Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 65 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Hvala. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 108 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Prelazimo na pretres u pojedinostima o 2. tački dnevnog reda – Predlog zakona o Zaštitniku građana. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Marija Obradović, ministar državne uprave i lokalne samouprave, Maja Mačužić Puzić, državni sekretar, Miljan Čuljković, iz Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave. Pozdravljam prisutne predstavnike Vlade. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Đorđe Komlenski, Snežana Paunović, Đorđe Milićević i Jelena Žarić Kovačević, kao i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Pisanim putem narodni poslanici Snežana Paunović i Đorđe Milićević povukli su amandman na član 6. Predloga zakona, kao i narodni poslanik Đorđe Komlenski na član 48. Predloga zakona. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Snežana Paunović i Đorđe Milićević. Reč ima predlagač, Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Uvažena ministarko Obradović, razgovarali smo o našem amandmanu bar u jednom delu i kada je bila rasprava u načelu. Vlada je odlučila da odbije amandman i ja to poštujem, ali prosto osećam obavezu da još jednom obrazložim zašto smo uopšte došli na ideju da kao poslanička grupa SPS podnesemo ovaj amandman. Dakle, amandman se ticao toga, odnosno naš predlog je bio da Zaštitnik građana po obrazovanju, tj. po struci bude diplomirani pravnik. Bez obzira na sve druge kumulativne uslove koji se u principu traže za sve javne funkcionere koje bira Narodna skupština, a to je da su državljani, da nisu osuđivani, da imaju određeno iskustvo u oblasti za koju se biraju, svuda se traži i određena, negde bliže definisana stručna sprema. U tom smislu smo prosto mislili da je neophodno, nužno, kako god hoćete, da se na mestu Zaštitnika građana nađe neko ko je diplomirani pravnik. Moja uvažena koleginica Dunja Simonović Bratić govorila je čak o tome da ima prostore da se i kao jedan od uslova možda postavi i to da ima položen pravosudni ispit, što ne bi bilo manje, nego više, ali svakako stojimo pri našem stanovištu. U Predlogu zakona o Zaštitniku građana uža stručnost nije bliže definisana i nama se može desiti da konkuriše i poverenje dobije i neko ko je saobraćajni ili poljoprivredni inženjer. Ovim ne želim da uvredim bilo koga, niti da umanjim vrednost bilo kog fakulteta i bilo kog visokog obrazovanja, ali zaista pod okolnostima da su poslovi Zaštitnika građana ipak uže vezani za pravne procedure, mislili smo da je važno najpre i primarno poznaje pravo odnosno bude diplomirani pravnik. Vlada je u svom mišljenju kojim je odbila naš amandman, pored ostalog navela da ombudsman snagom svog autoriteta ukazuje na pogrešno postupanje organa uprave prema građanima i utvrđuje nepravilnosti i nezakonitosti u radu organa uprave. Složićemo se da iako se formira stručna služba ombudsmana koja mora savršeno da poznaje Ustav, zakon, manjinska i građanska prava kako bi mogla da konstatuje da zakon nije poštovan, ipak smo smatrali da uz svo poštovanje, opet kažem, drugih profesija, i za samog Zaštitnika građana jeste važno to pravničko znanje. U krajnjoj liniji on mora da potpiše svaki akt i stane iza prvih stavova svoje službe pre svega i mi i dalje verujemo da rukovodilac, bez obzira na specifično znanje o ljudskim i manjinskim pravima mora da ima i pravnička znanja. Namera je bila da sledimo dobru praksu drugih država koja obezbeđuje i autoritet Zaštitnika. Složićemo se takođe da je autoritet ovako značajne i Ustavom definisane funkcije prevashodno autoritet znanja. Naravno, ne isključujemo ni u jednom trenutku sve ostale reference koje se zahtevaju, niti mislimo da su manje važne kada je u pitanju vršenje javne funkcije Zaštitnika građana, ali nam se činilo da je previše široko definisana stručna sprema i da je postupak izbora Zaštitnika građana može prosto da usporava. Niko ne može u ovim okolnostima i sa ovakvim zakonom sprečiti ni jednog likovnog umetnika koji ima desetogodišnje iskustvo u zaštiti ljudskih prava, kroz aktivnosti u nekoj nevladinoj organizaciji, da konkretno konkuriše. U pitanju je ozbiljna državna funkcija. Produžili smo mandat na osam godina, ako se ne varam odborski amandman ostavlja mogućnosti i da se mandat ponovi. Tako da smo, pre svega vođeni time, zaista mislili da bi možda bilo bolje unaprediti ovo zakonsko rešenje na način što ćemo obavezati kandidata da prosto budu diplomirani pravnici. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Obradović.
Hvala, predsedavajući. Hvala gospođo Paunović na obrazlaganju ovog amandmana i to izuzetno racionalnom pristupu pri obrazlaganju, iako je amandman odbijen od strane Vlade. Važno je da još detaljnije pojasnimo, vi ste zaista dali okvire u kojima se kreće obrazloženje za odbijanje vašeg amandmana, ali u javnosti je ovo izazvalo dosta interesovanja i zbog toga je zgodno da pojasnimo još detaljnije. Prvo ću se osvrnuti na venecijanske principe koji su zaista bili ozbiljan osnov kojim smo se rukovodili pri pisanju ovog zakona. Dakle, prema venecijanskim principima kriterijumi za imenovanje ombudsmana treba da budu dovoljno široki da podstaknu širok spektar pogodnih kandidata. To je citat. Dakle, čini se da takav predlog, kao što je vaš amandman bio, nije u potpunosti u skladu sa ovim standardom, sužavajući grupu potencijalnih kandidata na diplomce prava. Iako su mnogi ombudsmani na međunarodnom nivou diplomirani pravnici, ograničavanje broja kandidata samo na pravnike ili bilo koje drugo obrazovanje nije opravdano. Pošto Ombudsman deluje putem zakonskih mera, važno je da osoblje, odnosno zaposleni u njegovoj, odnosno njenoj kancelariji budu na odgovarajući način obučeni o pravnim i proceduralnim aspektima. Za osobu koja vrši dužnost ombudsmana bi znanje, iskustvo, moralni kvaliteti i ugled trebalo da budu glavni, odlučujući kriterijumi za izbor. Takođe se očekuje da će Ombudsman imati neke druge veštine, osim pravnih znanja. Na primer, stručnost u društvenim naukama. Priroda rada Ombudsmana po sebi daje prednost pravnicima među potencijalnim kandidatima, ali formalni uslovi ne bi trebalo da budu toliko restriktivni. Dakle, to je ono što je stav koji se bazira na Venecijanskim principima, a ako dozvolite navela bih i deo iz obrazloženja Vlade. Dakle, Vlada je istakla da su uslovi za izbor Zaštitnika građana, koji se navode u članu 7. Predloga zakona, postavljeni kumulativno, te ih treba sagledati u celini i zajedno. Prema odredbama člana 7. Predloga zakona, za Zaštitnika građana može da bude izabran državljanin Republike Srbije koji, pored propisanih vrsta i stepena studija u okviru sistema visokog obrazovanja koji su sadržani u tački 1. ovog člana, ima najmanje 10 godina iskustva na poslovima koji su od značaja za obavljanje poslova iz nadležnosti Zaštitnika građana i zapaženo iskustvo u zaštiti prava građana. Iz formulacije sadržane u članu 7. Predloga zakona proizilazi da se u pogledu uslova koji se odnose na stručnost jednog lica za izbor za Zaštitnika građana traži najmanje desetogodišnje zapaženo iskustvo u oblasti zaštite prava građana. Stoga vlada mišljenje da su neosnovani navodi da se primenom predložene formulacije člana 7. Predloga zakona može izabrati lice koje ne poznaje način funkcionisanja organa javne vlasti niti pravosudnog sistema, da ne poznaje pravne procedure i sve pravne mogućnosti pružanja zaštite građana. Pored toga, Vlada ukazuje da se, shodno članu 45. Predloga zakona, za vršenje stručnih i administrativnih poslova obrazuje stručna služba Zaštitnika građana. U pogledu navoda narodnih poslanika prema kojima ovaj nezavisni organ ima velika ovlašćenja, Vlada naglašava da institucija Zaštitnika građana, uporedno pravno posmatrano, predstavlja instituciju sa tipičnim ombudsmanskim ovlašćenjima koja se ogledaju u vršenju tzv. vanpravne kontrole uprave u kojoj Zaštitnik građana ne rešava o pravima, obavezama i odgovornostima fizičkih lica, već snagom svog autoriteta koji uživa u društvenom, političkom i javnom životu, i svojim ličnim integritetom ukazuje na pogrešno postupanje organa uprave prema građanima, utvrđuje nezakonitosti i nepravilnosti u radu organa uprave i u krajnjoj instanci obraća se Narodnoj skupštini i javnosti. Vlada posebno i naglašava da je članom 7. Predloga zakona propisano da se za Zaštitnika građana može izabrati lice koje poseduje visoke moralne i stručne kvalitete, kao i da je odredba člana 7. stav 1. tačka 1) Predloga zakona u potpunosti u skladu sa tačkom 8) Venecijanskih principa, a to sam i navela na samom početku, da sada ne ponavljam. Dakle, da kriterijumi za izbor Ombudsmana treba da budu dovoljno široki da podstaknu kandidate što šireg spektra, odgovarajućih kandidata. Trudila sam se da čitam iz obrazloženja Vlade i da pročitam Venecijanske principe, da ne bi došlo slučajno do pogrešnog tumačenja. Ovo jeste, žargonski rečeno, klizav teren, ali primena svih zakona koje mi donosimo zajedno, pre svega vi se izjašnjavate kao poslanici u parlamentu, primena tih zakona jeste ključna tačka koja nama doprinosi ka boljoj oceni napretka Srbije na evropskom putu. Suština je da sve te zakone koje mi i sročimo u okviru dokumenta koji bude potvrđen u Skupštini, a to je ono što rade svi odbori skupštinski, dakle, vrše nadzor, a prate primenu zakonskih rešenja i ostalih akata i propisa. Tako da, i posle ovog zakona, a nije se o tome mnogo govorilo u medijima, ali, iskreno, veliki broj eksperata je učestvovao u pripremi ovog Predloga zakona o Zaštitniku građana, nevladine organizacije su takođe bile uključene, zainteresovana je javnost za ovaj Predlog zakona o Zaštitniku građana, veliki broj konsultacija i sa Evropskom komisijom, odnosno sa ekspertima SIGME, to je tim eksperata koji za Evropsku komisiju ocenjuje predloge različitih zakonskih akata, dakle, vrlo širok krug ljudi koji je radio na pripremi ovog teksta i nije ni čudno što je ovako mali broj amandmana na ovaj predlog zakona, jer smo se zaista trudili da što bolju formu ovog predloga zakona dostavimo parlamentu. Naravno, idemo i po redovnoj proceduri. Dakle, hitna procedura za usvajanje zakona u Srbiji je prošlost. Idemo na redovne procedure, na poštovanje svih onih zahteva koji su upućeni Srbiji kako bi ona bila bolja, uspešnija i bolje ocenjena na svom putu evropskih integracija. To pokazuje i ovaj poslednji izveštaj o napretku Srbije koji smo dobili nedavno, gde smo zaista ocenjeni pozitivno, gde su upućene sve pohvale i Vladi Republike Srbije i ostalim institucijama koje pomažu da Srbija zaista ide napred. Nadam se da će i predstojeći izbori, koji bi trebalo da se dogode u aprilu sledeće godine, zaista ućutkati sve one koji su negativno ocenjivali legitimitet ovog parlamenta, sastav ovog parlamenta i da će rezultati sledećih izbora uvesti u ovaj parlament neke od opozicionih stranaka koje su sada vanparlamentarne. Bilo bi dobro da oni sav svoj bes i nezadovoljstvo koje pokazuju na ulici i kojim dovode u zabludu jedan dobar broj ljudi u Srbiji, govoreći da Srbija ne ide dobrim putem, nadam se da će svi oni biti dovoljno hrabri i dovoljno pametni da sednu u skupštinske klupe, jer je parlament jedino mesto gde vi možete da pokažete da je vaša politika i predlog vaše politike mnogo bolji od one koji predlaže vladajuća većina. Vi, gospođo Paunović, kao neko ko je dugo u parlamentu i ko je prošao različite faze i različit sastav parlamenta, odlično znate koliko je važna žustra skupštinska rasprava, u kojoj se argumentima borimo za što bolje zakonsko rešenje koje će izaći odavde. Tako da, to jeste nešto na čemu ćemo insistirati ubuduće i zaista ne mogu da dozvolim da se dovodi u pitanje legitimitet sastav ovog parlamenta. Snažno ću se boriti i u kampanji i nadam se da će biti prostora i posle izbora da pokažemo da mi ne odustajemo od poštovanja najviših principa, vladavine prava i demokratskog društva. Srbija to i jeste, samo se čini da nismo dovoljno glasni u isticanju svih rezultata koje smo postigli, i vi kao vladajuća većina u parlamentu, kao poslanici vladajuće većine, a i mi u Vladi Republike Srbije. Tako da, u periodu koji je pred nama u ovih nekoliko meseci zaista treba da budemo glasniji nego što smo to bili do sada, glasniji u iznošenju argumenata, rezultata rada. Ovaj parlament je napravio veliki pomak i to treba građani da čuju. Onaj negativni predznak koji se često u poslednjih godinu dana, posebno od strane opozicionih različitih tajkunskih medija stavljao ispred rada parlamenta nije i ne može biti istina. To treba svi vi poslanici svakog dana, znam da to činite, ali treba da budemo još glasniji u narednom periodu. Ne može sve ono što radimo, zaista danonoćno, sedam dana u nedelji, jer mnogo od nas ne da nisu imali godišnji odmor, nego ni vikende nemamo, i neću da dozvolim da neko sa podsmehom gleda na sve ono što smo radili. Hvala vam.
Hvala. Reč ima Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u potpunosti podržavam stav Vlade i stav ministarke Obradović, vezano za neprihvatanje ovog amandman, i to iz više razloga. Na prvi pogled izgleda logičan predlog da Zaštitnik građana bude neko ko je diplomirani pravnik, ali kada se stvar posmatra malo šire, onda se vidi da je argumentacija Vlade i Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu ipak mnogo šira i da je Vlada bolje sagledala ovu situaciju nego što su to uradili, uz svo dužno poštovanje, podnosioci amandmana. Pre svega, ono što je važno da se kaže, mi u Srbiji, a tako postupaju i mnoge druge zemlje, instituciju Zaštitnika građana uvodimo putem zakona, dakle, na neki način putem nekog političkog dekreta, ali izvorni Ombudsman, švedski Ombudsman je nastao sasvim slučajno, kao što je sasvim slučajno nastala institucija prvog ministra u Velikoj Britaniji. Dakle, u Švedskoj on nije uveden zakonom, nego slučajno. U 17. veku Švedska je ratovala sa Rusijom i švedski kralj Karlo je pobegao u Tursku. Pošto nije bio u Švedskoj, odnosno nije bio u svojoj zemlji, on je imenovao čoveka koji ga je zastupao, to je bio njegov poverenik i izvorno, dakle na švedskom jeziku, reč ombudsman ne znači zaštitnik građana, nego poverenik, komesar, predstavnik, neko ko u ime kralja vrši vlast, dok se kralj ne vrati i kada se kralj vratio ombudsman više tu funkciju nije vršio. Švedska je tek svojim Ustavom iz 1809. godine, dakle posle nekih 100 godina otkako je nastala, ali kažem slučajno, institucija Ombudsmana u Švedskoj usled ratnih prilika, ona ga je normirala kao nekoga ko treba da štiti prava građana od onoga što se u anglosaksonskoj literaturi naziva loša uprava, maladministration, dakle od raznih šikaniranja, nepoštovanja rokova itd. Ovo što je rekla ministarka Obradović je potpuno tačno. Zaštitnik građana, ma kolika da su mu ovlašćenja, on nema ono suštinsko meritorno ovlašćenje, a to je da poništava upravne akte, ma koliko da su oni nezakoniti. Dakle, može da ukaže organima uprave na nezakonito ili necelishodno postupanje, može da im ukaže na nepoštovanje rokova, može da im ukaže na nepoštovanje prava stranke u upravnom postupku, ali on ne može da donese rešenje kojim poništava upravni akt. To može samo drugostepeni organ uprave, odnosno to može sud u upravnom sporu. U našem slučaju to je Upravni sud. Zašto je dobro ovo Vladino rešenje da Zaštitnik građana može da bude i neko ko nije pravnik? Zato što se Predlogom zakona ne zabranjuje da diplomirani pravnik bude Zaštitnik građana, nego se omogućava da pored diplomiranog pravnika bude i neko drugi, ali ko ima iskustvo u oblasti zaštite ljudskih prava i sloboda. Imate mnogo primera u svetu zemalja gde su ombudsmani ljudi koji nisu pravnici, ali koji sjajno rade svoj posao, koji su ljudi od autoriteta, koji su vrhunski intelektualci, koji su poznati u javnosti kao ljudi koji su se borili za ljudska prava i slobode, koji su afirmisali principe demokratskog, slobodnog društva i takvi ombudsmani su se pokazali kao mnogo efikasniji nego ljudi koji su naprosto diplomirani pravnici, ali su anonimni za širu javnost. Jer vi kada za Ombudsmana izaberete čoveka koji je poznat svima, koji možda nije diplomirani pravnik, ali je čovek od ogromnog intelektualnog i moralnog autoriteta i digniteta, onda u državnoj upravi imate neku vrstu straha da ne pogreše, jer će imati posla sa takvim jednim čovekom. Sada mi formalnopravno možemo da kažemo – Ombudsman treba da bude diplomirani pravnik, imenujemo nekog čoveka koji je diplomirani pravnik, koji možda i nije loš pravnik, ali je potpuno anoniman, nema nikakav autoritet, možda je radio u nekom organu uprave, ali ga građani ne doživljavaju kao nekoga ko zaista u pravom smislu te reči može da zaštiti ljudska prava i slobode. Tako da, ovo što je Vlada predložila je dobro. Dakle, Vlada je ostavila mogućnost da se za Zaštitnika građana izabere diplomirani pravnik, ali može da bude i neko ko nije diplomirani pravnik, ali ima takvu vrstu autoriteta, odnosno takvu vrstu harizme ima takve ljudske, moralne i intelektualne kvalitete koji ga čine dostojnim da bude institucija koja se zove u pravom smislu te reči Zaštitnik građana. Dakle, da u praksi bude Zaštitnik građana, a ne samo na papiru. Mi smo imali jednog, i to je jedan od razloga zašto mislim da vaš amandman ne treba prihvatiti, papirnatog Zaštitnika građana, Sašu Jankovića. Zašto kažem papirnatog? Čovek je ispunjavao ovaj uslov o kojem vi govorite, on je bio diplomirani pravnik. Sada ja pitam sve kolege i koleginice narodne poslanike, a čija ljudska prava je on zaštitio kao diplomirani pravnik? Da li postoji neki građanin Srbije kome je Saša Janković pomogao? Pa Saša Janković je do te mere imao odbojnost prema Narodnoj skupštini, da kada smo se na resornom odboru bavili njegovim izveštajima, on nije hteo da dođe, nego je slao svog zamenika, jer, bože moj, on je veličanstvo, šta on ima da radi u Narodnoj skupštini sa narodnim poslanicima i da ga oni propituju zašto je nešto napisao u izveštaju i da ga pitaju – a izvini, kom građaninu si ti pomogao i u kom konkretnom upravnom postupku? Čitao sam njegov izveštaj, kao što su čitali i drugi narodni poslanici. Znate čime se on bavio u tim svojim izveštajima, on koji je bio diplomirani pravnik? Zašto je Aleksandar Vučić, na primer, na nekoj konferenciji za novinare rekao to i to, pa zašto je rekao tim tonom, pa zašto se novinaru obratio na način na koji se obratio. Je li to posao Zaštitnika građana? Čovek je potpuno ušao u političku arenu i potpuno zaboravio na svoj posao, a posao mu je bio da štiti prava građana onda kada su ona ugrožena nezakonitim ili necelishodnim postupanjem organa uprave. Tako da, kada za Zaštitnika građana izaberete diplomiranog pravnika, to vam nije apsolutna garancija da će on dobro da radi svoj posao. Tipičan primer je Saša Janković. Čovek je bio pravnik, ali da li je dobro radio svoj posao Zaštitnika građana? Nije. On je hteo da se sa pozicije Zaštitnika građana, i to je na kraju krajeva i učinio, kandiduje za predsednika Republike. On je svoju poziciju Zaštitnika građana, dakle, državnog organa, to želim posebno da napomenem, često se u javnosti brkaju pojmovi nezavisnih regulatornih tela sa državnim organima, Zaštitnik građana nije nikakvo regulatorno telo, to je državni organ, koji radi svoj posao u skladu sa Ustavom i zakonom. Saša Janković je hteo da se bavi politikom i ničije ljudsko pravo on nije zaštitio, sem svoje. I jedino što je radio u javnosti kao Zaštitnik građana, to je da promoviše sebe, kao nekoga ko treba da nasledi Aleksandra Vučića. I što je vreme više odmicalo i što su se više približavali predsednički izbori 2017. godine, Saša Janković je sve manje bivao Zaštitnik građana, a sve više bio kandidat opozicije za predsednika Republike. Tako da imamo jako negativno iskustvo sa ljudima koji su formalno diplomirani pravnici, na poziciji Zaštitnika građana, a u suštini su se pokazali kao čisti politikanti. To se videlo. On kada je izgubio predsedničke izbore, vrlo brzo se povukao i sa pozicije predsednika tog njegovog Pokreta slobodnih građana i njegova sudbina vam je manje-više poznata. Ima još jedna stvar koja je jako važna, o tome su pričale moje kolege juče. Želim tu temu da stavim na dnevni red i danas. Izgleda logično da je načelnik Generalštaba oficir. Izgleda logično da je načelnik Generalštaba general. Izgleda logično da je načelnik Generalštaba neko ko je najbolji oficir u Vojsci Srbije. To je sve logično. A da li je u praksi bilo tako? Nije. Imali smo jednog čoveka, koji mislim da u životu nije postrojio vod, a kamoli četu, kamoli bataljon, kamoli brigadu, o korpusu da i ne govorim, vod nije postrojio. Samo zahvaljujući činjenici da ga je protežirao bivši predsednik Republike Boris Tadić on je postao načelnik Generalštaba, pri tome je činove dobijao, po nekoliko činova, u jednoj godini, čovek je postao, ja mislim general potpukovnik, general pukovnik za veoma kratko vreme. Suštinski on o vojsci nije imao pojma, ali radio je jedan posao koji je za vojsku, koji je za odbrambenu moć Republike Srbije bio jako štetan. On je uništio našu vojsku, skoro je uništio, ostali su neki patrljci od vojske Srbije sve dok ministar odbrane nije postao Aleksandar Vučić 2012. godine i sve dok u narednim godinama nismo počeli da nabavljamo najsavremenije naoružanje i sada vojska Srbije predstavlja jednu respektabilnu vojnu silu kaja naravno, nema nameru bilo koga da napada, ali može da odbrani državu Srbiju i može da odbrani srpski narod od agresije u zemljama bivše Jugoslavije u kojima on živi, a u nekima od tih zemalja položaj i srpskog naroda je danas izuzetno, izuzetno težak. Govorim o Zdravku Ponošu. Čovek je bio general i sada formalno posmatrano ispunjava uslove da bude načelnik Generalštaba. Mislim da je to bio najgori načelnik Generalštaba u modernoj istoriji srpske vojske. Ne znam da li postoji čovek koji je naneo više štete sopstvenoj vojsci kojoj je bio operativni komandant, vrhovni komandant je uvek predsednik Republike, ali on je kao načelnik Generalštaba, operativni komandant celokupne vojne sile, ja ne znam da li je bio neko lošiji od njega na tako važnoj poziciji. Isti vam je slučaj i sada sa Zaštitnikom građana. Ne znači, ako je neko diplomirani pravnik da je po definiciji neko ko će u praksi dobro da se snađe sa zaštitom ljudskih prava, posebno kada je u pitanju rad organa državne uprave. To smo isto imali i u vojsci Srbije. Juče je televizija N1, to slobodno mogu da kažem slagala građane Srbije, oni su to onako mimikrijski nazvali, jedan poslanik SNS rekao za Zdravka Ponoša da je bio loš načelnik Generalštaba vojske Srbije i da je uništio vojsku Srbije. Zašto kažem da su slagali? Zato što to nije prvo rekao poslanik SNS, mislim na Uglješu Mrdića. On je juče postavljao poslaničko pitanje, pa nisu hteli da kažu njegovo ime, ali je iz konteksta bilo jasno da se mislilo na kolegu Uglješu Mrdića koji je rekao da je Zdravko Ponoš uništio vojsku Srbije. I onda televizija N1 brutalno slaže građane Srbije i kaže – e to je rekao jedan poslanik SNS. On to jeste rekao, ali postoji jedan čovek koji je to rekao pre njega, a to je čovek koji je do juče bio u stranci Vuka Jeremića, Nikola Jovanović. To su zaboravili da kažu građanima Srbije. Ako iko poznaje Vuka Jeremića i ako iko poznaje Zdravka Ponoša pa valjda ih poznaje čovek koji im je do juče bio najbliži saradnik, ali televizija N1 u svom dobrom maniru da obmanjuje građane Srbije i da 24 sata vodi kampanju protiv predsednika Republike, protiv Vlade Srbije, protiv SNS je prećutala samo taj jedan mali detalj, da je o Zdravku Ponošu, kao uništitelju vojske Srbije govorio prvi Nikola Jovanović i rekao još nešto, rekao je nešto što Uglješa Mrdić nije rekao, a što baca novo svetlo i na Vuka Jeremića i na Zdravka Ponoša, rekao je – kakva je to stranka desnog centra, kako se predstavlja Narodna stranka Vuka Jeremića koja se otvoreno zalaže za ulazak Srbije u NATO pakt? Kakav je to desni centar? Čovek je otvoreno rekao da se Vuk Jeremić i Zdravko Ponoš zalažu za ulazak Srbije u NATO pakt. I ne leži vraže, Zdravko Ponoš, mislim toliko o njegovoj političkoj pameti i inteligenciji, potvrdi sve to što je Nikola Jovanović rekao. On čovek javno u medijima kaže – mi planiramo da dođemo na vlast tako što ćemo lepo da zamolimo Amerikance da nas dovedu na vlast. Koja je cena toga? Ja mislim koleginice Paunović da vam je to sasvim jasno, cena toga je da se odreknemo Kosova i Metohije, da se odreknemo Republike Srpske, da prestanemo da radimo na jačanju vojske Srbije. To je cena koju ćemo svi mi morati da platimo, ako nekim slučajem Vuk Jeremić, Zdravko Ponoš, Dragan Đilas i cela ta družina dođu u poziciju ne da osvoje vlast, nego da se primaknu vlasti. Evo, to je njihov scenario, da ih neko drugi instalira ovde na vlasti, a oni će naravno da odrađuju sve one poslove koje su u interesu neke od velikih sila. Mi smo taj scenario gledali, taj film su građani Srbije već gledali, ali sa tom pričom je završeno 2012. godine. Nadam se da na sledećim izborima koji će biti na proleće građani Srbije neće dozvoliti da se na vlast vrate isti oni koji su nam radili sve ove stvari poput Vuka Jeremiće, poput Zdravka Ponoša, poput Dragana Đilasa i njima sličnih. Rekao sam neki dan, kada smo potpisivali sporazum sa ovih sedam opozicionih stranaka sa kojima smo vodili dijalog bez posredovanja stranaca, rekao sam nešto što na prvi pogled izgleda neverovatno, a to je da će izbori za SNS sledeće godine i predsednički i vanredni parlamentarni i izbori za Skupštinu grada Beograda, biti veoma teški. Izgleda neverovatno u trenutku kada SNS, sada po najnovijim istraživanjima javnog mnjenja ima oko 58% podrške građana Srbije, ali nemojte zaboraviti činjenicu da je opozicija, tako bar oni kažu za sebe, dobro organizovana, da imaju sjajne kandidate, da imaju sjajne intelektualce koji ih podržavaju, da imaju pomoć iz inostranstva i ono što svi građani Srbije vide, imaju mnogo više para od nas. Pa, Dragan Đilas ima sada na svom računu, privatnom računu više para nego cela SNS, on jedan čovek kao pojedinac, kao fizičko lice. Tako da će ti izbori sledeće godine biti za SNS veoma teški. Oni imaju u svojim rukama i medije. Mi to 2012. godine nismo imali, nismo imali ni ranije. Pazite, oni sada u svojim rukama imaju većinu elektronskih medija, većinu štampanih medija, prisutni su na Instagramu, prisutni su na Tviteru, prisutni su na Fejsbuku, što je sve legitimno, ali to razvejava njihove laži o tome da su medijski diskriminisani. Pa, ne, većina medija radi za Dragana Đilasa, većina medija radi za Vuka Jeremića, većina medija radi za Zdravka Ponoša i većina medija radi protiv Aleksandra Vučića, protiv Vlade Srbije, protiv svega onoga što smo svi zajedno i mi poslanici, i vi iz Vlade uradili od 2012. godine do sada. Do koje mere su ti ljudi beskrupulozni? Pa, to se videlo juče na konferenciji za novinare. Kada Vlada Srbije promoviše vakcinaciju, kada promovišemo mere koje treba da spreče širenje pandemije, napada na televizija N1 kako ugrožavamo ljudska prava i slobode. Juče predsednica Vlade kaže na konferencija za novinare – pa, vi sa N1 televizije ste rekli da ne treba građane vakcinisati sa tom trećom, tzv. buster dozom vakcina. Kaže, Žaklina Tatalović u sred Vlade Srbije premijerki da laže. Dobro, rekla je da laže i premijerka pokaže vest sa televizije N1 gde se kaže, kako ono beše, nije uvek treća sreća u smislu nije treća doza vakcine sigurna garancija da nećete dobiti ovu opaku bolest. Da nismo uveli mere, da nismo obezbedili vakcine, onda bi nas napadali, gde su vam vakcine, a što ne uvodite mere, ljudi umiru, ljudi se razboljevaju. Sećate se na početku pandemije šta su rekli - kakve kineske vakcine, kakve ruske vakcine, pa to nama ne treba, treba isključivo da nabavljamo vakcine iz EU. Ovim što su članovi EU, dobili su vakcinu otprilike u proseku šest meseci sa zakašnjenjem u odnosu na nas koji nismo članovi EU. Da smo slušali Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Ponoša i te takozvane eksperte lekare, koji bi da leče ljude lekovima za životinje, pa pitanje je kada bi počela vakcinacija u Srbiji. Imate još primer, kada formalno na poziciji imate diplomiranog pravnika, a on smišljeno radi protiv svoje države. To želim da podsetim građane Srbije. Jel znate ko je dao ideju Vuku Jeremiću koji nije diplomirani pravnik? On kaže da je magistar fizike, ali ne zna Drugi Njutnov zakon, tako da je veliko pitanje da li je uopšte magistar fizike, ali recimo da jeste. Ideju Vuku Jeremiću da postavi, odnosno da traži savetodavno mišljenje od Međunarodnog suda pravde da li je deklaracija takozvane skupštine republike Kosovo iz februara 2008. godine, o proglašenju nezavisnosti, u skladu sa međunarodnim pravom ili ne? Tu ideju mu je dao diplomirani pravnik Borko Stefanović. On je rekao Vuku Jeremiću, a u to vreme je bio politički direktor Ministarstva spoljnih poslova, to vam je otprilike zamenik ministra, da se prevede na jezik običnih ljudi, dakle, on je rekao Vuku Jeremiću - hajde da se obratimo Međunarodnom sudu pravde, a znao je, morao je da zna kao diplomirani pravnik, morao je da zna kao čovek koji je došao iz sveta diplomatije, da sudije u Međunarodnom sudu pravde glasaju shodno stavu svoje države o nekom pitanju. Uzmete spisak sudija Međunarodnog suda pravde, uzmete spisak država koje su priznale nezavisnost Kosova, tu je politička matematika jasna. Unapred se znalo kakva će biti odluka Međunarodnog suda pravde i, nažalost, bila je negativna za Republiku Srbiju. Međunarodni sud pravde je rekao da deklaracija o proglašenju nezavisnog Kosova nije u suprotnosti sa međunarodnim pravom. Ko je za to kriv? Pa, jedan pravni ekspert Borko Stefanović i Vuk Jeremić koji ga je poslušao. Zašto su oni to uradili? Zato što hteli, zato što oni Kosovo posmatraju kao balast, kao teret, kao problem. Šta će nam taj teret? Mi treba da uživamo u životu. Videli ste prepisku između Vuka Jeremića i Roćena - e jesi obezbedio 25 soba, ne obezbedio sam 26, e super, evo dolazimo, j smo majku u Srbiji i Crnoj Gori. To je bila ta Đukanovićeva i Tadićeva diplomatija u vreme Srbije i Crne Gore. I onda su hteli da skinu teret, kako oni kažu za Kosovo i Metohiju, sa svojih leđa i sa leđa Srbije i onda su to prebacili na Međunarodni sud pravde. Onda su rekli - pa da, evo, mi se borimo za Kosovo, ali šta sada da radimo kada je Međunarodni sud pravde rekao da to nije u suprotnosti sa međunarodnim pravom i napravili državi Srbiji, Vladi Srbije i predsedniku Republike Aleksandru Vučiću, grdan problem, jer sada gde god na nekom međunarodnom forumu iznesete problem Kosova i Metohije, Albanci i njihovi mentori vam mašu, kao crvenom maramom, odlukom, odnosno savetodavnim mišljenje Međunarodnog suda pravde da proglašenje nezavisnosti Kosova i Metohije 2008. godine nije bilo u suprotnosti sa međunarodnim pravom. Tako da, gospođo Obradović, podržavam vaš stav. Ne mora Ombudsman da bude diplomirani pravnik. Nije to nikakva garancija da će on biti dobar zaštitnik ljudskih prava i sloboda, ali mora da bude pošten čovek, mora da bude čovek od autoriteta, mora da bude čovek od integriteta, mora da bude čovek koji se neće baviti dnevnom, a pogotovo ne stranačkom politikom i kome će interesi građana i interesi države, jer on je državni organ, nije nezavisno regulatorno telo, biti preči od svega ostalog.
Hvala, doktore Martinoviću. Veliko je interesovanje za ovu raspravu. Prvo reč ima potpredsednik Zukorlić.
Poštovani predsedavajući, uvažena potpredsednice sa saradnicima, poštovana ministarko sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani i građanke, kao što sam istakao tokom rasprave u načelu, a danas posmatrajući ove amandmane, možemo ponovo potvrditi da je ovaj zakon, odnosno predlog koji smo imali, sa izmenama i dopunama, urađen jako kvalitetno. Zato je bio jako mali prostor za predlaganje, odnosno dostavljanje značajnijih amandmana, što će nam svakako olakšati da okončamo i raspravu i u pojedinostima, ali isto tako i da u danu za glasanje damo punu podršku izglasavanju ovog zakona. Svakako da je dobro što smo zaprimili ove amandmane, makar ih bilo malo i makar većina od tih amandmana imali tehničku prirodu intervencije, gde imamo određene koji su prihvaćeni, neke koji su odbijeni, neke koji su povučeni. Ovaj amandman koga trenutno razmatramo, koji se tiče uslova za imenovanje, odnosno izbor Zaštitnika građana jeste po svojoj prirodi zanimljiv i značajan i svakako da iz tog razloga zaslužuje i ovu raspravu. Ukoliko na prvi pogled čujemo obrazloženje predlagača, to izgleda i logično, jer Zaštitnik građana se bavi pravima. Onda se podrazumeva da bi bio izabran, da je dobro da bude pravnik i jeste verovatno dobro da bude pravnik, ali Zaštitnik građana je mnogo više od pravnika. U zamisli same ideje uspostave ovog instituta, instituta Zaštitnika građana, on jeste neko ko se bavi pravnom problematikom zaštite prava građana koja može biti ugrožena od strane pojedinaca ili samih državnih organa u slučaju kršenja zakona. Međutim, ideja uspostave i postojanja i funkcionisanja Zaštitnika građana je mnogo više od toga. Zaštitnik građana, to sam inicijalno spomenuo i u raspravi u načelu, je zapravo na neki način faktor u državnom aparatu koji treba da zaštiti građane od državnog aparata. Znači, radi se o delikatnoj kategoriji i to moramo priznati. Čuli smo da je Zaštitnik građana zapravo državni organ. On je državni organ koji treba da zaštiti građane od ostalih državnih organa. Dakle, veoma delikatna pozicija. On je deo državnog aparata koji ima ulogu da zaštiti građane od kršenja zakona državnog aparata prema tim građanima od mogućeg kršenja zakona. Radi se o vrlo osetljivoj kategoriji. To ukazuje na to da ne bi bilo dobro ograničiti se isključivo na formalne uslove. Ukoliko suzimo, a što je bila intencija ovog amandmana, ukoliko bi se suzila mogućnost, limitirala mogućnost da imamo široku bazu kvaliteta u kandidovanju Zaštitnika građana, tu bi verovatno imali ovu formu, da kažemo, pravnik, razume se u pravo, bavi se pravom, to je to. Međutim, i ono iskustvo koje do sada imamo pokazalo se da kvalitet delovanja rada, vršenja funkcije Zaštitnika građana nije ovisio o njegovom pravničkom znanju, pogotovo što Zaštitnik građana, i to smo prošli put istakli, iako jezički izgovaramo ga u jednini, implicirajući da se radi o jednoj osobi. Dakle, on je institucija, on ima svoje timove. Pre svega, te timove čine pravnici. Dakle, u slučaju i da ne bude pravnik, on neće biti lišen pravničkog znanja koje ima kroz svoje timove u pogledu analiza, razrada svih predmeta sa kojima se on bavi. Zato je dobro da imamo širu bazu kandidiranja, a da u stvari time ukazujemo da je akcenat na kvalitetu ličnosti, na formatu ličnosti u etičkom smislu, naravno i obrazovnom. Naravno da je poželjno da oni imaju pravničko znanje. Sve je to poželjno, ali ne i presudno i ne jedino bitno. Privilegovan sam, pod navodnicima, privilegovan sam što mogu svedočiti iz vremena, iskustva, ranijeg Zaštitnika građana u periodu 2007, 2008, 2009, 2010, 2011. godina i to kao strana koja se obraćala Zaštitniku građana. Moje iskustvo je tada veoma neprijatno u onome što sam dobio od Zaštitnika građana koji, kao što smo čuli i znamo, jeste bio pravnik. Čak sam imao tada i susret, mislim da je to bilo 2010. godine, sa tadašnjim Zaštitnikom građana. Imao sam susret, tražeći da mi se obrazloži zašto na silne zahteve da Zaštitnik građana stane na stranu građana, jer znate šta se tada dešavalo između 2007. i 2010. godine. Nije se radilo samo o kršenju prava građana već o brutalnim zloupotrebama poluga moći vlasti, i to onih najdrastičnijih, policije, žandarmerije, pravosuđa i drugih poluga i struktura moći vlasti koja je odlučila tada da se obračuna sa jednom zajednicom, odnosno predstavnicima te zajednice zato što im nisu bili po volji, zato što nisu uvek hteli politički služiti, zato što je ta vlast na tim nekim ranijim izborima koje je dobijala zahvaljujući stotinjak hiljada bošnjačkih glasova u Sandžaku htela da nakon dva dobijena mandata zapravo kazni svoje glasače, odnosno da im ne ispuni obećanje zbog kojih je dobijala vlast i onda su kao i svi prevaranti - dužan sam, najbolje da se posvađam sa onim prema kome sam dužan i onda mu neću vratiti dug, e pa, ne može. To se dešavalo tada i svakako pripadnici te zajednice kroz instituciju islamske zajednice su se obraćali Zaštitniku građana koji službeno nije reagovao, nije odgovarao, nije preduzimao ono što je bilo potrebno da se zaštiti ta zajednica, što je bila njegova obaveza. Kada sam zatražio sastanak i da u razgovoru saznam o čemu se radi, ja sam dobio sledeći odgovor. Delimično sam zahvalan bar na toj iskrenosti, ali to zapravo govori o tome da nismo imali adekvatnog Zaštitnika građana. On je kazao – vi ste sve u pravu, ali ja ne mogu da vam pomognem. Kažem, ja znam da vi nemate mehanizme da naterate vlast da poštuje zakon, ali minimum onog što je vaša obaveza jeste da se oglasite, da preduzmete ono što je u vašoj nadležnosti da se oglasite i da kažete da se prava tih građana krše. E pa, ja to ne mogu. Dakle, to je meni rečeno, onako što bi se reklo, u lice i naravno da se mi posle toga, iako smo imali i dalje problema do 2012. godine, nikada više nismo obratili Zaštitniku građana, on za nas nije postojao zato što smo se uverili da je on jedna fikcija, jedna ikebana, jedna maska koja je postavljena da igra ulogu Zaštitnika građana, a da zapravo deluje po nalogu te vlasti. Dakle, da on nije bio na strani građana, već je bio na strani te vlasti, odnosno tog režima. Dakle, to je ono što zapravo mi treba da imamo na umu. Dakle, ključna referenca Zaštitnika građana jeste etička referenca, pod jedan. On mora biti, imati etičkog kapaciteta da bude odan svojoj misiji i ulozi koju je zadužio. To znači da on, pored formalnih uslova koji podrazumevaju opšte visoko obrazovanje, mora imati pre svega takav ljudski karakter, biti takav ljudski karakter da može sebe odbraniti od vlasti, jer da bi on branio građane on mora imati kapaciteta da sebe odbrani od vladajućeg sistema. U tom iskustvu, gde ja svedočim, dakle, iz događaja iznutra, on nije imao kapaciteta da sebe odbrani. On nije imao dovoljno ni autoriteta, ni kredibiliteta, ni ljudskog karaktera da bi mogao da se odbrani od naloga vlasti. Dakle, to je suština onog što jeste očekivanje od samog Zaštitnika građana. Prema tome, pre uslova, formalno uskih uslova o vrsti visoke stručne spreme, znači oni suštinski uslovi su ključni ili još konkretnije kriterijumi su ključni. Znači, etički kvalitet, karakter ličnosti, kredibilitet, autoritet, jednom rečju format ličnosti koji može da bude zapravo neko ko treba da bude pored kočnice kad se voz vlasti zaleti. Uloga Zaštitnika građana je da pre krivine prikoči. On je taj koji ne sme ni da zadrema, ni da mu padne koncentracija. Zašto uopšte ideja Zaštitnika građana? Zato što je priroda vlasti takva da vlast udara u glavu, vlast je centar moći i jako je teško… Da bi se neko očuvao od sopstvene vlasti, mora biti, on lično, format ličnosti u karakternom, etičkom smislu, u smislu svesti toliko jak da ga prosto vlast ne opije. Čak naprotiv, ne postoji koga vlast ne opije. Samo je pitanje koliko. Oni koji se odbrane da ih opoj ili opijanje vlasti sruši, slomi, udalji od misije, oni su u problemu. Pomalo i nije strašno, ali je bitno da ostanete gornji, iznad vlasti. To je sada pitanje formata vladara. Kroz istoriju možemo da se time bavimo i analiziramo. Možda da bi ovaj sadašnji sistem ocenjivali rano, nikada se to ne ocenjuje bez vremenske distance, ali to treba svi da znamo i to je problem moći koju imate u ruci i pametna vlast napravi mehanizme kočenja. Pametna vlast je kao pametan vozač koji ima jak automobil, ima šest hiljada kubika, može 300 da vozi na sat, ali ne dozvoljava svaki put da vozi te 200, 300 ili 180 na sat. Pametan vozač zna gde daje gas, zna gde oduzima gas, a zna gde stišće kočnicu. Loš vozač je kao klinac koji je uzeo automobil od oca, Porše ili, ne znam, Ferari, i misli da je vožnja držanje volana i stiskanje papučice gasa i onda dve krivine prođe i misli da će svaku drugu zato što, eto, pištali točkovi, a on prošao krivine. Međutim, može nekoliko krivina proći, ali je dovoljna jedna da ne prođete i da doživite katastrofu. Tako je i sa vlašću kada se nalazi u rukama onih koji nisu svesni opasnosti koje nosi vlasti, kao što taj klinac nije svestan opasnosti koju nosi automobil visoke motorne kubikaže. Zapravo, ta kočnica, taj mehanizam za kočenje, za kontrolu, za limitiranje brzine, pogotovo u krivinama i delovima puta koji ne podnose visoke brzine je zapravo Ombudsman, odnosno Zaštitnik građana, i to je mehanizam kočenja koga pametna vlast kaže – da, mi te biramo, mi te postavljamo, ti si državni organ, ali tvoja uloga je da kad se mi zaletimo, da nam kažeš čekajte. Kao mi neki narodni poslanici koji zaboravimo koliko minuta nam je ostalo i onda zadužimo narodnog poslanika pored sebe i kaže – gledaj molim te na sat, pa kada se ja zaletim ti me fino malo laktom dotakni, nagazi me na cipelu da se ne bih previše zaleteo. Dakle, uloga Zaštitnika građana je to, ali je problem ako sam ja lider, a pored mene neko ko je meni potčinjen, pa onda on mene gurne, a ja mu se naljutim i kažem - šta ti mene diraš, ti si tu da mene slušaš a ne da me podsećaš da je meni isteklo vreme. E, to je relacija države, državnog aparata i Zaštitnika građana i onaj lider, ona vlast koja želi svoga opominjača je pametna i dobra vlast i mislim da u ovom formatu, koleginica to već razume da je, zapravo, pored argumenata solidnih sa kojima raspolaže u amandmanu da je više argumenata na strani da imamo širu bazu za izbor Ombudsmana, odnosno Zaštitnika građana uključujući i one uslove i kriterijume koje sam spomenuo. Hvala vam.
Hvala. Pošto ste se osvrnuli na to pitanje, dakle, ovo je bilo vreme za vas kao ovlašćenog predstavnika. Ostalo je još vremena za poslaničku grupu. Reč ima predstavnica predlagača gospođa Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsedniče. Konstruktivna diskusija. Vlada je s pravom odbila amandman ali je meni drago da smo ga podneli jer smo omogućili građanima Srbije da do sada, a tek će, pretpostavljam, čuju koliko je važno kada o ovako važnim stvarima razgovaraju ljudi koji razumeju o čemu pričaju. Ovo se delom naslanja, uvažena ministarka, i na vašu konstataciju, potpuno ste u pravu, sva osporavanja ovog saziva parlamenta, sve kritike upućene na ovaj saziv parlamenta i iz ovog ili onog razloga kome smo simpatični i kome ne, ja lično nemam mnogo senzitivnosti na tu temu, ali negde padaju u vodu kada dođemo do faze da razgovaramo na ovaj način na koji razgovaramo, bez grube, neprimerene rasprave, rasprave argumentima, gde su apsolutno svi prethodnici u pravu. Zašto sam delom u pravu i ja kao jedan od predlagača ovog amandmana potvrdio je uvaženi kolega Martinović sa pozicije dr prava kada je govorio o onome o čemu je srpska javnost trebala da ima svest kada govorimo o Zaštitniku građana. Ne sporim da je stav Vlade i ono što je napisano u zakonu kudikamo demokratičnije od onoga što je sadržao ovaj amandman. Ne sporim ni da ste u pravu, ali kada smo pisali ovaj amandman vođeni smo bili dobrim delom svim onim o čemu je kolega Martinović govorio, a to je - šta je bilo juče i kako smo iz toga juče jedva izašli. Kada donosimo zakonska rešenja, kada su ih donosili neki pre nas, strogo su ih prilagođavali sopstvenim potrebama ostavljajući na taj način mogućnost da eventualno zakrpe i to nije gruba reč, sve ono što su im bili nedostaci u smislu kapaciteta. Ova vlast je više nego odgovorna i ovaj saziv parlamenta i ova Vlada Republike Srbije i u tom smislu ja nemam nikakvu bojazan kada je u pitanju izbor Zaštitnika građana u našem mandatu, ali imam opravdanu bojazan iako, potpuno se slažem nije nužna preporuka da ako je dobar pravnik mora biti i dobar čovek, samo računam biće poznavalac, da ne bismo došli do faze da ga loš pravnik, a takvih će svakako biti savetuje na način na koji je to slikovito objasnio moj kolege Martinović u slučaju Vuka Jeremića i Borka Stefanovića. To je bio naš strah kada smo razmišljali o tome da možda zakon treba unaprediti na taj način. Ne sporim čak ni činjenicu da je dobro prilagoditi i nužno prilagoditi Venecijanskoj komisiji, ali šta je za mene važno? Znam i taj deo da ste sa Sigmom razgovarali, prilagođavali svim tim njihovim sugestijama. Ja i moje uvažene kolege vodili smo se ipak činjenicom da smo u Srbiji, vodili smo se svim onim iskustvima koje sa pozicije, rekli ste to i sami i hvala vam na tome, pre svega dugogodišnjeg iskustva i u politici i u parlamentu sećamo se sa gorčinom i kako izgleda kada se zloupotrebe zakonska rešenja u privatne svrhe. Iz tog razloga smo razmišljajući ne o onome juče što je jasno kao dan, demistifikovano bezbroj puta, potpuno definisano šta se dešavalo, ne ni ovome danas, što je transparentno, može da se ne dopada, može da bude izvor da neko ima dozu animoziteta, ali je beskrajno transparentno i o tome se razgovara. U magli je ono sutra, ono sutra o kome ste i sami govorili kada ste građane Srbije podsetili, i ja ću to uraditi, podržavajući vaš stav da dobro razmisle o tome kome će dati poverenje – izbori su pred nama. Potpuno se slažem da će biti pod pritiskom kojekakvog tipa i razumem čak i tu diskusiju koja se juče dešavala na temu nekoga ko bi trebalo da bude, kako ste vi to lepo kolega Martinoviću rekli, ja prosto ne umem ni da iscitiram, zato vičem da je važno kada je neko pravnik, važnije nego kada je ekonomista u ovakvim okolnostima, kada mi imamo jednog Ponoša koji danas sebe vidi kao potencijalno spasenje Srbiji ne zato što ima sposobnost, nego zato što računa na podršku sa strane od nekih koji su provereno ne jednom podržali takav vid ljudi i urušili ceo sistem Srbije pod izgovorom jednog čoveka i jedne partije. Onda će i građanima Srbije biti potpuno jasno zašto jedna partija, u ovom slučaju SPS, nema mnogo poverenja u mogućnost ne nismo demokratični, jesmo, samo brinemo o građanima Srbije koje je ta demokratija koja im je nuđena na velika zvona izuzetno skupo koštala. Potpuno je u pravu moj kolega kada kaže da za njih ne postoji nijedno pitanje koje je nacionalno, koje je sveto. Za njih postoje samo lični pristupi. Ličnih pristupa smo se bojali uvek i bojimo se i danas. U pravu je kolega Zukorlić kada kaže da je nužno da to bude i dobar čovek i neko ko je etičan pre svega, ali iskustva govore da nismo uvek imali baš takve ljude kada je mogućnost uticaja države velika. Ponovo podvlačim, naša bojaznost kada je u pitanju primena ovog zakona i izbor Zaštitnika građana u ovim okolnostima ne postoji jer ćemo čak i o svim kandidatima razgovarati vrlo transparentno kao i danas o ovom amandmanu koji je za nekoga logičan, za nekoga potpuno nelogičan, ali to je legitimno pravo i to je činjenica i potvrda onoga da narodni poslanici upravo rade svoj posao, tumače svako slovo koje je predloženo, pokušavaju da objasne zašto danas razgovaramo, ne raspravljamo, ne režimo jedni na druge. Razgovaramo o tome da smo možda bili preuskog gledanja kada smo rekli da bi to trebalo da bude samo diplomirani pravnik i ja poštujem i stav Vlade i stav većine da ovaj amandman kao takav bude odbijen, ali mi je beskrajno drago da smo odvojili ovo vreme, razgovarali na ovaj način ne zbog nas koji smo u sali, mi se isuviše dobro svi poznajemo već dugo godina, poznajemo i one koji su prekoputa, koji nisu u ovoj sali, a želeli bi jako da budu, nego zbog građana Srbije koji će za tri meseca morati vrlo, ili četiri ili pet, koliko je ostalo do izbora, da ne licitiram, morati dobro da razmisle o tome koga će pustiti da uđe u ovu salu, jer se u ovoj sali donose zakoni koji direktno utiču na kvalitet vašeg života. Zato morate strogo da vodite računa da li ćete poverenje dati ljudima koji ovde mogu satima da razgovaraju i razgovaraju o tome da svaki zakon unaprede u vašem interesu ili ćete poverenje dati onima koji su neke postojeće zakone zloupotrebili, neke nove prilagodili svojim potrebama i doveli nas do faze da smo nažalost imali užasno teške godine iza nas. Da ne bih ostala dužna pre svega sebi, pošto je pomenuto najvažnije pitanje svih pitanja, a to je KiM, tačno je – prvo razmislite o tome ko je taj koji je nedvosmisleno i jasno rekao – nikada nećemo priznati nezavisnost Kosova i ko je prekoputa aktuelne vladajuće većine, oni za koga to ne da nije pitanje, nego bi isto onako kako su uzeli novac da prodaju glavu predsednika Miloševića, uzeli još manje para da prodaju KiM, ako bi im to zapalo. Hvala.
Hvala. Na član 8. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Snežana Paunović i Đorđe Milićević. Reč ima prof. dr Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, dr Orliću, poštovana gospođo ministar sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, naravno da ću podržati stav Vlade kada su u pitanju ovi amandmani, zbog obrazloženja koje smo čuli i koje smo dobili. Kada je u pitanju Zaštitnik građana, ono što je veoma važno i što piše u Zakonu o Zaštitniku građana i što naša decenijska praksa govori a to je da se Zaštitnik građana nema pravo baviti politikom, niti ima pravo davati političke ocene. Isto tako, nema pravo da kontroliše niti Vladu Republike Srbije, niti Narodnu skupštinu Republike Srbije, niti predsednika države, niti Ustavni sud, niti tužilaštvo. Kada je u pitanju bivši zaštitnik građana Saša Janković, u narodu znani, a i nama poslanicima, kao "Sale prangija", on je svesno kršio Zakon o Zaštitniku građana tako što je analizirao i davao svakodnevno političke ocene o političkoj situaciji u Srbiji. Tu su očevici, mi kao narodni poslanici a i građani Republike Srbije. Međutim, ono što je vrlo važno, a to je da član 10a. o Zaštitniku građana Republike Srbije to izričito zabranjuje. U tom članu se kaže: "Zaštitnik građana ne može davati izjave političke prirode". Kada je u pitanju bivši Zaštitnik građana, Saša Janković, on je 31. jula 2016. godine otvoreno napao Aleksandra Vučića zato što, citiram: "do tada nije formirao Vladu Republike Srbije", poštovani građani, iako zakonski rok za njeno formiranje nije bio istekao, ostalo je bilo još mesec dana. Zamislite zbog čega je bio tada predsednik Vlade a sada predsednik države Aleksandar Vučić napadnut! Isto tako, bivši Zaštitnik građana Saša Janković je bez ikakvog razloga i mimo Zakona o Zaštitniku građana napao Vladu Republike Srbije u intervjuu koji je dao 9. decembra 2016. godine, iako je dobro znao da Zaštitnik građana zakonski nije ovlašćen da kontroliše rad Vlade, Narodne skupštine Republike Srbije, Ustavni sud, niti tužilaštvo. Da se Saša Janković bavio politikom a ne poslom zaštitnika građana pokazuje i činjenica da je on kasnije, kako ste videli, osnovao političku stranku, a pripreme za političku stranku koju je osnovao vršio je za vreme mandata Zaštitnika građana. Sale prangija odrekao se KiM, ovo što koleginica sad spomenu, i ne samo on, nego i svi njegovi saborci, ali Saša Janković je 3. avgusta 2017. godine kao propali predsednički kandidat kazao, citiram: "Srbiji je u interesu da Kosovo bude u Interpolu i tako prizna nezavisnost Kosova", završen citat. Tako je naš Sale prangija već unapred prodao Kosovo i Metohiju. Kao propali predsednički kandidat Saša Janković je 2017. godine rekao: "Srbija treba tek da dokaže da su manastiri Gračanica i Dečani srpski". Ovo, poštovani građani Republike Srbije, ne bi rekli ni oni koji su, kako naš narod kaže, "sišli s` uma". Saša Janković je bio glavni akter, kao što znate, u aferi "Pištolj", mi smo to ovde često postavljali, kada je 1993. godine u njegovom stanu, iz njegovog pištolja bez dozvole Predrag Gojković navodno počinio samoubistvo. Mi smo u ovom visokom domu često tražili od tužilaštva razne izveštaje, međutim, ono što je na kraju zaključeno, ja sam dobio odgovor na postavljeno poslaničko pitanje da je sva dokumentacija o tom ubistvu uništena, i to znate gde - u Arhivu grada Beograda. Znate li ko je bio direktor? Iznenadićete se - Branka Prpa. Uništili su materijal kao nevažeći. Ali, treba da znate da u arhivistici jedna odluka jednog člana školskog odbora je trajnog karaktera. Oni su ovo proglasili, a zna se zbog čega - jer su oslobodili Sašu Jankovića krivične i svake odgovornosti, oni pljačkali Srbiju a on im aplaudirao za to vreme. E, to je suština. Saša Janković stalno je napadao Aleksandra Vučića kako je 7. maja 2020. godine, prošle godine, zapretio, verovali ili ne, likvidacijom, kada je rekao, citiram: "Vučiću, stranci te neće sačuvati, ovaj narod neće dati da ti stranci sude kao što su Miloševiću", završen citat. Kao što znate, Milošević je ubijen u Hagu a Saša Janković preti to sadašnjem predsedniku u državi Srbiji. Saša Janković je 14. 09. ove godine, 2021, izjavio da su ga inostrane diplomate vrbovale da uđe u SNS i da se tako približi Aleksandru Vučiću i sruši ga s vlasti, jer on ima problema sa srcem, a on je to, navodno, odbio. Ovakve i slične, poštovani građani i narodni poslanici, izjave davao je njegov saborac Boško Obradović, kada je 17. novembra 2019. godine rekao: "Vučić mora na hitnu operaciju srca u SAD kako bi preživeo. Baš zato ga treba što jače napadati, iz svih raspoloživih oružja". Zašto sam ovo uporedio? Poštovani građani, da vidite kako su njihove akcije koordinisane iz jednog inostranog centra, sa jednim jedinim ciljem - da po svaku cenu skinu vlast Aleksandra Vučića i zaustave ekonomski, kulturni i međunarodni ugled Republike Srbije, a posebno modernizaciju Republike Srbije, čiji je motor Aleksandar Vučić. Poštovani narodni poslanici, kada je u pitanju Saša Janković, bivši Zaštitnik građana, ja ću sada o njemu završiti jednim citatom jednog akademika, akademika Teodorovića, u narodu znanog kao akademik "glavotres". Zašto glavotres - jer stalno trese glavom od mržnje kada se spomene ime Aleksandra Vučića. Videli ste na TV ekranima, kada se ime Aleksandra Vučića spomene, on od mržnje trese glavom. Narod ga je prepoznao i kaže - jel to onaj akademik "glavotres"? On je rekao za Sašu Jankovića, pošto su bili stranačke kolege, citiram: "Nikada tokom svoje dugogodišnje karijere u zemlji i inostranstvu nije mi se desilo da tako pogrešim u proceni radnih sposobnosti i moralnog kodeksa kao što je kod Saše Jankovića". Kad sam već kod gospodina akademika, on je ovih dana, unazad četiri dana, napao žestoko Aleksandra Vučića, izvređao ga, nazivajući ga psihičkim bolesnikom. To je taj akademik, poštovani građani Srbije, dr Teodorović, koji podržava nasilje u našem društvu. Akademik Teodrović je davno dao javno podršku da se mlađana Nevena Đurić, poslanik SNS, u Narodnoj skupštini Republike Srbije pretuče. Verovali ili ne, ali je to rekao. Akademik Teodorović je predsednik Odbora za obrazovanje Srpske akademije nauka i umetnosti i javno je poručio roditeljima, citiram: "Roditelji, tucite decu na vreme". Gospodine akademiče, deca se ne tuku, deca se vaspitavaju. Vi ste predsednik Odbora za vaspitanje i obrazovanje najuglednije naučne ustanove u našoj zemlji. Ako imate bar malo profesorskog morala, a verujem da imate, posle ovakve vaše javno izrečene izjave i preporuke pedagoškoj javnosti Srbije, očekujem da podnesete ostavku na funkciju predsednika Odbora za obrazovanje Srpske akademije nauka i umetnosti. To je bar onaj minimum koji trebate učiniti. Kada je u pitanju doktor Teodorović, on svakodnevno vređa predsednika Republike Srbije, gospodina Vučića, rečnikom nedostojnog jednog kočijaša, a ne akademika. Tako je 23. februara 2019. godine rekao, citiram: „Na čelu države je navijač, huligan koji je nevaspitan“. Završen citat. Moralna i ljudska gromada, prof. dr Dušan Teodorović je u emisiji „360 stepeni“ 18. jula 2019. godine, a ta televizija je pod kontrolom Dragana Đilasa, rekao da su narodni poslanici Srpske napredne stranke primitivci, a njegov kolega Stupar u istoj emisiji da je Narodna skupština Republike Srbije štala. Gospodine Teodoroviću, akademiče, možda smo primitivci, ali ovi primitivci nikada, nikada nisu, niti hoće pobeći iz svoje zemlje, kada je bila bombardovana 1999 godine, kao vi, gospodine Teodoroviću. Pobegli ste i sakrili tur u zemlju koja nas je bombardovala. Vratili ste se kada je bombardovanje završeno. Spasili ste svoj tur, ali niste spasili obraz. To nikada ne bi učinio Aleksandar Vučić koga svakodnevno neopravdano kritikujete. Doktor Teodorović je 5. marta 2020. godine rekao da je Aleksandar Vučić Hitler, a građani koji ga podržavaju nacisti i time je na najprizemniji način uvredio najveći broj građana Republike Srbije, a i našeg uvaženog predsednika Republike. Moralna gromada, dr Teodorović je 22. jula 2020. godine rekao, obratite pažnju, poštovani građani, citiram: „Kosovo nije sastavni deo Srbije“. Završen citat. Time je zabio nož u leđa državi Srbije i svrstao se u izdajničke bitange naše zemlje. Gospodine akademiče, patriotizam i moral jednog naučnika čine ga, pored ostalog, velikim, jer patriotizam i moral oplemenjuju nauku baš onako kako su oplemenili i Srbe, a i svetskog Nikolu Teslu koji je 2. juna 1892. godine studentima ovde u Beogradu, kada je došao iz SAD, rekao, citiram: „Kako čujete i vidite, gospodo studenti, ja sam i preko mora ostao Srbin, gde se istraživanjima bavim. To isto ostanite i vi i da svojim znanjem i radom podižete slavu srpstva u svetu“. Završen citat. Gospodine Teodoroviću, ja sam očekivao od vas, kada ste pobegli za vreme bombardovanja i vratili se, da ćete to reći prilikom vašeg povratka ovde u otadžbinu. Moralna gromada, prof. dr Teodorović je žestoko napao Zdravka Čolića samo zato što je na otvaranju jednog privatnog hotela pevao predsedniku Republike Srbije Aleksandru Vučiću. Tako je pokazao svoju zaslepljenost i mržnju prema velikom umetniku Zdravku Čoliću, a i prema svom predsedniku Republike. Moralna veličina, prof. dr Dušan Teodorović je napao 23. februara 2019. godine Momčila Bajagića Bajagu samo zato, verovali ili ne, što je pevao na Vesićevim koncertima, kako kaže, slikao se i podržao, nazvavši nas modernim varvarima i time crtao metu na čelu čoveka koji pevao za svoj grad, za grad Beograd. Moralna gromada, Dušan Teodorović je napao Aleksandra Vučića samo zato što je bio inicijator, verovali ili ne, podizanja spomenika Stefanu Nemanji. Mudri i prepodobni akademik je kazao, citiram: „Spomenik znači ubijanje istorije srpskom narodu“. Završen citat. Gle čuda, zamenio teze. Je li to, gospodine akademiče, nivo jednog akademika, da to govori o spomeniku koji je podignut osnivaču srpske srednjovekovne države? Moralna gromada od akademika Teodorovića je pozvao, verovali ili ne, učenike osnovnih i srednjih škola na ulice, čime je počinio protivzakonito delo, jer je pokušao politizirati naše učenike osnovnih i srednjih škola. Moralna gromada dr Teodorović je, o njemu evo završavam, žestoko napao slavnog glumca Nenada Jezdića, kao što ste videli i čuli, samo zato što se pojavio na otvaranju autoputa Miloš Veliki i bio u delegaciji koja je dočekala predsednika Aleksandra Vučića. Od mržnje akademik, u narodu zato zvani glavotres, je rekao da neće više kupovati rakiju Nenada Jezdića, koja je inače odlična, i rekao je da će ga vrlo dobro zapamtiti, šta je učinio. Ovih dana intelektualna elita je žestoko napala predsednika Vučića. Pored akademika, među njima je i prof. dr Srbijanka Turajlić. Poštovani narodni poslanici, zar čovek može moralno da padne tako nisko, kao gospođa Turajlić, da zatraži rušenje spomenika osnivaču srpske srednjovekovne države, Stefanu Nemanji? Profesor dr. Srbijanka Turajlić je kazala, citiram: „Monstruozni spomenik treba što pre srušiti i ukloniti sa Savskog trga.“ Završen citat. Dodala je još: „To je takva bruka za ovaj grad, takva sramota koju će generacije nositi ako se spomenik ne skloni“. Završen citat. Turajlić je kazala: „Zar je ovaj grad, ova zemlja propala do te tačke da se u 21. veku može namestiti u gradu nešto tako monstruozno?“ Završen citat. Poštovani građani, uvaženi narodni poslanici, znate li zašto je ona to rekla? Sada ću vam ja kazati. Napala je izgradnju spomenika Stefanu Nemanji zato što je podignut srpskom svetitelju. Znate li zbog čega je još napala? Zato što je Stefan Nemanja osnivač srpske srednjovekovne Srbije. I ne samo zato, nego i zato što je spomenik Stefanu Nemanji delo ruskog umetnika i vajara. Znate zašto još? Najviše zbog toga što je inicijator izgradnje spomenika Stefanu Nemanji Aleksandar Vučić. Zato je napala. Zato je izgradnja spomenika Stefanu Nemanji dobro za srpsku naciju i državu i bog toga je baš napala. Poštovani narodni poslanici, podizanje spomenika Stefanu Nemanji je najlepši dar srpskog naroda i srpske države, gospodnje 2020. godine, svim žrtvama palim kroz 820 godina za svoju srpsku pravoslavnu veru, srpski narod i srpsku otadžbinu. Spomenik je postavljen za vreme srpskog vladara Aleksandra Vučića, reformatora, obnovitelja i modernizatora srpske države i nacije. Da ne bih ostao dužan, gle čuda, svakodnevno predsednika države napada i Dragan Đilas, u narodu zvani Điki mafija. Da vidite, pored ostalog, šta ovaj gospodin radi protiv države. Đilas se sastao, kako znate, u Makedoniji 8. februara 2019. godine sa kriminalcima i kradljivcima gaća iz Majamija, gde su se dogovarali o finansiranju opozicije i rušenju Aleksandra Vučića i dovođenju na vlast Đikija mafije. U tu svrhu dobili su određena finansijska sredstva kako bi finansirali „Jedan od pet miliona“, sa ciljem zbacivanja sa vlasti Aleksandra Vučića, i mi smo od početka tvrdili da će to udruženje tzv. biti politička stranka, kao što i jeste. Dragan Đilas i Marinika Tepić, politički zec, inače, Đikija mafije, pljuvali su, verovali ili ne, na žrtve Jasenovca. Oni su u duetu lajkovali objavi jednog tvita u kome se navodi da je predsednik Srbije Aleksandar Vučić bolesnik i da treba da se leči, samo zato što je rekao da je gledao film Gage Antonijevića „Dara iz Jasenovca“, jer je, kako je predsednik rekao, težak i važan za naš stradalni narod. Ovog tviteraša, a i Điki mafiju i Mariniku Tepić, inače, patološkog lažova, posebno je razbesnelo to što je predsednik Srbije izjavio da se realizacija filma desila na njegov predlog. Đilas se obrušio i na američkog ambasadora u Srbiji, tako što je kazao, citiram: „Američki ambasador će završiti mandat koji će imati smisla samo ako otvori neki etno srpski restoran negde u Americi, pošto uglavnom se bavio obilaskom kulinarskih delatnosti i Aleksandrom Vučićem“, završen citat. Đilas mafija, od 619 miliona evra, se stalno bahati sa pokradenim parama građana Republike Srbije, poštovani građani, verovali ili ne, ali on je kazao, citiram: „Platio sam 4.000 evra hotel jedno noćenje, a mogu da platim i 17.000 evra za vilu za jednu noć na moru i platio sam patike 5.000 evra“, završen citat. Odakle ti, gospodine Đilas, pare? Znam šta ćeš ti građanima odgovoriti, da si zaradio, a ja te pitam pred licem građana Republike Srbije i pred licem poslanika – čijim radom, čijim radom? Vi, gospodine Đilas, svakodnevno vređate predsednika Republike Aleksandra Vučića samo zato što svakodnevno gradi Srbiju. Tako ste, gostujući na svojoj N1 televiziji, izvređali gospodina predsednika kada ste rekli, citiram: „Vučiću, ti si lud“, završen citat. Na opomenu vaše novinarke, citiram: „Hoćete li prestati to?“, vi ste, gospodine đikašu, rekli: „Pojačaću to“ i ponovili tri puta: „Vučiću, ti si lud“, završen citat. Verovatno ste to rekli zato što nije pokrao kao vi, gospodine Đilas, 619 miliona evra građana Republike Srbije ili zato što svakodnevno predsednik gradi sa građanima Republike Srbije škole, bolnice, auto-puteve, ceste, mostove, železničke pruge. Vi ste, gospodine Đilas, 20. januara 2018. godine izvređali predsednika samo zato što je kao predsednik Republike Srbije otišao na Kosovo i Metohiju i razgovarao sa našim mučenicima, našim stradalnim narodom na Kosovu i Metohiji. Nije ni čudo jer ste vi izjavili da ne priznajete Kosovo i Metohiju u sastavu Republike Srbije. Vi ste, gospodine Đilas, 11. aprila 2020. godine, bez ikakvog pardona uvredili predsednika Vučića jezikom jednog primitivca, kada ste izjavili, citiram: „Vučiću, ti nisi normalan“. Poštovani narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, mogao bih vam citirati danima i noćima što ovaj mrzitelj Srbije, mrzitelj SNS, a najviše mrzitelj Aleksandra Vučića izgovara svakodnevno. Ja sam čovek ne samo istoričar, nego koji se bavi pedagogijom i piše i naučne radove iz pedagogije. Ja sam analizirao lik Dragana Đilasa. Verujte, meni njegov lik, kako bi narod rekao, i faca ne izgleda za normalnog čoveka. I na kraju, za vreme dok Dragan Đilas, Vuk Jeremić i njihova bratija svakodnevno pljuju po državi Srbiji, po predsedniku države i po građanima Republike Srbije, Aleksandar Vučić svakodnevno izgrađuje Republiku Srbiju, vodi politiku mira, politiku bezbednosti, politiku zdravlja svih naših građana, ne samo Srbije, nego u okruženju i šire, politiku ekonomskog napretka, politiku modernizacije Republike Srbije, a motor i simbol modernizacije Republike Srbije je naš predsednik Aleksandar Vučić. A to sve znate zbog čega? Zbog budućnosti naše dece. Hvala.
Hvala, profesore Atlagiću. Reč ima narodni poslanik Dragan D. Marković.
Poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, ne bih govorio o amandmanu gospođe Snežane, da li treba biti pravnik ili neka druga stručna sprema, ali jednostavno hoću da govorim o današnjem Zaštitniku građana koji ne radi svoj posao. On prima 400.000 neto platu plus doprinose, a to je nešto malo više od plate koju primaju četiri narodna poslanika koji putuju, dolaze iz unutrašnjosti u Beograd. Postavljam pitanje – ako je on Zaštitnik građana, da li je Vučić građanin? Da li su njegova deca građani? A šta to treba da se desi da Zaštitnik građana reaguje? Njegova reakcija do sada, a koliko sam ja mogao da pratim je izgleda zaštita miliona evra i vlasnika tih miliona evra, ne znam ni kako ime da mu spomenem, profesor to mnogo bolje od mene govori, on ga zove Đilas mafija, on je siledžija, tukao je ženu i tasta i sad gospodin Zaštitnik građana možda će reći – nije mu to opis posla, ali da li daje on svakog meseca izveštaj šta je uradio i gde je potrošio pare građana Srbije, a prima iz budžeta plate? Dalje, osam godina je predlog novog zakona da bude mandat novoizabranog Zaštitnika građana, osam godina, ljudi. Pa ako budemo imali zaštitnike građana kao ovu dvojicu do sada, pa njih ubija i slava i pare u glavu i više ne znaju šta rade i koliku štetu nanose Srbiji. Da li je zaštita suvereniteta i integriteta jedne države kada on ćuti kao Zaštitnik građana, a opozicija laže i šalje ne samo Evropskom parlamentu laži o Srbiji, već i svima onima koji su toliku štetu naneli Srbiji. Mislim, najpre na ovu grupaciju koja je poznata u belom svetu, kao što je Vuk Jeremić, poznat jer ambasada mu daje pare, ali da znate nikom nikada se ne desi, odnosno da neko dobije besplatno pare, da tako nazovem i termin iskoristim. Znači, moraš neku uslugu da izvršiš, a njihove usluge su poznate na štetu Srbije i srpskog naroda. Zaštitnik građana mora da prati i medijsku statistiku i pres kliping i da vidi koliko njihove izjave su nanele štetu Srbiji, zbog čega mi kasnimo da uđemo u EU, zbog laži koje opozicija prenosi i šalje onima koji odlučuju o sudbini građana Srbije. Pazite, za mene je bila najsmešnija tačka dnevnog reda i čudna - Kodeks ponašanja narodnih poslanika. Pazite, da nas neki prevaspitava, prosek godina starosti ovde je 41, 42 godine, kako da se ponašamo, da ne govorimo ništa loše o ovima koji se nalaze na ulici, po njih dvadesetak, desetak obilaze Srbiju i lažu, a mi da budemo neka gospoda, da koristimo fine termine, kako se ne bi uvredili. To kaže, traži od nas EU. Pa, znam traži od nas EU, a ni jedno poglavlje nisu otvorili 2021. godine. Ne zato što Vlada loše radi ili predsednik države, u samom vrhu smo u svim izveštajima od MMF-a, preko rasta BDP, nego nismo ušli u EU, ne otvaraju se poglavlja, zbog laži kako je blokada medija, kako oni nemaju medije, zbog diskriminacije itd. Koje diskriminacije? Zašto nije reagovao Zaštitnik građana, kada su četiri čoveka, siledžije upali u zgradu predsedništva Srbije i napali predsednika, sa zavrnutim rukavima, da se fizički obračunaju? Gde je tada bio Zaštitnik građana? Naravno, da nismo čuli njegovu reakciju. Institucije u Srbiji loše rade, tužilaštvo loše radi. Policija ispita dokaze, dostavi, odnosno dostavi dokaze tužilaštvu, a onda je to na čekanju, ne znam, po pet, šest meseci. Šta se čeka, ljudi? Ako je interes ove države da se otkriju dela, da se kazni počinilac tog krivičnog dela. Zašto se onda ćuti? Ćuti se kada je slučaj i kada su prijave protiv opozicije, ćuti se. Pa, onda da ne govorim o pojedinostima i o ljudima koji su zatečeni na tim funkcijama još iz vremena ovog žutog preduzeća. To nije preduzeće, to je kompanije iz koje su napravljene ćerke firme i preduzeća. Znači šta je ćerka firma? Osnivač je firma koja se zvala DS, koliko sada te ćerke firme ima po Srbiji i ko ih sve predstavlja? Znači, oni nisu mogli u jednoj partiji da se dogovore, da ne misle poštovani građani Srbije, da ja sada pričam i da su mi oni tema, tema mi je Zaštitnik građana. Imali smo loše iskustvo sa prethodnim Zaštitnikom građana i znamo vrlo dobro kako je radio i za šta se spremao i za šta se pripremao. Mene je nekoliko puta pisao dopis, ja pravim diskriminaciju. Koju to diskriminaciju? Što je moj stav i stav moje političke partije i većine građana Srbije, nismo za legalizaciju homoseksualnih brakova, neka oni rade šta hoće u četiri zida, nismo da se usvajaju deca, tuđa itd. Onda dobijem opomenu od zaštitnika građana. Iako, kao narodnog poslanika me štiti izgovorena javna reč imam imunitet za to. Platio sam 56 hiljada dinara kaznu, jedini političar koji je platio kaznu, za stav i mišljenje. Ja sam tako rođen i tako vaspitavan, ljudi koji su sa mnom, nije to ideologija u programu, pa ja zastupam sada platformu itd. Tako da Zaštitnik građana, poštovana ministarko, urušava sve ono što vi dobro radite. Vi dobro radite svoj posao, to ne kažem ja, nego korisnici usluga resora, koga vi predstavljate, a vrlo dobro znam kakvi su odnosi. Kažu, nemojmo da uhapsimo one, za koje imamo materijalne dokaze, jer su opozicija, šta će da nam kaže Evropa. Pa, šta su rekli Putinu? Ništa. Zašto ti ne kažeš, evo držim konferenciju za štampu, kada sam postao direktor kancelarije, kod Borisa Tadića, ja sam imao 11 hiljada i 300 evra. Danas, posle toliko godina, imam 690 miliona evra. Pa, da si na drvetu brao, da su trešnje i da svaka trešnja jedan evro i da imaš 50 ari trešanja, ne bi toliko zaradio, čoveče. Ja ovo ne govorim, kao političar, nego kao privrednik. To je trgovina moći i uticaj koji on imao i koji su oni imali. Mi sada, hajde sačuvajte nas, spasite nas te teme, da ne pominjemo više te milione, preseci bre, idi sam pa se prijavi u tužilaštvo. Hoću kontrolu. Idi kod državnog revizora, a državni revizor došao kod mene i naplatio kaznu, odnosno četiri čoveka su platila u opštini, nismo prijavili kako se zovu glodari koji su posle poplava, ne znam, morali smo da radimo deratizaciju i dezinfekciju, sto hiljada za to i da vas ne zamaram. Znači, samo tehnička stvar je u pitanju, ne namensko trošenje budžeta, a ovi mogu da rade šta hoće. Šta sada očekujemo, da ponovo ide neki novi kodeks ovde da moramo da nosimo leptir mašnu, maramicu u džep da stavimo i da budemo tu kao neke strine i da kažemo – dobar dan, pozdravljam gospodina milijardera i njegovu radnicu, kako ste danas i tako dalje. To da nas vaspitava neko. Teško da može neki kodeks da prevaspita sve ove poslanike, izvinite što u vaše ime govorim, ali govorim i u ime poslaničkog kluba JS i moje koalicije SPS i u ime SNS-a, znam šta mislite. Da se uhapse lopovi i banditi, a šta će da kažu… Evo, Tanja Fajon, imala je jedno drugo mišljenje pre četiri meseca, kada smo imali onlajn konferenciju i ja sam tada sa njom razgovarao i sa ostalom dvojicom parlamentaraca i sve joj to rekao. Ona kao, to je sada politika, nećemo time da se bavimo. Pa, sve je politika. Posle četiri meseca, Tanja Fajon donese sve ono što je rekao Dragan Đilas i Vuk Jermić, lipicaner. Eto, vidite profesore da kodeks ne deluje na mene. Da, lipicaner. Šta je lipicaner? Kako ste rekli kolega, da ne vređam konje. Pazite, Tanja Fajon došla i donela 16 tačaka, to su primedbe koje su oni stavili da su ovde teški uslovi predizborni i tako dalje. Skupština, parlament, sve prihvatili što su tražili. Ne, kaže, nećemo mi to. A šta hoćete? Kažite šta hoćete. Hoćete da vas ulica uvede u parlament? Pa, teško. Teško da ulica može da vas uvede u parlament. Ko još ide sa njim po gradovima Srbije? Ima jedan Branislav Radosavljević koga su omutaveli, kao on je svedok protiv mene, muta, kao on se plaši od mene, a šest puta je hapšen i osuđivan za krađu automobila, pa da ne bi tobože otišao da daje izjavu. Mi mu skinemo tu masku za pet minuta, vratimo mu govor, kao logopedi. Zamislite, ja iz Končareva, logoped, otkrijem i vratim čoveku glas i boju glasa. I njega su doveli da priča, moj profesore, a nisam neko ko je plašljiv itd. Oni ga vode po gradovima Srbije, on tipuje automobile pored zgrada, pošto je krao automobile, to se u pravu zove osnovana sumnja, znači, osnovana sumnja da će da istipuje neki automobil pored neke zgrade i ljudi moraju da se organizuju da čuvaju te automobile, kako ne bi omutavljeni i sklemblovani sutradan slao nekoga da ukrade te automobile. Tako da, poštovane dame i gospodo, ocena od jedan do pet sadašnjeg Zaštitnika građana, kod mene je minus 50. Da vrati pare koje je primao platu, jer te pare on nije zaradio. Parlament je izabrao Zaštitnika građana, čak ne znam ni da li je davao izveštaj ovde, a davao je, nisam bio toga dana tu. I sada mi kao ono u pozorištu, bravo majstore, ajde kao on je tu neko ko će da pomogne državi itd. Odmaže državi. Nekada, kaže - nisu mi ingerencije, pa nekada nešto treba da radiš i što ti nisu ingerencije, a ne smeta nikome. Pa, ja da sam radio samo ono što su mi ingerencije, pa ne bih imao tri toaleta u Jagodini, razumete, nego radiš, boriš se, dovodiš investitore, praviš fabrike, preduzeća, da nasipam puteve pored njiva, da svako selo ima dom kulture itd. ambulante. Kada sagledamo koga mi sve izdržavamo, poštovana ministarko, ima i među ministrima, troje ministara, koji kod mene ne bi mogli da budu ni portiri, da uzmu otpremnicu, nemojte da se ljutite, vi niste, nemojte da ih branite, ne znate ko je, jer će se uvaljujete bez veze, posle treba da vas demantujem. I sada kada dođe roba, kaže otpremnica, potpiši da si bio, a gde da potpišem, ovde potpiši. Mora da mu pokažete i gde da potpiše, jer oni ne znaju ni šta je virman, ni šta je cesija, ni šta je konsignacija, šta je kompenzacija, jer to prvi put, termine te čuju kada su postali ministri. Ja ne želim da pričam ko su ti ministri, ali nadam se da više oni neće biti predlog za sledeću Vladu. Na kraju, završavam, kada je u pitanju Vlada i ministarstvo, predsednik Vučić ima pet plus sa tačkom, a vi imate četiri plus. To je jako vrlo dobar, pa još plus. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Trenutno sam obrisala listu, pošto je bila puna. Svi ste evidentirani, zapisali smo redosled, ali pošto ministarka ima prednost, onda reč dajem ministarki Obradović. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Nije parlament mesto za šalu, ali evo, da se malo našalim, da se nadovežem na vašu priču, gospodine Markoviću. Moram da reagujem kada ste oštro kritikovali neke od ministara, jer zaista mislim da smo dobar tim i da samo dobar tim može da pravi rezultate kakvi su juče predstavljeni na godinu dana rada Vlade. Naravno, ne sporim vaše pravo da iznesete mišljenje o članovima Vlade. To i jeste vaš posao, kao parlamentarca. Sa druge strane, kažem da se našalim, hoćemo li vaš nadimak sada da zamenimo na Dragan Marković – logoped? Meni se to dopalo na kontekst koji nosi ova cela priča koju ste izneli. Vi ponekad govorite onako šaljivim, ironičnim tonom, ali dosta istine ima u tome i mislim da vas narod dobro razume. Meni se dopala i vaša metafora sa višnjama i hektarima, kada treba da predočimo 619 miliona dinara za koje kažemo da je Dragan Đilas zaradio tokom boravka na vlasti, i to je zaista dobra priča. Ako je jedna trešnja jedan evro, koliko nam treba hektara, da ih je brao, koliko nam treba hektara da bismo stigli do 619 miliona dinara? To može da bude novi zadatak, mislim negde za prvi razred osnovne škole, ali je dobra metafora da građani zaista shvate koja je to količina novca, zapravo suma novca, pravilnije rečeno, koju je zaradio Dragan Đilas. On kaže zaradio, a mi smo na stanovištu da treba da nam pojasni na koji način je zaradio 619 milina dinara tokom boravka na vlasti. Hvala vam na svim ovim komentarima. Meni je drago što ste se uključili u raspravu, pa makar i ovako oštro, kritički, kada je Zakon o Zaštitniku građana u pitanju, jer upravo ova dva zakona, i Zakon o Zaštitniku građana i drugi Zakon o slobodnom pristupu informacijama su vrlo važna na našem putu evropskih integracija i jedan od preduslova i svakako razlog zašto smo dobili pohvale u Izveštaju Evropske komisije o napretku zemlje. I kako reče ministarka Joksimović, sada se taj izveštaj zove zapravo Izveštaj o zemlji, ne izveštaj o napretku zemlje. U svakom slučaju, vrlo je važno da i vi kao JS pokažete šta mislite o predlozima Vlade kada su zakonski predlozi u pitanju. Mislim da vi predstavljate jedan deo birača koji su uz vas snažno i dugo. Jasno je ko su birači JS. Nadam se da neće odustati u podršci koju ste pružali do sada politici Aleksandra Vučića i svakako Vladi Republike Srbije, pa čak i kada su tamo neki ljudi koji vama nisu po volji. Svakako, politika je zapravo umetnost kompromisa. Vi ste više puta pokazali da ste neko ko jeste umetnik u postizanju kompromisa. Tako da, radićemo, ja mislim, i u narednim godinama, ako ništa drugo, onda ovde u parlamentu, gospodine Markoviću. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Marković, replika. Izvolite.
Hvala, ministarko. Kada je u pitanju podršku, mi se ne menjamo kao vreme na Kopaoniku, ujutru hladno, za dva sata topolo, popodne pada kiša, a uveče pada sneg. Znači, JS je stabilna, zna šta hoće i zna šta neće. Ali, ono što hoćemo, da predsednik Aleksandar Vučić ostane i dalje da bude predsednik.
Zahvaljujem. Reč ima predlagač amandmana, narodna poslanica Snežana Paunović.
Zahvaljujem. Uvažena ministarko, evo još jednog amandmana koji ste procenili da treba odbiti i ne sporim to pravo, ali prosto, da još jednom porazgovaramo i o njemu, zarad građana Srbije. Predložili smo ovim amandmanom da se zamenici Zaštitnika građana takođe biraju u Narodnoj skupštini, što u ovom zakonskom rešenju ne postoji, s tim što smo predložili malo drugačiju proceduru kako bi bili ispoštovani i međunarodni standardi za koje znam da ste ih poštovali kada ste pisali zakon i to ste rekli. Naime, predložili smo da Zaštitnik raspiše konkurs za izbor svojih zamenika, kojih može biti najviše četiri, a da iz reda kandidata koji ispunjavaju uslove Zaštitnik predloži Narodnoj skupštini kandidate koje će Skupština izabrati i koji će pred predsednikom Skupštine, kao i do sada, polagati zakletvu. Čini nam se da je naše rešenje celishodno iz najmanje dva razloga, jedan jesu ovlašćenja koja zamenici imaju, a drugi jeste činjenica da i zamenici uživaju imunitet kao narodni poslanici. Imunitet uživaju i mnogi drugi funkcioneri iz nezavisnih institucija koje bira Narodna skupština i to ima potpuno drugačiju težinu i odgovornost u vršenju ovlašćenja iz delokruga rada Zaštitnika, koja svojim zamenicima Zaštitnik prenosi i može da prenese. Mi ne dovodimo u pitanje venencijanski princip, po kome se predlaže da Zaštitnik može imati jednog ili više zamenika. Ne dovodimo u pitanje ni broj od četiri zamenika Zaštitnika, jer verujemo da uža specijalizacija zamenika treba da ovaj ustavni institut učini još efikasnijim, a rezultate rada i pristupačnost Ombdusmana građanima još vidljivijim i prepoznatljivijim. Ne mislimo da bi se bitno umanjio značaj funkcije zamenika ukoliko bi ih postavljao sam Zaštitnik, ali ipak smo uvereni da njihov izbor u Narodnoj skupštini i polaganje zakletve daje transparentnost ovom postupku, a smatramo to bitnim i zbog činjenice da Narodna skupština razmatra godišnje izveštaje Zaštitnika koje u suštini sačinjavaju zajedno i Zaštitnik i njegovi zamenici, koji su odgovorni za poverene oblasti. To su bili motivi i razlozi zbog kojih smo amandmanom tražili da se i zamenici biraju u Narodnoj skupštini na jedan transparentan način. Bili ste u pravu kada ste govorili i kod prethodnog amandmana o tom pokušaju i opet ću se vratiti na to da se minimizira kvalitet ove Skupštine, kvalitet ovih ljudi koji predano rade, koji iza sebe zaista beleže jednu statistiku koja je sjajna za ovako kratak rok koliko traje mandat aktuelnog saziva, pa je i to jedan od motiva zbog koga smo mislili da neizostavno poslanici parlamenta Srbije treba da razgovaraju i o zamenicima Zaštitnika građana. Opet kažem, nismo mišljenja da to Zaštitnik neće uraditi i odabrati kvalitetno u skladu sa preporukama koje zakon tretira, obavezama zakonskim, ali mislimo da bi bilo važno da parlament Srbije verifikuje te mandate i da oni prosto polažu zakletvu pred predsednikom parlamenta. Šta je težnja svih nas zajedno i tu zaista ne mislim da smo izuzetak, kao poslanici SPS, u odnosu na sve kolege i negde mi je uvaženi kolega, dugogodišnji koalicioni parter Dragan Marković Palma dao šlagvort, govoreći o tome da važnost jednog narodnog poslanika, koja je dovedena u pitanje maliciozno krajnje, prozivajući ove ljude na brutalan način, bezmalo i neretko, mora da se ogleda, ne u tome da smo mi sada sa težom ovde da budemo nekakav „bič božji“, nego da prepoznamo ustavnu kategoriju Skupštine Republike Srbije, da prepoznamo važnost da je voljom građana Srbije, a ne nikakvim dekretom bilo koga u ovoj sali 250 narodnih poslanika imenom i prezimenom koji su dobili poverenje. Ja znam da se to često spori i na način da se govori da građani glasaju vodeći se liderima, i to je tačno, i nema nikakve dileme da glasovi koji su povereni koaliciji SPS – JS jesu posledica apsolutnog poverenja u Ivicu Dačića i Dragana Markovića Palmu, ali isto tako ne mislim da može da se makar i tumači, a kamoli ospori činjenica da ime Aleksandra Vučića nosi veću težinu nego svi pripadnici SNS koji su rešeni da mu pomognu i doprinesu njegovom radu. Da li je to motiv da nas nekada na ovaj ili na onaj način razvlače, ponižavaju, obesmišljavaju? Verovatno da jeste. Da li im treba dozvoliti pravo? Ne. Zato mislim da uzimanje ingerencija Narodnoj skupštini Republike Srbije, kao što se to može za ovo zakonsko rešenje reći, možda nije pametno, možda nije praktično i možda bi im malo išlo u korist. Svejedno je ko će sutra činiti saziv parlamenta Srbiji. Ono što je sigurno, i to su mnogi ljudi pre mene u svojim diskusijama, uvažene kolege rekle, to je da će o tome ko će sedeti u ovim klupama na svim budućim izborima odlučivati građani Srbije, koliko god da neko ima nade, ambicije, obećanja i dogovore da bi to moglo da se dogodi nekako drugačije. Možda je Srbija jednom bila prevarena, pa je sa ulice u Skupštinu uvela baš one koji su iz Skupštine krali umetnička dela i fotelje. Čisto sumnjam da Srbija može dva puta biti prevarena na taj način, jer je srpski narod mudar narod. Možda bi bilo pametno, znam da je Vlada dala negativno mišljenje, ali opet kažem da razumem sve ono što je u obrazloženju rečeno, ali je obaveza bila, mene kao socijaliste, da u ime svoje poslaničke grupe kažem zašto mislim da je jako važno da se institucija kakva je Narodna skupština Republike Srbije ne izuzima iz donošenja važnih odluka, a jedna od najvažnijih odluka je i to ko će biti zamenici Zaštitnika građana, jer je to svojevrsni, srpskim jezikom rečeno, advokat svih građana Srbije, pa i onih koji ga zamenjuju i onih koji ga savetuju moraju biti možda za nijansu i svesni svoje odgovornosti više nego i sam Zaštitnik. Pod ovim okolnostima, da ste potpuno u pravu, on sada treba da bude neko sa dovoljno ljudskih kvaliteta da bi bio na tom mestu, onda su savetnici još važniji, pa tim pre, čini mi se, ovaj amandman ima smisla. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Snežana Paunović i Đorđe Milićević. Da li neko želi reč? Reč ima Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena potpredsednice Narodne skupštine Republike Srbije. Poštovana ministarko, poštovani predstavniče ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 9. se zapravo nadovezuje na ono o čemu je maločas govorila moja uvažena koleginica Snežana Paunović, odnosi se na polaganje zakletve zamenika Zaštitnika pred predsednikom Narodne skupštine, kao što je to i do sada bilo, naravno, u okolnostima da se prihvati amandman o izboru zamenika u Narodnoj skupštini. Polaganje zakletve, kao što je to koleginica istakla, jeste jedan svečan čin i svečano obećanje da će dužnost obavljati u skladu sa Ustavom, u skladu sa zakonom. Smatramo da taj čin ima i institucionalni značaj, ali i da samoj ličnosti zamenika ta vrsta davanja javnog institucionalnog značaja, obećanja treba da bude dodatni motiv i da doprinese afirmaciji, dužnosti koju obavlja. Čast je, morate priznati, pred Narodnom skupštinom, pred predsednikom Narodne skupštine Republike Srbije položiti i potpisati zakletvu koja ostaje i kao trajni dokument na taj svečani čin. Sa druge strane, ovde govorimo o nezavisnim telima, telima koja podnose izveštaje Narodnoj skupštini Republike Srbije, tela koja biraju, konkretno Zaštitnika građana bira Narodna skupština Republike Srbije i mi smo smatrali da je potpuno logično da, shodno svemu tome, upravo zakletvu polaže i Zaštitnik i zamenici Zaštitnika, ne ulazeći u broj zamenika Zaštitnika pred Narodnom skupštinom Republike Srbije. Dozvolite da kažem samo još nekoliko reči vezano za samu temu, jer smatram da je od velike važnosti i značaja. Dakle, razgovarali smo i tokom rasprave u načelu o Zaštitniku građana i mi se slažemo sa svim sugestijama i predlozima, kao poslanička grupa, a koji su se mogli čuti na račun rada Zaštitnika građana na neke stvari nije odreagovao a trebao je da odreaguje kao neko ko je Zaštitnik svih građana Republike Srbije. Dakle, o ulozi i značaju Zaštitnika građana kao nezavisnog i samostalnog državnog organa govorili smo dosta, u načelnoj raspravi o predlogu novog zakona, danas u ovoj raspravi u pojedinostima dosta je bilo reči o ulozi ovog nezavisnog državnog organa sa ogromnim ovlašćenjima, ali nije na odmet ponovo, radi javnosti, podsetiti na činjenicu da je u pitanju Ustavom definisan organ iz čega proističe njegova odgovornost. Dakle, Zaštitnik građana je, shodno tome, zadužen da štiti prava građana, kontroliše rad državnih organa, pravobranilaštva, svih ostalih organa i svih ostalih organa, organizacija i preduzeća koja imaju javna ovlašćenja. Dakle, veliki korpus ovlašćenja, odgovornosti i obaveza. Njegov suštinski zadatak je i to da kroz svoj rad stalno unapređuje poštovanje pre svega sloboda i prava, da afirmiše i insistira na zakonitosti u radu državnih organa, čime na svoj način utiče na jačanje pravne države i to je ono za šta se svi mi zalažemo i danas kada govorimo o raspravi u pojedinostima, ali i kada smo govorili o raspravi u načelu o Zaštitniku građana. Da podsetimo i na to da Zaštitnik građana, kao što je već rečeno, uživa imunitet kao narodni poslanik. Upravo taj imunitet koji uživa omogućava mu nezavisnost, omogućava mu samostalnost u radu, ali i ogromnu odgovornost da upravo zahvaljujući svemu tome postigne određene rezultate, da realizuje one ciljeve i zadatke koji su pred njim postavljeni. Upravo za svoj rad odgovara Narodnoj skupštini koja ga bira i kojoj je dužan da podnese godišnji izveštaj o radu. U ovom sazivu predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, gospodin Ivica Dačić, je uveo praksu da se o izveštajima nezavisnih organa regulatornih tela raspravlja u plenumu tako da se obezbeđuje još veća transparentnost, još veća javnost u radu i u kontrolnom radu. U tom smislu želim da pohvalim rad i odgovornost sadašnjeg Zaštitnika građana koji povodom prethodnog izveštaja od njegovog izbora 2017. godine, uz sve one sugestije i predloge koji su se mogli čuti, dakle, do poslednjeg izveštaja ovde pred narodnim poslanicima je obrazlagao svoj rad. Reći ću zašto ovo posebno ističem. Moram da podsetim na taj neki prethodni period i na ponašanje prethodnog Zaštitnika građana, iako je o tome već bilo govora danas. Znamo da se radi o bivšem Zaštitniku građana Saši Jankoviću, koji je, slobodno možemo reći, na neki način narušio dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije više puta tako što je imajući sve nadležnosti, znajući šta je njegova odgovornost, znajući jako dobro šta je njegova obaveza ignorisao rad Narodne skupštine, ignorisao rad resornih odbora, kojima je morao da odgovara na pitanja kada konkretno govorimo o izveštaju o radu Zaštitnika građana. Izgleda da je pogrešno shvatio svoju ulogu, pa se usmerio na zaštitu samo, rekao bih sa sigurnošću, svojih prava. On nije nalazio za shodno ni da se pojavi pred članovima nadležnog skupštinskog odbora prilikom razmatranja izveštaj o njegovom radu, to mu je izgleda bilo ispod časti, jer je sebe video na nekom definitivno drugom mestu, kasnije smo videli i na kom, a danas se o tome između ostalog i javno govori. Zatim, ako je neko kršio Zakon o sukobu interesa, pa onda je to upravo bivši Zaštitnik građana Saša Janković. Ja nisam pravnik, ali smatram da ako je neko bio u sukobu interesa i kršio zakon onda je upravo to on, koji bi trebao da štiti građane i njihova prava od nesavesne i nestručne državne administracije i državnih organa, a ako je i iko bio tada nesavestan i neodgovoran to je upravo bio tadašnji Zaštitnik građana gospodin Saša Janković. Sećamo se rasprava o takvom njegovom ponašanju uglavnom u njegovom, nažalost, odsustvu, nikada u prisustvu kako bi dobili odgovore na pitanja koja smo postavljali kao narodni poslanici, kao neko ko predstavlja građane i ko ima potpuno pravo da postavi pitanje onome koga je ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izabrao. Nije nam poznato čija je to ljudska i manjinska prava zapravo on u tom periodu štitio osim što je gradio i trasirao, pokušao da izgradi i trasira neki svoj put. Istina, pojavio se u medijima onda kada je trebalo voditi predsedničku kampanju. Dakle, nije našao za shodno da se pojavi na sednici odbora, da udostoji poslanike, da im odgovori na pitanja, konkretno o izveštaju o radu, o njegovom radu, ali je našao za shodno da se pojavi onog trenutka u skupštinskom holu kada je započela izborna kampanja, iako smo sve vreme govorili da se Zaštitnik građana više bavi političkim floskulama, političkim temama, da više iznosi političke konstatacije nego što se konkretno bavi poslom i nadležnostima koje su definisane konkretno Zakonom o Zaštitniku građana. Da podsetimo da je jedan od uslova za izbor Zaštitnika i to da poseduje visoke moralne, stručne kvalitete, što se za prethodnog Zaštitnika ne bi sa sigurnošću moglo reći. Ne samo da se nije mnogo mešao u svoj posao, već je i sam kršio zakon. Od njega koji je sebe video kao nekog nazovite političkog lidera na svu njegovu žalost, propalog, građani nisu mogli da se zaštite ni od njegovog nezakonitog rada, ni od kršenja svih apsolutno svih moralnih postulata. On se nije mnogo brinuo ni za to što je političkog delovanje Zaštitnika građana zakonom zabranjeno. Dakle, vrlo precizno i jasno delovanje, političko delovanje Zaštitnika građana je zakonom zabranjeno. Naprotiv, politički se aktivirao baš u vreme vršenja javne funkcije Zaštitnika građana, kandidovao za predsednika države, vodio javnu političku kampanju koja podrazumeva iznošenje političkih stavova, a kakva mu je bila kampanja, to nam je već jako dobro svima poznato. On se takođe mešao i u rad Vlade Republike Srbije, mešao se u rad predsednika Republike, legitimno izabranog predsednika Republike iako u Zakonu o Zaštitniku građana jasno piše da on ne može kontrolisati rad Narodne skupštine, predsednika Vlade i Ustavnog suda. Ni na to se nije obazirao jer ga je vodio njegov politički interes, a ne ustavna i zakonska obaveza da kao Zaštitnika građana bude van politike. Zato je dobro što u ovom Predlogu zakona jasno piše da Zaštitnika građana ne može biti član nijedne političke stranke, sa čime se mi u potpunosti slažemo i sa čime smo u potpunosti saglasni. Zahvaljujem predsedavajući.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Uvažena gospođo Kovač, uvažena gospođo Obradović sa svojim saradnikom, uvažen kolege narodni poslanici, dragi građani Republike Srbije, jako mi je drago što je naš predsednik Poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, dr Aleksandar Martinović, sve ono rekao i za Sašu Jankovića i za Zdravka Ponoša i u potpunosti se slažem sa svim što je rekao dr Martinović i zahvaljujem mu se na svim onim podacima koje je izneo, a koje nisam ja istakao juče, a posebno ono što je citirao istaknutog nekadašnjeg člana Narodne stranke i bliskog saradnika Vuka Jeremića, Nikolu Jovanovića kako je Nikola Jovanović govorio o tome da je Zdravko Ponoš uništavao Vojsku Srbije, kako je topio tenkove i kako je gurao Vojsku u NATO. Ko su u stvari Zdravko Ponoš, Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Dragan Šolak? To su vam prema njihovim rečima i prema rečima njihovih istomišljenika, a tu svakako spada i Saša Janković zajedno sa svima njima, dragi građani, veliki eksperti, veliki majstori svoga dela. To su toliko ugledni ljudi i tolikog su ostavili traga da će se o njima jednoga dana pisati i filmovi i serije, feljtoni će se pisati o njima. O Saši Jankoviću će se verovatno pisati feljtoni i snimati filmovi i serije. Serija bi se ta zvala, ili film – zaštitnik. U tom filmu bi se govorilo o tome kako Saša Janković kao Zaštitnik građana nije štitio građane i verovatno bi u delu tog filma ili serije se malo govorilo o aferi – pištolj i o nekim istragama i o izvršenju raznih krivičnih dela i nezaštiti građana Srbije. Što se tiče generala Ponoša, o njemu će se snimati film i serija „General“. Naravno, tu će se taksativno navoditi kako je sistematski uništavao vojsku, kako ga je Boris Tadić 2000. godine vanredno podigao u pukovnika, pa 2005. u general-majora, pa 2006. u general-potpukovnika, pa postao zamenik načelnika Generalštaba, pa načelnik Generalštaba, sve u pet godina, i kako ga je posle zbog njihovih nekih sukoba u Demokratskoj stranci smenio sa tog mesta, ali ga je uzeo veliki diplomata Vuk Jeremić, a o Vuku Jeremiću će se snimati filmovi „Diplomata“, na koji način neko može da bude korumpirani diplomata i na koji način sa svetskim tajkunima može da pravi milionske dilove. Onda je Zdravko Ponoš prešao gde, nego za Jeremićevog pomoćnika. Naravno da je tada Jeremiću, najgorem ministru spoljnih poslova u istoriji Srbije, trebao za pomoćnika neko ko gura Srbiju u NATO, neko ko sarađuje sa stranim službama i neko ko se zajedno sa svima njima zalagao i da Srbija uđe u NATO, a da se prekinu sve moguće veze sa Republikom Srpskom i sa Kosovom i Metohijom. Kada bi taj Zdravko Ponoš, general i taj Vuk Jeremić, diplomata, kada bi oni došli na vlast Srbija bi se odrekla i Kosova i Metohije i Republike Srpske i odrekla bi se i svoje privrede. Mi bi, ne samo postali kolonija, nego bismo prošli kao što je prošla Vojska Srbije i kao što je prošla diplomatija za vreme Ponoša i Jeremića. Njihov glavni mentor, on može da snima film i seriju „Tajkuni“. To je Dragan Đilas, koji bi zajedno sa Draganom Šolakom, verovatno će se snimati ta serija „Tajkuni“. Tu će se govoriti o određenim istragama kako su ti tajkuni od par hiljada dolara bogatstva došli do stotina miliona i oni će postati nove zvezde. Naravno, ne treba zaboraviti da je Dragan Đilas toliko zaslužan građanin Srbije da će se o njemu snimati film i serija „Gradonačelnik“, ali neće se govoriti kao o Branku Pešiću, nego će se govoriti o Draganu Đilasu na koji način je postupao i uradio najgori gradonačelnik u istoriji Beograda. Srbija danas zna i ko su Đilas gradonačelnik i Jeremić diplomata i Ponoš general i Đilas i Šolak tajkuni. To su oni ljudi koji su ojadili budžet Republike Srbije, koji su oteli od građana stotine miliona evra, koji su uništavali Vojsku Srbije, koji su uništavali srpsku diplomatiju, koji su davali svoj doprinos podršci nezavisnosti Kosova i Metohije, koji su uništavali grad Beograd. Svi oni zajedno sa Sašom Jankovićem, Zaštitnikom građana koji je sve radio, kao što je odlično rekao dr Aleksandar Martinović, on samo nije štitio građane. On nije štitio građane, on je štitio samo sebe i svoje saborce. Svi oni kad se ne nalaze na funkcijama, i Janković i Ponoš, i Jeremić i Đilas, zajedno sa svojim tajkunom i multimilijarderom Draganom Šolakom, imaju motiv da dođu na vlast da imaju ponovo funkcije da bi mogli da otimaju. Oni postaju jako nervozni kada nisu na državnim jaslama. Oni postaju jako nervozni kada ne mogu na teret građana da uzimaju nove milione. Zato danas kad govorimo o Zaštitniku građana voleo bih da sadašnji Zaštitnik građana i budući zaštitnici građana budu ono što treba da budu, da budu u službi građana, da budu zaštitnici građana, da budu zaštitnici svih građana. Neko je ovde od mojih kolega rekao, zar porodica Vučić nisu građani Srbije? Taj Zaštitnik građana treba među prvima, čak pre i od narodnih poslanika, da skoči javno u odbranu svakog građanina, da štiti građane, a nešto se nisam baš naslušao izjava ili pročitao komentare izjave raznih regulatornih tela, Poverenika i Zaštitnika građana, koji je u stvari državna institucija, da su se nešto nadavali izjava u odbrani Aleksandra Vučića i njegove porodice od najsramnijih i najgorih mogućih napada. Na sreću, građani Srbije znaju, a naše je da podsetimo i ko su Dragan Šolak, i ko je Dragan Đilas, i koje Marinika Tepić, i ko je Vuk Jeremić, i ko je Miroslav Aleksić, i ko je Zdravko Ponoš. To su oni koji ne misle dobro građanima Srbije. To su oni koji napadaju sve ono dobro što radi Vlada Srbije i predsednik Aleksandar Vučić. Oni su se smejali prošle godine kada je predsednik govorio o nabavci respiratora, kada je Srbija među najboljim državama u Evropi odreagovala što se tiče zaštite od korona virusa. Među prvima smo nabavili, ne dovoljan broj respiratora za Srbiju, nego za ceo region. Među prvima smo govorili o nabavci vakcina i iz Rusije, i iz Kine, i iz zemalja EU, i SAD. Smejali su se i osporavali su naše vakcine. Šta se dogodilo? Srbija je pre šest meseci, pre zemalja EU nabavila dovoljan broj vakcina. Ne samo za Srbiju, nego za ceo region. Srbija je među prvima krenula da pravi kovid bolnice. Pravi se fabrika vakcina. Sada smo, evo, dobili i petu vakcinu iz Poljske, čini mi se, „Moderna“. Dakle, Srbija je pokazala, predvođena Aleksandrom Vučićem, da brine o svojim građanima, da brine o zdravlju građana. Šta su pokazali Dragan Đilas i Zdravko Ponoš, Šolak, Jeremić, Marinika Tepić? Da brinu samo o sebi, svojim funkcijama i svojim milionima. Dok Vučić i Srbija brinu o milionima građana, Đilas, Ponoš i Jeremić brinu o stotinama miliona, ali svojih dolara i evra koje su oteli i koje žele da otmu. Na sreću, građani znaju istinu i živela Srbija. Zahvaljujem predsedavajuća. Uvažena gospođo Kovač, uvažena gospođo Obradović sa svojim saradnikom, uvažen kolege narodni poslanici, dragi građani Republike Srbije, jako mi je drago što je naš predsednik Poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, dr Aleksandar Martinović, sve ono rekao i za Sašu Jankovića i za Zdravka Ponoša i u potpunosti se slažem sa svim što je rekao dr Martinović i zahvaljujem mu se na svim onim podacima koje je izneo, a koje nisam ja istakao juče, a posebno ono što je citirao istaknutog nekadašnjeg člana Narodne stranke i bliskog saradnika Vuka Jeremića, Nikolu Jovanovića kako je Nikola Jovanović govorio o tome da je Zdravko Ponoš uništavao Vojsku Srbije, kako je topio tenkove i kako je gurao Vojsku u NATO. Ko su u stvari Zdravko Ponoš, Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Dragan Šolak? To su vam prema njihovim rečima i prema rečima njihovih istomišljenika, a tu svakako spada i Saša Janković zajedno sa svima njima, dragi građani, veliki eksperti, veliki majstori svoga dela. To su toliko ugledni ljudi i tolikog su ostavili traga da će se o njima jednoga dana pisati i filmovi i serije, feljtoni će se pisati o njima. O Saši Jankoviću će se verovatno pisati feljtoni i snimati filmovi i serije. Serija bi se ta zvala, ili film – zaštitnik. U tom filmu bi se govorilo o tome kako Saša Janković kao Zaštitnik građana nije štitio građane i verovatno bi u delu tog filma ili serije se malo govorilo o aferi – pištolj i o nekim istragama i o izvršenju raznih krivičnih dela i nezaštiti građana Srbije. Što se tiče generala Ponoša, o njemu će se snimati film i serija „General“. Naravno, tu će se taksativno navoditi kako je sistematski uništavao vojsku, kako ga je Boris Tadić 2000. godine vanredno podigao u pukovnika, pa 2005. u general-majora, pa 2006. u general-potpukovnika, pa postao zamenik načelnika Generalštaba, pa načelnik Generalštaba, sve u pet godina, i kako ga je posle zbog njihovih nekih sukoba u Demokratskoj stranci smenio sa tog mesta, ali ga je uzeo veliki diplomata Vuk Jeremić, a o Vuku Jeremiću će se snimati filmovi „Diplomata“, na koji način neko može da bude korumpirani diplomata i na koji način sa svetskim tajkunima može da pravi milionske dilove. Onda je Zdravko Ponoš prešao gde, nego za Jeremićevog pomoćnika. Naravno da je tada Jeremiću, najgorem ministru spoljnih poslova u istoriji Srbije, trebao za pomoćnika neko ko gura Srbiju u NATO, neko ko sarađuje sa stranim službama i neko ko se zajedno sa svima njima zalagao i da Srbija uđe u NATO, a da se prekinu sve moguće veze sa Republikom Srpskom i sa Kosovom i Metohijom. Kada bi taj Zdravko Ponoš, general i taj Vuk Jeremić, diplomata, kada bi oni došli na vlast Srbija bi se odrekla i Kosova i Metohije i Republike Srpske i odrekla bi se i svoje privrede. Mi bi, ne samo postali kolonija, nego bismo prošli kao što je prošla Vojska Srbije i kao što je prošla diplomatija za vreme Ponoša i Jeremića. Njihov glavni mentor, on može da snima film i seriju „Tajkuni“. To je Dragan Đilas, koji bi zajedno sa Draganom Šolakom, verovatno će se snimati ta serija „Tajkuni“. Tu će se govoriti o određenim istragama kako su ti tajkuni od par hiljada dolara bogatstva došli do stotina miliona i oni će postati nove zvezde. Naravno, ne treba zaboraviti da je Dragan Đilas toliko zaslužan građanin Srbije da će se o njemu snimati film i serija „Gradonačelnik“, ali neće se govoriti kao o Branku Pešiću, nego će se govoriti o Draganu Đilasu na koji način je postupao i uradio najgori gradonačelnik u istoriji Beograda. Srbija danas zna i ko su Đilas gradonačelnik i Jeremić diplomata i Ponoš general i Đilas i Šolak tajkuni. To su oni ljudi koji su ojadili budžet Republike Srbije, koji su oteli od građana stotine miliona evra, koji su uništavali Vojsku Srbije, koji su uništavali srpsku diplomatiju, koji su davali svoj doprinos podršci nezavisnosti Kosova i Metohije, koji su uništavali grad Beograd. Svi oni zajedno sa Sašom Jankovićem, Zaštitnikom građana koji je sve radio, kao što je odlično rekao dr Aleksandar Martinović, on samo nije štitio građane. On nije štitio građane, on je štitio samo sebe i svoje saborce. Svi oni kad se ne nalaze na funkcijama, i Janković i Ponoš, i Jeremić i Đilas, zajedno sa svojim tajkunom i multimilijarderom Draganom Šolakom, imaju motiv da dođu na vlast da imaju ponovo funkcije da bi mogli da otimaju. Oni postaju jako nervozni kada nisu na državnim jaslama. Oni postaju jako nervozni kada ne mogu na teret građana da uzimaju nove milione. Zato danas kad govorimo o Zaštitniku građana voleo bih da sadašnji Zaštitnik građana i budući zaštitnici građana budu ono što treba da budu, da budu u službi građana, da budu zaštitnici građana, da budu zaštitnici svih građana. Neko je ovde od mojih kolega rekao, zar porodica Vučić nisu građani Srbije? Taj Zaštitnik građana treba među prvima, čak pre i od narodnih poslanika, da skoči javno u odbranu svakog građanina, da štiti građane, a nešto se nisam baš naslušao izjava ili pročitao komentare izjave raznih regulatornih tela, Poverenika i Zaštitnika građana, koji je u stvari državna institucija, da su se nešto nadavali izjava u odbrani Aleksandra Vučića i njegove porodice od najsramnijih i najgorih mogućih napada. Na sreću, građani Srbije znaju, a naše je da podsetimo i ko su Dragan Šolak, i ko je Dragan Đilas, i koje Marinika Tepić, i ko je Vuk Jeremić, i ko je Miroslav Aleksić, i ko je Zdravko Ponoš. To su oni koji ne misle dobro građanima Srbije. To su oni koji napadaju sve ono dobro što radi Vlada Srbije i predsednik Aleksandar Vučić. Oni su se smejali prošle godine kada je predsednik govorio o nabavci respiratora, kada je Srbija među najboljim državama u Evropi odreagovala što se tiče zaštite od korona virusa. Među prvima smo nabavili, ne dovoljan broj respiratora za Srbiju, nego za ceo region. Među prvima smo govorili o nabavci vakcina i iz Rusije, i iz Kine, i iz zemalja EU, i SAD. Smejali su se i osporavali su naše vakcine. Šta se dogodilo? Srbija je pre šest meseci, pre zemalja EU nabavila dovoljan broj vakcina. Ne samo za Srbiju, nego za ceo region. Srbija je među prvima krenula da pravi kovid bolnice. Pravi se fabrika vakcina. Sada smo, evo, dobili i petu vakcinu iz Poljske, čini mi se, „Moderna“. Dakle, Srbija je pokazala, predvođena Aleksandrom Vučićem, da brine o svojim građanima, da brine o zdravlju građana. Šta su pokazali Dragan Đilas i Zdravko Ponoš, Šolak, Jeremić, Marinika Tepić? Da brinu samo o sebi, svojim funkcijama i svojim milionima. Dok Vučić i Srbija brinu o milionima građana, Đilas, Ponoš i Jeremić brinu o stotinama miliona, ali svojih dolara i evra koje su oteli i koje žele da otmu. Na sreću, građani znaju istinu i živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvažena potpredsednice. Uvažene kolege, poštovana ministarka, ja ću isto kao i prethodne kolege podržati sve ove stvari koje su rekli. U najvećem delu politika moje stranke i mene kao predsednika Ujedinjene seljačke stranke je nešto slična i politici Dragana Markovića Palme, koji je govorio o svim onim stvarima koje se tiču prethodnog Zaštitnika građana, o svim onim stvarima koje su radili ti loši ljudi. Puno stvari o kojima smo govorili, gde se govorilo o problemima svih naših ljudi sa jugoistoka Srbije, svih onih koji se bave određenim poljoprivrednim radovima gde je to sve vidljivo, gde sve to i na terenu može da se vidi. Uvažena ministarka, mogu da kažem za vas, kao i za našu Vladu, za našeg predsednika Srbije, da on radi svoj posao na najbolji način, pet plus, kako je rekao kolega Dragan Marković, jeste ocena, ali možda i veća. U krajnjem slučaju, svi mi koji smo tu, radimo svoj posao za dobrobit svakog građanina naše zemlje Srbije, pa bilo da živimo u Svrljigu, da li živi u Beloj Palanci, Sokobanji, da li živi na teritoriji grada Niša, Nišavskog okruga ili u Tutinu, Sjenici, u Subotici ili u Beogradu. Za sve te ljude mi moramo obezbediti iste uslove života da mogu na isti način da žive, da privređuju, da tamo mogu da stvaraju svoje porodice. Inače, sve one stvari koje smo govorili gde su neki prethodni režimi to sve onemogućili, gde je za vreme privatizacije sve uništeno, gde su se posle toga pojavili veoma bogati ljudi, a to se sve dešavalo posle 2000. godine. Sve te stvari koje su bile, nikad se ne povratile. Mislim da mi sada u ovom periodu unazad od 2012, 2013. godine pa na ovamo, puno stvari se menja na dobro. Upošljavaju se ljudi, pokušavamo da pravimo iste standarde za svakog građanina, s tim što sam ja uvek potencirao probleme i stavljao apostrof na ljude koji žive na selu, žive od sela, za one žene koje tamo ostaju, koje tamo rade od jutra do sutra, za tu našu decu sa sela koja tamo žive. Svima njima mi moramo obezbediti iste uslove života. O tim stvarima, o tome mora više da govori i na tome mora da radi više i Zaštitnik građana sada aktuelni. Prethodni to nije radio, to se zna, radio je nešto suprotno. Radio je za sebe, radio je za svoje potrebe sa željom da bude nešto više. Ali, sadašnji Zaštitnik građana mora biti više na terenu, mora biti više sa ljudima, mora osetiti probleme tih naših ljudi u našim seoskim područjima, u tim malim sredinama da mogu da se ponašaju na isti način kao, recimo, deca sa sela, da mogu da rade i da žive isto kao deca u gradu, da imaju iste ili slične uslove života. To važi i za naše žene na selu, to važi i za one naše ljude na selu. Svima njima je mnogo teže nego onima koji žive u gradu. Jedna od tih stvari o kojima je gospodin Marković govorio jeste da je potreba da svakom čoveku to obezbedimo, da je potreba da na svakom mestu obezbedimo iste uslove života. Jedna od stvari o kojoj se govorilo prethodnih dana bila je jedna tema i kampanja beogradske Filološke gimnazije, koja je na svojoj Instagram stranici "Digitalni bukvar" stavila - Imaš li muke sa padežima kao ljudi sa juga? Evo, ja sam taj čovek koji dolazi sa juga, iz Svrljiga, ne baratam možda dobro padežima, ali ja govorim jezikom kojim govore sve moje komšije, svi moji ljudi koji tamo žive. Ne moramo svi da govorimo književnim jezikom, za nas je najbitnije da nas neko čuje, da nas neko razume. Bogatstvo našeg jezika jeste to što ja govorim na ovakav način, neko govori na drugačiji način, ljudi koji žive u Beogradu govore drugačije. Suština svega je da mi kao žitelji, kao ljudi koji dolaze sa juga, sa istoka Srbije, ne možemo da imamo isti naglasak i da isto govorimo kao i ljudi koji žive u Beogradu, Novom Sadu, Subotici ili nekom drugom delu Srbije. To je naše bogatstvo, to je naša različitost u govoru, našoj kulturi. O tome treba da se govori i ovde u Skupštini. Ja ne zameram toj dečici koja su to pisala, nikako. Ta deca znaju šta treba da rade, to je naša budućnost, to je naša nada, tu je naša želja da oni budu bolji i da rade drugačije. Oni su to čuli od nekog. Još jednom, mislim da Zaštitnik građana treba i na tome da radi. Suština svega jeste da svi mi koji smo tu, bilo da dolazimo iz Svrljiga, iz Beograda, Sremske Mitrovice, Rume, Subotice, mi smo svi tu zastupnici naših građana i ja sa ovog mesta zastupam interes svih ljudi koji žive na jugoistoku Srbije, pokušavam da govorim jezikom koji se tamo kod nas govori. Ako to nekom možda smeta ili ne razume, on ne mora da sluša, odnosno neka ugasi televiziju. Uvažena ministarka, potpredsednice Vlade, potpredsedniče Skupštine, ja ću podržati sve predloge ovih zakona, zato što je ovaj zakon dobar. Amandmani koji su dostavljeni, Vlada je u pravu što ih je odbacila, zato što je ovako ipak sažetije i u tome je vidljivost najbitnija. Još jednom, ja ću glasati za predloge zakona, mislim da su korisni i dobri, jer svi radimo za svakog čoveka, bilo da on živi u Svrljigu, Nišu, Beogradu, Novom Sadu. Svi moramo da budemo isti i svi moramo da živimo i da se borimo za našu zemlju Srbiju. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Nebojša Bakarec.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministarka sa saradnikom, prošle nedelje sam govorio, podsetiću kratko na neke stvari, ali od prošle nedelje do danas su se dogodile neke nažalost ne baš tako divne stvari koje se tiču ovog zakona i koje se tiču i Zaštitnika i Poverenice, a bogami i Ministarstva za ljudska prava, tako da ja moram da ukažem na određene negativne pojave koje su baš u ovoj temi. Naravno da je ovaj zakon dobar. Dobar je i onaj prethodni, ali ovaj je još bolji. I ovi prihvaćeni amandmani, govoriću samo jednom o svim ovim amandmanima, su dobri. Ali, opet moram da se obratim Zaštitniku građana, Poverenici, a bogami i ministarki za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog, koji sam imao prošle nedelje prilike da čujem. Prošle nedelje, podsetiću, tražio sam obaveštenje od Zaštitnika građana i Poverenice za zaštitu ravnopravnosti o tome šta mogu ili šta će da preduzmu povodom ugroženih i zapostavljenih sloboda i prava predsednika Republike i članova njegove porodice, ali to se ticalo i ugroženih prava funkcionera SNS, birača SNS i članova SNS. Svi ovi ljudi su žrtve višegodišnje dehumanizacije, neravnopravnosti i diskriminacije po osnovu stranačke pripadnosti, državne funkcije ili srodstva. Postaviću jednostavno pitanje - ko štiti ugrožena i zapostavljena prava svih ovih lica koje sam naveo, predsednika, njegove porodice, funkcionera SNS, birača? Da li će predstavnici regulatornih tela i ministarstva koje sam naveo da kažu - da, njihova ljudska prava i slobode moraju da budu kolateralna šteta položaja predsednika Republike ili samog položaja članova, recimo, SNS i funkcionera kao članova neke većine. Neću se složiti sa tim i mislim da se niko normalan ne bi složio sa ovom tvrdnjom. Predsednika i njegovu porodicu najčešće štitimo mi, poslanici SNS, ali i funkcioneri SNS i pojedini članovi Vlade, na čelu sa premijerkom Brnabić. Međutim, nažalost, nadležne institucije to ne čine. Kao rezultat ćutanja institucija mi imamo četvorogodišnju hajku i dehumanizaciju uperenu protiv porodice predsednika Aleksandra Vučića i pri tome jedina njihova krivica je to što postoji i što nisu po volji Đilasovskoj opoziciji i njihovim jakim medijima. Dakle, predsednik i njegova porodica nemaju nikakvih veza sa kriminalcima, od politike nikada nisu stekli ništa. Predsednik se 27 ili 28 godina bavi politikom i nije stekao ništa na osnovu politike, niti bilo koje lice povezano s njim, a kamoli da je nešto ukrao. Prosto, predsednik Vučić i njegova porodica su čisti kao suza. Utoliko je čudnija ova dehumanizacija i diskriminacija. Da vas obavestim, pogledao sam detaljno i hronološki unazad portale Zaštitnika građana i Poverenice i ustanovio sam, a i kroz raspravu koju sam slušao i prošle i ove nedelje, da se oni vrlo suženo i ekstremno restriktivno bave svojim poslom. Dakle, oni se ponašaju kao zaštitnik manjina i kao poverenica za zaštitu ravnopravnosti manjina, a Ministarstvo za ljudska prava se ponaša kao ministarstvo za ljudska prava manjina a ne svih građana. Prosto, naš Ustav predviđa da svi oni štite sve građane, a ne samo manjine, i manjinu i većinu. Oni to ne čine. Evo jednog primera. Dakle, u februaru 2019. godine, dva puta je pokušana vandalizacija izloga Prajd info centra u Beogradu. Reagovali su, i to je ispravno, svi mediji i Zaštitnik građana. Međutim, moram da ukažem da prostorije i izlog Prajd info centra u Kralja Milana uopšte nisu oštećeni. Poverenica je rekla kratko - Poverenica osuđuje sinoćni napad na prostorije Prajd info centra u Beogradu, 1. mart 2020. godine. Međutim, podsetiću na dvostruke standarde. Prostorije Srpske napredne stranke u poslednjih nekoliko godina su napadane preko 60 puta, sa nanetom ogromnom materijalnom štetom. Motivi su bili čisto politički i radi se o diskriminaciji po osnovu stranačke pripadnosti. U jednom slučaju čak prostorije SNS su bile potpuno spaljene. Opozicioni mediji tokom ovih godina uopšte nisu reagovali ili osudili ove napade. Poverenica i Zaštitnik se nikada nisu oglasili da osude napade na prostorije SNS. To sam i lično proverio pretragom aktivnosti i saopštenja ovih sajtova koje sam naveo. U slučaju višegodišnjih napada na porodicu predsednika Vučića takođe. Mnogobrojni su napadi i na funkcionere vlasti iz SNS, a Poverenica i Zaštitnik se nikada nisu oglasili. Jedna jedina prilika, pošto sam bio izvestilac povodom izveštaja regulatornih tela na proleće ove godine, pažljivo sam pročitao izveštaj Poverenice, dugačak je bio 150 strana, tamo se samo jednom rečenicom reklo da je primećena negativna pojava napada medijskih na porodicu predsednika Vučića. Jedna mala rečenica na 150 strana i to je sve. Dakle, došli smo do toga da niko ne štiti određena ugrožena prava većine. Prosto, Poverenik i Zaštitnik u suštini svojim radom i delovanjem, oni kažu da nisu nadležni, policija je, tačno, delom nadležna, ali ne za ovo, policija je nadležna i ona uglavnom detektuje počinioce ovih krivičnih dela i za to je nadležna. Međutim, policija nije nadležna za ugrožavanje ravnopravnosti i za diskriminaciju. Kada pogledamo niz godina ove fizičke napade na prostorije SNS, radi se upravo o novoj negativnoj pojavi ugrožavanja ravnopravnosti i o diskriminaciji po osnovu stranačke pripadnosti. Onda, ispada da niko nije nadležan. To prosto nije tačno. Nije nadležna policija, tačno. Nadležni su Zaštitnik, Poverenica i Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog. Ministarka Čomić, podsetiću vas sve, često kaže da su funkcioneri dužni da trpe. Da, dužni su da trpe kritiku, ali niko normalan nije dužan da trpi fizičke napade, pretnje smrću, dehumanizaciju i inkviziciju. Još jedna stvar za Zaštitnika i Poverenicu, tiče se početka predizborne kampanje, to je ono što sam pomenuo na početku svog govora, početak predizborne kampanje, jer potpisani su svi sporazumi, oba koloseka dijaloga su dali rezultat, tu smo mi dali ključan doprinos, znači, u suštini, mi imamo nezvaničan početak predizborne kampanje koji je neslavni krenuo i počeo je nasiljem. Dakle, početak predizborne kampanje u Zaječaru je obeležilo nasilje Đilasovih funkcionera u Zaječaru koji su spalili automobil gradonačelnika Ničića i njegove supruge. Obeležilo je i nasilje funkcionera lažnog ekologa Ćute Jovanovića u Loznici, kada su njegovi funkcioneri, nećete verovati, vitlali sekirama za račun Nemice Viole fon Kramon, koja je tada bila u poseti Loznici. Inače, ona je lobistkinja, glavna lobistkinja lažne države Kosovo. Ona je posetila Loznicu, prosto ne možemo da utvrdimo zbog čega je posetila Loznicu, očigledno se uključila u predizbornu kampanju na strani Zelenovića „ Ne davimo Beograd“ i ovog lažnog ekologa Ćute. Dakle, nemačka peta kolona u Loznici je vitlala sekirama i pretila građanima samo zbog toga što su Violi fon Kramon skandirali: „Kosovo je Srbija“. U ovo nasilje treba ubrojati i slučaj, podsetiću vas to, Nikole Novakovića, sina potpredsednika Jeremićeve stranke Borislava Novakovića, i to je opet u vezi sa ovim prostorijama, koji je nedavno mrtav pijan uništio 30 kvadrata, to je 10 metara u dužini, u Bulevaru oslobođenja u Novom Sadu, puta tri metra visine, izloga prostorija SNS u Novom Sadu, pri čemu je uništen i deo mobilijara tih prostorija. Kao što vidimo, predizborna kampanja dela opozicije se zasniva na totalnom nasilju, paljenju imovine, izazivanju opšte opasnosti i na sekirama. Dakle, to je program Đilasa, Jeremića i ovog lažnog ekologa Ćute – paljenje, razbijanje, sekire. U Zaječaru, podsetiću vas, policija je samo posle 12 sati posle izvršenog zločina uhapsila, zna se ime i prezime, osoba je stara 34 godine, Nenada Nikolova, koji je u potpunosti u policiji priznao izvršenje krivičnog dela, a iz fotografija sa društvenih mreža vidi se da je Nenad Nikolov militantna i veoma politički opredeljena osoba. Naime, Nenad Nikolov je posinak predsednika zaječarskog odbora Đilasove stranke Zorana Mančića i sin Đilasove funkcionerke Sofike Dimčić, Mančićeve supruge. Prosto, osnovno možemo da postavimo pitanje – da li je Dragan Đilas dao nalog svom Nenadu Nikolovu da zapali automobil Boška Ničića? Evo još primera gde ne reaguje niko, ni Poverenica, ni Zaštitnik, ni Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog, niti Udruženje novinara, i to se desilo upravo juče. Upravo juče sam uhvatio Mariniku u najstrašnijim lažima. Ona je juče izdala halucinogeno saopštenje SSP-a i preko đilasovskih medija je od devet ujutru optužila predsednika Vučića, pazite, da je organizovao atentat na bivšeg predsednika Sindikata EPS-a Milana Đorđevića Đokina u Aranđelovcu. Marinika kaže u saopštenju, citiram: „Otvoreno pismo Aleksandru Vučiću“, tako počinje, „sa svojim neistomišljenicima do sada ste se obračunavali medijski, a sada ste počeli i oružjem“. „Nakon što je nedavno“, nastavlja ona dalje, „smenjen i predsednik Sindikata EPS-a Milan Đorđević Đokin otvorio aferu o prisluškivanju u EPS-u i nabavci tehnike za tajno prisluškivanje ljudi, na Đokina je pucano u Aranđelovcu sa dva metka upozorenja. Neko je zabranio pripadnicima UKP-a da izvrše uviđaj. Ko je izdao to naređenje?“, kraj citata. Taj lažni spin, podsetiću vas, vrti se do sada 26 sati u đilasovskim i 28 sati u đilasovskim medijima. Sve ovo sam, inače, razobličio u dva teksta koja su juče objavljena i u „Informeru“ i na portalu „Embarga“ i na drugim. Ustanovljeno je, i policija je izdala takođe svoje saopštenje, da je sve u Tepićkinom saopštenju laž. Policija je uviđajem, znači bilo je uviđaja, utvrdila da je neko, pazite, u Aranđelovcu, verovatno iz praćke, metalnom kuglicom razbio staklo ulaznih vrata nekog kafića u kome se uopšte nije nalazio ovaj narečeni Đorđević, koji je u to vreme bio u TV studiju. Niti je, dakle, bilo pucanja, niti vatrenog oružja, niti dva metka. Dakle, niti je lice koje Marinika pominje da je na njega pucano bilo u tom objektu. Dakle, nije se desilo ništa što bi moglo ovog Đorđevića da poveže sa bilo čim što je ona navela. Neko je, dakle, razbio staklo na ulaznim vratima nekog kafića u Aranđelovcu. Onda i javnost i mi ili bilo ko treba da poveruje ovom Đorđeviću, koji je notorni lažov, koji je pre nedelju dana lansirao fantastične laži o tome da je neko organizovao prisluškivanje u EPS-u, zamislite ovo, i da je EPS prisluškivao, to su izmislili potpuno, mogli su i da stave neku drugu, člana porodice, odnosno oca predsednika Vučića, da bi laž bila još neverovatnija. Dakle, umesto izvinjenja, mi u ovih 28 sati dobijamo dalje zatrpavanje lažima, novim lažima, spinovima. Pitanje za Mariniku – gde vi vidite dva metka, pucnjeve upozorenja, Vučićevu odgovornost, zaveru u EPS-u? Da li će Marinika, pošto je razobličena potpuno, uputiti izvinjenje zbog laži koje je juče iznela? Neće, kao što nije uputila izvinjenje ni povodom onih drogiranih kokošaka u Moroviću, kada se umesto farme kokošaka njoj priviđala farma marihuane. Nikada se nije izvinila za to. Ona će nastaviti i nastavlja u ovih 28 sati da spinuje tu izmišljotinu. Dakle, prosto da kažemo, Marinika je nezadovoljna zbog toga što neće biti, to je povezano sa izborima, kandidatkinja za predsednicu Srbije ili gradonačelnicu Beograda, jer je čak i njen „Multikom“ poslodavac Đilas uvideo da bi ona propala na tim izborima i da je narod neće. Stoga je Đilas objavio da će Marinika biti nosilac liste SSP, što bi narod rekao – s konja na magarca, tačnije – s konja na bicikl, kako je Mariniku opisao njen nesuđeni potpredsednik stranke Nikola Jovanović. A kako Marinika u svom bezumnom pismu bezrazložno pominje članove porodice predsednika Vučića, opet, po ko zna koji put, i opet ih provlači kroz blato, poručujem joj da ćemo mi iz SNS sa ponosom reći da ne znamo i da nećemo da znamo nijedno ime od četvoro dece njenog poslodavca Đilasa, niti imena njegovih roditelja, da ne znamo ni imena nijedno od dvoje Marinikine dece, niti imena njenih roditelja, jer ih nikada nećemo napadati i provlačiti kroz medijsko blato, onako kako Marinika i njena bratija čine Danilu, Andreju, Tamari, Angelini, Kseniji, Milici, Anđelku i malom Vukanu. Ovi primeri nasilja i laži koje sam izneo prvo pokazuju da niko od nadležnih ovih zaštitničkih institucija ne reaguje. Drugo, pokazuju da u Srbiji deo opozicije i njihovi mediji deluju prosto kao inkvizicija, i to kao stvarna inkvizicija, a pojedinci deluju protiv nas kao inkvizitori. I tako imamo lov na političke veštice, spaljivanje političkih veštica i u Zaječaru i spaljivanje prostorija SNS, imamo dehumanizaciju po osnovu političke ili porodične pripadnosti. Za kraj, ovakav početak predizborne kampanje veoma zabrinjava. Kao što vidite, nasilje i destrukciju izazivaju stranke koje su same sebe isključile iz dijaloga o izborima. Dakle, to su SSP, Narodna stranka i Ćutin pokret i sve je upereno protiv SNS i građana. A šta će tek ovaj ekstremni deo opozicije da preduzima u narednim mesecima kada se kampanja zahukta, kada na početku kampanje rade ovo? Da podsetim kako delujemo mi iz SNS i kako deluje predsednik Vučić. Mi nastupamo isključivo konstruktivno. Dakle, obezbedili smo uspeh oba koloseka dijaloga o izborima uz zadovoljstvo predstavnika EU parlamenta. Na dan kada su ove ekstremističke stranke izvele ova dva napada o kojima sam govorio u Zaječaru i u Loznici, na taj dan predsednik Vučić je predstavio nove moderne dabldeker vozove koji će novim srpskim prugama ići i 200 kilometara na sat. Prvi takvi vozovi će na proleće 2022. godine ići prugom Beograd-Novi Sad, koja se privodi kraju. Dakle, predsednik Vučić gradi Srbiju, štiti Srbiju, vakciniše Srbiju, leči Srbiju, leči prošlost u sadašnjosti radi budućnosti. Živela Srbija! Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Viktor Jevtović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovana ministarko sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni građani Republike Srbije, prvo, u potpunosti se slažem i podržavam sugestiju i konstataciju prof. dr Aleksandra Martinovića iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu. Govoriću o amandmanu o Zaštitniku građana. Ovim zakonom se uređuju suštinski važni detalji za dalji razvoj dobre uprave, na čemu je inače, i osnovni akcenat na Strategiji reforme javne uprave za period od 2021/2030. godine, koji je Vlada usvojila u aprilu ove godine na inicijativu Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave. Unapređenjem odgovornosti i transparentnosti njenog rada, unapređena je i nezavisnost Zaštitnika građana, Poverenika za informacije od javnog značaja, čime se ostvaruju uslovi za njihovo efikasniji i efektivniji rad, kao i osnaživanje institucije u cilju jačanja nezavisnosti u skladu sa međunarodnim standardima i sa standardima EU. Zakon koji je 2004. godine, a potom izmenama Ustava menjan 2006. godine, zloupotrebljava i usklađivan sa potrebama bivšeg režima, na šta je ukazivao i sam Poverenik još 2012. godine. Ključna slabost zakona bila je ćutanje organa javne vlasti, odnosno ignorisanje dobijenih zahteva za pristup informacijama, što je posledicu imalo obraćanje tražilaca informacija Povereniku. Kako je bivši režim na čelu sa Draganom Đilasom vodio Srbiju u sunovrat najbolje je rekao u svom obraćanju bivši Poverenik za zaštitu građana, velika nada i predsednički kandidat, Saša Janković, koji je priznao da je dobijao predloge stranih ambasada i zapadnih moćnika da sruši predsednika Srbije, da mu se približi kako bi ga rušio iznutra, i u nekom trenutku kada mu otkaže srce došao na njegovo mesto. Ovo morbidno ponašanje nastavlja se i danas sa još jačim i gnusnijim intenzitetom, politikom neopisive mržnje usmerene prema uspesima Aleksandra Vučića i Srbije, koje postižemo u svim segmentima. Odgovornom, socijalno ekonomskom politikom pozitivna ekonomska kretanja u svim sektorima, bez obzira na tešku ekonomsku krizu, Srbija je uspela da napravi ekonomske korake na kojoj odaju priznanje sve evropske države, kao i svet, ali mi to nismo uradili zbog njih, nego zbog našeg naroda. Zato smo pomagali svim građanima i privrednicima koji su pretrpeli enormnu štetu uzrokovanu posledicama pandemije. Podrška države je i za predstojeći period određena za kategorije koje su najviše ugrožene. Isplata penzionerima u iznosu od 30 evra u novembru, koja je i počela, nezaposlenim, kao i svim građanima Srbije, 20 evra u decembru i krajem februara u iznosu od 20 hiljada dinara za sve penzionere, kao i povećanje plata i penzija od 7% za javni sektor i 8% za vojsku, policiju i naše medicinske radnike. Isto tako, uspeli smo da podignemo BDP, koji će do kraja godine imati rast blizu 7,5%, BDP, što je znato više u odnosu na mnogo razvijenije zemlje, jer odgovornom politikom i velikim stranim investicijama, koje je obezbedio mudrom istrajnom politikom predsednik Srbije Aleksandar Vučić, nastavili smo put napretka, kao drugi u Evropi po rastu BDP, snažno guramo dalje svoju politiku razvoja i prosperiteta naše voljene zemlje. Odgovornost prema građanima Srbije, ali i naša doslednost u očuvanju dobrim međudržavnih odnosa sa našim partnerima, ali i bezbednost za sve buduće naraštaje. To je politika Aleksandra Vučića i idemo napred, za Srbiju i ne zaustavljamo se. U ovo teško doba pandemije, otvaramo fabrike, dovodimo strane investitore, novčano pomažemo narodu, prvenstveno penzionerima. To je osnovni postulat kojim se vodi SNS i Aleksandar Vučić, narod na prvom mestu. A što je žuto, tajkunsko preduzeće predvođeno Draganom Đilasom uradilo? Gde su bili kada se dešavao pogrom srpskog stanovništva 2004. godine? Gde su bili 2008. godine kada je proglašena samozvana nezavisna država Kosovo? Pa, zna se gde, na egzotičnim destinacijama, brojali su svoje milione. Gde su sada kada srpski narod na Kosovu i Metohiji opet trpi strahoviti teror? Taj mafijaški konglomerat na čelu sa Draganom Đilasom i njegovim zajapurenim megafonima, Marinikom, Vukom, Lutovcem, napadaju kao zveri željni krvi na ulicama, osokoljeni svojim saveznicima Aljbinom Kurtijem i Vjosom Osmani, porodicu predsednika Aleksandra Vučića, njegovog brata, majku, oca, a što je najgore decu, ali i srpski narod koji za Mariniku i bivši režim genocidan, kao i ovaj jedinstveni slučaj jurišnika Zdravka Ponoša, bivšeg načelnika Generalštaba, fariseja po opredeljenju koji je vođen isključivo ličnim i partijskim interesima, svojstveno njegovim gazdama, pogazio svetu zakletvu da će braniti Ustav i građane Srbije, pa sada kleči pred oltarima stranih ambasada koje su ga svojevremeno na položaj i postavile da radi za NATO. Pa, bi u svojoj nemoći, opet bez volje građana da vedri i da oblači. Herojski, nema šta. Svetinje za njih ne postoje, oni to ne razumeju, ali zato Đilasov mašinski mozak vrlo dobro razume 619 miliona evra, 35 stanova i govor mržnje i nasilje, jer to je jedino što znaju, a to im je i plan i program. Goloruki Srbi na Kosovu i Metohiji koji godinama terorišu horde paravojnih snaga pod kontrolom separatista iz Prištine, u njihovim medijima su samo uvod u reklame, njima nije stalo do naroda, tim samozvanim zaštitnicima životne sredine koji su svoje životno okruženje ukrasili luksuznim vilama i milionima na računima, bezbrojnim medijima i tzv. nevladinim organizacijama kojima pumpaju lažne pozajmice. Očigledno iz prevelike ljubavi prema zelenom, ali dolaru. Narod Srbije vidi, narod Srbije dobro zna ko je na braniku srpskih interesa, ko stoji uvek uz narod i ne odstupa ni pedalj dalje, to je Aleksandar Vučić. To građani Srbije vide uvek kada je teško. To su rekli i na izborima na Kosovu i Metohiji, kao i u Negotinu, Mionici, Trsteniku, kao što vide i nove fabrike, nova radna mesta, hiljade kilometara puteva, od kada više nisu Srbija i svi koji u njoj žive zatočeni u okovima katastrofalnog bivšeg režima koji je uništio i opljačkao sve što mu je palo šaka. Više Srbijom ne upravljaju tajkuni, sada Srbiju vodi Aleksandar Vučić za koga je reč naroda svetinja. Narod to vidi, zato je tajkunsko, lopovsku hobotnicu bacio na smetlište političke istorije gde joj je i mesto. Živela Srbija. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Uvažena ministarko Obradović, dame i gospodo narodni poslanici, meni danas se jako dopalo izlaganje mog kolege uvaženog Uglješe Mrdića, a čini mi se da je on bio blag. Kao i uvek, kolega Mrdić je dobar čovek i trudi se da se kontroliše, kada govori o, ja kažem ološu, kao što je Dragan Đilas. Kažu da onda možda kršimo neki kodeks, ali nema kodeksa kada govorite o bitangi koja je bila u stanju da pokrade tako brutalno građane Srbije, da im otme budućnost, da im zajedno sa svojim kriminalcima i lopovima otme 12 godina života. O kom kodeksu onda tu da govorimo? Kog su se kodeksa, ni mafijaškog se nisu pridržavali, ti lopovi koji su bili na vlasti 12 godina. Ubijali su svakodnevno, dan za dan, budućnost građana Srbije. I ne samo da se snimi film o tom periodu ili više filmova, o svakom od njih pojedinačno, treba da se snimi ne film gradonačelnik, jer je to nagrada za tu bitangu, nego serija kradonačelnik, i to da ima, pogodićete 619 epizoda, taman onoliko koliko je miliona pokrao od građana Republike Srbije. U 619 epizoda, pa malo je i u toliko da stane svo zlo koje smo trpeli 12 godina u Republici Srbiji. Malo je sto puta po 619 epizoda da se iskaže sve ono što je Dragan Đilas, DS i svi njeni otpadnici i otpaci, uradili ovoj zemlji od 5. oktobra 2000. godine do dolaska SNS i Aleksandra Vučića na vlast u Srbiji 2012. godine. Teško je o tom vremenu i da se govori. O tome smo mnogo toga i rekli već i čuli, i mnogo toga je već ispričano o tom strašnom, mračnom, horor periodu Republike Srbije i muka i patnje koje je ovaj narod preživeo za 12 godina vlasti DOS-a i svih njegovih oblika koji su ovu zemlju držali zatvorenu i zatočenu tih strašnih 12 godina. To ne bi bilo toliko strašno da ti isti ne žele reprizu toga. Pa, kao što smo imali reprizu „Boljeg života“, tako bi oni reprizu svoje vlasti da imaju više desetina puta da se vraćaju na vlast u Srbiji, dok konačno ne ugase i poslednje svetlo u ovoj zemlji, dok konačno i poslednju paru iz budžeta Republike Srbije ne prebace na jedan od svojih 50, 100 ili ko zna koliko računa koji možda još nisu ni pronađeni širom sveta, koje poseduje Dragan Đilas. Malo je tih 35, 40 stanova, malo se nakrao bata Gojko, malo bata Đilas, malo nesrećni Vuk, malo Boško, malo svi ostali. Malo im, znate, to se troši, evo, nisu na vlasti neko vreme i osetili su da im se istanjio džep, nema 619, možda sad ima 618 miliona. I potrebno je ponovo da zajaše grbaču građana Srbije, da uđe ovde u parlament, da u direktnom prenosu truje zdrav razum ovog naroda, da ga laže da će on za šest meseci, prvih šest meseci svoje vlasti, da uradi velike stvari. Hoće, uradio bi velike stvari, opelješio bi ovaj narod ponovo, i to je dao predugačak period. On je ekspert, zaista, ekspert, ali zato što je neverovatno, gotovo mađioničar, da dok je obavljao izmišljenu funkciju koordinatora predsednika, direktora, ne znam ni ja kakve kancelarije za komunikaciju sa građanima u kabinetu Borisa Tadića, zatim na mestu gradonačelnika, sa platom približno hiljadu ili hiljadu i po evra, nije ni bitno, za to vreme stekneš 619 miliona, neverovatno. Najveći svetski mađioničari da mu pozavide. Kako li je to uspelo magijom da uspe da tih hiljadu evra mesečno pretvori u 619 miliona? Gotovo neverovatno, da se pošten čovek zapita kako ta bitanga još nije na robiji? Kako je moguće da taj čovek i dalje nas truje, svakodnevno i pravi neke nove portale, neke nove novine, neke nove medije, gde nam šalje poruke iz raznih Luksemburga i ko zna odakle sve, sutra iz vasione će da nam šalje poruke, šta sve to u Srbiji treba da se promeni i kako će on to mnogo bolje da uradi? Za koga bolje? Kome će to od građana Srbije, kom će penzioneru to da bude veća penzija, nego što jeste danas, kada Dragan Đilas bude na vlasti? Koji će to građanin Srbije da dobije novčanu pomoć? Pa, setite se ekonomske krize kada je bio na vlasti Dragan Đilas. Kako je tada pomagano građanima Srbije? Tako što je 400 hiljada, 600 hiljada ljudi ostalo bez posla. Da li su tako pomogli građanima za vreme ekonomske krize? Tako što su ugasili na stotine fabrika, na stotine malih, srednjih preduzeća, oni od kojih su ljudi izdržavali svoje porodice, ne velikih kompanija, malih preduzeća, gde je radilo dvoje, petoro ljudi, malih porodičnih firmi, od kojih su ljudi otplaćivali neki kredit, od kojeg su školovali decu, plaćali račune, kupovali hranu. Ljudi su morali da prodaju to što imaju i da beže odavde što pre. Pa, bila je čuvena ona njihova krilatica - uzmi i pali odavde, sve što imaš, samo odlazi iz Srbije što pre. Pa, to je politika njihova. On toliko govori o odlasku mladih ljudi, mi smo tada bili druga zemlja na svetu po odlivu mozgova, za vreme vlasti Dragana Đilasa. Koliko je brinuo o deci, o majkama, govore one stotine miliona koje je ostao dužan u gradu Beogradu dok je bio na vlasti, porodiljama i majkama. Koliko je dugovao penzionerima? Evo, juče smo od ponedeljka do srede isplaćivali pomoć, prvo za penzionere u ponedeljak, zatim za sve ostale građane po 30 evra. Pa kada su jedan evro dali građanima Srbije, da su uštedeli jedan evro, da su rekli - evo, postigli smo takve ekonomske rezultate, možemo da podignemo platu na realnim osnovama? Postigli smo takve rezultate, da možemo da pomognemo privredu u ekonomskoj krizi. Možemo kao danas, kada imamo strašnu pandemiju korona virusa da pomažemo svoju privredu, da se ne gase preduzeća, već da zapošljavamo nove ljude. Svakodnevno otvaramo nove fabrike. Rade se i grade putevi novi, mostovi. To se ne gradi od magle i od praznih obećanja. Izađite na autoput, vidite kako izgledaju ti autoputevi, postoje, tu su. Ljudi se kreću njima. Te fabrike postoje. Postoje naučno-tehnološki parkovi. Postoji pomoć za mlade ljude, postoje stipendije. Ljudi se vraćaju ovde. Vide da u Srbiji imaju perspektivu da mogu i da žive bolje. Pa valjda svaki normalan čovek želi da ostane u svojoj zemlji, ne želi da ide odavde. Ali, razumem i te mlade ljude koji su za vreme Dragana Đilasa morali da odu iz Srbije. Šta je mogao ovde? Koja perspektiva mu je bila? Za posao u gradskoj upravi ili bilo gde morao je da da mito. Za posao u bilo kom javnom preduzeću morao je da potplati nekoga, da zna nekoga, tetku, strinu, Đilasa, da poznaje nekog svog tamo da bi ga neko zaposlio. U privatnim kompanijama gde je imao da radi, kad se sve gasilo? Koja perspektiva života je bila u toj Srbiji koju je Đilas imao? To je bilo pravo ono krpene Terazije sa Novog Beograda, to je bila slika politike Dragana Đilasa i onoga što je on nudio Srbiji, fatamorgana. Imaćete za šest meseci duplo veće plate. Pa, kako da ne, novac baš pada sa neba, pa kad ja dođem, to će da bude odmah sa hiljadu evra na dve hiljade, jer ja smatram da to tako treba, pa onda lijem one krokodilske suze iz apoteke, mnogo mi žao onih penzionera koji teško žive, ali jeste, morao sam onda da mu ukradem onih stotine miliona, šta da radim, nisam imao. A, sad, sad imam, pa ću da vam dam nešto malo. Opet lažno obećanje će da vam da. Pustite njihove priče. Jedina svrha njihova bavljenja politikom jeste ta da se pokradu građani Srbije, da se uzmu pare. Da je svrha bilo koja druga njihova bavljenja politikom bila, imali bismo bar jedan novi autoput za vreme te vlasti. Nismo imali nijedan. Imali bismo prosečnu platu bar približnu onakvu kakvu imamo danas. Nismo, imali smo platu od 200, 250 evra. Sećaju se pogotovo mladi tada u to vreme, pre desetak godina, odete da radite negde, dobijete 20.000, 25.000 maksimum. Danas je prosečna plata 300 evra. U vreme Dragana Đilasa je bila 150 evra. Danas prosečna plata biće preko 600 evra, već od januara sledeće godine, a u njegovo vreme nije bila ni 300 evra. Godine 2025. prosečna plata hiljadu evra. Setite se samo kako je bilo u to vreme kada je vodio Dragan Đilas ovu zemlju. Uporedite šta ste imali tada, šta imate danas, šta ćete imati ukoliko Aleksandar Vučić ostane predsednik Republike Srbije, a ja ga molim i sada i sa ovog mesta da se kandiduje za predsednika Republike, jer samo sa Aleksandrom Vučićem i samo predvođeni Aleksandrom Vučićem možemo da idemo napred i da pobeđujemo. Živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Tomić.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovana ministarko sa saradnikom, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, ono što mi želimo da postignemo sa zakonskim rešenjem koje je danas pred nama jeste da institucije Republike Srbije rade svoj posao maksimalno, profesionalno i odgovorno i da se ne ponovi ono vreme žutih tajkuna kada su te institucije služile samo za uhlebljenje njihovih partijskih kadrova, koji su dobijali posebne zadatke da rade u interesu žutih tajkuna, u interesu malih grupica ljudi koje je zarobila Republiku Srbiju i njene građane. Imali smo prilike već da čujemo i o rezultatima njihovog rada i statistika je nešto što ostaje zauvek, upamćena i upisana u istoriji, a na osnovu koje možemo jasno videti rezultate rada njihove politike. Ono što se i dan danas trude i što rade preko svojih medija jeste da spinuju, da šire laži. Apsolutno se ne trude da prenesu, ako ništa drugo, da se čuje šta je to Vlada Republike Srbije uradila u ovom periodu od godinu dana, već ono što su pokušali da urade i juče i danas što rade jeste da prenose neke svoje lične stavove i da građane apsolutno ne informišu o tim rezultatima, i to imamo prilike apsolutno da vidimo u njihovim medijima gde se najviše bave pitanjem načina na koji je premijerka Ana Brnabić dala odgovor na njihove provokacije, na pokušaje da šire svoje afere i laži na konferenciji. Naravno, ni se ljute, ljute se iz razloga što nisu uspeli u onome što je njihov gazda Dragan Đilas naložio da urade, a to je da isprovociraju i da se prenese pogrešna poruka građanima Srbije. Apsolutno ne govore o rezultatima koji su postignuti, a imali smo prilike od kolega danas da čujemo. Imate tri nove kovid bolnice koje su izgrađene u rekordnom roku. Imamo i domaću proizvodnju vakcina protiv korone. Ne samo da smo nabavili potrebne količine vakcina da bismo zaštitili zdravlje građana i sprovodili taj proces imunizacije. Kada pogledamo i statistički, značajno je taj postupak odrađen dobro i u odnosu na zemlje regiona. Ako kažemo da Bugarska, kao članica EU, ima samo 30% stanovništva koje je vakcinisano, onda vam je jasno koliki smo mi uspeh postigli. Gradi se fabrika vakcina koja će proizvoditi Sinofarmovu vakcinu za potrebe borbe protiv korone, ali i ona ostaje ovde da se bavi proizvodnjom i drugih vakcina koje su potrebne da se podigne stepen imunizacije i zaštite zdravlja građana Republike Srbije. I u vreme pandemije, kada uslede i problemi sa ekonomijom, kada su mnoge države razmišljale kako da obezbede isplate zarada svojih građana, kao što su Francuska, kao što su i druge razvijene zemlje, mi smo i dalje privlačili investicije, gradili smo puteve, rekao sam, osam autoputeva ima koje gradimo, 15 ukupno saobraćajnica, radimo na revitalizaciji naše železnice, podižemo kapacitete i potencijale naše ekonomije za nove investicije i dalje smo šampioni u regionu kada je u pitanju privlačenje stranih investicija, sa jedne strane, a sa druge strane sve to obezbeđuju na osnovu održavanja ekonomske stabilnosti time što imamo i stabilnu inflaciju i stabilni nivo cena, time što imamo nikada veći nivo deviznih rezervi na koje možemo da garantujemo i devizni kurs koji je stabilan, bukvalno, od perioda kada je SNS preuzela da vodi ovu državu, od kada je guvernerka Jorgovanka Tabaković na čelu Narodne banke Srbije. Imamo 36 tona zlata u okviru deviznih rezervi, što ni jedna zemlja u regionu nema i nastavljamo dalje da uvećavamo same te rezerve i to smo imali prilike da vidimo na otvaranju novog rudnika u Boru gde će se upravo izvršiti eksploatacija novih količina zlata i srebra koje će Narodna banka otkupljivati i time garantovati makroekonomske faktore koji su jako bitni za privlačenje stranih investitora, ali i za podršku domaćim investitorima da nastave dalje da ulažu i razvijaju Republiku Srbiju. Kao što rekoh, maksimalno se trude da sve što Srbija radi na pitanju domaće politike i po pitanju spoljne politike omalovaže i da se bave nekim temama koje nisu apsolutno niti bitne, niti tačne, pa smo imali prilike juče da čujemo i od Marinike koja je, poznata po tome što joj se umesto kokošaka u Moroviću priviđa droga i dileri droge, dok je obavljala funkciju pokrajinskog sekretara za sport novac davala svojim prijateljima, a nije uopšte ulagala u razvoj sportske infrastrukture na teritoriji AP Vojvodine i koja se trudila da sve one koji su nepodobni, nepoželjni protera iz Pančeva ili iz kog god mesta da se nalazila da su joj smetali. Ona je pokušala juče neku novu aferu da proizvede sa time što je neko gađao iz praćke izlog kafića u kome se ni osoba za koju kaže da se spremao atentat nije tu nalazila, pokušava da prikaže neki vid atentata. Eto, dokle ta njihova ludost ide, do kojih granica, pa pokušavaju, ne samo što lažu građane Srbije, građani Srbije jasno znaju da lažu, spinuju i pokušavaju da na taj način skrenu pažnju sa njihove nesposobnosti onoga što su radili u vreme žute pljačke Republike Srbije i njenih građana, već pokušavaju sami sebe da zavaraju i to vrlo neuspešno, mogu slobodno da kažem, i onda postaju samo predmet ismejavanja i od strane građana i od strane ljudi na društvenim mrežama gde se maksimalno oglašavaju. Ono na šta ću da skrenem pažnju jeste i kada su u pitanju istraživanja javnog mnjenja. Imali smo priliku da vidimo istraživanja koja su oni preko svojih medija plasirali i gde su sabirali babe i žabe i samo im je bilo bitno da taj procenat nekako odskače u istraživanju do kojih su oni došli, a da su oni unapred pobednici izbora u Beogradu. Očekujemo sigurno za neki dan da će se proglasiti unapred i pobednicima na parlamentarnim izborima u Republici Srbiji, ali, gospodo, da biste pobedili na izborima prvo morate da izađete na te izbore, morate da se kandidujete, morate da se odvažite da izađete na crtu i predsedniku Aleksandru Vučiću i SNS i politici koja se sprovodi u Srbiji kroz program Srbija 2025 i rezultate koje je taj program dostigao i da iznesete šta je to što bolje nudite građanima Srbije, nego što oni sada imaju, ali naravno kroz argumente, a ne time što ćete napadati. Jasno je nama da je vaša glavna strategije – napad je najbolja odbrana. Jasno je nama da cilj koji imate, a to je da dođete na vlast mimo izbora, mimo volje građana, da cilj opravdava sredstvo i da se tu ne libite napadati porodicu predsednika Vučića, napadate njegovu decu, napadate i sve saradnike, a samo u cilju da pokušate da diskreditujete i da na taj način sebe prikažete kao bolje ljude. Morate biti svesni da građani Srbije nemaju kratko pamćenje, da građani Srbije jasno znaju šta ste uradili dok ste bili na vlasti, da ste više od pola miliona građana Srbije ostavili bez posla, da ste katančili fabrike, da ste zatvarali i ona preduzeća koja su bila uspešni brendovi u ovoj državi, a koje je sadašnja vlast spasila i radila da spase kako bi mogli dalje da posluju. O infrastrukturi neću da govorim. Niste bili u stanju da završite Koridor 10 o kome ste toliko pričali. Železnice za vas nisu ni postojale. Jedino što je postojalo to je da rasprodajete imovinu kako biste sopstvene džepove napunili, a upravo o tome su i kolege govorile kada su pričale o kandidatu Zdravku Ponošu koji se očigledno pojavljuje u njihovim redovima, kao potencijalni kandidat na predsedničkim izborima. Pitanje je da li je ovaj kandidat dovoljno dobar da ih spoji ili će nastaviti dalje da ih cepa, pošto svi oni, znamo, pre 2012. godine su nosili isti onaj žuti dres, a danas nose dresove raznoraznih pokreta građana, udruženja građana. Imali smo prilike da čujemo i u jučerašnjoj emisiji „Reč na reč“ od uvaženog kolege Đorđa Todorovića na koji način, pored onih šema pozajmica koje Dragan Đilas koristi kako bi kupio stranke, kako bi prisilio određene ljude, medije analitičare da rade za njega, koriste fantomske organizacije, udruženja građana da dođu do finansijskih sredstava kojima finansiraju svoje pokrete, a kada govore o pokretima, govore da su oni nekakvi volonteri, da oni to rade sve besplatno i da to rade iz srca, tzv. njihovog srca, u interesu građana, a nikada se detaljno i podrobno nisu bavili analizama, niti šta je to što građanima Srbije treba, niti šta je to što je građanima Beograda potrebno, već zapravo jedino što su znali da rade je to da rade sopstvenu promociju i da apsolutno rade u interesu njihovih nalogodavaca spolja. Kada ima uvaženi kolega Đorđe Todorović postavi pitanja, da daju odgovore na sve ovo što je rečeno, oni naravno, izbegavaju i kažu - nisu vas dobro pripremili i ne znate vi o čemu govorite, nema to nikakve veze. Ima i te kako veze, dragi građani Republike Srbije, jer vi morate da znate ko su te lažne patriote koje vam se predstavljaju, koje će pokušati da izađu na ove izbore, da uzmu vaše glasove, da uđu u parlament i grada Beograda i u Narodnu skupštinu i da se ovde bore ne za interese vas, nego za interese sopstvenog dubokog džepa. Potvrda upravo o ovome što sam rekao i juče sam to rekao na sednici je i njihovi nedolasci na sednice Narodne skupštine, odnosno neučestvovanje u radu Narodne skupštine, oni su uredno dolazili, potpisivali su se da bi uzimali putne troškove, držali su konferencije i koristili sve ovde moguće resurse za sopstvenu samopromociju, a ne da iskažu probleme građana ili da kažu kako bi te probleme građana oni rešili i to je ono što i dalje rade u Skupštini grada Beograda, gde i dalje ne pojavljuju, a to će me kolega Mirković ispraviti ako grešim, ne pojavljuju, ja mislim već tri godine. Znači, četiri godine mandata, oni tri godine mandata ne sede u klupama Skupštine grada Beograda, ali zato uredno mesečno im na račun leže 10.000 dinara, zato uredno zloupotrebljavaju sve one informacije do kojih dolaze da bi zamazali oči građanima Beograda, da ne mogu da vide rezultate i efekte onoga što se radi u njihovom interesu. Mi znamo da je i Draganu Đilasu i Jeremiću i mnogim tim tajkunima tih 10.000 dinara malo u odnosu na ono silno bogatstvo koje oni imaju i novac koji su oteli od građana Srbije, ali ovo je, dragi građani upravo, dokaz njihovog odnosa prema vama, kako se oni prema vašem poverenju koji ste im ukazali tada na izborima odnosi kako oni koriste mandat koji ste im vi poverili da vas, ma koliko malo vas je glasalo, zastupaju u Skupštini grada Beograda i ono što treba da vodimo računa jeste da nam ne dozvolimo da se upravo takvi scenariji ponove, već da treba da se glasaju oni ljudi, one stranke, ona lica koji svojim radom, svojom energijom, svojim znojem rade na ispunjavanju obećanja koje su vam dali pre nego što ste izašli na birališta i glasali za njih. Tako isto i kada pričamo o Zaštitniku građana ili o bilo kojoj drugoj instituciji koja će obavljati te zadatke moraju da budu svesni da snose i odgovornost za tu poziciju na kojoj se nalaze, a ne kao što smo imali primer Saše Jankovića, o kome su kolege pričale, a to je da je čovek koristio tu poziciju za svoju ličnu poziciju, političku promociju, pa ne bih rekao političku promociju, pre bih rekao političku trgovinu jer se on verovatno nametao tada tim žutim tajkunima, a kao neko moguće rešenje koje bi okupilo sve njih iz te rascepkane DS, koji je eto pokušao da proda priču kako je on oponent Aleksandru Vučiću. Na kraju se jasno videlo da nije nikakav oponent jer niti ima politiku, niti ima ideju i viziju. Svoj pokret je upropastio. Te članove koje predvodi je izdao. Jedino što je pokazao jeste da megafonom zna da priča sa vratima. Niti se ikada bavio nekim problemom, niti se bavio da taj problem reši, a koliko vidimo i svi ti neki naslednici koji će doći na njegovo mesto, ne samo u pokretu, već i kada pričamo o potencijalnim kandidatima te neke ujedinjene opozicije koja se priviđa Draganu Đilasu, siguran sam da neće ni oni bolje proći, niti će se pokazati kao sposobnijima jer ono što im najviše nedostaje to je politička volja, strategija, ideja i vizija, a to je sve ono što SNS ima, što Aleksandar Vučić sa politikom i programom „Srbija 2025“ nudi građanima, a što će se dalje nuditi sa novim programom „Srbija 2030“ jer naš cilj jeste da nastavimo da razvijamo Srbiju, da postane jedan od primera kako se država razvija u Evropi, kako se odnosi prema svojim građanima i kako se problemi građana rešavaju. Hvala.
Zahvaljujem. Po amandmanu narodni poslanik Bratimir Vasiljević. Izvolite.
Poštovana potpredsednice Skupštine, poštovana ministarko, dame i gospodo kolege poslanici, poštovani građani Srbije, ja sam se javio danas kada je u pitanju Zakon o zaštiti građana i jedinstvena je prilika da pozovemo Zaštitnika jer u ovom Predlogu zakona ima dosta prostora i dosta mogućnosti da može da delujem pa ga pozivamo da se uključi i da počne da radi svoj posao. Često smo svedoci i čujemo kritike od strane sudske vlasti, njima sličnim da narodni poslanici ne treba da se mešaju u rad sudova jer to je mešanje, zaboga, u nezavisnost jer to bi trebalo da bude nedodirljivo po nekim tumačenjima i ovo što smatram apsolutno da narodni poslanici imaju apsolutno pravo da procenjuju i da zastupaju građane koji su ih birali i da traže zaštitu njihovih prava svejedno od koje vrste vlasti oni potiču i ko ih prouzrokuje. Upravo takvim delovanjem narodnih poslanika ja sam imao prilike, građani dolaze svakih mesec dana na prijem kod narodnog poslanika u kancelariju koju držim u opštini Pantelej u gradu Nišu, i da vas podsetim na epilog obraćanja istog u postupku Višeg suda u Nišu i ovom prilikom se izvinjavam Osnovnom sudu u Nišu jer on nije bio učesnik u presudi porodici Savić. Samo da vas obavestim, vas i građane, kakav je epilog svega toga, a sudske presude su bile potpuno protiv porodice Savić i maltene ostali su bez celokupne imovine na osnovu lažne i falsifikovane priznanice za koju sud nije hteo da meritorno raspravlja o tome da li je to validno i da li je to falsifikat. Na sreću Tužilaštvo za krivični postupak je podiglo krivično gonjenje protiv izvršioca koji je uradio krivično delo i falsifikovao priznanicu kojom je ostvario materijalnu koristi i ostavio porodicu bez imovine. Dakle, on se danas nalazi u zatvoru na izdržavanju i tužilac traži 13 godina kazne i to mu nije jedino krivično delo koje je sačinio. Na taj način je spasena jedna porodica koja nije imala nikakvog udela u svemu tome što je snašlo. Nažalost, imamo sličan postupak porodice Mladenović iz Niša koja je skoro na identičan način ostala bez celokupne imovine, a iz onoga što može da se zaključi, iz papira kojeg poseduju jednostavno se radi o prevazi opet sumnjivog lica, lice koje je osuđivano za krivična dela falsifikate i sud kada je odlučivao o tome nije imao u vidu to i pre nekoliko dana su ostali bez celokupne imovine. Radi se o sledećem – pokojni Predrag Mladenović je dogovorio kupoprodaju kuće za 93 hiljade evra. Deo toga je samo isplaćeno, o čemu posreduje priznanica za kupljeni deo. Obzirom da nije upisan kao vlasnik nego kao održalac i kuće i placa dogovor između njega i kupca je bio da se tužbom utvrdi, tužbom prema državi, on prizna da je vlasnik kuće i parcele kako bi to sud potvrdio. U prvom ročištu Osnovni sud u Nišu nije to prihvatio. Takođe ni drugostepeni sud nije prihvatio to, a to je bio signal potencijalnom kupcu da pokrene postupak pred sudom da nasledi imovinu, da uzme imovinu koju je navodno platio. Zato je predao dokumenta koja su potpuno falsifikovana, niti se slaže matični broj, niti je potpis prodavca na priznanicama. Simptomatično je da u ovakvim presudama učestvuje Viši sud u Nišu, a nikako da se zaobiđe izvršilac Miljan Trajković, jer se on uvek pojavljuje kada su takve presude u pitanju i kada je ostavljanje porodice bez krova nad glavom uvek je Miljan Trajković tu da presudi. Što je najsimptomatičnije, iako je Ministarstvo pravde dalo mišljenje da postupak izvršenja mora po zakonu da se prekine dok se ne završi ostavinski postupak, nije postupljeno po tome, nego je pod hitno, jer pogledajte samo datum 1. avgusta 2021. godine Predrag umire od stresa i od muke koja ga je snašla nepravedno da ostane bez celokupne imovine koju je godinama sticao. Dakle, 25. avgusta se dodeljuje privremeni zastupnik, iako je to suprotno zakonu, jer je moralo da se zastane sa izvršenjem da bi se završio ostavinski postupak. Pre nekoliko dana je porodica, sin sa majkom, izbačen na ulicu, jednostavno nemaju od čega i gde da žive i ovo je poziv Zaštitniku građana da preispita ovakve presude i da se jednostavno vidi o čemu se tu radi. Mislim da, to je moje lično mišljenje, da narodni poslanici mora da stanu i mora da obelodane ovakve stvari, jer je čudno da je tužilaštvo našlo u prethodnom postupku, kada su u pitanju Savići, da ima elemenata krivične odgovornosti, isti način, isti metod, nisu se veštačili papiri, nisu se veštačili dokazi koji su prezentovani sudu, nažalost, ni ovaj put kod porodice Mladenovića i zato je moj poziv Zaštitniku građana da se upusti u ovakvu problematiku i da pokuša da zaštiti građane koji ostaju bez celokupne imovine koju su sticali celog radnog veka. Takođe, prilika je da Zaštitnik građana zaštiti porodicu i pre svega decu predsednika Aleksandra Vučića koji svakodnevno trpe pretnje, pritiske, ucene i svašta ono što nije normalno i ono što nije za normalne ljude, ali se uporno ćuti i nema nikakvog pokušaja u tom pravcu. Evo, kako donosimo ovaj zakon, ima prostora i ima mogućnosti da Zaštitnik građana u punom kapacitetu može da reaguje i na kraju krajeva i deca Aleksandra Vučića su građani ove zemlje i njima sleduje zaštita i oni treba da se uzmu svakako u zaštitu od takvih ponašanja. Optužuju, žale se na postupke narodnih poslanika SNS, a kada ste čuli ovde u ovom visokom domu da je neko pomenuo bilo čiju decu i da li uopšte neko zna kako se zovu deca Đilasova, kako se zovu deca Vuka Jeremića, kako se zovu deca ostalih političara? Ni jednom, nikada nisam imao prilike da čujem da je bilo ko čiju decu spomenuo, ali zato decu Aleksandra Vučića pominju svakodnevno i po više puta u toku dana. To je moj poziv da se stane tome na put i da se jednostavno deca koja su građani Srbije zaštite kako to zakon nalaže i kako to pravila kažu. Dakle, što se tiče brige opozicije kako će SNS da prođe na sledećim izborima, ja im poručujem da slobodno ne brinu o tome, građani su najbolje sudije i u vek su davali pravedan sud i tako se nadam da će biti i kod ovih izbora i neka se oko toga ne brinu, neka se brinu o sebi kako će da ubede građane za sve ono što su radili u prethodnom periodu do 2012. godine, a građani su to odlično zapamtili i siguran sam da im neće trebati takva vlast i neće ni glasati za takvom vlašću. Živela Srbija! Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Određujem redovnu pauzu. Nastavljamo sa raspravom u 15.00 časova. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Luka Kebara.
Zahvaljujem, predsedavajući Narodne skupštine Republike Srbije, dr Orliću. Uvaženo rukovodstvo Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, dragi građani i građanke Srbije, na ovoj današnjoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije govorimo u pojedinostima, odnosno o amandmanima na Predlog zakona o Zaštitniku građana. Ovim izmenama usklađuje se taj postojeći Zakon o Zaštitniku građana sa određenim pravnim normama, standardima i načelima Evropske unije, odnosno evropskog prava AKI komunitera. Takođe, usklađuje se i sa određenim standardima nadnacionalnih organizacija poput OEBS-a i SIGME, kako bi se taj zakon dodatno unapredio. Takođe, novi zakon je dosta inkluzivniji i omogućava da mnogo veći broj lica ima priliku da postane Ombudsman, znači, ne samo diplomirani pravnik, već i lice koje se takođe bavilo ovom tematikom u svom radnom veku. Naravno, pri tome ne žrtvujući onaj kriterijum integriteta, časti, ali i intelektualne potkovanosti. Znači, to je jako bitno za izbor tog lica. Ja bih se nastavio na govor koji je na početku današnjeg zasedanja izneo gospodin dr Martinović, šef naše poslaničke grupe. Doktor Martinović, koji je inače doktor pravnih nauka i profesor na Pravnom fakultetu, odlično je analizirao rad Ombudsmana, odnosno ovog državnog organa, odnosno Zaštitnika građana, u nekom prethodnom periodu. Naime, govorili smo o Saši Jankoviću, o čoveku koji umesto da brani građane, da brani prava građana, da zastupa ljude, građane ove zemlje, on je isključivo branio sopstveni politički partikularni interes. Zašto kažem politički? Pa, kao što znamo, on je i bio kandidat za predsednika. Znači, neko ko je zloupotrebio, to je eklatantni primer zloupotrebe svoje funkcije koja treba da bude izvan politike, on je direktno iskoristio tu svoju funkciju kako bi zadobio određene političke poene, što je zaista sramotno. Dodao bih još jedan bitan podatak. S obzirom da sam ja završio Fakultet političkih nauka i na jednom od predavanja Saša Janković je bio gost, dok je još bio Ombudsman. Saša Janković se nama hvalio kako je svojevremeno na nekoj međunarodnoj konferenciji podržao jednog kineskog disidenta, iako je stav države tada u tom trenutku bio da on to ne čini, jer mi baštinimo odlične odnose sa Narodnom Republikom Kinom. On se nama studentima hvalio kako njega nije zanimao taj stav Vlade, već je on na svoju ruku otišao, prisustvovao toj konferenciji i kako je on tobož branio ljudska prava tog disidenta. Znači, on je svesno stavio svoj neki lični interes iznad nacionalnog, iznad državnog interesa. Saša Janković, u svom intervjuu koji je nedavno dao, sam priznaje da je bio i te kako politički upleten, politički involviran i kako su određene strane ambasade činile sve i vrbovale razne ljude kako bi na nasilan način srušili predsednika Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića. On više nije Ombudsman, ali svakako se pitam gde je ta institucija Ombudsmana kada neko preti predsedniku Aleksandru Vučiću i njegovoj porodici? Postavlja se logično pitanje, da li je Aleksandar Vučić građanin ove zemlje? Da li je njegova porodica, da li je njegov brat Andrej, otac Anđelko, mama Angelina, da li su njegova deca građani ove zemlje, cela njegova familija? Kada njih neko uvredi nikom ništa, niko ne reaguje. Ni razna novinarska udruženja, nezavisna udruženja, predstavnici civilnog sektora, nevladine organizacije, tada apsolutno niko ne reaguje. Znači, može se izvesti jedna konkluzija da je to sve dozvoljeno, nažalost. Tako da, prosto, ja moram stati u odbranu ovih ljudi, jer svedočimo da gotovo svakodnevno razne monstruozne, gnusne, monstruozne laži i neistine su upućene ovim ljudima. Vi neke članove porodice Vučić poredite sa nekim monstruoznim kriminalcima. Pa, da li je to normalno? I niko to neće da osudi. Znači, nekakvi novinari na raznim Đilasovima i Šolakovim televizijama maltene iz dana u dan, iz nedelje u nedelju upućuju jako primitivne uvrede i komentare na račun predsednika, na račun njegovog oca, njegovog brata, njegovog sina Danila. Čak im je i mali Vukan, bebica, mali Vukan, i on im je kriv za nešto. Pa, da li je to normalno ponašanje? Ovde bih izneo jedan zanimljiv podatak. Naime, u Velikoj Britaniji, koja je svakako u određenim teoretskim raspravama možda i kolevka demokratije, postoji jedna institucija, u Londonu tačnije, u Hajd parku, najpoznatijem, koja se zove „Speaker’s Corner“. Taj „Speaker’s Corner“ predstavlja jednu binu, a ja ću vam sada ukratko objasniti o čemu se radi. To je jedna bina gde postoji mikrofon, ozvučenje i gde svaki građanin može da iskaže neki svoj stav, u bilo koje doba dana ili noći. Taj „Speaker’s Corner“, odnosno to mesto koje treba da predstavlja simbol demokratije, tu često izlažu razni mladi neafirmisani umetnici, razne muzičke grupe, ali izlažu i predstavnici civilnog sektora, raznih političkih organizacija, političkih partija iz inostranstva, ali i iz Velike Britanije, razne nevladine organizacije, njihovo rukovodstvo. Tu se govori o najširem mogućem dijapazonu raznih tema. Ali, postoji jedno pravilo, postoji jedna zabrana, a to je vređanje njihovog šefa države. U tom slučaju to je njihova kraljica. Znači, možete da kažete bilo šta, možete da pevate, možete da govorite o politici, da govorite o kulturi, o umetnosti, o nekim ličnim problemima, ali nikako ne smete da uvredite instituciju šefa države, odnosno kraljice. Kod nas, u našem uređenju, u našem političkom sistemu šef države je svakako predsednik Republike, to je Aleksandar Vučić. Zato, ja smatram da je potrebno da se posebna pažnja posveti i da se posebno kažnjava to kada neko preti i vređa instituciju predsednika. Da li je to Aleksandar Vučić, da li je to neki drugi predsednik, ovde isključivo sada govorim o instituciji, predsednik Republike, šef države, on se mora poštovati, jer njega su građani neposredno izabrali na izborima. Pre neki dan je naš predsednik gospodin Aleksandar Vučić dao jedan intervju na jednoj televiziji i u toku razgovora novinar je predstavio građanima jedan snimak gde je bivši predsednik Boris Tadić izneo najgnusnije i najmonstruoznije laži na račun našeg rukovodstva, na račun predsednika Republike Aleksandra Vučića i na račun cele Vlade i svih rezultata koje smo mi postigli. Gospodin Aleksandar Vučić je na jedan dostojanstven način to prokomentarisao i nije mu palo napamet da se spušta na neki nivo da vređa Tadića, iako je Tadić neko ko je, evo ja ću reći, upropastio ovu zemlju, neko ko je pobegao u Rumuniju kada su šiptarski teroristi proglašavali nezavisno Kosovo, odnosno kada je započet taj pogrom nad srpskim narodom. Znači, Tadić je bio kukavica, neko ko je devastirao našu vojsku, zajedno sa svojim ministrima, topili su naše tenkove, uništavali su celokupnu našu namensku industriju. Da ne govorim u kakvim smo ekonomskim, privrednim ili kakvim god problemima bili. Tada je plata bila na najnižem nivou, minimalna zarada na najvišem nivou, inflacija je stalno oscilirala, referentna kamatna stopa je bila na nenormalno visokom nivou, stopa nezaposlenosti je bila preko 25%. Znači, zemlja je bila u potpunosti devastirana. Normalno je da se za takvog čoveka, Tadića i pripadnike njegove žute kamarile, žute družine, iznese određena kritika na njegov račun, da se kaže šta je on sa svojom kamarilom uradio za ovu zemlju, a opet, šta je uradio za sopstveni džep i za sopstvenu političku poziciju. Naš predsednik Aleksandar Vučić je sa puno respekta, sa puno poštovanja, dao odgovor tom novinaru i lepo se, na jedan dostojanstven način, poneo. Ponavljam, posebna pažnja mora biti usmerena ka tome i posebno se mora kazniti ako neko vređa instituciju predsednika. Baš sam se bavio tom analizom, verujte mi, svaki dan u tim Šolakovim, Đilasovim medijima, na raznim društvenim mrežama, na Fejsbuku, na Tviteru, na Instagramu, na brojnim društvenim mrežama, svakodnevno se vređa predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić, preti se njegovoj deci, preti se maloj Milici, preti se malom Vukanu, on je bebica, govori se da je njegov brat Andrej kriminalac, bez ikakvih dokaza, bez ičega. Ljudi, da li to normalno? Da li je normalno da takve reči upućujete jednoj poštenoj, časnoj, srpskoj domaćinskoj porodici? Čak i ako izuzmemo da predsednik predstavlja jednu instituciju, to su pošteni ljudi. Taj Danilo, on je jedan dobar momak, fino vaspitan momak, neko ko je pravi srpski domaćin, mlad i perspektivan momak. I vi govorite najmonstruoznije laži, najbednije moguće reči koristite da ga opišete. Sramota. Nadam se da se više to neće dešavati. Siguran sam da će pristojna i napredna Srbija pobediti. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručena vam je odluka RIK o dodeli mandata narodnog poslanika, radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je Izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Momčilu Vuksanoviću, izabranom sa izborne liste "Aleksandar Vučić - Za našu decu". Na osnovu odluke RIK i Izveštaja i predloga Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Momčilu Vuksanoviću. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i molim da se pripremi za polaganje zakletve. Poštovani narodni poslaniče, molim vas da saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupite polaganju zakletve, odnosno da ponavljate za mnom tekst zakletve. (Predsednik čita tekst zakletve, a narodni poslanik ponavlja.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI." Molim narodnog poslanika da potpiše tekst zakletve. Dozvolite mi u ime Narodne skupštine i u svoje ime da vam čestitam na izboru za narodnog poslanika i poželim uspešan zajednički rad u tekućem mandatnom periodu. Zahvaljujem. Nastavljamo dalje. Pošto smo resetovali sistem, molim da se prijavite ponovo. Samo bih vas podsetio, shodno dogovoru, glasanje bi trebalo da bude oko 16.30 časova. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dotle ću valjda završiti. Dame i gospodo narodni poslanici, ima izreka da lovac na lavove ne treba da troši municiju na zečeve. Ali, evo, ja ću odstupiti od te izreke i pričaću o određenim zečevima. Juče sam ovde doneo jedan tenkić koji je bio namenjen Zdravku Ponošu i gospodinu Šutanovcu. Njihova reakcija na društvenim mrežama nije baš prijatna. Ali, ja ću ipak ponovo da pričam o zečevima a prištedeću malo municije i za lavove kada za to dođe vreme. Dame i gospodo narodni poslanici, moja poruka gospodinu Šutanovcu i gospodinu Zdravku Ponošu je sledeća - da građani imaju pravo na zaštitu od agresije, da građani imaju pravo na suverenitet svoje zemlje, da građani imaju pravo na teritorijalni integritet svoje zemlje, a da im je to pravo uskratila bivša vlast oličena u Demokratskoj stranci. Naime, poznato je da su se sa američkom ambasadom dogovorili da prilikom drugog izbora gospodina Tadića za predsednika Republike Albanci ne proglašavaju nezavisnost, jel tako kolega Martinoviću, sve dok se ne završi drugi krug izbora i gospodin Tadić ne postane ponovo predsednik Republike. Zakletvu je Boris Tadić položio dao 14. februara 2008. godine. Albanci su poštovali dogovor koji su demokrate Borko Stefanović, Vuk Jeremić i ekipa napravili sa Amerikancima. Uticali su na Albance koji su nezavisnost proglasili 17. februara 208. godine. Pri tome, načelnik Generalštaba nije prstom mrdnuo. Šutanovac je imao neka druga posla, a Boris Tadić je pobegao u Rumuniju. Boris Tadić se zavukao u Rumuniju, a ovi miševi ili pacovi iz bivšeg režima su pobeli u nečije mišje i pacovske u rupe. Uglavnom, nikakve reakcije na veoma mogući gubitak dela teritorije Republike Srbije nije bilo. Za šta nam onda služi vojska? Za šta nam služe kasarne? Za šta nam služi naoružanje? Boga mi, a da su i hteli da reaguju pitanje da li su imali sa čim, jer su se prethodno sa Amerikancima dogovorili da unište većinu oružja i naoružanja Vojske Srbije i Crne Gore, Vojske Jugoslavije, odnosno Vojske Republike Srbije koja je smetala NATO paktu, odnosno Amerikancima. Posebno su na meti bili tenkovi. Ukupno je pretopljeno ili prodato preko 400 tenkova, 120 oklopnih transportera, 50 haubica, preko 9.500 raketa, ukupno preko 10.000 raketa, ali 9.500 raketa strela M2, ili kako se već zvala, 1.500 tona municije, 23.000 pušaka. Dakle, da sasvim možete da naoružate još jednu armiju u Republici Srbiji. Međutim, oni umesto dobro naoružane armije stvorili su dobro razoružanu armiju, umesto vojno neutralne napravili su vojno neutralizovanu državu. Da su hteli Šutanovac i muž Tadićeve svastike, tenkić, i da su hteli Zdravko Ponoš i ekipa nešto da reaguju više nisu imali sa čim, jer su se već dogovorili da je Ohajo važniji od Rusije i od nabavke oružja. Već su se dogovorili da dobro razoružaju našu vojsku. Da su hteli da brane teritorijalni integritet kakvi jesu pitanje je da li bi mogli, čime i sa kime da odbrane, jer nije bilo ni oružja, a, Boga mi, sve oficire koji su branili teritoriju Republike Srbije i teritoriju Republike Srpske su oterali u Hag. Sve što je Hag tražio oni su izručivali i time demotivisali i ostavili oficirski kadar od mogućnosti da brane svoju državu. Oni su tada lansirali čuvene patike da bi sve zamaskirali. Dve devojke koje su ukrale patike su bile bitnije od toga što je Tadić pobegao u Rumuniju dok mu se zemlja, teritorija krunila. Bilo je bitnije od toga što Zdravko Ponoš i Šutanovac ne mrdaju malim prstom da zaštite državu Srbiju. Naši građani, sem Zaštitnika građana, imaju vojsku koja ih štiti od svake moguće agresije. Amerikancima je posebno smetala ona strela M2 koja je rušila njihove tomahavke, koji su zahvalni ciljeve za tu vrstu raketa strela M2. Zato im je posebno smetao raketni sistem i gledali se to unište i da tako u nekoj drugoj mogućoj agresiji na lakši način sruše Republiku Srbiju, odnosno ugroze njenu teritoriju nekom novom agresijom. Što se Zaštitnika građana tiče, nisam razumeo da li treba da ima 10 godina iskustva u radu ili 10 godina studentskog iskustva. Baš nisam dobro razumeo da li treba da ima 10 godina i više iskustva u studiranju ili na nekim… (Aleksandar Martinović: Radnog iskustva.) A, radnog iskustva, pa i studiranje je iskustvo. Dakle, ja i dalje tvrdim da je Zaštitniku građana mnogo dve smene. Dakle, da, kao oni carinici što su rekli – šta da mu poklonimo za rođendan, ajde da mu damo još jednu smenu. Kao – nemoj, puno je dve smene. I dalje mislim ono što sama i pre govorio, da plata Zaštitnika građana, koji uglavnom štiti svoju veliku platu, ne sme da bude veća od plate predsednika Skupštine, plate predsednika Republike, itd. i da oni ne mogu ovde da nastupaju prema nama sa visine svoje plate. Ne tražim da mi imamo takvo visoke plate kao oni, nego da i oni dele sudbinu i hleb zajedno sa narodnim poslanicima koji prolaze kroz izborne cikluse, kampanje, domove kulture. Ja sam zaštitnik seljana, ja to priznajem. Dakle, treba u izbornu kampanju da dođete da vidite kolege koje su prošle kroz sela kako duva, kako duva hladno u onim domovima kulture kad je izborna kampanja, kako seljaci umeju i da psuju, itd. Zaštitnik građana je zaštićen od svega toga i ona ima četiri, pet puta veću platu od predsednika Republike i predsednika Skupštine i nizašta ne odgovara. Dame i gospodo narodni poslanici, ja odgovorno tvrdim da sam primio više građana licem u lice i razgovarao sa njima o njihovim problemima nego Zaštitnik građana. Oni u onu statistiku stave i telefonske pozive koje su dobijali, onda nama to u izveštaj upakuju, ali ja tvrdim da Zaštitnik građana bez svojih pomoćnika i zamenika nije obavio sa građanima direktno razgovore više nego pojedini narodni poslanici. Verujem da ima da ima dovoljno aktivnih narodnih poslanika koji takođe više građana prime i sa njima razgovaraju, što u Narodnoj skupštini, što kući, što u biračkoj bazi. Dakle, svako od nas na svoj način razgovara sa građanima. Telefonske razgovore koje dobijamo, mi ne knjižimo u razgovore sa građanima, nego otprilike znamo sa koliko građana smo razgovarali. Moj prosek je tri. Ja ne verujem da Zaštitnik građana licem u lice primi tri građanina dnevno, ali zato ima tri ili četiri puta veću platu od narodnih poslanika, predsednika Skupštine, predsednika Republike. Nikada se neću složiti sa tim da ta nezavisna regulatorna tela i organi i njihovi zamenici imaju veće plate. Privilegija svakog od narodnih poslanika dolazi većinom svojim automobilom, a ovi imaju automobile, specijalizovane usluge i tako dalje, imaju i vole sve što vole mladi, a koliko ja vidim i pri tome kada dođu ovde u Skupštinu slušamo njihove izveštaje, i maltene prema nama gledaju sa visine, mi imamo četiri, pet puta veću platu, šta mi ima da razgovaramo sa ovom boranijom i tako dalje koji imaju četiri puta manju platu. Zato kada budu neki zakoni na dnevnom redu o tim platnim razredima, dobro da vodimo računa i da vidimo da li će Zaštitnik građana, poverenik, zaverenik, onaj Šabić što je bio, da li će možda dati ostavku ukoliko plate svedemo na poslaničke i, evo, recimo na platu predsednika Narodne skupštine, a neka im ostanu sve one privilegije dobar automobil, benzin, sve na državni trošak, što narodni poslanici nemaju. Narodni poslanici ovde u Narodnoj skupštini kad odu u menzu da se hrane, ja ne idem šest godina, uglavnom budu predmet rasprave u medijima i tako dalje, cenovnik i ne znam šta, mada mi nemamo svoj restoran, restoran pripada Upravi za zajedničke poslove koja je po istim cenama, sve republičke organe snabdeva, naš je samo prostor. Međutim, mi smo uvek predmet nekog gađenja. Gle, ministri i narodni poslanici imaju takve privilegije, međutim kada mi to malo razgrnemo dođemo do raznih nezavisnih regulatornih tela. Pogledajte malo, probajte da proverite, to je zabranjeno, da vidimo kolike plate imaju ove vođe nevladinih organizacija, posebno ovih koje finansira zapad, da podrže Ponoša, Šutanovca i tako dalje, tek ćemo tu dođi do stravičnih plata. Dakle, da rade za pet ili šest puta veću platu, da urušavaju imidž narodnih poslanika, a bogami i imidž države. Dakle, moja poruka Zaštitniku građana je sledeća i prošli put sam pitao, nadam se da gleda prenose, s obzirom da se ovaj zakon tiče i njega, dakle, da nam odgovori, kada će početi da štiti prava građana po pitanju prenosa najvažnijih događaja, odnosno sportskih manifestacija koje pripadaju, spadaju u listu najvažnijih događaja od interesa za sve građane. Zakon o elektronskim medijima, član 64. koji Šolak i Đilas nikako ne poštuju, kaže, da svi građani u Republici Srbiji imaju pravo na direktan prenos utakmica koje spadaju u listu najvažnijih događaja, kvalifikacija za svetsko i evropsko prvenstvo, a zadnjih četiri, pet godina tog prava su lišeni zato što zakon kaže da to isključivo pravo imaju mediji koji pokrivaju celu teritoriji Republike Srbije, imaju slobodan pristup. Time svi građani imaju pravo da prate sportske događaje, odnosno događaje sa liste najvažnijih događaja. Onda se pojavio Šolak i Đilas i sada to pravo ne postoji. Dakle, prenosi se na kablovskim televizijama koje ne pokrivaju celo tržište i Zaštitnik građana treba u ime građana koji su lišeni tog prava da kaže, proveri moje navode, pročita član 64. Zakona o elektronskim medijima, i kaže - ukoliko postoji zloupotreba podnosim, zbog zaštite građana, podnosim krivičnu prijavu Šolaku i Đilasu, pa ću onda razmisliti, možda, i da manje pričam o njegovoj malecnoj plati koja je četiri, pet puta veća nego naša. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Snežana Paunović i Đorđe Milićević. Reč ima narodna poslanica Sandra Joković.
Zahvaljujem. Danas raspravljamo o amandmanima na Zakon o Zaštitniku građana. Uloga Zaštitnika građana je važna za unapređenje našeg društva i zaštitu građanskih prva. Zaštitnik građana se stara o zaštiti, unapređenju ljudskih i manjinskih prava i sloboda, a i sam zakon upućuje Zaštitnika da posebnu pažnju posveti pravima pripadnika nacionalnih manjina, pravima deteta, prava osoba sa invaliditetom, prava lica lišenih slobode i rodnoj ravnopravnosti. Rešenje koje je pred nama sigurno će dati dodatnu podršku da Zaštitnik svoj posao obavlja efikasno, jer on može pokrenuti postupak i pre nego što su iscrpljena sva pravna sredstva pred organima uprave, pa i po pitanju nacionalnih manjina. Republika Srbija je od 2012. godine uložila znatno veliki napor da se romska nacionalna manjina što više integriše u našem društvu. Saradnja sa nacionalnim savetima je ključ, kao i razgovor, slušanje problema i zajednički rad na rešavanju istih. To je karakteristika politike SNS i predsednika Aleksandra Vučića. Zato sam siguran da će Zaštitnik uzeti proaktivnu ulogu, jer okruženje u kome živimo, česte i nesvesne diskriminacije, netolerancije i netrpeljivosti prema onima koji su drugačiji, po nečemu različiti, da li je to boja kože, religija, ili poreklo. Setimo se svi one sramne presude sudije koji se više bavio samopromocijom nego svojim pozivom, pozivom sudije i to prema romskom detetu. Pitam se da li bi takva presuda bila da nije bilo romsko dete u pitanju? Po njemu je normalno da romska deca budu prisiljena na odnos, budu prisiljena na brak, jer kako kaže taj sudija, to je normalna pojava kod pripadnika romske zajednice. Kao pripadnica romske nacionalne manjine, želim da istaknem da rani brak, dečiji brak, nije u sklopu tradicije. Doživeli smo veliku uvredu, etiketiranje čitave zajednice, a to je nezamislivo i potpuno pogrešno, pogotovo kada se radi o deci. Ako se kreće od stereotipa i predrasuda, ide se ka diskriminaciji, zatim ka nasilju, a to ne smemo dozvoliti. Prema tome, Zaštitnik građana je dužan da proaktivno reaguje. Zato ću u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Zahvaljujem.
Hvala lepo. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Snežana Paunović i Đorđe Milićević. Reč ima narodni poslanik Stefan Srbljanović.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Većina mojih kolega je danas govorila o tome šta je obeležilo mandat prethodnog Ombudsmana, Saše Jankovića, i zaista, mogao bih da se složim i saglasim sa svime što su oni rekli. Međutim, ako postoji nešto pohvalno što bi moglo o njemu da se kaže, ako tako mogu reći, jeste to što je skoro izjavio, a svi dobro znamo šta je izjavio, da postoje određene strukture i centri moći iz inostranstva i u Srbiji koji žele da sruše Aleksandra Vučića i da su i od njega tražili da bude deo te priče. Nije on tada ništa rekao novo, to je ono što mi svi znamo i o čemu narodni poslanici SNS i govore često ovde u ovom visokom domu, ali i gde god imaju priliku. Svaka demokratska država treba da ima opoziciju i treba da ima konstruktivnu opoziciju koja će terati vlast da bude bolja u svim segmentima i koja će se truditi da daje neke planove, ideje i rešenja koja mogu biti korisna. Međutim, ono što mi dobijamo od jednog dela naše opozicije jeste samo to da isključivo i samo su zagledani u zdravstveni i medicinski karton Aleksandra Vučića, čekajući da mu srce stane i da iskoriste tu morbidnu situaciju da se ponovo dočepaju vlasti, što je zaista, kažem, morbidno i u najmanju ruku skandalozno. Opet, rekoh da to je nešto o čemu mi pričamo i na šta ćemo stalno opominjati građane Republike Srbije. Vi ste, gospođo Obradović, pomenuli danas u jednom delu svog izlaganja izveštaj Evropske komisije. Izveštaj Evropske komisije je bio objektivan i kroz analizu relevantnih aspekata pokazao je napredak Srbije u mnogim oblastima i, takođe, pokazao segmente na kojima je potrebno dodatno raditi. Ali, te inicijative zaista imaju potencijal da ukoliko budu sprovedene, dovedu do opipljivog napretka. Tu, pre svega, mislim i kao primer navodim ustavne reforme, koje su pri kraju, a koje su u skladu sa preporukama Venecijanske komisije i sprovođenje izborne reforme u skladu sa preporukama OEBS-a. Ali, nekako imate jedan deo javnosti u kome kada dobijete tako jedan izveštaj Evropske komisije koji je pozitivan, on kao da ne važi. Onda kada je manje pozitivan ili kada je negativan što se tiče Srbije, e onda je super. Pa isto tako imate određene delove opozicije i određene predstavnike opozicije koji u Brisel idu isključivo i samo kada traže od Evropske komisije, od Brisela da izvrše određeni pritisak na Srbiju, pa tako idu i pitaju ih zašto se u Belorusiji uvode sankcije, a zašto se npr. u Srbiji ne uvode sankcije, ili su upotrebili sve svoje resurse da privole i privuku evroparlamentarce da posreduju ovde u dijalogu i kada su ljudi došli i rekli – okej, ljudi, postoje neki delovi u kojima možete da ostvarite neki napredak, ali izborni uslovi su dobri, treba da izađete na izbore. Onog trenutka kada su to rekli, više nisu bili poželjni od strane tih istih. I svakoga dana ili svake nedelje u svojim medijima se trude da im stave do znanja da više nisu dobrodošli u Srbiju. E, to vam je slika i prilika današnje srpske opozicije. Mi kao poslanici SNS zaista se trudimo da kada govorimo o nekim našim rezultatima, to potkrepimo činjenicama i ništa ne govorimo paušalno. Ako pričamo o ekonomskim rezultatima ili nekim reformama, uvek uzmemo kao tipičan primer onoga što radimo, uzmemo podršku MMF-a ili Svetske banke, ako hoćete. Ne postoje dve relevantnije svetske organizacije koje se bave tom problematikom od te dve organizacije. Ali, kada god oni nešto kažu pozitivno, ispadne od tog jednog dela javnosti koji sam pomenuo, kao i u slučaju Evropske komisije, da oni rade u korist Aleksandra Vučića. Ja se zaista pitam – pa ako svi i MMF i Svetska banka, Evropska komisija, ako svi rade u interesu Aleksandra Vučića, pa njemu zaista treba neko da javi da on nije predsednik samo Srbije, nego da je jedan od ljudi koji upravlja svetom. Ja ne mogu drugačiji zaključak da donesem na sve to. Moram da kažem, takođe, da smo mi u martu mesecu, početkom ove godine, usvojili izveštaj Ombudsmana za 2020. godinu. Iskreno moram da priznam da tada nisam detaljno proučavao taj izveštaj, ali da sam u zadnjih nekoliko dana, jer sam znao čime ćemo se baviti, uspeo da pročitam ceo taj izveštaj. Zaista, video sam tu neke delove koji mi malo nisu jasni, za koje zaista smatram da je trebalo da budu bolje objašnjeni. Fizički i verbalni napad, omalovažavanje, ponižavanje, diskreditacija novinara su se nastavili u 2020. godini i nije zabeležen napredak u oblasti slobode govora i izražavanja. Pa, zašto je zabeležen porast napada na novinare u 2020. godini? Pa, zato što je u divljačkim nemirima u julu 2020. godine prebijeno i pretučeno više od 30 novinara. Pa, ko ih je pretukao? Pa, isti oni koji motornim testerama upadaju u RTS, koji prete novinarima koji neće da im odgovaraju na pitanja, koji obećavaju zatvaranje određenih medijskih kuća onog momenta kada dođu na vlast. To su ti koji se bore za vladavinu prava i za slobodu medija u Srbiji. To su isti oni. Ja se nadam da će izveštaj Ombudsmana za 2021. godinu biti pozitivniji, jer ne postoji država zaista na ovom svetu u kojoj možete na jednoj televiziji, koja pretenduje na to da dobije nacionalnu frekvenciju, da psujete majku predsedniku države i da sve to prođe eto tako. Da nije ovde poslanika SNS i određenih funkcionera, to bi zaista prošlo nezapaženo. Ako nije sloboda govora da tako nešto izjavite, da tako nešto kažete, ja zaista ne znam šta je. Imate onda jedan deo gde kaže Zaštitnik je ukazao na štetno tabloidno izveštavanje i objavljivanje imena i fotografija. Svakih sedam dana slika Danila Vučića na „Danas“, svakih sedam dana. Još napišu da je opasno izgovarati njegovo ime. Šta bi tek bilo da nije opasno izgovarati njegovo ime? Ako ga oni izgovaraju svakih sedam dana i crtaju mu metu, stavljajući njegove slike na naslovnim stranama, pa ne vidim da im nešto fali, nikome od njih, nikome od tih novinara. Dobiju apsolutno svaki odgovor na svako pitanje koje postave bilo kome od nas, pre svega, predsednika države. Međutim, poštovana gospođo Obradović, pretpostavljam da je i vama to više zanimljivo i simpatično. Izbori su zaista vrlo brzo, izbori su u aprilu mesecu, na proleće i zaista je lepo gledati ove fragmentirane delove nekadašnje DS kako se ponovo okupljaju, kako idu u nekakve kolone. Zaista je svejedno da li će biti u jednoj, pet ili deset kolona. Tu je ideologija ista, program je isti, mržnja prema Aleksandru Vučiću i SNS, pokušaj traženja onih koji će im dati podršku i u svetu, pre svega mislim u Evropi, u regionu, za te njihove retrogradne stavove, pa tako dobijaju podršku od onih kojima smeta kada se Joanikije ustoličava na Cetinju, kojima je tzv. šverc koka-kole i fante na severu Kosova i Metohije dobra stvar, ali isto tako zaboravljaju da je ta država nastala na švercu narkotika, oružja i trgovine organima srpskog naroda, Srba pre svega. Zaista je lepo videti kako se svi oni okupljaju, kako se kriju iz raznih ekoloških pokreta i udruženja, trudeći se da na taj način uzdrmaju i sruše Aleksandra Vučića. Međutim, ono što sam i ja siguran i ubeđen sam i vi, svi narodni poslanici, a i vi gospođo Obradović, jeste da samo vlast za SNS i Aleksandra Vučića na predstojećim izborima, koji nas očekuju u aprilu mesecu 2022. godine, su brana tim i takvima i samo su oni definitivno nešto što će sprečiti te retrogradne stavove, te retrogradne političare, te ljude koji su zavili u crno ovu državu do 2012. godine da se ponovo i opet dočepaju vlasti i ponovo sednu na leđa građanima Republike Srbije. Hvala i živela Srbija.
Zahvaljujem, gospodine Srbljanoviću. Na član 32. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Zaštitnik građana svakako jeste ustavna kategorija i očigledno je da su se od ustanovljenja stvorili uslovi da donesemo novi, moderniji zakon o Zaštitniku građana, usklađivanju njegovog posla sa Ustavom Republike Srbije, poboljšanje njegove efikasnosti u radu, ali i povećanje njegove odgovornosti za svoj rad. Naime, već unazad nekoliko godina postoji jedna tendencija da se tzv. nezavisni državni organi postave kao četvrta grana vlasti. I na nama narodnim poslanicima i svim članovima Vlade jeste da se borimo da se poštuje Ustav Republike Srbije koji kaže da postoje tri grane vlasti, a to su zakonodavna, sudska i izvršna, da se te tri grane vlasti međusobno dopunjuju i nikakva četvrta grana vlasti ne postoji po našem Ustavu. Postoje nezavisni državni organi. Jedan od nezavisnih državnih organa jeste i Zaštitnik građana, DRI, Agencija za borbu protiv korupcije, Agencija za energetiku, da ne nabrajam dalje. Međutim, imali smo ovde situaciju u Narodnoj skupštini da se nosioci određenih javnih funkcija poistovećuju sa državnim organom i postupaju kao državni organ pred Narodnom skupštinom koji se otuđio potpuno od Narodne skupštine. Po Ustavu i po zakonu svi ti nezavisni državni organi podnose izveštaj o svom radu Narodnoj skupštini i za svoj rad odgovaraju Narodnoj skupštini. Šta to u suštini znači? Narodna skupština ima više nadležnosti i jedna od nadležnosti jeste i nadzor nad radom i Vlade i organa državne uprave i ministarstava. Narodna skupština nema kapacitet da to radi sama, pa za javne finansije imamo DRI, za ljudska prava, prava građana, rad određenih organa državne uprave koji je vezan za kršenje ljudskih prava, sloboda itd. imamo Zaštitnika građana. Oni u suštini pomažu, odnosno za Narodnu skupštinu rade neki posao. Prilikom izbora Zaštitnika građana, mi kao narodni poslanici deo suvereniteta koji smo dobili od građana prenosimo na Zaštitnika građana. Sve sam ovo rekao, jer smo u prethodnim godinama imali jako loše iskustvo baš sa nosiocem funkcije Zaštitnika građana, koji se poistovetio sa funkcijom, koji je pomislio da za svoj rad ne odgovara nikome, da je on iznad zakona, da je iznad Ustava, da ima pravo da radi šta god hoće, da Narodna skupština nije taj državni organ kome on odgovara za svoj rad. Gospođa ministar je bila tada narodni poslanik i jako dobro zna o čemu govorim i nekako, već unazad mesecima, postavlja se jedno pitanje – da li, recimo, članovi porodice predsednika Republike Aleksandra Vučića jesu građani Republike Srbije i da li imaju pravo da uživaju punu zaštitu svih državnih organa Republike Srbije? Mogu da kažem da, prvo, mi koji se bavimo politikom i koji se nalazimo na javnim funkcijama, je to bio naš izbor. Naš posao podrazumeva da moramo da imamo i stomak za razne niske udarce kojima ćemo biti izloženi, da li od naših političkih protivnika za koje neki smatraju da smo im mi neprijatelji, da li od suda javnosti itd, ali članovi naših porodica nisu izabrali i odlučili da budu političari i samim tim njihovu bezbednost, njihovo dostojanstvo, njihov duševni mir niko nema pravo da ugrožava. Sada vidite to prvo izopštavanje iz pravnog sistema i zaštite državnih organa, članova porodice predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića započeo je baš Zaštitnik građana, prvo ozbiljnije, prvo vidljivije. Čini mi se da je to bilo 2014, 2015. godine kada je Zaštitnik građana došao do zaključka da su bubrezi Andreja Vučića napali pendreke jedne odmetnute grupe žandarma. Kako to zaista izgleda? Bilo je o tome polemike ovde u Narodnoj skupštini, čak je jednom i tadašnji Zaštitnik građana Saša Janković rekao jednu rečenicu koju ja smatram vrhunskim bezobrazlukom, a to je otprilike glasilo ovako – da je Andrej Vučić od mene tražio pomoć i zaštitu ja bih mu pružio. Ako pogledamo i Predlog zakona i važeći zakon po kome je postupao Saša Janković, Zaštitnik građana postupa po prijavi ili po sopstvenom saznanju i pokretanju postupka. Tadašnji Zaštitnik građana je smatrao da on nema obavezu da upotrebi sva zakonska ovlašćenja i zaštiti brata predsednika Republike, već je očekivao da to brat predsednika Republike traži od njega. Uvek kada to spominjemo moramo da znamo i sledeću činjenicu, da građanin, pa bio to i brat predsednika Republike, nema pravo da upotrebi silu protiv državnog organa i da svakako nema srazmernu upotrebu sile u odnosu na palicu kojom raspolaže odmetnuti ili odmetnuti pripadnici žandarmerije. Sada vidite dokle to ide dalje. Ne samo da nije pokrenuo taj postupak, već je počeo da pokreće postupak da mu se dostavi dokumentacija o disciplinskom postupku koje je sprovodilo Ministarstvo unutrašnjih poslova vezano za taj incident. To bi možda imalo nekog smisla da i tužilac nije pokrenuo krivični postupak. Od tog trenutka nijedan državni organ pred kojim se vodi postupak za koji je tužilac zvanično dostavio Zahtev za sprovođenje i prikupljanje obaveštenja nema pravo bez tužioca, saglasnosti tužioca bilo koji papir da da bilo kom drugom državnom organu, pa čak i Saši Jankoviću. Oko toga ovde se u Narodnoj skupštini napravila čitava jedna kampanja koju su narodni poslanici koji su podržavali bivši režim napravili da je u pitanju diktatura, jer znate trebalo je prikazati jako uspešno da su bubrezi Andreja Vučića napali pendreke žandarma. To je taj početak zbog koga su članovi porodice Aleksandra Vučića i dan danas izloženi. Ne treba meni kasnije i naknadna pamet Saše Jankovića da on kaže kako su ga na to terali strani ambasadori. Mene naknadna pamet ne interesuje. Mene interesuje zašto je to prihvatio, zašto je to radio, zašto je u tome učestvovao i koji je bio krajnji cilj? Ovde vidimo da je krajnji cilj bio da se ugrozi sigurnost predsednikove porodice i uništi ugled te iste porodice. Idemo dalje. Nije to jedini, bilo ih je još mnogo. Samo da podsetim da je napadao i Ministarstvo odbrane za jedan tragičan incident, gde je opet tražio da mu se dostave određena dokumenta iako je tužilaštvo vodilo svoj postupak. Koliko je meni poznato i po sadašnjem zakonu, a i po Predlogu ovog zakona piše da Zaštitnik građana nije ovlašćen da kontroliše rad Narodne skupštine, predsednika Republike, Vlade, Ustavnog suda, sudova i javnih tužilaštava. Imali smo čak i ovde jednu sednicu nadležnog radnog tela u Narodnoj skupštini gde je Saša Janković ubeđivao narodne poslanike da on ima pravo na dokumenta iz istrage bez saglasnosti tužioca koji vodi istražni postupak. Tako to izgleda, četvrta grana vlasti, ne ferma nikoga, ni Narodnu skupštinu, ni Vladu, ni Ustavni sud, ni sud, ni tužioca. To je valjda ta Srbija za koju se borio Saša Janković i to su ta naša iskustva. Bilo ih je još ne samo od Saše Jankovića, ali ovo je bio najdrastičniji primer kako se zloupotrebljava javna funkcija da bi se na neki nademokratski nasilan način promenila izborna volja građana Republike Srbije. Znao je Saša Janković da ne može da pobedi Aleksandra Vučića na izborima za predsednika, ali je hteo i godinama je radio na tome da satanizuje i Aleksandra Vučića i njegovu porodicu i SNS, da izazove tu kritičnu masu koja bi na nasilnim putem dovela na vlast ili da podsetim neke kolege koji su tada bili poslanici u Narodnoj skupštini – znate li šta je tražio Saša Janković kada je izgubio predsedničke izbore? Da ga SNS, odnosno Aleksandar Vučić predloži za mandatara za sastav nove Vlade. Dotle je to išlo. Sada ja postavljam jedno drugo pitanje – gde su ti naši nezavisni organi koji su zaduženi za odbranu ljudskih prava i sloboda? Ne očekujem to od nevladinog sektora. Oni primaju pare sa zapada da bi radili na tome, satanizovali i porodicu predsednika i predsednika Srbije Aleksandra Vučića. Znam da i natpisi u novinama i nešto što se iznosi u javnost nije u nadležnosti određenih državnih organa koji se bave zaštitom ljudskih prava, ali zašto se ne oglašavaju, zašto ne osude, jer su se možda uplašili ili smatraju da nemaju obavezu pa ne treba to ni da rade? Ne možete vi da štite ljudska prava i slobode građana do pola, nego ih ili štite ili ne štitite. To i jeste problem. Neka svaki Zaštitnik građana, ko god da bude bio izabran po ovom zakonu, ko god da bude bio u budućnosti, konačno to jednom shvati. Nema do pola. Ne radite vi taj posao da budete simpatični i da napadate državu, Vladu, Narodnu skupštinu i da vas narod zbog toga voli. Vi ste tu da štitite prava građana i onog iz najmanjeg i najudaljenijeg mesta u Srbiji, bilo kog građanina, bilo kog građanina na teritoriji grada Beograda, bilo kog građanina pa makar on bio i sin predsednika države. Nema do pola. Ili ili i ne samo Zaštitnik građana. Ima tu još funkcionera koji su zaduženi za određena prava, ravnopravnost i slobode itd. jer samo tako možemo da postignemo to da govor mržnje naiđe na osudu još većeg dela naše javnosti. Kada bude naišao na dovoljnu osudu naše javnosti onda će oni prestati. Dokle toga ne bude mi uvek rizikujemo da se stvori neka kritična masa koja će da pomisli da ih je dovoljno pa da nam razvaljuje vrata Narodne skupštine, da upadaju u Narodnu skupštinu, da ponove 5. oktobar, da promene izbornu volju građana, da nasilno dođu na vlast. To je jedini način da bivši režim dođe na vlast, da Đilas dođe na vlast, da Šolak dođe na vlast, Jeremić da dođe na vlast. Pa, izvinite gospodo nezavisni, zaboravite na četvrtu granu vlasti i konačno budite dovoljno hrabri da radite svoj posao za koji vas mi narodni poslanici biramo i nemojte do pola, ili ga radite ili ne radite, a onda podnesete ostavku ako nećete da ga radite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Sledeći narodni poslanik je Milan Jugović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, cenjeni sugrađani, Predlog zakona o Zaštitniku građana koji je danas pred nama je izuzetno važan za naše društvo, za našu zemlju i mislim da ćemo njegovim usvajanjem danas dodatno ojačati, uvećati demokratski kapacitet, odnosno potencijal naše zemlje, da ćemo dodatno osnažiti poverenje naših građana u institucije svoje države. Tako da će, naravno, kao i sve moje kolege, svesrdno podržati ovaj predlog zakona koji je pred nama. Ono na šta bih ja želeo da ukažem je da svi građani Srbije treba da imaju podjednak tretman pred državnim organima, da imaju ista prava, da imaju jednako pravo na zaštitu. Ne smeju u Srbiji danas postojati građani prvog i građani drugog reda. Ne smeju postojati građani koji ne mogu da ostvare svoja ljudska prava, a nažalost, to se dešava i to u slučaju porodice našeg predsednika Aleksandra Vučića, gde je njegova porodica, slobodno mogu reći, duži niz godina izložena fabrikovanim lažima, izmišljenim aferama, hajki, satanizaciji od strane opozicije, pa čak i crtanju mete, odnosno proglašavanjem pre svih, sina predsednika Vučića i njegovog brata za legitimne mete, kao tobožnjim saradnicima kojekakvih kriminalnih grupacija. Bez obzira, što je nekoliko kolega danas postavilo pitanje da li će državni organi reagovati na ovakve stvari, i ja ću postaviti isto pitanje, da je sreće da ne postavlja niko ili eventualno jedan kolega, državni organi reagovali i niko ne pominje tu temu, ali nažalost, bez obzira što poslanici SNS uporno iz sednice u sednicu ponavljaju, mole organe da rade svoj posao, za sada do toga nije došlo. Kolega Bakarac je naveo jedan dobar primer u današnjoj diskusiji, kada je pomenuo da je, čini mi se 2019. godine, Prajd Info Centar, odnosno izlog, ne razbijen, već da li je oštećen delimično itd, podigle su se sve nevladine organizacije, Poverenica za zaštitu ravnopravnost itd. Mi ne tražimo ništa više ni manje, samo da se i u slučaju porodice predsednika Vučića zakon doslovno primenjuje ili bar približno, kao u ovom primeru koji sam naveo. Ista ta opozicija koja ugrožava osnovna ljudska prava predsednikovoj porodici, žali se na neadekvatne, da kažemo, izborne uslove. To je ona opozicija, ili tačnije rečeno, deo opozicije koji nije smeo da izađe na prethodne izbore. To je onaj deo opozicije koji želi na vlast nekako bez izbora. To je onaj deo opozicije koji je na sav glas zvao strance da posreduju u međustranačkom dijalogu, a kada nisu došli do očekivanog ishoda, sada im ni ti isti stranci ne valjaju. To je deo opozicije koji predvodi Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Zdravko Ponoš i ostala ekipa iz bivšeg režima. Slobodno mogu reći da izborni uslovi u Srbiji nikada nisu bili bolji, pogotovo kada je u pitanju opozicija ili deo opozicije okupljen oko Dragana Đilasa, jer je to grupacija koja ima ogroman novac, koja poseduje televizije, štampane medije, portale, prisutni su na društvenim mrežama itd. Naravno, njima to nije dovoljno. Za njih je jedino prihvatljivo, jedino zadovoljavajuće da neko dođe i kaže – Đilase, evo ti vlast bez izbora, i on da nastavi da pljačka građane Srbije tamo gde je stao 2012. godine, odnosno 2013. godine. Taman kada građani Srbije pomisle da su neki pripadnici opozicije poodavno dotakli dno u svom beščašću, politikanstvu, u trgovini nacionalnim interesima, oni nas nažalost uvek negativno iznenade. Nakon što su pre desetak godina, u vreme Đilasa, Jeremića i ostalih uvedene granice između Srba i Srba na Jarinju i Brnjaku, postavljeno je ono katastrofalno pitanje o ispravnosti, odnosno legitimnosti proglašenja nezavisnosti tzv. Kosova zbog čega Albanci danas u Prištini slave Vuka Jeremića. Dešava se da, primera radi, Nebojša Zelenović, propali šabački političar i tobožnji ekolog Aleksandar Jovanović Ćuta odu još korak dalje. Neko je u današnjoj diskusiji takođe pomenuo, čini mi se da je u pitanju kolega Bakarec, da su Zelenović i Ćuta u svoju predizbornu kampanju uključili i Violu fon Kramon, političarku iz jedne druge evropske države, političarku koja apsolutno nema šta da traži na našoj političkoj sceni. Dolazim iz Loznice, grada čiji su stanovnici kroz svoju prošlost u slobodnu, celovitost i nezavisnost Srbije utkali hiljade života, od Prvog srpskog ustanka, od Cerske, Gučevske bitke iz Prvog svetskog rata do Drugog svetskog rata kada je Loznica bila prvo oslobođeno mesto u porobljenoj, okupiranoj Evropi 31. avgusta 1941. godine. U takav jedan slobodarski kraj propali šabački političar, Nebojša Zelenović, tobožnji ekolog Aleksandar Jovanović Ćuta, dakle, koji u svojoj politici imaju program, odnosno daju podršku tzv. lažnoj državi Kosovo, daju podršku i zalažu se za saradnju, kako oni kažu, institucija nezavisnih država Srbije i Kosova. Dakle, pomenuta gospoda u Loznicu i selo Gornje Nedeljice dovedu plaćenog albanskog lobistu, odnosno lobistkinju, promotera nezavisnosti lažne države Kosovo, Violu fon Kramon. Dakle, Zelenović koga su su Šapčani oterali na izborima sa vlasti, sada dolaze u Loznicu i brine se tobož za životnu sredinu u kojoj će živeti Lozničani, stanovnici Jadra, Viola fon Kramon, plaćeno lobistikinja koja se zalaže za otimanje dela teritorije naše zemlje takođe tobož se brine za životnu sredinu u kojoj će živeti stanovnici ovog dela Srbije. Da li iko ko se vodi zdravim razumom može poverovati u iskrenost i čestitost namera pomenute gospode? Možda bi i mogli poverovati u iskrenost namera Viole fon Kramon da je sa mesta gde je zborovala u Gornjim Nedeljicama otišla samo tri ili četiri kilometra dalje, u Draginac, u mesto gde je, pazite, čudne li koincidencije, pre 80 godina, podsetiću gospođa Kramon je pre tri ili četiri dana, dakle 28. oktobra boravila u Loznici, gde je pre 80 godina takođe u oktobru mesecu u Dragincu streljano 2.950 seljaka, žena i dece, ili da nastavi u susedno selo Cikote gde je streljano 396 civila, ili dalje u sledeće selo Krivajicu gde je streljano 78 ljudi, pri čemu polovina dece mlađeg uzrasta. Dakle, ova gospoda, zborujući na mestu u blizini najvećeg stratišta seljaka na Balkanu u Drugom svetskom ratu, tobož brine se za životnu sredinu u kojoj žive građani ovog dela Srbije, daje im savet itd. Naravno, kolega Bakarec je pominjao da su njihovi pratioci sekirom nasrnuli na građane koji su se okupili, koji su negodovali zbog njihovog dolaska, jer to je ipak uvreda i za srpske žrtve i za srpski narod u celini. Ono što bih takođe hteo da kažem ovom prilikom, da Nebojša Zelenović treba da shvati, bar bi trebao da shvati koliko je dugo u politici da ga ne žele ni Šapčani, ni Lozničani, ni građani bilo kog drugog dela Srbije, jer njegov lopovluk dok je bio gradonačelnik Šapca nije zaboravljen. Osuđen je za nenamensko trošenje sredstava građana Šapca. Nije zaboravljena ni podrška lažnoj državi Kosovo. Nije zaboravljena ni 2018. godina kada je Nebojša Zelenović posetio Kosovo, posetio Peć, odnosno albanskog gradonačelnika Peći Gazmenda Muhadžirija, gde su zajedno sedeli ispod albanske zastave, zastave takozvanog Kosova i grba takozvanog Kosova, ponizeći na taj način i svoju zemlju i svoj narod. Pre nekih par minuta čujem, u Loznicu, u moj grad došla Marinika Tepić, kaže da promoviše dan posle, da takođe ukaže na eventualne ekološke probleme građanima Loznice itd, itd. Neće biti nikakvog dana posle. Dan posle smo videli 2012. godine, kada su građani poslali bivši režim u istoriju. Videli smo taj dan posle šta smo zatekli u Srbiji, uništene fabrike, radnike na ulici. Između ostalih, kada je u pitanju moja Loznica, fabrike „Viskoza“, „FAK“ i ostale koje su bile zakatančene, a koje je zakatančio Dragan Đilas i režim čiji je on bio deo. Možda mi nismo dovoljno informisani, možda mi nismo dovoljno inteligentni, pametni. Možda su Dragan Đilas, Vuk Jeremić i ostali bili vizionari, možda su želeli da građani Loznice i čitave Srbije žive u zdravoj, ekološkoj sredini, pa su nam zato izašli u susret i uništili sve te fabrike, pa su zato sve te radnike ostavili na ulici da bez posla, ali udišu svež i čist vazduh. Na sreću, građani Srbije su takve odavno pročitali i te vizionare nikada više neće vratiti na vlast. Te vizionare koji su uništili našu privredu, uništili našu ekonomiju, uništili našu vojsku. Uprkos njihovim željama i nadanjima da će ih neki strani ambasadori vratiti na vlast, do toga neće doći, jer u Srbiji se danas na vlast dolazi isključivo voljom građana i nikada se više neće vratiti vreme kada će Vladu Srbije formirati strane ambasade i tajkuni, već isključivo građani Srbije na izborima. Dugi niz godina unazad, a verujem i u budućnosti, građani prepoznaju politiku SNS, politiku Aleksandra Vučića, jer je to politika koja garantuje svima nama svetliju budućnost i duboko sam uveren da će ta politika i nadalje dobijati veliku podršku građana Srbije. zahvaljujem.
Hvala, gospodine Jugoviću. Reč ima narodni poslanik Mladen Bošković.
Zahvaljujem, predsedavajući Orliću. Uvažena ministarka sa saradnikom, drage koleginice i kolege narodni poslanici, dragi građani Republike Srbije, podržavam amandman o Predlogu zakona o zaštitniku građana koji je podnela naša koleginica Jelena Žarić Kovačević, a koji uređuje pitanja koja su od suštinske važnosti za dalji razvoj dobre uprave. Unapređenjem pravnog okvira koji uređuje status i nadležnosti Zaštitnika građana, kao i slobodan pristup informacijama od javnog značaja doprinosi se unapređenju odgovornosti državne uprave i transparentnosti njenog rada. Važeći Zakon o Zaštitniku građana je još iz 2005. godine, a to je, složićete, odavno. Imali smo i promenu Ustava 2006. godine. Novim Zakonom o Zaštitniku građana i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja unapređena je nezavisnost, pre svega, Zaštitnika građana i Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti i stvoreni su osnovi i uslovi za njihov efikasniji i efektivniji rad. Gde se ogleda unapređenje te nezavisnosti Zaštitnika građana i Poverenika za informacije od javnog značaja? Za razliku od dosadašnje prakse, novim zakonskim rešenjima propisano je da predsednik Narodne skupštine objavljuje javni poziv svim zainteresovanim licima koja ispunjavaju zakonom propisane uslove da se prijave radi sticanja statusa kandidata. Predviđeno je da poslaničke grupe kao ovlašćeni predlagači mogu kao kandidata za Zaštitnika građana, odnosno Poverenika predložiti isključivo lice koje se nalazi na spisku kandidata koji je prethodno utvrdio nadležni odbor Narodne skupštine Republike Srbije. U ovome se garantuje veća transparentnost postupka izbora Zaštitnika građana i Poverenika. Takođe, predviđen je znatno duži mandat kako Zaštitnika građana, tako i Poverenika u odnosu na postojeća zakonska rešenja. Tako, na primer, kod Zaštitnika građana, umesto petogodišnjeg mandata i mogućnosti reizbora, predviđen je mandat da traje osam godina bez mogućnosti ponovnog izbora. Ovakvo rešenje je u potpunosti u skladu sa tačkom 10. Venecijanskih principa o zaštiti i promovisanju institucije Ombudsamana. U čemu se ogledaju nova ovlašćenja Zaštitnika građana? Zaštitnik građana je ovlašćen da u postupku pripreme propisa daje mišljenje organu uprave, dakle, organu čiji rad kontroliše na predloge zakona i drugih propisa, ako se njima uređuju pitanja koja su od značaja za zaštitu prava građana. U postojećem zakonu ovakva ovlašćenja Zaštitnik građana imao je isključivo prema Narodnoj skupštini i Vladi, a ubuduće će ih imati i prema svim organima čiji rad Zaštitnik građana kontroliše. Takođe, novim zakonskim rešenjem izričito je ovlašćen da sprovede postupke kontrole organa uprave i pre pokretanja postupka pred nadležnim sudom. Proširen je i krug subjekata kojim se utvrđuje status organa vlasti i koji su samim tim u obavezi da postupaju po ovom zakonu. Poput javnih beležnika, javnih izvršitelja kao nosioca javnih ovlašćenja, javnih preduzeća, ustanova, organizacija i drugih pravnih lica koja su osnovana propisom ili odlukom organa Republike Srbije ili autonomne pokrajine ili lokalne samouprave. Ali, pored amandmana i Zakona o Zaštitniku građana, moram da kažem i da osudim napade po ko zna koji put na predsednika Aleksandra Vučića, na njegovog sina Danila, na vređanje njegove porodice, demoliranje prostorija SNS pre nekih dvadesetak dana u Novom Sadu od strane sina Bore Novakovića, nekadašnjeg demokrate, a sada člana stranke Vuka Jeremića, čoveka koji je uništio srpsku diplomatiju dok je bio ministar spoljnih poslova. Pre desetak dana završeni su i lokalni izbori u opštini Negotin, iz koje ja dolazim, i bio sam tamo sa svojim saborcima. Verovatno su isti ti Jeremići, Novakovići, Aleksići ili kako se već zovu i njihovi poverenici i njihovi ljudi uništavali i opštinu Negotin, šarajući turističku signalizaciju, šarajući drveće, klupe, zgrade. Pretili su ljudima da ne izlaze na izbore, ali je rezultat pokazao ko su oni, a ko smo mi. Da li treba da dozvolimo da unište gradove, da polupaju prostorije SNS, možda će i neke druge, da prete ljudima, da napadaju ljude kako fizički, tako i verbalno? Ovakvo vređanje predsednika Srbije Aleksandra Vučića, koji ima podršku građana Srbije preko 60%, njegove porodice, članova SNS je sramotno i to ne smemo više da dozvolimo. Jednom rečju, ja sam zgrožen ponašanjem političkih neistomišljenika, Jeremićeve ili Đilasove stranke, a verujem da su i građani Srbije zgroženi ponašanjem nazovimo lidera i članova bivšeg režima. Ono što ja mogu da im poručim sa ovog mesta jeste da ako vam se ne sviđa politika predsednika Aleksandra Vučića, a ne sviđa vam se jer više ne možete da pljačkate građane Srbije i iznosite milione evra građana Srbije na egzotične destinacije, zapitajte se barem kakvu poruku šaljete svojoj deci? Mi ćemo i ubuduće da nastavimo da se borimo rezultatima za dobrobit svih naših građana, a vi nastavite sa vašim vandalizmom, psovanjem, razbojništvom, vređanjem, pa ćemo videti kako će građani da ocene i kome će da daju podršku već u aprilu naredne godine. Ovakvom politikom koju predvodi predsednik Vučić izgradili smo bolnice, škole, vrtiće, putnu infrastrukturu, fabrike, povećali smo plate i penzije, razvili smo našu zemlju za samo devet godina, i to nastavljamo da radimo i dalje. Građani Srbije prepoznaju rad, prepoznaju marljivost, stručnost, napredak, a ne žele da se vrate u vreme žutih egzotičnih tajkunskih hobotnica Đilasa, Jeremića, Tadića, koji su nam razorili i rasprodali zemlju. Na sve mere podrške kako građanima, tako i privredi u vreme ove pošasti koja je zadesila čitav svet neko će reći kako se državno rukovodstvo dodvorava građanima pred izbore u aprilu naredne godine, što zapravo nije tačno. Ja ću samo da podsetim građane na činjenicu da smo 2014. godine imali vanredne parlamentarne izbore, pa je neposredno pred održavanje izbora državno rukovodstvo sprovelo mere fiskalne konsolidacije, odnosno smanjili smo penzije i plate i dobili smo izbore. Naravno, uz stabilnost kako unutrašnje i naročito spoljne politike, koju odlično vodi šef srpske diplomatije Nikola Selaković, uz svo zalaganje predsednika Aleksandra Vučića i njegovu iskrenu borbu za dalji razvoj naše zemlje, još snažnije i odlučnije krećemo u nove pobede i gradimo zajedno snažnu i ekonomski jaku Srbiju, za budućnost naše dece. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Poslednji prijavljeni je narodni poslanik Milimir Vujadinović. Preostalo vreme je pet minuta orijentaciono. Hvala.
Hvala, predsedavajući. Nekako na meni svaki put završava i da vam kažem čast je to, što bi rekli naši ljudi, krčma je uvek na meni. Ne znam koliko imamo pravo na to, poštovana ministarka i poštovane kolege poslanici i poslanice, uvaženi građani Srbije, ali ću, pošto sam danas poslednji, iskoristiti priliku da možda uradim jednu rekapitulaciju današnjeg zasedanja i na neki način uradim to da pošaljem jednu zajedničku poruku iz ovog parlamenta. Poštovana ministarka, šta je to što biste danas poneli kao glavni utisak sa zasedanja ovog parlamenta? Mogli ste zaključiti da samo pominjanje Zaštitnika građana u ovom parlamentu asocira na potrebu zaštite svakog građanina u ovoj zemlji, a ne zaboravite, građanin ove zemlje je i predsednik države Aleksandar Vučić i njegova porodica. Ono što ćete sigurno poneti kao utisak je poruka ovog parlamenta, a poruka i javnosti da sve institucije počevši od Zaštitnika građana, na kraju krajeva i vas i mene kao narodnog poslanika, moramo uraditi sve ono što je u našoj moći da zaštitimo svakog građanina, a pogotovo kada su u pitanju institucije kao što je predsednik države i pogotovo kada je u pitanju ono što je osnovna ćelija društva, a to je porodica. Međutim, uvažena ministarka, vi ste mogli da primetite da napadi na predsednika države ovih dana ne idu samo iz granica ove zemlje, napadi na predsednika države dolaze iz nekih drugih centara koji su daleko od granica ove države, ali ono što je tragedija u svemu tome je što eksponenta za jednu takvu politiku takvi centri moći koji su daleko od granica ove zemlje nalaze upravo u Beogradu i u Republici Srbiji. Ono što je takođe činjenica je da napada na predsednika države ne manjka ni iz regiona. Tu posebno mislim na napade koji dolaze iz Zagreba, iz Sarajeva, a neretko dolaze i iz zvanične Podgorice. Ovih dana ste videli da postoje čak i neki pojedinci iz srpskog političkog spektra iz Republike Srpske koji su se priključili jednom takvom frontu, ali to su još uvek samo pojedinci. Kada bi Srbija i njen predsednik, uvažena ministarka, utonuli u ovu matricu međusobnih napada u regionu, budite sigurni da bi Balkan utonuo u haos. Taj put ne ulaženja u jednu ovakvu matricu je jedan od najtežih političkih puteva kojima može da ide bilo ko ko vodi jednu zemlju, ali je jedan od najodgovornijih i verovatno jedan od onih koji su jedini mogući u ovom trenutku, kada je u pitanju Srbija. To je put jednog državničkog odnosa ne samo prema Republici Srbiji i njenim građanima, nego put jednog državničkog odnosa prema svim građanima i na Balkanu, odnosno u regionu koji sa nama ili pored nas žive. Uvažena ministarka, ovaj put može da predvodi jedino onaj ko je državnik, ko danas ne razmišlja o sudbini samo svog naroda, o sudbini samo svoje zemlje, nego i o sudbini svih onih koji okolo sa nama žive. Ovo je put kojim danas ide predsednik države, a vi kao Vlada sledite taj put. Potvrda ovoj mojoj tvrdnji je i činjenica da je, pored svih onih političkih šamara koji su nemalo puta dolazili iz Podgorice, danas u Beogradu boravio i premijer Crne Gore. To je, siguran sam, a malo je ko to danas spomenuo, najvažniji politički događaj koji se desio u Srbiji na današnji dan. Videli smo jednu veliku odgovornost prema ovom događaju i kada je u pitanju predsednik države i kada je u pitanju predsednica Vlade, videli smo njihov akcenat na infrastrukturnim projektima i svemu onome što nas povezuje sa Crnom Gorom i stavljanje u stranu svega onoga što nas razdvaja, a to može samo onaj koji ima državnički odnos prema politici i u svojoj zemlji i u regionu. Tom važnom političkom događaju danas se priključio i ovaj parlament. Predsednik Vlade Crne Gore boravio je i u poseti ovom parlamentu i to je bila jedna simbolička poruka podrške koju ovaj parlament daje i predsedniku i Vladi u vođenju jedne takve odgovorne, a nadasve teške politike, uzevši u obzir političko stanje u kome se danas region nalazi. Videli smo i pozive za saradnju u okviru inicijative „Otvoreni Balkan“, čiji je inicijator, odnosno nosilac ideje današnji predsednik države Aleksandar Vučić. Poštovana ministarka, na kraju da vam kažem, videli ste jednu veliku podršku za zakonske predloge koje ste poslali u ovaj parlament i budite sigurni da će parlament podržati vaše zakonske predloge, ali ono što od vas očekujemo je da i nastavite ovu politiku čiji koreni sežu u 2014. godinu, pre svega. Da nastavite politiku koja se jedne strane podrazumeva razvoj Republike Srbije i borbu za bolji život svakog njenog građanina, a sa druge strane politiku koja brine o svakom našem čoveku koji živi u regionu i brine o regionalnom miru i stabilnosti. To je ono što mi kao poslanici pre svega govorimo u ime poslanika SNS, iako nisam ovlašćeni predstavnik, u ovom momentu očekujemo od vas, od cele Vlade, ali siguran sam da je to ono što očekuje i javnost u Srbiji, jer jedino mir i stabilnost danas mogu da doprinesu razvoju Srbije i razvoju regiona. Imate put, započet je 2014. godine, danas se uveliko razvija, držite se toga puta, a podršku za zakon ćete imati, ne sumnjajte u to. Hvala vam puno. Živela Srbija!
Hvala, gospodine Vujadinoviću. Na član 48. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč dajem predstavniku predlagača ministarki Obradović.
Prihvatam amandman. Hvala, predsedavajući, na datoj reči. Dame i gospodo narodni poslanici, vama posebno hvala i na radu u toku prethodne nedelje, a i u toku današnjeg dana. Ja ću se osvrnuti sada na kraju rasprave na ključna unapređenja koja donose zakonska rešenja koja su pred vama. Mi smo danas u pojedinostima govorili o Predlogu zakona o Zaštitniku građana, ali ću se osvrnuti i na ovaj drugi podjednako važan Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Dakle, ova rešenja su u potpunosti usklađena sa venecijanskim principima, to je izuzetno važno, kao zemlje koje se nalaze i na putu evropskih integracija, sa Tromso konvencijom i načelima javne uprave Evropske komisije. Još jednom ću pomenuti da su izuzetno učešće i doprinos u radu dali i lično Zaštitnik građana i Poverenik za informacije od javnog značaja, gospoda Pašalić i Marinović, kao i zaposleni u organima kojima oni rukovode. Naravno, nevladine organizacije, takođe, značajni predlozi, čiji je dobar deo i implementiran u ova dva predloga zakona i neizostavno, eksperti "Sigme" sa kojima smo radili intenzivno i posvećeno u procesu pripreme ova dva zakonska akta. Ovim novim zakonskim rešenjima smo unapredili način izbora Zaštitnika građana i Poverenika za informacije od javnog značaja uvođenjem javnog poziva, čime se obezbeđuje veća transparentnost postupka njihovog izbora i kontrola od strane javnosti. Mandat Zaštitnika građana i Poverenika za informacije od javnog značaja trajaće ubuduće osam godina, bez mogućnosti reizbora. Mandat im neće prestajati u slučaju ispunjenja uslova za penziju, već će moći da obavljaju funkciju sve do isteka mandata. Zaštitnik građana i Poverenik ubuduće samostalno će donositi akte o organizaciji i radu svojih stručnih službi, čime će se dodatno pojačati njihov integritet nezavisnosti i legitimitet institucije. Unaprediće se budžetsko-finansijska nezavisnost ovih institucija jer finansijska sredstva koja su potrebna za funkcionisanje ovih organa neće biti smanjivana u toku godine. Zaštitnik građana obavljaće poslove nacionalnog mehanizma za prevenciju torture, poslove nacionalnog nezavisnog mehanizma za praćenje sprovođenja Konvencije o pravima osoba sa invaliditetom, kao i poslove nacionalnog izvestioca u oblasti trgovine ljudima. Zaštitnik građana moći će sam da postavlja i razrešava svoje zamenike, umesto što je do sada Narodnoj skupštini predlagao njihov izbor, odnosno razrešenje. Zaštitnik građana moći će da inicira razmenu ili dopunu zakona i drugih propisa i opštih akata, s tim što će od sada nadležni odbor Narodne skupštine odnosno Vlada i organi uprave biti dužni da dostave obaveštenje Zaštitniku građana o razmatranju njegove inicijative. Zaštitnik građana moći će bez prethodne najave i ometanja da pregleda ne samo mesta u kojima se nalaze lica lišena slobode, lica kojima je ograničena sloboda kretanja, već i mesta gde su smeštene ili borave grupe čija prava štiti, a posebno mesta pod kontrolom policije i vojske Srbije, pritvorske jedinice, zavode za izvršenje krivičnih sankcija, psihijatrijske ustanove, prihvatilišta za strance i centre za azil, kao i ustanove socijalne zaštite koje pružaju uslugu domskog smeštaja dece i mladima, kao i odraslim i starijim licima. Zaštitnik građana, u slučaju koji zahteva hitnost postupanja, moći će od predsednika Republike, predsednika i članova Vlade, predsednika Narodne skupštine, predsednika Ustavnog suda i funkcionera u organima uprave da zatraži prijem u roku od tri dana. I još nekoliko napomena u pogledu Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. O tome danas nismo govorili jer nije bilo amandmana na ovaj Predlog zakona, ali je zgodno sada, na kraju ove rasprave, a pre vašeg izjašnjavanja o ovim predlozima zakona, da to istaknem. Proširen je krug subjekata koji su u obavezi da postupaju po ovom zakonu - javni beležnici, javni izvršitelji, javna preduzeća, ustanove, privredna društva u većinskom državnom, lokalnom, pokrajinskom vlasništvu i drugi organi. Afirmiše se princip proaktivnog delovanja kroz objavljivanje što većeg broja informacija, kako na veb prezentacijama, tako i putem informatora o radu. Posebna pažnja je posvećena naporima da se spreči sve masovnija pojava ignorisanja zahteva za pristup informacijama od strane organa vlasti, pa je tako Poverenik ovlašćen da izdaje prekršajne naloge u visini od 30 hiljada dinara licu za nepostupanje po zahtevu, čime se između ostalog utiče i na rasterećenje prekršajnih sudova. Novim zakonom Povereniku se daje ovlašćenje da podnosi i prekršajne prijave i unapređena su i ovlašćenja Poverenika u pogledu prinude na izvršenje njegovih rešenja, odnosno predviđene su novčane kazne u iznosu od 20 do 100 hiljada dinara za nepoštovanje odnosno neizvršenje njegovih rešenja. Ovim sam kratko sumirala u ovih 20-ak tačaka šta je to što su izmene koje će značajno uticati na živote svih nas koji smo unutar granica Republike Srbije. Ja sam uverena da će primenom ovih ključnih novina biti unapređena zaštita prava građana i pravo građana da dobiju informaciju o radu organa vlasti. Još jednom se zahvaljujem svima vama i radujem se vašem izjašnjenju po ova dva predloga zakona. Želim posebno da se zahvalim svojim saradnicima, posebno u okviru radne grupe, koji su pripremali ova dva predloga zakona, izuzetno dugotrajan i posvećen rad. Hvala još jednom. Samo timskim radom mi možemo da pravimo ovakve stvari poput ova dva zakonska predloga. Videćete da će Srbija još dugo biti pohvaljivana za ovakve predloge poput ova dva zakona, ne samo u okvirima Evrope, nego mnogo šire. To će biti u vremenu pred nama i bićete ponosni što ste vi bili među ljudima koji su glasali za ove predloge zakona. Hvala vam još jednom.
Hvala. Konstatujem da je Vlada prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Hvala predstavnicima Vlade i svima koji su učestvovali u ovoj raspravi. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem sredu, 3. novembar 2021. godine, sa početkom u 16 časova i 40 minuta, kao dan za glasanje o preostalim tačkama dnevnog reda Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Hvala. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 170 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Podsećam vas da smo već odlučili o prvoj tački dnevnog reda, to je bio rebalans budžeta. Druga tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O ZAŠTITINIKU GRAĐANA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o Zaštitniku građana, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 174, za – 174. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno prihvatila zakon, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Snežana Paunović i Đorđe Milićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaustavljam glasanje: ukupno – 174, za – 21, nisu glasala 153 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Snežana Paunović i Đorđe Milićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 174, za – 18, nije glasalo 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Snežana Paunović i Đorđe Milićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 174, za – 20, nisu glasala 154 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Snežana Paunović i Đorđe Milićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 174, za – 23, nije glasao 151 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Snežana Paunović i Đorđe Milićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 174, za – 20, nisu glasala 154 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o Zaštitniku građana, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 174, za 174 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o Zaštitniku građana. Treća tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMANAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SLOBODNOM PRISTUPU INFORMACIJAMA OD JAVNOG ZNAČAJA Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu. S obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 174, za – 174. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Pre prelaska na dalje odlučivanje podsećam vas da je Narodna skupština obavila načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 4. i 5. dnevnog reda. S obzirom na to da na predloge zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, odlučivati samo o predlozima zakona u celini. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o postupku registracije u Agenciji za privredne registre, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 174, za – 173, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o postupku registracije u Agenciji za privredne registre. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Centralnoj evidenciji stvarnih vlasnika, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 174, za – 174. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Centralnoj evidenciji stvarnih vlasnika. Pre prelaska na odlučivanje o tački dnevnog reda broj 6. podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačke 4. i 6. Ustava Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju javno zaduživanje i zaključivanje i potraživanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (Pametna brojila) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 174, za – 174. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre prelaska na dalje odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika vrši izborne nadležnosti. Prelazimo na odlučivanje. Sedma tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o dopuni Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 174, za – 173, nije glasalo jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila predlog Odluke. Osma tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 174, za – 174. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke. Pre zaključivanja sednice, dozvolite samo da vas podsetim da sam zakazao za utorak, 9. novembar, Šestu sednicu Drugog redovnog zasedanja sa tačkama dnevnog reda: Predlog zakona o biocidnim proizvodima itd, ima ih 10, da sada ne čitam. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Četvrtu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini.