Poštovane dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, gospodo ministri, Vaše Ekselencije, otvaram Četvrtu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Ovu posebnu sednicu sazvala sam da bi se Narodnoj skupštini obratio predsednik Evropskog parlamenta, Njegova Ekselencija, gospodin Martin Šulc. Čast mi je da, u ime narodnih poslanika i u svoje ime, pozdravim gospodina Martina Šulca, kao i članove delegacije Evropske unije koji prisustvuju ovoj sednici. A sada molim Njegovu Ekselenciju, gospodina Martina Šulca, da uzme reč. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice Skupštine, drage kolege, poštovane dame i gospodo poslanici, drage koleginice i kolege srpske Skupštine, dame i gospodo članovi Vlade, poštovani predstavnici i predstavnice diplomatskog kora, velika mi je čast i zadovoljstvo što danas mogu da vam se obratim u srpskoj Skupštini. Želim da se zahvalim na pozivu, a da se zahvalim takođe i na srdačnoj dobrodošlici. Želim takođe da se zahvalim na tome što ste se vratili sa godišnjih odmora kako biste me saslušali. To smatram dodatnom posebnom čašću. Želeo bih takođe da vam čestitam na tome što je jedan Srbin pobedio na Vimbldonu. Mislim da na jedan dan kao što je današnji ne smemo da zaboravimo. Poštovane dame i gospodo, u Evropi je za nama jedna godina tokom koje su održani brojni memorijalni skupovi. Zajednički smo obeležili izbijanje Prvog srpskog rata pre stotinu godina. Prvi svetski rat, ta prva katastrofa 20. veka ostavila je za sobom opustošen i razoren kontinent. Međutim, usledila su još veća razaranja, početak Drugog svetskog rata koji je pokrenula nacistička Nemačka upadom u Poljsku pre više od 75 godina i koji je pregazio Evropu. Bila je to velika katastrofa 20. stoleća. Samo bombardovanje Beograda od strane nemačke avijacije 06. aprila 1941. godine imalo je za posledicu 20.000 civilnih žrtava, muškaraca, žena i dece. Nemačka, zemlja koju ja zastupam u Evropskom parlamentu, je nanela ogromnu nesreću narodima Evrope, a holokaustom, najdubljom tačkom istorije čovečanstva, opteretio je beskrajnom odgovornošću. Zato je bilo važno i ispravno što smo se ove godine setili oslobođenja koncentracionih logora i pobede nad nacionalsocijalizmom. Poštovane dame i gospodo, mene, kao nemačkog predsednika Evropskog parlamenta, jedne multinacionalne narodne skupštine, nakon mnogo godina provedenih u evropskoj politici, prilikom ovakvih dana sećanja svaki put duboko dirne čudo koje se dogodilo nakon Drugog svetskog rata, odnosno to što pobednici Nemačku nisu dotukli, nisu ponizili, već su zakletom neprijatelju pružili ruku pomirenja. Rat je 1945. godine završen, ali 1950. godine, pet godina kasnije, Međunarodna zajednica je omogućila, bili su to Francuska, države Beneluksa, nama Nemcima da se podignute glave vratimo u demokratsku zajednicu naroda, samo pet godina nakon kraja Drugog svetskog rata. Kakvu hrabrost i kakvu dalekovidost je pokazala generacija osnivača evropske zajednice. Dame gospodo, popularno svakako to nije bilo. Tako kratko nakon rata, kada su kuće još bile razrušene, a rane još nisu bile zaceljene, nije bilo lako reći narodima da se nećemo svetiti, već želimo da ostvarimo pomirenje na osnovu solidarnosti i delanja. Tom odlukom su, drage koleginice i kolege, državama članicama poklonili nama sistem imunosti prema ratu. Ti muškarci i žene dali su toj zajednici institucije u kojima se sukobi interesa između velikih i malih, između bogatih i siromašnih država rešavaju dijalogom i na osnovu konsenzusa. Oni, osnivačice i osnivači, uspostavili su zajednicu mira i demokratije, napretka i solidarnosti. Oni, ti muškarci i žene, zasnovali su prijateljstva među ljudima koji su samo nekoliko godina ranije sa oružjem u rukama kidisali jedni na druge. Za moju decu se danas podrazumeva da stanuju svuda u Evropi bez granica, da žive i rade. Kakvo je to dostignuće, kakav uspeh, kakva privilegija, u svetlu naše krvave istorije. Zbog toga kažem da iz te naše evropske istorije, po mom mišljenju, proizilazi obaveza da se svakog dana suprotstavljamo povratku starih demona, mržnje, netolerancije, neprijateljstva i agresije. Moramo da pokušamo da sukobe rešavamo konstruktivno i za pregovaračkim stolom. Moramo za demokratiju i slobodu da se borimo svakog dana, za mir i za razumevanje, ali isto tako i za očuvanje sećanja, jer pomirenja ne može biti bez sećanja. Pomirenje može biti samo kada se priznaju patnje i bol koji smo doživeli, kada se setimo toga kako su otrovna retorika i populistička hajka nasilna dela omogućili. Zato želim da u ovom domu predsedniku Vlade gospodinu Vučiću odam priznanje zato što je 11. jula učestvovao na Memorijalnom skupu u Srebrenici. Pre 20 godina u Srebrenici je za nekoliko dana ubijeno sistematski i bestijalno osam hiljada dečaka i muškaraca. U sred Evrope, pred očima celoga sveta u Srebrenici se dogodio najgori ratni zločin u Evropi nakon okončanja Drugog svetskog rata. Kolektivno je zatajila međunarodna zajednica koja je sve nas duboko osramotila. To što je predsednik Vlade pre nekoliko dana bio prisutan na tom memorijalnom skupu i što ga je proterala besna gomila nas je duboko pogodilo. Mi taj žaljenja vredan incident osuđujemo. On nam svima mora biti podsticaj da još intenzivnije radimo na pravom pomirenju i ovde želim na tom mestu da se takođe zahvalim gospodinu Vučiću, jutros sam se sreo sa njim i lično sam mu to rekao. Činjenica da taj incident nije njega omeo, je nešto što mu služi na veliku čast. Moramo sve da uradimo, dame i gospodo, kako se ovakva nasilna dela ne bi mogla više ponoviti. To je možda najbolji način da sećanje, da uspomene svih onih odamo počast koji su u tim katastrofalnim ratovima bili ubijeni, silovani, mučeni ili prognani. Hteo bih Vladi Republike Srbije da se zahvalim na inicijativama i na njenom angažmanu u cilju unapređenja stabilnosti u regionu. Tu na prvom mestu treba navesti razgovore sa Kosovom. Znam da to nisu jednostavni razgovori, sasvim nasuprot, to su bili veoma teški razgovori. Razlike u stavovima i sukobi interesa između suseda su sastavni deo života. Ono što je odlučujuće jeste način na koji se prema njima ophodimo. Vi ste kontakte sa Prištinom intezivirali. To pozdravljamo snažno. Nadam se da ćete u razgovorima uspeti da postignete napredak kada se radi o rešavanju brojnih problema. Želeo bih vama poslanicima, predstavnicima srpskog naroda zbog toga nešto da kažem. Spremnost vaše zemlje na kompromise, u vezi sa tim teškim pitanjima, svakako nije ostala neprimećena u Briselu. To što se odnosi između Srbije i Albanije veoma poboljšani, dobra je vest za ceo ovaj region. Predsednik Vlade Rama i predsednik Vlade gospodin Vučić su posetili jedan drugog i postigli napredak kroz konstruktivne razgovore, to je dobro za celu Evropu. Tako je između ostalog stvorena osnova za razmenu mladih, a to su projekti, poštovan dame i gospodo, kojima će se izgraditi mostovi između naroda. To su projekti, zaista saglasni u osnivačkom, u evropskom duhu. Približavanje između Srbije i Albanije sve više će postati motor pokretač saradnje u celom regionu, tzv. Western Balkans 6 otvara ljudima u regionu put ka boljoj budućnosti. Sporazum o mreži puteva pravi je ugaoni kamen na putu ka daljem razvoju ovog regiona. Ta transportna mreža će zbližiti region u ekonomskom, političkom i u odnosu među ljudima. Vama, Srbima, vašoj zemlji Srbiji pripada ključna uloga u regionu. Srbija je ključna zemlja. Vi možete da pružite osnovni doprinos saradnji i stabilnosti u celom regionu. Vi, možete da gradite mostove i vi možete da zajedničke vrednosti u jednom zajedničkom susedstvu utemeljite. Drage koleginice i kolege, Evropska Unija i Srbija će morati u spoljnoj politici da vuku u istom pravcu. Upravo sada, kada se na jugu i na istoku suočavamo sa izazovima sasvim nove vrste. Na Bliskom istoku smo suočeni sa raspadom država i gnusnom brutalnošću islamske države. Na istoku traje konflikt u istočnoj Ukrajini i dalje. U svetlu takvih geopolitičkih izazova, želeo bih da ne dozvolimo da nas podele i izigraju, da nas ne okrenu jedne protiv drugih, već da budemo složni i da blisko sarađujemo. Postoje mnoge stvari koje bismo zajednički trebalo da poduhvatimo. U jednu od njih ubrajam i pojačane tokove izbeglica u regionu. Sasvim sam svestan velikih izazova sa kojima se suočava Srbija u savladavanju kretanja izbeglica. Svet poklanja pažnju izbegličkim katastrofama u Sredozemlju. Nepodnošljivo je i neprihvatljivo da ljudi u pokušaju u Evropi nađu zaštitu, tragično dave na našim obalama. Humanost nam nalaže da davljenicima pružimo ruku spasa. Poznate su mi i brojke Visokog saveta izbeglištva UNHCR koji potvrđuju danas, da danas više ljudi želi da stigne u Evropu preko zapadnog Balkana, nego preko Sredozemlja. Hiljadu izbeglica svaki dan. Za Srbiju je to nesrazmerno veliki zadatak. To što Mađarska na taj izazov reaguje tako što na granici sa Srbijom hoće da podigne 175 kilometara dugačku ogradu, to nije prihvatljivo. Problemi se ne rešavaju tako što se od njih ograđujemo ili podižemo zidove. To je u suprotnosti sa evropskim duhom. Da se uhvatimo ruku pod ruku i da nikoga ne ostavimo samog i da zajednički pronalazimo rešenja, to je saglasno sa evropskim duhom. Evropska unija je Srbiji već odobrila osam miliona evra za program menadžmenta migracija i stavila još jedan milion evra na raspolaganje u cilju podrške vašeg sistema azila. Takav porast izbeglica se stvarno može savladati samo uz koordinirani regionalni pristup i zato EU je spremna da sa Srbijom, u savladavanju problema sa izbeglicama blisko sarađuje. Drage koleginice i kolege, Evropski parlament je uvek, se zalagao za evropsku perspektivu zapadnog Balkana i mi hoćemo da zapadni Balkan krene u miroljubivu i stabilnu, demokratsku i prosperitetnu budućnost. Mi računamo sa tim da će do kraja godine moći da se otvore pregovori o prvim poglavljima sa Srbijom. Na taj način će za sve nas, drage koleginice i kolege posao tek početi. Jedno pitanje i to želim ovde vama da kažem, nama pričinjava veliku brigu, a to je sloboda medija. Kada moramo da otvorimo poglavlja, onda moramo ozbiljno da porazgovaramo o tome kako nezavisnost, raznolikost i sloboda medija u svakoj zemlji EU može da se garantuje i u svakoj zemlji koja želi da postane članica EU. U vašoj zemlji, dame i gospodo, punomoćnik, Zaštitnik građana, to nažalost ne mogu da kažem na srpskom jeziku, na vašem matičnom, dakle, naziv Zaštitnik građana mislim da je to sjajan naziv za tu funkciju, pobrinite se zato, da ne moramo da štitimo Zaštitnika građana. Drage koleginice i kolege, nama poslanicima, vama i nama u Evropskom parlamentu, pripada izuzetno važan zadatak, u pregovorima koji će uskoro započeti. Vi raspravljate i usvajate zakone kojima ćete, koje vam Vlada predlaže kako biste reformisali svoju zemlju. Vama pripada zadatak da objasnite zbog čega su te reforme važne i ispravne, a i sprovođenje tih zakona nadgledate vi. Želim vam da u tome budete uspešni. Evropski parlament će vas u tome rado podržati i nadam se da ćete vi i mi kao evropski poslanici i vi kao nacionalni poslanici, na putu Srbije, ka EU, da ćete biti uspešni i da ćete sarađivati. Mi stojimo na strani onih koji svojim susedima pružaju ruku pomirenja i pružaju ruku demokratije i uspostavljanje pravne države. Logično se, dakle, mi nalazimo na strani parlamenta, na vašoj strani. Stojimo na strani svih onih koji svojim susedima pružaju ruku pomirenja i koji zajednički i u uzajamnom poštovanju žele da žive. Dame i gospodo, Srbija je velika zemlja. Srbija ima veliku tradiciju i istoriju. Srbija je ponosna zemlja, ali pre svega je Srbija jedno, a to je sastavni deo Evrope i zbog toga ova zemlja spada, pripada nama narodima u demokratskoj zajednici država Evrope. Zahvaljujem vam se najsrdačnije na pažnji.
Zahvaljujem Njegovoj Ekselenciji na obraćanju i zaključujem Četvrtu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Hvala. (Sednica je završena u 11,40 časova.)
REPUBLIKA SRBIJA NARODNA SKUPŠTINA PRIVREMENE STENOGRAFSKE BELEŠKE Trinaesto vanredno zasedanje (neredigovane i neautorizovane) Narodne skupštine Republike Srbije (Treći dan rada) 01 Broj: 06-2/309-15 15. jul 2015. godine Beograd (Sednica je počela u 12.40 časova. Sednicom predsedava Maja Gojković, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trinaestog vanrednog zasedanja Narodne Skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o broju prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 150 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 109 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju poslanici Dragan Šutanovac, Vladimir Pavićević, Jovana Jovanović, Branko Ružić i Ivana Dinić. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima Predloga zakona o pretvaranju prava korišćenja prava svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, pozvala sam da današnjoj sednici prisustvuju prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade i ministar građevinarstva, saobraćaja, infrastrukture; Aleksandar Damnjanović, državni sekretar u Ministarstvu; mr Đorđe Milić, vršilac dužnosti, pomoćnik ministra u Ministarstvu i Ljubomir Aksentijević, posebni savetnik ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici, kao i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Primili ste izveštaje nadležnih odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Katarina Rakić, Zoran Babić, Ivan Jovanović, mr Dejan Radenković, Zoltan Pek, Veroljub Arsić, Vojislav Vujuć, Miloslav Milojević, Aleksandra Tomić, Vladimir Marinković. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj i infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Da li želite reč? (Da) Reč ima narodi poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem predsednice Skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko Mihajlović, poštovani gosti, uvaženi građani, u članu 1. stav 2. tačka 1) posle reči „privatizacija“ dodaju se reči „svojinska transformacija“. Zašto smo to uradili? Iz prostog razloga, predložili smo ovaj amandman iz razloga zakona iz 1991. i 1997. godine zato što ostaje nejasno, to smo rekli na odboru, da li su i ovi slučajevi obuhvaćeni konverzijom gde se pravo korišćenja pretvara u pravo svojine. Ovo je samo jedna od stvari koje su neprecizno urađene i napisane i predložene u ovom Predlogu zakona o konverziji uz naknadu i smatramo da je Agencija za borbu protiv korupcije upravo iz ovakvih i sličnih stvari opominjala ovaj Predlog zakona i Vladu Republike Srbije da su podložni ogromnom riziku korupcije iz prostog razloga što nisu jasno definisane najosnovnije stvari. Član 84. Ustava Republike Srbije govori da u tržišnoj utakmici svi moraju da budu ravnopravni. Upravo je ovo Predlog zakona i ovaj član prvi taj koji ih ne stavlja u isti položaj. Dakle, ovo je amandman, koji nažalost nije usvojen, i mi smatramo da će on samo doprineti nepravednoj konverziji bez naknade koju danas predlaže Vlada Republike Srbije, iako u naslovu stoji konverzija uz naknadu i smatramo da je ovo loše rešenje i DS od ovog prvog člana pa nadalje govori da neće glasati za predloženi zakon. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Zorana Mihajlović. Izvolite.
Poštovani poslaniče, da je DS onda kada je bila na vlasti uradila kako treba, odnosno sprovela po zakonu kako treba privatizacija ne bi imali 650 sumnjivih privatizacija i raskidanih ugovora i sasvim sigurno ne bi donosili danas ovaj zakon, nego bi pitanje konverzije bilo rešeno mnogo ranije, na mnogo prikladniji i ozakonjeniji način. To je moj odgovor na vaš.
Imam pravo na repliku.
Da. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko Mihajlović, pljačkaška privatizacija je izvođena u vreme Vlade Vojislava Koštunice i Mlađana Dinkića kada ste vi bili Dinkićeva prva savetnica. Dakle, gospodin Labus i gospodin Dinkić su bili u toj Vladi od 2004. do 2007. godine kada su 23 sporne privatizacije od strane Evropske komisije tako ocenjene i vi ste neko ko je tu privatizaciju između ostalog na taj način uređivao. Vi to sada spočitavate meni da sam tu ja mešao svoje prste i da sam ja lično neko ko nije vodio računa kada su u pitanju razne privatizacije u Srbiji od 2004. godine do 2007. godine, a vi ste bili član G17 plus, stranke koja je tada bila u Vladi Republike Srbije.
Poslaniče, budite ljubazni meni to sve da kažete.
Dakle, ovo što je važno jeste da građani znaju istinu. Ja ne mogu da odgovaram za nešto što se dogodilo 2004. godine kada ste vi bili na vlasti. Iz tog razloga vas molim da se preciznije izražavate zato što optužujete nekoga ko tada nije bio član ni jedne političke organizacije već studentski predstavnik. Mislim da je veoma važno da građani znaju da ste vi bili u Vladi kada su 23 sporne privatizacije koje je Evropska komisija tako ocenila, obrukale Srbiju sa stotinama hiljada otpuštenih radnika i danas vi donosite zakone da istim tim vlasnicima tih preduzeća dozvolite konverziju bez naknade i da im stotine miliona evra, a ukupno milijardu i 492 miliona stavite u džep. Zahvaljujem.
Reč ima ministarka Mihajlović, ali ne traži repliku, samo to da rasčistimo.
Samo da kažemo da ovim zakonom pretvaranja prava korišćenja u pravo svojine ili pravo zakupa, plaća se naknada po tržišnoj vrednosti koju utvrđuje poreska administracija ili veštaci, kako ćemo verujem dozvolili smo amandmanima. Postoji mala zabuna u brojanju. Nije 24 nego 650 sumnjivih privatizacija gde su raskinuti ugovori za vreme vladavine između ostalog DS.
Reč ima Aleksandar Jovičić. Izvolite.
Hvala uvažena predsedavajuća. Mi ovaj amandman naravno ne možemo prihvatiti i ono što je važno u diskusiji podnosioca ovog amandmana je kada se pomene reč „korupcija“, mislim da stranka i čovek koji je podneo ovaj amandman tu reč ne sme da izgovara jer smatram da korupcija je drugo ime za stranku koja je ovaj amandman podnela. Vi govorite o ravnopravnosti i tržišnim, kako ste rekli, tržišna utakmica. Ko je to u Srbiji u poslednjih 15 godina imao fer odnos prema privatizaciji, a da to nije neko ko je blizak stranci koja je ovaj amandman podnela. O čemu vi pričate? Kada govorimo o ovom zakonu koji konačno želi da uvede određene stvari u sistem, sistem koji vi nikada niste znali da napravite…
Poslaniče, i za vas važi, meni se obraćajte. Hvala.
Vama se obraćam. Mogu da gledam bilo gde a vas mogu da pomenem. U suštini, kada govorim o ovom zakonu, ovde su učestvovali svi na izradi ovog zakona i ne vladin sektor i Vladin sektor. Javne rasprave su se vodile i u Nišu i u Beogradu i u Užicu, Kruševcu, Američka privredna komora, Privredna komora Srbije, Privredna komora Beograda. Ja znam da vas suštinski boli kada neko želi da uspostavi sistem. Ovde smo danima slušali da nešto odlazi iz budžeta. Ne, to je nekada bilo. Nekada ste vi vodili politiku u jednom smeru, a to je smer ispumpavanje novca iz budžeta, da li je tako predsedavajuća? Jeste. Danas imamo potpuno drugačiji pristup, a to je da određena sredstva idu u budžet i kada govorimo o konverziji i kada govorimo o novcu koji možemo u naredne tri godine da naplatimo, a to je milijardu i 400 miliona evra, od toga polovina ide u budžet Republike Srbije gde će se raspodeliti sa pokrajinskim budžetom i sa lokalnim samoupravama, a preostali deo u istom iznosu ide za Fond za restituciju, za Agenciju za restituciju. O čemu vi ovde govorite? Vi ste 2009. godine doneli zakon koji je neustavan. Vi ste znali sve da radite što nije u skladu sa zakonom i vi sada koji ste sedeli sa tim tajkunima i stranka koja je njih stvorila u poslednjih 15 godina, pominjete da SNS ima bilo kakve veze sa njima. Navedite mi tog jednog tajkuna koji je nastao od 2012. godine ili 2013. godine. Neće ga naći, a na stotine ih ima i danas u stranci koja je predložila ovaj amandman i koji su harali Srbijom i rušili našu ekonomiju i privredu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala gospođo predsednice. Na osnovu ovog obrazloženja koje smo čuli od predlagača amandmana, ipak donosim zaključak da nikakvog argumenta u pozadini ovog predloga nema. Zašto nema? Kako smo bili u prilici da čujemo malo pre, podsećam – problematično, ovde bi, kao,trebalo da bude to što nije dovoljno precizna formulacija, na šta ukazuje Agencija za borbu protiv korupcije i pri tom, citiram „u tome pronalazi ogroman rizik od korupcije“. Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je neistina. Imam pred sobom dopis Agencije za borbu protiv korupcije za nadležni skupštinski odbor, adresiran na datum 13. 07, dakle, jedan vrlo relevantan i skorašnji podatak. Prvo, nigde formulacije o strašnom riziku od korupcije nema. Stoji: „Smatramo da predlog i dalje sadrži izvesne nedostatke.“ To je najteža kvalifikacija. A kada pogledate taksativno koji su to izvesni nedostaci za koje se sugeriše da bi se na njima možda moglo još dodatno raditi,nigde, apsolutno nigde se ne pominje član 1. niti bilo kakva nepreciznost, ništa od onoga što smo čuli. Ako je to jedina argumentacija, mogu da zaključim i da ponovim još jednom – da argumentacije zapravo i nema. Svakako to nema nikakve veze sa onih milijardu i 400 miliona, o kojima možemo da pričamo danas, ali, molim vas, ako hoćemo ovo da uradimo kako treba, moraće mnogo ozbiljnije. Hvala.
Gospodine Balša, da li želite reč po amandmanu? [[Balša Božović, s mesta: Ne, replika.]] Na ministarku Mihajlović? (Balša Božović, s mesta: Replika na ministarkino izlaganje.) Ne može. Vi ste izazvali repliku, dala sam vam i ona je odgovorila. Ako želite konkretno o amandmanu, vrlo rado, to je vaše pravo i izvolite. Na član 1. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala lepo. Amandman glasi da se u Predlogu zakona, u članu 1, stav 2. tačka 2) reči: „13. maj 2003. godine“ zamene rečima: „13. maj 2013. godine“. To je posledica jedne potrebe da se ovaj zakon uskladi sa Zakonom o planiranju i izgradnji. Sada pozivam poslanike i građane i građanke Srbije da čuju obrazloženje zašto se odbija: „Ne prihvata se amandman s obzirom da se u članu 102. stav 9. Zakona o planiranju i izgradnji potkrala tehnička greška koja se odnosi na dan stupanja na snagu Zakona o planiranju i izgradnji, aopšte je poznata činjenica da je prvi zakon o planiranju i izgradnji stupio na snagu 13. maja 2003. godine.“ Ovo smo dobili od Vlade Srbije, ovaj stav. To znači da Vlada Srbije priznaje da imamo zakon, koristim i onih pet minuta, u kome postoji tehnička greška, znači, zakon sa greškom, feler zakon, gde se 10 godina tumači tehnička greška, 10 godina u kojih se desilo najveći broj od onih 24 ili 625 ili ne znam koliko sumnjivih, nelegalnih i ko zna kakvih privatizacija. Mi dobijamo obrazloženje da amandman treba da se odbije zato što već postoji zakon sa greškom, pa ako se odbije moj amandman i ostalih kolega, da ćemo time da nastavimo s greškama. A šta je sa popravljanjem grešaka? Zašto niste promenili Zakon o planiranju i izgradnji? Zašto postoji zakon koji važi dve godine i zakon koji ima grešku? Šta može da bude posledica greške? Posledica greške može da bude dau srpskom pravosuđu, koje nije reformisano ni pre pet godina, a ni dan danas, počnu razni sporovi, gde će razni subjekti privatizacije, novi vlasnici, njihovi dužnici, poverioci, da pokreću razne sporove koji se tiču greške – da li nešto važi od 2013. godine ili nešto važi od 2003. godine? Nadam se da nikom nije mrzak sam datum, 13. maj, bivši Dan bezbednosti. Možda to ima neke veze sa celom ovom pričom? Ali, da budem ozbiljan, mislim da je to neoprostiva greška i da ovaj zakon ne može da bude usvojen ako se on oslanja na Zakon o planiranju i izgradnji, odnosno ako je deo istog korpusa zakona, odnosno ako ima direktnu vezu u primeni, a da se ne popravi prvo zakon koji je sa greškom već dve godine. Razumem ja da se greške dese, ali ne mogu da razumem da greška postoji dve godine i nešto meseci i da to nikome ne smeta, a posebno ne vlasti u ovoj državi, koja stalno priča da hoće da ispravi greške iz prošlosti. Apsolutno mogu da vam budem svedok da je bilo ne grešaka, nego namernih grešaka u prošlosti. O tome sam ja govorio kada ni skupštinska većina, ni neki članovi Vlade, nisu reč prozborili o tome, a mnogi su i učestvovali u svim tim greškama. Tako da meni ne možete da prebacite to da je nešto bilo, pa da sam ja učestvovao. Ne, nisam. Kada se neke kolege pozivaju na 15 godina šta se desilo, da vas podsetim, u tih 15 godina je SNS već tri godine prisutna, a to znači da vi optužujete i sami sebe. Da ne govorim o vašim koalicionim partnerima, koji su prisutni jako dugo. Ja nisam prisutan. A najveći deo vladajuće većine je prisutan u tih 15 godina, neki bar polovinu, a vi bar tri godine. Ja sam već govorio u načelnoj raspravi o tome da je vrlo sumnjiva stvar, odnosno, sada se vidi da je to namera, zašto nam je podmetnut zakon u petak u 19 časova uveče, a morali smo da se izjašnjavamo o njemu već u ponedeljak u 10 ujutru? To su razlozi. Neke razloge je dala i Agencija za borbu protiv korupcije, koja je, pogledajte to, poslala svoj izveštaj 13. jula, u ponedeljak. I oni nisu stigli da uđu u vreme pre amandmana. Oni upozoravaju i Vladu i parlament da ima puno nelogičnosti, puno nedovoljno dobro rešenih delova zakona i da to mora da se popravi. Ali, i njihovo upozorenje je stiglo kasno, jer ni oni ljudi ne mogu da čekaju kada će neko iz Nemanjine da se seti da nam pošalje zakon, pa da čekaju u dežurstvu subotu i nedelju da bi dali svoje mišljenje. Ovo nije prvi put da se mišljenje Agencije za borbu protiv korupcije omalovažava u ovom parlamentu, da se kaže – to nije bitno, posebno od Vlade, ali naravno, i od skupštinske većine. Šta su oni rekli? Da je vrlo neobičan, čudan, odnosno sklon mogućnosti korupciji, način umanjivanja procenta umanjenja, da to nije jasna stvar i o tome smo se složili, da je pitanje kontrole, odnosno komunikacije sa kontrolom državne pomoći isto otvoreno pitanje, da je plaćanje naknade komplikovano, odnosno pitanje gde postoje mnogi uslovi za korupciju, posebno sa onim umanjenjem od 30%. Prema tome, mislim da bez obzira što je prošla načelna rasprava, da je najbolje, ja bih to prihvatio bez likovanja i bez bilo kojih loših namera, da Vlada povuče zakon, da prvo popravi tehničku grešku, navodnu, iz Zakona o planiranju i izgradnji, a da nam onda pošalje odmah popravljen ovaj zakon. Mi smo spremni, ja lično i moj kolega Pavićević, siguran sam, i najveći deo opozicije, da čekamo celo leto te popravke i da ih usvojimo što pre, da ne kočimo reforme, da ne kočimo put u EU, ali to očigledno ne radimo mi, nego to radi Vlada Srbije.
Hvala. Potrošili ste vreme i za diskusiju. Reč ima gospođa ministar.
Verujem da ste spremni da čekate, ali mi nismo spremni da čekamo. Mi pokušavamo da napravimo prostor da se u Srbiji gradi. Moram da kažem da, kada govorite o Zakonu o planiranju i izgradnji, u svim članovima stoji adekvatan datum, osim u jednom članu, što je očito odraz pravno-tehničke redakcije koja za taj član nije urađena na pravi način. Mi ćemo kao Ministarstvo insistirati da se to popravi. Moram, takođe, da vam kažem da ova Vlada možda može da napravi tehničku grešku, ali sasvim sigurno ne može i nijednog trenutka i nikada nije napravila suštinsku grešku, koje su bile odlika, rekla bih, prethodnih vlada i zato, između ostalog, danas imamo ovaj zakon. Kada govorite o Agenciji za borbu protiv korupcije, ona je u delu određivanja mogućeg umanjenja na plaćanje na konverziju rekla da možda Vlada ne bi trebalo da bude ta koja će odrediti procenat tog umanjenja, smatrajući, kao nezavisna agencija, da to Vlada ne treba da radi. Agenciji je između ostalog dva puta slat zakon. Prema tome, nisu oni dobili tek tako, odjednom, da nisu stigli da pogledaju, a kod vas, kada smo imali raspravu u načelu, rekli ste da ste zakon dobili u 18,00 časova u petak, a sada ste rekli u 19,00 časova, tako da možda nešto sa brojevima nije u redu. Hvala. (Zoran Živković, s mesta: Replika.)
Ako ćete oko toga kada ste dobili, to je skupštinska stvar i ministar tu … (Zoran Živković, s mesta: Ministarka je meni odgovorila, a to šta ću ja da kažem ...) Ona mora da vam odgovori, ali nije izazvala repliku. To je ogromna razlika [[Zoran Živković, s mesta: Da, ali ja imam pravo na repliku.]] Ne znam kako tumačite Poslovnik. Niste pomenuti, nije uvredljivo. (Zoran Živković, s mesta: Ja mislim da imam pravo.) Dobro. Ja mislim da to treba da iskoristimo sledeći neki put. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
Poštovana ministarko, poštovane kolege narodni poslanici, kada sam čitajući ovaj zakon video veliku suštinsku grešku, po meni suštinsku, žao mi je što ministarka koristi termin da je to tehnička greška, jer ovde se radi o tome da se ne slažu brojevi u deset godina. Znači, ovde se greška potkrada na takav način da je i u ovom Predlogu zakona u članu 1. rečeno da su lica koja su nosioci prava korišćenja na izgrađenom zemljištu, itd, itd, obuhvaćena ovim zakonom do 13. maja 2003. godine ili na osnovu sudske odluke, itd, itd. U članu 102. Zakona o planiranju i izgradnji kaže se da su ova privredna društva i pravna lica ograničena sa zakonom da se uklapaju u te neke rokove koji su vezani do maja 2013. godine. Kada sam video razliku između jednog i drugog člana, prvo sam se ponadao da je greška u ovom Predlogu zakona i da ćemo kroz ovaj amandman uspeti da ovu grešku ispravimo. Međutim, kada je zaključak bio da je greška u stvari urađena u Zakonu o planiranju i izgradnji, onda vidite da imate veliki problem i da se ovde ne radi o tehničkoj grešci, kako to ministarka kaže, već da se radi o suštinskoj grešci. Ako bismo valjano analizirali ovaj Predlog zakona videli biste da se ovde radi o deset godina od 2003. do 2013. godine. Ako dalje, analogno tome, razmišljamo, videćete da su sve sporne privatizacije, koje su se desile u ovoj državi, desile u tom periodu. Ako se ne usvoji ovaj amandman i predlog gospodina Živkovića da se zakon povuče iz procedure, imamo strahovito veliki problem kao država, ovde se otvaraju veliki procesi i ovaj zakon će vrlo brzo pasti u vodu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, koliko sam razumeo, mnogo buke oko jedne tehničke greške. Ko radi taj i greši. Naprosto greške se potkradu i mislim da ne treba prihvatiti ovaj amandman. Neki ljudi greše, a neki ljudi su naprosto greška. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Poštovana predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, poštovana potpredsednice Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, Pokret za PREOKRET je podneo pet amandmana na ovaj zakon. Kada je u pitanju amandman na član 1. zakona, ja ću ga pročitati. Predloženo je da se iz ovog člana briše jedan stav koji se odnosi na sportske klubove, odnosno klubove koji se prema Zakonu o sportu bave organizovanje sportskih priredbi i kao takvi su registrovani. U obrazloženju se kaže – imajući u vidu položaj sportskih klubova, imovine koju koriste, bilo bi društveno opravdano da se ta oblast celovito uredi posebnim zakonom koji bi se odnosio na uređenje njihovog položaja, moguće privatizacije i drugo, jer u suprotnom stvorili bi se koruptivni rizici. Koristiću svojih pet minuta. Dakle, ovim amandmanom, poštovana potpredsednice, traži se da se sportski klubovi izuzmu iz ovog zakona kako se ne bi desilo da ne uređeno stanje u sportskim klubovima dovede do toga da se neko pojavi kao kupac ili zakupac kroz konverziju prava korišćenja i da imamo ozbiljne probleme, odnosno ovim je stvoren ozbiljan koruptivni rizik. Obrazloženje zbog čega ovaj amandman nije prihvaćen nije toliko smešan, kao obrazloženje na amandman poslanika Nove stranke, ali jeste pravno smešan i krajnje pravno sporan. Naime, ovde se kaže – da bi ovaj amandman, njegovo prihvatanje bilo u suprotnosti sa odredbama člana 102. stav 9. Zakona o planiranju i izgradnji, pa se navodi broj Službenog glasnika. Gospođo ministarko, podučite ljude koji rade kod vas, koji su pravnici. Kod nas u pravnom sistemu nema supermacije zakona. Dakle, postoji samo supermacija Ustava i nema važnijih i manje važnijih zakona. Ovim zakonom, kao što smo to činili stotine puta unazad, možete promeniti bilo koji član bilo kog zakona odredbom da prestaje da važi odredba člana tog i tog zakona tog i tog. Dakle, samo je Ustav u supermaciji u odnosu na zakone. Nije vam dobro obrazloženje, a sada vas pitam suštinu – zbog čega smatrate da iz ovog zakona nije potrebno da se izuzmu sportski klubovi, čak je i premijer rekao da je u sportskim klubovima toliko kriminala da ne može da se uhvati u koštac sa tim problemom? Ja mu zaista verujem. Istina, ne znam zbog čega se prihvatio da bude premijer kada ne može da se obračuna sa stanjem u sportskim klubovima, odnosno sa mafijom u sportskim klubovima kojima vi dajete mogućnost da se uknjiže kao vlasnici imovine koju koriste. Gospođo Mihajlović, recite mi zbog čega niste sačekali poseban zakon kojim bi se ovo pitanje uredilo posebno, i privatizacija, i konverzija prava korišćenja u svojinu ili dugoročni zakon? Sa druge strane, sasvim je jasno iz ovog člana zakona, iz neprihvatanja ovog amandmana da se ovde radi o interesima bogatih, kako ih vi zovete, tajkuna i da ovaj zakon jesu pisali, kao što su prethodni zakon pisale banke, koji se odnosio na hipoteke, bogati tajkuni. Vi znate dobro njihova imena, dobro su vam poznata i oni uživaju uljuljkani u vaše tri godine vlasti, jer njihov kapital se uvećava. Jedan od najvećih tajkuna u zemlji ovih dana je objavio da je njegov profit porastao za 10%. To je valjda jedina kompanija čiji je profit porastao u poslednje tri godine. Tačno je, vi niste prihvatili moje amandmane, ali ste prihvatili sugestije Američke privredne komore. Ne mislim ja da je ona loša i sama po sebi sporna, ali mislim da na prvom mestu treba da budu interesi građana Srbije, a ne Američke privredne komore koja štiti interese američkih privrednika u Srbiji i ona jeste učestvovala u pisanju ovog zakona, i to nije loše, ali ste vi morali da zaštitite interes države. Kao što smatram da ni bilo koji kokus ne može biti iznad interesa građana Srbije, a interes građana Srbije jeste da milijardu i 400 evra, prošli put ste me ispravili, bude u budžetu Republike Srbije, a ne u džepovima nekih tajkuna koji će iskoristiti mogućnosti ovog zakona. Zbog toga vraćam se konkretno na ovaj amandman. Prihvatite ovaj amandman, imate pravnu mogućnost, uvrstite ovaj amandman u ovaj zakon, isključite sportske klubove iz mogućnosti da oni postanu vlasnici nekretnine koju koriste da se ne bi desilo da neko za, kako vi to volite da kažete, tepsiju ribe, postane vlasnik ozbiljnih nekretnina, odnosno zemljišta, građevinskog zemljišta. Gospođo Mihajlović, a o drugim amandmanima pričaćemo naknadno gde tražim kroz amandmane da zakon bude u interesu građana, a ne tajkuna. Hvala.
Reč ima ministar. Dve minute.
Vrlo kratko. Nisam razumela to za tepsiju ribe, ali ono što želim da kažem jeste da upravo ovaj zakon treba da omogući da te korupcije, koju vi pominjete ne bude, i naš zadatak između ostalog je po Ustavu jeste da se bavimo uređenjem građevinskog zemljišta i ovaj zakon rešava samo to pitanje, dakle, koje se odnosi na građevinsko zemljište. Kada govorimo o sudskom klubovima, bez obzira kakvo je stanje bilo u tim sportskim klubovima, uređeno ili neuređeno, ali oni su uglavnom u vlasništvu lokalnih samouprava države. Na kraju krajeva, gradila ih je država ili vojska ili lokalne samouprave i u tom smislu one svakako moraju da budu, odnosno oni moraju da budu unutar ovog zakona. Takođe i raspolažu određenim zemljištem i mora se platiti konverzija na to. Ali, ovaj zakon je napravljen u interesu građana Srbije i ovo Vlada ga je predložila i usvojila i predložila pred poslanike upravo zbog toga što na ovaj način rešavamo jedno veliko pitanje i omogućavamo da se u Srbiji gradi, jer, interes građana Srbije jeste da budu zaposleni, da imaju posao, da primaju plate. Ta ista ili bilo koja druga komora koja je davala svoje sugestije, pre svega Privredna komora Srbije na primer, koja je davala svoje sugestije, pa i Američka privredna komora, ne izlazi se u susret interesima Američke privredne komore ili bilo koje druge, nego interesima ljudi koji su zaposleni u 190, recimo, kompanija ili interesima investitora koji su ovde uložili 14 milijardi evra zaposlivši naše ljude i ostvarivši i povećavši privredni rast naše zemlje. Dakle, naš interes je da građani rade, da bi ljudi mogli da rade ovde mora da se investira i mora da se gradi. Da bi moglo da se gradi, investira moramo da oslobodimo i uredimo svojinsko, pitanje svojine građevinskim zemljištem i to je razlog zašto je ovaj zakon donet.
Vreme. Hvala vam. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam zemljoradnik. Malo imam nekih škola, ali se bavim zemljoradnjom uglavnom. Gledao sam član Poslovnika, ne reklamiram povredu Poslovnika, član 161. da bi utvrdio koji ima pravo…
Jeste li vi tražili povredu Poslovnika?
Ne, nisam. Samo govorim da …
Samo o amandmanu, molim vas.
Samo i o amandmanu i govorim, član 161. govori o amandmanima.
Pa, govori, ali vi govorite sad o konkretnom amandmanu, inače moram da vas sprečim.
Pa, valjda imam pravo da kada obrazlažem ili govorim, komentarišem amandmane da se pozovem malo i na Poslovnik, da kažem da član 161. reguliše podnošenje amandmana…
Dobro, vi trošite vreme poslaničke grupe.
Naravno da trošim vreme poslaničke grupe, ništa nije sporno. Šta sam hteo da kažem? Ma koliko sam se ja trudio da ovo škole koliko imam iskoristim da bi razumeo smisao ko ima pravo da podnosi amandmane, nikako nisam našao da to pravo ima nevladina organizacija ili nevladina…
Poslanici imaju prava da podnose amandmane. Poslaniče, zaista. I molim vas da pričate konkretno o amandmanu, nemojte podnosioca.
Gospođo predsednice, dakle ja pričam o amandmanu onoliko koliko je pričao i predlagač. Uopšte…
Niste u pravu. Niste u pravu ovog puta. Zaista…
Jel možete da saslušate dve rečenice, pa da nastavim? Dakle, predlagač je odmah u uvodu rekao da je to predlog amandmana koji je podneo Pokret za preokret. Ja ne sporim pravo podnošenja amandmana nijednom kolegi poslaniku, niti podnosiocu Predloga zakona, niti Vladi, niti nadležnom odboru. Ali, ono što ja sporim a on to je u obrazloženju nedvosmisleno rekao, evo ovde ima kolega koji su bili prisutni, da je amandman podneo Pokret za preokret, što nije tačno…
Poslaniče, ipak ćete morati o amandmanu, a nazive udruženja ja ne mogu ovde da sporim. Ja nisam ni upravni ograni ni sud.
Gospođo predsednice
Nemojte molim vas. Ako imate nešto doći ćete kod mene u kancelariju i pričaćemo o tome. Znači, ovo će biti rasprava ili ozbiljna ili ću ja dozvoljavati ama baš svakome da priča o čemu god hoće. Znači, o podnosiocu završili smo diskusiju o tome.
Gospođo predsednice, završili smo diskusiju i nemam nameru da dolazim u vašu kancelariju.
Zahvaljujem vam na razumevanju
Što se tiče sportskih klubova, predlagač je takođe govorio o sportskim klubovima pa ćete mi dozvoliti makar pravo da iskomentarišem taj deo. Ja mislim da klubovima treba dozvoliti da imaju pravo konverzije s obzirom da te objekte treba obnoviti. Oni te objekte ne mogu obnoviti. Ne mogu dobiti odgovarajuće dozvole ukoliko ne budu na određeni način regulisali građevinsko zemljište koje pripada tim objektima, koje je sada u državnom vlasništvu. Ukoliko sportski klubovi ne dobiju pravo na konverziju u takvim situacijama će naši objekti, sportski objekti, tu mislim na stadione i hale, ostati u stanju u kome su bili 1945. ili 1953. ili 1960. godine kada su pravili. Mislim da je interes da se razvija sport, čak bih predložio da sportski klubovi imaju što veće povlastice da bi na takav način došli do nekih sredstava, a zajedno sa zidanjem sportskih objekata, da imaju pravo i da u okviru tih sportskih objekata imaju i komercijalne sadržaje na osnovu čega bi finansirali sportsku granu za koju je sportski objekat izgrađen, odnosno za čiju granu sporta je klub koji koristi taj sportski objekat osnovan. Što se tiče tajkuna koji su u obrazloženju amandmana nama prebačeni, navodno je predlagač amandmana rekao da mi to radimo u korist tajkuna, ja moram da kažem da od 2012. godine meni nije poznato da je nastao bilo koji tajkun, od promena 2012. godine do dana današnjeg. Ovde je rečeno da je 10% profita ostvarila firma jednog tajkuna i verujem da se otprilike mislilo na onog tajkuna koji je bio finansijski direktor stranke na čijoj listi je bio poslanik i u ime čije je bio činovnik u Vladi. Dakle, taj tajkun je bio finansijski direktor te stranke i ukoliko je mislio da te tajkune sada prebaci nama, ja se sa time ne slažem i u toj situaciji u kojoj on to želi nama da učini na određeni način je povredio dostojanstvo ove Narodne skupštine i svih poslanika i ja bih tražio izvinjenje kolege poslanika koji je predložio ovaj amandman a koji nam je u početku svog obrazlaganja rekao da je to amandman nevladine organizacije. Hvala.
Samo da vam kažem, vi imate veću slobodu od bilo kog poslanika ovde, a onda neki put poštujte i kada vas neko zamoli da poštujete Poslovnik. Reč ima Aleksandar Marković po amandmanu.
Hvala predsedavajuća. Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, govoriću isključivo o amandmanu, gospođo predsedavajuća, ali bih želeo pre svega da ispravim uvaženog doktora pravnih nauka. Dakle, ne kaže se – supermacija, nego – supremacija. I očekujem zahvalnost uvaženog doktora nauka. Predlažem da se odbije ovaj amandman na član 1. Predloga zakona u kome je predviđeno brisanje tačke 3. Samostalni poslanik koji je predlagač ovog nakaradnog, rekao bih, amandmana je u potpunosti zasenio neke druge samostalne poslanike koji su nas mesecima zasipali sličnim amandmanima koji glase – briše se. Meni je neprihvatljivo brisanje iz svih onih razloga zbog kojih je i Vlada odbija i dostavila nam kao obrazloženje za neprihvatanje ovog amandmana. Ono što mi je takođe neprihvatljivo, gospođo predsedavajuća, to je i obrazlaganje samog amandmana i upotreba nekih ocena i nekih reči kao što je – kriminal, koruptivni rizici, stanje u sportskim klubovima, o čemu je već pričao, tajkuni itd. Moram da pitam – ko je stvorio te tajkune? Za vreme čije vlasti su stvoreni ti tajkuni? Ja ću da vas podsetim, za vreme vaše vlasti, odnosno stranke ili stranaka u kojima ste bili su upravo stvoreni ti tajkuni. Ko je omogućio da oni dobiju pravo korišćenja građevinskog zemljišta? Iz svih tih razloga predlažem da odbijemo ovaj amandman. Hvala vam.
Poslaniče, daću vam reč, samo recite šta vam je rečeno, osim ispravke u izgovoru reči. (Janko Veselinović, s mesta: Postavljeno mi je pitanje.) Ne, ne, pitanja jedni drugima, ne, ne spada u član 104, žao mi je. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Ona nije tu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Na član 2. predlog je da se u članu 2. stav 3 reč „tog“ zamenjuje rečju „neizgrađenog“. Cilj ovog amandmana je vrlo jasan svakome ko želi da čita i sposoban je da učini taj čin, a to je da je „tog zemljišta“ vrlo široka definicija. Šta znači „to zemljište“. Neizgrađeno zemljište ima vrlo preciznu definiciju. Amandman se ne prihvata, kaže Vlada, iz razloga što je predmet pretvaranjaprava katasterska parcela izgrađeno i neizgrađeno građevinsko zemljište, što je propisano u članu 5, itd, itd. Moje pitanje je – zašto se pominju reči izgrađeno i neizgrađeno? Koja je treća mogućnost sa zemljištem, jer ono može da bude izgrađeno i neizgrađeno, ne može da bude poluizgrađeno i poluneizgrađeno. Ovo preciziranje u amandmanu koji sam dao, zajedno sa drugim kolegama, je upravo to da definišemo na koje zemljište se odnosi ovaj član i to je da treba da se odnosi na neizgrađeno zemljište. Reforme su, naravno, potrebne Srbiji, neophodne su, ali one ne mogu da se brane tako što će zakon braniti ljudi koji su, blago rečeno, neobavešteni o materiji, a s druge strane, vrlo je tužno kada predsednica Vlade brani zakon tako što pravi veliku dramu oko toga da li je neko rekao da je Predlog zakona došao u petak u 6,15 časova posle podne, ili u 7,00 časova. Ako je to krunski argument za ovaj zakon, ako su oni koji su ga branili u proteklih pet, šest minuta krunski eksperti, propade Srbija.
Prošlo vreme. Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković. Izvolite.
Poštovana ministarko, moji motivi da bih podneo ovaj amandman su pre svega vezani za jasnu formulaciju i preciziranje ovih termina, zato što sam smatrao da u ovom članu 2. treba umesto reči „tog“ ili staviti termin „građevinskog zemljišta“, zbog toga što se u ovom članu o tome i priča, ili „neizgrađenog zemljišta“, kako sam stavio u predlog amandmana, zato što sam smatrao da upravo u ovom članu 2. treba precizirati terminološki o čemu se zapravo u ovom zakonu radi i da se odvoji, na neki način, ova terminologija i tematika od članova 3, 7, 8. i 9. U nedelju i ponedeljak, kada smo pisali ove amandmane, nisam imao ovaj stav Agencije za korupciju i drago mi je da se moja razmišljanja potpuno poklapaju sa mišljenjem Agencije za korupciju, koja je upravo u ovom članu 2. vas upozorila da se na neki način ovo mora precizirati i da se ne desi ovo što se desilo, a to je da ovaj član 2. bude u suprotnosti sa članovima 3,7, 8. i 9. u kojima govorite o tome koji slučajevi mogu biti izuzeti iz zakona, odnosno gde može doći do umanjenja. Znači, vaš pokušaj da se ovako u širokom određivanju terminologije ostavi u stvari prostor za korupciju je ovde očigledan. Nisam u prvom čitanju Predloga zakona uopšte imao taj utisak, međutim, kada smo kasnije pokušali da damo svoj doprinos kroz amandmane da se ovaj zakon poboljša, videli smo koliko je ovaj prostor veliki i koliko su rizici veliki. Tako da vas još jednom pozivam da zajedno sa Odborom razmislite o tome da se umesto ove reči „tog“ koristi ili „građevinsko zemljište“ ili „neizgrađeno građevinsko zemljište“. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Može biti da je prosto reč o zabuni. Član 2. – da li se naknada u ovom Predlogu zakona koji se nalazi pred nama odnosi isključivo na neizgrađeno zemljište? Kako stvari stoje, pominje se i za izgrađeno i u tom smislu treba razumeti odgovor koji smo dobili od Vlade. Dakle, ako se odnosi i na izgrađeno i na neizgrađeno, na različite načine, zato se i potenciraju ta dva termina, drugačije tretiraju mogućnosti umanjenja. To je rečeno članovima od 7 do 9, pa postoje različiti mogući pristupi, nešto za izgrađeno, nešto za neizgrađeno. Nema potrebe da trošimo vreme na to zašto se pominje i jedno i drugo. Ako se uvodi mogućnost naknade i za jednu i za drugu kategoriju, onda je jasno zašto bi bilo pogrešno ovo limitirati na samo jedan od ta dva termini, koji god da izaberemo. Dodatak na sve ovo, uporno se potencira neko pitanje koruptivnosti, nekog strašnog izveštaja, strašnog mišljenja, osude Agencije za borbu protiv korupcije. Hajde da je pomenemo još jednom. Svi smo je u ovoj sali mogli pogledati, zato što je došla na skupštinu, konkretno ja sam je dobio preko Odbora. Koliko su to velikih zamerki oni imali, ko će da tačan broj? Brojao sam,nisam ulazio u težinu kvalifikacije za svaku ponaosob, ali da ih ima mnogo, nema ih. Konkretno, ukazuje se na četiri stvari i to, malopre sam rekao kojim rečima, da postoji prostor da se još uvek možda unapredi zakon, i to je to. Najave katastrofe, možemo mi u nastupima dramatizacije ovde da karikiramo toliko toga, u tom izveštaju nema. Daleko od toga da, kao što je ovde neko rekao, je omalovaženo mišljenje ove Agencije. Sama Agencija u tom dopisu o kome pričamo kaže da je predlagač uvažio neke njene predloge. Kada pogledamo na samom kraju formulaciju kako se Agencija obraća Odboru kada napominje da ima još par stvari o kojima smatra da vredi razmisliti, naiđete na rečenicu – poziva poslanike da razmotre iznete sugestije i predloge. Ima li ovde ljutnje, ima li u ovim rečima najave katastrofe? Naravno da nema. Umesto da prikazujemo stvar dramatičnijom nego što jeste i što zaslužuje da bude, hajde da se bavimo stvarima konkretno. Hvala.
Molim sve poslanike da govore u mikrofon, uopšte se ne čuje. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković, po amandmanu. Izvolite.
Uvaženi kolega, u stvari se suštinski razlikujemo upravo u odnosu prema ovom članu i prema stavu Agencije za korupciju. Smatram da je upravo član 2. trebalo preciznije definisati, kako bi se kasnije izbegli svi rizici pogrešnog tumačenja svih ostalih članova koji govore o eventualnom umanjenju. Vama je Agencija za korupciju vrlo jasno i vrlo decidno navela članove zakona kojim se u stvari na posredan ili indirektan način ugrožava osnovna namera ovog zakona, a to je da se izvrši konverzija sa naknadom. Znači, upravo to što ste ostavili priliku na više mesta i u više članova da se sa uopštenom formulacijom pristupa rešavanju određenih problema ostavili ste i prostor za korupciju. Između ostalog, Agencija za korupciju vam skreće pažnju da nije dobro da organi lokalne uprave, odnosno organi koji se bave imovinsko pravnim pitanjima nemaju kriterijume na osnovu kojih umanjuju određenu cenu. Niste definisali ni rokove, ni kriterijume, ni mere kažnjavanja za one koji ne postupaju po zakonu. To su vrlo ozbiljne primedbe ove Agencije i nemojte ih više tretirati kao tehničke, one su suštinske. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Bukvalno dve rečenice. Dame i gospodo narodni poslanici, skoro da bih mogao da kažem na prethodno izlaganje sve lepo, ali imam jedno pitanje. Gde se ovaj amandman na bilo koji način dovodi u vezu sa ovim što je rečeno malopre? Evo mišljenje Agencije. Gde se ovde kaže na bilo koji način, kakvim god hoćete rečima – problem je ta reč „tog“ u članu 2. i gde ovde kaže – bilo bi bolje da se reši na drugi način, ovako kako je predloženo amandmanom. Ne kaže se nigde. Zašto? Rekao sam već malopre, jer bi bilo potpuno pogrešno da se to tako uradi. Znači, još jednom – hajdemo o temi. Hvala lepo.
Hvala. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Dubravka Filipovski i Velimir Stanojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsednice. Uvažena ministarko, u načelnoj raspravi u ime poslaničke grupe SPS sam dao obrazloženje ovog amandmana, ukazujući na mogućnost utvrđivanja tržišne vrednosti preko angažovanog veštaka, odnosno stručnog procenitelja. Pozvao sam se tada na odredbe Zakona o eksproprijaciji, koji takođe dozvoljava mogućnost angažovanja stručnog veštaka, tako da smo u poslaničkoj grupi SPS prihvatili da postoji mogućnost da se amandmanom koji nije naš, ali u slučaju da je isti takav istaknut, da bi prihvatili da pored Poreske uprave, da pored onih prosečnih cena kvadratnog metra koji se navode u Predlogu zakona, jedna od mogućnosti utvrđivanja vrednosti bude i angažovanje, odnosno bude preko angažovanja veštaka odgovarajuće struke. Voleo bih samo da u ime poslaničke grupe SPS čujemo da li je jedan takav amandman prihvaćen, da li je došlo do uspostavljanja modaliteta, pored predloženog načina utvrđivanja vrednosti, da to bude alternativno i drugi način utvrđivanja vrednosti, a to je angažovanjem stručnog procenitelja ili veštaka. Zahvaljujem se.
Hvala. Saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Milorad Mijatović, prof. dr Branko Đurović, Milena Bićanin, dr Ivan Bauer, prof. dr Vladimir Marinković, prof. dr Vesna Besarović, dr Muamer Bačevac, Meho Omerović, Branka Bošnjak i Ljiljana Nestorović. Vlada i Odbor za prostorno planiranja, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković. Reč ima mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Uvažena ministarko, koleginice i kolege, član 3. je još jedan od članova na koje upozorava Agencija za borbu protiv korupcije. Naime, on predviđa da se visina naknade može umanjiti u skladu sa uslovima propisanim ovim zakonom i propisima o kontroli državne pomoći, čime se organima javne vlasti daje diskreciono ovlašćenje prilikom odlučivanja u ovom pitanju. Dalje se još u tekstu Predloga zakona razrađuje na koji način se sve ta naknada može umanjiti. U članu 8. vidimo da se ta naknada potpuno i ukida, na čemu se u medijima mnogi privrednici zahvaljuju Vladi Republike Srbije. Mislim da Agencija za borbu protiv korupcije ima apsolutno pravo što ne veruje Vladi Republike Srbije kada je u pitanju davanje državne pomoći, jer je ta ista Vlada Republike Srbije već pokazala u prošlosti da je sklona tome da za raznorazne privatne projekte, od kojih Republika Srbija ima samo štete, daje državnu pomoć. U slučaju preduzeća „Beograd na vodi“ videli smo kako Vlada Republike Srbije daje državnu pomoć za izgradnju šoping mola i luksuznih stanova, pa sada ne čudi zbog čega se Agencija za borbu protiv korupcije brine da će Vlada Republike Srbije i u ovim slučajevima svojim poslovnim partnerima i ljudima bliskim SNS davati državnu pomoć za izgradnju projekata od kojih samo oni imaju koristi, a građani Republike Srbije isključivo štete. Ovo što sam rekla nisu reči DS, nego reči Agencije za borbu protiv korupcije, ali, kažem, makar treba da budemo srećni što se u ovom članu 2. govori o umanjenju naknade, zato što se, kako vidimo kasnije u zakonu, ta naknada potpuno i ukida, na čemu vam se brojni privrednici širom medija zahvaljuju.
Reč ima ministarka. Izvolite.
Malo pojašnjenje. Konačnu reč o umanjenju daje Komisija za kontrolu državne pomoći, a ne Vlada. I na ovaj član zakona smo takođe dobili punu podršku Evropske komisije, bez jednog jedinog komentara da je to pogrešno. Dakle, ne Vlada, nego Komisija i to o svakom slučaju pojedinačno.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Hajdemo još jednom, koliko god puta da treba. Sjajno, samo kakve veze ima sa amandmanom? Da li je moguće da smo podnosili amandmane samo da bismo opet obezbeđivali ovde neki prostor za nastup uživo? Pozivam predlagača da pogleda tekst amandmana koji je predložio, pa da vidimo ima li bilo kakve veze sa bilo čim u dopisu Agencije, osim što se negde pominje isti član. Nema veze sa materijom. Agencija sa svoje strane, kad god se u nekom zakonu, bilo kom, pa tako i u ovom, pojavi pitanje diskrecionih ovlašćenja, izrazi sumnju. Da li to automatski znači da će da bude problem? Pa, ne znači. Imali smo toliko iskustava sa diskrecionim ovlašćenjima u raznim zakonima. Dakle, to samo po sebi nije apsolutno ništa problematično. Ono što jeste problematično, nama se ovde predlaži da se jedna reč zameni drugom ili dve reči drugim parom, da bi verovatno zvučalo, a onda se to predstavlja kao odbrane države od neke ale korupcije. Da se mi, ako je ikako moguće, uozbiljimo, pa da o ovome razgovaramo tako da to ima smisla, onako kako se zaista raspravlja o zakonu, a dugačke priče zasnovane na čistoj politici možemo da ostavimo za neke tok-šou emisije, televiziju, stranačke tribine, mitinge. Biće uskoro i neki izbori, pa će biti prilike da se onda ukrste stavovi te vrste, ako smo svakako u stanju da argumentovano raspravljamo o nečemu kao što je zakonski predlog. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite, gospodine Veselinoviću.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, „Pokret za preokret“ je podneo veoma sličan amandman kao i poslanici SPS. Gospodin Neđo Jovanović je potanko objasnio razloge zbog čega smatra da je moguće predvideti alternativnu mogućnost da mimo poreskih organa stručnjak finansijske struke izvrši veštačenje vrednosti cene konkretnog zemljišta. Zašto? Zato što svako onaj koji ima veze sa utvrđivanjem vrednosti cene nepokretnosti i građevinskog zemljišta zna da poreski organi nemaju adekvatnu, odnosno ponekad se ne poklapa sa adekvatnom tržišnom cenom nepokretnosti zemljišta. Dakle, može se desiti da je prema poreskim organima cena nečega 100 dinara, a da u suštini na tržištu to vredi 150 ili 50 dinara, u zavisnosti u kojoj je zoni. Zbog toga sudovi kada utvrđuju vrednost nepokretnosti uzimaju u obzir procenu stručnjaka finansijske struke. Zbog toga je veoma bitno, ako želimo da utvrdimo tržišnu cenu, da se predvidi i mogućnost da stručnjaci finansijske struke, veštaci ili super veštaci utvrde vrednost zemljišta i tu onda nema greške. Ukoliko imamo veštake i ukoliko po potrebi tražimo super veštačenje, mi dolazimo do tržišne vrednosti. To nisu bilo koji veštaci, već veštaci koji su od suda određeni kao veštaci finansijske struke.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam sada pažljivo tražio ovaj amandman i nigde nisam mogao da nađem amandman koji je predložio „Pokret za preokret“. Ne znam u čemu je problem. Da li je problem u tome što jedan doktor prava ne zna da nevladine udruge ne mogu da predlažu amandmane, da to pravo pripada poslanicima koji posebno i zajedno mogu da predlažu amandmane? Takođe, predlagač zakona može da predloži amandmane i nadležni odbor može da predloži svoj amandman. Još se nije u praksi desilo u ovoj Narodnoj skupštini da nevladine organizacije imaju pravo, nevladine udruge, da predlažu amandmane. Meni nikako nije jasno, uporno sam tražio tu vrstu amandmana, nigde ne mogu da ga pronađem i zato ne mogu da prihvatim tumačenje i obrazloženje jednog doktora prava, profesora prava na državnom fakultetu, da on, s obzirom na svoje pravničko iskustvo, može da tvrdi da nevladina organizacija, nevladina udruga može da predlaže amandmane. Zato predlažem da se ovaj amandman odbije.
Zahvaljujem, gospodine Rističeviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković, pa narodna poslanica Olgica Batić. Izvolite, gospodine Markoviću.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pridružio bih se mišljenju Vlade koje predlaže odbijanje ovog amandmana. Pročitaću ga jer je kratko. U obrazloženju kaže – amandman se ne prihvata zato što je neprecizan i što bi nalaz i mišljenje veštaka, čak i da se ovaj amandman prihvati, trebalo sa sačini ovlašćeni veštak građevinske, a ne ekonomske struke. Mislim da to niko ne osporava, dakle, svrsishodnost ovakvog obrazloženja. Međutim, danas, pošto mi je sticajem okolnosti pripala jedna nezahvalna uloga da moram da ispravljam uvaženog doktora pravnih nauka, opet moram da reagujem. Dakle, u obrazloženju ovog amandmana, u drugoj rečenici, nailazimo na jednu čudnu reč, kaže: „ukoliko se ta miljenja ne podudaraju sa cenom utvrđenom u stavu 1. ovog člana“. Iskreno, ja prvi put čujem ovu reč - miljenja. Verujem da je u pitanju greška, da je bilo u pitanju – mišljenje, a možda i milovanje. Videćemo. Očekujem zahvalnost od prethodnog govornika, odnosno uvaženog profesora i doktora pravnih nauka. Suština je da predlažemo da odbijamo ovaj amandman i pozivam vas da ne glasamo za ovaj amandmana. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Olgica Batić. Izvolite.
Hvala. Samo ću se nadovezati na ono što je izrečeno, kako po amandmanu doktora Veselinovića, tako i amandmanu koji je sličan ovom o kome upravo raspravljamo, a to je gospodina Neđe Jovanovića. Moram da naglasim da u svakoj evropskoj državi, kada govorimo o visini naknade koja se utvrđuje za nešto, onda se to vrši na osnovu procene sudskih veštaka. To je stav naše sudske prakse i to je nepobitno tako utvrđeno, a sudska praksa naša i ukoliko nije formalan izvor prava, a nije formalan, jeste nešto što će se u narednom periodu svakako promeniti. Sa druge strane, ovde je slična situacija kao one situacije koje smo imali kada smo raspravljali o „Beogradu na vodi“, pa je tamo isto u jednoj odredbi navedeno da procenu tržišne vrednosti zemljišta vrši poreska uprava. Ja sam podnela amandman na takav jedan član pa Grad Beograd nije hteo da prihvati amandman, ali je zato ministar Vujović hteo da prihvati amandman i dao mi za pravo da procenu tržišne vrednosti apsolutno svuda u svetu, a tako bi trebalo da bude i u našoj zemlji, ukoliko mi sebe smatramo delom sveta, treba da vrše jednostavno odgovarajući veštaci, jer upravo to je predmet veštačenja i to je zadatak njihove struke. To je razlog zašto oni postoje i upravo razlog jeste da se u ovakvom jednom amandmanu visinu naknade za konverziju utvrđuje, može utvrđivati, organ jedinice lokalne samouprave, ali samo na osnovu onoga što kaže veštak odgovarajuće struke. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se. Gospodine Orliću, izvolite. Reč ima doktor Vladimir Orlić.
Hvala, gospodine predsedavajući. S obzirom da nema dodatnog insistiranja na usvajanje amandmana, verujem da je situacija vrlo jasna i zahvaljujem kolegi Markoviću što je prikazao. Možemo mi da se složimo da ima smisla uzeti u obzir neko dodatno mišljenje, možda u nekim situacijama to mišljenje bude i presudno važno, ali ne možemo da formiramo predlog tako da bude nedovoljno kvalitetan i da ga onda uguramo u zakon. Čuli ste već pravopisne nepravilnosti. Takođe, imali ste prilike u obrazloženju Vlade da vidite, nepreciznost. Dvojica veštaka, pa onda ako se mišljenja, ili kako se to već čita, rekao je kolega Marković, ne podudaraju sa cenom utvrđenom za više od 10%. Jedno ili oba i 10% u odnosu na šta? Na samu cenu ili na već ta dva mišljenja? Jasno vam je, nije ovo dobro obrađeno i ne može zbog toga da bude prihvaćeno i to je jedini razlog. Da ostavimo generisanje nekih šuma, bombastičnih poruka sklepanih od velikih reči na stranu, da se bavimo materijom kako treba, kao i kada je reč o prethodnom amandmanu zbog kog sam se javio. Ne treba da se usvoji iz jednostavnog razloga – nije dovoljno dobro. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite. Po amandmanu?
Naravno. Dame i gospodo narodni poslanici, insistiram da nam predlagač objasni da li je mislio na mišljenje ili na miljenje. To je veoma bitno navesti zašto, mislim da je veoma bitno. Postoji i jedno i drugo. Mišljenje je mišljenje, a miljenje, ja znam šta je miljenje, miljenje je postojalo za vreme stranke bivšeg režima, dok je vladala, čiji je pripadnik bio i sam predlagač amandmana. Najverovatnije je on mislio na ono - ko je kome bio mio, pa se dobro obogatio. Znači, ono, tri šećerane za tri evra. Zato insistiram da predlagač amandmana kaže da li je mislio na miljenje ili na mišljenje. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Rističeviću. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, po Poslovniku.
Mislim da je povređen član 107, gospodine predsedavajući. Treba da reagujete u ovim situacijama zato što ovo stvarno gubi smisao i povreda je zdravog razuma u Skupštini Srbije zbog toga što greška u kucanju nadležnih stručnih službi Skupštine se sada ističe kao greška poslanika opozicije i o tome se raspravlja, evo, već deset minuta i vi to sve nemo gledate i puštate tu besmislicu da se nastavlja na ovaj način. Molim vas da reagujete i da se rasprava vrati u okvire amandmana. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Stefanoviću, mada bih voleo da reagujete svaki put kada takva situacija bude, a ne samo u konkretnim slučajevima kada vi mislite da je to u vašu korist. (Jovan Marković, s mesta: Vi ste odgovorni da reagujete.) Gospodine Markoviću, jel nešto imate da mi dobacite? Javite se za reč, ako imate nešto da kažete. Ne dozvoljavate do kraja da kažem rečenicu da bi mogli da razumete iz kog razloga nisam mogao da reagujem. Zamolio bih ponovo sve narodne poslanike da kada govore, govore u mikrofon jer mi ovde, kao predsedavajući, vrlo često ne možemo da čujemo i ja veliki deo izlaganja gospodina Rističevića nisam mogao da čujem i da reagujem povodom onoga što je rekao gospodin Stefanović. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite, gospodine Babiću.
Član 108. stav 1, gospodine predsedavajući, mislim da je prekršen. Narodnu skupštinu čini 250 narodnih poslanika, ali čini i mnogo veći broj ljudi koji marljivo, vredno i odgovorno rade svoj posao u okviru sekretarijata, u okviru nadležnih skupštinskih odbora, pa do onih vrednih žena koje kada mi završimo sednicu one završe sa ovom salom, da nas sačeka sutradan u pristojnom stanju, do obezbeđenja, do mnogih drugih ljudi koji vredno i odgovorno i više od nas rade u ovoj Narodnoj skupštini. Loše je kada se odgovornost prebaci na loše kucanje nekoga u nadležnim službama odbora. Samo bih zamolio kolegu koji je reklamirao Poslovnik, ali i kolegu koji je pisao ovakve amandmane, verujem da je greška, da nije neznanje, siguran sam da je greška koja može da se omakne i koja može da se desi svakome, dešava se i meni i dešavaće se, to je sigurno, ali je nedopustivo da odgovornost prebacujemo na ljude iz stručnih službi Narodne skupštine Republike Srbije. Ukoliko imamo list koji je napisao i potpisao gospodin Janko Veselinović, u kojem se jasno kaže u trećem redu amandmana broj 2: „ukoliko se ta miljenja“ i „ukoliko se ta miljenja“ je potpisao prof. dr Janko Veselinović, onda je to zaista nedopustivo da kažemo da su to stručne službe Skupštine pogrešile. Jedna greška, jedna omaška siguran sam da nije namera bila gospodina Veselinovića da to uradi, ali je mnogo gore ukoliko takve greške mi prebacujemo stručnim službama Narodne skupštine Republike Srbije, a to su ljudi koji zaista vredno i odgovorno rade svoj posao.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Potpuno ste u pravu kada su u pitanju stručne službe Narodne skupštine i ne treba nikad, u takvoj situaciji, reći za njih da su oni napravili grešku. Slažem se sa vama da greška sigurno nije namerno učinjena. Greške se opraštaju, jedino nama predsedavajućim to ne može da se oprosti, a svima ostalima može. Izvolite, gospodin Veselinović.
Reklamiram član 27. Poslovnika. Kaže - predsednik Narodne skupštine predstavlja Narodnu skupštinu, saziva njene sednice, predsedava njima i vrši druge poslove u skladu sa zakonom i ovim Poslovnikom. Predsednik Narodne skupštine stara se o primeni ovog Poslovnika, i onda kaže – koga zamenjuje posle. Gospodine predsedavajući, vi niste sposobni da vodite sednice Narodne skupštine po Poslovniku. Dok je pre vas bila ovde predsednica Narodne skupštine, mi smo pričali o zakonu, o veoma važnom zakonu. Vi ste dozvolili da se ova skupština pretvori u lakrdiju zbog jedne gramatičke greške službenika, kojeg ja, naravno, ne okrivljujem, jer sam ja to potpisao, ali je taj službenik zaposlen u Narodnoj skupštini Republike Srbije. I, vi dozvoljavate da se pola sata priča o tome, umesto o konverziji zemljišta. Vi ste nesposobni da radite vaš posao. Vi ste nesposobni i treba da pustite da predsednica predsedava ovom sednicom.
Zahvaljujem se gospodine Veselinoviću, na onome što ste izrekli. Prihvatam sve to što ste rekli. Znači, ja sam nesposoban kada poštujem Poslovnik i kažnjavam vas zbog toga što ne govorite o dnevnom redu, a isto sam nesposoban što dozvoljavam da narodni poslanici govore. Znači, jednom odlučite da li treba da dozvolim narodnim poslanicima da govore i da govore o svemu što misle da treba da govore i da, u ovom slučaju, ukazuju na greške koje vi, kao poslanici, napravite, ili to ne treba da radim. Evo ja u vašem slučaju zbog opomene koju ste mi dali da sam nesposoban, ja to prihvatam i od ovog trenutka kada ste vi u pitanju striktno ću poštovati Poslovnik, neću dozvoliti da u ni jednom trenutku uradite nešto što nije u skladu sa ovim Poslovnikom. (Janko Veselinović, s mesta: U mom slučaju?) U vašem slučaju i u slučaju drugih narodnih poslanika. A ovo što ste sada izgovorili više govori o vama gospodine Veselinoviću, nego o meni. Zahvaljujem. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. (Janko Veselinović, s mesta: Nesposoban si.) Gospodine Veselinoviću, ne morate da dobacujete, ponašajte se kulturno kao i ostali narodni poslanici u ovoj Skupštini. Vrlo dobro se zna ko u ovoj Narodnoj skupštini, od početka saziva, svojim ponašanjem blati i unižava ugled Narodne skupštine. Vrlo se to dobro zna gospodine Veselinoviću. Vrlo se dobro zna gospodine Veselinoviću, kako se ide iz stranke u stranku, ali to je opet na čast vama a ne meni, kao predsedavajućem. ( Borislav Stefanović, s mesta: Kakve to sad veze ima.) Zahvaljujem se gospodine Veselinoviću. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Da li želite da se Skupština izjasni? Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite gospodine Jovanoviću.
Ja bih da ipak raspravu vratimo na dnevni red i da raspravljamo isključivo o amandmanima i da amandmanima pristupamo sa posebnom dozom ozbiljnosti, da ih analiziramo onako kako zaista to amandmani zaslužuju, a Poslovnik nalaže. Moram da skrenem pažnju, ponovo se vraćajući na svoj amandman, uz, naravno, javljanje po amandmanu prethodnika, gospodina Veselinovića, sa isticanjem koje se ovde ne može dovoditi u sumnju. Nije samo sudska praksa iznedrila institut veštačenja u primeni, gde se veštačenjima, recimo i u Zakonu o izvršenju i obezbeđenju utvrđuje vrednost, bilo nepokretnosti, bilo pokretne stvari na osnovu koje se vrši njena prodaja. S druge strane, takođe, prisutno je u praksi ono što se vezuje za procenu od strane poreske uprave, i mi to ne dovodimo u sumnju. Mogu da razumem ukoliko nije postojao adekvatan amandman kojim bi prihvatio i jedno i drugo rešenje kao dva modaliteta, ali moram da skrenem pažnju da i poreske uprave angažuju veštake u postupcima u kojima postupaju poreski organi. Tamo gde poreski organi utvrđuju vrednost, pa uzimaju u obzir tzv. stimulativne faktore i uzimaju u obzir tzv. faktore umanjenja ili korektivne faktore, kako god. U konkretnoj situaciji, ukoliko zaista postoji amandman kojim bi se prihvatilo da se ili veštačenjem ili na osnovu onoga što se pribavljaju kao parametri poreske uprave, možemo doprineti kvalitetu ovog zakona iako ću sa stanovišta struke, iz koje polazim, uvek zastupati stanovište da se vrednost može utvrđivati isključivo preko ovlašćenog procenitelja, odnosno sudskog veštaka. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Olgica Batić, po amandmanu. Izvolite.
Hvala. Samo bih nešto dodala, budući da je kolega Jovanović već izneo zapravo dobar deo onoga iz kog razloga bi trebalo usvojiti jedan od ovih amandmana, ali ne samo usvojiti, ličnog sam stava da je trebalo zauzeti jedno kompromisno rešenje između amandmana koji je podneo gospodin Jovanović i sa kojim tekstom se apsolutno slažem budući da dolazimo iz iste profesije, ali sa druge strane i deo amandmana koji je podneo kolega Veselinović. Naime, moram da kažem, da budući da se ovde spomenulo pitanje procene tržišne vrednosti građevinskog zemljišta od strane poreske uprave i sa druge strane ono što smatram prihvatljivijim, a to je da promenu vrši isključivo veštak odgovarajuće struke, izražavam svoju bojazan u tom smislu. Ukoliko ovo rešenje ostane u obliku u kome jeste, a ostaće nesumnjivo pošto amandmani nisu prihvaćeni koji su na ovaj član Predloga zakona podneli, izražavam bojazan u tom smislu da ukoliko se po ovakvom rešenju neko nađe za shodno da postavi pitanje ustavnosti ovakvog predloženog rešenja, te podnese jednu ustavnu žalbu, a ta ustavna žalba, recimo, bude usvojena od strane suda, rizikuje se da će biti veliki broj podnosilaca ustavnih žalbi. U krajnjoj konsekvenci onda će posledice toga našta su građani bili iznuđeni snositi samo država i to tako što će morati da plaća silne troškove. Opet spominjem da je ovako nešto već bio predmet rasprave kada smo raspravljali o „Beogradu na vodi“ i mislim da je ministar Vujović sa tim bio saglasan, takođe i ministar Selaković sa tim bio saglasan, uvažavajući činjenicu da se procena tržišne vrednosti može vršiti samo od strane određenog veštaka, jer to je neupitno i samo takvo rešenje jednostavno neće nametnuti potrebe ispitivanja ocene ustavnosti. Dakle, ovo ne sme samo da se posmatra kao neki tekst odredbe zakona, kao nešto što ćemo čitati, ovo moramo da posmatramo i sa praktične strane, to jest posledice koje će ovakva odredba zakona proizvesti u svakodnevnom životu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik doktor Boban Birmančević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana potpredsednice, poštovane kolege, poštovani građani, uz svo uvažavanje predlagača i kolega koje su dale svoje mišljenje, smatram kao neko ko nije pravnik, ali je ekonomista i sudski veštak iz oblasti sigurnosti na radu da ovaj amandman ne treba da se prihvati i to iz veoma jasnog razloga. Ako imamo u vidu da poreski organi jedinica lokalne samouprave su dovoljno stručni, jednostavno jedini su organ koji procenjuje vrednosti nekretnina koje su na tržištu, na osnovu kojih se donosi i odluka o plaćanju poreza na promet, ne vidim zašto bi u konkretnom slučaju za jednu procenu zemljišta koje je u ovom slučaju građevinsko zemljište morao biti angažovan sudski veštak. Ako u 99% ugovora u kojima je trgovina nekretnina u pitanju, odnosno promene vlasništva, procenu vrši poreski organ. Naravno da je dovoljno stručan, dovoljno ovlašćen da izvrši procenu ovog građevinskog zemljišta koje je ovim predlogom zakona obuhvaćeno. Ukoliko poreski organ nije u mogućnosti, odnosno nije dovoljno stručan, on će imajući u vidu da radi u skladu sa zakonom, sam zatražiti pomoć stručnih veštaka i to jednostavno ne treba da bude tretirano ovim predlogom zakona. Tako da jednostavno ovaj zakon, odnosno ovaj član mora biti prihvaćen u ovakvom obliku i naravno amandman ne treba da bude prihvaćen. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Snežana Malović, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Slobodan Homen. Izvolite.
Hvala poštovani predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ovde se radi o amandmanu koji mislim da je vrlo značajan pogotovo sa aspekta pravne sigurnosti, a moram da kažem sa aspekta pravednosti. Da bi našim građanima bilo jasnije ja ću ga pročitati nije dugačak. U članu 3. posle stava 2. dodaje se novi stav 3. koji glasi – visina naknade za konverziju prava korišćenja na građevinskom zemljištu na kome pravo svojine stekla Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave u postupku eksproprijacije jednaka je iznosu naknade koju je u postupku eksproprijacije isplatila Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave. O čemu se konkretno radi? Svi znamo šta je bila eksproprijacija. Znači, eksproprijacija je naravno bila prinudna. Država je iz određenih interesa oduzimala od građana zemljište i za to plaćala određenu cenu eksproprijacije. Sada se nalazimo u situaciji da država naplaćuje naknadu za konverziju. Valjda je osnovna ideja da ta naknada ne može biti veća od one cene kojom je država stekla vlasništvo, odnosno koja je platila eksproprijaciju. Pretpostavljam da nije interes države da se bavi biznisom i da zarađuje, nego upravo da na određen, adekvatan način pomogne građevinsku industriju. Ponoviću ono što je vrlo važno. Znači, kada su u pitanju eksproprijacije, to nije bilo pitanje volje građana. Oni su morali da predaju svojinu za određeni iznos svoju imovinu. Mislim da bi bilo fer da ta naknada ne bude veća nego što je bila onda. Naravno, pričamo o eksproprijaciji koje su se dešavale pre 20, 30, 50 godina nije ni bitno i tada je naravno bila cena zemljišta daleko manja nego danas. Drugim rečima država bi ostvarila ozbiljnu zaradu na taj način što bi naplatila konverziju na ovaj način. Te apelujem da, ministarku, da prihvati ovaj amandman pogotovo imajući u vidu obrazloženje. Ja mogu njega da pročitam, da se amandman ne prihvata, jer se navedeni slučaj retko javlja u praksi. Prema tome, u toliko pre neće biti veliki problem za primenu kada se retko javlja, a mislim da ovaj amandman može biti prihvaćen. Hvala.
Reč ima ministar potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Prihvatanjem amandmana na član 7. stav 4. mi smo prihvatili i troškove eksproprijacije u pribavljanju prava korišćenja, tako da na posredan način smo prihvatili ovo što vi govorite.
Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Samo par rečenica, poštovana ministarko. Ne pričamo o istoj stvari. Mi kažemo da, jasnije se opredelimo prema tome da li država može nešto što je uzela u eksproprijaciju da proda po skupljoj ceni, nego što je platila, jer je tu onda država samo posrednik i vi ste, koliko sam ja vas razumeo i u uvodnom izlaganju prekjuče i danas, govorite o tome da država hoće da podstakne građevinsku industriju i da joj nije interes zarada, nego upošljavanje, nova radna mesta, bolji standard, a ovde sada sami sebe negirate. Ako je to tako i ako stojite čvrsto iza stavova i rečenica koje ste rekli, onda slobodno možete da prihvatite ovaj amandman, jer ovaj amandman samo pojašnjava kakav je odnos države prema onome što je dobila eksproprijacijom, kada pusti u dalju prodaju. Znači, ona ovde kao posrednik, koliko sam ja vas razumeo, neće zaraditi dinar, ali ako ovo ne prihvatite, ostavljate mogućnost da država može promenom zone ili drugačijim rangiranjem, da neuporedivo, mnogostruko više uveća vrednosti i zaradi.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u vezi ovog amandmana, javili su se građani dok smo raspravljali oko ovog zakona koji su sa državom, ne baš svojom voljom zamenili građevinsko zemljište, pri tome su od lokalnih samouprava dobijali jedno građevinsko zemljište, a drugo građevinsko zemljište ili nekretnina njihova je prešla u imovinu lokalne samouprave. S tim u vezi nije došlo do uknjiženja u katastar i oni sada imaju problem. Njihove kuće se nalaze na državnom građevinskom zemljištu, iako su ga dobili zamenom, odnosno oduzimanjem neke svoje parcele, dobili su pravo na nekoj drugoj parceli. Sada po ovom zakonu, oni će biti u poziciji da plaćaju zemljište iako je to propust države, a u katastru ne žele da im traže te ugovore o zameni građevinskog zemljišta u vreme kada su lokalne samouprave to građevinsko zemljište menjale. Dakle, javilo se preko deset osoba i pretpostavljam da to može da bude na dosta mesta, da je država, odnosno lokalna samouprava dala svoju nekretninu, svoje građevinsko zemljište, a za uzvrat je oduzela njihovo i to su zaboravili da preknjiže u katastru, i sada u katastru kada ovi traže podatke, ovi ne žele da im daju te ugovore, i ne mogu nikako da to regulišu i sada će biti u poziciji da još plate građevinsko zemljište, iako im je za to uzeto njihovo, odnosno zamenjeno njihovo za imovinu lokalne samouprave. Šta Ministarstvo misli da uradi s tim u vezi, s obzirom da se katastar na dosta čudan način ponaša?
Reč ima dr. Zorana Mihajlović.
Danom stupanja na snagu Zakona o planiranju i izgradnji, dakle 17. decembra, svi građani su stekli pravo svojine i katastar to radi po službenoj dužnosti. Dakle, ovaj zakon se ne odnosi na njih, osim ove grupe u samom članu 1. mislim, Zakona o konverziji i tačno se piše na koje se grupe odnosi Zakon o konverziji. Što se tiče prava svojine, građani su ga stekli, 17. decembra, a katastar radi po službenoj dužnosti. Dakle, vrši upis svojine i nema brige za tih 10 ili ko god se javio.
Reč ima dr. Boban Birmančević.
Poštovani predsedavajući, poštovana potpredsednice, kolege, poštovani građani, smatram da ovaj amandman nije prihvatljiv iz više razloga. Osnovni razlog je da upravo u tome, da pre svega jako mali procenat građevinskog zemljišta, koje je predmet ovog zakona, stečeno eksproprijacijom, i ono što je još bitnije, to je da je osnovni reper i merilo, po kome će biti izvršena konverzija, odnosno promena zemljišta iz prava svojine, iz prava u korišćenje prava svojine, osnovni reper je tržišna vrednost i upravo bi ovakvim izuzetkom doveli u nepovoljan položaj one koji se nalaze na zemljištu koje nije dobijeno eksproprijacijom, i jasno i u samom zakonu je rečeno da pravo na umanjenje tržišne vrednosti, prema ovom zakonu imaju jedinice lokalne samouprave u zavisnosti od toga u kakvom su statusu i to je sasvim dovoljan reper za smanjenje, odnosno merilo, a eksproprijacija je izvršena pre 20 ili 30 godina, i tada su važili drugi tržišni uslovi. Ovo što je članom 3. definisano, dovoljno je i mora ostati nepromenjeno i predlažem da se ne prihvati ovaj amandman.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Spasojević. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena ministarko, ja sam mislila zaista da ćete prihvatiti ovaj amandman, zato što se ništa bitno ne menja. Ovde ste u obrazloženju naveli da je jedno od osnovnih načela ovog zakona, načelo da lice iz člana 1. stava 2. mora biti upisano kao nosilac prava korišćenja u javnoj knjizi o evidenciji i nepokretnosti, i pravima na njima i to je jasno. Ali postoje slučajevi kada pravni sledbenici nisu upisali svoje pravo vlasništva u knjizi u kojima se evidentiraju, nepokretnosti , a imaju dokaz da su to preduzeće kupili i dobili nekom sudskom odlukom itd. Zaista ne vidim ništa sporno da se ovaj amandman prihvati i da se ostavi mogućnost svim onim licima, koji iz određenih razloga nisu bila u mogućnosti da se uknjiže ili zbog malog roka, a možda su skoro kupili preduzeće ili iz nekog drugog razloga, zato što je u svim drugim zakonima omogućeno da svi koji imaju vezu od uknjiženog vlasnika, mogu ta svoja prava da na drugi način ostvaruju.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik dr Obrad Isailović. Ne želi reč. Zahvaljujem. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Dubravka Filipovski i Velimir Stanojević. Ne želi reč. Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem predsedavajući. Dakle, predloženim amandmanom nedvosmisleno se precizira namera predlagača zakona da se u slučajevima kada jedinica lokalne samouprave ima više opština, zahtev za konverzije podnosi organu gradske opštine. To je onako u duhu najavljenih promena i Zakona o glavnom gradu, kada pričamo o takvim slučajevima. Beograd je eksplicitan primer svega toga. Dakle, ovo je još jedan slučaj nepreciznosti i nedovoljno dobre definisanosti odredaba Predloga zakona iz prostog razloga one mogu u velikoj meri da dovedu do toga da bojazan od korupcije bude mnogo veći. Na Odboru smo rekli, imamo nameru da podnosimo amandmane u cilju da smanjimo rizik od korupcije. Toliko je grešaka i toliko je opštih mesta, toliko je nedefinisanih stvari, da jednostavno je ipak bilo važno da mi pokažemo dobru volju sa naše strane, a sa druge strane i kada bi se svi ovi amandmani usvojili opet bi ovaj zakon imao tolike manjkavosti koje bi dovele do toga da može da se zloupotrebi. Iz tog razloga smatram da je ovaj amandman neophodan, a sa druge strane i ukoliko se usvoji on neće u velikoj meri promeniti ono stanje koje smo dobili pre nekoliko dana, a to je da krupni kapitalisti, tajkuni, vlasnici gigantskih preduzeća koji su opljačkali Srbiju dobiju besplatno u svojinu zemljište od nekoliko stotina miliona evra, tačnije milijardu i 492 miliona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić, po amandmanu. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Na samom početku, podnosilac ovog amandmana svaki put, ja to ponavljam i ponavljaću to i u narednom periodu, kad god izgovori „korupcija“, on zapravo izgovara zamenicu za ime njegove stranke. Ja bih to izbegao da izgovaram, iz prostog razloga što znamo i zato ovaj amandman ne možemo prihvatiti, ni sve ono što nudi ta stranka, jer u njihovo vreme samo je korupcija carovala i napredovala u našoj zemlji. Da li je moguće da neko kaže da će iz budžeta Republike Srbije podeliti se valjda tim nekim tajkunima koje su oni stvorili 1.400.000.000 evra? To je zamena teza. Od ovog zakona u naredne tri godine Srbija u svoj budžet da ubaci 1.400.000.000 miliona evra u sledećoj raspodeli, a to je – polovina ide u Fond za restituciju, odnosno Agencija za restituciju, a ova druga polovina ide u budžet, gde možemo da razvijamo našu zemlju, infrastrukturu i da poboljšamo sve naše socijalne segmente našeg društva na bolje. Kada u amandmanu od predstavnika jedne stranke koja je ujedno i podnosilac ovog amandmana, vidim bilo kakvu izmenu koja kaže – gradske opštine, verujte mi naježim se. Da li su to one gradske opštine gde je decentralizacija tih opština ukinuta za vreme njihove vladavine i sve je u potpunosti centralizovano da smo mi došli sad u situaciju da usvajamo novi zakon o glavnom gradu i menjamo Statut, da bismo ingerencije opštinama vratili. Ono što je važno da znate i vi uvaženi predsedavajući, kao i potpredsednica Vlade i svi ostali narodni poslanici, danas neko optužuje Vladu ili Srpsku naprednu stranku da se ne gradi, pa ja dolazim sa teritorije opštine Palilula kao običan građanin, gde se i te kako gradi gospodine predsedavajući, ali potpuno nelegalno. Devedeset pet objekata, 95% objekata je tamo nelegalno izgrađeno, to mogu da vam tvrdim i neko je pozivao da će me tužiti zato što nemam dokaze. Možemo svi odavde zajedno da odemo i ako nađemo bilo kakav papir za bilo koju zgradu koja je podignuta i za vreme Danila Bašića i danas Stojana Nikolića, kao nosioci vlasti na opštini Palilula, ja mogu ovde da podnesem ostavku. Za to dokazi ne trebaju, zato što je to evidentno i činjenično stanje i to se radilo u vaše vreme, jer sad na stranu što ste vi tu uselili građane koji su došli iz unutrašnjosti, jer ste razorili Srbiju pa nisu imali gde da ostanu, pa sad vi ne možete te zgrade ni da tek tako srušite jer pravite socijalne slučajeve. Svime ste se služili i vi danas nudite koncept gradske opštine ili decentralizacije, itd. Imali ste sve vreme sveta da uradite nešto za grad Beograd, da uradite nešto za našu zemlju, imali ste, ali niste. (Narodni poslanik Janko Veselinović dobacuje s mesta.)
Gospodine Veselinoviću, nemojte da dobacujete, dozvolite da gospodin Jovičić završi izlaganje. Ja vas molim da ne dobacujete.
Ali niste uradili, ako mogu da nastavim predsedavajući, zato što ste imali preča posla. Imali ste preča posla jer se niste bavili ni konverzijom na pravi način, niste se bavili ni naknadama za građevinsko zemljište jer ste ih i vi ukinuli. Niste se bavili infrastrukturom jer imamo 34 do 45% teritorije Beograda gde nema i ne postoji kanalizacija. Bavili ste, se grad od kartona, podzemni kontejneri, preskupi tramvaji, itd. Vi ste se time bavili, mi sada menjamo suštinski sve iz korena i vaš otpor nas uopšte ne zanima zato što je on potpuno bez bilo kakvih argumenata i to građani prepoznaju. Vi ste održali malo pre konferenciju za štampu gde kažete da ovi zakoni služe nekim tajkunima, itd. Kojim to tajkunima? Navedite mi jedno ime i prezime, odnosno tajkuna koji je stvoren za vreme SNS, a ja mogu da navedem barem 50 koji su stvoreni za vreme vaše stranke i tu je ogromna razlika. Ovaj zakon koji je od velike važnosti da se konačno nešto uredi u našoj zemlji kada govorimo o građevinskom zemljištu i pravu svojine, svakako donosi samo profit i benefit za budžet Republike Srbije i za građane Republike Srbije i tu je suštinska razlika između vas i nas, suštinska razlika i to nikada ne može biti isto. Zato vas još jednom molim i ponavljam, ne izgovarajte reč „korupcija“ jer je to svakako zamenica za ime vaše stranke.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Olgica Batić i narodni poslanik Balša Božović. Izvolite, reč ima narodna poslanica Olgica Batić.
Zahvaljujem predsedavajući. Naime, članom 6. Predloga zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu za naknadu, predviđeni su posebni slučajevi u kojima se ne može ostvariti pravo na konverziju, odnosno kada se ne primenjuju odredbe ovog zakona. Na ovom mestu moram pročitati deo obrazloženja odluke Ustavnog suda kojom je član 103. stav 1. Zakona o planiranju i izgradnji proglašen neustavnima, koji i te kako ima veze sa odredbom zapravo sa članom zakona na koji sam podnela amandman i gde sam predvidela brisanje stavova 2. i 3. upravo ovog spornog člana, po meni zapravo i najspornijeg člana ovog predloga zakona. Naime, deo obrazloženja odluke Ustavnog suda glasi, ovlašćenje zakonodavnog organa da propiše uslove za konverziju prava korišćenja na građevinskom zemljištu u pravo svojine, obuhvata prema shvatanju suda i ovlašćenje da propiše i određene pogodnosti za navedenu konverziju. S obzirom na izneto, Ustavni sud konstatuje da je zakonodavac propisujući Zakon o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji, osporenu pogodnost kod obračuna visine naknade za konverziju građevinskog zemljišta istakao jedan interes za davanje ove pogodnosti nosiocima prava korišćenja na zemljištu, koji je zasnovan na generalnoj proceni da donošenjem ovog zakona treba da se stvori osnov, između ostalog, za proširenje kruga lica koja mogu ostvariti pravo na konverziju prava korišćenja u pravo svojine bez naknade i to je suština onoga što želim istaći, čime se omogućava privođenje građevinskog zemljišta nameni izgradnje objekata u skladu sa planskim dokumentom i istovremeno doprinosi racionalnom korišćenju građevinskog zemljišta. Međutim, sloboda zakonodavca da utvrdi postojanje javnog interesa, zadavanje pogodnosti kod obračuna visine naknade za konverziju prava korišćenja na građevinskom zemljištu ne znači da država na osnovu svoje slobodne procene može donositi zakon po sopstvenom nahođenju, kojim bi proizvoljno propisala navedene pogodnosti, već je zakonodavac ograničen Ustavom, itd, navodi se u odluci Ustavnog suda od 2013. godine kojim je neustavnim oglašen član 103. stav 1. Zakona o planiranju i izgradnji. Predvidela sam ovim amandmanom brisanje članova 2. i 3. iz sledećih razloga, stava zapravo 2. i 3, zato što predloženi ovako kako jesu nisu ništa drugo do protivustavni. Potpuno osnovano može se postaviti pitanje njihove ustavnosti i kada bi se postavilo pitanje njihove ustavnosti, bili bi oglašeni neustavni? Aamandman se nije prihvatio, već je odbijen. Postiže se u suštini sledeće. U prikrivenom obliku, kao što sam rekla, dakle, u potpuno prikrivenom obliku, na ovaj način, na način kako je to formulisano, zapravo, upravo se uvodi mogućnost kupcima preduzeća iz privatizacije da steknu pravo na građevinskom zemljištu bez naknade, a što je upravo predmet ocene Ustavnog suda, čiji sam deo obrazloženja i pročitala. Ovde je zapravo suština u tome da je ista mogućnost predviđena za sva preduzeća koja su kupljena pre stupanja na snagu Zakona o planiranju i izgradnji, da kupci preduzeća iz privatizacija, kada plaćaju kao naknadu za konverziju, imaju pravo da im se od vrednosti zemljišta odbije plaćena vrednost imovine prilikom privatizacije i takvo rešenje nije ništa drugo do neustavno, i to neustavno rešenje zapravo ostaje u ovako sadržanoj predloženoj odredbi zakona. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Izneo bih samo još jednu dopunsku stručnu ocenu od cele analize koju je iznela uvažena koleginica Batić. Naime, radi se ne samo o subjektima privatizacije u opštem smislu reči, već se radi o subjektima privatizacije u restrukturiranju koji bi bili posebno pogodovani na ovaj način, a zašto pogodovani? Zbog toga što se zna da shodno odredbama Zakona o privatizaciji oni jesu izuzeti iz izvršenja, tj. oni kao izvršni dužnici ne moraju da izmiruju svoje obaveze, jer ih je zakon oslobodio, da ne kažem abolirao te obaveze, a sa druge strane, mogu steći nepokretnu imovinu koja se vezuje upravo za način sticanja po članu 6. koji podrazumeva mogućnost sticanja bez naknade. To znači da bi u toj situaciji oni koji u dužem vremenskom periodu ne izmiruju svoje obaveze, pomenuću samo preduzeće FAP iz Priboja, 20 godina traje postupak restrukturiranja. Za 20 godina je to preduzeće odvelo u privrednu smrt najmanje 100 preduzeća i ko zna koliko hiljada ljudi je ostavilo bez posla. Da li je moguće figurativno pretpostaviti, hipotetički, da to preduzeće u restrukturiranju dolazi do imovine na način koji podrazumeva jednu vrstu pogodovanja za koju zaista Ustavni sud smatra da se ne može prihvatiti kao ustavna. Dakle, samo da se razmisli da li ovaj član 6, koji je u autentičnom tekstu predložen, dozvoljava mogućnost da se i ovakve pojave koje u praksi mogu biti prisutne dozvole ili eventualno da se kroz drugačiju formulaciju ovog člana spreče štetne posledice koje na ovaj način mogu nastupiti. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Reč ima narodni poslanik Balša Božović, podnosilac amandmana. Izvolite, gospodine Božoviću.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, evo, prosto i jednostavno pitanje, s obzirom da smo predložili brisanje člana 6. iz prostog razloga što mislimo da ne postoji razlog da se onima koji su kupili preduzeća, odnosno svojinu nad objektima sa pripadajućim pravom korišćenja na okolnom zemljištu besplatno da zemlja u svojinu. Oni su kupili samo objekte, nisu kupili i zemlju. Iz tog razloga je Ustavni sud 2013. godine ne poništio zakon i ocenio ga neustavnim, nego članove Zakona o planiranju i izgradnji koji se tiču konverzije sa popustom. Nema popusta i držim odluku Ustavnog suda, a kamoli da neko dobije potpuno besplatno bez naknade zemljište koje će prenamenom sebi dati zaradu od miliona i miliona evra, gde će se promeniti delatnost preduzeća, gde će se i gde su se otpustili radnici i sada će biti u stanju da se tamo grade stotine hiljade kvadrata. Nemamo ništa protiv toga da se gradi, da se razumemo. Mi imamo protiv toga da im se omogući da besplatno budu vlasnici te zemlje. Ovde, kao i u svim ostalim drugim članovima je omogućeno ili da dobiju besplatno ili da zaključe zakup, što je opet nešto što čini izbegavanje plaćanja konverzije sa naknadom. Mislimo da je iz tog razloga ovo neustavna odluka. Lično kao narodni poslanik uložiću ustavnu žalbu, jer smatram da je ovo nešto što nije u interesu zemlje. Ovo je izdaja državnih i narodnih interesa u Republici Srbiji. Ne smemo da dozvolimo da ovaj član i član 8. prođu iz razloga što oni milijardu i 492 miliona poklanjaju. To je novac i svojina Republike Srbije, to zemljište toliko vredi. To kaže sam Predlog zakona. Ukoliko se usaglasimo sa ovim Predlogom zakona, ogromna je cena, milijardu i 492 miliona. Zamislite koliko je moglo da se obnovi od poplava sve što je u poplavama bilo srušeno. Sada bi već uveliko imali završenu obnovu, a ne bi je produžavali do kraja godine. Zamislite šta sve sa tim novcem možemo da uradimo. Evo, premijer je najavio reformu obrazovnog i zdravstvenog sistema u 2016. godini. Malo je čudno da smo čekali samo četiri godine za tako nešto, ali evo, kada se već setio, pa imamo milijardu i 492 miliona da reformišemo zdravstvo i prosvetu. Kaže Predlog zakona da ćemo toliko da prihodujemo, a onda juče ministarka Mihajlović kaže – skupićemo koko 650 miliona. Pa, da li je milijardu i 492 miliona ili 650 miliona ili, kao što kaže predsednik Američke privredne komore ni jedan jedini evro? Razne komore se zahvaljuju ministarki na tome što su omogućile besplatnu konverziju ili zaobilaženje plaćanja preko zakupa na 99 godina. Godine 2013. ste promenili Zakon o porezu na imovinu, pa se više ni porez na imovinu ne plaća kada je u pitanju zakup zemljišta. I tu ste omogućili tajkunima da i u tom slučaju ne plate porez na imovinu. Smatramo da je ovo nešto što ne predstavlja interes bilo kog građanina Srbije. Vi možete doneti zakon, o tome smo pričali kada je bio u pitanju leks sepcijalis, o čemu god hoćete. Možete da donesete da je zemlja ravna ploča. Srbija se ovim prodaje u bescenje. Možete da cokćete koliko god hoćete i da negirate to. Vi ćete biti upamćeni…
Gospodine Božoviću, čisto da me ne bi prozvao neko od poslanika koji me prozivao malopre, ja vas molim da se vratite i da govorite o amandmanu.
O amandmanu samo i govorim, zato što je ovaj amandman 6. koji mi predlažemo da se obriše suštinski važan. On svojinu Republike Srbije poklanja tajkunima u bescenje, za nula dinara ili nula evra. Zašto građani ne dobiju nešto besplatno? Oni dobijaju povećanje cene struje i smanjene plate i penzije i veći PDV. Nemojte, molim vas, da budete nervozni, jer je u pitanju odluka Ustavnog suda i mi ćemo se do kraja boriti za Ustav Republike Srbije, za poštovanje Ustava i zakona, za interese naroda i države. Smatramo, kao što znam da svaki član odbora na kojem sam danas bio prisutan zna, pa čak i neki vaši poslanici, pa čak i neki vaši koalicioni partneri su govorili o neustavnosti ovih članova zakona. Govorili su i u raspravi u načelu i danas kada su u pitanju amandmani i vi znate da to nije po Ustavu, i vi znate da će Ustav ovo da ospori, ali se očigledno vraćaju neki stari dugovi na ovaj način, a dug nije drug. Mislim da pod hitno treba da stavite van snage ove članove koji su sporni, jer u suprotnom, ostaćete upamćeni kao vladajuća većina koja je prodala Srbiju tajkunima za nula dinara. Zahvaljujem.
Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović.
Prosto sam iznenađena šta ste sve ispričali za ovako kratko vreme. Nažalost, mi se svi vrlo dobro sećamo i ostaće upamćena DS kako nam je prvo otela nadu 2000. godine da može u Srbiji da bude bolje, a onda nakon 2000. godine, pa na dalje, sve do 2012. godine, vrlo odgovorna za to što je, recimo, samo za četiri godine 400.000 ljudi ostalo bez posla. Moje pitanje, odnosno moja dilema je – šta mislite, koliko je moglo da se izgradi i da se uradi od 2009. godine, kada ste doneli zakon koji je imao veliki broj odredbi i koji je proglašen neustavnim? Zamislite da nisu proglašene neustavnim, koliko je moglo da bude izgrađeno i koliko je ljudi moglo da bude zaposleno? Dakle, mi ovaj zakon radimo da bismo popravili greške koje ste vi napravili, a radimo ga, pre svega, samo zbog jednog razloga, da se gradi i radi u Srbiji. Na samo jednom hektaru, ukoliko krene da se radi, građevinska industrija će generisati negde oko 3,5 miliona evra. Da ne govorim o tome šta bi toznačilo za državu i za građane Srbije, da budu zaposleni i da imaju posao. Kad govorite o iznosu koji će se prihodovati, pošto mi se nekako čini da sa računovodstvom, knjigovodstvom, kako god, nešto ne stojite najbolje, šta su prihodi, šta su rashodi, šta je to što ulazi u budžet ili izlazi iz budžeta, znači, 1,4 milijarde evra treba da se ostvari prihoda od naknade, od čega 631 milion ide u Fond za restituciju, ostatak ide u budžet Srbije, pokrajine ili lokalnih samouprava. To je objašnjenje, koliko sam mogla da budem korektna, a da ne odgovorim na uvrede koje ste govorili ovoj Vladi. Ja zaista mislim da rezultati za godinu dana ne mogu da se porede po dobrom u odnosu na sve ono što ste vi, nažalost, ostavili Srbiji.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović. Povreda Poslovnika. Izvinjavam se, nisam u tom trenutku kada sam dao reč potpredsedniku Vlade znao da se javljate po povredi Poslovnika. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 107: „Govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje“ itd. „drugom narodnom poslaniku i korišćenje uvredljivih izraza“. Ako neko kaže da smo mi prodali tajkunima Srbiju, to je uvreda zbog koje moj prethodni kolega nije kažnjen. Ali, ja i ne tražim da bude kažnjen. Neko ko kaže da je njegova poslanička grupa tražila da se član obriše, ne zaslužuje kaznu jer je tražio da se član briše. Zašto kažem da je narušeno dostojanstvo Narodne skupštine? Neprihvatljivo je, za mene, da oni koji su prodavali tri šećerane po tri evra na ovakav način vređaju dostojanstvo Narodne skupštine. Neprihvatljivo je da poslanik sa izborne liste stranke koja je prodala Šećeranu u Baču za tri evra, iako je imala zalihe šećera od sedam miliona evra, dakle, ako se to desilo i ako je taj tajkun bio direktor stranke, finansijski direktor stranke na čijoj je on listi izabran, velika je uvreda, nemerljiva uvreda kada takav poslanik uputi uvredu drugim narodnim poslanicima i kaže da su oni prodali Srbiju tajkunima, iako se nedvosmisleno vidi da je taj poslanik, odnosno njegova izborna lista, odnosno finansijski direktor te stranke, tajkun kome su oni prodali tri šećerane po tri evra, kome su oni prodali zgradu „Ušća“, gde je otišlo i pet hektara građevinskog zemljišta vrednog 30 miliona evra. Kada takav poslanik, sa te izborne liste kaže drugim poslanicima, koji ni za šta nisu odgovorni, da su prodali Srbiju tajkunima, to je velika uvreda i molim vas, gospodine predsedavajući, da ubuduće vodite računa kada se sa tolikom količinom uvreda susretnemo u ovoj Skupštini. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Rističeviću, dužnost mi je da dam objašnjenje. U pravu ste, mi kao predsedavajući ne smemo dozvoliti da se vređaju narodni poslanici, ali, s druge strane, mi kao predsedavajući, bez obzira što su neki poslanici to danas tražili od nas, ne možemo da cenzurišemo izlaganja i govore narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Znate, postoji jedna poslovica koja kaže – Ko laže, taj i krade. Ne govorim ovde o nikom lično, ali, ne možete reći da se građevinsko zemljište ili bilo koje zemljište u Srbiji daje besplatno. To nigde ne piše i ne znam kako je to podnosioc amandmana ili ostali poslanici, kako su to mogli da pročitaju? Postoji umanjenje naknade. To je i definisano u određenim delovima, da postoji umanjenje naknade za kategoriju opština u nerazvijenom statusu, gde nema dovoljno razvijenosti, dovoljno novca itd, da se izađe u susret. S druge strane, sve vreme se priča o tome da se Srbija prodaje tajkunima. Gospodo, vlast koju je činila stranka koja je podnela ovaj amandman, nije prodala Srbiju tajkunima, nego poklonila. Poklonila je Srbiju tajkunima. Vi ste sve tajkune napravili, davali ste im zemljište da koriste potpuno besplatno i sada se prikazujete pod nekim velom nevinosti ovde kako se borite za Ustav itd. Videli smo kako se borite i za Ustav, kada vam je pravosuđe palo, kada se govorilo o pravosnažnim presudama itd, o Ustavu, pa i Zakon o planiranju i izgradnji koji je sadržao deo o konverziji, sve vam je palo zato što se ništa nije podudaralo sa Ustavom i nije pratilo Ustav. Sada odjedanput vidimo veliku želju da se držite Ustava. S druge strane, očigledno paušalno čitate zakone i pratite izjavečlanova Vlade i funkcionera svih stranaka. Kažete - 650 miliona, a obećano milijardu i 400 miliona. Polovina je 650 miliona, ili nešto manje od polovine, koja ide u budžet Republike Srbije, a onaj drugi deo ide u Fond za restituciju, odnosno Agenciju za restituciju. Morate samo pažljivije da čitate. Nije važno samo ustati i nešto reći, nego morate iza toga što kažete da stojite i da budete dobro potkovani o tome šta pričate. Kažete da ovim zakonom mi vraćamo nečije dugove. Tačno, ali ne ovim zakonom. Mi već dve godine vraćamo vaše dugove, vaše kockarske dugove koje ste pravili i stavili na teret građanima Republike Srbije, već dve godine. ostavili ste nam najveći deficit u Evropi, potpuno razorenu privredu, pljačkaške privatizacije, osiromašeno stanovništvo, 400 hiljada ljudi bez posla, uklonili ste ili eliminisali nadu za mlad svet i mladu populaciju, odnosno našu generaciju i sada je najlakše ustati i kritikovati nešto što za cilj ima samo jedno, a to je da se u Srbiji konačno uspostavi sistem, sistem u našim institucijama, ali da pravimo jednu novu sliku, sliku pomirenja u čitavom regionu i da zajedno radimo i gradimo u budućnosti na čitavom Balkanu, i to radi Srpska napredna stranka . Kažete da su smanjene plate i penzije, i to su građani dobili džabe. Nisu. Mnogo ste para stavili u svoje džepove da bi se njima danas nužno, bolno, ali bili smo primorani to da uradimo, smanje plate i penzije. Mislite da nam je to lako? Za razliku od vas koji ste uzimali kredite i povećavali neosnovano bez bilo kakvog ekonomskog utemeljenja plate i penzije, niste pratili privredu, niste pratili ništa,mi danas polako oporavljamo našu ekonomiju. Ono što možemo sa sigurnošću da kažemo jeste da za naredne dve, tri godine možemo imati stabilnu makro-ekonomsku situaciju u Srbiji, a to će se posle reflektovati na mala i srednja preduzeća, daće šansu mladim privrednicima da konačno razvijaju svoj biznis u našoj zemlji. Vi ste sve to ukinuli. Zato ponavljam, nemate pravo da pominjete korupciju. To je zamenica za ime vaše stranke, a ne daj Bože da pominjete kriminal, jer to svakako jeste pridev. Hvala vam.
Gospodine Božoviću, imate pravo na repliku od dve minute, zbog pominjanja imena stranke, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, možda stranka demokratska, kada je imala priliku, nije uradila mnogo. Možda za vas mostovi, tri mosta za pet godina i bulevari i bolnice nije mnogo. Možda putevi i škole, fabrike po Srbiji nije mnogo. Ostaviću građanima da sude, pošto su danas od vas dočekali neuporedivo bolje, očigledno. Kada je u pitanju nada, to je ono o čemu je ovde bilo reči. Građani 2000. godine nisu izgubili nadu. Vi ste izgubili nadu. Vi ste želeli da živite bolje. Posle ovog zakona vi i vaši partneri ćete živeti bolje, a narod mnogo gore. Samo vi danas na vlasti, u svojim foteljama, živite bolje, niko drugi. Narod je sve siromašniji. Cene su sve više. Dakle, vi imate situaciju u kojoj imate poskupljenje struje, smanjene plate i penzije, imate povećan PDV. Imate veće poreze na imovinu. Narod ne može da preživi dok vi ovde nekolicini od 0,1% u Srbiji poklanjate zemljišnu svojinu u iznosu od milijardu 492 miliona evra. Dakle, možete da me kaznite sa sto plata, ovaj zakon je pisan u interesu „Luke Beograd“ i Milana Beka i možete da me kažnjavate u nedogled, ovo je činjenica i vi to znate i ja znam da vi to znate i građani znaju da vi to znate. Zato smatram da je član 84. Ustava prekršen zato što pojedince, a to je nekolicina, stavlja u povlašćen položaj kada je u pitanju tržište u Srbiji. Kršite Ustav, gospodo.
Vreme. Repliku ima potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović, pa gospodin Jovičić, pa narodna poslanica Suzana Spasojević. Izvolite, potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović [[Jovan Marković, s mesta: Zašto replika?]]
Pa pomenuli ste puteve između ostalog. Dakle, onda kada je SNS došla na vlast voljom građana Srbije putevi koje ste nam ostavili nalazili su se po stepenu bezbednosti kao najnebezbedniji putevi u Evropi. Dakle, mi imamo najnebezbednije puteve u Evropi 2012. godine kada smo participirali u vlasti i to ste nam vi ostavili u amanet i zbog tih takvih nebezbednih puteva veoma je visok stepen saobraćajnih nesreća i poginulih, pre svega, mladih ljudi i to je ta nada koju ste između ostalog uništavali. Druga stvar, mostove kada pominjete, svaki most koji ste izgradili četiri puta je skuplji od prosečne cene mosta. Prema tome, 400.000 ljudi koje ste ostavili bez posla za četiri godine jesu takođe izgubljena nada. Stotine hiljada mladih ljudi koji su napustili Srbiju upravo u periodu kada ste vi bili na vlasti jeste izgubljena nada i za to ste vi odgovorni i drago mi je što niste na vlasti.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović. Po Poslovniku gospodin Marković.
Poštovani gospodine predsedniče parlamenta, pozivam se na član 108. koji kaže da se vi starate o redu na sednici Narodne skupštine i moram da vam skrenem pažnju da vi već mesecima nemate iste aršine i isti pristup prema poslanicima. Pitao sam zbog čega je potpredsednica Vlade dobila pravo na repliku, vi ste još rekli da će i gospodin Jovičić dobiti pravo na repliku, u njenom odgovoru ona kaže – zbog toga što je gospodin Balša Božović pomenuo puteve. Mesecima ne možemo da dobijemo pravo na odgovore na vrlo ozbiljne optužbe koje se ovde izriču protiv nas pojedinačno ili kao pripadnika određene stranke, a sada čujemo argumentaciju da neko ovde može da dobije repliku zbog toga što su pomenuti putevi i vi ne reagujete. Zbog toga sam potpuno ubeđen da vi svojim odnosom i ponašanjem ovde stavljate u vrlo loš položaj opoziciju i mislim da u narednom delu sednice morate obratiti pažnju na to da imamo isti pristup. Tema je vrlo važna i tražimo isti odnos prema svima.
Zahvaljujem gospodine Markoviću, ali kada se obratite i kada mi uputite kritiku trebalo bi da kažete istinu. Istog trenutka kada je gospodin Božović imao mogućnost za repliku, on je dobio i upravo je govorio sada po mogućnosti kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe zato što je u jednom trenutku, ne čak u negativnom kontekstu, ministarka pomenula DS i gospodin Božović je dobio pravo na repliku. Znači, to je isti aršin kao što je i gospodin Božović u svom govoru, ne negativnom kontekstu, pominjao ministarku i njoj se lično obraćao. Iz tog razloga je gospođa ministarka dobila repliku, pravo na repliku od dva minuta, jer ima pravo kao što je i gospodin Božović imao pravo da se odbrani i da u dva minuta replike kaže ono što je trebao da kaže. Tako i gospođa ministarka ima to isto pravo. Što se tiče gospodina Jovičića, ni u jednom trenutku nisam rekao da će on dobiti repliku i tu ste rekli neistinu. Samo sam rekao da ostali koji su se prijavili da diskutuju idu po redosledu – gospodin Jovičić, gospođa Spasojević, pa dr Vesna Rakonjac, pa dr Vladimir Orlić itd. Tako da kada mi nešto zamerate, ja vas molim drugi put da kažete istinu. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić po amandmanu.
Hvala uvaženi predsedavajući. Zaista ste ovo temeljno obrazložili. Očigledno naše kolege ne čitaju dovoljno Poslovnik, da se po amandmanu možete javiti više puta, možete o tome razgovarati itd. Ovaj amandman naravno ne možemo prihvatiti, ali ono što je zaista zabrinjavajuće je da priliko obrazlaganja amandmana i onih koji ih podnose izgovori se dosta neistina. Pokušaću umirenim tonom da samo neke činjenice iznesem građanima Srbije i našim dragim penzionerima koji teško žive i svi smo toga svesni. Naime, u obrazlaganju amandmana ili u replikama neko se setio da pomene da se nešto gradilo. Predsedavajući, mogu reći da se nešto i izgradilo. Na primer, rekonstruisani Bulevar kralja Aleksandra, ali jedino što je sporno u čitavoj toj situaciji je što je to precenjeno za šest miliona evra i danas neko odgovara zbog toga. Šest miliona evra ako pomnožimo sa kursom, odnosno puta 121 i ako podelimo sa prosečnom penzijom u Srbiji to je 24.000 penzija u našoj zemlji. To je suština koja mora da se objasni i prezentuje građanima Srbije. To je samo bulevar. Mostovi. Mi želimo na desetine, na stotine mostova. Međutim, ni jedan most koji vodi sa jedne strane obale ka drugoj i udara u brdo jer nam treba još pet puta više novca da bismo napravili tunel da bi to bilo funkcionalno je otprilike po svim analizama, do kakvih informacija možemo nezvanično doći, skuplje za oko 150 miliona evra. Ono što građani Republike Srbije treba da znaju i naši uvaženi penzioneri koji su nekada u doba njihove mladosti to gradili po izuzetnoj jeftinijim cenama, neko je na osnovu ove razlike ukinuo 600.000 penzija na 150 miliona evra. Za jedan mesec 600.000 ljudi nije dobilo prosečnu penziju zato što je neko stavio u svoj džep i tu je velika razlika. To su samo dva primera. Do duboko u noć mogu da pričam o korupcionaškim aferama koje su potresale našu zemlju. Most na Beški, sigurno je sve čisto. Sigurno je sve čisto. Naravno da nije. To je dokaz gde je otišao novac budžeta Republike Srbije, Pokrajinske vlade, lokalne samouprave i svega onoga čime ste vi upravljali u vreme vaše vlasti. Ostavili ste praznu kuću, sve ste uzeli, poskidali prozore, sve ste uništili i sada se javljate i kažete – mi smo spasioci koji donose prosperitet. Ovde je neko izneo, jedan poslanik, zaboravio sam mu ime, ne mogu da se setim, rekao je – možete me kazniti sto puta i uzeti mi sto plata. Ja sam ubeđen da njega to ne bi dotaklo. Ja sam ubeđen da njega to ne bi dotaklo u smislu finansijske i ekonomske moći i života i to nije nikakav problem, ali ta seta emocija koju taj poslanik pokazuje prema građanima Republike Srbije koliko je zabrinut kako ljudi žive to nismo videli u periodu njihove vlasti. Nismo videli da iznose konkretne programe i da žele dobro našim sugrađanima. To nismo videli. Kada ste već toliko hrabri, kada ste već toliko hrabri i sa tolikom energijom govorite kako se ničega ne plašite, kako ste mnogo moćni, kako ste previše silni, gospodo, raspišite izbore u Vojvodini. Evo, to možemo da učinimo za 15 minuta.
Molim vas gospodine Jovičiću vratite se na amandman.
Naravno, vezano je za amandman. Neka nas, gospodine predsedavajući, dotuku, neka nas bace na kolena, mi nemamo ništa protiv toga. Kada su toliko hrabri, mi se pred tolikom silom koja se zove DS zaista plašimo. Evo ja se u ovom trenutku baš tresem. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po Poslovniku narodni poslanik Jovan Marković. (Gordana Čomić, s mesta: Sve je bilo po amandmanu, sve što je Jovičić kazao.) Molim vas gospođo Čomić nemojte da dobacujete. Ako želite da govorite, prijavite se.
Poštovani predsedavajući, pozivam se na član 106. koji govori da ste vi odgovorni da se govornik uputi da govori po tački dnevnog reda. Mislim da je nastavak vašeg lošeg vođenja sednice danas očigledan i to na kakav način vi favorizujete govornike i poslanike vladajuće koalicije zaista nije primeren. Šest minuta prethodni govornik priča o stvarima koje nisu ni u kakvoj vezi sa današnjim dnevnom redom i vi to dopuštate. Vi ste po ko zna koji put danas omogućili da se ne govori o temi koja je veoma važna i o zakonu koji je veoma važan. Prethodni govornik mislim ne da nije pročitao član 6. o kome se govori i naš predlog da se brišu st. 2. i 3, nego nije pročitao zakon. (Zoran Babić, s mesta: Ti nisi pročitao ni naslov.) Sada dozvoljavate ponovo gospodinu Babiću da mene prekida, dobacuje vrlo neukusno i neprimereno i kao da ne čujete o čemu se radi i kao da ne čujete način na koji je on debatuje u ovoj sali.
Molim vas, dozvolite, pažljivo slušam gospodina Markovića, molim vas dozvolite da završi gospodin Marković.
Dozvolićete, naravno, da tako to traje, dozvolićete da se ova sednica pretvori u jednu lakrdiju i dozvolićete da danas ponovo čujemo niz optužbi koje nemaju nikakve veze, ni sa ovim zakonom, ni sa amandmanima.
Gospodine Marković, ponovo bih vas zamolio da govorite istinu. Daću vam stenobeleške govora gospodina Božovića, gde iz javljanja u javljanje ni 10% svog izlaganja ne govori o amandmanu koji je podneo. Ali, dozvoljavam da kao ovlašćeni predstavnik svoje poslaničke grupe govori na način gde obrazlaže podnete amandmane. Vi sada želite, kao što je želeo malopre gospodin Veselinović, da kada vam nešto ne odgovara u govorima narodnih poslanika, to cenzurišem. To ne mogu, ne mogu prekidati poslanike na svaku drugu rečenicu, osim kada se vređaju narodni poslanici, kada se ruši dostojanstvo Narodne skupštine. Nemojte da očekujete od mene da cenzurišem govore narodnih poslanika. Kao što ne radim to, i nisam radio malopre, gospodinu Božoviću i dopustio sam da vaš kolega Balša Božović govori o svemu i svačemu, o raznim optužbama, o mnogo toga, a jednostavno nisam smatrao da treba da reagujem na to. Čak sam, za razliku od njega, gospodina Jovičića upozorio da se vrati na amandman. Zato vas molim, kada govorite, govorite istinu. Vi koji ste poslanik koji stalno dobacuje, nekome uskraćujete pravo da govori. Nemojte molim vas. Da li želite da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika u danu za glasanje? (Da.) (Jovan Marković, s mesta: Znači, Jovičić je govorio o amandmanu?) Gospodina Jovičića sam opomenuo, za razliku od gospodina Božovića koga nisam opomenuo, koji nije govorio po amandmanu. Molim vas, gospođo Čomić, ako imate nešto da kažete, javite se. (Gordana Čomić sa mesta: Rekla sam da je govorio o amandmanu.) Reč ima narodni poslanik dr Vesna Rakonjac.
Uvaženi predsedavajući, hvala. Poštovani ministre, poštovane kolege, predloženi amandman je apsolutno neprihvatljiv, a ovo što smo do sada čuli jednostavno je autoprojekcija koja izaziva stvarno otužan ukus. Kada govorimo o smanjenim platama i penzijama, nikako da kažemo da su to posledice, posledice, a više puta sam u svojim izlaganjima rekla da je grupa poslanika veoma manipulativno sposobna da dovede Skupštinu u jedno ovakvo stanje, da svojim govorima izazove prosto replike ovog tipa koje sada imamo. Zato bih vas molila da se vratimo na temu, da ovaj zakon pažljivo razmotrimo, da dobre amandmane prihvatimo i da ne gubimo vreme, a jasno znamo, građani su odlučili, nisu vam dali poverenje. Dajte im šansu u Vojvodini, da vidimo šta ćete tamo uraditi. Da li ćete tamo dobiti poverenje za mostove koji koštaju tri u jedan, za bulevare koji koštaju pet u jedan? Prema tome, molim vas uozbiljite se, dajte da vodimo jednu konstruktivnu raspravu, da i našim građanima olakšamo život, da budućim investitorima olakšamo da mogu da dobiju bolje uslove za rad, a da ne žalimo za ono što niste iskoristili.
Gospođo Rakonjac, molim vas, vratite se na amandman.
Vraćam se na amandman, evo upravo tako. Vreme vam je iscurelo.
Nemojte da radite isto ono što rade članovi neke druge stranke.
Dozvolite da završim, molim vas. Niste iskoristili, vreme vam je iscurelo, da napravite konverziju, tajkunsku konverziju zemljišta u Vojvodini. Hvala.
Zahvaljujem se. Ponovo po Poslovniku, magistar Jovan Marković.
Poštovani predsedavajući, ponovo član 106. Zaista ne znam kako očekujete da se koleginica vrati na temu i na amandman kada nije ni bila na amandmanu i na temi. Već nekoliko puta sam vas upozoravao da vaše ponašanje, vaš pristup i vaš odnos prema poslanicima koji nije isti dovodi upravo do ovakvih rasprava. Tek smo na članu 6. i koleginici i ostalim poslanicima treba da ukažem pažnju da se radi o predlogu da se 2. i 3. stav ovog člana brišu, o tome je reč. Hvala.
Gospodine Markoviću, ako poštujete svoje kolege, dopustite da oni na svojim rečima izraze zbog čega se ne slažu da taj amandman treba da se prihvati, gde se kaže – brisanje člana 6. koji su predlagači izneli u amandmanu. Dopustite da kolege pokušaju da obrazlože zbog čega smatraju da taj amandman ne treba biti prihvaćen, koji traži brisanje člana 6. Znam da vi na pominjanje vašeg predsednika morate da reagujete. Reagujte, niko vam to ne brani, ali nemojte uskraćivati pravo narodnih poslanika da obrazlože zbog čega se ne slažu sa podnetim amandmanima. Zahvaljujem. (Zoran Babić, s mesta: Kad je Pajtić u pitanju, različite su reakcije.) Pa, zavisi koja struja. Zahvaljujem. Gospodine Orliću, želite reč? Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić, po amandmanu. Izvolite.
Hvala lepo, dabome po amandmanu. Dame i gospodo narodni poslanici, izvešćete, siguran sam, dobar zaključak, o mom stavu po pitanju ovog amandmana na osnovu mojih stavova po pitanju onih argumenata ili šta bi već trebalo da predstavlja ono što smo čuli kao razloge za podršku u ovom amandmanu. Argumenti da je ovde nešto neustavno, da nije jasno da li se prihod od 1,4 milijardi ili 600 miliona, da se nešto daje u bescenje. Hajdemo redom. Stalno se ovde srećemo, otkad traje ova rasprava, sa ocenom da je ovde nešto neustavno, ali nikako da čujemo jasno i precizno zbog čega i šta to tačno. Čujemo jednu globalnu ocenu - neustavno je to što se predviđaju bilo kakve olakšice. Tobož, jedno rešenje je već palo zbog toga što je bilo podržano nekim olakšicama, tobož, Ustavni sud je rekao da nikakve olakšice ne dolaze u obzir. Još jednom –neistina. Imali smo već ovakvu situaciju na početku današnje rasprave, čini mi se po prvom amandmanu. Počela sa nečim što treba da bude argument, a ono ispadne potpuna neistina. Imam pred sobom odluku Ustavnog suda i u toj odluci, između ostalog, tretira se pitanje da li može ili ne može da bude uključen u rešenje bilo kakav mehanizam koji će podrazumevati olakšicu. Šta kaže Ustavni sud po tom pitanju? Mora da bude tržišno vrednovanje, to je glavni osnov za procenu situacije kada je reč o naknadi. To nije bilo ispoštovano u tom prethodnom rešenju koje je palo. To je bio glavni problem. Šta još kaže? Kaže, razume da predlagač zakona ima ovlašćenje da propiše i određene pogodnosti za navedenu konverziju. Opa, znači, pogodnosti nisu zabranjene. Dakle, ako je nekome ovde bio problem, problem je proistekao očigledno iz nekog nerazumevanja ili razumevanja, ali uz svesnu želju da se ignoriše ono što je jasno i da se uz buku generiše problem. Ne znam šta je od te dve stvari gore. Hajde, dobronamerno ću da pretpostavim da neko prosto ne razume ni situaciju, ni šta je želeo da kaže, ni čime da ga obrazloži, ali oko ovoga da se razumemo - olakšice same po sebi nisu sporne sa aspekta Ustavnog suda. Šta jeste? Osnov za naknadu. Tamo je bilo vrlo precizno rečeno - osnov za naknadu mora biti tržišna vrednost. Hajde da pogledamo ovaj predlog. Da li ovde postoji tržišna vrednost kao osnov? Postoji, u članu 2. crno na belo, kratka, jednostavna i razumljiva izjavna rečenica. Je li to već samo po sebi govori da postoji velika razlika između ove situacije i one situacije koju je Ustavni sud osporio? Naravno da govori. Neće insistiranje na tome - ponoviću ja sto puta ako treba da je ovo neustavno, ne možete mi ništa, to neće doneti nikakvu dodatnu sigurnost u tim rečima koje se izgovore, neće doprineti nikakvoj ubedljivosti toga što je izgovoreno. To je samo insistiranje na pogrešnom, ništa više. Hajdemo dalje. Da li se prihoduje 1,4 milijarde ili 600 miliona, to nekom nije jasno. Nema šta da ne bude jasno. Čuli smo već dovoljan broj puta i kada je počela rasprava u načelu, a čuli smo i danas. Eto, ako neko nije siguran da li je dobro čuo, da li je dobro razumeo, imamo mi ovaj materijal koji smo dobili i koji prati zakon, strana 17, tu se srećemo sa tom cifrom od 1,4 milijarde. Šta to kaže? To je procenjena vrednost tog zemljišta o kom pričamo. Kaže se ovde lepo – na osnovu procenjenih površina, na osnovu prosečne dene, prosečne u ovom trenutku, to je procenjena vrednost. Znači, nije to neka vrednost koja, eto, iznosi toliko, a kada se primeni zakon od nje neće ostati ništa. Vi imate ovde vrlo lepo prikazanu procenu. Kada se primeni zakon i kada se primene te olakšice, procenjeno je da će se prihodovati milijardu i 260 miliona. Ovo je valjda jasno kao beli dan. Tih 630 dođe 50% od milijardu i 260. Pola budžetu Republike, odnosno autonomne pokrajine, odnosno lokalne samouprave, a pola u ovaj drugi fond, o kome mnogo pričamo ovih dana. Tu je matematika jasna i nema šta da bude neshvatljivo. Zna se odakle potiče 630. Još jednom, to je procenjena vrednost, kada se uračunaju svi mehanizmi za uvođenje olakšica. A čemu te olakšice služe? Reći ćemo i o tome par reči. Treći argument, ili nazovi argument, da se ovim zakonom nešto daje u bescenje. I reč patriotizam i rodoljublje smo čuli danas. Pa, ja ovog puta stvarno ne mogu da odolim, ali i od koga je mnogo je. Hajdemo da se opet vratimo na onu odluku Ustavnog suda. Ja sam čuo ovih dana par puta da sa druge strane sale stiže glas - to je bila kazna za našu grešku, mi smo tada nešto predložili loše. Dakle, nikom ovde nije sporno ko je tada predlagao rešenje koje je Ustavni sud osporio. Vidite sada, ja iz te odluke čitam šta je tada dato kao obrazloženje za to zakonsko rešenje, šta je onaj koji je tada predlagao taj zakon, koji je pred Ustavnim sudom pao, rekao zašto ga donosi. Citiram – da taj zakon treba da stvori uslov, između ostalog, za proširenje kruga lica koja mogu ostvariti pravo na konverziju prava korišćenja u pravo svojine bez naknade. Opa, onaj koji ga je donosio sam kaže da je to radio da bi proširio krug onih koji će nešto dobiti besplatno. Sada taj neko viče – zašto se daje besplatno? Komični detalj broj jedan, a dva ću da preskočim. Ali, da nije u bescenje govori samo jedna jednostavna stvar. Ima li ovde računice i vidi li se plaćanje, vidi li se prihod? Pa, naravno da se vidi. Ovo pitanje, dame i gospodo, stvar je jednostavnog balansa, balansa između dve krajnosti. Ili će ići potpuno besplatno, ili će ići tako da se zaradi što više. Ja sam siguran da svako od nas ovde može da smisli bar jedan dobar razlog i za jednu i za drugu varijantu. Evo, samo da se podsetimo, i o tome smo pričali, okruženje je sve uradilo tako da bude potpuno besplatno i ima to svoje opravdanje. Opet, s druge strane, svako od nas može da zamisli bar jedan dobar razlog zašto trba što više da zaradi Republika ili autonomna pokrajina ili lokalna samouprava. A šta je suština? Pronaći neki dobar balans između, tako da se i ostvari prihod tamo gde je titular Republika, autonomna pokrajina, lokalna samouprava, a opet s druge strane da se ohrabri proces, da ljudi uđu u ovaj postupak konverzije, da se to zemljište, koje trenutno nažalost ne donosi ništa, aktivira i da od njega korist imaju svi. Svakako mi sa svoje strane pri tome vodimo računa o koristi našeg društva, pa samim tim i Republike, autonomne pokrajine, lokalne samouprave. Ovo je, dakle, neko rešenje između. Sve što možete da vidite u ovom zakonu proističe upravo iz tog principa, da se pronađe dobar balans. Da je besplatno, nije. Treba li još nešto? Dakle, još jednom, ako ćemo ponovo danas da čujemo insistiranje na priči o neustavnosti 1,4 milijardi, meni nije teško da sve ovo pričam ponovo, ali kažite mi koliko ćemo ozbiljno da delujemo ako jedni drugima ovako jednostavne stvari moramo da ponavljamo? Još jednom, ne dokazuje se principijelnost u ponavljanju potpuno netačnih stvari, samo se, nažalost, uporno greši, a sami kažite da li nam to treba. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem. Podrška amandmanu koji su podneli kolega Balša Božović i koleginica Olgica Batić, jer je brisanje stavova 2. i 3. u članu 6. neophodno upravo zato što se uvodi u ovaj zakon ono što je osporeno u članu odlukom Ustavnog suda. Ko god hoće da pročita ta dva stava, biće jasno da se radi o licima koja se izuzimaju, što odluka Ustavnog suda smatra neustavnim, a u drugom stavu se kaže da se primenjuju odredbe Zakona o planiranju i izgradnji u delu koji se odnosi na pretvaranje prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu bez naknade za ta lica. Bez naknade znači bez novca. Svaki pokušaj da se na bilo koji način obrazloži ustavnost ova dva stava je uzaludan, što se nadam da će potvrditi i odluka Ustavnog suda nakon što podnesemo zahtev za ocenu ustavnosti, pozivajući se ne na tvrdoglavost u ovoj raspravi, potpuno nepotrebnu, jer brisanje ovih stavova pomaže zakonu, nego na odluku Ustavnog suda koju on ima u svojoj arhivi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Olgica Batić. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Dame i gospodo, moram se složiti, naravno, i sa izlaganjem koleginice Čomić na ovom mestu, ali, naravno, i sa izlaganjem uvaženog gospodina Jovanovića. Ovde se spominje da neko ne zna da tumači odluke Ustavnog suda, što je apsolutno neprihvatljivo i neprimereno, jer onaj koji poseduje u svojim rukama tu odluku Ustavnog suda ne treba samo da je čita, već upravo treba da je tumači. Takođe, ne treba samo da se poziva na delove obrazloženja koji u toj ustavnoj odluci stoje, donete od strane Ustavnog suda, nego onda, ako ćemo biti potpuno iskreni pa ovde govoriti potpunu istinu, onda treba da se pročita lepo i dispozitiv te takve jedne odluke. Da se ne bi ponavljala, s obzirom na sve ono što sam navela, a rekla sam da će ovo biti neustavno, u to sam sasvim sigurna, u Odluci Ustavnog suda, objavljenoj u „Službenom glasniku“, kaže se sledeće (ne čitam obrazloženje, nego čitam dispozitiv odluke) - Utvrđuje se da odredba člana 103. stav 1. Zakona o planiranju i izgradnji, „Službeni glasnik Republike Srbije“, da ne nabrajam sve brojeve, znači integralni tekst sa svim ostalim naknadnim izmenama i dopunama odluka Ustavnog suda, u delu koji glasi – troškovi pribavljanja prava korišćenja građevinskog zemljišta obuhvataju u smislu ovog zakona ukupnu revalorizovanu cenu kapitala, odnosno imovine isplaćene u postupku privatizacije, odnosno ukupnu revalorizovanu cenu isplaćenu za imovinu ili deo imovine privrednog društva ili drugog pravnog lica u stečajnom ili izvršnom postupku, kao i druge stvarne troškove, nije u saglasnosti sa Ustavom. Stav 2. – Odbija se zahtev za utvrđivanje neustavnosti odredaba člana 105. i 106. Zakona iz tačke 1. Tri – Ukida se mera obustave izvršenja pojedinačnog akta ili radnje koja je preuzeta na osnovu odredaba člana 103. stav 1. i člana 105. i 106. Zakona i tačke 1. Ovo je dispozitiv navedene odluke. Obrazloženje je opširno, može se uvek izvršiti, a može se isto tako pročitati. Šta je suština? Opet ću se ponoviti. Na ovaj način odredbom u ovom predlogu zakona suština ovakve odredbe nije ništa drugo do suština odluke koja je proglašena neustavnom. Znači, pročitajte prvo dispozitiv, pa pročitajte obrazloženja. Ne okrivljujte ovde nekoga da ne zna ili da na pogrešan način tumači, posebno ne ljude koji dolaze iz oblasti pravosuđa i znaju da tumače, jer vrlo dobro i podnose predloge za ocenu ustavnosti, ali isto tako i vrlo često se njihove ustavne žalbe usvajaju itd. Ovde se na prikriveni način ovakvom zakonskom odredbom krije suština koja je proglašena neustavnom. To je suština svega. Pitajte koga god hoćete, pitajte sudije Ustavnog suda i isto će vam reći. Ako se postavi pitanje ocene ustavnosti ovakve odredbe zakona, nisam sigurna da će se odbiti, već sam sigurna da će se usvojiti kao neustavna. I, šta ćemo onda? Onda ćemo opet doći u situaciju da se opet ovde sastajemo, da zakonodavac opet nije uradio svoj deo posla kako treba, što se navodi u obrazloženju ovakve jedne odluke, pa hajdemo opet da menjamo i da pristupamo nekakvim izmenama i dopunama. Mislim da stvari ne treba raditi površno. Ako već imamo mogućnost da usvojimo Predlog zakona u što prihvatljivijem obliku, sa što efikasnijim rešenjima, mislim da to treba da uradimo odmah i treba da uradimo sada, ne u nekom kasnijem periodu, kada se setimo da, eto, možda smo mogli, ali tada nismo, zato što neki nisu znali da tumače ustavne odredbe. Zapravo, ispostaviće se da su znali da tumače i te kako dobro, da opet dolazimo u situaciju da se ovde nalazimo i da kažemo - pa, eto, ta je odredba proglašena neustavnom od strane odluke Ustavnog suda, hajdemo sada da pristupimo izmenama i dopunama ovog zakona, za koji sam opet sigurna, naravno, da će se usvojiti. Ali, apelujem još jednom, pogledajte, pročitajte kako dispozitiv, tako iobrazloženje odluke Ustavnog suda. Pogledajte opet, i to u svom integralnom tekstu, i Zakon o planiranju i izgradnji i sve kasnije izmene i dopune Zakona o planiranju i izgradnji. Pročitajte. Nije dovoljno samo pročitati član, ovaj sporni član Predloga zakona, već shvatiti njegovu suštinu, a suština nije ništa drugo do protivustavna i njegova suština već i obrazloženje ovakvog maltene identičnog člana koji ovde imamo pred nama proglašen je neustavnim. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite, gospodine Veselinoviću.
Kada je u pitanju amandman na član 6, amandman koji sam u ime „Pokreta za preokret“ podneo, tiče se mogućnosti da se od ovog zakona, uvažena potpredsednice Vlade, izuzme zemljište nad kojem je izvršena eksproprijacija, a potom dato na korišćenje. Zbog čega, smatram da nema potrebe da vam objašnjavam. Dakle, država je proglasila javni interes. Nakon toga nekom fizičkom ili pravnom licu to zemljište je dato na korišćenje. Smatram da nije pravično da nešto što je proglašeno javnim interesom postane privatna svojina. Evo obrazloženja zbog čega amandman nije prihvaćen iz vašeg Ministarstva. Zbog toga što se ovaj slučaj retko javlja u praksi. Gospođo Mihajlović, ovo nije nikakvo obrazloženje. Ako se nešto retko javlja u praksi, to ne znači da ne može biti društveno štetno, a zakoni se i donose da bi se sprečile društveno štetne pojave koje ugrožavaju pravni sistem, odnosno društveni poredak. Pa i „Beograd na vodi“ se retko javlja u praksi, jednom u sto godina, ali je on jako društveno štetan i treba sprečiti slučajeve slične „Beogradu na vodi“, jer mi ne znamo šta postoji u arhivama i ko će tražiti konverziju u privatnu svojinu nečega što je nekada eksproprisano u cilju javnog interesa.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Mislite da se gospodin Marković javio pre vas? Bili ste u sistemu pre gospodina Markovića, ali ako tako želite, izvolite. Narodni poslanik Aleksandar Marković ima reč. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se ne prihvati ovaj amandman, dakle, amandman na član 6. predloženog zakona, baš iz obrazloženja koje ste i sami pročitali malopre. Između ostalog, neozbiljno bi bilo da prihvatimo ovaj amandman, a i ovakvo obrazloženje amandmana koje je predložio uvaženi, podsetiću, doktor pravnih nauka. A zašto? Zato što u obrazloženju ovog amandman piše: „ekspoprisano“. Meni je zaista žao što danas imam ceo dan ulogu ispravljanja, ali ne mogu da pređem preko toga. Znači, piše „ekspoprisano“, a ne „eksproprisano“. „Eksproprisano“ ima svoje značenje, „ekspoprisano“ ne znači ništa. Na šta vam to liči? Ovo nije prvi put danas. Ovo je ko zna koja značajna greška od jutros. Sad samo ne znamo hoćete li opet da svaljujete krivicu na stručnu službu. E, pa ne možete da svaljujete krivicu na stručnu službu. A zašto? Ispred mene je dopis koji je upućen Narodnoj skupštini, predsedniku Narodne skupštine, sa nizom i sadržajem amandmana i sa obrazloženjem tih amandmana, potpisan od strane narodnog poslanika prof. dr Janka Veselinovića, na stranu što se lažno predstavlja pa piše ovde nekakav „Pokret za preokret“, umesto da stavi samostalni poslanik, ali to sada i nije važno. Predlažem da se odbije ovaj amandman. Nadam se da ćemo ga odbiti u danu za glasanje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, pa onda Marijan Rističević.
Hvala, poštovani predsedavajući. Poštovana potpredsednice Vlade, ovaj amandman je odbijen i mislim da ovo obrazloženje vezano za neke pravopisne greške nastale prilikom rada je samo pokušaj da se skrene pažnja javnosti i da se cela stvar banalizuje, a radi se o vrlo ozbiljnoj stvari. Suština ovog amandmana je da zemlja koja je eksproprisana ne može da bude predmet konverzije. Onda vi kažete – to se retko dešava u praksi. Ali, dešava se na jednom vrlo važnom slučaju kao što je „Beograd na vodi“. Vodili smo ovde raspravu o tome da li treba ili ne i, nažalost, skupštinska većina je odlučila da treba i da može oduzimati zemlju od građana Srbije, privatnu imovinu, kako bi se na njima gradili ne objekti javne namene, putevi, infrastruktura, škole, obdanište, socijalno stanovanje, ono što je predviđeno zakonom, nego za jedan privatni projekat, gde će investitor, u ovom slučaju poznat unapred, određen ne na osnovu nekog tendera i na osnovu toga što je pribavljena najbolja ponuda, nego na osnovu toga što je potpisan međudržavni sporazum, investirati navodno 3,5 milijarde i gde će Republika Srbija prihodovati ne znam koliko milijardi. U deset godina, slušali smo kada je bila rasprava, onda kada je potpisan ugovor, videli smo da je to 30 godina rok i da će se to raditi generacijama i nikakav zamajac za srpsku građevinsku industriju to neće biti. Zato je važno ono što ste vi tada tvrdili, da nije ovo stavljanje građana u neravnopravan položaj, ali oni nemaju pravo, nisu imali pravo da biraju da li hoće ili neće prodati svoju imovinu. Njima je država oduzela imovinu, platiće im neku cenu, a onda će prodati to zemljište, u perspektivi, odnosno ostaje mogućnost da se, ako se ovaj amandman ne usvoji, to zemljište proda i napraviće država profit, umesto tih građana. Mi smo govorili da je to neustavno, da javni interes ne može da se uspostavi za jedan takav projekat. Smatramo da ovakav amandman mora da postoji u ovom zakonu, da se zna da ne može država da nekome uzme njegovu imovinu, pa da onda to proda drugome, pa da onda ili taj zaradi ili da država sama zaradi, jer to nije posao države. Ne može država da zarađuje tako što oduzima nasilno, primenom zakona, imovinu građana, proglašavajući javni interes, a onda posle tu zemlju prodaje. Znači, rekao sam vam jedan slučaj. Možda je on jedan jedini slučaj koji će se desiti u celoj Srbiji, ali je taj slučaj vredan milione evra. Ako je to toliko malo i beznačajno, prihvatite ovaj amandman, zaštitite pravnu sigurnost u ovoj državi, da se stvari kao što je „Beograd na vodi“ nikada ne ponove, da dođe država i kaže – e, mi vam sada ovo uzimamo. Zašto? Zato što dolazi neki investitor i on će nešto da pravi. Pa šta pravi? Maketu? Bilborde? Jel se to pravi? Jel to razvoj industrije građevinske? Slušali smo kako će ne znam kako da krene. Šta je krenulo? Evo, zatvorena je biciklistička staza. To je krenulo. Napravili ste privremeni objekat, restoran. To je krenulo. Znači, pozivam vas da prihvatite ovaj amandman. Naveo sam vam samo jedan slučaj, jedan. Možda ih ima još, a da se ne bi ponavljalo, da bi postojala pravna sigurnost u ovoj državi, pozivam vas da prihvatite ovaj amandman. Hvala.
Reč ima ministar Zorana Mihajlović. Izvolite.
Zahvaljujem. Prvo, čini mi se da kada ste obrazlagali ovaj amandman, potpuno ste promašili temu, jer tema o kojoj ste pričali „Beograd na vodi“ o čemu ćemo naravno da razgovaramo i uvek treba s ponosom i da pričamo o tome šta će ovde sve da se radi, šta se već gradi, generalno u Srbiji više nego ranije, tema ovoga amandmana sa „Beogradom na vodi“ nema baš nikakve veze. Druga stvar, kada govorite o amandmanu onda ne možete da dovodite u zabludu građane Srbije, pa da kažete da je obrazloženje, samo jedan deo obrazloženja da pročitate, a ja ću vam pročitati ceo. Dakle, amandman se ne prihvata jer se navedeni slučaj retko javlja, to je početak, onda ide nastavak, nema tačke, u praksi i- predlagač smatra da nema potrebe da se ova pravna situacija izdvaja, već da, kada se u praksi javi na nju bude primenjena načela za pretvaranje prava korišćenja u pravo svojine propisane ovim Predlogom zakona. Znači, najlepše vas molim, nemojte da dovodite u zabludu ni poslanike koji ovo slušaju, ni građane Srbije zato što nije obrazloženje da se samo javlja retko, već šta se radi u toj situaciji i razlog, naravno obrazloženje zašto ovaj amandman nije prihvaćen.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, ja sam ponovo pokušavao da nađem amandman „Pokreta za preokret“ nevladine udruge i opet nisam mogao da ga pronađem iz prostog razloga zato što doktor pravnih nauka je zaboravio da amandman može da predloži poslanik, predlagač zakona, odbor, a nikako ne može da ga predloži organizacija koja ima tri člana. Na stranu sve to. Ja sam primetio slovnu grešku koju je primetio gospodin Marković. Ako neko u obrazloženju amandmana kaže da je to „ekspoprijacija“, onda to meni „ekspop“, to je bivši pop. „Ekspop“ znači bivši pop, znači mora da bude „eksprop“. Ako to napiše doktor pravnih nauka, naučnik, šta treba mi zemljoradnici, kako bi mi trebali da opštimo pisanim ili pismenim putem sa predsednikom kome se podnose amandmani sa službama itd. Ja mislim da bi onda mi trebali da pišemo i levim i desnim rukama, tabanima itd. Mislim da bi daleko dogurali ukoliko ne poštujemo neki pravopis. Onda, kada sam pitao prošli put ovde je neko rekao da sam van zdravog razuma jer nemam pojma, zato što sam tvrdio da postoji „mišljenje“ i „miljenje“ i molio predlagača da kaže, da li je mislio na „miljenje“, kao što je napisao ili je mislio na „mišljenje“. Onda je predlagač ustao i rekao da je to gramatička greška. Razlika između „miljenja“ i „mišljenja“ nije gramatička greška nego slovna greška. Gramatička je ako pomerite padež itd. ali ja kao zemljoradnik ovde gubim vreme da jednog doktora nauka ubedim da u svom predlaganju amandmana ubuduće, da bi ja mogao pozitivno da komentarišem i prihvatim taj amandman, da se na odgovarajući način i gramatički i slovno i pravopisno izražava posebno zato što se na njega ugledaju mnoge mlade generacije Ja zato tražim da mi odbijemo ne samo ovaj amandman, već i sve druge amandmane i ne mogu da prihvatim da je uvek greška do neke službe. Ja mislim da nije greška do službe zato što ste svi mogli čuti da ovde službenice ne govore, a recimo da isti uvaženi predlagač doktor pravnih nauka, u svom obrazloženju razlika amandmana i zakona dođe i kaže – mereno na vazi, na vazi može da bude naslikano cveće i neka fotografija, u vazi može da bude cveće, ili dođe i kaže – poštovana predsednico. Kaže se poštovana predsednice. Dakle, nije greška do službenika i zato tražim da se ovaj amandman odbije. I, ja sam zabrinut. Ovde se ne radi o službenicima, ovde se radi o elementarnoj nepismenosti naših naučnika, još ti isti tvrde da se ispituju neke druge doktorske diplome. Treba ispitati ovu i takve slične. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić.
Hvala uvaženi predsedavajući. Čuli smo izlaganje podnosioca amandmana i čuli smo danas u sklopu tih argumenata gde nema bilo kakve osnove dosta neistina, između ostalog, da se danas u Srbiji manje gradi. Samo bih napomenuo da u poslednja tri meseca je izdato 2.800 građevinskih dozvola što je 35% više nego u periodu prošle i pretprošle godine i svih godina iza nas, što je veliki napredak u tom segmentu. S druge strane, ne znam zašto uvek imamo problem da poslanici opozicije svih stranaka, a nekadašnje samo jedne, imaju nešto protiv „Beograda na vodi“. Građani Srbije, građani Beograda podržavaju projekat „Beograd na vodi“. Vi ovde iznosite neistine. Kažete – ne brinete o ljudima koji tamo žive, a ja bih postavio pitanje čoveku ko je podneo ovaj amandman – a ko tamo živi i gde tamo živi i u čemu tamo živi? U udžericama, u kućama koje nemaju elementarne uslove za život, koje mogu da se sruše svakog trenutak, a 95% je takvih. Ako ste pratili televiziju i ako ste gledali priloge mogli ste da vidite da danas ti ljudi imaju stanove, pristojne, u kojima mogu da žive, gde mogu da podižu svoju porodicu u 21. veku, a vi biste ih ostavili u udžericama, u koje kakvim straćarama, u podrumima. To jeste politika, vi ste samo time i bavili, jer te ljude niste ni prepoznali na mapi, na vašoj političkoj mapi za koju ste se zalagali. E, pa došao je kraj takvoj politici. Ti ljudi će imati svi adekvatnu zamenu, a taj deo gde su bile udžerice, smetlišta, stari brodovi koje ste vi tako gledali godinama unazad će biti jedan potencijal i jedan prostor gde ćemo napraviti nešto savremeno za našu metropolu, za naš Beograd i za našu Srbiju, gde ćemo zaposliti naše radnike, gde ćemo podići građevinsku industriju. Zašto ste protiv toga? Nemojte uvek biti po „difoltu“ protiv nekih promena koje idu na bolje. Nemojte to da radite, gospodo. Niste ništa uradili na tom prostoru dvadeset godina, a danas prebacujete i kriv vam je „Beograd na vodi“, taj projekat zapravo nije vamo to problem nego je problem što Aleksandar Vučić uz pomoć svoje zaista efikasne politike može da privuče i investicije i ljude koji žele ovde da grade i da rade i da menja Srbiju. Vama je to problem, mi smo toga svesni. Ne bojte se vi za „Beograd na vodi“, „Beograd na vodi“ će početi sa izgradnjom od septembra ili oktobra ove godine, a uredno ćete svi kroz godinu, dve ili tri biti pozvani na otvaranje i nadam se da ćete se odazvati pozivu i da ćete doći da podržite taj projekat. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić, po amandmanu.
Gospodine predsedavajući, apsolutno podržavam amandman i ne mogu da shvatim diskusije i gospođe ministarke i uvaženih kolega. Jeste vrlo bitno pričati o tome šta se gradi i od koji para se gradi. Jeste vrlo bitno da „Beograd na vodi“ ne podražava cela Srbija, to je neistina. U Nišu stoji parola jedna – Beograda na vodu, a Niš na hlebu i vodi. Tako da apsolutno ne mogu da razumem nešto da se oduševljavate i prikazujete kao uspeh Republike Srbije zašta je glasala samo republička Skupština. Razumem građane Beograda koji to podržavaju i ja bih podržavao da sam u Beogradu. Ali, „Beograda na vodi“ se finansira iz republičkog budžeta, ne iz samodoprinosa građana Beograda. To će otići oko 800 miliona evra za eksproprijaciju i za infrastrukturno opremanje. Pitama vas, zašto mi iz Niša to da platimo? Jeste, lepo je, fino je i treba da se gradi, ali izvolite gospodo, raspišite samodoprinos. Jer, u gradu Nišu se protestuje, ljudi nemaju pare da plate grejanje, a vi iz budžeta vrši infrastrukturno opremanje jednog dela grada u Republici Srbiji koji ste proglasili za javni interes. Raspišite referendum da li je javni interes.
Ipak vas molim, moram da intervenišem.
U redu, ja se izvinjavam.
Nije sada ovde predmet „Beograd na vodi“, hajde da se vratimo temi i dnevnom redu. Reč ima Zoran Babić. Izvolite.
Ja bih voleo da stavimo tačku na pljačku, što kaže moj uvaženi kolega Aleksandar, ali voleo bih da stavimo tačku na korišćenje nekih izraza, sakrivanje iza Ustava, sakrivanje iza odluka Ustavnog suda, a one još nisu stigle, i da neke stvari nazovemo pravim imenima i da ne zbunjujemo građane Republike Srbije, dodatno. Ustav Republike Srbije kaže i opredeljuje kada i u korist koga može da se izvrši eksproprijacija. Eksproprijacija može da se izvrši u korist Republike Srbije, Autonomne pokrajine, u korist jedinica lokalne samouprave opština i gradova, u korist javnih preduzeća i u korist privrednih društava koje formiraju javna preduzeća, bilo da su republička ili opštinska, i u korist privrednih društava koje se nalaze u vlasništvu Republike Srbije više od 50%. Tačka. E pa sada ti takvi, koji se tako brinu za ustavnost ovog zakona, su morali da vode računa o tim odredbama Ustava RS koji je i važio 11. decembra 2009. godine. ja u ruci imam zakon tako krucijalan, tako bitan, da je napisan na jednoj strani i ima cela četiri, celih pet članova zakona. Po tom zakonu koji glasi Zakon o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11. I setiće se govornici od malo pre, neki su glasali ovde za taj zakon, jer su bili narodni poslanici 2009. godine. Neke kolege iz Niša nisu bili narodni poslanici, ali su dali 300 miliona dinara da bi se izvršila eksproprijacija. Evo ga. I to u korist koga? U korist „Jugorosgasa“. U korist „Jugorosgasa“ koji je, dame i gospodo narodni poslanici, samo jedna četvrtina u vlasništvu Republike Srbije. Pa koje je to javno dobro, ukoliko je protiv Ustava, ogroman novac potrošen, zakon ste usvojili, o zakonu ste glasali da je javno dobro to što će se imovina, to što će se ta zemlja pokloniti kompaniji koja je samo u jednoj četvrtini u vlasništvu Republike Srbije. Jel tada bio Niš na hlebu i vodi? Ili na nečemu drugome? Uprava za imovinu Grada Niša, izdala je 2008. godine preduzeću „Jugorosgas“ tom što je samo jedna četvrtina u vlasništvu Republike Srbije, uverenje da je ova firma rešila imovinsko pravne odnose sa vlasnicima više od 300 parcela na trasi magistralnog gasovoda MG-11 Niš – Leskovac – Vranje, iako imovinsko pravni odnosi sa ovim vlasnicima ni do danas nisu rešeni. Ko je to rekao? Jel prepoznajete ovog sedog gospodina ovde u sredini? Mirko Cvetković, predsednik Vlade. Šta je sa njim? Jel tada važio ovaj Ustav RS koji važi i sada? Kako ste tada dali kompaniji koja je samo jednu četvrtinu u vlasništvu Republike Srbije protiv Ustava ogromnu površinu? Recite pošteno, recite otvoreno. Protiv ste razvoja Beograda. Kako drugačije protumačiti reči malo pre, kolege koji je rekao – i ja bih podržavao da sam iz Beograda. Dokle više da svađamo Beograd i unutrašnjost? Beograd i Niš? Beograd i Novi Sad? I ja sam iz Vrnjačke banje pa se radujem svakom kranu u Beogradu. Radujem se svakom kranu i u Nišu i u Vranju i u Subotici i u Novom Sadu, svuda gde se radi, jer grade ga i rade građani Republike Srbije. Malo nas je, da bi se delili. Malo nas je da bi se svađali dodatno. Ustavni sud, poštujem Ustavni sud, više od onih koji se sakrivaju iza odluka Ustavnog suda koje još nisu donešene i sada će neko ustati koji mnogo bolje zna pravo od mene. Priznajem, mnogo ih je u ovoj sali, ali kao vi znate koja će odluka suda biti? Kako može da se utiče na odluku suda? Kako možemo da naručujemo odluke suda? Pa da sam ja rekao – odluka Ustavnog suda će biti ovakva, ili ma bilo kog suda, verujem da bih visio na Terazijama. Ja mislim i želim da živim u državi u kojoj je pravosuđe nezavisna grana vlasti, u kojoj se ni jedna presuda neće ni naručiti, ali ni komentarisati od strane politike i političara. Svaki put kada se sakrivamo iza odluke suda koja još nije donešena, e to je već problem onih koji takve stvari rade. Pozivati se i pokretati postupak pred Ustavnim sudom je legitimno pravo svakog narodnog poslanika, svakog građanina ove zemlje, svake političke partije, pokreta, bilo čega. I uradite to. Neću uticati, niti će bilo ko ni iz Vlade ni iz SNS reći uradite ovako ili uradite onako. Zato što to ne smemo da uradimo, ni sa takvom tradicijom, ni sa takvom navikom. Naručivanje i sudskih postupaka i tužbi i presuda. Baš zbog takve navike smo tu gde jesmo i gde je rekla i EU i Venecijanska komisija, jer je reforma pravosuđa bila samo da se odstrane iz pravosudnih organa neki, a da neki ostanu, kao i onaj dopis iz Vlasotinca - treba da napreduje u karijeri zato što je sve krivične prijave „protiv“ članova Opštinskog odbora DS iz Vlasotinca odbio. On je odličan. To je bio osnov za napredovanje u karijeri. Nemojte da se krijemo iza nečega što još nije donešeno, a pozivam svakoga ko misli da ovo proti Ustava, da pozivam svakoga ko misli da je ovo protiv Ustava, da podnese inicijativu, da sačeka tu presudu. Poštovaćemo presudu. „A“ neću reći, ni komentarisati „za“ ni komentarisati „protiv“, jer poštuju sud zato što poštuju moju državu. I zbog toga oni koji kažu da je ovo neustavno morali su da se sete 11. decembra 2009. godine, kada su glasali za protivustavni zakon, koji je veliku vrednost i veliku imovinu dao kompaniji koja je samo jednu četvrtinu u vlasništvu ove zemlje. Oni koji kažu da su Nišlije na hlebu i vodi, morali su da znaju i tada kada su dali 300 miliona dinara samo iz budžeta Grada Niša, kompaniji koja je samo jednu četvrtinu u vlasništvu Republike Srbije. Tada da podignu glas, a ne glas protiv „Beograda na vodi“, projekta koji će promeniti geografiju Beograda, ali i strukturu Srbije, zato što će zaposliti, zato što će se u taj Beograd na vodi ugraditi i čelik i cement i blokovi i drvo i bilo šta iz Srbije, zato što će na tom projektu raditi ljudi iz Srbije i ljudi iz Niša i iz Vrnjačke banje i iz Vranja i iz Vlasotinca, i ne smemo da se ponašamo na način kojim ćemo svađati jedan sa drugim delovima ove naše države Srbije. Hvala vam.
Molim vas, Babiću, vratite se na temu. Po amandmanu Olgica Batić. Po Poslovniku, Janko Veselinović, izvolite.
Poštovani predsedavajući, verovatno znate koji ste član Poslovnika povredili. Povredili ste član 106. poslovnika i sami ste tihim glasom upozorili moćnog Zorana Babića da se vrati temi. Ja gospodine, predsedavajući se ne plašim ni Zorana Babića, ni poslanika SNS, i ja ću svoje stavove zastupati zato što sam uveren da sam u pravu. I to što ćete nam oduzimati reč, to što ćete nas vređati, što ćete nam pretiti, nećeme osporiti, neće mi onemogućiti da ukažem na sve ono što radite, a radite u interesu tajkuna, onih koji hoće da daju 1.4 milijardi evra tajkunima, vašim tajkunima. I nikakvo omalovažavanje, nikakve pretnje neće me sprečiti u tome da ovde ili na ulici ukažem na to, svuda gde budem mogao, a vi molim vas poštujte Poslovnik i onemogućite moćnom Zoranu Babiću i kolegama oko njega da bahato na taj način gaze Poslovnik i pričaju ono što im padne na pamet.
Gospodine Veselinoviću, verovatno u žaru vašeg govora niste ni pratili sami sebe šta ste sve kazali. Nemojte, molim vas. Nemojte, nema razloga da aplaudirate ni meni, ni njemu, ni bilo kome, nego jednostavno upućeno je tako kao da sam to sve ja vama rekao, razumete? Prema tome, morate voditi računa kada izražavate ili iskazujete nešto na šta želite da ukažete. Da li je bilo povrede Poslovnika? Pa, mogu ja sa vama da se složim delimično sa tim, ali kada posmatram sada, evo, ovo, za desetak minuta koliko predsedavam, svi kršite Poslovnik. Ja bih jednostavno ovde sada trebao da budem čekić i da samo udaram po nekom zvonu i da vas upozoravam da kršite Poslovnik. Ja mislim, prosto, nekada čovek postavlja pitanje kako da se uopšte ponaša? Ako sam strog onda kažete – e, sada zavodim dril; ako sam tolerantan opet ne valja itd. Ja ću još jednom ponoviti, red na ovoj Skupštini zavisi od predsedavajućeg, slažem se sa vama, ali ga diktirate vi narodni poslanici. Prema tome vi imate pravo da se izjasnite u danu za glasanje da li tražite da se izjasni Skupština o povredi Poslovnika? (Janko Veselinović, s mesta: Da.) Reč ima Jovan Marković, povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, pozivam se na član 108. i zaista sam očekivao kada ste zamenili gospodina Bečića koji je, činjenica je to, loše vodio ovu sednicu, očekivao sam da ćete vi uzeti stvari pod kontrolu i razočaran sam što ste gospodina Bradića prekinuli u minut i 30 sekundi, koliko je govorio. Čovek se izvinio zbog toga što je odstupio od tačke dnevnog reda i to je bilo u redu, a onda ste dozvolili da gospodin Babić osam i po minuta priča od toga kako je rađeno na gasovodu, šta je rađeno u Vlasotincu sa odbornicima DS, došao je do Terazija i vešanja i vi ćutite i očekujete da samo poslanici opozicije poštuju Poslovnik. Vi ste, video sam to, nekoliko puta hteli da prekinete gospodina Babića ali to prosto ne smete. Ako je ispravan pristup ja očekujem zaista da i njega i sve ostale poslanike opomenete i da ih usmerite na razgovor. Hvala.
Ako vi mislite da ja to ne smem, to je vaš problem. Znači, nije tačno. Samo ima jedna razlika. Razlika je u tome ko je izazvao takvu vrstu daljeg, da kažem, prepucavanja…
Ali osam i po minuta, predsedavajući.
Molim vas Markoviću, ja sam pratio dobro gospodina Bradića i nemam ja razloga da čoveka, jesam ga, ali one je već bio završio, ali nije bilo, nije „Beograd na vodi“ predmet ovog zakona. On ga je spomenuo, evo tu je čovek, jeste. Onda ste ga izazvali, počev od „Beograda na vodi“ do Niša i ne znam dokle već nisu stigli. Nemojmo tako. Znači, dozvoljavate, ja izazovem a onda sada onaj drugi treba da ćuti. Ne mogu baš tako da se ponašam. Još jednom da vam kažem, nemojte jedni druge izazivati. Vratite se na amandman koji je jednostavan. Ja znam ako govorite o amandmanu da u suštini nemate šta mnogo da kažete. Amandman je, bilo koji, može da se obrazloži u tri minuta i da se dobije odgovor takođe u jednoj minuti i da se dobije odgovor ako čovek hoće stručnoda raspravlja i ja sam toga svestan, to je problem, razumete? Kamo sreće ovaj Poslovnik treba da dovede i ne sme više da dozvoli od jednog minuta, to sad ja izražavam neko svoje slobodno mišljenje, izvinite, nemam na to pravo ovde kao predsedavajući, sad bar ne, ali vodite računa molim vas. Stvarno, da li vi želite da ja vas kažnjavam, sve vas pitam? Ako vi u tome uživate, hajde da se ja uživim u to i da počnem ovde, a ja najmanje uživam u tome, verujte mi. Hajde da se vratimo lepo na amandmane. Evo od ovog momenta vratimo se svi na amandmane, nemojmo provocirati. Nemojte sada povezivati sve što se dešavalo, a najmanje „Beograd na vodi.“
Ali vi ste rekli sada da jedna rečenica koju je rekao opozicioni poslanik je izazvala komentare osam i po minuta i mi bi trebalo da vodimo računa. (Blagoje Bradić, s mesta: Replika.)
Gospodine Blagoje, ne vidim osnova za repliku, stvarno ne vidim osnova i neću vam dati.
Kako ne, generale, kako ne? Čovek je osam i po minuta govorio.
Nemojte dobacivati. Zašto ste vi njegov advokat?
Moramo znati neki red neki, molim vas.
Nemojte molim vas, evo sad zaslužujete opomenu.
Ja?
Jeste zato što dobacujete s mesta, znate da na to nemate pravo, nisam vam dao reč, molim vas. Evo vidite.
Mogu po Poslovniku?
Hajde baš da vidim šta ćete mi reći.
Gospodine predsedavajući, 104. i 107. Gospodin koji čeka na repliku ima prava da je dobije zato što je neposredno pomenut od strane šefa poslaničkog klupa SNS. Vi ste rekli – nema problema, prvo povreda Poslovnika; ja sam vas čuo sa mesta, sve sam to pratio i sadakada se završila povreda Poslovnika vi sada kažete – evo, nemate pravo na repliku; ili ste zaboravili šta je bio osnov za repliku ili jednostavno ste odlučili da poslanika opozicije kaznite time što mu nećete dati mogućnost da replicira zato što je pogrešno protumačen, zato što nije delio Beograd i Niš i nije svađao, nego je samo govorio o tome da Niš nije zadovoljan jer ne žele građani Niša i ostatka Srbije da plaćaju „Beograd na vodi“. Ja kažem da ne žele ni građani Beograda.
Šta je on govorio nije predmet povrede Poslovnika, molim vas.
Slušali smo ovde, gospodine Arsenoviću, verujte mi, slušali smo poređenje gasovoda i tržnog centra od strane šefa poslaničkog kluba. Dakle, molim vas dajte da samo kažemo i mi šta imamo na tu temu, jednostavno…
Božoviću, molim vas, saslušajte me, stvarno ja već gubim strpljenje.
Nismo ravnopravni, gospodine Arsenoviću. Nije, ovde nema ravnopravnosti, iskren da budem. Ako vi mislite da ima, u redu, ali ja mislim da nema.
Jeste li završili?
Jesam, hvala.
Da mi vratite strpljenje, a ja ću vama obrazložiti da dobro pročitate član 104. kada ima pravo na repliku, a onda na kraju pročitajte član 3. odnosno stav 3. Pročitaću ga ja da ne govorim slobodnim rečnikom. O korišćenju prava iz stava 1. i 2. ovog člana odlučuje predsednik Narodne skupštine, prema tome, ja sam odlučio da nema pravo na repliku i tačka. Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Zahvaljujem. Što se tiče konkretnog amandmana mislim da je rešenje iz Predloga zakona u ovom slučaju potpunije tim pre što kada uopšte govorimo o umanjenju tržišne vrednosti i neizgrađenog građevinskog zemljišta, upravo ta umanjena vrednost mora se zapravo dati određenoj kategoriji lica, u ovom slučaju ukoliko se građevinsko zemljište nalazi na teritoriji jedinica lokalne samouprave za koju je utvrđeno da se radi o nedovoljno razvijenoj jedinici lokalne samouprave, itd, da ne čitam sve stavove ovog navedenog člana. Mislim da se time posredno i zapravo obezbeđuje određena pravičnost koja je naravno, čije je na čelu zapravo u ovakvom jednom zakonu mora da nađe svoje mesto i svoju primenu. Osim toga, ovako predloženim rešenjem zaštićeni su i svi oni koji smatraju da zapravo pitanje konverzije može da dira u prava koja se tiču vraćanja oduzete imovine, te se tako u svom stavu 3. ovog člana navodi da procenat, zapravo u stavu 2. navodi da se umanjenje ne odnosi na tržišnu vrednost građevinskog zemljišta za koji je podnet zahtev za vraćanje imovine, a u skladu sa propisima kojima se uređuje povraćaj oduzete imovine. Mislim da u ovom slučaju amandman ne treba prihvatiti, ali zato treba zadržati ovo rešenje. Na ovom mestu, takođe, moram da kažem da, budući da se osećam i ja prozvanom, jer sam se ovde pozivala na odluku Ustavnog suda i to sam učinila i prva prilikom svog izlaganja u raspravi u načelu, ovde se niko ne poziva na odluku koja je nepostojeća i koja tek treba da bude doneta. Odluka Ustavnog suda postoji. Ona je vrlo jasna, može se apsolutno pročitati, a odluka Ustavnog suda treba da bude ovde obavezujuća za sve i ona mora da se poštuje i ona treba da bude apel narodnim poslanicima, ne zapravo apel, nego obaveza da ukoliko pomisle da se ogreše na ono što je taksativno nabrojano, a nabrojano je mnogo toga, kako u dispozitivu, tako i u obrazloženju navedene odluke Ustavnog suda, da će biti u situaciji da se opet ocenjuje i procenjuje njegova ustavnost. Dakle, ovde se niko ne krije iza nečeg što nije doneto. Ovde se neko poziva na nešto što je već doneto i što treba da bude apsolutno pravno obavezujuće za nas kao narodne poslanike. S druge strane, to što ljudi koji dolaze iz pravosuđa, recimo, konkretno iz advokature, možda imaju bolju procenu da li će nešto potencijalno biti proglašeno neustavnim, to je apsolutno prirodno i to nigde nije čudno, ni kod nas, ni bilo u kojoj drugoj zemlji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov, po povredi Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Mislim da ste povredili član 27. Poslovnika. Ja sam se javila baš u momentu kada ste dali koleginici Batić reč. Mislim da nikoga u ovoj Skupštini ne može da zadovolji vaše obrazloženje - ja sam odlučio da nemate pravo na repliku i tačka. Vas, ipak, član 27. Poslovnika obavezuje da ovu Skupštinu vodite u skladu sa Poslovnikom, a ne kako vama padne na pamet i vi o nečijem pravu na repliku ne možete da odlučujete samovoljno i tačka, nego treba da odlučujete o tome da li taj poslanik zaista ima pravo na repliku ili nema. Ukoliko narodni poslanik Zoran Babić ovde nas pokušava da ubedi da je isti javni interes za izgradnju gasovoda i za izgradnju tržnog centra i ukoliko sam proglašava pojedine odluke iz prošlosti protivustavnim, sve ubeđujući nas da niko nema pravo to da čini unapred, uputi niz pitanja narodnom poslaniku Bradiću, koji je govorio pre njega, vi teško nama da možete da kažete – ja sam odlučio da nema pravo na repliku i tačka, zato što vi to morate da odlučite u skladu sa onim što piše u članu 104, a ne u skladu sa tim kako se vi u tom momentu osećate i ja se plašim isključivo u skladu sa tim da li repliku traži narodni poslanik koji podržava Vladu Republike Srbije, u kom slučaju vi uvek odlučite da se ispunjavaju uslovi za repliku, ili narodni poslanik koji ne podržava Vladu, u kom slučaju niko nikada nema pravo na repliku. Želim da se Skupština izjasni, odmah da vam kažem.
Želite da se Skupština izjasni? Ali, moram i da vam samo odgovorim na neka pitanja. Kada sam govorio o davanju prava na repliku, pročitao sam samo 3. stav, računajući da dva prva znate. Pretpostavljam da ih znate. S obzirom na ponašanje, vi zaboravljate i skroz eliminišete način prezentovanja i kršenja Poslovnika od vas. Vi ste isto sada reklamirali povredu Poslovnika, ali ste onda obrazlagali na koji način je sada Babić odgovorio gospodinu Bradiću.
Ne, ja sam obrazlagala zbog čega ste bili u obavezi da nam date pravo na reč.
Babić je samo proširio ono što je započeo gospodin Bradić i ništa više. Slažem se da je u široj formi, ali je samo proširio to. Nemojmo sada oko toga da vodimo raspravu. Ako vas vređa to što sam ja rekao na kraju rečenice tačka, za to sam spreman da se izvinim. Nisam hteo tu nikakvu svoju silu da demonstriram, nego sam upotrebio rečenicu od početka do tačke. Ja mislim da nije bilo povrede, ali vaše je pravo, a vi ste se odlučili već da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika. Evo, predsednica će da preuzme vođenje.
Izvolite.
Gospođo predsednice, prekršen je Poslovnik član 107. stav 1. Kada se u Narodnoj skupštini Republike Srbije ne poštuje Ustav, mislim da se na taj način krši dostojanstvo Narodne skupštine. Kada je u Ustavu jasno zapisano da se eksproprijacija vrši samo u korist države Srbije, AP, jedinica lokalne samouprave, javnih preduzeća čiji je osnivač država Srbija ili AP ili jedinica lokalne samouprave ili u korist privrednog društva koje se nalazi u većinskom vlasništvu države Srbije, tačka. Eksproprijacija se ne odnosi na namenu.
Vi ste tražili povredu Poslovnika, ali obrazloženje za povredu je - vi objašnjavate šta je izrečeno.
Zato što je izrečeno, a predsedavajući nije reagovao na način što je kršenje Ustava po Zakonu o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju magistralnog gasovoda MG11, rečeno je da nije prekršen Ustav samo zato što je to gasovod ili vodovod, bez obzira što je to urađeno u korist…
Vi znate da predsedavajući ne mogu da ocenjuju povredu Ustava i da on reaguje da kaže da je neko povredio Ustav.
Pa, mi možemo sada ovde da propagiramo šta god hoćemo i da pričamo šta god hoćemo i to je nekome dozvoljeno, a nekome nije dozvoljeno. Onda u redu, onda isti aršini neka budu za sve. Ukoliko se ja sprečavam, ukoliko me sprečavate da govorim o kršenju Ustava i još se to kršenje Ustava propagira, još se kaže – to je gasovod, nema veze, a vi gradite neke tržne centre, iako znamo da se radi o stotinama i stotinama hiljada kvadrata i javnih površina u Beogradu na vodi i tržnih centara i poslovnih površina.
Vreme. Nije povreda Poslovnika.
Ali je Beograd na vodi u većinskom vlasništvu države Srbije, za razliku od onih koji se pozivaju na Poslovnik, a prekršili su Ustav zato što … [[isključen mikrofon]]
Moram da intervenišem. (Zoran Babić, s mesta: Zato što su izvršili eksproprijaciju u korist kompanije koja je samo jednu četvrtinu u vlasništvu države Srbije.) Moram da intervenišem, stvarno. Ovo nije povreda Poslovnika, niti bilo šta u poslednjih pola sata. Ja se izvinjavam potpredsedniku koji je morao da prisustvuje ovakvom delu sednice. Opet ispadnu predsedavajući oni koji sprečavaju da sednica ide svojim tokom, a poslanici se toliko trude da raspravljaju o amandmanima. Izgleda je opšti utisak da je bolje da nemamo ni predsednike, ni potpredsednike i da ide kako to žele poslanici, nijedna povreda Poslovnika i da je hteo potpredsednik, to bi bilo oduzimanje vremena i tako bi završili sednicu, jer sa pravim povredama Poslovnika zaista se davno nismo suočili. Mi smo na članu 6. amandmana koji je podneo narodni poslanik dr Janko Veselinović i ništa o amandmanima ne možemo da čujemo, ako dozvolite da kaže nešto i predsedavajući, bez obzira na ime i prezime. Potpuno smo u istoj situaciji kad god vodimo sednicu, jer smo mi ti koji sprečavaju dobar tok sednice. (Zoran Babić, s mesta: Tražim da se glasa.) Apsolutno, samo, nisam ja povredila Poslovnik, nego moj prethodnik. Glasaće se, svakako. Da li dozvoljavate, poslanici, da pređemo na dnevni red? Ne znam, evo, želim da se konsultujem ovako javno pred očima javnosti kakva je namera poslanika, pošto ni predsednik, ni potpredsednici ne zadovoljavaju kriterijume poslanika i apsolutno ne znamo da vodimo sednicu, pa sam voljna ovako pred očima javnosti da se dogovorimo šta je to najbolje i kako želite da dalje radimo. (Balša Božović, s mesta: Mi se slažemo s vama.) Dobro. Ja to tražim i od drugih poslaničkih grupa. Imamo mnogo poslaničkih grupa, dvanaest, nemamo dve, nego dvanaest, da čujemo kako oni zamišljaju rad. Potpredsednik Vlade je tu da govori, da sa vama raspravlja o predloženim amandmanima. Mi smo tu, ne valjamo, recite kako ste zamislili. Možemo i da prekinemo, da se nađemo neki drugi dan, ali se ovo ponavlja ovako iz meseca u mesec, iz dana u dan. Da li neko želi da govori na član 6. ili na opšte teme? Voljni smo dasaslušamo i jedno i drugo. (Niko). Zahvaljujem. (Balša Božović dobacuje s mesta.) Ne znam, nemam pojma. Niko ne zna ko nas gleda, o čemu se radi ovde, ni gde ste stali, ništa. Ja vidim jedan amandman, a ovde se priča o nekim stotim temama, bez obzira ko se javljao za dnevni red. Prelazimo na sledeći amandman, s velikim zadovoljstvom. Na član 6. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miodrag Nikolić. Molim poslanike da govore o predloženom amandmanu i o rešenju zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi o njegovom amandmanu?(Ne.) Na član 7. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, smatram da ovih nekoliko amandmana, odnosno nekoliko članova o kojima ćemo u narednom periodu govoriti, pre svega čl. 7, 8. i 9, jesu suštinski važni i tražim od vas posebnu vrstu pažnje i posvećenosti da se uključite u ovu raspravu, jer mislim da upravo na ovim članovima, koji govore o umanjenjima tržišne vrednosti građevinskog zemljišta, neizgrađenog zemljišta i izgrađenog zemljišta koje je u kompleksu, možemo da razotkrijemo, ne znam da li me pratite, nameru predlagača zakona, koja se usmerava u tom pravcu da se zemljište poklanja, da se građevinsko zemljište, kako je to i Agencija za borbu protiv korupcije u svom centralnom delu obraćanja i rekla u ovoj Skupštini. Agencija kaže sledeće – na ovaj način umanjene tržišne vrednosti građevinskog zemljišta prilikom određivanja visine naknade umesto izuzetka postaju pravilo. U članu 2. zakona o kome smo pričali ukazali smo upravo na to da se kasnije u članu 7, u članu 8, u članu 9, u članu 13, u članu 18, itd, upravo otvara pitanje pod kojim uslovima, ako nisu propisani kriterijumi, nadležni organ lokalne uprave, u ovom slučaju organ za imovinsko pravne poslove, donosi rešenje? Ako ne postoje jasni kriterijumi po kojima će se određivati pravila, onda dolazimo do problema kako će ti organi da postupaju. Drugi važan problem nisu određeni rokovi. Treći važan problem nisu određeni rokovi ni za postupanje u drugom stepenu i dolazimo do veoma ozbiljnih problema kako će se umanjivati određene procenjene vrednosti. Mi smo kroz preciziranje formulacije u ovom članu, koja se odnosi na to da se umesto termina koji je ovde naveden, a to je da se propisi o kontroli državne pomoći ovde koriste, tražili da se uvede termin „zakon o kontroli državne pomoći“. Molim vas ministarko da pogledate obrazloženje, koje je dato u ovom slučaju, zbog čega se ne prihvata ova terminologija i ovaj amandman. Kaže se da reč „zakon“ nije dovoljna i da ako bi se koristio taj termin onda bi dovedeno bilo u sumnju pitanje primene podzakonskih akata i uredbi. Valjda se zakoni tretiraju kao krovni zakoni, odnosno uredbe i podzakonska akta treba da budu usaglašena sa zakonom. Ako je ovo obrazloženje po vama dobro, onda vas pozivam da pogledate član 12. zakona koji kaže da se koristi termin „zakon o kontroli države pomoći“. Znači, imate i član 5, i član 7, i član 12. koji su potpuno u suprotnosti jedan sa drugim. Mislim da je trebalo da iskoristite ovu našu dobru volju i amandman koji smo podneli u tom smislu da ovu terminologiju uskladite. Svi oni poslanici, koji su ispred vladajuće koalicije, govorili o ovom zakonu i govorili o tome da mi nismo pročitali zakone, da nismo pročitali članove zakona, da imamo lošu nameru i da ne znamo o čemu pričamo treba da se osvrnu na ovo što je rekla Agencija za borbu protiv korupcije. Suštinski članovi 7, 8. i 9. ugrožavaju dobru, ako je postojala, nameru predlagača ovog zakona i daju mogućnost upravo zbog toga što nije određen normativ, što nije određen pravni okvir da oni koji izdaju rešenje na svim nivoima mogu da postupaju u skladu sa onim što oni procenjuju. To nije dobro ni za građane Srbije, ni za ovaj zakon, ni za ovaj predlog. Hvala.
Na član 7. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miodrag Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Katarina Rakić, Zoran Babić, Ivan Jovanović, Dejan Radenković, Zoltan Pek, Veroljub Arsić, Vojislav Vujić, Milosav Milojević, Aleksandra Tomić i Vladimir Marinković. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsednice. Poštovana potpredsednice Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, prvenstveno da izrazim zahvalnost potpredsednici Vlade što je prihvatila ovaj amandman koji su podneli predstavnici Ekonomskog kokusa Narodne skupštine Republike Srbije, kao predstavnici različitih političkih stranaka, kako pozicionih, tako i opozicionih. Naime, ovde se radi o tome da smo kroz ovaj amandman, zajedno sa kolegama iz Ministarstva, doveli do toga da se odlaže izgradnja dok traje sudski postupak i da umesto sudske odluke u tom članu zakona imamo reči „veštaka ekonomske struke sa spiska ovlašćenih sudskih veštaka“. Na ovaj način mi ćemo uspeti da se proces izgradnje ne zaustavlja, uspećemo u tome da se snižavaju troškovi i, naravno, ono što je za razvoj biznisa, za povoljnu investicionu klimu najvažnije je da se štedi na ovaj način vreme. Isto tako, doći ćemo do efekta pravne sigurnosti uz maksimalno smanjenje troškova. Što se tiče izrečenih kvalifikacija, kada su u pitanju dijalog i konsultacije u vezi ovog zakona sa raznim komorama, strukovnim udruženjima, poslovnim asocijacijama, mogu samo da vas podržim i da na neki način kažem da su te kvalifikacije, na neki način, opasne, jer se čini kao da neko želi da nas vrati u vreme centralne ili planske privrede. Sa kim ćemo da vodimo dijalog i sa kim ćemo da se konsultujemo, ako nećemo sa poslovnim asocijacijama? Sa kim ćemo da se konsultujemo ako nećemo sa najboljim i najkvalitetnijim kompanijama koje ovde stvaraju prelivajući efekat, koje zapošljavaju ljude i koje direktno utiču na to da naš privredni rast bude onakav kakav nam je potreban i da dodatno zapošljavamo ljude, razvijamo tehnologije i učinimo to da naši mladi ljudi, visoko edukovani ljudi ostaju u Srbiji? Upravo najveće kompanije, najbolje kompanije, koje želimo u narednom periodu da dovedemo u Srbiju da investiraju, nisu želele da vode sudske sporove sa državom, jer to nije dobro, to nije dobra poruka drugim investitorima i to ne odgovara bilo kojoj kompaniji koja se rukovodi pravilima i procedurama društveno odgovornog poslovanja. Dakle, ovo je samo jedan logičan potez. Hvala vam što ste to razumeli i zajedno ćemo dalje raditi na popravljanju poslovnog ambijenta u Republici Srbiji koji je već sada došao do veoma visokog nivoa, ali naravno u okviru tih aktivnosti možemo da dođemo i do većeg mesta i bolje pozicije i na doing business listi Svetske banke, kroz punu implementaciju Zakona o planiranju i izgradnji, ali i implementaciju ovog Zakona o konverziji koji će da podstakne izgradnju i kroz multiplikativni efekat i razne druge sektore industrije. Hvala vam.
Na član 7. amandman je podneo Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Molim ministra da se izjasni o ovom amandmanu.
Prihvatili smo amandman.
Prihvata se amandman. Hvala. Na član 8. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Zoran Živković, Balša Božović i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem predsednice Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarka Mihajlović, poštovani gosti, uvaženi građani, ovo je najsporniji član u ovom Predlogu zakona. Mi smo predložili da se taj član 8. briše, a obrazložiću i zbog čega, iako smo o tome pričali poslednjih nekoliko dana, a u dobrom delu vremena u raspravi o amandmanima i danas. Jedna milijarda 429 miliona evra je novac koji neće otići ni Fondu za restituciju, ni budžetu Republike Srbije, ni lokalnim samoupravama, ni AP Vojvodini. Zašto? Zato što ova odredba najdirektnije obesmišljava ceo Predlog zakona. On govori o tome da vlasnicima preduzeća i firmi koji su izvršili prenamenu država može da pokloni besplatnou svojinu zemljište vredno više stotina miliona evra, tačnije milijardu i 429 miliona. To je ono što nas zabrinjava, to je ono gde će Srbija ostati oštećena i to je ono zbog čega smo mi rekli da se zalažemo protiv ovakvog rešenja i da ćemo glasati protiv ovakvog zakona. Imam u ruci izjavu jučerašnju gospodina Petrovića koji je predsednik Američke privredne komore, da se razumemo ona nema veze sa Amerikom kao što smo to imali prilike danas da čujemo. Američka privredna komora je komora koja okuplja između ostalog pojedince kojima je ovo u interesu, isključivom interesu gde je najglasniji član „Luka Beograd“ i gospodin Milan Beko, koji je između ostalog očigledno, tako barem po ovim odredbama stoji, i pisao ovaj Predlog zakona. Gospodin Petrović se zahvaljuje ministarki Mihajlović zato što je omogućila da tajfunske priče i preduzeća dobiju svojinu bez naknade…
Poslaniče, o amandmanu, o suštini amandmana.
…o amandmanu. Tako je. Suština amandmana je…
Nema nikakvog zahvaljivanja u amandmanima. Niko nikome.
Mogu da nastavim?
Možete ako ćete o amandmanu - zašto da se briše član taj i taj u celini.
…onima kojima je u interesu da se zemljište dodeli bez naknade u svojinu kako bi sutradan mogli da ili izvrše prenamenu ili su već izvršili i da tamo prisvoje nešto što je svojina Republike Srbije na tim lokacijama imamo dokaz da su to podržavali upravo oni koji su se zalagali za konverziju bez naknade. Iako u svom naslovu ona ima reč naknada, ovo je dokaz da se ona zapravo dešava isključivo u interesu nekolicine, uskog kruga ljudi koji su u 23 sporne privatizacije tih 5.000 hektara prisvojili i danas im Vlada Republike Srbije očigledno vraća neke dugove, čime im omogućava da na izgrađenom zemljištu dobiju svojinu bez naknade. Da se razumemo kada je u pitanju 5.000 hektara najveći broj slučajeva i najveći deo od te cele količine jeste izgrađeno zemljište. Tamo koje je neizgrađeno zemljište ono može opet da se izvrda kada je u pitanju ovaj zakon i da se zaključi dugoročni zakup od 99 godina. Gospodin Petrović se zahvaljuje kako bi investitori što pre mogli da krenu da nešto grade. Mi se protiv gradnje ne borimo. Naprotiv, mi smo pokazali koliko smo toga uradili, ali od tome nećemo sada, sada govorimo o budućnosti. Neće nekolicina ljudi koja će dobiti u vlasništvo bez naknade onu količinu zemljišta izvući građevinsku industriju iz krize u koju je zapala. Neće to oni uraditi. Oni žele da uvećaju svoje enormno bogatstvo koje imaju i da se jaz između bogatih i svih ostalih građana u Srbiji proširi još više. Jedino danas predstavnici Vlade, vrh SNS živi bolje, dok građani žive mnogo lošije…
Poslaniče, ovo nije tribina, niti miting. Poslaniče, znam da… Ovo nije tribina, niti miting, niti se obraćate ne znam ni ja kome.
Gospođa Mihajlović je rekla i kada je bila rasprava u načelu imali smo prilike da slušamo izjave koje …
Poslaniče, o amandmanu. Kako da vam dokažem, najljubaznije vas molim kao i ostale poslanike ili možete svi o amandmanima ili da ukinemo raspravu o amandmanima i da pričamo samo u načelu.
Da li mogu da citiram ministarku po pitanju ove stvari, ovog amandmana od pre dva dana? Ne znam zašto ste…
Možete. Znam, ali…
Molim vas, samo mi dopustite. Ja znam da vam smeta što pričam ovo.
Možete. Ne, ja sam vrlo smirena.
To nema veze sa vama kao predsednice Skupštine.
Ima veze sa mnom. Normalno da ima veze sa mnom.
To je zakon, nema to veze sa vama. Mislim, to nema… Dakle, suština jeste da je i sama ministarka Mihajlović rekla već nekoliko puta u ovoj Skupštini – pravo korišćenja građevinskog zemljišta može da se pretvori u pravo svojine na dva načina – konverzijom i zakupom. Da li može neko da mi objasni – kako zakupom može da se pretvori nešto u pravo svojine? Zakup je institucija koja ne dovodi do prava svojine, nego je to zakup na 99 godina. U ovom amandmanu upravo rešavamo pitanje koje može neko da postavi pred Ustavnim sudom RS. Konverzija je izvršena bez naknade, bez obzira koji je njen naslov. Sa druge strane, omogućila je protiv, odnosno nepravično, protivustavno sticanje ogromne imovinske koristi za nekolicinu tajkuna koji očigledno podržavaju oni iz Vlade RS. Ovo nije u interesu građana. Ovo nije u interesu države. Imali smo prilike da to danas dokazujemo na više, u više diskusija, ali ono što je najspornije jeste da će država ostati uskraćena i Fond za restituciju za ogromna sredstva. Da li ćemo opet da se dovijamo na različite načine pa da ono što ne uzmemo od tajkuna, pošto smo im već poklonili, da opet smanjujemo na primer neke plate i penzije i da na taj način punimo Fond za restituciju, ne znam. To je već tema za one koji su smislili ovaj zakon. Po ovim odredbama ne bi me čudilo da je, ponavljam, pisan u „Luci Beograd“ i smatram da će i ovo biti član, član 8. Predloga zakona koji će Ustavni sud proglasiti neustavnim. Kažem – nadam se. Svaka odluka Ustavnog suda će obavezivati svakog od nas koji danas sedimo u ovoj skupštinskoj sali, pa čak i ministarku Zoranu Mihajlović jer mislim da je ovo danas stvar …
Poslaniče, da li možemo o amandmanu?
Sve vreme pričam o amandmanu.
Ne bih rekla.
Niste pročitali amandman.
Znate, o amandmanima moramo da budemo jako konkretni. Zato se razlikuje rasprava o amandmanima od one u načelu.
Obrazloženje ima tri strane. Možete da pročitate.
Šta kažete?
Obrazloženje je na tri strane. Možete da pročitate slobodno. Dakle, ne mogu sve tri strane…
Moram da vas se izvinim. Ne čujem dobro.
Nastaviću.
Dobro.
Samo vreme da mi vratite.
Ne mogu vreme da vratim.
Ono što je 2009. godine bila suština jeste da je DS želela da naplati tajkunima…
Poslaniče, zahvaljujem se. Imate još amandmana, biće prilike. Šteta je da potrošite sve vreme jer nećete da pričate o amandmanu.
Kako možete da mi oduzmete reč zato što…
Želite da pričate o svemu osim o amandmanu i ja još jednom ponavljam odnosi….
Ne možete tako.
Ne mogu sigurno. Malopre sam rekla, nisu potrebni ni predsednik ni predsedavajući. Svako kako misli da treba i to je onda u redu. (Balša Božović, s mesta: Vama ne odgovara što sam uopšte predložio ovaj amandman. Vi se ljutite na mene?) Ne, ja nisam uopšte tu da raspravljam. Nisam u mogućnosti. Hvala vam puno. Nastavićete. Šteta je da potrošite sve vreme, a ne pričate o amandmanu. Ministre, da li ste odustali?(Ne.) Reč ima ministar.
Sa zadovoljstvom, hvala vam. Prvo želim samo da kažem nekoliko važnih činjenica, da napomenem još jedanput, razlog zašto donosimo zakon o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine uz naknadu jeste upravo da bismo otkočili sve ono što se dešavalo prethodnih godina, 2009. godine, kada nije moglo da se radi i da se gradi, pre svega, na građevinskom zemljištu, bilo da je ono neizgrađeno ili izgrađeno i, naravno, u određenim slučajevima koji nisu bili rešeni. Nisam sigurna da ikome može da bude dobro ukoliko stoji građevinsko zemljište, ukoliko na njemu nema novih fabrika i nema novih građevina i ukoliko samim tim nema i onih ljudi koji tu rade. Amandman koji ste podneli ne može da se prihvati zbog toga što zaista niste u pravu, posebno niste u pravu kada govorite da će se nekom nešto dati u bescenje itd, već da ne ponavljam vaše reči. One kompanije, pre svega proizvodne kompanije koje su u prethodnom periodu gradile na određenom zemljištu, pre svega proizvodne kompanije, one će sasvim sigurno imati manju naknadu, nesporno, ali one koje su se bavile nekim drugim poslovima, pa iz različitih poslova dobijali pravo korišćenja, a nisu ništa radili imaće i plaćaće mnogo više. Pošto stalno pominjete „Luku Beograd“, još jednom da napomenem, da bude svima jasno, prvo, Vlada Srbije trenutno utvrđuje lučko područje. Lučko područje ne može da bude nikada predmet konverzije, to je prvo, to je izuzeto zakonom i to piše. Dakle, to je prva vrlo važna stvar koju ponavljamo već nekoliko puta da se zna. Zemljište „Luke Beograd“, ono što nije lučko područje, neizgrađeno, nema nikakvog umanjenja, plaća se po tržišnoj vrednosti. Prema tome, nemojte da govorite i stalno da govorite kako neko nekome nešto poklanja. Te tajkune o kojima pričate i te zakone koje ste pravili, da se ne bismo vraćali i otvarali raspravu, nije ih napravila SNS.
Moram redom, puna je lista. (Balša Božović, sa mesta: Replika.) Nema replike, ministarka je bila vrlo korektna u obraćanju. Samo je odgovorila. Možete po amandmanu, ali moram prvo da ispraznim listu. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić.
Hvala uvažena predsedavajuća. Naravno, ne možemo prihvatiti ovaj amandman, jer je ovo još jedan amandman u nizu besmislenih amandmana, koji ne donose ništa suštinski u unapređenju ovog zakona, da nešto možemo da menjamo na bolje, nego samo, eto, da se nešto napiše kako bi neko imao pravo da se javi i da iznosi bujice neistina, koje smo slušali ovde čitav dan. Nigde u ovom zakonu nismo uspeli da nađemo, niti je to bilo ko rekao, da se bilo šta poklanja, da se deli u bescenje, da se daje džabe. Postoji samo jedan član koji definiše umanjenje naknade i to u određenim okolnostima i određenim uslovima, a vi sve vreme pokušavate da spinujete priču i da okrećete na drugu stranu, a to je da se nekom nešto daje u bescenje. To je netačno. To su radili neki pre nas. Postavljamo jedno jasno i konkretno pitanje – ko je do sada koristio zemljište, u prethodnih 15 ili 20 godina, 5.000, 5.310 hektara ili kako god? Čak imamo informaciju, svi se sećamo kada se ovde usvajao Zakon o planiranju i izgradnji, da je baš uvaženi kolega potencirao zakon o konverziji i da se može zemljište otuđiti bez naknade. Bilo je dosta i opozicionih poslanika koji su o tome govorili. Vama očigledno kako šta odgovara onog dana kada ustanete, da li je kišovito ili je sunčano, onda pričate potpuno nepovezano, iz zakona u zakon. Mi se trudimo da imamo jednu nit i da sve zakone, i zakon koji će se usvojiti o katastru i ovaj zakon koji ćemo usvojiti, nadam se, danas, kao i Zakon o planiranju i izgradnji, sve ono ispratimo i uvedemo u jedan sistem, da konačno možemo da uspostavimo sistem u našoj zemlji, koji je nužan i neophodan. Kada pričamo o tome kako je ovaj zakon donesen, tačnije kako je došao u ovu proceduru, a donećemo ga, najverovatnije, 137 lokalnih samouprava je učestvovalo u razgovorima i rađena je analiza njihove teritorije i građevinskog zemljišta kako bismo imali široku sliku, potpunu sliku, sliku utemeljenu u činjenicama, u objektivnom stavu, kako bismo taj zakon uveli da on može posle da se sprovodi na najbolji mogući način. Najlakše je politički osuti paljbu, ali nemojte molim vas vi to da pričate. (Balša Božović, sa mesta: Ovo je o amandmanu?) To je suštinska razlika, zato što ste vi otuđili …
Izvinjavam se, nisam slušala, ne znam šta ste izgovorili.
Postojao je jedan politički establišment, da se ispravim, ako mogu tako, uvažena predsedavajuća, koji je davao zemlju u bescenje i ne samo zemlju, predsedavajuća, mi se borimo protiv toga, davali su i firme, znamo kakve su bile privatizacije. Na kraju krajeva, na toj zemlji koju ste davali u bescenje i sve te fabrike koje su bile privatizovane na jedan sumnjiv način, ko je to omogućio? Mi ovde nismo sigurni, neko je to omogućio i sada vi to sve spočitavate nama, a mi nismo u tome učestvovali uopšte. Kako vas samo nije sramota?
Poslaniče, molim vas, i vas isto molim, o amandmanu. Znači, prava na umanjenje tržišne vrednosti građevinskog zemljišta, molim vas.
Slažem se, uvažena predsedavajuća. Mene ste prekinuli u trećem minutu i 31. sekundi, gospodina Božovića u osmom minutu i 52. sekundi, nije uopšte to problem. Želim da održite red na ovoj sednici, ali nemojte dozvoliti predsedavajuća da bilo ko izusti više da je Beko pisao bilo kakav zakon u ovoj skupštini, samo vas to molim, a to ste dozvolili malopre.
Zahvaljujem i opet kažem da sam ja jedini krivac za sve što je izgovoreno ovde poslanicima i jednim i drugim. To prihvatam, bez obzira ko kaže, ali bih molila da i poslanici razmisle o načinu kako su zamislili da ide diskusija. Prihvatam da ne mogu da kontrolišem ko će u kojoj sekundi šta izgovoriti i odmah sprečiti. Priznajem to. Postoje ljudi koji ne mogu da priznaju sebi greške. Moram po redu da ne bi neko bio povređen. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Da li imam pravo na repliku gospođo predsednice? Tražim repliku na reči gospodina Božovića da vrh SNS živi bogatije, bolje i bahatije.
Da. Jeste izgovorili, samo što se Jovičić javio pre Zorana Babića. Izvinjavam se, uračunaćemo 30 sekundi kao od nule. Izvolite.
Zahvaljujem se gospođo predsednice. U ovoj sali je nekoliko članova predsedništva SNS, SNS je stranka istih ljudi, član predsedništva, član izvršnog odbora, glavnog odbora, mi ne pravimo razliku i ne bavimo se elitom. Zbog toga tražim repliku u ime svih 500.000 članova SNS. Za razliku od mladog kolege, koji je za vreme vršenja vlasti tako mlađan, a stekao zgradu u ulici Banović Strahinje, pa kafić na Obilićevom vencu, pa još mnogo toga. (Balša Božović, sa mesta: Ovo sme?) Moja imovina i imovina, iako je sada jako nervozan zbog toga, moja imovina i imovina mojih kolega i prijatelja u SNS se nije promenila, ne zadnje tri godine, nije se promenila od 2008. godine, kada sam postao narodni poslanik, ni moja, ni moje dece, ni moje supruge, ni mojih roditelja, ni moje bliže i dalje familije. Zbog toga ne znam koji je to princip na kome može da se stekne zgrada u Banović Strahinje i kafić na Obilićevom vencu. (Balša Božović, sa mesta: Vi stvarno dozvoljavate ovo?) Na koji način može da se kritikuje projekat „Beograd na vodi“? Ko će jedino živeti bolje od tog projekta „Beograd na vodi“ u ovoj sali? Siguran sam da većina narodnih poslanika neće moći da priušti sebi nekretninu, opet mladi kolega. Mora da nam objasni koja je njegova veza sa kompanijom „Novaston“ koja se bavi preprodajom stanova u „Beogradu na vodi“. Nemam ništa protiv što će neko živeti bolje, mi radimo da svi ljudi u Srbiji žive bolje, bez obzira na političku pripadnost, ali ne možete kritikovati nešto, a živeti od toga i ne možete nekome davati i stavljati na teret da se bogati, a bogatite se vi lično, i dok ste bili na vlasti i sada.
Hvala. (Balša Božović dobacuje s mesta.) Poslaniče Božoviću, nemojte da vičete na mene. Niste se javili, ne mogu da vam objasnim. (Balša Božović, sa mesta: Kako nisam? Javio sam se pre pet minuta.) Nema vas na listi, nemoguće. Ima tri poslanika – Jovan Marković, Blagoje Bradić, Aleksandra Jerkov. (Balša Božović, sa mesta: Javio sam se, evo svetli.) Ne znam šta vama svetli, ali niste na listi. Prijavite se. Sad ste se tek prijavili. Nemojte da vičete na mene i da protestujete na taj način što je neko nešto izgovorio, javite se. Ja ne znam kako poslanicima da objasnim da nisu predsedavajući ti koji reaguju na jednu i drugu stranu, replike zato postoje. Nismo mi ti koji će da repliciraju sa poslanicima, zato postoji institut replike. Mi smo kao saobraćajci. Inače, daću vam reč, jer ste se vi lično prepoznali, a po pravilu, mladi kolega, nije vaše izgovorio ime, i predsedavajući, ko god da je, ne bi trebalo da da reč, ali vi ste se prepoznali i zahtevate i ja ću vam dati reč, a vi ćete sada objasniti zašto. Izvolite.
Zahvaljujem. Ovo je pravo na repliku, pretpostavljam. Gospođo predsednice, nisam želeo da tražim povredu Poslovnika, iako ste to učinili samim tim što niste opomenuli gospodina Zorana Babića da na ovakav način ne može nikome da se obraća, a posebno ne zato što nije rekao nijednu jedinu reč koja je bila istinita. Evo, to sada govorim i potpisujem. Ako vama čini na čast da slušate neistine na moj račun …
Sada ću nešto da vam kažem. Vi replicirate meni …
Ja se obraćam vama, tako je u Poslovniku.
Ne u replici, ali se sve vreme obraćate meni. Ja nisam dužna da znam uopšte da li su istiniti navodi bilo koga od vas.
Da li mogu da nastavim?
Ako prestanete da replicirate meni, jer niste tražili repliku meni, nego Zoranu Babiću. Izvolite.
Dakle, nikada, gospodine Babiću, neću ulaziti u to da li vi imate hotele, da li su oni od vašeg oca ili od vas, da li ste bogatiji za milion evra ili ne. Nikada neću ulaziti u to da li u odelima imate stotine hiljada evra ili ne. Moja imovina je na raspolaganju, prijavio sam je kao i svaki narodni poslanik, pa možete da proverite šta imam od imovine. Sve što ste rekli je neistina i vrlo je nekorektno sa vaše strane, zato što se nikada u ovoj karijeri narodnog poslanika nisam bavio tim stvarima i vi to najbolje znate. Nisam govorio neistine o bilo kome od vas, bilo kome, a zamislite da krenem ja da govorim o tome ko kakav sat ima i gde ga je kupio, da li na službenom putu ili ne. Dakle, molim vas za minimum korektnosti, zato što je to način na koji vi kao šef najvećeg poslaničkog kluba govorite u ime mnogih ovde. Mislim da to nije korektno i da to sa vaše strane nije u redu. Reč jednu istine niste izgovorili, a to što pokušavate da uradite služi vama na obraz i čast, ako ga imate. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Ja i dalje nisam čuo objašnjenje kakva je veza između gospodina Božovića i kompanije „Novaston“ i njene uloge u prodaji nekretnina u „Beogradu na vodi“. Ovo je sat marke „Roamer“ koji nosim i spreman sam u ovom trenutku da ga menjam sa satom gospodina Božovića, u ovom trenutku, sat koji je pre šest godina kupljen i plaćen je 8.000 dinara, da ga menjam sa gospodinom Božovićem. Evo, skinuo sam ga. Evo, gospodine Božoviću, hajdete da promenimo satove. Ali, spreman sam i da promenim svu imovinu koja je u mom vlasništvu …
Gde ćete, poslaniče Božoviću, gde ste krenuli?
Evo, ja vam poklanjam. Pošto ga nemate, ja vam ga poklanjam. Odlično. (Narodni poslanik Balša Božović prilazi i uzima sat od narodnog poslanika Zorana Babića.) Ali, spreman sam i svu imovinu u vlasništvu moje porodice, moje familije da menjam za imovinu koja se nalazi u vlasništvu kompanije, odnosno porodice Božović, i Balše i Zeke i svih članova. Ja pominjem te ljude, ali vas molim, preklinjem vas, gospodine Božoviću, nemojte praviti grešku kao što je napravio i gospodin Stefanović, ne pominjite ime mrtvog čoveka koji nije među živima već 11 godina.
Poslanici, molim vas, otišli smo predaleko. Završite vašu rečenicu.
Jednu rečenicu samo. Ali sam zato isto spreman da pokažem da Zoran Babić, da nijedan član SNS, niko u ovim poslaničkim klupama nema, recimo, ugovor sa „Poslovnim prostorom Stari Grad“, u kojem se nalazi kafić mladog kolege. Spreman sam da tako nešto i pokažemo.
Da li vi hoćete da odgovorite ili da završimo? (Narodni poslanik Jovan Marković traži reč po Poslovniku.) Ne, ne vi. Molim vas, pitala sam Balšu Božovića da li želi da odgovori na ovo. Vi samo sedite, a možete i da stojite i dalje. Dakle, pitala sam Balšu Božovića da li želi na ovo da odgovori ili želi da idemo dalje? Ja imam odgovor na sve ovo, samo ću ćutati i trpeću. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice Skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto nemam sat, a dobio sam ga na poklon od gospodina Babića, ja ću ga dati u dobrotvorne svrhe. Ono što je maločas gospodin Babić, silni i neustrašivi, izjavio, to nije istina. Nikakav ugovor ni sa „Poslovnim prostorom“, a od imovine pozivam sve građane da provere šta imam. Na kraju, to je i javni podatak, kada sam ja u pitanju. To što ne odgovara gospodinu Babiću što pričam o zakonu koji je pisao Milan Beko, pa je ovo način da skrene pažnju građana sa istine. Milijardu i 492 miliona su dali tajkunima u Beogradu i Srbiji i izdali Republiku Srbiju … [[Isključen mikrofon.]]
Hvala vam puno. Nema ovo nikakvog smisla. Pauza pet minuta za sve. Stvarno ste preterali, svi zajedno. Pauza pet minuta i to shvatite u skladu sa Poslovnikom, da ovoga posle pauze biti neće, verujte mi. Iskreno rečeno, kao predsedavajući vam kažem da ovo ni na šta ne liči više. Verujem da uveseljava i da je interesantno, ali smo se okupili zbog amandmana, a ja ću da priznam svoju nemoć. Jedino da počnem da kažnjavam i da nema nijednog poslanika više u sali i završimo raspravu, ne baš sve. [[Posle pauze.]] Dr Blagoje Bradić, izvolite po amandmanu. (Jovan Marković, s mesta: Poslovnik.) Poslovnik? Prvo ste se javili kada govorite, pa ste se predomislili? (Jovan Marković, s mesta: Držao sam Poslovnik dva ili tri puta pre nego što su kolege govorile.) Izvolite, hoćete li sada po Poslovniku? (Da.)
Poštovana predsedavajuća, pozivam se na član 107. i član 109. koji govori o dostojanstvu Narodne skupštine i o tome da narodni poslanici ne smeju da iznose lične podatke i privatan život u raspravi. Mislim da možda ni vi sami niste svesni svoje odgovornosti kada u poslednjih nekoliko desetina minuta dopuštate pre svega gospodinu Babiću da na ovako ružan način iznosi neistine o kolegi narodnom poslaniku i verovatno da niste svesni svih posledica, odnosno reakcija javnosti na takve iskaze i na takve reči. Umesto da prekinete gospodina Babića, vi ste ga zdušno podržavali, malo sa svojim osmehom, malo sa tim što i ministarka Mihajlović likuje nad time što se govori ovde. Ja sam jedan od ljudi koji je spreman da sve ono što je stekao u životu menjam za deseti deo onoga što ima i gospodin Babić i ostali …
Dobro, znači, povreda Poslovnika, pa malo da replicirate, jel da? I da izgovorite sve to što vama smeta, samo što nije rečeno vama, nego nekom drugom.
Iz ličnog ugla sam osetio, kao čovek, koliko je strašno kada se na ovakav način, a posebno u ovom parlamentu, govori o pojedincima i o ljudima. Imao sam priliku da na svojoj koži osetim šta znači optužba gospođe Mihajlović o tome da sam svojevremeno krao ribu u jezeru Vrutci.
Dobro, ali nemojte o sebi, molim vas, nego o povredi Poslovnika, ako je moguće. Znači, povredila sam član 107. i 109, jel tako? Zato što nisam reagovala na nešto što je izneto na račun poslanika Božovića. Apsolutno sam shvatila i zahvaljujem. Da ne ulazimo o tome kada ste se vi osetili povređenim. Znači, nije sada tema i hvala vam. Odmah ću vam odgovoriti i za 107. i za 109. Hvala. Mislim da ni ja ni potpredsednici ne možemo da kontrolišemo danas ovu sednicu, osim da počnemo masovno da izričemo kazne. To smo nas troje imali kratku konsultaciju. Uzdržavamo se od toga. Uzdržavamo se i pokušavamo vas da ubedimo, ja i dalje kažem šteta što ne piše da poslanici mogu da krše Poslovnik. To je naše iskustvo. Sedite slobodno. Šteta što to ne postoji u Poslovniku. A mi ne možemo da kršimo Poslovnik 15 meseci, da smo mi krivci jedini. Hajde malo sedite stvarno na konsultacijama, čitam sve i svašta, ali nikad se niko nije osvrnuo na svoje ponašanje. Znači, ako sam prekršila, prekršila sam dvostruko, jer je i poslanik o kome ste sada govorili, kao neko ko je pretrpeo i uvrede, takođe istom merom uzvraćao drugom poslaniku. (Jovan Marković, s mesta: Ja?) Ne vi, taman posla. Gde ste se vi prepoznali? (Jovan Marković, s mesta: Zar je to vaš odgovor na ono što sam rekao?) Nemojte, molim vas, da mi odgovarate, molim vas. Pokušavam nešto da uradim od ove sednice. Budite ljubazni svi zajedno malo. Dajte reč Blagoju Bradiću da priča malo o amandmanu, zaboravili smo gde smo stali. Molim vas, glasaćemo 107. i 109, jel tako? Poslaniče Markoviću? Glasamo o 107. i 109? Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Uvažena ministarko, poštovane koleginice i kolege, poštovani građani, javio sam se da podržim amandman na član 8. da ga obrazložim, da obrazložim zašto mislim da treba ova skupštinska većina, tj. svi mi da podržimo amandman, da usvojimo, a on kaže da se član 8. briše. Ceo predlog zakona, cela ideja, kako smo čuli od ministarke i od vas, uvaženi kolega iz skupštinske većine, je aktivacija građevinskog zemljišta, sa jedne strane, a s druge strane, jedan od benefita, kako je rekla gospođa ministarka, milijarda 400 i kusur miliona evra u budžet, što direkcije, što lokalnih samouprava, pokrajine ili Republike Srbije, u zavisnosti na koga se vodi zemljište o kome govorimo. To je, kako je rekla gospođa ministarka, a na to se odnosi član 8, negde oko 0,8-0,9% građevinskog zemljišta u Srbiji. To je nešto preko 5.000 hektara, ali hektara na najatraktivnijim lokacijama u svim gradovima i opštinama Republike Srbije, to je tema. Suština je da oni koji imaju pravo korišćenja, a hoće da imaju pravo vlasništva, tj. da uknjiže na svoje ime, plate naknadu koji propisuje lokalna samouprava, određeni organi lokalne samouprave koji će to dobiti kao obavezu. Ali, ovaj član 8. kaže: „U postupku konverzije katastarske parcele izgrađenog građevinskog zemljišta, površina zemljišta za redovnu upotrebu objekta utvrđuje se tako što se ukupna površina zemljišta pod objektima izgrađenih na toj katastarskoj parceli, koja je utvrđena na osnovu podataka iz prepisa lista nepokretnosti, podeli sa maksimalnom površinom koju dozvoljava indeks zauzetosti na toj katastarskoj parceli, koji je utvrđen važećim planskim dokumentom, a na osnovu izdate informacije o lokaciji i dobijeni količnik pomnoži sa ukupnom površinom katastarske parcele“. Ta površina se oslobađa plaćanja promene prava korišćenja u pravo vlasništva. Oni koji znaju i koji su radili u upravama i koji znaju kako funkcioniše Zavod za urbanizam i direkcije za urbanizam u gradovima odakle mi dolazimo, znaju da je to preko 70-80% površine placa, tj. parcele koja je predmetna, tako da od onih milijardu i 400 miliona nema ništa. Da bi ostvarili benefit i ako smo svi za to da krene napred, a da država ima koristi od svog zemljišta, onda ovaj član 8. mora da se briše. U protivnom, ono sve što piše ovaj zakon se dezavuiše ovim članom 8. i članom 18, koji smo isto predložili da se briše, koji dodatno dezavuiše ceo zakon i sve ono što je intencija i, ne sumnjam, dobra namera Ministarstva i Vlade. Ako postoje dobre namere, obrišite član 8, da imamo finansijski efekat u budžetu. Hvala.
Zahvaljujem, dr Bradiću. Reč ima mr Aleksandra Jerkov, podnosilac amandmana. Po amandmanu, izvolite.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Uvažena ministarko, koleginice i kolege, mi smo podneli amandman kojim predlažemo da se član 8. briše zbog toga što mi ne vidimo koji bi to mogao razlog biti zbog kog se za izgrađeno građevinsko zemljište ne bi plaćala naknada za pretvaranje prava korišćenja u pravo svojine. Štaviše, mi smatramo da, iako se ovaj zakon zove Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu, ovaj 8. član zapravo znači da je to pretvaranje prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu bez naknade. Naime, mislim da je ministarka svesna toga da je većina zemljišta koje je u procesu privatizacije i nad kojim su pravo korišćenja stekli određeni privrednici jeste izgrađeno građevinsko zemljište, a ne neizgrađeno građevinsko zemljište. To znači da ti ljudi nisu kupovali nekakvo građevinsko zemljište i privatizovali ga, nego fabrike, ključna možda reč - luke itd, tako da je predmet privatizacije zapravo u najvećoj meri bilo izgrađeno građevinsko zemljište, a ne neizgrađeno. Mi verujemo, a najavili smo već da ćemo i od Ustavnog suda tražiti da tako nešto utvrdi, da je ovaj član Predloga zakona protivustavan, iz najmanje dva razloga. Prvi je taj što je upravo ona odluka Ustavnog suda iz 2013. godine o kojoj se mnogo govorilo utvrdila da je popust bio protivustavan, a zamislite tek šta će reći na to da je čitavo poklanjanje građevinskog zemljišta protivustavno. Drugi razlog je taj što smatramo da se time u neravnopravnom položaju stavljaju građani i da zapravo ona lica, to su ta lica iz člana 8. koja, nikada nisu platila pravo svojine na građevinskom zemljištu će zapravo dobiti to pravo svojine iz prostog razloga što su privatizovali zemljište na kom je već nešto bilo izgrađeno. Kako se to ministarka, kako je predsednica, čini mi se, zaključila vrlo korektno ne dajući nikome povoda za repliku, izrazila kada je rekla da je DS stvorila tajkune. Ja ću isto tako vrlo korektno i od predsedavajućeg, očekujem ne dajući nikome povoda za repliku, da kažem – da ovim Predlogom zakona SNS tim tajkunima poklanja milijardu i 429 miliona evra. Na isti način na koji ministarka obrazlaže zašto ne treba prihvatiti ovaj amandman, ja obrazlažem zašto smatram da ga treba prihvatiti. Ovim Predlogom, ovakvog člana 8. sve građevinsko zemljište na kom je nešto izgrađeno će besplatno preći u svojinu onih ljudi koje mi danas zovemo tajkunima, koje vi kažete – DS ih je stvorila, a ja kažem - SNS ih danas izdržava i poklanja im milijardu i po evra novca građana Srbije.
Zahvaljujem. Reč ima mr Jovan Marković, po amandmanu. Izvolite.
Predsedavajući, poštovana ministarka, u pokušaju da se u ovom članu 8. daju predlozi koji će unaprediti i ovaj član i ovaj zakon, išli smo korak po korak, ali zaista posle duže analize videli smo da je besmisleno da bilo šta predlažemo u izmeni ovog člana i zbog toga smo se odlučili na taj predlog da se ovaj član briše. Sve narodne poslanike, još jednom pozivam da obrate pažnju na ovaj član, da i Agencija za borbu protiv korupcije skrenula pažnju da se članovi 7, 8. i 9. koji se odnose na umanjenje tržišne vrednosti građevinskog zemljišta i neizgrađenog, i izgrađenog, i onog zemljišta koji je u kompleksu, da se daje diskreciono pravo lokalnim upravama, da procenjuju bez kriterijuma vrednost i način kako će se ta tržišna cena umanjiti. Ovo je član zakona koji otvara prostor za korupciju. Ovaj član zakona u stvari govori da neće biti naplate, prihoda o kojima ste govorili. Ovaj član zakona je suštinski važan, da znate da u narednom periodu, ne da neće biti prihoda za Fond za restituciju, za lokalne samouprave i Republiku Srbiju, biće samo štete. Kasnije ćemo pričati o tome šta se dešava ako podnosilac zahteva ide u pravcu da zakupi zemljište, ako sve te članove o kojima je i Agencija za borbu protiv korupcije pričala, dobro analizirate, videćete da je kompletan zakon loš. Zbog toga smo vas pozivali da ovaj zakon povučete iz procedure. Zbog toga smo govorili da nije dobro da se toliko članova zakona, ovog zakona koji razmatramo i Zakona o planiranju izgradnji preklapa, odnosno da su suprotnosti. Zbog toga vas pozivamo još jednom, obratite pažnju na ovaj član. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarka i poštovani gosti, obrazloženje zašto se briše član 8. još jednom da ponovimo, ne postoji nijedan jedini razlog zašto bi se besplatno davalo građevinsko zemljište u svojinu vlasnicima krupnog kapitala. Ono što je za nas veoma važno to jeste Ustav i zakoni iz prostog razloga što želimo da sledimo sve ono što predstavlja Ustav i ustavne vrednosti Republike Srbije. Dakle, na ovaj način, po članu 84. Ustava Republike Srbije nisu svi jednaki na tržištu. S tim u vezi, nekolicinu stavljamo u povlašćeni položaj, a sve ostale građane Srbije u položaj drugog reda. Mi mislimo da to nije u redu. Smatramo da će ovo Ustavni sud oboriti. Smatramo da će milijardu i 429 miliona evra pripasti onima koji su učestvovali u 23 sporne privatizacije. Smatramo da je ovaj zakon protivan interesima građana i Republike Srbije i smatramo da je ovo svojevrsna izdaja našeg nacionalnih interesa. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Poštujem ono što i gospođa Mihajlović radi uporno već dva dana. Poštujem i ono što narodni poslanici, narodni poslanici SNS takođe uporno rade ovde dva dana. Ne mogu više da razumem, a čitao sam ovaj zakon nebrojano puta, član 8. naročito, gde ovde piše da se bilo šta daje bez nadoknade. Pa, da mi građani Srbije ne moraju da mi veruju na reč, evo, ja ću pročitati član 8. – pravo na umanjenje, ne oslobađanje, pravo na umanjenje tržišne vrednosti građevinskog zemljišta imaju lica iz člana 1. stav 2. ovog zakona bez obzira gde se pokretnost nalazi kada je zahtev podnet za konverziju katastarske parcele izgrađenog građevinskog zemljišta pod uslovima propisanim ovim zakonom. Nema džabe. Nema bez nadoknade. U slučaju iz stava 1. ovog člana visina naknade se određuje tako što se utvrđuje tržišna vrednost itd, itd, itd… (Aleksandra Jerkov, s mesta: Nema itd, itd…)
Molim vas gospođo Čomić, gospođice Jerkov, nemojte da dobacujete molim vas. (Gordana Čomić, s mesta: Stvarno ste preterali. Ćutim i slušam.) Gospođo Čomić, ako kažete da pre nego što je gospođica Jerkov dobacila da niste vi, evo, ja se izvinjavam, ali… (Gordana Čomić, s mesta: Stvarno ste preterali, stvarno.) Dobro, ako vi kažete, ja se izvinjavam, ali potpuno sam siguran da ste dobacili na izlaganje gospodina Babića, posle vas je dobacila i gospođica Jerkov. (Gordana Čomić, s mesta: Sedim i ćutim.) Dobro, ako vi tako kažete neka je to vama na čast. Zahvaljujem.
Ja se izvinjavam gospodine predsedavajući što strpljivo čekam da dođem na red od ovih dobacivanja. I, dalje gospođa Čomić dobacuje kršeći Poslovnik, ja se izvinjavam i zbog toga, prihvatam da sam kriv i za dobacivanja koja su stalna sa druge strane. Ja ću uputiti izvinjenje, pa za čak izrečene stvari da se nekome nešto daje džabe i ako to u zakonu ne piše, ali to građani Srbije, to narodne poslanice i narodni poslanici koji žele da čitaju, a ne da navijaju, koji žele da vide ono što je ovde napisano, a ne nekom autoprojekcijom šta bi i kako bi uradili da čine i da rade. Ovde se mnogo puta do sada, i zbog toga bih vas molio, sve nas, da govorimo o stvarima koje su napisane, a ne o bilo kakvim insinuacijama. Nigde u članu 8. nigde ni u jednom članu ovog zakona se ne kaže da će bilo, bilo šta dobiti bez nadoknade. Danas su se ovde mnogi pozivali na Agenciju za borbu protiv korupcije. Poštujem to što radi Agencija za borbu protiv korupcije, u okviru Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. Nekako kada ta ista Agencija za borbu protiv korupcije pokrene postupak protiv jednog narodnog poslanika DS, pokrene postupak, pa čak bude i osuđen, onda je kriva Agencija. Sada kada Agencija da mišljenje, e onda je kriva Vlada. Pa, dogovorite se jednom da li podržavate Agenciju ili ne podržavate Agenciju za borbu protiv korupcije. Kada je dobra i onda kada pokrene postupak protiv uvaženog kolege, nije tu, ne želim da ga imenujem, jer ne bi imao ko da odgovori, nije fer, e tada se ćuti, tada je kriva Agencija, tada nema pravo, tada je pogrešila Agencija za neke pašnjake na Vračaru. Sada kada daje mišljenje, da li po zakonu i da li po ovlašćenjima ili ne, ne ulazim, ali poštujemto što radi Agencija za borbu protiv korupcije, e onda je kriva i onda ćemo u svakoj rečenici koristiti Agencija za borbu protiv korupcije. Dogovorite se samo kada je podržavate, a kada kritikujete. Dogovorite se kada poštujete zakon, kada ne poštujete zakon. Ali, bez obzira šta kada radili, morate da čitate ono što je napisano, a ne ono što bi želeli da je napisano.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se predsedavajući. Iskreno rečeno, gledajući strogo pravno, nisam siguran da će se predloženim amandmanom nešto popraviti ako se ne da drugo rešenje. A drugo rešenje mora da se da iz jednostavnog razloga što ovde postoji institut zemljišta za redovnu upotrebu objekta. Zemljište za redovnu objekta ima svoju vrednost i ona mora da bude iskazana. Ja vas molim, uvažena ministarko, jer mi ne želimo da politizujemo ni u kom slučaju problem, da uočimo jedan drugi problem. Problem koji će ovde možda u praksi izazvati multiplicirane probleme, a to je stav 2. u kome se kaže - da će se visina naknade odrediti tako što će se utvrđena tržišna vrednost katastarske parcele umanjiti za iznos tržišne vrednosti zemljišta za redovnu upotrebu objekta. Ja sam u načelnoj raspravi postavio pitanje – šta ukoliko je zemljište za redovnu upotrebu objekta veće površine i veće vrednosti od zemljišta koje je predmet konverzije? Dao sam jedan jako, jako praktična razlog da sam u pravu. Imamo pravosnažnu presudu u kojoj je utvrđeno pravo na zemljište za redovnu upotrebu objekta na jedan hektar. Pomenuo sam o kome se radi. Radi se o preduzeću „Raketa“ putnički saobraćaj iz Užica. Za koje potrebe je to zemljište? Za koji objekat? Za perone. Peroni su znatno manje površine u odnosu na jedan hektar, neuporedivo manje površine. Kako ćemo onda da oduzmemo vrednost zemljišta od jednog hektara koja je izuzetno visoka u odnosu na vrednost perona koja je nesumnjivo manja? Kako smo to utvrdili? Utvrdili smo veštačenjem, preko veštaka u sudskom postupku. Zbog toga sve vreme ukazujemo da je veštačenje jedini pravi put da se dođe do utvrđivanja tržišne vrednosti. U ovom slučaju i vrednosti zemljišta za redovnu upotrebu objekta. Ja znam da ste vi toga svesni, imamo nažalost jedan problem što su trenutno na snazi dva zakona i ta dva zakona regulišu institut zemljišta za redovnu upotrebu objekta. Jedan je zakon o planiranju i izgradnji koji kaže u članu 70. šta je to zemljište za redovnu upotrebu objekta, a drugi je Zakon o osnovama svojinsko-pravnih odnosa koji takođe kaže – postoji zemljište za redovnu upotrebu objekta koji je znatno veće površine u odnosu na ono što je definisao član 70. Zakona o planiranju i izgradnji. To je naš objektivan problem. Ali, ajmo da pođemo od jednog praktičnog primera i zato se ne mogu složiti sa kolegama iz Demokratske stranke. Moramo da imamo uvek u vidu da postoji to zemljište za redovnu upotrebu objekta, ako je katastarska parcela površine 600 metara kvadratnih, polazim uvažena ministarko od stava 3. koji daje matematičku operaciju kako dolazimo do utvrđivanja površine, pa mi se ta matematička operacija ne uklapa u faktičko stanje u pojedinim slučajevima, a evo zašto. Ukoliko katastarska parcela ima 600 metara kvadratnih i pravo korišćenja na toj katastarskoj parceli ima preduzeće koje je u privatizaciji, znači preduzeće koje je sada obuhvaćeno odredbama ovog zakona. To preduzeće ima četiri objekta na toj katastarskoj parceli, velika objekta proizvodna i ispod svakog objekta je površina po 100 kvadrata. Četiri objekta po 100 kvadrata i 400 kvadrata. Kod nas u Užicu je stepen ili indeks zauzetosti katastarske parcele 0,5. Znači 50%. Pedeset posto, uvažena državna sekretarko je od 600 kvadrata, 300 kvadrata. Ako primenimo ovu matematičku operaciju koju ste vi ovde predložili dolazimo do sledećeg. Četristo kvadrata pod objektima podeljeno sa 300 kvadrata koji podrazumeva indeks zauzetosti to je 1,3 i na kraju kako je rečno u ovom članu množimo sa površinom parcele puta 600 to je 780 kvadrata, pa to je više od 600 kvadrata katastarske parcele. Tu dolazimo u jedan objektivan problem, problem što ćemo imati tada veću površinu zemljišta za redovnu upotrebu objekta u odnosu na površinu katastarske parcele. Isti je taj problem, identične je prirode kao što sam ga prikazao u slučaju sudske presude privrednog suda koja je pravosnažna, gde je veštačenjem utvrđeno da je 1000 metara kvadratnih zemljišta za zemljište za redovnu upotrebu objekta a negde oko 200 metara kvadratnih je zemljište pod peronima. Tu nam je problem koji se u praksi može dešavati multiciplirati i na taj način ćemo doći u tzv. negativne ili minusne pokazatelje. Kako ćemo onda umanjiti veću vrednost od manje vrednosti, a dobiti naknadu? Tu naknade nema. Jednostavno, mi u poslaničkoj grupi SPS smatramo ne, nema razloga za brisanje, ali ima razloga za preformulisanje u smislu znatno bolje matematike. Zašto ovo ističemo? Jednostavan i logična razlog. Niko ne može izbaciti ili eliminisati kao zakonski institut institut zemljišta za redovnu upotrebu objekta. Zemljište za zemljište za redovnu upotrebu objekta je kako zemljište ispod objekta, ili u gabaritima objekta, tako i ono zemljište koje je potrebno za njegovu redovnu upotrebu i za pristup i za održavanje i za sve ostalo. Zato taj amandman nije prihvatljiv, jel eliminiše i sam institut zemljišta za zemljište za redovnu upotrebu objekta. Ali, ovo što sam ukazao je apsolutno činjenično tačno i taj će se problem pojavljivati. Ja se zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović.
Dakle, prvo vezano za sam vaš amandman i za, između ostalog, primer „Rakete“ itd. i perona. Dakle, prihvatili smo amandman koji se odnosi na samo veštačenje. Svakako da će to biti, ako ste to videli, to je prihvaćeno, i to geodetske struke, tako smo stavili. Vezano za ovaj drugi deo problema, kao što ste i u raspravi u načelu spominjali indeks, dakle uzima se indeks zauzetosti i plana i moje kolege ovde mogu da izračunaju da vidimo da li je to baš tako kako ste vi sada rekli. Dozvolite, dajte malo vremena. Ali, svakako uzima se indeks zauzetosti. To smo rekli i kada smo imali raspravu u načelu.
Po kom osnovu gospodine Božoviću? Po amandmanu, ali morate sačekati redosled. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Hvala gospodine predsedavajući. Vrlo kratko, mada se slažem da je ovo bilo interesantno pitanje – da li pod objektima može da bude više nego što propisuje maksimalna površina po indeksu zauzetosti bilo bi logično da to bude maksimalna veličina koja može da se nađe pod objektima da bi formalno funkcionisalo. Nisam želeo da se javim zbog toga, mada priznajem da je interesantno. Ne zna da li ima takvih primera zaista. Javio sam se zbog onoga što je izneto kao argument za eventualno usvajanje ovog amandmana na član 8. Argument je ako se dobro sećam glasio, ovo na šta se odnosi član 8. predstavlja ogromnu većinu zemljišta o kojem je reč po ovom zakonu i to će, kada se primeni ova mera predložena članom 8. da potpuno pojede onu milijardu i 400 miliona. Stranica broj 17 pratećeg materijala, tabela u kojoj je uvedena ta cifra milijardu i 400 miliona i piše lepo u potpisu tabele – kalkulacija, znači još jednom orijentaciona, procena je u pitanju, izvedena za neizgrađeno građevinsko zemljište. Član 8. se odnosi na izgrađeno. To prvo nije isto i ne može da se kombinuje jedna vrsta pogodnosti s drugom, ali da je ovo ogromna većina od ukupnog izgrađenog, pogledajte tabelu 1. Druga vrsta – površina u hektarima total 5.142,42. Pogledajte tabelu za izgrađeno građevinsko zemljište isto – druga vrsta, total 168. Ako je 168 ogromna većina u odnosu na pet hiljada sto i nešto, onda je ova zamerka bila dobra. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Orliću. Reč ima narodni poslanik Balša Božović, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Ono što me zabrinulo pa sam se zato javio treći put po ovom istom amandmanu jeste ta stvar koju je rekla malopre ministarka Mihajlović, da će ona tek da izračuna nešto što je moj kolega malopre tvrdio da nije tako. Dakle, predlažete zakon a niste ni izračunali koliko ćete da izgubite novca građana Srbije i koliko ćete oštetiti budžet i to tek sada radite. Treba zakon da se izglasa, znate šta…
Gospodine Božoviću, ne mogu da dozvolim na ovakav način, niste dobili pravo na repliku, a ne govorite o amandmanu. Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Vesna Martinović i Aida Ćorović. Izvolite, narodni poslanik Goran Ćirić.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo potpredsednice Vlade, zajedno sa koleginicama sam podneo ovaj amandman na član 8. i pre svega, on se odnosi na usklađivanje, terminološko usklađivanje sa Zakonom o planiranoj izgradnji i Zakonom o državnom premeru i katastru. Posle ove rasprave, čini mi se da je taj pokušaj i dobra namera nešto što je kozmetička izmena u odnosu na sve ovo što smo imali danas kao raspravu. Mislim da ima razloga za usvajanje ovog amandmana, ali sigurno suštinski ne bi promenio ovaj zakon. Mislim da je ova rasprava jasno pokazala kakav ćemo zakon, ukoliko nema prihvaćenog amandmana kolege Balše Božovića i koleginice Olgice Batić u članu 6. ili u vezi sa prethodnim i aktuelnim članom 8, ukoliko ne budu usvojeni, jednostavno vidimo kakav ćemo zakon i kakav kvalitet ćemo imati posle usvajanja ovog zakona. I to što su se neke kolege poslanici bunili zbog čega se poslanici DS pozivaju na sugestije Agencije za borbu protiv korupcije, je nešto što je njihovo pravo, naravno, ali zaista ne mogu da shvatim da ta ostrašćenost ide ka poslanicima DS, jer samo interpretiraju ono što je rečeno u mišljenju Agencije za borbu protiv korupcije koja jasno kaže da upravo ovi članovi 7, 8, 9 i kasnije član 18. otvaraju ogroman prostor za korupciju ukoliko ova naša Narodna skupština usvoji ovaj zakon. I to jeste suština. Suštinsko pitanje je takođe i to što čujemo kakvi se finansijski efekti posle usvajanja ovog zakona očekuju. Govori se o milijardu i 400 miliona evra. Dakle, to je drugi po redu veličine iznos koji smo ovde pominjali u republičkoj Skupštini. Podsetiću vas, prvi po veličini je bio tri milijarde evra za projekat „Beograd na vodi“ i vi ste bili akteri tog potpisivanja sporazuma. Dakle, kasnije se ispostavilo da je to nekih 300 miliona evra, vraćam se na ovih milijardu i 400 miliona evra …
Gospodine Ćirić, uz svo uvažavanje pustio sam vas dva minuta i 30 sekundi i uopšte niste pomenuli amandman koji ste podneli.
Pomenuo sam, naravno da sam pomenuo. Dakle, govorim o …
Pričate o „Beogradu na vodi“, pričate o bilo čemu…
Govorio sam o članu 8, dakle, o članu 8. koji je predmet predloga Agencije…
Pričali ste o nekim drugim amandmanima koji su podneli narodni poslanici, o vašem niste.
… za borbu protiv korupcije koja kaže da članovi 7, 8. i 9. upravo otvaraju veliki prostor za ogromnu korupciju ukoliko ovakav zakon usvojimo.
Gospodine Ćiriću, vi ne razumete. Vi ste se mogli da javite po članu 7, po članu 8. koji je podneo neki drugi narodni poslanik, da govorite o tim amandmanima, a vi sada treba da obrazložite vaš amandman, gospodine Ćiriću.
Evo ja ću vas podsetiti da smo na članu 8. i vi ste to rekli, 7, 8. i 9. Osam je između 7 i 9, dakle ovo je član 8, amandman na član 8. o kome je Agencija za borbu protiv korupcije govorila kao prostoru koji otvara mogućnost za značajnu korupciju kod umanjenja procenjene tržišne vrednosti. To je vrlo važno reći. To nije moje mišljenje, ja prenosim ono što nadležne institucije govore i mislim da treba da budemo spremni da to čujemo. Ja zaista mislim da bi bilo najlogičnije da posle svih dilema koje smo imali i od poslanika vladajuće većine, mi smo od gospodina Dragana Jovanovića imali amandman koji je govorio upravo o prihodima koji će iz ovog zakona ostvariti lokalne samouprave ili Autonomna pokrajina ili budžet Republike Srbije i to jeste suština. Ko će nositi odgovornost ukoliko se ne ostvari ovaj nivo prihoda od milijardu i400 miliona evra?
Gospodine Ćiriću, i dalje vas podsećam da ne govorite o vašem amandmanu.
Upravo je to suština. Ja pozivam potpredsednicu Vlade da povuče ovaj zakon, mislim da bi to bilo najlogičnije. Mislim da bi to bio najjednostavniji i…
Gospodine Ćiriću, ne govorimo o zakonu u načelu, govorimo o vašem amandmanu na član 8. Zahvaljujem. Reč ima dr Vladimir Orlić.
Hvala gospodine predsedavajući. Jedna napomena, vrlo kratka, ne može kraća. Pogledajte obrazloženje koje smo dobili od Vlade, amandman nije usvojen zato što kako izgleda predlaže baš ono što se nalazi i u predlogu zakona u tom stavu na koji se amandman odnosi. Sad morate da odlučite, dame i gospodo, podržavate ili ne podržavate ono što je predloženo. Ako ne podržavate i govorite protiv toga, zašto sami predlažemo istu stvar i onda još ustajemo da to branimo? Ovo postaje sve čudnije. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćajnu infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvalnost za razumevanje i prepoznavanje problema koji je amandmanom identifikovan jer zaista smo uspeli sada da u praksi uradimo nešto što je potpuno logično, a to je da površinu ispod objekata, naročito kada su upitanju interne saobraćajnice, pa čak i bilo koji drugi objekti, može da veštači isključivo veštak geodetske struke jer je to isključivo u njegovoj stručnoj kompetenciji. Ne može biti u stručnoj kompetenciji veštaka građevinske struke zbog toga zaista uvažena ministarko zahvalnost za prepoznavanje na isti način kao što je to učinila poslanička grupa SPS, problema koji bi mogao u praksi da postoji. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Katarina Rakić, Zoran Babić, Ivan Jovanović, mr Dejan Radenković, Zoltan Pek, Veroljub Arsić, Vojislav Vujić, Milosav Milojević, dr Aleksandra Tomič i prof. dr Vladimir Marinković. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćajnu infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Dubravka Filipovski i Velimir Stanojević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćajnu infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živkovi i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovana ministarko, ja sam potpuno siguran da ste dosta umorni kao i svi mi oko današnje rasprave, ali ako bi se samo malo koncentrisali na ovaj predlog koji sam dao, siguran sam da bi ste i uvažili amandman koji smo uložili. U 2, u 3. stavu ovog člana mi smo sugerisali da postoji problem oko određivanja vremena u rečenici kada se kaže – po zahtevu za konverziju rešava organ nadležan za imovinsko pravne itd. poslove, kako već član ide. Mi smo predložili da umesto reči „po zahtevu“ stoji reč „zahtev za konverziju rešava organ“, itd. Što se tiče ovog drugog stava i odrednice da dokazi propisani članom 8. treba da budu brisani iz ovog stava očekivali smo da ćete u raspravi koja je bila danas na ovoj sednici uvažiti naše primedbe, da ćete uvažiti ovo što smo govorili oko člana 7,8. pi 9. kao izvora moguće korupcije, da ćete uvažiti sve argumente koje smo izneli ukazujući na činjenicu da nisu određeni uslovi, kriterijumi kako će organi jedinice lokalne uprave sprovoditi ovaj zakon, kako će izdavati rešenja, kada će vršiti naplatu, itd, da niste obratili pažnju na sve probleme koji se tiču umanjenja tržišne vrednosti građevinskih parcela, itd. Znači, po tom osnovu smo tražili da se i ovaj član 8. briše. Imajući u vidu da to nije uvaženo, onda dolazimo do problema da će verovatno ovaj predlog ostati, ali ovaj član, odnosno stav 3. o kome smo govorili, mislim da jeste opravdan i ako bi ste sa saradnicima pogledali ovu našu argumentaciju i čuli našu argumentaciju, onda bi on sigurno bio uvažen. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Markoviću. Reč ima dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, ja sam danas pažljivo slušao izlaganja poslanika DS i do sada se nisam javljao za reč, ali ono što želim da istaknem je da je Vlada potpuno u pravu što nije prihvatila ovaj amandman. Uz svu buku i bes poslanika DS da pokušaju da objasne građanima Srbije kako je ovo neki strašan zakon, iza koga se kriju neke strašne namere SNS da izvrši korupciju, da se neko obogati, da se omoguće nekim tajkunima neka prava koja im ne pripadaju, oni u tome, naravno, nisu uspeli. Ono u čemu takođe nisu uspeli, to je da objasne amandman na član 10. stav 3. Gospodin Jovan Marković je nevešto pokušao da izbegne obrazlaganje ovog amandmana, pa se ponovo vratio na član 8. Vi ga, gospodine predsedavajući, niste opomenuli, ali nije bitno. Ovde se radi o jednom suštinskom nepoznavanju ove materije u čisto pravničkom smislu. Ja ne znam koliko pravnika ima u poslaničkoj grupi DS. Ne sumnjam da su kvalitetni, ali me onda čudi zašto nisu objasnili gospodinu Markoviću da je ovaj postupak konverzije, odnosno, srpski rečeno, pretvaranja prava korišćenja u pravo svojine poseban upravni postupak. Ako pogledate, ako se ne varam član 3. stav 3. Zakona o opštem upravnom postupku, tamo lepo piše - na sve ono što nije regulisano zakonima kojima se regulišu posebni upravni postupci primenjuju se norme iz Zakona o opštem upravnom postupku. Ovo je norma iz Zakona o opštem upravnom postupku. Dakle, nadležni organ rešava po zahtevu, a ne rešava sam zahtev. Dakle niste u pravu ni pravnički posmatrano, a ni jezički. Dakle, rešava se povodom zahteva ili po zahtevu. Tako da je Vlada potpuno u pravu kada je odbila ovaj vaš amandman. Amandman pravnički nije dobar i čini mi se da ovde, sem, naravno, jeftine dnevne politike, nema suštinskog poznavanja ove materije u pravničkom smislu. Vi ste ovde do beskraja ponavljali kako neko pokušava da izvrši korupciju, kako je Milan Beko pisao ovaj zakon itd. Vi ne poznajete zakone koji važe u Republici Srbiji, to odgovorno tvrdim, sem pokušaja da diskreditujete Vladu Republike Srbije i njene pokušaje da izvuče Srbiju iz krize u koju ste je vi uveli. Vi apsolutno niste dubinski ušli u problematiku ovog zakona i ove materije. Kamo lepe sreće da možda ovaj zakon nije ni morao da ulazi u skupštinsku proceduru, da je Srbija bila pravno uređena država od 2000. godine, države, dobro uređene države se sa ovim problemom uglavnom nisu suočavale. Mi jesmo i mi sada pokušavamo da ovaj problem rešimo. Mi pokušavamo da rešimo jedan problem koji se zove - Ustav kaže da postoji pravo svojine na građevinskom zemljištu, ali u praksi imamo slučajeve da to pravo ne može da se iskoristi. To je ustavno pravo. Vlada je sad predložila model po kome se omogućava subjektima da iskoriste pravo koje im daje Ustav. To je suština ovog zakona. Sve drugo je pokušaj DS koja je uvela Srbiju u krizu, koja nije rešila ne samo ovaj problem, nego nijedan problem sa kojim se Srbija suočava unazad 15 ili 20 godina, da kaže – za to je kriva Vlada Republike Srbije i za to je kriva SNS. Ja sam danas slušao izlaganja kolega iz bivšeg režima kako je Aleksandar Vučić kriv i SNS što nismo rešili problem u sportskim društvima ili u sportskim klubovima.
Gospodine Martinoviću, ja vas molim, sada u zadnjim rečenicama ste izašli iz okvira ovog amandmana i molim vas da se vratite ili da završite izlaganje.
Dakle, vraćam se na amandman. Vlada Republike Srbije je ponudila rešenja koja su zasnovana na Ustavu i koja su zasnovana na drugim zakonima koji važe u Republici Srbiji. Ja se danas nisam javljao za reč kada su neki poslanici bivšeg režima tvrdili da Vlada nije u pravu kada kaže da se ovim odredbama zakona, odnosno odredbama ovog zakona ne mogu menjati odredbe Zakona o planiranju i izgradnji. I vi se danas uporno pozivate na odluku Ustavnog suda iz 2013. godine, koju ja duboko poštujem, ali ta odluka ni na koji način ne tangira nijedan od članova predloženog zakona. Ali, imate jednu drugu odluku Ustavnog suda, koja kaže da se mora voditi računa o koherentnosti pravnog sistema u Republici Srbiji, a to znači da zakoni moraju sadržavati rešenja koja su međusobno usklađena i Vlada je lepo rekla - u pitanju je tzv. leks specijalis, dakle poseban zakon. Opšti zakon, krovni zakon je Zakon o planiranju i izgradnji. Ovo je poseban zakon, dakle, poseban zakon. Ne možemo dozvoliti da se ono što je uređeno sistemski na jedan način derogira zakonom, koji u stvari samo pokušava da omogući ono što je Ustavom definisano, Ustavom koji važi u Republici Srbiji od 2006. godine. Dakle, ovde je sa pravne tačke gledišta sve jasno. Sad, druga je stvar što vi pokušavate da izigravate neke stranke u nekim drugim državama, pa ste od stranke liberalno-kapitalističke orijentacije preko noći postali stranka levičarske orijentacije ili bar vi sebe tako doživljavate, ali naravno, građani Srbije znaju o čemu se radi.
Gospodine Martinoviću, molim vas privodite kraju.
Dakle, ovde je stvar potpuno jasna i Vlada Republike Srbije je potpuno u pravu što je ovaj amandman odbila.
Zahvaljujem. Gospodine Markoviću, po kom osnovu želite reč? (Jovan Marković, s mesta: Replika.) Imate pravo na repliku, pomenuto je vaše ime i prezime. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, meni je zaista žao što se gospodin Martinović ranije nije uključio u ovu diskusiju, ako je već pričao o tome koji je zakon stariji, koji obavezujući i koji je krovni zakon. Mislim da bi bilo jako dobro i za parlament i uopšte za razmatranje ovog predloga zakona da se uključio u prvom članu i da smo govorili o problemu koji se desio, a to je da je u Zakonu o prostornom planiranju član 102. pomenut jedan datum, znači, maj 2013. godine. Treba da danas usklađujemo ovaj zakon sa Zakonom o planiranju i izgradnji imamo odmah problem. Mislim da bi bilo dobro da se onda gospodin Martinović uključio i da nam kaže kako da rešimo taj problem i kako da nadomestimo 10 godina koje ovde nedostaju, 10 godina u kojima se suštinski dešavaju problemi oko privatizacija, oko konverzije itd. Bilo bi jako dobro da smo čuli kakav je njegov predlog da danas izbegnemo taj problem oko usklađivanja tih termina i datuma. Da vas podsetim, u članu 102. Zakona o planiranju i izgradnji stoji jedan datum, jedna godina 2013, a u zakonu koji danas razmatramo stoji 2003. godina i te datume treba da uskladimo. U pitanju je 10 godina. Što se tiče držanja lekcija ovde o tome ko je šta radio i kako je radio, ja mislim da ćete vi, gospodine Martinoviću, zajedno sa svojim kolegama i ovim ministarstvom tek videti koliko grešite što ste predložili uopšte ovaj zakon. Videće i građani Srbije koliko su oštećeni zbog toga što neće u narednom periodu moći da se ovaj zakon primenjuje i neće moći da se naplaćuje onaj prihod koji ste pominjali danas u raspravi i pre dva dana u raspravi. Što se tiče amandmana koje sam predložio, nije tačno, niste obratili pažnju da sam predložio u članu 10. stav 2. da se propisi iz člana 8…
Zahvaljujem. Isteklo je vreme. Na član 11. amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Olgica Batić.
Zahvaljujem. Drago mi je što je predlagač razumeo potrebu da tekst amandmana postane sastavni deo ovog Predloga zakona i pored toga, budući da tekst amandmana svi imaju pred sobom, neću čitati, ali ono što je suštinska potreba i što su mnogi građani izrazili svoju zabrinutost, a pri tome, radi se o imovini koja im je nacionalizovana i koja je predmet postupka pred Agencijom za restituciju, suština ovog amandmana jeste da ukoliko je jedna ista parcela i predmet zahteva u postupku po konverziji, predmet zahteva u postupku restitucije, mora se doneti zaključak o prekidu postupka u konverziji sve dok pravosnažno ne bude okončan postupak vraćanja oduzete imovine. Na kraju krajeva, smatram da je ovakvo rešenje upotpunilo predložen tekst ovog Predloga zakona. Još jednom, hvala predlagaču na njegovom usvajanju.
Na član 11. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i, zajedno, narodni poslanici Jovan Marković, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Mi smo predvideli da se obriše onaj stav koji se poziva na član 8. zato što smo očekivali da će ministarka u raspravi da prihvati naš amandman da se član 8, kojim se besplatno stvara pravo svojine nad onim zemljištem na kojem su izgrađeni objekti onim ljudima koji su do tih objekata došli u sumnjivim privatizacijama. Međutim, s obzirom na to da ministarka nije to prihvatila, nama ostaje da zamolimo Narodnu skupštinu i poslanike vladajuće koalicije da u danu za glasanje prihvate naš amandman, čime bi automatski trebalo da prihvate i amandman na član 11. o kom sada govorim. Kao što smo rekli, smatramo da član 8, a i sve posledice koje on proizvodi dalje u zakonu, i član 11. i svaki naredni put kada se u zakonu pominje nešto što se poziva na član 8, koji mi predlažemo da se briše, zapravo obesmišljava ovaj zakon i da umesto naziva zakona koji sada glasi – Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu, to zapravo znači da mi imamo Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenju u pravo svojine na građevinskom zemljištu bez naknade. S obzirom na to da nije prihvaćen amandman na član 8, odnosno da ministarka nije prihvatila, mi pozivamo poslanike vladajuće većine da u danu za glasanje prihvate i amandman na član 8. i amandman na član 11.
Na član 12. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i, zajedno, narodni poslanici Jovan Marković, Borislav Stefanović Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković. Zahvaljujem. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Snežana Malović, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Poštovana gospođo ministarko, uvažene koleginice i kolege, poštovani građani, dakle, i pored toga što je prihvaćen amandman na član 12, a on se odnosi na postupak za pretvaranje prava korišćenje u pravo svojine, znači u jednu proceduru, odnosi se na proceduru podnošenja dokumenata i glasi da posle stava 11, koji kaže na prigovoru koji rešava opštinsko, odnosno gradsko veće jedinice lokalne samouprave na čijoj teritoriji se nalazi građevinsko zemljište koje je predmet konverzije uz naknadu, mi dodajemo – ukoliko se podnosilac zahteva, znači posle sprovedene procedure, ne izjasni o ostavljenom roku o načinu plaćanja smatra se da će plaćanje izvršiti jednokratno, a o čemu je nadležni organ dužan da pouči podnosioca zahteva prilikom ostavljanja roka za izjašnjavanje. Pored toga što je Vlada prihvatila ovaj naš amandman, mi ćemo glasati protiv zakona. Jeste amandman bitan, ali suština je u čl. 8. i 18. Član 18. ide, pa ćemo malo detaljnije o tome pričati. Pored prihvaćenog amandman, na moju veliku žalost, glasaćemo protiv zakona, gospođo ministarko.
Na član 13. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i, zajedno, narodni poslanici Jovan Marković, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
Poštovani predsedavajući, cilj ovog amandmana je bio da ukažemo na svu štetnost ovog zakona koja se ogleda u ovim članovima koji se tiču prava lokalnih uprava i njihovih obaveza, odnosno njihovih postupanja po primeni ovog zakona i da ukažemo na to da prva tri stava ovog člana mogu da budu sporna. Znači, veza koju smo obrazložili za članove 7, 8. i 9, pa član 12, nisam imao priliku, javio sam se za raspravu, to niste videli, i ovaj član 13. su jako važni. Vi kod tumačenja Agencije za borbu protiv korupcije imate nekoliko delova koji se odnose upravo na ovu problematiku, koji se odnose na ovaj član i izričito Agencija kaže da se ovde, po ovim postupanjima, organima javne vlasti daje diskreciono ovlašćenje prilikom odlučivanja o ovom pitanju. Ako nekome dozvolite da u postupku umanjivanja tržišne cene građevinskog zemljišta mogu da izaberu opcije da dobiju razne povlastice, da dođu u poziciju da kasnije zakupljuju zemljište, onda imate ne ravnopravan položaj kod onih ljudi koji se takmiče, odnosno onih ljudi koji postupaju po ovom zakonu. Naš je predlog da se ova tri stava brišu i vezan je za to. Ako ste imali odluku Ustavnog suda iz 2013. godine koja govori o tome da davanje na rate i davanje po popustima nije u redu, onda je to trebalo primeniti i u ovom zakonu i ovde se upravo upozorava na to da neko ko podnosi zahtev može doći do problema zbog toga što nisu određeni uslovi pod kojima jedinice lokalne uprave i nadležni organi propisuju mere i nisu određena pravila kako ti organi izdaju rešenja. Znači, u slučaju da imate nepokretnost, odnosno ne izgrađeno građevinsko zemljište koje u svom sastavu ima neki poslovni prostor i halu, objekat koji pored sebe ima i prostor pripadajući za funkcionisanje tog objekta, onda imate postupanje organa koji u ovom slučaju mogu da tumače zakon kako se njima svidi. Mislim da u ovom slučaju Ustavni sud, koji je 2013. godine proglasio članove Zakona o planiranju i izgradnji neustavnim može takođe, po ovom zakonu, da se na isti način izjasni. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Trideset sekundi biće dovoljno. Dakle, član 13. i st. 2, 3. i 4. da se brišu. Prvo, par stvari, da Agencija za borbu protiv korupcije smatra da je problem to što se nudi umanjenje od 30% ne smatra da je problem, nego naglašava da bi trebalo razmotriti opravdanost, ali ne kaže da je to nešto što ne sme da se nađe u zakonu. Da tu budemo jasni. Da odluka Ustavnog suda kaže da je davanje povlastica neprihvatljivo, ne kaže, već kaže upravo suprotno i o tome smo već danas pričali. Dobro, ponavljaćemo. Poslednje, ali ne i najmanje važno. Ako i nekome nije jasno da je jednokratna uplata dobra stvar i da treba da se stimuliše, da je to nešto što bi moglo samo da odgovara, zašto onda da brišemo stavove kojima se definiše pitanje obezbeđenja plaćanja? Ako nismo obrisali član 1, koji predviđa rate, zašto onda da brišemo obezbeđenje plaćanja? Da se ne prihvati.
Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović.
Gospođo ministre, uvaženi predsedavajući, podneo sam amandman na član 13, i to na stav koji kaže da svi oni koji uplate u gotovom, znači novac za konverziju, mogu dobiti oslobođenje, odnosno diskont ili umanjenje od 30%. Smatram da će ovaj zakon da stimuliše pravna lica koja imaju zemljište sada na korišćenje i koji će graditi. Oni će prvi nakon usvajanja ovog zakona krenuti u priču o konverziji. Od 5.500 hektara koliko će ovaj zakon ukupno obuhvatiti, ja još jednom moram da pomenem, a to sam govorio u plenumu, ne znači da će svi pohrliti odmah da izvrše konverziju. Mislim, i tu se slažem sa kolegom Orlićem, koji je govorio malopre o tome, da mi moramo dodatno stimulisati pravna lica, a to možemo uraditi ako im dajemo popust, a to je 50% na sumu koja je određena, koja će biti određena, a koju budu odredile lokalne samouprave, odnosno skupštine opštine gradova Srbije. Zašto je takođe ovo bitno? Znači, od tog novca koji će se prikupiti 50% će ići i u budžet za obeštećenje ljudi kojima je ta zemlja oduzimana posle Drugog svetskog rata, odnosno za restituciju. Ali, još jednom moram da napomenem bitnu stvar, a to je da svi ljudi koji su učestvovali u privatizaciji, bez obzira da li sad mi ovde u ovim političkim prepiranjima govorimo da li su ovakvi ili onakvi, oni su već jednom to zemljište kupili. Lokalna poreska uprava će procenjivati tržišnu vrednost zemljišta na koji će se plaćati konverzija. Znači, još jednom da napomenem - tržišnu vrednost zemljišta. Takođe, ja moram zbog i kolega koji su govorili u prepodnevnom, odnosno ovom popodnevnom delu koliko već raspravljamo o amandmanima, da svi gradovi i opštine koje se nalaze u prve dve kategorije po stepenu razvijenosti apsolutno neće moći da daju nikakve dodatne popuste i kada se govori o tzv. državnoj pomoći. Zbog toga smatram i još jednom da napomenem da se trebalo razmišljati da se ovaj moj amandman o popustu na 50% za plaćanje u gotovini prihvati, jer smatram da bi time dodatno stimulisali ljude da se ovaj proces konverzija odradi što pre, da bude što efikasniji, a samim tim bi to po meni dosta, moram da upotrebim taj izraz, i otkočilo s jedne strane firme da više investiraju, a sa druge strane i da naslednike porodica koja očekuje restituciju ipak dobiju nekako pravična obeštećenja, odnosno novac za to zemljište koje je nacionalizovano koje će sada ići u konverziju. Hvala puno.
Zahvaljujem. Na član 13. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Balša Božović i sa ispravkom narodni poslanik Olgica Batić. Reč ima narodna poslanica Olgica Batić. Izvolite.
Hvala poštovani predsedavajući. Naime, razlog zbog kog se ovaj amandman ne prihvata, kako se to navodi u obrazloženju, jeste da se on ne prihvati iz razloga navedenih za neprihvatanje amandmana narodnog poslanika Zorana Živkovića na isti član Predloga zakona. Naime, ovde se radi što sam predložila da se u ovom članu 13. i njegovom stavu 4. tačke 2) i 3) brišu. Dakle, radi se o alternativno postavljenim sredstvima obezbeđenja. Tačka 2) koja glasi – hipoteka na objektu koji vredi najmanje 30% više od ukupnog iznosa nedospelih rata u korist Republike Srbije, AP ili jedinice lokalne samouprave i tačka 3) – bezdržavinska zaloga na pokretnim stvarima u skladu sa propisom kojim se uređuje založno pravno na pokretnim stvarima upisanim u registar. Mislim da se ovde trebalo zauzeti neko drugo rešenje. Prihvatam da možda amandmani su i trebalo da budu naravno ne prihvaćeni kao što jesu, ali ovde koje se obrazloženje daje navodi se da moj amandman nije prihvaćen iz razloga koji su dati u obrazloženju za neprihvatanje amandmana kolege Zorana Živkovića, da bi bilo onemogućeno dostavljanje obezbeđenja plaćanja, kada se plaćanje vrši na rate što bi izazvalo štetne posledice za vlasnike građevinskog zemljišta u javnoj svojini. Ja ovaj član 13. kao ni bilo koji član ne mogu da posmatram izolovano, već volim da ga posmatram u sadejstvu sa ostalim narednim članovima, prvenstveno u ovom slučaju sa članom 17. koji reguliše upisprava svojine u javnu knjigu o evidenciji nepokretnosti i pravima na njima. Šta je ono što je meni lično najspornije i što mislim da se na bolji način moglo urediti? Kao što sam već istakla u raspravi u načelu sticanje prava svojine kod nas je vezano za uknjižbu. U članu 17. vi zaprao propisujete da se za upis, dakle, za sticanje prava svojine dovoljna je potvrda nadležnog organa o uplati prve rate. Smatram da to nije dovoljno, bar ne na ovaj način kako su po ovim tačkama definisana sredstva obezbeđenja alternativno postavljena koja sam pročitala i iz tog razloga. Dakle, lice koje nije platilo punu cenu ono se faktički kreditira, i nije ništa drugo do kreditiranje. Zamislite situaciju, ako je na ovaj način položio neko sredstva obezbeđenja ovako kako su ona postavljena u predloženom rešenju, šta će biti ukoliko on tu parcelu odmah proda i kasnije prestane da plaća utvrđenu naknadu, a sredstva obezbeđenja u vidu hipoteke ovako postavljene i bezdržavinske zaloge, koji ni na koji način i sigurnost njene naplate ne možete obezbediti, jer apsolutno nema šta će onda u takvoj situaciji biti? Tim pre što ovo može opet da se dovede u vezu sa onim što je predviđeno i u ostalim članovima ovog Predloga zakona, prvenstveno mislim na insistiranju da će 50% pribavljenih sredstava konverzije ići u Fond za restituciju. Dozvoljavam da možda da ovakvu odredbu nije trebalo brisati kako sam ja predložila, ali mislim da je postojao neki drugačiji modalitet gde se na bolji način moglo obezbediti alternativno postavljena sredstva obezbeđenja. Ne govorim bezneopozivoj bankarskoj garanciji, ona mi je potpuno jasna ovako kako je definisana i opredeljena, ali sporna mi je hipoteka i bezdržavinska zaluga, a iz razloga koji sam napomenula jer ukoliko pogledate sada dejstvo čl. 13. i 14. jasno je da to jednostavno neće funkcionisati, bar proizvešće zasigurno probleme u praksi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospođice Batić. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarsko, poštovani gosti i poštovani građani, amandman na član 13. stav 4. tačka 2. i 3. mi predlažemo da se obrišu iz prostog razloga što je kao i većina stvari u ovom zakonu neprecizno definisano i ostavlja mogućnost razno raznih zloupotreba. I ovo nije prvi slučaj te vrste, ali on upravo govori da predloženi tekst nije precizirao ko u kom postupku određuje, odnosno verifikuje vrednost objekta nad kojim se konstituiše hipoteka. Sa tim u vezi smo danas imali prilike da čujemo da su se u ovom Predlogu zakona potkrale razno razne tehničke greške. Neke koštaju Srbiju 1,4 milijarde evra, a neke koštaju isključivo korupcije i zloupotrebe. Mislim da je to veoma loš način da se komunicira sa onima koji imaju u ovome interese, a to je naravno država Srbija i građani RS i smatram da je najbolje rešenje da se ovaj član izbriše ne bi li se barem malo popravilo ionako loše stanje kada je u pitanju ovaj Predlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Zahvaljujem. Na član 15. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici…
Javio sam se. Zato što mi je upaljen mikrofon, dali ste mi reč.
Nisam vam dao reč. Niste bili u sistemu. Tek sada se javio mr Jovan Marković. Prešao sam na drugi amandman, tako da … Na član 15. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković.
Boli vas istina zbog „Luke Beograd“, meni je to jasno. To je već vaš problem koji ćete objašnjavati građanima, a ne moj.
Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturi i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Gospodine Božoviću, mikrofon je ostao od prethodnog amandmana uključen. Tako da niste isključili mikrofon. Izvolite. Reč ima mr Jovan Marković.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, u članu 15. stav 2. govori se o žalbi na rešenje iz člana 14. ovog zakona i o tome da ministarstvo nadležno za poslove finansija rešava ove žalbe i smatrao sam da je dobro da se odredi rok. U ovom predlogu sam dao da to bude rok od 30 dana kako bi se u drugom stepenu rešile ove žalbe i želeo sam da ukažem na to da u Predlogu zakona jedan od velikih problema koji se pojavljuje jesu rokovi. Rokovi koji su određeni što se tiče postupanja organa na lokalnom nivou i što se tiče žalbi i što se tiče određivanja cena nekretnina itd. nisu definisani na kvalitetan i dobar način. Mislim da će i u nekim drugim članovima kasnije biti reči i govora o tome. Ono što sam želeo sa ovim predlogom da se ispravi na neki način jeste nepravda koja se tiče odnosa pre svega ove Vlade i ove države prema građanima RS koji već dve, tri ili četiri godine u nekom drugom stepenu po svojim žalbama čekaju rešenja nadležnih ministarstava. Ranije nisu bili određeni rokovi koji su bili kvalitetni i kako treba, ovi rokovi koje smo danas predložili mislim da jesu adekvatni. Ono što jeste veliki problem jeste administracija koja je u ovom slučaju, po mojoj proceni, vrlo nestručna i koja će sigurno svojim nepostupanjem ugroziti ovaj predlog koji je bio u interesu građana i u interesu ljudi. Ostaje na nama da se vidi koliko će i ovaj član biti primenjen u praksi, jer mislim da je ovo rok koji je adekvatan potrebama ljudi, ali takođe, imajući u vidu kakva je bila ova rasprava i imajući u vidu kakav je predlog ovog zakona i kako ste reagovali na naše amandmane, očekujem da će u praksi ovaj predlog biti jako teško sprovodljiv.
Zahvaljujem. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Snežana Malović, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, uvažena ministarko, poštovane koleginice i kolege, govorim o članu 15. koji govori o pravu žalbe na rešenje o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine i vi ste rekli u članu 15. – protiv rešenja iz člana 14. ovog zakona može se podneti žalba u roku od 15 dana od dana dostavljanja rešenja. Po žalbi na rešenje iz člana 14. ovog zakona rešava ministarstvo nadležno za poslove finansija. Mi smo predložili da to bude ministarstvo za poslove građevinarstva, jer smatramo da rešavanje u drugom stepenu po žalbi na rešenje o konverziji treba da bude povereno ministarstvu nadležnom za poslove građevinarstva, budući da je ono nadležno za nadzor i sprovođenje zakona. Nije nam jasno zbog čega ste se opredelili da to radi Ministarstvo finansija. Nismo zadovoljni odgovorom koji ste nam dali, te mislimo da još jedanput razmotrite naš predlog amandmana do trenutka glasanja, kako bi ga prihvatili i vaše Ministarstvo bilo nadležno u drugom stepenu.
Zahvaljujem. Na član 16. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem gospodine Bečiću. Uvažena ministarko, predlažemo da se visina naknade utvrđena rešenjem iz člana 14. ovog zakona plaća u odnosu 50% u korist Republike Srbije, kao što je i u vašem predlogu koji ste ovde dali u Skupštini, ali da se 50% te naknade plaća u korist autonomne pokrajine ili jedinice lokalne samouprave, u zavisnosti od titulara prava svojine na građevinskom zemljištu. Iako zbog vašeg odbijanja da usvojite član 8. očekivani prihodi od ovog zakona i u tom smislu i visina naknade koja se utvrđuje za konverziju zemljišta će biti mnogo manji od onih 1,5 milijardi koje ste najavljivali da ćete imati, smatramo da ipak jedinice lokalne samouprave ili autonomne pokrajine, u zavisnosti od toga o čijem se zemljištu radi, treba da dobije određeni procenat naknade koja će se za tu konverziju dobiti. Kao što vam je možda poznato, mi smo pre nekog vremena menjali u ovoj Skupštini Zakon o javnoj svojini, zbog toga što Vlada Republike Srbije i lokalne samouprave, u kojima mahom većinu čine ljudi iz SNS, nisu bili u stanju da ispune sve svoje obaveze iz zakona koji je prvobitno bio usvojen i zbog toga je odložena primena Zakona o javnoj svojini. Smatramo da na ovaj način, iako smo od drugih ministara imali prilike da čujemo da u tim lokalnim samoupravama sede neki zli ljudi koji opstruišu primenu zakona, treba da im se nadoknadi. Predlažemo da se za Fond za restituciju nađu drugi izvori prihoda, a da se ova sredstva, iako kažem znatno umanjena, zato što veliki deo zemljišta poklanjate tajkunima, ipak daju lokalnim samoupravama ili autonomnoj pokrajini.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović.
Iznenađena sam vašim predlogom amandmana. Vi praktično isključujete stare vlasnike i ne želite, odnosno smatrate da ništa od mogućih, odnosno prihoda koji će doći treba da ide u Fond za restituciju. Mislim da je to zaista ozbiljan problem za Agenciju za restituciju, odnosno za Fond za restituciju, jer vaš predlog amandmana kaže – 50% u korist Republike Srbije i 50% u korist autonomne pokrajine. Dali smo vam obrazloženje i objasnili da je vrlo važno voditi računa o starim vlasnicima i da mi, pored Agencije za restituciju i Fonda za restituciju, u narednom periodu ćemo i te kako da se bavimo pitanjem starih vlasnika i moramo o tome da vodimo računa. Tako da, ne znam na koju drugu vrstu prihoda ste mislili da se takav fond popuni, a mi mislimo da ovo jeste upravo pravi način, budući da upravo iz ovih grupa koje su predmet ovog zakona može se videti da će tu biti prihoda za Fond za restituciju. Za mene je ovo iznenađenje da vi kao poslanička grupa smatrate da ne treba da ide ni jedan jedini dinar potencijalnih prihoda u Fond za restituciju.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
Poštovana ministarko, mislim da je očigledno da niste na pravi način protumačili ovaj naš predlog zakona i da niste na adekvatan način sagledali našu nameru. Naš predlog i naš amandman koji smo podneli se pre svega tiče nerazvijenih opština i lokalnih uprava koje po ovom predlogu zakona, upravo zbog toga što lokalne uprave u prethodne tri ili četiri godine nisu ispunile svoje obaveze po Zakonu o javnoj svojini i nisu se upisali kao vlasnici zemljišta, neće dobiti nikakve prihode od eventualne prodaje građevinskog zemljišta. Po ovom predlogu, kako smo tražili, smatramo da je obaveza države da sve prethodne vlasnike u procesu restitucije obešteti, odnosno da ispoštuje i to je obaveza države. Zbog toga smo ostavili u predlogu da se 50% sredstava usmerava direktno na budžet Republike Srbije. Ako ste vi mislili da ćete samo iz ovih sredstava, odnosno ovog fonda nadoknaditi sva potraživanja od prethodnih vlasnika, onda se grdno varate. Upravo smo u raspravi želeli da pokažemo da ni deo prihoda koji ste planirali neće biti ostvaren, odnosno da neće pripasti ni prethodnim vlasnicima. Kroz ovaj predlog smo hteli da ukažemo upravo na taj problem koji se otvara, da po ovom predlogu ni AP Vojvodina ni lokalne uprave neće biti u prilici da ostvare bilo kakve prihode od navodnog novca koji planirate da ostvarite. Znači, po predlogu koji smo dali Vlada Republike Srbije ostvaruje 50% prihoda, najveći deo tih prihoda ide u Fond za restituciju, ali ako ostane predlog koji ste vi zastupali, lokalne uprave neće dobiti gotovo nikakve prihode, jer se nisu uknjižili kao vlasnici zemljišta u prethodnom periodu i neće imati pravo na naknadu.
Zahvaljujem gospodine Markoviću. Nisam hteo da vas prekidam, malo sam iznenađen, a da javnost ne bi bila zbunjena, vi ste rekli – vaš predlog zakona. (Jovan Marković, s mesta: Mislio sam predlog amandmana.) Da, ali ste rekli vaš predlog zakona, pa mi nije bilo jasno na šta mislite. Na član 16. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Dragan Jovanović. Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Kao i ostale kolege, u načelnoj raspravi sam pomenuo ovaj član kao veoma važan i veoma bitan, jer sam i sam primetio da je ta raspodela sredstava dobijenih konverzijom, moram da kažem i taj sam izraz upotrebio u načelnoj raspravi, bila nepravična. Pre svega, zahvaljujem se uvaženoj ministarki i njenim saradnicima što su ipak snašli, da kažem, snage i prihvatili, nadam se prihvatili, moj amandman sa ispravkom. Samo da pojasnim, on se odnosi na deo upravo koji treba da ide lokalnim samoupravama. Sa prethodnim govornikom, uvaženim gospodinom Markovićem, se ne mogu složiti kada kaže da su lokalne samouprave bile neažurne i da se samo zbog lokalnih samouprava odlaže primena Zakona o javnoj svojini. Vodim Opštinu Topola koja je sve to ažurno uradila, ali problem je u Republičkoj direkciji za imovinu.
Gospodine Jovanoviću, molim vas, morate govoriti o vašem amandmanu.
Izvinjavam se. Da se vratim na amandman, ono što je veoma važno to je raspodela 50% sredstava ka Fondu za restituciju i smatram da tih 50% sredstava ne treba ni na koji način dirati. Porodice, naslednici su zaslužili da dobiju obeštećenje za ono što je njihovim precima oduzimano i zato taj deo ne treba dirati. Zbog toga sam u svom amandmanu predložio da od ovih 50% kojih ide ka Vladi Srbije ili ka AP da se 10% izdvaja u budžete lokalnih samouprava. Smatram da je to najmanje što možemo da uradimo, jer će lokalne samouprave maksimalno raditi na primeni ovog zakona. Od njihove ažurnosti će zavisiti i brzina sprovođenja ovog zakona. Zbog toga bi bilo pravično da i lokalne samouprave dobiju jedan, da tako kažem, procenat bar ovih sredstava, a to je 10% i to nije puno, ali procena je da će se u narednim godinama moći nekih 600 miliona evra na ovoj strani prihoda države obuhvatiti tih sredstava. Kada se pogleda, to je nekih pet ili šest miliona evra koji će se sliti u budžete lokalnih samouprava. Još jednom da ponovim, to nije puno, ali bolje išta nego ništa. Zbog toga vas molim da podržite ovaj predlog mog amandmana, koji je veoma bitan, jer sam već rekao da imam i zvaničan procenat da se više od 90% imovine koja se nalazi u lokalnim samoupravama vodi na državu Srbiju, odnosno na Direkciju za imovinu i zbog toga ovaj drugi deo člana ovog zakona, kojim se kaže da će se ta imovina koja se vodi na lokalnu samoupravu deliti u paritetu 50-50 sa Agencijom za restituciju, ništa ne znači, jer samo nekih šest do sedam posto trenutno u Srbiji ima takve imovine, koja se u katastru vodi na lokalne samouprave. Zbog toga smatram da je ovaj amandman koristan i da može puno toga dobrog doneti. Hvala na razumevanju.
Hvala. Reč ima mr Jovan Marković, po amandmanu. Izvolite.
Replika.
Samo po amandmanu.
Replika na izlaganje gospodina … [[Isključen mikrofon.]]
Nemate pravo na repliku, možete samo po amandmanu da govorite. Gospodin Jovanović je opomenut i nije više spominjao vas i nije vas spomenu u negativnom kontekstu, tako da možete samo po amandmanu [[Jovan Marković, s mesta: Ne po amandmanu, replika.]] Nemate pravo. (Jovan Marković, s mesta: Kako nemam pravo kad me je spomenuo?) Gospodine Markoviću, gospodin Jovanović vas je samo u jednoj reči spomenuo po primeru, a ne u negativnom kontekstu. Bio je opomenut zbog toga i vratio se na amandman, te smatram da po Poslovniku nemate pravo na repliku. Zahvaljujem. Reč ima dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Zahvaljujem na vašem predlogu amandmana. Naravno, mi prihvatamo da 10% ide lokalnoj samoupravi. Naravno da mogu da se dese situacije, ukoliko lokalna samouprava bude vlasnik zemljišta, da bude 50% plus 10, pa da prođe jako dobro. Ali, naravno, u onim drugim situacijama sasvim sigurno 10% ide lokalnoj samoupravi.
Gospođo Mihajlović, ako sam razumeo, vi ste prihvatili ovaj amandman? (Da.) Konstatujem da je predstavnik Vlade prihvatio amandman gospodina Jovanovića. Zahvaljujem. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko i poštovani gosti, u članu 17. posle stava 1. dodaje se novi stav 2. koji glasi, citiram: „Po pravosnažnostirešenja iz člana 14. ovog zakona zemljište iz člana 6. stav 1. ovog zakona u kompleksima prelazi u javnu svojinu jedinica lokalne samouprave, Republike Srbije ili AP Vojvodine, bez naknade“. Dakle, s obzirom da su korisnici zemljišta oslobođeni obaveze plaćanja naknade za zemljište unutar kompleksa koje je predviđeno za javne objekte javne namene, celishodno je ovo zemljište dodeliti jedinici lokalne samouprave, Republici Srbiji ili AP Vojvodini već u postupku konverzije. Ukoliko može ministarka da mi objasni zbog čega je ovakav jasan amandman sporan i zbog čega ne može da se usvoji, voleo bih da čujem obrazloženje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 17. amandman je podneo Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Reč ima gospođa ministarka. Izvolite.
Mi smo već rekli da to prihvatamo.
Morate i u ovom trenutku da kao predstavnik Vlade prihvatite. Dakle, konstatujem da je predstavnik Vlade prihvatio amandman Odbora na član 17. (Gordana Čomić, s mesta: Ne Odbora.) Nešto nije u redu, gospođo Čomić? Ovo je bio amandman Odbora i samo se konstatovao da ga je prihvatio predstavnik Vlade. Na član 17. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, član 17. govori o upisu nepokretnosti u katastar. Stav 3. čini mi se da kaže da se uz zahtev za upis dostavlja i dokaz da je naknada isplaćena ili, ukoliko se plaćanje vrši na rate, potvrda nadležnog organa o uplati prve rate. Mi smo smatrali da ovaj deo treba da se preformuliše i da se kaže – uz zahtev za upis dostavlja se pravosnažno rešenje. U više članova smo pričali o problemima koji su se desili zbog toga što se odvojeno donose zakoni. Mislim da je bilo vrlo logično i uputno da ste poslušali naš predlog da se donese set zakona, znači, i Zakon o planiranju i izgradnji i Zakon o konverziji i Zakon o javnoj svojini i Zakon o legalizaciji i Zakon o katastru. Da ste na takav način pristupili rešavanju ovih problema građana, ne bi se dešavali ovakvi propusti, ne bismo imali dileme i oko termina, ne bi došlo do preklapanja raznih članova i ne bi došli u situaciju da zakoni u nekim svojim delovima ili u nekim svojim članovima budu suprotstavljeni. Dakle, naš predlog je imao vrlo ozbiljan karakter, a vi ste se opredelili da idete ovim putem i dolazimo do toga da građani budu i dalje u nedoumici. Znači, oni će sklopiti ugovor, oni će isplatiti jednu ratu ili će sklopiti ugovor da plaćaju neki iznos u celosti, a onda će ići ponovo od šaltera do šaltera, od institucije do institucije i dokazivati da su sklopili ugovor. Naš predlog pojednostavljuje stvari i predviđa da čovek koji je sklopio neki ugovor i, recimo, isplatio jedan iznos, da on dobija pravosnažno rešenje u organima lokalne uprave, a sa tim rešenjem odlazi u katastar, potpisuje ugovor i rešava svoj problem. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 17. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Zahvaljujem. Na član 18. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Goran Ćirić, Vesna Martinović i Aida Ćorović i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Snežana Malović, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Zahvaljujem. Na član 18. amandman je podneo … (Blagoje Bradić, s mesta: Javio sam se po amandmanu. Šest sati čekam da dobijem reč. Javio sam se.) Nije problem, gospodine Bradiću, dobićete reč, ali ja vas molim kada se čita vaš amandman da se prijavite, jer ja ne mogu čekati sada da se neko seti da se javi. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažena ministarko, poštovane koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, mi smo predložili da se član 18. briše, a sada ću vam obrazložiti, u ovih par minuta koliko mi je ostalo od vremena poslaničke grupe i ovih dva minuta po amandmanu, zašto mi mislimo da treba da se briše ovaj član 18. Po našem mišljenju on dezavuiše ceo zakon ako ostane u ovom obliku kako ga je predložilo ministarstvo, tj. gospođa Mihajlović. On govori o pravu zakupa na građevinsko zemljište i kaže – lica iz člana 1. stav 2. ovog zakona mogu do sticanja i upisa prava svojine na građevinsko zemljište, u skladu sa ovim zakonom, sa vlasnikom građevinskog zemljišta zaključiti ugovor o zakupu građevinskog zemljišta pojedinačne katastarske parcele. Dalje kaže – visina zakupnine određuje se tako što se iznos tržišne vrednosti nepokretnosti podeli na 99 godina i tako dobijeni iznos predstavlja iznos godišnje zakupnine. Dalje kaže – ugovor o zakupu, zaključen u skladu sa odredbama ovog zakona, predstavlja odgovarajuće pravo na zemljište u smislu odredbe člana 135. Zakona o planiranju i izgradnji. Ovde ću da stanem da vam u par rečenica objasnim šta se kaže u ovom članu. U ovom članu se kaže da sve one firme koje su u ovih pet hiljada i nešto hektara, koliko je govorila gospođa ministarka, i koje će ući u konverziju zemljišta, imaju mogućnosti izbora da onu procenjenu vrednost, umanjenu, neumanjenu, po članu 8. i bivšim članovima, odluče da li će da plate u celosti i dobiju umanjenje 30% da bi mogli da se uknjiže, a ta uknjižba im je potrebna da bi mogli da apliciraju za dobijanje građevinske dozvole na tom zemljištu, ili će da idu u 60 rata, ili je pak ministarstvo dalo alternativu da idu na 99 godina kreditiranja beskamatno od strane države. Ta procenjena vrednost koja će biti umanjena 30% ako se plati u gotovom postoji mogućnost da budu plaćena za 99 godina u 99 jednakih godišnjih rata, procenjene vrednosti zemljišta. Da bi bio jasniji, da bi me građani razumeli to vam je kao kada živite u stanu koji košta 100 hiljada i imate mogućnost da ga otkupite, platite u gotovom i platite ga 70 hiljada i postane vaše vlasništvo. Može da bude vaše vlasništvo tako što ćete da ga otplaćujete u 60 mesečnih rata, ili pak možete da uđete da plaćate 99 godina taj stan po 85 evra mesečno. I, šta ćete vi da odaberete? Devedeset i devet godina plaćati nešto što pričamo da treba da donese benefit Republici Srbiji od 1.460.000.000 evra. Pa, mi nismo ljudi kornjače sa Galapagosa, ko će da dočeka to? A u zakonu, u članu 17. piše – uplatom prve rate stiče pravo legitimaciju da može da dobije građevinsku dozvolu. Pa, što bi to neko platio u gotovom? Naročito oni koji se bave biznisom i koji mnogo više i bolje znaju da barataju novcem od nas. Što bi to neko radio? Što bi neko, umesto recimo, 70 miliona evra u gotovom za neko zemljište izabrao, što ne bi izabrao, recimo da daje ne znam milion evra godišnje sledećih 99 godina, pa ako neko dočeka taj će da kaže da li je isplatio ili nije isplatio. Kad on legitimaciju dobije, danom prve uplate, prve rate. Ono što je još interesantnije, nastavak člana 18. kaže – ugovorom o zakupu zaključen u skladu sa odredbama ovog zakona predstavlja odgovarajuće pravo na zemljište u smislu odredbi člana 135. Zakona o planiranju i izgradnji. Pa, kaže dalje – po upisu prava svojine na objektu koji je izgrađen na građevinskom zemljištu koje se koristi po osnovu ugovora o zakupu zaključen u skladu sa ovim zakonom na zahtev zakupca može se izvršiti konverzija u skladu sa odredbama člana 8. ovog zakona. Strašno. Evo, da vam prevedem. Znači, ja sam uzeo zemljište u zakup, dobio sam građevinsku dozvolu, izgradio sam objekat, prodao stanove jer ovde se ne radi o fabrikama, govorimo o atraktivnim lokacijama u gradu, niko neće da pravi fabriku u centru grada, niko neće da pravi fabriku na mesto „Benetona“ u Nišu, nego to je najjatraktivnija lokacija gde će da se prave stanovi i poslovni objekti, to je sasvim normalno. Prodao sam stanove, a onda dođem u Ministarstvo i tražim da mi po osnovu člana 8. umanje vrednost za površinu koju sam izgradio. I, mi ćemo to da izglasamo i mi to branimo kao nešto što je razvojna šansa. Pa, čija razvojna šansa? Čija razvojna šansa? Mi punimo budžet. Čime punimo budžet? Kojim parama? Kreditom? Jer ovde ne postoji alternativa da on mora da kupi. Ne postoji alternativa da ja ako neću da uđem u konverziju zemljišta koje koristim da to ide na licitaciju pa neko drugi može da ga kupi. Ovde je moja volja da odaberem hoću li da platim u gotovom i da dam milione evra ili ću da dajem na kašičicu, pa dokle stignem, pa sad, posle mene moji neka se raspravljaju sa tadašnjom državom hoće li da plaćaju ili neće da plaćaju. Govorim o 99 godina. Pa, ni kornjače sa Galapagosa to ne mogu da dožive, a kamoli mi. Ako vi mislite da je to u redu da mi takav zakon glasamo, onda ne znam šta mi radimo ovde. Kome mi pomažemo? Kome pomažemo? Šta podstičemo? Čijim parama to radimo? Zato vas molim poštovane kolege da uvažite naš amandman, da skinemo član 18. i da ovaj zakon ima smisla. Znači, onaj koji ima to zemljište može da ga otkupi u gotovom, neka dobije benefit 30% ili da ga plati u 60 rata, da neko vidi fajduod tog novca, na 99 godina niko fajdu neće videti. Ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Bradiću. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović.
Sada je prihod nula, sada nema uopšte para, sada se ne gradi, sada se tu niko ne zapošljava, sada ništa od toga ne funkcioniše, dakle nula. Samo sekund, zakup pre svega nije kreditiranje kao što ste rekli, daje se mogućnost zakupa na 99 godina, ali se svake godine naravno vrši revalorizovanje iznosa koji se plaća i daleko od toga da je kreditiranje da je bezkamatno kako ste, čini mi se, rekli. Niste takođe u zakup postali vlasnik. Dakle, indeksira se kao što ste rekli. Dalje, pitate za koga to radimo? Pa, radimo za građane Srbije i radimo za sve one koji treba da se zaposle. Daću vam još jedan podatak, dala sam bila podatak oko toga ukoliko se gradi na jednom hektaru koliko ćete to i šta će to značiti za građevinsku industriju. Ukoliko se gradi na 500 hektara, to će sasvim sigurno generisati prihod građevinske industrije od milijardu evra. Prema tome, zato se sve ovo radi. Zato uopšte ovakav predlog zakona i postoji ili je možda mnogo bolje ostaviti sve, pa ne raditi ništa i imati, građevinsko zemljište izgrađeno ili delom, neizgrađeno ili uopšte neizgrađeno i da tako ostane još ne znam koliko godina. Dakle, naše mišljenje nije tako. Naše mišljenje je da treba da učinimo sve da se ono privede nameni, da se ostvaruju prihodi, ne samo prihodi koje smo pomenuli pre toga oko kojih se vi i Vlada spori, odnosno mi kao predstavnik Vlade, nego i sve ono nakon toga što u stvari treba da donese do određenog rezultata i rezultat je da građevinska industrija radi, da se ljudi zapošljavaju da se ovde gradi. To je razlog zašto ovaj zakon postoji.
Zahvaljujem. Nemate mogućnost za repliku. Gospodine Rističeviću, po amandmanu? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam razumeo obrazlaganje ovog amandmana. Naime, zakup na 99 godina nije novina. Kod mene u opštini Inđija stranka bivšeg režima najatraktivnije lokacije izdala je u zakup na 99 godina, kao neizgrađeno građevinsko zemljište i to u samom centru grada. Da čudo bude još veće nije se radilo na izgrađenom građevinskom zemljištu nego s obzirom da je bilo izgrađeno i da je to bila imovina Republike Srbije u takvim situacijama im je bila potrebna saglasnost Republičke direkcije za imovinu i Vlade Republike Srbije da ta nekretnina promeni vlasnika, odnosno promeni namenu zato što se radilo o otuđenju imovine. Da bi to izbegli oni su objekte rušili i izgrađeno građevinsko zemljište pretvarali u neizgrađeno i na takav način ga izdavali u zakup na 99 godina. Na kriminalan način su od izgrađenog građevinskog zemljišta od imovine koja je pripadala državi Srbiji, da bi stekli pravo da ga lokalna samouprava izda na 99 godina, od izgrađenog građevinskog zemljišta su pravili neizgrađeno. Da čudo bude još veće, pri tome su tvrdili da je to neizgrađeno građevinsko zemljište….
Gospodine Rističeviću, ovo je ipak za istražne organe, ne govorite o amandmanu. Molim vas, privedite kraju.
Govori se o zakupu na 99 godina. Smatram da njihove zamerke nisu na mestu s obzirom da stranka bivšeg režima se sasvim drugačije ponašala i govorim o primerima u opštini Inđija u praksi kako su to radili. Dakle… Sačekajte malo, gde žurite gospodine predsedavajući.
Zahvaljujem gospodine Rističeviću. (Marijan Rističević, s mesta: Zašto ste me isključili?) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko i poštovani gosti, ideja ovog zakona i time završavam današnju raspravu, nije da se pravo korišćenja pretvori u pravo svojine uz naknadu kao što sam naslov zakona kaže. Ideja je da se pravo korišćenja pretvori u dugoročni zakup na 99 godina. Devedeset i devet godina, tržišna cena zemljišta podeljena sa 99 godina dobijamo godišnju cenu zakupnine. Zašto je to tako?Zato što ne postoje ne sankcije za onog ko ne podnese konverziju uz naknadu. Zato što ne postoji ni rok koji neko može i mora da ispoštuje. Ono što je važno jeste da se ovim načinom zaobilazi zapravo zakon i da on služi isključivo tajkunima da izigraju predlog zakona i zakon i Srbiju i državu i građane i njen interes i da zaključuju zakup na 99 godina, umesto da u budžet Republike Srbije uplate određenu sumu novca, tržišnu vrednost zemljišta. Mi smatramo da ovo nije u interesu Republike Srbije i iz tog razloga smo predložili amandman koji glasi: „Briše se“. On koji zaključi ugovor o zakupu nikada neće imati interes da od zakupa odustane i da zemljište uz naknadu uzme u svojinu. To je jedan od osnovnih razloga zbog čega smo predložili brisanje ovog amandmana. Kome to ide u prilog? Ne ide u prilog državi Srbiji i građanima, ide vlasnicima velikih preduzeća i firmi koje su stekli u pljačkaškoj privatizaciji. Ide Luci Beograd, da se potpuno razumemo i da budemo potpuno iskreni. Za razliku od nekih poslanika, imam hrabrosti i to da kažem i ponosim se time – Milan Beko je taj kome ovo ide u korist. Luka Beograd je zemljište koje je u Beogradu najatraktivnije i koji će na ovaj način jedina imati korist u ovom slučaju. U članu 18. gde se reguliše zapravo samim Predlogom zakona cena godišnje zakupnine, zašto će se svaki tajkun opredeliti za ovaj model? Iz dva razloga – zato što je on jeftiniji od konverzije uz naknadu i drugo, zato što se na taj način izbegava plaćanje poreza na imovinu. Podsetiću, 2013. godine je vladajuća većina izmenila Zakon o porezu na imovinu i oslobodila je tajkune i tog nameta, baš u trenutku kada povećava građanima. Dok je svima bolje od onih koji su danas na vlasti, i od onih koji su njihovi partneri, oni koji su na kraju i pisali ovaj predlog zakona na nekim drugim mestima van Vlade, građani žive mnogo lošije. Demokratska stranka će se svim snagama i silama boriti, lično u svoje ime i u ime poslaničkog kluba će uložiti ustavnu žalbu i nadam se da će Ustav Republike Srbije biti ispoštovan do kraja.
Zahvaljujem. Reč po amandmanu ima Aleksandar Jovičić. Izvinjavam se, pre toga reč ima ministarka dr Zorana Mihajlović.
Biću kratka. Nikada nisam toliko puta čula reč „Beko“ kao što sam čula u ova dva dana, u načelu kada smo raspravljali i sada, od istog poslanika. Ne znam kakve vas veze vežu. Ja ne poznajem gospodina Beka, niti bilo ko radi zakone po liku i delu određenih ljudi. To se sigurno radilo u prethodnom periodu ali to ne radi ova Vlada. I da ponovim ja još jedanput – sve što bude plaćeno, ako govorimo konkretno o Luci Beograd, ko god da je vlasnik, platiće po tržišnoj vrednosti, a kada Vlada odredi lučko područje, koje niko ranije nije hteo da uradi pa to radi sada ova Vlada, to lučko područje neće biti predmet konverzije, odnosno, izuzetno je iz ovog zakona. Prema tome, neće pripasti nikome ko je tu vlasnik. Kada govorimo o zakupu, još jednom da ponovim – zakup nije kreditiranje. Zakup je jedna od mogućnosti koja se daje ovim zakonom. Ako ste pogledali obrazloženje zakona, onda imate i simulaciju nas mikronivou, na primer, na 10 hektara građevinskog zemljišta i prva grupa gde, recimo, pripada Beograd, ukoliko postoji građevinsko zemljište od 10 hektara, onda bi zakup na godišnjem nivou iznosio 111 hiljada evra. Dakle, ako govorimo o prvoj zoni. Sve imate simulacije, prema tome, bilo bi korektno da ih bar pročitate pre nego što komentarišete.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Danas je čitavu ovu raspravu obeležila od podnosioca ovog amandmana potpuna neistina i jedna priča koja se vrtela u krug. Ono što je važno naglasiti kada govorite o Milanu Beku, pošto je to očigledno ime koje se ovde danas često pominjalo, pominjalo od onih ljudi, a Beko je bio u toj stranci u kojoj ste vi danas, što znači da on nema nikakve veze sa nama, on je bio član stranke koja je podnela ovaj amandman. To je prvo što imam da vam kažem. Druga stvar, kad već govorimo o tajkunima, o Milanu Beku i ostalima, izvinite, gospodo, 2014. godine Beko je osam miliona platio porez ovoj zemlji, četiri puta više nego u vaše vreme. Niste smeli da naplatite porez, a kamoli nešto više. Čitav dan govorite – tajkuni, tajkuni, tajkuni. Zar vam toliko nedostaju? U vreme Vlade Mirka Cvetkovića, tajkuni su i pisali zakone i sprovodili zakone, uređivali sve moguće u ovom sistemu da bude njima na ruku i da oni mogu da rade šta god hoće. Ta praksa je prestala. Ovaj zakon za cilj ima da uvećamo prihode budžeta Republike Srbije i da više niko kao u vaše vreme ne dobija zemlju u bescenje, ili da se ona jednostavno njima pokloni. Sve vreme govorite danas da ovde nema naknade, a sam naslov zakona govori da ima. Nismo nigde mogli da pročitamo da je nema. Postoji samo umanjenje naknade u onim kategorijama koje su definisane ovom odlukom, a to su nerazvijene opštine, opštine kojima treba pomoći. Ovaj zakon nije donet ad hok, kao što ste vi donosili. Gotovo godinu dana se raspravlja, rasprave su vođene u nekoliko gradova – Beograd, Niš, Novi Sad, Kruševac, Užice itd. Nevladin sektor je učestvovao u ovome. Takođe i Vlada Republike Srbije, ministarstvo, 137 opština u Srbiji je radilo na toj analizi, odnosno analiziralo se potpuno objektivno šta ovaj zakon može doprineti u narednom periodu. Vi ste danas predstavljali sve ono što nije bilo dobro u zakonu od 2009. godine. Zar vam je trebalo pet godina da vidite da niste radili dobro i da niste radili u korist građana Republike Srbije? Ovim zakonom o konverziji mi želimo da upumpamo u budžet Republike Srbije novac, takođe u Fond za restituciju i da rešavamo ono što su problemi već 20 godina u našoj zemlji. Zato nemojte više da pominjete tajkune, jer sam rekao – nađite jednog tajkuna, ime i prezime, koji je nastao ili je uzeo u ovoj zemlji nešto za vreme Srpske napredne stranke. Ne možete to da nađete. Takvoga nema. Ali, mi možemo nabrojati na desetine onih koji su u vreme vaše vlasti to mogli, koji su krojili vlade i premijeri koji su birani zapravo su njima služili, a ne narodu. Zato smo i došli u ovako katastrofalnu situaciju, jer sve vreme govorite u toku dana, a to nije imalo veze ni sa zakonom ni sa bilo čim, da su smanjene plate i penzije. Jesu, poštovani građani Srbije, smanjene plate i penzije, zahvaljujući onima koji nisu znali odgovorno da vode ovu zemlju, koji su upropastili 650 privatizacija, kojima je Zakon o konverziji služio samo, tačnije o planiranju i izgradnji, da omogućite i Beku i svima ostalima nešto u bescenje. Zbog toga smo danas u ovakvoj situaciji. Ali, Srbija se uzdiže. Imamo predsednika Vlade koji misli o svojim građanima, koji zaista pokazuje jedno veliko umeće i što se tiče našeg regiona, kako da svi zajedno napredujemo a ne da se uvek vraćamo u prošlost, a isto i u ekonomskom smislu, kako da oporavimo našu ekonomiju. Ali, da bismo to uradili, nužno je da pretrpimo ove teške mere koje smo započeli. Vi niste imali hrabrost za to. Niste imali hrabrost da menjate našu zemlju. Mi imamo i zato građani Srbije to i podržavaju. Ali, nemojte nama i u naše dvorište da šaljete tajkune koji ne da su samo bili u vašem dvorištu, nego su sedeli i u vašoj vladi i u Skupštini i u svim mogućim ministarstvima. Šta je samo Oliver Dulić doprineo, kada govorimo o građevinarstvu, zemlji? Znate dobro šta je uradio. „Očistimo Srbiju“, odnosno očistimo budžet Republike Srbije. Nema više ljudi koji čiste budžet Republike Srbije. Čistimo korupciju. Čistimo kriminal i borimo se da zakoni u Srbiji budu usklađeni sa evropskim zakonima, da širok spektar svih segmenata našeg društva koji su relevantni u izradi tih zakona učestvuju i da pre svega ova Skupština zajedno sa svim poslanicima budemo kontrolna uloga kako se taj zakon sprovodi. To je suštinska razlika između vaše vlasti i naše. Hvala.
Replika, Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice Skupštine. Ovi napadi na Demokratsku stranku govore samo o nervozi vladajuće većine, govore samo o tome da i sami znaju koliko je ovaj zakon zapravo kriminalan. Mislim da i nije pisan u Vladi Republike Srbije, nego u Luci Beograd, a toga ste i vi sami svesni. Mi smo pokušali tajkunima da naplatimo ono zemljište koje su prenamenili iz osnovne u neku drugu delatnost, vi to danas njima poklanjate. Zakup izbegava plaćanje konverzije uz naknadu, zakupom se na 99 godina potpuno ruši smisao samog predloga zakona. Jedna zarez četiri milijarde evra je nešto na što će država i Fond za restituciju ostati na kraju uskraćeni. Mislim da sam nakon sve ove današnje rasprave bila je vrlo žestoka, ne do kraja principijelna sa neke strane, ali u svakom slučaju mislim da završavamo tako da je sada već svima jasno. Većina vladajuća ima određeni ovde interes dok narod Srbije živi sve lošije, oni žive sve bolje. Zahvaljujem se. (Aleksandar Jovičić, s mesta: Replika.)
Reč ima ministarka Zorana Mihajlović. Izvolite.
Da, samo jedna, nekoliko stvari. Verovatno istina vas boli, to je naravno vaš problem, ali moram da kažem i da se zaista usprotivim na rečenicu na koju nisam prvi put reagovala, ali sada zaista moram da reagujem, te rečenice da se zakon nije radio u Vladi, da je zakon radio neko ko god. Ja zaista ne znam, još jednom ponavljam, vašu vezu sa pomenutim gospodinom, ali znam vrlo dobro da takvih veza sa bilo kim ne postoji u Vladi Srbije, naročito ne u ovom Ministarstvu. Zakon je urađen u Ministarstvu, zakon ispravlja, nažalost, vaše greške i neka su to greške i neka ostanu greške u prošlosti, ovaj zakon je tu da donese dobro, ne samo budžetu Republike Srbije, nego da donese dobro građevinskoj industriji iz Srbije, zato što će generisati veoma visoke prihode. Molim vas, nemojte da vređate Vladu Srbije, i nemojte da vređate članove Vlade, i nemojte da govorite da je nešto rađeno van Vlade Srbije, zato što ova Vlada zaista funkcioniše potpuno drugačije od svih vaših Vlada, a ja se ne bih zaista vraćala na to kako ste vi radili zakon, jer da ste ih radili na pravi način mi danas ne bi imali ovaj zakon ovde u Skupštini.
Vi ste tražili repliku, ne, jer nije lično vama ništa rečeno, znači može ovlašćeni po ovoj tačci da traži ili šef poslaničke [[Aleksandar Jovičić, s mesta: Nisam ni mislio repliku, po amandmanu.]] Po amandmanu, da ali sačekajte samo jer duže čeka Aleksandra Jerkov i Vladimir Orlić i onda vi. Slažete se? (Aleksandar Jovičić, s mesta: Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem se gospođo predsednice. Pa, nakon što je članom 8. predloženo, kako vidimo biće i usvojeno, da se za ono zemljište na kom je nešto izgrađeno ne plaća nadoknada, odnosno da se nadoknada umanjuje za to zemljište na kome je nešto izgrađeno sada. Sa članom 18. potpuno odvraćaju čak i oni koji bi inače morali da izvrše tu konverziju zato što nemaju ništa izgrađeno na građevinskom zemljištu, time što im se zapravo omogućava jedan, ja bih rekla, vrlo lagodan i izbor između toga, da li će celu sumu platiti odmah ili će to učiniti možda za 99 godina, a da im prava ostaju apsolutno ista kao da su tu konverziju izvršili. Moje pitanje ministarki je upravo to - zbog čega bi iko izvršio konverziju zemljišta ukoliko može da ga zakupi na 99 godina i što kaže gospodin Bradić da se za 99 godina nekakvi njegovi potomci sa nekakvom tadašnjom državom ko zna kako…
Hvala. Pošto vam je vreme isteklo grupe. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Nama je rečeno da imamo više vremena. Neće biti prvi put da nam ne govorite istinu, tako da…
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite.
Hvala Uvažena predsedavajuća. Pa, što se tiče ovog amandmana i podnosioca ovog amandmana, meni je žao što u ovom amandmanu nismo mogli da vidimo ni jedan konstruktivni predlog osim svakominutno pominjanje jednog čoveka koji se zove i Milan Beko i zbog toga, naravno, ne možemo ni da raspravljamo, a taman posla da prihvatimo ovaj amandman. Ja sam postavio samo konkretno pitanje i tražim taj odgovor, a tiče se zbog istine prema građanima Republike Srbije jer nećemo dozvoliti da bilo ko na bilo koji način jednostavno prlja obraz i premijera Aleksandra Vučića i SNS. Ako ste toliko bili disciplinovani i ako ste toliko bili hrabri i kažete da u vaše vreme tajkunima ste mogli da radite šta god hoćete, samo ne znam kako su onda nastali, ali pošto ste posle postali previše hrabri, kako je moguće da od 2008. godine do 2012. godine na primer taj isti čovek koga čitav dan pominjete je platio samo dva miliona evra porez, a samo u prvih šest meseci 2014. godine četiri puta više? To je dokaz da se Vlada Republike Srbije ne plaši tajkuna koje ste vi stvorili, kojima ste vi omogućili da rade u ovoj zemlji šta god su hteli. Mi sa tajkunima nemamo veze niti želimo da ih imamo. Mi želimo zakone koji će doneti prosperitet našoj zemlji. Želimo zakone koji će doneti prihod našoj zemlji, odnosno budžetu Republike Srbije, a taj prihod ćemo posle da delimo i na lokalne samouprave i na socijalno ugrožene kategorije i na sve ostalo što je našoj zemlji potrebno. Ja sam impresioniran i to mi je neverovatno da neko iz stranke koja je 14 godina bila na vlasti svaka druga reč je „tajkun, korupcija i kriminal“ i to me samo navodi na jednu misao, a to je da vam te tri komponente mnogo nedostaju.
Ministarka želi da replicira Aleksandri Jerkov jer je pitanja postavljala direktno.
Postavili ste pitanje zašto bi neko išao u zakup a ne bi ostvario pravo svojine? Zakup i svojina nisu iste stvari, nisu jednaka prava. Ukoliko imate pravo svojine to je najširi mogući oblik prava. Znači, postajete vlasnik građevinskog zemljišta, samim tim imate pravo i sa tim zemljištem da radite sve ono što je dozvoljeno zakonom a postali ste vlasnik ako ste zakupac, niti možete da ga date u zakup niti možete da radite a da imate neka druga prava. Prema tome, mnogo je za svakoga je mnogo bolje i prihvatljivije da bude vlasnik nego da bude zakupac. Ukoliko ste zakupac niste vlasnik nego ste samo zakupac i plaćate svoju naknadu po tržišnoj vrednosti, revolarizovano svake godine i ništa vam nije poklonjeno i ne postajete vlasnik sve dok ste u zakupu.
Reč ima dr Vladimir Orlić.
Hvala gospođo predsednice. Dakle, vi ćete stvarno vrlo kratko, jer da, zaista bi smo mogli da podvučemo i objasnimo detaljno da zakup apsolutno nije isto što i sticanje i upis prava svojine na zemljište i to se uostalom vidi i u ovom članu i da je predloženo upravo zato da bi se čak i tamo gde je potrebno određeno vreme gde se neće odmah realizovati ova konverzija ipak na neki način ostvari prihod u međuvremenu. Kako? Kroz mehanizam zakupa. Dakle, sve je ovo osmišljeno tako da postoji korist kakve trenutno nema, ali ja bih ipak potrošio ovih tridesetak sekundi koliko sada opredeljujem na jednu drugu stvar za činjenicu da je ovo jedan divan pokazatelj nivoa ozbiljnosti, nivoa razumevanja i uopšte svesti o onome što se danas u ovoj sali radi od strane predlagača. Tu je, čini mi se, još uvek u sali potpredsednik koji je najavio ovaj amandman. Reč je, ispraviće me ako grešim, o amandmanu na član 18. koji je predložio narodni poslanik Balša Božović i mi smo od strane predlagača ovde slušali o tome kako je zakup katastrofalno rešenje koje sve obesmišljava da ga treba potpuno izbaciti, član 18. da se briše, itd. Onda pogledate a šta je uopšte taj amandman na član 18. narodnog poslanika i čitate – On je predložio da se u stavu 4. broj 99 menja brojem 18. Onda pogledate tekst šta to zapravo znači, vidite da on uopšte nije ni pomenuo stav 3. gde se govori o 99 godina zakupa, on je to ostavio, njemu je to u redu. Promenio je broj 99 samo u stavu 4. gde se procenjuje kolika je godišnja rata. Kako? Povećao je čovek. Nije više jedna devedesetdevetina nego je sada jedna osamnaestina i onda će za recimo tih 99 godina čovek da isplati koliko? Između pet i šest puta tržišnu vrednost. Ovo apsolutno veze s vezom nema. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću opet navesti paralelan primer između Inđije i ovog predloga. Dakle, u Inđiji je zemljište dato u zakup na 99 godina, jednokratno je naplaćeno po tadašnjim cenama i nema nikakve valorizacije da bi se to uvećalo. Za razliku od toga šta je radila stranka bivšeg režima u Inđiji, ovaj Predlog zakona garantuje da se to neće desiti. Pod broj dva, gospodin Božović je ovde govorio, svaka druga reč je bio Milan Beko. Ja moram priznati da gospodina poznajem. Ja sam gospodina upoznao 1993. godine u sedištu Demokratske stranke, kada je vodio marketinšku kampanju. Ne, ja sam malo stariji. Ovde nema nijedan član stranke bivšeg režima iz 1990. godine. Dakle, ja odgovorno tvrdim da sam upoznao gospodina u sedištu Demokratske stranke 1993. godine i da im je vodio marketinšku kampanju u tim izborima. Kada se već govori o hrabrosti, moram i to reći da hrabrost nije samo kada se ničega ne bojiš, već i kada se ničega ne stidiš, što je prethodni govornik, o kome sam govorio, i potvrdio. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Balša Božović, replika zato što je spominjana Demokratska stranka.
Zahvaljujem, gospođo predsednice Narodne skupštine. Ipak je u pitanju period kada je predsednik Demokratske stranke bio pokojni premijer Srbije dr Zoran Đinđić. Mislim da ove optužbe govore samo o gospodinu Marijanu Rističeviću i njemu mogu da sude građani da li je on u poslednjih 15 godina posle 5. ili pre 5. oktobra radio u interesu građana Srbije ili ne. Ali, da se priča o Demokratskoj stranci na jedan takav način, ja lično ne mogu da dozvolim, pošto sam i ovlašćen po ovoj tački dnevnog reda. Ako hoćete baš iskreno, gospodina Milana Beka je doveo gospodin Vesić u Demokratsku stranku, ali ne da bude član. Prema tome, to raspravite sa onima koji su danas članovi SNS. Uopšte ne želim dalje da polemišem vezano za to. Želim samo da kažem da je nekorektno i nije prvi put danas da se na ovaj način priča o istorijatu jedne političke organizacije, najstarije u Srbiji i da se na ovaj način govori o nekim ljudima koji ne mogu možda ni da odgovore na neke od optužbi, a s druge strane, da se dozvoljava blaćenje i skreće pažnja javnosti sa danas veoma važnog zakona na to da li je nekog doveo ovaj ili onaj. Dakle, to nas zaista ne zanima i nećemo se baviti tim stvarima. Građani moraju da znaju da ovaj zakon u interesu Republike Srbije i njih lično. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, vi ste mi svi svedoci ovde. Ja nisam govorio o pokojnom premijeru Zoranu Đinđiću. Godine 1993. on i nije bio premijer. Dakle, bio je predsednik Demokratske stranke. Ja sam govorio da sam svedok tog vremena i da tvrdim da sam gospodina Milana Beka upoznao u sedištu Demokratske stranke 1993. godine, kao jedan opozicionar, da sam ga upoznao i da je vodio kampanju stranke bivšeg režima i iza toga stojim. Ako to nije tačno, ja ću dati ostavku, ali ako je to tačno, onda bih zamolio prethodnog govornika da od podnese ostavku, ali mislim da je on potvrdio već moje reči kada je rekao da ga je u tu stranku doveo Goran Vesić. Znači, nedvosmisleno je da je Milan Beko bio u izbornoj kampanji, vodio izbornu kampanju, marketinški vodio kampanju, a to je najodgovornije u jednim izborima za jednu izbornu listu, za jednu političku stranku. Znači, potvrđeno je da je pomenuti često prozivan i Milan Beko bio sastavni deo stranke bivšeg režima. Hvala.
Dobro
Zahvaljujem, predsednice Narodne skupštine [[Zoran Babić, s mesta: Mogu li ja da dobijem repliku?]]
Može, ali moram ovako sada, a onda vas dvojica.
Želim samo da nagovestim nešto što ceo dan već pokušavamo da izvrgnemo, to je činjenično stanje. Niko ništa nema protiv Milana Beka, apsolutno. Ja lično nemam ništa protiv njega. Ja samo želim da on pošteno plati zemljište koje je svojina Republike Srbije. Želim mu svu sreću u životu, želim sav poslovni uspeh u njegovom životu, ali ne želim da Republika Srbija bude siromašnija za 400 ili 500 miliona evra, koliko košta zemljište u Luci Beograd. Želim mu da ima veće poslovne uspehe u narednim godinama nego što je imao ikada u životu. Želim mu da mu krene kao nikada do sada, ali sve to mora da se plati. Demokratska stranka, ko god ga je dovodio u sedište DS, govori samo jedno, nemamo ništa protiv njega lično. Imamo protiv toga da se na ovaj način interes države Srbije dovodi u pitanje. Mi smo za to, neka on gradi tamo šta hoće, nas baš briga i ne ulazimo u njegove poslovne poduhvate, ali želimo da tržišnu vrednost zemljišta plati, a da mu to niko ne daje besplatno kao poklon. Eto, to želimo. Ako je to mnogo, onda možete da osudite DS. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Poštovana predsednice, poštovana gospođo Mihajlović, kada jedan junoša stranke bivšeg režima, kada jedan od stubova DS, kao što je to Balša Božović, zna toliko malo o istoriji svoje stranke je više nego žalosno, kada ne zna da 1993. godine predsednik DS nije bio pokojni Zoran Đinđić, već predsednik izvršnog odbora stranke, a predsednik DS 1993. godine je bio Dragoljub Mićunović. Toliko o nekome ko ne zna ni istorijat svoje stranke, a kamoli o vrednostima ili o onome što propagira ili o politici svoje stranke. Što se tiče Milana Beka, iako ovo nije zakon ni o njemu, ni njegov zakon, ono što mogu da kažem i što ću ponoviti, kao što je rekao i moj kolega Aleksandar, a to je, Milan Beko je u Luci Beograd za šest meseci 2014. godine platio porez u visini od osam miliona evra, osam miliona evra za šest meseci, gospodo. Za razliku od vas, gospodine Božoviću, koji se zalažete da se pošteno plati zemljište, ja bih više voleo da ste se vi zalagali da se pošteno plati porez, pa bi taj Milan Beko platio od 2008. do 2012. godine malo više poreza, a platio je dva miliona evra za četiri godine. Što mu tada niste naplatili? Zašto se tada niste trudili da pošteno plati? Osnovicu poreza niste smeli da mu utvrdite, a kamoli bilo šta drugo. Za šest meseci smo naplatili u Luci Beograd četiri puta više poreza nego vi za četiri godine. na taj način ste direktno svojim činjenjem ili nečinjenjem oštetili budžet Republike Srbije za preko 30 miliona evra. Koliko je to penzija, koliko je to plata, koliko je to lekara, policajaca? Zahvaljujem.
Vreme. Replicirate, samo da ne vidim da je ovaj zakon posvećen bilo kom pojedincu, bar da pređemo na neko drugo ime.
Zahvaljujem. Nije posvećen pojedincu, nego pojedincima. Dakle, ono što je veoma važno jeste da kažemo da se porez u Srbiji plaća, ali plaćaju ga građani Srbije, a upravo ovim zakonom, kada je u pitanju zakup zemljišta na 99 godina, po izmenama i dopunama koje je napravila SNS 2013. godine, omogućeno je tajkunima koji imaju zemljište u zakup na 99 godina da ne plaćaju porez na imovinu. To je istina, gospodine Babiću. Dakle, građanima Srbije su veći porezi na imovinu, a oni su oslobođeni poreza na imovinu. Beograd na vodi u zakup ima ili može, po leks specijalisu, član 17, da ima zemljište u zakupu i opet neće plaćati porez na imovinu i porez na zemljište, a s druge strane, građanima je taj porez veći iz godine u godinu. Umesto da pričamo o tome šta je njima u interesu i da li možemo da rešimo problem poreza na imovinu, vi danas ovde predlažete onima koji su najbogatiji u Srbiji da onda, ukoliko zakupe zemljište na 99 godina, eto, oslobođeni su i poreza na imovinu. E, to nije pravedno i to nije fer. Možete da pričate šta god hoćete, možete da izmišljate, kao što jeste i o meni lično i mojoj porodici ceo dan šta god želite. Istina jeste da je zakon pisan zbog nekolicine. Mislim da građani to vrlo dobro znaju. Ukoliko vam je zaista stalo do Srbije, onda nemojte da izglasate ovaj zakon. Evo, mi ćemo vas podržati u tome i zajedno s vama ćemo glasati protiv. Ali, ovo što pokušavate da uradite i da skrenete sa teme i da pažnju građana prebacite na neku potpuno desetu stvar, mislim da u tome danas jeste pokušali, ali to danas sigurno niste uspeli. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Jovan Marković, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, pozivam se na član 107, na diskusiju gospodina Babića i očekivao sam da ćete vi reagovati, ali pošto ste se ipak odlučili da prećutite, ne znam da li ste dobro čuli to što je on rekao, odlučio sam da posle diskusije gospodina Božovića, ipak reagujem. Verovatno niste čuli kada je gospodin Babić gospodina Božovića nazvao junošom.
Čula sam. Tražila sam da mi zamenik generalnog sekretara ovde pronađe tačno značenje. Nije uvredljivo. Reagovao bi.
Vama to nije uvredljivo?
Nije uvredljivo, a vaš neki subjektivni osećaj je nešto drugo. A šta znači ta reč, nije uvredljiva u našem jeziku. Vidite da se poslanik Božović nije bunio zbog toga. To znači - mlad čovek u punoj snazi, da vam objasnim.
Znači, gospođo predsedavajuća, reakcija narodnih poslanika sa druge strane upravo govori o tome kakav revolt i kakav vi utisak ostavljate svojim odlukama na vladajuću većinu. Ja, pravo da vam kažem, nikada sebi ne bi mogao …
Ja vam zahvaljujem. Nemojte, molim vas, da analizirate ljude. Da li to ima veze sa članom 107. ili nema? To kako reaguju kolege iz moje poslaničke grupe, da li sam ja u pravu kada reč „junoša“ znači – mlad čovek u punoj snazi, to ostavite nama, a vi se držite člana 107.
Znači, reaguju upravo onako kako očekuju uz vašu podršku da reaguju. Znači, oni se sa podsmehom odnose na ovo što ja govorim. Ja sebi nikada ne bi mogao da dam za pravo, recimo, da gospodinu Jovičiću kažem da je junoša…
Evo sada ću se ja vama zahvaliti ljubazno, pošto vi nećete da pričate o članu 107, nego analizirate redom poslanike, ja mislim da to nije u redu.
Za vas to nije uvredljivo?
Puno vam hvala. Ljubazno sam vas shvatila, 107. Smatrate da sam povredila član 107. zbog značenja reči „junoša“. Ja sam pročitala šta to znači u rečniku, jer sam odmah tražila značenje i to je to. Znači – mlad čovek u punoj snazi. Meni nije uvredljivo da kažete da sam ja mlada u punoj snazi, iako nisam.
Niste čuli ovo što izlazi…
Puno vam hvala. Samo sedite, nećemo se raspravljati ovako. Zaista vam hvala, vaše je pravo da glasamo o povredi člana 107. Vaše je pravo da tražite. Tražite li, poslaniče Markoviću? (Ne.) (Jovan Marković dobacuje s mesta.) Psujete me, nije problem, ali ja ne reagujem na psovke. Replika, da li je tako?
Ja vam se zahvaljujem gospođo predsednice, jer ljudi koji su navikli da se u obraćanju nama obraćaju sa „stoko“, „đubre“, „ološu“, kao što je to radio i gospodin Šutanovac i gospodin Živković, nisu navikli da sa druge strane neće dobiti „ne“, da neće dobiti uvredu, već nešto što je i afirmativno i dobro. Junoša u mojoj Šumadiji, i meni je žao što je za mene prošlo vreme kada su me tako zvali, jer pripadam sada i u godinama sam koje se zovu – srednje godine, ali bih voleo da me zovu junoša, to znači – mlad čovek, mladić. Gospodin Božović to jeste. Ja mu čestitam na njegovim godinama i na svemu tome što je stekao za sve te godine. Tako da, nemojte se buniti, smejaće vam se vaši Užičani, kada mislite da je junoša bilo šta negativno. Ne poznajete vaš jezik. Sa druge strane, ovakvom primenom zakona i zakonima koje ste pravili i sprovodili, u Luci Beograd i Luka Beograd, kao pravno lice, je na ime naknade za korišćenje tog zemljišta koje ste im vi prodali…Znate li koliko je do sada plaćala državi? Znate li, gospodine Božoviću, koji ste onako najborbeniji da se naplate sve obaveze tajkuna, bilo kako da se oni zovu? Nula dinara, gospodine Božoviću. Nula dinara. Kada ste privatizovali Luku Beograd? Koja je površina? Kada je privatizovana? Koje godine je privatizovana?
Hvala. Dve minute i četiri sekunde. Hvala.
Naravno, naravno, više od 10 godina, vašom vlašću nikada ni u pokušaju niste naplatili naknadu za korišćenje građevinskog zemljišta. Toliko o vašoj želji da se napuni budžet Srbije.
Reč ima narodni poslanik Milija Miletić, po amandmanu?
Zahvaljujem se, predsednice. Uvažena potpredsednice Vlade, uvaženi kolege poslanici, građani Srbije, ja bih isto govorio o amandmanu, s tim što normalno ne podržavam kolege preko puta, vezano je za brisanje ovog člana amandmana Zakona o zakupu zemljišta. Ja dolazim iz jedne male opštine Svrljig, koja ima velikih potreba za ulaganjem. Ima zemljište koje može da se kupi, ali onaj koji može da se kupi zemljište, nema dovoljno para i zato bi možda hteo da uzme zemljište u zakup. Ukoliko brišemo ovaj član zakona, taj čovek ne može uzeti zemljište u zakup, ne može uložiti i ne može uposliti nove ljude. Na taj način, mi ćemo malim i siromašnim opštinama onemogućiti da mogu da se razvijaju, da upošljavaju ljude i da idu napred. Zbog toga ja predlažem mojim kolegama i koleginicama poslanicama da se ovaj amandman ne prihvati i da glasamo za ovaj zakon svi, jer mislim da ćemo na ovaj način imati mogućnosti da obezbedimo investicije, nova radna mesta u celoj Srbiji, a ja potenciram, kao prvo, to su male, siromašne opštine, kao što je opština Svrljig, kao što je opština Bela Palanka, Merošina, Žitorađa, Gadžin Han i ostale opštine koje su pored Niša i u Nišavskom okrugu. Glasaću za ovaj zakon. Normalno, neću glasati za ovaj amandman. Kao poslanik Ujedinjene seljačke stranke, glasaću za sve zakone koje predlaže naša Vlada na čelu sa premijerom Vučićem.
Narodni poslanici Goran Ćirić, Vesna Martinović, Aida Ćorović zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 19. doda novi naziv člana i član 19a. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Snežana Malović, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Uvažena gospođo ministarko, uvažene kolege, poštovani građani, član 20. govori, to su prelazne i završne odredbe, i on kaže – rešavanje zahteva za konverziju podnetih do dana stupanja na snagu ovog zakona obustaviće se, a podnosioci uputiti na podnošenje zahteva u skladu sa odredbama ovog zakona. Predložili smo da se dodaju reči „u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona“. Gospođa ministarka i Vlada su nam odgovorili da se amandman ne prihvata, s obzirom da ovim predlogom zakona nije predviđen rok u kome se podnosi zahtev za konverziju uz naknadu, jer se radi o stečenom pravu. Pravna posledica propuštanja rokova bi bila oduzimanje ili ograničavanje stečenog prava korišćenja, što nije u saglasnosti sa načelom pravne sigurnosti, s obzirom da je to pravo stečeno na osnovu zakona. Sada pitam, vi rekoste da ćemo za godinu dana, dve, da imamo milijardu i 460. Mi predlažemo da vremenski ograničimo i obavežemo one koji imaju pravo korišćenja da uđu u proceduru bez izvesnosti kad će da se završi, a vi kažete ne. Ne može ni to, nego biće kad se steknu uslovi. Kako ćemo da punimo budžet? Sada mi stvarno nije jasno koja je intencija Vlade? Šta je hteo zakonopisac ovim zakonom da uradi? Da li da omogući što pre zidanje po bilo kojoj ceni i angažovanje, besplatno, ili želi da to uradi tako što će neko ko će imati benefit, govorim o komercijalnom zidanju, to nije zidanje javnih objekata, to je komercijalno zidanje, stanovi i poslovni prostor, da plati nešto što dobija to građevinsko zemljište? Vi kada kupite kuću imate plac, ne dobijate ga. Zahvaljujem.
Na član 20. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković. Reč ima magistar Jovan Marković. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, hoću još jednom da vam se obratim i da obratite i vi pažnju na član 20. stav 2. koji je vrlo problematičan, koji kaže ovako – lica iz člana 1. stav 2 ovog zakona koja su do stupanja na snagu ovog zakona podnela zahtev za izdavanje građevinske dozvole u skladu sa odredbama člana 135. Zakona o planiranju i izgradnji, po upisu prava svojine na objektu imaju pravo na konverziju u skladu sa članom 8. ovog zakona. Gospodo kolege narodni poslanici, ovaj član, odnosno ovaj stav direktno je povezan sa članom 1. koji se ovde pominje i koji kaže da ova lica koja su ostvarila ova prava do 13. maja 2003. godine imaju prava o kojima se govori. Znači, 13. maj 2003. godine, a u članu 135. koji se odnosi na član 102. o Zakonu o planiranju i izgradnji se kaže da ova lica koja su ovde pomenuta svoje uređenje građevinskog zemljišta itd, ostvaruju prava do 13. maja 2013. godine. Smatrao sam da je dobro da se ovaj član briše i da se na takav način reši problem. Iskreno i pošteno je da se kaže da ćete vrlo brzo ući u skupštinsku proceduru sa izmenama Zakona o planiranju i izgradnji. Ako je gospodin Martinović rekao da je Zakon o planiranju i izgradnji krovni zakon koji tretira i sve druge zakone, odnosno oni moraju da se uklope u njega, otvoreno se postavlja pitanje kako mislite da rešite problem deset godina usklađivanja ovih članova, deset godina u kojima se pominju sve privatizacije koje su bile loše od 2004. pa na dalje? Hvala.
Vreme. Zahvaljujem. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Katarina Rakić, Zoran Babić, Ivan Jovanović, magistar Dejan Radenković, Zoltan Pek, Veroljub Arsić, Vojislav Vujić, Milosav Milojević, dr Aleksandra Tomić i prof. dr Vladimir Marinković. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 21. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, magistar Aleksandra Jerkov i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Predloženi član izmena i dopuna zakona odnosi se na Zakon o kontroli državne pomoći i neophodno je da Zakon o kontroli državne pomoći bude u ovim izmenama i dopunama. Naš amandman predlaže ne samo jezičku, ali pre svega jezičku izmenu, da u prvom stavu gde se govori da se obavezuju nadležni organi da vode evidenciju o kontroli državne pomoći u skladu sa propisima o kontroli državne pomoći, da reč „propisima“ zamenimo rečju „zakonom“, jer se o Zakonu o kontroli državne pomoći radi. Svaka argumentacija - da bi se primenio Zakon o kontroli državne pomoći, potrebno je doneti podzakonske akte onog nivoa i one vrste koju zakon sam propisuje svojom sadržinom, nije dovoljan argument i ovo je amandman koji bi trebalo usvojiti , bez obzira na stav o tome šta većina misli o drugim amandmanima koje sam podnosila zajedno sa kolegama.Odustala sam da podnosimo amandman i na treći stav člana 21, koji kaže – obavezuje se ministarstvo nadležno za poslove građevinarstva da vodi centralni registar o odobrenoj državnoj pomoći. Vrlo je skliska ovakva odredba, ali u cilju toga da damo šansu da se jedna oblast uredi, ostali smo samo na zahtevu da reč „propisima“ zameni rečju „zakonom“. Zakon o kontroli državne pomoći je i predmet primedbi, sugestija i kritičkih opaski koje ima i Agencija za borbu protiv korupcije i zbog sasvim jasno utvrđene analize da imamo problem sa kontrolom primene zakona i sa primenom Zakona o kontroli državne pomoći, zajednička je korist da ovaj amandman bude prihvaćen. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Snežana Malović, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 22. doda novi član 22a. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O OTKLANjANjU POSLEDICA POPLAVA U REPUBLICI SRBIJI Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici prof. dr Janko Veselinović, Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Snežana Malović, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Snežana Malović, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Uvažena gospođo ministarko, poštovane koleginice i kolege, amandman smo podneli na član 1. koji se odnosi na član 46, a kaže – ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku RS“, a prestaje da važi istekom jedne godine od dana stupanja na snagu. To znači da je on faktički već trebao da bude van snage i da je za ovu proteklu godinu ispunio sve ono o čemu smo pričali kada je ovaj zakon donošen. Da vas podsetim, poštovani gledaoci, ovaj predlog je predložila gospođa ministarka i Vlada Republike Srbije, ovaj rok od godinu dana su oni sami sebi dali i ograničili delovanje zakona. Na sve ono što smo ukazivali pre godinu dana, da je šteta velika, da ljudima treba pomoći, da ne treba ograničavati, skupštinska većina i Vlada su bili kategorični da će to biti gotovo za godinu dana. Sada, posle godinu dana, ali po hitnom postupku, ne mesec dana ranije, ne dva meseca ranije, kada mu je red, nego po hitnom postupku, bez ikakve rasprave tražimo produženje do 31. decembra 2015. godine. Ja pitam – a zašto? Gde ste našli baš 31. decembar 2015. godine? Šta će da se desi ako opet dođemo i produžimo rok? Koja je garancija, koji je kredibilitet predlagača da mu se veruje u ono što kaže? Da li je završeno sve ono što je planirano ovih godinu dana ili je završen, hajde, ne znam, nasip kod Šapca? (Predsedavajući: Vreme. Zahvaljujem.) Da li je završen nasip kod Šapca, tamo gde smo branili Šabac od reka? Zahvaljujem.
Isteklo vam je vreme. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović.
Puno je razloga zbog čega želimo da produžimo rok do 31.12.2015. godine, a to je što upravo iz Fonda solidarnosti EU sredstva su uplaćena u maju 2015. godine. Ono čime se mi sada bavimo i gde smo se pripremili, a čime se bavimo u narednom periodu, jeste upravo prevencija od poplava, da se takve stvari ne bi više dešavale, pored toga što su sredstva uplaćena u iznosu od 60,2 miliona evra, to je jedan od razloga. Drugi razlog je što se nastavlja i dalje saradnja zbog toga što mnogo toga može da se učini upravo na prevenciji od poplava i koristiće se i dodatna 72 miliona evra za RHMZ, za novu opremu itd, sve do trenutka dok ne budemo u javnu raspravu, a to će biti veoma brzo, stavili sistemski zakon zato što zakon koji sada produžavamo na još nekoliko meseci do kraja godine nije sistemski zakon, ali sistemski zakon koji ulazi u javnu raspravu jeste Zakon o upravljanju rizikom od katastrofa. Konačno ćemo imati jedan sistemski zakon kojim ćemo se baviti. U međuvremenu, ovaj zakon treba da živi kako bismo sve što još treba da uradimo u narednom periodu uradili, kako ne bi došlo do zastoja u tom poslu, što smo rekli i kada smo govorili u raspravi u načelu.
Zahvaljujem. (Blagoje Bradić, s mesta: Replika.) Gospodine Bradiću, da li stvarno mislite da imate pravo? (Blagoje Bradić, s mesta: Imam.) Da li ste pomenuti u bilo kom kontekstu? Da li se ministarka obratila vama u negativnom kontekstu? Gospodine Bradiću, dugo ste poslanik, poznajete Poslovnik, nemojte molim vas. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja predlažem da se, naravno, amandman odbije, a sada ću navesti i razlog. Dakle, Vlada je mislila da malo brže da otkloni posledice poplava i pri tome je računala na potez koji je svojevremeno Vlada Mirka Cvetkovića napravila. Posle zemljotresa u Kraljevu, mudra Vlada Mirka Cvetkovića je rešila da ubuduće za elementarne nepogode i katastrofe obezbedi određenu količinu građevinskog materijala. I, gle čuda, rešili su da to kupe od proizvođača građevinskog materijala i to su kupili od jednog poznatog tajkuna, negde za oko 500 miliona dinara, što cigle, što crepa, što blokova. Kada se desila poplava, nova Vlada je računa na tu već kupljenu ciglu, crepe itd, koje je država već platila, ali, gle čuda, i cigla i crep i blokovi i novac su ostali kod tog tajkuna. Pažljivom potragom da se pronađe taj materijal ustanovili smo da nema ni cigle, ni crepa, ni blokova, ni novca. To je jedan od razloga zašto posledice poplava nisu brže otklonjene. Zato što građevinski materijal koji je, gde čuda, bivša Vlada Mirka Cvetkovića kupila od jednog poznatog tajkuna, koji uzgred budi rečeno nije ni imao ciglanu, tog materijala nije bilo, a naravno nije bilo ni novca. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Zahvaljujem. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Snežana Malović, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Izvolite, gospodine Bradić.
Član 2. govori, citiraću – ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Pošto smo predložili da se član 1. briše, logično je da nema ni člana 2. Samo da kažem, gospođo ministarko, vi govorite o tome da je ovaj zakon potreban zato što treba da predupredi potrebe. Podsetiću vas da zakon glasi – Zakon o otklanjanju posledica od poplava. Nema preventive. Ovo su posledice, a preventiva je nešto što trebate vi da planirate i sukcesivno kao ozbiljna Vlada da radite u jednom kontinuitetu. Znači, mi ovim zakonom stvaramo uslove za otklanjanje posledica od poplava. Vi ste rekli da ćete to otkloniti u godinu dana, a niste. Verovatno niste, čim produžavate važenje zakona. To znači da ste loše projektovali zakon, iako smo govorili da je to nešto što ne može da se ograniči. Dok se ne završi treba da važi, kako bi se ljudima saniralo sve ono što se desilo, ne otvarajući temu ko je kriv, da li ima krivih, već govorimo o šteti koju ljudi imaju i koja treba da bude sanirana. Toliko. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Ja sam sigurna da se vi i ja slažemo da treba da učinimo sve da klizišta koja ne mogu nikada da se završe za godinu dana, a Srbija zaista leži na klizištima, treba da završimo. Takođe, verujem da se slažemo i sa svim izveštajima i Transparentnosti Srbije i Poverenika i svih koji su gledali kako je funkcionisala Kancelarija i kako funkcioniše Kancelarija i koliko je to javno. Ukoliko je taj sistem kao takav dobar, a ukoliko sada tek dolazi novac od Fonda solidarnosti, jer smo u prethodnom periodu to koristili iz budžeta ili donacije itd, valjda je logično da kroz taj sistem završimo i onaj drugi deo posla koji se tiče i klizišta koja jesu od poplava, ali isto tako i prevencija koja postoji. Tako da, pokušavam samo da objasnim razlog zašto će biti zakon produžen, ali za mene je još mnogo važniji, napominjem, zakon koji je sistemski, koji ulazi u javnu raspravu, koji trajno treba na jedan sistemski način da rešava pitanja i planiranja i prevencije od poplava i, ne daj Bože, kada se one dese kako država funkcioniše. To će biti rešeno tim zakonom.
Zahvaljujem, gospođo Mihajlović. Reč ima dr Aleksandar Peranović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, kolege poslanici, zaista smatram da ovaj amandman treba odbiti. Zašto? Čuli smo u prethodnim diskusijama – preventiva. Mišljenja sam da se prethodnih 15 godina trebalo baviti preventivom, a ne upravo ovim poslovima kojim se sada bavi Vlada Republike Srbije i Ministarstvo i premijer, posledicama. Ovo su posledice loše vlasti Demokratske stranke i njenih 15 godina vladavine. Pomenut je moj grad, Šabac, odakle dolazim. Svi znamo kako je bilo te noći kada su krenule poplave i koliko je građana Republike Srbije i Šapčana bilo na odbrani tog nasipa. Ja hoću sada da postavim jedno pitanje za lokalnu samoupravu – šta je sa onim otklonjenim svim stvarima, zašto to nije urađeno čišćenje kanala koji su doveli do toga da i ove godine imamo u šabačkoj opštini poplave, kada nismo imali tolike elementarne nepogode kao prošle godine? Prošle godine smo branili nasip na Savi u dužini od pet kilometara i, koliko sam upoznat, on je u procesu i završnoj fazi izrade da se odobre sredstva da se krene sa novom izradom tog nasipa. Zašto u Šapcu nisu urađene sve one stvari koje je trebala lokalna samouprava? Posledice i produženja roka ovog zakona jeste što Vlada mora da uradi sve što je u njenoj moći. Preventiva je nešto što će novim zakonom, koji ste rekli, gospođo ministarka, ući u raspravu i dovešće do toga da se mi kao država nikada više ne suočimo sa ovakvim problemima koje smo imali prošle godine.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja bih se složio sa amandmanom samo da nije one odluke mudre Vlade Mirka Cvetkovića, kada su za realan postojeći novac kupovali virtuelne, nepostojeće blokove, crep i cigle od poznatog tajkuna. Dakle, to je način na koji su se oni borili protiv siromašnih, a ne protiv siromaštva. To je način kako su otimali od siromašnih i dali bogatima. Zato se bojim takvih posledica i ne mogu da prihvatim ovaj amandman i zato preporučujem kolegama da za njega ne glasaju. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Sutra nastavljamo sa radom u 10,00 časova. Zahvaljujem.