstva. Ovim planiranjem predviđeno je doduše da jedan deo novca ide za zimsko održavanje puteva, a drugi deo i to onaj većinski od preko tri milijarde dinara kao podrška gradovima i opštinama za investiciono redovno i povremeno održavanje. Time lokalne samouprave već u ovom trenutku apsolutno jasno znaju na koji novac mogu da računaju i da pri takvoj količini novca mogu da planiraju i odnos svojih radova. Treća važna stvar jesu uvećana transferna sredstva za lokalne samouprave za 145 gradova i opština. Ta transferna sredstva u narednoj godini iznosiće nešto više od 35 milijardi dinara. Razlikuje se transfer od opštine do opštine, od grada do grada ali je apsolutno potvrđena politika podrške manje razvijenim sredinama, lokalnim samoupravama u čemu će poslanici URS morati da vide primenu načela ravnomernijeg regionalnog razvoja. Ne treba da ponavljamo bar u ovom domu kolika je ta neujednačenost u različitim delovima Srbije. Ne treba da govorimo o tome koliko je ta ne razvijenost dovela da čitavi delovi Srbije izumiru i da se iz takvih krajeva ljudi iseljavaju. Preduslov zaustavljanja takvog stanja jeste da se ujednačeno razvijaju različiti delovi, da se podiže nivo zaposlenosti i da se, privlačenjem novih investicija, ta područja stavljaju na noge. Verujemo da i "Fijat" i "Jura" i nova fabrika u Pećincima, koja treba da zaposli oko 600 radnika i nova fabrika u Vranju, koja treba 1250 radnika i očekivanje da probleme "Smederevske železare" reši uskoro nov strateški partner i 220 potpisanih ugovora sa kompanijama, koje će u naredne tri godine otvoriti oko 5000 radnih mesta, ali i širom Srbije uložiti oko 120 miliona evra zapravo daju nadu da nam tek predstoji taj uravnotežen ekonomski razvoj. Značajno u ovom budžetu za poslanike iz Šumadije ili, da budem određenija, za poslanike Ujedinjenih regiona i poslanike Zajedno za Šumadiju unutar Ujedinjenih regiona jeste upravo ova činjenica da je Vlada predvidela veća izdvajanja za poljoprivredu. Dakle, ne samo za subvencije, nego uopšte ulaganja u ovaj sektor i da će za narednu budžetsku godinu to biti oko 4,5% projektovanog budžeta. Takođe, u uslovima teške ekonomske krize i niskog životnog standarda nije zanemarljivo što su povećana izdvajanja za socijalnu zaštitu. Podsetiću da je rebalansom dodato oko 10 milijardi za sva davanja i za narednu godinu predviđeno je dodatno povećanje za oko osam milijardi dinara, čime se zaista pokazuje socijalna odgovornost Vlade i posebno Ministarstva finansija. Činjenica da je Vlada u ovom trenutku obezbedila stabilno finansiranje državnih obaveza za prvu polovinu godine jeste svakako ohrabrenje, jer je u najmanju ruku bilo depresivno stanje u kome se zemlja nalazila tokom leta, kada se gotovo dnevno obezbeđivala likvidnost. Ako znamo da je neupitna isplata plata, penzija, socijalnih davanja, dečijih dodataka, naknada za porodilje, za nezaposlene, za subvencije u poljoprivredi, roditeljski dodatak, tuđa nega, funkcionisanje zdravstva, sudstva, vojske, kulture, policije, onda možemo da kažemo da se već u ovom trenutku lakše diše, ali da je pred ovom Vladom i pred Ministarstvom finansija vrlo veliki zadatak i vrlo velika odgovornost. Ono što treba da budu ključne reči za naredni budžet jesu štednja, racionalno trošenje i kontrola, a ako bilo šta od ovoga izostane, svakako će izostati i očekivani efekti. Kako to izgleda imali smo prilike da vidimo u prvoj polovini godine. Uz Predlog budžeta, pred nama će se naći i nekoliko važnih pratećih zakona, koji će bitno pomoći privredi, privrednicima, malim i srednjim preduzećima, preduzetnicima, jer predviđaju olakšice za nagomilana dugovanja i rasterećenje u radu. Zapravo predstavljaju odgovor na krizne situacije u kojim su se ta preduzeća našla. Kao što je ukidanje 138 parafiskalnih nameta bila značajna olakšica za mnoge, i ovaj novi paket mera treba da bude podsticaj za one koji rade i koji mogu da zapošljavaju i druge. Poslanici Ujedinjenih regiona podržaće donošenje ovog zakona, a naročito ćemo podržati Vladu u njenim nastojanjima da uvede red i kontrolu u javnim finansijama i uvede red i uopšte kontrolu na svim nivoima. Naravno, zamolićemo ministra da nikako ne povećava PDV na 40%, makar da je to i u šali bilo rečeno, nego da ozbiljnost pokaže u programima koje je već zacrtao i kroz ovaj budžet. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoltan Pek. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, govorio bih o nekoliko pojmova, a to su inflacija, kredit, kamata i garancije. O pojmu inflacija mislim da ovde ne treba govoriti, jer mi i naši građani, koji su preživeli devedesete godine, znamo šta je reč inflacija i pojam inflacije. Gledao sam kako je sastavljen naš budžet za 2013. godinu. Projekcija ovog budžeta je sa inflacijom od 5,5%. Što se tiče novembra i decembra meseca, tako sam čitao, neki stručnjaci kažu da je 13 do 15% inflacija u našoj zemlji. Možda ćemo i tako početi novu godinu u januaru sa inflacijom višom od 10%. Zato mislim da je projekcija celog budžeta, koji je projektovan sa inflacijama 5,5%, malo preoptimistična. Ako gledamo inflaciju, ona je vezana za kurs dinara. Gledajući naš budžet, mi smo država koja puno kredita koristi. Ne treba biti veliki finansijski stručnjak da bi došli do tog zaključka da je naša država, ako gledamo banke, najbolji komitent za banke. Možda u našoj zemlji ne postoji takva banka koja nam nije dala kredit, a da ne pričamo o drugim državama. Toliko kredita imamo do današnjeg dana da za narednih 20, možda i više godina treba da platimo rate po kreditima, ako ne uzmemo još neki kredit. Danas smo čuli da nam je u planu da uzmemo kredit od Rusije i Kine, ako sam dobro zapamtio. Uzećemo još veće kredite i otplata ovih kredita će se odvući do 30 godina, do 2042-2045 godine. Sa ovim dajemo posao poslanicima za narednih nekoliko mandata. Kao bivši bankar tvrdim da nijedan kredit nije dobar kredit, i ako je sa malom kamatom. Banci je kredit svakako rentabilan i sa 1% kamate. Najbolji su krediti oni koji se daju bez kamate ili se ne vraćaju, ali takvih nema, koji se ne vraćaju, ali sa minimalnom kamatnom stopom kao što je 1%, o takvima smo čuli i možda ćemo i to da uzmemo ako dođemo do te situacije. Nažalost, na kredite plaćamo i kamatu. Ove godine, kao što sam video u budžetu, otplata kamate je za 25 milijardi dinara veća nego što je bila u prošloj ili u ovoj godini. Za 2012. godinu pričam. Znači, ukupno za 2013. godinu imaćemo 95,5 milijardi kamate koju treba da isplatimo, a za narednih nekoliko godina ova suma će se, nažalost, povećavati. Ovde se mora istaći činjenica da ako tako gledamo kredite sa kamatama, znači naša zemlja ima toliko kredita da, nažalost, po glavi stanovnika otplata rata je oko dve, dve i po hiljade evra. Znači, ne samo mi, nego i naša deca, a možda će i unuci morati da plaćaju ove uzete kredite sa kamatama, ali mi unapred kupujemo ono što sada momentalno nemamo para da odradimo. Što se tiče garancije, ovde mogu kazati da je pozitivno sa naše strane da su u ovom budžetu one garancije koje su date javnim preduzećima, koje su do sada bile davane za održavanje tekuće likvidnosti, to se ne daje, hvala bogu, u sledećim godinama, nego ove garancije se daju samo za investicije. Ako gledamo samo garancije, možemo ustanoviti da jedna sedmina od našeg javnog duga, to je oko 2,5 milijardi evra, tolike su naše garancije. Po Predlogu zakona o budžetu za 2013. godinu predviđeno je u javnim preduzećima oko 41 milijarda dinara za garancije. Ako gledamo činjenicu ili dogovor, kao što je bilo sa MMF, mislim da je ova gornja granica bila oko 30 milijardi dinara. Znači, mi malo veće garancije dajemo i onda će to sigurno MMF… (Predsednik: Samo da vas upozorim da je vreme isteklo. Molim vas, samo da završite.) Samo da završim. Znači, MMF će sigurno kritikovati ovu našu meru, ali nadam se da to neće biti izgovor da je svaka garancija u EU ona garancija koja je aktivirana. Znači, nažalost u našoj zemlji svaka druga garancija se aktivizira. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević. Izvolite.
Poštovani predsedniče, ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, stav poslaničke grupe SPS o Predlogu zakona o budžetu izneo je naš drug i prijatelj Đorđe Milićević. Samo ću da ponovim da će poslanička grupa SPS podržati predloženi budžet. Drugo što želim da kažem, imajući u vidu da je ovo načelna rasprava, zadržaću se na nekoliko pitanja samo u načelu. Kada bude bila rasprava u pojedinostima, imamo dosta konkretnih predloga koje ćemo tada prezentovati i tražiti podršku za njih. Pre nego što se osvrnem pre svega na dva pitanja, kada je u pitanju budžet, želim da kažem da odajem priznanje Vladi premijera Ivice Dačića na tome što je budžet stigao u ovu skupštinu pre skoro mesec dana. To znači da je bilo toliko vremena da se svi upoznaju, da se svi uključe u njegovo razmatranje i da,kada bude rasprava, svi iskažu svoj stav, priznanje Vladi za to. Polazeći od toga da je budžet osnovni dokument ekonomske politike Vlade, to znači da on govori kakva će biti ekonomska politika Vlade. Želim upravo da iz tog ugla posmatram budžet i kažem nekoliko reči. Mislim da ekonomska politika Vlade ima jedan kontinuitet od ekspozea premijera Ivice Dačića preko mera koje su donete kada je usvajan rebalans budžeta i evo sada drugog paketa mera kroz usvajanje ovog budžeta. To se može videti i iz ciljeva koji su postavljeni, a to su četiri cilja: makro-ekonomska stabilnost, ekonomski oporavak i privredni rast, smanjenje fiskalnog deficita i usporavanje javnog duga i strukturne reforme. Zašto je i s pravom stavljeno na prvo mesto – ekonomski oporavak? Naravno, kada govorimo o makro-ekonomskoj ravnoteži, stabilnosti, imamo u vidu da je ona ključna za ekonomski oporavak, odnosno privredni rast. Zašto je to stavljeno u prioritet i zašto ima našu podršku? Zato što je u Srbiji teška ekonomska i socijalna situacija i barem u tome ćemo se svi složiti. Najteži i najveći problem u Srbiji je to i zato što ekonomski oporavak i opstanak je nacionalni prioritet broj jedan i da svi ostali takođe važni zavise od toga. Upravo zalaganje ove vlade i posvećivanje pažnje ekonomskom oporavku i rastu privrede na način kako je to činila, kako to čini, kroz povećanje investicija, mislim da javnost ovih dana veoma prati i prepoznaje posvećenost Vlade tom cilju da se u što većem broju susreta i u zemlji i u inostranstvu upravo obezbede što veće investicije koje će omogućiti Srbiji oporavak privrede. Juče smo imali priliku da je premijer pre podne u Frankfurtu, popodne u Turskoj. Ministri svaki dan, svako iz svog resora, upravo rade na tome i to želim javno da kažem i da podržim. Naravno, kada je u pitanju finansijski deo, pre svega kroz onaj program fiskalne konsolidacije i program antikriznih mera, značajan doprinos Vlada je dala i daje oporavku privrede i izlasku recesije. Naravno, tu su i stimulativne mere za privredu. Posebno što želim da istaknem, tu su i subvencije za poljoprivredu, koja takođe može da bude veliki motor razvoja Srbije. Mislim da tu treba dodati i dalje aktivnosti na reindustrijalizaciji Srbije, na posvećenoj većoj pažnji metalskom kompleksu, dakle, svemu onome što je proizvodnja, što može da pravi novu vrednost, jer samo proizvodnja može jačanjem privrede, jačanjem proizvodnih preduzeća, može da pravi pare, može da puni budžet, može da obezbedi stabilnu finansijsku stabilizaciju,može da zapošljava, a zaposliti danas jednog čoveka u Srbiji je vrhunski prioritet i zadatak ove vlade i krajnji cilj kome svi težimo – povećava životni standard. Dakle, zato mi dajemo punu podršku ovom pravcu Vlade, kada je u pitanju ekonomski oporavak i privredni rast. Isto tako, upozoravam Vladu da mora onda ili istovremeno da preuzima mere da se isplaćuju plate, da to mora postati normalno u Srbiji da se radniku isplati plata, da se plaćaju porezi, jer podatak da 183 milijarde nenaplaćenih poreza ne veći nego što je fiskalni deficit, a dva puta više nego što su davanja socijalnoj zaštiti i doprinose koje kada bi bili naplaćeni ne bi bilo toliko povike na penzijski fond i na tolika izdvajanja za penzije. Kada je u pitanju fiskalna politika i onaj cilj koji je zacrtan, a to je smanjenje fiskalnog deficita i zaustavljanje rasta javnog duga, mislim da to svi moraju da podrže. Ono što je Vlada predvidela, deficit od 3,6% je jedan jak, snažan zaokret i, moram da kažem, hrabar potez ove vlade. Ova vlada je pokazala hrabrost i na ovom planu, isto tako kao što pokazuje hrabrost i u borbi protiv korupcije, kriminala, borbi za Kosovo, EU itd. Dakle, hrabar potez koji, verujem, da će ova vlada izvesti do kraja. To se vidi iz planiranih prihoda i iz planiranih rashoda. Kada su prihodi u pitanju, u osnovi je povećanje zbog poreskih povećanja. O porezima je bilo reči kada je bio rebalans, danas je na dnevnom redu porez na dobit. Želim da dam punu podršku povećanju poreza na dobit preduzeća, jer smatramo da tu nije samo u pitanju povećanje prihoda, već sprovođenje politike da daju više oni koji imaju više, manje oni koji imaju manje, a oni koji nemaju ništa, da im država da. Takođe, povećanje poreza na dobit otvara prostor i za smanjenje poreza na zarade, a to je takođe jedan cilj kojem težimo, jer smanjenje poreza na zarade stvara uslov za novo zapošljavanje. Ponavljam, to nam je glavni zadatak svima u narednom periodu. Na kraju krajeva smatramo ispravnim da se poveća porez na kapital, a smanjuje porez na rad. Kada su u pitanju rashodi, videli smo uštede. Ono što želim da podržim, uštede su tamo gde je moglo da se uštedi. Drago mi je što mogu da se složim, drago mi je što hoću da se složim da je, kada su u pitanju rashodi, napravljen balans, kompromis između razvojnog i socijalnog dela. Kada je u pitanju razvojni, smatramo uvećano izdvajanje za poljoprivredu, smatramo izdvajanja za kapitalna izdvajanja, pre svega za infrastrukturu, za energetiku koja, uz poljoprivredu, mogu da budu motor razvoja Srbije. S druge strane, socijalna davanja su takođe povećana, što mene kao pripadnika SPS-a raduje i mislim da je Vlada na taj način pokazala da, oni koji su ugroženi, oni koji su siromašni, treba najmanje, odnosno ne treba da snose teret ove krize. Podržavamo Vladu što je uspela da izdrži pritisak da nezamrzava i ne smanjuje plate i penzije. Povećavaju se 2%, ali onoliko koliko je realno u budžetu moguće. Mi smo za realnu socijalnu politiku, koliko je mogućeodrživ. Takođe, podržavamo ono što je Vlada izdvojila za pomoć najugroženijim penzionerima i smatramo da i to treba nastaviti. Uopšte nas ne interesuje koji je model, da li ovakav ili na neki drugi način, ali Vlada tu treba da pokaže, kao što je i do sada pokazala, odgovornost prema najugroženijim kategorijama stanovništava. Smatramo da Vlada treba da teži ka tome, da nađe načina da trudnice, porodilje primaju 100%, jer to nije bolest, to je nešto što se čini na najlepši mogući način Srbiji danas u povećanju nataliteta u nešto što je lepo, što nije bolest. Na kraju, želim samo da dodam da kada su u pitanju strukturne reforme o kojima se govori, mislimo da je to nesporno u Srbiji. Program na srednji rok treba da stvori povoljnije uslove za investitore, za privredni rast, ali želim da istaknem da su, pored toga što su reforme nužne, i ekonomske i socijalne, da ni jedna ni druga ne mogu uspeti bez, ako su socijalno pravedne. Zato smatramo i insistiramo da Vlada nastavi onako kako je počela, a to je pravljenje društvenog konsenzusa u Srbiji, afirmisanje socijalnog dijaloga, da uključi socijalne partnere, i Vladu, i poslodavce, i sindikate, da sa njima raspravi sva ta pitanja. Jednom rečju, da dođe do izražaja pravog socijalnog dijaloga i funkcija socijalno-ekonomskog saveta. Bez socijalnog dogovora, teško da šta može da uspe u tim reformama u narednom periodu. Naravno, vodeći računa i o interesu poslodavaca, ali vodeći računa i o interesu radnika. Obično se to prelomi preko njih. Radnik mora da postane čovek, a ne trošak koji za svoj rad prima nagradu od koje može da živi i doprinosi povećanju profita poslodavcu. Ne sme da bude, kao što jeste, samo trošak iz ugla profita. Zaključiću sa tim, Vlada je pokazala hrabrost, odlučnost i rešenost i to se vidi iz ovoga. Pozivam da pokaže i odgovornost u sprovođenju budžeta. Pozivam da bdi nad njim svaki dan. Potpuno sam saglasan i podržavam ovo što je ministar rekao, da se kvartalno prati realizacija budžeta i da se realizuje odmah. Puna podrška naroda će biti Vladi onog momenta, u šta verujem, kada bude uspela da sprovede baš ovako kako je zacrtala – ekonomsku, finansijsku i socijalnu politiku u sledećoj godini. Ovaj budžet sigurno da neće napraviti, sam po sebi, odmah bolji život, ali je on prvi, a nadam se, i pravi korak u finansijskom smislu, a zatim u ekonomskoj konsolidaciji, privrednom rastu, a to onda znači i boljem životu građana. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedniče, poštovani ministre, poštovane kolege poslanici, poslanici LSV neće podržati budžet za narednu godinu ukoliko ne budu usvojeni amandmani Skupštine AP Vojvodine, odnosno ako se izdavanja za Vojvodinu ne povećaju u skladu sa Ustavom. Prema predlogu Vlade Srbije, u idućoj godini Vojvodini neće pripasti Ustavom zagarantovanih 7% republičkog budžeta. Predlog budžeta za 2013. godinu je ambiciozno zamišljen, i po visini prihoda i po budžetskom deficitu, koji će se teško ostvariti zato što u budžetu ne postoji reformski pristup koji bi predstavljao zaokret i uštede. Najavljeni rast privrede u 2013. godini je 2%, a inflacija je 5,5%. U budžetu Srbije je predviđeno jako malo sredstava za kapitalne investicije u Vojvodini, zbog čega će nekoliko hiljada ljudi ostati bez posla. Nisu predviđena sredstva za smanjenje nezaposleni, jer je malo sredstava planirano za kapitalne investicije. Kreatori ekonomske politike nisu razmatrali smanjenje broja zaposlenih u državnoj administraciji, što je očigledno po rashodima u budžetu za 2013. godinu. Predloženi državni budžet za sledeću godinu nije odgovor za probleme koje je Vlada nagovestila da će uraditi. Vlada ekonomsku politiku gradi na ideji da se nastavi dalje zaduživanje, da bi Srbija izbegla bankrot. Osnovica budžeta za izdvajanje sredstava Vojvodini je smanjena za 128 milijardi dinara u odnosu na prošlu godinu, pa je za kapitalnu investiciju u Pokrajini predviđeno svega 1,1 milijarda dinara, a potrebno je najmanje 14 milijardi dinara. Poslanička grupa LSV je podnela amandmane, da bi se tim amandmanima postigao Ustavom zagarantovani minimum obima u visini od 7% republičkog budžeta za AP Vojvodinu i s toga je neophodno da se u budžet AP Vojvodine slije još 32 milijarde dinara. Po našem predlogu bi taj prihod mogao da se ostvari iz akciza. Liga socijaldemokrata Vojvodine je reagovala na član 7. i traži brisanje transfera ostalim nivoima vlasti na kojima su, Predlogom zakona u razdelu 24, opredeljeni iznosi kao namenski transferi za finansiranje rashoda za zaposlene u obrazovanju na teritoriji Vojvodine u ukupnom iznosu od 223,5 milijardi dinara. Tako je Predlogom zakona za zarade u osnovnim školama na teritoriji AP Vojvodine opredeljen kao namenski transfer iznos od skoro 16 milijardi dinara, za isplate zarada za zaposlene u oblasti srednjeg obrazovanja oko sedam i nešto milijardi dinara, za učenički standard oko 270 miliona dinara i za studentski standard oko 283 miliona dinara. Iako AP Vojvodina nema nadležnost za finansiranje rashoda zaposlenih u tim ustanovama, pošto znamo da Vojvodini ne pripadaju te nadležnosti. Amandmanom smo predložili da se navedeni rashodi izvršavaju direktno iz budžeta Republike Srbije budući da je to republička nadležnost. Istovremeno se predlaže da se navedeni iznos transfernih sredstava, koja se brišu, povećaju pozicije na ekonomskim klasifikacijama koje određuje Ministarstvo prosvete i tehnološkog razvoja. Budući da su navedeni zakoni jasni u pogledu nadležnosti za finansiranje zarada zaposlenih u osnovnim i srednjim školama, kao i u oblasti učeničkog i studentskog standarda na čitavoj teritoriji republike, ne postoji nijedan smisleni razlog zbog čega bi se ova sredstva prenosila u pokrajinski budžet, a potom iz budžeta pokrajine se opet slivala u republički budžet, a odnose se na te ustanove obrazovanja. Predvideli smo da se sredstva namenjena za zakup satelita za emitovanje programa RTS izvan Srbije dodele Kancelariji za ljudska i manjinska prava koja nije dobila dovoljno sredstava, pošto znamo da finansira nacionalne saveta nacionalnih zajednica. Predvideli smo da se sredstva za taj satelitski zakup dodele za štampanje niskotiražnih udžbenika, pošto za njih nisu određena sredstva. Hvala.
Poslaničkoj grupi je ostalo minut i dvadeset sekundi. Reč ima narodni poslanik Radmilo Kostić, a posle njega reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Poštovani građani Republike Srbije, poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, članovi ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, čujemo danas i verovatno možemo danima da sedimo i da pričamo o budžetu, pošto je predlog budžeta tema o kojoj može da se priča ne deset sati, nego sigurno do nedelje. Možemo stavku po stavku iz budžeta, tehničkim jezikom da kažemo, da pretresemo, da nađemo neke mane, neke nedostatke, da li je moglo ovo ovako, da li nije moglo ovo ovako itd. Međutim u uslovima u kojima se naša zemlja i naša ekonomija nalazi, u uslovima u kojima se nalazi ekonomija evrozone i EU, Vlada Republike Srbije se našla pred jednim izazovom sa jedne strane zbog ovog problema, a sa druge strane zbog rastuće potrebe korisnika budžeta da kroz što realniji budžet projektuje ekonomsku politiku za narednu godinu. Ponoviću verovatno mnoge podatke, ali je možda dobro zbog rezimea i građana Srbije da te podatke naredne godine lakše proverimo. U odnosu na rebalans budžeta za 2012. godinu predviđa se smanjenje deficita sa 203,6 milijardi na 121,9 milijardi dinara, odnosno očekuje se smanjenje deficita od 6,2 na 3,3% BDP. Deficit od 121,9 milijardi dinara u celini će se pokrivati iz zaduživanja države na domaćem i inostranom tržištu, emitovanjem hartija od vrednosti, evroobveznica i uzimanjem kredita. Planira se novo zaduženje od 554 milijarde dinara, od čega će 404 milijarde otići na stare dugove, pokriće se predviđeni deficit od 121,9 milijardi i planira se višak na računima budžeta od 28,4 milijarde dinara. Ako se obezbede prihodi od privatizacije tokom 2013. godine, proporcionalno će se smanjiti maksimalno dozvoljeno zaduženje države. Poslanički klub SNS smatra da je budžetom predviđen ne radikalan, ne oštar, nego realan zaokret u cilju smanjenja deficita i to sporim rastom ukupnih troškova od 4,3% u odnosu na ukupne prihode koji rastu do 15,3%. Projekcije su definisane u kontinuitetu za 2013, 2014. i 2015. godinu, gde se u zadnjoj godini predviđa deficit od samo 1% BDP i rastom istog u toj godini od 4%. To je cilj jedne ozbiljne politike i jedne ozbiljne Vlade. Zbog sporijeg rasta rashoda u odnosu na prihode Zakon o budžetu obiluje ograničenjima u trošenju. Restrikcija je više izazvana niskim rastom troškova, nego njihovim apsolutnim i relativnim smanjenjem u odnosu na 2012. godinu. Efektivno smanjuju se pozicije izdataka za nabavku robe i usluga za 5% i ukupnih subvencija za 7,9%, pri čemu rastu subvencije za poljoprivredu, što je za nas iz SNS veoma bitno. Mogu da kažem da su rashodi u budžetu za 2013. godinu prikazani do najsitnijih detalja po svim korisnicima, jer postoji analitička osnova vremenske serije i proračun je relativno lak. S tim u vezi budžet u delu rashoda je veoma realan i predvidiv. Kod prihoda situacija je neizvesnija i teža za planiranje. Uvek se polazi od određenih pretpostavki, a promenom pretpostavljenih parametara vrlo bitno utiču na realizaciju. Takođe, Fiskalni savet u svom izveštaju pokazuje zabrinutost u ovom delu budžeta, smatra da će deficit u narednoj godini biti veći za negde oko 25 milijardi dinara, a ponajviše zbog precenjenih javnih prihoda, a naročito na stavkama porez na dobit preduzeća i neporeski prihodi i zbog nepotrebnih troškova, pa se navodi primer dodatni transferi lokalnim samoupravama, mislim da je negde oko četiri milijarde, ili isplata dodataka na plate zaposlenih u MUP koja se vodi kao socijalna pomoć za zaposlene u minimalnom iznosu od sedam milijardi dinara. Najrealnije je očekivati planirano ostvarenje prihoda po osnovu PDV i akciza i ostalih poreza zbog jasnog povećanja stope. Pažnju treba obratiti na prihod od poreza na dohodak u kome najveću stavku čini porez na zarade. U obrazloženju Predloga budžeta jedan od ciljeva je ubrzanje privrednog rasta i usporavanje pada zaposlenosti. Pretpostavlja se pad zaposlenosti od 0,2%, a istovremeno se planira porast poreza na dohodak sa 45,8 milijardi dinara na 53,5 milijardi dinara, odnosno za 16,8%. Takođe, prihodi od poreza na dobit rastu po stopi od 46% ili za 22,4 milijarde dinara. To odgovara povećanju stope poreza, ali Predlog budžeta polazi od pretpostavke blagog rasta privredne aktivnosti u evrozoni od 0,2%. Ne treba da pričamo koliko je Srbija oslonjena na evrozonu. U EU od 0,5%, a po proceni MMF iz oktobra 2012. godine. Za Srbiju se planira rast BDP od 2%. Ovde ne treba ponavljati kakva je povezanost Srbije sa evrozonom. Još jednom, ono što je zabrinjavajuće je izveštaj Evropske statističke službe Eurostata od 14. novembra ove godine koji govori o padu industrijske proizvodnje u evrozoni od 2,5% i padu BDP od 0,1%. Ekonomije Belgije i Finske beleže pad. Sa takvim podacima pitanje prihoda zaslužuje posebnu pažnju. Bez obzira na uvek prisutan antagonizam prihoda i troškova, odnosno rashoda, Predlog budžeta za 2013. godinu treba posmatrati kao ne preterano restriktivan i kao takav predstavlja dobru osnovu i nameru za prevazilaženje teškog ekonomskog stanja u našoj zemlji i našem društvu. Poslanički klub SNS smatra da Predlog budžeta za 2013. godinu predstavlja osnovu stabilnijeg i ubrzanijeg razvoja u narednom periodu, pri čemu će SNS insistirati na razvoju putne infrastrukture, i to ne samo Koridora, telekomunikacione i IT infrastrukture, vodosnabdevanja i navodnjavanja poljoprivrednog zemljišta, energetike i znanja, što će po prirodi stvari dovesti do priliva kapitala i njegovog ravnomernog razlivanja. Ono što bih istakao jeste problem punjenja budžeta. Danas niko od sagovornika nije govorio na tu temu, jer prema nekim istraživanjima naš budžet se puni sa svega 40% od mogućih 100%, dok je ostatak u sivoj ekonomiji. Gospodinu ministru Dinkiću sam na sastanku Odbora za finansije predočio taj podatak, a danas sam mu dao i jedan deo iz časopisa "Taks Tribun", koji je relevantan časopis, istraživačka agencija koja se bavi ovom problematikom. Ako se za samo jedan procenat, odnosno jedan procentni poen koji vredi 100 miliona evra puni budžet do 70 realnih, mi bi u narednoj godini imali tri milijardi evra više u budžetu. Šta je siva ekonomija? Zbog građana Srbije reći ću samo par rečenica, da ne bi bilo zabune. Sivom ekonomijom smatramo prihode koje ostvaruje privredni subjekt ili pojedinac, a na te prihode ne plati porez državi, iako je to po zakonu obavezno. Svaka država na svetu ima sivu ili neoporezovanu ekonomiju i ona se procentualno kreće, zavisno od države do države, od 30 do 80%, što je slučaj sa Grčkom. Vidimo šta se danas dešava u Grčkoj. Postojanje sive ekonomije generiše pojavu i postojanje dužničke krize, jer država iz godine u godinu stalno ima veće rashode u budžetu od prihoda. U Srbiji je taj dug dostigao neverovatnu cirfu od gotovo 60 poena, odnosno procenata, a u Italiji 120% od ukupnog BDP. Od kada postoji država i porez, stalna je težnja poreskih obveznika da te poreze ili ne plate ili plate na nižu poresku osnovicu. Ceo koncept poreske politike kod nas se zasniva na tome da poreski obveznik mesečno dostavi poresku prijavu za razne vidove poreza. U Srbiji trenutno ima 500.000 registrovanih preduzeća. Godišnje poreska uprava izvrši kontrolu 20 do 30.000 preduzeća, što je samo svega 5 do 6%. Učinak te kontrole od ovih 20 do 30.000 je samo 1,5%. O problemu sive ekonomije priča se decenijama. Povećanje broja inspektora i pooštravanje kaznene politike nije dalo nikakve rezultate. Problem se u današnjem informatičkom dobu treba rešavati informatičkim sredstvima i metodama, odnosno softverom koji će raditi posao poreske inspekcije daleko sadržajnije i efikasnije od bilo kog drugog poreskog inspektora. Zato SNS sa grupom stručnjaka priprema softversko rešenje koje će omogućiti kontrolu svih firmi na mesečnom nivou po svim vrstama poreza. Ono što bih na kraju rekao, bez obzira na možda neke stvari u stavkama u budžetu koje smo mogli korigovati ovako ili onako, u danu za glasanje SNS će podržati Predlog budžeta. Hvala.
Iskorišćeno je 11 minuta i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, a posle njega narodni poslanik Ivan Joković.
Uvažena potpredsednice, ministre, predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, dva meseca je prošlo, gospodine Dinkiću, od našeg poslednjeg velikog susreta u ovoj sali, kada smo razgovarali o rebalansu budžeta za 2012. godinu i setu zakona koje ste najavili kao zapravo udarni talas, početak svojih velikih strukturnih i svih drugih reformi. Dva meseca nakon toga ste, moram to da kažem, u političkom smislu ponovo gotovo potpuno sami u ovom parlamentu. Tu je dosta vaših saradnika iz ministarstva, ne mislim na to, ali u političkom smislu vi i vaša stranka praktično stojite iza ovog budžeta i branite ga. Drago mi je da je govorio kolega iz SNS, a pre njega nešto malo gospodin Arsić, bez toga bi se uplašio već za sudbinu vašeg budžeta, s obzirom da većina poslanika SNS u prijavama za reč povodom budžeta nije navela da li je za ili protiv, pa je to možda moglo da stvori neku sumnju da ćete do poslednjeg momenta morati da strepite. Nezavisno od toga, mislim da većina primedbi, pre svega onih političkih, vrednosnih, kako hoćete, pozicija sa kojih smo kritikovali rebalans budžeta u septembru i izmene nekih drugih zakona zapravo stoje i danas. To ste mogli da vidite i u današnjoj raspravi. Ne zameram vam mnogo, zapravo ne zavidim vam zbog situacije u kojoj se nalazite i ne zameram vam zbog načina argumentacije koju koristite. Vi ste ministar finansija i privrede u Vladi koju vodi premijer koji na televiziji kaže da ima ogroman problem sa ekonomistima, da stalno sa njima priča i da stalno ekonomisti na svaki njegov predlog koji iznese kažu da tako nešto nije moguće. Međutim, premijer je propustio da pomisli da je možda u njemu problem, a ne u svim onim ekonomistima koji tvrde da njegovi modeli razvoja zemlje, razvoja društva, razvoja ekonomije prosto nisu održivi. Ovde se, kao i obično, kada se razgovara o Predlogu budžeta poslednjih nekoliko godina stalno ponavljaju te fraze kako postoje razvojni budžeti i kako postoje socijalni budžeti i kako je naš budžet divan zato što je po malo od jednog i od drugog, a niko ne ode korak dalje. Dakle, postoje jasna merila da li je budžet razvojni i da li je socijalan. Razvojni budžet je onaj koji će na kraju određene godine, u ovom slučaju 2013. godine, dovesti do toga da privreda bude veća, da privreda bude snažnija, da zaposlenost u ovoj zemlji bude veća nego što je sada, odnosno da nezaposlenost bude manja. Potrudiću se da vam u nastavku pokažem da ni jedan od tih ciljeva nećete uspeti da ostvarite u 2013. godini, kao što ni prethodne vlade to nisu uspevale insistirajući na sličnim modelima budžeta kao što vi danas činite. Sa druge strane, ako kažete da je Predlog budžeta socijalan ili socijalno odgovoran, onda jedno merilo postoji za to – da li će na kraju godine bolje živeti prosečan stanovnik ove zemlje nego što živi u ovom trenutku i posebno da li će nešto lakše, nešto kvalitetnije živeti one kategorije našeg stanovništva koje su socijalno ugrožene? Naravno da neće bolje i lakše živeti. Tu dolazimo do prve grupe problema – ponovo ništa niste učinili da konačno jednom u ovoj zemlji utvrdimo ko je to u stanju socijalne potrebe, socijalne nužde i kome zaista treba pomoći. Danas ste imali jednu raspravu, trudili ste se da budete odmereni prema svom koalicionom partneru iz PUPS, to poštujem, ali ste zapravo rekli ono što je suština, da koncept onoga što ste zajedno zvali trinaesta penzija nije održiv, da on ne vodi računa o tome kojim kategorijama treba pomoći i da je mnogo bolji model onaj za koji najavljujete da ćete ga ostvariti u drugoj polovini 2013. godine, a to je da targetirate one penzionere koji su zaista ugroženi. Međutim, za sada ne postoji ni jedan predlog, ni jedna akcija ove Vlade, ne mislim samo na vaše ministarstvo, nego pre svega na one koji politički vode Vladu, koji nas uveravaju u to da će tako nešto biti urađeno. Mi smo to sve slušali na isti način, u istim formulacijama i od nekih prethodnih vlada. Već je ovde mnogo puta rečeno. Suština budžeta, suština svake rasprave o budžetskoj, fiskalnoj i ekonomskoj politici je politička odluka šta ćete u jednoj godini i od koga uzeti i šta ćete i na koji način dati. Vaša odluka je bila da u budžetu za 2013. godinu uzmete od svih, uzmete još više od svih i to činite merama koje ste usvojili pre dva meseca, odnosno povećanjem PDV. To ste učinili povećanjem akciza, to činite i novim Predlogom zakona o akcizama, kojim od one naredne godine uvodite još više akciza. Rešili ste, s druge strane, na rashodnoj strani da onima koji su vezani za državu, pre svega onima koji rade u javnom sektoru ili su penzioneri, zapravo smanjite prihode ili primanja u 2013. godini. Meni je fascinantno kako gotovo svi ili svi predstavnici vladajuće koalicije, koji su danas učestvovali u raspravi, izbegavaju da istaknu tu činjenicu. Plate i penzije će realno biti manje na kraju 2013. godine nego što su danas. Biće manje za onu razliku između one minimalne stope rasta, koju ste predvideli u dva navrata tokom 2013. godine, i razlike inflacije koja će biti. Vi znate da inflacija u 2013. godini neće biti 5,5%, biće znatno veća od toga, kao što ni u ovoj godini koju završavamo nije bila u granicama projektovane, željene ili ciljane, nego je bila znatno više od toga. 40/1JJ/MĆ17,50-18,00 Postoji nekoliko načina ili nekoliko dokaza za ovu moju tvrdnju. Malo se o tome ovde pričalo, vi ste predložili zakon o izmenama i dopunama, odnosno dopunama Zakona o akcizama. Prvi put uvodite nešto što je, da kažem, na teorijskom nivou pohvalno, a to je projekcija rasta ili kretanja akciza u narednim godinama. Dakle, ne samo u sadašnjem trenutku i koji primer hoćete da uzmemo? Na primer, iznosi akciza na naftne derivate. Kolika je danas akciza na dizel goriva, na različite tipove? Četrdeset dva dinara, da li je tako? Kolika će biti 1. januara 2014. godine? Biće 46 dinara, a onda će 1. januara 2015. godine biti 50 dinara. To znači da vi nameravate da podignete akcize za oko desetak posto. Da li je tako u svakoj od tih godina? Meni to govori da vi tako planirate i stopu inflacije u tim godinama. Da nam zapravo kroz to govorite kolika će biti inflacija, kao što nam to kažete na različite druge načine, kao što nam to kažete i kada pogledamo razliku između ovogodišnjeg iznosa budžeta, odnosno iznosa budžeta za 2013. godinu i 2012. godinu. Jedno veliko pitanje ste ponovo preskočili, a to je pitanje subvencija. Vi ste nam rekli u raspravi jutros, to ste najavljivali i u septembru mesecu da ćete radikalno srezati subvencije. Niste to učinili gospodine Dinkiću. One su manje zbog ovoga iznosa koji je manji u slučaju "Fijata", ali je kod najvećeg gubitaša, pre svega kod "Železnice", subvencija veća za 800 miliona dinara, za osam miliona evra. Ništa niste u tom pogledu uradili. Kada govorimo o nekim drugim vrstama pomoći, vi ste ispravno rekli, naravno da nije subvencija državnom sektoru ili javnim preduzećima samo ono što se u budžetu zove subvencija. To su osim garancija, odnosno plaćanja po garancijama i to što država godinama je žmurila na jedno ili na dva oka i dozvoljavala tim, kako bih rekao, privrednim entitetima, ako to uopšte može da se nazove nekim subjektom u privredi, da ne plaćaju nikakve režije, da prave dugove, da gomilaju dugove prema EPS, prema nekim drugim delovima državnog sektora. Tako je nastalo to vrzino kolo nelikvidnosti o kome stalno govorimo. Kako će se to promeniti od 1. januara 2013. godine? Vi kažete da ste obezbedili za saniranje starih drugova likvidna sredstva, a propuštate da nam kažete kako ste ih obezbedili. Koristite jedan argument za koji nisam očekivao da ga koristite zato što je to zapravo citat izjava i opravdanja Mirka Cvetkovića iz druge polovine prošle godine. Dakle, kad nam kažete kako ste se potrudili da novim zaduženjima, emitovanjem obveznica preko svake mere ili preko one mere koja je bila prvobitno planirana, kako ste se potrudili da zemlji obezbedite stabilnost u prvih nekoliko meseci 2013. godine, vi ponavljate istim rečima ono što je govorio Mirko Cvetković u čini mi se septembru 2011. godine, kada je prodata prva serija državnih obveznica. Na kraju se pokazalo da iz tog njegovog uverenja je proistekla druga posledica, ali smo do kraja prve polovine ove godine probili sve budžetske limite i da, kako vi sami kažete, zemlja našla praktično pred bankrotom polovinom godine. Gospodin Arsić je govorio o tome da je već u martu prošle godine, odnosno ove godine koja je na izmaku, MMF predlagao, tražio rebalans i da za to što rebalansa nije bilo je odgovoran isključivo predsednik Vlade. Ne bih rekao da je tako, pričali smo već o tome, svi su znali još krajem decembra ili početkom januara da je budžet za 2012. godinu nerealan i da se neće ostvariti i da će se pogotovo na strani javne potrošnje, a time i rasta deficita a sledstveno tome i javnog duga on drastično probiti. To je nešto što će vam uslediti kao posledica i ovog budžeta. Vi ste u jednom trenutku kao neku vrstu pohvale svom radu pre nekoliko nedelja istakli to da MMF ima razumevanja i da pristaje na deficit od 4%. O tome smo ovde u parlamentu već govorili. Za mene to nije pohvala Vladi, za mene je to iskaz nepoverenja u Vladu. To se na kraju i pokazalo. Dakle, i o stavovima Fiskalnog saveta koji kaže da će deficit biti značajno veći od onog koji vi prikazujete četiri, tri, četiri, četiri, a da s obzirom kako se ova vlada politički ponaša da on vrlo lako može da bude i negde oko 5%. Velika rupa u budžetu je taj iznos nedostajućih sredstava za železeru u Smederevu. I o tome smo nekoliko puta pričali.Vi nam niste dali ni jedan argument koji nas uverava u to da vi možete prosto kao sekirom 1. januara da prekinete subvenciju, dotaciju, zovite kako god hoćete, koja sada postoji i da železaru u Smederevu, oni ljudi koji tamo rade ili sada ne odlaze na posao i dalje dobijaju neku vrstu pomoći. Još jedno veliko pitanje, jedna velika rupa u budžetu gospodine Dinkiću, a to je pitanje poslovanja NIS, onog dela dobita koju NIS uplaćuje u budžet Srbije i posebno pitanje rudne rente koja je specifičan budžetski prihod. Nekoliko puta smo ovde pokretali tu temu, a iz Predloga budžeta vidim da vi ne planirate da NIS i "Gasprom NjEFT" od 1. januara 2013. godine naplaćujete rudnu rentu od 7% za eksploatisanu naftu na teritoriji Republike Srbije. Očekivao sam da možda neki poslanici vladajućih stranaka o tome danas ovde govore. Ovde postoji, na primer, nekoliko poslanika SNS iz opštine Kikinda, pa kolika je šteta opštini Kikinda svake godine od toga što je rudna renta 3%, a nije 7%. Kolika je šteta vojvođanskog budžeta i kolika je šteta centralnog budžeta, odnosno budžeta Republike Srbije? Reći ću vam ja. Između pet ili šest miliona evra samo na teritoriji jedne opštine, desetak vojvođanskih opština će izgubiti nekoliko desetina miliona evra, a istovremeno ćemo trajno izgubiti deo svog bogatstva. Znam da vaš stav o tome se možda delimično razlikuje od stava ostalih stranaka koje možda imaju veću ljubav prema toj srpsko-ruskoj saradnji od vas, ali vaša je dužnost kao ministra finansija da o tome govorite i da takve stvari sprečite. Liberalno demokratska partija je predložila nekoliko amandmana, nekoliko krupnih amandmana na Predlog zakona o budžetu i želim već u ovoj načelnoj raspravi da kažem nekoliko reči o njima. Dakle, sa jedne strane smo predložili da, u javnosti se mnogoo tome govorilo poslednjih meseci, stalnu traumu izaziva tema transfer sredstava iz budžeta prema Kosovu. Ovim budžetom je kao i prethodnim budžetima predviđeno da se iznosi u određenim oblastima koji idu iz budžeta Srbije prema institucijama na Kosovu prenose na taj način što te naloge zapravo potpisuju zajedno, nadležni ministar i direktor Kancelarije za Kosovo i Metohiju. Mi smo našim amandmanom predložili da prenos tih sredstava, da te operacije obavezno, nezavisno od godišnjih planova rada budu predmet kontrole, odnosno predmet revizije DRI. Smatramo da je korisno to uneti u budžet i na taj način uvesti efikasnu kontrolu. Druga stvar koja je vrlo opasna i vezana je za ono pitanje preduzeća u restruktuiranju. Vi ste budžetom, predlogom predvideli mogućnost da Vlada otpiše ili konvertuje ranije datu budžetsku pozajmnicu prema pravnim licima u kapital tog preduzeća, da će to raditi Vlada po kriterijumima koje propiše vaše ministarstvo, a uz prethodnu saglasnost Narodne skupštine. Takva odredba u zakonu nije moguća u pravnom sistemu Srbije. Narodna skupština ne može da daje nikakva odobrenja. Ne postoji pravni mehanizam da se tako nešto uradi. Naš predlog je da u takvim situacijama Skupština o svakom konkretnom slučaju mora da donese poseban zakon. Dakle, ne može Vlada da donosi takve odluke i da traži odobrenje ovog parlamenta, nego moramo da donosimo zakon kako to rade sve zemlje. Još jedna stvar, Fiskalni savet je od vas tražio, kako bih rekao, kontinuiranu kontrolu izvršenja budžeta. Mi taj zahtev podržavamo, a naš predlog je da konačno rešimo to pitanje podnošenja i razmatranja završnih računa, odnosno zakona o završnom računu u ovom parlamentu. Naše rasprave konkretne o načinu na koji se troši državni budžet biće večito opterećene sumnjom ukoliko to jednom ne uradimo. Hajde da odemo korak napred. Hajde da u nečemu pogledamo neki primer iz susedstva, pa da recimo, prihvatimo ono što je uradio vaš kolega ministar finansija Hrvatske, gospodin Limić, koji sada pred parlamentom dva puta godišnje podnosi završni račun, odnosno pred parlamentom mora da dobije podršku za ono kako država troši novac koji je dobila od građana kroz poreze. Još jedan vrlo važan amandman za nas je pitanje Nacionalne službe za zapošljavanje i njene efikasnosti. Vaša dotacija je 13,7 milijardi, a mi smatramo da je to apsolutno neopravdano, da je Nacionalna služba za zapošljavanje u mnogo čemu partijska ispostava, da su njeni troškovi, pogotovo troškovi koji nisu vezani za pomoć ljudima ili za posredovanje da nađu posao, nego se odnose na interne troškove, na troškove oglašavanja. Ja svako malo na srpskim televizijama vidim promotivne filmove Nacionalne službe, a ne znam čemu oni služe, da tu jedan značajan deo iznosa, a recimo da to može da bude tri milijarde, da smanjimo dotaciju za taj iznos i da taj novac rasporedimona neke druge stavke. Na studentski standard, na učenički standard, jer mi mislimo da je to najbolja i najefikasnija borba protiv nezaposlenosti, pre svega buduće nezaposlenosti. Jednim delom u ovaj fond i ova sredstva za izbeglice i raseljena lica. Zbog toga je pre nekoliko dana, ovde je to bila tema, a stalno to pričamo, da se donese Haška presuda, a onda vidite da je iznos za izbegla i raseljena lica smešno mali u parlamentu i to je jedan od naših predloga. Na tome će se testirati vaša politička volja, nije tajna da se Nacionalna služba za zapošljavanje, pre svega u političkom smislu vezuje za vas, za URS, to je možda tačka gde možemo da testiramo spremnost ili sposobnost da se izvrši departizacija. Samo na kraju ističe vreme našoj grupi, da li je optimistička prognoza ili nije optimistička od 2% rasta BDP u 2013. godini. Da pogledamo šta kažu kredibilne, regionalne i evropske institucije o tome, a verujem da je za vas IBRD koji je čest partner ove vlade u različitim poslovima i Evropska komisija, relevantan izvor informacija. IBRD u ovom trenutku procenjuje ili pre nekih 20-ak dana kada je izašla procena, da će naš rast 1,1%. Fiskalni savet kaže 1,4%. Kada govorimo o evropskom okruženju, Evropska komisija prognozirani rast u narednoj godini vezuje za 0,4, a u evro zoni 0,1%. Dakle, sve one vaše optimističke prognoze o ogromnim investicijama koje će doći, pre svega sa tih pozicija investiranja, očigledno neće moći da se ostvare u 2013. godini. Znam šta je vaša poslednja nada da ćete ostvariti rast od 2%. Pad u ovoj godini će biti toliki, pogotovo kada se on bude iskazao polovinom naredne godine, da će u odnosu na takvu polaznu baznu osnovu, kako ste vi rekli, biti gotovo nemoguće ne ostvariti neki rast. Pogledajte gde su vaše nade i gde su vaše osnove u 2013. godini, u nadi da neće biti suše i da će vreme biti bolje, pa će poljoprivreda bolje raditi i u ambiciji da ćete uspeti da privučete u 2013. godini brdo novih investicija, a ovu godinu ćete praktično završiti sa nultim saldom ili negde blizu nule.
Vreme, kao i to da kažem da je vreme za LDP iskorišćeno. Reč ima ministar Dinkić.
Što se tiče tih različitih procena, hajde da razmotrimo to pošto mislim da ljudi znaju šta je istina. Bukvalno, u ovoj zemlji postoje tri dobra tima koja umeju da procene makroekonomske prilike, a jedan tim je smešten u makroekonomskim analizama NBS, a drugi vrlo jak tim u Fiskalnom savetu i treći u Ministarstvu finansija. Evropska komisija uopšte nikada ne radi po svojoj sopstvenoj proceni. Oni pitaju MMF ili neke relevantne domaće stručnjake, šta vi mislite, jer nemaju oni vremena da se bave sa Srbijom i hajde da budemo tu potpuno otvoreni. Oni kada dođu na neke sastanke sa nama, to su najdosadniji sastanci, kao papagaji ponavljaju sve ono što sam čuo od Fiskalnog saveta. MMF nikada nije poslao slabiju misiju u Srbiju u tehničkom smislu, ako izuzmemo šeficu gospođu Murgasov. Zaista, čovek koji prati fiskalne stvari išao je u Fiskalni savet da mu oni kažu šta treba da kaže. Ja vam sada to govorim potpuno otvoreno. Ne treba potcenjivati Srbe, stručnjake za ekonomiju, jer Fiskalni savet i Ministarstvo finansija imaju duplo jači tim u stručnom pogledu, nego i MMF, a da ne govorim o IBRD, tek on sam koristi tuđe procene. Nemaju sopstvenu analitiku da se detaljno bave makroekonomskim stvarima. Možda se to vama ne sviđa, možda se čini da ja preterujem, ali to je tako. Ja sam 12 godina u ovome i mogu sada potpuno otvoreno da kažem. Šta je suština, nisam ja danas rekao da je ovaj budžet niti razvojni niti socijalni. Vi ste te argumente čuli od različitih poslanika u ovoj raspravi. Rekao sam da je radikalno drugačiji i da činimo radikalni zaokret na bolje i da uvodimo ozbiljnu finansijsku disciplinu, to sam rekao i iza toga čvrsto stojim i da je ovaj budžet totalno drugačiji od drugih koji su bili u poslednjih šest godina. Zašto? Zato što, s jedne strane, naravno, obezbeđuje veće prihode kroz set poreskih zakona koji je već usvojen u septembru i koji će biti usvojen sada u novembru, ali na rashodnoj strani značajno se prave uštede na različitim kategorijama rashoda. Ako pogledate u realnom smislu, na svim kategorijama, posebno na robama i u slugama se čine ogromne uštede. Šta su to robe i usluge? Dakle, smanjujemo trošenje države po uslugama, po ugovorima, a za neke materijalne troškove koji nisu neophodni štedimo na administraciji. Sa druge strane, izdašni smo ka socijalnoj zaštiti i poljoprivredi. To su dve oblasti, a kada kažem izdašni, dovoljno smo novca obezbedili da najugroženijima pomognemo koliko se može pomoći. Preko 100 milijardi dinara su rashodi za socijalnu zaštitu. Kamo sreće da je prethodna ekipa koja je vodila finansije u Vladi bila odgovornija, onda ne bi plaćali 90 i nešto milijardi dinara za kamate, pa bi taj novac mogao da se upotrebi za mnogo korisnije stvari. Pošto ne želim da kukam, videli ste i sami da nisam mnogo pričao o prošlosti u ovom trenutku, ja stojim 100% u ime Vlade, a i u ime svog ministarstva, iza ovog budžeta, kako zaustaviti zaduživanje u trenutku kada imate startne troškove zbog prethodno akumuliranog duga od tri milijarde evra godišnje? Ove godine bile su te tri milijarde za otplatu duga i još dve milijarde evra za pokriće budžetskog deficita. Sledeće godine opet nas čekaju tri milijarde evra, jer to ne može da se prekine, taj dug je nastao u prošlosti, ta glavnica mora da se plaća zbog prethodnog zaduživanja, ali zato smanjujemo na jednu milijardu budžetski deficit, tako da je ukupan trošak četiri milijarde. Stavili smo više ovde, samo zato što želimo da obezbedimo novac i za 2014. godinu u 2013. godini. Mislim da je to dobra strategija i pokazala se dobro i pitajte stručnjake, uključujući i ove o kojima ste govorili, ali i druge investicione investitore, investicione fondove, kako komentarišu ponašanje nove Vlade Republike Srbije i novog ministra finansija, vezano za uspeh naših aukcija evro-obveznica. Tu nema laži i nema prevare. Međunarodno tržište čine investitori od SAD preko Velike Britanije, Japana, do Hong Konga, Evrope, koji kupuju naše obveznice i nikada ih više nije kupilo nego sada u ovoj poslednjoj aukciji. Kada smo izašli sa prvim paketom mera, ciljano smo nakon toga obavili reotvaranje stare obveznice koju je izdala prethodna Vlada, ciljano zato što smo, kao prvo, naznačili da se spremamo da radikalno srežemo deficit, iako to tada još uvek nismo učinili, već to činimo sada ovim predlogom zakona o budžetu za 2013. godinu. Reakcija je već tada bila da smo uspeli da imamo četiri puta veću tražnju nego ponudu i da prodamo milijardu dolara evro-obveznica po ceni od 6,625%, što je povoljnije u odnosu na 7,25, a to je bila emisija koju je pre godinu dana napravila prethodna Vlada. Sledeći korak u strategiji je bio rano usvajanje budžeta za 2013. godinu, pre mesec dana i odmah izlazak ponovo na tržište, da iskoristimo činjenicu da međunarodni finansijski investitori veruju u novu Vladu, u našu projekciju da će rast biti 2%, jer ključno pitanje Vlajku Seniću i timu koji je vodio na tzv. razgovorima sa investitorima pre nego što je sledila aukcija, bilo je, kakav će biti rast, da li 2%, detaljna pitanja na temu makroekonomske stabilnosti i privrednog rasta. To je osnova za njihovu odluku, da li će ili neće kupiti obveznicu. To nisu gubitaši, neka državna srpska preduzeća, pa da ih teramo da to rade, to su investitori koji daju svoje pare i oni su dali svoj novac po mnogo povoljnijim uslovima nego što je to bilo, što je iko očekivao od svih analitičara koji prate to tržište. Uspeli smo da napravimo cenu od 5,25 za srpske evro-obveznice. Iste ove godine, samo par meseci ranije, Hrvatska je ranije, petogodišnje obveznice prodala sa kamatom od 6,25, bili smo za jedan posto niži, bolji. Ako se manje plaća, to znači da više veruju u budućnost rada neke Vlade. Sve zemlje danas na svetu, osim, kao što sam rekao, zemlje koje proizvode naftu, imaju prirodna bogatstva, svi se zadužuju na međunarodnom finansijskom tržištu. To je uobičajena pojava. Neke zemlje imaju monopol, kao što je Amerika, pa mogu da se zadužuju po minus 0,25, zato što njihove federalne rezerve štampaju pare, ali to je njihova politika. Neke druge takođe se zadužuju po niskoj stopi. Ukrajina je recimo prodala svoje petogodišnje obveznice u ovoj godini, po kamati od 9,25, a Srbija 5,25. Mnogo smo bolji od Ukrajine, nije neka uteha ali je to činjenica. Otprilike, prodali smo petogodišnje obveznice na nivou Letonije koja je mala zemlja, članica EU, ali sa vrlo čvrstom strukturom javnih finansija i po nižoj stopi nego što je recimo bila Litvanija, koja je imala 6,625. Činjenica da to nije bio samo trenutak govori, evo ko ima kompjuter neka ode na sajt i neka pogleda po kojoj ceni se trguju obveznice. Poslednja cena za petogodišnje obveznice Republike Srbije je 4,85, čak znatno niže nego što je bilo pre dve nedelje kada smo izvršili transakciju, a za desetogodišnje se spustilo na 5,56. Šta to znači? To znači da će Srbija moći u narednoj godini da tu emisiju evroobveznica ostvaruje po stopi ispod 5% veoma lako. Mi ulazimo već u jednu normalnu zonu. Po meni neki kriterijum normalnosti biće kada dostignemo 3,5% kada možemo naše hartije da prodajemo međunarodnim investitorima po 3,5%, onda smo apsolutno i sigurni i nezavisni i od MMF i od bilo kog drugog ko ima kapital, onda sami držimo sudbinu u svojim rukama. Ovako na putu smo ka tome. To jeste radikalni zaokret, to nije malo snižavanje kamate, ova vlada ne radi 400 meseci, nego četiri meseca. Ovaj budžet kada smo projektovali, prvo ljudi su rekli – mnogo su optimistični prihodi. Pre dva dana, gospodin Pavle Petrović, koga izuzetno cenim, predsednik Fiskalnog saveta rekao je – dobro ste planirali prihode, nemamo primedbu. Nula dinara se razlikujemo u projekciji prihoda. Bio je problem što su sumnjali u strukturu koju smo vama dostavili pre mesec dana, ali mi smo uvažili njihovu primedbu i promenili strukturu i realnije sada to isplanirali. Bili su u pravu, sve primedbe Fiskalnog saveta koje su bile dobre, ugradili smo. Bukvalno, mislim, desetak stvari smo ugradili u ovaj predlog zakona o budžetu, jer su bili ljudi u pravu. Rekao sam već, njih izuzetno cenim, čak i onda kad se ne slažemo. Ima onih koji pričaju radi priče, da bi nešto rekli protiv, a u stvari ne daju ništa konkretno šta treba da se uradi. Ponavljam još jednom, ljudi iz Fiskalnog saveta su troduplo bolji u znanju od nekih ljudi iz MMF, svidelo se to nekome ili ne. Ono što je, takođe važno, da li će prosečni stanovnik živeti bolje na kraju 2013. godine? To pitanje ste postavili. Nema stvari koje teže popraviti u društvu, od stanja u ekonomiji, i vama je to jasno i meni je to apsolutno jasno. Ja mogu samo da kažem da će naši građani, na kraju 2013. godine, makar biti u poziciji da znaju da nema opasnosti od bankrota države, što je bila realna opasnost sve do pre možda mesec, dva dana. Druga stvar, da nakon što preokrenemo ove negativne trendove izađemo iz recesije, ostvarimo 2% privrednog rasta, moći će da se razmišlja o normalnoj primeni indeksacionog pravila za zaposlene u javnom sektoru, a privatni sektor je ono što mi želimo da potpomognemo, jer on jedini može da pogura zemlju napred. Tu se slažemo u nekoliko, delimično ne potpuno, sa poslanicima DSS. Srbija je mala zemlja i ne može da bude vezana samo ekonomski za jednu stranu. Šezdeset posto našeg izvoza zavisi od tražnje u EU, i mi smo toga svesni, to respektujemo i prema tome ne možemo da raskinemo sporazum o pridruživanju i stabilizacije, jer bi automatski na naš izvoz ka zemljama EU bila uvedena carina. Dakle, zbog toga to nije prihvatljiv model za Vladu Republike Srbije. Mi 10 godina skoro izvozimo bez carine kao koncesija koju nam je dala EU, a postepeno se naše carine spuštaju ka uvozu iz zemalja EU. To nije naš najveći problem. Rešenje za poljoprivredu, s druge strane cenim da je dobro primećen problem snižavanja carina za poljoprivredu. Rešenje je u tome, ne da se prekinu odnosi sa EU, nego da se značajno povećaju subvencije poljoprivredi u narednom periodu, jer može ili jedno ili drugo. Kad bi se prekinuo sporazum o stabilizaciji izgubili bi pravo preferencijalnog izvoza ka zemljama EU i to bi bilo katastrofalno. S druge strane, može da se traži, ako postoje platna bilansna teškoća, može da se za konkretne proizvode traži izuzeće, ali mora dobro da se dokaže i dokumentuje, o tome mi razmišljamo da li postoji nekih proizvoda za koje bi mogli da tražimo izuzeće da se carine ne spuštaju. To nije nimalo jednostavan posao. Zato znajući, imajući iskustvo u toj saradnji koliko je dugo vremena potrebno i da ubedite birokratiju iz Brisela za neku meru, mi razmišljamo o tome da povećamo značajno subvencije u narednom periodu, a i time kompenziramo eventualne gubitke po osnovu snižavanja carina. Ono što ste u pravu, smatramo da možemo dosta da dobijemo u intenziviranju saradnje sa Rusijom, sa Kinom i sa nekim zemljama srednjeg istoka, kao što su Ujedinjeni Arapski Emirati, kao što je Kuvajt, kao što je Katar. Mislim da, ne znam iz kog razloga, prethodna vlada je dosta potcenjivala neke od tih zemalja, čak su izbegavali i susrete sa nekima od njih, a mislim da u saradnji sa svima njima možemo da imamo mnogo veću korist, što ćemo uskoro i dokazati sa konkretnim ugovorima. Konačno, nisu veliki izdaci za Nacionalnu službu za zapošljavanje, jer čak 7,6 milijardi dinara predstavljaju naknade za nezaposlene. To su pasivne mere koje se isplaćuju ljudima koji nemaju posla, u skladu sa zakonom, a rekao bih svega 6,1 je opredeljeno za aktivne mere zapošljavanja, što je samo u nominalnom iznosu isto kao prošle godine, dakle realno je to niže nego prošle godine. Tako da je to čak nedovoljno, ali s obzirom da moramo da smanjimo budžetski deficit, mi smo bukvalno fer, svim ministarstvima skresali tzv. diskrecione rashode. Neko je rekao – Vlada se lako dogovorila oko ovog budžeta, iako je on veoma restriktivan u pogledu troškova, odnosno, zašto? Zato što smo bili fer. Ja sam najviše smanjio budžet Ministarstva privrede, ja lično koji ga vodim i drugi niko nije mogao da kaže bilo šta protiv toga. Ako sam smanjio budžet ministarstva koje vodim zato što sam svestan da moramo da srežemo rashode, svi drugi su to takođe bez neke velike polemike u Vladi prihvatili. Mi smo vrlo jednostavno ovaj budžet sastavili. Znam da bi opoziciji možda odgovaralo da se Vlada svađa, međutim mi zaista radimo timski i nemojte da brinete zašto ovde danas nemadrugih predstavnika Vlade, osim mene kao ministra finansija. Nema potrebe, ova diskusija danas zaista, uz par izuzetaka, nije dala nikakve konkretne predloge kako da se promeni budžet. Poslanici naše koalicije su podržali ono što smo zajednički dogovorili, jedinstveno usvojili, tako da nema potrebe da troši vreme ni Dačić. Pametnije je što je otišao u Tursku i Nemačku, da dolazi sad ovde da brani nešto, kada nema napada. Da je danas bilo ozbiljnih napada na budžet, pa hajde da zovemo Dačića u pomoć, ili Vučića. Imaju oni mnogo ozbiljnija posla, a ja sam zadužen ovde i ne bežim od stoprocentne odgovornosti za ovaj budžet. Možda su se neki ministri u prethodnom periodu sklanjali iza odgovornosti, podmetali drugog, trećeg, četvrtog, kao što sada i ovlašćeni predstavnik bivše vladajuće najveće partije, ispričao par rečenica i otišao, pobegao iz Skupštine, mislim na Cvetkovića, ne mislim na vas, na bivšeg premijera. To nije u redu, ako je on zastupnik za budžet, valjda može da dođe da sluša, a ne da ljudi koji nisu vodili fiskalnu politiku slušaju kritike na račun loših stvari koje su bile u prethodnom periodu. U svakom slučaju, ovo je totalno drugačiji budžet od svih prethodnih, zato što prekida sa subvencionisanjem gubitaša, nema garancija niti za "Galeniku", niti za JAT za likvidnost, nema garancija za likvidnost i za "Srbijagas". Još nešto, ne znam zašto neki poslanici iz Vojvodine ne čitaju budžet? Da li je projekat gasovoda od Banatskog dvora do Pančeva projekat na zapadu Srbije ili je to kapitalni projekat u Vojvodini? Stoji lepo u budžetu kod garancija i kod direktnog zaduživanja, isto kao i ovaj autoput od Rume do Novog Sada, odnosno od Novog Sada do Rume sa tunelom na Fruškoj Gori. Ponavljam još jednom, zbog dezinformacija koje su izricane svih ovih dana od strane različitih političara u ovoj zemlji, da je osnovica za utvrđivanje budžeta Vojvodine veća značajno sa novim zakonom o budžetskom sistemu, nego što je bila po starom. Ona je 837 milijardi dinara, a bila je 750 milijardi dinara. Ovaj zahtev po amandmanima o kojima se juče raspravljalo, ako bi se usvojio i primenilo 7%, budžet Vojvodine bi bio 67 milijardi, a po našem predlogu je minimalno 70. Dakle, po sadašnjem Zakonu o budžetskom sistemu, koji neki osporavaju, Vojvodina dobija više, što znači da je sve to samo politika na koju poslanici i političari imaju pravo, ali kada raspravljamo o brojkama, o ciframa, treba biti egzaktan. Želim da zahvalim poslanicima vladajuće koalicije na konkretnoj i jakoj podršci. Vi iz opozicije, dajte kažite nešto konkretno. Nikad dosadnija rasprava o budžetu nije bila u poslednjih 12 godina. (Nada Kolundžija, sa mesta: Povreda Poslovnika.)
Reč ima gospođa Kolundžija.
Poštovani gospodine predsedniče, pozivam se na član 107. Očekujem od vas da onemogućite vređanje narodnih poslanika i vređanje dostojanstva Narodne skupštine, pa čak ni od strane ministra. Dakle, činjenica je da se poslanici pristojno izražavaju govoreći o budžetu i iznose argumente, kojima ne samo da dokazuju da budžet nije ono što ministar priča, već da se ministar služi i trikovima kako bi prikazao budžet uspešnijim nego što jeste. Činjenica da su poslanici pristojni ne znači da to daje ministru pravo da ih vređa i da smatra da je rasprava dosadna. Činjenica da premijer nije došao ovde nije vezana za to da li je rasprava burna ili nije burna. To je obaveza premijera, da bude u Skupštini kada se raspravlja budžet. Obaveza je svih ministara da prisustvuju sednici kada se raspravlja o budžetu. Najlepše vas molim da umirite ministra, koji kada nema dovoljno jak argument, posegne za uvredama. Zahvaljujem.
Hvala. Nadam se da ćemo svi nastaviti u jednoj normalnoj atmosferi u kojoj ova rasprava i teče. Zahvala sam čitavoj Narodnoj skupštini zato što rasprava o budžetu i treba da bude skupštinska rasprava u kojoj se govori o budućnosti ove zemlje. Naravno, što se tiče predstavnika Vlade i što se tiče narodnih poslanika, bio sam prilično tolerantan kada su neki od poslanika danas u raspravi o budžetu govorili o tome da je rasprava dosadna i da je treba razdrmati, probuditi, to dozvolio kao metaforu i kao način govora. Isto tako sam smatrao da je to rekao ministar Dinkić, ali očekujem od svih da se uzdrže od bilo kakvih izraza koji bi mogli biti protumačeni kao ugrožavanje dostojanstva Narodne skupštine. Hvala vam na razumevanju. Reč ima gospodin Đuriđ kao repliku. (Zoran Kasalović, sa mesta: Povreda Poslovnika.) Izvinjavam se, reč ima gospodin Zoran Kasalović po Poslovniku. Izvolite.
Takođe reklamiram član 107. Poslovnika povreda dostojanstva, ali u odnosu na prethodnog govornika, gospodina Đurića, koji je izrekao jednu neistinu, da je premijer problem. Naprotiv, to potpuno nije tačno i potpuno je neistina. Predsednik Vlade, premijer Dačić na najbolji način vodi jasnu i čvrstu politiku. Uostalom to je potvrdio i ministar Dinkić i lako su se dogovorili oko budžeta. U ruci držim ekspoze premijera i želim da podsetim narodne poslanike, koji je 26. jula o tome govorio i zbog čega se Vlada lako dogovorila oko budžeta, zato što je u tom ekspozeu premijer Dačić doslovno govorio da je nacionalni prioritet vremena u kome živimo ekonomski oporavak, da su, na strani osam ekspozea, neophodne hitne mere za smanjenje budžetskog deficita. S jedne strane, mere moraju biti radikalne, u pravcu smanjivanja birokratije, eliminisanja troškova države. Takođe, premijer je rekao šta su komparativne prednosti i osnove ekonomskog razvoja u Republici Srbiji, a to su poljoprivreda, prehrambena industrija, energetika, infrastruktura. Rekao je da neće biti zamrzavanja plata i penzija. Takođe je rekao da planiramo značajno povećanje agrarnog budžeta i da u kratkom roku zakonom o podsticajima utvrdimo agrarnu politiku koja će biti predvidiva. Dakle, iz svega ovoga vidimo jasne konture i jasan okvir ekonomske politike koju je najavio sam premijer Dačić u svom ekspozeu. On na najbolji mogući način koordinira radom Vlade i sa koalicionim partnerima. Ugradio je ove ciljeve i elemente ekonomske politike u ovaj budžet. Prema tome, ne da nije problem, nego jednostavno je generator rešenja svih problema, najznačajnijih problema u državi Srbiji.
Istini za volju, nisam bio u trenutku izlaganja gospodina Đurića u sali, ali ako je rekao da je suština toga da je izneo svoj politički stav o radu Vlade i radu predsednika Vlade, to nije povreda Poslovnika. Znači, ima pravo da iznese politički stav, koji nije uvredljiv za predsednika Vlade. Kada bih intervenisao svaki put kad se pomene ime Aleksandara Vučića ili Ivice Dačića, morao bih vrlo često da intervenišem. Kao što vidite, to ne činim, jer to je legitimno pravo narodnih poslanika, da izraze politički stav o određenoj temi. Naravno, još jednom molim sve narodne poslanike da se u svojim raspravama drže teme i uzdrže od bilo kakvih izraza koji bi drugi narodni poslanici mogli protumačiti kao uvredljive. Reč ima gospodin Đurić, po Poslovniku.
Imam i repliku gospodinu Dinkiću, ali o tome ću kasnije. Dakle, ne možete da dozvolite da se ovako vodi rasprava, da se na ovaj način zloupotrebljava pravo na reklamiranje Poslovnika, pošto će onda svi moći da odgovaraju kroz povredu Poslovnika na svako izlaganje. Za mene je ovo vrlo važno zato što gospodin Kasalović govori o tome da sam nekoga ovde vređao. Citirao sam izjavu gospodina Dačića sa javnog servisa, koji je u razgovoru sa urednikom Nenadom Lj. Stefanovićem rekao da stalno ima problem sa ekonomistima, jer iznosi svoje predloge, a oni stalno tvrde da je tako nešto nemoguće. Pitao sam se da li je predsednik Vlade pomislio da je možda u njemu problem. Mislim da je to legitiman stav, da nikoga nisam uvredio. Ovo što vi reagujete na ovaj način, zloupotrebljavajući Poslovnik, zapravo podupire moju tezu i zamerku koju sam uputio prema gospodinu Dinkiću, da je šteta što premijer danas nije ovde. Verujem da bi on mogao mnogo bolje da odgovori na moje primedbe, nego što to vi činite. Nema potrebe da vi to radite umesto premijera zbog toga što u uređenim zemljama, pogotovo na krucijalnim državnim pitanjima kao što je rasprava o budžetu u parlamentu, brani predsednik Vlade. Hvala.
Hvala [[Bojan Đurić, s mesta: Sada imam i repliku.]] Izvolite.
Delimično sam već odgovorio na ovo o čemu ste vi pričali, gospodine Dinkiću, pa ova dva minuta mogu efikasnije da iskoristim. Hvalite Fiskalni savet. Mnoge njegove primedbe ste odbili, ali niste rekli šta kaže Fiskalni savet, kolika je projekcija rasta BDP u 2013. godini. Druga stvar, vrlo važno, neprestano pričate o zaštiti najugroženijih, o očuvanju radnih mesta i stalno se ponašate, i vi i vaša vladajuća koalicija, kao da su jedina radna mesta i jedini zaposleni u ovoj zemlji oni koji rade za državu na bilo koji način. Dakle, to je užasna nepravda. To je obrnuto od onoga što vi ističete kao svoj politički cilj. Zato sam rekao da je budžet politička stvar, političko opredeljenje. Vi ste odlučili da, između ostalog, i ovakvim budžetom u 2013. godini apsolutno niko ne može da ostane bez posla u javnom sektoru, iako i sami na hiljadu načina kažete i znate da je on u mnogim segmentima neefikasan, da godinama proizvodi gubitke, da je stalno na ovoj ili onoj vrsti subvencije, a istovremeno dozvoljavate da u privatnom sektoru, koji treba da bude lokomotiva razvoja, kako je ispravno, ali samo na nivou parole kažete, bez posla u prethodnim godinama, a tako će biti i u narednoj godini, ostane nekoliko hiljada građana ove zemlje. Građani ove zemlje su ravnopravni. Interesi svakog od njih su legitimni. Nije najvažniji interes u ovoj zemlji interes samo onih ljudi koji rade za državu ili vode ta preduzeća ili onih koji su vezani za stranke. I o tome morate da vodite računa. Neprestano vam o tome govorimo u ovom parlamentu. Vi ste se oslonili na onaj deo biračkog tela koji lakše možete da kontrolišete tako što ćete ih štititi, između ostalog, i budžetom. Ali, vaš predsednik Vlade, gospodin Dačić, zato kažem da je šteta što nije tu, jer pre dva dana najavio reformu radnog zakonodavstva u sledećoj godini. Zašto već ove godine nije bilo reforme radnog zakonodavstva? Kad kažete – fleksibilnija pravila zapošljavanja i otpuštanja, to znači i lakši otkaz. Mi nemamo načelno problem sa tim, LDP, samo smo za to da se to fer kaže i da tako restrukturiramo državu, a ne tako što ćete budžetom predviđati zamrznuta radna mesta i zamrznute plate za sve, a ništa nećete učiniti da ti sektori države postanu efikasniji.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Niste u pravu. Prvo, pokazali smo da jednako tretiramo i državni i privatni sektor najmanje kroz dve stvari koje smo ili predložili, a Skupština usvojila, ili zakonom koji ćemo razmatrati ove nedelje. Prva stvar, uveli smo, npr. iste penale za kašnjenje države za povraćaj PDV, kao što se naplaćuju kada privatni sektor kasni u uplati poreza. Drugo, ovim zakonom o ograničavanju rokova plaćanja strožiji smo prema državi nego prema privatnom sektoru. Od države tražimo da plaćaju u roku od maksimalno 45 dana, a od privatnog sektora u roku od maksimalno 60 dana. Time pokazujemo jasno šta nam je namera. Treće, nije mudro otpuštati ljude kada privredni rast ide na dole kada je recesija. Zašto? Nemaju gde da nađu posao i pravimo veće troškove na drugoj strani. I treće, nije mudro otpuštati ljude u javnom sektoru bez ozbiljne analize strukturne kako reformisati taj sektor. To zavisi od resornih ministara. Što se tiče mog resora, a to je privreda, mi imamo potpuno jasan akcioni plan šta ćemo raditi vezano za preduzeća u restrukturiranju i za neka javna preduzeća koja moraju da se restrukturiraju. Mi smo planirali odgovarajući tranzicioni fond. Nije tačno da neće biti nikakvih socijalnih programa u narednoj godini, ali tačno je da je taj tranzicioni fond relativno mali. On iznosi milijardu i 800 miliona dinara, ali i tu menjamo stil ponašanja u odnosu na prethodni period. Ne želimo da odobravamo socijalne programe parcijalno, da odu neki radnici koji to hoće, a da se ne reši istovremeno status preduzeća. Naš uslov za odobravanje socijalnih programa će biti trajno rešenje statusa određenog državnog preduzeća ili da se na osnovu isplate tog socijalnog programa trajno skine restrukturiranje i da preduzeće bude samostalno na tržištu. Za taj slučaj ćemo isplatiti socijalni program ili da se kroz restrukturiranje napravi da bude samoodrživo. Primer je JAT. JAT ne može da opstane bez onih garancija za likvidnost koje ima u prethodnim godinama. Ako bi mi pustili da JAT ostane u istom stanju kao sada, on bi propao, on nema šanse. Ima staru flotu, ima previše zaposlenih, ima lošu strukturu zaposlenih. Radna grupa je napravljena i sada idemo da formiramo novi JAT. U tom novom JAT-u moraju da rade oni koji imaju ekonomsko opravdanje da rade, piloti sigurno, ali pitanje je da li je potrebna tolika administracija. I za to je potreban socijalni program koji je obezbeđen u budžetu, ali ići ćemo slučaj po slučaj, korak po korak. Za zdravstvo, predviđeno je da se promeni sistem finansiranja u zdravstvu i predviđeno je da se da mogućnost i lokalnim samoupravama i gradovima da preuzmu one lekare i medicinske sestre, koji nisu ugovoreni, a to je do sada bilo zabranjeno. Ima 13.700 neugovorenih lekara i medicinskih sestara u ovom trenutku. Taj problem je godinama guran pod tepih, što se tiče finansiranja zdravstva, jer umesto da se reši, novac koji je bio namenjen bolnicama za lekove korišćen je za isplaćivanje plata lekarima i medicinskim sestrama. Mi sad to menjamo. Menjamo sistem finansiranja, čistimo dugove bolnicama, ali zato dajemo pravo i lokalnim samoupravama, ako žele da imaju lokalne ambulante, ako žele da zaposle ljude za neku posebnu lokalnu zdravstvenu negu, mogu, ali da to sami plate, a ne iz republičkog budžeta gde će se strogo poštovati kriterijumi. Istovremeno, Ministarstvo prosvete radi procenu kako da se obrazovanje finansira po, kako se to kaže, glavi učenika, odnosno da se kaže šta je to republički standard. Ako neke opštine žele da uvode specifično odeljenja za specifične struke, da imaju seoske škole sa po pet đaka, može, ali će to morati ubuduće sami da plaćaju. To znači da se ozbiljno rade reforme. Jedina stvar u kojoj ste vi u pravu, reforme su u prethodnim godinama gurane pod tepih. To što se očekivalo da se uradi u prethodnom periodu nije urađeno. Sada je ovu novu vladu sačekala gomila posla. Zaista, ta gomila posla ne može da se sasvim završi za četiri meseca. Uradili smo sve onako kako treba da se uradi. Najpre stabilizujemo javne finansije, da bi uopšte mogli da sprovedemo bilo koju strukturnu reformu i onda krećemo u strukturne reforme. U strukturne reforme krećemo već od Nove godine. To je odgovor na vaše pitanje. U zdravstvu, to sam već rekao, u preduzećima koja su u restrukturiranju i kod nekih javnih preduzeća koja nemaju tržišnu perspektivu, a imaju gubitke, ići ćemo u privatizaciju, vrlo jasno, jer ne želimo da pokrivamo gubitke onima koji troše novac poreskih obveznika Srbije. Ne znam šta radikalnije možemo da uradimo u ovom trenutku.
Hvala. Gospodine Kasaloviću, Poslovnik?
Replika. Gospodin Đurić me je pomenuo. Želim da kažem, da ne bude nejasnoća…
Prvo mi recite koji član Poslovnika reklamirate?
Pomenut sam, pomenuo me je gospodin Đurić.
Nije vas pomenuo, nisam čula da vas je pomenuo.
Pomenuo me je gospodin Đurić…
Samo da vratimo sednicu u normalan tok. Dakle, vi ste reklamirali prvo povredu Poslovnika. (Zoran Kasalović, s mesta: Jeste.) Gospodin Đurić je takođe reklamirao povredu Poslovnika. Ne vidim uopšte osnov za repliku, jer u međuvremenu nije bilo izlaganja narodnih poslanika, nego ste se obojica javili po povredi Poslovnika. Dakle, molim vas da vratimo sednicu u redovan tok. Gospodine Đuriću, izvolite vi. Repliku na gospodina Dinkića?
Koji je doduše izašao, koliko vidim. Teško da mogu da polemišem sa gospodinom Senićem koji po Poslovniku nema prava da govori, a i nisam ni sumnjao da je gospodin Senić dobro pregovarao. Ali, da ne pravimo više probleme u vladajućoj koaliciji. Mislim da praktično kroz ono o čemu je govorio gospodin Dinkić, da je dao prave dokaze za teze koje godinama iznosi LDP. Mi čitav dan pričamo da nema strukturnih reformi, da one nisu napravljene. Gospodin Dinkić je rekao – evo, samo što nisu, od 1. januara 2001. godine, praktično, to je istim rečima rekao i 25. septembra ovde kada smo razgovarali o rebalansu budžeta. Na čitav niz pitanja koja sam otvorio – rudna renta, Železara "Smedrevo", kontrola DRI za sredstva za Kosovo, poslovanje NIS itd, nisam dobio ni jedan odgovor. Konačno, iz nastupa gospodina Dinkića sledi da je on prihvatio neke navike ili stavove gospodina Dačića. Do pre nekoliko nedelja je samo gospodin Dačić pozivao Fiskalni savet i MMF na otvorene dvoboje, obračune, vikalo se – njet. Sada to, čini mi se, pokušava da radi i gospodin Dinkić i svakako mislim da to nije ni na jedan način dobro. O ovome kako će se restrukturirati javna preduzeća, moje pitanje je vrlo konkretno. Kako neće biti novca za finansiranje nelikvidnosti "Srbijagasa" od 1. januara kada će "Srbijagas" od 1. januara praviti gubitke na isti način i u istoj meri kako ih pravi i danas? Ko će platiti dug "Srbijagasa"? To što to nije predviđeno u budžetu na ovaj ili onaj način ne znači da taj dug na kraju neće biti plaćen. I on će završiti kao novi javni dug. To je ono što je suština primedbi i to važi za veliku većinu drugih kompanija o kojima se govorilo. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nada Kolundžija, po Poslovniku. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, mislim da se danas zaista desilo nešto što bi trebalo ne samo da zabrine poslanike u Narodnoj skupštini, već da zabrine… (Predsedavajuća: Gospođo Kolundžija, molila bih vas da mi kažete na koji član se pozivate?) Pozivam se na član 107. Dakle, na najgrublji način je povređeno dostojanstvo Narodne skupštine. Ministar Dinkić je danas fotografisao salu i poslao to, odnosno postavio je to na svoj Tviter, uz komentare koji zaista ne zaslužuju da se ovde ponove. Ne znam da li smo mogli doživeti veće poniženje, nego ovo što je danas uradio ministar Dinkić. Najlepše vas molim, zaista, ovde se ne radi o tome koju poslaničku grupu je komentarisao, ne radi se o tome koju poslaničku grupu je fotografisao i na koju poslaničku grupu se odnosi komentar. To da ministar fotografiše salu, da to postavlja na Tviter i da daje takve komentare, govori o ministru sve najgore, koji ne zaslužuje da uđe u ovu skupštinsku salu, a ne da se obraća narodnim poslanicima. Mislim da ovako nešto Narodna skupština nije mogla ni da zamisli da će se desiti. Dakle, o tome kakvog je profila ministar, koji je tako nešto mogao da uradi, govori sam čin i o tome ne treba da govorimo, ali o tome kako Skupština treba da se postavi u odnosu na takvog ministra, mislim da zaista zaslužuje pažnju. Mislim da ne smete nastaviti ovu sednicu dok ministru, u skladu sa Poslovnikom, ne bude izrečena opomena, dok se ova skupština ne izjasni o ovakvom ponašanju.
Hvala vam, gospođo Kolundžija. Poslovnik ne predviđa da predsedavajući može da izrekne opomenu članu Vlade. Meni je zaista nepoznato to o čemu vi pričate. Dakle, ministar Dinkić je tu, pa ukoliko on želi da odgovori... Zaista nisam u toku sa tim o čemu govorite. Zaista nisam u toku. Povreda Poslovnika, Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Ukazujem na povredu člana 27. od strane predsedavajuće, to je član koji je obavezuje da se stara o redu na sednici i na netačnu tvrdnju iznesenu o izostanku staranja o redu, da članu Vlade ne može biti izrečena opomena. I te kako može. Svaki učesnik sednice je ravnopravan. U pravilima koja nas obavezuju, ne razlikujemo se ni po jednom osnovu, bez obzira da li smo narodni poslanici, da li smo predsednici poslaničkih grupa, da li smo ovlašćeni predstavnici, da li smo ministri ili smo predsednici i potpredsednici Vlade. Ministar Dinkić se preigrao i rešio da zabavlja socijalne mreže, slikanje i kvalifikacijama i diskvalifikacijama narodnih poslanika. Ako to nije stvar koja Skupštinu na bilo koji način remeti, nemam ništa protiv da odlučite da je to u redu, pa da koliko već sutra svi donesemo laptopove u salu i da krenemo da slikamo razne poslanike u raznim pozama kada ne paze i da komentarišemo, ako je to demokratija koju promoviše ministar Dinkić, zabavljajući se i unutar sale i van sale na socijalnim mrežama. Dakle, odluka je napredsedavajućem da li će opomenu za takvo ponašanje da izrekne ili ne, ali član 27. koji podrazumeva staranje o primeni svih članova Poslovnika, podrazumeva i opomenu deranima i devojčicama koji misle da znaju reda, ali ne znaju stvari. Dešava se. Hvala.
Hvala, gospođo Čomić. Dakle, opomena je regulisana članom 109. Poslovnika. U članu 109. Poslovnika se kaže da se opomena izriče narodnom poslaniku, pa su navedeni slučajevi u kojima se izriče opomena. To o čemu je gospođa Kolundžija govorila, nisam se u to uverila i nisam imala priliku da vidim to. Dakle, ne mogu na osnovu nečega, ne kažem da ne bih mogla, ali da bih mogla bilo koga da opomenem u vezi sa bilo čim, moram da se uverim u to. Po Poslovniku, gospođa Kolundžija. Izvolite.
Pozivam se na član 8. i na član 103. Vi ste obavezni da se starate o redu na sednici Narodne skupštine. Ako je vama potrebno vreme da se uverite da se ovakvo ponašanje desilo, molim vas da odredite pauzu, da se uverite da se to desilo i na osnovu toga da preduzmete mere koje su adekvatne u slučaju kakav je ovaj. Najlepše vas molim, zato što ako jedanputa dozvolimo da se ministri na ovakav način ismevaju Narodnoj skupštini, više nikada nećemo imati pravo da od bilo koga u ovoj skupštini tražimo da se ponaša poštujući ovu instituciju. Prvi koji treba da poštuje ovu instituciju jesu narodni poslanici, ali isto tako i ministri. Molim vas, napravite pauzu, proverite da li je tačno ovo što govorim. Ako sam ja pogrešila, ja ću se izviniti. Ali, ako je tačno, onda neka se, najmanje što može da uradi jeste da se ministar izvini za ovo ponašanje, koje se ne može nazvati čak ni detinjastim.
Povreda Poslovnika, Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, gospođo potpredsednice.Reklamiram član 107. Ako niste imali prilike da se uverite u to šta je Mlađan Dinkić napisao na svom Tviter nalogu, trebalo je da reagujete sada dok je gospođa Kolundžija govorila i da ga opomenete zbog toga što se smeje sve vreme. Njega i dalje zabavlja ova situacija. Veruje da je veoma zabavno to što je uradio. Ukoliko niste mogli da se uverite u njegovo ponašanje na socijalnim mrežama, mogli ste da se uverite u njegovo ponašanje ovde u ovoj sali, koje je krajnje neprimereno, koje vređa Narodnu skupštinu, koje vređa dostojanstvo Narodne skupštine, narodnih poslanika, a samim tim, i građana koji su za nas glasali. Predlažem vam da, ukoliko mislite da niste u mogućnosti da objektivan način i dalje vodite ovu sednicu s obzirom na to da se radi o predsedniku vaše stranke, da se izuzmete iz ove rasprave i prepustite gospodinu Popoviću da predsedava Skupštinom, jer verujem da će to raditi na način koji će nam svima omogućiti da bolje sagledamo ovu situaciju, jer očigledno da imate jedan apsolutno ne kritički i pristrasan odnos koji ne priliči ni narodnom poslaniku, ni potpredsednici Narodne skupštine.
Ko se javio za povredu Poslovnika, samo da vidim? Povreda Poslovnika,Nenad Konstantinović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća…
Prekidam sednicu i pravim pauzu od 10 minuta, dok se ne uspostavi red u Narodnoj skupštini.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da počnemo sa radom. Dozvolite mi da vas, kao predsedavajući, zamolim da smirimo situaciju i da se u ime predsedavajućeg izvinim za nastale nesporazume. Mislim da bi bilo dobro da nastavimo sa radom po dnevnom redu i da prekinemo sa isterivanjem pravde. Ha kraju krajeva, pitanje je gde je pravda. Reč ima narodni poslanik Ivan Joković. (Nada Kolundžija, s mesta: Želim da govorim po povredi Poslovnika.) Ako stvarno insistirate, onda određujem pauzu od 10 minuta. Molim šefove poslaničkih grupa da dođu u Salu I. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč dajem ministru Dinkiću. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pošto vidim da je Narodnu skupštinu ili deo Narodne skupštine uvredio tvit koji sam objavio na društvenim mrežama, želim da kažem da sam očekivao da u ovoj raspravi klupu budu dupke pune kritičara budžeta. Želeo sam da javno zabeležim ono što je bio moj osećaj u trenutku rasprave, da me hvali vladajuća koalicija, a da nema u ovim klupama nikoga iz nekada najveće stranke. Ako je to nekoga uvredilo, ako je ta istina bilo koga uvredila, najdublje mu se izvinjavam, a izvinjavam se i Narodnoj skupštini Republike Srbije ukoliko je povređena institucija. Nije mi bila namera bilo koga da uvredim, iako sam i sam bio uvređen činjenicom da se rasprava o aktu za koji svi govore da je najvažniji zakonski akt u državi odvija maltene bez jednog velikog dela opozicije. To možda prija nekome, možda nekome prija da prođe rasprava bez mnogo polemike, ali meni ne prija. Ja sam čovek koji voli kritiku i volim da ako imamo argumente da ih usvojimo. Dakle, pominjanje dva anonimna lika je bio žargon koji se koristi na Tviteru. Nisam imao nameru nikoga da uvredim. Ako su ta dva poslanika, čija imena zaista ne znam, uvređena, lično se njima izvinjavam, a Skupštini Srbije svakako ukoliko smatra da je povređeno njeno dostojanstvo. Nisam znao za pravila da ne treba i ne može Tviter da se koristi, jer je to javno sredstvo komunikacije, jer je direktan prenos, ali ukoliko Skupština smatra da je korišćene Tvitera uvreda, to više neću koristiti tokom trajanja rasprave. Ponavljam još jednom, ako sam uvredio Skupštinu, izvinjavam se, ali mislim da sam postigao cilj jer se kompletna poslanička grupa vratila u klupe.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Mićunović.
Javljam se zbog povrede ugleda Skupštine. Bilo bi dobro da ministar Dinkić čuje kakva je bila reakcija Kolegijuma …
Izvinjavam se, gospodine Mićunoviću. Molim narodne poslanike za tišinu, hoćemo da čujemo narodnog poslanika šta govori. Ne mogu da naslućujem šta čovek priča. Prema tome, dajte malo pažnje. Izvolite, gospodine Mićunoviću.
Ovo je dom koji predstavlja narodni suverenitet, najviši dom. Ministre bira ovaj dom i svuda u svetu moguće je i normalno da su poslanici grubi i da oštro napadaju Vladu kao svoje činovnike, jer su ih oni birali, ali je neuobičajeno, nedozvoljivo da ministri vređaju poslanike. Time remetimo normalnu podelu vlasti i hijerarhiju vlasti. Zato taj presedan ne sme da ostane. Nekada sam sedeo na mestu tog predsednika i izbacio sam iz sale ministra odbrane kada se nedolično poneo. Prema tome, nisam branio ni sebe, ni nikoga, osim što sam branio suverenitet Narodne skupštine. Ako neko nije u stanju da vidi da to što je radio jeste vređanje Skupštine i ne može ministar naterati poslanika da ga slušaju. Šta ako je bila poluprazna sala? Oni na to imaju prava. Reći će – dosadno nam je da ga slušamo, po tri sata svako objašnjenje. To je njihova stvar, ali nije njegova stvar da to stavi na Tviter i da kompromituje, vređa i na bilo koji način degradira parlament koji ga je izabrao. Prema tome, ovo izvinjenje smatramo nekorektnim, netačnim i ukoliko ministar Dinkić ne shvati da je povredio parlament, što je bila konstatacija celog Kolegijuma, onda predlažem da prekinemo rad i da u ponedeljak nastavimo, nadam se i u drugačijem sastavu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Predrag Marković.
Hvala vam, gospodine predsedavajući. Kao što znate, moraću da citiram nekoliko članova na koje se pozivam, a to vreme nije moguće uračunavati u vreme govora. Javljam se po članovima 1, 27, 103. do 111. Poslovnika, koji su povređeni u trenutku prekida rada ove Skupštine, za šta nije postojao ni jedan osnov. Zašto? Član 1. kaže – Ovim Poslovnikom uređuju se organizacije i rad Narodne skupštine i način ostvarivanja prava i dužnosti narodnih poslanika u skladu sa Zakonom o Narodnoj skupštini, u daljem tekstu zakonom. U skladu sa tim, onaj ko je u tom trenutku predsedavao, prvo posle omaške, pretpostavljam da je u pitanju lapsus da nije moguće izreći opomenu ministru, moguće je. Kao što znate, predsedavao sam i prava opomena koju sam izrekao je tadašnjem ministru Mlađanu Dinkiću, a druga je tadašnjem ministru Velimiru Iliću. Zašto? Zato što su povredili na sednici Narodnu skupštinu, odnosno uvredili su narodne poslanike. Isto se odnosi na sve učesnike sednice i ako neko pravi nered u Skupštini predsedavajući je dužan da ga opomene da krši, ne samo Poslovnik i sve ove članove, već i Zakon o Narodnoj skupštini koji u članu 11. garantuje javnost rada. Taj član kaže – Javnost rada Narodne skupštine se obezbeđuje stvaranjem uslova za televizijske i interne prenose sednica Narodne skupštine, konferencijama za novinare, izdavanjem zvaničnih saopštenja, omogućavanjem praćenja rada Narodne skupštine od strane predstavnika sredstava javnog informisanja, posmatrača domaćih i međunarodnih udruženja i organizacija i zainteresovanih građana… (Predsedavajući: Vreme, gospodine Markoviću.) Upravo čitam nešto što nije moguće da se uračuna u vreme, ovo je citat. … uvidom u stenografske beleške i zapisnike sa sednica Narodne skupštine, na internet stranici Narodne skupštine i na druge načine u skladu sa zakonom i Poslovnikom. U skladu sa tim, i pre nego što je ovaj zakon donet, gospodine predsedavajući, građani Srbije, a neki i profesionalno, pokojni Draško Gagović, ulažući ogroman profesionalni trud, slikao je narodne poslanike u trenutku kada čačkaju nos, kada čačkaju uho, na različite načine, samo da bismo obezbedili javnost rada. U skladu sa tim, ako neko misli da zbog toga što je obožavalac nekoga, neko obožava RTS, neko obožava Mlađana Dinkića, ne znam šta je Mlađan Dinkić uradio na Tviteru, ali svako ima pravo da piše komentare u odnosu na ono što vidi tokom obezbeđivanja javnosti rada Narodne skupštine. U slučaju … [[Isključen mikrofon.]]
Reč ima narodni poslanik Nada Kolundžija. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, zaista mislim da je u vašim rukama mogućnost da ovo prekinete. Dakle, s obzirom na to, pozivam se na član 107. i član 8. i obavezu da se poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Dakle, ukoliko ministar ne smatra da je potrebno bez obzira na to što je Kolegijum zajednički zaključio da treba da se izvini. Ako ne smatra da je potrebno da se izvini, molim da se sednica prekine i da se nastavi u ponedeljak. Zaista u uslovima koji će omogućiti da raspravljamo o ovom aktu na način koji taj akt zaslužuje. Dakle, da nije postojala loša namera, moramda kažem zao pokušaj da se diskvalifikuje Narodna skupština onda bi ministar znao da od ukupnog broja prijavljenih 17 poslanika Demokratske stranke se prijavilo za diskusiju, ali još uvek nije stiglo na red. Dakle, ja ne govorim o tome da je on uvredio samo DS on je uvredio parlament, zato što je nezamislivo da poslanik slika i na uvredljiv način komentariše rad parlamenta, o tome se radi, a ne o tome da li je neka poslanička grupa uvređena ili ne. Molim vas, ako ministar neće da se izvini na način na koji ovaj parlament zaslužuje, da prekinete ovu sednicu.
Molim vas, koliko sam čuo ministar se izvinio. To što se metodologija i način njegovog izražavanja možda vama ne dopada, ali je činjenica da se on izvinio parlamentu i naglasio dvojicu poslanika koje je slikao. Prema tome, na neki način se on izvinio. Možda se to vama ne dopada, ali izvinjenje postoji. Možete se sad ljutiti, možemo sada nekog da razgolitimo, možemo i ovako i onako, ako hoćete da terate mak na konac, ali je činjenica da se ministar izvinio. Gospodo, završavamo danas sa radom. Nastavljamo sa radom u ponedeljak u 10,00 časova.