Poštovane dame i gospodo, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 86 narodnih poslanika. Da bismo utvrdili broj prisutnih poslanika u sali, molim vas da ubacite kartice u elektronski sistem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da ej u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Momo Čolaković i Miloš Aligrudić. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika, pozvala da pored predstavnika predlagača, ministar zdravlja, inače, kao što znate je bolestan, tako da on nije mogao da se odazove pozivu, pozvala gospodina Nebojšu Bradića, ministra kulture, gospođu Vericu Kalanović, ministra za Nacionalni investicioni plan, gospođu Snežanu Samardžić-Marković, ministra omladine i sporta, koju pozdravljam, sa predstavnicima Ministarstva zdravlja koji su ovde. Pozvala sam takođe i gospođu Nevenu Karanović i Perišu Simonovića, državne sekretare u Ministarstvu zdravlja i Zoricu Pavlović, pomoćnika ministra zdravlja. Nastavljamo rad. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O LEKOVIMA I MEDICINSKIM SREDSTVIMA (pojedinosti) Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Mašić i Milan Knežević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi za reč? (Da) Gospodin Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Martinović je podneo amandman na član 35. i predložio je da se ovaj član briše. Na samom početku ne mogu a da ne izrazim svoje nezadovoljstvo zbog toga što mi ne dobijamo nijedan odgovor na primedbe koje smo stavili. Mi ovde dokumentima pokazujemo da odgovori koje smo dobili od Ministarstva zdravlja nisu istiniti. Niko ni reč da kaže i da opovrgne ono o čemu govorimo. Mislim da je to nedozvoljeno i nedopustivo. Šta se radi u članu 35? Zašto smo mi hteli da ga brišemo? Lekovi se po određenoj proceduri mogu puštati u promet i da se daje po strogim principima dozvola za njihovo puštanje u promet. Ovim članom 35. vi sada imate nejasnu situaciju da možete i nekim drugim lekovima koji ne ispunjavaju sve uslove dozvoliti da budu korišćeni u našoj zemlji. Šta je tu pomešano? Ozbiljna i teška oboljenja, hitni slučajevi, retke bolesti i centralizovan postupak. Ako pogledate obrazloženje koje nam je dato od strane predlagača zakona i ako gledate odgovor koji smo dobili, onda ćete videti da je prvenstveno tu potrebno da se inovativni lekovi, novi, dozvole da budu pušteni u promet. Šta to praktično znači? Naši građani treba da budu zamorci i da se na nama ispituju novi lekovi, nedovoljno ispitani i bez kompletne dokumentacije. Potrebno je nepotrebno uvođenje ovog člana, jer se time ruši osnovni koncept Svetske zdravstvene organizacije o esencijalnim lekovima koji su neophodni za sve države sveta. Samo toliko.
Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Da li se neko javlja za reč? (Da) Ima reč Mileta Poskurica.
Dame i gospodo, našim intervencijama hteli smo da ovaj član, koliko je sam po sebi rizičan, na neki način promenimo, da ograničimo dužinu, period vremenski u kome se dozvola za lek može izdati u prvih 12 meseci, svako naredno ponovno izdavanje dozvole da svedemo na šest meseci i da u međuvremenu obavežemo predlagača, sponzora, proizvođača, uvoznika, svejedno ko je podneo zahtev Agenciji, da dokumentuje svoje podatke sa novim kliničkim dostignućima. To je veoma važno zato što u stavu 5. istog člana zapažamo mogućnost, bez ikakve validne medicinske dokumentacije, lek pod oznakom – hitan, neophodno potreban za lečenje urgentnog stanja, posebno je potreba države i društva, može da se uveze i da se tako iz godine u godinu produžavanjem nađe na listi trajno, u iznosu od pet godina, što je dato za redovnu proceduru izdavanja dozvole, sa svom potrebnom dokumentacijom. Istina, ovaj član kamuflira i podatak da je centralizovani postupak za neke lekove sproveden. U stavu 5. se to sve dovodi pod znak upita. Zato mislimo da treba ograničiti i naterati predlagača ili sponzora, odnosno onoga ko u ime tog leka nastupa pred Agencijom da svakih šest meseci obogati novim dokazima i učini novi podatak o tome da je lek bezbedan i siguran, pa da kao takav može da prođe ovu klauzulu – hitno. Ovakva klauzula može raznorazne lekove da dovede na srpsko tržište, ali to nije od interesa za građane Srbije.
Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Mašić i Milan Knežević. Gospodine Kneževiću, izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 35, a taj član 35. se odnosi na uslovnu dozvolu za lek. U stavu 5. imamo u zakonu da se u hitnim slučajevima, u kojima je ugroženo javno zdravlje, uslovna dozvola za lek može izuzetno dati i bez svih propisanih podataka iz člana 29. stav 1. tačka 2. i 3. Te tačke 2. i 3. u članu 29, da ne ulazim u detalje, podrazumevaju mnoge bitne karakteristike leka, farmaceutsko-hemijsko-biološke, farmakološko-toksikološke, sa svim komponentama korisnosti, štetnosti lekova i svim relevantnim pokazateljima. U ovoj proceduri mi smatramo da davanje leka koji ne ispunjavaju ove osnovne kriterijume i situacija da možda neki nedovoljno ispitani lekovi mogu da se koriste, sa nepotpunim podacima o njihovoj korisnosti ili štetnosti, mi smo dodalida uz ovaj ovako pročitan deo stava 5. stoji i dodatak – da taj lek ima dozvolu po centralizovanom postupku dobijenu u EU ili od Američke agencije za hranu i lekove. Znači, da ima bar jednu sigurnost i dozvolu o proverenosti leka, a odbijen je naš amandman zato što se poziva na obrazloženje za amandman kolege Martinovića, i s druge strane, i da je ovo harmonizacija svih procesa u oblasti lekova sa propisima EU. Smatramo da je trebalo prihvatiti ovaj amandman i na taj način izbeći da neprovereni lekovi, nedovoljno ispitani lekovi budu na neki način kod nas testirani i naknadno formirana kompletna dokumentacija. Smatramo da je naš amandman primeren i da popravlja ovaj član zakona.
Na član 36. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi za reč? Gospodin Paja Momčilov.
Dame i gospodo, kao što je članom 35. uvedena olakšana procedura da se neki lekovi koji nemaju kompletnu dokumentaciju mogu koristiti u našoj zemlji i na taj način se izlazi u susret velikim farmakološkim firmama, isto ovim članom 36, koji predlažemo da se briše, još se uvodi jedna kategorija. Pored uslovne dozvole, treba da postoji dozvola pod posebnim okolnostima. Samo da vas podsetim, u članu 260. zakona postoji mogućnost da se u vanrednim uslovima takođe dozvoljava po specijalnoj olakšanoj proceduri primena lekova u našoj zemlji. Sada je potpuno jasno zašto se mi zalažemo da se ovo ne dozvoli. Upravo zbog toga što mnogi lekovi koji se nalaze na našem tržištu – nisu bezbedni, zato što kontrola ne odgovara. To je rečeno u jasnoj studiji Tvining projektu Francuza – da je inspekcija najlošiji deo našeg sistema kontrole. Šta je uradilo nadležno ministarstvo – dekapitiralo je Agenciju otpuštanjem 70 ljudi zaposlenih i sada Agencija ima 150 zaposlenih? Prema preporukama iz Tvining projekta, koji je rađen dve i po godine, treba da ima 215 ljudi – koji treba da rade ovaj posao. Čitam samo pismo koja su nam uputili građani, a neću čitati imena. Kaže: "Za karcinom smo kupili jednu ampulu torisel leka i platili u februaru 82.000 dinara. Posle tri dana od uzimanja leka pacijent je dobio sva neželjena dejstva i preminuo. Pitamo, mi rodbina – ko proizvodi lek, ko je izdao dozvolu?" Molim vas odgovorite i na to, jer vas to pitaju građani Srbije. Ovakvim članovima vi dozvoljavate – da u zemlju uđe sve i svašta, a rečeno vam je i u Tvining projektu, Francuzi su vam rekli "da je tržište puno ilegalnih i lažnih lekova".
Na član 44. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman je podneo narodni poslanik Dragi Damnjanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević, koja želi reč? (Ne.) Na član 58. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Vi želite reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 58. Predloga zakona o lekovima i medicinskim sredstvima se odnosi na utvrđivanje cene lekova. SRS je predložila svojim amandmanom – brisanje ovog člana, jer je već u stavu 1. navedeno da Vlada uređuje kriterijume za formiranje cena lekova, čiji je režim izdavanje na recept, kao i najviše cene tih lekova, na osnovu zajedničkog predloga ministra nadležnog za poslove zdravlja i ministra nadležnog za poslove trgovine. Stav je SRS da – ukoliko predlog za cenu lekova daje Vlada i Ministarstvo trgovine, onda ovaj član ne treba da bude u ovom zakonu. U obrazloženju Vlade za neprihvatanje ovog amandmana navedeno je, između ostalog, da je potrebno da član 58. ostane sastavni deo zakona, kako bi se stvorio pravni osnov za uređivanje kriterijuma za formiranje cena lekova, kao i za donošenje odluke o cenama lekova od strane Vlade. Inače, u stavu 2. člana 58. ovog predloga zakona jasno je napisano – da nosilac dozvole za lek formira cene lekova za upotrebu u humanoj medicini, čiji je režim izdavanje bez recepta, a da je dužan da Ministarstvu nadležnom za poslove zdravlja dostavlja podatke o cenama tih lekova najmanje jednom u toku kalendarske godine.
Na član 74. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Mileta Poskurica, Zoran Mašić i Milan Knežević. Da li neko želi reč? Ne? Kolega Knežević želi reč, obično je brz, a ovaj put nije bio. Izvolite.
Naš amandman se odnosi na član 74. stav 1, gde imamo u članu 74 – donošenje odluke Etičkog odbora. Sada je tu predviđeno, kada je kompletna dokumentacija formirana za jedan lek, da Etički odbor donosi u roku od 60 dana odluku. Smatramo da treba ubrzati proceduru i da ovaj rok treba skratiti na 30 dana i to ne samo u ovom članu, nego i kasnije u drugim članovima, gde smo dali amandmane – dali smo amandmane da je nepotrebno administrativno produženje roka za donošenje odluke, pogotovo Etičkog odbora, gde može u mnogo kraćem roku da se donosi odluka kada je dokumentacija kompletirana. Zato predlažemo – da se rok od 60 dana smanji na 30 dana za odluku Etičkog odbora.
Na član 75. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Izvolite, gospodine Poskurica.
Dame i gospodo, mi smo hteli da ovaj član na neki način pojasnimo, budući da on deluje da je u koliziji sa članom 61. stav 2. u kome postoji zabrana kliničkog ispitivanja lekova koji se odnose na gensku terapiju. Sada veznik "i" možda sada čini da nisam u pravu, ali možda ako bi bio neki drugi veznik, prepozicija "a", pa da se bliže odnosi na gensku terapiju, koja deluje na germinativne linije ispitanika, možda bi to i bilo jasno na neki način. Na način na koji je napisano – da takva ispitivanja ne mogu biti sprovođena, a sada u članu 75. "da mogu biti kliničke studije na lekovima koji se tiču genske terapije", to prosto malo deluje nebulozno. Možda bi ovo trebalo usaglasiti tehnički. Mi smo to rekli u načelnoj raspravi. Očekivali smo da neko to uradi, ali to prosto nije bilo moguće sem – brisati ili uopšte izbaciti mogućnost da se da terapija. Jer to su rane faze studija, druga faza verovatno i pitanje je koliko smo mi za to spremni. Tu je rok od 90 dana, plus 90, plus normalnih 30 i to je 210, sedam meseci, to će dekuražirati mnoge zainteresovane kuće koje bi to radile, mnoge sponzore ispitivanja, a i pitanje je koliko smo za to spremni. Imamo li mi u zemlji takve stručnjake, imamo li u inostranstvu? Ko će Etičkom komitetu da plati, ako traži takvo mišljenje? Da li će to sponzor da plati ili mu je bolje da dođe sa gotovim mišljenjem – to unosi dosta nejasnoća? Mi smo išli sa nekakvom minimalnom intervencijom da skratimo rokove. Možda bi bilo i bolje da se uradi revizija ova dva člana – da se oni usaglase, jer deluju neusaglašeno.
Na član 75. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Mašić i Milan Knežević. Gospodine Kneževiću, izvolite.
Evo, opet je slična situacija. Malopre sam rekao da u nekoliko članova našim amandmanima hteli smo da skratimo to administriranje i proceduru, tj. smatramo da je nepotrebno da ovi rokovi budu ovako dugački, pogotovo što se govori o kompletnoj dokumentaciji i kompletiranoj dokumentaciji za neki lek. Tako i ovde u stavu 2. smatramo da ovaj rok od 90 dana, a to jeste produženje roka za donošenje odluke Etičkog odbora, treba smanjiti na 60. Zašto? U svim ovim članovima, svuda su nepotrebno, kada bi sabirali sve ove termine, tj. stvarno u rokovima – u administriranju se gubi praktično veliko vreme, to je apsolutno nepotrebno i zato predlažemo da se rok skrati na 60 dana.
Na član 76. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Mileta Poskurica, Zoran Mašić i Milan Knežević. Da li neko želi reč? Vlada inače i Odbor za zdravlje i porodicu su prihvatili ovaj amandman. Gospodine Poskurica želite ipak reč, je l' te? (Mileta Poskurica: U redu je.) U redu je. Na član 80. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Mileta Poskurica, Zoran Mašić i Milan Knežević. Gospodin Knežević želi reč.
Eto, prethodni amandman je prihvaćen. U stvari, prihvaćena su naša dva amandmana, što znači - na odgovarajući način Vlada je uvažila naše mišljenje. Ovde opet ista priča koja se ponavlja, samo što su sada opet rokovi - za razmatranje zahteva za izdavanje dozvola za sprovođenje kliničkog ispitivanja leka. Opet ovde predlažemo i dat je rok da agencija razmatra zahtev za odobravanje kliničkog ispitivanja i izdaje dozvolu najkasnije 60 dana kada je utvrđen kompletiran zahtev. Opet je nepotreban dug rok, pogotovo ako su svi parametri relevantni u dokumentaciji. Tu smo isto predložili da se rok skrati na 30 dana, ponavljam ponovo, da bi procedura koja je administrativne prirode bila skraćena. Uvek se trudimo, ne samo u ovim, nego u mnogim segmentima kritikujemo predugu proceduru koja se odnosi na taj administrativni tok bilo kakvih zahteva, a ovde baš što se tiče lekova tu toliko ima administriranja, tako da je to nepotrebno i treba skratiti rok na 30 dana.
Na član 81. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Mileta Poskurica, Zoran Mašić i Milan Knežević. Reč ima gospodin Knežević.
Priča oko pet amandmana sa istim terminima, od kojih nijedan nije usvojen, a obrazloženje bi uglavnom bilo isto, da se previše ne ponavljam, tako da i ovde u ovom članu 81. opet zahtevamo i predložili smo da se rok od 90 dana smanji na 60 dana. Obrazloženja za odbijanje svih ovih amandmana sa rokovima glase da je dato rešenje u Predlogu zakona celishodnije pošto je usklađeno sa Direktivom 2001/20 EU. Ne znam kako glasi u ovim detaljima direktiva, ali nam nije jasno zašto se nepotrebno, na svim mestima ovi rokovi produžavaju. U regularnoj proceduri, pa i u ubrzanoj je čak mnogo više dato na vremenske termine koji su duži i nepotrebni u svim segmentima, tako da je i ovo apsolutno generalna primedba zakona. Iako je obrazloženje dato kako jeste, smatramo da je to nepotrebno i da je ipak mogla agencija da se svi ovi termini skrate na primeren period, a to je sve tu oko 30 dana kada je dokumentacija kompletna.
Na član 84. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Izvolite, gospođo Đerić.
Ispred poslaničke grupe Nova Srbija podneli smo amandman na član 84. gde smo tražili da se posle stava 1. doda stav 2. koji glasi: "Ukoliko sponzor ne podnese istu dokumentaciju glavnom istraživaču kliničkog ispitivanja leka, na osnovu koje mu je agencija odobrila sprovođenje kliničkog ispitivanja leka, zabranjuje mu se sprovođenje kliničkog istraživanja leka i pokreće krivični postupak". Zašto smo to smatrali? Pre svega, zbog toga što smo smatrali da je veoma važno da se kontroliše sve što je u vezi sa lekovima, odnosno da se ozbiljno i odgovorno kontroliše sve što je u vezi sa zdravljem stanovništva, jer do sada smo imali mnogo nemilih pojava. Sa tom praksom nije prekinuto i smatramo da svakako treba kazniti onoga, ne samo novčano, ko pokuša ovu vrstu zloupotrebe, nego i krivično. U odgovoru zašto je odbijen amandman je rečeno da, između ostalog, ovo nije predviđeno Krivičnim zakonom, ali, bože moj, toliko puta smo do sada menjali Krivični zakon, dopunjavali ga, pa mislim da ovakva vrsta zloupotrebe ima mesta da bude tretirana i u Krivičnom zakonu.
Na član 87. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Da li neko želi reč? Gospodin Poskurica.
Vidite, kod ovog amandmana to je jako bitno. Razmatra se pozicija, mesto i uloga inspektora, u ime agencije, po nalogu ministra, po rutinskoj proceduri, ide i proverava način provođenja kliničke studije po sajtovima gde se kliničke studije izvode. To je jedna legitimna pojava, bilo bi zlo da je nema, onda bi mogli da rade šta bi hteli istraživači u dogovoru sa sponzorom i to je jako korisno. Mislim da tu nema šta da se prigovori i to verovatno svuda i postoji. Možda je to negde samo rigidnije, negde nije, ali ono što smo mi hteli amandmanom da promenimo je kada se donosi odluka o terminaciji studije ili privremenom prekidu, odlaganju, zaustavljanju ili konačnom prekidu studije, možda bi pored mišljenja inspektora, zbog nekakvih specifičnih situacija, trebalo uvažiti i mišljenje istraživača, odnosno mišljenje Etičkog odbora, ali i mišljenje stručnjaka sa liste stručnjaka. Možda može nekada neki inspektor da zbog nekog prijavljenog štetnog efekta ili događaja neželjenog, bez da je pri tome težak, ili čak kod prijave teškog neželjenog događaja, naloži obustavu ili, još gore, prekid studija možda pri samom njenom kraju. Onda će zaista i sponzor biti u problemu da ne može da raspolaže podacima koji su dovedeni gotovo do kraja. Time bi se samovolja inspektora, koja nekada može da bude prisutna, inspektori mogu da budu takvi, u značajnoj meri kanalisala. Mi imamo listu stručnjaka, mogli bi da budu savetodavni organ. Kada već sa tako ozbiljnim predlogom inspektor ide pred ministra, odnosno ispred agencije, koja podnosi zahtev ministru, mislimo da bi ovaj amandman mogao biti usvojen, da ništa ne bi promenio, da bi dao određenu sigurnost da inspektor pre svega proverava proceduru i poštovanje procedure koja je u skladu sa kliničkom praksom i tu onda po pravilu nema dilema. Ne znamo zašto ovo nije naišlo na razumevanje. Ovde se samo dalo na značaju inspektora, nikako se on nije umanjio.
Na član 87. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Mašić i Milan Knežević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 91. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Mileta Poskurica, Predrag Mijatović i Milan Knežević. Reč ima gospodin Knežević.
Mi u članu 91. imamo stav 2. i predlažemo da se briše, a taj stav 2. glasi da nadležno ministarstvo obustavlja ili zabranjuje sprovođenje kliničkog ispitivanja leka iz stava 1. ovog zakona, na osnovu izvršenog inspekcijskog nadzora u skladu sa zakonom. Vi apsolutno istovetno obrazloženje imate u članu 87. stav 3. – nadležno ministarstvo…, da ne čitam, znači, apsolutno imamo formulaciju situacije kada inspekcijski nadzor može da zaustavi, odnosno da obustavi sprovođenje kliničkog ispitivanja. Smatramo, pogotovo što je amandman na 87. koji smo podneli bio usvojen, da je to bilo vezano i da zbog toga što u ovom prethodnom članu postoji ova zakonska formulacija, ovaj stav 2. u članu 91. je apsolutno nepotreban.
Na član 95. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović-Milosavljević. Izvolite, gospođo Paunović-Milosavljević.
U ime poslaničke grupe SRS podneli smo amandman na član 95. koji glasi: U članu 95. stav 2. reči "izdalo nadležno ministarstvo" zamenjuju se rečima "izdala agencija". U obrazloženju smo naveli – agencija je visokostručno osposobljena i kvalifikovana za izdavanje ovakve dozvole. Ovim se kod nas uvodi praksa iz razvijenih zemalja. Agencija za lekove treba da bude evropska, kao i sve druge evropske agencije, a ne po meri ministra zdravlja. Smatramo da predloženi zakon unosi zabunu u vezi sa registracijom galenskih lekova, pa se postavlja pitanje zbog čega je neophodno da na listu galenskih proizvoda ministar daje svoju saglasnost? Ni u jednoj zemlji u Evropi ministar, bez obzira na količinu serije, ne propisuje koji su ti lekovi koji se mogu raditi u galenskim laboratorijama. Laboratorije su važne pogotovo zbog toga što Agencija za lekove i medicinska sredstva kao državna ustanova ne može da prima na staž farmaceute koji treba da prođu kroz laboratoriju i kontrolu lekova. Takođe, nije dobro rešenje iz Predloga zakona da lekari i veterinari vrše kontrolu lekova. Samo u dve ili tri evropske zemlje kontrola lekova vrši se van agencije za lekove. SRS smatra da su ovim predlogom zamena data prevelika ovlašćenja ministru zdravlja, čime se umanjuje značaj farmaceutske struke.
Na član 98. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 101. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Izvolite, gospodine Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi iz SRS izgleda želimo da dobijemo nešto što je nemoguće. Tražimo odgovore, tražimo raspravu, a rasprave nema. Dobio sam skoro opomenu zbog toga što sam protestovao, na neki način, što imamo nekvalifikovane osobe koje treba da brane zakon i da vode s nama raspravu. Mislim da to stvarno nema smisla. Čuli smo za gospodina Čiplića da on ima kvalifikaciju utoliko što je završio srednju medicinsku školu. Gospodin Bradić se oglasio kompetentnim time što ima člana familije u porodici. Ne znamo šta gospođa Samardžić može da navede od kvalifikacija. Ne vređam Vladu, znam da Vlada upućuje predlog. Znamo da je potpisao i ministar Dačić i mi se zbog toga ne bunimo, mi samo zahtevamo kvalifikovanu raspravu da se nama kaže - da li mi kada iznosimo činjenice iznosimo istinu ili mi iznosimo neistinu? Jednostavno, da se kaže - gospodo iz SRS vi ne govorite istinu, to jednostavno nije tačno. Molim, samo to molimo. Ovo je vrhunac, ovaj član, jedan od vrhunaca ovog zakona. Evo, čitam šta kaže prvi stav. Kaže: "Kvalifikovani farmaceut odgovoran za puštanje serije leka u promet dužan da je da ima licencu za obavljanje poslova kvalifikovanog farmaceuta odgovornog za puštanje u promet određene vrste leka u određenom farmaceutskom obliku". I onda u stavu 2. nešto što je stvarno iznenađujuće, kaže: "Licu iz stava 1. ovog člana izdaje ministar nadležan za poslove zdravlja licencu". Pazite, ministar zdravlja, koji ne mora biti čak ni lekar, izdavaće licencu nekome da je osposobljen da nešto što je najsofisticiraniji posao može da radi. Pa, ljudi gde to ima?! Pa, to nigde nema. Da čujete šta je odgovor. I evo, u prvom stavu obrazloženja, kaže: "Amandman se ne prihvata iz razloga što izdavanje licence za kvalifikovanog farmaceuta odgovornog za puštanje serije lekova u promet nije u funkciji ostvarivanja zdravstvene zaštite". Zamislite, nije u funkciji zdravlja naroda da kontroliše lekove i daje dozvolu neko ko je kvalifikovan. Evo to je odgovor. Molim odgovorite. Odgovorite šta ste ovo napisali. Kako nije u funkciji? Ako pretpostavimo da je to tačno što ste kazali - da nije u funkciji zdravlja naroda, pa šta onda ministar zdravlja tu hoće? Kako je onda sebe tek proglasio da je on nadležan za ovo? Molimo odgovor na ovo što je ovde napisano. A i naše predsedništvo, koje vodi burnu raspravu, takođe molim da zaštiti nas narodne poslanike, jer mi ovim rizikujemo da ili pričamo totalne neistine ili pričamo totalne gluposti, a samo ću da vas podsetim, evo tri minuta je isteklo, sad trošim vreme poslaničke grupe, mi se još mnogo nećemo javljati za reč, da na neki način svedemo malo i ovu priču. Farmaceutsko udruženje nije raspravljalo Predlog zakona. Farmaceutsko jezgro je bilo prisutno na Odboru i imate cirkularno pismo koje je upućeno na sto adresa u Srbiji i na nadležna mesta. Držim to cirkularno pismo sada u svojoj ruci. Ono što treba, takođe, da konstatujemo Odbor za zdravlje po prvi put, koji je počeo da radi u punom sazivu, sa kvorumom, nije podržao ovaj zakon. Budite svesni i toga da ovaj zakon nema podršku iz različitih razloga, da ne ulazimo u sve te razloge, ali nema podršku ni matičnog odbora. I, šta se događa? Događa se da se sa ovim zakonom što tvrdi Vukosava Stevanović, magistar farmacija, koja je za Farmaceutsko jezgro potpisala cirkular, da je zdravlje naroda Ministarstvo zdravlja pretpostavilo grupama koje profesor Kažić, a profesor Kažić je moj učitelj farmakologije, veoma istaknuta ličnost koja je napisala silne udžbenike i koja je i dan-danas veoma aktivna na planu farmakologije, kaže naziva trojnom alijansom: industrija, medicina i mediji. I sad profesor Kažić šta kaže: "U tom novom "Bermudskom trouglu" stvara se vrtlog u kojem nestaju istina, čast i poštenje, a ostvaruje se veliki profit". Mi smo tvrdili, nije nam odgovoreno, i tvrdimo da ovaj zakon nije donet u interesu građana i u interesu obezbeđivanja bezbednih, kvalitetnih, efikasnih i jeftinih lekova. To ovaj zakon uopšte ne interesuje. Ovo je zakon, kojim se opet u ovom pismu kaže – zakon, prema obrazloženju izvestioca, sačinjen je u interesu industrije, što je jednako interesu profita. To je potpuno jasno. Prema tome, nama niko ne odgovora na naše primedbe, što je nedozvoljeno. Kakav je to parlament, kakva je to demokratska pravna rasprava? Mi smo vam kazali da je predlog SRS bio konstruktivan, mi smo vam predložili agenciju po ugledu na evropske zemlje i ostale razvijene zemlje sveta. Vi ste rekli da četiri zemlje sveta imaju slično. Nemaju. Navodite Švedsku kao prvu zemlju i primer da ima nešto slično. Nema. Agencija je Vladina i agencija ima inspekciju u sastavu same agencije. Znači, mi smo zahtevali da agencija bude u okviru državne uprave, samostalna, da ima inspekciju i ništa više, a vi ne odgovarate ništa, dajete lažne informacije, obmanjujete nas, obmanjujete javnost i ćutite. Donošenjem ovoga zakona, republički poslanici, budite svesni da činite, stručnjaci to kažu, ja to ne kažem, zlo svome narodu. Nije ni čudo, kad se na čelu našeg ministarstva nalazi gospodin ministar, koji je dao ocenu sam o sistemu, otišavši da se leči u inostranstvo, za operaciju koja je rutinska i koju mogu da izvedu u ovoj zemlji 30 hirurga bez problema. Hvala.
Četiri minuta i pedeset sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Na raspolaganju je još 2.10 minuta. Narodni poslanik Simo Vuković želi reč. Izvolite.
Gospođo Čomić, uvažena gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, u okviru vremena kojim mogu da raspolažem, ipak ću odreagovati na prethodnu opasku gospodina Momčilova, koja je, u najmanju ruku, neukusna. Dakle, objektivne okolnosti koje su onemogućile prisustvo profesora Milosavljevića ovoj diskusiji, mislim da nema mesta da preispitujete da li resorni ministar ima poverenje u naš zdravstveni sistem, pogotovo što ne raspolažete elementarnim činjenicama koje se tiču njegovog zdravstvenog stanja, te vas molim da u daljoj diskusiji to ne bude tema. Ono što bih želeo da kažem, što ovde pokušava da se zameni kao teza, to je da je ovaj zakon usmeren protiv prava pacijenata. Naprotiv, predloženi zakon o lekovima i medicinskim sredstvima je sačinjen na bazi najsavremenijih standarda i po ugledu na najrazvijenije zemlje EU, što možete pročitati i u obrazloženju ovog zakona, s obzirom da su u njega ugrađene sve važeće direktive EU. Moram ovde da kažem da ste vrlo često skloni tome da onog momenta kada krenemo da raspravljamo o zakonima, zapravo, lažno prikazujete deficit javne rasprave o ovim zakonima. Moram da vas podsetim da se javna rasprava o zakonu o lekovima i medicinskim sredstvima odvijala u punom kapacitetu, da su u njoj učestvovale sve relevantne institucije i udruženja. Međutim, vi pokušavate da nam kažete da je izvesno udruženje, protiv koga zaista nemam ništa, pod nazivom Farmaceutsko jezgro, jedina relevantna institucija čije mišljenje je neprikosnoveno. Moram da vas podsetim da, pored Farmaceutskog jezgra, postoji niz drugih udruženja koja su dala pozitivno mišljenje na ovaj zakon. Mislim da je štetno da kvalifikujte ovaj zakon na taj način da on ide na štetu pacijenata. Mislim da je pacijent, zapravo, centralni motiv ovog zakona. Zaštita zdravlja stanovništva Srbije, pre svega, jeste bio motiv predlagača ovog zakona.
Dva minuta i 30 sekundi je iskorišćeno vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Narodi poslanik Paja Momčilov, nemate pravo na repliku. Molim vas da pažljivo slušamo druge. Narodni poslanik nijednom rečju nije pomenuo vas, narodni poslanik je dao informacije, kao što ste i vi dali informacije. Davanje informacija nije razlog za replike. Narodni poslanik Živojin Stanković.
Gospođo ministarka, predstavnice Ministarstva zdravlja, u diskusiji gospodina Momčilova čuli smo krupne optužbe. Da, pomenuo sam ga od svih predstavnika SRS. Ovde se navodi da će Zakon o lekovima naneti zlo stanovništvu Srbije. To je krupna optužba koja ne stoji. Poziva se na Udruženje farmaceuta Jezgro, jedino relevantno udruženje farmaceuta u Srbiji je Farmaceutska komora i tu nema dalje diskusije. Ovaj zakon je bio na javnoj raspravi. Niko iz Farmaceutske komore nije dao nijednu krupnu primedbu koja se odnosi na zakon. Ne znam odakle mogućnost gospodinu Momčilovu i spremnost da iznese optužbe, ovako krupne, na ovaj zakon. Mogu pojedini farmaceuti da prave koliko hoće udruženja, ali jedino relevantno udruženje farmaceuta jeste Farmaceutska komora. Što se tiče kontrole, odnosno inspekcije, zaista je nelogično to insistiranje da inspekcijski nadzor pripadne agenciji koja daje dozvole, već i dalje treba da ostane pri Ministarstvu, jer je to jedina ispravna odluka.
Minut i 45 sekundi iskorišćeno vremena poslaničke grupe.
Uvaženi kolega, bilo bi dobro da pratimo čitav tok rasprave i ono što smo mi ranije govorili i što smo govorili u načelnoj raspravi, ono što predsedavajuća kaže da se slušamo. Citirao sam, ponoviću ponovo. Ovo je "Tvining" projekat, dve i po godine rađen, 600 sati, milion i po evra potrošeno. Ocena stanja – trenutno mnogi neregistrovani lekovi, medicinska sredstva se nalaze na tržištu, ponekad i lažni. U ovom trenutku bilo koji lek može se prodavati bez preskripcije lekara. Može se prodavati. Ovaj zakon to ne sprečava. Ide i dalje. To sam obrazlagao, uvaženi kolega. Ovakva situacija je opasna za zdravlje stanovništva i pogoduje zloupotrebi. To kažu francuski eksperti. Takođe je inkompatibilna sa udruživanjem EU, u kojoj je svaka zemlja odgovorna za svoju distributivnu mrežu lekova. To je i najslabija tačka u regulisanju lekova i medicinskih sredstava. Uvaženi kolega, nastavak, sada trošim vreme, ali moram – jačanje kadrovskog kapaciteta i inspekcije, madnatorne prioritete. Inspekcije, kolega, ona ne funkcioniše kako valja, na osnovu iskustva i veštine sadašnjeg tima potrebno je uvećati kapacitete i veštine sadašnjeg tima, posebno uvećati kapacitet inspekcije, očuvati tim, jačati lingvistiku, u boljoj koordinaciji sa agencijom. Dozvoljeno je čak i da bude van, kad hoćete. Šta su preporuke, da vam ne čitam, da moramo imati 215 ljudi zaposlenih u agenciji, a imamo ih 150, uvaženi kolega. Da li ste stvarno pročitali ovaj zakon? Nisam ja i nisu srpski radikali uzeli na sebe to breme da izgovore teške reči. Vi kažete – komora je nadležna, nije, komora je profesionalno udruženje, a strukovno udruženje je Farmaceutsko udruženje, koje postoji posebno. Ne razlikujete struku od profesije, profesionalnih komora. To morate znati. Mi biramo reči. Ovo što čitamo, rekla je struka, Farmaceutsko udruženje nije raspravljalo. Imamo napismeno, to smo tražili. Da li je bilo na raspravi Farmaceutsko udruženje? Kažu – nije bilo. Tehnički sekretar nam je dao podatak. Sve papire imamo. Kada nešto kažemo, ne lažemo, pod broj jedan, a pod broj dva, uvek imamo materijalne dokaze. Ako vam ovo nije dovoljno, uvaženi kolega, Evropa i ovo što je napisala, ne znam šta je vama dovoljno? Ovde, kada ste govorilio ovim direktivama, što govori moj uvaženi kolega Simo Vuković, to je opterećenje zakona. Direktive su tehničke stvari koje se menjaju i nema potrebe da budu u zakonu. Čitao sam kako i hrvatski zakon izgleda, na koji se pozivate…
Tri minuta. Pravo na repliku, narodni poslanik Živojin Stanković.
Gospođo predsedavajuća, kao i građani Srbije, znamo da vi iz SRS zaista o svemu i sve znate. To pokazuju i vaši rezultati po opštinama kada se odigravaju lokalni izbori, kako uvek sve znate. Igrom slučaja, kolega, ja sam diplomirani farmaceut, specijalista ispitivanja i kontrole lekova, upravo o čemu vi govorite, tako da nemojte sa nipodaštavanjem govoriti o mojoj struci i mom znanju u ovoj problematici. Ipak se držite vaše struke i iznosite mišljenja o tome. Mogu s vama da se složim da treba povećati kapacitete inspekcije u okviru Ministarstva, jer je malo inspektora koji rade pri Ministarstvu. Tu mogu da se složim s vama. Mogu da se složim s vama da se na tržištu nalaze lekovi koji nemaju registraciju u našoj zemlji, ali to ne može da odredi zakon. Postoje inspekcije koje treba da jure te ljude koji prodaju nelegalne lekove. Ipak se držite vaše struke.
Nemate pravo na repliku. Narodni poslanik Živojin Stanković vas je obavestio, pošto očigledno niste znali, o tome šta je po profesiji. To nije razlog za repliku. Nemate pravo na repliku. Molim vas da ne dobacujete, to je razlog za opomenu, na osnovu Poslovnika na koji se svi pozivamo. Zahvaljujem. Na član 102. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o lekovima i medicinskim sredstvima podneo sam amandman, gde u članu 102. stav 1. reči "nadležnom ministarstvu" zamenjuju se rečima "Agenciji za lekove". U ovom amandmanu sam napisao jedno poduže obrazloženje. Izgleda da se nema razumevanja od strane Vlade i ministra, pa bih ga ipak pročitao. "U skladu sa prethodnim zalaganjem da Agencija postane centralna institucija koja se bavi svim aspektima kontrole bezbednosti i ispravnosti lekova potrebno je da se i zahtev za izdavanje dozvole podnosi istoj. U sklopu Agencije bi trebalo da bude inspekcija i kontrola proizvodnje i prometa lekova. Agencija bi trebalo da o tome izvesti Ministarstvo, a Ministarstvo bi trebalo da podnosi podzakonska akta, kojima bi se regulisala ova oblast". Isto rešenje bi trebalo da se primeni i u članovima: 103-107, 109, 112-118. Mislim da je to nedvosmisleno jasno. Ne znam zašto ne upotrebimo te agencije, koje ste bukvalno pri svakom ministarstvu stvorili? Mislim da bi te agencije trebalo, kao što sam stavio u obrazloženju, da izvrše neku svoju kontrolu, a onda da o tome izveste Ministarstvo. Ministarstvo bi trebalo da donosi ta podzakonska akta.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 112. amandman je podneo narodni poslanik Dragi Damnjanović. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu su prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 120. amandman je podnela narodna poslanica Dušanka Plećević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Dušanka Plećević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 120. stav 3. kaže se – promet lekova na veliko može da obavlja pravno lice koje je dobilo dozvolu od nadležnog ministra za promet lekova na veliko, ako ispunjava uslove propisane ovim zakonom i propisima donetim za sprovođenje ovog zakona. Amandmanom sam predložila da se u stavu 2. reči "nadležnog ministarstva" zamenjuju rečima "agencije za lekove". Vlada nije prihvatila ovaj amandman, sa obrazloženjem da se kao povremeni poslovi iz nadležnosti Republike mogu davati javnim agencijama, osim inspekcijskog nadzora, što je uredio Zakon o državnoj upravi, a samim tim i na postupak izdavanja dozvola za promet lekova na veliko, kako stoji u stavu 2. članu 120. Mi iz SRS smo i u načelnoj raspravi izneli stav da poslove u oblasti izdavanja dozvola za lek, dozvola za uvoz i izvoz lekova i uopšte promet lekova treba da vrši državna agencija za lekove i medicinska sredstva, kao posebna organizacija u sastavu državne uprave, a ne javna Agencija za lekove. U skladu sa ovim zalaganjem, Agencija za lekove bi trebalo da se bavi aspektima kontrole bezbednosti i ispravnosti lekova, pa je potrebno da se zahtev za izdavanje dozvole za promet lekova na veliko podnosi ovoj agenciji, a ne da se traži od nadležnog ministarstva. Agencija bi trebalo o tome da izvesti ministarstvo, a ministarstvo da donese podzakonska akta kojima bi se regulisala ova oblast. Ovako bi se izbeglo da se ministarstvu daju velika ovlašćenja i njegov dominantan uticaj na kompletan posao u vezi lekova i medicinskih sredstava. Tu vidimo veliki prostor za korupciju koja bi umnogome bila onemogućena prihvatanjem ovih i drugih amandmana SRS.
Da li još neko želi reč? Na član 125. amandman je podnela narodna poslanica Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić.
Ispred poslaničke grupe Nova Srbija podneli smo amandman na član 125, gde smo tražili da se broj "90" odnosno "90 dana" zameni brojem "30", odnosno "30 dana", jer smatramo da je ovo izuzetno važna i osetljiva oblast i da administrativne barijere treba svesti na najmanju moguću meru i sve rokove ubrzati. Savremena tehnologija to omogućava s obzirom da umrežavanje u razne sisteme se uvodi upravo zbog efikasnosti, a administrativna barijera u zdravstvu vrlo često zna da bude pogubna i opasna i mislim da ih ovde, baš kada je zdravstvo u pitanju i kada je rešavanje nekih administrativnih koraka, što je bolest ozbiljnija, to je više administrativnih barijera za one kojima je zdravstvena usluga na bilo koji način potrebna, pa smo smatrali da i ovde treba smanjiti ovaj rok sa tri meseca na mesec dana, da je to u savremenim modernim uslovima moguće i izvodljivo.
Da li još neko želi reč? Na član 135. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Ovaj amandman su Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu prihvatili. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 144. amandman je podneo narodni poslanik Simo Vuković. I ovaj amandman su prihvatili i Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 144. amandman je podnela narodna poslanica Zlata Đerić, koja želi reč? Izvolite.
Mogu da kažem da sam zadovoljna time da je Vlada prihvatila amandman kolege Sime Vukovića, koji je kompleksniji od amandmana koji smo mi podneli. Mi smo tražili samo jedna rečenica da se izmeni u članu, da se u stvari uvede "rok važenja leka je konačan i ne može se naknadno menjati", kolega je to mnogo stručnije i mnogo detaljnije uradio i dobro je da je prihvaćen taj amandman. Ali, ne bi bilo manjkavo i da je prihvaćen naš amandman. To je veoma važno kod ovih svih mogućih zloupotreba lekova, prepakivanja lekova, kod velike sumnje nepoverenja građana prema lekovima koji se koriste, kod stvarne i istinske zloupotrebe na ovom tržištu, znači imati ovakvu jednu zakonsku odrednicu, gde kada se stavi rok važenja na lek, on zaista ostaje konačan i ne može administrativno naknadno da se menja, kao što se događalo sa nekim vrlo ozbiljnim lekovima i to u vrlo ozbiljnim zdravstvenim situacijama, kakvu smo imali upravo prošle jeseni. Da bi se takve sumnje odagnale, važno je da je onaj datum koji na leku stoji, a znamo da se on određuje, pre svega, zbog nekih hemijskih procese koji nastanu posle isteka važenja leka, da bude konačan, neopoziv i za korisnika leka, ona informacija koja je veoma važna, da bi mogao da se nosi sa bolešću za koju se lek propisuje.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 147. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Dejan Mirović.
Podneo sam amandman na član 147. i Vlada je odgovorila veoma iscrpno i, rekao bih, da ima dosta nerelevantnih stvari u ovom odgovoru. Ne razumem zašto se ovde spominju postulati slobodnog tržišta, to su već ekonomske stvari. Suština mog amandmana je u tome da ne treba bežati od činjenica koje je uvaženi gospodin Momčilov već izneo, da ta agencija ima mnogo manje zaposlenih nego što bi trebalo, negde oko 150, a trebalo bi 215. Sa druge strane, automatski i tehnički se usvajaju direktive EU, što je u suštini i sa pravne tačke gledišta jedno tehničko opterećenje. U tom smislu je podnet amandman i zato se zahtevalo brisanje u članu 2. tačke 2).
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 148. amandman je podnela narodna poslanica Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Poslanička grupa Nova Srbija je podnela amandman na član 148, gde smo tražili u stavu 1. posle reči "promet", ostale reči brišu i dodaju reči "i povuče seriju tog leka iz prometa ili ga pošalje na uništenje". Naravno, govori se o lekovima koji odstupaju od standarda kvaliteta leka, što može da bude vrlo problematično i ta mogućnost, da se neki lekovi sa ozbiljnim nedostacima, a samim tim su i opasni po zdravlje, moraju dati odmah na uništenje, treba da bude predviđena zakonom, ovim zakonom svakako. Nismo zadovoljni odgovorom koji nam je dala Vlada, jer nam nije dovoljno jasan razlog odbijanja ovog amandmana. Kao razloge za odbijanje ovog amandmana kaže – Predlog zakona obustavi, zabrani promet ili povuče seriju tog leka iz prometa, ne predstavljaju kumulativni uslov na osnovu kog postupa inspekcija, već predstavljaju pojedinačne mogućnosti koje će nadležna inspekcija preuzeti, u zavisnosti od konkretne situacije. Smatramo da svakako, bezrezervno, u svakom slučaju lekove koji ne ispunjavaju standarde, moraju biti povučeni i uništeni, nikako ni u jednom trenutku da budu dostupni građanima.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 149. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 151. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 152. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 153. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, članu 153. govori o obeležavanju spoljnog pakovanja leka. Tačka 8) na koju sam podneo amandman glasi – spoljno pakovanje leka koji se nalazi u prometu mora da ima sledeće podatke: način čuvanja leka, ako postoje posebni uslovi čuvanja. Predložio sam da se ova formulacija "ako postoje posebni uslovi čuvanja" brišu, zato što smatram da ne postoji lek koji je imun na uticaje spoljne sredine. Iz tog razloga smatram da bi bilo potrebno da se na svakoj kutiji leka nađe jedno kratko, sažeto upozorenje o podacima kako taj lek treba čuvati, o načinu na koji taj lek treba čuvati. Mislim da bi se sa prihvatanjem amandmana obezbedila veća sigurnost kada je u pitanju ispravnost lijekova koji se nalaze na tržištu. Koristim prisustvo predstavnika Ministarstva zdravlja da još jednom skrenem pažnju na teško stanje u Domu zdravlja u Velikoj Plani, koje je prouzrokovano manjkom lekara. Tamo lekari dnevno pregledaju duplo više pacijenata, nego što je to propisano normom. To za posledicu ima užurban rad, manju minutažu koju mogu da posvete pacijentima i sve za posledicu ima, sigurno, nekvalitetniju zdravstvenu zaštitu. SO Velika Plana i Dom zdravlja su uputili jednu molbu Ministarstvu zdravlja, da odobri zapošljavanje još tri lekara. Koristim ovu priliku da apelujem, da Ministarstvo zdravlja pozitivno odgovori na taj zahtev, kao i na zahtev da se u zdravstvenom centru u Miloševcu, u kojem se nalazi najveći kolektivni centar za smeštaj napuštene dece, dozvoli zapošljavanje jednog pedijatra.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 153. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević, koja želi reč? Izvolite.
Amandman glasi: "U članu 153. stav 1. tačka 15) briše se". U obrazloženju smo naveli, nije jasno šta se podrazumeva pod terminom "drugi podaci", u skladu sa ovim zakonom. U okviru ovih dva minuta ću se nadovezati na priču našeg uvaženog predsednika Odbora za zdravlje i porodicu gospodina Paje Momčilova i da kažem ono što je gospođa mr Vukosava Stevanović rekla, što on nije rekao. Ona je, između ostalog, rekla da je imala priliku nedavno da vidi sertifikat ministra za zdravlje za uvozni lek na kome piše da spoljno pakovanje leka nije prevedeno na srpski jezik. Odgovorno je tvrdila da mnoga uputstva koja pacijenti dobijaju nisu odobrena od Agencije za lekove i medicinska sredstva, nego ih proizvođači, da ne bi trošili novac, šalju u apoteke u nedovoljnim količinama, a često se dešava da pacijenti dobijaju lekove bez odgovarajućeg uputstva ili sa uputstvima na stranom jeziku. SRS smatra da ovaj predlog zakona i dalje ostavlja mogućnost za šverc lekova, budući da u prometu ima lekova koji nisu usaglašeni sa registracionom dokumentacijom kojoj je spoljno pakovanje na srpskom jeziku i nemaju uputstva. Takođe smatramo da je ova odredba Predloga zakona neprecizna, da omogućava da budu primenjivani tako da postoji velika mogućnost nejednakog postupanja državnih organa u identičnim slučajevima.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 153. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 154. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 154. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 164. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić, a Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu su prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Dušan Marić.
Zahvaljujem se Vladi na prihvatanju amandmana, ali zbog građana Srbije želim da kažem da je ovde u pitanju član 164. - oglašavanje lekova u smislu ovog zakona jeste svaki oblik davanja informacija o leku opštoj i stručnoj javnosti radi podsticanja propisivanja lekova, snabdevanja, prodaji i potrošnji. Predložio sam da se ovde ubaci reč "istinitih", tako da formulacija obavezuje da se radi o davanju istinitih informacija. Pošto je Vlada prihvatila amandman, pozivajući se na obrazloženje, pročitaću obrazloženje. Svakodnevna praksa pokazuje da proizvođači, u cilju što veće prodaje prilikom reklamiranja lekova, uglavnom preteruju u isticanju njihove lekovitosti i pozitivnog delovanja na zdravlje ljudi i životinja i tako obmanjuju javnost. To pospešuje bespotrebnu potrošnju lekova. Proizvođači lekova ne snose posledice zbog obmanjivanja javnosti. Rešenjem koje je predloženo amandmanom proizvođači lekova se obavezuju da prilikom oglašavanja javnosti daju istinite podatke o lekovima i njihovim svojstvima. Mi smo svedoci da su reklamne kampanje za pojedine lekove toliko agresivne, toliko napadne, tako sročene da jednostavno mogu da navedu čoveka da prosto poželi da koristi određeni lek. Razmišljao sam čak da ne bi bilo loše zakonsko rešenje da se na svakom leku, kao i na kutijama cigareta, stavi da je lek opasan, štetan po zdravlje, osim u slučajevima ako se koristi u skladu sa uputstvom i u skladu sa neophodnim indikacijama, kada je u pitanju određena vrsta bolesti.
Odbor za zdravlje i porodicu, na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika, podneo je amandman na član 176, koji je Vlada prihvatila. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 182. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić.
Kao i kod ranijeg člana gde smo podneli amandman koji se odnosi na skraćivanje nekih rokova, tako smo i ovde tražili da se broj "60" menja brojem "30", odnosno da se 60 dana zameni sa 30 dana, jer skraćenje rokova je veoma važno u savremenom poslovnom svetu, pa tako i u farmaceutskoj industriji, a i svaki administrativni postupak treba skratiti i ubrzati. Svakako treba da imamo mnogo efikasnije i efektnije i ove institucije. Ako agencija donosi rešenje o upisu rokova od 30 dana, smatramo da je za postupak podnošenja zahteva za obnovu upisan sasvim opravdano da bude izvršeno u periodu od 30 dana, takođe pre isteka. Dakle, to su dva roka za koja smatramo da bi bilo kompatibilno da se vrate. Hvala lepo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 196. amandman je podneo narodni poslanik Dragi Damnjanović. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu su prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 208. amandman je podnela narodna poslanica Dušanka Plećević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Amandman glasi - u članu 208. stav 1. posle reči "inspektor" reči "kao i" brišu se, a na kraju stava tačka se zamenjuje zapetom i dodaju se reči "kao i Agencija za lekove preko svojih inspektora". Tako da ovaj stav glasi: "Nadzor nad sprovođenjem ovog zakona i propisa za sprovođenje ovog zakona vrši ministarstvo nadležno za poslove zdravlja preko inspektora za lekove i medicinska sredstva, ministarstvo nadležno za poslove veterine za veterinarske lekove preko veterinarskih inspektora, kao i Agencija za lekove preko svojih inspektora.'' Amandman se ne prihvata, kako je Vlada obrazložila, zbog toga što se po Zakonu o državnoj upravi povereni poslovi Republike u oblasti inspekcijskog nadzora daju autonomnim pokrajinama, opštinama i gradu Beogradu, a javne agencije ne mogu imati tu nadležnost. Dali ste primer iskustava drugih država, gde u zavisnosti od pravnog sistema svake konkretne države posao u oblasti lekova obavljaju samostalni pravni subjekti, nezavisni od države, kao npr. u Sloveniji, Hrvatskoj, Italiji, Švedskoj i Islandu, ili tela u sastavu državne uprave Francuska, Velika Britanija, Norveška, Rumunija i da nijednom evropskom direktivom ni preporukom EU nije uređen pravni status i ovlašćenja regulatornih tela u oblasti lekova, već je ta oblast ostavljena na nivou specifične regulative nacionalnom zakonodavstvu.
Narodni poslanik Paja Momčilov želi reč. Vreme na raspolaganju je dva minuta i 10 sekundi. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je zadnje što želim da izjavim danas u ovom domu, gde mi vodimo razgovor gluvih, gde nema diskusije. Uvaženi kolega iz DS me je informisao da je farmaceut, to znam, znao sam igrom slučaja, nije ni bitno kako, i rekao je da radikali sve znaju. Ne, mi upravo smo i rekli da budući da ne znamo sve smo konsultovali vrhunske stručnjake. Ovo što sam pričao i što je bio stav SRS, to su stavovi ljudi, eksperata koji su vodili Tvining projekat. Neću navoditi njihova imena. To su ljudi koji su vodili Tvining projekat i to su vrhunski stručnjaci. Što se tiče Farmaceutskog jezgra, to nije nikakvo udruženje neformalno, nego je to udruženje građana, a neko je od vas ovde rekao neki dan da je to četvrta grana vlasti. Evo, vidite kako se vi odnositeprema četvrtoj grani vlasti, po meni oni nisu to i oni to ne treba da budu. Mi iz SRS želimo ponovo da vam kažemo – Odbor ovo nije usvojio, nije ni odbacio i to je fakat. Zašto nije, nećemo ulaziti u to. Ono što uvaženi profesor Kažić kaže, to je ono da u ovom Bermudskom trouglu stvara se vrtlog u kojem nestaju istina, čast i poštenje, a ostvaruje se veliki profit, jeste aktuelna misao koju možete naći i u štampi, a radi se o industriji, medicini i medijima. Prema tome, ovakav zakon mi srpski radikali ne prihvatamo i mi, zajedno sa ljudima iz struke, vrhunskim ekspertima, kažemo da nije u interesu zdravlja naroda Srbije.
Na član 212. amandman je podneo narodni poslanik Simo Vuković. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu prihvatili su amandman. Da li se neko javlja za reč? (Ne) Na član 217. amandman je podneo narodni poslanik Šerif Hamzagić. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu prihvatili su amandman. Da li se neko javlja za reč? (Ne) Na član 221. amandman je podneo narodni poslanik Šerif Hamzagić. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu prihvatili su amandman. Da li se neko javlja za reč? (Ne) Na član 226. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Gospođo ministar, podneli smo amandman na član 226, pokušavajući da ovaj zakon malo ispravimo, da bude precizniji. Odgovor koji smo dobili oko odbijanja ovog amandmana, obrazloženje je da se to odnosi na to da je amandman odbijen kao i amandman na član 152. Govori se o donošenju podzakonskih akata. Tu je jedna vrsta problema. Donošenje podzakonskih akata, moram da podsetim kako se donose podzakonska akta u Ministarstvu zdravlja. Jedan od tih podzakonskih akata je i Uredba o dopunskom radu. Da vidimo, Uredba o dopunskom radu je omogućila da neko koristi državne resurse da radi popodne, iako je zaposlen u državnoj instituciji, i da mu se taj dopunski rad plaća. Tako vi regulišete podzakonskim aktima, tako regulišete sve zakone. Tako će biti i sa ovim zakonom o lekovima sa vašom regulacijom podzakonskih akata. Dakle, od ovoga nema ništa. Ovo je jako loše rešenje. Postoji autističnost vlasti da ne prihvati nijedan amandman, čak i onaj koji je krajnje dobronameran.
Da li još neko želi reč? (Ne) Prelazimo na pretres u pojedinostima na amandman na član 230, koji je i poslednji amandman koji je podnet na Predlog zakona. Na član 230. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Nikola Lazić.
Tokom načelne rasprave poslanička grupa DSS je iznela niz primedbi na Predlog zakona o lekovima i medicinskim sredstvima. Nažalost, to su bile prilično usamljene analize, jer pored poslanika DSS, čini mi se da je još samo dvoje kolega dalo analizu i diskutovalo o Predlogu zakona. To svakako nije dobro, jer predloženi akt na sistemski način uređuje veoma važnu oblast koja ima direktne implikacije po zdravlje nacije. Utisak je da donošenje ovog zakona ostaje u senci rasprave o Predlogu zakona o zaštiti od duvanskog dima. Odsustvo ozbiljne rasprave u parlamentu se samo nadovezuje na krut stav koji je pisac ovog zakona imao u odnosu na primedbe iz stručnih krugova, prvenstveno mislim na predstavnike Republičke sekcije za farmaciju, i Farmaceutskog fakulteta i Agencije za lekove, a sa druge strane i na primedbe Asocijacije privatnih proizvođača. Primedbe su se kretale tokom ove rasprave od toga da onaj ko je pisao zakon nije imao dovoljno sluha da adekvatno reaguje na činjenicu da je Srbija generičko tržište, odnosno da 70% lekova koji se proizvode u Srbiji predstavljaju generičke lekove. Takođe, urađena je loša formulacija onoga što je referentni lek, a bilo je reči i o neadekvatnoj inspekciji i samoj kontroli lekova i kvalitetu nadzora. Tokom načelne rasprave takođe je ukazano na određene nedoslednosti kada je u pitanju proces farmakovigilance, odnosno proces kontrole štetnosti određenih lekova. Tačnije, ovako formulisan zakonski predlog na ovaj način ne garantuje da će lekovi biti zadovoljavajuće efikasnosti i bezbednosti ukoliko, tj. kada dođu do pacijenta. Što se tiče samog člana 230, u razgovoru zakonopisca sa predstavnicima domaće farmaceutske industrije bilo je reči o tome da bi odredba koja tretira tzv. date exclusivity odnosno pitanje produženja patentne zaštite trebalo tek da stupi na snagu po ulasku Srbije u EU. Ipak, u stavu 2. člana 230. rok za registraciju generičkog leka je tek posle šest godina od prve dozvole za referentni lek, što mislim da je krajnje nepovoljno po domaću farmaceutsku industriju i to dovodi u pitanje volju zakonopisca da se domaća industrija u ovom slučaju stimuliše.
Iskorišćeno je 50 sekundi vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Gospođo ministar, vi ste četvrti ministar koji učestvuje u raspravi o Zakonu o lekovima. U načelnoj raspravi imali smo zadovoljstvo da bude prisutan ministar zdravlja, gospodin Tomica Milosavljević, uvažavajući sve razloge njegovog neprisustva u toku rasprave u pojedinostima. U pojedinostima o ovom zakonu je bio prisutan ministar kulture, gospodin Bradić, pa onda ministarka Verica Kalanović za NIP i na kraju vi kao ministar sporta i omladine. Dakle, to samo po sebi govori nešto, a to nešto neću komentarisati. U načelnoj raspravi o zakonu u pojedinostima, a vezano za član 230, postavio sam desetak pitanja na koja nisam dobio nijedan odgovor. Prvo ključno pitanje koje sam postavio u vezi ovog zakona o lekovima i medicinskim sredstvima je bilo pitanje – gde je tu pacijent? Dakle, šta je to što bi trebalo da ovaj zakon reguliše? To je svakako da lek treba da bude jeftin, da treba da bude dostupan, da bude bezbedan i da bude efikasan. Da li to ovaj zakon omogućuje? Svakako ne. Drugo pitanje, pošto smo krenuli redom, jeste da li je taj lek jeftin? Pitanje koje je upućeno ministru zdravlja i ministrima koji su tu učestvovali na neki način u raspravi je bilo – kolika je cena leka u Srbiji i kako mi plaćamo te lekove koji idu na teret Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje? Tu je jedna vrlo ozbiljna situacija. U 2008. godini sam postavio pisanim putem ministru zdravlja pitanje – kolika je cena leka u Srbiji i kako se to plaća? Odgovor koji sam dobio je iznenadio ne samo mene, nego čini mi se i javnost jednim saznanjem, da se prosečna cena leka određuje na taj način što se uzima prosečna cena leka u Italiji, Hrvatskoj i Sloveniji. Istovremeno, ministar zdravlja je izrazio svoju zabrinutost zbog nedovoljno para koje se prikupe u budžetu Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. Hajde da se vratimo, da vidimo šta je to i koliko je to po glavi stanovnika u ove tri referentne države. U Italiji je to preko 1.500 evra, u Hrvatskoj je to preko hiljadu evra, u Sloveniji je to preko dve hiljade evra. A koliko je kod nas? Nepunih 300 evra. Mi se poredimo, tražeći prosek iz te tri države da bi platili lekove na teret Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. Da li to vama nešto govori? Onaj ko malo promisli glavom biće mu jasno sve šta se radi. Dalje, u ovom zakonu se govorilo o tome da li je zadovoljna domaća farmaceutika? Čuli ste primedbu. Malopre je moj kolega gospodin Nikola Lazić govorio šta kaže domaća farmaceutika na ovaj zakon. Da li su zadovoljne apotekarske ustanove? Čuli ste u ranijim komentarima šta kaže Farmaceutsko jezgro. Dakle, ono o čemu se nije dovoljno raspravljalo to je šta je sudbina neregistrovanih lekova, šta se dešava sa švercovanim lekovima, šta se dešava sa pomoćnim lekovitim sredstvima. Evo, gospođo ministar, pošto ste tu, a učestvujete u raspravi, mogu i vas da pitam, a pitao sam i gospođu Kalanović – da li znate šta je lek, šta je medicinsko sredstvo, a šta je pomoćno medicinsko sredstvo? Kada postavite takva pitanja, kada postavite pitanje gde je tu pacijent i kada nemate odgovor, onda morate biti zabrinuti. Kada nemate osnovnu stvar, a to je zakon o pravima pacijenta, onda se pitate u kakvoj državi to živimo. Ministar zdravlja u odgovoru na jedno pitanje kaže da se naš Zakon o zdravstvenoj zaštiti bavi u 15 članova oko zaštite prava pacijenta. Hajde da vidimo šta se to dešava u državi Srbiji, zbog čega toliko primedbi na ceo sistem zdravstva kada se taj zakon toliko bavi, u 15 članova, oko zaštite prava pacijenta. Otkud korupcija u zdravstvu? Otkud liste čekanja? Otkud švercovani lekovi? Otkud serumi, a mesto seruma voda? Odakle sve to potiče? Da li je to taj zakon regulisao ili nije regulisao? Vi pričate jedno, radite drugo, a mislite sasvim nešto treće. Ovaj zakon nije u službi onoga kome je namenjen, to je pacijent. Ovaj zakon je u službi onoga ko uvozi lekove – farmaceutskog uvozničkog lobija. Taj zakon će uništiti domaću farmaceutiku, pa ćemo onda doći u situaciju u kakvoj smo bili prošle godine, da navrat-nanos uvozimo vakcine, pa kada ih ne potrošimo zbog tobožnje neaktivnosti zdravstvenih radnika Srbije, onda ćemo to da poklanjamo nekoj siromašnoj zemlji u Africi. Kojoj to siromašnoj zemlji u Africi poklanjamo vakcine, a nismo ih imali kada je bilo vreme? To je stanje u zdravstvenom sistemu Srbije. To je proizvod osam godina ministrovanja gospodina Tomice Milosavljevića. To je stanje na tržištu lekova, da ne govorim sada jer nemam vremena o medicinskom otpadu, koliko tih stvari postoje u Srbiji, koliko po tavanima i magacinima, kolike su količine lekova kojima je istekao rok upotrebe i sa kojima ne znamo šta da radimo. Umesto da ovaj zakon reguliše jednu kompletnu oblast, ovaj zakon zbunjuje, ne daje nikome sigurnost, ni korisniku, ni proizvođaču, ni distributeru. Ovaj zakon je loš. Ovaj zakon je prepisan, ovaj zakon trči negde napred, a ne misli na onog ko bi trebalo da ima koristi od ovog zakona.
Iskorišćeno je osam minuta vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Simo Vuković.
Uvažena gospođo Čomić, poštovana ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, podstaknut sam naizgled ovim zavodljivim i šarmantnim retorskim pitanjima odnosno diskusijom gospodina Dimitrijevića, prosto da pomislim da do 2008. godine ista poslanička grupa i sam gospodin Dimitrijević nisu podržavali politiku aktuelnog ministra zdravlja. Većinu njegovog bivstvovanja u Ministarstvu zdravlja u mandatima je podržavala i DSS. Prosto sam zapanjen tom činjenicom, ali moram da dodam još nekoliko stvari radi preciznog informisanja poslanika, a i same javnosti. Dakle, spočitavate, između ostalog, listu čekanja, šverc lekova, korupciju itd. U kakvoj mi to zemlji živimo, vi to pitanje postavljate. Odgovaram vam na pitanje da živimo u zemlji koja sa najmanje novca obezbeđuje jedan od najstabilnije finansiranih zdravstvenih sistema u regionu. Ako to ne želite da priznate, da sa 265 evra ili 300, pošto često volite da otvarate to pitanje, obezbeđujemo sistem gde danas imamo hiljadu i po lekova na pozitivnoj listi. U svakoj zemlji postoji sivo ili crno tržište, u manjoj ili u većoj meri, lekova. Srbija ne izlazi iz tog sistema ni po jednom parametru. Ukoliko želite da kompromitujete zdravstveni sistem i da izazivate strah i paniku kod stanovništva, gde ste bili jedan od aktera tokom kampanje protiv svinjskog gripa i vakcinacije, to onda ide na vašu ličnu, ali i na kolektivnu političku odgovornost. Vrlo je zanimljivo pitanje koje postavljate vezano za vakcine. Najpre ste bili kritičar zašto nema vakcina kada su vakcine nabavljane i sad gde ćemo sa tim vakcinama. Da se ne bismo vraćali na tu priču, očigledno nipodaštavate činjenicu da je u ovoj zemlji 89 ljudi, nadam se da ne grešim, zbog poštovanja prema tim preminulim ljudima, preminulo od novog gripa. Ako je to malo, onda ne uvažavate činjenicu da je to veoma ozbiljan problem s kojim smo se suočili u okviru zdravstvenog sistema. Govorite o korupciji. Koji to zdravstveni sistem u svetu nema problem sa korupcijom? Priznajemo da on postoji, ali nije apsolutno odgovornost samo zdravstvenog sistema, nego i ostalih činilaca. Da li je ta korupcija postojala pre dve godine? Sledeća stvar, pominjete listu čekanja. U ovom momentu imamo listu čekanja za kardiovaskularne operacije, pre svega za aortu koronarne bajpas. Znate vrlo dobro da sukapaciteti koji su trenutno na raspolaganju u zdravstvenom sistemu u pogledu toga preko svake mere i višestruko iskorišćeni. Naših 59 kardiovaskularnih hirurga u ovom momentu radi izvan svih kapaciteta i izvan standarda svih ostalih kardiovaskularnih hirurga u Evropi i u regionu. S druge strane, kada smo vodili diskusiju o prethodnom zakona, gde smo pominjali najvažniji faktor rizika za izazivanje kardiovaskularnih oboljenja, gde se radilo o pušenju, vaša poslanička grupa je imala potpuno jedan romantičan pristup tome. Dakle, ako želimo tome da se suprotstavimo, naravno da moramo da smanjimo i liste čekanja, ali i da se bavimo faktorima rizika i problemima koji ozbiljno narušavaju opšte zdravlje stanovništva Srbije. Pozivam vas da ovde odgovorno raspravljamo o nečemu što je, u tome ćemo se složiti, osnovni resurs ovog društva, to je zdravlje stanovništva. Moram da vam napomenem, prosto ste i vi pomenuli, mada se to nije čulo u tonskom zapisu, pominjete zdravstveno stanje ministra. Rekao sam, to je u najmanju ruku neukusno, pogotovo od vas u stranci u kojoj ste imali sličnu situaciju. Nemojte dolaziti u situaciju da bilo ko ovde to pominje. Kažem, u najmanju ruku je neukusno. Dakle, ministar Milosavljević nikada nije izbegavao otvorenu diskusiju ni ovde, ni na Odboru kada je u mogućnosti da prisustvuje. Zakon o lekovima i o medicinskim sredstvima predstavlja sasvim sigurno jedan od najmodernijih zakonskih projekata koje je ova skupština donela i 2004. godine i danas, i nadam se da će većina poslanika podržati ovaj zakon.
Iskorišćeno je pet minuta i 20 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Narodni poslanik Milan Dimitrijević ima reč. Vreme na raspolaganju je tri minuta. Izvolite.
Gospodine Vukoviću, nismo mi govorili da će u Srbiji da oboli između dva i po i tri miliona ljudi od novog svetskog gripa. Nismo mi plašili ovaj narod. Istine radi, gospodine Vukoviću, "Glas Amerike" 24.7.2009. godine, ministar zdravlja, gospodin Tomica Milosavljević: "Mi smo u razgovoru sa svim proizvođačima i sa jednim od njih imamo preliminarni dogovor, da kad počne proizvodnja vakcine za koju se dokaže da je ispravna i pouzdana i da je klinički proverena, da bismo je onda kao zemlja kupili za prvu prioritetnu grupu od milion i po ljudi, koliko se predviđa analizom ili tri miliona doza vakcina". Kako to u julu 2009. godine je taj razgovor obavljen? Mi vakcine u novembru nismo imali. S kim je to pregovarao gospodin Milosavljević? Kad govorite o lekovima i snabdevenosti, nisam ja izmislio, gospodine Vukoviću, u svakoj apoteci je bar po jedan švercovan lek. Nisam ja, gospodine Vukoviću, izmislio sve više falsifikata, o tome piše štampa.Kako rade naše inspekcije? Ima li dovoljno ljudi? Koliko je tu ljudi zaposleno? Ko to kontroliše? Sledeća stvar, izrazio sam žaljenje, gospodine Vukoviću, što gospodin Milosavljević nije tu, meni je iskreno žao zbog toga. Nisam komentarisao ni na jedan način gde se i na koji način gospodin Milosavljević leči. Govorio sam o nečemu drugom. Govorio sam o ceni lekova i složio se s gospodinom Milosavljević da je to nedovoljno koliko se izdvaja za zdravstvo i za lekove. Ali, govorim o tome da mi uzimamo prosek onih zemalja koje imaju po pet ili šest puta viši doprinos po glavi stanovnika nego što imamo u Srbiji. Mi uzimamo te zemlje kao referent da bi plaćali lekove. O tome govorim. To je potpuno jasno. Nemojte mi poturati takve stvari. Postoje dokumenti i nijedanput bez valjanog dokumenta neću govoriti javno, a to je odgovor Ministarstva zdravlja kako mi plaćamo lekove. Imate li odgovor na to pitanje? Nemate. Nemojte više nikad da komentarišete, bar ono što je istina i ono što je činjenica.
Molim vas narodni poslaniče da se sa uvažavanjem odnosite prema kolegama narodnim poslanicima, na to vas obavezuju članovi Poslovnika. Narodni poslanik Simo Vuković. Izvolite.
Gospođo Čomić, poštovana ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, očigledno imamo ovde dva pristupa sistemu zdravstvene zaštite, odnosno njenom konceptu. Gospodin Dimitrijević je tipičan zastupnik demagoškog, neodrživog koncepta u zdravstvenom sistemu. To što vi možda vidite određeni politički kapital u svemu tome, to je vaš problem, ali održivost finansiranja zdravstvenog sistema i mera onoga koliko mi izdvajamo i koliko građani u ovom momentu dobijaju, to je maksimum koji je mogao da se obezbedi. Dakle, samo vas molim i to sam i u prethodnom izlaganju rekao, ako pričamo o jednoj takvoj temi, kao što je funkcionisanje sistema zdravstvene zaštite, onda moramo da se vodimo rečnikom odgovornosti. Vi kažete, mi uzimamo cene za lekove spram, na primer, Italije. Naravno da morate da uvažite tržište lekova ako hoćete kvalitetne lekove da uvezete u zemlju. Morate da se ponašate spram tržišta. Ne želimo vreme kada su se u ovoj zemlji lekovi prodavali po buvljim pijacama. Možda taj rezultat nekom smeta što se danas to prodaje u apotekama, ali to je rezultat rada resornog ministarstva.
Minut i 30 sekundi je iskorišćeno vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Narodni poslanik Milan Dimitrijević, pravo na repliku.
Demagogija je kada u okviru budžeta dobijete finansijski plan Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje i kažete da je to dobro, to je demagogija. A rasprava nema veze sa demokratijom onda kada na taj plan ne možete da utičete ni jednim jedinim amandmanom i ne znate kako se troše sredstva u Republičkom zavodu za zdravstveno osiguranje. Nije demagogija kada postoje liste čekanja, a strašno je kada u jednoj zemlji postoje liste čekanja za oboljenja od malignih bolesti, pa se leče pacijenti drugih osiguranja i drugih država, dok naši pacijenti čekaju na toj listi čekanja. Javnosti se predstavlja na drugi način. To je demagogija, to što vi pričate, a ovo je istina što ja govorim.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? U elektronskom sistemu je prijavljen narodni poslanik Paja Momčilov, vreme na raspolaganju i ovlašćenog predstavnika i poslaničke grupe je iskorišćeno, tako da nemate pravo na repliku. (Paja Momčilov: Vrlo kratko) Narodni poslaničke, nije bitno da li ćete biti kratko, srednje ili dugačko, nemate pravo na repliku. Osnov za repliku… (Paja Momčilov: Ostalo je još 20 sekundi.) Znači, 20 sekundi kažete da imate na raspolaganju. Izvolite.
Samo uvaženom kolegi Vukoviću, 11 zemalja evropske regije manje izdvajaju od građana Srbije po glavi za zdravstvenu zaštitu. Čitao sam da je nacionalni dohodak po glavi stanovnika u našoj zemlji 10.000 dolara po podacima u bazi Svetske zdravstvene organizacije. Samo istine radi i ništa više. Hvala lepo.
Narodni poslanik Simo Vuković, izvolite.
Gospođo Čomić, poštovana ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, naravno i istine radi, imate podatke koje je uradila Svetska banka, koji potpuno, naravno, suprotno govore. Često se pozivate na činjenicu da ste pročitali. Morate da citirate izvor gde ste to pročitali. Molim vas, samo da govorimo jezikom činjenica. Dakle, Svetska banka, po osnovu projekta koji je rađen ovde, procenila je da izdvajamo negde oko 270 evra po glavi stanovnika. To su činjenice, a ne pročitali ste negde. Hvala.
Narodni poslanik Paja Momčilo, pravo na repliku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čitao sam "Riport" Svetske zdravstvene organizacije za 2009. godinu, ovde sam taksativno čitao. Ako za vas nije merodavan "Riport", naći ću ga, nemam vremena sada po njemu da čačkam, ovde sam čitao izveštaj Svetske zdravstvene organizacije, evropskog odeljenja, i tačno sam vam nabrojao 11 zemalja koje manje izdvajaju, pobogu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Ovim smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo završili pitam, na osnovu člana 144. Poslovnika Narodne skupštine, da li predstavnici predlagača žele da daju završnu reč? (Ne.)Zahvaljujem. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Zahvaljujem predstavnicima Vlade. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O ŠUMAMA (pojedinosti) Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, Slavica Đukić-Dejanović, povodom pretresa u pojedinostima predloga zakona po tačkama 8-14. dnevnog reda pozvala da sednici, pored predstavnika predlagača Saše Dragina, ministra privrede, šumarstva i vodoprivrede, prisustvuju iŽeljko Radošević, Dragan Injac, Mirjana Milošević i Milan Petrović, državni sekretari u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Momčilo Mitreski, Milan Stegić, Miloš Milovanović i Slobodan Teofanov, pomoćnici ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Dušan Pajkić, direktor Generalnog inspektorata, Dejan Serdar, direktor Uprave za agrarna plaćanja, Saša Orlović, direktor Uprave za šume, Jan Boćanski, direktor Uprave za zaštitu bilja, Zoran Jeličić, direktor Uprave za zemljište, Zoran Mićović, direktor Uprave za veterinu, Milan Đakov, direktor Kompenzacionog fonda i Uroš Ungurović, direktor Direkcije za nacionalne referentne laboratorije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Radiša Ilić, Dušan Marić, Vitomir Plužarević, Milorad Krstin, Srboljub Živanović, Milan M. Nikolić, Zoran Nikolić, Miroslav Petković, Srđan Spasojević, Tomislav Ljubenović, Siniša Stamenković, Dobrislav Prelić i Zlata Đerić i grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe "Napred Srbijo", kao i Odbor za poljoprivredu. Primili ste izveštaje Odbora za poljoprivredu i Zakonodavnog odbora i mišljenja Vlade o podnetim amandmanima. Na osnovu člana 148. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, Zakonodavni odbor je odbacio kao neblagovremene amandmane narodnog poslanika Arpada Fremonda na čl. 1. i 69, na naslov iznad člana 70, na član 84, na naslov iznad člana 98, na naslov iznad člana 99. i član 99, na članove 100, 103, 112 i 114. i amandman kojim je predloženo dodavanje novog člana 114a. Na osnovu člana 148. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 142. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv Predlog zakona amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 1. Predloga zakona o šumama, gde se u članu 1. kaže – posle reči "korišćenje šuma" dodaju se reči "i šumskih proizvoda". Odgovor koji je Vlada dala u obrazloženju amandmana, gde se poziva na član 8. tačka 23) ipak ništa ne razjašnjava, jer se ta tačka u stvari odnosi na pojam šumskih proizvoda kojih nema u ovoj definiciji: šuma je "složena formacija biogeocenoze drveća, žbunja, šumskog bilja"; ali to što se nalazi u šumi podložno je daljoj preradi, odnosno sakupljanju i prodaji, čime se ostvaruje profit. Ovo obrazloženje bi bilo na mestu kada bi tačka 23) u članu 8, odnosno kada bi u njoj pisao pojam "šuma", pa da se kaže – da se pod šumom podrazumevaju šumski proizvodi. Namera mi je bila da se i ovaj pojam pod tačkom 23) nađe u članu 1, kojim bi se definisalo korišćenje i šumskih proizvoda, jer oni u stvari i jesu sastavni deo šume. Njihovo korišćenje i prerada, rekao bih, posebne su faze u procesu gazdovanja šumama, odnosno u samom šumarstvu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS podneli smo amandman na član 5. i predlažemo da se članu 5. stav 2, reči "pet ari" brišu se, predlažemo da "pet ari" ne bude ograničavajući faktor, odnosno površina za šume. Mi smo predložili, a vi niste usvojili – da šuma ima svoju definiciju, i pored svih ostali komentara, znači "šuma je složena formacija biogeocenoze" i sa tom definicijom biogeocenoze ona predstavlja šumu. Da li će to biti dva, tri ili četiri ara, nekada je i jedno drvo šuma, znate, u bukvalnom smislu te reči jer može da obezbedi određene uslove i preduslove da funkcioniše kao šuma? Tako da smo mi to predložili i smatramo da u ovom stavu 2. treba da se izbriše ovih "pet ari" odnosno površina od pet ari. Time bi, ponovo govorim, mogli da povećamo tu šumovitost i na taj način da ne ograničimo tih pet ari. Ništa to nije, da kažem, specijalan komentar, da to bude pet, šest ili sedam ari, prosto rečeno – da šuma ima svoju definiciju i da ta definicija treba da bude ugrađena u ovaj zakon. To znaju i šumari a i treba da znaju. Toliko i hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Ako ne, na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospodo iz Ministarstva, mogu da vam kažem da je zadovoljstvo videti ovako ovaj broj stručnjaka koji sačinjavaju Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Mislio sam da će te vi ipak da se predomislite, pa na Odboru za poljoprivredu i prihvatiti ovaj amandman na član 9. Predloga zakona o šumama, u stavu 1. tačka 7) – posle reči "drugog", što je inače kraj sedmog člana, tačka 7. devetog člana glasi: "sakupljanje", znači tu je reč o meri za očuvanje šuma, tj. "sakupljanje ostalih šumskih proizvoda", pa onda u zagradi stoji – gljiva, plodova, lekovitog bilja, puževa i drugog. Posle te reči "drugog" stavio sam da se dodaju reči "osim ako se vrši uz odobrenje korisnika, odnosno sopstvenika šuma". Mislim da tu nisam pogrešio. Dobio sam obrazloženje u kojem se kaže ovako: "S obzirom da je sakupljanje ostalih šumskih proizvoda detaljnije propisano odredbama člana 62.". Dalje, kada sam uzeo član 62, tu se kaže ovako: "sakupljanje ostalih šumskih proizvoda (šumskih plodova, lekovitogi drugog bilja, korišćenja kamena, peska, šljunka, humusa, kao i pčelarenje i drugo) može da se vrši uz odobrenje korisnika". Znači , ovo što sam stavio, samo dopunu ovog člana 7, vi ste to isto stavili u član 62. To znači, uz odobrenje korisnika i to isto, ta dopuna glasi u vašem članu 62. Samo sam ovim svojim amandmanom hteo – da ono što ste vi ubacili u član 62, da taj deo "uz odobrenje korisnika" ubacim i u član 9. tačka 7, jer ta tačka 7. stav 1. bi apsolutno dala tu tačku 7. malo potpunijom. Ne vidim razlog zašto Vlada nije prihvatila ovaj moj amandman, s obzirom, ponavljam još jednom, da se ta ista rečenica nalazi i u članu 62. Siguran sam i ubeđen da bi ovo činilo, po meni, nekakvu zaokruženu tačku 7, kako treba, a ujedno bi ovaj član 62, koji govori baš o tome da se može vršiti uz odobrenje korisnika, bio ovako pravno moguć. To bi bilo moje obrazloženje zbog čega sam nezadovoljan zašto niste prihvatili ovaj moj amandman u članu 9. stav 1. tačka 7) Hvala.
Iskorišćeno je jedan minut i 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Pre nego što počnem da obrazlažem amandman, samo bih skrenuo pažnju predsedavajućoj da kad prekoračim vreme za amandman računa vreme ovlašćenog predstavnika. Podneo sam amandman na član 9. Predloga zakona o šumama da se u stavu 4. posle tačke 2) doda nova tačka 3) koja glasi: "radi saniranja posledica požara". Nažalost, ministar trenutno nije ovde, ali bih skrenuo pažnju gospodinu Orloviću da sasluša ono što imam da kažem u vezi ovog amandmana. Kasnije bih mogao da dobijem na neki način i odgovor od ministra, pošto mislim da se radi o veoma bitnom pitanju. U praksi se često dešava da požar uništi velike površine pod šumom i šumskom kulturom. Da bi se šteta od požara umanjila i da bi se istovremeno stvorili uslovi za saniranje terena pošumljavanjem, koje se pominje u članu 16, neophodno je izvršiti čistu seču. Stabla drveća koja su stradala u požaru vremenom, od tri do pet godina, pogotovo ako se radi o lišćarima, osušiće se i izgubiće vrednost koju su imala neposredno posle požara. Osim toga, bez uklanjanja tih stabala neće se moći ni izvršiti pošumljavanje. U obrazloženju Vlade koje ste dali posredno ste priznali da je bilo potrebno prihvatiti upravo ovaj amandman. Kažete u obrazloženju za odbijanje amandmana – kako sanacije šume obuhvata više faza, tako i čista seča opožarenog drvnog materijala. Znači, vi ste sami pomenuli ovde čistu seču opožarenog drvnog materijala. Pogledajte sada član 9, i to stav 4, gde imate u tački 1) i 2) navedeno tačno kada se izuzetno može vršiti čista seča. Videćete da slučaj koji sam naveo u amandmanu ne postoji, ali opet vi predviđate da postoji u obrazloženju Vlade za neprihvatanje amandmana. Ako budete želeli da sutra neko ne krši zakon i da može u procesu saniranja opožarenog drveća, a na osnovu izvođačkog plana normalno, da izvrše čistu seču, onda morate prihvatiti ovaj amandman. Sve suprotno bi bilo suprotno i zakonu. Zato imate i prateći amandman SRS na član 16. koji će samo dopuniti ovu odredbu, ako je budete prihvatili, jer ni u članu 16. vi takođe niste predvideli sanaciju površina pod šumom, ponavljam, koje su uništene u požaru. Rekao sam, ako se seča opožarenog drveća ostavi za sledeću godinu, normalno ako se uredi izvođačkim planom, opet se ta seča mora nazvati svojim punim imenom i prezimenom. Znači, mora se nazvati čistom sečom, kao što postoje neke druge vrste seča, kao što su sanitarna, proredna, oplodna, zaštitna itd.
Iskorišćeno je jedan minut i 30 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, želim da vas pozdravim i da pozdravim Ministarstvo, koje je sa najvećim brojem predstavnika do sada prisutno na sednicama Skupštine. Podneo sam amandman ispred SRS na oblast promene namene šuma i šumskog zemljišta. Moj amandman glasi – član 10. stav 1. tačka 6) broj "15" zamenjuje se brojem "10". U ovom članu se kaže da izgradnja objekata i korišćenje ostalih obnovljenih izvora energije malih kapaciteta, tj. malih energana i ostalih pogona u eksploataciji mineralnih sirovina, ako je površina šuma i šumskog zemljišta za ove namene manje od 15 hektara. Ovde sam napisao da je u pitanju brojka od 10 hektara, pošto znamo da je vrlo teško i vrlo dugo je potrebno odgajati jedno stablo, jednu šumu. Smatram da kada je potrebno rešiti u korist nekakvog objekta u svrhe energetike i bilo koje druge svrhe, smatram da za nekoliko minuta ili nekoliko sati ta šuma biva posečena, a koliko je potrebno godina to stablo odgajiti. Drugo, šuma, odnosno biljke kao ozonski omotač je potreban za stvaranje kiseonika, a dobro znamo kakve namene ostale fabrike imaju za uništenje, te smatram da je u ovom pogledu potrebno da prihvatite moj amandman da se brojka od 15 hektara smanji na 10 hektara. Na komasacionom zemljištu, tamo gde je to i urađeno, verovatno neće doći do ovakvog slučaja, ali tamo gde nije urađena komasacija, smatram da ovo treba da prihvatite.
Iskorišćeno je 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 12. predloga ovog zakona. Mi predlažemo da se u ovom članu 12. doda novi stav i da taj novi stav glasi: "Korisnik koji vrši promenu namene šume dužan je da istu površinu koju koristi u promeni namene pošumi na površini koju mu odredi davalac dozvole za promenu namene". Mi smatramo, pošto Ministarstvo i predlagači zakona imaju svoj komentar, da je to već regulisano nekim prethodnim članovima ili će biti regulisano nekim naknadnim članovima, da je u ovom članu 12. to bitno da stoji ovaj naš predlog. Reći ću vam i zbog čega mi to predlažemo. Znate, uvek se taj šumski dinar ili ta šumska sredstva ne vrate na to mesto gde treba da se vrate. Mi smatramo da ko je izvršio krčenje ili uklanjanje šuma sa određenog prostora, a ima želju da na tom prostoru podigne neku infrastrukturu ili fabriku, da je on dužan da na određenom mestu koje će biti regulisano zakonom podigne novu površinu šume kao onu koju je on želeo da koristi. To bi, na primer, izgledalo ovako. Ako znamo da se danas Beograd nalazi na površini od 80.000 hektara, to je neka gabaritna površina Beograda, i da je bilo volje i želje, odnosno da je to bilo regulisano zakonima, a uglavnom su se krčile šume oko Beograda i na tim mestima se podizale stambene zgrade, odnosno došlo je do promene namene, a nisu se podigle druge površine, na primer, u količini od 80.000 hektara. Ovo samo figurativno govorim da bi znali zbog čega SRS želi da učvrsti taj komentar, odnosno te površine da se povećaju da bi šumovitost, ta zamišljena šumovitost u Srbiji bila u sigurnim rukama, odnosno u rukama zakona, a da ne bude u rukama pojedinaca ili grupa koje žele da na određenom prostoru obave to što žele, a znamo kako se to danas i dešava.
Jedan minut i 50 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, na član 14. amandman je podneo Odbor za poljoprivredu, a na sednici Odbora za poljoprivrednu predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podnela grupa od 21. narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 16. stav 1. Predloga zakona o šumama, gde se posle reči "sneg i slično" dodaju reči "površine pod šumom koje su uništene požarom". Amandmanom se predviđa da proces sanacije šume pošumljavanjem treba da obuhvati ne samo neobrasle površine, već i površine pod šumom koje su uništene požarom, one što se pominju u članu 9. stav 4. Ministar opet nije ovde da bismo dobili neki adekvatan odgovor, ali opet se obraćam gospodinu Orloviću, nadam se da će mu preneti ono što bih imao da kažem o ovom amandmanu. Ovo obrazloženje koje je dao predlagač je toliko, rekao bih, konfuzno i nejasno, da sam potpuno siguran da sam napisao dobar amandman. Onaj ko je pisao odgovor verujem da je šumarske struke. Imam utisak da taj čovek u životu nije video uživo posledice šumskog požara. Gospodine ministre, u stvari koji nije tu, i gospodine Orloviću, valjda znate dobro da požar kada prođe kroz šumu za sobom ne ostavlja samo brisani prostor, već ostaju i dalje dubeća stabla sa nagorelom korom, recimo u visini panja, sa izgorelim šumskim rastinjem, sa žbunjem, suvim lišćem itd., a vi kažete u obrazloženju da se pod neobraslom površinom podrazumevaju i površine pod šumom koje su privremeno postale neobrasle. Stvarno mi nije jasno kako to zamišljate - prošao požar, sada imamo neke varijante, ili je svo drveće pretvoreno u prah i pepeo, ili je prošao požar, svo drveće je privremeno nestalo, pa se onda vratilo, ili prošao je požar, a vi ćete čekati da drveće, stabala koja su opožarena, za četiri, pet godina, ako su u pitanju lišćari, ako su četinari, situacija je drastičnija, popadaju i da se tako osuše, istrule, da bi se na tom terenu kasnije napravila prašuma kada nestane sklopa i tek ćete onda krenuti u saniranje tog požarišta. Drugačije se i ne bi moglo, jer amandman koji sam podneo na član 9, gde se pominje obavezna čista seča u situacijama kada je dobar deo šume uništen požarom, vi niste prihvatili. Zaista bih voleo da dobijem nekakvo obrazloženje koje je malo više prihvatljivije od ovog, da bi moglo da se razume. Ako pročitamo član 16. stav 1, nigde nismo mogli da vidimo i nećemo moći da vidimo da se ovde radi o šumama koje su obrasle. Pominju se neobrasle površine nastale dejstvom elementarnih nepogoda, površine nakojima nije uspelo podmlađivanje i pošumljavanje, površine na kojima je izvršeno opustošenje, bespravna seča. Međutim, o površinama koje su obrasle šumom ovde nisam mogao da pročitam ništa. Kako ćemo onda izvršiti saniranje tog dela šume i kako ćemo izvršiti saniranje ako prethodno ne posečemo čistom sečom, normalno, kroz izvođački plan, stabala koja su uništena požarom, to stvarno ne mogu da razumem.
Minut i 50 sekundi je iskorišćen vremena ovlašćenog predstavnika. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Milan M. Nikolić, koji želi reč. Izvolite.
Podneo sam amandman na član 16. koji govori o sanaciji, u smislu da u članu 16. stavu 1. treba umesto reči: "pošumljavanje" da se dodaju reči "površine na kojoj je došlo do sušenja stabala usled pojave biljnih bolesti, štetočina ili drugih faktora". Vlada ovaj amandman nije prihvatila iz razloga kao da se sadrži u članu 16. stav 1. i u članu 10. stav 2. Osvrnuo bih se na član 10. koji govori o promene namene šuma i šumskog zemljišta. Pod 6), kada se govori o eksploataciji mineralnih sirovina, kaže se: "Radi izgradnje objekata i korišćenja ostalih obnovljivih izvora energije malih kapaciteta, u smislu propisa kojima se uređuje oblast energetike i eksploatacije mineralnih sirovina, ako je površina šuma i šumskog zemljišta za ove namene manja od 15 hektara". Podsetio bih vas da smo prošle godine usvojili dopune Zakona o rudarstvu. Zakon o rudarstvu tretira i obrađuje kako se vrši eksploatacija mineralnih sirovina. Tada je došlo do promene. Ranije je postojala mogućnost da nadležno ministarstvo koje gazduje šumama daje saglasnost da se može vršiti eksploatacija mineralnih sirovina na šumskom zemljištu. Međutim, promenama Zakona o rudarstvu ukinuta je ta odredba, znači ne postoji mogućnosti da se vrši eksploatacija mineralnih sirovina na šumskom zemljištu. To se obrazlaže da i u Zakonu o šumama, kao i drugim pozitivnim propisima, ne postoje uslovi da se možedobiti saglasnost za eksploataciju mineralnih sirovina na šumskom zemljištu. Pošto su ova dva zakona u suprotnosti, Zakon o rudarstvu ne dozvoljava, zbog Zakona o šumama, da se vrši eksploatacija mineralnih sirovina, a Zakon o šumama dozvoljava, ali maksimum do 15 hektara, postavljam pitanje – šta ako Rudarski basen Kolubara naiđe na šumsko zemljište; moguće je samo da vrši eksploataciju 15 hektara, a posle toga prekida eksploataciju. To je jedan primer, da ne govorim o drugim eksploatacijama, da li su to kamenolomi ili druge vrste mineralnih sirovina. Voleo bih da neko iz Ministarstva to objasni.
Trideset sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, ovlašćeni predstavnik.
Dame i gospodo narodni poslanici, došao je ministar, mada mi je žao što nije mogao da čuje moje primedbe na član 9. i član 16, ali što se tiče člana 16. i amandmana koji je podneo naš kolega Milan Nikolić, koliko god da sam pokušavao da protumačim i ovo obrazloženje za odbijanje amandmana, nisam uspeo da nađem opravdan razloga zbog koga je odbijen. U stavu 1. ovog člana nigde niste pomenuli saniranje šume pošumljavanjem, koja je, recimo, opustošena ili osušena, uništena usled delovanja biljnih bolesti i štetočina. Šta treba uraditi sa tim površinama koje su uništili, recimo, potkornjaci ili gubari ili neke vrste virusa? Da li treba da ostanu, rekao bih, nemi spomenici do sušenja i rušenja stabala zbog truleži ili da se takve površine saniraju? Recimo, u Britanskoj Kolumbiji u Kanadi potkornjaci su doveli do sušenja miliona hektara pod šumama, da li to znači da se takve šume neće sanirati? Još manje razumem zašto ste se pozvali na član 10. stav 2. koji se odnosi na promenu namene šuma? Možda ste mislili na stav 3, ali on se odnosi na suzbijanje pojave štetočina. Tražimo zakonsku formulu za saniranje šuma koje su već uništene, osušene, a ne za površine pod šumom, na čijem delu bi trebalo da dođe do suzbijanja širenja štetočina, odnosno biljnih bolesti.
Dva minuta i 40 sekundi iskorišćeno vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? Ako ne, na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, na član 16. amandman je podneo Odbor za poljoprivredu. Predstavnik predlagača je na sednici Odbora prihvatio amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Nikolić i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić.
Jako mi je žao što ministar nije prisutan, jer imam i neka pitanja za njega. Što se tiče ovog amandmana, gospodin Miroslav Petković i ja smo podneli ovaj amandman, koji glasi: "Program donosi Ministarstvo, a na teritoriji AP nadležni organ AP uz saglasnost Ministarstva za poljoprivredu, vodoprivredu i šumarstvo". Apsolutno smo svesni činjenica da prenos nadležnosti jeste u toku, ali to ne znači da taj prenos nadležnosti treba da bude u tom obimu da imamo dva odvojena sistema. Sem jedinstvenog informacionog sistema, zapravo imamo dva javna preduzeća, dva različita planiranja i nadležnosti Skupštine Republike Srbije se svode samo na užu teritoriju Republike Srbije, odnosno bez AP Vojvodine. Meni nije jasno zbog čega se to radi i zbog čega je to tako urađeno. Jako mi je žao što ovaj amandman nije prihvaćen, ali ono o čemu želim nešto više da kažem, a vezano je i za ovaj amandman, jeste da su prihvaćeni na Odboru za poljoprivredu neki drugi amandmani. To je ono što javnost nije upoznata sa dešavanjima u Narodnoj skupštini između dve sednice ili između dve rasprave. Imali smo načelnu raspravu. Rekao sam svoje mišljenje u ime poslaničke grupe o ovom zakonu. Jedna od glavnih primedbi jeste da ovaj zakon postavlja temelje razdvajanja upravljanja šumama na teritoriji AP i teritorije Republike Srbije, odnosno uže Srbije, moram tu formulaciju da izgovorim. Šta se desilo? Ovo je zamerka, ne znam da li ste informisani, ali želim i da vas informišem, i skupštinskim telima koja ne rade svoj posao na adekvatan način. Naime, imali smo načelnu raspravu početkom aprila o ovom zakonu. Trinaestog aprila je zakazan Odbor za poljoprivredu. Na tom odboru su postojali amandmani koje je predložio kolega iz Saveza vojvođanskih Mađara, gospodin Fremond, ali ti amandmani nisu bili predati uz saglasnost sa procedurom, zakasnilo se o roku, ali su poslanici DS prihvatili te amandmane kao amandmane Odbora za poljoprivredu i tako ih predložili na sednici Odbora za poljoprivredu, koji se tiču i koji ulaze u materiju jednu vrlo opasnu, a to je da je AP vlasnik šumskog zemljišta na teritoriji AP i da pored formulacije državne svojine imamo i formulaciju svojine AP Vojvodine. Na tom odboru je kolega izDS u ime odbora predložio te amandmane. Ti amandmani su postali amandmani odbora i na tom Odboru za poljoprivredu je ministar u ime Vlade prihvatio te amandmane. Tumačim da kada ministar prihvati nešto u ime Vlade, kada prihvati određene amandmane, ti amandmani postaju sastavni deo zakona. Vi klimate glavom – ne, potreban je i Odbor za zakonodavstvo da to potvrdi, ali on to nije učinio. Međutim, 20. aprila je zakazana nova sednica Odbora za poljoprivredu, gde su ti amandmani brže-bolje povučeni. Oni isti koji su se zalagali nedelju dana ranije za sedam dana kasnije su govorili kako ti amandmani nisu dobri. Međutim, gde je tu problem? Na toj sednici Odbora za poljoprivredu nije bilo predstavnika Vlade i nije bio nadležni ministar na tom odboru. Mogu da razumem da su poslanici DS dobili po ušima od svojih centrala, pa da su brže bolje morali da povlače te amandmane. To je legitimno i to je sasvim u redu, to govori koliko su autonomni u svom radu u Narodnoj skupštini, ali mi nemamo povratno mišljenje od strane ministra. Ni do dan danas ne znamo da li je ministar, koji je prihvatio te amandmane, voljan sada da te amandmane povuče ili se sa njima ne slaže ili da da svoje mišljenje, mislim da je dužan i stručnoj javnosti, ali i najširoj javnosti, građanima Srbije, da objasni zbog čega je 13. aprila te amandmane prihvatio, a posle na Odboru za poljoprivredu se nije pojavio, kada su poslanici DS u Odboru za poljoprivredu te amandmane povlačili? Ovde se radi o jednoj vrlo ozbiljnoj stvari, ili da kažem, vrlo ozbiljnom pokušaju, jer, ponoviću, jedno je prenos nadležnosti, jedno je kada nadležne organe u AP ovlastite da se bave planiranjem, da gazduju šumama, a sasvim je druga stvar kada šumsko zemljište, odnosno imovinu želite amandmanima da iz one formulacije koja postoji, a da je to državna svojina, pretvorite u svojinu AP Vojvodine. Ono što je meni potrebno, mislim da je sada i zgodna prilika, samo da od ministra Dragina dobijemo to tumačenje, da li se on takođe kao i Odbor za poljoprivredu ne slaže sa amandmanima koje je Odbor za poljoprivredu predložio, a koji se tiču imovine, odnosno koji definišu državnu svojinu kao imovinu AP Vojvodine? Tu se radi o 11 amandmana i vrlo je važna stvar, ovo tumačim kao jedan pokušaj da na uštrb naših zakonskih obaveza vršimo prenos nadležnosti, se pokušava nešto što je već viđeno u ranijem periodu i što je nama kao građanima i kao državi stvorilo puno problema. Zahvaljujem.
Četiri minuta i 15 sekundi je iskorišćeno od vremena ovlašćenog predstavnika. Narodni poslaniče, od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe? (Zoran Nikolić, sa mesta: Da.) Zahvaljujem. U skladu sa članom 27, podsećam vas da amandmani koji su povučeni iz procedure ne mogu biti predmet rasprave na sednici. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podnela grupa od 21. narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Zoran Nikolić podneo je amandman kojim predlaže dodavanje novog podnaslova i novih članova od 38a do 38k. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, na član 41. amandman je podneo Odbor za poljoprivredu. Na sednici Odbora za poljoprivredu predstavnik predlagača prihvatio je amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Da li se neko javlja za reč? (Ne) Na član 42. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 44. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Da li se neko javlja za reč? (Ne) Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Da li se neko javlja za reč? (Ne) Na član 58. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Nikolić i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 58. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li se neko želi za reč? (Da) Reč ima poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 58. Predloga zakona o šumama, ali pre nego što pročitam tekst amandmana, pročitao bih stav koji prethodi ovom mom amandmanu. U stavu koji je u zakonu predlagača se kaže – u šumama sopstvenika doznaka se vrši samo ako sopstvenik šume pruži dokaz o vlasništvu i na licu mesta pokaže granice svoje šume. Podneo sam amandman koji se nadovezuje na ovaj stav i koji glasi – sopstvenik šume snosi odgovornost ako stručno lice dovede u zabludu da doznaku obavi u šumi koja nije u njegovom vlasništvu. Dosadašnji st. 8. i 9. postaju st. 9. i 10. Takođe bih citirao obrazloženje koje je dala Vlada za neprihvatanje amandmana – Amandman se ne prihvata iz razloga što je kaznenim odredbama propisana prekršajna odgovornost u slučaju da se doznaka vrši suprotno odredbama člana 58. st. 1. do 6. Predloga zakona, tako da je predložena dopuna nepotrebna. Ovde se radi o članu koji govori o doznaci i vi ste se u obrazloženju pozvali na čl. 112, odnosno tačku 28. Mislim da ste pogrešili što ipak niste prihvatili amandman, jer ova kaznena odredba na koju se vi pozivate u obrazloženju se odnosi samo na prekršaje pravnog lica. Međutim, smisao amandmana je bio da se reguliše jedna činjenica, situacija koja se uglavnom dešava u privatnim šumama. Međutim, ono što je veoma česta pojava na terenu u gazdovanju privatnim šumama, a da se podsetimo one zauzimaju 47% ukupnih šuma, jeste to da upravo sopstvenici privatnih parcela pod šumom čine ovaj prekršaj, a to su fizička lica. Međutim, vi u članu 113. koji se odnosi na prekršaj fizičkih lica nigde niste naveli ovu tačku 28, ni u jednom od ova tri navedena slučaja za radnje za koje je predviđeno da se tretiraju kao prekršaji, a navedeni su u tač. 111. i 112. Šta ovo treba da znači? Da li je dozvoljeno da se nešto ovako radi, a posle da se ljudi parniče i među sobom ili sa državom, ako kojim slučajem, greškom ili namerno uđu na parcelu koja pripada javnom preduzeću? Da li treba da se uzimaju odredbe iz nekog drugog zakona? Kažem da bi dobro bilo da upravo matični zakon koji govori o šumama ima ovakvu jednu bitnu odredbu. Osim toga, vi ste u odgovoru za neprihvatanje amandmana naveli stavove od 1. do 6. u članu 58. Ovo o čemu govorim se odnosi na stav 8, koji apsolutno nema nikakve veze sa ovim stavovima koje ste vi ovde naveli u obrazloženju.
Iskorišćeno je minut i 30 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika. Da li još neko želi reč? (Ne) Ako ne, na član 60. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li se neko javlja za reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 60. Predloga zakona o šumama, koji glasi: "U članu 60. posle stava 2. dodaju se st. 3. i 4. koji glase – promet žigosanog posečenog drveta, odnosno proizvedenih drvnih sortimenata vrši se uz obavezno posedovanje pratećih dokumenata. Ministar bliže propisuje sadržinu i oblik pratećih dokumenata u prometu drvnih sortimenata. Da se ne bi stekao utisak da je za promet drvnih sortimenata potreban samo jasno vidljiv šumski žig, amandmanom je predloženo da se ovaj član dopuni stavom o pratećim dokumentima kao što su propratnica, izvodnica, specifikacije itd. Čitajući predloženi član 60, onako kako ga je predlagač napisao, stiče se utisak kod nekog ko bi tumačio ovaj zakon da je potrebno da samo vam ovlašćeno lice, recimo poslovođa, na opremi udari žig na drvnom sortimentu i da tako završite posao. Sada je problem što sam amandmanom predložio da su obavezna i prateća dokumenta i ne vidim šta je u tome loše, jer nisam navodio u predloženom amandmanu taksativno vrstu dokumenata, izgled, formu, veličinu, samo sam predložio da to vi uradite što se tiče vašeg ovlašćenja kao ministra. Sumnjam da će se neki drugi zakon baviti time kako će izgledati šumske propratnice ili objave, kako ih zovu, izvoznice ili specifikacije o asortimentima, to je ostavljeno onim ljudima koji su zaposleni u vašem ministarstvu i koji će ipak dati i koji bi trebalo da daju predlog kroz podzakonska akta kako će sve to izgledati i kako će se urediti. Amandmanom je samo napomenuto da, pored žiga za promet drvnih sortimenata, mora da postoji i prateća dokumentacija. Ovaj amandman ima za cilj, rekao bih, uspostavljanje kontinuiteta sa, kako ste u obrazloženju naveli, posebnim zakonom kojim se uređuje promet roba. Ako bismo sledili ovakav vaš pristup, gde se kaže da je neka radnja u ovom zakonu koju smo mi predložili amandmanom već obuhvaćena drugim zakonom, onda bi komotno mogli da prepolovimo ovaj zakon.
Iskorišćeno je minut i 20 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Na član 63. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević, koji želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, poslanički klub Nove Srbije je u ovoj raspravi o pojedinostima praktično podneo nekoliko amandmana u nameri da popravi ovaj zakon. Pre svega, iz razloga što je bilo kakva latentna opasnost od požara, koja može da dovede do nesagledivih posledica i do velikih šumskih požara, svi znamo da je izuzetno teško takve požare i ugasiti i veoma se velike štete šumskim dobrima sve to pravi, mislili smo da je udaljenost konkretno u članu 63. ćumurana, krečana i sličnih objekata sa otvorenom vatrom potrebno povećati na bezbedniju razdaljinu predloženim amandmanom. Udaljenost od 200 metara koja je predložena ovim zakonom je sigurno potrebno udaljiti što je moguće više i ne vidim nijedan razlog, gospodine ministre, zašto niste prihvatili ovaj amandman, kao i amandmane na član 49. i 47, gde je praktično poruka da se tu obuhvati i ono što se odnosi na otpad, i ono što se odnosi na ćumurane i ono što se govori o bilo kakvom otvorenom plamenu koji može da donese, znači, bavljenje takvim delatnostima koje mogu da prouzrokuju takvu štetu. Ne mogu da prihvatim zašto niste uvažili ovaj amandman jer zaista je smisao ovog amandmana da se osigura praktično šumsko dobro i gazdovanje šumama. Naravno, mnogo je toga protivrečnog, kao što sam već uneo i podnetim amandmanom na član 42. Zakona o šumama, gde se sve razjašnjava u članu 43. i 44, ali nema nikakvog razloga da ne stoji i ovde. Oni korisnici, mali korisnici, koji imaju velike probleme, što smo i u raspravi u načelu rekli, praktično nemaju mogućnosti jer se radi o staračkim domaćinstvima, koja sigurno da ne mogu adekvatno da proprate neke stvari, i naravno podrška Ministarstva postoji, ali pitanje je da li oni ljudi koji imaju 70-80 godina, koji su vlasnici, koji ionako teško žive, najčešće bolesni, mogu da pribegnu svim ovim vašim željama koje imate i nekim propisanim merama koje uvodite. Teško je da neko ko izuzetno teško živi, ko je izuzetno star, ko ima 70-80 godina, da može da sve ove vaše propise proprati. Mislim da je trebalo da, ako već u članu 43. i44. govorite o tome, nikakvog razloga nije bilo da u članu 42. isto ne stavite one reči "uz podršku ministarstva".
Minut i 15 sekundi iskorišćeno je vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 64. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, na član 70. amandman je podneo Odbor za poljoprivredu. Na sednici Odbora za poljoprivredu predstavnik predlagača je prihvatio amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 70. amandman, sa ispravkom,podneo je narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Da.)
Koristiću i vreme ovlašćenog predstavnika. Na Zakon o šumama podnet je veliki broj amandmana, uz činjenicu da je struka po prvi put imala dominantnu ulogu u definisanju mnogih otvorenih pitanja iz ovog zakona, pa prema tome je i amandman koji sam podneo. Svesni smo činjenice da na Odboru za poljoprivredu, koji su malopre pomenule neke naše kolege, a i u drugim nadležnim odborima nije bilo većih problema da se usaglase amandmani vezani za stručna rešenja. Problem su predstavljali, a i sada predstavljaju amandmani koji zadiru u pravno-politička rešenja određenih nadležnosti, obaveza, a i finansijskog funkcionisanja ovog zakona, kada on bude implementiran u svakodnevnoj praksi. Kroz podnete amandmane naša poslanička grupa zalagala se za potpunu preciznost i jasno utvrđene obaveze i rokove za postupanja Ministarstva i Vlade, budućih javnih preduzeća koja se formiraju, ali i budućih vlasnika i korisnika šumskih gazdinskih jedinica, u smislu potpune javnosti i uvida u način gajenja, održavanja i prometa ogrevnog i industrijskog drveta, kao i šumskih proizvoda. Amandmani na ovaj bazni zakon zasluživali su odvojenu raspravu, na kojoj bi se posle 20 godina pravno i kvalitetno odredili i pravni okvir i sva tehničko-tehnološka rešenja za ovaj tako važan resurs za našu zemlju. Donošenje ovog zakona nije rasprava o radu javnih preduzeća koja sada gazduju ovim resursima, već je rasprava o donošenju pravilnog, celishodnog, odgovornog i stručnog zakona koji će ovu materiju ubuduće regulisati. Ova rasprava i amandmani moraju da daju potpunu definiciju strategije daljeg razvoja šumarstva Srbije, sa jasnim i potpunim definisanjem odgovornosti i obaveza novih korisnika i upravljača šuma. Amandman koji smo podneli na ovaj zakon, na ovaj član, pokušava da jasno razdvoji obe funkcije koje će zakon nametnuti budućim javnim preduzećima, a to je da se javna i poslovna funkcija moraju staviti i pod kontrolu države i pod kontrolu struke. Amandmani na ovaj zakon su do ove sednice ostali i dalje polemični u ovom delu tzv. dvojne nadležnosti, i po struci i po sprovođenju odluka. Mi se nadamo da će ova rasprava konačno uspeti da definiše još nekoliko otvorenih pitanja vezanih za usvajanje, ali i praktičnu primenu ovog zakona u očuvanju i korišćenju nacionalnog resursa kao što su šume.
Iskorišćeno je 45 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 75. i na član 75. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas 14 zakona iz oblasti poljoprivrede, sedam su, kako je ministar rekao u raspravi u načelu, sistemski, a sedam su potvrđivanja konvencija. Imaćete danas prilike da vidite da je SRS ozbiljno radila na ovim zakonima, da smo u okviru svoje poslaničke grupe podelili ove zakone kako bi što konstruktivnije učestvovali u raspravi. Moram da kažem da je jedan broj amandmana od strane Ministarstva i prihvaćen. Mi mislimo da je moglo više. Pokušaćemo u toku današnje rasprave da vas ubedimo u to i svakako da ćete, nadamo se, dozvoliti da iznesemo stav SRS kada je naša poljoprivreda u pitanju, kada je u pitanju stav naših poljoprivrednih proizvođača, individualnih poljoprivrednih proizvođača, ljudi koji se bave stočarstvom, voćarstvom, povrtarstvom, da iznesemo sve probleme iz oblasti poljoprivrede. Mišljenja smo da našoj poljoprivredi treba pomoći još više. Svakako da ćemo pohvaliti ono što mislimo da je dobro, ali ćemo izneti probleme sa terena. Pre svega, to je naša i obaveza kao poslanika, a iznećemo i konkretne predloge danas u toku rasprave na koji način može da se unapredi naša poljoprivredna proizvodnja. Pre svega, tu mislimo na subvencije konkretno, jer naš poljoprivrednik je mnogo puta do sada prevaren i jednostavno nema poverenja. Mislimo da poljoprivreda, kao grana u kojoj ostvarujemo suficit, može mnogo više, da taj suficit može da bude i pet puta veći, ali da pre svega mora da ima Vlada razumevanja, preko Ministarstva poljoprivrede, i da poljoprivreda treba da bude jedan zamajac našeg privrednog oporavka.
Iskorišćeno je 15 sekundi vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 79. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Nikolić i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 80. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Nikolić i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovnu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, na član 82. amandman je podneo Odbor za poljoprivredu. Na sednici Odbora za poljoprivredu, predstavnik predlagača je prihvatio amandman. Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Radoslav Milovanović, pa narodna poslanica Branka Karavidić.
Poštovana potpredsednice, uvaženi predstavnici Ministarstva, kolege i koleginice narodni poslanici, ovim amandmanom koji je predložio Odbor 30% sredstava ostvarenih od naknade za korišćenje šuma i šumskog zemljišta postaju prihod budžeta jedinice lokalne samouprave. Ovim amandmanom prvi put uvodi se i lokalna samouprava u proces brige o podizanju novih šuma, kao najznačajnijeg dela sistema zaštite životne sredine. Dolazim iz područja kojim gazduje šumsko gazdinstvo severni Kučaj, Kučevo, gde je teritorija koju pokrivaju državne šume 62.000 hektara, a privatnih šuma ima 71.000 hektara, a obuhvataju se opštine Braničevskog upravnog okruga i delom i Borskog okruga. Zahvaljujem se predstavnicima Ministarstva koji su prihvatili ovaj amandman i smatram, kao šumarski inženjer, da je Zakon o šumama dobar i da je bitno uredio ovu oblast, vrlo značajnu, ponavljam, za zaštitu životne sredine.
Jedan minut iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, predstavnici ministarstva, gospodine ministre i kolege poslanici, samo bih se nadovezala na reči moga kolege Radeta koji je ukratko samo objasnio o čemu se radi. Naravno, pridružujem se pozdravima Ministarstvu, a naravno i Odboru za poljoprivredu, koji je našao razumevanja da ovaj amandman predloži kao svoj i koji je našao razumevanja za opštine kakve su opština Majdanpek, kakva je opština Priboj i kakva je, recimo, opština Kučevo. Htela bih samo da pojasnim radi naših gledalaca, da se ovim amandmanom pojašnjava to da su sredstva ostvarena od naknade za korišćenje šuma i šumskog zemljišta u visini od 70% prihod budžeta Republike Srbije, a u visini od 30% prihod su budžeta lokalne samouprave. Dalje se u članu 85. ovog predloga zakona precizira ko plaća naknadu, utvrđuje se osnovica za plaćanje naknade i rokovi za naplatu naknade. Na visinu naknade za korišćenje šume i šumskog zemljišta koji će plaćati korisnik šuma primenjivaće se stopa od 3% na osnovicu koju čini ukupan godišnji prihod ostvaren gazdovanjem šumama. Za sopstvenike šuma primenjivaće se stopa od 5%, a na osnovicu koju čini tržišna vrednost posečenog drveta, odnosno vrednost izrađenog drvnog sortimenta. Dolazim iz opštine Majdanpek, koja se prostire na 932 kvadratna kilometra i po površini je među najprostranijima u Srbiji izuzimajući Beograd. Opština Majdanpek ima 63.150 hektara šuma, to je oko 68% ukupne površine opštine. Šumovitost Srbije je inače na nekih 29%. Majdanpek spada u opštine najbogatije šumama sa 2,66 hektara po stanovniku. Struktura šumskih površina je izuzetno povoljna. Tu su visoke šume i one obuhvataju preko 70% ukupne obrasle površine. Ukupna drvna zapremina na teritoriji opštine Majdanpek iznosi 10.620.895 metara kubnih drveta. Godišnji prirast u državnim šumama je 640.153 metra kubna. U državnom vlasništvu se nalazi 75,8% šuma, a ostatak je u privatnom vlasništvu i u vlasništvu Šumarskog fakulteta. Inače se godišnje poseče oko 76 kubnih metara drveta. Državnim šumama gazduje šumsko gazdinstvo "Severni Kučaj" u jednom delu, i šumsko gazdinstvo "Timočke šume". Oba ta gazdinstva su u sastavu Javnog preduzeća "Srbijašume". Naš najveći Nacionalni park "Đerdap" gazduje na oko 17.000 hektara državnih šuma koje se nalaze na teritoriji opštine Majdanpek. Preko 90% državnih šuma na teritoriji opštine sa aspekta proizvodne funkcije spada u kategoriju tehničkog drveta. To su bukva, hrast, ostali lišćari, ima i nešto četinara. Ovo je nesumnjivo odličan potencijal, odnosno sirovinska baza koja je obilato korišćena bez naknade lokalnim sredinama. Usvajanjem ovog amandmana uklanja se dosadašnja manjkavost postojećeg zakona. Ovo govorim da bih ukazala na značaj koji će ovaj usvojeni amandman imati na prihodovnu stranu budžeta opštine iz koje dolazim, a i na budžete svih onih opština sličnih njoj. Još bih se jednom zahvalila kolegama narodnim poslanicima, inače članovima Odbora za poljoprivredu, koji su imali razumevanja i ovaj amandman svrstali među svoje.
Iskorišćeno četiri minuta i 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika na član 84. amandman je podneo Odbor za poljoprivredu. Na sednici Odbora za poljoprivredu predstavnik predlagača je prihvatio amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine na naslov iznad člana 88. i član 14. amandman je podneo Odbor za poljoprivredu. Na sednici Odbora za poljoprivredu predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 91. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Nikolić i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 93. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Nikolić i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 93. amandman je podnela narodna poslanica Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 98. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 99. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 99. Predloga zakona o šumama. Inače, taj član se odnosi na zakup šumskog zemljišta u državnoj svojini. Amandman glasi – šumsko zemljište u državnoj svojini ne može se dati u zakup stranom državljaninu, niti stranom pravnom licu. Što se tiče odgovora predlagača, u obrazloženju se kaže da on ne vidi razloge koji upućuju na neophodnost usvajanja predložene izmene. Podnošenje ovog amandmana je možda imalo za cilj upozoravajući smisao na sve ono što se dešava u poslednje vreme u Srbiji, kada znamo kako se daju i rasprodaju mnogi prirodni resursi koje poseduje Srbija. Poznata je činjenica da su mnogi vojni poligoni izgrađeni na šumskom zemljištu. U nekim slučajevima se radi o otetoj manastirskoj šumi i manastirskom zemljištu posle Drugog svetskog rata, odnosno 1945. godine, a koji su Zakonom o restituciji iz 2006. godine vraćeniSPC. Sada navodim primer "Pasuljanskih livada". Mnogi su čuli za taj vojni poligon, koji inače pripada opštini Despotovac. Bilo je mnogih napisa u štampi u poslednjih nekoliko godina o zainteresovanosti NATO alijanse za ovaj vojni poligon zbog njegovog strateškog položaja. Dakle, s obzirom da su pojedini vojni poligoni postali vrlo interesantni emisarima NATO pakta u strateškom približavanju Rusiji, smatram da je čak i na ovako jednom malom primeru neophodno da se usvoji ovaj amandman kao potvrda da Vlada Srbije gaji iskrene i prijateljske odnose sa Ruskom federacijom. U protivnom, odbijanje amandmana značiće da se u bliskoj budućnosti planira ustupanje šumskog zemljišta strancima, odnosno NATO-u. Da li se može desiti da se šumsko zemljište koje je u državnoj svojini, a koje je recimo, kao što sam maločas spomenuo, vraćeno SPC Zakonom o restituciji, da se takvo zemljište da u zakup stanom državljaninu, odnosno stranom pravnom licu? Ne zaboravimo još jednu činjenicu da su šume, a pogotovo manastirske šume, nekada bile, i danas su, čuvari izvorišta zdrave pijaće vode, veoma važnog prirodnog bogatstva, nažalost nedovoljno iskorišćenog. Sigurno će biti želja mnogih, onih i koji ne misle dobro Srbiji, koji su strani državljani, stana pravna lica, da bezočno iskoriste ovo naše prirodno bogatstvo.
Minut i 42 sekunde je iskorišćeno vremena ovlašćenog predstavnika. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 111. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub Nova Srbija je, kada je u pitanju kaznena politika, podneo više amandmana. Naravno, ovo se direktno odnosi na privredne prestupe, član 111, i smatrali smo da je u članu 111. trebalo pooštriti politiku, odnosno da se reči "trista hiljada do tri miliona" menjaju rečima "od četiristo hiljada do četiri miliona dinara". Obrazloženje ovog amandmana jeste da kaznene mere za pravna lica moraju biti povećane kako bi ih trajno destimulisale da čine navedene privredne prestupe. Naravno, u obrazloženju sam video da se pozivate na određene skale koje važe za privredne prestupe, ali s obzirom na specifičnost koja se odnosi kada su šume u pitanju, trebalo je pooštriti kaznenu politiku. Naime, na ove privredne prestupe koji se odnose na nekih 26 tačaka, kako se mogu praktično sankcionisati svi oni koji izazivaju vrstu privrednih prestupa, nije jasno napravljena razlika između nekih neotklonjivih šteta koje mogu da se prouzrokuju, kao na primer u tačku 4. vrši seču stabla, retkih i zaštićenih vrsta drveća. Dakle, postoji neotklonjiva mogućnost da se određena šteta napravi. Ovom prilikom bih želeo i to da ukažem, gospodine ministre, da nadležna ministarstva i naravno Ministarstvo trgovine, a i vaše, treba dodatno da obrate pažnju na katastrofalnu situaciju u drvnoj industriji. Naime, u Kraljevu svi znate da je fabrika "Jasen", koja je bila poznata širom sveta, naravno i u našoj zemlji, koja je imala izuzetno veliki izvoz, potpuno propala, da je neka privatizacija koja je urađena u principu loše urađena, ali ovom prilikom bih istakao katastrofalnu situaciju individualnu onih ljudi koji se bave drvnom industrijom. U ovom trenutku od nekih desetak-petnaest strugara koji su privatni poslenici, izuzetno puno uložili u prethodnim godinama. U pitanju su velike investicije. Od nekih deset-petnaest u Kraljevu trenutno jedna samo firma možda je na pozitivnoj nuli i kada prođete videćete da su praktično sve zatvorene, i da su mnogi ljudi ostali bez radnih mesta i da izuzetno teško posluju. Ovog puta pozivam naravno i vas i Vladu da se učini nešto da se individualnim proizvođačima koji su potpuno ugušeni, kako zbog toga što je trend drveta u svetu i Evropi opao, to mora da se prizna, kako bi ovi ljudi koji su i u velikim kreditima i u hipotekarnim kreditima prevazišli svoje probleme i opstali, a na taj način i oni ljudi koji su zaposleni tamo, neke pilane i strugare zapošljavale 45 ljudi, ti ljudi su zbog toga ostali bez posla.
Minut i 50 sekundi iskorišćeno vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, na član 111. amandman je podneo Odbor za poljoprivredu. Na sednici Odbora za poljoprivredu predstavnik predlagača je prihvatio amandman. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 112. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Da.)
U članu 112, kao što smo i rekli, poslanički klub Nove Srbije zastupa tezu da se kaznene politike za ovu vrstu oblasti i za ovu vrstu sankcija povećaju. U članu 112. reči "sto hiljadado milion dinara" menjaju se rečima "dvesta hiljada do dva miliona dinara". U članu 111. sam objasnio zbog čega se sve to podnosi. Ova vrsta problematike podrazumeva i zahteva žešću kaznenu politiku. Radi se o takvom materijalnom društvenom dobru, bilo kakvi prekršaji, bilo kakvo nepoštovanje zakona u ovoj oblasti treba kaznenu politiku podići, odnosno njihov limit. Obrazloženje je slično. Podsetiću vas na to, gospodo iz Vlade, da su u protekloj godini takse na sudske postupke povećane za 50%. Nikome tada, a sa ove govornice smo ukazivali na to, nije palo na pamet da prati samo inflatorni deo u kaznenoj politici, nego odjedanput je napravljen jedan veliki presek pod izgovorom 50%. Više puta sam ukazivao sa ove govornice da ćemo se zaklinjati u manji broj predmeta, u ažurnije sudstvo, ali ljudi jednostavno više ne žele da se sude kada za jednu običnu parnicu moraju da plate taksu u startu 50 hiljada, pa 50 hiljada na odluku, pa sto hiljada na žalbu. Ako u takvoj istoj državi jedan aršin je kada govorimo o sudskim taksama, a ovde se pozivamo na nešto što je limitirano, pa vas sad pitam da li će neko ko ne poštuje sve ono što sam malopre rekao u onih 26 tačaka, ostati u opsegu nečega što je davno prevaziđeno. Gospodine ministre, ne mogu da prihvatim da kroz oštriju kaznenu politiku niste želeli da zaštitite materijalna dobra kakve su šume.
Iskorišćeno je 50 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika. Da li još neko želi reč? (Ne.) Pre nego što nastavimo pretres u pojedinostima amandmana na Predlog zakona o šumama, želim da vas obavestim da ovaj deo toka naše sednice sa galerije prate polaznici seminara Beogradskog fonda za političku izuzetnost. Pozivam vas da zajedno pozdravimo naše goste, a to su: Adrijan Boka, Aleksandar Cvetković, Aleksandra Požgaj, Aleksandar Zorić, Biljana Lazović, Bojana Janković, Damir Hamzić, Danko Aleksić, Đorđe Rašević, Dragoslava Marković, Dubravka Stijović, Dubravka Grčić, Dušanka Zlokolica, Emilija Milojković, Filip Milošević, Goran Arsić, Goran Tepšić, Ivan Petronijević, Katarina Golubović-Kovač, Marjan Cvetković, Marko Stevanović, Maša Milenković, Mile Bijelić, Milorad Matić, Miodrag Stamenković, Miroslav Šegrt, Neda Bogavac, Srđan Bogunović, Srđan Sandić, Srđan Vezmar, Teodora Obrenović, Tina Kamčeva, Toma Vukić, Vladan Krstić, Vladimir Kokanović, Zolt Hegediš, Nenad Josipović, Nevena Jovanović, Olivera Simić i Predrag Boroš, zatim, Mina Lazarević, Vladimir Kolar, Julijana Ivković. Naši mladi gosti dolaze nam iz Vršca, Kragujevca, Šapca, Novog Sada, Beograda, Loznice, Niša, Topole i Stare Pazove. Dobro došli u vašu kuću, u Narodnu skupštinu Republike Srbije. [[Aplauz.]] Nastavljamo rad. Na član 112. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika, na član 112. amandman je podneo Odbor za poljoprivredu. Na sednici Odbora za poljoprivredu predstavnici predlagača su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika narodne skupštine, na član 113. amandman je podneo Odbor za poljoprivredu. Na sednici Odbora za poljoprivredu predstavnik predlagača je prihvatio amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 113. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Naravno, sve što se odnosilo na privredne prestupe i prekršaje pravnih lica već smo objasnili, a u članu 113. takođe kod kaznene politike treba limit kazne povećati i za fizička lica. Dakle, u članu 113. stav 1. reči "od 10.000 do 50.000 dinara" menjaju se rečima "od 20.000 do 100.000 dinara". Kaznene mere za fizička lica moraju biti povećane kako bi ih trajno destimulisale da čine prekršaje koji su predviđeni ovim zakonom. Samim tim bi se povećala odgovornost i savesnost u nečinjenju prekršaja.
Da li još neko želi reč? Ne. Na član 113. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li neko želi reč? Ne. Na član 119. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u članu 119. stav 1. reči "dve godine" menjaju se rečima "jedne godine". Obrazloženje: potrebno je smanjiti rok na godinu dana jer je u protivnom nemoguće obezbediti primenu ovog zakona. Gospodine ministre, i u raspravi u načelu i danas praktično završavajući ovaj deo rasprave u pojedinostima ukazivao sam na neki nelogičnosti kada je ovaj zakon o šumama, koji je danas na dnevnom redu, pred nama. Ovaj amandman mislim da je trebalo prihvatiti, posebno iz razloga što bi sigurno skraćenje roka obezbedilo bolju primenu ovog zakona ukoliko bude izglasan u Narodnoj skupštini. Danas, na kraju ove rasprave u pojedinostima još jedanput vam ukazujem na činjenicu da je prvo trebalo zakon o šumama, pa tek onda zakon o lovu. Verovatno da je sve ovo na šta sam ukazivao uzročno povezano, a sigurno da određeni stručnjaci koje Nova Srbija ima nisu bez razloga rekli da je prvo trebalo ići obrnutim redom, dakle, zakon o šumama, pa zakon o lovu.
Da li još neko želi reč? Na član 120. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Nikolić i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? Ne. Na deo "Popis šuma i šumskih zemljišta šumskih područja", koji je sastavni deo Predloga zakona, na odeljke 1, 4, 7, 9, 10, 16, 17. i 24. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Vlada i Odbor za poljoprivredu su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na deo "Popis šuma i šumskih zemljišta šumskih područja", koji je sastavni deo Predloga zakona, na odeljak 18. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vlada i Odbor za poljoprivredu su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi završnu reč, na osnovu člana 144. Poslovnika Narodne skupštine? Ne. U tom slučaju, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 27. i članom 85. dajem obaveštenje da ćemo za danas završiti prepodnevni rad, da ćemo rad u popodnevnom delu nastaviti u 15.00 časova, a da će se u međuvremenu u 14.30 časova održati sednica Odbora za poljoprivredu. Pozivajući se ponovo na član 27, obaveštavam vas da je sednica zakazana usled postojanja potrebe za dogovorom na Odboru za poljoprivredu o podnošenju amandmana na Predlog zakona o vodama, koji nam sledi za pretres u pojedinostima u popodnevnom delu. Ono što još želim da kažem, da će se ova sednica održati međupartijskom saradnjom svih poslaničkih grupa i iskreno se zahvaljujem predstavnicima opozicionih poslaničkih grupa, jer sednica ne bi bila moguća, odnosno tok današnje sednice ne bi bio moguć u skladu sa članom 27. Dakle, nastavljamo rad u 15.00 časova. Hvala vam. [[Posle pauze – 15.00]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O VODAMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: zajedno narodni poslanici Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković i Dragan Čolić; zatim, narodni poslanik Milorad Krstin, Radiša Ilić, Siniša Stamenković, Dobrislav Prelić, Petar Jojić, Sreto Perić, Milan M. Nikolić, Srboljub Živanović, Vitomir Plužarević, kao i amandmane Odbora za poljoprivredu. Primili ste izveštaj Odbora za poljoprivredu i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, a saglasno članu 142. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretresa Predloga zakona u pojedinostima. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz Ministarstva, reč je o Predlogu zakona o vodama, u članu 5. stav 1. posle reči "svojini" briše se tačka i dodaju reči "Republike Srbije". Šta sam time hteo da kažem? Kaže ovako – Javno vodno dobro, član 5: Vode su dobro od opšteg interesa i u državnoj svojini. Kada se kaže "u državnoj svojini", ne vidim razlog zbog čega niste prihvatili moj amandman kada bi član 5. glasio ovako – Vode su dobro od opšteg interesa Republike Srbije. Mislim da je to logičnije, a i u svom obrazloženju sam lepo i napisao – s obzirom da se u nekoliko članova ovog zakona Republika Srbija navodi u definicijama koje se odnose na državnu svojinu, smatramo da je amandmansko rešenje u skladu sa osnovnim načelima ovog zakona. To je jedino i pravo obrazloženje ovog mog amandmana. Mislim da je logičnije da su vode dobro od opšteg interesa Republike Srbije, a ne u državnoj svojini. Samo da uzmemo da prelistamo pojedine članove ovog zakona o vodama, videćete da je svuda stavljeno "Republika Srbija", nije stavljeno "državna svojina". Prema tome, stvarno ne vidim razlog da ga ne prihvatite – vama to ništa ne bi značilo, a ovom zakonu bi puno značilo. Bilo bi puno jasnije kada se kaže "vlasništvo Republike Srbije" nego "u državnoj svojini".
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 10. Predloga zakona o vodama gde dodaje se novi stav 2. Taj stav glasi: "Nadležni organ dužan je da sprovede uklanjanje svih bespravno podignutih objekata sa vodnog zemljišta koji nisu u funkciji uređenja vodotokova, održavanja korita vodotokova, sprovođenja mera zaštite voda i drugih aktivnosti koje se tiču voda i vodnog zemljišta". Da bi se ovaj zakon uspešno primenjivao, neophodno je krenuti u sveukupno evidentiranje i uređenje vodnog zemljišta i objekata koji se nalaze na njemu radi privođenja nameni vodnog zemljišta. Činjenice govore da je veliki procenat vodnog zemljišta uzurpiran izgradnjom nelegalnih objekata različitih namena, divljom eksploatacijom šljunka itd. Što se tiče ovog člana 10, on se odnosi na vodno zemljište i igrom slučaja ili sudbine, rekao bih, juče smo mogli da čujemo direktno predsednika Republike Borisa Tadića, koji je eto obilazio poplavljena područja širom Srbije – da će sva odgovorna lica koja su svojim nečinjenjem doprinela da dođe do poplava, odnosno šteta biti kažnjena za propust u radu. Upravo sam u tom pravcu želeo da popravim ovaj predlog zakona. Šta je mogao da bude uzrok ovih poplava, ako izuzmemo obilne padavine? Upravo ono što bi trebalo da se utvrdi ako bi bio prihvaćen ovaj amandman. Pre svega, treba evidentirati sve divlje iskopine šljunka, zatim izgrađene objekte, garaže, restorane, probijene nasipe, odnosno bedeme koji služe za zaštitu od poplava zbog privatnih potreba, privatnih puteva itd, da sad ne nabrajam.
Iskorišćeno je 45 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Na član 24. ovog zakona podneli smo amandman koji bi trebalo da definiše mnoga pitanja vezana za nadležnosti kako Republike, tako i Autonomne Pokrajine, na kraju organe grada Beograda, odnosno organe lokalne samouprave u drugim opštinama. Svesni smo činjenice da jedan od baznih zakona poljoprivrede i našeg ukupnog bitisanja kao društva u celini je upravo zakon o vodama. Zato smo mu kao poslanička grupa, a i kao Odbor za poljoprivredu posvetili izuzetno veliku i odgovornu pažnju i na isti smo dali veliki broj amandmana. Rasprava na Odboru za poljoprivredu je pokazala svu žestinu suprotstavljenih stavova i mišljenja oko nekoliko projektovanih rešenja, čijom se bližom definicijom postiglo da Odbor za ovu plenarnu sednicu može predložiti delimično usaglašene amandmane. Utvrđivanje visine naknade za odvodnjavanje kao godišnji obračun troškova za upravljanje i održavanje sistema za odvodnjavanje na određenom melioracionom području, kao i obaveza korisnika zemljišta i objekata koji se koriste za potrebe odbrane zemlje i javne bezbednosti su definitivno određene prema površini koju subjekti koriste. Titulari svojine i depozitori odgovornosti se određuju i drugim zakonima, a ne samo zakonom o vodama. Time je otklonjena jedna od navedenih dilema koja nam je u pripremi, kako u raspravi u načelu, tako i u raspravi u pojedinostima, činila veliki problem da dođemo do konačnih i pravih rešenja koje će zadovoljiti sve potrebe našeg društva i države u celini. Amandmani kojima se obavezuje nadležni organ da sprovede uklanjanje bespravno podignutih objekata sa vodnog zemljišta, a koji nisu u funkciji uređenja vodotokova, kao i u funkciji održavanja vodotokova ili pak sprovođenja mera zaštita voda i vodnog zemljišta, zahtevaju još jedno sagledavanje svih stručnih i nadasve odgovornih tehničko-tehnoloških rešenja koja treba da konačno doprinesu pravilnim i održivim rešenjima. Definicija melioracionih područja je definicija opšteg korišćenja voda koje nisu izložene prethodnim amandmanima, a koje su u skladu sa utvrđivanjem i odgovarajućim kvalitetom voda iz člana 83. Predloga zakona. Smatramo da u tehničkom smislu treba da budu podržani. Oni mogu samo da doprinesu mnogo boljim rešenjima u odnosu na ovaj predlog zakona. Amandmani kojima se predlaže propisivanje raznih obaveza korisnika voda prema ovom zakonu nisu do kraja definisani i nadamo se da će ova rasprava u pojedinostima i podneti amandmani, bez obzira na koju se političku grupaciju odnose, jako doprineti da ona budu i definisana. Smatramo da se obaveza prečišćavanja otpadnih voda mora bliže i bolje definisati. Mišljenja smo da se obaveza pribavljanja vodnih uslova za industrijske i druge objekte, a posebno uslova za zahvatanje i dovođenje voda iz površinskih i podzemnih izvorišta, kao i utvrđivanje vodnih uslova za industrijske i ostale objekte, kojiotpadne vode ispuštaju direktno u površinske i podzemne vode i kanalizaciju, moraju mnogo strože urediti, odnosno moraju mnogo strože ograničiti. Nivo graničnih vrednosti svih emisija voda za koje bi se ugrozili kvaliteti recipijenata moraju biti uslovljeni. Čini mi se da je zaista napravljen veliki pomak kako u zakonu, tako i u naporima Odbora da kroz određene amandmane ovaj kvalitet voda malo podigne. Smatramo da je potrebno da se prihvate amandmani na član 98. i član 118. Predloga zakona, gde je propisano da vodne uslove izdaje Ministarstvo, kako bi se gornja limitna granica svih relevantnih parametara značajnih za vodni režim podigla na najviši nivo, pa čak i do krivične odgovornosti zagađivača tih naših voda. Amandmani podneti na Predlog zakona o vodama, kao i na predloge drugih zakona u ovom setu zakona su samo stručna i tehnološka rešenja koja mogu da pomognu da se ovi setovi zakona donesu pravilno. Oni će u danu za glasanje biti podržani od naše poslaničke grupe.
Iskorišćeno je dva minuta i 20 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika. Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je prihvaćen od strane Ministarstva, ali osećam potrebu da kažem par reči. I u svom uvodnom izlaganju rekao sam da je Ministarstvo prihvatilo par amandmana, mada smo mi mislili da je postojala mogućnost da se prihvati još više, ali ono što je jako bitno i zbog javnosti da kažem zbog čega je prihvaćen ovaj amandman. Naime, u članu 25. stav 1. tačka 6) reči "smanjenje ili" predlog je da se brišu. Pročitaću i sam član 6: Načelo zagađivač plaća; Svakog ko svojim aktivnostima prouzrokuje zagađenje vode dužan je da snosi troškove mera za smanjenje ili otklanjanje zagađenja. Znači, nema dileme, ne može da bude nikakvo smanjenje, već da bude otklanjanje zagađenja. Mislim da je sasvim u redu. Ono što još želim da kažem kada je zakon o vodama u pitanju, svi smo svedoci da ovih dana ima jako puno problema u Šumadiji, Kraljevu i u Leskovcu. Tih problema ima i u Vojvodini, pogotovo kada su podzemne vode u pitanju. Doduše, kada je reč o nasipima, bolja je situacija nego u Srbiji, mada se i kod nas u velikom broju opština Dunav proteže i ima problema, ali nešto je bolja situacija. Treba reći svakako da Vojvodina vode, od kada je usvojen Zakon o prenosu nadležnosti AP Vojvodini i sve ono na šta smo mi upozoravali tada došlo je jako brzo do izražaja i dokaz našim tvrdnjama da smo bili u pravu. Naime, naši poljoprivrednici su uz porez koji dobijaju redovan za zemlju dobili odjednom po prvi put od Vojvodina voda rešenja za odvodnjavanje. Verujte, imao sam prilike da gledam ta rešenja. U istom su maltene iznosu kao i kompletan porez na zemlju. Prosto neverovatno. Ono što još treba reći, u razgovoru sa našim ljudima, a i bio sam očevidac, nazvali smo jedno poljoprivredno gazdinstvo koje ima sedam hektara zemlje, porez na tu zemlju je bio u visini od 9.000 dinara, a za odvodnjavanje za dve godine je stiglo 8.700 dinara. To je ono što je jako opasno. To je ono što smo mi upozoravali da ćemo imati paralelno dve vlade. Ima tu još jedna stvar koju svakako treba reći, da se AP Vojvodina, odnosno predsednik Izvršnog veća Bojan Pajtić na vreme pripremao za neke stvari. Pre svega, tu mislim na Razvojnu banku, koja je otvorena pre usvajanja Statuta AP Vojvodine i pre prenosa nadležnosti AP Vojvodini. Sva sredstva koja su dobijena kada je poljoprivreda u pitanju preko Fonda za razvoj AP Vojvodine aplicirala su se normalno tom fondu. Svi korisnici su dobili posle toga novi ugovor gde se obavezuju da to vraćaju Metals banci. To apsolutno znači da ako su i dana kasnili podlegaće kamatama koje banke predviđaju, a vi znate vrlo dobro da su to iznosi na strahovito velikim nivoima, a pre svega ogroman broj tih kredita podignut je za unapređenje stočarstva. Svi znate kakva je cena mleka i svega. Ljudi su jednostavno u strahovito velikim problemima. Mi mislimo da Ministarstvo poljoprivrede tu može da reaguje, da se objektivno sagleda situacija, da se izađe na teren, da se izađe gde su ti ljudi potrošili ta sredstva, koji su u stvarno teškoj situaciji, pa čak i da se jedan izvesni period ti krediti zamrznu, kao što ste to uradili kada su bili kratkoročni krediti u pitanju od jedno godinu dana, da ljudi stanu na noge. Niko od poljoprivrednika sigurno ne beži od svoje obaveze, ali da im se na taj način pomogne jer mislimo da oni to zaslužuju, a i to je jedini način da sada prežive, jer su mnogi od njih dobili otkaze, pre svega u poljoprivrednim kombinatima, i na taj način su pokušali da nastave normalno da žive i da obezbeđuju egzistenciju za svoju porodicu. Za sada toliko.
Dva minuta i 30 sekundi iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili su ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 67. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 67. Predloga zakona o vodama, sa predlogom da se u članu 67. stav 1. posle tačke 6) doda tačka ''7) navodnjavanje''. Korišćenje vode za navodnjavanje je veoma rasprostranjena i opštekorisna delatnost koja se primenjuje u poljoprivrednoj proizvodnji. U pitanju je voda koja se koristi bez prethodnog tretmana. Prihvatanje amandmana bi potpunije i celishodnije definisalo pojam opšteg korišćenja voda. Ako pogledamo u članu 67. koje su to vode čije je korišćenje moguće bez prethodnog tretmana, onda nam nije jasno zašto ste odbili ovaj amandman SRS. Ovo kažem imajući u vidu obrazloženje koje ste napisali za odbijanje amandmana. Citiraću jedan deo: "Amandman se ne prihvata iz razloga što je odredbom člana 67. Predloga zakona propisano da opšte korišćenje voda podrazumeva korišćenje voda bez prethodnog tretmana, odnosno bez upotrebe posebnih uređaja (pumpe, natege i drugo) ili izgradnje vodnih objekata, što kod navodnjavanja nije slučaj". Sada vas pitam, čitajući jednu po jednu tačku člana 67, gde se kaže pod tačkom 1) voda za piće, pod 2) napajanje stoke u domaćinstvu, 3) sanitarno-higijenske potrebe, 4) rekreacija, uključujući i kupanje itd, da li upotreba ovih voda ne podrazumeva, kako ovde kažete – pumpe, natege, izgradnju vodnih objekata itd? Malo je čudno da se voda u ovim tačkama kako je navedeno može upotrebljavati bez ovoga što je naveo predlagač u obrazloženju. Znamo mi da u članu 82. postoji posebno poglavlje ovog zakona koje se bavi navodnjavanjem, ali mislimo da je ipak ovde i navodnjavanju bilo mesto za opšte korišćenje voda. Jer ispada da se voda bolje tretira koja je namenjena za navodnjavanje nego voda koja je namenjena za piće, kako piše u tački 1) ili za napajanje stoke u domaćinstvu ili za sanitarno-higijenske potrebe itd. Apsolutno nam nije razumljivo i jasno ovakvo obrazloženje. Smatramo da je amandman trebalo prihvatiti.
Iskorišćeno je 50 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili su ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 89. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 90. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 90. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 94. amandman je podneo narodni poslanik Milan M. Nikolić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milan M. Nikolić.
Poštovani narodni poslanici, podneo sam amandman na član 94, koji se odnosi na zaštite vode od zagađenja, i to na stav 2. reči "sprečavanje, prekidanje i smanjivanje" zamenjuju se rečima "sprečavanje i prekidanje". Obrazloženje: Apsolutno je neprihvatljivo da se neko ko zagađuje vode obavezuje da smanji zagađenje. Jedino moguće i jedino prihvatljivo rešenje je da zagađivač otkloni zagađenje, što je u interesu zaštite voda od zagađenja. Ministarstvo nije prihvatilo ovaj amandman navodeći da je zagađenje kontinuirani proces i da to treba raditi postepeno, faznom izgradnjom postrojenja za prečišćavanje voda. Osvrnuću se na jedan praktičan primer, a pre toga bih naveo pojam "minimalni održivi protok", što predstavlja protok koji se nizvodno od vodozahvata mora obezbediti u vodotoku za opstanak i razvoj nizvodnih biocenoza i da zadovolji nizvodne korisnike. To je u članu 81. i precizirano, da je obaveza bilo koga da koristi vodozahvat i da to mora omogućiti. U stavu 2. člana 81. je propisano da to bliže uređuje ministar i definiše kako se to radi. To je lepo napisano ako se u potpunosti primenjuje. Navešću praktičan primer. U Arilju postoji veliki sistem za snabdevanje vodom "Rzav", koji nema akumulacije, jer je direktno prikačen, odnosno usisava vodu iz vodotoka. To funkcioniše već 20 godina. Sada ima namera da se uđe u izgradnju akumulacije. Kada će to biti gotovo, to se ne zna, verovatno više godina, ali do tada će biti problema. U čemu je problem? Dok ima vode, sve je u redu. Međutim, kada se pojavi sušni period, tada postaje problem. Narod, 300 000 građana nema vode da pije, a treba obezbediti minimalni protok nizvodno, odnosno biološki minimum. Šta se radi? Tada dolazi do sukoba, Ariljci hoće da zaštite "Rzav", građani nizvodno hoće da piju vodu i pribegava se da ministar svojim nalogom smanjuje neki propisani biološki minimum.
Iskorišćeno je 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 97. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili su ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo poslanici, želim da se zahvalim Ministarstvu za poljoprivredu što je, nažalost, ipak prihvatilo pojedine amandmane, pošto smatram da je ovde bilo dosta dobrih amandmana kojima se trebalo poboljšati određeni zakon. Ipak bih zamolio ministra da nas prati, jer ipak ovi zakoni, koliko je danas zakona o poljoprivredi i koliko su zakoni interesantni vidimo po posećenosti i samih poslanika u Narodnoj skupštini. Pojas koji ste predvideli ovim članom da bude 20 metara, ne mogu da shvatim da je ipak taj koji je obrađivao ovaj zakon napravio tako kardinalnu grešku, da je toliko metara predvideo u odnosu na ono što je do sada bilo prisutno, da pored kanala bude taj zaštitni pojas od pet metara. Zbog čega se taj pojas koristi? On se koristi, prvo, zbog bezbednosti situacije; drugo, zbog sistema gde je potrebno ponekad i čistiti te kanale. I, kao što je to rekao moj kolega Radiša, kada je predsednik juče obilazio poplavljena područja, zgrozio se kada je video da pojedini kanali i pojedine rečice nisu čišćeni po 40-50 godina. To je jedan od velikih problema što se mi setimo da onda čistimo, da onda kopamo kada dođe do poplave. Kada poplava prođe, kada ugreju topli dani, kada se voda povuče, tada svi zaboravimo i smatramo – pređi brigo na drugoga. Smatram da je ovo jedno od najdelikatnijih pitanja, jedan od najvažnijih zakona, a to je zakon o vodama. Dobro znate koliko preko godine ti neurađeni sistemi odnesu novca od poljoprivrede, odnosno koliko dođe do poplavljenja područja i zemljišta koje je zasejano. Mi to dobro znamo u ovoj godini, u kojoj su se dva ili tri puta određene reke, rečice i potoci izlivali i kolika je šteta u poljoprivredi, ne možete vi određenom sumom novca, kojom želite da pomognete poljoprivrednim proizvođačima i ljudima na poplavljenom području, da im pomognete da saniraju štetu. To je nemoguće i količinski novcem i nemoguće je da ta šteta bude nadoknađena u onoj veličini u kojoj je voda nanela tu štetu. Zato smatram da ovaj amandman koji ste prihvatili jeste amandman kojim se smanjuje taj zaštitni pojas sa 20 na pet metara, odnosno povećava se veličina obradivih površina, odnosno kakvi smo mi i kako mi to umemo da radimo, možda smanjujemo prostor koji bi isto tako zarastao u šiblje, korov i sve ono, pa maltene ne bi moglo da se priđe tim kanalima, potočićima i rečicama.
Minut i 40 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Na član 98. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 102. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 107. i na član 107. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za poljoprivredu podneo je amandman na član 133. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 133. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 134. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 140. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 142. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 145. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za poljoprivredu podneo je amandman na član 146. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Đorđe Milićević želi reč. Izvolite.
Uvažena gospođo Čomić, poštovani ministre, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku želim da izrazim zadovoljstvo što je prihvaćen amandman resornog odbora na član 146. Želim da verujem da je to rezultat kvalitetne rasprave u načelu koju smo vodili ovde unutar Republičkog parlamenta. Takođe, želim još jednom da kažem, što se tiče samog Zakona o vodama, već u raspravi u načelu smo istakli pozitivne karakteristike i okarakterisali ga kao sveobuhvatan i značajan pomak u usklađivanju ove oblasti sa direktivama i propisima EU. Napominjemo još jednom da je prethodni Zakon o vodama donet pre skoro 20 godina, tačnije 1991. godine, i da je uglavnom menjan radi usklađivanja sa zakonima koji se odnose na nadležnosti Pokrajine. Mislim da smo Predlogu zakona o vodama i u periodu pre rasprave u načelu i pre nego što je sam zakon ušao u skupštinsku proceduru trebalo da posvetimo dosta više pažnje, imajući na umu ono što se u prethodnih nekoliko godina u oblasti vodoprivrede dešavalo, a čini mi se da je bilo mnogo zloupotreba prirodnih bogatstava i velikih bogaćenja privatnih lica na račun državnih prihoda. Želim još jednom da izrazim zadovoljstvo time što je usvojen amandman Odbora na član 146. i da kažem još nekoliko opravdanih razloga zbog kojih je ovaj amandman usvojen. Principijelno svi se zalažemo za decentralizaciju, ravnomerni razvoj svih područja i opština u Srbiji, ali neki članovi ovog zakona neposredno pre usvajanja ovog amandmana nisu, čini mi se, bili u tom duhu. Zbog toga smo preko Odbora za poljoprivredu i tokom rasprave u načelu pokušali da plasiramo neke amandmane u cilju realizacije politike ravnomernog razvoja i decentralizacije. Postojala su tri amandmana o kojima se govorilo na resornom Odboru za poljoprivredu. Prvi amandman je prihvaćen na član 146. Želim da kažem, da li namerno ili slučajno, ovim članom nije precizirano koje javno preduzeće vrši upravljanje i održavanje regionalnih i višenamenskih hidrosistema. Podsećam da su regionalni višenamenski hidrosistemi, to sam već govorio u raspravi u načelu, složeni sistemi koji služe za obezbeđenje potreba u oblasti voda na teritoriji dve ili više jedinica lokalne samouprave i predlog Odbora, potpuno opravdan, da upravljanje i održavanje regionalnih višenamenskih hidrosistema vrši javno preduzeće osnovano od jedinica lokalne samouprave, za koje se obezbeđuju potrebe u oblasti voda. Naše primedbe, sa time želim da završim, odnosile su se i na član 224. Pokušali smo preko Odbora da se podrži amandman na ovaj član. Obrazloženje i na samoj sednici Odbora je bilo da amandman koji je predložen nije bio u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Takvo obrazloženje, čini mi se, ako je ono takvo, ne stoji, jer niko ne zadire u upravljanje državnom imovinom prirodnih bogatstava, pošto su od opšteg interesa u državnoj svojini. Stav koji smo istakli vrlo jasno i vrlo precizno tokom rasprave u načelu je da ne treba kažnjavati pravna lica, odnosno investitore koji su izgradili ili grade vodne objekte da sami potpišu, jednom rečju, kapitulaciju i prenesu objekte na republičko ili pokrajinsko javno preduzeće. Još jednom želim da izrazim zadovoljstvo što je resorno ministarstvo prihvatilo amandman Odbora na član 146. Želim da verujem da će tokom ove rasprave o pojedinostima razmisliti i o prihvatanju amandmana na članove 216. i 224.
Četiri minuta i 20 sekundi iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za poljoprivredu podneo je amandman na član 150. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 151. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 151. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici i gospodo iz Ministarstva, dolazimo do devete glave – Finansiranje upravljanja vodama. U članu 151. kaže – sredstva za finansiranje poslova iz člana 150. ovog zakona obezbeđuju se iz budžeta Republike Srbije, budžeta AP Vojvodine, naknade za vode, koncesione naknade, ostalih izvora. U ovom članu 151. posle tačke 4) dodao sam novu tačku koja glasi: "5) donacija". Ne vidim razlog da ne bude ovo prihvaćeno, ako se samo okrenemo, a u mom obrazloženju ovako stoji – kada se govori o finansiranju poslova u mnogim oblastima koje su zakonom regulisane Vlada je često kao jedan od načina obezbeđivanja sredstava predviđala i sredstva od donacija. Prihvatanje amandmana bilo bi u skladu sa članom 188. Predloga zakona. Evo, ako sada pogledam član 188, onkaže: Ostali izvori sredstava za finansiranje poslova iz člana 150. ovog zakona su: sopstvena sredstva pravnih i fizičkih lica, sredstva preventive koja se izdvajaju iz premije i osiguranja, namenski krediti, javni zajmovi, donacije i drugo. Znači, samo na osnovu i ovog člana 187. povezujem i želim da se u ovom članu 151. posle tačke 4) postojeća tačka 5) seprebacuje u tačku 6), a nova tačka 5) da bude još jedan izvor finansiranja, a to su donacije. Ne vidim razlog zašto ne bi bile donacije, ako već to imamo u članu 188. Taj član baš 188. još jednom ću pročitati, kaže – ostali izvori sredstava za finansiranje poslova iz člana 150. ovog zakona. Na osnovučlana 150. na sledeći 151. samo tražim da se posle tačke 4) u stavu 1. doda reč "donacija", a da postojeća tačka 5) bude tačka 6). Stvarno ne vidim razlog da ne bude prihvaćeno. Ne vidim razlog, nije ovo Zakon o finansiranju političkih stranaka, koji je rigorozan, za neke izgleda nije, pa da se tu mora strogo voditi računa. Ovo je nešto što će uvek dobro doći poljoprivredi, pa i jedna pod nazivom – donacija.
Minut i 25 sekundi iskorišćeno je vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Miroslav Markićević.
Poštovana potpredsednice, gospodine ministre, podržavam amandman na član 151. koji je gospodin Krstin podneo i ne vidim razlog zašto ne bi, mada bi pod ovom crticom pet – ostali izvori, mogle da se podvedu i – donacije. Još nešto bih, koristeći ovo vreme koje ima stranka, odnosno ovlašćeni predstavnik, odnosno zamenik šefa poslaničke grupe hteo nekoliko reči da kažem. Gospodine ministre, vama samkonkretno postavio jedno pitanje, a u vezi je člana 150. koji kaže -da poslovi odopšteg interesa koji se finansiraju u skladu sa ovim zakonom jesu: pod jedan, uređenje vodotoka itd. i mene to interesuje, to vodotok. Pitao sam vas konkretno za dva sela, sada je jedno od njih, nažalost, posebno nastradalo, a to je selo Obrva u kraljevačkoj opštini, od poplava. Moje pitanje je bilo – ko će da odgovora za neuređenje toka Zapadne Morave, zbog čega oni godinama gube očevinu ili đedovinu, kako mi to volimo da kažemo? Dakle, ne dešava se to samo u čačanskoj opštini, možda je i drastičnije u šabačkoj opštini, na reci Savi, gde se godišnje stotine i stotine hektara, evo, kolega iz Šapca mi dajeza pravo, izgubi zbog toga što vodotokovi reka nisu uređeni. Ako sam dobro razumeo vaš odgovor, koji ste mi uredno kao i uvek dali, druga je star da li se slažem sa tim odgovorom, ali otprilike je to da jelokalna samouprava tu nešto nadležna. Ne vidim iz ovog zakona kako je lokalna samouprava, ako prihode za ostvarivanje, recimo, uređenje vodotoka piše – budžet Republike Srbije, ko je nadležan, kako onda može lokalna samouprava da bude nadležna za to? Ponavljam,u selu Katrga, u opštini iz koje dolazim, iz grada Čačka, dešava se godinama i ljudi su očajni. Sa tim u vezi mogu da kažem da je ovaj zakon kao jedan od retko kojih, iako veoma obiman, napisan na vrlo jasan način. Ne mora čovek da bude nešto posebno stručan može da razume. Postavlja se pitanje kada dođe do prakse – šta će sada jedan poljoprivrednik iz Katrge kome je, recimo, prošle godine od ukupno tri hektara i 80 ari najplodnije moravske zemlje odnela Zapadna Morava? Šta on sada ima od ovog zakona? Dakle, vama gospodine ministre, uopšte ne sporim nameru, ako ništa drugo vidi se po broju prisutnih vaših saradnika ovde, da uvažavate i Skupštinu i mi uvažavamo važnost ovog zakona i važne teme. Šta konkretno sada jedan poljoprivrednik, odem kao narodni poslanik tamo pa kažem, dobro da li sam glasao ili nisam, usvojen je ovaj zakon, on je izvanredan, to sam već rekao, sve je napisano, a šta će on meni da kaže, šta da radim sa tim zakonom? Tako to ide godinama, a istovremeno dolaze im raznorazni nameti, porezi i prirezi za odvodnjavanje i navodnjavanje. Možda te sume pojedinačno i nisu tako velike, ali za one koji ostanu bez trećine đedovine, očevine, njemu je svaki dinar, gospodine ministre, dragocen. Još nešto, pošto se više neću javljati, a mislim da ovo nije zakon na kome treba da se prepucavamo i nadgornjavamo, a tiče se člana 224, gde su u roku od šest meseci ti i ti dužni da preuzmu vodne objekte i nadležnost, pa kaže, recimo – "Vojvodina vode" preuzima vodne objekte sa teritorije Vojvodine. Znači, nadležnosti, prava, obaveze, sve. "Beograd vode", sa teritorije Beograda, a "Srbijavode" ono što je ostalo. Onda treba promeniti ime, gospodine ministre, toj firmi, preostalo od Srbije šta je ostalo. Dok kolega Stamenković, čini mi se da je on nešto govorio o članu 224, ako sam ga dobro razumeo, nisam toliko obratio pažnju, a nisam ni ekspert za poljoprivredu. Poštovani građani Srbije, evo o čemu govorim. Država Srbija postoji u granicama u kojima postoji – imaju reke, jezera, vodni objekti i kako bi to ministar stručnije objasnio, sada preuzimaju nadležnosti javna preduzeća. Ono što se nalazi na teritoriji Vojvodine, preuzima "Vojvodina vode", ono što se nalazi na teritoriji grada Beograda, "Beograd vode", a ono što je ostalo "Srbijavode". Onda je nelogično to ime, ovo što je ostalo – preostala Srbija ili Šumadija ili Zapadna Srbija. Stvarno sam mislio, dok nisam malo bolje ovaj član 224. pogledao, da je "Srbijavode" nadležna i nad "Beograd vodama" i nad "Vojvodina vodama", a da je Ministarstvo, odnosno država, Vlada na svemu. Sada smo otprilike podelili vode – "Vojvodina vode", nemam ništa protiv, zakon je izglasan, da li imam ili nemam, poštujem autonomiju, poštujem sve, "Beograd vode" i sad "Srbijavode", što je stvarno malo nonses. "Srbija vode" se zove ono što je preostalo od voda, zapadna Srbija, istočna Srbija, Šumadija, KiM. Ponosimo se mi tim imenom, naravno, nemam ništa protiv "Srbijavode", ali iz tog imena se sugeriše da su "Srbijavode" nadležne nad celom teritorijom što nije, ako sam dobro razumeo zakon, ako nisam, vi mi objasnite, ali više građanima Srbije nego meni.
Iskorišćeno je pet minuta i 20 sekundi vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Milan Dimitrijević želi reč. Izvolite.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, stvarno ne mogu, a pokušavao sam da razumem zbog čega ste ovaj amandman gospodina Krstina odbili. Radi se o odeljku zakona koji se tiče finansiranja upravljanja vodama. Ne znam u čemu je problem, da se izvori sredstava pribavljaju i putem donacija. Da li je to nešto što je neprihvatljivo za Ministarstvo? Ili donacije možda uopšte nisu ni prihvatljive? Ili nama uopšte ne trebaju više donacije? Pogotovo, što se donacije pominju, kako je rekao gospodin Krstin, u članu 188. Kako se to u jednom članu pominju, a u drugom članu ne pominju? S druge strane, koristiću vreme poslaničke grupe, čini mi se da je dosta ovlaš prošao jedan vrlo važan član ovog zakona. Mislim da je ovaj član važan da javnost Srbije bude upoznata sa nekim činjenicama. Radi se o članu 117, radi se o vodnim uslovima. Kaže se – objekti i radovi planskog dokumenta za koje se izdaju i vodni uslovi. Tačka 4) planska dokumenta za koje se izdaju vodni uslovi se odnose na hidroelektranu, termoelektranu i nuklearne objekte. Hajdmo da vidimo šta su to nuklearni objekti. Ne bi priča bila vrlo interesantna do pre dva-tri dana, odnosno 22. aprila, da nisu poslanici koji su članovi Odbora za zaštitu životne sredine dobili jedan poziv na jedan sastanak koji je organizovala nevladina organizacija "Beles" i sa predlogom određenih pitanja koje treba poslanici da iniciraju. Koliko vidim, poslanike vladajuće većine ovo ne zanima i to je dobro, pokazuje se odnos. Kaže se ovako, tačka 5) jedno od tih pitanja koja bi trebalo da se iniciraju u razgovorima – verifikacija da je Zakon o vodama koji je u proceduri u skladu sa direktivama EU. Da li je direktiva EU da gradimo nuklearne objekte? Sad kakve to opet ima veze sa ovom temom? Kaže se ovako: "tačka 6 - iniciranje revizije, strategije, energetike i decentralizacije u oblasti energetike". Jesmo li mi to ušli, gospodine ministre, u reviziju energetike? Je l' to javnost Srbije zna nešto o tome? Hoćemo li mi to da gradimo nuklearne elektrane? Imamo mi neke obaveze koje smo ranije doneli, do 2015. godine, ili mi na mala vrata kroz jedan zakon, kakav je Zakon o vodama, uvodimo pojam nuklearnih elektrana? Mislim da je tako. Javnost Srbije mora ovo da zna. Evo, to se ovako pojavljuje, pa će se onda u okviru ovako jedne priče koja je servirana narodnim poslanicima reći – evo, obavljena je javna rasprava. Šta je sa obnovljivim izvorima energije? Šta o ovome misli ministar zaštite životne sredine? O nuklearnim objektima? Šta su to nuklearni objekti? Ko može od vas, gospodo iz Ministarstva poljoprivrede, da objasni narodnim poslanicima šta je to nuklearni objekat za koji se izdaje vodna dozvola? Evo, baš je to interesantno pitanje. U sledećem članu 118. kaže: tu vodnu dozvolu može da izda i lokalna samouprava, a znamo šta je lokalna samouprava, može da izda i grad Beograd, može da izda Autonomna Pokrajina. Dakle, Zakon o zaštiti životne sredine za vas ne važi ili ga niste čitali, ili za vas ne važi moratorijum do 2015. godine? Ili ste se možda dogovorili sa nekim finansijerima o izgradnji nuklearnih elektrana? Vi ćete natovariti još jednu bedu na vrat ovom narodu. Dakle, hajte objasnite: šta će nuklearni objekat u Zakonu o vodama i šta to znači? Šta je to, kakav je to nuklearni objekat? Očekujem odgovore od vas, da vidimo šta je ovo u zakonu. Je l' to ta vrsta puzajuće politike, na mala vrata se uvode neki pojmovi i kaže - to je saglasno direktivama EU? Šta je sa našim zakonima? Znači, naše zakone ćemo da prekršimo, oni ne postoje, nikakva obaveza ne postoji prema starim zakonima, mimo bilo kakvih odluka, mimo bilo kakve saglasnosti i javne rasprave uvodimo pojam "nuklearni objekti" i evo u Srbiji nuklearne elektrane. To ste vi smislili u ovom zakonu, bez rasprave, bez konsultacija. Ući ćete opet u nova zaduživanja, uvešćete čudo u zemlju Srbiju, pa će neko da investira, da nam stigne nuklearna elektrana u Srbiju, a mi ćemo na ime kredita da dajemo električnu energiju. To je vaš plan i to je politika koju vodi ova Vlada.
Pet minuta je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Radiša Ilić želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, takođe bih želeo da se nadovežem na diskusiju kolege iz DSS, a što se tiče ovog člana 116. i pominjanja nuklearnih objekata. U vreme donošenja Zakona o zaštiti od jonizujućih zračenja, prošle godine sam dosta govorio o problemu koji se kroz član 48. tog zakona pojavio pod nazivom "nuklearni objekat", i onda smo dobili štura objašnjenja od predstavnika Ministarstva za nauku da se to ne radi o nuklearnim elektranama, da su u pitanju buduća skladišta za odlaganje radioaktivnog otpada, ali nisu nam bili toliko uverljivi i sada imamo priliku da vidimo i u ovom zakonu o vodama opet pominjanje nuklearnog objekta. Takođe je ostala bez odgovora tvrdnja SRS da je tadašnji savetnik za ekologiju u Privrednoj komori Srbije gospodin Aleksandar Perić javno objavio informaciju da Vlada Srbije traga za 16 tajnih lokacija gde bi se izgradila postrojenja za skladištenje nuklearnog otpada. Sada opet jedna činjenica da se opet u jedan zakon provlači termin "nuklearni objekat". Javnost u Srbiji bi trebalo da se zamisli da li se iza ovog nešto krije.
Minut i 45 sekundi iskorišćeno je vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 152. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 152. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo . Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Saša Maksimović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, poštovana predsedavajuća, amandman SNS se odnosi na član 152. Predloga, i to u stavu 1. koji se odnosi na reči "na teritoriji Republike Srbije, osim teritorije autonomne pokrajine", dakle, ove reči se brišu i stav 2. takođe se briše. Usvajanjem predloženog amandmana, eventualno, poslanika SNS obezbeđuje se da se poslovi od opšteg interesa iz člana 150. stav 1. tačke 1, 2, 5. i 6. na celoj teritoriji Republike Srbije finansiraju iz budžeta Republike Srbije, naravno, po jedinstvenom planu i jednakom interesu svih građana, što bi u stvari trebalo da bude logično, a nažalost u ovoj državi ništa nije logično. Kod razmatranja ovog amandmana mora se imati u vidu da se radi konkretno o sledećim poslovima. Verujem da vi sve to dobro znate, ali donošenjem nekih drugih zakona, naravno, sve ovo dođe do neke podele, a to su, kada se radi o poslovima uređenja vodotokova i zaštite od štetnog dejstva voda, uređenje i korišćenje voda, izgradnja, održavanje i upravljanje regionalnim i višenamenskim hidrosistemima i ostali poslovi od opšteg interesa. Podela ovog poslova i njihovog finansiranja bi, između ostalog, značila da bi npr. AP Vojvodina bila nadležna za finansiranje izgradnje nasipa i zaštitu od poplava obe obale prvih 30 kilometara, recimo, reke Save, a za ostatak do Ušća bi za levu obalu bila nadležna AP Vojvodina, a za desnu obalu Srbija ili uža Srbija ili, kako bi već nazvali Srbiju van pokrajine. Ostaje praktično nama da nagađamo da li bi svaka, kako da je nazovemo, teritorijalna jedinica gradila onoliko nasipa koliko ima novca, pa dokle ko stigne ili bi se možda takmičili u visini nasipa, da bi poplava otišla praktično na drugu stranu, naravno kod komšije. Kada je u pitanju reka Dunav, situacija je slična, ali u stvari je malo gora. Odavno je poznato da susedne države osnivaju zajedničke fondove i organizacije za uređenje graničnih reka i zajedničku zaštitu od poplava, pa ispade da se u stvari naša država Srbija i njena pokrajina ponašaju kao dve susedne, da ne kažem neprijateljske, države, ali svaka za sebe, od kojih svaka, naravno, nezavisno uređuje svoju obalu da bi poplavila onog drugog. Mislim da bi tada preskočili i onaj deo, to sam izneo i na Odboru za poljoprivredu pomoćnicima ministra, nakon toga i samom ministru, kada dođe do poplave, naravno, kako Zaječara, Negotina, tako i onog Novog Bečeja, koji sam pominjao i odgovornošću Pokrajine, lokalne samouprave, kako god hoćete, mislim da bi onda dobrim delom praktično izbegli takve neke poslove, odnosno dešavanja. Poslednja stavka su ostali poslovi od opšteg interesa, a nama ostaje da se pitamo kakvi su to poslovi od opšteg interesa za građane RS koji su različiti za građane u Pokrajini u odnosu na građane van Pokrajine kada je svima dobro poznato da voda u stvari i ne zna za granice. Sasvim je očigledno da cilj ovakve podele nije efikasna zaštita građana, već namera političkih grupa i pojedinaca da uspostave kontrolu nad delom javnih sredstava i njihovog trošenja isključivo u sopstvenom interesu.
Minut i 40 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za poljoprivredu podneo je amandman na član 153. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 169. amandman je podneo narodni poslanik Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 171. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 171. Predloga zakona o vodama, gde se kaže – u članu 171. stav 1. tačka 1) posle reči – prema površini u hektarima stavlja se tačka, a ostatak teksta se briše. Logično je da se naknada za navodnjavanje plaća po površini, odnosno po hektaru, a sve ostalo bi bilo neprimereno da se plaća na osnovu klase zemljišta, poljoprivredne kulture i drugo. Prihvatanje amandmana bilo bi u skladu sa članom 180. Predloga zakona. Cilj ovog amandmana jeste da se zemljište zaštiti od poplava, tako što će se suvišne vode što efikasnije odvesti melioracijom zemljišta. Sada možemo doći u situaciju da naknada za, recimo, susedne parcele koje su nekim slučajem svrstane u različite klase bude sama naknada različita ili zbog različite kulture. U obrazloženju za odbijanje amandmana predlagač je napisao sledeće – amandman se ne prihvata iz razloga što površina zemljišta nije jedini parametar, s obzirom da osnov za utvrđivanje visine naknade za odvodnjavanje jeste godišnji obračun troškova upravljanja i održavanja sistema za odvodnjavanje, a izgradnja ovih sistema uslovljena je hidrološkim režimom, topografskim karakteristikama, karakteristikama zemljišta i slično. Međutim, vi u članu 180. istog predloga zakona za naknadu za tzv. slivna vodna naknada nemate konkretno ni klasu zemljišta, ni poljoprivrednu kulturu. Jedini merodavni uslov, kako bih rekao, jeste samo površina zemljišta za koje treba da se plati naknada. U ovom slučaju imamo i klasu i poljoprivrednu kulturu, a kada je u pitanju ova druga vrsta naknade dovoljna je samo površina. Takođe, kolega Markićević je govorio o slivovima nekih reka. Činjenica je da reke u Srbiji odnose sve više i više poljoprivrednog zemljišta. Hteo bih da navedem jedan primer iz Pomoravskog okruga, tačnije selo Svojnovo u opštini Paraćin, a tiče se vodotoka reke Velike Morave, gde korito stalno menja tok, odnoseći bukvalno svakog dana značajne količine poljoprivrednog zemljišta. Deokoji je nekada na karti možda izgledao drugačije, sada izgleda sasvim drugačije, a konkretno regionalni put Jagodina-Gilje-Varvarin-Trstenik biće sigurno za možda koju godinu ugrožen, jer će ga Velika Morava verovatno preseći. Što se tiče javnog preduzeća koje se bavi gazdovanjem vodom i uređenjem vodotokova, samo da napomenem da je projekat za sanaciju rečnog korita Velike Morave kod pomenutog sela urađen još pre 10 godina, ali to je verovatno mrtvo slovo na papiru.
Minut i 30 sekundi je iskorišćeno vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Na član 171. amandman je podneo narodni poslanik Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 173. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada i Odbor za poljoprivredu su prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 173. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo ispred SRS amandman na član 173. i on glasi – naknada za odvodnjavanje ne plaća se za: 1) zemljište i objekte koji se koriste za potrebe odbrane zemlje, kasarne, vojni poligoni i drugo i javne bezbednosti, 2) građevinsko zemljište pod poslovnim i stambenim objektima, ako se plaća naknada za odvodnjavanje za poslovni, odnosno stambeni objekat, 3) poljoprivredno zemljište za koje se plaća naknada za korišćenje vode za navodnjavanje. Mi predlažemo tačku 4) zaštićena prirodna dobra. Šta predlažemo? Predlažemo da budu izuzeti od plaćanja zaštićena prirodna dobra, kao što su nacionalni parkovi, "Fruška Gora", "Đerdap", "Tara" i svi ostali zaštićeni delovi prirode. Zašto predlažemo? Iz prostog razloga pošto znamo da Deliblatsku peščaru treba navodnjavati, a ne treba je odvodnjavati. Znamo i kako funkcionišu svi ovi zaštićeni delovi, kao što su nacionalni parkovi. Oni su u vrlo teškoj ekonomskoj situaciji. Profitabilnost je na niskom nivou. Jedva sastavljaju kraj sa krajem. Pošto radim u Nacionalnom parku "Fruška gora", znam da treba da izdvojimo u ove svrhe odvodnjavanja pet, šest, sedam, osam miliona dinara. To je visina jednog ličnog dohotka za zaposlene. I drugi nacionalni parkovi žive u vrlo skromnim i teškim ekonomskim prilikama i uslovima. Smatramo da ovaj naš amandman treba da se prihvati, da Ministarstvo odnosno ministar bude zadovoljan, da se nasmeši i da kaže – da, prihvatili smo ovo zbog svih ovih navedenih komentara u njegovom maniru, pa očekujemo da ministar, ako je slušao ovo što sam govorio, treba da prihvati ovaj amandman u interesu svih ovih faktora, činilaca, subjekata i objekata o kojima sam govorio.
Iskorišćeno je 45 sekundi vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za poljoprivredu podneo je amandman na pododeljak 2.2.7. i članove 183, 184, 185. i 186. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 189. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 191. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 192. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 193. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 194. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Siniša Stamenković podneo je amandman kojim predlaže da se iza člana 194. doda novi odeljak i tri nova člana 194a, 194b i 194v. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 196. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 199. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada i Odbor za poljoprivredu su prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 199. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 201. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 201. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Saša Maksimović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman SNS se ne odnosi na u stvari inspekcijski nadzor, pa prema tome smo u članu 201. stav 1. predloga zakona predložili brisanje stavova 4. i 5. Naime, stavovima 4. i 5. predloga je propisano da se Autonomnoj Pokrajini i gradu Beogradu poveravaju poslovi inspekcijskog nadzora nad sprovođenjem ovog zakona, što bi mi bilo donekle logično, ali je problem sa svima ostalima. Smatramo da se poslovi inspekcijskog nadzora moraju sprovoditi isključivo od strane nadležnog ministarstva, jer se radi o jedinstvenim interesima svih građana Srbije i da bilo kakve teritorijalne podele nadležnosti u ovoj oblasti jednostavno nisu prihvatljive. Posebno se mora postaviti pitanje zbog čega se samo gradu Beogradu poveravaju takvi poslovi, a ne na primer i Novom Sadu, i Nišu, i Kragujevcu, i Jagodini i drugim gradovima, jer ne postoji ta suštinska razlika između gradova i interesa njihovih stanovnika, pogotovu kada su u pitanju vode. Nezavisno od prednjeg stava i predloga u ovom članu, očigledno je da postoji i neka greška, jer je navedeno da se poveravaju poslovi iz stava 1, 2, 3. i 4, a ispred ovih stavova ima samo tri stava u kojima se nabrajaju poslovi nadzora. Izgleda da je ovo još jedan dokaz da se predlozi zakona koji stižu na usvajanje u Narodnu skupštinu pripremaju poprilično, da ne bude preteška reč, ali nemarno, jer je postala praksa da predlozi zakona stižu sa raznim greškama iako su navodno prošli sve instance stručne provere i javne rasprave. Ali, sve više dolazim do utiska da se oni jednostavno samo prepisuju, ne obazirući se na potencijalne greške, što se u stvari i događa.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 205. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 206. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 208. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 209. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 211. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za poljoprivredu podneo je amandman na naslov iznad člana 220. i član 220. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? Na član 220. amandman je podnela grupa od 21. narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Saša Maksimović.
Dame i gospodo, amandman Srpske napredne stranke na član 220. predlaže brisanje ovog člana, inače se odnosi na neispunjavanje obaveza od strane glavnog inspektora i inspektora za zaštitu životne sredine. Propisivanje prekršajnog kažnjavanje inspektora zbog neažurnog rada nije pravno utemeljeno, jer je inspektor državni službenik koji po Zakonu o državnim službenicima za neizvršavanje radnih obaveza može biti kažnjen za povredu radne obaveze u disciplinskom postupku. Na ovakav stav upućuju i opšteprihvaćena pravila međunarodnog prava. Pokušaj da se propiše prekršajna odgovornost se suočava sa mnoštvo pravnih i naravno i praktičnih problema. Naime, da bi protiv službenika mogla biti podneta prekršajna prijava zbog neažurnosti mora neko prethodno da utvrdi da je do toga došlo krivicom inspektora, jer ažurnost u mnogo većoj meri zavisi od organizacije rada službe i opterećenosti pojedinog inspektora, nego od želje i volje samog inspektora, naravno. Utvrđivanje krivice za kašnjenje i prekoračenje roka ne može se prepustiti sudiji za prekršaje, jer sudija ne raspolaže podacima o stanju poslova službe koji su mogli prouzrokovati ovo kašnjenje. Istovremeno prema stanju ažurnosti naše državne uprave, verovatno inspektori i drugi službenici nikada ne bi uspeli da zarade ni za troškove postupka, a ne za kazne, ako bi se naravno za sva kašnjenja našli kod sudije za prekršaje. Odredba o prekršajnoj odgovornosti neažurnih službenika se verovatno prvi put pojavila u Zakonu o planiranju i izgradnji, gde je kažnjavanje zaprećeno zbog neizdavanja građevinske dozvole u roku od 15 dana, a što je, po meni, bio čisto demagoški potez. Do sada niko nije dobio dozvolu za 15 dana, niti za to postoje uslovi, a naravno niko nije ni kažnjen zbog toga. O ovoj odredbi predloga nije bilo rasprave, jer je zakon donet u tako brzom postupku da poslanici nisu imali vremena ni naslove članova da pročitaju, a kamoli da o njima i diskutuju. Nakon toga, u raznim predlozima zakona se počinju pojavljivati takve, u svetu skoro i nepoznate odredbe, kao što je naravno ova, pa je očito i ponoviću to, kao što sam govorio i u prethodnoj diskusiji, na sceni obnova rada znamenite Resavske prepisivačke škole.
Trideset sekundi iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Siniša Stamenković podneo je amandman kojim predlaže da se iza člana 221. doda novi član 221a. Predstavnik predlagača i Odbor za poljoprivredu su prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? Ne. Na član222. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li neko želi reč? (Ne.) Na član226. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za poljoprivredu podneo je amandman na član 228., a predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? Ne. Na član 230. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine Odbor za poljoprivredu podneo je amandman na član 232., a predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? Ne. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi završnu reč po osnovu člana 144. Poslovnika Narodne skupštine? Ne. Zaključujem pretres Predloga zakona o vodama u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati glasanjem o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O PRIZNAVANjU SORTI POLjOPRIVREDNOG BILjA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milorad Krstin, Dobrislav Prelić, Tomislav Nikolić, JorgovankaTabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Srboljub Živanović, Dušan Marić, Goran Mihajlović, Lidija Dimitrijević, Radiša Ilić, Vitomir Plužarević, Siniša Stamenković i Milutin Jeličić, kao i amandmane Odbora za poljoprivredu. Primili ste izveštaj Odbora za poljoprivredu i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 142. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici i gospodo iz Ministarstava poljoprivrede, podneo sam amandman na Predlog zakona o priznavanju sorti poljoprivrednog bilja. On bi ovako glasio: u članu 1. stav 2. reči "voćaka i vinove loze" zamenjuju se rečima "voćaka, vinove loze i hmelja". Obrazloženje: u februaru 2005. godine donet je Zakon o sadnom materijalu, gde su navedene – voćke, vinove loze i hmelj, a što je u članu 1. stav 2. izostavljeno i smatram da je potrebno ubaciti i reč "hmelj". Sada ću pročitati kako inače glasi član 1. ovog zakona, a on je predmet uređivanja: "Ovim zakonom uređuju se uslovi i postupak za priznavanje sorti poljoprivrednog bilja, upis sorti poljoprivrednog bilja u registar sorti poljoprivrednog bilja, kao i održavanje sorti poljoprivrednog bilja". Sada dolazimo do tog drugog stava gde sam inače i podneo amandman, pa kaže: "Pod priznavanjem sorti poljoprivrednog bilja u smislu ovog zakona smatra se priznavanje novostvorene domaće sorte ratarskog i povrtarskog bilja, voćaka i vinove loze". Sada bi tu jednostavno trebalo da bude ono što tražim, da se dodaje "voćaka, vinove loze i hmelja". Ponavljam, ne znam zašto niste prihvatili ovaj amandman, još jednom da ponovim, u februaru 2005. godine donet je Zakon o sadnom materijalu. Tamo lepo stoji gde su navedene voćke, vinova loza i hmelj. Zašto ovog puta izbacujete hmelj? Ako on stoji u sadnom materijalu, ako je ovde ispred nas Predlog zakona o priznavanju sorti poljoprivrednog bilja, ne vidim zašto se ne bi jednostavno ubacila i ova reč "hmelj". Sada automatski izbacujete maltene iz sorti poljoprivrednog bilja. Ne vidim razlog. Trebalo je posle navedene reči "voćke i vinove loze" da se doda reč "hmelj". Ništa tu ne gubite, samo dobijate jedan pravi zakon. Doduše, priznali ste neke amandmane, ali uporno ne želite više amandmana da prihvatite poslaničke grupe SRS. Dobro, imamo još ispred nas ovde dosta u ovom setu zakona dosta amandmana, nadam se da ćete neke i prihvatiti.
Hvala vama. Četrdeset pet sekundi vremena poslaničke grupe. Gospodin Prelić, vi ste po amandmanu? Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić, koji ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, verujte gospodine ministri da sam očekivao ovakav odgovor povodom ovog amandmana koji sam podneo, ali je to još jedan od razloga da sada pre svega javnosti prezentujem ono na šta je SRS upozoravala prošle godine kada smo imali onaj set zakona u maju, a pre svega se odnosi na genetski modifikovane organizme. Ono čega se mi plašimo kada je naša poljoprivreda u pitanju, a pre svega genetski modifikovani organizmi, to je kompanija Monsanto, kojoj je dozvoljeno 2000. godine da uveze genetski modifikovanu soju. Vi znate ko je to uradio, da je to uradila ministarka Ivana Dulić-Marković, da smo pokušali da kažemo i da apelujemo na Ministarstvo da inspekcije moraju daleko više da idu na teren jer je činjenica da se modifikovana soja sve više upražnjava u našoj proizvodnji. To su činjenice i mi sa tim moramo da se izborimo. Ono što su takođe činjenice to je da kompanija Monsanto ima pre svega podršku američkog ministarstva poljoprivrede koji su otvoreno izrazili nezadovoljstvo krajem 2009. godine, nezadovoljstvo pre svega našim zakonom kojim se zabranjuje proizvodnja i promet genetski modifikovane hrane. Verovatno ste vi prepoznali šta su tu negativne posledice, a tu pre svega mislim na Svetsku trgovinsku organizaciju i imamo uveravanja da ste se vi obavezali da će se promeniti zakon što je pre moguće. Monsanto je najmoćnija kompanija koja je uložila ogroman novac u nameri da svojim proizvodima jednostavno preplavi svet. Pored semena soje, koje je otporno na herbicide i gde je dozvoljeno da se upotrebljava samo totalni herbicid, gde se daleko smanjuju troškovi u proizvodnji, oni sada imaju i žele da plasiraju na naše tržište pre svega sojeve kukuruza i krompira u koje je ugrađen gen iz bakterija koje proizvodi toksin i na taj način se štiti od insekata. Ako je štetan za insekte kakvo dejstvo može da ima po ljudski organizam? Evo jedno jednostavno pitanje za vas. Ono što smo rekli za modifikovanu soju apsolutno je tačno i činjenica da veliki broj te soje, odnosno kilaža ode kod ljudi koji se bave preradom soje u griz, zatim naši poljoprivredni proizvođači koji se bave stočarstvom uzimaju taj griz. Normalno tu se proizvodi i mleko i to mleko ide našoj deci. Mi se iskreno nadamo da, pre svega, do dozvole ovih genetski modifikovanih sorti kukuruza i krompira, a i soje neće doći ovde kod nas u Srbiji, jer ako bi se Monsantu dozvolio upliv na naše tržište – mi se plašimo, da bi za desetak godina naše njive bile preplavljene genetski modifikovanim organizmima. Monsanto je, moram reći,još sa nekim proizvodima od prošle godine prisutan na našem tržištu. Verujemo, da ćete, pre svega, zbog naših semenarskih kuća, koje su prepoznatljive u svetu, jednostavno uspeti da se oduprete ovom velikom lobiju svetskih velikih kompanija. SRS smatra da ni po koju cenu, s obzirom da ovde imamo danas i Zakon o organskoj proizvodnji, što svakako može da bude i perspektiva, pogotovu za male poljoprivredne proizvođače, odnosno da moramo baciti akcenat tu, a ni po koju cenu ne treba dozvoliti, na bilo koji način, upotrebu genetski modifikovane hrane. Verujem da nećete dozvoliti, ali ćemo mi, budite sigurni, biti ovde da vas upozorimo. Na vreme smo vas upozoravali i nadamo se da ćete uspeti da se oduprete ovakvim svetskim kompanijama. Mada sumnjamo, jer kada je poljoprivreda u pitanju mnogo toga ima, pre svega jako puno nezadovoljstva kod naših poljoprivrednika, jer jednostavno ne mogu više da veruju ni ovoj državi, ni ovoj Vladi, jer su prevareni u velikom broju slučajeva. Imaćemo prilike i danas u toku rasprave da vam na neki način to i prezentujemo, odnosno da kažemo šta sve treba i šta SRS smatra da bi trebalo preduzeti – za što bolji razvoj naše poljoprivrede.
Tri minuta i 20 sekundi vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su u istovetnom tekstu podneli grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i narodni poslanik Srboljub Živanović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Živanoviću, izvolite.
Dame i gospodo poslanici, podneo sam amandman da se član 2. stav 1. briše. Gospodine ministre, Zakon o modifikovanim genetskim biljkama, vi ste otprilike prošle godine, možda u ovo vreme ili ranije, rekli ste da je to – zabrana korišćenja semena prilikom setve. Međutim, sada već ovde vidim, zato sam i podneo amandman na ovaj član stav 1 – da vi otprilike i odobravate korišćenje modifikovanih semena. Navodno to je u određenim prilikama vezano, takođe nejasno objašnjeno u ovom članu ovde, o kojim se semenima radi, koje bi navodno Vlada dozvolila da se koriste ovakva modifikovana semena. Vi dobro znate, a evo ja ću vam hronološki reći – da je 1996. godine u svetu bilo posejano negde oko 2,8 miliona ha modifikovanim genetskim biljkama; 1997. godine ta se cifra povećala na 12,8 miliona ha; 1998. godine bilo je negde oko 27,8 miliona ha, dok se 2010. godine predviđa da se poseje negde oko 150 miliona ha. Danas u SAD se koristi negde oko 59% njihovih korišćenih površina koje su zasejane modifikovanim biljkama, Argentina oko 20%, Kanada i Brazil negde oko 6%, a Kina oko 5%. Pitam vas – da li danas ovo što je moj kolega Prelić u jednom svom iscrpnom izlaganju rekao, kada uvozimo određene premikse i određenu stočnu hranu koju koristimo, znači, u proizvodnji stočne hrane kod nas, tj. određene dodatke za stočnu hranu, a to je sojina sačma i griz, da li je to danas na području Evrope moguće? Da li takva soja može da se koristi? Evo, opet ću vam hronološki navesti – da je negde oko 60% površina u Evropi posejano sojom, oko 23% posejano kukuruzom i negde oko 11% posejano je pamukom. Dana 23. marta 2010. godine Evropska komisija je odobrila uzgajanje modifikovanog krompira, koji bi se koristio za industrijsku proizvodnju – navodno, samo i isključivo za stočnu ishranu. Ja vas sada pitam – da li kada vi to koristite za stočnu ishranu, to sam rekao i na svom matičnom Odboru za nauku i tehnološki razvoj, ne znam koliko vam je to bilo poznato, ali verujem da jeste, koliko ishrana krava prilikom proizvodnje mleka, odnosno koliko se sve to manifestuje. Bio sam jedan od velikih proizvođača mleka i moram vam reći da korišćenjem silaže se to manifestuje, ta kiselina koja je prisutna u silaži ona se manifestuje u mleku. Da ne govorim, dobro znate, antibiotici i sve ostalo što je zabranjeno, oni koji koriste antibiotike na životinjama, naročito na kravama, takvo mleko ne može ići u preradu. Prema tome, nemojmo tražiti ili nemojmo se pridržavati onoga, pobornici kažu da je to nastavak prirodnog procesa, a protivnici opet kažu da je to u stvari suprotno genetskom inženjerstvu u ovoj oblasti koje probija prirodnu genetiku, jer ako se vratimo unazad, iako nisam poljoprivredni stručnjak, ali se bavim velikom ratarskom proizvodnjom, moram vam reći da vi koristite neorgansku materiju, to je veštačko đubrivo. Što ga koristimo? Da bi mogli da varamo prirodu i da dobijamo veće prinose. To je cilj korišćenja neorganske materije u prehrani biljaka. Zato i ovaj sistem, kao što je gospodin kolega Prelić objasnio zbog čega se ona koristi, zbog povećanja prinosa. Totalnim herbicidom vi ako poprskate soju, modifikovanu soju, nećete imati trave. Sejem preko 15-ak hektara soje i mogu da vam kažem da nisam nikada sejao ovu modifikovanu soju, ali ima onih koji su je sejali. Da li znate kako je ona došla na tržište Srbije? Pod patronatom bivšeg ministra gospođe Dulić, koja je dozvolila uvoz modifikovanih semena i došlo je do toga da su se ovim semenom zarazila naša poljoprivredna imanja, da bi lakše proizveli tu hranu, odnosno tu biljku. Prema tome, smatram da ono što ste u prošloj godini stornirali i rekli da se ne mogu koristiti modifikovana semena bilo koje biljke, a ne ovde pod određenim znakom pitanja, to treba da važi. Smatrajte još jednom da ono što su australijski stručnjaci pokušali da urade da bi dobili crnu ružu koristeći njenu genetiku, nisu uspeli, dobili su i dalje crvenu. Prema tome, plašim se da korišćenjem ovih genetskih potencijala ne dođe do deformiteta u našem potomstvu.
Iskorišćeno je četiri minuta i 40 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Saša Dragin.
Ova administracija je na početku rada zabranila i uvoz genetski modifikovane sojine sačme za ishranu stoke. Pretpostavljam da to znate, a znate i sadržaj Zakona o genetski modifikovanim organizmima. Mislim da ne treba dalje da pojašnjavam odnos koji mi imamo prema ovom problemu.
Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za poljoprivredu podneo je amandman na član 2. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li se neko javlja za reč? Reč ima gospodin Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, na ovaj predlog zakona o priznanju sorti poljoprivrednog bilja podneo sam amandman da se u članu 4. posle reči "Republike Srbije" tačka se zamenjuje zapetom i dodaju se reči "i drugih država koje bi stavljale u promet sadni materijal i seme". Da bi bilo malo jasnije i građanima i registrovanim poljoprivrednim gazdinstvima i onima koji se bave ovim materijalom, pročitaću ovaj član 4, a ujedno onda iskoristiti vreme poslaničke grupe i pojasniti ovaj moj amandman. Član 4. kaže ovako: U postupku priznavanja sorte utvrđuje se kvalitet i bitne proizvodne osobine sorte, kao i različitost, uniformnost i stabilnost sorte, na osnovu kojih se ta sorta može priznati, a seme i sadni materijal te sorte stavljati u promet kao sortni na teritoriji Republike Srbije. Samo sam tražio da se proširi, da ne bude samo sortni materijal da se stavlja u promet na teritoriji Srbije, nego i drugih država koje bi stavljale u promet sadni materijal i seme. Republika Srbija je unutar bivše velike Jugoslavije bila lider u proizvodnji sadnog materijala i semena i veliki svetski izvoznik. Treba da znate da je dr Škorić stvorio sorte suncokreta koje su priznate u svetu. Mi tog semena izvozimo dosta. Da ne nabrajam sve poznate i priznate naše naučnike sa poljoprivrednih instituta u Zemunu i Novom Sadu koji su stvorili poznate i priznate sorte i kukuruza, pšenice i da ne nabrajam ostalo. Te sorte izgleda ovim članom 4. kao da ne smeju da odu u promet onih zemalja koje žele sa nama da sarađuju i kojima treba takav sadni materijal i seme. Imam takav osećaj. Izvinjavam se, ako neko bude mogao neka mi to pojasni, neka mi kaže da ne razmišljam baš onako kako treba, ali ne vidim razlog zbog čega ne bi naše poznate zemunpoljske i novosadske sorte kukuruza išle van tržišta Republike Srbije. Ne vidim razlog. Zašto kad su te sorte priznate? Doduše, mi smo izašli u susret izgleda i EU, Svetskoj trgovinskoj organizaciji, SAD, da uvozimo "pionir", da uvozimo "KVS", "LS", to su sve sorte koje sada konkurišu na tržištu Srbije našim poljoprivrednim institutima ili poznatim sortama zemunpoljskim i novosadskim. To je evidentno. Nažalost, ne možemo mi da utičemo sigurno na to koliko će i da li će neko registrovano poljoprivredno gazdinstvo uzimati sorte domaćih naših instituta ili sorte koje se uvezu? Konkretno kada govorim mislim najviše na sorte kukuruza i suncokreta i mislim da bi o tome morali stvarno malo da porazmislimo, tj. da porazmislite, jer stvarno ne vidim razlog da takav jedan sadni materijal, takvog kvaliteta, takvo jedno seme ne bude ušlo u promet kao sortni materijal i seme drugih država, bile one u okruženju ili u Evropi, na Istoku, Zapadu, Jugu, Severu, to uopšte nije bitno, ali treba da se borimo mi za naše sorte koje će otići u svet. Ne bi trebalo samo da se borimo i da puštamo da drugi uvoze na naše područje Srbije sortni materijal. Zbog toga sam samo izvršio jednu dopunu, proširio ovaj član 4. i posle reči "teritorije Republike Srbije" da bude "drugih država koje bi stavljale u promet sadni materijal i seme", ništa više. Niko nikog da tera da uzima ove ili one sorte, kao što sam već pre minut-dva rekao. Neka sami poljoprivredni proizvođači, tj. nosioci registrovanih poljoprivrednih gazdinstava odluče koje će sorte semena, kukuruza, suncokreta, pšenice, nije bitno, i od koga će uzimati. Dajte molim vas da vidimo da proširimo da naš sortni materijal i seme ode van granica Srbije. To je jednostavno moj predlog i amandman koji sam stavio na član 4.
Iskorišćeno je tri minuta i 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li se neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Za reč se ne javlja niko. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li se neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman je podnela narodna poslanica Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Reč ima gospodin Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 10. Predloga zakona o priznavanju sorti poljoprivrednog bilja, u kome se kaže da se u stavu 2. reči "15 dana" zamenjuju rečima "osam dana". Potrebno je skratiti rok za kompletiranje dokumentacije, s obzirom da se radi o ozbiljnoj materiji priznavanja poljoprivredne sorte i zato što se radi o ozbiljnoj materiji, baš zbog toga treba izbeći svaku mogućnost improvizacije i, rekao bih, birokratskog poštapanja za prolongiranje rokova. Što se tiče obrazloženja za neprihvatanja amandmana, citiraću šta je rekla Vlada: "Amandman se ne prihvata iz razloga što smatramo da je rok od 15 dana za kompletiranje dokumentacije primeren rok, imajući u vidu specifičnost predmetne materije, vreme potrebno za pribavljanje dokumentacije, kao i dosadašnju praksu". Verovatno je taj ko podnosi zahtev toliko odgovoran da se u ovom slučaju može raditi o nekom sitnom nedostatku. Taj ko se priprema da podnese zahtev za priznavanje sorte sigurno nije toliko neozbiljan da za tako bitnu stvar podnese nepotpunu dokumentaciju. Dakle, u ovoj situaciji može se raditi o nekom sitnom nedostatku za koji nije potrebno toliko vremena – 15 dana, kako ste ovde predvideli, a verovatno je i tom podnosiocu u interesu da što ranije otkloni taj nedostatak i da dobije potrebnu dozvolu, odnosno da mu se ispuni zahtev. Taj podnosilac zahteva, ako nije do tada pribavio podatke, recimo o izbornom materijalu sorte, ako ih uopšte ima, neće ni za tih 15 dana.
Dvadeset sekundi je iskorišćeno vremena ovlašćenog predstavnika. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Da li neko želi reč? Gospodine Plužareviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 15. ovog zakona koji reguliše sorte standarda. I u načelnim komentarima vezanim za ovaj zakon govorio sam da nema više naših instituta naših koji su se bavili ovim stvarima i ovim standardima. Znači, uništili smo sve matičnjake, uništili smo sorte, standarde, pa i donošenjem ovog zakona ne znam šta ćemo, u suštini, moći, da li ćemo krenuti od nule ili se mi nalazimo na nekom nivou odakle nećemo moći da krenemo, a zašto bi i kretali kad znate da je EU preplavila naše tržište i sadnim materijalom i svim sortama. Nemam ništa protiv njihovih sorti, ali imam protiv da smo mi uništili sopstvene i zasade, i matičnjake i sve ostalo. Radi javnosti, moram da pročitam ovaj amandman, da se vidi šta mi to predlažemo. Član 15: "Ispitivanje proizvodne i upotrebne vrednosti sorte vrši se istovremeno sa jednom ili više sorti standarda. Sorta standard koja se koristi u toku ispitivanja proizvodne i upotrebne vrednosti sorte ne može biti zamenjena drugom sortom standarda, sve do završetka ispitivanja. Kao sorta standard može se odrediti samo sorta koja je upisana u Registar sorti poljoprivrednog bilja i koja je zastupljena u proizvodnji na teritoriji Republike Srbije". Mi predlažemo da se briše ovaj stav koji ću pročitati: "Izuzetno, ako se za pojedinu vrstu poljoprivrednog bilja, tip unutar vrste poljoprivrednog bilja ili za određenu namenu ne može odrediti sorta standard, sorta se ispituje bez sorte standard". Ovaj poslednji stav "sorta se ispituje bez sorte standard", to je vrlo sumnjiv komentar u nekoj budućoj analizi. Moći će da se zloupotrebi mnogo toga i stoga sorta se ispituje bez sorte standard. Ispitivanje i upotrebna vrednost sorte vrši se na jednom ili više mesta. Ne može da se vrši ispitivanje bez sorte standard. To je problem ovog člana i mi predlažemo da se ovaj stav briše. Sve ovo je neko već pripremio i vi sada želite da se mutanti i nepoznati hibridi provuku kroz ovaj zakon. Zato mi smatramo da ovaj stav treba da se briše, da bi mi zaštitili naše sorte, naše proizvođače i sve što je vezano za struku i nauku.
Minut i 15 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine Iliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 16. Predloga zakona o priznavanju sorti poljoprivrednog bilja, da se u stavu 2. reči "više godina" zamene rečima "najmanje šest godina". Termin "više godina" može se tumačiti i kao zakup na dve, tri ili četiri godine, obzirom da je po ovom zakonu za pojedine procese praćenja sorti potrebno i do šest godina. Konkretno, imamo situaciju u članu 13. stav 2. Smatram da je neophodno sa se zakup zemljišta uslovi na najmanje šest godina za ove svrhe. Sada ću pročitati deo obrazloženja za odbijanje ovog amandmana koje je dala Vlada i videćemo da smo imali otprilike istu nameru, s tim da se ovde radi o nekim podzakonskim aktima koje bi trebalo naknadno da uslede. Vlada kaže: "Amandman se ne prihvata iz razloga što je odredbom člana 16. stav 2. Predloga zakona definisano da izvođač ogleda mora da dokaže da ima zemljište u svojini ili po osnovu ugovora o zakupu koji je zaključen na više godina, a na osnovu odredbe člana 14. stav 8. Predloga zakona podzakonskim aktom bliže će se propisati uslovi u pogledu zemljišta, kao i drugi uslovi koje treba da ispuni izvođač ogleda". Zamisao za pisanje ovog amandman je očigledno bila dobra, ako uzmemo u obzir šta je Vlada napisala u obrazloženju. Znači, ipak je bitno postaviti uslove za dužinu zakupa zemljišta za ispitivanje sorte na oglednom polju licima koja ispunjavaju uslove kao izvođači ogleda. Međutim, koliko smo doneli zakona iz oblasti poljoprivrede u proteklom periodu, gde je skoro svaki treći član predviđao pisanje podzakonskih akata i dopunskih propisa, sumnjam da će odgovarajući propisi biti na vreme urađeni, a dok se ne urade, biće merodavan ovaj član 16. u izvornom obliku, kako je i napisan. Tretiraće se potpuno isto i onaj ko zakupi zemljište na dve godine i onaj ko zakupi na 10 godina. Problem će biti ako, recimo, neko zakupi zemljište na tri godine za ispitivanje sorti voćaka i vinove loze, za koje treba najmanje, vidimo u članu 13, šest godina.
Četrdeset pet sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Na član 20. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Gospodin Ilić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 20. Predloga zakona o priznavanju sorti poljoprivrednog bilja, da se u stavu 2. tačka 1) posle reči "priznatim domaćim i stranim sortama" dodaju reči "koje će biti odvojene u registru od registra domaćih sorti". Amandmanom se preciznije i preglednije definiše registar sorti poljoprivrednog bilja i odvajaju domaće i strane sorte. Ovde je reč uglavnom o sortama koje tek treba da se proizvedu, ali imamo takođe isti problem kada se mnoge sorte, odnosno vrste voća i povrća kao gotovi proizvodi uvoze u Srbiju. Otkako se u Srbiju nesmetano uvozi voće i povrće Srbija ima dvostruku štetu. Ugrožava se, pre svega, zdravlje stanovništva i uništava se domaća proizvodnja voća i povrća. Pitanje je sada, kada kažem zdravlje stanovništva, zašto zemlje EU i mnoge druge zemlje u razvoju traže od nas zdravu hranu, a nama isporučuju na hiljade i hiljade tona voća i povrća, i to genetski modifikovanih vrsta? Standarde su oni postavili, po kojima u Srbiju možemo sve da uvozimo, znamo i zbog čega smo uslovljeni. Dovoljno je probati jabuku, recimo, iz Holandije, Nemačke, povrće iz Francuske, Belgije i šta je karakteristično? Nema nikakvog ukusa, zato što je genetika umešala prste. Bitno je da proizvod izgleda lep, crven kao sa neke fotografije, da bi ga kupac uočio, ali kakav je u stvari taj proizvod videće se kroz deceniju kada mutacije počnu da se ispoljavaju. To što je predloženo u ovom amandmanu da se domaće sorte u registru odvoje od stranih, ne vidim da je to toliko strašno, ali napravimo jedno poređenje, to bi isto bilo kao kada bi na našem biračkom spisku imali strane državljane koji nikakve, apsolutno nikakve, blage veze nemaju sa tim statusom.
Četrdeset sekundi. Dakle, vreme ovlašćenog predstavnika ste potrošili. Gospodine Iliću, vreme ovlašćenog predstavnika je isteklo, samo da imate informaciju. Poslanička grupa ima još 38 i po minuta. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Izvolite, gospodine Preliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, maločas ste se prvi put javili danas, što je neuobičajeno za vas. Vi obično učestvujete aktivno u raspravi. Svakako, gospodine ministre, da mi znamo i pratili smo i učestvovali u raspravi o genetski modifikovanim organizmima, ali SRS želi da upozori na nešto što smatramo da nije dobro i da, pre svega, vi kao resorni ministar i Ministarstvo ne smete ni slučajno da dozvolite, a to je da u Srbiju legalno uđe genetski modifikovana soja, i kukuruz, i krompir, i paradajz itd., i voće. Zašto ovo kažem? Zato što su zakoni prošle godine bili u maju u Narodnoj skupštini, prvi zakoni koji su ušli kada je ovaj saziv Skupštine u pitanju, a Ministarstvo poljoprivrede je kompaniji "Monsanto" u aprilu 2009. godine dozvolilo da vrši oglede na našim poljima u Zemunu i u Institutu u Novom Sadu, mesec dana ranije. To je ono na šta upozoravamo i što ne sme da se dozvoli ovde, a plus što imate takvu mogućnost da uredbama i podzakonskim aktima uradite dosta toga i nakon usvajanja zakona, a to smo imali prilike da vidimo i prošle godine kada su subvencije u pitanju, gde je uredbama skinuto penzionerima poljoprivrednim, subvencija je ograničena na 30%, o čemu smo i govorili, a da je nekomercijalnim gazdinstvima ukinuto apsolutno pravo na pomoć od 40.000 dinara koje su imali. Kada su subvencije u pitanju, pre svega, premije, a i subvencije i za poljoprivredno zemljište po hektaru, i za priplodne junice i za to junad, moram da vam kažem da su naši individualni poljoprivredni proizvođači jako nezadovoljni radom vaših saradnika, koji na svaki mogući način gledaju da vrate dokumentaciju našim poljoprivrednicima. Verujte, gospodine ministre, da je to toliko ponižavajuće da je prosto neverovatno. Lično sam imao prilike da vidim gde kažu, kada stigne kompletna dokumentacija za priplodne junice, gde traže da je čak i baba umatičena, ne samo majka, a znate i sami da su nam veliki poljoprivredni sistemi prodati i kupljeni, da su mnoge farme bukvalno uništene. Nemoguće je u takvoj situaciji doći do prave i zvanične dokumentacije. Ima ljudi koji to rade. Onda traže da u sudu bude overeno, zamislite, sa zadnje strane. Lično sam bio u sudu kada smo dobili tu primedbu, ljudi kod mene sa terena, verujte da su se u sudu krstili – ovo je prvi put da nam neko traži. Šta želim da kažem? Tražite bilo koji razlog da se uskrati subvencija na neki način našim poljoprivrednicima. Ne sumnjamo u vaše dobre namere, ali budite sigurni da SRS smatra da je jedan od razloga zbog čega to rade vaši ljudi nivo subvencija, odnosno budžet koji je opredeljen Ministarstvu poljoprivrede kod nas. Vi ste rekli da ste zadovoljni i da ste uspeli bukvalno da se izborite za veći budžet za ovu godinu. Ne treba vi, gospodine ministre, da se borite uopšte za veći budžet za poljoprivredu. To treba da oseća predsednik države, predsednik Vlade i da imate podršku kompletne Vlade i da budžet za poljoprivredu bude duplo veći nego sada, pa da vidite kako će napredovati i naša poljoprivreda, a i Srbija.
Dva i po minuta vremena poslaničke grupe. Na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za poljoprivredu podneo je amandman na član 26. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za poljoprivredu su prihvatili amandman. Na član 48. amandman je podneo narodni poslanik Milutin Jeličić. Izvolite, gospodine Jeličiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre, Nova Srbija je podnela amandman na Predlog zakona o proizvodnji sorti poljoprivrednog bilja. Član 48. menja se i glasi: "Propisi za sprovođenje ovog zakona biće doneti u roku od godinu dana od dana stupanja na snagu ovog zakona". Obrazloženje – potrebno je da se podzakonski akti koji su potrebni za primenu ovog zakona što pre donesu, jer ako zakon stupa na snagu osmog dana od objavljivanja u Službenom glasniku, onda je potrebno skratiti ovaj rok i na taj način omogućiti primenu zakona u što skorijem vremenskom periodu.
Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Obavili smo pretres Predloga zakona i u načelu i u pojedinostima, pa će Narodna skupština u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O PIVU (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: zajedno Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković i Dragan Čolić; Željko Brestovački, Dušan Marić, Radiša Ilić, Milan Škrbić, Milorad Krstin, Dragan Živkov, Milutin Jeličić, Dobrislav Prelić, Momir Marković, Sreto Perić, Mirko Munjić, Siniša Stamenković i Nikola Savić. Primili ste izveštaj Odbora za poljoprivredu i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 142. stav 3. Poslovnika Narodne skupština, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Željko Brestovački. Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili su ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv poglavlja II iznad člana 5. i član 5. amandman je podneo narodni poslanik Željko Brestovački. Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili su ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam na Predlog zakona o pivu amandman. Naime, u članu 5. stav 1. posle reči "ministarstvo" dodaju se reči " i koji u potpunosti ispunjava zakonom propisane uslove potrebne za registraciju delatnosti". Pročitaću ovaj član 5. stav 1. da bi bilo jasnije. Kaže: "Proizvodnjom piva može da se bavi pravno lice i preduzetnik koji je registrovan u Registar privrednih subjekata i koji je upisan u Registar proizvođača piva koji vodi ministarstvo nadležno za poslove poljoprivrede". Obrazloženje – amandmansko rešenje preciznije definiše ko sve može u skladu sa zakonom da se bavi proizvodnjom piva i da se upiše u Registar proizvođača piva. Veoma je interesantno kada vidite poznatu fabriku za proizvodnju piva Apatin proizvodi "Apatinsko pivo", ali sam kao i mnogi svedok da ta fabrika piva Apatin proizvodi "Nikšićko pivo", sa etiketom gde stoji lepo napisano "Nikšićko pivo", a iza stoji – puni pivara Apatin. Sada oni mogu da se busaju kako oni nama šalju iz pivare u Crnoj Gori i proizvode "Nikšićko pivo". To pivo se proizvodi kod nas u Apatinu, tehnologijom koja isto glasi i za "Apatinsko pivo". To je jedan deo onoga što bi trebalo da utiče da vi prihvatite ovaj amandman i da još jednom ponovim zašto baš u članu 5. stav 1. da se posle reči "ministarstvo" dodaju reči "i koji u potpunosti ispunjava zakonom propisane uslove potrebne za registraciju delatnosti". Stvarno ne bih želeo da se neko kiti tuđim perjem, neko da proizvodi tehnologijom kao što to "Apatinska pivara" poznatom svojom tehnologijom proizvodi poznato "Apatinsko pivo", a da imamo etiketu gde stoji "Nikšićko pivo" tj. u nazivu tog piva stoji "Nikšićko pivo". Mislim da bi to stvarno trebalo ovim amandmanom regulisati. Nije to samo u pitanju "Nikšićko pivo". imamo mi tu još takvih koji koriste tehnologiju naših pivara u Srbiji, a nazivi su piva iz drugih država u okruženju. Prema tome, mislim da biste trebalo da prihvatite ovaj amandman koji sam podneo ispred poslaničke grupe SRS. U Predlogu zakona o pivu ima baš dosta amandmana, ali mislim da ćete valjda neki i prihvatiti. Ako ništa drugo, mi smo poznata nacija pivopija, pa bar koliko-toliko, kad znaju da piju "Nikšićko pivo" da znaju da piju "Apatinsko pivo" a ne "Nikšićko".
Iskorišćeno je dva minuta vremena poslaničke grupe. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Za reč se nije javio niko. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milutin Jeličić. Izvolite, gospodine Jeličiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre, podneo sam amandman na zakonu o pivu. Član 6. menja se i glasi: Registar iz člana 5. ovog zakona naročito sadrži: 1) podatke o proizvođaču, 2) podatke o odgovornom licu, 3) šifru delatnosti, 4) podatke o obimu godišnje proizvodnje, utrošku sirovina i gotovim proizvodima, 5) podatke o objektima i prostorijama za proizvodnju i skladištenje sirovina i gotovih proizvoda, 6) podatke o opremi i uređajima za proizvodnju i punjenje, 7) podatke o standardima kvaliteta i sertifikatima, 8) podatke o obimu godišnje prodaje. Proizvođač je dužan da svako promenu podataka koji se vode u registru prijavi ministarstvu u roku od 30 dana od dana nastale promene. Podaci iz registra su javni. Registar se vodi u pisanoj i elektronskoj formi i može se povezati sa drugim bazama i registrima ministarstva. Ministar bliže propisuje sadržinu i način vođenja registra.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, vidite, gospodine ministre, pokušavao sam da razumem zbog čega niste prihvatili amandman, stvarno mi nije jasno. Naime, o čemu se radi. U članu 6. stav 1. posle tačke 7) dodaje se nova tačka 8) podatke o objektima i prostorijama, tj. laboratorijama, za svakodnevnu kontrolu kvaliteta vode, tako da bi postojeća tačka 8) postala tačka 9). U obrazloženju kažete – amandman se ne prihvata iz razloga što registar ne mora da sadrži podatke o objektima i prostorijama za svakodnevnu kontrolu kvaliteta vode, iz razloga što kontrolu kvaliteta vode obavljaju ovlašćene laboratorije. Mislim da bi ovo bilo celishodnije i pre svega mnogo odgovornije, ali dobro. To je odnos i prema poslanicima opozicije da se jako malo broj amandmana prihvata, ali mi smo tu da naše građane upozoravamo i da ih redovno obaveštavamo o svemu što mislimo da nije dobro što radite. Činjenica je svakako da su pojedine pivare u Srbiji dobro privatizovane. Kada kažem – dobro, to je izgledalo dobro, pre svega, u odnosu prema radnicima koji su bili zaposleni u našim pivarama. Međutim, kasnije se ispostavilo da i ono što je prioritet, ekonomski interes, i da svi ti kupci gledaju svoj ekonomski interes, tako da je i u "Apatinskoj pivari" došlo do velikih promena, tako da sada već svi znamo koliko je "Apatinska pivara" imala samo svojih kamiona. Sve je to rasprodato i već polako ulaze privatnici, i to stranci, da voze naše "Apatinsko pivo". Kompletna administracija je prebačena ovde u Beograd. Takođe, nešto se slično dešava i u Čelarevu, a da ne pričamo o "BIP". Svi znamo koliko je radnika ovde radilo i da je privatizacija poništena. Ovo nije upućeno direktno vama, ali to je, pre svega, jedan neodgovoran odnos države prema takvim i tako jakim firmama. Mislimo da je prema BIP-u trebalo da bude posvećena posebna pažnja i da sve što je urađeno, da je urađeno iz nekih ličnih interesa, u interesu da se BIP dovede na ivicu prosjačkog štapa, kao što je urađeno sa mnogim preduzećima u Srbiji. Sada, bez obzira šta država bude preduzela da se pomogne BIP i tim ljudima, a moram da kažem da 80% ljudi u BIP nije dobilo ni otpremnine, da su čekali, a ispalo je sada posle ovog poništenja privatizacije da je pitanje da li će na kraju krajeva i dobiti išta i da će biti kasno jednostavno za BIP, kao i za mnoga jaka preduzeća koja su u Srbiji prodata, kažem, na jedan nakaradan način. Nažalost, takva sudbina je zadesila i BIP.
Dvadeset sekundi vremena poslaničke grupe. Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Željko Brestovački. Vlada i Odbor za poljoprivredu su prihvatili ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Za reč se ne javlja niko. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Željko Brestovački. Vlada i Odbor za poljoprivredu su prihvatili ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Željko Brestovački. Vlada i Odbor za poljoprivredu su prihvatili ovaj amandman. Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Željko Brestovački. Vlada i Odbor za poljoprivredu su prihvatili ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Željko Brestovački. Vlada i Odbor za poljoprivredu su prihvatili ovaj amandman. Na član 14. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Reč ima gospodin Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o pivu, i to na 15. član ovog zakona. Naime, moj amandman se odnosi na deklaraciju i tražio sam da deklaracija proizvođača bude takva da sadrži što više podataka o kvalitetu i poreklu piva. Naravno, nije ni potrebno naglašavati da, kada je u pitanju hrana, piće i sve ono drugo što se unosi u organizam, treba da bude jasno, glasno i precizno definisano i da ima što sveobuhvatniju deklaraciju, jer svi ti parametri se nalaze na deklaraciji. Međutim, Vlada u obrazloženju za neprihvatanje mog amandmana kaže – amandman se odbija iz razloga što deklaracija uopšte ne sme dovesti u zabludu potrošača ni u jednom smislu. Moram da kažem da se apsolutno slažem sa ovim obrazloženjem Vlade. Ali, upravo sam amandmanom to isto tražio, da se proširi, da se jasnije, sveobuhvatnije definiše deklaracija, kako se ne bi doveo potrošač u zabludu. Zbog čega sam napisao amandman? Nisam ga pisao tek onako, pisao sam ga jednostavno iz razloga što je u praksi potpuno obrnuto kada su u pitanju potrošači. Veoma često imamo priliku da deklaracije raznih proizvoda, konkretno u ovom slučaju razmatramo pivo, ne sadrže onoliko procenata sastojaka i one sastojke koji se nalaze na deklaraciji, što utvrđuju svakodnevno raznorazne inspekcije. Na taj način potrošači se dovode u zabludu, iako se u obrazloženju kaže drugačije. Nije ovo jedini način da se potrošači dovode u zabludu. Ima, nažalost, danas mnogo načina gde se potrošač dovodi u zabludu, osim onih gde na deklaraciji piše nešto drugo od onoga što se nalazi u pakovanju, u ovom slučaju konkretno u flaši piva. Ali, recimo, potrošači se dovode u zabludu i kada odu u banku da dignu kredit, gde tamo ona kamata koju određena banka reklamira na televiziji nije više ta kamata kada se upozna klijent sa time. Potrošači se dovode u zabludu i kroz razne mreže mobilne telefonije, gde kada stigne naš račun za mobilnu telefoniju vidimo da minut ne košta 5, 10 ili onoliko dinara koliko tamo stoji u onom paketu, nego jednostavno mnogo više i na raznorazne načine. Evo, danas imamo u svim novinama da operateri bilo koje mobilne mreže nude razne vrste telefona za samo jedan jedini dinar. To je jedna od najvećih zabluda gde se varaju potrošači. Zaista ne znam nikoga ko je za jedan jedini dinar mogao da kupi telefon, ali to je jedan od načina kako se varaju potrošači.
Minut i 40 sekundi iskorišćeno je vremena poslaničke grupe. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Reč ima gospodin Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 18. Predloga zakona o pivu da se u stavu 3. posle reči "inspektora" dodaju reči "kao ovlašćenog organa Ministarstva, propisanog ovim zakonom". Amandmanom se nedvosmisleno precizira ko je ispred Ministarstva zadužen i ovlašćen za overu svake pošiljke pri izvozu piva i to jasno mora da stoji napisano u ovom zakonu. Kada običan čovek pročita obrazloženje za odbijanje amandmana, prvo što će se zapitati biće sledeće -u kojoj državi mi živimo, imamo li mi sopstvenu državu i jesmo li mi podanici Brisela ili Beograda? Evo šta piše u obrazloženju. Amandman se ne prihvata iz razloga što inspektor nije ovlašćeni organ Ministarstva, već je ovlašćeni poljoprivredni inspektor koji je ovlašćenje dobio deponovanjem potpisa u Briselu. Od sada će, izgleda, ne samo poljoprivredni inspektori, već i inspektori iz ostalih oblasti, možda i profesori, možda i nastavnici, načelnici, ići u Brisel po licencu za svoj račun. Gde će nas to dovesti videćemo, a ovo je samo jedna mala epizoda koju smo, eto, imali prilike da vidimo i da čujemo baš na osnovu ovog obrazloženja kako se Vlada odnosi prema ovom bitnom pitanju. Povrh svega što su uglavnom iz tih stranih zemalja pokupovali naše pivare, evo, imamo situaciju da sada i naši inspektori sa njihovim ovlašćenjima iz Brisela kontrolišu našu izvoznu robu.
Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, i gospodo iz Ministarstva, podneo sam amandman na član 19. koji definiše promet piva, tako što u članu 19. stav 1. posle reči "osobina"stavlja se zapeta i dodaju reči "koje moraju jasno da stoje na etiketi proizvoda". Ponovo ću da se vratim i da pojasnim, a moram prvo pročitati član 19. stav 1. On ovako glasi: Pivo se mora transportovati, držati i stavljati u promet na način i pod uslovima koji obezbeđuju očuvanje fizičkih, hemijskih, mikrobioloških i senzorskih osobina. Sada pitam, pošto ovde lepo kaže da obezbeđuje očuvanje fizičkih, hemijskih, mikrobioloških i senzorskih osobina", da vidimo, kako to "Nikšićko pivo" obezbeđuje ove uslove, a puni se u Apatinu? Mene to baš interesuje. Samo da se vratim na član 15. stav 3, kaže - deklaracija mora biti uočljiva, jasna i čitka i ne sme dovoditi u zabunu potrošača. Kupac ode u market, kupi "Nikšićko pivo", uzme normalno da se počasti on, drugovi i prijatelji, nije ni bitno, a ne pogleda iza, gde piše – puni Pivara Apatin. Opet pravimo te silne usluge nekima koji su nam svojevremeno zabadali nož u leđa. Da iskoristim priliku, tu je i ministar, kao i svaki put kada se radi o setu zakona ili o zakonima iz poljoprivrede. Zrenjaninska pivara je uništena zahvaljujući određenom broju ljudi ili poslednji koji je uništio je poznati Rajić, veliki prijatelj Gorana Kneževića. Zrenjaninska pivara, koja je na svojoj etiketi nosila godinu kada je počela da radi, a to je 1745, i umesto da smo mi izašli u susret i da se jednostavno punilo i točilo pivu u Apatinu, pa da glasi na zrenjaninsko pivo, mi imamo dane piva u Zrenjaninu, nemamo pivaru. Ako je ovo prava vest koju sam čuo da će zahvaljujući ljudima, počev od gradonačelnika i Ministarstva poljoprivrede, izgleda da ovu godinu, lako može da se desi da dočekamo dan piva, ali da ćemo izgleda imati neke namere da pokrenemo pivaru, što je po meni veoma pohvalno. Ali, ne mogu da shvatim, i dalje se vraćam i ponavljam, da mi vršimo usluge i pravimo "Nikšićko pivo" u Apatinu, a nećemo da pravimo usluge onoj uništenoj pivari, koju je uništio taj Rajić zajedno sa Goranom Kneževićem, sada visokim tobože funkcionerom Srpske napredne stranke. Uništio je i bečejsku fabriku, i zrenjaninsku fabriku piva. Ako je to prava informacija, gospodine ministre, da se pokrenula akcija da se obnovi fabrika piva u Zrenjaninu, koja je počela prvi put da toči pivo davne 1745. godine, onda je ovo za pohvalu. Nije za pohvalu ovo što se vrše usluge i toči se pivo u Apatinu pod nazivom "Nikšićko pivo", gde se automatski u članu 15. krši stav 3, koji glasi – deklaracija mora biti uočljiva, jasna i čitka i ne sme dovoditi u zabunu potrošača. On je doveden u zabludu čim je uzeo pivo, a nije pročitao iza da ga puni Apatin.
Iskorišćeno je dva i po minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima gospođa, potpredsednica Judita Popović.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministru, dame i gospodo narodni poslanici, malopređašnji govornik, poslanik SRS, koji dolazi iz Zrenjanina kao i ja, pomenuo je Zrenjaninsku pivaru, kao jedan veoma loš primer jedne kompromitovane privatizacije. Zrenjaninska pivara je privatizovana u jesen 2003. godine. Pored te Zrenjaninske pivare, privatizovana je i Bečejska pivara, kao i Jagodinska. Bečejska pivara je osnovana 1822. godine i ako je uporedimo sa Zrenjaninskom, koja je osnovna 1745. godine, onda dobijamo interesantne podatke o tome da su obe pivare nastale u 18. veku ili početkom 19. veka. To su pivare sa dugim tradicijama. Verovatno su imale i dobru proizvodnju, uspešnu, pa samim tim je čudno da su obe naprasno prestale da proizvode pivo nakon što ih je kupio gospodin Rajić i to su odmah u roku od par meseci nakon što je isti preuzeo u posed i jednu i drugu pivaru. Zrenjaninska pivara je privatizovana u jesen 2003. godine, a već 2004. godine, početkom, prestala sa proizvodnjom. Od tada proizvodnja nije ponovo pokrenuta. Nažalost, sa prestankom proizvodnje te pivare i radnici su ostali bez posla. Danas u toj pivari radi ukupno 16 radnika. Od prethodnih 300 i nešto radnika ostalo je ukupno 16, a to nije moralo tako da bude. Od 1. aprila počinje da teče rok od dva meseca, s obzirom da je pivara u blokadi već više od tri godine, preko 50 miliona dinara. Mora u roku od dva meseca da se pokrene stečajni postupak. U protivnom, ide automatska likvidacija ovako značajnog privrednog subjekta kao što je Zrenjaninska pivara. Mislim da je potpuno neshvatljivo i nerazumno da se dočeka istek ta dva meseca, a da država pri tome ne preduzme ništa da bi se stvari popravile. Poreska uprava potražuje 307 miliona dinara i zbog toga je račun Zrenjaninske pivare u blokadi više od tri godine. Država ima 40% kapitala u ovoj Zrenjaninskoj pivari. Potpuno je neshvatljiva inertnost države koja ne vodi računa o tome na koji način funkcioniše ovo privredno preduzeće, iako ima dobar deo kapitala u tom preduzeću. Vrednost kapitala u međuvremenu je znatno opala. Ona danas iznosi oko 20% od kapitala koliko je ta pivara vredela 2005. godine. Ona je spala na četvrtinu svoje vrednosti. Šta to nama govori o takvoj vrsti privatizacije? Govori o tome da se država zaista maćehinski ponela prema prerađivačkoj industriji, da uredno beleži sva potraživanja prema pravnom licu, a pri tom ne vodi računa o tome da i ona ima udela vlasničkog u tom pravnom licu. Ne preduzima ništa da zaustavi taj postupak jednog ubrzanog propadanja. Međutim, nije država kod svakog pravnog lica identična što se vođenja računa o njenim interesima, o interesima građana i radnika tiče. Recimo, od ove tri pivare koje sam spomenula, jedna pivara je u fazi restruktuiranja. Radi se o Jagodinskoj pivari. Agencija za privatizaciju je donela odluku o restruktuiranju. To pozdravljamo. Otpisani su dugovi te pivari, odnosno poverioci su se odrekli svojih potraživanja. Pretpostavljamo da je poverilac identičan kao što je poverilac i kod Zrenjaninske pivare. Ako je država sama doprinela tome da se poveća gubitak te Zrenjaninske pivare svojim inertnim ponašanjem, ako je država većinski poverilac, odnosno i jedini poverilac sa tim iznosom od 307 miliona, potpuno je neshvatljivo zašto država ne preduzima ništa u pogledu reorganizacije, odnosno restruktuiranja ove pivare, pogotovo što je preduzela određene korake u pogledu te pivare u Jagodini. Pričali smo i o tome da se različito tretiraju, različito ponašaju političari i različito ponašaju institucije države zavisno od regiona, odnosno gradova i opština iz kojih dolaze pojedini političari. Da li je to jedino merilo da će jedno pravno lice da se reorganizuje, da li će jedno preduzeće da se restruktuira, da li je to jedino merilo koje država priznaje i primenjuje? Kod ove tri pivare očigledno je postojalo jedno merilo, jer to upravo dokazuje i činjenica da je samo jedna od te tri pivare u fazi restruktuiranja. Spomenula sam da su obe pivare u Vojvodini, i bečejska i zrenjaninska, sa dugom tradicijom, sa dobrom proizvodnjom. Zrenjaninska pivara imala je proizvodnju i "porter" piva, Zrenjaninska pivara imala je i proizvodnju "euro malca'' ili ''tut guta", koje je i te kako imalo svoje tržište, kao i samo Zrenjaninsko pivo. Prema tome, ukoliko se primetilo i znalo, a moglo se primetiti i znati u proteklih najmanje šest-sedam godina da ima određenih problema oko funkcionisanja ili rada određenih privrednih subjekata, zašto država nije preduzela ništa. Zašto nije preduzela da spreči dalje propadanje? Zašto država nije zapitala, kroz svoje određene institucije i organe, šta se to dešava sa privatizacijom? Zašto je dozvolila da se privatizacija u toj meri kompromituje da postoji jedno mišljenje među građanima, među radnicima koji su ostali bez posla, da je privatizacija razlog svih njihovih nedaća i da je privatizacija upropastila Srbiju. Nije privatizacija upropastila Srbiju. Samo određene kompromitovane privatizacije, samo određeno inertno ponašanje države je dovelo u tu situaciju i Zrenjaninsku, kao i Bečejsku pivaru. U krajnjem slučaju i Jagodinsku, kojoj je potrebno to restruktuiranje. Prema tome, ukoliko krenemo od te situacije da je Zrenjaninska pivara sa mogućnostima da i dalje proizvodi pivo, kao što je to radila sve do 2004. godine, da će naći najverovatnije tržište koje potražuje njene proizvode. Dakle, ako restruktuiranjem te pivare može da se zaposli određeni broj zrenjaninskih građana, odnosno radnika te pivare, zašto država ne preduzima ništa da to i realizuje. Pogotovo što, koliko znamo iz dnevne štampe i uopšte ukoliko se prati ova tema, potrošnja piva raste iz dana u dan. Prema tome, treba iskoristiti potencijale i ove zrenjaninske pivare, kao i bečejske, da bi se ipak Srbija reindustrijalizirala, jer sve ono što se radilo prethodnih 60-70 godina, očigledno da je za kratkih 10-20 godina unazad uništeno. Zrenjaninu je potrebna reindustrijalizacija. Zrenjanin je imao razvijenu industriju. Ukoliko već postoje potencijali i mogućnost treba to iskoristiti. Prema tome, ukoliko se dozvolilo da se Zrenjaninska pivara privatizuje za zaista mali iznos sredstava, jer 51% kapitala gospodin Rajić je platio sa 55 miliona dinara, odnosno 912 hiljada evra, iako je kompletna vrednost kapitala Zrenjaninske pivare u to vreme iznosila 9,5 miliona evra. To je dobar pokazatelj da država ukoliko već ima određeni udeo u kapitalu jednog pravnog lica može da utiče na koji način će to pravno lice da se dalje razvija, da dalje proizvodi, dalje postoji ili će jednostavno da se ugasi i nestane. Rezultati su takvi da možemo da očekujemo da se Zrenjaninska pivara za jedno mesec dana u potpunosti likvidira, da prestane da postoji tako jedno dobro preduzeće, odnosno koje je dobro poslovalo do pre par godina. Od toga niko koristi nema. Restrukturiranjem i te kako bi se postigle određene koristi, jer pre svega bi država došla opet do mogućnosti da naplaćuje poreze, dažbine i doprinose i sve ono što radnici, odnosno jedno pravno lice, odnosno jedno preduzeće u funkciji mogu da plaćaju. Iako bi danas ona otpisala svoje potraživanje u iznosu od 307 miliona dinara u jednom dužem vremenskom periodu ona bi to svoje potraživanje daleko više naplatila, a pri tom bi imala zadovoljne građane i zadovoljne radnike, koji bi napokon počeli da rade i jednostavno preuzeli odgovornost za sebe, a ne prepustili tu odgovornost državi da od države traži socijalnu pomoć, iako su sposobni za rad i žele da rade, a pri tom su uložili ceo svoj radni i životni vek u jedno ovako ozbiljnu Zrenjaninsku industriju piva. Apelujem na nadležne, pre svega na Agenciju za privatizaciju, da preduzme sve kako bi Zrenjaninskoj industriji piva omogućila identični tretman, kao i tretman koji je omogućen Jagodinskoj pivari. Mislim da mi svi imamo zajednički interes, a to je da industrija u Srbiji napokon oživi i da zaista postignemo to da država može da naplaćuje poreze, a ne da uzima kredite kako bi se konsolidovala i izbegla jedan krajnji bankrot.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Željko Brestovački. Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili su amandman. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Izvolite, gospodine Preliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, slično kao i prethodni amandman, ali niste naišli na potrebu da prihvatite predloženo rešenje. Naime, u članu 22. stav 1. tačka 10) posle reči "kvalitetu" dodaju se reči "na osnovu laboratorijskog nalaza". U obrazloženju smo dobili da se amandman ne prihvata iz razloga što je neophodno da inspektor ima ovlašćenja da u svakom trenutku proverava da li kvalitet sirovina koje se koristi u proizvodnji piva odgovara propisanom kvalitetu, a ne samo da kontroliše izveštaj o izvršenim analizama. Ne znam šta ste podrazumevali pod ovim da inspektor u svakom trenutku proverava kvalitet vode. Mislimo da je bilo logičnije da to rade laboratorije, neće ministar biti u svakom trenutku da proverava kvalitet vode, da to radi laboratorija, a ministar svakako može da kontroliše laboratorijski nalaz. Ovde smo čuli da par pivara u Srbiji ne radi, spomenuo sam Beogradsku industriju piva, pa su kolega Krstin i gospođa Judita pomenuli Zrenjaninsku i Bečejsku pivaru. Pivare su inače bile indirektno vezane i sa našom poljoprivrednom proizvodnjom. Znate da smo imali hmeljarnike širom Vojvodine. Nažalost, danas više toga apsolutno nema. Zašto nema? Zato što se uvozi slad iz inostranstva, zato što će sve pivare koje su bile u Srbiji ostati na nivou dve-tri koje će držati monopol i uvoziti slad, proizvodnja u Srbiji apsolutno nije potrebna. Danas kada idu naši poljoprivredni proizvođači u pivare da uzimaju trebere ili malatu, kako to zovemo, za ishranu stoke, ponegde nađemo i neko zrno kukuruza, što bi naš narod rekao, pomalo ga krste, ali i to će oni izbaciti. Kada ga malo više prekrste, onda nas malo više boli glava posle više piva. To je uglavnom zbog toga. Šta je suština? Što i na taj način mnoge naše teritorije su izgubile osnovnu primarnu proizvodnju, a pogotovo u Vojvodini je bilo jako puno poljoprivrednih kombinata koji su se bavili proizvodnjom hmelja, danas su apsolutno hmeljarnici uništeni. Uvoznički lobi radi, a to nije samo slučaj kada su naše pivare u pitanju. Takav slučaj je i kada su šećerane u pitanju i kada su mlekare u pitanju. Privatizacija i šećerana i mlekara, a znate šta je interesantno, da svi ti tajkuni koji kupuju ta preduzeća kupe ih u maju ili u junu, kada je proizvodnja zasnovana, normalno bez dinara ulaganja u proizvodnju. I onda kažu pametni su, gotovu proizvodnju samo skinu Na takav način kao što su tada uništene, uništene su i ove, ovih par pivara u Srbiji, kojima jednostavno nema povratka, tako je prošla i šećerana u Baču posle one čuvene privatizacije od devet evra, koju je kupio gospodin Kostić. Već dve godine peć nije upaljena. Tako je prošla mlekara u Pivnicama koju je kupio "Imlek", odnosno "Salford", koja nije radila ni mesec dana posle privatizacije. Znate, čuli ste svi širom Srbije za čuveni pivnički sir. Tako je propala mlekara u Odžacima "Odžačanka". Ostalo je još par ljudi samo da radi. Skoro su bili predstavnici "Imleka" iz Novog Sada. Znate šta su rekli radnicima – nismo mi vas kupili da bismo vas razvijali. Barem su bili pošteni i rekli su im u oči – znači da se spreme da i oni, kao većina, nažalost veliki broj naših ljudi koji su završili na ulici, tako će i oni završiti. Tome se apsolutno mora stati na put kada je poljoprivreda u pitanju, jer poljoprivreda ima strahovito velike kapacitete i poljoprivreda sigurno može da stane na stabilne noge, ali mora da ima sasvim drugi odnos, napominjem, pre svega, ne samo Ministarstvo poljoprivrede, već mora da ima podršku kompletne Vlade Republike Srbije.
Dva minuta i 25 sekundi. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Željko Brestovački. Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili su ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li se neko javlja za reč? (Ne) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li se neko javlja za reč? (Da) Reč ima gospodin Munjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospodo iz Ministarstva, ovaj amandman koji sam podneo samo na prvi pogled izgleda da je tehničke prirode. Međutim, smatram da je on suštinske prirode, a u to ćete se uveriti iz mog obrazloženja. Naime, član 23. Predloga zakona o pivu govori o situaciji- šta radi poljoprivredni inspektor kada utvrdi određene nedostatke u primeni ovog zakona? Dakle, on u takvim slučajevima, vi to taksativno nabrajate u ovom članu 23, donosi rešenje o privremenoj zabrani obavljanja delatnosti i u tom slučaju on određuje rok u kojem će se ti nedostaci, koje je on utvrdio u svom rešenju, otkloniti. Između ostalog, taksativno se nabraja 17 tačaka u kojima on može odnosno utvrđuje te nedostatke i naređuje da se ti nedostaci otklone. Jedna od tih tačaka jeste tačka 10), na koju sam podneo amandman. Ova tačka 10. govori o uslužnom punjenju piva koje ne odgovara propisanom kvalitetu. U svom amandmanu tražio sam da se dodaju reči: "navedenog u deklaraciji". Dakle, inspektor će doneti rešenje o privremenoj zabrani obavljanja delatnosti, ukoliko utvrdi da se prilikom uslužnog punjenja piva ta delatnost ne odgovara propisanom kvalitetu, pa tražim da se doda još reč "navedenog u deklaraciji". Gospodine ministre, kako ćemo znati u stvari koji je to propisani kvalitet? Kako ćemo vi, ja ili neko treći znati u stvari i kako ćemo reagovati kod nadležnog ministra, ako nigde ne piše koji je to propisani kvalitet, a taj propisani kvalitet piše u deklaraciji, je li tako? Gde taj propisani kvalitet treba da stoji – dakle, u deklaraciji koja stoji na onoj etiketi. Ono što je propisano treba da stoji na deklaraciji.Sasvim je normalno i adekvatno da se prihvati ovaj amandman, jer je jasno da ono što je propisano treba negde da bude i napisano, a to je logično i jedino ispravno – da bude na deklaraciji o kvalitetu proizvoda.
Minut i po vremena poslaničke grupe. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li se neko javlja za reč? Izvolite, gospodine Saviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o pivu i to na član 23. ovog predloga zakona. Naime, tražio sam svojim amandmanom da se rok za izjavljivanje žalbe na rešenje poljoprivrednog inspektora poveća sa osam na 15 dana. Naravno, vi niste prihvatili ovaj amandman. U obrazloženju kažete, odnosno tvrdite suprotno od onoga što sam tvrdio – da je rok od osam dana sasvim dovoljan. Naravno, ne bih hteo da polemišem sa vama u tom smislu – vi tvrdite ono što tvrdite. Hoću da vas podsetim da ovaj amandman nisam podneo tek reda radi, onako, da bi bio što veći broj amandmana i da bi se na taj način neko promovisao kao poslanik ili neka poslanička grupa, već sam smatrao jednostavno da je predlog, odnosno moje rešenje koje sam podneo amandmanom mnogo bolje. Naime, neka dobra praksa kad je u pitanju izjavljivanje bilo koje žalbe kaže da neki standardni, klasični, uniformni rok od 15 dana i zbog toga sam tražio ovaj rok od 15 dana. Naime, vi niste ispoštovali ovo, ali to je vaša stvar. Međutim, hoću da kažem još nešto vezano za ovaj zakon o pivu. Meni uopšte nije jasno zbog čega se donosi ovaj zakon o pivu, kada znamo, a čuli smo ovde od mnogih kolega u ovoj skupštini, naravno ima nas iz svih krajeva Srbije, da su naše pivare, srpske pivare u očajnom stanju – mnoge su ugasile proizvodnju, mnoge posluju na ivici rentabiliteta. Ovde su mahom o tome govorile naše kolege, pre svega iz Vojvodine, jer se Vojvodina na neki način može smatrati i kolevkom piva, pivarstva u Srbiji. Dolazim iz Niša, iz centralne Srbije i hteo bih da kažem da nema samo fabrika piva u Vojvodini. Ovde smo čuli i znamo da je poznata fabrika u Zaječaru, pa Niš ima svoju fabriku piva, pa valjevsko pivo itd, da ne nabrajam to. Ove fabrike su ipak gotovo uništene ili su pred samim zatvaranjem. Niška fabrika piva je jednog trenutka bila zatvorena. Doduše, sada posluje na neki način, ima određenu proizvodnju, ali je to veoma slabo i radnici gotovo i da ne primaju platu, dok je to fabrika sa jednom velikom i dugom tradicijom. Šta je primetno kod privatizacije? Šta je prvo ova država, Vlada, uradila? Prvo je privatizovala pivare, jer se tu okreću velike pare i onaj koji kupi određene pivare sigurno je izvukao određeni profit. Sada, naravno, nisu mu potrebne neke pivare, neke fabrike u unutrašnjosti Srbije, jer sada vidimo da se polako prelazi na proizvodnju i ambalažu piva u flašama od pola litre ili 0,33 litra, a znamo da je naš čovek u Srbiji pre svega navikao na onu standardnu ambalažu, flašu od polovine litra. U kraju iz koga dolazim se kaže – koje je pivo najbolje, najbolje je ono pivo koje se pije ispred zadruge. To je stvarno. Jednostavno, kroz ovu ambalažu i kroz sve ovo može se primetiti i vidljivo je da se polako guši proizvodnja piva, odnosno da opstaju samo veliki, da im je cilj samo da izvlače profit – to se vidi i kroz ambalažu.
Minut i 55 sekundi vremena poslaničke grupe. Na član 25. amandman je podneo poslanik Željko Brestovački. Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili su ovaj amandman. Na član 25. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne)Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Željko Brestovački. Vlada i Odbor za poljoprivredu su prihvatili amandman. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Željko Brestovački. Vlada i Odbor za poljoprivredu su prihvatili amandman. Na član 27. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Za reč se ne javlja niko. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Milutin Jeličić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Nakon što smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VETERINARSTVU (pojedinosti) Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Miroslav Marinković, Milica Vojić-Marković, Zoran Nikolić, Milan Dimitrijević, Nikola Lazić i Donka Banović, Dušan Marić, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Vlada Milojković, Aleksandra Janković, Milorad Krstin, Radiša Ilić, Dragan Živkov, Srboljub Živanović, Srđan Spasojević, Željko Brestovački, Zoran Bortić i Radica Jocić. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Primili ste izveštaj Odbora za poljoprivredu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 142. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslaniciMilica Vojić-Marković, Zoran Nikolić, Milan Dimitrijević, Nikola Lazić i Donka Banović.Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Za reč se ne javlja niko. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Vlada Milojković. Za reč se ne javlja niko. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Marinković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Zoran Nikolić, Milan Dimitrijević, Nikola Lazić i Donka Banović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li gospodin Krstin želi reč? Želi. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mogu da konstatujem da ste stvarno izmene i dopune ovog zakona uradili profesionalno. Naime, to je i tražila EU od vas. Zakon o veterinarstvu smo imali, vi ste ga sada dopunili i mogu da vam kažem da smo imali strašnih problema, zajedno sa timom stručnjaka iz domena veterine, da ga pokušamo mi još malo uobličiti onako kako smatramo da bi bilo pravno bolje. Probao sam da pokušam nekako da prihvatite moj amandman. Trudio sam se da ga dosta kratko napišem, a to je amandman na član 4. Predloga zakona koji sam podneo, a u članu 4. stav 1. da se briše. Namerno sam pokušao da vidim da li postoji mogućnost sa vaše strane da prihvatite taj moj amandman, ali niste ga prihvatili uz obrazloženje koje ću ipak morati da pročitam. "Amandman se ne prihvata iz razloga što su u članu 4. Predloga zakona definisane obaveze vlasnika i držaoca životinja, a u članu 64. tačka 7. Zakona o veterinarstvu su pobrojane sve mere koje nalaže Ministarstvo u cilju sprečavanja širenja, suzbijanja i iskorenjivanja bolesti životinja." Pročitaću taj član 64. na koji ste se vi pozvali da ne bi prihvatili moj amandman, pa ću i pročitati tu tačku 7). Tačka 7) člana 64. kaže ovako - oduzimanje i neškodljivo odlaganje leševa životinja koje su uginule ili koje su ubijene, kao i proizvode životinjskog porekla, hrane životinjskog porekla, hrane životinja, pratećih predmeta ili izlučevina koje nije moguće dekontaminirati čišćenjem i dezinfekcijom. Ne znam šta je to što se ne može dekontaminirati. Bukvalno danas u ovom 21. veku nema tih sredstava koja se ne mogu dekontaminirati ovo što ste vi ovde naveli, čišćenjem i dezinfekcijom. Nažalost, to je još jedan od amandmana koje smo podneli kao poslanička grupa, a koji niste prihvatili.
Minut i 40 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković i Zoran Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Dimitrijević, Donka Banović i Nikola Lazić. Za reč se ne javlja niko. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Izvolite, gospodine Iliću.
Koliko je preostalo vremena poslaničkoj grupi?
Preostalo je 22,20 minuta.
Hvala. Podneo sam amandman na član 4. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o veterinarstvu tako da se članu 4. posle tačke 4) dodaje tačka 4a) koja glasi: "i stvore uslovi za nesmetano sprovođenje programa mera zdravstvene zaštite životinja", i postojeći stavovi 2, 3, 4. i 5. postaju stavovi 3, 4, 5. i 6. Amandmanskim rešenjem poboljšava se Predlog zakona, u smislu da držaoci životinja pre dolaska veterinarske službe zatvore sitne životinje u ograđen prostor, a krupne životinje stave na vez. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Evo šta je napisala u obrazloženju za neprihvatanje amandmana: "Amandman se ne prihvata iz razloga što Zakon o veterinarstvu već propisuje obavezu vlasnika i držaoca životinja da omoguće sprovođenje programa mera zdravstvene zaštite životinja". Jesu propisane obaveze vlasnika i držaoca životinja da omogući sprovođenje mera zdravstvene zaštite životinja. Međutim, kako se čuvaju te životinje dobro znamo, pogotovo ako malo zađemo u unutrašnjost Srbije. Recimo, psi koji imaju vlasnika koji, kada se nešto dogodi, odbacuje svaki vid odgovornosti, predstavljaju veliku opasnost za ljude u neposrednom okruženju, pogotovo školsku decu. Veterinarska služba mora uzeti učešće u rešavanju ovog problema i u interesu ljudi i u interesu životinja. Nije dovoljno samo zakonski urediti ovaj problem radi ispunjenja direktive EU. Nije to samo slučaj sa ovim zakonom, već i sa mnogim drugim zakonima koji se usvajaju po nekom ubrzanom postupku, kako bismo dobili neki status kandidata. Šta se dešava u praksi u Srbiji? Javna komunalna preduzeća su na neki način preuzela na sebe neku ulogu uklanjanja pasa lutalica sa ulica, a nemaju nikakvu opremu. Dalje, kapaciteti za smeštaj tih životinja su nikakvi ili nedovoljni, jednostavno mali su. Oni koji su najviše ugroženi, to su u stvari deca. Što se tiče ovog Zakona o veterini, možemo da se pretvaramo da je sve u redu, upravo iz razloga što sam govorio o ispunjenju ovih uslova. Međutim, znamo kako Zakon o dobrobiti životinja nalaže postupanje sa njima. To su, rekao bih samo lepe želje koje je naš pisac zakona onako evropski uokvirio.
Minut i 55 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Kako je radno vreme današnjeg zasedanja isteklo, na osnovu člana 85, ima 18.00 sati, završili bismo današnji rad. Nastavak je sutra, u utorak, 27. aprila 2010. godine, u 10.00 sati, mogućnošću koju poslanicima nudi član 235. Poslovnika, a nakon toga amandmanom na član 4. koji je podneo narodni poslanik Dragan Živkov itd. Zahvaljujem na saradnji i pozdravljam vas.