Poštovano predsedništvo, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, bila sam vrlo iznenađena u jednom vrlo kratkom trenutku ovom objedinjenom raspravom o ovolikom broju zakona, ali samo zbog toga što je to doneto, odnosno što je sednica zakazana u pet do 12. Materijal smo dobili u pet do 12, a i što sam prolazeći kroz ove zakone, u jedno vrlo kratkom roku utvrdila suštinu o kojoj ću govoriti. Pre svega, što se tiče Zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave smatram da je bar on zasluživao da ima jednu posebnu raspravu i da se o njemu govori na jedan drugačiji način, počevši od prvog člana u Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave gde imamo navedeno da su izborni prihodi lokalne samouprave, između ostalog i naknada za korišćenje građevinskog zemljišta, naknada za uređivanje građevinskog zemljišta. Zaista bih zamolila našeg uvaženog poštovanog ministra da mi odmah posle, ako može odgovori zbog čega se ove dve stavke uopšte ne pominju u izmenama i dopunama zakona, kako je to već stajalo, odnosno kako to već postoji u ovom trenutno važećem Zakonu o finansiranju lokalne samouprave. Izuzetno je važno da ovi prihodi idu u budžet lokalne samouprave. U opštini Čajetina odakle ja dolazim to čini više od trećine budžeta i zaista su vrlo značajni prihodi. U istom članu imamo i tačku koja se odnosi na samodoprinos. Zaista ne znam samodoprinos da li je uveden uopšte u nekoj opštini. Koliko ja znam nije, jer po trenutno važećem sistemu da se samodoprinos uvede tako što će se izglasati na referendumu. Tako što će na njega izaći 50% plus jedan građanin u toj zajednici. Prosto čini mi se da nije moguće, jer neće ljudi da izađu u iznosu od 50% na izbore, a kamo li da im se odbija neki deo sredstava od njihove plate. Tako da mislim da je to nepotrebno. Što se tiče člana 3, on je vrlo korektan, uz neke sitne dorade, sve dok nisam videla amandman Vlade, gde stoji da će se u određenim lokalnim samoupravama moći podići firmarine, u stavovima 3 i 4, za velike privrednike i za firme, u stavu 4, ukoliko to resorno ministarstvo dozvoli. Zaista mislim da to nije u redu, ne znam zbog čega bi se uopšte radilo ako već sada ograničavamo i limitiramo firmarine, jer dolazimo u situaciju da se nastavlja ono što je radio i bivši režim, a to je da se računaju, gledaju i opredeljuju sredstva lokalnim samoupravama prema političkoj podobnosti odnosno nepodobnosti i mislim da sigurno ova Vlada ima šansi da ispravi i napravi otklon od ovog bivšeg režima. Još jedna vrlo važna tačka u ovom zakonu jeste član 6 koji je potpuna nepoznanica. To su ustupljeni prihodi lokalnim samoupravama koji su u ovom delu potpuno nedefinisani u postojećem zakonu, sada trenutno važećem, znači, tačno su navedeni, precizirani svi ustupljeni prihodi lokalnim samoupravama. Međutim u ovom zakonu, odnosno izmenama i dopunama zakona, uopšte nije definisano. Zaista bih zamolila, mi smo uputili amandman na tu temu da se tačno definiše i preciziraju svi ovi ustupljeni prihodi lokalne samouprave, jer lokalna samouprava mora da zna na šta može da računa, koji su to prihodi. Čitav sistem se gradi od maljih delova ka većim, znači od opština, lokalnih samouprava prema velikom sistemu. Ako nam ne funkcionišu te lokalne samouprave ne može da funkcioniše ni država, to je sigurno, a kroz ovaj zakon o finansiranju lokalne samouprave to možemo sigurno da uradimo i možemo da promenimo. Kroz druge zakone, odnosno izmene i dopune zakona koji su ovde definisani može se videti jedna suština, neka sličnost u njima, a to je npr. u izmenama i dopunama Zakona o javnim putevima. Vidimo da se ukida pet naknada koje mom pažljivom oku ne mogu promaći, išle su u opštinski budžet a sa druge strane podižemo porez na kapitalnu dobit sa 10% na 15%. Znači, taj porez na plaćaju oni najbogatiji, to plaćaju svi slojevi društv, kada promeću određene nekretnine i slično. Opet imamo u Zakonu o vodama taj prihod od slivne vodne naknade, koja se u iznosu od 50% sliva u opštinski budžet i koristi se za uređenje vodotokova, koristi se za zaštitu od poplava i sada se ukida i ta naknada. Opet, sa druge strane, podiže se PDV i slično. Kod nas, konkretno u Užičkom kraju, bile su poplave pre dve godine. Opština Čajetina nije dobila dinara iz budžeta. Sve smo sopstvenim sredstvima morali da finansiramo, svu štetu da saniramo, iz razloga jer smo bili politički nepodobni. Nadam se da se ova vlada neće tako ponašati i da neće biti politički podobnih, politički nepodobnih. Zato vas molim da budete vrlo pažljivi prilikom donošenja ovih zakona, odnosno prilikom prihvatanja i određenih amandmana. Postoje još neke tačke oko ograničavanja firmarine itd. O tome ću nešto više govoriti kada budu bili amandmani. Ali, ono što je vrlo važno i to vidimo i u obrazloženju izmena i dopuna ovog Zakona, to je da se sve kompenzuje prihodima od poreza na zarade. Znači, taj porez jeste uvećan sa 40 na 80%, da ide u opštinski budžet i to je u redu, ali vrate se regionalni putevi na lokalne samouprave, a kaže – imate porez na zarade, pa možete to da kompenzujete. Dobro. Primarna zdravstvena zaštita je planirana da se vrati na lokalni nivo, a da, imate porez na zarade, možete time da kompenzujete. Jubilarne nagrade za prosvetu, koje se isplaćuju iz opštinskog budžeta, e pa da, imate porez na zarade, možete to da uradite. Sada, neke takse koje više ne idu u opštinski budžet, ukidaju se. Da, sada možete to da kompenzujete porezom na zarade. To je očigledno neki magičan porez, pošto ja, koliko radim u lokalnoj samoupravi, i koliko znam, on bi morao jedno deset puta da se multiplikuje, da bi mi mogli sve ove namete koji se opštini sve više dodaju da isplatimo u odnosu na one prihode koje imamo. Nezaposlenost je sve veća, prihodi su sve manji, da ne pričam da u manjim opštinama taj prihod na zarade, tu i verovatno nema puno zaposlenih i u princip, što se tiče tih manjih lokalnih samouprava, taj prihod nije nešto značajan. Ali, ovi o kojima sam prethodno pričala vrlo su značajni. Samo još jednom da kažem. Znači, teret krize podnose male lokalne samouprave, mali gradovi i opštine i u tom pogledu privreda neće plaćati manje, plaćaće isto ili više, a imamo opet dodatna sredstva u republičkom budžetu. Opština mora da planira i investicije u zdravstvo u prosvetu, u policijske stanice u vatrogasne jedinice, jer je kriza, država ne može da na to utiče, ne može da daje sredstva, a opštine moraju same da se snalaze. Kada je požar, moramo da organizujemo dobro vatrogasne jedinice, moramo da ulažemo sredstva u izgradnju novih, u rekonstrukciju, u kupovinu vozila, u kupovinu opreme za zdravstvo, rekonstrukciju školskih objekata. Ako mislimo da nam građani ostanu u lokalnim samoupravama, u selimo, mi moramo da im ostavimo domove zdravlja, moramo da im ostavimo škole, moramo da radimo na tome. Znači, samo vas molim, nemojte globiti lokalne samouprave. Vodite računa o tome, nemojte ih stavljati u još gori vazalni položaj. Hvala.
Hvala. Ministar Dinkić. Izvolite.
Hvala. Da bih precizirao odgovor na ovo pitanje, prvo da vam kažem, što se tiče promena ovog 1. člana, on je menjan samo zato da bi se uskladio pravni sa izmenama Zakona o budžetskom sistemu. Dakle, svi ti prihodi koji su navedeni su bili do sada prihoda lokalnih samouprava i ostaju prihodi lokalnih samouprava, dakle, i naknada za korišćenje građevinskog zemljišta i sve to što ste pročitali. Taj član je samo izmenjen da bi bio usklađen sa izmenama Zakona o budžetskom sistemu, jer smo tu precizirali neke stvari vezano za takse i naknade.Dakle, to ostaju lokalni prihodi. Šta se menja oko lokalnih prihoda? Ukidaju se firmarine za zanatske radnje, preduzetnike i mala preduzeća, ukida se taksa na isticanje reklame za njih i ukida se još jedan broj lokalnih, komunalnih taksi, od kojih se neke ne naplaćuju u svim gradovima ali ove dve se naplaćuju u svim gradovima i zato njih pominjem. Procenili smo da će rasterećenje privrede po tom osnovu i zbog ograničavanja nekih firmarina za srednja i velika preduzeća biti negde oko četiri milijarde dinara. Ali, imajući u vidu da su prihodi lokalnih samouprava po osnovu 80% prenesenog poraza na zarade i transfera koji su uvećani u odnosu na prethodni period veći za 45 milijardi u odnosu na situaciju od pre godinu dana, smatrali smo da treba u ovom trenutku da idemo sa racionalnijim poreskim sistemom. Moram da kažem da smo ukinuli 12 lokalnih taksi, pet kombinovano republičko-lokalnih, a čak 121 republičku. Dakle, najviše smo ukinuli repbličkih taksi, ne lokalnih. Takođe se zalažem za sve ovo što ste vi rekli, za decentralizaciju i za jačanje lokalnih samouprava, ali se pokazalo u prvih nekoliko meseci ove godine, da li to zbog izborne kampanje, verovatno da, da su rashodi neki ili za zapošljavanje, plate i neki rashodi koji nisu vezani za kapitalne investicije, koji nisu vezani za razvoj opština, nabujali. Zbog toga želimo da u narednom periodu bolje kontrolišemo te vrste rashoda u lokalnim samoupravama, tako da smo izmenama Zakona o budžetskom sistemu stavili obavezu opština da pri usvajanju budžeta za narednu godinu moraju da traže saglasnost za broj zaposlenih, da se proveri da li je u skladu sa zakonom i masu plata. Te stvari želimo da kontrolišemo da ne bi došlo do prekomernog zapošljavanja administracije i generalno trošenja ovog novca koji je namenjen za razvoj opština, da tako kažem, opštinsku birokratiju, kakva god da je. Ne mora to biti samo opština, nego agencije, javna preduzeća, komunalna, u opštinama. Takođe, u narednom periodu ćemo imati uvid i u subvencije koje se daju na lokalu. Neke su sigurno opravdane, neke možda i nisu. Ovo ostalo nećemo kontrolisati. Naravno, ne treba. Lokalne uprave treba samostalno da određuju šta će da grade, koje kapitalne investicije da imaju, ali što se tiče mase, zarada, generalno u državi, to Ministarstvo finansija mora da kontroliše. Pitali ste – zašto smo dali mogućnost da se u nekim slučajevima naplati veća firmarina od one desetostruke? Zato što je to tražila Stalna konferencija gradova i opština. Na sastanku koji smo sa njima imali oni su rekli da postoje neke manje opštine koje bitno zavise od naplate firmarina od nekih velikih preduzeća, kao što su rudnici ili cementare. Rekli su da ukoliko bi se to ograničilo samo na desetostruki iznos, da bi oni izgubili značajnu masu prihoda. Znam da to nije pravo rešenje, ali smo prihvatili taj predlog Stalne konferencije gradova da u izuzetnim slučajevima možemo da damo saglasnost na naplatu firmarine i preko iznosa koji je desetostruki, ali to će biti izuzeci, ukoliko se zaista radi o nekoj maloj opštini koja nema drugih izvora prihoda, a trajno ćemo to pitanje rešiti kroz promenu Zakona o porezu na imovinu. Trajno rešenje je da se porez na imovinu za pravna lica obračunava na realnu poresku osnovicu, a ne na knjigovodstvenu vrednost, kao danas. Danas porez na imovinu za pravna lica se ne naplaćuju ne način kako se to radi u drugim zemljama i tu je ono što treba da uradimo. Dakle, firmarina je bila na neki način zamena za taj porez na imovinu. Umesto firmarina, porez na imovinu treba da bude i ostaje ključni izvorni prihod lokalnih samouprava, ali ćemo taj zakon menjati u narednim mesecima, sa idejom da porez na imovinu za pravna lica upodobimo nekoj praksi, evropskoj, kako bi ta osnovica bila realna i kako bi onda preduzeća veće snage plaćala veći porez na imovinu, a samim tim ta sva sredstva od sto posto ostaju u lokalnim samoupravama. Što se tiče održavanja puteva, znam da je preduzeće "Putevi Srbije" prenelo oko 4,5 hiljade kilometara raznih bivših regionalnih puteva. Prekategorizacijom oni su sada postali lokalni putevi. To je dodatni trošak za lokalne samouprave. Mi smo predvideli da pored redovnog transfera koji proističe iz ovog zakona o finansiranju lokalne samouprave, koji ove godine iznosi 33 milijarde, a prema zakonu će sledeće godine biti 35,5 milijardi, da na ta sredstva u budžetu za narednu godinu dodamo još nekih pet milijardi dinara namenski za održavanje ovih puteva koji su preneti ove godine na lokalne samouprave, dakle, tih 4,5 hiljade kilometara, pri čemu ta sredstva nećemo davati direktno budžetima lokalnih samouprava, nego ćemo napraviti proceduru da se to namenski koristi upravo za održavanje tih puteva prema kilometru ili prema površini tih puteva u pojedinim opštinama, pri čemu sugerišem da bi manje opštine trebalo da se grupišu, jer nemaju sve ova preduzeća koja mogu da održavaju te puteve i da se napravi neka strategija kako to da se radi da bi se ti putevi održavali. Naravno, alternativa je da se povećaju sredstva Putevima Srbije, pa da to oni održavaju. Mislim da je bolje da lokalne samouprave same to rade, ali da dobiju određena sredstva za to. Ima nekih puteva koji su nekada bili kategorisani kao regionalni i koji nisu godinama, pa čak ni decenijama održavani, jer kada imate jedno preduzeće, ono ne može da stigne u 170 opština, ili ne znam koliko ih već ima, da to radi kako treba. Bolje dati opštinama ta sredstva, ali će ona biti namenska i samo za to. Tako ćemo to definisati u zakonu, da Trezor Ministarstva finansija to prebacuje namenski za tu upotrebu i kontrolisaće se da ne može da ide za nešto drugo.
Reč ima Bojana Božanić. Izvolite.
Samo sam htela da se zahvalim na odgovoru i da kažem da mislim da je konačno krajnje vreme, ako nije već i prošlo, za sistemsko rešavanje problema, da se pozabavimo na jedan kvalitetan način a ne ad hok rešavanju problema lokalne samouprave. Upravo ono što ste rekli da koliko nameta, da opet u nekom delu vratimo i deo sredstava lokalnim samoupravama da bi one mogle da upravljaju i da bi ceo sistem mogao da funkcioniše. Tu nema neke filozofije, moramo ići ka decentralizaciji i ka jačanju uloge lokalne samouprave. Tu nema ništa da se izmisli ili nešto slično. Postoje savršeni sistemi koji funkcionišu u Evropi. Na primer, u Norveškoj, gde sam bila, to sve zaista odlično funkcioniše i ukoliko se neki zahtevi lokalne samouprave dobro obrazlože kod ministarstava i slično, to sve može da se realizuje. Još jednom apelujem, nadam se da to tako neće biti ubuduće, da politička podobnost ne bude osnovni kriterijum za organizaciju za davanje sredstava lokalnim samoupravama i da se negde lokalnim samoupravama za izgradnju lokalnih puteva opredeli veliki deo sredstava za neke regionalne projekte zato što opštine nisu politički podobne, nisu u istoj političkoj partiji, kao što je to bio slučaj sa bivšim režimom u prethodnom periodu da nema nijedan dinar sredstava. Takođe bih se osvrnula i na te transfere, gde je situacija sa transferima lokalnim samoupravama bila kriminalna, u najmanju ruku, u prethodnom periodu i sada je to promenjeno. U svakom slučaju, to je jedini način da se ti transferi regulišu, jeste zakon a ne uredba, kako je to ranije bilo i mislim da će, nadam se da će, po ovim vašim rečima, da će se ovo ubuduće promeniti. Ne treba stati na ovome, nego treba da radimo, a to znači da jačamo lokalnu samoupravu. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Ana Novković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, predstavnici Vlade, evidentno je da je Srbija danas u izuzetno teškoj finansijskoj situaciji i zaista je potrebno da se prestane sa praksom da se problemi guraju pod tepih, već je potrebno suočiti se sa tim problemima i rešavati ih, ma kako to bolno bilo. Imajući u vidu teške uslove u kojima privreda posluje, bilo je neophodno doneti niz mera koje će stvoriti povoljnu klimu za privređivanje, za dalja ulaganja, a samim tim i za zapošljavanje. Predloženim zakonima se smanjuju troškovi privrede, što olakšava njeno poslovanje. Znatno se umanjuje, odnosno rasterećuju se zanatlije i mala i srednja preduzeća u kojima danas radi veliki broj ljudi. Na primer, od 1. oktobra zanatlije neće moći da plaćaju firmarinu i taksu za isticanje reklama, što će mnogima doneti u ovo vreme krize uštedu koju će moći da iskoristi ili za isplate zarada, ili za nova investiranja. Olakšice se očekuju i u poljoprivredi, što je veoma važno, jer je poljoprivreda ta koja može da zaposli veliki broj naših građana. Danas je svako radno mesto, prvenstveno ono u privatnom sektoru, zlata vredno. Mi sa jedne strane moramo da stvorimo takvu povoljnu i konkurentnu klimu za dolazak velikih stranih investitora, a ne da nam se dogodi da investitor dođe u Srbiju sa željom da ovde otvori fabriku i zaposli naše ljude a suoči se sa velikom birokratijom i sa administracijom, jednostavno se okrene i pobegne glavom bez obzira. Sa druge strane, treba omogućiti našim zanatlijama i preduzetnicima da mogu uspešno da posluju, da proširuju svoju proizvodnju, zapošljavaju nove radnike. Moramo da iznađemo način da motivišemo i podstaknemo mlade da započinju sopstveni posao, kao i one iz sive ekonomije da pređu u legalne tokove. Narodski rečeno, danas treba skinuti kapu svakom onom ko u Srbiji ima sopstveni privatni biznis i na taj način zarađuje za svoju porodicu. Oni plaćaju porez, plaćaju doprinose za zdravstveno osiguranje, za penziono osiguranje, oni nisu u redu ispred centra za socijalni rad u potrazi za nekom vrstom pomoći. Naša je dužnost i obaveza da upravo takvima pomognemo da razviju i dalje svoj posao i da od njega mogu dobro i pristojno da žive, a ne da im se bukvalno sedne na grbaču i da im se oguli koža kojekakvim i različitim nametima. Ovo ne govorim napamet, upravo ove mere koje je Vlada predložila su tražili i zanatlije i preduzetnici u Kovinu sa kojima sam puno puta razgovarala. Meni će biti zadovoljstvo da se nakon usvajanja ovih zakona ponovo susretnem sa njima i da im kažem da ih je neko čuo i uvažio njihove zahteve. Zato podržavam predložene mere i iskreno se nadam da je ovo dobar početak suočavanja sa realnošću i sistemskog rešavanja gorućih problema. Nema tog problemakoji ne može da se reši ako se radi vredno, hrabro i timski, a ova vlada je upravo tako krenula – i vredno, i hrabro, i timski. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Ranka Savić. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, poštovane kolege, govoriću o rebalansu budžeta, o merama iz seta zakona, sa jednog aspekta koji je možda malo drugačiji, ali ću govoriti sa aspekta onih koji su zaposleni u proizvodnji, dakle, u realnom sektoru. Govoriću o onima koji stvaraju novu vrednost, novi proizvod i od kojih se najviše očekuje da pune budžet. Predviđenim rebalansom je Vlada po ko zna koji put pokazala da sva ona predizborna obećanja u koje smo doduše malo i verovali, su po principu – ludom radovanje, te da, pre svega, od racionalizacije zaposlenih u državnoj upravi nema ništa. Sada neko može da postavi pitanje – zašto ja, koja po principu stvari treba da zastupam interese svih zaposlenih, govorim o potrebi racionalizacije zaposlenih u državnoj upravi i javnom sektoru? Ali da, govorim o tome jer jednostavno ne pristajem na kolektivno samoubistvo. Naime, niko od 550 hiljada zaposlenih u javnom sektoru, od kojih državna administracija čini 4,5%, predviđenim merama i budžetom neće dobiti otkaz. Ne samo da neće dobiti otkaz, njima je poručeno, doduše uz izvinjenje, da im plata neće rasti po predviđenoj dinamici, nego da će rasti samo 2%. Mada su svi svesni da je to povećanje marketinški trik. Ako imate dvocifrenu inflaciju, ovo povećanje nema velikog značaja. Moram po ko zna koji put, ma kako to možda nekome izgledalo populistički, ali zaista nije populistički, da podsetim da većina zaposlenih u proizvodnji živi na minimumu egzistencije. Postavljam pitanje – da li je 550 hiljada onih koji su izgubili posao 2008. godine od kada je počela ekonomska kriza, da li su oni manje važni za državu? Izgleda da jesu, jer to potvrđuje rebalans budžeta koji apsolutno neće dovesti do investicija u Srbiji, neće dovesti do otvaranja novih radnih mesta. Prema tome, sigurno je da su ovih 550 hiljada, ili milion onih nezaposlenih, građani drugog reda. Najviše novih radnih mesta u prethodnom periodu je otvoreno upravo u agencijama, zavodima i direkcijama. Potpuno populistički. Sada Vlada i predlagač budžeta izlaze sa informacijom da niko ko je radio u agencijama neće ostati bez posla, nego da će oni biti premešteni na nova radna mesta. Doduše, neće imati onih stotine hiljada zarade kao do sada, ali sigurno te zarade neće biti zarade jednog radnika u "Jumku" ili u nekoj drugoj fabrici. Sa ministrom Dinkićem, govoreći o "Sartidu", imala sam, hajde da je nazovem polemiku, gde je ministar Dinkić rekao da je za državu i budžet mnogo povoljnije da "Sartid" ne radi, a da radnici "Sartida" idu kućama i da čekaju bolje vreme za "Sartid", a da država iz budžeta isplaćuje zarade. Tom prilikom je pomenuta cifra od 60.000 dinara, proverila sam ta cifra nije 60.000 u smislu visine zarade, nego 25.000 dinara. Ministre Dinkiću, imam jedan predlog, a to je da svi ovi koji su radili u agencijama, zavodima, direkcijama, a koji znamo kako su došli na ta svoja radna mesta, po principu zaposlenih u "Sartidu", isto odu kućama i da im država iz budžeta isplaćuje 25.000 dinara, jer se potpuno slažem i sa vama i sa Vladom. Mi moramo sprečiti otpuštanja. Sigurno nisam neko ko će da zagovara otpuštanja. Molim vas da mi na ovaj predlog odgovorite. Što se tiče isplate 13 penzije, u svakom slučaju, po prirodi svog posla, ne mogu da budem protiv pomoći našem najugroženijem delu stanovništva, ali u svakom slučaju mogu da postavim pitanje – dokle ćemo mi socijalna davanja vršiti na ovaj način? Već duži vremenski period, radi se negde od pet, šest, sedam godina, postavljam pitanje socijalnih karata, socijalne karte pojedinca, socijalne karte porodice. Isplatićemo 13 penziju, potpuno sam sigurna, malom procentu naših najstarijih sugrađana, koji neće, koji ne zavređuju da dobiju 16.000 dinara jer imaju imovinu od koje ostvaruju određenu dobit. Pri tome, veliki broj najstarijih, koji imaju 15.001 dinar ostaće mimo ove pomoći, a ne možete da mi kažete da svi oni koji primaju 15.001 dinar su u boljoj ekonomskoj situaciji. Na kraju, osvrnula bi se na ukidanje taksi. Pošto dolazim iz prakse, kako to volim da kažem, iz života, ovako pompezno najavljeno ukidanje taksi i rasterećenje privrede u praksi suštinski znači ukidanje jedne do dve takse po određenom preduzeću. U ostalom, u svim obraćanjima privrednika i hvaljenju ili nehvaljenju ukidanja taksi, govori se jedino o konkretnom rezultatu i pomoći od ovog ukidanja, a to su firmarine. Ono što jedino vidim dobro u ukidanju taksi jeste činjenica da smo mi konačno na jednom mestu dobili popis svega onoga što smo plaćali svih ovih godina, a da nismo imali pojma da to uopšte postoji. Da je bilo ko pitao nekoga iz Vlade, iz vladajuće strukture pre, recimo, mesec dana, koje mi sve takse plaćamo, mislim da ne bi postojao ni jedan čovek koji bi mogao taksativno da nabroji koje sve takse i poreze plaćaju građani. Od silne dobiti od ukidanja taksi, daću vam jedan lični primer, koji datira od petka. Naime, rođena sam u BiH, izvod iz MKR dobijam iz Bosne, još uvek. Taj izvod sam dobila bez jednog dinara nadoknade u roku od jednog dana, vrlo ekspeditivno. Onda sam otišla u moju državu, u moju opštinu Savski venac, i želela da overim izvod iz MKR. Ta overa izvoda iz MKR košta, republička administrativna taksa, 960 dinara. Znači, imam te uplatnice i opštinska taksa je 210 dinara. Dakle, za overu jednog lista papira, izvoda iz MKR, platila sam 1170 dinara. O olakšicama koje smo mi dobili ukidanjem takse na držanje egzotičnih životinja, malo koga to dodiruje. Lično smatram da ta taksa nije trebala da bude ukinuta. Dakle, onaj ko želi u stanu da drži aligatora i pitona i može to sebi da priušti mora da plati taksu. Kao što smatram i da je ukidanje takse na splavove, takođe pogrešno. Ti koji imaju splavove uzimaju najlepši deo jednog grada. Oni trebaju da plate. U krajnjoj liniji pojačano je zagađivanje i prljanje. Takvi trebaju da plate te takse. Dakle, svim predloženim merama i rebalansom budžeta, na moju veliku žalost, neće doći do poboljšanja položaja zaposlenih, neće doći do otvaranja novih radnih mesta. Po mom dubokom uverenju, ne da neće doći do otvaranja, doći će do zatvaranja, odnosno novih otpuštanja. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić, izvolite.
Počeli ste sa neispunjenim obećanjima. Samo moram da kažem da smo mi u predizbornoj kampanji i u periodu koji je prethodio stalno govorili da Srbija ima ogroman broj parafiskalnih nameta koji su nastali kao posledica slabe države, odnosno slabog Ministarstva finansija u okviru te države. Nije normalno da imamo preko 200 parafiskalnih nameta koji su faktički porezi i plus drugih naknada kojih ima ukupno 380. Zato smo odlučili da ukinemo trajno 138 parafiskalnih nameta. Neko će reći, kao vi na primer, da to nije ništa specijalno. Samo pitam – zašto to nije neko drugi uradio pre toga? Zašto neko drugi pre ove Vlade to nije uradio? Da li je ikada neko ukinuo setom zakona odjednom 138 nekih taksa privredi i građanima? Nije niko. Niko nikada od kada ja pamtim. Možda jeste, ne znam, neke devedesete godine, ali sigurno nije niko ovakvu seču taksi napravio. Ta seča taksi ima jedan efekat. On je ukupno 10 milijardi dinara rasterećenja privrede i građana. Da li smo do kraja završili sa time? Nismo, jer preostale su, kao što vi kažete, neke naknade različitih institucija o kojima sam ja juče pričao. Recimo, vi ste pomenuli taksu za overu izvoda iz MKR. Ima takvih različitih opštinskih, republičkih naknada još, ali smo mi Zakonom o budžetskom sistemu dali pravilo da taksa ne može da se naplaćuje neodmereno, da mora da bude ekvivalent stvarno izvršene usluge i da svi oni koji naplaćuju te naknade u budućnost moraju da upodobe svoje cenovnike realnoj situaciji, realnim troškovima najkasnije u roku od mesec dana od dana donošenja ovog zakona. Te nove cenovnike moraju da dostave na pregled i odobrenje Ministarstvu finansija. To nikad nije bio slučaj. Do sada je svako mogao kako je hteo da uređuje te cenovnike. Zato su neki od njih sigurno neosnovani i skupi. Imamo rok, pošto takvih cenovnika ima mnogo, do 31. marta sledeće godine da proverimo realnost tih cenovnika i da damo saglasnost na njih ili da ih ne odobrimo. Ako ne odobrimo neki cenovnik, bilo koga, od lokala do republike, do 31. marta on prestaje da važi, a odobrićemo samo one koji su realni. Dakle, osim ukidanja ovih 138 taksi od 1. oktobra o kojima pričamo juče i danas, u narednom periodu biće i smanjivanje cena nekih naknada, odnosno njihovog upodobljavanja realnim troškovima. Svuda tamo, to sam već rekao, ponoviću, gde se te naknade određuju kao procenat od nečega će biti onemogućeno. Mora biti realna cena za izvršenu uslugu, koja se može meriti, i ne može zavisiti od toga ko traži tu uslugu, nego koliko košta onoga ko radi na šalteru da tu uslugu izvrši ili, ako nije šalter, administracija. Takođe, neće biti mala pojeftinjenja i za građane. Znam da nekim građanima možda i ne znači to što će registracija automobila u nekim gradovima pojeftiniti do 4.000 dinara, ali mnogima i znači. Najviše će pojeftiniti u Paraćinu, jer su tamo bile iz nekog razloga najveće lokalne komunalne takse za registrovanje automobila. Ima gradova gde to nije bilo tako pa će tu pojeftinjenje biti manje. Ukinuli smo četiri takse koje su bile sastavni deo taksi za registraciju automobila potpuno, a jednu limitirali. to je ova komunalna taksa za motorna vozila. Plaćaće se samo jednom uplatnicom, umesto sa 12, koliko se danas radi, jer prosto je neverovatno. Takvih problema imamo mnogo više i na drugim mestima, ali ovo je bio jedan uočljiv problem, svaki građanin koji ima auto je morao 12 uplatnica da popunjava da bi registrovao auto. Od 1. oktobra to će moći sa jednom i biće jeftinija registracija. Mi ćemo uraditi sa poreskom upravom slične promene, da uplata poreza i doprinosa u sledećoj godini, videćemo tačno kad možemo da pripremimo informacioni sistem i da sa kolegama iz penzionog osiguranja i socijalnog napravimo sistem da jednom uplatnicom i na jedan račun se uplaćuju porezi i doprinosi na plate. Sada se to čini na sedam računa, što je potpuno neracionalno. Što se tiče vaše primedbe oko stava da nećemo u uslovima recesije otpuštati zaposlene u javnom sektoru, reći ću vam zašto smo to odlučili. Prvo, zato što smo ustanovili da naša država Srbija, nažalost, nema odgovarajuću budžetsku statistiku i da nema garancije da, ako nekoga otpustimo uz zakonsku otpremninu danas, neće posao naći sutra na nekom drugom mestu u državi. Uzeće otpremninu i zaposliće se na drugom mestu, zato što država Srbija danas, to jeste tužno, ali istinito, nema pravu evidenciju svih zaposlenih koji se finansiraju iz budžeta od lokalnog do republičkog nivoa. Imamo potpunu evidenciju samo Republičke vlade, delimično javnih službi, imamo i evidenciju svih zaposlenih u prosveti, jer su oni uvedeni u sistem trezora još dok sam bio ministar finansija u prošlom periodu 2005-2006. godine. Tada se stalo sa tom aktivnošću. Moj naslednik nije nastavio ono što sam ja krenuo 2005. godine. Mi smo uveli obrazovanje. Bio je plan da se uvede zdravstvo, da se uvedu svi, ali niko nije uveden. Dakle, mi ne znamo koliko tačno. Kada bi me pitali sada da li država Srbija zna koliko ima zaposlenih ljudi u nekoj agenciji, kolike su im plate, morao bih da ih pitam i da verujem njihovom izveštaju, jer mi nemamo da pritiskom na taster kompjutera dobijemo to stanje. To ćemo sada uvesti ovim zakonom za celu državu, od lokala, pokrajine, do Republike. Danas, u 2012. godini budžetska evidencija, budžetska statistika takva ne postoji. Zato svi ti socijalni programi nisu bili efikasni u prošlosti. Nisu bili efikasni ne samo za administraciju, nego i za zaposlene u tim državnim ili bivšim društvenim firmama. Neću više da odobravamo socijalne programe, i to sam rekao mojim ljudima na kolegijumu, za takozvani višak radnika u nekoj društvenoj firmi, makar to bio i "Jumko" ili "14. oktobar", ako ne znamo konačno rešenje za tu firmu, da se socijalni program za jedan broj radnika navodno u procesu restrukturiranja da bi se olakšali troškovi poslovanja, a onda se zaposle neki drugi u međuvremenu. To je kao rupa bez dna. Dakle, dok ne budemo tačno znali, ako je, recimo, u pitanju "14. oktobar", ko je strateški partner i ko investira u "14. oktobar", ni dinara nećemo dati za socijalni program za bilo koga. Jeftinije nam je da ne damo novac za socijalni program i da ti ljudi primaju makar i tu subvenciju, nego da dobiju otpremninu koja je skupa, a da se ponovo neko sutra zaposli, pa moramo ponovo da plaćamo za socijalni program. Taj sistem je bi neefikasan. Da li je nešto pomogao? Pomogao je samo u slučajevima gde je bilo trajno rešenje problema viška zaposlenih, kao što je na primer "Zastava", kao što je na primer bilo koja fabrika koja je našla dobrog kupca ili dobrog strateškog partnera. Dakle, ako se nađe trajno rešenje, da, socijalni program je nužan i neophodan. Ali, ako status ostaje ovaj društveno-državni, državni je sada, nema smisla davati socijalne programe, osim ako firma ne beleži profit, i to bi poboljšalo uslove njenog poslovanja. Svi koji imaju gubitke, nema smisla davati novac za socijalne programe, jer je to bacanje para bez efekata, nažalost. Ako me pitate da li će višak zaposlenih u administraciji ostati večito, pa neće. Onog časa kada rešimo pitanje evidencije, a rešićemo ga u narednoj godini, jer to je pitanje informacione tehnologije, uvođenje u bazu podataka, to nije neka astronomska operacija, ali to sada ne postoji i trebaju građani Srbije da znaju da danas to ne postoji u punoj meri. Druga stvar, kada izađemo iz recesije, jer ako otpustimo nekoga sada iz države, taj neće naći posao nigde jer ne mogu da ga nađu ni ljudi koji nemaju posla, koji ga nikad nisu ni imali, teško je danas naći posao. Pošto je teško naći posao, onda je jeftinije da ne plaćamo novac za socijalne programe, ali se slažem sa vašim predlogom da se razmisli da ako imamo višak u administraciji da se neki pošalju kući uz umanjenu platu, dok traje ovaj postupak. Apsolutno je to dobar predlog i veoma ću pomno o njemu razmisliti, jer ako to pravilo važi za proizvodne radnike, zašto ne bi važilo i za administraciju? Tu se slažem sa vama. Dakle, da ne budu otpušteni, ali da ne sede, da ne zakrčuju tamo prostorije i kancelarije, mogu da budu na nekoj vrsti plaćenog uz umanjenu naknadu po zakonu, neko vreme. To je dobar predlog. Što se tiče "Železare" koju ste pominjali i postavili ranije poslaničko pitanje, mi sledeće nedelje ulazimo u pregovore sa potencijalnim partnerom iz Ruske Federacije za "Železaru". Nadam se da ćemo te razgovore okončati u nekom relativno kratkom roku, jer i nama je stalo da "Železara" što pre proradi, imajući u vidu da je uticala čak sa 12% na ukupnu vrednost srpskog izvoza i 5% industrijske proizvodnje je činila proizvodnja "Smederevske Železare". Dakle, to je strateški važan proizvodni kapacitet za Srbiju i zato ćemo ubrzati maksimalno te pregovore, kako bi se "Železara" što pre pokrenula. Ostajem pri onome što sam rekao, mi tražimo nekoga ko ima mogućnost da prodaje proizvode "Železare", ko ima mogućnost da investira u unapređenje tehnologije i proizvodnju nekih proizvoda višeg stepena od dodate vrednosti, da on investira a da država tu pomogne. Uglavnom, krećemo i zvanično sledeće nedelje u te razgovore i uključićemo, u fazi kada to bude potrebno i moguće, i predstavnike sindikata. To se podrazumeva kao i u svakom drugom velikom procesu. Moram da kažem da je upravo zbog "Železare" pogoršan spoljnotrgovinski bilans Srbije dodatno u ovoj godini i da će deficit tekućeg računa platnog bilansa dostići skoro 10% BDP, što se nije dugo godina dogodilo, s obzirom da se uvek kretao oko 6 do 7% poslednjih godina. Ove godine će se pogoršati i minus će biti čak 10% BDP, tako da ćemo i u toj oblasti imati, nažalost, ove godine najgori mogući podatak, uz ovaj ogromni budžetski deficit i javni dug. To su bili razlozi što smo sada intervenisali da ovu stvar u ekonomiji počnemo da preokrećemo. Međutim, ono što je dobra vest jeste da je "Fijat" krenuo ozbiljno sa svojom proizvodnjom automobila u Kragujevcu. Do kraja ove godine će biti proizvedeno 30.000 automobila. Plan za sledeću godinu je između 140.000 i 160.000 automobila. To je promet u sledećoj godini od dve milijarde evra. To će biti najveći doprinos rastu izvoza Srbije u narednoj godini. Ako uspemo, a verujem da ćemo uspeti da nađemo partnera i za "Železaru", sa pokretanjem ova dva kapaciteta mi ćemo značajno popraviti sve naše bilansne podatke, posebno imajući u vidu da "Fijat" ima i veliku mrežu dobavljača, a da mnogo kompanija u Srbiji zavisi i od saradnje sa "Železarom". Dakle, ove dve kompanije imaju veliki značaj i za druge proizvođače u Srbiji. Konačno, kritikovali ste što ukidamo taksu za držanje domaćih i egzotičnih životinja. Mogu da se složim sa vama za aligatore i pitone, ali ne znam koliko građana Srbije to drži. Mnogi ljudi imaju mačke, pse i oni su plaćali taksu za njihovu vakcinaciju. Zašto bi to činili? Ako im je to zadovoljstvo, mislim da lokalne samouprave neće propasti, one koje su to naplaćivale. Mnogi nisu evo da pitate koleginicu iz Čajetine, čisto sumnjam da se tamo naplaćuje ta taksa. To se naplaćuje uglavnom u Beogradu, možda u nekim drugim većim gradovima i mislim da je to dobra mera za podršku onih koji vole kućne ljubimce, mislim na domaće životinje pre svega, ali pošto je ta kategorija zajednička onda se oslobađaju i ovi drugi, a oni su retki. Druga stvar, što se tiče restorana, splavova, pa nisu to samo oni koji drže diskoteke u Beogradu i Novom Sadu. Imate puno onih sojenica, ima čak više na hiljade ljudi koji imaju to u Beogradu, Novom Sadu i drugim gradovima. Zašto bi oni plaćali taksu na te splavove? Dakle, ne radi se samo o restoranima, splavovima, već o generalno svim tim objektima na vodi od kojih su po ne znam 10, 15, 20 kvadrata svaki, ako ste nekad išli tamo da vidite. Nema razloga da plaćaju taksu, jer njima to ulazi u osnovicu za porez na imovinu. Zašto bi plaćali taksu za držanje splavova i porez na imovinu? Što se tiče restorana, pa nisu svi iste snage. Ima tih restorana, splavova duž srpskih reka u mnogim gradovima nemaju ti ljudi baš preterane prihode. Mislim da je dobro što ih oslobađamo ovih taksi, a vaše mišljenje je da kažete šta vi mislite o tome. Hvala.
Hvala. Gospođo Savić, izvolite.
Zahvaljujem vam se na vrlo iscrpnom odgovoru i nadam se da ćete pre svega ovaj predlog u vezi ovih zaposlenih u agencijama i zavodima prihvatiti. Ono što je suština i mog izlaganja, bio bi jedan apel vama, da se sa građanima Srbije prestane da se eksperimentiše. Mi smo stalno deo nekog eksperimenta. To je činjenica i uvođenje tolikog broja taksi, nameta, a sada sigurno da se postavlja i pitanje koje uveo sve te namete. Sada odjednom niko ne zna ko je koji namet uveo, a pri tome mi imamo Vladu koja je 10 i više godina sastavljena od istih ljudi sa sada promenom ulaska Napredne stranke u Vladu. Što se tiče agencija, to je isto jedna vrsta eksperimenta. Znači, u trenutku kada su se uvodile agencije, ono što ja mogu da tvrdim sindikati su momentalno reagovali i ukazivali na pogubnost uvođenja tolikog broja agencija. Znači, eksperiment je odrađen, nije uspeo, potrošene su milijarde i nikom ništa. Dakle, postavljam pitanje i odgovornosti svih onih koji eksperimentišu sa građanima Srbije, ne pitajući za cenu tog eksperimenta. Dakle, odgovornost neka mora da postoji.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, članovi Vlade, kolege poslanici, današnji predlog i jučerašnja rasprava sa stanovišta SNS zaslužuje jednu podršku u smisli toga da imamo jedan predlog konsolidacije javnih finansija i onaj najteži deo koji nam je tek na početku predstavljao početak restrukturiranja javnog sektora. U prethodnim raspravama smo čuli upravo ono šta nas najviše boli, a to je veliki broj zaposlenih u javnom sektoru. Problem zaposlenih u javnom sektoru je problem zadnjih 10 godina. Mi smo 2001. godine imali otprilike negde okvirno oko osam hiljada zaposlenih, a danas je ta cifra okvirno negde preko 25 hiljada. Upravo zbog razloga o kojem je govorio ministar Dinkić, s obzirom, da ne postoji evidencija zaposlenih u javnom sektoru, to je jedan od razloga koji treba da se zapitamo, zbog čega smo došli uopšte u ovakvu situaciju da pravimo ovakav rebalans budžeta. Znači, život u ekonomskom smislu nije počeo danas. Mi smo slušali na Predlog budžeta 2012. godine u decembru mesecu 2011. godine gde je tadašnji premijer govorio da je budžet izborni. Pa, smo 2011. godine za budžet u 201. godini kada se usvajao čuli da je budžet bio socijalni. Pa, 201. godina za 2009. godinu pričali su da je budžet bio investicioni, a 2009. godine je isti taj premijer Cvetković kreirao takav budžet u kome jednostavno se nisu predvideli efekti ekonomske krize. Prema tome, cela situacija u kojoj se sada nalazimo, je posledica nerealnih kreiranja budžeta u poslednje četiri godine u kojoj ova vlada, jednostavno u ovom sastavu nije učestvovala. U prošlosti je osim nerealnog kreiranja budžeta imali smo i deo nekontrolisane potrošnje. Ta nekontrolisana potrošnja se ugledala u više oblika. Pre svega u formiranje bespotrebnih agencija, ali i u besprekorno zaduživanje kroz određene vrste kredita i formiranje određenih agencija. Mi smo imali najveći broj agencija formiranih iz oblasti životne sredine, neke su formirane sa razlogom, neke bez, ali sada imamo najbolji primer nerealnog trošenja sredstava, a to je preko Fonda za zaštitu životne sredine. Bez obzira ko je bio ministar, bio je zadužen i predsednik Upravnog odbora ovog fonda. Jednostavno je bio u poziciji da vrši trošenje budžeta na osnovu Zakona o zaštiti životne sredine. Taj budžet se svake godine sve više i više širio za određene potrebe. Podsetiću vas na osnovu Izveštaja DRI iz 2011. godine kakve on preporuke dao fondu. Citiraću ga iz prostog razloga što ne želim da parafraziram, da ne bi posle ispalo da smo neke izjave davali koje nisu primerene. U tim citatima videćete kako se poslovalo sa tim fondom, da li je bilo prekoračenja ovlašćenja ili je bilo tzv. sistemske korupcije. Odnosno, zakon je dozvoljavao i otvarao mogućnosti nekontrolisanog trošenja budžeta. Preporuke znači DRI, strana 232,234, inače javni dokument koji možete skinuti na sajtu DRI kaže – Preporučuje se Fondu za zaštitu životne sredine da internim aktom definiše organizaciju računovodstvenog sistema interne kontrole postupka lica koja su odgovorna za zakonitost, ispravnost i sastavljanje isprava. Ne razumem se u zakonitost, u smislu finansija, ekonomisti to znaju i znaće revizori šta to znači. Zatim pod dva – Planira se i izvršava rashod i izdatke u skladu sa članom 29. Zakona o budžetskom sistemu i strukturom konta koja je propisana Pravilnikom o standardima klasifikacije. To znači da je nije bilo. Pod tri – Da evidentira u poslovnim knjigama i dostavi potrebnu dokumentaciju Upravi za trezor i da vodi glavnu knjigu ministarstvo o iznosima primljenih donacija u stranoj valuti. To znači, da je nije bilo, kada revizor kaže da je treba napraviti. Pod četiri – Da sprovođenje javnih konkursa za dodelu sredstava vrši u skladu sa Pravilnikom o uslovima koji moraju ispunjavati korisnici sredstava Fonda za zaštitu životne sredine, uslovima i način dodeljivanja sredstava, kriterijume i merilima za ocenjivanje zahteva za dodeljivanje sredstava o načinu praćenja namenskog korišćenja sredstva i ugovorenih prava i obaveza. Pod pet – Za dodelu sredstava van javnog konkursa u skladu sa članom 18. stav 4. Zakona o fondu vrši se samo za namene iz člana 17. za sufinansiranje preventivni i interventnimera u vanrednim okolnostima zagađivanja životne sredine. Pod šest – Da obaveže se Fond za razvoj Republike Srbije kojoj je povereno vršenje stručnih poslova za kreditiranje da izvrši popis odobrenih kredita i dostavi izveštaj opopisu Fonda za zaštitu životne sredine koji treba da usaglasi sa svojim knjigovodstvenom evidencijom odgovarajuće knjiženje i usaglašavanje stanja sa Upravom za trezor. Očito fond nije imao jednostavno nikakvu komunikaciju sa Upravom za trezor, odnosno nije imao usaglašeno stanje, niti za Fondom za zaštitu životne sredine. Tako da dobijamo rezultat da u budžetu za 2012. godinu mi imamo određena sredstva koja su dala mogućnost direktoru fonda i predsedniku Upravnog odbora da odobri u 2012. godini 5,5 milijardi dinara za projekte energetske efikasnosti, da potpiše ugovore sa poslovnim bankama koje će joj dati kredite, znači, građanima Srbije da u skladu sa energetskom efikasnošću promene prozore pod određenim povoljnim kamatnim stopama, to je pod jedan. I pod dva, oko 2,5 milijarde dinara da da mogućnost sufinansiranja, znači u oblasti građevinarstva. Sad vas pitam da li je to Fond za zaštitu životne sredine, da li je to prioritet trošenja u oblasti zelenih ekonomija i stvaranja obaveze državi, odnosno Vladi koja je osnivač ovog fonda u iznosu od 5,5 milijardi dinara. Mi smo imali jednu žestoku raspravu na Odboru za zaštitu životne sredine sa predsednicama, predstavnicima opozicionih stranaka, gde su oni potpuno u pravu da sumnjaju da li će sredstva iz oblasti životne sredine, tzv. "zeleni dinar", odnosno da li će sredstva koja prihodom iz naknada taksi za ekološke projekte biti potrošene u te namene. Kao što vidimo, Fond za zaštitu životne sredine nije trošio za te namene i sada imamo situaciju da su napravljene obaveze za koje će trebati Fond dve godine da plaća samo te rashode. Prema tome, u ovom trenutku mi smo primorani kao Vlada da dajemo predloge, odnosno mi kao skupštinska većina da podržimo predlog Vlade, onaj deo sredstava koji je preuzet kao deo rashoda i obaveza koja mora da se isplati budžetskim korisnicima da idemo na predlog gašenja ovakvog fonda. To je, na kraju krajeva, slika poslovanja u poslednjih četiri godine prethodne vlade, a ono što je mogućnost dato je kroz određene zakonske akte koje mi nazivamo "sistemska korupcija", koji nisu doneti u onom delu koji se odnosi na sekundarnu, odnosno podzakonsku regulativu. Ta podzakonska regulativa je trebala da reguliše, upravo ove pravilnike, na koji način će se namenski trošiti sredstva, a da za to neko mora i, ukoliko dolazi do nenamenskog trošenja, da odgovara. Zbog toga sada imamo otprilike reklamaciju, u smislu opozicionih predstavnika da je mnogo toga urađeno u oblasti životne sredine, da je mnogo toga dato a da, na kraju krajeva, sada mi gašenjem određenih, odnosno restrukturiranjem javne uprave u ovoj oblasti želimo sve to da poremetimo. Naravno da nam to nije bio cilj i naravno da je i gospodin Dinkić, kao ovlašćeni pregovarač, dao jako dobra rešenja u tom finansijskom smislu. U ovom smislu kada treba da govorimo na prihodnoj strani samog ovog predloga, na Vladi je da stvara ambijent u kome ćemo mi privući strane direktne investicije. Reći ću vam da prethodna vlada i u tom delu tih podzakonskih akata, odnosno ubrzavanja dobijanja potrebne dokumentacije za izvođenje određenih investicionih objekata je jako malo uradila. Mi imamo vetro-parkove koji čekaju pet godina na dobijanje odobrenja za gradnju i upotrebne dozvole, mi imamo tri godine za dobijanje dokumentacije na nivou izgradnje objekata obnovljivih izvora, mini hidro-elektrana i to je sve ono što, na neki način, stvara jedan loš ambijent za uopšte mogućnost da bilo kakve investicije i u oblasti energetske efikasnosti obnovljivih izvora energije i zaštitu životne sredine uopšte dođu u našu Srbiju i ulažu ta sredstva. Žalosno je što mi te potencijale posedujemo, a ne možemo na adekvatan način da ih stavimo u funkciju naših investicija, odnosno mogućnosti da zaista ekonomski napredujemo. Ono što sam htela još da pomenem u smislu sadašnje situacije, ovo je jedan realan presek stanja koji do sada nijedna vlada nije dala. Na neki način je uvek sakrivala ono što su realni troškovi, prikazujući to onako u lepšem svetlu i znate kad gurate mnoge stvari pod tepih onda na kraju sve to mora da ispliva na jedan veliki talas za koji možda ne znate gde će vas dovesti. Sada je došao taj trenutak kada te javne finansije moraju da se objedine i stave pod jednu kapu i kao takve naprave jednu polaznu osnovu za budućnost, odnosno šta nam je činiti. Ono što je SNS insistirala i u samoj kampanji, nama je potreba za donošenjem jednog novog zakona o javnim nabavkama. Imamo potrebu da stvaramo ambijent za strane, direktne investicije i imamo potrebu da rešavamo sistemsku korupciju. Ko će se u tom lancu rešavanja svih ovih problema naći da je prekoračio zakon, a ko će se naći da je bio deo određene zakonske regulative i bilo mu je to omogućeno da na jedan legalan način izvodi određene javne nabavke, gde će davati monopol samo određenim firmama da se bave upravljanjem otpadom ili samo određenim firmama da se bave izgradnjom određenih objekata? To će vreme pokazati, na kraju krajeva postoje ljudi kojima je to zadatak u ovoj državi da rade. Ono što sam htela i na kraju da spomenem, da je ovaj prvi korak u stvari restrukturiranje javnog sektora i najteži korak. Znači, ukoliko uradimo tačan broj i evidenciju broja zaposlenih, i ukoliko zaista prihvatimo ove predloge opozicije da otvorimo mogućnost da u javnom sektoru određeni zaposleni ne moraju da rade, a da imaju određenu nadoknadu, a otvorimo s druge strane mogućnost otvaranja malih i srednjih preduzeća, jednu stimulativnu politiku, možda će i zaista ljudi iz javnog sektora preći u taj privatan sektor, što će biti nadasve dobro za sve nas. Prvo što ćemo povećati tu javnu potrošnju, odnosno smanjiti javni dug i stvarati bolji ambijent za neke nove investicije, ali ne samo stranih investitora nego i naših domaćih. Na kraju krajeva, treba reći, ova vlada treba da ide u smeru davanja mogućnosti i našim velikim kompanijama za mogućnost ako treba pomoći u rešavanju javnog duga kroz određene projekte društvene odgovornosti, znači da zajednički, jednostavno, celo društvo stavimo u funkciju. Sve naše želje kojima stremimo, a to je da postanemo jedno efikasno društvo, ne samo u ekonomskom smislu, nego u tom operativnom, organizacionom, da zaista možemo da rešimo pitanje dokumentacije i tehničkih rešenja koja su nam očito glavna prepreka za privredni rast. Na Odboru za privredu, trgovinu, turizam i energetiku mi smo imali izmene i dopune Zakona o turizmu, privatizaciji i energetici. Tu su zaista date izmene i dopune koje su dale jedna dobra rešenja za ukidanje taksi i naknada, koje se negde nisu ni poštovale, a i u glavnom onom skoru nisu ni predstavljale neki veliki obim. Predstavljale su veliki teret kada mali privrednici uzmu otprilike popis kompletnih svojih obaveza u oblasti turizma, u oblasti privrede uopšte i u oblasti energetike. Tako da, na kraju, smatramo da ovaj predlog, kao što je dat u obliku ovog seta zakona je opravdano dat na ovaj način, iako je opozicija iznenađena i možda, na neki način, se oseća malo neobaveštena, ali kroz ovaj set zakona možete videti da jedino takvom sečom naknada u jednom zakonskom predlogu i takvim restrukturiranjem, odnosno spajanjem, objedinjavanjem javnih finansija vi jedino možete imati uspeha. Naravno, ti rezultati neće biti na početku veliki, ali ovakav jedan korak je neophodan za takav početak. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici u ovom setu od 23 zakona koji se nalaze u okviru ove prve tačke, svoju diskusiju ću usmeriti ka zakonima koji se odnose na zaštitu životne sredine. To su zakoni o zaštiti od jonizujućih zračenja i nuklearne sigurnosti, izmene Zakona o prestanku važenja Zakona o Fondu za zaštitu životne sredine i Zakona o izmenama Zakona o hemikalijama. Nije mnogo popularno, vidim, pričati o ekologiji danas, ali ja prosto to moram, prvo što sam predsednik Odbora za zaštitu životne sredine, a drugo što sam neko ko je zaista jedan veliki deo svog života posvetio ovoj borbi i mislim da o tome treba javno govoriti. U protekle četiri godine za mandata prošle Vlade poslanička grupa DSS je bar 30 amandmana podnela na temu ukida se agencija ta i ta kao potpuno nepotrebna. Svi ti amandmani su uredno odbijeni, agencije su nastajale i opstajale. Nisu imale šta da rade, ali opstajale su i nastajale. Moje veliko iznenađenje i zaista velika tuga jeste što vladajuće stranke, odnosno Vlada nisu male bolje izbalansirale šta je u okviru zaštite životne sredine trebalo da ostane, a šta je zaista trebalo brisati. Potpuno razumem vašu poziciju da ste u bezizlaznoj situaciji, da je budžet prazan i da morate da dovedete nekakav red u tome, ali prosto hoću da kažem da Fond za zaštitu životne sredine jeste institucija koja je nastala 2006. godine u vreme prve Vlade Vojislava Koštunice i nastala zaista u najboljoj nameri na principu da zagađivač plaća. To je najbolji ekološki princip koji je ikada u ovoj zemlji pokrenut i to je fond koji je nastao iz potrebe da se sredstva od zagađivača uplaćuju direktno, da se taj zeleni dinar vidi, fondu, a fond je sa druge strane imao obavezu da sve projekte u okviru zelene ekonomije, projekte na zaštiti životne sredine, na neki način promoviše, da im sredstva da one mogu da rade. Mnogo mi je žao što je došlo do toga da sada jedna velika ideja i zaista jedna institucija, koja je jako dobro radila svoj posao, bude ukinuta zbog toga što je u njoj nastao ovaj skandal sa trošenjem novca bez ikakvog ograničenja, da fond duguje 5,8 milijardi, 874 miliona, koliko se sećam, da su projekti koji su taj fond osiromašili do te mere da može ovog trenutka da plaća samo plate do kraja godine i doveli do toga da je on prvi na spisku onih koje treba ukinuti. Jesu zaista čudni i recimo to su izrada terminala za solarno punjenje bicikla. Prosto pitam šta je to, gde su ti građani punili te svoje bicikle do sada, ako do sada nismo imali ovaj solarni terminal? Prosto, bruka je uopšte govoriti o tome da se za 2012. godinu iz fonda dalo 90 miliona za promotivne aktivnosti koje je uglavnom vodio list "Blic", da su iz ovog fonda data sredstva za pesmarice, pretpostavljam da je ona pesma "razbole se lisica" iz te pesmarice, da je Udruženje za meno pauzu dobilo 1,35 miliona za nekakva istraživanja. Znači, to nema veze sa zelenom ekonomijom. Molim vas, razmislite o tome. Nemojte ukinuti dobru instituciju zarad toga što je u njoj rađeno to što je rađeno. Postoje službe u ovoj državi, postoje institucije u ovoj državi koje time treba da se bave. Zaista nemam ni malo sentimentalnosti u tom smislu. Nešto što je važno za ekologiju treba da ostane, a ako neko drugi nije radio u korist toga, pa znate ko se tim bavi. S druge strane, kada ukinete ovaj fond vi ćete doći u strašno jedan veliki pravni vakum, jer ostaju na lokalu takvi fondovi, jer ostaje pokrajina koja ima takav fond. Još uvek važi Zakon o zaštiti prirode, još uvek važe neki drugi zakoni, Zakon o upravljanju otpadom i oni se svi moraju menjati u tom pravcu. Nemojte ukinuti fond, ukinite, recimo, ja ću predložiti bez trunke sentimentalnosti, Agenciju za zaštitu životne sredine. Imate Zavod za zaštitu životne sredine koji je fantastičan, koji je na nivou svih evropskih institucija, koji je potpuno unižen i spušten na nivo nekakve piljarske radnje u kojoj se izdaju dozvole za sve i svašta i mole investitori – nemojte izdavati više ovakve dozvole, uništiste sve ovo malo prirode. S druge strane, preći ću na Zakon o jonizujućem zračenju i nuklearnu sigurnost, koja je jako važna. Ulazite u pravni vakum jer je reč o nadležnosti. Niste promenili Zakon za nuklearnu sigurnost. Za nuklearnu bezbednost je nadležno Ministarstvo obrazovanja i nauke. Za jonizujuće zračenje nadležno je Ministarstvo za zaštitu životne sredine. Znači, promenite Zakon o ministarstvima da biste mogli nešto da uradite u tome. S druge strane opet hoću da prokomentarišem nešto i volela bih da ne bude sad stavljeno DSS da brani nuklearne objekte Srbije. To je javno preduzeće koje smo mi najviše napadali i o čijim smo troškovima mi najviše govorili, ali sa druge strane razmislite o ovoj stvari. Kada nuklearne objekte Srbije ukinte kao javno preduzeće i prevedete u zavod, nad njima će biti važeći Zakon o javnim službenicima. Time dovodite u opasnost građane Srbije da se o nuklearnoj bezbednosti staraju oni koji će imati 20.000 platu. Nisam sigurna da će neko prihvatiti da radi tako važne poslove, toliko odgovorne poslove i toliko opasne poslove za tu cifru. Samo vas usmeravam da razmislite o tome. Nemam nameru da vam dajem savete u tom smislu jer niti zastupam nuklearne objekte Srbije niti to može da bude nešto što hoću da kažem. U redu je, ukinuli ste naknade i to je u redu, 16 naknada je u ovoj oblasti ukinuto i to je potpuno u redu, ali vas molim da razmislite o tome da zakone jednostavno dovedete u vezu, jer potpuno se ne slažu zakoni u oblasti životne sredine. O hemikalijama nemam vremena da govorim. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Jelena Travar Miljević. Izvolite.
Predsedavajuća, poštovani predstavnici Vlade, poštovane kolege i građani Srbije, ono o čemu slušamo juče, danas i prethodnih dana u medijima jeste jedna realnost Srbije, rekordni deficit u budžet Srbije, nešto što se znalo i ranije, ali mislim da je bila i hrabrost, s jedne strane, nove Vlade, a i jedina mogućnost da pred građane iznese tu činjenicu. Žalosno je što u prethodnom periodu se omalovažavalo znanje građana i sam osećaj građanstva u kom se položaju nalaze, misleći da predstavljanjem jedne dobre slike i iznošenjem neistinitih ili netačnih podataka može da se stvori pozitivniji ambijent. Dolazim iz jedne od najnerazvijenijih opština u Srbiji. To je opština Žitište. Jako sam svesna šta znači svako radno mesto na teritoriji opštine Žitište. S tim u vezi bih pohvalila ukidanje ovih parafiskalnih nameta, jer se vrlo često dešavalo da ljudi dođu sa određenom idejom za pokretanje sopstvenog biznisa, a onda krenu da se raspituju šta je sve to potrebno i šta ih to sve čeka u narednom periodu kako bi svoju ideju realizovali, pa u određenom trenutku i odustanu, jer ne mogu prosto da stvore sliku šta je to što ih sve očekuje. S druge strane, svi mi vapimo, posebno u takvim opštinama, za investitorima, a onda kada se oni pojave ili dolazimo u situaciju da ne možemo da im nabrojimo šta je sve to što ih čeka ili ne možemo da ispunimo određene uslove u određenom roku, a postavlja se pitanje nekada organizacije i same mogućnosti ljudi koji rade da pruže sve te informacije. Ono što bih posebno pozdravila je upravo reorganizacija Poreske uprave koja je pomenuta i mogućnost da Poreska uprava kontroliše i ona preduzeća koja nisu registrovana, jer u prethodnom periodu od frizera, vlasnika piljarnica, mesara, nema ko nije dolazio da se žali sa rečenicom – pa nas država u stvari kažnjava, mi smo registrovali preduzeće, plaćamo poreze i doprinose, nekoga i zaposlimo, ali ako ništa drugo, zaposlimo sami sebe, a onda kod nas dolaze inspekcije, nas kontrolišu, nas kažnjavaju, dok neko drugi ne plaća ništa od toga. Što bi rekli frizeri, prosto stave češalj i makaze u džep i odu da to rade po kućama, bez ikakvih obaveza prema državi. Takođe mislim da je izuzetno dobro što će ti ljudi prvenstveno biti opomenuti, verujem i upoznati koje su im mogućnosti da im država pomogne da registruju delatnost kojom se bave. Istotako, svesna sam zašto se povećava stopa PDV, ali isto tako me raduje što će mala i srednja preduzeća imati mogućnost da od 1. januara biraju na koji način će platiti PDV i što će imati mogućnost da izvrše uplatu PDV nakon naplaćene usluge koju pružaju. Naravno, to stvara preduslov da 105.000 preduzetnika u Srbiji bira na koji će način izvršiti uplatu PDV. Ono što takođe pozdravljam jeste uvođenje kaznenih penala državi ukoliko ne izvrši određene obaveze, jer se jako često dešavalo da u tom lancu upravo država bude ta koja stvara problem u naplati robe ili usluge. Ono što bih, isto tako pozdravila je što će se poljoprivrednicima, od sadašnjih pet podići na 8% povraćaj PDV i da će se vršiti direktno uplata na njihov račun. Takođe mislim da je dobro što je zadržana snižena stopa PDV od 8% na životne namirnicei hranu. Ono što me posebno raduje jeste povraćaj PDV za bebi opremu, zato što se često samo govorilo o tome kako se Srbija susreće sa problemom bele kuge, što se nama teritorije prazne i što je ovo jedan od prvih prepoznatljivih i vidljivih koraka u poslednje vreme koji će stvoriti mogućnost da se direktno onima koji kupuju tu opremu vrati deo novca, što se ova mera odnosi na one koji pripadaju tzv. srednjem i nižem sloju stanovništva, jer primanja roditelja ili staratelja trebaju biti do 80.000 dinara da bi ovi uslovi bili ispunjeni i to je jedna od mera koju sa najvećim zadovoljstvom pozdravljam u ovom koraku konsolidacije sistema kada su u pitanju javne finansije. Stoga pozivam svoje kolege, da jedan realan predlog koji daje konkretne rezultate i koji predstavlja u suštini prvi korak ka onome što treba da uvede red u javne finansije, podrže u danu za glasanje. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Dušica Morčev. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, kao poslanik kojem je ovo prvi mandat u Skupštini Republike Srbije, želim da verujem da nećemo nastaviti sa praksom prethodnog saziva, s obzirom da sam iznenađena brojem predloženih zakona o izmenama i dopunama značajnih zakona, spojenih u jedan zajednički načelni pretres. Mislim da se ovim onemogućava kvalitetna rasprava o važnim zakonima koji obuhvataju jedan širok spektar, koji je izuzetno važan za sve građane Srbije, a mi smo njihovi predstavnici u ovom domu. Usled toga ograničiću svoje vreme na jedan do dva zakona, dok će moje kolege govoriti o ostalim zakonima iz ovog seta. Prvo na šta bih ukazala tiče se Zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Povećanje akcize kao jedan od lakših načina za punjenje budžeta više puta se koristio u prethodnom periodu, recimo tri puta od 2008. godine je korišćen i sada je pred nama određen predlog izmena što se tiče akciza, a izdvojila bih akcizu o tečnom naftnom gasu. Predlog da povećamo akcizu na tečni naftni gas je direktni udar na standard građana, s obzirom na to da sve veći broj vozača koristi tečni naftni gas. Moram da skrenem pažnju da vozači ne biraju tečni naftni gas iz razloga što je ekološki čistije gorivo, što bi trebalo da im bude primarni razlog, već upravo zbog povoljnije cene. Takođe, veliki broj građana je uložio, ne mala sredstva, da prilagode svoja vozila korišćenju tečnog naftnog gasa, upravo zbog nižih troškova, što bismo ovim povećanjem akciza anulirali. Zato smatramo da akciza na tečni naftni gas ne bi trebalo da se poveća na 30 dinara po kilogramu, već da treba da ostane na nivou od 18 dinara po kilogramu. Ukoliko je već potrebno da se povećaju određene akcize, mislim da bismo to mogli da postignemo povećavanjem akciza koje mogu da koriste uopšte zdravlju naših građana, to je recimo duvan ili alkoholna pića. Bolje da su tu akcize više nego akcize koje direktno utiču na standard građana svakodnevno. Tako da na primer, visina akcize na cigarete iz uvoza i cigarete proizvedene u zemlji, mogu odmah da se utvrde na viši iznos. Ovde je predloženo da se stepenuje i da ide do 45 dinara, možda je bolje da ukinemo akcizu na tečni naftni gas, ako je potrebno da to nadomestimo da bude viša akciza na paklice cigareta. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim taksama i Zakona o finansiranju lokalne samouprave, moram priznati da sam načelno bila upoznata da postoje razno-razni nepotrebni fiskalni i parafiskalni nameti, mada me opet iznenadio broj, kada sam videla koliko ih je samo ukinuto. Pohvalno je zaista što postoji volja da se pomogne privrednicima najviše preduzetnicima i malim i srednjim preduzećima. Samo bih vam ukazala na to da trebamo da mislimo i na srednja preduzeća, a vi ste ministre u vašem izlaganju takođe to naglasili. Tako da na primer, u zakonu o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave, firmarina za srednja pravna lica se ograničava na godišnjem nivou do dve prosečne plate, dok je za velika pravna lica najviša do tri prosečne zarade po zaposlenom. Ako znamo koji broj zaposlenih se odnosi na srednja preduzeća, to je do 250, a za veliko 250 pa naviše, mislim da tu nije neka srazmera u ovom odnosu, tako da je moj predlog da firmarina za srednja preduzeća bude na najvišem nivou do jedne prosečne zarade po zaposlenom. Zahvaljujem se na pažnji, nadam se da ćete uzeti u obzir ovo što sam iznela, i uopšte moje kolege iz poslaničke grupe DSS. Mi ćemo sve ovo što smo izneli podneti kroz amandmane na predložene zakone, tako da hvala vam još jednom na pažnji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo, narodni poslanici, na početku ću iskoristiti priliku da izrazim blago nezadovoljstvo zato što sam juče dobio ovaj koverat za pozivom. Ovih dana smo bili svedoci da je organizacija koja sebe zove Paradom ponosa, objavila da je svim poslanicima na kućne adrese poslala pozive za Paradu ponosa. Očigledno da ih nisu poslali poštom i očigledno da nije na naše kućne adrese, već je stiglo na Narodnu skupštinu. Moje nezadovoljstvo nije što je skupština iskorišćena da bude kurirska služba jedne organizacije, koja se najverovatnije finansira od poreskih prihoda iz budžeta, i očigledno da prečih briga nemamo osim ove. Moje nezadovoljstvo je u tome što sve organizacije nemaju ovakvu priliku da na isti način i oni koji 6. oktobra imaju javne manifestacije drugog tipa, da i oni drugi, imaju priliku da na ovaj način distribuiraju svoje pozive narodnim poslanicima. Što se ovog poziva tiče, moram javno da kažem, ako im dođem, to će biti veliki bezbedonosni rizik, moraću da dođemsa 200 pripadnika obezbeđenja. Ukoliko i dalje žele da dođem tamo, ja im stojim na raspolaganju zajedno sa svojim obezbeđenjem. Što se tiče ovih zakona, takođe sam nezadovoljan odnosom bivše vlasti prema ovim zakonima. Dakle ovim zakonima, samo se vi smejte uvaženi stariji kolega, mi ovim zakonima peglamo vaše greške. Jedna je vlada grešila, zaduživala zemlju, a posledice svoje vladavine i posledice tih grešaka ostaju na drugima da pegla. Dok mi to treba da uradimo iz poslaničkih klupa bivše vlasti čujemo oštre komentare i oštre kritike onoga što mi radimo. Ovi zakoni su priprema za rebalans budžeta, a rebalans budžeta je potreban zato što su oni potrošili više nego što su od osiromašenog naroda ubrali. Povećali deficit i samo za deficit i tekuće obaveze po zaduživanju koje su oni uradili u ovoj godini iznosi oko 5 milijardi. Dakle tako su nam državu ostavili oni koji danas nama prigovaraju i žele da kažu da su ostavili najsređeniju državu sa sređenim javnim finansijama, a da vidimo šta su nam u stvari ostavili i šta mi sve moramo da uradimo da bi otklonili ono što su oni uradili u proteklom periodu. Javni dug u državi je, koliko smo čuli 18 milijardi evra. Deficit budžeta je dve milijarde. Obaveze u naredne tri godine po osnovu duga,koji su napravili, ostavili su nas bez izvora za vraćanje dugova, u naredne tri godine su 11 milijardi. Danas se upravo oni bune, pripadnici Vlade Mirka Cvetkovića, kojeg sam sa punim pravom nazvao, ne tako davno, "Mirko prezaduženi". Bivša vlast, po narod, po običan narod, gde siromašni ljudi biraju da li će da doručkuju, da li će da ručaju, a velika većina njih bira od tri obroka da samo večera, bivša vlada je sa narodom delila dobro i zlo tako što je sebi uzimala dobro, a narodu ostavljala uglavnom zlo. Od 2003. godine umesto da su se izvršile političke i ekonomske reforme, da se sistem promenio, da je Srbija napravila privredu i privredni sistem, uglavnom smo umesto zarađenog živeli od zaduženog. Bivša vlada prednjači u zaduživanju ove zemlje i u poslednje tri i po, četiri godine naš dug je porastao za više od sedam milijardi, javni dug. Kad uzmemo na realno zaposlenog… Samo se vi, bivši ministre odbrane, smejte. Sazidajte još jedan penthaus, pa će biti dobro. U Srbiji su se zbog nedostatka reformi razišli proizvodnja i potrošnja, akumulacija i investicije i izvoz i uvoz. Srbija troši jednu petinu više nego što zarađuje. Dakle, u Srbiji je potrošnja veća 20% od proizvodnje. Nedostatak tih prihoda, naravno, peglali su preteranim zaduživanjem u inostranstvu, kad su prodali sve što su prodati mogli. U Srbiji se živelo od tuđih sredstava i od tuđe robe. Javni sektor je živeo kako hoće, a privatni je živeo kako mora. Kad nije bilo dovoljno para od javnih prihoda, onda ste nas zaduživali. Rekli ste otprilike - ko ih šiša, ako ne možemo dovoljno da im uberemo poreza, a mi ćemo taj nedostatak između ubranih poreza i onoga što mi možemo potrošiti i nadoknaditi preteranim zaduživanjem, i od države ste napravili ortačko društvo, gde ste od javnih funkcija pravili svoje privatne poslove.Bivša vlada nije u jednom trenutku ličila na grupu ljudi koja je posadila u zemlju čvarak i čekala da nikne prase. (Predsedavajuća: Molim vas da se vratimo na temu.) Na temi sam. Govorim šta je proizvod poreske politike, šta je proizvod preteranog zaduživanja bivše vlade i zbog čega danas moramo da menjamo poreske zakone i da povećavamo PDV. Otprilike, o tome govorim. Zbog čega je to danas potrebno? Zbog čega je to neophodno? Zbog rezultata bivše vlade. Ako ne smem da kažem šta nas je dovelo do ove teške pozicije, onda se izvinjavam. Uglavnom su nam ovde prigovarali da smo ih udaljili od MMF-a. MMF se starao za vreme njihove vlasti samo da možemo da servisiramo dugove koje su pravili, a onda kad su videli koliko su brljotina napravili, sam MMF se udario nogicama o stražnjicu i zbrisao iz Srbije. Takođe nam prigovaraju da se udaljavamo, a govorim sve što su oni govorili, da smo udaljili Srbiju od EU. Da su oni ostali, ne znam da li bi u EU ušla Srbija ili bi u EU ušao Beograd sa bližom okolinom. Dakle, rezultat i zasluge koje je jedna podanička imperijalna vlast imala prema međunarodnoj zajednici je dozvola da temeljno opljačkaju svoj narod. Jasno je da ove zakone treba podržati. Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji ubuduće treba pomalo doraditi, da oni koji vrše kontrolu poreskih obveznika snose istu odgovornost kao i poreski obveznici, pa ukoliko prilikom poreskih kontrola napišu neku prijavu koja je političke prirode protiv nekog poreskog obveznika i ukoliko ta prijava padne, da i poreska inspekcija odgovara na način na koji to odgovara poreski obveznik. Što se tiče Zakona o PDV, naravno da ću ga podržati, ali uz jednu malu rezervu. Nije mi jasno zašto su, a nisam siguran ni da je to ustavno, zašto su poreski obveznici prilikom naplate PDV podeljeni u dve grupe. Jedni će to plaćati, a njih je najviše, na naplaćene iznose, a drugi će to plaćati i dalje na fakturisanu vrednost. Dakle, to je jedna mala rezerva. Što se tiče PDV, podržaću ga, iz prostog razloga što poboljšava od poljoprivrednika uslove pod kojima oni zadržavaju poresku stopu. Za sada je bilo 5%, a sada je 8%. Znači, oni to dobijaju u ceni poljoprivrednog proizvoda. I do sada su oni to uglavnom dobijali, ali prilikom poreske kontrole, bojeći se poreznika, uglavnom su izjavljivali da to nisu dobili. Naravno da sam predložio amandman da bi ti poljoprivrednici otvorili račune da se banke na određeni način nateraju da im na osnovu poreskog rešenja o katastarskom prihodu moraju otvoriti račune, da bi oni koji otkupljuju njihove proizvode mogli to da uplaćuju na određeni račun i poljoprivrednici dobiju tih 8%. Što se tiče Zakona o administrativnim taksama, konačno da se pronađe neki zakon koji ukida neke poreske obaveze i druge dažbine, a ne samo da ih uvodi. Takvih taksi, videli smo i čuli, ima više od 100. Što se tiče Zakona o porezu na dohodak građana, juče je ministar rekao da će ići na bolje, na poboljšanja. Rekao je nešto što je uzbudilo prethodnu vlast. Rekao je da će se unakrsno ispitivati imovina. Apsolutno to podržavam. Voleo bih da se uporedi imovina, posebno funkcionera, funkcionera bivšeg režima, da se uporedi sa prihodima. Recimo, da vidimo kako je moguće da neko ko je postao predsednik opštine kao student treće godine fakulteta i koji je živeo sa porodicom u stanu od 45 kvadrata i koji je do sada mogao da zaradi 100 hiljada evra, kako je neko mogao da dođe do imovine, pa recimo do stana od više od 100 kvadrata u centru Inđije, do penthausa od 250 kvadrata? Mislim da bivši ministar odbrane zna gde je to, od 250 kvadrata u centru Inđije, gde je samo terasa veća od prethodnog stana, znači, 65 kvadrata. Kako je pomenuti funkcioner DS-a mogao da dođe do kuće na Tatarskom Brdu od 500 kvadrata, koju je preveo na brata? To je ono Tatarsko Brdo gde je oduzeta kuća i izvesnom Šariću, kriminalcu koji je unosio pare u zemlju. Kako je moguće da taj funkcioner ima stan u Beču? Naravno, govorim o onome što je ministar juče govorio da ćemo uporediti i unakrsno ispitati imovinu i uporediti prihode i imovinu. Ako smo Džajića jurili zbog jedne kuće koju je neusmnjivo mogao da zaradi, ne tvrdim da nešto nije muljao, onda se pitam kako zbog ovoliko nekretnina nećemo da jurimo jednog funkcionera DS-a, ako ima stan u Beču i kuću za ujaka ili teču u Putincima, sa bazenom zatvorenog tipa, gde se voda greje cele godine? Treba da nam dokaže od kojih je to prihoda napravio. Da li su to bili javni prihodi, da li su to radila javna preduzeća, gde je bazen sa toplom vodom, koja se greje tokom cele godine? Ima bolje uslove nego Čavić. Samo se vi smejte. On je pripadnik i funkcioner vaše stranke. Nije funkcioner moje. Mislim da vam je smešno i mislite da ima premalo u odnosu na neke vaše druge stranačke kolege. Dakle, imao je takve uslove sa toplom vodom, da je išao na Olimpijadu bio bi bolji od Čavića. Možda bi nam doneo i neku medalju. Nadalje, ima učešća u vinariji. Ovo je restoran koji je preveo na suprugu u "Autlet centru". Dakle, šta još treba Javnom tužilaštvu i šta još treba svima nama da podržimo ministra finansija koji traži unakrsno ispitivanje imovine, naravno, u skladu sa prihodima? Stoga ću apsolutno podržati taj njegov stav da u budućem vremenu sprečimo ovakve pojave, jerverujem da je više od 20% naših javnih prihoda otišlo u ruke i u privatne poslove, privatnu imovinu bivše vlasti. Da navedem još jedan primer. Ovo vam je, gospodo iz DS, bivši pomoćnik ministra trgovine, ovo mu je penthaus, vi ste se specijalizovali za penthaus… (Predsedavajuća: Gospodine Rističeviću, molim vas još jednom da se vratimo na temu.) Ja sam u temi. Dakle, govorim o finansiranju lokalne samouprave, govorim o porezu na prihode građana i zato kažem da te zakone treba još više poboljšati, da ne dođemo u poziciju da određeni javni funkcioneri, stoga i podržavam ministra finansija, da određeni javni funkcioneri imaju penthaus od 397 kvadrata, a bio je pomoćnik ministra trgovine koji je ranije bio ministar poljoprivrede, pa mu je i tu bio pomoćnik i zidao, naravno, kuću od 500 kvadrata sa bazenom, oni bez bazena, izgleda, ne mogu - dakle, da se ispita imovina funkcionera, da li je stečena javnim prihodima, da li je, možda, ovaj funkcioner sakrivao pravno lice koje robnim rezervama duguje preko 20 i nešto hiljada tona zrnastih proizvoda…. (Predsedavajuća: Gospodine Rističeviću, još jednom vas molim da se vratite na temu.) Ja sam na temi. (Predsedavajuća: Niste na temi. Molim vas.) Ja sam u temi. Dakle, govorio sam o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Želeli bi da se ispita, a to je i ministar govorio, da li su prihodi pomenutih funkcionera toliki da su mogli da zarade da imaju ovoliku imovinu? Na kraju hoću da kažem, uprkos ovim prekidima, da ćemo naravno podržati i Zakon o fiskalnim taksama. Hvala bogu da ih je neko ukinuo. Ali, voleo bih da se makar polovina troškova koje su imali oni koji su te fiskalne kase morali da uvedu, da se makar polovina troškova nadoknadi tim preduzetnicima, jer ta pomoć bi im i te kako dobro došla. Što se tiče finansiranja lokalne samouprave, tu treba biti pažljiv i dati ministru finansija ovlašćenje da na određeni način neposlušne lokalne samouprave uskrati za određene transfere, s obzirom da sam bio svedok da u poslednje četiri godine bivša republička vlast, koja se prenosila i na lokalnu, gotovo ništa nije radila. Dobila je povećan deo poreza na plate i uglavnom su se od toga finansirali skupi ručkovi - izvrnu se kao prasići pored pojila i samo se češkaju po stomaku, a iz Ministarstva finansija stižu pare. Voleo bih da se to što bolje kontroliše i da ministar finansija, odgovarajućim zakonom, zabrani reprezentaciju lokalnim samoupravama iznad određenog nivoa, da teško zarađene i otete pare od građana ne troše na preskupe ručkove. Što se tiče zaštite od zračenja i zakona, voleo bih da u nekom sledećem zakonu dođe do zabrane onog hard antenskog sistema koji je u blizini Barajeva, s obzirom da se seljaci, a naučnici kažu opravdano žale, da to zračenje koje proizvodi taj antenski sistem utiče na klimatske promene u Srbiji, a bogami kažu i na psihičku stabilnost ljudi, a očigledno da, s obzirom na ovaj smeh, to utiče i na bivše ministre iz bivše vlasti. Što se tiče Fonda za zaštitu životne sredine, takođe ću to podržati, ali sam nezadovoljan što lokalnim samoupravama nije ograničeno pravo da te naknade dižu do nebesa za zaštitu životne sredine. Ima lokalnih samouprava koje su to povećale za 20 puta. Dakle, što se tiče tog zakona o fondu, konačno da neko preduzme nešto i da se taj novac ne odliva na način kako se odliva. Takođe, ovde je rečeno da su se u tom ministarstvu neke dozvole čekale šest meseci, a bogami, neke dozvole su se dobijale i za sat, ali ne vremena, već za sat. Što se tiče Zakona o energetici, takođe se slažem da to treba podržati. Dame i gospodo, s obzirom da sam često prekidam, moram vam reći da naš narod, ma koliko da je siromašan, želi pravde i hleba, a možda više od hleba želi da se kazne oni koji su bezdušno opljačkali ovaj narod, puneći džepove sebi i svojim prijateljima. Na određen način ova država i javni prihodi su oteti iz ruku ovog naroda i zato vas molim da sve učinimo da se krivci za ovu bezdušnu i bezočnu pljačku naroda kazne, privedu pravdi i da na taj način narodu vratimo njihovu državu. Hvala.
Gospodine Milovanoviću, da li ste hteli povredu Poslovnika? (Da.) Molim vas, prijavite se ponovo.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici i narodne poslanice, reklamiram povredu Poslovnika – član 106, član 107. i član 109. U članu 105. stav 1. se kaže – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Prethodni govornik je u 19 minuta dva minuta govorio o tački dnevnog reda i vi ste ga tri puta upozorili. U članu 107. se kaže – govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku, korišćenju uvredljivih izraza, kao i iznošenja činjenica koje se odnose na privatni život drugih lica. Prethodni govornik se obratio narodnom poslaniku Draganu Šutanovcu. U članu 109. se kaže – opomena se izriče narodnom poslaniku, sada se vama obraćam, koji, i pored upozorenja predsednika Narodne skupštine, govori o pitanju koje nije na dnevnom redu. Stoga zahtevam da se u danu za glasanje skupština izjasni o povredi Poslovnika. Hvala.
Skupština će se u danu za glasanje izjasniti o povredi Poslovnika. Gospodine Veselinoviću, vi ste hteli repliku? (Da.) Izvolite.
Hteo sam i repliku, pošto se poslanik konkretno obraćao poslanicima DS i citirao neke izvode iz mog jučerašnjeg izlaganja. Sa druge strane, reklamiram povredu Poslovnika, odnosno član 109. koji se odnosi na vas i činjenicu da ste vi prekršili Poslovnik. Vi ste bili dužni, dakle, nema alternative niti procene po tom pitanju, da istaknete opomenu narodnom poslaniku koji i pored upozorenja predsednika Narodne skupštine, govori o pitanjima koja nisu na dnevnom redu. Vi niste izrekli opomenu, iako ste dva ili tri puta upozorili narodnog poslanika. Kada su u pitanju ocene i konstatacije koje je izrekao narodni poslanik, smatram da to više govori o njemu i poslaničkoj grupi u kojoj sedi i da će to oni koji sede u ovoj sali i oni koji gledaju ovaj TV prenos moći da procene, ali ovo ozbiljno urušava integritet Narodne skupštine. Činjenica da predsedavajući dozvoljava da poslanik iznosi ocene koje su žargon ulice, koje vređaju dostojanstvo bivših ministara, a podsetiću vas na jednu njegovu izjavu, gde on kaže – da je jonizujuće zračenje uticalo na psihičko stanje bivših ministara. Da li ste posle toga, predsedavajuća, trebali da oduzmete reč narodnom poslaniku i da mu izreknete meru opomene, ili meru udaljavanja, odnosno kaznu koju bi izrekao Administrativni odbor? Ukoliko budemo dopustili da se na ovaj način prema opoziciji odnose ministri, o čemu smo juče govorili, i poslanici vladajuće koalicije, uz sve što smo rekli o načinu zakazivanja sednice, zaista će obesmisliti rad ove narodne skupštine. Hvala.
Vreme. Prethodnom govorniku zbog toga diskusije nisam izrekla opomenu i nisam oduzela reč. Molim vas, svako od nas ima odgovornost za ono što govori u ovoj narodnoj skupštini. Molim vas da svi zajedno poštujemo dostojanstvo. Ubuduće ću morati, kako ne bih kršila Poslovnik, da primenjujem i mere u skladu sa Poslovnikom. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini na upražnjena radna mesta, kako bismo omogućili njihovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručena vam je odluka Republičke izborne komisije o dodeli mandata narodnih poslanika, radi popune upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je Izveštaj Odbora za administrativno budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnim poslanicima, sa predlogom da Narodna skupština shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika konstatuje potvrđivanje mandata narodnim poslanicima: Nebojši Beriću i Ireni Aleksić izabranim sa izborne liste Pokrenimo Srbiju – Tomislav Nikolić, Srpska napredna stranka, Nova Srbija, Asocijacija malih i srednjih preduzeća i preduzetnika Srbije, Koalicija Udruženja izbeglica u Republici Srbiji, Pokret snaga Srbije BK, Narodna seljačka stranka, Bošnjačka narodna stranka, Demokratska partija Makedonaca, Romska partija, Pokret vlaškog ujedinjenja, Pokret socijalista, Pokret privredni preporod Srbije, kao i Rajku Stevanoviću, izabranom sa Izborne liste Ujedinjeni regioni Srbije – Mlađan Dinkić. Na osnovu Odluke Republike izborne komisije, izveštaja i predloga Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Nebojši Beriću, Ireni Aleksić i Rajku Stevanoviću. Čestitam narodnim poslanicima na izboru i molim da pristupe radi polaganja zakletve. Poštovani narodni poslanici molim vas da saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupite polaganju zakletve. (Predsedavajuća čita tekst zakletve, a narodni poslanici ponavljaju.) ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE ISTINI I PRAVDI. Molim narodne poslanike da pristupe potpisivanju zakletve. Dozvolite mi da vam poželim uspešan zajednički rad u predstojećem mandatnom periodu. Nastavljamo rad po dnevnom redu tekuće sednice. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Da vas obavestim, vašoj poslaničkoj grupi ostalo je još dva i po minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, ministre, evo dva dana kako raspravljamo o setu fiskalnih zakona, ovi fiskalni zakoni su predlog mera Vlade, kako bi se ugasio požar u srpskim finansijama, kako bi se ugasio požar u srpskoj ekonomiji i srpskoj privredi koje je stvorila prethodna vlast. Ujedno vas upozoravam da ove mere ni na koji način neće rešiti ključne probleme naše privrede i naše ekonomije, ako naša privreda nema tu izvoznu politiku. Ove mere, takođe, poštovani ministri, moraju da daju odgovore ili da reše određene probleme, pre svega, inflacija. Ako se sećate, budžet je predvideo da inflacija u narednom periodu bude jednocifrena. Kao što ste i sami rekli do kraja godine očekujemo dvocifrenu inflaciju. Druga stvar, koje ove mere treba da reše je stopa nezaposlenosti. Vi dobro znate da u Srbiji u ovom trenutku stopa nezaposlenosti je 25%, a do kraja godine se očekuje da će biti po procenama stručnjaka oko 27%, što nas svrstava u red zemalja koje imaju najveću stopu nezaposlenosti. Takođe, ove mere treba da reše problem investicije. S obzirom da naša zemlja ima neto odliv ulaganja, a setite se perioda gospodine ministre kada je premijer bio Vojislav Koštunica, a vi ministar finansija, da smo imali godišnje četiri do šest milijardi investicija, dok sada u ovom trenutku, kao što rekoh imamo neto odliv ulaganja. Takođe, ove mere treba da reše problem bruto društvenog proizvoda, jer je kao što i vi rekoste bruto društveni proizvod itekako do kraja godine će biti negativan, a u periodu kada je bio premijer Koštunica, a vi ministar, bruto društveni proizvod je rastao svake godine šest do sedam posto i Srbija je prosto bila finansijsko čudo u Evropi. Ono što takođe ove mere treba da reše, a to je deficit u budžetu. On će iznositi oko 7% bruto društvenog proizvoda ili preko 200 milijardi, a u periodu kada je bio Vojislav Koštunica na vlasti, sećate se da je Međunarodni monetarni fond dolazio ovde samo da popije kafu, pa smo ih ispratili kao dobri domaćini. I ono što je najbitnije, to je javni dug koji iznosi negde oko 60% bruto društvenog proizvoda. Dakle, kada pogledamo ove parametre gospodine ministre, vidimo da je naša ekonomija i naša privreda jedan težak bolesnik, kojem treba dugo, dugo vremena za oporavak. Dakle, za oporavak privrede Srbije i ekonomije Srbije treba dug period, jer je upaljeno crveno svetlo. Dakle, nije pet do dvanaest, već dvanaest i petnaest. Ono što takođe očekujemo od ovih mera je da rasterete privredu, jer privredu trebamo pokrenuti. Srpska privreda je jedina koja puni budžet Republike Srbije i u tom smislu trebamo rasteretiti obaveza i građane. Takođe, očekujemo od vas da obezbedite i povoljne kredite za mala i srednja preduzeća, normalno za ona preduzeća koja su izvozno orijentisana sa povoljnim kreditima, sa dugim rokom otplate. Usredsrediću se na dva zakona, to je Zakon o porezu na dodate vrednosti i Zakon o akcizama. Kada je reč o Zakonu o porezu na dodatne vrednosti, onda moramo reći da je to jedna iznuđena mera. Međutim ta mera mora da prati i kontra meru, pošto je osnova poreske stope povećana za 2%, od 18 na 20%. Mi očekujemo od vas da smanjite poreze na rad, kako bi naš proizvod bio konkurentan drugim proizvodima. Ako jednostavno primenite ovu meru bez poreza na oslobađanje rada, vi ćete na taj način gospodine ministre, imati manje prihoda nego što ste i očekivali. Mnogi stručnjaci gospodine ministre, govore da će ova mera najviše pogoditi najsiromašniji sloj stanovništva, jer se očekuje plima povećanja cena namirnica. Drugi zakon o kojem bih ja želeo da govorim ovde je Zakon o akcizi. Govorili su moji prethodnici, moje uvažene kolege i ono što je takođe karakteristično je da ako želite da popunite budžet normalno, najbolje da povećate akcize. Što se tiče nekih akciza vi niste reagovali kada je u pitanju benzin i gorivo, ali kada je u pitanju tečni naftni gas, tu ste reagovali, podigli stopu od 18 na 30%, i na taj način upravo pogodili sve one vozače automobila, koji su se preorijentisali na taj tečni naftni gas. Mi smo svesni poštovani prijatelji da su ove mere nužne, a i takođe smo svesni da je Srbiji potrebna jedna nova industrijalizacija. Demokratska stranka Srbije je ponudila jedan program razvoja nove industrijalizacije i mi očekujemo gospodine ministre, da određene stvari iz tog programa razvoja i pogledate možda ćete u samom vašem programu to i implementirati. Dakle, DSS takođe misli da nema ekonomskog razvoja, niti povećanja životnog standarda bez očuvanja teritorijalnog suvereniteta i državnog integriteta. U tom kontekstu, mi ćemo se, poštovani ministre, ponašati prema vlasti kako se i vlast ponaša prema državi. Poslanici DSS su za ovaj set zakona, za ovaj set mera ponudili određene amandmane. Amandmani su suvisli i govore o suštini problema. Mi na ovaj način želimo da pomognemo Srbiji, želimo da pomognemo privredi Srbije, a želimo da pomognemo i ovoj vladi. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Predrag Marković. Nije tu. Sledeći govornik je Zoran Antić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, kamo sreće da smo o ovim zakonima razgovarali možda još pre jedno dve - tri godine, da je bilo malo više razumevanja u prethodnoj Vladi ili da smo imali vanredne parlamentarne izbore, mislim da bi stanje u javnim finansijama bilo znatno bolje i da možda ne bismo danas ni došli u situaciju da moramo da povećamo PDV, da bismo uspeli da one obaveze koje imamo iz budžeta prema različitim kategorijama građana ispunimo. Dakle, nažalost, kod nas u Srbiji često lični politički interesi prevladaju neke šire društvene interese i jako često se gleda kratkoročno, a ne vidi se vizija jednog ekonomskog sistema, vizija jednog modela privrednog rasta koji generalno za sve nas treba da znači bolji život i perspektivu. Okreni, obrni, dođosmo u situaciju da danas tek govorimo o ovim zakonima. Pre nego što par reči kažem o njima, želeo bih da kažem da je ova vlada sastavljena sa ciljem da se stvarno sprovedu jedne ozbiljne reforme, kakve nismo imali, nažalost, u prethodnom periodu, rekao bih u celom ovom periodu tranzicije, ili ako smo i imali neke reformske zakone oni se nisu sprovodili, tako da smo došli u situaciju da u nizu zakona imamo jako lošu implementaciju tih zakona i da su rezultati tih zakona po srpsku ekonomiju i po standard građana katastrofalni. Skoro smo imali podatak da je standard građana samo u prethodnih godinu dana opao za 30%. Sve je to trebalo preduprediti, ali, nažalost, nije bilo dovoljno političke volje. Kao što rekoh malopre, čini mi se da su politički interesi i želje da se izgura neki mandat od četiri godine mnogo bili jači nego interesi građana. Dakle, mi smo opstanak ove vlade vezali za sprovođenje institucionalnih strukturnih reformi i što se SNS tiče sasvim sigurno, budite u to ubeđeni, istrajaćemo u tome. Svesni smo da su one kritike koje stižu od strane sadašnje opozicije na mestu kada je u pitanju činjenica da ove mere nisu dovoljne. Svesni smo da pred nama stoje jako ozbiljni rezovi i da te reforme koje moraju da budu sprovedene neće biti popularne za jedan deo građana. Ali, isto tako smo svesni da i građani Srbije od nas očekuju promene i da su i oni danas iz dana u dan sve svesniji u koliko teškoj situaciji su danas javne finansije, u koliko teškoj situaciji je naša ekonomija. Prema tome, računamo na podršku, računamo na razumevanje građana, ali računamo i na hrabrost ove vlade, na hrabrost ljudi koji trebaju da Vladi predlože mere, pa Vlada nama kao Skupštini, jer mislim da je i ta politička hrabrost jedan veliki nedostatak u našem političkom životu, da smo jako često išli s nekim populističkim merama i da nismo imali dovoljno hrabrosti da ono što zamislimo izguramo do kraja. Dakle, mere naravno imaju za cilj fiskalnu konsolidaciju i mislim da niko od govornika iz vlasti ili iz opozicije to nije osporio. Mere možda u ovih narednih par meseci neće imati tako veliki efekat, ali imaće efekat u narednim godinama i to je jako važno, jer mislim da, bar što se ove vlade tiče, odgovornost ove vlade ipak treba da krene sa budžetom od 2013. godine, da će kroz taj budžet da se vidi šta je to što je Vlada zacrtala kao neki svoj ekonomski program i u kom smislu misli da vodi javne finansije i na koji način misli da osmisli jedan novi model privrednog rasta, bez koga nema ozbiljnih prihoda u budžetu i nema jačanja prihodne strane budžeta. Bez toga, svesni smo svi, tonemo samo u veće siromaštvo, u veću nemaštinu,jednostavno vrši se kontrakcija ovih sredstava i ovih resursa koje imamo. Dolazimo u situaciju da imamo jednu neodrživu ekonomsku politiku na neki srednjoročni, a kamoli na dugoročni rok, o tome ne treba ni govoriti. Meni je drago što, kada su u pitanju ove mere koje su trenutno na dnevnom redu, mogu da pohvalim da, bez obzira što ima onih nepopularnih koje se odnose na povećanje poreza, na povećanje PDV-a, imate izraženu brigu o preduzetnicima, o maloj privredi. Mislim da to ni gospoda iz opozicije nisu mogli da ospore. Dozvolićete mi da kao poslanik koji podržava ove mere kasnije pročitam par mera koje su nesumnjivo u korist male privrede, koje će nesumnjivo značiti očuvanju tih radnih mesta, a u prethodnom periodu, u prethodnim godinama imali smo gubitak radnih mesta, pre svega kada su u pitanju preduzetnici, kada su u pitanju mala i srednja preduzeća. To opredeljenje Vlade za mene je izuzetno bitno. Ono što je isto tako za pohvalu u merama koje imamo danas na dnevnom redu, to je činjenica da su one u dobroj meri životne, rekao bih. Mislim da je ministarstvo imalo jako puno sluha za sve one probleme koji su se u međuvremenu pojavili kada su u pitanju pojedini zakoni i mislim da je pokazalo dovoljno vizije za sve ono što nas očekuje i eventualno za jednu opasnost od produbljivanja ove krize koja već predugo traje i na našim prostorima, ali i šire, generalno međunarodna kriza ekonomije, međunarodna kriza finansija. Želeo bih, kada je u pitanju porez za dodatnu vrednost, da izrazim i naše nezadovoljstvo što smo bili primorani da do toga dođemo. Svesni smo i onih loših implikacija koje nosi povećanje poreza dodatnu vrednost, ali nizom mera, bar kada je u pitanju, kao što malopre rekoh, preduzetništvo, mislim da su negativni efekti tog povećanja usporeni ili bitno umanjeni. Važna stvar je istaći zbog građana Srbije da danas nema povećanja poreza na dodatnu vrednost kada je u pitanju hrana, a iz nekih zadnjih izveštaja Republičkog zavoda za statistiku mislim da negde blizu 50%, 45, 46 ili 47% prihoda porodica u Srbiji odlazi na hranu. Prema tome, mislim da je to bitna stvar u ovim merama i bitna poruka građanima Srbije, da će bar u tom delu biti zaštićeni od povećanja poreza na dodatnu vrednost. Ono što je jako važno, to je da je na jedan bolji način regulisan i povraćaj poreza na dodatnu vrednost i da se ministarstvo i Vlada obavezala da nema kašnjenja u tom povraćaju, pa je čak i sebi nametnula neke kaznene kamate, što je jako pozitivno i retko se dešavalo kada je u pitanju poreski sistem, da država generalno sebe kažnjava. Mnogo češće je kažnjavala građane i kažnjavala je privredu kada su kasnili sa svojim obavezama prema državi. To je nešto što je pozitivno. Što se tiče akciza, još jedna nepopularna mera, ali isto tako bila je neizbežna, jer porez na PDV i akcize su oslonac one prihodne strane u budžetu. U tom smislu, mislim da onaj deo koji se odnosi na povraćaj akcize kada su u pitanju taksisti, kada su u pitanju preduzetnici da je dobro osmišljen i da je za pohvalu, bar u tom delu. Što se tiče poreza na prihode od kamata i dividendi mislim da je to u ovom trenutku verovatno jedna mera koja pogađa pre svega one imućnije građane i da u situaciji kada moramo da pokažemo mnogo veći stepen socijalne solidarnosti, među svima nama, da se nadam i očekujem da ćemo oko tih građana imati razumevanje za ovu meru. Znači, sve one kritike opozicije koje smo mogli da čujemo u prethodnoj raspravi mislim da se odnose na to da su mere populističke, da su kratkoročne, da su nedovoljne, u najvećoj meri ne stoje. Znači efekti će biti vidljivi pre svega u budžetu za 2013. godinu, 2014. godinu. Populistički, mislim populistički u svakom slučaju nisu, mislim da je cilj da se zaštiti koliko je moguće standard pojedinih grupa građana, jer čemu populističke mere na početku mandata jedne vlade ako ih već imate, obično su u trećoj ili četvrtoj godini mandata. Mislim, prema tome, da ta tvrdnja ne stoji, a kao što malo pre rekoh da su nedovoljne. Svesni smo toga i mi i mislim da nas tek očekuje jedan ozbiljniji paket koji će samo nastaviti ovu intenciju sa kojom se krenulo. Ipak, imamo veliki broj zakona, imamo činjenicu da je Vlada sastavljena pre mesec i po dana, i očekivati ozbiljne poreske reforme, sistemske reforme u tako kratkom roku bez jedne ozbiljne analize, mislim da bi bilo neodgovorno i da nije realno. Smatram da ova vlada ima jako malo prostora za grešku jer je grešaka u prethodnom periodu bilo jako puno, pa prema tome o svakoj meri koja se predlaže moraćemo ozbiljnije da porazmislimo, odnosno da vlada proceni efekte svake te mere, pa i mi poslanici da to mnogo ozbiljnije sagledamo. Siguran sam da ćemo u narednom periodu imati i više vremena da sve te mere sagledamo. Svestan sam da su sve ove izmene, ovi zakoni, ovi zakonski propisi došli veoma brzo ali kažem, mesec i po dana tek postoji Vlada, problemi su nagomilani i veliki i mislim da u tom smislu nismo mogli mnogo više ni da očekujemo. Ono što bih kao pomoć malim i srednjim preduzećima, kao pomoć preduzetnicima, što je jako važno, još želeo da naglasim, uvećanje cenzusa i da pozdravim, to uvećanje cenzusa za ulazak u PDV sa četiri miliona na osam miliona. Porez na dodatnu vrednost po realizaciji mislim da će jako puno značiti malim i srednjim preduzećima i da imamo veliki broj preduzeća koja će zahvaljujući ovoj meri sačuvati likvidnost u nekom kraćem periodu, s obzirom da se predviđa period od šest meseci da ukoliko ne dođe do uplate PDV-a, odnosno realizacije da on mora biti uplaćen, da ta zaštitna mera jako puno znači ali i ostavlja prostor malim i srednjim preduzećima da poprave svoju likvidnost. Što se tiče obaveze da PDV obveznici budu investitori kada je u pitanju građevinarstvo i ta oblast naše privrede, ne vidim šta je tu loše. Prepoznajem samo jedan predlog koji je mnogo jasniji koji će omogućiti Poreskoj upravi da ima bolju kontrolu i koji će sasvim sigurno popraviti stanje kada je u pitanju uplata PDV-a. Povraćaj akciza, ukidanje fiskalnih kasa, isto tako je jedna mera koju svi pozdravljamo. Da li je u to vreme kada su uvođene, da li se išlo preširoko, možemo da procenjujemo i jedni, i drugi, i mi koji smo s jedne strane danas u vlasti, u tom trenutku smatrali smo da se možda ide preduboko sa tom merom ali je i situacija ekonomska bila znatno bolja i računali smo da ćemo kroz jednu poresku reformu koja je trebala da usledi bitno popraviti stanje kada je u pitanju siva ekonomija. Da je to u tom trenutku bila mera koja treba da spreči sivu ekonomiju. Sada kada govorimo o sivoj ekonomiji, za pohvalu je i ovaj predlog Ministarstva i Vlade, dakle da imamo mogućnost da Poreska uprava kontroliše i one ne registrovane privredne subjekte ili da faktički i u tom smislu popravi situaciju jer je veliki broj privrednika nezadovoljan visinom sive ekonomije u današnjem društvu. Znači, ta mera sa jedne strane poprilično postupna ostavlja prostor svima onima koji nisu ne registrovani da u par narednih meseci izvrše registraciju. Mislim da je to dobro, da ne treba biti preoštar u ovoj situaciji i da smo svi na ivici neke socijalne izdržljivosti. Da je preduzetništvo u situaciji da ima jako malu zaradu i da sam put u sivu ekonomiju često i nije u želji da se prikriju neke poreske obaveze, već da preduzetnici nemaju drugo rešenje u ovom trenutku. Što se tiče, uprošćavanja procedura, dosta toga imamo i u ovom zakonu, ali poreska procedura i najava ministra smatram da je za svaku pohvalu. Povraćaj PDV-a poljoprivrednicima na ime je isto tako mera koju treba pozdraviti i to je stvar koja je iz prakse došla, i to razumevanje za probleme na onom mikro nivou, to je mislim jedan novi kvalitet koji nismo imali u prethodnoj vladi, gde se uvek govorilo o nekom makro nivou, gde se uvek išlo sa nekim velikim strategijama, sa nekim velikim rečima, a od svega toga oni ljudi koji su na terenu, oni ljudi koji privređuju često nisu imali osećaj da se o njima brine. Ako se nastavi u tom smislu, u tom pravcu, mislim da možemo svi skupa u Narodnoj skupštini podržati takvu intenciju Vlade. Ukidanje taksa i naknada, znači tih nekih 138 parafiskalnih nameta, mislim da je za svaku pohvalu i činjenica da ćemo u nekom narednom periodu imati ujednačavanje tih taksa na nivou cele Republike i kontrolu od strane ministarstva, jer se to otrglo kontroli. Mislim da oko toga svi možemo da se složimo da imamo jako puno problema u lokalnim samoupravama. Nadam se da će Vlada o tome voditi računa jer nekih 30% sredstava iz javnih finansija dotiče lokalnu samoupravu, a svrsishodnost trošenja, način trošenja tih sredstava je jako često motivisan nekim političkim razlozima. Sve u svemu ima dosta stvari koje u ovom trenutku treba pohvaliti kada su u pitanju ove mere. Kada je u pitanju rebalans budžeta, naravno govorićemo o svemu tome, one će u ovom trenutku imati značajan efekat i na stabilnost budžeta, ali mi prave efekte očekujemo u 2013. godini. U tom smislu smatram da svi mi poslanici možemo u suštini biti zadovoljni i da će Vlada imati razumevanja, ako ovako nastavi za sve one primedbe koje stižu iz privrede, od građana, u nekom narednom periodu, pa da ćemo eventualno neke propuste moći i da ispravimo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Predrag Marković.
Zahvaljujem gospodine potpredsedniče. Ono što je važno u ovoj diskusiji a razumljivo je, svejedno da li se izjašnjavaju poslanici kao pozicija ili opozicija, razumljivo je da postoji čitav niz primedbi i sve one u stvari konstatuju jedno, da je ovih 23 odnosno 24 zakona koji se menjaju u funkciji prvo rebalansa, dakle onog o čemu su svi složno govorili još pre dva meseca da mora hitno da se uradi. S druge strane da je ovo samo skup nužnih mera i konačno da nije moguće od strane jednog čoveka, jedne vlade, jedne Skupštine jednim potezom ispraviti sve ono što je u međuvremenu uočenu, svejedno da li je bilo donošeno sa dobrom namerom, sa lošom namerom, što je uočeno da šteti i budžetu i državi i građanima. Meni lično, gospodine Dinkiću govori to da očito dve godine niste bili u vlasti, da za te dve godine niste obilazili partijske ćelije, već ste se viđali sa građanima, jer u ova 23 zakona koliko sam čuo, juče ste o svakom govorili po pet minuta. To je ispalo onda dva sata. Uspeli ste da vidite da različita iskrivljavanja, neozbiljnosti, neodgovornost, a ponekad i bahatost su učinili da čitavi slojevi građana su oštećeni različitim zakonskim merama. U ova 23 zakona u stvari s jedne strane se ispravljaju, pa će vam sigurno reći da sprovodite, i sprovodite, svoje izborna obećanja, ne samo vaša, već mnogih stranaka, ali s druge strane obezbeđujete i štednju za sredstva koja će biti neophodna. Smo jednu rečenicu, dozvolite mi, pošto je u pitanju vremensko ograničenje. Ono što jeste važno, neko je juče rekao, ovo je samo prvi korak. Svima mora da bude jasno kada hoćete da sredite kuću i da biste samo počistili morate prvo da pomerite sve stvari, a onda ćete otkriti da su neke možda s razlogom kupljene, ali da nema razloga da ih čuvate, da neke u međuvremenu su se usmrdele, pa ne pomaže obično čišćenje. Ali, vrlo je važno da to bude samo prvi korak i da vidimo efekte i u rebalansu i u budžetu. To je ono što sam želeo danas da vam kažem. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Zahvaljujem se. Pre nego što počnem, izvinite da li bih mogao da saznam koliko je preostalo vreme naše poslaničke grupe.
Imate 18 minuta.
Dame i gospodo, sadašnje stanje ekonomsko, političko u Srbiji jeste vrlo teško i vrlo bremenito i ne može se u ovom trenutku 2012. godine podsećati na nešto što je bilo pre 10 ili 12 godina ili više od toga i ne može se za ovako katastrofalno stanje u ekonomiji, u privredi, u politici optuživati neko ko je bio na vlasti pre desetak ili 15 godina. Ljudi zaista teško žive i težina života nas tera da se ophodimo u rešavanju ovih problema i ove veoma teške situacije vrlo odgovorno i da za na trenutak na stranu stavimo sve one naše političke razlike, političke možda i sukobe koje smo imali prethodno, jer zaista je dogorelo do nokata i zaista se ovo stanje u Srbiji može nazvati vanrednom situacijom. Pošto je leto i skoro je mnogo krajeva u Srbiji bilo opterećeno mnogim požarima zaista se stanje u ekonomiji Srbije može opisati kao zahvaćeno požarom. A, kada je požar prisutan onda ga treba hitno gasiti i svim mogućim sredstvima, najpametnije, najracionalnije kako se taj požar ne bi širio, kako ne bi devastirao sve oko sebe. Zbog toga moram da kažem da sa ponosom ističem da je danas 2012. godine u Srbiji došlo do velikih promena, da je pre svega očigledno da su te promene u političkoj sferi urađene zahvaljujući snagama koje su danas u situaciji da slobodno pogledaju sve u oči i da prihvate ono što je pozitivno, bez obzira od koga taj pozitivni predlog poticao, da li se to radi o predlogu iz poziciji ili opozicije ili od nekog ko je možda u prethodnom periodu imao različite političke stavove od nas koji smo danas na vlasti. Zato moram da kažem da je sadašnje stanje zaista u ekonomiji posledica jednog neoliberalnog kapitalističkog sistema koji je posle 2000. godine uveden u Srbiju i koji je za ovih 12 godina ostavio velike tragove, pre svega u toj privrednoj oblasti koji su mogli da se vide sada i koji su rezultirali danas situacijom kakva jeste da postoji velika rupa u budžetu. Znači, s jedne strane imali smo smanjenje prihoda koji će omogućiti finansiranje svih onih oblika potrošnje, koji su u međuvremenu uvedeni, a šta je sve to uvedeno ili kako je sve to što je uvedeno trebalo da potroši sve ono što nije stvoreno, pa samo što nije stvorena agencija za sve i svašta, ili ispitivanje uticaja kiselosti mleka na pubertet muve, i zbog svega toga došlo je do ovakvog stanja u kakvom se nalazimo svi, bez obzira da li smo iz vlasti ili iz opozicije. Moram da kažem da sam zadovoljan što u ovom parlamentu vlada takva atmosfera koja je promenjena u odnosu na onu koja je vladala od 2000. godine, kada je bilo potrebno bičem dolaziti do govornice, kada je u velikom broju slučajeva sa mesta predsedavajućeg bila upućivano toliko prekora opoziciji da nije moglo ni da se čuje nikakvih kritičkih tonova prema radu Vlade, ili prema radu vlasti. Danas je to promenjeno. Danas je sasvim drugačija situacija. Međutim, da danas ne pričamo kakvo je stanje bilo, već da kažemo kakvo jeste. Pošto je pomenuta malo pre i teška situacija u lokalnim samoupravama, na žalost postoje neki relikti onog političkog delovanja gde je još uvek DS, na žalost zajedno sa pojedinim članovima ili opštinskim odborima URS ili drugih na vlasti, u kojima recimo u lokalnim parlamentima imate samo minut i po ako ste slobodni odbornik da kažete šta imate o nekom predlogu odluke, zakona ili o nekoj tački dnevnog reda. Recimo, kao što je to slučaj u Pirotu. Zahvaljujući SNS i onome što se desilo kao promena. U ovom parlamentu to nije slučaj i nadam se da će u celoj Srbiji, zaista doći vreme da se demokratski, na pravi način ophodimo prema realnim problemima u kojima se nalazimo. Dakle, set ovih zakona dolazi upravo kako bi se sprečila ona negativna posledica sistema političkog, ekonomskog koji je od 2000. godine doveo Srbiju u ovakvo, vrlo teško stanje. Set ovih zakona iako se na prvi pogledi neki od aspekata, ili od delova ovih zakona mogu činiti nepopularnim, mora da bude u funkciji gašenja požara koji je zahvatio budžet Republike Srbije. Ovi zakoni jesu u funkciji omogućavanja nesmetanog funkcionisanja republičkih institucija. Ali, mi iz Pokreta socijalista koji delujemo zajedno sa našim koalicionim partnerima iz SNS trudićemo se da ovo bude samo početak reformi koje će označiti zaista pokretanje Srbije sa mrtve tačke u koju je dovedena, opet moram da kažem, ne u prethodnom periodu od 40, 50 dana, već zahvaljujući tome što je stvoren sistem koji je na žalost, na čelu sa DS promovisao vrednosti neolibarnog kapitalizma, bez obzira na to što je DS prišla Socijalističkoj internacionali ili slovi za levičarsku partiju. Nažalost, u Srbiji postoje pojedini politički subjekti koji, bez obzira na ovakvo objektivno teško stanje, i dalje zagovaraju primenu tih neoliberalnih sistema, koji ne shvataju da na taj način nećemo moći da idemo nigde, koji ne shvataju da je čak i u onim državama u kojima je neoliberalni kapitalistički sistem postojao mnogo duži period, nego što je kod nas. Odustalo se od tog sistema, ali postoje ljudi koji su nastavljači neoliberalne politike u funkciji stranog kapitala koji misle da će na taj način moći da deluju na političkoj sceni i moći da doprinose razvoju Srbije. Nažalost, od toga nema ništa. To su samo prazne priče koje ne stoje više ni u EU. To su samo priče koje mogu da služe za dnevno političke potrebe. Kada u ovom parlamentu čujemo nekog ko se poziva na zaštitu interesa radnika, a taj isti neko je do juče bio glavni zagovornik ovakvog zakona o radu, istog zakona o privatizaciji, koji su dva glavna sistemska zakona koji su doveli do ovih problema koje danas imamo i do rupa u budžetu, nemojte se čuditi što moramo da pribegavamo čak i nepopularnim merama kakvih ima među ovim predloženim zakonima koji su danas na dnevnom redu, da bismo sve te posledice anulirali. Teško žive ljudi u celoj Srbiji, ali je naročito teško ljudima na prostorima Kosova i Metohije. U ovom trenutku moramo obratiti pažnju da zaista tim ljudima na Kosovu i Metohiji treba pomoći maksimalno. Ovaj set zakona će imati i te kako krupne posledice i na njihov život, ali pre svega moram da istaknem da oni koji su se nakon osam godina drznuli da pozovu međunarodne faktore na zabranu posete pojedinca, pre svega direktora državne kancelarije, Vladine kancelarije za Kosovo i Metohiju, da bude u prilici da poseti Srbe na Kosmetu, je vrlo negativan potez i zaista sa žaljenjem sam morao da slušam pozive koji su neodgovorni pojedinci iz pojedinih opozicionih partija, konkretno iz LDP, upućivali na tu temu. Igrom slučaja, isti takav poziv ili isti takav predlog je imao Bajram Redžepi, tako da se otkriva u čijoj su funkciji te izjave i zbog čega su se te izjave dešavale. (Predsedavajući: Molim narodnog poslanika da se vrati temi.) Mi ćemo podržati ovaj set predloženih zakona da bi se, kao što sam istakao, požar ugasio. Moram da odgovorim samo na nekoliko napomena koje su se čule u jučerašnjem danu, nisam bio u prilici da odgovorim na njih. Pomenuta je Babušnica od jednog govornika sa primedbom da u ovom trenutku u Babušnici postoje vrlo loše ekonomske prilike, da lokalni funkcioneri primaju plate, a da su putevi puni rupa. Podsećam da je i Babušnica deo Srbije i da deli sudbinu cele Srbije, da je u Babušnici bilo preko 7-8 jakih privrednih subjekata u kojima je radilo preko 2000 radnika, a danas ta ista Babušnica ima funkcionere lokalne samouprave kao što je imala i onda, ali nema te privredne subjekte koji su u međuvremenu propali. Takođe moram da iskoristim priliku, pored napomene da ćemo apsolutno podržati ovakav zakona, iako ima nekih stvari koje će biti nepopularne, da uputim pitanje ministru oko ukidanju sopstvenih prihoda direktnim budžetskim korisnicima, pošto je bilo nekih pitanja iz sredine iz koje dolazim, iz Pirota - da li će iz tih tokova biti izuzete i srednje škole? Dakle, konkretno, da li će jedna srednja škola koja ima sopstvene prihode biti pod uticajem mera ukidanja sopstvenih prihoda direktnim budžetskim korisnicima? Hvala lepo.
Reč ima ministar Dinkić.
Samo da odgovorim. Ne, to se ne odnosi na obrazovanje, ni na fakultete, ni na škole, ni na zdravstvene institucije. Oni spadaju u tzv. indirektne korisnike.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, uz napomenu da imate na raspolaganju šest minuta i 30 sekundi.
Zahvaljujem. Hteo bih da krenem od onog dela što je ovih dana javnost tretirala kao ključne faktore kojima se planirao ovaj predlog rebalansa budžeta i, kako bih rekao, politička opozicija stavljala u prvi plan, plašeći građane Srbije da je ovaj deo budžeta o kojem može da se izjašnjava ova nova Vlada, nešto što će naneti dodatne probleme građanima Srbije. delimično je to tačno zato što je ovaj budžet tuđi rukopis, tuđa matrica, tuđa svest i tuđa inteligencije i način ponašanja i evidentno pokazuje da sve ovo što se dešavalo u ovom periodu za ovih devet meseci iz kojih izlazimo ovih dana ne može da se popravi tako lako. Može da se sagleda situacija, može da se sanira što je neophodno, da se reaguje na socijalnu komponentu i na taj način da se dočeka kraj godine sa što manjim negativnim efektima i naravno da se maksimalno izbegne ono što se zove propast srpske privrede, odnosno bankrot. Sve mere koje su u ovom trenutku predložene su koncipirale jedno ponašanje da se sanira maksimalno stanje u određenim oblastima kako je to moguće, ali moram da kaže da, pored ovoga što piše u ovim propisima ili što je predlog rebalansa budžeta, postoje brojni faktori koji će uticati na različita ponašanja koja su se do sada manifestovala u javnosti. Ta bahatost u potrošnji, nenamensko trošenje sredstava, zloupotrebe u ponašanju određenih nosilaca javnih funkcija, zloupotrebe ministarstava u političke svrhe služile su pre svega za političku agitaciju, a ne za ono za šta su obrazovana od strane države ili Zakonom o ministarstvima, za šta im je bila određena namena. Redefinisanjem brojnih ovih fiskalnih i u platnom prometu ponašanja koja su do sada remetila regularnost prometa će pomoći da se smiri nivo loše potrošnje, odnosno da se novac više ne troši na gluposti, da se sva sredstva i svi resursi koji u ovom trenutku postoje, upotrebe u ono što im je neophodno, a u ovom trenutku to je trebalo sanirati ekonomiju i voditi računa posebno o socijalnoj komponenti do kraja godine. Rekao bih nekoliko rečenica oko ocena fiskalnog saveta. Prvo se krenulo sa oštrim ocenama prema ovom predlogu. Mislim da su do juče maksimalno sniženi tonovi i da je došlo do nekog zajedničkog stava kako to treba da izgleda u ovom trenutku, da se sagleda situacija, da se vidi da je stanje izuzetno teško i da se predvide mere kako ići u pravcu oporavka. Zajednička je ocena da vreme za oporavak nije malo, da će rast deficita biti i u narednoj godini, ali da ovim merama koje će verovatne tek biti produkovane kroz mesec dana predlogom budžeta za 2013. godinu, tek tada će se moći videti nagoveštaji ili ozbiljnost fiskalnih zahvata koji će biti u narednoj godini motori snižavanja deficita, poboljšavanje fiskalne discipline i, pre svega, da budžet raspolaže realnim prihodima, da se smanji nivo zaduženja putem loših kredita. Moram da kažem da su pre svega rezultati posete predsednika Srbije Rusiji i prvog potpredsednika Vlade Nemačkoj upravo doprineli tome da možemo da očekujemo da u narednoj godini iz tih izvora i tih kredita koji će biti dosta jeftini za Srbiju u ovom trenutku i iz Nemačke onaj investicioni zahvat koji se očekuje u narednim godinama pomoći da i srpska privreda dobije više posla, a da se zaštiti onaj ključni deo gde se snižava obim kamata, jer vidljivo je da sada u rebalansu je predviđen rast kamata, da budžetom nisu bile predviđene i zarade za 12 mesec, ni za rudnike Resava, niti za železnicu celu itd. Sve se to sada našlo u ovom kolaču. Novinari su pominjali 13. penziju. Ne bih rekao da je to 13. penzija, radi se o nečemu drugom. Mislim da se radi o jednom delu socijalne karte da se pomogne našim penzionerima u naredna 3-4 meseca, pre svega da im se jednostavno poboljšaju materijalni uslovi da dočekaju kraj godine u normalnim okolnostima. Više bih govorio da je to jedan socijalni momenat nego što bih govorio da je to 13. penzija, jer ona ne postoji ni u pravu niti je predviđena zakonom, a kamoli da treba zloupotrebljavati termin. To sam hteo da kažem u vezi Fiskalnog saveta. Na kraju bih rekao samo jednu stvar. Postoji jedna apsolutna saglasnost da se mora smanjivati taj deficit u narednim godinama. On će rasti, ali ukoliko se suprotstavi parametrima koji će povećavati prihode, oni će držati ravnotežu do trenutka kada će početi njihov pad. Šta je uzrokovalo ovaj rast? Njega je uzrokovalo više faktora. Nije on nastao samo političkom kampanjom u ovoj godini kada su se maksimalno trošila sredstva za …
Vreme, molim vas.
Evo još par rečenica samo. Potreba političkih predstavnika DS je da kroz trošenje javnih sredstava ukažu koliko su lepi građanima, ali to nije pomoglo. Suština je da sada imamo taj obim deficita sa kojim moramo da se borimo do kraja godine. Ovo je tema koja zahteva jako puno vremena i praktično je nemoguće u 5-6 minuta mnogo toga reći, ali biće prilike u drugim tačkama dnevnog reda govoriti više na tu temu. Zahvaljujem se.
Obaveštenje o produženju današnjeg rada. Poštovani narodni poslanici saglasno članu 87. st. 2 i 3 Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova, imajući u vidu potrebu da Narodna skupština prema planiranom tempu rada završi ovu sednicu pre početka perioda redovnog zasedanja. Nastavljamo dalje sa radom. Reč ima narodni poslanik Oliver Dulić.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, danas je na dnevnom redu set od velikog broja zakona ali ću se ja osvrnuti na one zakone koji se tiču zaštite životne sredine, odnosno tiču se ukidanja agencija koje su formirane za vreme rada prethodne vlade, kao i ukidanju jedne izuzetno važne institucije koja je formirana za vreme Vlade Vojislava Koštunice. Kao prvo, mislim da činite veliku grešku i nepravdu prema zaštiti životne sredine koja će ostaviti užasno teške posledice i ugroziti i ono malo što je učinjeno da bi jedna važna evropska politika zaživela u Srbiji na visokom nivou, postala sastavni deo našeg političkog sistema i donela rezultate koje osećaju generacije koje dolaze. Zaštita životne sredine, tu se potpuno slažem sa koleginicom Vojić, danas nije popularna jer ona košta, ona je investicija u budućnost. Danas svako vodi računa o trenutnoj teškoj ekonomskoj situaciji i nikako da se dese vremena u kojima se tvrdi da nije vreme za inovacije, za modernizaciju, za uspostavljanje evropskog sistema poslovanja i upravljanja određenim institucijama. Uvek stradaju one investicije i one politike koje su najudaljenije percepciji važnosti običnog građanina. Mi smo u protekle četiri godine, donošenjem seta ekoloških zakona, uspeli da zaštitu životne sredine postavimo na pravo mesto. O tome su u svojim izveštajima govorili međunarodne i domaće institucije i stručna javnost. Meni je drago što sam bio na čelu Ministarstva koje je svake godine u izveštaju Evropske komisije imalo izuzetno pozitivnu ocenu kada je u pitanju postavljanje evropskih standarda u ovoj oblasti. Kada smo sprovodili politike po preporukama EU, uvodili smo institucije koje su bile u potpunosti paralelne institucijama koje postoje u EU i koje postoje u svakoj zemlji EU. Svaka agencija koja je formirana ima svoju instituciju u Briselu sa kojom komunicira, svaka od tih institucija je formirana u skladu sa zakonom koji je takođe u skladu sa zakonom koji postoji u EU i predstavlja deo "aki kominuter" i svaka od tih institucija je usvojila sve ono što su standardi koje treba uspostaviti u ovoj zemlji. Moje ključno pitanje Vladi danas jeste da li ste se konsultovali sa Briselom, kome mi svakako težimo i opredeljenje je i ove vlade da ova zemlja treba da ide u EU, kada ste ukinuli tako važne institucije kao što je Agencija za hemikalije ili Agencija za jonizujuće zračenje? Pri tom, znate da nijednog čoveka svakako nećete otpustiti i da neće doći ni do kakve uštede ili minimalne uštede kada je u pitanju ukidanje ove dve institucije. To su važna regulatorna tela, ona mogu da funkcionišu u okviru Ministarstva i funkcionisala su do njihovog formiranja. Povratak nazad je korak nazad u našem putu ka EU. Najviše bih se zadržao na Fondu za životnu sredinu. Ovih dana paralelno sa pokušajem da se legalizuje nešto što bih ja nazvao nenamenskim trošenjem sredstava u budućnosti, traje i pokušaj da se ukidanje Fonda opravda potpuno ružnim i neistinitim argumentima. Danas sam želeo da sa vama podelim neke informacije koje su apsolutno tačne i možete da ih nađete u svim poslovnim knjigama kada je u pitanju Fond za zaštitu životne sredine. Fond za zaštitu životne sredine je formiran 2006. godine. On nije direktno budžetska institucija, sredstva Fonda ne dolaze iz budžeta Republike Srbije, nego ima svoje sopstvene prihode koji se pune po principu zagađivač plaća, odnosno korisnik plaća, što znači da Fond pune zagađivači koji svake godine moraju da uplate određena sredstva koja se vraćaju u razvoj i zaštitu životne sredine. Drugi ključni prihod je bio prihod od ekoloških taksi. Postoji još nekoliko linija prihoda koje su se ticale eksploatacije prirodnih resursa. Sve u svemu, Fond je punio svoj budžet isključivo od onih koji zagađuju životnu sredinu i bio je obavezan da taj budžet troši za reparaciju, za podizanje, za unapređenje zaštite životne sredine. Fond je godišnje prihodovao negde od oko pet milijardi dinara, što u sistemu države kada pričamo o budžetu koji je negde između 800, 900 milijardi dinara, kada se uzme konsolidovani budžet on je mnogo veći i predstavlja jednu jako malu sumu. Kada danas govorite o tome da je način na koji je Fond raspoređivao određena sredstva doveo do toga da nema za plate i za penzije, vi gospodine Dinkiću ne govorite istinu. Sredstva Fonda nikada nisu mogla da budu korišćena za plate i penzije. Da su korišćena na bilo koji način, osim za zaštitu životne sredine, to bi bilo kršenje zakona. Vi ste u jednoj gledanoj emisiji izrekli nekoliko neistina a najveća neistina jeste da je 80% sredstava Fonda potrošeno na bilbord. Zbog toga sam hteo da podelim informaciju u javnosti na koji način su trošena sredstva Fonda za zaštitu životne sredine. Uzeo sam 2011. godinu, to je poslednja godina koja je bila cela. Fond je imao prihod od oko 5,1 milijardu dinara. 1,1 milijarda dinara utrošena je za podsticaj i kredite za tretman otpada ili upodobljavanje privrede, poslovanje privrede novim ekološkim standardima. Za komunalno opremanje namenska vozila i zbrinjavanje opasnog otpada utrošeno je 340 miliona dinara, za sanaciju deponija i izgradnju regionalnih deponija utrošeno je 700 miliona dinara, za izgradnju reciklažnih dvorišta širom Srbije utrošeno je 700 miliona dinara, za zaštitu vazduha i monitoring kvaliteta vazduha utrošeno je 280 miliona dinara, za zaštitu voda u 2011. godini utrošeno je 160 miliona dinara, za uklanjanje divljih deponija i rekultivaciju postojećih utrošeno je 680 miliona dinara, za zaštitu prirode i projekte unapređenja prirode utrošeno je 150 miliona dinara, za postavljanje solarnih kolektora i toplotnih pumpi u državnim institucijama, zarad energetske efikasnosti i korišćenja obnovljivih izvora energije utrošeno je 200 miliona dinara. Za finansiranje stručnih i naučnih kuća, podrška univerzitetima, utrošeno je 90 miliona dinara. Za rad nevladinih organizacija koje se bave zaštitom životne sredine utrošeno je 68 miliona dinara i za vrlo važan projekat podizanja svesti i edukacije stanovništva o zaštiti životne sredine rezervisano je 80 miliona dinara u 2011. godini, a realizovano je 65% projekata. Kada se sve ovo sabere, dolazimo do toga da je na poslove izgradnje infrastrukture zaštite životne sredine, deponija, reciklažnih centara, nabavku komunalne opreme, ugrađivanja filtera koji treba da prečišćavaju zagađeni vazduh, za investicije u postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda, izgradnja kolektorskih kanalizacionih mreža, zaštitu prirode, unapređenje prirode i mnogo drugog, utrošeno 97,8% sredstava fonda. Samo 2,2% sredstava fonda u 2011. godini, gospodine Dinkiću, utrošeno je za edukaciju, podizanje svesti javnosti, informisanje javnosti o važnosti životne sredine i rad nevladinih organizacija. Ono što jeste problem i što danas u opštoj histeriji u medijima, u kojoj je neophodno prikazati da svi koji su bivši su kriminalci i lopovi, a svi ovi koji su novi su došli da se sa tim obračunaju, se uzimaju primeri ova 2,2%. Oni se vade bez ikakvog reda, bez ikakvog konteksta, bez ikakve ideje i ulaska u analizu zbog čega je podržavana neka nevladina organizacija ili zbog čega se radilo na izuzetno projektima problematizovanja životne sredine i od toga se pravi podsmeh i sprdnja u javnosti, pokušavajući da se prikaže da su sigurno sve te pare koje su potrošene otišle u nečije džepove, otišle za korumpiranje medija, za promocije političkih stranaka, bez ijednog argumenta, bez uvida u tačno stanje i bez davanja bilo kakve alternative, npr. finansiranju rada vrlo važnog segmenta kao što su nevladine organizacije koje se bave zaštitom životne sredine u budućnosti. Tako smo danas čuli podsmehe zbog čega je npr. podržan projekat solarnih punjača, a podsetiću vas, to je projekat naših klinaca, jedne grupe mladih ljudi, koji su u Briselu osvojili jednu od najvažnijih nagrada za istraživačke delatnosti i država je odlučila da im pomogne tako što će to što su oni izmislili i što je dobilo nagradu u Briselu, što ćemo im omogućiti da to postave u Srbiji. To je bio projekat koji smo radili zajedno sa gradom Beogradom. Ponosan sam što smo mi tim ljudima omogućili da oni ostvare taj projekat. Danas ga vi izvlačite i kažete – zašto se ovo finansiralo? Finansiralo se zato što je država morala da pomaže i takve stvari. Da ne pričamo o sprdnji sa Udruženjem za menopauzu. Mi smo morali da uradimo jednu ozbiljnu studiju uticaja zagađenja životne sredine na ljudsko zdravlje. Kao zemlja, mi imamo užasno veliki problem neplodnih brakova. Neplodni brakovi, odnosno prerane menopauze kod žena, kao glavni uzrok neplodnih brakova, kao i problemi sa sterilnošću muškaraca, su po svim studijama uglavnom izazvani zagađenjem životne sredine. Mi moramo da znamo odakle ta zagađenja dolaze. Moramo da znamo gde su problemi i na koji način da ih saniramo. U toj studiji učestvuju najveći stručnjaci ove zemlje. Ona je dvogodišnji projekat koji je trebao ministarstvu da pomogne da nađe načina da osmisli politiku kako se to više ne bi dešavalo. Dakle, mi smo se sa svim poslovima bavili temeljno, sistematično, sa nadom da će ta politika jednog dana da proizvede zdraviju životnu sredinu i bolje zdravlje našeg stanovništva. Ako ste hteli da ukinete fond, to ste mogli da uradite na jedan elegantan način. Meni je jasna potreba i moram da kažem da je postojala intencija da se fond ukine i za vreme Vlade u kojoj sam ja učestvovao, ali smo uspeli da sprečimo da se to desi. Ako ste hteli da novac koji se prikuplja od ekoloških taksi, od zagađenja, ubacite u budžet i preraspoređujete na druge troškove, to ste mogli da uradite bez ove sramne kampanje u kojoj jednu dobru politiku, koja je bila izuzetno uspešna, koja je značajno unapredila sve ono što se ticalo životne sredine, zgazite i da potrete bez bilo kakvog razloga. Nije postojao nijedan razlog da napadate jednu dobru politiku da bi fond ugasili. Mogli ste to da uradite prosto zakonom. Mi bismo se, naravno, bunili. To biste uradili do kraja. Mislim da je to loše. Ono što bih od vas tražio jeste obećanje koje treba da date ovde pred narodnim poslanicima i pred našim građanima. Životna sredina zaslužuje da bude finansirana. Ona mora biti finansirana. U Srbiji moraju da nastave da se grade deponije, postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda. Srbiji trebaju reciklažni centri, Srbiji treba industrija reciklaže. Srbiji trebaju zaštićena prirodna dobra. Srbiji treba spas od ogromnih zagađenja koja su svuda oko nas. Da bi se to desilo, za to moraju da se obezbede finansije. Ako ćete mi danas, gospodine Dinkiću, obećati da će Ministarstvo životne sredine imati isti budžet kao što je imalo za vreme ove vlade kroz fond, da ćete omogućiti da se tih pet milijardi dinara troši za zaštitu životne sredine, u srazmeri u kojoj god ministarstvo bude želelo, onda ću da kažem – u redu, nema nikakvih problema, napravili ste dobar posao, čestitam na tome. Ono što se plašim jeste da se to neće desiti. Imam iskustva, svi smo imali iskustva, koji smo učestvovali u radu prethodne Vlade, kako izgleda pregovor oko budžeta. Kada krene da se pregovara budžet, uvek postoje prioriteti i uvek postoji nešto što je najvažnije. Životna sredina, ponavljam, obično nikome nije važna. Naravno, mnogo je važnije da se ima za plate, penzije, socijalna davanja, vojsku, policiju, pa dolazi zdravstvo, pa dolazi obrazovanje. Životna sredina je uvek tamo u ćošku mala, koja treba da prihvati da je sve ovo prioritet i važno. Plašim se da ćemo na ovaj način u potpunosti da ugazimo sve ono što je bio pokušaj da se i životna sredina doživi kao zdravstvo i kao obrazovanje. Moram da kažem, zameram što danas ljudi koji su došli posle nas u ministarstvo uživaju u činjenici da se njima ukida jedan od najvažnijih instrumenata za sprovođenje politike. Nisam čuo ministarku zdravlja da kritikuje što je njen prethodnik gradio bolnice, domove zdravlja. Ne čujem da neko iz obrazovanja ima bilo kakvu kritiku zbog toga što je prethodnik gradio škole i bolnice, ali čujem da današnje ministarstvo ima nešto protiv toga što smo mi gradili reciklažne centre i deponije i velikodušno prihvata da ta sredstva, umesto da se grčevito bore da ostanu u životnoj sredini, odu u taj tamni vilajet koji se zove republički budžet, pa je onda pitanje koliko će uspeti da ispregovara da se to vrati. Izneli ste, gospodine Dinkiću, i neke optužbe koje su u najmanju ruku nekorektne. Vi ste rekli da je sigurno bilo nenamenskog trošenja sredstava. Rekli ste da je tu verovatno bilo i nekih zloupotreba. Mislim da ste zaboravili vrlo brzo kako izgleda biti medijski šikaniran, izložen jednim generalnim ostrakizmom. Vi danas gledate i počeli ste da učestvujete u jednoj kriminalizaciji svih ljudi koji su juče sedeli sa vama. Vrlo dobro znate, vi ste tome bili izloženi i znate kakav je to osećaj, kada vam svako osporava ne samo vašu politiku. Osporavanje politike je u redu. Danas sedimo ovde u parlamentu i o tome debatujemo. Kada vas osporavaju moralno, ljudski, pretvaraju u kriminalca. I vi ste tome bili izloženi. Ne razumem zašto vi morate sada da učestvujete u tome i zbog čega morate da iznosite tako teške optužbe, a da pri tom nemate nijedan argument. Slažem se da postoje organi koji treba da ispitaju poslovanje svake institucije. Unapred se radujem tome. Ako je bilo zloupotreba, pa neka se dokažu i neka ljudi koji su zloupotrebama učestvovali plate u skladu sa zakonom, pa makar to bilo i u fondu, ministarstvu, gde god. Slažem se sa tim, ali nemojte da etiketirate i da učestvujete u etiketiranju koje danas traje u medijima, koje je ovog puta okrenuto prema meni, a ko zna, možda će sutra biti okrenuto i prema vama, jer jednog dana možete se vi opet vratiti u opoziciju. U stvari, vi nikada niste bili u opoziciji, ali ćete možda jednog dana i kao vlast biti na meti tih istih napada. Danas ovde čujem citate da je Oliver Dulić zadužio ovu zemlju 50 miliona evra, iz jednog medija, koji o tome što piše svakako ništa ne zna. Onda se navodi da sam zadužio zemlju tako što smo u fondu ostavili potpisane i nerealizovane ugovore za sledeće projekte. Energetska efikasnost od 1,1 milijarde. Da, mi smo oblagali državne ustanove i zgrade po svim gradovima Srbije tokom ove godine. To je bio jedan od najboljih projekata koji smo sproveli. Za dva meseca su sve lokalne samouprave privukle te projekte, i škole, bolnice, domovi zdravlja i vrtići su postali energetski efikasni. Imaju uštede energije sa jedne strane. Sa druge strane su obnovili svoje fasade i postale su lepe. Sjajan projekat. Jesam li to gradio sebi, da me neko optuži da sam ja zadužio ovu zemlju sa tim? Isto je bilo i sa pitanjima izgradnje reciklažnih centara. Onda se postavlja pitanje – zašto, gde su reciklažni centri? Grade se, jer u ovoj zemlji ne može da se uradi bilo šta preko noći. Za uspostavljanje normalne politike, za izgradnju ekološke infrastrukture su potrebne godine. Ne može da se uradi sve preko noći, ali se gradi u ovom trenutku, pa sam ja onda zadužio zemlju zbog toga što je, nažalost, fond morao da uplaćuje sredstva u dva projekta u kojima smo, gospodine Dinkiću, zajedno učestvovali. Jedna je pomoć građevini i Fond je morao da da sredstva za pomoć građevini zbog toga što su nastale obaveze, a vaše Ministarstvo nije ispunilo obavezu koju smo imali zajednički kada smo osmišljavali projekat pomoći građevine, a to je da se nađu sredstva komercijalnih banaka, da bi se popunio onaj deo koji predstavlja obavezu Vlade. Vaše Ministarstvo nije uradilo taj posao, pa je iz Fonda zaštite životne sredine to moralo da bude finansirano. Isto kao i drugi projekat, i to je moja velika greška. Užasno mi je sada teško zbog toga što sam uopšte prihvatio da se iz Fonda zaštite životne sredine, kao privremena mera u vanrednim okolnostima, izdvoje određena sredstva za subvencionisanje stambenih kredita. To su stvari koje smo mi uradili i to je greška u 2012. godini. Vi ćete sada, na osnovu te greške, Fond da ukinete i sva sredstva ćete preusmeriti u budžet Republike Srbije. Nažalost, životnoj sredini se neće vratiti sredstva koja su neophodna i propašće mnogi projekti koji su započeti. Imam poruku za novo Ministarstvo - raskinite sve ugovore koji vam se ne sviđaju. To je vaše pravo. Mi smo vodili politiku koju smo smatrali da treba - određeni procenat ukupnog poslovanja Fonda usmeravati u obrazovanje ovog inače neobrazovanog naroda kada je u pitanju zaštita životne sredine. Nemojte to da radite, nemojte da finansirate i doviđenja. Ali, ono što su ključni projekti koji podrazumevaju izgradnju infrastrukture, to mora da se završi, to ovoj zemlji treba. Da zaključim, mislim da činite veliku grešku. Mislim da će životna sredina nakon ovih odluka svako pretrpeti određene posledice. Mislim da će to imati svakako i uticaja na izveštaj koji će doći od institucija koje u ovoj zemlji prate stanje životne sredine i mislim da ćemo jednog dana, a nadam se vrlo brzo, opet sedeti ovde i raspravljati i da će Ministarstvo imati potrebu da ponovo definiše koliko sredstava u ovoj zemlji treba da se potroši na životu sredinu, jer je ona važna. Ona je važna za ovu zemlju, ona je važna za buduće generacije, ona je važna za zdravlje našeg stanovništva. Zahvaljujem se.
Reč ima ministar Mlađan Dinkić.
Postavili ste pitanje – zašto sve ekološke takse koje ostaju u sistemu i treba da se naplaćuju zagađivačima, neće više biti prihod Fonda za zaštitu životne sredine, nego opšti prihod budžeta Republike Srbije? Zato što, a poslanica Demokratske stranke Srbije je to ispravno rekla, je ovaj Fond osnovan sa dobrom namerom krajem 2006. godine i za vreme vašeg mandata je njegova misija potpuno preokrenuta na drugu stranu - van evropskih normi, van ekologije, već za političke svrhe i političku promociju. Izneću podatke na osnovu kojih sam odlučio, zajedno sa ministarkom Mihajlović, da ukinemo Fond za zaštitu životne sredine, jer smo se uverili da pod političkim pritiskom koji je postojao u vaše doba on nije vršio funkciju zaštite životne sredine. Samo je to razlog. Mi hoćemo da štitimo ekologiju. Ostaju sve ekološke takse, ali u pravim programima za zaštitu životne sredine. Šta je bilo pogrešno kod vas? Ako nisam u pravu, vi mi objasnite. Prvo pitanje – ovaj fond je ove godine prihodovao negde oko tri milijarde dinara, a ukupno, gašenjem fonda su potpisani ugovori za pet milijardi i 800 miliona dinara, što znači da sredstva iz prethodnih godina nisu potrošena. Ako nisu potrošena, šta to znači? Da li ste imali neke ekološke projekte, pa ih niste izvodili? Da li zaista nema potrebe da se ta sredstva troše za zaštitu životne sredine, nego višak sredstava je prenet u ovu godinu? Da se zaista brinulo o životnoj sredini, valjda bi svaki dinar koji je naplaćivan od zagađivanja životne sredine, od tih taksi, bio potrošen za zaštitu životne sredine. Guše se u dimu ljudi u mnogim gradovima. Zašto niste davali taj novac u te projekte? Zašto nisu izgrađene te silne deponije o kojima pričate? Kažite javnosti koliko je realno izgrađeno deponija tim sredstvima za vreme vašeg mandata? Oni koji to prate kažu da je to svega nekoliko, a da je bilo planirano i govoreno je stalno u javnosti da će biti oko 20 i nešto. Gde su te deponije, ako je samo par deponija izgrađeno? Da li je normalno da se milijarda i skoro sto miliona dinara, to je preko 10 miliona evra, da se da za subvencionisanje onih koji uvezu 140 tona akumulatora i 13 tona otpadnih guma da bi dobili podsticajna sredstva i zbrinuli taj otpad i na nekim skladištima, od kojih je najveći broj pravljen u Subotici? Ponavljam, 140 tona akumulatora i 13 tona otpadnih guma je uvezeno iz inostranstva i ti ljudi koji su uvezli su podigli subvenciju iz Fonda za zaštitu životne sredine da zbrinu te akumulatore i te stare gume po svojim privatnim placevima koji su bili, igrom slučaja ili ne, uglavnom na teritoriji Vojvodine i, pre svega, u Subotici. Prosto, moramo da razjasnimo zašto je to činjeno. To nije otpad koji je prikupljen u Srbiji. Hajde da razumem i to, mada nema nikakvog smisla. Treba se plaćati reciklirana stvar, a ne zbrinjavanje otpada. Ako se nešto reciklira, to treba stimulisati i to platiti. Ovo nema nikakvog smisla. Nisam stručnjak za zaštitu životne sredine, ali kao ekonomista znam da ovo nije. Drugo, treba se zabraniti zagađivačima da ovakve stvari mogu da odlažu negde bez kazni. Treba uvesti stroge novčane kazne. Ovde je princip pogrešan, jer oni koji su govorili da su potrebne promene sistemskih zakona su u pravu. Slušao sam ovo što ste vi govorili i moram ovde da iskoristim priliku da kažem da ste u pravu vezano za ove stvari oko nuklearne sigurnosti, oko plata. Posle ove vaše diskusije sam počeo da razmišljam kako da tu stvar otklonimo. To nema veze sa Fondom za zaštitu životne sredine, nego sa Agencijom za jonizujuća zračenja i sa nuklearnim objektima Srbije. Verovatno ćemo intervenisati na tu temu, pošto mislim da je vaša diskusija zaista bila i primerena, i dobronamerna i ima puno smisla. S druge strane, da se vratim na Fond za zaštitu životne sredine – 600.000 evra je plaćeno za plakate i bilborde u akciji "Očistio Srbiju". Oko 600.000 evra samo jednom dnevnom listu je dato za oglašavanje. Oni koji znaju koliko košta jedna kampanja na televiziji, znaju da za 600.000 evra možete u najskupljim terminima da se reklamirate skoro dva meseca. To je ozbiljan novac za kampanje, a za dnevne listove, nenormalan novac. Znači, ko god da je bio u pitanju, nije uopšte bitno koji je dnevni list ovde, ovde nije kriv dnevni list koji je primio to, nego vi koji ste to dali, umesto da ste taj novac dali za neke svrhe koje zaista štite životnu sredinu. Zato to kažem. Za sajt ste dali 30.000 evra, za Agenciju sto. Pazite, 18. maja 2012. godine, posle parlamentarnih izbora, vi potpisujete ugovor od tri miliona dinara za uslugu - korporativne komunikacije i kreiranje imidža Fonda. Da li to ima smisla? Da li je to odgovorno? Da li to ima veze sa zaštitom životne sredine? Kreirate imidž fonda posle održavanja izbora kada se uopšte ne zna. Kako je uopšte moguće da bilo ko, u međuvremenu,dok je tehnička vlada potpisuje tolike ugovore? Za šta ste još trošili taj novac? Još par stvari, pa ću ići ovamo. Rekli ste sami za podršku građevinskoj industriji. To nema nikakvog smisla. Ako može da se preusmeri novac za zaštitu životne sredine za pomoć građevinskoj industriji, to znači da se ne troši za namenu za koju je Fond osnovan. Kako da verujemo da će se taj fond u budućnosti ponašati u skladu sa Zakonom kojim je i osnovan? Bolje onda da te ekološke takse budu opšti prihod budžeta, a da se kroz programe za zaštitu životne sredine, pa da pred poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije i pred Vladom se ide sa konkretnim programima. Naravno da će biti programa za zaštitu životne sredine, ali pravi programi, a ne ovi koji nemaju nikakve veze sa ekologijom. Kada je DRI ustanovila konflikt interesa kod vas lično i kada ste izgubili pravo potpisa kao predsednik Upravnog odbora tog fonda, onda ste ovlastili vašeg državnog sekretara, Nemanju Komazeca, da vrši taj posao. Doveli ste onda Žarka Vojnića, rođaka tog istog Nemanje Komazeca, kao vašeg internog revizora, kako bi navodno interno pregledao da li se ove stvari rade u skladu sa propisima, što je čist sukob interesa. Potpisivali ste ugovore koji nemaju nikakve veze sa zaštitom životne sredine, ne samo za ove banalne stvari o kojima je koleginica poslanica govorila, već i za usluge održavanja opravke motornih vozila. Oko 10 miliona dinara ste platili za održavanje opravki vozila iz Ministarstva, sa ugradnjom originalnih rezervnih delova. Plaćali ste opravku i održavanje klima uređaja za potrebe ministarstva iz Fonda za zaštitu životne sredine, usluge održavanja Geološkog informacionog sistema koji nema nikakve veze sa Fondom za zaštitu životne sredine, održavanje računarske opreme i uređaja za neprekidno napajanje za potrebe ministarstva. Kancelarijski materijal ste kupovali za ministarstvo novcem koji je namenjen zaštiti životne sredine. Kakve veze imaju nameštaj, stolice, stolovi sa otklanjanja posledica zagađivanja životne sredine? Plaćali ste praćenje štampanih elektronskih medija za potrebe ministarstva, milion i po dinara takođe iz ovog fonda ste plaćali računarsku opremu, usluge štampanja ste plaćali preko ovog fonda za ministarstvo. Dakle, kao da ste imali pomoćni budžet ministarstva u tome. To je problem. Ne može ministarstvo da koristi kvazi budžetska sredstva za finansiranje svojih redovnih aktivnosti, jer onda varate poslanike, varate i Vladu kada idete sa jednom cifrom, a potrošite više za namenu koju vam Skupština nije odredila. Ako vam je Skupština odredila da iz tog fonda štitite životnu sredinu i da otklanjate posledice zagađenja, pa to je trebalo za to koristiti. Zbog nenamenskog korišćenja sredstava Vlada je odlučila da ukine taj fond. Ne želimo da dođemo u situaciju da u budućnosti razmišljamo da li će neko da se ponaša neodgovorno, kao što ste se vi ponašali, ili će biti odgovoran. To ne znači da neće biti programa. Programi moraju biti javni. Da li je javnost znala za ove akumulatore i gume? Čisto sumnjam. Saznao sam za ovaj izveštaj kada smo pravili analizu šta da racionalizujemo. Mora da se kompletno trošenje budžetskih sredstava učini dostupnim javnosti. U Zakonu o budžetskom sistemu smo predvideli objavljivanje na sajtu, obavezno, svih podataka koji se odnose na trošenje državnog novca. Na ovaj način dolazimo do toga da ispada da bez obzira što se ljudi, koji se brinu za zaštitu životne sredine i bave ekologijom godinama, žale da nema dovoljno novca. Ispada da je bilo novca više nego što je moglo da se potroši, pa je prenošen i trošen za one svrhe propagande, kampanje. Ovo za podsticanje uvoza polovnih akumulatora i guma u iznosu od 10 miliona evra ne znam kako da nazovem. To nisu mala sredstva. To nije zaštita životne sredine kako je mi vidimo i kako je ova vlada vidi. Zato smo ukinuli Fond za zaštitu životne sredine i branićemo i štititi životnu sredinu na način kako se to radi u Evropi. Nije dovoljno pozvati se na evropski standard, pa ga zloupotrebiti. Time se suštinski derogiraju evropske vrednosti za koje smo se svi zajedno zalagali. Niko nije protiv zaštite životne sredine, ali da se radi na pravi način. Hvala.
Reč ima Milica Vojić Marković, replika, dva minuta.
Hvala gospodine predsedavajući. Saslušala sam ovaj lament koji je zvučao – otišao sam sa vlasti, nije mi lako. Verujem da vam nije lako, mediji su puni skandala koje ste napravili. Da li ste ih napravili, ne znam, jer se pojavljuju neka različita tumačenja koliki nam je javni dug, pa različita tumačenja koliki ste dug vi ostavili. To ćemo saznati verovatno ukoliko institucije budu radile svoj posao. Vratila bih se na stručni deo. Pominjete da ste ulagali u zaštitu voda. To nije nadležnost vašeg ministarstva. Zaštita voda nije bila vaša nadležnost. Zaštita javnog zdravlja takođe nije bila vaša nadležnost. Imali smo ministarstva koja su se tim bavila. Razumem da ste vi želeli da pomognete, da ste imali dobru nameru, ali ste zato napravili magareću uslugu da se jedna institucija, koja je vrlo značajna za ekologiju Srbije, dovede do toga da se ukida. Ponovo molim, razmotrite druge mogućnosti, jer ako neko pravi krivično delo onda za to da odgovara, ali institucija nije kriva za to. Ono što moram da vam kažem oko tog javnog zdravlja. Bilo bi zanimljivo da ste recimo decu u Zajači pomogli, pa da se vidi zbog čega su ona stradala, zbog čega su ona bolesna, pa da sada imamo rezultate tog istraživanja i da o tome pričamo. Nemamo ništa od toga. Ostaćete, nažalost, upamćeni po tome što ste mnogo hteli, mnogo želeli, mnogo pričali, a uradili ste kontra onog što ste pričali. Ono što je moja konstatacija, kada ste navodili cifre i koje se cifre ovde spominju, kada je u pitanju zaštita životne sredine, u zaštiti životne sredine je bilo novca iako se priča da nije bilo. Novac je nažalost otišao neznano gde. Nadam se da ćemo jednoga dana znati gde je otišao i nadam se da ćemo to uložiti tamo gde mu je mesto, jer nije vam bilo mesto da budete predsednik upravnog odbora ovog fonda, nije vam bilo mesto. Bivši ministar zaštite životne sredine Aleksandar Popović koji je i te kako uložio svoje znanje da osnuje ovaj fond, nikada mu ne bi palo na pamet da bude predsednik upravnog odbora. Tim što ste bili predsednik upravnog odbora napravili ste i fondu i sebi ovo što danas pričamo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Oliver Dulić, izvolite.
Imam nešto vremena od moje grupe, zbog toga što mislim da je jako važno da se odgovori. Sada je meni jasno sve gospodine Dinkiću. Pred sobom imate papir u kome je napisana gomila neistina, u politici za koju ste rekli da se ne razumete, gomila tračeva iz frizerskih salona koje biste trebali da proverite pre nego što izgovorite ovde u ovom važnom domu. Kada pričate o reciklaži i subvencijama reciklažne industrije i spominjete akumulatore i gume i spominjete pitanje zbog čega se to radilo, morate da znate da je to jedan od najvažnijih primena evropskih zakona kada je u pitanju podsticaj za podizanje reciklažne industrije. Upravo zahvaljujući tim merama podigli smo reciklažnu industriju u Srbiji i danas se u Srbiji reciklira 100% guma, 100% akumulatora, jedan veliki procenat elektronskog i električnog otpada, otpadnih ulja, lako se diže i reciklaža polietilena. Napravili smo jedan ogroman iskorak u zelenoj ekonomiji koji je zaposlio gotovo 10 hiljada ljudi. Kada kažete da su deponije toga u Subotici, znam na šta mislite. Nijedna nije u Subotici. Reciklaža guma je u Sirigu, reciklaža akumulatora je u Somboru. Jedina veza sa Suboticom je što počinje na S i naravno da hoćete da kažete da to ima veze sa mnom. Nema nikakve veze sa mnom. Nijedna reciklaža se ne nalazi u Subotici. Nijedna reciklaža u Srbiji nema veze sa mnom. Reciklaža elektronskog i električnog otpada se danas nalazi u Nišu, u Beogradu, u Pančevu, u Inđiji akumulatori. Tako je. Po celoj Srbiji se otvaraju reciklažne industrije. Dakle, sve vreme navodite vodu na ovu sramnu vodenicu optuživanja i kriminalizovanja rada jednog čoveka, jednog ministarstva, da biste opravdali nešto što mora da dođu sredstva od ekologije u vaš budžet. Sve ovo što ste rekli, pročitali, sve su to redovni poslovi fonda. Koliko vaše ministarstvo troši na opravku vozila? I vi imate terenska vozila. Koliko vaše ministarstvo troši na klimatizacije, popravku hardvera? Nemojte da pravimo sprdnju od države. Spustili ste se na taj nivo da hoćete da komentarišete koliko je novca potrošeno na promenu automobilskih guma. To radi svako ministarstvo. To mora da radi i naše bivše ministarstvo. To je, između ostalog, morao da radi i fond kao sopstvene prihode. To vam nisu argumenti za ukidanje. Ukidanje fonda je potreba da vi centralizujete ceo novac ove države u vaše ruke i da vi to raspoređujete prema vašem nahođenju, prema vašoj politici, prema politici vaše stranke. To je vaša namera. To nemojte da radite gazeći prethodnike i nemojte to da radite koristeći argumente koji ne stoje. Sve što ste pročitali je laž.
Hvala vam. Reč ima Marijan Rističević, po Poslovniku.
Reklamiram povredu člana 104. st. 1, 2, 3. i 4. zato što je replika trajala duže od dva minuta. Sada ću da reklamiram i član 106. Dakle, kada se govornici ne drže teme, kada se ja ne držim teme vrlo lako me predsedavajući opomene. Dakle, gospodin Dulić se nije držao teme. Znači, reciklaža nije tema, ali kada je već pomenuo reciklažu u Inđiji. Za vreme vašeg mandata je otvorena fabrika za reciklažu olovnih akumulatora na regionalnom vodozahvatu sa upojnim kanalom na kilometar i 200 od centra Inđije i to firma koja je zabranjena u Bugarskoj. Dakle, ta delatnost kojom se ta firma bavila je zabranjena u Bugarskoj, preseljena je u Inđiju na regionalni vodozahvat koji je ukinut da bi mogla da se sagradi ta fabrika za reciklažu. Pri tome je falsifikovana ekološka saglasnost, odnosno parcela na kojoj je to izgrađeno. Hvala. PREDSEDAVAJUĆI: Reč ima ministar Mlađan Dinkić.
Niste odgovorili na ovo moje pitanje – zašto je milijardu i 100 miliona dinara dato za podsticanje reciklaže otpada poreklom iz inostranstva? Je li interes Srbije da daje novac da se uvoze polovni akumulatori, polovne gume, da bi se reciklirali i da bi se zapošljavali naši kapaciteti? U čemu je stvar? Zašto subvencija, podsticaj, milijardu, tačna cifra je 1.083.642.112 dinara, je dato da se uveze 140 tona akumulatora i 13 tona otpadnih guma? Uvezeno je, to nije pokupljeno sa naših otpada, nego smo tuđe inostrane otpade počistili i još dali pare ljudima koji su to uvezli. Koja je tu logika? Druga stvar, valjda ste naučili dok ste bili u Vladi da se troškovi tekućih održavanja ministarstava, plaćanje struje, vode, održavanje opreme, vozila, moraju striktno realizovati sa budžetskih konta koje su za to namenjene u redovnom budžetu ministarstva, a ne da se kola servisiraju iz namenskih sredstava za zaštitu životne sredine, da se računari i nameštaj kupuju od namenskih sredstava. To je nenamensko trošenje para. Suština Fonda za zaštitu životne sredine je bila da se vidi taj "zeleni dinar", da se troši za ekologiju, a ne za opravku automobila i ne za ove stvari. Dakle, prosto ne znam da li vam je jasno da ste vi kroz nenamensko trošenje tih sredstava potpuno napravili medveđu uslugu imidžu tog fonda, bez obzira što ste plaćali 30.000evra nekim tamo firmama da vam poboljšaju korporativni imidž. Kako mogu da vam poboljšaju korporativni imidž, kada ste pare namenjene za ekologiju trošili za ove banalne stvari kao što su održavanje kola i računara, a plus ove krupne stvari za subvencionisanje uvoza polovnih akumulatora i otpadnih guma?
Sada se ovo pretvorilo u raspravu o događajima, a ne o zakonima koji su na dnevnom redu. Istina može biti i jedna i druga. Mislim da nas ovo nikud ne vodi. Prema tome, molim vas i sugerišem da prekinemo tu vrstu rasprave, ja ću dati reč svakako, ali molim vas da jednostavno pređemo na zakone koji regulišu materiju o kojoj ovde raspravljamo. Za reč se javlja narodni poslanik Vladimir Ilić. Po kom osnovu? [[Vladimir Ilić, s mesta: Za repliku.]] Nije vas niko prozvao, nemate pravo. Možemo li prvo da čujemo Ilića, pa ću dati reč vama? Izvolite vi, pa onda Dulić.
Samo ću dva minuta, i kraće. Potpuno je jasno da je DS u problemu i ja to razumem, razumem čak i ovu ličnu ispovest gospodina Dulića. Odgovornost koju vi nosite za stanje u budžetu, o kojem raspravljamo već drugi dan, ne možete izbeći na taj način i očigledno da niste razumeli primedbe koje ste dobili. Dakle, vi ste nenamenski trošili sredstva budžetskog Fonda za zaštitu životne sredine za potrebe vašeg ministarstva. To je potpuno jasno. Ono što je možda dobro, konačno ste postali svesni da više niste na vlasti. Spomenuli ste i to da su novinski naslovi svojevremeno pisali o Mlađanu Dinkiću, naslovi koje ste zapravo vi kao DS kreirali, i to je ta vrsta vaše nekorektnosti, unutar Vlade, gde smo zajedno bili. Vi ste preko vaših svih doktora, koje i danas slušate, pisali neistine. Potpuno vas razumem i saosećam sa vama, kada ste sada vi meta i žrtva takvih natpisa. Znam kako vam je, ali nemojte, ako ste već sišli sa vlasti, da silazite i sa vodećeg mesta u opoziciji u ovom parlamentu. Čini mi se da gubite polako i to mesto.
Reč ima narodni poslanik Oliver Dulić.
Koliko sam razumeo, sve se na kraju svodi, ne na to što je Fond 97,6% sredstava potrošio apsolutno za razvoj i zaštitu životne sredine, nego se sve svodi na automobilske gume i vi ukidate Fond zbog automobilskih guma. To nije istina. Što se tiče guma, Zakonom o upravljanju otpadom utvrđen je model po kome se na teritoriji Republike Srbije sakupljaju količine posebnih tokova otpada, one se potom recikliraju u reciklažnim centrima i isplaćuje se subvencija, koja je identična subvencijama koje postoje u svim zemljama u regionu, na prerađene količine otpada. Fond je nakon nalaza inspektora plaćao isključivo prerađene, odnosno reciklirane količine otpada. Taj papir koji imate pred sobom je apsolutna neistina. Dakle, vas su dezinformisali. To je slična vrsta dezinformacije kao na početku ove strašne kampanje koja se dešava sadašnjoj opoziciji oko priče o lavovima i ne znam kakvim kavezima na Paliću. To je slična vrsta dezinformacije. Vi ovde dolazite i pričate o politici u koju se ne razumete, pričate o nečemu što je apsolutna neistina, jer kad spominjete 1,1 milijardu, ona je isplaćena za sve troškove, odnosno subvencije reciklažne industrije na teritoriji cele države, ne samo što se tiče akumulatora i guma, nego i što se tiče elektronskog otpada, otpadnih ulja i svega drugog, koji su sakupljeni i prerađeni na teritoriji Republike Srbije. Toliko je sakupljeno i toliko je prerađeno. To je sve otpad koji je tretiran kao opasan. On je otklonjen iz prirode, otklonjen je sa deponija, recikliran je u skladu sa evropskim standardima i stvorio je nova radna mesta i stvorio je dobit. Voleo bih da izračunamo, gospodine Dinkiću, vi i ja, koliko je tih subvencija koje ste vi davali privredi otvorilo zaista radnih mesta, a koliko je otvorila ova mizerna suma u odnosu na budžete koje ste vi imali kada je u pitanju zaštita životne sredine. Ta politika je otvorila u Srbiji 10.000 novih radnih mesta. Nijedan kilogram uveženog otpada nikada nije subvencionisan iz Fonda, to vam tvrdim. Ukoliko je to neko uradio, taj je prekršio zakon i slažem se da treba da bude kažnjen. To nismo radili mi.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Po kom osnovu?
Po istom osnovu po kome ste reč dali gospodinu Iliću, kao ovlašćenom predstavniku, a pomenuo je DS u negativnom kontekstu. Dakle, gospodin Ilić je rekao da mi u DS imamo problem. Ne znam na šta je ciljao, verovatno je računao na izbore koji se održavaju u DS. Znate šta, izbori su jedna vrlo demokratska stvar i, ako su izbori problem, onda vi, gospodine Iliću, i vaša stranka, odnosno vaš pokret, ili šta je već, imate problem, jer vi od kad postojite na čelu vaše stranke jeste gospodin Dinkić i nikada niko nije stao na crtu, niti ste imali prave izbore. Kada je u pitanju ono zbog čega ste se vi u suštini javili, jeste činjenica da je gospodin Dinkić u problemu, jer je napokon nakon 45 dana iznošenja neistina, da budem vrlo blag, uhvaćen u tim neistinama, da ne kažem lažima. Dakle, moraće gospodin Dinkić danas da vam objasni da li je tačno da je 80% sredstava Fonda za zaštitu životne sredine utrošeno za bilborde? Molim vas, gospodine Dinkiću, ako možete narodnim poslanicima i građanima Srbije da kažete i da precizirate te podatke. Hvala.
Ministar Mlađan Dinkić.
Znači nema dve istine. Postoji jedna istina, prema izveštaju Ministarstva za zaštitu životne sredine, Vi gospodine Duliću ne govorite istinu i ovih milijardu i 83 miliona 642.112 dinara dato je samo za subvenciju za uvoz 140 tona akumulatora i 13 tona otpadnih guma. Ne zaostale stvari. Revizija će biti. Proveriće. Ovo je izveštaj ministarstva. To nisu mala sredstva, kao što vi govorite, jer je to jednako jednoj trećini ukupnih prihoda fonda u ovoj godini. Jedna trećina je data za subvencije za podsticaj uvoza polovnih akumulatora i guma iz inostranstva radi, verovatno, čak i ne kaže radi reciklaži, već radi njihovog zbrinjavanja u Srbiji zbog reciklaže. To će se jednostavno proveriti. To ne može biti ili ovo ili ono. To je jedna stvar. Druga stvar, iz svega ovoga što imamo kao podatke proizilazi da najveći deo rashoda fonda u ovoj godini je išao na promotivne političke aktivnosti u svrhu predizborne kampanje. Stojim kod reči koje sam rekao u prethodnom periodu.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić. Replika.
Samo neke činjenice. Gospodin Dinkić nije oduvek lider G17 plus. Podsetiću vas prvi lider je bio gospodin Miroljub Labus, bivši član DS. Imamo i redovne izbore i nisam mislio na tu vrstu problema vezano za izbor u DS. To je zaista vaša stvar. U pravu ste kad kažete da je gospodin Dinkić u problemu. Slažem se sa vama. Jeste u problemu kako da izvuče ovaj budžet i javne finansije iz haosa u koji ste ga vi uvukli. Toliko. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Oliver Dulić.
Stvarno se izvinjavam što moram ponovo da se javim. Gospodine Dinkiću, pokušavam da vas uverim u jednu stvar koja je apsolutno tačna. Koristite podatak koji neistinit. Dobili ste ga od ljudi koji su namerno podmetnuli taj podatak da biste vi bili glasnogovornik i da biste vi bili ta udarna pesnica koja treba da ukine fond i da biste vi bili čovek koji pokušava da kriminalizuje rad jedne institucije koja je radila apsolutno sa zakonom. Dakle, nije potrošena milijarda i sto miliona dinara na uvoz akumulatora i guma. Država ne uvozi akumulatore i gume. Država prijavljene količine kontroliše, a samo one količine koje reciklira subvencioniše po cenama koje se definisane Vladinim uredbama. Dakle, to nije istina. Izneli ste istinu da su te gume i ti akumulatori stacionirani u Subotici. Recite mi tačno lokacije gde se to desilo? Kažite mi tačne lokacije gde u Subotici stoje gume i akumulatori? Recite mi to? Recite mi šta vam znači 80% sredstava je potrošeno u političku kampanju? Osmi političkom kampanjom ne smatrate otvaranje reciklažnih centara, reciklažne industrije, subvencionisanje reciklaža, zapošljavanje ljudi u komunalnim preduzećima u smislu da se čiste divlje deponije, izgradnje regionalne deponije, izgradnje postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda. Osim ako predizbornom kampanjom ne smatrate i projekte koje smo zajednički radili, kao što je pomoć građevini. Dakle, iznosite netačna podatak i napadate potpuno ne argumentovane ljude. Treba da se napravi revizija. Slažem se sa tim. Neka napravi svako izveštaj ko je grešio i ko je kršio zakon. Ali, to ne može da bude argument da se jedna ovako važna institucija ugasi. Molim vas, još jedanput, kažite mi na kojoj lokaciji tačno u Subotici se nalaze ti akumulatori i te gume. Vi ste to rekli u skupštinskoj raspravi. Iako, ste uhvaćeni u neistini oko te stvari, budite sigurni da i ja, i svi ovi ljudi znaju da je neistina sve drugo što ste izneli.
Molim vas, još jedanput apelujem. Dokazati ovde niko ništa ne može. Prema tome, ostaje samo priča jedni drugima. Zato vas molim da privedemo kraju. Istina je negde verovatno negde i znaće se. Molim vas sve da budemo u toku događaja, u toku dnevnog reda i da privodimo ovo kraju. Reč ima ministar Mlađan Dinkić.
Neću više o ovome govoriti, ali zbog javnosti, zbog svih vas narodnih poslanika, želim da kažem šta je istina. Iz jedinstvenih carinskih isprava se vidi da je uvezeno 140 tona polovnih akumulatora i 13 tona otpadnih guma. Hajde, neka mi neko kaže, ko bi u Srbiji uvozio polovne akumulatore i polovne gume, ako za to ne dobija subvencije od države da bih ih zbrinuo radi reciklaže? Tačna cifra je tih 140 tona i 13 tona otpadnih guma. Dakle, vi ste podsticali privatne firme da uvoze polovne gume i akumulatore iz inostranstva da bi dobili subvencije od države i reciklirali ih. Zar nije bio cilj da podstičete uklanjanje domaćeg otpada? Zašto da mi recikliramo otpad iz celog sveta? I dajete pare privatnim firmama da to čine? To ste radili i to je istina. Iz jedinstvenih carinskih isprava se vidi, tu nema laži, nema prevare. Jedinstvena carinska isprava je tu, tačno vidite koliko se uvezlo i tih polovnih akumulatora i otpadnih guma. Niko drugi osim ovih koji su dobijali subvencije po vašem programu nije imao interes da to uveze. Zato treba da priznate da vam je možda i bila dobra namera, u šta ne znam, nisam siguran posle ovoga, da vi date sredstva za zbrinjavanje tog domaćeg otpada. Ali, ako ste zaista imali u šta sumnjam, zaista plaćanje po recikliranoj gumi i akumulatoru, nikad ne biste imali ovaj problem i da ste napravili analizu koliko ima domaćeg otpada, a ne napamet ovolika sredstva izdvajali, pa su se ljudi kojima ste vi verovatno plaćali, dosetili i uvezli ogromne količine polovnih akumulatora i polovnih guma iz inostranstva, samo da bi od države Srbije i ovog naroda dobili subvenciju. Ovo nije platio fond, ovo plaća narod kroz poreze. To je istina.
Molim vas. Pošto očito ovde nema kraja, određujem pauzu do 15,00 časova.
Nastavljamo sa radom. Gospodine Duliću vi ste hteli repliku. Izvolite.
Zahvaljujem se. Dame i gospodo narodni poslanici, biću vrlo kratak. Očigledno je da je u raspravi koja je trebala da opravda ukidanje Fonda za zaštitu životne sredine korišćena potpuno netačna i neistinita argumentacija i zaključio bih tu raspravu i kazao radi građana i radi istine da je Fond za zaštitu životne sredine trošio novac za reciklažu posebnih tokova otpada u skladu sa zakonom i da je činjenica da je u Srbiju uvezeno 140 tona akumulatora ili 80 tona guma efemerna količina u odnosu na one količine koje se generišu na teritoriji Republike Srbije. Svake godine na teritoriji Republike Srbije se sakupi 25 hiljada tona guma i 27 hiljada tona akumulatora. Fond za zaštitu životne sredine je plaćao reciklažu tih količina. Što se tiče uveženih količina, one ne postoje i one ne mogu da budu subvencionisane i ukoliko je to bio razlog za ukidanje Fonda on je bio potpuno nepotreban i netačan. Tražim da mi gospodin Dinkić kada bude došao samo odgovori, i dalje nisam dobio odgovor na kojim to lokacijama u Subotici se recikliraju gume i akumulatori. Kada budem dobio te odgovore izvinuću se javnosti što nisam govorio istinu, a pošto sam siguran da te odgovore neću dobiti nadam se da ću bar da dobijem izvinjenje kao neko ko je sa njim korektno sarađivao. Hvala puno.
Hvala. Reč ima Srđan Miković. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo, ne vidim ovde predstavnike Vlade. Predstavnika Vlade nema, odnosno nema ministara. Nema onih koji su ispred Vlade ovlašćeni da zastupaju, praktično 24 predloga zakona. Imamo 24 predloga zakona o kojima trenutno razgovaramo i predlažem da se sačeka pa da onda budemo u prilici da ono što mislim da je važno da čuju predstavnici Vlade, da i čuju neposredno.
Slažem se. Sačekaćemo predstavnike Vlade i onda ćemo nastaviti sednicu. Određujem pauzu dok se neko iz Vlade ne pojavi. [[Posle pauze]] Možemo da nastavimo sa radom. Gospodine Mikoviću, izvolite.
Izuzetno mi je zadovoljstvo što smo u prilici da nastavimo sa radom. Istina, očigledno sam pogrešno mislio da postoje razlozi za hitno usvajanje svih ovih 28 predloga zakona koji su predloženi u hitnoj proceduri, inače ne bi pravili ovolike rasprave u raspravi. Činjenica jeste da smo mi u vrlo kratkom roku, znači od 11. septembra pa naovamo, dobili 28 predloga zakona, odnosno 28 predloga zakona je stiglo u Skupštinu i to 12 predloga zakona 11. septembra i 16 predloga zakona 14. septembra. Svi mi, narodni poslanici, nas 250, bili smo dovedeni u dosta tešku situaciju da od tog trenutka, odnosno kada smo svako pojedinačno bili u prilici da se upoznamo sa tekstovima predloga zakona, da vidimo i da procenimo šta valja i šta ne valja ili šta malo manje valja u svim ovim predlozima zakona. Sada trenutno razgovaramo o 24 predloga zakona. Verujte mi, jako teško je da u nekoliko rečenica o svih 24 predloga zakona se izjasnimo. Pokušaću da istaknem da očigledno ne postoji isti odnos u pogledu odnosa prema predlozima zakona koji stižu u proceduru pred ovu Narodnu skupštinu. Konkretno, jedan predlog zakona je stigao u Narodnu skupštinu 30. avgusta, a koji se tiče o olakšavanju opšteg budžeta i svih onih koji su na neki način odgovorni da rešavaju socijalne i druge probleme, odnosno sam taj predlog zakona koji je podnet 30. avgusta tiče se olakšavanja budžeta, odnosno izmena i dopuna Zakona o zaštiti podataka o ličnosti. Kao predlagač tog zakona nisam predložio u hitnoj proceduri, ali stekli su se uslovi da onaj ko hoće može da ga predloži i za vanredno zasedanje. To samo upoređuje u odnosu na predloge zakona koji stižu u proceduru i kada se razmatraju ovde na plenumu. Konkretno, u pogledu samih predloga zakona ima stvari koje su dobre. Na primer, u Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji ukida se, što je prihvatljivo, asimetrično propisana kamata za kašnjenje države ili obveznika za PDV i za povraćaj akcize. Ovog trenutka nisam siguran da obaveze države po pitanju isplate drugih stvari podrazumevaju takođe za računavanje kamate. Tu mislim i na pravosnažne sudske presude i na ono što nam po rešenjima o izvršenju stoji zbog navodne blokade budžeta, na primer, pred agencijom za naplatu u Kragujevcu, za prinudnu naplatu. Znači, u tom smislu ukazujem da bi trebalo ovaj princip koji je primenjen u Predlogu zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji da se vidi i u odnosu na druga dugovanja države primeni, ukoliko već poreskim obveznicima zaračunavamo kamatu od dana dospelosti obaveze. Istina, ne mogu tako pozitivno da se odredim prema drugim nekim delovima Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji i tu pre svega moraću da pomenem i konkretno član da biste mogli da pratite suštinu Predloga zakona. radi se o članu 28, o članu 29. i članu 43. Predloga zakona. Naime, o čemu se tu radi? U članu 28. propisuje se da zamenika direktora Poreske uprave postavlja Vlada na period od pet godina na predlog ministra. Ne definiše se nigde i zato sada pitam, pošto svi zakoni kod nas u pravnom sistemu imaju istu pravnu snagu i Zakon o državnim službenicima i ovaj zakon, ukoliko bude usvojen. Da li to znači postavljenje zamenika direktora Poreske uprave bez konkursa ili sa konkursom, naročito imajući u vidu da u članu 43. Predloga zakona za rukovodioce jedinica na terenu predviđa se konkurs i čak ide se u detalje šta sve podrazumeva ispitivanje uslova za postavljenje po konkursu? U tom smislu valjalo bi da to razjasnimo, naročito imajući u vidu da imam podatak, ne znam da li je tačan, da je 13. avgusta razrešen bivši direktor Poreske uprave, da do ovog trenutka nije postavljen vršilac dužnosti direktora Poreske uprave, a da je rešenjem da li ministarstva, ministra ili Vlade, ne znam sada tačno, postavljeno lice sa određenim ovlašćenjima da potpisuje i to u smislu da je na to mesto postavljen direktor centra za velike poreske obveznike. Ne ulazim u ličnost toga, ali opet postavljam pitanje da li ta osoba obavlja i ovu dužnost i poslove potpisivanja ili ne? U tom smislu postavljam pitanje i samog predloga zakona, da li je to u redu ili ne, ali bićemo u prilici da o tome razgovaramo kada budemo u pojedinostima razmatrali tu problematiku. Osvrnuo bih se kratko na zakone koji tretiraju porez na dodatu vrednost i akcize. Nisam siguran da je član 28. Predloga zakona u saglasnosti sa Ustavom, naročito u pogledu dovođenja u različiti položaj jednih i drugih obveznika u pogledu samog… Pročitajte član 28. Postoji razlika u poreskim obveznicima. U tom smislu nisam siguran. Dobro je da mislimo o malim i srednjim preduzećima, o malim i srednjim obveznicima, ali treba da mislimo i o velikim obveznicima, naročito da ne bi došli do toga da dođe do veštačkog deljenja preduzeća na male firme zarad ulaska u novi sistem naplate. To može da se desi ukoliko postoje određeni pokušaji ograničenja i uslovljavanja obezbeđenja od toga, ali nisam siguran da Predlog zakona dovoljno daje obezbeđenje u tom delu. Mislim da na to treba da pazimo. U ovom zakonu pozdravio bih dobru meru da socijalni stanovi će sada biti obuhvaćeni merom ukidanja plaćanja poreza na kupovinu prvog stana, koja im je do sada izmicala jer su plaćeni u ratama. To je opet dobro, ali opet vam kažem da svaki zakon koji se predlaže po hitnom postupku lišava nas mogućnosti da na adekvatan način vidimo prednosti, da vidimo potencijalne mane, da te mane eventualno ispravimo amandmanima. Bio sam u prilici nešto kasnije nego što je istekla mogućnostpodnošenja amandmana po pitanju akciza na cigarete. Da li je tu dobro izračunao 76 dinara ili treba da bude 88 dinara? U tom smislu možda je još prilika da Odbor za finansije još jednom to vidi da vidi da li je po sredi greška, efekat lobiranja ili nešto treće, ali da vidimo taj deo. Zatim, regulacija gomilanja zaliha je pomerena na jul 2013. godine. Možda bi bilo bolje da je 1. januar 2013. godine. Prosečne zalihe se rešavaju po pitanju 90 dana. Možda bi to trebalo da bude 15 ili 30 dana, a sve to što sam uspeo sada da pročitam nisam bio u prilici da podnesem amandman i da na neki način utičem, odnosno da predložim, ovog trenutka mislim, bolje rešenje. U svakom slučaju, ima dobrih stvari i ima onih stvari koje možemo da kritikujemo i koje ćemo kritikovati. Raduje me što su mnoge primedbe i sugestije Privredne komore Srbije prihvaćene. Prihvaćene su sugestije privrednika. Istina, mislim da ćemo biti u prilici i da preispitamo da li postoji i dalje potreba ukidanja obaveznog članstva u komorskom sistemu ili ne. U tom delu na neki način kontradiktorni smo u odnosu na ono što smo sada dobili u smislu pozitivnih efekata predlaganja komorskog sistema. Konačno, smatram, pošto je bilo govora i u Ekspozeu gospodina ministra i svi ovi zakoni se tiču u krajnjoj liniji punjenja budžeta i budžetskog sistema, valjalo bi da porazmislimo ako već nismo u prilici da sada kada budemo definisali i budžet i Zakon o budžetskom sistemu za narednu godinu, da vidimo način izveštavanja, pogotovo o subvencijama, da se omogući mesečno izveštavanje o subvencijama koje su uplaćene, šestomesečno izveštavanje o efektima uplaćenih subvencija, sa mišljenjem Fiskalnog saveta. Mislim da je to korisna stvar i da će doprineti, ali to je diskusija za naredna četiri zakona. Konačno, pošto je ministar stigao, molio bih ako mogu da dobijem informaciju, u Subotici gde se nalazi reciklažni centar?
Hvala. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Dame i gospodo, u svom obraćanju u okviru zajedničkog načelnog pretresa o 24 zakona pred nama, ministar koji jedini od svih pozvanih obrazlaže zakone, rekao je zbir ovih zakona prvi korak. Jeste prvi korak, ali u nazad i oprečno prvi korak u nazad koji će u većini svojih mera imati odloženo dejstvo, za šest meseci, devet meseci ili godinu dana. Nemam nikakvih teškoća da na predlog Vlade koju podržavam ili ne podržavam kažem šta mislim o merama koje se podržavaju, ali imam teškoća da mi se saopštava nešto smatrajući da nemamo nikakve informacije o tome šta su parafiskalni nameti, šta su obaveze prema EU i kako funkcioniše lokalna samouprava. To je ovde nama predstavljeno, skoro ću citirati ministra, da lokalna samouprava kojoj je zakonom dodeljen višak sredstava, ne ume da upravlja tim sredstvima, pa će on tražiti da se dostavi na pregled Ministarstvu finansija šta oni rade. Zatim, da se traži od lokalne samouprave da objasni ministarstvu sve vrste prihoda. Slušajući sve to što ministar ima kao komentar i pitam kako možete da zagovarate decentralizaciju ako nemate poverenja da ljudi koji na izborima dobijaju pravo da upravljaju lokalnim samoupravama, znaju da upravljaju finansijama? To se graniči sa uvredom što je izrečeno o lokalnim samoupravama, ponavljam bez obzira da li je u pitanju lokalna samouprava gde poznajem ljude iz svoje stranke ili bilo koja druga lokalna samouprava. Dakle, malo pažljivije sa javnom rečju, ne bi bilo zgoreg bez obzira na to šta se misli. Kada je o javnoj reči reč, takođe je jasno šta će se koristiti kao metod da bi se prikrila činjenica da su 24 zakona, koja se predlažu, korak u nazad i da skoro svi imaju odloženo dejstvo. Šta će se koristiti kao metod kada se pita koliko košta administriranje vraćanja PDV, šta će se koristiti kao metod kada se pita zašto u članu 12. ministar samostalno određuje sve ono što smatra da treba da određuje? Šta će se koristiti za svako pitanje koje se tiče svakog od pojedinačnih predloga zakona ili izmena i dopuna zakona? Politički folklor će se koristiti. Navika, loša, da se političkim klevetama, učešćem u kampanjama beščašća u javnosti, iznošenjem neistina, mi politički aktivni i svi ostali zabave onim što se političkim beščašćem u javnosti stvori. Toga smo svedoci i nije prvi put. Da ne bude nikakve zabune, oduvek sam bila protiv kampanja političkog beščašća, klevetanja, bez obzira ko bio žrtva, a ko sa radošću učestvuje u takvim kampanjama. Malopre smo imali prilike da svedočimo kako se na vrlo jednostavan način rastoči šta je neistina, a šta su činjenice u piramidi političke kampanje klevetanja i laži oko samo jednog narodnog poslanika, Olivera Dulića i tako bi moglo o svakom. Razlog zašto spominjem ovaj politički folklor jeste što on zadovoljava sakrivanje pitanja i činjenica o mnogim od ovih zakona, ali od tri zakona ne može da vam pokrije problem koji se javlja predlaganjem i verovatnim glasanjem o tri zakona. Zakon o hemikalijama, Zakon o Fondu zaštite životne sredine i Zakon o jonizujućem zračenju i nuklearnoj sigurnosti. Ova tri predloga zakona osim što su nam predata u predlogu gde je, gruba reč, ali nedovoljno dobro data izjava usklađenosti sa EU. Na prvoj strani je prepisano ono što je deo izjave usklađenosti kada smo zakon donosili, a na drugoj izmena zakona bez toga da li je u skladu sa direktivama iz poglavlja 27, koje ako sam dobro razumela, niko u ovoj sali nema ništa protiv da nastavimo sa evropskim integracijama. Ova tri zakona, Zakon o hemikalijama unet je sa ukidanjem Agencije za hemikalije bez ukidanja pratećih zakona, stvara vrlo ozbiljan problem za funkcionisanje a važnije od toga, ukida pravnu tekovinu iz poglavlja 27, koji se tiče zaštite životne sredine. Obara ono što je dogovoreno sa EU kada je zakon donošen i raspravljan i najvažnije od svega ostavlja otvoreno pitanje zašto to radite ako ste za EU? Ako hoćete da koketirate sa vladavinom prava koja se stiče i gradi učestvujući u evropskim integracijama, koketirajte, ali onda nemojte da očekujete od nas da vas ne pitamo što ne unesete u skupštinu Srbije Rezoluciju o pridruživanju EU, da je stavimo van snage. Pretpostavljam da ima bar jedna poslanička grupa koja bi ipak volela da se o tome razgovara. Ne možete političkim folklorom da zabavite ljude iz EU koji vode računa o poglavlju 27, kao što ne možete da ih zabavite poglavljima 23. i 24. To je dobra vest. Od prvobitnih priča o tome šta će biti sa dosadašnjom reformom pravosuđa, stiglo se na to što treba da bude, da se isprave greške, jer grešaka je bilo. Ali, za ova tri zakona, pogotovo Zakon o jonizujućem zračenju i nuklearnoj sigurnosti i Zakon o Agenciji o hemikalijama, su zakoni koje ako imamo znanja o tome šta su naše obaveze pred EU, danas moraju biti povučeni iz procedure. Danas. Da to bude poruka vladajuće većine, da je privržena evropskim integracijama. Ako ih ostavljate u proceduri, onda ostavljate nama prostor da kažemo da nije politički folklor kampanje koje se vode protiv narodnih poslanika ili bivših ministara, nego je politički folklor koketirati sa pravilima sa kojima nema koketiranja. Kada je reč o Fondu za zaštitu životne sredine, obrazloženje koje smo čuli u razmeni argumenata u dijalogu između narodnog poslanika Olivera Dulića i ministra Mlađana Dinkića, je sledeće – ministar Dinkić, na osnovu njemu datih neistinitih podataka tvrdi da je ministar Dulić zloupotrebljavao i nenamenski trošio novac iz fonda. Narodni poslanik Oliver Dulić mu daje podatke kojima dokazuje da to nije tačno i da, šta god jeste tačno, on jedva čeka da se utvrdi bilo čija tvrdnja o nenamenskom trošenju sredstava. Šta je zaključak? Ministar Mlađan Dinkić traži ukidanje Fonda za zaštitu životne sredine, zbog – nema poverenja u ministarku. Razlog za to jeste što je kampanja o načinu trošenja fonda, je data kao argument – garant će ova da zloupotrebljava taj novac, nego ćemo sav taj novac da uzmemo u budžet. O svom tom novcu će da odlučuje ministar finansija, jer je nesporna i od uvek svima poznata istina da on nikada ne zloupotrebljava nikakav novac. To su problemi sa argumentacijom i sa političkim folklorom. Niko ne bi bio srećniji od mene da ste ovde došli sa merama kojima se Fond za zdravstvo i Fond PIO od indirektnih budžetskih korisnika pretvara u direktne, kojima se menja Zakon o trezoru, Zakon o budžetskom sistemu tako da zaista pokažemo zajedničku političku volju za fiskalne reforme. Ovako, nažalost, ostaje samo sumnja da ste zaista privrženi evropskim integracijama. Ako niste, izvolite kažite, mi ćemo se za vladavinu prava i Evropu u Srbiji, boriti i dalje.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Gospođo Čomić, ako ste privrženi evropskim integracijama, onda bi trebalo da znate da je za Evropsku komisiju bitno da određene funkcije postoje u zakonodavstvima zemalja koje su predviđene evropskim direktivama, da nisu neophodne sve silne agencije koje sada postoje, ali da funkcije koje one obavljaju jesu neophodne. Da li će neku funkciju obavljati Agencija za hemikalije ili neki drugi državni organ, to je samostalno pravo onih koji žele da pristupe EU ili koji su članovi da to urade kako hoće. Ima samo nekoliko institucija koje moraju da postoje po evropskoj direktivi. Među njima nije Agencija za hemikalije. To bi morali da znate, ukoliko pledirate na to da poznajete pravo EU. Dakle, funkcija Agencije za hemikalije je bitna, agencija kao institucija nije bitna. To su razlike - institucija i funkcija. Mi nećemo da ukidamo funkcije Agencije za hemikalije, ali smatramo da se ona može racionalnije obaviti kroz drugi pravni oblik. Isto važi i za Fond za zaštitu životne sredine. Nema evropske direktive koja nalaže postojanje Fonda za zaštitu životne sredine, ali normalno da postoje obaveze zaštite životne sredine po standardima koje propisuje EU. Ovaj fond nije štitio životnu sredinu. Ovaj fond je nenamenski trošio sredstva namenjena za zaštitu životne sredine i zato se ukida. Nema nijednog drugog razloga. Ministarstvo će naći način da li kroz osnivanje direkcije, da li kroz neki drugi pravni oblik, da li kroz predlaganje programa koji će biti sastavni deo budžeta za svaku godinu, da se programi iz zaštite životne sredine zaista u praksi realizuju, a ne da budu samo na papiru, jer ponašanje onih koji su upravljali fondom u prethodnim godinama kompromitovao je tu dobru ideju. Složili smo se i poslanica Milica Vojić i ja i svi vi da je ta funkcija neophodna, ali da je ideja kompromitovana, kompromitovana neodgovornim ponašanjem onih koji su u prethodnih par godina upravljali tim fondom. To je jedan problem. Druga stvar, sigurno je da EU traži, ali da nije bitno samo što ona traži, nama je potrebno da imamo funkcije ovih agencija. Ali, te agencije ne mogu da se ponašaju tako što će drati kožu sa leđa privrede uvođenjem neodmerenih taksi. Zato hoćemo da uvedemo red da visinu taksi može da odradi parlament, suštinski, a da ne može nezavisno svaka agencija, svaka komisija da ima svoje takse. To je sve vezano za ovo što ste govorili. Već sam napomenuo na jutarnjoj sednici da ima smisla predlog poslanice Milice Bojić, vezano za Agenciju za zaštitu od jonizujućeg zračenja i nuklearne objekte Srbije, da zbog činjenice kvalifikovanosti zaposlenih koji rade u njoj ima smisla da se razmotri mogućnost da one ostanu, ali da se istovremeno ukinu naknade koje naplaćuju. Dakle, mi ćemo naći pravnu normu i prihvatiti vaš predlog da ove institucije ostanu u sistemu, ali istovremeno nećemo odustati od toga da se ukine onih 15 naknada koje one sada naplaćuju. To je upravo ono što ste i vi predlagali. Naći ćemo način na odborima sutra, da kroz odgovarajući amandman nađemo rešenje koje bi išlo u tom pravcu. Na taj način ćemo rešiti to pitanje da li će stručna ili nestručna lica da se bave tom oblašću koja zahteva visoke kvalifikacije. Tu ste bili potpuno u pravu. I sam sam se zamislio nad time, kada ste to rekli i komunicirao sam u ovoj pauzi sa ministarkom. Složili smo se da tako uradimo, da ukinemo naknade, tih 15 naknadi, ali da institucije ostavimo. To važi samo za ove koje su iz oblasti zaštite od jonizujućeg zračenja i nuklearne sigurnosti. To ne važi za ove druge o kojima je gospođa Čomić govorila. Da kažem nešto i o lokalnoj samoupravi. Ako zaista želite da citirate ono što sam rekao, rekao sam sledeće – da je Fiskalni savet konstatovao u svom izveštaju koje imaju narodni poslanici da su između ostalog ne samo u Republici, nego i na nivou lokalnih samouprava u prvih pet meseci ove godine konstatovana mnogo veća trošenja za zarade i za zapošljavanje, nego što je to normalna situacija, upravo zbog toga što imamo potrebu da uradimo sveobuhvatnu fiskalnu konsolidaciju, koja ne znači samo smanjivanje nekih neracionalnih troškova na nivou Republike, Pokrajine. Moramo da to uradimo i na lokalnom nivou. Na koji način? Tako što ćemo Zakonom o budžetskom sistemu propisati da lokalne samouprave kada budu usvajale svoje godišnje budžete moraju da vode računa da se drže Zakona o maksimalnom broju zaposlenih u lokalnim samoupravama, kao što i Republika mora da se drži tog zakona na nivou Republike i takođe, da se pravila koja važe za Republiku u pogledu plata dosledno primenjuju i za lokalnu samoupravu. Moram da kažem da su u nekim lokalnim samoupravama ta pravila izigravana kroz činjenicu da je Republika imala lošu evidenciju nad svim institucijama koje su osnivane na lokalu. Tu krivicu dajem Ministarstvu finansija Republike Srbije. Lokalna samouprava je koristila verovatno te rupe da bi osnivala raznorazne institucije, zapošljavala ljude. Međutim, onda se na kraju u ukupnom bilansu pojavi veća masa plata. Ovo nije ništa novo. U svim zemljama centralna vlast može i treba da kontroliše te parametre na svim nivoima, na konsolidovanom bilansu plate i zapošljavanju u državi moraju biti jednako tretirane i kontrolisane od strane Minsitarstva finansija. Ništa više. Nemam nameru da zadirem u slobodu lokalnih samouprava da formiraju budžete za kapitalna ulaganja, za podsticanje nekih stvari, kako god žele, jer to jeste izvorno pravo lokalnih samouprava. Ali, novac koji građani daju je od poreza na zarade i poreza na imovinu i ne bi smeo da se koristi za prekomerno zapošljavanje u administraciji, za prekomerno povećavanje plata i to ćemo kontrolisati u narednom periodu. Samo sam to rekao. To je uostalom konstatovao i Fiskalni savet i ništa više od toga nisam rekao. Da još jednom ponovim. Niste u pravu za lokalne samouprave, niste u pravu za Agenciju za hemikalije, niste u pravu za Fond za zaštitu životne sredine. Jedino ispravno jeste to da funkcije tih institucija moraju biti očuvane, a da li će se to ostvarivati kroz agenciju ili kroz direkciju ili kroz upravu, to je stvar svake države članice ili kandidata za članstvo, kako će se organizovati. Kako onda objasniti da Nemačka, koja je član EU, i to ključni član, ima samo osam agencija, a Srbija ima preko 100 i nešto agencija? Hoće li neko da nam kaže da je EU tražila od nas da osnujemo 100 i nešto agencija? Nije tačno. Osnivane su znate li zbog čega? Zato što su u početku svog rada dobijale donacije i finansirale su se iz inostranih donacija. Kako je vreme prošlo, donacije su presahle, pa su one uvodile takse i naknade privredi i građanima, pa kada nije bilo dovoljno kontrole, a ni dovoljno para da ispune neke želje tih koji su vodili te agencije, onda su uveli nove takse i nove namete. Tako su nastajali ti parafiskalni nameti. Agencije koje su se finansirale iz donacija, počele su da se finansiraju iz sopstvenih taksi, sopstvenih prihoda i onda su prekardašile, preterale i sada imamo da ukupni parafiskalni nameti u srpskoj privredi iznose milijardu i po evra godišnje. To je ekvivalent jedne trećine svih prihoda od poreza i doprinosa na zarade. Dakle, kada bi teorijski ukinuli sve parafiskalne namete, a mi sada ukidamo jedan dobar deo, dve trećine, ali ne sve, jer ostali su neki koji su veoma krupni, ali su prihod lokalnih samouprava, efekat toga je milijardu i po evra. To bi bilo kao da smo sada poreze i doprinose na plate smanjili za jednu trećinu, isti efekat za rasterećenje privrede. Hvala.
Hvala. Gospođa Čomić, replika.
Zahvaljujem, ministre. Sve ste to jako lepo ispričali, ali vas to ništa nisam pitala. Vrlo jasno sam pitala i ticalo se onoga što je u predlozima zakona. No, sada ću samo kratak komentar o kontekstu u kojem donosimo ove zakone, da bih mogla sa vama da podelim procenu o tome zašto odgovarate na pitanja koja vas ne pitam i zašto odgovarate drugim poslanicima, a javite se da meni odgovorite. To samo vi znate. Dakle, kontekst je da predsednik Vlade u intervjuu "Politici" kaže da on nikad nije vodio MUP, da je to samo tako izgledalo, da ministar odbrane u svom intervjuu govori o tome koji je list tiražan i treba da izlazi, koje novine ne treba da izlaze. Onda, nastavljajući se na taj kontekst, meni je potpuno logično šta ste vi meni u stvari rekli, ne odgovarajući meni, nego mnogima drugima, a to je da će i na osnovu člana 12. izmena Fiskalnog zakona i inače sav novac biti kod vas, jer vi smatrate da treba da zamenite i nezavisne institucije i regulatorna tela i ljude koji brinu o budžetima na drugim nivoima i sve one koji se bave javnim finansijama, da bi se verovatno ustanovilo da to znači mesto de fakto predsednika Vlade. Tako grčevito braniti stav da jedino vi možete da brinete o pravilnoj raspodeli zelenog dinara, da jedino vi možete da znate da li agencija ili direkcija i pri tome govoriti da je to ušteda, a novac ostaje jednak, i broj ljudi ostaje jednak, predstavlja pokušaj omalovažavanja svih nas koji, kada su u pitanju evropske integracije, ne radimo ništa drugo nego vam iskreno pomažemo i pružamo podršku, ali ne za to da smatrate da ministar finansija mora imati sve u svojim rukama i da i predsednik Vlade i potpredsednik Vlade ima da ga pita šta će da se dešava, a da ministarka, zadužena za zaštitu životne sredine, ne zaslužuje poverenje da raspolaže fondom. (Predsedavajuća: Vreme.) Na vama je na volju, na svima nama za procenu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, uvažene kolege i koleginice, mi ovde sve vreme polazimo od jedne pogrešne pretpostavke, od ekonomske pretpostavke koja je krajem 19 veka postojala, da sve zavisi od privrednog razloga i da je sve podređeno privrednom razvoju. Nažalost, u 21 veku i u Evropi i u južnoj Americi, a sve više i u Aziji, sve zavisi od ekološkog razvoja i sve zavisi od održivog razvoja i sve je podređeno održivom i ekološkom razvoju i sve se, čak i privredni razvoj, usklađuje sa ekološkim razvojem. Ako to prihvatate, onda bi trebalo malo više da razmišljamo o zelenim tehnologijama i o zelenim stvarima. Koliko je to bitno, mi imamo podatak koji je dostupan na sajtu Evropske agencije, da zbog globalnog otopljavanja se stalno povećava broj prerano rođenih beba i broj prenatalnih smrti. Toliko o tome da tema zaštite životne sredine nije bitna ili je možda manje bitna. Mi mislimo da je veoma, veoma bitna. Spremajući se za ovu sednicu imali smo utisak u "Zelenima" da ćemo samo kritikovati ministra, a mogu da kažem par stvari koje su nam se svidele u toku ove rasprave, ali je sve to, ministre, na nivou obećanja, i ono oko PDV-a i oko njegovog povratnog dejstva. To zaista zvuči primamljivo. Pozdravljamo i nameru da država natera samu sebe da redovno plaća privatnim preduzećima, privatnim kompanijama. Najveći dužnici, i kada je vodoprivreda u pitanju, i kada je životna sredina u pitanju, upravo jeste država, i ljudi koji vode privatna preduzeća su u velikom problemu kada je to u pitanju. Mi tu ne možemo da se lažemo, to moramo da pozdravimo i mi to i pozdravljamo. Ne sme biti toliko dvostrukom aršina da država sme sve da radi. Kada kažem država, mislim na kompanije i na javna preduzeća. Državi je sve dozvoljeno, može da bude oslobođena od svih plaćanja, a privatnici to ne mogu da budu. Takođe, bih još jednu pohvalu dao kada je u pitanju Zakon o energetici. Spremni smo kao "Zeleni Srbije" da ga podržimo zato što otvara mogućnost da energetski subjekti ne moraju da imaju licence za energetske objekte ispod jednog megavata i to je dobro za malu privredu i za srednja preduzeća. Sve ostalo je ekološka katastrofa. Žao mi je što to moram da kažem, ali sve ostalo nije samo ekološka katastrofa, nego je i centralizovana ekološka katastrofa. Mi nipodaštavamo lokalne samouprave i to me čudi, s obzirom s koje strane to dolazi. Zar je moguće da samo umne glave sede u ministarstvima, u agencijama i u fondovima, a da inženjeri, ljudi koji se bave životom u lokalnim samoupravama ništa ne znaju, nego ćete vi da im određujete kako će da se troši novac u lokalnoj samoupravu? I onda ćemo da napravimo bazen u Obrenovcu, tamo gde je termoelektrana i gde svako treće dete ima opstruktivni bronhitis, a možda ćemo neki elektro filter da uradimo na Zlatiboru, umesto da ga radimo u Obrenovcu. Mislim da ljudi na lokalu moraju da imaju tu vrstu autonomije, da određuju svoje prioritete i da određuju svoje probleme. Mi smo još u Zakonu u ministarstvima ukazali na anti ekološki karakter ove vlade. Nažalost, to se održava do dana današnjeg. Sada možemo silne zakone da pominjemo ovde i da govorimo o tome kako imaju anti ekološki karakter. Akcize za duvan – ne da ne možete da odviknete nekog od pušenja time što ćete da mu pojeftinite cigare, nego možete samo da mu se dodvorite time što ćete možda da kupite neku vrstu socijalnog mira. Kakva je to podvala da se kupuje socijalni mir na taj način? Kada je pušenje u pitanju trebalo bi napraviti programe. "Zeleni Srbije" se tu veoma jasno zalažu za programe odvikavanja i za subvencije za pomoć za medicinska sredstva, s obzirom da su ljudi koji uživaju nikotin neka vrsta zavisnika. Ne možemo da ih teramo kaznama da se odriču pušenja, ali možemo kao socijalna država da im pomognemo da koriste programe za odvikavanje i da država to pomogne. Ako je vama to smešno, meni je žalosno što je to vama smešno, pogotovo ovima koji se razumeju u vojnu industriju i u te razne gluposti. Mislimo da ne treba samo da bude akciza na duvan, nego i akciza na transmasti i akciza "Džanki fud", jer vi znate da naša deca svakog dana jedu pržene krompiriće, piju gazirana pića, jedu pice i hrane se nezdravo zbog toga što je to jeftina hrana, zbog toga što je vi ne oporezujete dodatno i zbog toga što mislite da ako danas uštedite neki dinar, da ćete za 10, 20 ili 30 godina biti u nekom plusu. Ne, naše generacije se rađaju bolesne. Pogledajte medicinske statistike u vrlo lako ćete se uveriti u to. Kada govorimo o Zakonu o vodama, ukidamo jedinu lokalnu taksu, jedini prihod koji je bio od lokalnih taksi – 50% je pripadalo lokalnim samoupravama. Zaboravljamo da bi lokalne samouprave iz tih taksi trebalo da rade planove za odbranu od poplava drugog reda, za vodotokove drugog reda i da budu pripremljene da reaguju u vanrednim situacijama. Kada je u pitanju program oko vanrednih situacija, to je jedan jako dobar koncept i tu nema šta da se prigovori. Kada govorimo o Zakonu o ukidanju Fonda za zaštitu životne sredine, čuli smo najrazličitije argumente. Uglavnom je argument da želimo da ga stavimo pod kontrolom, ali onda slušamo argument da hoćemo da ga ukinemo. Ako nešto ukinemo, onda ne možemo da ga stavimo pod kontrolu. Imamo i argument da ne valja program. Možda i mogu da se složim sa vama da je program mogao da bude bolji, ali se fond ne ukida zato što ne valja program ili zato što ga neko ne sprovodi dobro. Nemate prava da ukinete instituciju zato što sumnjate da neko nije dobro radio. U Evropi postoje fondovi koji su jasno obeleženi kao ekološki i to se tako radi u Evropi. To što je po vašem mišljenju neko kompromitovao fond, to ne znači da fond treba da se ukine i to ne znači da mi taj dinar treba da obezbojimo. Bojim se da onog trenutka kada taj ekološki dinar se obezboji, uđe u zajedničku kasu, više mu se nikada neće videti trag i neće biti potrošen za ekološke namene. Kao što znate Tisa je mrtva. Kolubara je mrtva, samo to još nisu rekli. Dunav-Tisa-Dunav je veoma zagađen i verovatno bi neko mogao da kaže da su mrtvi. Kanali su opterećeni i fekalnim i industrijskim otpadnim vodama, i mi ukidamo fond koji bi trebao da ulaže u takve stvari. Molim vas da na život ne gledamo samo kroz trenutni ekonomski dobitak i jedino kroz novce, da ne gledamo tu ekonomsku vizuru i da ovaj trenutak kratkoročnog poboljšanja, izgubimo generacije i generacije koje dolaze u narednim godinama. Mislimo da je ovo veoma važno i da ona floskula kojim su se vrlo često koristile vaše kolege, da je bolje da umremo od zagađenja nego od gladi, ne sme da se koristi i da je to nonsens. Mislimo da ne treba niko da umre, a posebno ne treba da umre od zagađenja. Hvala.
Hvala. Ministar Dinkić, izvolite.
Apsolutno se slažem sa vama. Problem je u tome što taj novac nije korišćen da se spreči zagađenje i nije korišćen da se očisti Tisa, da se očiste reke o kojima ste pričali. Taj novac je korišćen za reklamnu i propagandnu kampanju, korišćen je za kupovinu, ne znam, računara za ministarstvo. Kakve to veze ima sa zaštitom životne sredine? Vašu nameru podržavam. Prvi ću biti za to da se uvede podsticanje uvođenja zelenih tehnologija. Da li je to Fond za zaštitu životne sredine radio? Pa, nije. Ukidanje Fonda ne znači ukidanje ekoloških programa. Naprotiv, ekološki programi treba da dobiju više novca nego što su ikada imali dok je Fond postojao. Zašto? Pa, zato što je Fond taj novac trošio za druge stvari. To je problem. To ću objašnjavati sve dotle dok svakom pojedincu ovde ne bude to jasno. Ako je prihod Fonda bio, godišnje, od ekoloških taksi tri do pet milijardi dinara samo jedan mali deo te ekološke takse se ukida, a to je ova koja se koristi za registraciju vozila, 500 dinara što se plaćalo, samo to. Sve ostalo ostaje u sistemu, sve takse za zagađivanje ostaju, one se ne ukidaju jer su opravdano uvedene. Drugo, prihodi od ekoloških taksi, koji su bili do sada, prihodi lokalne samouprave ostaju prihodi lokalne samouprave, prihodi koji su bili republički ostaju republički. U lokalnoj samoupravi niko se neće mešati da naprave veća izdvajanja za zaštitu životne sredine iz onih ekoloških prihoda koje dobijaju. U pravu ste, to ima i Obrenovac, to ima i Paraćin, to imaju i drugi gradovi. Neka naprave, sasvim slobodno, ja to podržavam 100%, veće lokalne fondove za zaštitu životne sredine od prihoda koje dobijaju od ekoloških taksi. Hajde, molim vas, napravite analizu da li baš sve lokalne samouprave sve one ekološke prihode koje dobiju koriste za zaštitu životne sredine. Mogu se kladiti da bi imali iste rezultate kao za Republički fond za zaštitu životne sredine i da bi ispalo da nijedan dinar od ekološke takse mnogo manje ide u rashodnoj strani za zaštitu životne sredine. Dakle, hoću da budem tu potpuno jasan, zalažem se, i uvek sam se zalagao, i zalagaću se, za punu autonomiju lokalnih samouprava, za punu autonomiju i slobodno odlučivanje. Jedina stvar gde ne može biti autonomije jeste, bilo na republici, bilo u pokrajini, bilo na lokalu, divljanje u prekomernom zapošljavanju, prekomernim platama državne, lokalne ili pokrajinske administracije. Samo to i ništa više. Sve ostalo treba da bude sloboda lokalnih samouprava da razvijaju svoj grad, svoju opštinu na način za koji smatraju da je najcelishodnije, a važan segment u tome jeste zaštita životne sredine. Dakle, da ne bi pričali samo o ekologiji, kada govorim o ukidanju ovih sopstvenih prihoda, daću primer, koji ste vi sami pomenuli, Fonda za vanredne situacije. Šta smo mi odlučili? Mi smo odlučili da Fond za vanredne situacije, odnosno deo u Ministarstvu unutrašnjih poslova koji se bavi zaštitom od požara, otklanjanjem posledica elementarnih nepogoda i slično, da oni imaju budžetsku stavku u okviru MUP-a, koja je fiksna, koja je u skladu sa potrebama, a ne da se to finansira npr. taksom na ulaznice koje se naplaćuju za sportske priredbe i za utakmice. Dakle, sada se vanredne situacije, odnosno troškovi za otklanjanje posledica elementarnih nepogoda finansiraju npr. delom takse koju građani plaćaju kada idu na utakmice, naplati im se neka taksa pa su zbog toga ulaznice skuplje i još sa dve različite takse. Prihodi od toga su neizvesni, a njima trebaju vatrogasna vozila, treba im oprema za borbu sa elementarnim nepogodama. Umesto toga mi ćemo im u budžetu, ako to Skupština naravno bude odobrila, odrediti poseban budžet koji će imati stavku za vanredne situacije, koji će biti čak i veći od onoga što smo dobijali od taksi, jer je važno da se ta stavka poveća imajući u vidu npr. ove požare koje smo imali sada ove godine. Stalno ima nekih nepogoda, nekad su poplave, nekad, evo sada požari. Što znači da će ostati programi za zaštitu životne sredine. Molio bih Stranku zelenih da predloži konkretne, nove programe ako smatra da programi Fonda za zaštitu životne sredine nisu bili dobri. Isto to molim i sve druge stranke koje žele da se bave zaštitom životne sredine, ali da budu programi koji su u skladu sa nekim normalnim standardima. Podsticaji za uvođenje zelene tehnologije? Odlično! Hajde da to uvedemo. Za to vredi dati budžetski novac, ali ne mora da postoji fond da bi taj novac bio dat za tu namenu. Uvek ćete moći kada bude usvajan zakon da vidite koliko je novca namenjeno za ekologiju, kao što sada vidite koliko je za poljoprivredu. Dok je bio ovaj budžetski fond – Fond za zaštitu životne sredine – teško da ste vi mogli znati koliki je njihov budžet. Samo posredno ste mogli saznati tako što saberete sve takse koje oni naplaćuju jer su se oni finansirali iz ekoloških taksi. Vi ćete sada znati u budžetu kolika je stavka za zaštitu životne sredine koje Republika izdvaja. Videćete, kada uporedite tu stavku sa onom koju je stvarno Fond koristio za zaštitu životne sredine, a ne za neke druge nenamenske upotrebe, da će biti veća. Želim samo da vam objasnim logiku, pošto mislim da ste dobronamerno sve ovo rekli, što jeste, jer sam video i iz onog prethodnog uvoda da i neke stvari koje nisu vezane za ekološke probleme, na neki način, razumeli ste pravilno. To je ono što sam hteo da kažem, dakle, da zaštita životne sredine, ali institucija koja je bila zadužena za to se iskompromitovala. To nije sad pitanje ministra, u toj instituciji imate nekog direktora, imate neke zaposlene, ako su oni godinama trošili novac, kao što sam rekao, za podsticanje uvoza polovnih akumulatora, polovnih guma i za druge stvari, kako onda možemo da kažemo da će oni u budućnosti raditi taj posao drugačije? Ovako, Skupština kada usvoji bilo koju budžetsku stavku to je zakon, Zakon o budžetu koji mora da se izvršava, a na vama je i na čitavoj javnosti da prati i zahteva od Vlade, pre svega od Vlade, da izdvaja primereno za zaštitu životne sredine. Taj novac koji se izdvoji stvarno ode za te namene, a ne za neku propagandu, pod nazivom edukacija. Kakva je to edukacija ljudi? Može se otići na Javni servis i tražiti besplatan termin, pa da stručnjaci pričaju o tome kako ljudi treba da se ponašaju da ne bi zagađivali životnu sredinu, da objasne značaj klimatskih promena i na poljoprivredu, i na društvo u celini, a ne da se lepe bilbordi. Jedino ako se preko bilborda i oglasa u novinama može vršiti edukacija. To je nešto što je bilo neodgovorno. Predlažem da stavimo tačku na takvo ponašanje i da se novac od taksi za ekologiju koristi za namene koje su predviđene, a to je za zaštitu životne sredine. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić, izvolite.
Zahvaljujem se. Slažem se za ono što ste rekli za Javni servis, ali to može samo posle jedan sat posle ponoći. Da li za to dajemo 500 dinara? Nekad se znalo šta se gleda u jedan sat posle ponoći. Da li je to javni servis koji svi građani plaćaju da nauče emisije, kulturne emisije, ekološke emisije samo u jedan sat posle ponoći mogu da se prikazuju. Molim vas, hoćete da ukinete Fond, a nećete da ukinete pretplatu na RTS. Mislim da je to važnije, nego ukidanje fonda. Da li izjednačavamo budžetski fond i Fond za zaštitu životne sredine? Imamo utisak da to nije ista stvar. Naš amandman je išao u tom smeru. Važno je obeležiti ekološke novce. Sve ukinite, nemojte ukidati budžetski fond, koji će biti stavka u budžetu i koja će se zvati – ekološka i znaćemo koliko ima para na toj stavci. Nemojte da to radimo da bismo obezbojili, obezvredili te novce. Mogu samo da vam verujem na reč, ništa više, da ćete ulagati tamo gde treba. Javno preduzeće nuklearni objekti Srbije, bolje da ne pričamo o tome, ukidajte što pre. Molim vas da razmotrite zaista ovo o budžetskom fondu, jer je jako važno. To je jedini način da se finansiraju projekti. Nemojte da govorite o slučajevima, pričamo o principu. Znate da se priče o životnoj sredini uglavnom drugačije tretiraju, drugačije kreditiraju. Hajde da napravimo fond iz kog ćemo to da radimo. Nećete me uveriti da time što ukidate fond, promenite menadžment i donesite program po kojem će raditi taj novi fond i nema potrebe da ga ukidamo. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović.
Da vas, pitam koliko je vremena ostalo mojoj poslaničkoj grupi?
Ostalo je dvanaesti i po minuta.
Poštovana predsedavajuća, kolege i koleginice narodni poslanici, ovako kaže "Ekonomist" i za ovaj predlog zakona - ukidanje 138 parafiskalnih nameta je klasično bacanje prašine u oči. Oni kažu da građani ne treba da se nadaju nekom boljitku posle ove mere, jer se pored većeg PDV, akciza i ostalih poreza ukidanje harača neće ni osetiti. Kada sam se prijavio za diskusiju rizikujem da prođem kao moje kolege. Jedan kolega je teško optužen, a drugima je održano predavanje. Voleo bih da vas pitam da li vi osećate odgovornost kao ministar privrede, tj. ministar ekonomije za težak položaj malih i srednjih preduzeća? To bih voleo da čujem, a ne da se drže predavanja. Ono što je meni bilo bitno i što sam ja uočio, pokazaću na ovom primeru, jesu izmene i dopune Zakona o šumama, gde se u jednom članu 82. briše jedna stavka, a ta stavka je - naknada za zaštitu, korišćenje i unapređenje opštekorisnih funkcija šuma. Kada sam se detaljno pozabavio ovom stavkom, kaže ovako – šifra plaćanja 253, primalac je budžet Fonda za šume, osnovica, odnosno stopa je 0,025%, a kada se to podeli na 12 meseci, jedan privredni subjekat koji ima godišnji promet od 40 miliona treba da plati tu taksu na mesečnom nivou od 833,33 dinara. Da li će to pomoći, pošto piše u obrazloženju ovog zakona, stvaranju novih privrednih subjekata, tj. novih malih i srednjih preduzeća? Mislim da neće. Mislim da bi vaše ministarstvo, s obzirom da drži Fond za razvoj, trebalo da se bavi još nekim stvarima. To su izvozne olakšice za mala i srednja preduzeća, smanjenje kamatne stope u npr. Fondu za razvoj do 4,5%, koliko je u Beogradu, na 1%, a da garancija vraćanja kredita bude oprema za proizvodnju, a ne hipoteka na zgradu i drugu imovinu, da se poslodavcima koji zapošljavaju nove radnike preko Nacionalne službe za zapošljavanje isplati po milion dinara kao stranim licima, da se obezbedi sigurnost naplate potraživanja od strane privrednih subjekata i ponuditi atraktivan program našoj dijaspori i subvencije države za firme koje se bave bio obnovljivim izvorima energije. Ono što je isto vrlo važno, to je da ste vi od svih ovih parafiskalnih nameta, moram da kažem, prema mojim saznanjima, u ranijim vladama predložili 69, a glasali ste za 190. Da li osećate odgovornost zbog toga? S druge strane, građani treba da znaju da u Srbiji postoji 131 agencija, da se plate u tim agencijama kreću od 100.000 do 500.000 dinara, da ovo džinovsko stablo košta Srbiju oko 820 miliona evra. Po tome smo rekorderi u Evropi. Ilustracije radi, Nemačka ima šest, Češka 11, a Hrvatska 47. Mislim da set ovih mera praktično ne može da odgovori svom zadatku i ne može pomoći niti privrednim subjektima, niti građanima, a i lokalne samouprave će biti u poteškoćama i zbog toga neću glasati za ovaj zakon. Hvala.
Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Ne čudi me što nećete glasati za ovaj zakon kad vam je uobičajeno i dobro da postoji šumarina. Šumarina je najbolji primer necelishodnog uvođenja parafiskalnih nameta u srpskoj privredi. Ako uvedete neku naknadu u procentu od ukupnog prihoda svih preduzeća u Srbiji, nezavisno da li oni imaju ikakve veze sa tom delatnošću, kao što je šumarstvo, onda to govori samo da vas baš briga za te preduzetnike i za domaću privredu. Da li je to malo ili mnogo, 0,025% od ukupnog prihoda, neka procene sami ljudi koji se bave preduzetništvom i koji vode kompanije. Naravno da to jeste veća suma za one koji imaju veće prihode, a manja za one koji imaju manje, ali je nepotrebno i necelishodno uvedena. Ali, imajući u vidu da takvih oblika ne postoji samo jedan, nego ih ima 200 i ne znam koliko parafiskalnih, to kada saberete mnogo malih dobijate milijardu i po evra na godišnjem nivou. Upravo su parafiskalni nameti uvođeni tako što su uvođeni jedan po jedan. Jedan mali ne čini veliki problem za privredu, međutim, kada se uvelo 200 i nešto, imate milijardu i po evra troška direktno za privredu i građane. Zato šumarinu, koju je uveo svojevremeno ministar Dragin u Zakonu o šumama, moramo sada da izbacimo i da generalno ukinemo princip da se bilo šta može uvoditi od taksi kao procenat od ukupnog prihoda ili takvih kategorija. Kao što sam već više puta pominjao, taksa treba da odgovara vrednosti naknade koju neko pruža onome kome je pruža. Što se tiče podatka o mom eventualnom učešću i odgovornosti, ja sam odgovoran za jednu turističku naknadu koju sada ukidamo. Čak i ova taksa za privatizaciju je uvedena u doba još Ace Vlahovića, kada je on pravio taj zakon, i gospodina Cvetkovića koji mu je tada asistirao. Dakle, sve ove uglavnom naknade se odnose na administrativne takse Ministarstva finansija. Ja nisam šest godina bio ministar finansija u ovoj zemlji, od 2006. godine. Čak 85 tih naknada su predmet rada Ministarstva finansija, šest MUP, šest Ministarstva saobraćaja, a 10 su sudske takse, dakle, Ministarstvo pravde, 15 iz nadležnosti Ministarstva privrede i 15 iz Ministarstva energetike, razvoja i zaštite životne sredine. To je struktura ovih koje su republičke, plus postoje ove lokalne koje se takođe ukidaju, 12 lokalnih taksi i pet kombinovano republičko-lokalnih. Pitali ste da li osećam odgovornost za težak položaj malih i srednjih preduzeća. Osećam i zato sam i prihvatio da sada budem ministar finansija i privrede, jer dok sam bio samo ministar privrede nisam mogao da dobijem razumevanje da ukinem ove takse silnih sistema, nisam imao razumevanje da giljotinu propisa koje je cela privreda tražila sprovedemo u praksi, zato što tada onaj ko je vodio Vladu nije imao snage da, bez obzira što se slagao sa time, to sprovede u praksu. U poreskoj upravi, u carini, u inspekcijama giljotina propisa, koja je odlična ideja koju sam vodio, nije mogla da se sprovede upravo zbog toga što nije postojala volja ljudi koji su vodili Vladu, da se to sprovede do kraja. Poukidao sam mnoge nepotrebne procedure u resoru koji sam vodio, i troduplo prijavljivanje zaposlenih i odjavljivanje u Nacionalnoj službi zapošljavanja u Fondu zdravstvenog osiguranja i u penzionom fondu, to ne postoji više. Ukinuo sam razne nepotrebne procedure u Ministarstvu za ekonomske odnose sa inostranstvom, vezano za spoljno-trgovinski promet, ali nisam mogao da ukidam neke stvari koje nisu bile u nadležnosti Ministarstva privrede, odnosno ekonomije, kako se tada zvalo ministarstvo. Zato sada i mogu nešto što sam oduvek želeo da uradim i u prošloj Vladi, a nisam imao podršku tadašnjeg partnera, sada to mogu da uradim sa pertnerima koji žele stvarne promene u Srbiji. Da li osećam odgovornost? Da, zato što nešto što je moglo da uradi pre više godina radi se tek sada, ali osećam i zadovoljstvo zato što konačno nešto što privreda traži već godinama mi smo krenuli da radimo. Da li će ovo biti dovoljno što ćemo usvojiti na ovoj sednici? Neće, to sam rekao više puta. Nemam nameru da stanem, niti Vlada ima nameru da stane. Ovo je tek početak rada ove vlade. Radili smo 45 dana i ukidamo 138 taksi parafiskalnih nameta. Da li je to prašina u oči, što će privrednici imati 10 milijardi dinara manji namet, 100 miliona evra? Ne bih rekao. Mislim da to nije verovatno nešto što će im rešiti sve probleme, ali jeste jedan korak koji neko pre nas, a mogao je, u Ministarstvu finansija nije napravio. Da li je mali korak to što više nećemo imati prekomerno trošenje budžetskog novca kroz nekontrolisano trošenje iz sopstvenih prihoda? To jeste veliki korak. Pitajte ako ne verujete nama i fiskalni savet, pitajte i MMF, pitajte sve eksterne ljude ukoliko ne želite da poverujete onome što govorim vezano za to. Uštedećemo 200 miliona evra po tom osnovu sledeće godine, jer su sopstveni prihodi direktnih budžetskih korisnika koje sada ukidamo 400 miliona evra. Pola od tih rashoda su bespotrebni, pola su potrebni. To je neka gruba procena. Po tom osnovu štedećemo na rashodnoj strani budžeta. Hvala.
Hvala. Gospodin Cvetković pravo na repliku. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre, spomenuli ste moje ime, pa koristim pravo da iskoristim repliku. Želim da vam kažem da u vreme Ace Vlahovića i mene koji sam asistirao nisu uvođene bilo kakve takse. U to vreme Agencija za privatizaciju finansirala se iz budžeta i sva sredstva koja je ona prihodovala išla su direktno u budžet. Tako da radi pravilnog informisanja, pošto imam utisak da se ovde sada neprovereno iznose razno-razne informacije koje u poslednje vreme predstavljaju i manir pojedinca. Kada sam u okviru ova dva minuta, nisam ni minut iskoristio, a uzeo sam reč, želim samo da vam kažem da vi niste bili u sali kada je kolega govorio i postavio vam je pitanje, ostali ste dužni odgovor gde se nalaze reciklacioni centri u Subotici? Hvala.
Ministar Dinkić. Izvolite.
Pominjao sam skladišta guma, a ne reciklacione centre. Dakle, nisam pričao o reciklažnim centrima u Subotici već o skladištima, placevima za zbrinjavanje polovnih guma koje su uvezene, između ostalog, iz inostranstva.
Hvala. Reč ima Radoslav Milovanović. Izvolite.
Mislim da se mi ministre uopšte nismo razumeli. Vrlo dobro se pripremam za sednice Skupštine iako materijal ne stigne na vreme, pitao sam vas nešto drugo. Prvo, za ovu šumarinu se ne zalažem, samo sam obrazložio koliko je to mali iznos. Da li iznos od 833 dinara može pomoći stvaranju novih malih i srednjih preduzeća tj. novih privrednih subjekata? To je pitanje za vas. Drugo pitanje. Bili ste na čelu Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj, ostali ste i dalje tu. Da li mislite da su ove mere koje ste vi predložili dovoljne da ta mala i srednja preduzeća, a ima ih preko 500 koja dobro posluju u Srbiji, mogu da prebrode svu ovu krizu? Niste mi odgovorili. Bili ste i predsednik Upravnog odbora Fonda za razvoj, zašto se niste založili za manje kamate, za promenu garancija vraćanja kredita, to ste naravno mogli, na tom položaju i bili ste ministar za privredu. Kako predlažete da se obezbedi sigurnost naplate potraživanja, i ovaj deo koji je vezan za Nacionalnu službu da ljudi koji zapošljavaju ljude koji se nalaze na evidenciji Nacionalne službe mogu da dobiju veća sredstva da bi se ti ljudi zaposlili? U tom smislu mislim da je vaša odgovornost velika i sve ovo što svaljujete na prethodno Ministarstvo finansija, morate da kažete da, što se tiče malih i srednjih preduzeća, ja sam jedan od onih poslanika koji je obišao celu Srbiju i gotovo sva mala i srednja preduzeća, video sa kakvim se problemima ti ljudi susreću. Znači, da li je odgovornost što se nije povećao taj broj malih i srednjih preduzeća i da li će ove mere sa ovako malim taksama koje se skidaju, to podržavam, ali to neće rešiti probleme privatnika i privrednika u ovoj zemlji. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Što se tiče kamata za Fond za razvoj niste u pravu. One su bile male i sada su relativno niske. Bile su od 1% do 4,5%, nikada nisu bile veće. Uglavnom za većinu kredita su oko 3%, a nikada veće od 4,5, a za pojedina nerazvijena područja su bile 1%, 2%, dakle, nije stvar u kamatnim stopama. Govorim kod Fonda za razvoj. Jeste problem u kamatnim stopama komercijalnih banaka, koje su jako visoke iz razloga o kojima ćemo sigurno pričati u narednom periodu. Apsolutno, ako ste želeli da me dobronamerno shvatite, možete razumeti da je ovo samo prvi paket mera koje smo mi uradili za prvih 45 dana. Da li je Vlada koju je vodila vaša stranka uradila bilo šta slično za četiri godine, ne za 45 dana? To je pravo pitanje. Da li smo mogli za 45 dana više da uradimo od ovoga? Možete reći da je možda neko mogao da uradi i više. Da li smo mi sa ovim sve završili? Ne. Mi smo tek na samom početku, jer krećemo iz dubokog minusa, koji smo zatekli i budžetskog deficita, i ogromnog javnog duga, i ogromnog broja parafiskalnog nameta koji sada čistimo i zabranjujemo stvaranje novih parafiskalnih nameta. Šta su nam sledeći koraci, ako vas zanima. Još radikalnije smanjivanje budžetskog deficita, ali i stvaranje uslova da kamatne stope padnu u Srbiji. One su sada visoke zbog nekoliko razloga. Nisu svi u domenu Vlade.Neki su u domenu Vlade, neki su u domenu Centralne banke. Sa ovakvim procentom tzv. "MPL", odnosno nenaplativih potraživanja, sa ovolikom stopom obavezne rezerve ne možete računati na nižu kamatnu stopu u Srbiji, a vi znate ko je odgovoran za to. Oni koji su do skoro vodili Centralnu banku. Odgovornost Vlade Srbije je da se smanji politički rizik zemlje. To jeste odgovornost Vlade u svakoj državi. I odgovornost Vlade je da napravi investicionu klimu da uslovi za ulaganje budu bolji. Uslovi za ulaganje će biti bolji kada očistimo ove parafiskalne namete, kao jedna stvar. Kada stvorimo uslove za dalje smanjivanje poreza na zarade, odnosno poreza na proizvodnju. Dakle, doprinose i poreze na plate. Naravno, onog časa kada se i promeni situacija na našim glavnim tržištima. Ali, činjenica je da ovo što smo do sada uradili jeste jedan možda mali korak, ali mnogo veći od onoga što se nije radilo u prethodnom periodu. Meni je jedino drago što sada imam puno odgovornosti i od nje neću uopšte bežati, za to što će se dešavati u narednom periodu, u narednim godinama. Ne bežim od te odgovornosti, uveren sam da će biti teško, a drugo, da ćemo napraviti jedan dobar pomak i pozitivne promene u našem ekonomskom sistemu. Ako budete želeli da mi u tome pomognete, dobro ste došli.
Hvala. Završila bih sada, ali hajde još jednom. Izvolite gospodine Milovanoviću.
Pa, evo ovako. Znate, kada neko sluša ovu diskusiju, izvinjavam se, ali zaključio bih da ste upravo doputovali sa nekog drugog kontinenta i da vi nemate pojma šta se 12 godina dešavalo u Srbiji, bez namere da vas uvredim. Prosto, da sam ja bio ministar za ekonomiju i regionalni razvoj, i da sam se bavio malim i srednjim preduzećima, a premijer Cvetković kaže to ne može, izašao bih iz te vlade. Tog trenutka povukao bih svoje ljude iz stranke i izašao bih iz Vlade, zato što je to štetno po državu. Ne može da bude da u jednom timu koji radi, a to je Vlada, da svako radi svoj deo posla i da su samo predstavnici DS odgovorni za ovu ekonomsku krizu. Prosto DS za ovih 22 godine nije sve vreme u vlasti, vi jeste bili i zato snosite odgovornost. A što se tiče razvoja privrede, tu apsolutno mislim da je potrebno jedno izvinjenje i narodnim poslanicima, a i građanima Srbije za neke nepopularne mere, poteze i prosto ne mogu da verujem da ste vi uveli samo dva fiskalna nameta, tj. dva harača od 300 koliko je uvedeno, a da su svi ostali ministri iz DS uveli ostale. Ne mogu u to da poverujem, a nadam se ne i građani naše države. Hvala.
Minisar Dinkić, izvolite.
Vi nažalost mnoge stvari ne znate, evo, nisam mislio o ovome da govorim ali ću ipak reći. Ne, nemate informacije, na to mislim. Prvo, u svakoj državi ministar finansija je taj koji dozvoljava ili nedozvoljava da se uvedu parafiskalni nameti. Znači, izbrojte koliko je bilo parafiskalnih nameta do 2006. godine, a koliko ih je bilo posle 2006. godine. Moja odgovornost je ako budete utvrdili da od 2004. godine do 2006. godine povećan taj broj, a uveravam vas da ćete videti, brojte slobodno, ne morate danas, kada budete imali priliku, da je smanjen. Ukinut je porez na finansijske transakcije, još 2004. godine. Ja se sećam toga. Ukinut je porez na fond zarada, koji je nekada postojao i mnogi drugi. To je ukinula Vlada koju je tada vodio Koštunica a ja sam bio ministar finansija. Ali, pogledajte koliko je zaista bilo tada do 2006. godine parafiskalnih nameta. Znači, ministar finansija odgovara za njihovo uvođenje i ministar finansija je jedini taj koji može da ih smanji, kao što to ja sada činim, evo, šest godina nakon onog prvog mandata koji sam imao. Druga stvar, vezano za odgovornost, kad kažete kao da ste pali sa Marsa - zašto niste otišli iz Vlade? Da li sam ja ostao u Vladi do kraja mandata? A da li znate zašto? To je ono što želim da vam kažem a što možda ne bih pričao da niste bili toliko znatiželjni. Dakle, zbog primera poput onog iz Valjeva ili poput onog iz Vrnjačke Banje. Evo ga još jedan poslanik koji zna sve o tome, došao je, sedi u poslednjem redu. O čemu se radi? Ako imate situaciju da u srpske banje niko ozbiljno nije ulagao u poslednjih 30 godina i pojavi se "Fijat" iz oblasti banjskog turizma, kompanija koja je spremna da uloži u Vrnjačku Banju ozbiljan novac, da onaj skelet od nezavršenog hotela, mislim da je u pitanju "Fontana", potpuno renovira i da država ima zajedničko ulaganje sa njima pola-pola, i onda vaše kolege, neki iz Vlade, neki su tada bili van Vlade pa su posle ušli u Vladu, odu kod načelnika Kraljevačkog okruga i kažu – sprečite Dinkića da završi tu investiciju, pobediće njegova stranka, kao što je i dobila izbore u Boru kad su izgradili topionicu i unapredili rudnik. Onda ih vodimo, izlaze na auto-put Kraljevo-Kruševac sa transparentima – Dinkiću, prodaj tuđe, nemoj naše. A ko izlazi? Radnici opštinske uprave koje vaša stranka tera na auto-put da bi sprečila investiciju. Šta se dalje dešava? Galimatijas ozbiljnog investitora, najveća kompanija za banjski turizam u Evropi, traži prijem kod predsednika Republike. Predsednik Republike kaže – zeleno svetlo, ova investicija treba da se desi, samo neka premijer odluči da li je procedura kako treba. Tender je bio raspisan, tender koji je Vlada već bila odobrila, prošao je. Onda ide kod premijera na sastanak, premijer kaže – moji iz stranke se žale da možda taj iznos ulaganja od 40 miliona evra, 20 direktno a 20 kreditom je nedovoljan da dokaže isplativost investicije, neka se angažuje neka revizorska kuća. Onda se objavljuje tender za revizorsku kuću i posle pola godine mene zove jedan vaš stranački kolega, koji nije sada u najboljim odnosima sa vašim predsednikom, i kaže – Mlađane, diži ruke od toga, neće moja stranka da se ulaže u banju jer se plaše politički da bi razvoj Vrnjačke Banje ugrozio njihovu lokalnu vlast. Posle izbora, šta se dešava? Vi više niste na vlasti u Vrnjačkoj Banji. Primer broj dva je Valjevo. Takođe situacija da "Gorenje" donosi odluku da pravi fabriku u Zaječaru. Onda kreće politički pritisak i iznošenje neistina da ja navodno držim za ruke "Gorenje" i ja ih lično vodim u Zaječar da grade fabriku, odvodim ih iz Valjeva. Zašto? Kažu, ako se to uradi, naša stranka će dobiti izbore u Valjevu. Govorim o vašim kolegama i zato kažem da niste imali informacije. Šta se ispostavlja posle dve godine od tog momenta? Fabrika u Zaječaru je zaista izgrađena, ali se gradi i fabrika u Valjevu. Na taj način, na način upravljanja zemljom koji je bio ispolitizovan, gde su pare namenjene ekologiji trošene u predizbornoj kampanji, gde su podsticane kupovine polovnih guma i akumulatora iz inostranstva, gde su investitori sprečavani da ulažu, došli smo u situaciju da Srbija ima ovakvu situaciju kakvu ima – da se zadužuje po nenormalno visokim kamatnim stopama da bi isfinansirala budžetski deficit. Mi to hoćemo da promenimo. Ako se vama ne sviđa promena, vi ćete glasati protiv toga, to vam pravo ne mogu uskratiti, niti imam nameru. To je vaše legitimno demokratsko pravo. A Srbiji zaista jesu potrebne promene. Promene u smislu da ako vidimo da imamo problem sa izdavanjem građevinskih dozvola, ako nas je Svetska banka rangirala na 170 i neko mesto u svetu po brzini izdavanja građevinskih dozvola, onda onaj koji je bio nadležan za to treba da kaže da to nije u redu, da je loše rađeno. Hajde to da promenimo. Suština je da ono što je bilo loše, treba nazvati lošim, a ono što je bilo dobro, treba nazvati dobrim, a ono što treba da se radi, treba cela zemlja da radi, u pravcu koji jeste dobar. Po meni, to je jedini ispravan put i zato nama i našoj vladi jeste potreban što širi konsenzus. Ja sam ubeđen da ćemo u tome uspeti. Voleo bih da i vaša stranka podrži ove zakone. Ali, ako ih nećete podržati, ako nećete da podržite ukidanje 138 parafiskalnih nameta, ako ste protiv ukidanja firmarina za zanatlije, za preduzetnike u Srbiji, vi glasajte protiv toga. Ali, onda ljudi moraju znati da ste vi protiv toga. To je vaša stvar. Hvala vam.
Hvala. Gospodine Mićunoviću, izvolite.
Ovde smo dva dana svedoci monologa gospodina Dinkića. On je više govorio sam, dva puta, nego svih 250 poslanika ovde. To ne liči onda na parlament. Možda više na neki simpozijum, gde bi on bio jedini predavač. U tom slučaju, to bi bilo moguće. Ali, u normalnim parlamentima, bila bi dužnost ministra da kratko odgovori na pitanje, a što veći broj poslanika da postavlja ta pitanja. Umesto toga, gospodin Dinkić nije odgovorio na više od 50% pitanja, da potvrdi izvesnu istinitost, a pri tom, naravno, pričao je o sasvim različitim stvarima. Pozivam se na član 106. koji kaže da mora da govori govornik, dakle, važi i za ministra, kao i za poslanika, o tački dnevnog reda. On ne može ovde da vodi polemiku, predizbornu, zaboravio je da su izbori završeni, protiv DS. Neka govori ozbiljno o stvarima koje može da dokaže. Ovde je bilo raznih kleveta, neistina, kao na primer, ovo skladište u Subotici. Neka se kaže ko je, pet puta su ga pitali, nije na to odgovorio. Naravno, ima i gomila drugih stvari na koje nije odgovarao. Ono što je najgore u celoj priči jeste da gospodin Dinkić stvarno nije iz ovog filma. On se nije bavio nikada ni finansijama, ni privredom, ni privrednim razvojem, ni fondovima, on jednostavno nema veze sa tim, a nema ni jednog drugog političara u ovoj zemlji koji je u Vladi duže proveo od njega, baveći se isključivo finansijama i privredom. Može čovek da kaže – grešio sam, volim da budem vlast u svakoj prilici, ali, dajte mi neku novu šansu pa da vidim šta ću moći da uradim. A ne – ja sa ovim nemam ništa, ja sam uvek bio suprotan tom mišljenju, i kad sam bio potpredsednik Vlade, itd. Sve ovo ostavlja jedan neubedljiv i loš utisak da mi ne možemo ovde da uspostavimo dijalog i da ta priča da ćemo mi kriminalizovati jedan deo Vlade, a drugi, ono što ide preko štampe… (Predsedavajuća: Vreme, gospodine Mićunoviću.) … a da će onaj drugi deo, koji je sačuvao ministarske fotelje, ostati moralno i politički sačuvan ovde. Nažalost, građani ipak imaju neko pamćenje. Hvala.
Hvala. Reč ima Dušan Petrović.
Gospodine Dinkiću, niste vi dobrovoljno izašli iz Vlade, nego je gospodin Mirko Cvetković tražio da budete razrešeni, pa ste razrešeni ovde u parlamentu. Nije vama na kraj pameti padalo da iz te vlade izlazite, kao što je svima ovde poznato, a i ovim ljudima koji nas gledaju. Druga stvar, vi stalno imate neke pogrešne predstave i nekakvu čudnu sliku o svetu i o životu. Dakle, što se tiče Vrnjačke Banje, iz Beograda, iz DS, niko se time nije bavio van onoga što su ljudi iz Vrnjačke Banje a ne iz DS, ne mogu sada da kažem za G 17 plus, vašu tadašnju stranku, i svih drugih stranaka slali ovde kao vapaje za pomoć i za spas. Tamo je parlament, pa nisam baš siguran da li je jednoglasno, ali sigurno sa, recimo, četvoropetinskom većinom tražio da se ta privatizacija ne obavi, tako da ne znam kakav vi problem imate sa DS, vi ste imali problem sa ljudima u Vrnjačkoj Banji, sa celokupnim sazivom lokalnog parlamenta. Njima niste uspeli da objasnite da je to dobra stvar. Važno je da ljudi znaju šta je istina i šta su činjenice, a svako će činjenice tumačiti onako kako misli da to odgovara istini. Hvala najlepše.
Hvala. Gospodin Ilić, izvolite.
Gospodine Petroviću, sticajem okolnost sam bio u Vrnjačkoj Banji upravo ovim povodom.
Molim vas gospodine Iliću, ne obraćajte se direktno narodnom poslaniku. (Poslanici poslaničke grupe Demokratske stranke, s mesta: Po kom osnovu?)
Replika, spomenut je G17 plus.
Dakle, Vladimir Ilić se javio kao predstavnik poslaničke grupe.
Bio sam u Vrnjačkoj Banji upravo u to vreme kada je taj investitor odbijen, koji je trebao da rekonstruiše kompletan hotel, da se uloži 40 miliona evra. Dakle, prisustvovao sam štrajku koji je organizovala opštinska uprava. Predsednik opštine iz vaše stranke je izveo ljude i doslovce je postupio po vašem nalogu. To su njegove reči. On je rekao da ste im vi javili da bojkotuju. Nisu bojkotovali ljudi koji rade u Hotelu "Merkur", nego su štrajk i bojkot izveli ljudi opštinske uprave i to pod pritiskom, pod pretnjom otkazom su izlazili. To je istina. Bio sam tamo, uživo. Hvala.
Hvala. Gospodin Petrović, izvolite.
Nikada nisam izdao bilo kakav nalog te vrste, niti sam bio u prilici da ga izdam. Govorite potpunu neistinu. Da li je vama neko nešto rekao u Vrnjačkoj Banji ili se to vama, gospodine Iliću, pričinilo, to već ne bih da opterećujem ovaj parlament ovde sa tim, ali su to takve besmislice, da to ne bi ni pas s maslom pojeo. Isto kao što je gospodin Dinkić dobrovoljno izašao iz Vlade, isto je to ta vrsta stvarnosti, stepen istinitosti vaše izjave oko ovoga u Vrnjačkoj Banji.
Hvala. Sledeći govornik je gospodin Borislav Stefanović. Izvolite.
Zahvaljujem se. Zaista mislim da, iako razgovaramo o jako važnim promenama zakona, gospodine Dinkiću, definitivno imate problem sa realnošću, ali mislim da vi sada već te stvari koje govorite i ne osetite da možda nisu u ljubavi sa istinom. Čak mislim da je to već hronično stanje, koje je u političkom smislu, da budem precizan. Znači, rekli ste da nije dat ni jedan dinar za ekološko skladištenje otpada, a samo prošle godine je dato milijardu i po dinara. To je samo jedan primer, a bilo ih je puno. Nije zgodno da se vi pozivate na bilborde, samim tim što ste vi, ako se svi dobro sećamo, preko istih tih bilborda za neoznačen iznos sredstava građanima pre izborne kampanje i pre nastanka nečeg što se zove URS, objašnjavali prednosti regionalizacije. Čak ste neki video spotove snimali sa raspevanim pekarima i tome slično. Naravno da je to bilo i pre kampanje i pre nastanka URS i vi ste tada govorili – mi nemamo nikakve veze sa tim, a ono, gle čuda, kada je počela kampanja ono isti ti bilbordi i isti ti raspevani pekari. To je vrlo interesantno. Inače, ove uštede koje ste ostvarili su manje od onoga što ste potrošili na neuspešan projekat ekonomskih ambasadora koji su se svi, za razliku od par izuzetaka, pokazali kao trošadžije i potpuna ekonomska katastrofa, a ne ambasadori. Dakle, vi ste od 205 parafiskalnih nameta, to građani Srbije moraju da znaju, predložili 69 na usvajanje, gospodine Dinkiću, a glasali ste za još 125. Samo ste za regionalni razvoj napravili četiri tela ili agencije u Vladi. Onda je sopstvene prihode krenula da ukida prethodna Vlada još u martu 2012. godine, 24 sopstvena prihoda, i to one najznačajnije, a ne vi. Vi ste prethodne dve godine pričali o decentralizaciji, izbili ljudima uši o tome i kako lokalne samouprave najbolje znaju kako da upravljaju svojim finansijama, sada ukidate to. Kada ste se domogli centralne kase ukidate lokalne takse, centralizujete prihode i ograničavate rashode na lokalnom nivou. Mi pozdravljamo što je Vlada pod pritiskom javnosti prihvatila povraćaj PDV za bebi opremu. Inače, to je odluka koju je donela prethodna Vlada, a vi ste je stavili van procedure. Mi to pozdravljamo, što ste došli na jedan razuman nivo. Povećanje PDV je možda ekonomski svrsishodno, ali politički i moralno je sramno, s obzirom da ste vi tvrdili u kampanji da do toga neće doći i obećavali građanima da nema ništa od povećanja PDV i vi ste, kao što ste se 2004. godine najogorčenije zalagali za uvođenje fiskalnih kasa, ali od toga vidimo da sada nema ništa i to je vrlo loše za naš pravni i politički sistem, jer će građani razmišljati – sve je to privremeno i samo da pobede naši, kad prođe ovo, vratiće na staro. Dok se zamrzavaju plate i penzije, poštovani građani, u budžetu se povećava suma za plate i to, gle čuda, u Ministarstvu finansija, u MUP i u Ministarstvu odbrane. Zamislite vi to? Naravno da su neke od ovih mera dobre, ali su one psihološke prirode, kao što kažu privrednici, čime ste vi i te kako upoznati. Ukidate samo neke od agencija, a ima ih 131. Od juče ste satima nabrajali koje takse uklanjate i to je bilo fascinantno vaše poznavanje svih tih taksi, a mi smo čuli jako puno komentara koji potvrđuju da vi o tome puno znate jer ste ih vi donosili. Prebacivanje sredstava kroz poreze na zarade na lokal nije uzrokovalo deficit, tu ste u pravu. Taj deficit je uzrokovalo što je Vlada morala da se zadužuje da pokrije rashode zbog toga što ste vi ucenjivačkom politikom ta sredstava, tj. prihodovanje prebacili na lokal. Subvencije su bez kontrole javnosti i skupštine i one će pojesti budžet i predlažemo i kroz amandmane da se ustanovi mehanizam pred Odborom za finansije za redovnu kontrolu pojedinačnih subvencija i mi ćemo za to dobiti podršku i ovih što se nude da vam uđu u Vladu i u samu Vladu. Na kraju, ovo je sve gola demagogija i nema pravih ušteda, nažalost, samo pritisak na građane, cene rastu, sve poskupljuje, dalje se ide u zaduživanje, a vi ste bili prvi koji ste govorili kako je to strašno što se zadužujemo, a vidim da se taj trend nastavlja. Građanima neće biti bolje od ovih vaših mera i treba da se manete neargumentovanih kritika i neistina koje ste ovde jako puno izneli. Nemojte vi o uštedama i nemojte da pričamo ni o Tomici Milosavljeviću i o tome u čemu je on ostavio Ministarstvo zdravlja, čovek koji je imao samo tri PR firme u Ministarstvu zdravlja. Gde je taj reciklažni centar u Subotici koji ste rekli da postoji? Sada je ispalo – ja sam govorio o skladištu za gume, pa ćete posle reći – ja sam govorio samo o gumama. Pa, ima guma na automobilima u Subotici. Možda ste na to mislili? Gospodine Dinkiću, ovo nije lično, vi ste kao majstor kada dođe u stan i tamo svašta pocrka u domaćinstvu, pa vas mi pozovete da dođete to da popravite, pa vi dođete, popravite to sve u stanu, pa to posle ponovo crkne i vi se vratite i kažete – a ko vam je ovo radio, na šta ovo liči? To ste vi, gospodine Dinkiću. To građani znaju i to ne može da se izbriše. Inače jedna mala obzervacija na kraju. Jednom ste rekli – biti isti, biti poseban, biti samo svoj, što inače cenim tog čoveka jako koga ste citirali. Vi ste zaista isti. Vi ste isti onaj čovek koji je uvek uz novac u ovoj zemlji, uvek uz mahinacije i manipulacije, vi ste posebni zato što nema vam ravnog u tome, gospodine Dinkiću i vi ste zaista samo svoj i za ništa drugo vas nije briga. Hvala.
Hvala. Gospodine Dinkiću, izvolite.
Kada ste već na muzici, da li se beše vaš bend zvao "Generacija bez budućnosti"? Nije važan naziv benda "Generacija bez budućnosti", svako je u tim godinama davao imena bendovima u skladu sa svojim godinama. Međutim, bitno je da politika ove države ne bude takva da naše generacije budu bez budućnosti. Zato su potrebne promene o kojima govorimo na ovoj skupštini. Ponavljam još jednom. Dok sam bio ministar finansija smanjio sam tada zatečeni broj parafiskalnih nameta, čak i nekih opštih poreskih oblika, ukinuo porez na finansijske transakcije i ukinuo porez na fond zarada. To su bila dva krupna poreska oblika. Pogledajte u arhivi od 2006. godine do danas koliko je svih ovih taksi, koje se sada ukidaju, uvedeno, pa ćete videti da to nijedna nije bila u nadležnosti ili možda samo jedna, ta turistička, u nadležnosti Ministarstva ekonomije. Sve su bile u nadležnosti drugih ministarstava. Dakle, niste rekli istinu. Dakle, niste rekli istinu. Ono što jeste važno, ne možete stavljati u istu ravan korišćenja ekološkog dinara nenamenski za kupovinu bilborda i korišćenje sredstava političkih stranaka po Zakonu finansiranja političkih stranaka za oglašavanje. Pa valjda sve stranke treba da se oglašavaju u skladu sa Zakonom o političkim strankama, a ne u skladu sa Zakonom o zaštiti životne sredine. Da li je Zakon o zaštiti životne sredine pisan da bi se stranka, pa makar i vaša reklamirala u predizbornoj kampanji ili za zaštitu šuma. O tome se radi. Ako pričamo o nenamenskom trošenju budžetskih sredstava, to je problem. Zar treba sprečiti bilo koju stranku da iz sopstvenih izvora, u skladu sa zakonom se reklamira, oglašava i vodi političku propagandu za ideje koje se zalaže. Ovde je problem što je Fond za zaštitu životne sredine korišćen u te svrhe. To je problem i to treba jasno razdvojiti.
Hvala. Gospodine Đuriću, Poslovnik? Izvolite.
Član 106. Poslovnika. Ova rasprava traje već nekoliko sati, prosto mislim da je krajnji trenutak da se interveniše. Dakle, morate da opomenete gospodina Dinkića. Ne sumnjam da je on uveren da sve stranke treba da se finansiraju i da se nakon toga oglašavaju u skladu sa zakonom, ali isto tako nije dobro, ili nije zakonito da se stranke oglašavaju kao udruženja građana. To je radila vaša politička organizacija nekoliko meseci, gospodine Dinkiću. Tako da kada vidite neki problem kod drugih, bilo bi dobro da ga vidite i kod sebe, ili ako hoćete da uspostavite neki novi koncept. Biće vremena u nastavku da govorimo o sličnim stvarima koje ste zapravo svi vi radili, posredno oglašavajući svoje politike i političke stranke. Da otvorimo pitanje novina, izdanja, reklamiranja i oglašavanja javnih preduzeća koja kontrolišu ili koja su kontrolisale pojedine političke stranke u Srbiji, od JAT revije do Glas osiguranika u penzionom fondu. Ali za to će biti prilike u raspravi o rebalansu budžeta.
Hvala. Vladimir Ilić. Izvolite.
Kad smo već kod majstora u kući, maločas su me novinari pitali u pres sali, kako mi izgleda rasprava i situacija u sali. Ja sam se setio jedne slike koju svakog dana gotovo možemo da vidimo, kada pukne cev u nekoj ulici, šta obično vidimo. Vidimo iskopanu rupu, nekog ko je u rupi, pokušava da tu cev spoji, da zakrpi, i vidite pet-šest i više ljudi oko te rupe obično jedan jede burek, drugi čita novine, treći telefonira, eto pogodili ste, četvrti trči kod šefa da cinkari, peti mu dobacuje – pazi šta radiš, sve ćeš da zabrljaš, sve ćeš da upropastiš, a upravo oko rupe su oni koji su cev i probušili, koji su napravili štetu. Pa vi ne shvatate ovde o čemu se radi. On pokušava da ispravi ono što ste vi upropastili, o tome se radi. Dakle, ako možete lako da prepoznate uloge iz ove priče, ko cinkari, ko jede burek, ko pije pivo, ko puši, ko ide da cinkari kod šefa, eto to je ta situacija i zaista mu nije lako. Neko je čak spomenuo da je sve ovo korak unazad. I jeste korak unazad, korak unazad od provalije pred kojom se nalazimo. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Izvinite, ako sam digao glas, nije mi bila namera. Dakle, problem je s tom rupom hajde dobro ako ćemo da se gađamo metaforama, dalje problem je što je gospodin Dinkić iskopao rupu, pa sada možemo mi da stojimo ceo dan, razumete, mi sad zovemo gospodina Dinkića kod rupe, on kaže pa ko vam uradi ovo. E to je ono što ja pokušavam da vam objasnim. Inače, samo jedna malo opservacija, ja sam zaista bio tada u toj grupi koja se tako zvala, to je bilo doba Slobodana Miloševića. U vreme kada ste vi pisali destrukciju ekonomije, nisam siguran izvinite ako grešim, nije namerno, ali svašta smo radili u svom životu u neka teška vremena koja su bila drastično različita u odnosu na ova, bar u smislu slobode. Ono što je konstanta ovog vremena ste upravo vi gospodine Dinkiću, vi ste definitivnokonstanta, finansijska, ekonomska, privredna ove zemlje u svakom smislu. Nije nama žao zbog toga, zbog DS-a, nego zaista nam je žao zbog građana. Zato što kada vam ukazujemo na ono što ne valja i kada vam kažemo evo ovo su stvari koje smatramo da nisu dobre, to je vrlo argumentovano, vi ne odgovarate na to nego se bavite nekim potpuno drugim stvarima. Znam da gospodin Ilić dobije SMS da mora ovo da kaže, ali dajte da onda svi SMS komuniciramo. Ne moramo uopšte ovde da izlazimo. Hvala.
Hvala gospodin Dinkić. Izvolite.
Biću zaista jako kratak. Poslednjih šest godina za kompletne finansijske tokove jasno je, odgovornost ste imali vi to je činjenica. Ja sam odgovarao za monetarnu politiku kao guverner od 2000. do 2003. godine, i kao ministar finansija od 2004. do 2006. godine. Tada prestaje moja odgovornost za finansijski sistem Srbije. Počinje ponovo od kraja jula meseca ove godine. Srešćemo se, što bi rekli, ne kraju mandata Vlade, podvućićemo crtu. Građani će reći svoje i videćemo šta je ko radio tokom svog mandata. Želeo bih samo da vam ukažem na jednu stvar vezano za ove zakone. Očekivao sam od vas da primetite da smo uveli jednu meru koja će pomoći našim kamiondžijama, a njih ima dosta. Ima 1.100 privatnih transportnih firmi koje imaju 7.800 kamiona a koja će zbog refakcija akciza na dizel, morati da kupuju gorivo u zemlji da bi ostvarili to pravo. S druge strane neće im poskupeti gorivo. Dakle i pored nužnosti da moramo da štedimo i da povećamo prihodnu stranu budžeta, nećemo povećati cenu transporta, niti za Gradski saobraćaj, niti za kamione, niti za taksiste. To isto važi za TNG refakcije sve vrste za taksiste. Što se tiče Gradskog saobraćajnog cena za gorivo za gradski saobraćaj biće čak 2,5 dinara niža nego što je danas s obzirom da neće dizel gorivo poskupeti u meri u kojoj se vrši refakcija. Tako da će se efektivna cena goriva za GSP u celoj Srbiji smanjiti za neka 2,5 dinara.
Hvala. Gospodin Andrić, po povredi Poslovnika. Izvolite.
Hvala. Članovi 27. i 107. – moram da kažem da primećujem uživanje koje postoji između bivših koalicionih partnera u optuživanju i sklanjanju od sopstvene istorije do pre samo neke nedelje. Molim vas da kao predsedavajuća utičete na to da shvate da ovo gledaju građani, gledamo, učestvujemo i mi ostali poslanici. Danas prisustvujemo pet sati prepucavanju bivših koalicionih partnera oko toga ko je šta radio, ko nije. Što se nas tiče i jedni i drugi ste u pravu, i gospodin Dinkić i DS, sve što kažete. Ali nemojte to raditi ovde. Dugo sam oklevao da se javim s obzirom da ste vi deo jedne od te političke grupacije, ali verujte ovo je stvarno kršenje dostojanstva Narodne skupštine. Sada je pola šest. Ova sednica traje od juče od 15,00 časova. Vaša namera je verovatno da mi počnemo sada u 18,00 časova da raspravljamo o najvažnijem zakonu koji neka skupština donosi, a to je budžet. Molim vas ako je vaša namera da se taj budžet usvoji što pre, sa čim ste došli u Skupštinu, vi kao ljudi koji vodite zasedanje, nemojte dopuštati ovakve rasprave. Neka zakažu televizijsku emisiju, pa neka se prepucavaju. Ni mi ni građani ove zemlje nismo dužni da slušamo to. Još jedanput vam kažem, u pravu ste i vi, tačno je, DS je sve učinila. U pravu je DS, vi ste saučesnik u tome, sa njima ste na izborima na listi izašli, na prošlim izborima. To nas ne zanima. Ovo je neko novo vreme, izbori su završeni pre četiri meseca. Sada vam kažem, da se ne bih javio ponovo, molim vas da ne produžite rad posle 18,00 časova, zato što ta mera, koja je planirana, podrazumeva da ako se nalazi pred kraj neke rasprave, vreme se produži da bi se stiglo da se raspravi. Ako se svi slažemo, bar u načelu, da je rebalans budžeta, odnosno budžet najvažniji zakon koji neka skupština donosi, onda molim vas prekinite sad ovu raspravu i zakažite nastavak sednice po sledećoj tački dnevnog reda sutra u 10,00 časova.U protivnom, i kvalitet rasprave i kvalitet odluke koju će ova skupština doneti biće obojen ovom atmosferom koja je iz moje lične perspektive, a siguran sam i iz većine poslanika ovde, potpuno nepotrebna i nas ni na koji način ne interesuje.
Gospodine Andriću, da vas obavestim, rad je već produžen posle 16,00 časova u toku dana, tako da ćemo nastaviti da radimo. Po poslovniku? Izvolite.
Imamo problema, hajde da uzmem na svoje da se nismo dobro razumeli. Dakle, javio sam se posebno zbog tačke pogrešnog tumačenja. Znajući da je produžen rad, predlažem vam nešto u ime jedne poslaničke grupe, verujte da smo prethodno razgovarali sa raznim poslaničkim grupama. Da, rad je produžen, ali se taj rad produžava za tačku dnevnog reda čija rasprava uveliko traje i da se ona ne bi prekidala pred kraj, postoji odredba Poslovnika da se po toj tački završi. Kažem vam politički, ne lično, upozoravam vas, misleći da je to pogrešan korak, da otvarate raspravu u 10 minuta do šest časova samo zato što po Poslovniku imate pravo da onda gurate noćas do jedan. Mi smo ovde svi od devet jutros, neko i ranije. Sednica je počela u 10,00 časova. Izvinjavam se, tako funkcioniše ova skupština. I ako vi nas terate, prvo izmarate ovim besmislenim raspravama, ne vi, nego vi omogućavate, jedna od predsedavajućih, besmislenim raspravama, vi očekujete da mi u stanju slabe koncentracije, da uopšte bez ikakve kulture dijaloga raspravljamo o nečemu što je najvažniji zakonski akt za jednu Skupštinu. To je vaše pravo, to ne sporim. Naravno da vi imate poslovničku mogućnost. Kažem vam da ćete snositi političku odgovornost za ono što će se noćas dešavati i posledice te odluke koje će ova zemlja trpeti do sledećeg budžeta. Hvala.
Hvala. Pošto prvenstveno vodim računa o interesima građana Srbije, a rebalans budžeta je veoma od interesa građana Srbije, nastavićemo rad. Gospodin Đurić, povreda Poslovnika.
Povredili ste član 27. Poslovnika koji vas ovlašćuje, odnosno nameće vam obavezu da se starate o primeni Poslovnika na nekoliko načina, makar u poslednjih petnaestak minuta, ako ne i u ovih 40-ak sati, koliko traje ova rasprava. Preći ću preko ovog vašeg cinizma da pre svega vodite računa o interesima građana. Imali ste jedan predlog za koji mislim da je racionalan. Ukoliko ne želite da ga prihvatite, hajde da krenemo jednim drugim putem. Vi ste pristrasni u ovoj raspravi koja teče i očigledno ćete biti pristrasni i kada pređemo na raspravu o rebalansu. Vi već više od jednog dana služite kao neka vrsta konferensijea za ove višečasovne nastupe gospodina Dinkića. To prosto nije pristojno. Hajde da se izuzmete vi iz nastavka sednice i da ovu sednicu vodi ili predsednik parlamenta, i tu je velika odgovornost SNS, koja je najveća stranka i u ovoj skupštini i u vladajućoj koaliciji ili ukoliko gospodin Stefanović još uvek prima ambasadore ili ne znam šta radi u ovom trenutku, da neko od preostalih potpredsednika vodi ovu sednicu, gospodin Arsenović ili gospodin Korać, pošto ne bi bilo moguće da to radi gospođa Čomić, jer bi i ona bila na neki način pristrasna, bez obzira na istoriju koja me potpuno opovrgava u ovom uverenju. Dao sam konkretan predlog da zaista prekinemo sa ovim cirkusom.
Ne smatram da je sednica Skupštine cirkus. Kao što sam rekla, nastavićemo sa radom. Ivan Andrić, povreda Poslovnika.
Član 101. stav 4. – predsednik Narodne skupštine Srbije prekida rad i u drugim slučajevima ako to Narodna skupština zaključi. Molim Skupštinu da se izjasni o mom predlogu.
Gospodine Andriću ne možete sada u ovom trenutku da predložite glasanje o tome. Skupština nastavlja sa radom. Opet povreda Poslovnika? Izvolite.
Član 27. Vi nemate pravo da meni oduzmete pravo…
Vi ste 27. pomenuli već nekoliko puta.
Nakon pomenutog ste ga opet prekršili. Sada ste ga prekršili zato što ste mi uskratili moje pravo kao poslanika. Član 101. stav 4. piše - predsednik Narodne skupštine Srbije prekida rad i u drugim slučajevima ukoliko to Narodna skupština zaključi. Molim Skupštinu da to zaključi ili ne zaključi. U čemu je problem da vi sada meni oduzmete to pravo? Zato što vaših poslanika nema, pa se plašite da li imate većinu? Da li je to problem?
Gospodine Andriću, ovaj član Poslovnika shvatam da na moj predlog Skupština može da zaključi, a ne piše nigde na predlog narodnog poslanika. Izvolite, gospodine Đuriću.
Kada biste tehnologiju malo preciznije koristilo, ne bi bilo potrebe da vam se svaki drugi poslanik javlja pet puta za reč. Ali, da preskočimo taj tehnički deo. Naučićete valjda vremenom. Prvo ste povredili još jednom član 27. tako što ste me optužili da sam celu Narodnu skupštinu nazvao cirkusom. Bio sam vrlo precizan. Cirkus u ovoj skupštini pravite vi svojim ponašanjem i zbog toga sam predložio da se izuzmete. Drugu povredu Poslovnika ste proizveli ovim samovoljnim tumačenjem gde ste rekli da vi nešto tumačite. Dakle, ne možete to vi da tumačite. Ukoliko postoji spor, hajdemo onda da Administrativni odbor protumači kakva je odredba Poslovnika. U ovom članu Poslovnika se ne kaže ko je ovlašćeni predlagač, samo se kaže da Skupština to može da odluči. Po opštim pravilima, svaki narodni poslanik može da predloži donošenje takve odluke. Ne ulazim u to koje je vaše obrazovanje. Ne morate da budete pravnik da biste vodili ovu sednicu, ali vas molim da poštujete Poslovnik i neki elementarni red.
Gospodine Đuriću, svakako možete pisano tražiti od Administrativnog odbora tumačenje Poslovnika. Izvolite, svakako će Administrativni odbor odlučiti o tome. Izvolite, gospodine Babiću.
Gospođo predsedavajuća, zahvaljujem vam se. Javljam se po članu 107. Poslovnika. Slažem se da je odgovornost SNS-a kao najvećeg koalicionog partnera u ovoj skupštinskoj većini najveća. Međutim, s druge strane, demokratičnost SNS-a, prvenstveno predsednika parlamenta, gospodina Nebojše Stefanovića se pokazuje po tome, gospodine Đuriću, zato što je prvi put za poslednje 22 godine moderne istorije parlamentarizma u Srbiji predsedavao, dobio šansu da predsedava i neko od opozicionih poslanika, odnosno od opozicionih potpredsednika Skupštine. Da li će gospodin Stefanović imati međunarodne kontakte ili ih neće imati, naravno da će ih imati i to je u interesu i parlamenta i Republike Srbije. Što se tiče ovog Poslovnika, bio bih mnogo srećniji da ovaj parlament radi mnogo brže, ekonomičnije, ekspresnije. Žuri nam se, i to je istina. Međutim, ovaj Poslovnik nije pisala SNS. U ovom Poslovniku ne stoje ograničenja po kojima nadležni ministar, odnosno resorni ministar može da govori jedan minut, dva, tri ili pet. Ovaj Poslovnik ste pravili tako zato što ste mislili da ćete biti celog života na vlasti. Zbog toga, hajde da menjamo Poslovnik. Ovaj deo se ne odnosi na gospodina Đurića, odnosi se najviše na DS. Zbog toga nije prekršen Poslovnik, bar u ovom delu, ali apelujem i na resornog ministra i na sve nas, dajte da nastavimo da radimo dalje, jer se Srbiji žuri i nemojte da je stopiramo. Hvala vam.
Gospodine Đuriću, izvolite.
Replika, pomenut sam po imenu, a gospodin Babić je u jednom trenutku pomenuo jedan od slogana LDP-a – Srbiji se žuri, pa i po tom osnovu. Da ne teramo mak na konac, sećam se najmanje još jedne situacije kada je gospodin Marojević, čini mi se, iz SPS-a, tamo negde 2003. godine bio u situaciji da predsedava, ali to se nije slavno završilo i da ne pominjemo taj primer. Ne sporim da gospodin Stefanović ima diplomatske obaveze i zbog toga sam predložio alternativno rešenje, da neko od opozicionih poslanika, odnosno potpredsednika parlamenta u nastavku vodi ovu sednicu. Razumeo sam da se vi sa time slažete. Za ovaj drugi deo ste se ispravili, pošto je jasno da i LDP nije učestvovala u pisanju i u usvajanju ovog Poslovnika.
Gospodine Mićunoviću, izvolite.
Sada čujemo da ovde neko želi namerno da produži sednicu. Kada ste se prvi put javili, rekao sam da za produžetak ove sednice je isključivi krivac gospodin Dinkić, koji je govorio dva puta više nego svi poslanici zajedno. Prema tome, nemojmo sada optuživati poslanike da su oni krivi što duže govore. Gospodin Dinkić po Poslovniku na to ima prava, ali onda recite da gospodin Dinkić zloupotrebljava to pravo. Uredu je, legitimno je i može da ga zloupotrebi, ali saberimo minute koje je on potrošio u ovim raspravama, a tvrdite da se užasno žurimo, pa uporedite sa onim ostalim. Potrošio sam tri minuta, neka bude pet. Gospodin Dinkić je potrošio 550 minuta. Prema tome, da vidimo sada ko upravo želi da nas uvede u ponoć, da ne bismo raspravljali pred građanima o onome što se zove rebalans, što građane verovatno jedino ili možda najviše od svega interesuje.
Određujem pauzu od 15 minuta, nakon čega ćemo nastaviti sa radom. U međuvremenu, pozivam sve šefove poslaničkih grupa da se nađemo u kabinetu predsednika. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Gospodine Mikoviću javili ste se? Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, smatram da je povređen član 27. Poslovnika Narodne skupštine, jer predsednik Narodne skupštine, odnosno predsedavajući Narodne skupštine, stara se o primeni ovog Poslovnika. Dobili smo u uputstvu kada je ukazano na određene povrede Poslovnika da mišljenje o primeni Poslovnika možemo da zatražimo od Administrativnog odbora, odnosno taj odbor se sada zove Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja. Kada pročitamo član 48. Poslovnika, i zato vas pozivam da svi pročitamo član 48. Poslovnika, stav 7. videćemo da Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo prati primenu ovog Poslovnika, razmatra i daje predloge za njegove izmene i dopune i daje mišljenje Narodnoj skupštini na njen zahtev o primeni pojedinih odredbi ovog Poslovnika. Znači, od vas smo dobili pogrešno uputstvo koji je nadležan odbor u pogledu Poslovnika. U ovom delu je nadležan Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Zamenik sam predsednika tog odbora i, verujte mi, kada ste dali to uputstvo pitao sam se da li ja to dobro znam ili ne znam, pa sam onda pročitao još jednom Poslovnik i utvrdio da to tako piše u članu 48. U tom smislu smatram da je korektno da kada nam date uputstvo da date uputstvo koje jeste.
Izvinjavam se. Do ovog saziva je bio Administrativni odbor. Zaista se izvinjavam, ubuduće ću voditi računa o čemu vam govorim. Samo da vas obavestim, dogovor poslaničkih grupa je da danas završimo raspravu o 1. tački dnevnog reda i sutra u 11 sati da nastavimo sednicu sa sledećom tačkom dnevnog reda. Reč ima Siniša Lazić. Imate jedan minut.
Zahvaljujem se. Znam da imam samo jedan minut, biću vrlo kratak. Želim samo da se osvrnem na Zakon o finansiranju lokalnih samouprava. Mislim da bi bilo razumno da se taj Predlog zakona povuče iz više razloga. Jedan od razloga je taj što 1. oktobra, praktično je nemoguće to primeniti iz tehničkih razloga. Druga stvar, za tri meseca imamo novu odluku o budžetu. Četvrto, mislim da bi bilo vrlo razumno da se uradi jedna stručna analiza finansiranja lokalnih samouprava, da univerzalni model finansiranja lokalnih samouprava ne postoji. Svaka lokalna samouprava ima svoje specifičnosti i naprosto ovakvim univerzalnim modelom, gde se pokušava uprosečiti raznolikost svih lokalnih samouprava u Srbiji, pravimo jedan kontra faul. U prethodnom periodu lokalne samouprave su bile tri puta faulirane. Prvi put je bilo kada je smanjen transfer za 30%. Drugi put je bio prošle godine u polovini godine fiskalna decentralizacija gde je takođe smanjen budžet lokalnih samouprava. Ovo je sada treći put. Mislim da su lokalne samouprave najzdraviji deo upravnog sistema Srbije i mislim da to treba da se radi sa mnogo više pažnje, mnogo više stručnosti i da tri meseca pre donošenje budžeta je besmisleno da se ovo radi. Time ćemo faulirati neke privrednike koji su ugovorili poslove, koji su sproveli javne nabavke, koji rade za lokalne samouprave i to je kontra produktivno. Tako da zaista mislim, gospodine Dinkiću, da bi trebalo ovo da izanalizirate, da jedna stručna služba napravi analizu. Na kraju da vas pitam – da li je Vojvodina i dalje deo finansijskog sistema Republike Srbije ili ćemo oko Vojvodine podići bodljikavu žicu zato što ona nije upodobljena vlast sa centralnim nivoom neke druge lokalne samouprave? Meni ovo liči na to. Vi ako uporedite raznolikost u putnoj privredi, vi na teritoriji Srbiji imate 70% puteva koji se nalaze u finansiranju Republičke direkcije za puteve, u Vojvodini 30%, 70% nadležnosti lokalnih samouprava. Lokalne samouprave neće biti u stanju da puteve očiste od snega, a to da vama neko piše pisma i da vi transferišete sredstva je potpuni apsurd. Potpuni je apsurd za ove poslanike koji sede u ovoj sali, koji dolaze kao predstavnici lokalnih samouprava da glasaju za nešto što je potpuno suprotno. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić.
Imali smo analizu koju smo izvršili sa predstavnicima Stalne konferencije gradova i opština i zaključili da ovaj zakon može da se primeni od 1. oktobra, kao i svi drugi zakoni koje donosimo. Za sve preduzetnike, za sva mala i srednja preduzeća, jedino bi za velika preduzeća ostalo da važi do kraja godine, a za njih bi iznosi firmarine bili smanjeni od 1. januara. Dakle, nema nikakvog razloga da ne ukinemo firmarine za 300.000 preduzetnika i malih preduzeća od 1. oktobra. Mislim da je došao red da država jednom obavesti neke poreske obveznike da nešto ne moraju da plate. Do sada je uvek bilo da nešto moraju dodatno da plate. Ovo će biti prvi put da neće morati nešto dodatno da plate, nego bi trebalo da ih lokalne poreske uprave obaveste da nisu u obavezi da plate nešto što je do sada postojalo nakon ukidanja ovih zakona. To je cilj. Cilj je da rasteretimo preduzetnike. Što se tiče situacije gde su razrezane firmarine za celu godinu i plaćene unapred, ne moraju lokalne samouprave, to smo dali rešenje zakonom, da vraćaju novac već mogu da preknjiže u te više plaćene obaveze na ime plaćanja obaveza u narednoj godini. Ako je neki zanatlija platio za firmarinu koja mu se sada ukida za celu godinu, ova jedna četvrtina obaveze može da mu se preknjiži na ime paušalnog poreza za 2013. godinu. Drugim rečima, nije u obavezi za poslednji kvartal i na taj način to što je već unapred platio će se računati kao akontacija paušalnog poreza ili nekog drugog lokalnog prihoda u narednoj godini. Inače, lokalne samouprave, kao što znate, su dobile 45 milijardi dinara više ove godine, nego što su imale ranije zahvaljujući ovom Zakonu o finansiranju lokalnih samouprava kada je promenjen prošle godine i kada je doneta skupštinska odluka da 80% od poreza na zaradu ostaje u lokalnim samoupravama.
Gospodine Laziću, izvolite.
Materijal sa Stalne konferencije gradova i opština imam pred sobom i na osnovu toga sam i diskutovao. Oni se ne slažu sa ovim što ste vi rekli. Naprosto njihova preporuka je da se to ne primenjuje od 1. oktobra, nego da se primenjuje od 1. januara naredne godine. Znači, to je od strane njih došlo. Što se tiče ovih drugih stvari o kojima ste pričali, slažem se da treba neko da bude oslobođen poreza i to je potpuno razumno, ali vi morate znati, i to vi znate bolje nego ja, da danas postoje kompanije čija ekonomska snaga prevazilazi mogućnosti lokalnih samouprava, da njihovi doprinosi u budžetima tih lokalnih samouprava čine i 15% tih budžeta i da je naprosto to nešto što je potpuno nepromišljeno. "Koka kola", "Knauf" i neke druge kompanije koje pune budžete nekih malih lokalnih samouprava tamo praktično nemaju veliki broj zaposlenih ljudi da se iz zarada taj novac nadomesti tamo. Druga stvar, ako je intencija toga da će se i porez na zarade smanjivati, mi dolazimo u situaciju da će lokalne samouprave ostati bez sredstava. Zato i govorim da bi bilo razumno da postoji jedna ozbiljna analiza, jedna ozbiljna rasprava, da se sagledaju specifičnosti svake lokalne samouprave i da se na osnovu toga donese jedan zakon koji će biti sveobuhvatan, a ne univerzalan, koji će samo praviti kozmetiku, a ne pravi suštinu. Lokalne samouprave su najzdraviji deo ovog društva i one su uz sve ove izazove koji su bili nekoliko puta reagovale i odgovorile vrlo racionalno. To da lokalne samouprave nisu kvalifikovane i nisu stručno trošile novac, postoje institucije koje to kontrolišu, postoji DRI i neko ko krši zakon te odluke može da proveri. Druga stvar, budžeti lokalnih samoupravama se donose tek po memorandumu Vlade Republike Srbije i svega 10% budžeta lokalnih samouprava one same kreiraju. Znači, nije tačno da lokalne samouprave same mogu da donesu svoje budžete i da o njima potpuno autonomno odlučuju. To je, pre svega, na osnovu memoranduma Vlade Republike Srbije, koji jasno definiše na koji način će se sredstva u lokalu trošiti i zato moraju imati reviziju i dostaviti izveštaje, to je naprosto nemoguće. Tako da vas zaista molim i predlažem, ili da ovo ukinete, ili da odložite, ili naprosto vladajte uredbama, donosite uredbe. Nemojte da pravite kozmetiku ovde kao zakon neki. Donesite uredbu, uredbom možete da ukinete sve i kraj priče. To je najjednostavnije.
Reč ima ministar Dinkić.
Predsednik Stalne konferencije gradova i opština, gospodin Paunović je bio na sednici skupštinskog Odbora za finansije i od šest predloga Stalne konferencije gradova i opština pet je prihvaćeno, ugrađeno najpre u amandman Vlade, koji je usvojen još prošlog petka, a jedan će biti usvojen sutra na Odboru za finansije. Šesti, jedini koji nije bio prihvaćen, jeste da se odustane od ukidanja takse za korišćenje obale u poslovne svrhe. To nismo prihvatili. Inače, ovo što ste govorili za "Koka kolu", "Knauf" i slična preduzeća, ta primedba Stalne konferencije je uvažena i uvršćena u amandman koji je Vlada usvojila još u petak prošle nedelje. On će postati sastavni deo teksta. Što se tiče ovih 4,5 hiljade kilometara puteva, niste bili prisutni, rekao sam više puta, ali, naravno, ponoviti ću, da ćemo u budžetu za narednu godinu raspodeliti dodatna sredstva lokalnim samoupravama, kojim ćemo omogućiti da održavaju ove puteve samostalno, jer takođe smatram da su lokalne samouprave baza i društva i jako su važne za obavljanje društvenih funkcija, tako da ćemo to raspodeliti po kilometru kvadratnom, odnosno po površini puteva koji se nalaze na toj teritoriji. To će biti sredstva koja će biti dodata na već inače predviđen iznos transfera. Tu se neće voditi računa da li je neko u Šumadiji, u Vojvodini, u južnoj Srbiji, nego ćemo prema kilometrima puteva raspodeliti gde se oni nalaze, kako se nalaze. Dakle, šta to znači? Ako su transferi za lokalne samouprave ove godine 33 milijardi dinara, sledeće godine, po računici koja proističe iz sadašnjeg zakona, oni će biti uvećani na 35,5 milijardi dinara. Preko toga Zakonom o budžetu biće predviđen poseban član za namenski transfer svim lokalnim samoupravama prema površini puteva koji su na njihovoj teritoriji, da bi mogli da se održavaju, jer smo i mi uočili, imajući u vidu da su "Putevi Srbije" transferisali tu nadležnost lokalnim samoupravama u februaru ove godine, da za sledeću godinu postojeća sredstva ne bi bila dovoljna da se uspešno ova funkcija održi. Sa druge strane, moram da kažem, bez obzira što su "Putevi Srbije" bili nadležni da ove puteve održavaju kao regionalne nekada, dok ih nisu prekategorisali na lokalne, da mnogi od tih puteva nisu održavani ili su loše održavani, tako da će sada lokalne samouprave samostalno, sa dodatnim sredstvima koja će dobiti, moći da to rade na kvalitetniji način. To zapravo i jeste cilj, da lokalne samouprave urade što više mogu, sa sredstvima koja njima pripadaju.
Hvala. Zaključujem krug replika. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona od tačke 1. do tačke 24. dnevnog reda. Sa radom nastavljamo sutra u 11,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 84 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 96 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? Gospodin Saša Dujović ima reč. Izvolite.