Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Dvadeset šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 97 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 137 narodnih poslanika. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik Mirjana Dragaš. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv sednice Dvadeset šestog vanrednog zasedanja u ovom sazivu, koja je sazvana na zahtev Vlade, dostavljen vam je zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine sa određenim dnevnim redom, sadržanim u tom zahtevu. Za sednicu Dvadeset šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije određen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o utvrđivanju porekla imovine i posebnom porezu, koji je podnela Vlada, 2. Predlog zakona o dopuni Zakona o parničnom postupku, koji je podnela Vlada, 3. Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o obligacionim odnosima, koji je podnela Vlada, 4. Predlog zakona o pravima boraca, vojnih invalida, civilnih invalida rata i članova njihovih porodica, koji je podnela Vlada, 5. Predlog zakona o igrama na sreću, koji je podnela Vlada, 6. Predlog zakona o utvrđivanju činjenica o statusu novorođene dece za koju se sumnja da su nestala iz porodilišta u Republici Srbiji, koji je podnela Vlada, 7. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola uz Konvenciju o ugovoru za međunarodni prevoz robe drumom (CMR), koji je podnela Vlada, 8. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu (Program za otpornost na klimatske promene i navodnjavanje u Srbiji - faza I) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Vlada, 9. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o međunarodnom ostvarivanju izdržavanja dece i drugih članova porodice, koji je podnela Vlada, 10. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o izmeni Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o uzajamnom priznanju vozačkih dozvola, koji je podnela Vlada, 11. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u oblasti odbrane između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Indije, koji je podnela Vlada, 12. Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o određivanju tromeđne granične tačke između Republike Srbije, Crne Gore i Bosne i Hercegovine, koji je podnela Vlada, 13. Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog vojnog sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Turske, koji je podnela Vlada, 14. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Turske o industriji i tehnologiji, koji je podnela Vlada, 15. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Mađarske o saradnji u oblasti zaštite životne sredine, koji je podnela Vlada, 16. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore o obavljanju plaćene delatnosti određenih članova porodice članova diplomatsko-konzularnih predstavništava, koji je podnela Vlada, 17. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Slovačke Republike o bavljenju plaćenim poslovima članova porodice zaposlenih u njihovim diplomatskim misijama i konzularnim predstavništvima, koji je podnela Vlada, 18. Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata o zapošljavanju izdržavanih lica članova diplomatskih i konzularnih predstavništava, koji je podnela Vlada, 19. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o kontroli i žigosanju predmeta od dragocenih metala, sa aneksima I i II, koji je podnela Vlada, 20. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Bosne i Hercegovine i vlada ostalih Strana Inicijative za prevenciju i spremnost u slučaju katastrofa za region Jugoistočne Evrope o dogovorima sa zemljom domaćinom o Sekretarijatu Inicijative za prevenciju i spremnost u slučaju katastrofa za region Jugoistočne Evrope, koji je podnela Vlada, 21. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o bezbednosnoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Turske, koji je podnela Vlada, 22. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Rumunije o saradnji u oblasti održivog upravljanja prekograničnim vodama, koji je podnela Vlada, 23. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Nikaragve o ukidanju viza za nosioce diplomatskih, službenih i zvaničnih pasoša, koji je podnela Vlada, 24. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Turske u oblasti voda, koji je podnela Vlada, 25. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Turske o saradnji u oblasti veterinarstva, koji je podnela Vlada, 26. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Savezne Republike Brazil o bavljenju plaćenim poslovima izdržavanih lica diplomatskog, konzularnog, vojnog, administrativnog i tehničkog osoblja diplomatskih i konzularnih predstavništava, koji je podnela Vlada, 27. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Mađarske o saradnji u oblasti održivog upravljanja prekograničnim vodama i slivovima od zajedničkog interesa, koji je podnela Vlada, 28. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Mađarske o saradnji na izgradnji, upravljanju, održavanju, rekonstrukciji i sanaciji gasovoda za transport prirodnog gasa koji prelazi preko državne granice, koji je podnela Vlada, 29. Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju o saradnji u borbi protiv korupcije u okviru Antikorupcijske inicijative Jugoistočne Evrope sa Protokolom o izmenama i dopunama Memoranduma o razumevanju o saradnji u borbi protiv korupcije u okviru Antikorupcijske inicijative Jugoistočne Evrope, koji je podnela Vlada, 30. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžana o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja, koji je podnela Vlada, 31. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Grenade o ekonomskoj saradnji, koji je podnela Vlada, 32. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore o uzajamnom priznavanju kvalifikovanih usluga od poverenja koje se pružaju u Republici Srbiji i usluga sertifikovanja za elektronske transakcije koje se pružaju u Crnoj Gori, koji je podnela Vlada, 33. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Kraljevine Maroko o trgovinskoj i ekonomskoj saradnji, koji je podnela Vlada, 34. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u oblasti turizma između Vlade Republike Srbije i Vlade Komonvelta Dominike, koji je podnela Vlada i 35. Predlog zakona o potvrđivanju Aneksa br. 3 Sporazuma o ekonomskoj i tehničkoj saradnji u oblasti infrastrukture između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine, koji je podnela Vlada. Predlog za spajanje rasprave: narodni poslanik Aleksandar Martinović je, na osnovu člana 92. stav 2. i člana 157. stav 2. i člana 170. Poslovnika, predložio da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres tačaka od 1 do 4; drugi zajednički načelni jedinstveni pretres od 6. do 34. predloženog dnevnog reda; treći segment od preostale dve tačke - Predlog zakona o utvrđivanju činjenica o statusu novorođene dece za koje se sumnja da su nestala iz porodilišta u Republici Srbiji i Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o međunarodnom ostvarivanju izdržavanja dece i drugih članova porodice. Poslaniče, da li želite reč? Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila većinom glasova ovaj predlog. Prelazimo na rad po određenom dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju svi članovi Vlade sa saradnicima. U ovom delu sednice sa nama će biti potpredsednik Vlade Republike Srbije i ministar unutrašnjih poslova dr Nebojša Stefanović. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. stav 1. Poslovnika, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o utvrđivanju porekla imovine i posebnom porezu, Predlogu zakona o dopuni Zakona o parničnom postupku, Predlogu zakona o izmenama i dopuni Zakona o obligacionim odnosima i Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju o saradnji u borbi protiv korupcije u okviru Anatikorupcijske inicijative Jugoistočne Evrope sa Protokolom o izmenama i dopunama Memoranduma o razumevanju o saradnji u borbi protiv korupcije u okviru Antikorupcijske inicijative Jugoistočne Evrope. Reč ima potpredsednik Vlade, ministar unutrašnjih poslova, dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice Narodne skupštine. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, danas se pred nama nalazi nekoliko predloga zakona kojim se na ozbiljniji način uređuje sistem, pre svega, poreske uprave, a naravno i zakoni koji usaglašavaju postojeće zakone sa do sada načinjenim izmenama o obligacionim odnosima i u parničnom postupku. Danas je prvi zakon pred nama – Predlog zakona o utvrđivanju porekla imovine i posebnom porezu, koji se prevashodno bavi onom imovinom koju fizičko lice ne može da dokaže da ju je steklo na zakonit način. Zbog čega? Naravno, postavlja se nekoliko tu pitanja – zbog čega se uspostavlja poseban postupak, odnosno poseban zakon kada je ispitivanje poreske imovine, čime se bavi poreska uprava, a ovaj zakon jeste plod rada Ministarstva pravde i Ministarstva finansija… Oni su se usaglašavali u najvećem obimu kako da se uspostavi novi zakon, jer zašto smo onda pribegli utvrđivanju novog zakona kada već postojeći zakoni o poreskoj administraciji omogućavaju da se ovakva imovina utvrdi, odnosno da se utvrdi da li je neko platio porez i da se utvrdi njegovo poreklo imovine? Naime, na ovaj način uspostavljamo jedan efikasniji mehanizam za utvrđivanje imovine fizičkog lica, odnosno pre svega uvećavanje imovine fizičkog lica i mere za oporezivanje te imovine tamo gde se učini verovatnim da je fizičko lice u roku od tri godine, najmanje tri godine uzastopno, steklo imovinu veću od 150 hiljada evra u dinarskoj protivvrednosti. Dakle, to je bila mera za koju su stručnjaci utvrdili da je suštinski onaj koji prvi dolazi pod udar ovog posebnog zakona, a to naravno ne isključuje obavezu poreske uprave da utvrđuje porez, odnosno da li je neko platio porez i na druge iznose imovine, ali smo imali više slučajeva da se pokazuje da određena lica stiču nekretnine, stiču drugu vrstu imovine i, naravno, finansijsku i drugu vrstu imovine i da moraju da dokažu da su tu imovinu stekli u skladu sa zakonom. Ukoliko naravno ta imovina pređe, pre svega, dokazivanje je dvostepeno, odnosno prvo poreska uprava mora da učini verovatnim i da dokaže da je lice steklo u roku od tri godine imovinu veću od 150.00 evra, a onda je teret dokazivanja na fizičkom licu da je imovinu stekao u skladu sa zakonom. Naravno, poreska uprava ima i obavezu ukoliko poreski inspektor posumnja da je imovina stečena protivno zakonu da podnese i krivičnu prijavu nadležnom tužilaštvu i to ne isključuje drugi postupak, dakle, utvrđivanje krivične odgovornosti lica za koja se može utvrditi da imovinu steklo na nezakoniti način. Ali mi u ovom zakonu govorimo o metodima oporezivanja te imovine i imaćemo stopu koja se tada utvrđuje u ovom zakonu, ukoliko Narodna skupština odluči naravno da tako usvoji, stopu od 75% i razgovarao sam sa kolegom iz ministarstava pravde i finansija zato što je postala razlika i u razmišljanje. Bilo je pitanja - zašto ne 100%? Zašto se imovina ne uzima u celini ili zašto ne nekim nižim stepenom koji predviđa Zakon o poreskom postupku, uopšte poresko pravo u celini prepoznaje nešto niže poreske stope? I tu se država odlučila za ovaj iznos upravo zato da se ne bi u suštini i u smislu vladavine prave ne odemo u zakonske norme koje bi bile i ličile na konfiskaciju imovine, a s druge strane, da ne odemo sa previše niskim stopama zato što bi to onda faktički izgledalo kao legalizacija imovine za koju fizičko lice ne može da dokaže da je steklo na zakonit način, jer zašto bi onda neko uopšte se trudio da dokazuje. Ako je niža stopa, prijavite tu imovinu, platite, recimo, nižu stopu 25% i zadržite 75% imovine za koje nema dokaza da je stečeno u krivičnom delu, ali ne možete da dokažete njeno poreklo. Zato se država opredelila za visok stepen poreske stope od 75% i na takav način uputilo poruku svim onima koji su imovinu sticali u tom vremenskom periodu, dakle, u tri godine uzastopno za više od 150.000 evra, da imaju motiv da pribave sve dokaze kako su tu imovinu stekli, da li je to imovina koja je stečena iz nekog posla, preko računa, da kažem, šta su izvori te imovine i da učini da je to zakonito moguće. Takođe, ovaj zakon ima naravno i određene izmene koje će se desiti u jedinicama poreske uprave. Napraviće se posebne jedinice u poreskoj upravi koje će utvrđivati ove činjenice i okolnosti i šef te jedinice odgovaraće, biće na predlog ministra finansija postavljen od strane Vlade. Naravno da je to i nešto što na takav način Vlada preuzima deo odgovornosti za uspostavljanja ovog sistema utvrđivanja imovine, ali time naravno i uspostavljamo jedan čvrst antikorupcijski mehanizam, što je važno za Republiku Srbiju i zaposleni u ovom posebnom odeljenju imaće obavezu čuvanja službene tajne. Dakle, imaće i posebne propise. Moraće da prođu bezbednosne provere. Neće moći tek tako bilo ko iz poreske uprave da radi u ovom delu poreske uprave. Ovim se pojačava i tržišna utakmica, pored onoga što se utvrđuje kroz poseban zakon, pored fizičkih lica koja moraju da učine verovatnim, odnosno moraju da dokažu kako su stekli svoju imovinu, time i stimulišemo značajnije plaćanje poreza svih drugih fizičkih i pravnih subjekata zato što oni koji su stekli imovinu na druge načine nisu platili, dakle, oni na koje se ne odnosi u prvom mahu ovaj zakon, ali nisu plaćali poreze, druge poreze koji postoje, imaće motiv da plate svoje poreze, da ih izmire na vreme da ne bi došli pod udar ovog zakona, jer ako nemaju plaćene druge poreze, a imaju imovinu koja je stečena u iznosu većem od 150.000 evra u ove tri godine, kao što sam rekao, imaće mogućnost provere ovog zakona. Dakle, imamo ozbiljan antikoruptivni mehanizam i mislim da će svako, pogotovo što je stavljena formulacija koja je, da kažem, pozajmljena, uslovno tako da kažem, iz građanskog prava da se učini verovatnim najblaži oblik, čak nema ni osnovane sumnje ili sumnje, vi ovde imate mogućnost da faktički svaki građanin Srbije može doći pod udar provere imovine po ovom zakonu, što mislim da je veoma važno i naravno postoji ozbiljna obaveza poreske uprave postoji ozbiljna obaveza Ministarstva finansija i Vlade Republike Srbije koji će to morati da nadgledaju da se potpuno pravično i ravnomerno vrši kontrola da ne postoji bilo kakva sumnja da se ovaj mehanizam koristi na način koji zakonom nije predviđen. Takođe, svi drugi državni organi na zahtev posebne jedinice poreske uprave moraće da dostave podatke koji se nalaze u njihovim registrima, a koji mogu da pomognu u utvrđivanju svih činjenica i okolnosti da se teret dokazivanja olakša, odnosno da se proces u kojem poreska uprava utvrđuje da li je neko lice steklo imovinu, da li je to katastar, da li je to neki drugi organ, moraju staviti na raspolaganje ovom posebnom odeljenju. Očekujem da tokom rasprave razgovaramo, tu su i kolege iz ministarstava koji su imali ključnu ulogu u donošenju ovog zakona, ali faktički cela Vlada Republike Srbije je zainteresovana da ovaj zakon vidi svetlo dana i biće jedan efikasan mehanizam, pored postojećih poreskih mehanizama u kojima ćemo moći da utvrđujemo da li je sve ono što smo mogli da vidimo da su određena lica sticala imovinu, često se u javnosti pokrene priča o tome, nekada su lica ta sticala imovinu u skladu sa zakonom, nekada ne, nekada tu ima krivične odgovornosti, nekada ne, ali sada imamo efikasniji poreski mehanizam, da utvrdimo porez od 75%, što naravno ne isključuje i obavezu inspektora da pokrene, odnosno da obavesti tužioca koji će pokrenuti krivično postupak ukoliko je imovina stečena iz krivičnog dela i postupak oduzimanja celokupne imovine, tako da mi faktički imamo mehanizam da oduzmemo i celokupnu imovinu, 100% imovine ukoliko se utvrdi da je ona stečena iz krivičnog dela. Naravno, tu se može utvrđivati i pored predikatnog krivičnog dela i kasnije pranja novca. Dakle, postoji dovoljan osnov da se to na ozbiljan način istera do kraja. Što se tiče drugih zakona, imamo izmene i dopune Zakona o obligacionim odnosima kome se pristupa kako bi se ta rešenja uskladila sa promenama koje su nastale u pravnom sistemu Republike Srbije i koje su posledica propisivanja strožijih formi za ugovore o prometu nepokretnosti i uvođenja javnobeležničke delatnosti, pogotovo što je nešto slično, kada govorim o tome, kada smo govorili šta je sve potrebno da se izvrši da biste mogli da izvršite kupoprodaju nepokretnosti upravo zato da bi se i antikoruptivnim delovanjem i zbog različitih prevara koje su se dešavale, ali i da bi se povećala pravna sigurnost građana koji kupuju i prodaju nepokretnosti, uveli javnobeležničku ispravu koja će biti potrebna da se ostvari takva vrsta kupoprodaje. Sada imamo određene neusaglašenosti koje su posledica zato što neki zakoni nisu menjani jako dugo. Tako da u ovom trenutku imamo ako je za glavni ugovor predviđena forma javnobeležničkog zapisa, punomoćje, zaključenje tog ugovora daje se u obliku javno overene legalizovane isprave, a ne u formi javnobeležničke isprave, odnosno u formi javnobeležničkog zapisa i na takav način se dodatno olakšava licima koja su inostranstvu da raspolažu nepokretnostima u Republici Srbiji. Oni će moći da za raspolaganje nepokretnosti da daju pred bilo kojim organom koji je u stranoj državi nadležan da overava potpise. Neće morati to da rade uz dodatne troškove. Neće morati da sačinjavaju punomoćje u formi javnobeležničke isprave, odnosno javnobeležničkog zapisa. Neće morati da se obraćaju našim diplomatsko-konzularnim predstavništvima i na takav način da gube dodatno vreme i novac. Dakle, više elemenata pokušavamo da usaglasimo sa pravnim sistemom Republike Srbije. Takođe, Predlogom zakona o dopuni Zakona o parničnom postupku dopunjuje se član kojim se precizira sadržina presude koje je doneta u parničnom postupku, a u cilju usklađenja sa Zakonom o izvršenju i obezbeđenju i efikasnijem sprovođenju izvršnog postupka. Pred nama je danas i Memorandum o razumevanju i saradnji u borbi protiv korupcije u okviru Antikorupcijske inicijative Jugoistočne Evrope sa Protokolom o izmenama i dopunama Memoranduma o razumevanju i saradnji u borbi protiv korupcije u okviru Antikorupcijske inicijative Jugoistočne Evrope. Ovo je još jedan od mehanizama koji je jedan od najefikasnijih mehanizama u Jugoistočnoj Evropi. Pored onih koji postoje u delovanju u okviru EU, ovaj mehanizam pomoći će Republici Srbiji da ima još efikasniju međunarodnu saradnju u antikoruptivnom delovanju. Dakle, pored onoga što Republika Srbija radi u saradnji sa drugim međunarodnom institucijama, ono što rade pre svega tužilaštva i policija, ovo je jedan od mehanizama koji olakšava delovanje, antikorupcijsko delovanje i koje olakšava saradnju državnih organa u tome. U tom smislu, regionalne antikorupcijske inicijative koje su se pojavljivale kod nas, dale su do sada rezultate i naravno još uvek postoji prostor. Smatram da postoji prostora za čvršćim povezivanjem, pre svega razmenom podataka o potencijalnom koruptivnom delovanju određenih pojedinaca, koji pokušavaju da svoje koruptivno delovanje sakriju delovanjem van granica matične zemlje. Zato je ovakva vrsta udruživanja i ovakva vrsta razvijanja saradnje važna i daće rezultate i biće vidljivi i kroz delovanje naših državnih organa. To je ono što je danas pred nama na dnevnom redu. Mi ćemo imati i druge propise koji će biti pred Narodnom skupštinom tokom nedelje. Svi članovi Vlade su ovlašćeni, tako da očekujemo jednu dinamičnu raspravu, a vama hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Prvi prijavljeni govornik, Vojislav Šešelj. Izvolite. Da li izvestioci, možda, izvinjavam se, nadležnih odbora žele reč? (Ne) Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam da li bi se smejao, da li bi se čudio, da li bi se užasavao nad ovi predlogom zakona. Ovo je protivpravan i bezuman tekst jednog zakonskog projekta koje ne može da opstane u našem pravnom sistemu i mora pasti na Ustavnom sudu. Nije prvi put da se donosi ovakav zakon. Mi se sećamo pljačkaškog dosmanlijskog režima koji je preuzeo vlast krajem 2000. godine i početkom 2001. godine. Oni su bili toliko pohlepni da im nisu trebali ni zakoni. Oni su krenuli da otmicama bogatih ljudi pune svoje bisake i na čelu te mafije bio je Zoran Đinđić lično. Tu je otmica Stefana Živojinovića, Miroslava Miškovića, Baje plavoga i još većeg broja ljudi. Kad su priveli Bogoljuba Karića, Zoranu Đinđiću, možda ga je samo pozvao, pa on sam došao, od njega je Đinđić lično tražio reket od 200 miliona evra. Bogoljub je, po mojim izvorima, slegnuo ramenima i rekao da on tolike pare nema ili ih ne može imati u gotovini u dogledno vreme. Kada je video Đinđić da je iscrpeo mogućnosti otmice i da sve više sumnja ide prema njemu, on se onda dosetio Zakona o oporezivanju ekstra profita, i taj zakon je opet važio sa „BK“ kompaniju. Njima su oteli 90 miliona bar u jednom cugu, a posle su im oteli celi „Mobtel“, Đinđićevi najbliži saradnici kad je već Đinđić otišao u nepoznatom pravcu sa srpske političke scene. Dakle, isti su bili kao Đinđić. Na kome se primenio Zakon o ekstra profitu? Bilo je tu nekoliko radikala, nekima sam ja lično morao da platim taj porez. Hvala Bogu, tih godina 2001, 2002. godine sam se pojavio kao trgovac naftom na svetskom tržištu, ništa u Srbiji, imao sam određenu kvotu da preuzmem nafte iz iračke kvote po dozvoli Saveta bezbednosti uz zahvalnost potpredsedniku Vlade Iraka Tariku Azizu, preprodavao sam naftu na svetskom tržištu. Od toga sam platio porez na ekstra profit Tomislavu Nikoliću, Draganu Todoroviću, Aleksandru Vučiću i još nekima. Ja nisam čovek koji mnogo troši, ne volim luksuz. Znate, kažu sad vozim neki džip, ja sam spreman da dokažem ministru da mi je to poklonila tetka Mukelefa iz Pakistana, koja je tamo najveći proizvođač svinja. Ima veliki broj farmi svinja i nekoliko miliona godišnje isporuci tržiptu, a pored toga i bezbroj prasadi. Ako mi ministar po ne poveruje, onda ću reći da mi je novac pozajmi lično Branko Stefanović, pošto je on imao obilatu zaradu čerupanjem "Krušika". Da bi se ovakav zakon proveo, vi morate prvo krenuti od vaših ljudi. Prvo od Tomislava Nikolića, pa ispitati otkud mu crkva u Bajčetini, otkud imanje u Bajčetini, otkud tolike kuće i stanovi, otkud ove dve kuće u strogo zabranjenom pojasu pored reke Save i kako je potrošila više od pet miliona evra, ukravši novac i sopstvene fondacije Dragica Nikolić? Pa kada to uradite, da onda lepo ispitate ovu Zoranu Mihajlović, njeni najbliži saradnici evo idu po zatvorima, pa ih na prečac puštaju, pa im ona svečane dočeke organizuje, ali niko još da čačne nju, ne smete. Znači, na koga zabranu stavi američka ambasada, vi nećete smeti da pipnete. Dalje, tu je i Zlatibor Lončar. Sam predsednik republike Aleksandar Vučić je nedavno izjavio da 20% ukupnog budžeta ide na potrebe zdravstevnog osiguranja, a gde idu sve te pare i kako se kradu kroz materijalne nabavke, to je druga priča u koju još MUP nije smeo da se umešta. Ja sam siguran da je ministar Nebojša Stefanović završio neki pravi fakultet, ne mora biti pravni, nego pravi. gde se sedi u amfiteatru, gde su slušaju predavanja, da se studira udžbenička literatura. Da je polagao ispite, ne bi mu palo na pamet da zastupa ovakav zakon u Narodnoj skupštini. Ima jedna naša narodna poslovica, malo je skaradnija, ali nadam se da mi predsednik Narodne skupštine neće zameriti ako je ovde izgovorim. Nije mnogo bezobrazna, malo samo, dozvoljavate li gospođo Gojković? (Predsednik: Ne mogu da vam dozvolim ako je bezobrazna.Samo bez psovki.) Nije previše, videćete. Naš narod kaže, kada nekoga ovako žrtvuju kao Nebojšu Stefanovića i pošalju da zastupa nešto nebulozno u Skupštini, gde ga očekuje oluja sa svih strana, onda kaže - poslali ga golog dupeta među pijane Turke. Nije mnogo bezobrazno, ne ljutite se nadam se. Ali, je toliko primereno, toliko primenjivo ovde, jer njega su ovde poslali jadnika, a ne zna sa čim ima posla. On ovo ne razume, ali ovo će pasti na Ustavnom sudu. Dakle, moraćete prvo, ako primenjujete ovaj zakon, početi od svojih ljudi i tu ćete zakočiti. I Đinđić je zakočio primenu Zakona o ekstraprofitu čim je opljačkao tako nekoliko pojedinaca, da li je stotinak ljudi uopšte moralo da plaća? Možda se Dragomir Karić seća toga. Ni stotinak mislim da nije bilo. I onda su zaboravili na taj zakon, kao što su zaboravili na Zakon o lustraciji. Palo im na pamet da bi mogli da se otarase nezgodnih ljudi sa političke scene i Zakon o lustraciji. Pa su onda izbacili sve Koštuničine poslanike iz Narodne skupštine, samovoljno, pa ih morali vraćati posle na intervenciju nekih stranih faktora. Dame i gospodo narodni poslanici, naši poreski zakoni spadaju u moderne poreske zakone. Oni su bili prilično moderni i u vreme komunizma i po našim poreskim zakonima, postoji poreska evazija, to je izbegavanje plaćanja poreza. Vi pravnici bi to trebali da znate, jel ste studirali finansije, jel ste sa državnog fakulteta stigli, šta me gledate tako bledo? Ne možete da odbranite ministra tako lako. Po zakonu je bilo oduvek od kada ja pamtim…. [[Isključen mikrofon.]]
Prijavite se ponovo.
Naš zakon, današnji, važeći propisuje da poreske obaveze zastarevaju u roku od pet godina. Sve poreske obaveze. To je po članu 144z. Po članu 144z propisano je da zastarelost prava poreske uprave na otuđivanje i naplatu poreza ne teče za vreme od pokretanja upravnog spora, za vreme kada je drugim zakonom propisano da se poreski poslovi ne mogu otpočeti i za vreme kad je to plaćanje odloženo. Međutim, pravo na naplatu poreske obaveze uvek zastareva u roku od 10 godina od isteka godine u kojoj je porez trebalo naplatiti. Ne možete vi neplaćeni porez iz 2010. godine danas naplaćivati. Može, pa može, u gepek strpate, evo, ja imam veliki gepek sad na džipu, u gepek strpate čoveka i naplatite mu šta hoćete. Nemam nikakve imovine, osim nekih para što su mi zaplenili u Americi i u Australiji, ali imam kolekciju lepih knjiga, vrednih 10.000 knjiga, a imam vrlo skupocenu filatelističku zbirku. Evo, ako me ljudi budu pitali odakle mi to, kako sam stekao, ja ću reći - pare mi davao Danko Stefanović da to kupim. Hajde da dalje dokazujemo to, to ćemo sudski istraživati jel jeste ili nije. U svakom slučaju ja neću nasedati na šuplje priče u sudnici, ja ću tražiti šupljine u sistemu, u Vladi, među ministrima i onima koji okružuju ministre, bespoštedno. Naravno, nije zakon ovaj donesen zbog mene. Ja još nisam ni ostavinsku raspravu proveo nakon smrti moje pokojne majke pre 13 godina i ko zna kad ćemo sprovesti, pošto se ne žuri ni sestri ni meni. Ali, ja se ovde borim za očuvanje pravnog poretka, a da bi se pravni poredak očuvao, ovakav zakon se ne sme donositi. Mora se, dakle, povući iz procedure ili mora ga oboriti Ustavni sud. Ako Ustavni sud postupi kao u Đinđićevo vreme, ja sam lično išao da zastupam podnosioce zahteva pred Ustavnim sudom na sednicu tada Saveznog Ustavnog suda i Palati Federacije, pa su oni hohštapleri Dejan Popović i Vesna Rakić Rodinelić zastupali zakon. Eto kakvi su pravnici bili na našem Pravnom fakultetu i još su ih smatrali da spadaju među najbolje pravnike. E, zato niste imali od koga mnogo da naučite ni vi koji ste završili ozbiljan fakultet. Dobro, u Hajd Parku je možda ministar Stefanović mogao nešto da završi, a najlepše je studiranje ispred Sava Centra. Ja se spremam kad bude proleće da idem da upišem nešto pred Sava Centrom, mene najviše muzikologija interesuje i ovo solo pevanje, kako se to zove, Nataša ti se razumeš, pa bih i ja to da savladam. Taman mogu da steknem diplomu iz solo pevanja. Mada je opštepoznato da nemam sluha nikako. Šta je zapravo potrebno uraditi? Kod nas je bilo mnogo pljački i pronevera. Treba krenuti na one kojima je to moguće dokazati, na najkrupnije kriminalce. Pazite, ove godine zastareva mnogo krivičnih dela izvršenih posle „5. oktobra“. Ako na vreme ne podnesete krivične prijave, a izgleda ništa na tome ne radite, mogu da nam umaknu i Mlađan Dinkić koji je automatskim puškama osvajao Narodnu banku Jugoslavije, koji je zajedno sa Labusom pokrao ogromne količine državnog zlata, pokrao i neke depozite sa Kipra. Umaći će vam i Božidar Đelić i onaj Aleksandar Vlahović i mnogi drugi. Vi na tome ništa ne radite. Vi donosite ovakav zakon i kažete ovde da će se ispitati, kako ovo kažu, bezbednosna provera da će se obaviti ljudi koji učestvuju u ovome. Pa, vi niste bili spremni da izvedete bezbednosnu proveru ni za predsednika skupštinskog Odbora za kontrolu rada službi bezbednosti. Koju to bezbednosnu proveru jedan Igor Bečić može da prođe, optuživan za kriminal, za lažnu diplomu i šta ja znam za šta još? On vam je predsednik tog odbora. Zašto ste odustali od istraživanja ubistva Zorana Đinđića? Ja lično ne žalim ni malo Đinđića, ali smatram da je u interesu Srbije da se do kraja ispitaju okolnosti njegovog ubistva. Vi znate da su Dušan Mihajlović, Nebojša Čović, Čedomir Jovanović i još neki izdali naredbu šefovima policije, glavni šef policije je tada bio Rodoljub Milović, zvani general Papaja, da se ubiju Dušan Spasojević i Mile Luković Kum, koji su prethodno uhapšeni, pretučeni, saslušani, ispričali mnogo toga i bila je velika opasnost za režim da se oni pojave u sudnici i zato su likvidirani. Vi svi to znate bolje od mene, pogotovo ministar policije, a ništa ne preduzimate. Ti kriminalci iz bivšeg režima kod vas su pod zaštitom. Kod vas su pod zaštitom još mnogi. Vi imate neki interes da ih štitite ili bojažljivo njima pristupate ili se bojite kad se opet vlast promeni da ćete vi doći na udar pa zato izbegavate. Pa biste ovde da gonite nešto sitnije ribe, da nađete, uhvatite čoveka i pitate – otkud ti ovih 150 hiljada evra? Vi znate kakva je naša kultura, kom civilizacijskom krugu pripadamo. Kod nas je dosta česta pojava da rođaci koji rade u inostranstvu svojim srodnicima u zemlji poklone određene količine novca. Na to ne ide ni priznanica, na to ne ide ništa i oni sa tim ovde pokušavaju neki posao da razviju. Vi možete krenuti samo od najsitnijih ili uhapsiti neke za koje smatrate da su krupne ribe, ako i uopšte nisu krivična dela činili u Srbiji, da bi samo bila opljačkana njihova imovina. To je radio Boris Tadić pre vas, a vi ste nasledili takve pojave. Niste ih ukinuli, niste raskrinkali šta je sve oteto na taj način. Šta bih uradio kao najbolji živi srpski pravnik, šta bi uradila SRS da je kojom srećom na vlasti? Mi bismo uradili nešto od onoga što su radili komunisti. Kad je državi zatrebalo investicija, kad Tito više nije dobijao nikakvu pomoć od Amerikanaca, kad su krediti postali skupi, a on se i dalje zaduživao, režim se dosetio da oslobodi građane u pogledu otvaranja štednih uloga, štednih knjižica i svaki građanin koji bi došao u banku sa bilo kojom količinom novca, položio na štednu knjižicu pod svojim imenom, više nije imao potrebe da dokazuje poreklo. To je bio pametan potez. Tada je narasla do neba devizna štednja. Posle je to opljačkao Ante Marković zajedno sa Slovencima i Hrvatima, to je sad druga stvar o objektivnim uslovima pod kojima se to radilo. Sada bi bilo najbolje pozvati sve državljane Srbije i sve Srbe, bez obzira gde u svetu žive, da svoju štednju donesu u Poštansku štedionicu, to je jedina banka sa 100% državnim kapitalom koliko ja znam, možda ima još neka. Dakle, idemo tamo gde bankar neće reći da ih obavezuju i propisi neke druge države iz koje postoji jedan deo kapitala u banci, Švajcarske, iz Austrije, Nemačke i šta ja znam. Lepo, oni jedan dan dođu, unesu to na svoj račun, sutradan to uzmu i mogu da ulažu gde god hoće. To imamo pravo da uradimo svojim državljanima, svojim građanima, a i svim Srbima. To bi bila jedna vrsta opšte amnestije u pogledu načina sticanja novca. Ako vi mislite da otimate, onda će doći do velikog odliva novca. Beži kapital u inostranstvo. Još su Marks i Engels ustanovili da kapital nema nacije, ode on. Šta se čudite što se poziva na Marksa i Engelsa? Pa, lepo čita knjige. Ja sam pročitao njihova sabrana dela i dosta mi je to pomoglo. (Marijan Rističević: A neka je i napisao.) Hajde i ti nešto piši, Marijane. Očekujem da ćeš biti uspešniji od mnogih ministara na tom polju, pa ne bi bilo loše da se ogledaš u pisanju. Da ja nastavim sa onim što imam da kažem. Dakle, prvo će veliki novac da pobegne iz zemlje. Drugo, kada počnete da otimate kuće i stanove, pašće im vrednost na tržištu. Nećete imati kome da ih prodate. Hoćete li da dodeljujete, kao što su komunisti dodeljivali svojim generalima i ministrima tuđe kuće i stanove, pa oni posle otkupili za bagatelu? Vi sada hoćete da izmirujete stare vlasnike i krenuli ste u tom pravcu i već ste mnogo čuda napravili. Da se razumemo, nisam protiv toga da se verskim zajednicama vrati imovina, posebno ona sakralnog karaktera. Nisam protiv toga da se nekoj sirotinji vrati neka kafanica, neki drugi lokal, prodavnica, određena količina poljoprivrednog zemljišta itd. Ali, vi ste počeli da vraćate kuće milionske vrednosti, i to licima koja nisu u pravoj liniji naslednici, nego negde tamo sa strane.
Vreme ste potrošili. (Vojislav Šešelj: Nisam valjda. Ovo je 12 minuta.) Da, i osam pre prekida.
Imao sam nešto važno da kažem, Majo, ali eto ako mi ne daš. Dakle, suština je u tome da sada imate pred sobom tri milijarde da isplatite u novcu bivšim vlasnicima, a pod pretpostavkom da su oni pošteno došli do te imovine. Vi kažete – ovi sada nisu pošteno, a oni koji su u srpskoj vojsci bili liferanti, pa isporučivali brašno sa peskom, oni su pošteno zaradili. Nemojte, ljudi, s tim da se zamajavamo.
Hvala. Reč ima ministar Stefanović.
Dame i gospodo, ne ulazeći u namere tadašnje vlasti kada je donosila Zakon o ekstraprofitu, pošto mogu da se izvode različiti zaključci, naročito zato što je on bio vrlo selektivno primenjivan i nije dovoljno dugo primenjivan i tek je jedan deo lica bio obuhvaćen ovim zakonom. Bukvalno, nekada može da se debatuje da li je bio napravljen da bi se targetirali protivnici tadašnje vlasti, pogotovo uzevši u obzir datum donošenja, dakle kada je donet. Donet je neposredno po stupanju na dužnost tadašnje vlasti koja ga je maltene primenjivala samo na svojim političkim protivnicima. Ovaj zakon je njegova potpuno suštinska suprotnost. Kao digresija, Ustavni sud se dva puta oglašavao oko Zakona o ekstraprofitu i oba puta našao da je zakon ustavan, dakle niko nije uspeo da obori važnost zakona, bez obzira što je imao ogromne manjkavosti. Ustavni sud je tada u svojim većanjima doneo odluku koja se odnosi i na imovinu i danas, a to je da je imovina fizičkog lica nešto što fizičko lice koristi i danas. Da li je on stekao imovinu dve hiljade i neke, devedeset i neke itd, on je uživalac imovine danas. To što tada nije platio porez ne znači da ta imovina ne može da mu se oporezuje u skladu sa zakonom na današnji dan. Ne postoji zastara u tom smislu. To je viđenje Ustavnog suda Republike Srbije. Što se tiče ovog zakona, on je vrlo jasan. On hoće da proveri svakoga. Ja se nadam da će to biti na udaru onih koji imaju višemilionsku imovinu, dakle ne onih koji imaju 150.000 evra, 150.000 evra je minimum u roku od tri godine, gde ste učinili verovatnim da je neko tu imovinu stekao. Da li su to bankarski depoziti, da li su to nekretnine, da li su to vozila, plovila, neka druga vrsta imovine, uglavnom postoje ljudi koji imaju mnogo veću imovinu od 150.000 evra i naravno nisu je svi stekli nelegalno, ima ljudi koji su je stekli potpuno zakonito, legalno plaćali poreze i ima ljudi koji to nisu radili. Ovaj zakon na ozbiljan način uvodi i finansijsku disciplinu, ali ima i ozbiljan antikoruptivni karakter, dakle upozorava sve one koji su imovinu sticali na način da ne mogu da dokažu njeno poreklo, da će morati da plate porez na to. Na kraju krajeva, mi smo imali situaciju da ova vlast donosi, mislim da smo možda i zakasnili, u smislu da smo mogli to da uradimo i ranije, ali svejedno, u trenutku kada se donosi, mi smo na vlasti već određeno vreme, te svi oni koji su učestvovali u ovoj vlasti ili u toku vlasti ove Vlade stekli određenu imovinu takođe će biti pod udarom. Dakle, ovo se neće odnositi samo na one koji su do tada ili ne znam šta. Drugo, ovo nema toliko veze sa jednom vlašću, svaka sledeća Vlada, svaka sledeća vlast moći će da koristi mehanizme, odnosno Poreska uprava moći će da koristi ove mehanizme da proveri svako fizičko lice u ovoj zemlji. Ne slažem se sa mehanizmom da bismo mogli sada da otvorimo banke da u njih uplaćuje bilo ko novac bez prijavljivanja svoje imovine i da na takav način legalizujemo pranje novca koje bi se tako desilo, jer bi svaki narko-diler danas došao i uplatio svoj novac u banku i tako legalizovao imovinu koju je stekao na takav način ili bilo koji drugi kriminalni način. Time bi mi imali više novca u bankama, ali bismo faktički svakome ko ima ilegalan novac omogućili da ga pravno legalizuje. S druge strane, u inostranstvu znate i sami da svaki iznos veći od 10.000 evra vam je pod lupom, u najvećem broju zemalja ne možete uneti u zemlju ni na koji način više od 10.000 evra, a da ne date potvrdu o poreklu tog novca. Isto to uradite i u svojoj zemlji. Vi možete otići u svaku banku ako imate poreklo novca i da imate depozit bilo kakav, ako imate kako ste taj novac stekli. Vrlo važan ovaj zakon. Ovaj zakon će omogućiti da na ozbiljan formalnopravni i suštinski način uradimo jednu kontrolu da nam se ne dešavaju novinski naslovi gde kaže – stekao toliko miliona. Da prvo utvrdi tužilac, odnosno pre svega Poreska uprava da li je taj novac i imovina stečena. Ako je stečena, da li je stečena zakonito, odnosno da li je na nju plaćen porez, a onda naravno i tužilac da utvrdi da li je ona stečena iz krivičnog dela. Da li će to sve ići brzo i da li ćemo to uspeti za dve nedelje? Naravno da nećemo. Naravno da će trebati vreme da se to uradi, ali važno je da se počne, da postoji snažna volja da se proveri kako je ko stekao svoju imovinu, da se vidi da li je na nju platio porez i tu će se jednako odnositi na svakog čoveka u ovoj zemlji. Dakle, vrlo je važno da postoji vladavina prava koja kaže da svako može doći pod udar ovakve vrste kontrole Poreske uprave, tužilaštva, drugih državnih organa i važno je što ovaj zakon uspostavlja još jednu liniju sadejstva svih državnih organa koji mogu da utvrde poreklo vaše imovine u službi Poreske uprave, odnosno posebnog odeljenja Poreske uprave koje će se baviti ovim poslom i koje će ceo ovaj posao raditi. Ministarstvo finansija, odnosno Poreska uprava će biti vodeća institucija zemlje koja će faktički utvrđivati kako je novac stečen. Mi ćemo, siguran sam, na ovakav način u narednih godinu ili dve dana videti i bočne efekte, dakle kolateralne efekte naplate poreza koji su nevezani samo za ovaj zakon i na takav način, na ozbiljan način popraviti i fiskalnu disciplinu i kod naših fizičkih lica, ali naravno i kod privrednih subjekata. Veoma važan zakon i verujem da će dati dobre rezultate koji će u Republici Srbiji ne samo popraviti naplatu poreza, već koji će učiniti da ljudi koji su svoj novac stekli legalno, legitimno, plaćajući porez ne kažu za sebe da su izmanipulisani i prevareni i da su izjednačeni sa onim ljudima koji su na kriminalan način ili bilo kakav drugi prevarni način sticali bogatstvo, nisu plaćali porez, a onda kažemo – u redu, potpuno ste isti sa ovim ljudima koji su svoj novac stekli legalno i legitimno. To je veoma važno da se utvrdi. Ja sam uveren da će ova Narodna skupština podržati u danu za glasanje donošenje ovog zakona.
Hvala. (Vojislav Šešelj: Replika.) Dva minuta imate.
Zahvaljujem. Mi se dovijamo sada, kad kažem mi – država, na razne načine da dođemo do stranih investitora. Bilo je tu dosta uspeha, ali bilo je dosta poteza koji su nas skupo koštali. Imamo činjenicu, na primer, da su nas neke strane fabrike koštale ogromne iznose na ime donacija koje je država davala, Vlada davala po zaposlenom ili davala gotov novac ili otpisivala doprinose na plate ili poreze na plate. „Rauh“ sokovi, na primer, 73.000 evra po zaposlenom. „Tigar“ 60.000 evra po zaposlenom. „Falke“, jel se zove „Falke“, joj, imali smo doktora Mengela, ime mu je bile Falke, u Holandiji, 35.500 evra, „Lir“ 22.000 evra, tu je i „Fijat“, tu su još neke firme. Mnogo ekonomista se slaže u proceni da Srbiji trenutno najviše nedostaju domaće investicije, a naši ljudi sa parama, ne ulazim u to kako su došli do para, jer meni je svako sumnjiv ko je za svog života stekao prvi milion dolara, da nije mogao pošteno steći. Postoji poslovica u anglosaksonskom svetu – Ne pitaj me samo kako sam došao do prvog miliona. Dakle, prvobitna akumulacija kapitala uvek je značila i kriminal i izrabljivanje radničke klase, itd. Ako mi omogućimo našim ljudima da investiraju, da uđu s novcem bez bojazni da će im to neko oteti, jer nemaju dokaz o poreklu, onda nam neće više trebati ove strane firme koje će nas dalje ucenjivati.
Hvala. Reč ima Elvira Kovač. Izvolite. Još jednom se izvinjavam Elviri Kovač, a vas molim da brže reagujete. Izvolite, ali se prijavite u sistem da mogu da vam dam reč. Reč ima Veroljub Matić.
Zahvaljujem. Ovde je povređen Poslovnik, jer je izrečena neistina koja je već u javnosti izneta nekoliko puta. Gospodin Šešelj je rekao da je fabrika „Rauh“ sokovi po radniku primila 70 i nešto hiljada donaciju od države, što nije tačno. Ja sam ovde i u Skupštini demantovao, kada je bilo pitanje od gospodina Ševarlića, predsednik države je to demantovao javno. Postoji ugovor gde kaže da se po radniku dobilo 3.000 evra. Molim, da se ne barata sa jednom pogrešnom činjenicom, zbog javnosti i istine. „Rauh“ je jedna jako dobra i korektna firma koja posluje u ovoj državi. Hvala [[Vojislav Šešelj: Može li kratka replika.]]
Hvala. Nemoguće na povredu Poslovnika. (Vojislav Šešelj: Otkud onda u javnosti informacija o 70.000 evra?) Reč ima Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena predsednice, predsedništvo, gospodine ministre sa saradnicima, drage kolege, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Saveza Vojvođanskih Mađara u svom izlaganju ću se isključivo bazirati na Predlog zakona o utvrđivanju poreklu imovine i posebnom porezu. Naime, mislim da smo do sada malo govorili o tome da što se tiče ovog predmetnog zakona da je u javnom, političkom i društvenom životu Republike Srbije on zaista najavljivan i pričalo se o njemu jako dugo, ako mogu tako da kažem, skoro dve decenije, ali zapravo se ništa nije desilo. Stoga je dobro što konačno ovaj zakonski tekst imamo pred nama. Moram naglasiti da se on zapravo nalazi u skupštinskoj proceduri već skoro dva meseca, zapravo je krajem decembra stigao kod nas. Ono što je značajno i o čemu je uvaženi gospodin ministar govorio da se predložena rešenja odnose zaista na sve građane i ono što je sigurno je da neće doći do selektivne primene ovog zakona, jer oni koji ga kritikuju najčešće govore o tome da može doći do selektivne primene. Kao što sam spomenula, donošenje ovog zakona, konkretna rešenja, znači, ovo se jako dugo čeka. Mi iz poslaničke grupe Saveza Vojvođanskih Mađara smatramo da je ovaj predlog dobar, da su rešenja jasna, precizna, da je predložen poseban porez u visini od 75%, znači da je i dovoljno strog predlog. Ostalo je samo pitanje primene zakona, koje je najznačajnije, kako će se on u praksi primenjivati, jer ako se zaista bude odnosio na svakog građanina i ne bude problema u primeni, onda možemo reći da je ovaj zakon pravedan i da zaista jača pravni sistem Republike Srbije. Ono što je takođe značajno i nije na odmet je da bi trebalo da donese značajna sredstva u budžet Republike Srbije. Naravno, kada pričamo o konkretnim primenama određenih rešenja, svesni smo i toga da, i to je ministar ukratko spomenuo, da je potrebno vreme da se pripremi, uspostavi sistem, zapravo, i pravna podloga za potpunu primenu. Biće potrebno vreme da se unutar Poreske uprave osnuje taj nadležni sektor. Naravno, biće potrebno vreme za edukaciju kadrova, radnika, sudija koji će odlučivati o ovim pitanjima. Želela bih da naglasim da oporezivanje imovine čije se poreklo ne može dokazati zakonitim prihodima predstavlja zapravo vrlo dobro oruđe u borbi protiv korupcije, znači, jedan od efikasnih načina. Ovim Predlogom zakona se uspostavlja mehanizam koji omogućava da imovina stečena i koruptivnim aktivnostima potpadne pod režim posebnog oporezivanja. Ono što bih sa stanovišta evropskih integracija želela da naglasim su dve stvari. Najpre, u sastavnom delu ovog Predloga zakona, zapravo iza obrazloženja smo mi svaki put u obavezi da imamo izjavu o usklađenosti propisa sa pravnim tekovinama EU i u ovom Predlogu koji je pred nama piše da donošenje ovog zakona zapravo nije predviđeno ni SSP-om, Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju, a ni Nacionalnim programom za usvajanje pravnih tekovina EU, tzv. NPAA za 2014-2018. godinu. Moram da naglasim da je ovde napravljen jedna previd zato što je ovo stara verzija NPAA od 2014. godine do 2018. godine. Naime, početkom 2018. godine u februaru je doneta treća, revidirana verzija ovog NPAA, za period od 2018. godine do 2021. godine, kada se Ministarstvo za evropske integracije obavezalo da će kvartalno da nas izveštava, da izveštava Vladu o sprovođenju nacionalnog programa za usvajanje pravnih tekovina EU. Znači, postoji novi, treći, revidirani nacionalni program i čak se razmišlja posle izbora o eventualnom četvrtom revidiranom, znači, ne važi više taj koji se ovde spominje. Ono što je takođe značajno, da odgovorimo na kritike da što se tiče ovog predloga zakona, bilo je javne rasprave. Ta javna rasprava bila je u periodu od 8. do 29. marta 2019. godine i tokom te javne rasprave najviše kritika se odnosilo na period utvrđivanja imovine i posebnog poreza, pošto je stajalo da je postupak utvrđivanja imovine posebnog poreza da se odnosi na period počev od 1. januara 2007. godine. To je zapravo bio plan u tadašnjem nacrtu i sva sreća pa je posle kritika Radna grupa donela odluku da ovaj deo izostane iz predloga. Dakle, da razjasnimo da zapravo nema vremenskog ograničenja za primenu ovog zakona i navedena kritikovana odredba je zaostala iz Predloga zakona o kojem raspravljamo. Ono o čemu smo takođe govorili da u pravnom sistemu Republike Srbije, zapravo 2002. godine postoji u Zakonu u poreskom postupku i poreskoj administraciji, tim zakonom je uveden metod unakrsne provere imovine kojim bi inspektori trebali da utvrde vanrednu nadoknadu na ne prijavljene prihode i neki kažu da je zapravo ovo dovoljno da je donošenje ovog zakona o kome danas raspravljamo nepotrebno, ali mi smatramo da je ipak značajno. Poreska stopa po ovom spomenutom Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji je svega 20% na neprijavljene prihode a ovim novim zakonom bi nezakonito stečena imovina mogla da bude oporezovana, kao što smo to rekli, izuzetno visokom poreskom stopom od 75%, pošto će se to naplaćivati na imovinu čije porekli se ne može dokazati. Pošto sam već spomenula evropske integracije i naš put ka EU, mislim da je značajno da govorimo i o godišnjem izveštaju tzv. „Progres riportu“, koji Evropska komisija priprema svake godine. Poslednji godišnji izveštaj je iz 2019. godine. Ovo spominjem zbog toga što se zakon donosi u kontekstu borbe protiv korupcije, a Evropska komisija je u poslednjem godišnjem izveštaju Republici Srbiji, između ostalog, ukazala da korupcija preovladava u mnogim oblastima i da ostaje pitanje koje izaziva zabrinutost, da citiram izveštaj. Komisija je navela i da je neophodna jaka politička volja da bi se efikasno rešilo pitanje korupcije, kao i da Srbija hitno treba da poboljša rezultate u otkrivanju i krivičnom gonjenju korupcije. Stoga smatramo da je izuzetno značajno da se donošenje ovakvog zakona dokazuje ta politička volja koje je zbog eventualnog nedostatka iste smo kritikovani, tako da i na ovaj način ispunjavamo neke od preporuka iz Izveštaja. Kao što je to ovde naglašeno, mislim da treba da se razjasni da za neprijavljenu imovinu ili prihode, bez obzira na to da li su stečeni legalnim ili nelegalnim, je predviđena ta izuzetno visoka poreska stopa, posebni porez, ali je značajno razjasniti da, ukoliko se ustanovi da je neko nezakonito stekao imovinu i platio porez od 75%, postavlja se pitanje da li mu je onda oprošteno za ovih preostalih 25%, to nije tako već nakon što poreska uprava utvrdi, takvo lice oporezuje po ovoj stopi. Slučaj se dostavlja, kao što je to spomenuto, javnom tužiocu, koji istražuje ima li u sticanju te neprijavljene imovine elemenata krivičnog dela. Ukoliko dokaže da ima, naravno onih preostalih 25% neoporezovanih prihoda, tom licu će biti oduzeto a ne ostaje mu. Mislim da smo malo govorili o tome da, znači govorilo se da je poreska uprava ona koja vodi prvostepene postupke, žalba se izjavljuje Ministarstvu finansija, kao drugostepenom organu, a kao treći stepen planirana je žalba Upravnom sudu. Da polako zaključim kao što sam i počela ovo izlaganje, inicijativa za donošenje zakona o poreklu imovine u Srbiji prvi put je pokrenuta pre skoro dve decenije, tačno pre 18 godina. Cilj donošenja ovog zakona je zapravo bolja poreska naplata, da ljudi zaista prijave svoje realne prihode, plate, da bi državi platili porez, da bi izmirili normalno svoje obaveze i da bi se obezbedili državi poreski prihodi koji joj pripadaju. Ali, ono što sam spomenula i što je najznačajnije da se priča oko ove teme, ne završava donošenjem zakona, već izuzetno značajna njegova primena. Veoma je važna predviđena obuka poreskih inspektora, poreznika, kao i njihova opremljenost. Dakle, ukoliko bude kapaciteta motivisanosti tih ljudi, nadamo se da će ovaj zakon biti primenjivan na adekvatan način. Ovo pitanje je značajno zato što se u periodu tranzicije mali broj ljudi se obogatilo, izuzetno je značajno da se primenom ovih predloženih rešenja u budućnosti, stvara mehanizam da se za svakoga utvrdi da li se obogatio na legalan ili nelegalan način. Poslanička grupa Savez vojvođanskih Mađara, svakako podržava donošenje ovog zakona i u Danu za glasanje ćemo glasati za isti. Zahvaljujem.
Hvala gospođo Kovač. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik prof. dr Milorad Mijatović. Izvolite profesore.
Poštovani potpredsedniče, poštovani ministre sa saradnicima, ovaj zakon nije velik, on ima samo 29 članova, ali je vrlo značajan za Srbiju. Značajan, jer će ovim zakonom biti ispravljene mnoge nepravde i država Srbija će biti uvrštena u red zemalja gde se poštuje uplata poreza, gde se poštuje rad i zalaganje da se samo radom i zalaganjem može stići do velike imovine. Znate, jedan od osnovnih ciljeva svake države jeste efikasan poreski sistem. Zloupotreba poreskog sistema postoji svugde, ne samo u Srbiji već u svim zemljama i svako pokušava da nađe način kako da izbegne plaćanje poreza. Međutim, ako je država uređena, ako se znaju pravila ponašanja, ako se poštuju određeni standardi, tada su mogućnosti da se izbegne plaćanje poreza malene, minimalne. Nije slučajno da postoje poreski rajevi, rajevi gde oni pojedinci koji žele da u svojoj državi gde zarađuju, gde stvaraju, da ne plaćaju porez svoje mesto boravka prijavljuju tim poreskim rajevima i to je mogućnost da se izbegne plaćanje. Naravno, dolazi se do nezakonito stečene imovine. Naglašavam, pošto se ovde želi u raspravi naglasiti da će imovina biti oteta, ne. Govori se o nezakonito stečenoj imovini i mogućnost da se ta imovina kroz plaćanje poreza legalizuje, da jednom prestanemo pričati, da je neko stigao do velike imovine na nezakonit način i stalno vučemo tu crtu i stalno naglašavamo, da, mnogi su se obogatili. Potreba za ovim zakonom je postala još mnogo ranije. Znate, možemo pričati što god hoćemo ali do 1990. godine imali smo jednu uređenu državu, koja je imala svoje zakone i ti zakoni su se poštovali i naravno porez se plaćao. Međutim, došla je 1990. godina i kasnije 2000. godina, gde tačno možemo govoriti kako i na koji način je došlo do potpune evazije poreza, odnosno kako su se pojedinci počeli naglo bogatiti. Ja neću govoriti o uzrocima. Uzroci tog nezakonitog bogaćenja jeste privatizacija, koju možemo zvati kako hoćemo, ali većim delom je bila pljačkaška privatizacija, ne funkcionisanje države i moram reći da postoje ipak dve faze u raslojavanju našeg društva. Prva faza je bila o 1990. do 2000. godine. Počela je privatizacija, ali ona je imala i socijalnih elemenata. Podela akcija 60% zaposlenima, i sami znate da su pojedinci koji su radili u dobrim firmama, Beočinska fabrika cementa, Apatinska pivara, zaista dobili vredne akcije i zaista su ti ljudi dobro prošli. Došlo je do otkupa stanova, istina na početku sa dosta realnim vrednostima, a kasnije u toku inflacije i hiperinflacije, odkup je bio ispod svih tržišnih vrednosti. Bila je inflacija, hiper inflacija i naravno, pojedinci koji su bili bliži vlasti, bliži primarnoj emisiji, oni su bili veoma privilegovani i došlo je do enormnog bogatstva. Ali, takvih ljudi u to vreme, bilo je mnogo manje, ta raspodela, ta socijalna dimenzija je zaista dolazila do izražaja i tu su pojedinci, jedan veći broj ljudi došao do neke imovine. Naravno, postoji druga etapa. Ta druga etapa je, ja je mogu slobodno nazvati pljačkaška privatizacija. Eksplozija koja je došla pod firmom demokratije i privatizacije, tada su nam neki koji su došli sa zapada, koji su školovani ko zna na kakvim univerzitetima, govorili, privatizacija po svaku cenu, bez kriterijuma i način da se sve privatizuje i da dođe u privatne ruke, i tada će zemlja Srbija procvetati. Upravo tada je došlo do velikog raslojavanja. Četiristo hiljada je ostalo bez svojih radnih mesta, bez svojih plata i došli su u jedno teško vreme, imaju siromaštva i mnogi od tih ljudi se još ni dan danas nisu oporavili. Došlo je do isisavanja društvenog i državnog kapitala u džepove privilegovanih pojedinca. Znate, to je ta druga etapa, etapa koje smo mi svi bili svesni, ali što je više trajala ta etapa, tada ste mogli videti kako se grade kuće na Dedinju i svim drugim atraktivnim lokacijama, gde se voze skupi automobili, gde se kupuju velike jahte itd. Zbog takvih činjenica i zbog takvih pojedinaca potreban je ovaj zakon i zato će SDPS podržati ovaj zakon, zato što smatramo da će ovo doneti jednu veliku mogućnost da negde ovo društvo postane socijalno odgovornije. Osnova ovog zakona jeste da se odnosi jednako na sve građane. Znači, nema privilegovanih. Često se u javnosti govori da političari su ti koji se enormno bogate. Nije tačno. Ja polazim od stanovišta da svako onaj ko se bavi politikom… a i sam se bavim politikom, verujte, za ovo vreme moja imovina nije uvećana. Naprotiv, ona je smanjena i svi ovde, većina nas koji sede u ovoj sali, te činjenice su veoma svesni, ali vi kod pojedinaca ne možete da tu iluziju razbijete. Zato se zalažem da nema privilegovanih, da počne od svakog pojedinca koji ima imovinu. koja je nesrazmerna primanjima koja ima. Ta utvrđivanja nesrazmerna između prihoda i imovine, ja moram da naglasim, ne mogu da budu proizvoljna. Moraju da postoje standardi, principi, pravila. Ovo ne sme da bude kampanja, ne sme da bude lov na veštice, što smo večito imali u nekom ranijem periodu. Sećate se još ranije, imaš kuću, vrati stan, ili ovde je već bilo govora o ekstra profitu. Kampanja ne sme da bude. To ne može da bude kratkog daha, mora biti dugoročnog i mora biti kontinuirano, ali sa jasnim principima i standardima uz stručno vođenje i nepristrasno. Još da vam kažem nešto, ne otkrivamo mi u državi Srbiji toplu vodu. U svim uređenim državama, u svim uređenim društvima i te kako postoji jaka poreska kontrola. Ne možete ni dinar, ni dolar, ni evro sakriti ukoliko ste ga nezakonito zaradili, korupcijom, raznoraznim švercovanjem, da ne kažem kriminalnim aktivnostima i zbog toga mi pokušavamo i ja mislim da će ovaj proces u koji smo krenuli upravo zbog kontinuiteta i ozbiljnosti dati rezultate. Svi su obećavali ovaj zakon, ali ga niko nije doneo. Ja mislim da je država Srbija upravo sada spremna, da ima sposobnosti i kapacitete da ovaj zakon sprovede u delo. Na taj način postaćemo jedna socijalno uređena država, a to je ono što i želimo. I ne samo to, mi se ovde pridružujemo i državama Evrope. Mi smo kandidat za ulazak u EU i ovaj zakon jeste taj koji nas približava tim uređenim evropskim društvima. Da, imali smo hrabrosti i imamo hrabrost da donesemo ovaj zakon. Građani Srbije to vide i oni to znaju. Naglašavam ponovo da ne može se smatrati da će nečija imovina biti oteta. Govori se i poenta zakona je u nezakonito stečenoj imovini. Naglašavam, nezakonito stečenoj imovini. Ozbiljne stručne službe poreske uprave, koje ćemo formirati, ljude koji će biti kvalitetni i znaće sve šta treba uraditi u ovom poslu, siguran sam da neće praviti greške. Zato postoji više faznih postupaka i zbog toga podržavamo ovaj zakon. Još nešto, SDPS, zalažući se za ovaj zakon, mi se ne zalažemo da budemo jednaki u siromaštvu, mi se zalažemo da u ovoj zemlji postoje i bogati ljudi, ali oni ljudi koji su do tog bogatstva došli svojim radom, svojom sposobnošću, svojim znanjem i pametnim upravljanjem svog kapitala. Znate, velika je razlika između imati i nemati. Mi socijaldemokrate to najbolje znamo. E, upravo imati, ali na pošten način, svojim radom, uz poštovanje zakona, to je onaj motiv koji nas, socijaldemokrate, ali i sve poštene političare, upravo tera da radimo ovaj posao koji radimo. Ono što želim da dalje naglasim, znate, u uređenim zemljama vi imate dve stvari koje su nesporne, a to je smrt i plaćanje poreza. Dakle, u uređenim državama je neshvatljivo da se porez ne može platiti. Kod nas u Srbiji je to postalo pravilo ponašanja - da prevarim državu, da steknem imovinu, jer država je svačija i ničija. Ne, država se štiti upravo i plaćanjem poreza, jer porezom plaćamo sve ostalo, i zdravstvo i školstvo. Ako se mi zalažemo za besplatno zdravstvo, za uređene puteve, auto-puteve, to država može isključivo iz svojih prihoda, a osnovni prihodi jedne države jeste porez. Ako se taj porez redovno plaća, onda je to ono što je naš osnovni zadatak. Naglašavam da ćemo svesrdno podržati ovaj zakon, ali, isto tako molim, nemojmo u diskusijama da razvodnjavamo, da tražimo one mane koje će reći - da, biće mnogo grešaka. Borimo se da idemo konzistentan zakon, zakon koji će se verovatno u narednom periodu popravljati, ali isto tako daleko je važnije stvarati ekipe u okviru poreske uprave u toj posebnoj jedinici koja će stručno, kvalitetno raditi ovaj posao i na taj način bićemo u situaciji da imamo i rezultate. Znate, nije tu samo suština da država ima pare. Daleko je važnija ta socijalna komponenta, komponenta gde će svako građaninu reći - da, u ovoj državi, državi Srbiji, više se ne može dolaziti do imovine, velike imovine na nezakonit način, bez poštovanja zakona i bez plaćanja poreza. Zbog toga SDPS će svesrdno podržati ovaj zakon i glasaćemo za njega u danu za glasanje. O nekim pitanjima ćemo govoriti i u pojedinostima, ali u globalu podržavamo ovaj zakon. Hvala.
Hvala, prof. Mijatoviću. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Sada reč ima gospodin Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, uvaženi predstavnici Ministarstva pravde, poslanička grupa SPS će u danu za glasanje podržati set zakona o kojem danas raspravljamo. Ono što sigurno privlači najveću pažnju i što je najaktuelnije od predloženih zakona o kojima vodimo raspravu nesumnjivo jeste Zakon o poreklu imovinu i oporezivanju nezakonito stečene imovine. Ovde se postavlja pitanje koje ste vi, uvaženi ministre, postavili na samom početku u uvodnom izlaganju, da li je bilo potrebno donositi jedan poseban zakon imajući u vidu odredbe zakona koji su već na snazi? Konkretno, Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji ima ili sadrži odredbe kojima se reguliše upravo materija koja je obuhvaćena predloženim Zakonom o poreklu imovine i oporezivanju nezakonito stečene imovine. Konkretno, u Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji postoji tzv. „unakrsno ispitivanje“ imovine i postoji institut tzv. „vanrednog poreza“ na ne prijavljene prihode, ali je to po poreskoj stopi od 20% za razliku od Predloga zakona gde je predložena poreska stopa od 75%. Dakle, postavlja se pitanje – da li je trebalo intervenisati u postojećem zakonu, Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji, i tamo normirati sve ovo što treba da bude predmet naše rasprave ili doneti jedan potpuno novi zakon koji će na precizan, jasan, praktično primenjiv način regulisati kompletnu materiju koja se vezuje za utvrđivanje tzv. „viška imovine“ koji nije stečen zakonito? Mi socijalisti smatramo da zaista treba da postoji jedan poseban zakon i podržavamo što je predložen ovakav zakon iz jednostavnog razloga što bi u postojećem Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji imali situaciju nepotrebnog normiranja, nepotrebnih odredaba, zbunjujućih, nepreciznih, nejasnih i tako dalje, a u svakom slučaju ovde imamo nešto što je barem jedna vrsta iskoraka ili početni korak da se krajnje odlučno, krajnje principijelno i dosledno suprotstavimo najvećoj pošasti na svetu, a to je korupcija. I da budemo iskreni, ne postoji zemlja na zemaljskoj kugli, ne postoji država na ovoj planeti koja nema korupciju, samo je pitanje koliki je stepen korupcije, niti postoji država koja je imuna od korupcije. Ono što je bitno za Srbiju i ono što sprovodi naša vlast to jeste cilj da imamo nulti stepen tolerancije na korupciju sa jedne stane, a sa druge strane da se u nekoj vrsti sinergije svih činilaca i normativno i praktično borimo protiv korupcije, da je suzbijamo na najmanju moguću meru i ako je to moguće, a jeste ideal na neki način da je u celini eliminišemo. Zbog toga je ovaj zakon kao antikoruptivni zakon ima za cilj smanjenje koruptivnih aktivnosti. Kritičari ovog zakona su između ostalog isticali razne dileme, osude na čak nacrt zakona i pre nego što je ušao u skupštinsku proceduru, pa je tako izražena sumnja da rukovodilac posebne jedinice poreske uprave koji će rukovoditi postupkom utvrđivanja nezakonito stečene imovine navodno ima mogućnost da donese i smernice, ostvari uvid u podatke svakog od nas ovde prisutnih i na taj način da vrši određene vrste zloupotrebe. Zašto? Zbog toga što ga postavlja Vlada Republike Srbije i zbog toga što kritičari ovakvog zakonskog akta smatraju da se na taj način otvara prostor da se eventualno gone oni koji su politički nepodobni. Mi u poslaničkoj grupi SPS odbijamo ovakav stav kao populistički sa stanovišta političkog marketinga, jer se postavlja jednostavno pitanje – ko drugi može da postavi ili imenuje rukovodioca posebne jedinice poreske uprave osim Vlade? Zašto? Pa zbog toga što je poreska uprava sastavni deo sistema države ili državnog aparata. Pa neće ga postavljati neko udruženje građana ili ne znam ko. Dakle, imamo situaciju u kojoj postoji subordinacija i hijerarhija i u kojoj postoji uređeni sistem upravljanja. U tom sistemu se nalazi i poreska uprava. Poreska uprava podleže odgovarajućem sistemu organizovanja koji podrazumeva i postavljanje određenih funkcionera, rukovodilaca, pa čak i drugih kadrovskih struktura, a isključivao od strane Vlade, jer to drugi niko i ne može. Ono što smatram da je bitno istaći, uvaženi ministre, jeste da je zaista ovaj zakon učinio jednu vrstu napretka kada je u pitanju prevashodno teret dokazivanja uvećanja imovine. Teret dokazivanja uvećanja imovine pravilno jeste na poreskoj upravi. Ne može biti ni na Peri Periću, ni na Marku Markoviću, bilo kom fizičkom licu. Znači teret dokazivanja tzv. „viška imovine“ i to onog dela imovine za koji će se kasnije utvrđivati da je nezakonito stečen, jeste isključivo na poreskoj upravi. Logično je, poreska uprava raspolaže mehanizmima kako da utvrdi taj tzv. „višak imovine“, ali sa druge strane teret dokazivanja sticanja ili porekla imovine nesumnjivo jeste i nesumnjivo treba da bude na svakom fizičkom licu kao poreskom obvezniku i mi to bezrezervno podržavamo. Što se tiče prava uvida u javne knjige i registre radi prikupljanja podataka od kojih zavisi uvećanje imovine, odnosno utvrđenje uvećanja imovine tu je, da kažemo iskreno, teren malo osetljiv imajući u vidu da se zadire u podatke koji su zaštićeni shodno propisima o zaštiti podataka o ličnosti. Mislim da je možda moglo, uvaženi ministre, da se izvrši dodatno normiranje u predlogu zakona, gde će se ne samo reći posebnim zakonom, već upravo Zakonom o zaštiti podataka o ličnostima, voditi računa da se upravo ti podaci koriste krajnje oprezno, da ti podaci moraju ostati u zoni diskrecije i da tim podacima se može raspolagati isključivo u postupku kojim se utvrđuje s jedne strane višak imovine, s druge strane nezakonito sticanje tog viška imovine. Možda bi odborskim amandmanom to moglo da se popravi jer bi kvalitet zakona u tom smislu nesumnjivo bio bolji. Što se tiče samog pokretanja postupka, dobro je što se on pokreće po službenoj dužnosti, eksoficijom, ali se isto tako dozvoljava da se može pokrenuti i na osnovu prijave bilo kog fizičkog lica koji ukazuje da bilo ko raspolaže sa viškom imovine i da postoji osnovana sumnja da taj višak imovine nije stečen u skladu sa zakonom. Dakle, imamo neku vrstu ustrojstva pravne sigurnosti koja se sa jedne strane postiže pokretanjem postupka po službenoj dužnost, a sa druge strane mogućnošću da svako od nas s obzirom da imamo i građansku obavezu i ustavnu obavezu i moralnu obavezu, da se borimo zajedno sa državnim aparatom protiv koruptivnog delovanja, da ukažemo da to koruptivno delovanje postoji i da kažemo jasno i glasno gde postoji, odnosno ko se ogrešio o zakon i ko je na nezakonit način stekao imovinu. Što se tiče cenzusa, odnosno visine iznosa vrednosti imovine od 150 hiljada evra i trogodišnjeg roka, naravno da se oko toga može diskutovati, naravno da se oko toga može dosta polemisati da li je taj iznos trebao da bude možda i manji, da li je možda trebao da bude i veći, ali mi socijalisti smatramo da je bitno da smo pokrenuli ovo pitanje, da je ovaj cenzus sada u fazi nekog praktičnog proveravanja nakon primene ovog zakona, zato što će ovaj zakon stupiti na snagu u roku od osam dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“, ali će se primenjivati nakon isteka godine dana od upravo tog roka. Dakle, u tom periodu od godinu dana imamo obavezu da se ovaj zakon, odnosno da se izvrše pripreme kako bi se ovaj zakon u praktičnom smislu reči na najbolji mogući način sprovodio, a sa druge strane kada ga budemo počeli primenjivati, videćemo u kojoj meri su ove odredbe koje za sada možemo posmatrati i kritički i ne kritički, koliko su one u praksi realno prihvatljive, odnosno koliko će ovaj zakon biti efikasan. Sad dolazimo, uvaženi ministre, do jednog člana za koji ja smatram da može da bude sporan u praktičnoj primeni, pa ću vas zamoliti da razmislite da se eventualno ovaj član predloženog zakona možda i izmeni. Radi se o predlogu člana 14. stav 3. ovog zakona gde se kaže da neučestvovanje u postupku stranke ne odlaže trajanje postupka, odnosno ne odlaže radnje koje se preduzimaju u toku postupka. Ovakva generalna norma nisam siguran da je dobra, zato što treba voditi računa da li je to neučestvovanje stranke opravdano ili neopravdano. Ako je opravdano i ako stranka opravda svoje neučestvovanje činjenicom da je bio zdravstveno sprečen, da ima objektivne razloge zbog kojih nije pristupio, da je imao bilo šta što podrazumeva problem, ali objektivne prirode, koji ga onemogućava da učestvuje u postupku, onda nema razloga da se preduzimaju radnje na njegovu štetu i da postupak traje. Naprotiv, u tom slučaju treba tu pravnu radnju ili neku drugu radnju koja se preuzima odložiti, pa onda kada on bude spreman da pristupi i kada bude sposoban da preduzima sve ono što je u korist zaštite njegovih interesa, onda je, naravno, to omogućeno. U obrazloženju predloga zakona predlagač je pokušao ovo da obrazloži, međutim, norma je ostala ovakva kakva jeste. U praktičnoj primeni ovakva norma, s obzirom da je širokog spektra tumačenja, može izazvati neujednačenu sudsku praksu i dovesti stranke u problem, a taj problem podrazumeva da stranka trpi štetu koju ne bi smela da trpi zbog toga što su neke radnje preduzete bez njenog prisustva. Dalje, ono što je dobro, dobro je što ste pravilno regulisali pitanje dvostepenosti u odlučivanju, mogućnost izjavljivanja žalbe, da žalba odlaže sprovođenje prvostepenog rešenja, dakle, ima suspenzivno dejstvo, to je jako dobro rešenje i naravno, da se protiv konačnog rešenja u upravnom postupku može voditi upravni spor po tužbi. E, sad, ono što je ovde jako važno istaći jeste da mi se čini da su ovim zakonom na neki način dovedene u sumnju odredbe Krivičnog zakonika, odnosno ne u sumnju odredbe Krivičnog zakonika, nego da smo možda došli u situaciju da čak negde malo i derogiramo Krivični zakonik. Pojavljuje se jedna odredba koja kaže da u slučaju izvršenja krivičnog dela i u slučaju da se krivičnim delom ostvari protivpravna imovinska korist, a onda plati porez, da se upravo ta imovinska korist, odnosno u tu imovinsku korist uračunava iznos plaćenog poreza po ovom zakonu. I to nije sporno, to je dobro rešenje, ali zašto nije normirano u Krivičnom zakoniku? Zašto nismo pristupili izmeni odredaba Krivičnog zakonika da bi imali situaciju koju treba da izbegnemo, a to je da se ovaj zakon pojavljuje kao leks specijalis u odnosu na Krivični zakon? Znači, nisam siguran da je pravno tehnički ovo dobro rešeno, imajući u vidu da imamo onaj tzv. institut lex specialis derogat legi generali, a ovaj zakon ne bi smeo da derogira Krivični zakonik kao opšti zakonik. U tom smislu, krajnje dobronamerna sugestija iz poslaničke grupe SPS da se razmisli da se pristupi, da predlagač pristupi izmenama i dopunama Krivičnog zakonika zbog toga što mi amandmanima u tom smislu nismo mogli da reagujemo, imajući u vidu da bi prekoračili obuhvat zakonskih izmena, odnosno predloženog zakona. Dalje, ono što je dobro, a to je dobro što je uradio Odbor za pravosuđe, ja pretpostavljam, iskreno, na vaš predlog, da se mora uvesti obavezna bezbednosna provera za sva lica koja vode postupak protiv svih onih za koje postoje ili osnovana sumnja ili verovatnoća ili dokaz da su stekli imovinu na nezakonit način. Zašto ovo govorim? Zbog toga što kredibilitet onih koji će postupati protiv svakog ko se ogrešio o zakon, ko je koruptivno delovao, ko je na osnovu koruptivnog postupanja stekao neku imovinu, da upravo ta lica koja vode postupak moraju imati apsolutni kredibilitet, a to znači da bezbednosna provera prema takvim licima mora biti apsolutno celovita i sa stanovišta postupanja MUP, na čijem ste vi čela i sa stanovništva postupanja BIA, koja ima obavezu i nadležnost da ocenjuje i neke druge podatke vezane za ličnosti koje mogu ukazati na sumnju ili eventualno potvrditi koruptivno delovanje. Prema tome, potpuna podrška Odbor za pravosuđe, koji je amandmanom reagovao, a siguran sam da taj amandman postaje sastavni deo predloga ovog zakona i da ćemo na taj način imati jednu vrstu sigurnosti kada su u pitanju lica koja postupaju u predmetima ili u postupcima utvrđivanja, pod jedan, viška imovine, pod dva, utvrđivanja nezakonitosti sticanja tog viška imovine. Na samom kraju, kada komentarišemo ovaj predlog zakona, želim da izrazim stav poslaničke grupe SPS, naravno, SPS u celini, mi nikada nećemo ni posustati, ni prestati da dajemo svoj puni doprinos smanjenju korupcije, u pokušaju da je eliminišemo u celosti, da uništimo korupciju, jer jedino država u kojoj ne postoji korupcija, ne postoji korupcija u onoj meri u kojoj ugrožava temelje države, može obezbediti pravnu sigurnost građanima, a SPS kao državotvorna stranka se uvek borila za tako nešto i na tom putu će ostati dosledna do kraja. Da li će se korupcija iskoreniti ili neće, zavisi najviše i isključivo od onih koji su kao građani dužni i obavezni da poštuju i prava i slobode, ali istovremeno da imaju obaveze prema državi, a osnovna obaveza prema državi jeste da se država čuva i zaštiti od bilo kakvog delovanja koje može podriti državu, pravni sistem, političko i društveno uređenje, a nažalost, u najvećoj meri to je korupcija. Dakle, SPS ostaje dosledna na putu borbe protiv takve pošasti. Što se tiče ostala dva zakona, vrlo kratko ću prokomentarisati. Uvaženi ministre, odredbe Zakona o parničnom postupku, kojim se menja postojeći, odnosno pojedine odredbe Zakona o parničnom postupku, jesu dobra rešenja, ali ću vas zamoliti da kao ministar unutrašnjih poslova i čovek koji je dao veliki doprinos da se Ministarstvo i osavremeni i da bude daleko efikasnije, daleko bliže narodu u cilju zaštite prava građana, da se podaci koji se inače relativno brzo dobijaju od strane MUP učine još dostupnijim. Radi se o tome da u svakoj presudi koju donosi sud za podatke o strankama moraju biti zastupljeni podaci koji se vezuju za tzv. lične generalije, odnosno lične podatke poput JMBG itd. U advokatskoj profesiji postoji jedna ustaljena praksa da se advokati obraćaju MUP, nadležnoj službi, radi dobijanja JMBG, kako bi se uredila tužba, kako bi to bio podnesak koji je podoban za postupanje od strane suda i kako stranka ne bi trpela ako bi se tužba odbacila zbog toga što je neuredna. Šta je ovde možda dodatno korisno? To je da još učinimo neki dodatni napor da ubrzamo još dalje postupak prosleđivanja podataka iz baze podataka, to su javni registri, a kad govorim o javnim registrima, tu podrazumevam i na čelo pouzdanosti u te podatke u javnim registrima, onda je logično da se ti podaci elektronskim putem mogu dobiti odmah. Zbog toga bi bilo dobro da advokatura kao profesionalna organizacija koja štiti interese građana može elektronskim putem direktno povezana sa podacima koji se vezuju za upravo one lične generalije koji se odnose na stranke. Mislim da je to sigurno moguće, imajući u vidu da je naše Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave osavremenilo tzv. e-uprava elektronskom bazom koja podrazumeva dostupnost u svakom trenutku i da to može da bude i u ovom slučaju. Na samom kraju, što se tiče odredaba Zakona o obligacionim odnosima, dobro je što se ovaj zakon usaglašava sa drugim propisima, sa propisima koji se odnose na javnobeležničku delatnost, sa propisima koji se odnose na promet nepokretnosti, ali samo jedna mala primedba Ministarstvu pravde, mom uvaženom kolegi, koga jako poštujem, gospodinu Ćosiću, ovo je trebalo ranije, a ne ovoliko dugo čekati da usaglasimo ove zakone, jer smo to upravo zbog ovih problema koji se pojavljuju u praksi mogli već imati u primeni. Zahvaljujem se. Još jednom, podrška SPS predloženom setu zakona.
Hvala. Reč ima potpredsednik Vlade i ministar gospodin Nebojša Stefanović. Izvolite.
Hvala, gospodine Jovanoviću, na jednoj, rekao bih, vrlo sadržajnoj raspravi u kojoj ste i vi otvorili više interesantnih pitanja. Da vam kažem, svaki zakon, znate i sami, koji izaziva pažnju javnosti, koji je suštinski imao određenu složenost izaziva i različita pitanja, tumačenje i naravno primena tog zakona nije uvek samo u donošenju propisa, već i kako ćemo ga primenjivati, ne samo ovaj zakon, već brojni drugi. Ovaj zakon je važan zato što na jedan sistemski način, i hvala vam na podršci za to, uređuje kako da se efikasnije borimo protiv korupcije i kako da pokažemo da smo kao država posvećeni tome da ne dozvolimo da neko ko je nezakonito stekao imovinu može njom da raspolaže i da one građane koji su to radili legalno prosto ponižava i da kaže vi ste u stvari potpuno pogrešno u životu radili što ste plaćali porez, zato što ste sticali svojim radom svoju imovinu. Naravno, time će se i jedan teret, kako bih rekao, neka senka sumnje skinuti sa određenih ljudi za koje se u javnosti nekad stvara slika da su svoju imovinu stekli nezakonito, a u stvari nisu. Dakle, zakon je tu vrlo jasan. Što se tiče nekih od pitanja koje ste vi postavili, dva seta pitanja, meni je bilo isto zanimljivo, konsultovao sam se sa kolegama oko toga, pogotovu u slučaju kada stranka ne može da bude prisutna tokom postupka i faktički mi jesmo stavili zakonsko rešenje koje kaže da odsustvo stranke ne zaustavlja postupak upravo zbog želje da budemo efikasni. Znate i sami da se često dešavalo da se različiti postupci, pošto se ovde govori o poreskom postupku, ali u poreskim postupcima, u sudskim postupcima, u svim drugim, često su stranke pokušavale da, koristeći svoja zakonska prava i pokušavajući da odlože termine kontrole, suđenja, bilo čega, izbegnu suštinski odgovornost. Dakle, nismo želeli da se to ovde dogodi. Međutim, ono što je krovni zakon vezan za poreski sistem, dakle, ovde se ti propisi koji se odnose i na poreski sistem shodno odnosi na ovaj zakon. Dakle, svako ko učini svoje odsustvo opravdanim, ko dokaže da je bio opravdano odsutan u tom trenutku neće snositi negativne posledice. Dakle, u tom smislu mislim da je to tumačenje nešto što jeste važno, ali smo hteli da naglasimo ovu normu. Ona nije u koliziji sa prethodno navedenim iz poreskog postupka. Ovde smo hteli ovu normu da naglasimo baš zbog toga da ne bi nikome učinili verovatnim, kako se i ovde kaže, da može da izbegne odgovornost izbegavanjem svog prisustva u postupku. Takođe, ovde ćemo imati faktički jedan organ koji će sprovoditi, dakle, to posebno odeljenje u poreskoj upravi, gde ćemo faktički uspeti da na teritoriji cele zemlje ujednačimo postupak, odnosno imaćemo jedinstvene norme kojim će se delovati, što je dobro. Verujem da ćemo na takav način postići… I opet kažem ono što sam rekao u uvodu da to neće moći za dve, tri nedelje, svakako da ljudi ne očekuju da će se čudesno nešto dogoditi. Na kraju krajeva, samo dejstvo zakona stupa na snagu godinu dana od dana donošenja ovog propisa u Narodnoj skupštini, jer su potrebne pripremne radnje, da se izvrši obuka ljudi, da se obezbedi formiranje tih posebnih odeljenja i povezivanje sa jedinstvenim sistemom baza podataka gde će oni moći faktički od drugih državnih organa, imaju oficira za vezu, da crpe podatke koji dokazuju tu vrstu imovine. Takođe, ono što je vaše drugo pitanje bilo, moram da razmotrim sa kolegama, na prvi pogled mi se ne čini verovatnim da možemo da dozvolimo da bilo ko pristupa ličnim podacima građana sa jedinstvenim matičnim brojem mimo državnih organa. Dajte da razmislimo da li možemo da uspostavimo mehanizam gde bismo u potpunosti isključili zloupotrebu, a u stvari olakšali kanal komunikacije. Vi znate da se ja uvek trudim, najlakše je reći ne može, ne, i to je najlakši odgovor uvek, da vidimo da li nešto možemo, ali naravno da ne ugrozimo bezbednost podataka građana. Hoću tu da pohvalim, ako neću ja ko će drugi, ljude iz Sektora za informatiku i analitiku MUP-a. Dakle, od trenutka kad je uspostavljen sektor, od trenutka kada su na ozbiljan način napravljene baze podataka, serveri, storidži, svega što se čuva tamo, ni jednom taj podatak, koji su građani dali, ni brojevi ličnih karata, ni pasoša, ni matični brojevi, nikada ta informacija nije ni iscurela, ni ukradena, ni na bilo koji način napustila sigurno čuvanje MUP, tako da hoću da pohvalim njihov rad i mislim da su izuzetni stručnjaci. Hoću da im se zahvalim zato što su faktički odabrali da rade za svoju zemlju, a uveren sam da bi u privatnom sektoru danas mogli da zarađuju i veće plate i da imaju veća primanja. Dakle, profesionalci koji su odabrali da, iz patriotskih razloga, ostanu u svojoj državi. Hoću da im se zahvalim na dobrom radu, zaista nešto što moramo da istaknemo zato što su to ti ljudi koji nam faktički omogućavaju da mi danas možemo da razgovaramo o elektronskoj upravi, da možemo da razgovaramo o lakšem povezivanju. Na kraju krajeva, oni će biti ti koji će biti zaduženi za sprovođenje određenih segmenata ovih zakona, jer će baze podataka, koje će MUP ustupati poreskim organima i sarađivati sa njima, upravo ići preko tih baza podataka. Hvala još jednom.
Hvala, gospodine Stefanoviću. Za reč se javio Neđo Jovanović, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Drago mi je da imamo ista mišljenja u pogledu suštinskih pitanja kada se radi o Predlogu zakona, s tim što ću ja učiniti jednu malu digresiju, a to je sledeće. I ovaj Zakon o poreklu imovine, odnosno oporezivanja nezakonito stečene imovine ima delimično i procesni i materijalno-pravni karakter. Dakle, radi se i o procesnim normama i materijalno-pravnim normama. Slično je i sa Zakonom o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Samo je jedna mala, krajnje dobronamerna sugestija, a to je da se upravo u ovom zakonu jasno naznači da se procesna disciplina, a kada govorimo o procesnoj disciplini, to onda znači da ja kao stranka u postupku ne ugrožavam postupak, ne utičem na odugovlačenje postupka, da ne opstruiram organ koji vodi postupak, da se tu shodno primenjuju odredbe ZPPPA, odnosno Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. To ovde nije naglašeno na implicitan način, već je samo rečeno – ne učestvovanje stranaka u postupku ili stranke u postupku ne odlaže preduzimanje radnje. Generalna norma. S obzirom da u praksi znam kako to nekad doživi odgovarajući epilog, taj epilog zna da bude štetan za stranke, jer ga organi različito primenjuju. Ono što želim, ministre, da iskreno kažem jeste da je ova Vlada uspela u jednoj stvari da uspostavi fiskalnu disciplinu, doprinos još većem uspostavljanju discipline u fiskalnom smislu reči jeste ovaj zakon i zbog toga je poštovanje SPS i naš doprinos u svemu tome nešto što će biti naš princip u daljem radu zajedno sa vama. Hvala.
Hvala, gospodine Jovanović. Reč ima dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Kao što sam rekao i ono što kaže zakon, na postupak propisan ovim zakonom, ako nije drugačije određeno ovim zakonom, primenjuje se zakon koji uređuje poreski postupak i poresku administraciju. U svakom slučaju, ono što je dobro, nadležni odbor Narodne skupštine danas potpuno jasno, kroz ove reči izrečene tokom ove rasprave, može da zna šta je autentična volja Narodne skupštine kada donosi ovaj zakon, odnosno autora zakona i kasnije, naravno, narodnih poslanika koji ga donose. Tek kroz autentično tumačenje zakona sutra, ukoliko bude bilo različitih posmatranja ove tačke, mislim da je sada nedvosmisleno jasno da imamo nameru da se i odredbe Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji odnose i na ovu normu. Još jednu stvar sam hteo da kažem. Ono što je meni bilo, recimo, interesantno i tu sam sa kolegama iz Ministarstva pravde razgovara, to je bila krivična odgovornost, to je ono što možda jedan deo ljudi neće u prvom momentu razumeti. Dakle, mi imamo nekoga ko je stekao nezakonitu imovinu u tri godine, dakle, veću od 150 hiljada evra u dinarskoj protivvrednosti ili veću, i mi toj osobi naplaćujemo, prvo, porez od 75%, ali to onda, prvo, uključuje, ako sumnjamo da postoji krivično delo, tužilaštvo i ono utvrđuje krivičnu odgovornost, ali ne samo za preostalih 25%, već i na drugu imovinu koju to lice može imati. Mi onda možemo da oduzmemo 100% te imovine, ali u tom trenutku se uključuju tužilaštva i u smislu druge imovine koju to lice poseduje. Ako ste vi, recimo, 2007. godine, vi, neko lice, steklo 2007. godine, ne znam, 30 hiljada evra, 2008. godine 100 hiljada evra, onda 2009. godine nije steklo imovinu, pa 2010. godine jeste, vi faktički nemate u tri godine sticaj… Tako je, ne možete da primenite ovaj zakon. U slučaju da postoji krivično delo vi možete u drugim godinama, ako utvrdite osnove za postupanje po ovom zakonu, da primenite i zakon na drugu imovinu. Hoću da kažem da mislim da je dobro smišljeno da imamo faktički, da ne može da se izbegne zakonska kazna za krivično delo, a da svakako imamo mogućnost i instrumente za oduzimanje imovine, tako da mislim da je to važna poruka, jer, nažalost, baviće se i ovim poslom u MUP-u shvatio sam da nosioce organizovanog kriminala brine samo jedna stvar – oduzimanje imovine. Ne brine ih toliko odlazak u zatvor, nažalost, naravno da pokušavaju da to izbegnu, ali najviše boli kad im se oduzme imovina. I vi kada imate mogućnost da danas oduzmete i imovinu koju ne mogu da prikažu, odnosno da dokažu njeno poreklo i imovinu stečenu kroz krivično delo, vi imate postignutu baš tu lekciju koju hoćemo da ih naučimo, a to je da se krivično delo ne isplati. S druge strane, ovo što ste rekli, i potpuno se slažem, da je ova Vlada uspela zajedno sa Narodnom skupštinom, ja to volim da istaknem jer je Narodna skupština zaista u ovom procesu bila važna, da uspe da postigne jednu fiskalnu disciplinu da naplaćujemo mnogo više poreza, jer taj porez kada ljudi kažu – da, naplaćuje se porez, da, to su naše škole, bolnice, putevi, sve ono što se gradi u ovoj državi gradi se iz poreza, gradi se iz prihoda koje država ima, gradi se iz onog što ostvari naša država, što ostvare firme i preduzeća, što ostvari privreda. Svi ti porezi služe da možemo da gradimo bolju zemlju. Što bolji budemo u naplati poreza, što bude normalnije kod ljudi ne da razmišljaju o načinima kako će da nađu neku rupu i da plate manje ili da pokušaju da izbegnu plaćanje poreza, već kako će da plate porez i da budu mirni sa novcem koji su zakonito ostvarili, tim pre ćemo imati još bogatiju, još moćniju državu koja će moći više da uradi za svoje građane.
Hvala gospodine Stefanoviću. Sada reč ima Aleksandar Stevanović. Izvolite gospodine Stevanoviću.
Hvala. [[Isključen mikrofon]] (Narodni poslanici dobacuju.) Mogu ja i glasnije nije nikakav problem.
Izvinite nije bio uključen mikrofon. Izvolite.
Dakle, ovo je jedan zakon koji u suštini se bavi više pravdom nego vladavinom prava. S te strane možemo reći da smo u nemogućnosti da brzo izgradimo vladavinu prava u Srbiji, što inače i nije nešto što je realno očekivati da se desi preko noći, jer i druge zemlje su vladavinu prava i nezavisne institucije jako dugo gradile. Pitanje je u stvari koliko smo mi stigli u tom procesu. Ovaj zakon u suštini služi da nam premosti neke stvari koje uobičajene institucije, uobičajeni krivični postupak i druge institucije sistema jednostavno nisu uspele da urade iz mnogo razloga. Ti razlozi su vrlo često bili prilično objektivni, pošto je Srbija prošla kroz jednu veliku promenu sistema i iskustva drugih zemalja nas uči da nikada ta promena sistema nije bila lišena zloupotreba koje su se dešavale u tim periodima i velikih nepravdi koje su na neki način uništavale koheziju jednog društva. Tako da je moje pitanje, ako smo se već odlučili na ovakav zakon protiv koga poslanička grupa Stranke moderne Srbije nema ništa protiv, zakon nije predugačak, prilično jednostavan u svojoj materiji, zašto smo čekali 2020. godinu? Ono što je dobro je da se zakon donosi na kraju mandata jedne većine, jer u tom slučaju, pošto se ne zna ko će biti naredna većina, taj zakon se može odnositi na svakoga. S te strane može se reći da nije u svojoj esenciji politički motivisan. Ali ono što će ostati kao jedan kamen u cipeli je zašto smo čekali da donesemo ovaj zakon do 2020. godine? U osnovi smo priznali da više ne volimo ishode sistema koji ne funkcioniše u potpunosti kako treba, nego što smo uspeli da taj sistem postavimo da funkcioniše u svakom svom segmentu. Jednostavno, ovaj zakon daje odgovor na jedno tipično pitanje koje kaže da se pravda obično i žarko želi, ali ko traži pravdu najverovatnije će je tražiti jako dugo. Ovaj zakon pokušava da taj put traženja pravde koja je bitna za koheziju jednog društva koliko god je mi posmatrali različito učinimo bržim i izvesnijim. Međutim, ono što bih istakao je da nema zamena za institucije kao što su sudstvo, za dobar krivičan zakon, za ljude koji su lišeni pritisaka svake vrste i koji su u stanju da rade svoj posao. U suštini, nema zamena za institucije koje tvore vladavinu prava ili ti koji tvore jednakost svih ljudi u jednoj zemlji pred zakonom. Logično je imate velika očekivanja od ovakvog zakona i ona se dosta često podgrevaju u javnosti. Međutim, ono što će verovatno biti razočaravajuće baš za one koji kažu da jako žele pravdu, a nisu svesni koliko je pravda, barem ona nebeska velika pravda vrlo često daleka, i da su najveće zloupotrebe u Srbiji urađene po zakonu, odnosno da su mnoge od zloupotreba koje su se desile u Srbiji u ovom momentu teško dokazive u sadašnjem sudskom sistemu. Iako se ovde svi slažemo da je na primer tunelovanje ili ti probijanje pravnog lica kada vi koristite društvo sa ograničenom odgovornošću kao da je to vaša privatna imovina i da niste u odnosima sa poveriocima i svim ostalim, radnja koja jeste krivično delo, iskustvo prakse naših sudova nam je dokazivalo iznova i iznova da se tunelovanje gotovo nikada nije dokazalo ili da su ti procesi trajali jako dugo, a da su ishodi na kraju bili razočaravajući za one koji su mislili da su dokazali takve stvari. U ovih 20 godina promene sistema, koji se jako dugo menjao u Srbiji i nije se dovoljno promenio da bismo rekli da je Srbija postala jedna prava zapadna zemlja u kojoj postoji nesporna vladavina prava i nezavisne institucije, imali smo mnogobrojne slučajeve gde se sticalo na način koji je krajnje čudan i čije posledice ne samo da se ogledaju u tome da je neko stekao, nego da je svima nama ostalima ostavio troškove takvog sticanja. Imali smo mnogobrojne slučajeve da su uništava pravna lica u Srbiji tako što su kupovana iz pozajmljenog kapitala, a taj pozajmljeni kapital su davale banke koje nisu imale ama baš nikakve želje da im se te pare vrate, pa kada onda sa tuđim parama koje ne morate vratiti kupite neku firmu nemate nikakav problem da nakon nekog vremena tu firmu gurnete u dugove, izvučete pare iz te firme i te pare da postanu vaše privatne pare. Toga je u Srbiji bilo toliko i toliko je štete napravljeno upravo takvim ponašanjem da je jako teško izvesti konačnu računicu. Međutim, ono što je najverovatnije problem sa ovim zakonom je da će upravo najveći igrači koji su radili takve stvari ostati izvan domašaja tog zakona jer što ste radili u stvari veća nepočinstva, što ste više firmi upropastili, što ste više banaka gurnuli u propast koje mi sada kao građani Srbije tu propast plaćamo iz budžeta ili plaćamo kroz nove emisije obveznica Srbije iznova i iznova, problem je što najverovatnije tu nećemo videti pravdu iz prostog razloga što je u većini slučajeva ovo rađeno pod dobrim pokrićem zakona i što su radili ljudi, a tu ću se vratiti na jednu drugu stvar. Kada uzimate 100 miliona ili 200 miliona, to boli ljude u Srbiji, ne boli ih što je neko uzeo 10 ili 20 hiljada, i to jesu najveći problemi koji postoje u Srbiji, vi onda imate i mogućnost da sebe zaštite u pravnim postupcima, da napravite najbolje šeme za izbegavanje poreza koristeći kako srpske propise, tako i mogućnost saradnje sa poreskim oblastima koje uopšte ne žele sarađivati sa Srbijom, znači ofšor zona određenih, iako nema ništa nelegalno u poslovanju sa istima, ali ima aktivnosti koje su jako blizu nelegalnih i da će konačno suma sumarum biti i sa ovim zakonom jako teško dokazati upravo najveća kriminalna dela koja su se desila u Srbiji. Moja skepsa je dosta duboka i mislim da će u stvari tu ključno pitanje biti ne da li se prošlost može ispraviti, da li se mora platiti cena za nešto što drugi popiju u kafani, nego je pitanje da li danas možemo postaviti sistem i da li ovaj zakon stvara ono što je esencija odbrane zemlje od krivičnih dela, a to je da dobit od kriminala nije lako dostupna, da je rizik činjenja krivičnog dela veliki, a da su institucije sposobne da ta dela procesuiraju. Tu ću se opet vratiti na ono što sam već rekao. Mislim da je esencijalno bitno da ljudi koji budu radili u poreskoj ovaj posao budu obučeni, izuzetno obučeni, da imaju podršku pravnu, pošto ako ulaze u procese neće ulaziti sa ljudima koji su naivni i koji neće imati dobru pravnu podršku, vrlo kvalitetnu, da budu adekvatno plaćeni jer pre ili kasnije ljudima koji rade rizične poslove, za osrednje pare, to dosadi da rade jer vide da su neke druge odluke bolje. Opet, imajući u vidu da je nerealno očekivati da nekoga platite 10.000 evra da radi taj posao jer bi se onda digla kuka i motika, između ostalog, zašto se to dešava, onda je pitanje da ljudi koji se bave tim postupku prvi vide da taj postupak ima smisla, odnosno da dolazi do procesuiranja. U vreme baš dok je iz vaše nadležnosti ministre, u MUP nije bilo naročito dobrih plata, sada je drugačije i dok nije bilo dobre opremljenosti, ljudi su govorili da plate jesu male, ali ono što ih je nerviralo to je da njihov rad na kraju padne u svakom pogledu i onda ne samo da su radili za malo, nego su se pre nekih pet, šest godina donekle osećali kao da to uopšte nema smisla i da u Srbiji nepravda pobeđuje, gotovo konstantno. Stoga ako mi želimo ovakvim zakonom da instant u određenim godinama postignemo što ne možemo kroz redovne pravne forme, esencijalno je da oni koji stave svoje vreme, a ja bih rekao verovatno i svoju bezbednost u pitanje imaju osećaj da to ima smisla. Ono što je dugoročno bitno za Srbiju nije donošenje leks specijalisa koji se bave utvrđivanjem da je neko stekao bogami poveliku imovinu, a da to ne zna da objasni. To je posledica. Vrlo je nenormalno da ako imate prosečnu srpsku porodicu i da kažemo da su to tri i po osobe, ajde da kažemo da je jedno dete, vrlo često i punoletno. Vrlo je teško očekivati da imate porodicu koja ne zna kako je stekla 450.000 evra, što je granica za gonjenje, pošto se najčešće ono što se stekne krivičnim delom rasporedi i na porodicu i na rodbinu, a u novije vreme i na ljude koji nisu rodbinski povezani, da bi sakrili tragovi. Dakle, nije uopšte sporno da to treba da se istraži. Međutim, ono što jeste pitanje kako smo došli u poziciju da se to uopšte može desiti u Srbiji? I ono što jeste činjenica kažem vladavinu prava niko nije izgradio za dve, za pet, za deset godina. Ali, ono što jeste poenta je da pored ovog zakona mi moramo imati stalan rad na unapređenju institucija. Jer, samo ako imamo sve institucije unapređene, nezavisne, pod vladavinom prava mi možemo imati ono što je ključ, a to je da se kriminal ne isplati ili da se isplati onima koji su baš skloni riziku, pa žele to da prihvate. Većina ljudi nije. Problem je kada se takvim aktivnostima počnu baviti oni koji se nikada ne bi bavili, jer vide da i drugi lepo prolaze. I tu je suština. Da bismo napravili institucije moramo znati kako se institucije prave. Možemo mi doneti ovaj zakon, ali ako ne reformišemo sudstvo, bojim se da će tu biti klimavo i da ćemo više raditi po leks specijalisu koji može da obuhvati neke, nego što ćemo raditi po onome što je standardna praksa u svetu. Ne očekujem ja, niti bilo ko u Srbiji da imamo sudstvo kao u Švedskoj za dve ili pet godina, ali očekujemo da se konačno počne raditi na tome da se u mnogome umanje efekti jedne užasne reforme sudstva koja se desila. To je nešto što se mora načeti, jer bez toga, bojim se, da bi mnoge stvari mogle da tapkaju u mestu. Uz puno uvažavanje, da kakvi smo mi ovde Skandinavci, takav će nam i sudija biti pre Mile nego Knut i sutkinja će biti pre Milica nego što će biti npr. Skarlet. To je potpuno jasno. Takođe, ono što je bitno reći kod izgradnje institucija jeste da pokažemo da u zakonima i kod primene ovog zakona i svakog drugog, ne postoji onaj momenat kada se ljudi plaše da primene ono što je u njihovoj nadležnosti, a to je mnogo često kod nas slučaj i to je nešto što nas sputava da razvijemo nezavisne institucije, funkcionalne institucije, institucije pod vladavinom prava, a vladavina prava i nezavisne institucije jednoj zemlji u ekonomskom razvoju, u jednoj elementarnoj pravdi i stvaranju osećaja ugodnosti, vrede više nego mnoge stvari koje mi ističemo u prvi plan i preduslov i da bi Srbija postala zemlja inovacija, Srbija postala zemlja brzog rasta, Srbija zemlja u koju žele ljudi da se vrate, Srbija u kojoj ljudi žele da ostaju. Opet ću ponoviti, to nije lak proces, ali ono što je neophodno raditi je raditi svakog dana iznova i iznova, koliko god bilo dosadno i koliko god se nekako osećali u Srbiji frustrirano zbog toga, a dobijali smo neke izveštaje gde je bilo pitanja šta više da uradimo i to je tačno. Šta bih još istakao? Srbija je jedna zemlja u kojoj se vrlo rado voli voditi politika poluistinama i neistinama, mnoge su političke karijere građene na potpunim neistinama i lažima i to se i danas radi. Eklatantni primeri su ludačke poruke koje si tuču npr. migranata. Imali smo kasnije i priče oko vakcinacija, imali smo priče i kada je reč o nelegalnoj gradnji i slično. Ako se ovaj zakon ne objasni građanima Srbije vrlo jasno, a to je da i uz najbolju volju i da imate najbolje ljude ovog sveta koji ga primenjuju, a mi smo svi obični ljudi, počevši od ovog parlamenta, preko izvršne i sudske vlasti, ono što ljudi u Srbiji osećaju kao kolosalnu nepravdu neće se ispraviti onoliko koliko oni misle da hoće, koliko god to bolo oči. Bitno je da ne bismo u nekom momentu u budućnosti rekli – pa, ovo je ništa, jer ovo ne mora biti ništa. Ovo može biti nešto, jedno solidno nešto. Takođe, druga stvar koju treba objasniti je da ovaj zakon, pošto prvo očekivanje će biti da služi u tipičnoj srpskoj političkoj igri ja ću te tajkunom, ti ćeš me tajkunom i lopovom, ali on ne služi za to. Ovaj zakon je za sve građane da se objasni da poenta ovog zakona nije da neko ko je stekao radeći na crno, neku nekretninu od 10 ili 20 hiljada evra na periferiji malog grada, da ta osoba treba da strepi. Ta osoba, kakvih je mnogo u Srbiji, usled toga što smo živeli u jednom neizgrađenom društvu koje se ni do dana danas nije u potpunosti izgradilo, nije predmet ovog zakona, a vrlo je lako praviti kampanje političke koje bi bile identične npr. kampanji koja se sada vodi protiv migranata, koji su nikakva opasnost za Srbiju, a koji su postala vrlo dominantna tema kampanja. Jednako tako možete voditi kampanju i reći da je poenta ovog zakona da nekome otimate 10 hiljada evra imovine, koju je stekao radeći na crno. Jednostavno, to nije slučaj i stoga je isto potrebno pažljivo objasniti zašto je na 150 hiljada povučena granica, a povučena je zato što imamo pravni kontinuitet i jedan zakon, recimo iz 2003. godine, koji je potpisao da se sva imovina preko 200 hiljada, a ona ispod ne mora. Tako da je postavljanje na 150 hiljada prilično, kako bih rekao jedna razumna visina. Iznad svega, ponoviću kao zaključak, nemamo ništa protiv ovog zakona, ne mislimo da će epohalno doneti pravdi, mislimo da će pomoći tome što nismo izgradili vladavinu prava kakva postoje i u zapadnim zemljama, što nismo dovoljno reformisali sudstvo, što je to proces koji traje, da ćemo na taj način uspeti da premostimo neke stvari, da odvratimo neke ljude od kriminala, da možda kaznimo one koji se bave kriminalom. Verujem da će se mnogi koji su se oprezno upuštali u dela koja su na granici kriminala, proći, ne ispod rada, nego nećete ih moći procesuirati, ali isto verujemo da neće baš svako kome padne na pamet, moći da uzima i zloupotrebljava bilo državni položaj, bilo da do novca dolazi na druge nelegalne načine i to je dobra stvar. Jer, ne valja ako baš kršenje zakona postane masovna igra i sa te strane, ovaj zakon to sprečava i to je dobra stvar. Međutim, za kraj, još jedanput ću ponoviti, ne postoji zamena za predanu, svakodnevnu, tešku, dosadnu, užasavajuću frustraciju, frustrirajuću izgradnju vladavine prava. Ne postoji skoro ništa što je bolji autput države, vladavina prava, nezavisno sudstvo, nezavisne institucije. To je ono što pokreće društvo i to je ono što razlikuje Srbiju koja raste u boljim godinama 4% ili 5% koristeći mnoge prečice koje se sada koriste od Srbije koja bi rasla 6% ili 7% bez prečica. Put je težak, ponoviću, put je dosadan, na tom putu nema atraktivnih medijskih stvari, a da biste se bavili politikom morate biti reizabrani, ko god da je, ili morate biti izabrani, a niste bili, to je isto istina, ali zato zamene nema. Poslanička grupa Stranke moderne Srbije, kažem još jedanput, nema ništa protiv ovog zakona, ali ističe da on može biti pomoć, da on može biti dodatak, ali ne može biti zamena za ovaj dugački, dosadni proces koji na kraju daje dugoročno održive i najbolje plodove, a ja ću, kao papagaj, ponoviti u ovoj Narodnoj skupštini stoti put, to se zove vladavina prava, to se zovu nezavisne institucije. Hvala vam na pažnji.
Reč ima potpredsednik Vlade, doktor Nebojša Stefanović. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, od 2012. godine, pa na ovamo počeli smo suštinski sa izgradnjom antikorupcijskog mehanizma u Srbiji koji do tada ni blizu nije postojao. Dakle, gotovo da nije postojao i ono što je postojalo toliko je bilo nipodaštavano. Samo kad se setim šta je sve izgovarala Verica Barać, šta su izgovarali ljudi iz Antikorupcijskog saveta ocenjujući vlast koja ih je na ta mesta i stavili, jer su oni bili antikorupcijsko telo Vlade Srbije tadašnje. Pored toga, bilo je moguće, baš kao što je rekao i uvaženi kolega poslanik u diskusiji pre mene, nažalost jedan deo ljudi koji se i nekada u ovoj Narodnoj skupštini označavaju kao krivci za propast naše privrede, finansijskog sistema, naše ekonomije, naših fabrika verovatno će proći nekažnjeno zato što su u to vreme u ovoj Narodnoj skupštini donosili zakone koji su im omogućili da te mahinacije sprovede zakonito, potpuno nemoralno, potpuno protiv svesti, potpuno protiv interesa građana, potpuno uništavajući naš sistem bogateći sebe, ali u skladu sa zakonom. Nažalost, oni su donosili zakone koji su im omogućili da to urade i da danas uopšte ne strahuju od krivičnog gonjenja, zato što su ti postupci, poput onog u privatizaciji da ste vi mogli da uđete u posed fabrike, a da niste morali da izmirite, recimo, privatizacionu obavezu. Dakle, vi izlicitirate fabriku ili izlicitirate cenu kojom ćete kupiti preduzeće, uđete u posed tog preduzeća, rasprodate ga, razvalite, uništite, niste i dalje isplatili ono što ste izlicitirali i posle šest meseci izađete i kažete – ovo je katastrofa, ja napuštam ovo, a ostvarili ste zaradu, recimo, rezervama preduzeća ili prodajući imovinu preduzeća, i nikom ništa. Nažalost, takvi zakoni su donošeni, kao i mnogi drugi i zato me često ljudi pitaju, to hoću da kažem zbog građana Srbije, često ljudi pitaju – čekajte, kažete da su ovi uništili firme, pa što ih ne hapsite? To je jako teško pitanje. Teško pitanje, zato što su ti ljudi bili u prilici da tada donose zakone. Izvinite, svi oni koji nam pričaju o brojnim stvarima u ovoj zemlji, koji su tada bili vlast, samo im postavite pitanje – izvinite, što vi to niste uradili? Zašto niste doneli propise? Zašto niste doneli propise kojima se omogućava efikasnija borba protiv korupcije? Zašto ste donosili propise ili niste donosili propise koji su Srbiju stavili, nažalost, pod reflektore kao jednu od zemalja u to vreme koja je bila označena kao vrlo visoko korumpirana zemlja i gde su faktori rizika, od pranja novca, koruptivnih aktivnosti, nezakonitog delovanja, bili izuzetno visoki? Odgovor je vrlo prost – zato što su ljudi koji su tada vodili državne sisteme imali interesa da oni budu neefikasni i da se ne bore protiv korupcije. Mi smo 2012. godine počeli da uspostavljamo ozbiljan, snažan, efikasan mehanizam borbe protiv korupcije i mi smo doneli i tada, ovde u Narodnoj skupštini prvi je bio novi Zakon o javnim nabavkama. Sećate se, gospodin Arsić se toga seća veoma dobro, taj novi Zakon o javnim nabavkama poslužio je kao prvi ozbiljan instrument u borbi protiv korupcije u našoj zemlji. Ja znam kada prođe dovoljno godina, ljudi to zaborave i čini vam se kao da je to bilo sve vreme tu. Nije. Setite se kakve smo primedbe imali i građana i privrede i društva, svih, na zakone pre toga, gde ste vi praktično kroz javne nabavke imali ogromnu korupciju. Novi zakon 2012. godine jeste usložio sistem, jeste ga učinio, možda, kompleksnijim, težim za sprovođenje, ali je dramatično smanjio koruptivno delovanje. Dramatično. Vi imate od tog momenta do danas, novi Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije gde ga stalno unapređujemo i non-stop radimo na tome da se Agenciji da više ovlašćenja i više mogućnosti da procesuira one iz svoje nadležnosti. Takođe, Zakon o uzbunjivačima, Zakon o lobiranju. Onda smo doneli novi Zakon o nadležnosti državnih organa u borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije, time uspostavili posebna sudska odeljenja, posebna tužilaštva, posebna tužilačka odeljenja za borbu protiv korupcije, posebne jedinice policije. Mi smo, ja ću vam dati jedan podatak, mi smo u 2019. godini imali 584 pravnosnažne presude u delima protiv korupcije, 584 samo u 2019. godini. To je rezultat i bolje obuke ljudi iz tužilaštva i policije, bolje kooperacije sa sudovima koji su danas isto bolje trenirani nezavisno od ovih naravno i naravno, više edukacije i više mehanizama u rukama organa i tela, pa na kraju krajeva i poreske uprave. Imali smo potpuno sprovedenu drugačiju reformu i u Poreskoj upravi. Mi danas imamo mnogo efikasnije mehanizme za sprečavanje pranja novca i u onim oblastima koje su označene kao potencijalni rizici, kao što je građevina, pogotovo tamo gde su nosioci dozvola, ne pravna, već fizička lica i naravno tamo gde imamo igre na sreću, pa da li se odvijale u virtuelnom svetu ili se radi o klasičnim igrama na sreću, gde smo uspostavili nove mehanizme Poreske uprave, gde smo uspostavili nove mehanizme Uprave za sprečavanje pranja novca, koji danas sa mnogo više kapaciteta i više inspektora i više nadležnosti postupaju i sprečavaju da bilo ko zloupotrebi nešto što je samo pre sedam, osam ili deset godina bilo potpuno normalno i moguće, da uđete u kazino i da prijavite dobitak od 100 hiljada evra i odjednom ste oprali 100 hiljada evra novca. Danas je to naravno nemoguće, apsolutno nemoguće. Dakle, hiljade takvih primera. Zašto? Zato što je ova Vlada želela da to ne bude kozmetika, da to ne bude nešto što smo doneli samo da bi se donelo, već da bude primenjivo i da taj sistem počne da se gradi, težak, vladavina prava, kao što je rekao prethodni narodni poslanik, nije lako da se uspostavi i bolna i teška, ali smo se mi u tom upustili i krenuli ozbiljno da uspostavimo da Srbija bude jedna od zemalja koja je vodeća u ovom regionu u tom smislu. Zato ovaj zakon, koji je danas pred vama, dolazi kao kruna, dakle u 2020. godini kao kruna svih prethodnih aktivnosti koje će omogućiti da u narednih godinu dana imamo 60 novih inspektora koji će se baviti istraživanjem porekla imovine, koji će biti posebno trenirani za ove aktivnosti i koji će zajedno sa drugim nadležnim državnim organima, čija sinergija i sadejstvo su važni zato što ni ovih 60 ljudi neće moći sve da uradi, će istražiti svakog ko bude pod udarom ovog zakona. Mislim da je najvažnije i da bi bilo vrlo važno da prvo bude istražena imovina političara, članova Vlade u prvom redu, zato što neće biti poverenja u zakon ako to ne bude prvi princip. Dakle, istražite poreklo imovine onih ljudi koji predlažu zakona, onih koji su najviši nosioci izvršne vlasti, dakle Vlada Republike Srbije, istražite imovinu svakog od njih, svakog člana porodice, svakoga i možete da utvrdite da li je to onda zaista iskreno ili nije i onda idete dalje. Naravno da je bilo ranije pokušaja u istoriji u našem sistemu da se imovina da članovima porodice, da se da čak i licima koja nisu međusobno povezana, ali to po ovom zakonu dalje samo znači da će ti ljudi biti pod udarom zakona, oni će morati da objašnjavaju odakle im novac, odakle im imovina, njihovi članovi porodice, s njima povezana lica. Vi time faktički, onaj ko hoće da prikrije svoju imovinu time što će je dati nekome drugome, pa njega će unesrećiti i njegovu porodicu, jer će taj morati da plaća porez, da mu se utvrđuje krivično delo, da uđe u provere s Poreskom upravom, s tužilaštvom, sa svim državnim organima. Dakle, ovaj zakon nam daje mogućnost širokog zahvata i nema toga ko ne može biti zahvaćen ovim zakonom. To je odličan antikoruptivni mehanizam. Dakle, imamo volju države da na ozbiljan način pristupi ovome. Ovaj zakon nam daje na jednom mestu, sublimira sve one mogućnosti koje je Poreska uprava imala jednim delom i ranije, ali proširuje mogućnosti, i ne samo Poreske uprave, već i drugih državnih organa, i daje jasne norme šta je naš target. Naravno da će biti prvi, pored ovih što sam rekao vezano za politiku, treba da budu prvi oni čija je imovina višemilionska, ona koja je ogromna, najveća i treba da budu provereni. Naravno da će se doći i do onih koji su sitniji, ali kada to budemo imali ljudi će se više truditi da plate porez, jer izbegavanje plaćanja poreza je svuda u svetu teško delo, jer vi time faktički onemogućavate državu da napreduje. Ne platite porez – nema puta, nema škole, nema mosta, nema bolnice. U tome je suština, nema vodovoda i kanalizacije, nema normalnog života, nema većih penzija. To je to. Zato mi hoćemo da na ozbiljan način, naravno, postupamo. Hoćemo da se zajedno sa Narodnom skupštinom borimo da i u budućnosti poboljšavamo sve ono što vidimo iz iskustva u primeni zakona da možemo još bolje i možemo još efikasnije, ali mislim da će donošenjem ovog zakona, uz sve prethodno navedene, sistem antikorupcionih mehanizama u Srbiji biti na jedan način zaokružen. Mi ovim stičemo samo mogućnost da na ozbiljan način, primenom svih ovih zakona, a kažem vam, sa 584 pravosnažne presude u 2019. godini, ne postoji nijedna zemlja u regionu koja to može da pokaže, nijedna. To su stotine godina zatvorskih kazni, to su milioni oduzete imovine, u evrima, naravno, i to je mehanizam koji pokazuje da imamo mogućnost da dođemo do svakoga, jer tu ima i nosioca vlasti, ima onih koji su javni funkcioneri, ima onih koji su u privatnom biznisu, ima onih koji su posrednici između tih, ima raznih lica koja su prekršila zakon i koja su obuhvaćena tim krivičnim mehanizmima. Ovaj mehanizam koji mi danas donosimo omogućiće nam da oni koji misle da su se provukli i oni koji misle da su izbegli krivičnu odgovornost moraju da dokažu poreklo svoje imovine. Šta je to problem, ako imate poreklo imovine? Zašto je to problem za bilo kog čoveka? Naravno, kada u skladu sa ovim zakonima poreski organi učine verovatnim da ste vi ispunili ove uslove, da ih ne ponavljam, ove koje zakon predviđa. Zašto je problem? Imate sve, posao, novac ide preko računa, zašto je problem? To je jedan izvod iz banke, dva, pet, nije važno. Problem je kada ima nesrazmerno veliku imovinu, neko ko odjednom ima 50, 100 miliona evra, a nema poreklo. Kako je moguće da propustimo te ljude, da im oprostimo, da im kažemo – u redu je, nema veze? Naravno da ne možemo i naravno da moramo da pokažemo da smo posvećeni. Zato se još jednom zahvaljujem Narodnoj skupštini koja je na ozbiljan način sve ove godine, u različitim sazivima od 2012. godine naovamo, shvatila koliko je važno, imaćemo mi, videćete, i u svim od 2012. godine naovamo svedok sam ogromnih otpora koji su se javljali na raznim nivoima u društvu donošenju ovakvih zakona. Ne odgovara svima borba protiv korupcije i ona nije laka. Uvek kada se borite protiv korupcije imaćete napade, imaćete kampanje od jutra do mraka, tobož zbog nečeg drugog. U suštini znate i sami zašto. Hvala još jednom na podršci i hvala vam što ste čvrsti u uverenju da podržite napore i Vlade Republike Srbije u borbi protiv korupcije.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Aleksandar Stevanović. Izvolite.
U stvari, to je više dopuna i jedno upozorenje, hajde tako da kažem, savet. Dakle, korupcija jeste zlo i to nije uopšte sporno, ali postoji tačno određeno tlo koje pogoduje razvoju korupcije. Kada se suočimo sa korupcijom u jednom društvu, uvek volimo da uzmemo sekiru, kosu i da se nadamo da ćemo jednom jakom akcijom u kojoj se upotrebljava legalna sila, naravno, u kojoj se zakon upotrebi i isuče, doći će do toga da se ta pojava spusti na jedan nivo koji je prihvatljiv. Korupcija se ne može iskoreniti. Ko god mislio da je tako, vara se. Međutim, praksa kaže da se korupcija najbolje iskorenjuje tako što smanjimo broj tačaka gde korupcija može nastati. Najbolji način da se borimo protiv korupcije je upravo da imamo jednu dobru podelu posla između države i privatnog sektora. Državu koja radi one poslove gde je država nesumnjivo bolja i privatni sektor da radi ono u čemu je bolji i da saobraćaj pravni i ekonomski odnosi između privatnog sektora i države budu jednostavni i svakome očigledno razumljivi i vidljivi. Na taj način sečemo mesta gde korupcija može nastati i gde mogu nastati sve stvari koje podstiču ljude da se nezakonito ponašaju. Sama sila bez građana koji uviđaju dobru organizaciju države, koji uviđaju da se sa niskim porezima postiže mnogo toga, samo to može dovesti do jedne mentalne higijene u kojoj se koruptivne aktivnosti ne koriste i u kojoj se ne izbegavaju obaveze prema državi.
Zahvaljujem. Pitam, da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, korupcija je zloupotreba javnih ovlašćenja u sopstvene svrhe. Korupcija je usko vezana i sa ispitivanjem porekla imovine, ali uglavnom kada se to govori misli se na imovinu političara. Korupcija može biti bela, siva i crna. Bela je ona zasnovana na nepotizmu, siva je ona u razmeni određenih usluga i one se krivično ne gone. Ona crna je kada se to radi za novac. Korupcija kod političara, kod određenog broja je proizvela bogatstvo koje, po meni, oni ne mogu da objasne. Ovaj zakon je već ispunio svoj svrhu, na određen način. Bogati koji su se na politici obogatili sada od svog bogatstva imaju samo strah da ga ne izgube. Zamislite da ste Dragan Đilas, zamislite da ste Dragan Đilas i da ste za vreme, kako kaže ono, sticanja koristi za vreme vršenja javne funkcije. Da li on ima neko drugo sticanje koristi? Teško. Celo njegovo bogatstvo je zasnovano, upravo na javnoj funkciji. Znači, bio je u kancelariji, šef kancelarije Borisa Tadića, bio je ministar za nacionalno investicioni plan. Taj nacionalni investicioni plan je uglavnom bio plan za izgradnju auto-puta kojim će novac ići u njegove privatne džepove i na kraju je bio gradonačelnik, ili što naši mladi kažu kradonačelnik, odatle potiče 619 miliona evra. On i Šolak više ne razmišljaju glavom, sada razmišljaju novčanikom. Njihov mozak je u novčaniku, a novčanik u džepu. Ovaj zakon ih dovodi do toga da imaju strah da to ne izgube. Siromaštvo ne prave siromašni, siromaštvo proizvode bogati, posebno ovi bezobrazno bogati, koji su se obogatili na javnoj funkciji, kao što je to Dragan Đilas. Zašto bogati na takav način proizvode siromaštvo? Zato što finansijska sredstva i materijalna dobra odvajaju u svoju korist, često novčana sredstva iznose van naših tokova u inostranstvo i tako se proizvodi siromaštvo. Novca ima dovoljno, ali za vreme žutih nesrećnika bio nepravilno raspoređen, oni su sa narodom delili zlo i dobro, tako što su dobro uzeli sebi, a zlo ostavili narodu. To njihovo bogatstvo, iznošenje novca i korupcija je ujedno bila loša poruka za investitore. Zamislite, u Đilasovo vreme, zašto nije bilo investicija iz inostranstva? Pa, videli ljudi da funkcioneri, a to je centralizovana korupcija, kada državno rukovodstvo iznosi pare napolje i kada je koruptivno, onda je to centralna korupcija, i kada su ljudi videli da državno rukovodstvo iznosi pare u inostranstvo, kažu - šta mi u tu zemlju da unosimo investicije, kada vidiš da njihovo državno rukovodstvo, funkcioneri, Đilas, Pajtić, Ješić, kako se zovu svi Šutanovac ili zgrabinovac, kada oni iznose novac u inostranstvo. Zašto bi neko u tu zemlju, onda investirao. Postojala je uzajamna veze, između manjka investicija i njihovog bogatstva, koja su iznosili na belosvetska, kukova i druga ostrva. Takođe, to je rezultiralo i određeno siromaštvo, gubitkom radnih mesta, zato što je taj novac poticao iz privatizacije, a privatizacija bila više neka grabizacija, nego privatizacija, ili što u Sremu kažu da se malo private. To je značilo da se malo najedeš, kao eto tek tako malo, pa je bila grabeživa malko privatizacija predatorska. Još ću navesti neke primere. Zamislite 300 hiljada hektara, u 63 kombinata, to ovi veliki zaštitnici, zaštitnici sada poljoprivrednika itd, to su zaboravili, to je kao zaboravljeno, gotovo je. Ne, nije gotovo, 63 kombinata su prodavana za cenu koja je bila ispod dva miliona evra po komadu. Govorim ne o zadrugama, o kombinatima koji su imali više hiljada hektara poljoprivrednog zemljišta. Na stranu i što im je Šarić bio vodeći investitor, to su ovi koji se bore protiv narko-tržišta itd. To su ovi sa kokama nosiljama, preletačicama itd. Gde ove preletačice, koje promene četiri stranke, pričaju o koki, misleći da su koke koke, da je droga koja se zove koka, da se proizvodi u kokošinjcu. Ja mislim da su veoma dobro upoznati, s obzirom da dele zajedničku crtu sa Sergejom Trifunovićem, ali bože moj. Privatizacija kombinata 1,8 miliona evra po komadu, 300 hiljada hektara, prodata za, čini mi se, 150 miliona evra, maksimalno. Vrednost 300 hiljada hektara vojvođanske zemlje, je danas 4,5 milijarde. Sada će neko da ih tereti, ne znam, ta 150 miliona itd, koje su pokrali da bi to tako jeftino prodali, a u suštini su napravili štetu od 4,5 milijardi. Sada vas ja pitam, da imaju i prigovor na PKB, gde je PKB prodat za sumu koliko su oni dobili za svih 63 preduzeća ili 300 hiljada hektara. Sad su oni prigovorili, kao to nije bilo moglo je skuplje i tako dalje, a pri tome su u tom PKB napravili 82 miliona evra duga, a gle čuda, u vreme dok je u Beogradu kradonačelnik koji je upravljao i PKB-om, bio Dragan Đilas, a gle čuda, rukovodstvo PKB je dovedeno direktno iz Delte od Miškovića. Sada vas ja pitam, da li oni stvarno mislite da nemaju strah da ne izgube to bogatstvo koje su stekli na tako pokvaren i bezobrazan način. Bogatstvo je kao morska voda, što ga više imaju, to su žedniji. I, Šolak i Đilas su najbolji primeri, Šolak broj dva. Recite mi ministre, koliko je Šolak uložio novca, koliki je ulaz u Srbiju? Koliko je uložio? Dakle, KDS sistemi, kasnije SSV, „Junajted grupa“, „Junajted medija“, „Dajrek medija“, koja je članica „Junajtede grupe“, „Junajted medije“. „Dajrek medija“ je bila Đilasova, da li je tako? Kao nisu međusobno povezani? Vrlo lako se međusobno povežu, reklamno tržište i tako dalje. Recite mi koliko je Šolak uneo novca u Srbiju? Investirao je, red je da zaradi, nije problem, ali ja mislim da su to bila minorna ulaganja. Razvlačio je kablove po EPS mrežama i tako dalje. Znate li za koliko je on prodao taj biznis? Znači, „Junajted grupa“, SBB i tako dalje, je prvo prodala svoj biznis, deo svog biznisa za 1,5 milijarde evra, dok ste se vi kao državno rukovodstvo vozili u onom Falkonu raspadnutom, on je imao dva nova. Jedan je Falkon, drugi je slične neke marke. Sada se ja pitam, pošto je onako posredno u Dnevniku objavljen informacija kako je on poreski obveznik u Švajcarskoj. Čekajte, biznis mu je ovde, ovde zarađuje stotine miliona evra godišnje, biznis mu je bio jedan i po milijarda, pa je taj biznis onda zajedno sa tim Dejvidom Petreusom, pretvoren u BS Partner. A u koliko para? U 2,6 milijardi evra. Znači, Šolakov biznis i Đilasov koji je prodat, vredeo je 2,6 milijardi evra. Sada bih ja mogao vas kao ministra policije da pitam, koliko su oni novca, njih dvojica uložili u taj biznis kada su uspeli da ga prodaju za 2,6 milijardi evra? Da li su korišćeni državni resursi, resursi EPS, toplana i tako dalje? Da li su korišćene povlastice koje je Đilas imao u državnom rukovodstvu zato što je bio ministar, zašto što je bio kradonačelnik, zato što je bio blizak Borisu Tadiću i tako dalje? Koliko su oni novca uložili da bi za biznis dobili 2,6 milijardi evra i opet ostali u nekoj igri, i opet uzimali stotine miliona evra od pretplatnika sa teritorije Srbije. Najbolji dokaz je sa „Telekomom“. „Telekom“ su hteli da uguše, sada su sami tražili da se njihovi kanali udalje sa „Telekoma“, uključujući i N1, a sada bi samo da vrate N1, ali ne besplatno. Znači, „Telekom“ kaže, hajde besplatno ćemo vas pustiti, emitujte za 800 hiljada korisnika do mola. Što znači da to gleda milion, dva miliona ljudi. Može da gleda, ali neće da gleda i ne možete ljude da naterate da gledaju N1, da čitaju „Danas“, „Vreme“, NIN i tako dalje, ljudi to neće, kao što ne možete da ih naterate da glasaju za te nesrećnike koji bojkotuju ovde rad Narodne skupštine. Želeo bih da znam, kako mi uopšte sa njima da izađemo na kraj, jer to je ogroman novac i ljudi koji misle da sa novcem mogu sve, da mogu da kupe poslaničke grupe, da mogu da kupe političke partije, da mogu da kontrolišu druge političke partije, kroz dužničko ropstvo. Ljudi koji misle da sa novcem mogu da urade sve. Uglavnom misle da posle toga urade sve za novac, kao u onoj morskoj vodi, da što više imaju to su žedniji. Zato ja podržavam ove zakone, ali se pitam – šta ćemo sa ovima koji su kupovali do 2007. godine, kao Ješić stanove u Beču, bazene za teču ili strica, ujaka i tako dalje? Šta ćemo sa onima koji su imali pocepane patike i pocepane farmerke, šta ćemo za te moralne kredibilne veličine koje su, gle čuda, odjednom stekle nekoliko hiljada kvadrata prostora, penthause i tako dalje? Šta ćemo da uradimo sa njima, na koji način i kojim kompletom zakona, ne samo ovim jednim zakonom, da krenemo na njih i da narodu pokažemo da ćemo suzbijati kriminal i nećemo dozvoliti da kriminal suzbije državu. Moja poruka za sve političare je sledeća – da nikome nisu nosili novčanik ispred krsta. Nijedan kapital u Srbiji nije trajao 100 godina, zapamtite. Probajte da proverite. Nijedan kapital u Srbiji nije trajao duže od 100 godina. Nikome nisu nosili novčanik ispred krsta, a kovčeg od najbolje hrastovine je samo kovčeg, nijedno bogatstvo nije dočekalo da ga unuk potroši i zato je moja poruka političarima i svima ovim bogatašima koji su se obogatili na ovaj način. Nemojte, bre toliko da kradete, ne možete u isto vreme da jedete tri supe, da jedete tri mešana mesa, ne možete da pojedete tri raka u isto vreme, ne možete da spavate u tri vile, ne možete u isto vreme da imate tri devojke koje se skupo održavaju, znači nemojte bre toliko da kradete. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Tomić.
Uvaženi predsedavjući, poštovani ministre i kolege poslanici, na današnjem predlogu zakona imamo pored Zakona o utvrđivanju porekla imovine i posebnom porezu o kome ću detaljno govoriti, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, i obligacionim odnosima, i Predlog potvrđivanja Memoranduma o razumevanju saradnje u borbi protiv korupcije, u okviru antikorupcijske inicijative Jugoistočne evrope. Kada govorimo o ovim zakonima koji se odnose na dopune izmene i dopune o parničnom postupku, i obligacionim odnosima, mogu samo da kažem da je to ustvari rezultat usaglašavanja već donetih zakona koje smo imali ovde u Narodnoj Skupštini, gde smo unapredili mnoge postupke, kada su u pitanju uopšte ovi postupci, i drugo, imamo rezultat digitalizacije samog procesa funkcionisanja državne uprave, i pogotovo unapređenje života, građana Srbije koji žive i u inostranstvu, tako da nam je od velikog značaja što danas usvajamo ove izmene i dopune za te ljude, ali kada govorimo o Memorandumu o razumevanju i saradnji u borbi protiv korupcije, u međunarodne organizacije antikorupcijske inicijative jugoistočne evrope, onda treba reći da je Srbija ustvari ovde da ratifikuje jedan memorandum koji je inače važio od 17. maja 2010. godine do 2013. godine i do dana današnjeg nije ratifikovan, ali je ta regionalna saradnja jako značajna i bez obzira na to, mnogi međunarodni bilateralni sporazumi su potpisivani, kada je u pitanju antikorupcija, zemalja u regionu i zemalja centralne jugoistočne evrope, kojim smo ustvari ušli u taj deo kada je u pitanju razmena podataka, pogotovo kada je korupcija u pitanju. Prema tome, ona priča o tome da neko iznosi novac, pa sada više ne znamo gde se nalazi taj novac od korupcije ovde u Srbiji, više ne stoji, zato što danas kada naše ovlašćene institucije pošalju zahteve o tome, o određenim poreskim obveznicima i želimo da znamo da li imaju određenu imovinu, koja se odnosi na stanove, na kola, na preduzeća, na hartije od vrednosti, na bankovne račune, odmah dobijaju izveštaj od stranih institucija preko određenih međunarodnih bilateralnih sporazuma. Prema tome, danas se zaista ne isplati kriminal i taj kriminal kojim neko želi da se bavi ili se bavi, zaista svrstava određenu klasu ljudi koje nazivamo kriminalci i koji jednostavno danas sve teže i teže mogu da rade taj svoj posao. Predlog zakona o utvrđivanju porekla imovine i posebnom porezu je tema koja je započela posle 2000. godine, sećate se profesora Čupića 2001. godine, o predlogu zakona o ekstra profitu. Zatim 2007. godine, tadašnji ministar finansija a potom i premijer, tada je govorio da nam ne treba uopšte takav zakon zato što već postoji dovoljno dobar zakon o naplati poreza, i da jednostavno država nema potrebe niti zahteve za tako nečim. Godine 2013. kada je u Vladi Republike Srbije, prvi potpredsednik bio gospodin Vučić, prvi je bio zadužen ustvari za borbu protiv korupcije i prvi je pokrenuo pitanje da je ovakav zakon zaista potreban Srbiji, ali su se tada javljali, podsetiću vas mnogi ekonomski stručnjaci sa određenog fakulteta, koji su govorili da nema potrebe uopšte za takvim zakonom, i da bi to bila neka naknadna pravda i naplata te pravde 2015. godine, čak smo imali određene stručnjake koji su vezani i za poreske zakone i za poresku upravu, koji su govorili da po ovome država pokazuje svoju slabost, da se nikada neće doneti taj zakon i da ne postoji uopšte šansa da poreska uprava ima snage da iznese ovakav posao. I zaista do sada mi nismo imali mogućnosti da donesemo ovakav zakon, zato što je država morala prvo da sprovede veliki posao, a taj veliki posao je upravo ta fiskalna konsolidacija i ekonomske reforme kojim smo morali određena zakonska rešenja koja se odnose na poreski sistem da potpuno na određeni način redifinišemo, odnosno rekonstruišemo, da zaista Ministarstvo finansija može u svakom trenutku, a uz pomoć povezivanja digitalizacijom sistema, može da kontroliše sve institucije, koje će poreska uprava u budućnosti, zaista sarađivati i upotrebljavati da bi ovaj zakon zaživeo i na kraju krajeva, trebalo je urediti administrativno sve te institucije. Institucije koje se pojavljuju u saradnji u povezivanju ovog zakona da bi sproveli je pored poreske uprave i MUP, Narodna banka Srbije, zatim Agencija za borbu protiv korupcije, zatim Uprava protiv sprečavanja pranja novca, zatim Republički geodetski zavod, zatim Agencija za privredne registre, kao i Centralni registar za hartije od vrednosti kliring. Prema tome vidite da mnoge institucije će učestvovati direktno, imaće svog predstavnika koji će sarađivati sa poreskom upravom, na određeni način da bi zaista došli do pravih podataka na osnovu kojih bi bilo izvodljivo i primenljivo da ovaj zakon zaživi i profunkcioniše. I on će zaista profunkcionisati, jer na osnovu ovog Predloga koji je ovde dat, videćete da su do detalja razrađeni sistem funkcionisanja kontrole, ustvari porekla imovine. Znači, mi sada imamo po prvi put jedan poreski sistem koji je inače dinamičke prirode i koji zavisi od tržišta i zavisi od potrebe građana Srbije, ali zavisi i od toga na koji način se država ponaša prema svojim poreskim obveznicima. To je jedan od osnovnih uslova da bi funkcionisala pravna država i svi oni koji su govorili da imamo slabe institucije i da ne može da zaživi ovakav zakon, upravo sada nakon ovog zakona, nakon ovih rešenja, shvatiće koliko smo zaista napredovali kao Republika Srbija. Još nešto ću vam reći. Ovaj memorandum o kojem razgovaramo, dok pričamo o regionalnoj saradnji, upravo se radi uz pomoć Evropske komisije i ta međunarodna organizacija koja se odnosi na antikorupcijske delatnosti sarađuje sa svim institucijama, kao što će sarađivati sa institucijama u Republici Srbiji. Ovo je mehanizam države kojim će Republika Srbija znati u svakom trenutku o svakom poreskom korisniku na koji način suštinski poseduje određenu imovinu, što pokretnu, što nepokretnu, i na određeni način da li plaća pore i da li je u sistemu od poslednje tri godine u trenutku kontrole, znači, ukoliko je došlo do promene u kapitalu iznad 150.000 vrednosti u odnosu na njegove prihode da li postoji ta disproporcija ili ne postoji ta disproporcija. Ukoliko se pokaže da postoji ta disproporcija faza kontrole se obavlja u dva dela. Jedan deo je onaj koji se odnosi na sam postupak sprovođenja. Drugi deo se odnosi na dokazivanje poreskog obaveznika da ima poreklo imovine, da li je to legalan ili nelegalan način. Znači, legalan je ukoliko donese određenu dokumentaciju: odakle je taj novac, da li je po sistemu određenog naslednog prava ili po sistemu da je zaradio, ili na osnovu ušteđevine, na osnovu prihoda na krajnje legalan način. Ukoliko ne može da dokaže to, a ne mogu da dokažu najčešće oni ljudi koji se bave određenim nelegalnim radnjama i ukoliko se zaista pokrene kontrola koja će dokazati da postoje krivični postupci, to se šalje Ministarstvu unutrašnjih poslova, jedinici koja će pokrenuti istragu zajedno sa tužilaštvom i na osnovu toga se pokreću određeni postupci. Čak je predviđeno da ukoliko se u samom utvrđivanju kontrole nađe da je sve, naravno, po zakonu urađeno, a da se nije na primer platio porez za određene nekretnine, na autorska prava, na poreze na imovinu, nije prijavljena, na primer, uopšte poreska prijava pre 2007. godine, da će se onda obračunati porez i platiti po nekom drugom osnovu. Prema tome, ovaj zakon nije samo zakon koji se odnosi na poreklo imovine, on je i neka vrsta kontrole plaćanja poreza po ranijim osnovama. Kada pitaju zašto se samo kontroliše od 1. januara 2007. godine? Od 1. januara 2007. godine, suštinski, Poreska uprava ima bazu podataka potpuno digitalizovanu, znači, kompjuterski vođene sve ugovore i poreske prijave i na osnovu toga vi možete da izvršite određenu kontrolu. Pre toga postoji u pismenoj formi u poreskim jedinicama, u poreskim upravama ti ugovori i ne može se garantovati da li su oni svi, da li ih ima ili ih nema. Zbog toga je važno da poreski korisnici znaju da od 1.1.2007. godine, svi oni koji su u sistemu će učestvovati u dokazivanju prava o poreklu imovine. Kada govorimo o tome da će Poreska uprava kontrolisati imovinu, njenu vrednost imovine, zatim, poreske prijave, bilanse, završne finansijske račune, onda govorimo da pod kontrolu idu svi građani koji su poreski obveznici, svi preduzetnici i sva pravna lica. Srazmerno tome, Poreska uprava nakon proveravanja svega toga vršiće određene svoje nadležnosti koje su definisane ovim zakonom od člana 6. do člana 9. I vrlo je važno da postoji ta jedinica koja će biti posebno formirana, jedinica poreske uprave od 60 inspektora koji će raditi isključivo na ovom poslu. Čuli ste od ministra da je predsednik, odnosno da će glavni šef te jedinice Poreske uprave biti čovek koji će morati da ima određena znanja preko, 10 godina rada u Poreskoj upravi, odnosno poreskom sistemu, da će biti postavljen na Vladi i da će njegov mandat trajati pet godina, ali uslove koje on mora da ispunjava, pored svega ovoga, je da će morati da prijavi svoju imovinu i da će morati da prođe bezbedonosne kontrole koje se obavljaju na određeni način koje su propisane procedurama BIA i MUP Srbije. Naravno, te procedure važe kao i za sve druge ljude koji potpadaju pod ovu vrstu kontrole tako da na osnovu pozitivnih karakteristika i na osnovu svega, kada prođe određene korake u dobijanju određenih kvalifikacija takav čovek će voditi ovu jedinicu. Ova jedinica ima za zadatak da pored onoga što će obaviti u vidu unakrsne kontrole imovine prihoda i rashoda ima zadatak i da izradi rešenje. Na to rešenje, naravno, u tom postupku, sam poreski korisnik može da učestvuje i mnogi verovatno neće hteti da učestvuju jer nemaju da pokažu određenu dokumentaciju. Oni koji ne žele da učestvuju oni, jednostavno, ne mogu da spreče da se taj postupak završi. To znači, to ne učestvovanje podleže određenim kaznama, ali učestvovanje znači da priložite odgovarajuću dokumentaciju. Nakon rešenja koje dobijete, ukoliko poreski obaveznik nije zadovoljan sa njim, ukoliko je ono negativno u smislu toga da niste dokazali zaista poreklo imovine, Poreskoj se obračunava na tu osnovicu, 75%, imate pravo žalbe kao poreski korisnik. Ukoliko i tu žalbu, ona se kao drugostepeni organ šalje Ministarstvu finansija, ukoliko bivate odbijeni za tu žalbu imate pravo, naravno, da pokrenete upravni spor kod Upravnog suda i nakon toga, ukoliko sud potvrdi to rešenje plaćate tu kaznu, ukoliko ne potvrdi idete na dalje postupanje Poreske uprave. Ono što je važno reći, to je da specifičnosti koje su jako važne ovim zakonom, to je da bi radili ovaj posao i da ono što smo hteli kao država, to je da ovaj zakon bude primenljiv i potreba da se obavi obuka kadrova koji će to raditi. Ti kadrovi koji će to raditi su pre svega sudije u Upravnom sudu, zatim ljudi za koje sam rekla da su predstavnici ovih institucija koji će takođe morati da prođu različite vrste obuka, kao i ovi inspektori koji bi trebali da imaju specijalizovanu obuku iz ove oblasti, da bi zaista bili sposobni da rade tu unakrsnu kontrolu. Čuvanje podataka, ono što smo čuli i što je vezano za određene zakone koje smo mi doneli za čuvanje posebnih informacija o ličnostima i ono što je moj kolega Neđo Jovanović rekao, mislim da možda nije video član 24. koji kaže da je čuvanje ovih podataka inače poslovna profesionalna tajna i verovatno će svi inspektori morati da potpišu takav dokument, gde sa punom materijalnom odgovornošću moraju da čuvaju profesionalnu tajnu, tako da je i to predviđeno ovim zakonom. Ono što je važno, to je da kaznene odredbe za neučestvovanje u postupku su dosta velike, recimo, da za fizička lica koja ne učestvuju u dokazivanju, znači dostavljanju dokumentacija Poreskoj upravi idu od 50.000,00 do 150.000,00 dinara, za preduzetnike od 100.000,00 do 500.000,00 dinara, a za pravna lica iznos od 500.000,00 do 2.000.000,00 dinara. Prema tome, država je ovde obezbedila zaista puno učešće svih relevantnih subjekata da bi ovaj zakon zaživeo. Svako će odgovarati za svoje postupke, odnosno za svoju imovinu pred državom kroz Poresku upravu i kroz poreske prijave. I, naravno, ono što je važno reći, a to je da se uvodi red u Srbiji prema ovom zakonu, da će oni koji su vladali Srbijom pre 2012. godine, morati da dokažu kako su stekli legalno, upisali i uknjižili sebe na 1.625 kvadrata stambeno poslovnog prostora u Beogradu i kako su stekli prihode od 619.000.000,00 evra kroz svoje firme, a bili na poziciji gradonačelnika Beograda i ministra u Vladi? Oni koji su učestvovali i bili ministri spoljnih poslova i dobijali prihode za predsedničke kampanje na svoju nevladinu organizaciju od 8.000.000,00 evra moraće da dokažu poreklo imovine. Kako to da Poreska uprava nikada za zemljište gde je građen Belvil nikada nije firmi vlasnika gospodina Miškovića nije obračunala naknadu za to zemljište, a Belvil je sagrađen, a stanovi su prodavani preko „Hipo Alpe Adria“ banke? Znači, to kako ste vi državnu imovinu prenosili na privatnu imovinu, knjižili se i gde su ljudi bili u prvih 100 po bogatstvu na „Forbsovoj listi“ će biti predmet rada poreske uprave. Na tim ljudima će biti da dokažu svoje vlasništvo. Gospodin Aleksandar Vučić je, inače, juče u emisiji na „Prvoj TV“ rekao da jedva čeka da prvi bude taj koji će kao političar čija će imovina biti kao predmet sagledavanja od strane poreske uprave i da će prvi tražiti da bude primer kako svi političari treba zaista da prikažu realno svoju imovinu i odakle sredstva sa kojima raspolažete kao svojom imovinom. Prema tome, ako to važi za prvog u državi, treba da važi za sve nas koji se bavimo politikom, ali će važiti i za one koji se bave danas privredom, a nekada su se bavili politikom. Prema tome, ovaj zakon zaista pokazuje da u Srbiji treba da počne da vlada red, a on vlada tako što su počeli institucije zaista da rade svoj posao i tek kao kruna rada tih institucija i povezivanja, gde neće moći da bude bilo kakvih zloupotreba kroz rad tih institucija, može da se donese ovakav zakon koji će biti primenljiv za sve. Naravno da je jako teško dokazati mnoge zloupotrebe i to je ono što je, s jedne strane, skepsa mnogih poslanika ovde, ali na nama je da se borimo da zakon živi i da je primenljiv za svakog od nas i da dajemo primer građanima Srbije, prvi da stanemo u red kad donosimo ovakve zakone kojima pokazujemo da smo zaista promenili Srbiju od 2012. godine do danas i zato smatram da u danu za glasanje oni koji misle dobro ovoj državi i koji se ne plaše bilo kakvih zakona koje danas ovde donosimo treba da glasaju za ovaj predlog. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničke grupe žele reč? (Ne) Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem. Mi smo, kao i uvek, vrlo zainteresovani da svi oni zakoni koji idu na korist građanima Republike Srbije budu usvojeni i uvek će imati podršku Stranke pravde i pomirenja i nas narodnih poslanika, a posebno kada su u pitanju zakonska rešenja koja idu u tom smeru da onu rak ranu svakog društva, pa i našeg, kakva je korupcija, svedu na bilo kakav minimum. Imaju veliku podršku svakog ko misli dobro i sebi i svojoj porodici, svom narodu, a na kraju i institucijama i samoj državi. Nažalost, prethodne tri decenije smo u onom mutnom periodu tranzicije bili svedoci da su ljudi zloupotrebljavali teška i bremenita vremena, da su se jagmili za društvenu svojinu i da su na taj način od građana Republike Srbije otuđili velika bogatstva, velike gigante, velike proizvodne pogone i na taj način su oštetili svakoga ko je, a svaki je građanin kroz svoju porodicu ulagao u izgradnju svih tih privrednih subjekata koji su bili žila kukavica svakog pojedinca. Zato smo posebno zainteresovani da se i ovaj zakon usvoji i da konačno bar kroz neku vrstu moralne ili socijalne satisfakcije svi oni ljudi koji su godinama unazad bili žrtve loših privatizacija, kojima su najčešće tajkuni, zloupotrebljavajući svoje konekcije i veze sa korumpiranim političarima, uništili našu privredu, budu dovedeni na to da moraju bar delom ono što su otuđili građanima Republike Srbije i vratiti. Mi se, nažalost, vrlo često i danas sa ogorčenjem sećamo hiljada i hiljada radnika, pa čak i brutalnih scena pokušaja da odbrane tu svojinu. Samo na našim prostorima u Sandžaku su uništeni veliki privredni subjekti, giganti, pa čak i oni radikalni pokušaji zaposlenika da sačuvaju tu svojinu nisu uspevali, poput odsecanja prsta, zakucavanja eksera u ruke itd. Sve ono što je bilo vredno, na čemu se bazirala sadašnjost i budućnost, otišlo je budzašto, zahvaljujući onima koji su u to doba tranzicije zloupotrebili političke moći i zloupotrebili nemoć institucija ili ne želju onih koji su bili tadašnji režimi, da se sačuva ono što je moralo biti sačuvano za buduće generacije. Zato danas i imamo kao posledicu toga da nam mladi nemilice odlaze, jer je uništena svaka vrsta privrednog subjektiviteta i nismo spremni da odgovorimo onim izazovima koji se nalaze pred nas. Zalažemo se da je svako ko je na bilo koji način svoju imovinu stekao protivzakonito, ko je stekao tako što je otuđio da li državno, da li neko drugo vlasništvo, odgovara i da taj novac, koji je zloupotrebio, bude vraćen građanima Srbije kroz različite projekte i kroz različite programe kako bismo posebno onim radnicima bivših giganata koji, nažalost, još uvek nisu rešili sva svoja potraživanja ili uvezivanja radnih stažova itd, bar na taj način nadomestili i da makar ovu svoju poznu starost dožive bilo kakvu satisfakciju onoga što je decenijama, zahvaljujući njihovom predanom radu, zahvaljujući njihovim prekovremenim prisustvima na radnim mestima ulagano kao zalog za budućnost i kao zalog za opstanak ovog naroda na ovim prostorima. Nažalost, mnogo je toga uništeno. Ovaj zakon bi trebao napraviti okvire i prema ovom zakonu bi se trebao procesuirati svako onaj ko je zloupotrebio bilo kakvu vrstu političke ili druge moći da uzme ili otuđi ono što mu nije pripadalo i da zaista to obični ljudi osete da taj pomak u našem pravnim institucijama dožive kao svojevrsnu revolucionarnu pobedu pravde i socijalnog statusa svakog pojedinca u ovoj državi. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miladin Ševarlić.
Zahvaljujem, predsednice. Nemam ništa protiv donošenja bilo kojih zakona koji su u funkciji regulisanja odnosa i obezbeđenja pravilnosti u poslovanju, ali kao osoba koja je često u kontaktu sa poljoprivrednicima i obilazim mnoga sela, gospodine ministre, želeo bih da vam postavim jedno pitanje vezano za eventualnu dopunu ovog Predloga zakona ili predlog nekog drugog zakona, a normalno u sledećem mandatu, a to je pljačkanje poljoprivrednika po osnovu otkupljenih, odnosno uzetih, a neisplaćenih poljoprivredno-prehrambenih proizvoda. Dakle, od maline, preko pšenice, kukuruza, stoke, pa do meda. Nema dana da me neko od njih ne zove i pita šta da radi. Pri tome, vlasnici tih firmi, praktično sve firme sa svojim obavezama ostavljaju, formiraju druge na svoje ime ili na ime članova porodice i nastavljaju istu tu delatnost potpuno ne ispunjavajući te obaveze. To je jedan primer. Drugi primer jeste naša neodgovornost u Skupštini kada donosimo propise, zakone. Takav je slučaj i sa Zakonom o taksama za Javni servis. Postavljam vam pitanje – koliko električnih brojila nije u funkciji televizijskih programa i zašto stotine hiljada tih brojila plaćaju televizijsku taksu, odnosno taksu za javne servise? To ne izgleda mnogo na mesečnom nivou kad gledate pojedinačno, ali kad pomnožite broj tih brojila i godišnji iznos tih taksa videćete o kakvom iznosu se radi. Osnovni problem jeste vređanje zdravog razuma sa takvim predlozima zakona koji su zdravorazumski neodrživi. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da sam ja govorio kao ovlašćeni i već rekao ovim žutim novokomponovanim bogatašima šta sam imao, ja ću preostalo vreme poslaničke grupe ustupiti Bojanu Torbici koji će nešto kasnije govoriti. Hvala.
Hvala. Reč ima Vladimir Đurić. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Zakon koji je danas pred narodnim poslanicima je Zakon o utvrđivanju porekla imovine i posebnom porezu i to je jedan od zakona za koji građani očekuju da ispravi tranzicione nepravde. Građani koji su u velikoj većini tranzicioni gubitnici gladni su te tranzicione pravde i ovo je sada pokušaj, predizborni pokušaj vladajuće većine, da odgovori tom apetitu građana za tranzicionom pravdom. Međutim, postoji jedno prethodno pitanje na koje treba dati odgovor, a u obrazloženju zakona ga nema, jer ako postojeće zakonske mogućnosti nisu korišćene, šta je sad garancija da će biti korišćene mogućnosti koje stvara poseban zakon? Ako za osam godina aktuelna vlast nije po postojećim zakonima uradila dovoljno ili skoro ništa, a mogla je, zašto sada verovati da će bilo šta biti urađeno po posebnom zakonu, a trebalo bi biti? Šta je državu sprečavalo da koristi mogućnost unakrsne provere imovine i prihoda koja je predviđena još 2002. godine Zakonom o poreskom postupku i poreskoj administraciji? Još od 2004. godine javni funkcioneri moraju da prijavljuju svoju imovinu i svoje prihode, a od 2010. godine se davanje netačnih informacija u nameri prikrivanja smatra i krivičnim delom. Od 2009. godine je u Srbiji zakonski moguće oduzeti imovinu i nametnuti teret dokazivanja krivice onome za koga se sumnja da je nezakonito stekao imovinu bez uporišta u zakonskim prihodima. Dakle, ovo što sada poseban zakon donosi, a to je da onaj ko je osumnjičen da je imovinu stekao nezakonito upravo on ima teret krivice dokazivanja da je imovina stečena zakonito. To je nešto što smo već imali u posebnim zakonima i naravno odavno je kod nas i moguće oduzeti imovinu stečenu krivičnim delom, pa je onda najpre trebalo dati odgovor na pitanje da li je za izostanak primene odredaba postojećih zakona godinama unazad problem bio u tim odredbama ili je problem bio u njihovom sprovođenju ili jednostavno u izostanku političke volje da se obračuna sa nezakonitim tranzicionim dobitnicima koji su tu tranzicionu dobit stekli korupcijom i organizovanim kriminalom. Ko će dalje biti obuhvaćen ovim zakonom? Dakle, to su lica kod kojih: 1) se utvrdi da postoje tri uzastopne godine sa povećanjem imovine i 2) lica kod kojih je razlika između uvećanja imovine i prijavljenih prihoda veća od 150.000 evra. To su dva uslova koja moraju da se steknu. Mi ćemo, zapravo, tek za par godina videti ko će biti „srpski Sanader“ i da li će iko to i biti. Da podsetim građane, država Hrvatska je, dakle, uhapsila i osudila predsednika Vlade zbog korupcije i organizovanog kriminala, upravo u aferi sa malopre pomenutom jednom austrijskom bankom. Čekaćemo šest meseci za podzakonska akta, pa devet meseci za formiranje posebne jedinice. Trebaće vremena da zaposleni u poreskoj upravi i sudije prođu obuku. Dakle, posle imaćemo i žalbe Upravnog suda, konačne presude itd, tako da će još puno vode proteći Dunavom da se predizborna obećanja koja će biti davana u kampanji, kako će tranziciona pravda biti zadovoljena, zaista i ispune. To građani treba da čuju kada budu slušali kako je u predizbornoj kampanji ova vlast prva i jedina donela zakon koji će doneti ultimativnu tranzicionu pravdu. Dakle, to se neće skoro dogoditi. Javnost neće saznati ni da li je i zašto neki visoki funkcioner izuzet od kontrole, jer kontrola će započinjati prethodnim postupkom koji će biti predviđen u godišnjim smernicama koje neće biti javno dostupne i mi nećemo znati zašto neki javni funkcioneri iz godine u godinu ne ulaze u godišnje smernice i nad njima se ne sprovode prethodne kontrole. Tako da je simpatično to što pojedini državni funkcioneri sebe nude kao prve subjekte provere i udara ovog zakona, ali bolje bi bilo da o tome postoje zakonske garancije, a njih u tekstu zakona nema. Nije definisan ni period kontrole. Dakle, on se navodi kao određeni period od tri uzastopne godine gde postoji povećanje imovine, pa se može, recimo, pretpostaviti da će poreska uprava kod nekog javnog funkcionera upravo kontrolisati uvek one tri godine kod kojih zakonski kriterijumi za sprovođenje zakona nisu ispunjeni. Dalje. Nije svaka imovina za koju nema dokaza stečena nezakonito. Zakon ništa ne govori o gotovini koju je subjekt kontrole, dakle lice koje se kontroliše, moglo imati tri dana pre početka trogodišnjeg perioda koji je predmet kontrole, a onda tu gotovinu koju je zakonito posedovao tokom kontrolisanog perioda, iskoristio za kupovinu nekretnine, u kom slučaju nema povećanja imovine, nego ima promene oblika imovine i za zakonito posredovanje gotovine u katastarski proknjiženu nekretninu. Dakle, u tom slučaju nema 150 hiljada evra uvećanja imovine i ne potpada pod odredbe ovog zakona. Pored ovoga postoji još nekoliko problema sa ovim zakonom, pri čemu ću ponoviti. Dakle, zakon koji će doneti kakvu-takvu tranzicionu pravdu građanima je potreban. Dakle, ovde je samo pitanje da li je to ovaj zakon, a na osnovu ovih primedaba koje ovde imamo, SMS uverena je da nažalost nije. Dakle, imamo odredbe koje kažu da će Vlada dobiti, po našem mišljenju, prevelika ovlašćenja da propiše način vrednovanja imovine. Osnovano je pretpostaviti da će metodologije koje će Vlada koristiti u procesu vrednovanja imovine biti osnov za sudske sporove i može nam se desiti ono što nam se već dešavalo, da osuđena lica kasnije obore presude, traže odštete i da mi onda naplaćeni porez, zapravo, vraćamo uz kamatu. Sama poreska stopa od 75% je vrlo interesantna. Ona je neuobičajeno visoka i kao takva ona ima prirodu kazne. Dobro je kada su zakonom propisane sankcije takve da odvraćaju počinioca krivičnog dela od ponavljanja krivičnog dela ili neke nove eventualne počinioce sprečavaju da u krivična dela uopšte uđu, ali ako je ovde doneto 75%, zašto nije doneto 100%? Time bi sva imovina stečena nezakonito zapravo bila oduzeta. Postavljaju se još dva pitanja i time ću završiti. Zašto će BIA i MUP proveravati radnike posebne jedinice poreske uprave iz bezbednosnog aspekta, a da istovremeno, recimo, ne proverava radnike Agencije za borbu protiv korupcije, koji prirodom posla i po slovu zakona dolaze u posed informacija o imovini najviših državnih funkcionera? Dakle, u tom smislu je ovaj zakon malo neusaglašen i naravno, u završnim odredbama nema ni reči o tome kako će se tretirati postupci koji su započeti po Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji u domenu unakrsne provere imovine i prihoda, šta će biti sa njima, pa je osnovno pretpostaviti da zapravo tih postupaka i nema i to je odgovor na pitanje zašto nije ništa urađeno po postojećim zakonima i zašto verovati da će po ovom zakonu stići ta toliko željena tranziciona pravda. U tom smislu, SMS ovo više vidi kao jedan predizborni potez vlasti, da bi mogli u kampanji, eto, da pričate kako ste vi prvi i jedini doneli zakon koji je dugo bivša vlast obećavala, ali efekti tranzicione pravde za građane biće po našem mišljenju slabi i veoma odloženi. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar. Izvolite.
Nije mi teško da još jednom kažem nešto o efektima koje smo postigli u prethodnih nekoliko godina. Ilustracija najbolja je, čini mi se, ova godina, prethodna, izvinjavam se, 2019. godina. Pet stotina osamdeset i četiri pravnosnažne sudske presude, osuđujuće. Dakle, tu nema oslobađajućih presuda, 584 osuđujuće presude protiv korupcije. To vam pokazuje da je sistem uspostavljanja mehanizma za borbu protiv korupcije bio dugotrajan i složen proces upravo zato što smo se suočili sa mnogim problemima od 2012. godine pa na ovamo. Bio sam u jednom periodu, negde oko dve godine, koordinator državnih napora za saradnju sa finansijskim institucijama i za uspostavljanje mehanizama finansijske akcije za borbu protiv terorizma i pranja novca i upoznao sam brojne ljude, sjajne ljude iz Uprave za sprečavanje pranja novca, iz poreske uprave, iz različitih agencija Republike Srbije, Ministarstva finansija, NBS, svih onih institucija koje se bore za uspostavljanje snažnijeg mehanizma Republike Srbije. I tada sam video da smo neke oblasti, prosto, ispustili 2005, 2006, 2008. godine. Prosto, inspektori, recimo, za kontrolu kazina, koji su trebali da budu u poreskoj upravi, ta odeljenja su se nekim pretapanjima pre petnaestak, dvadeset godina utopila jedna u druga. Ti ljudi koji su znali da rade posao, pričam vam najotvorenije, najpragmatičnije, ti ljudi otišli u penzije, otišli u druge jedinice državne uprave i mi smo u jednom trenutku ostali bez kvalifikovanog kadra u određenim državnim institucijama koje se bave specifičnim i specijalizovanim oblastima kontrole, pogotovo za sprečavanje pranja novca. Šta smo uradili? Uradili smo da smo prvo napisali uputstvo i akcione planove kako da se izvrši obuka tih ljudi i kako da ti ljudi uđu u procese kontrole. Kada smo to uradili, potpomognuti, naravno, snažnim zakonodavnim okvirom, mogli smo da izvršimo kontrolu i da usaglasimo naše propise sa modernim propisima EU i drugih razvijenih sveta. Dakle, suština je bila da se prvo napravi mehanizam koji će sveobuhvatno da deluje na teritoriji Republike Srbije, koji će uspeti da pobedi bilo kakav koruptivni proces i da ima dovoljnu snagu da svi državni organi imaju kapacitet da to urade. Mi danas govorimo o zakonu koji će se primenjivati za godinu dana. Mi hoćemo da imamo dovoljno obučene inspektore, njih 60, koji će biti specijalizovani za ovakvu vrstu kontrole imovine. Ovo što smo čuli, sada ja hoću da pojasnim nekoliko važnih elemenata iz ovog zakona. Dakle, tri godine su samo okidač. Mi kontrolišemo imovinu, a ukoliko se pojavi da je najmanje, dakle, u proteku tri godine, najmanje 150.000 evra, to može biti u jednoj godini i naravno da su prvi na udaru oni koji imaju najznačajniju imovinu, ali naravno, i nosioci javnih ovlašćenja. Ja sam ovde otvoreno rekao, voleo bih da to počne od članova Vlade i članova naših porodica, jer imovina se lako utvrđuje. Zato smo uradili objedinjavanje mehanizma raznih državnih institucija. Uzmete iz katastra podatke o svoj nepokretnoj imovini, o svakoj zemlji, svakoj njivi, svakoj kući, o svakoj imovini koja se beleži u katastru. Uzmete podatke sa bankovnih računa od svih banaka, drugih finansijskih institucija gde postoje depoziti, štedni i drugi ulozi građana, uzmete podatke iz poreske uprave o prometu, primanjima, rashodima, plaćenom porezu unazad toliko godina i vrlo lako utvrdite svačiju imovinu. Bilo je ovde rečeno – da, ali neko će svoju imovinu da prikrije tako što će je prebaciti na neko drugo lice. Pa, tada to drugo lice postaje opterećeno teretom te imovine i mora da dokaže poreklo te imovine. Svejedno je kome će se oduzeti. Ako nemate poreklo imovine, svejedno da li uzeli osobi A ili osobi B, važno je da možete da oduzmete imovinu. I ovde se ne radi apriori o nezakonito stečenoj imovini. To je odgovor na pitanje zašto 75%, a ne 100%. Dakle, da li je ona zakonito stečena? Ukoliko postoji sumnja o nezakonitostima, mi onda uključujemo tužilaštvo i može vam se oduzeti ne samo 100% te imovine, već i druga imovina koja nije obuhvaćena u kontroli ove tri godine. Međutim, vi ste rekli jednu potpuno ispravnu stvar, moramo uspostaviti mehanizam u kome građani Srbije osećaju pravdu. Imali smo situaciju, nažalost, da su donošeni propisi, da je delovalo kao da će neki ljudi potpuno moći da opljačkaju silne fabrike, da urade svašta u tom nekom periodu i da potpuno nekažnjeno prođu. Neki će se, siguran sam, izvući jer su donosili zakone ovde koji će im omogućiti da to urade zakonito, ali oni koji su imovinu stekli na način da nisu platili porez, da su je uzeli od drugih subjekata ili da ne mogu da jasno dokažu poreklo, moraće da vrate deo novca. Možda mi nećemo u svakom pojedinačnom slučaju moći da dokažemo nezakonito delovanje, ali ćemo moći da dokažemo da nema osnova, odnosno da nema porekla imovine i uzeti 75% te imovine, što jeste jedna vrsta pravde i jeste jedna vrsta želje da se kroz ovaj zakon sve ono što je do sada bilo u nekoj sivoj zoni prebaci u budžet, odnosno vrati građanima Republike Srbije. I, to jeste važna poruka ovog zakona. Dakle, što se nas tiče, još jedna stvar, proveravaju se radnici Agencije za borbu protiv korupcije. Bezbednosno se radi njihova provera, pogotovo oni koji su rukovaoci informacijama, ličnim podacima građana, javnih funkcionera itd. Naravno da postoji mogućnost, vi kada jednom donesete zakonski propis i uspostavite mehanizam, svaka sledeća vlast će moći da ga koristi. Svaka sledeća vlast će imati mogućnost da uspostavi taj mehanizam, odnosno da koristi mehanizam, odnosno svaki službenik poreske uprave imaće mogućnost, koji radi ovaj posao, imaće pravo da utvrdi imovinu na osnovu metodologije. E, sad, ono što se slažem sa vama, naravno, možda bi gospodin Siniša Mali dao bolju i bližu informaciju, to je metodologija vrednovanja imovine. To je nešto što jeste stvar koju će uraditi Ministarstvo finansija. Srećom imamo ovaj vremenski period od godinu dana u kome će oni taj proces morati da završe, ali ta metodologija će isto morati da da vrlo jedan, ja se nadam da će koristiti i iskustva modernih, razvijenih država, kako da izbegnemo da to bude kasnije kamen spoticanja, odnosno predmet nekih sudskih procesa koji će nas uvući u predugačko dolaženje do pravde. Dakle, to jeste stvar koja će morati da bude urađena temeljno i precizno. Ja se nadam da će Ministarstvo finansija, koje suštinski rukovodi ovim procesom, imati snage da u kratkom vremenskom roku, što godinu dana jeste za ovako veliki posao, izađe na kraj sa svim izazovima koje poreski postupak u ovom zakonu jeste predviđen. Ja se nadam da ćemo biti kao država, kao građani ove zemlje, zadovoljni rezultatima. Ti rezultati će početi da se primenjuju za godinu dana od dana donošenja ovog zakona, ali videćete da će taj mehanizam, ja sam uveren, već i u ovoj godini, u godini do početka primene, već dati kolateralne efekte, pozitivne efekte plaćanja poreza, značajnijih uplata poreza, što jeste cilj da građani plaćaju porez. Kada ljudi plate porez, nemaju zašto da strahuju od poreske uprave. Cela poenta je – platite porez.
Zahvaljujem. Imate repliku, dve minute.
Naravno da će se uvek neko izvući. Ne postoji zakon koji donosi idealnu pravdu i idealne pravde nema i tu niko ne treba da bude naivan. Ali, u pogledu dosadašnjih postignuća, 400, 500 pravosnažno osuđujućih presuda je kap u moru srpske tranzicione pljačke. Ako smo zaista postigli rezultate u borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije, onda je pravo čudo da nam Poglavlje 23 pregovaračkog procesa da EU, koje reguliše vladavinu prava, ide ovoliko sporo, uz toliko revizija akcionih planova i pravo je čudo da već nije pri samom zatvaranju. U pogledu metodologije vrednovanja imovine čije će se povećanje u trogodišnjem proizvoljno izabranom periodu meriti i računati i zašto će ono biti povod za sudske sporove koji će koštati državu kasnije gotovo sigurno, govori i činjenica da u Srbiji sve procene gotovo redovno padaju na sudovima, bilo da je reč o proceni vrednosti pokretne imovine, nepokretne imovine ili, ako hoćete, procene vrednosti akcija u postupcima otkupa od malih akcionara, gde su gotovo listom sve te procene potpisane od strane renomiranih ovlašćenih procenitelja itd. padale na sudovima. Zato je ovo veoma tehnički osetljivo pitanje. Konačno, zahvaljujem se vama na vašoj želji da budete među prvima subjekt kontrole predlogom zakona, ali i dalje ponavljam, mnogo bi bolje bilo da zakon za to daje zakonske garancije, ne kada ste vi lično u pitanju, nego kada su svi javni funkcioneri u pitanju, mnogo bi bilo bolje da zakon garantuje da će oni biti prioritet.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragomir Karić. Izvolite.
Poštovana predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, gospođo Gojković, poštovani gospodine ministre Stefanoviću, drage kolege, prijatelji, poštovani građani Republike Srbije, što se tiče Predloga zakona u vezi utvrđivanja porekla imovine i posebnom porezu, odmah u startu mogu da kažem da to podržavam maksimalno i da to podržava Pokret snaga Srbije, na čelu sa Bogoljubom Karićem. Mnogi se ovde ne sećaju, mnogi su mladi, bilo je ono tzv. poznato Titovo pismo, još 1978. godine, o utvrđivanju porekla imovine, pa je posle njega bilo pismo – imaš kuću, vrati stan i onda smo došli u nesrećnu 2000. godinu kada je na vlast došla tzv. demokratska opcija, gde ih je bilo 17 u toj demokratskoj koaliciji. Šta smo dobili 2001. godine? To su bile tipične ucene svih biznismena. Na razgovoru sa tadašnjim premijerom Bogoljub Karić, kao predsednik Udruženja industrijalaca i preduzetnika Srbije, predložio je skup 1.000 najpoznatijih srpskih biznismena, preduzetnika koji će dobrovoljno pomoći svoju Srbiju i svako će prema svojim mogućnostima dati deo novca. To se, pre svega, odnosilo na to da zakon koji je omogućavao u to vreme da se obogatite, zakon koji vam je omogućavao da za jedan dolar kupite fabriku, zakon koji je omogućavao da kupite fabriku na pet godina počeka, pa da prodate svu moguću opremu kao staro gvožđe, a izdate ili jednostavno napustite čitav program svih tih fabrika koje su proizvodile i koje su se bavile proizvodnjom i imale veliki broj radnika. Normalno, to se nije desilo, došlo je do čistog, to mogu da kažem, čistog reketiranja i tu u potpunosti podržavam, pre nekog vremena govorio je predsednik SRS, gospodin Vojislav Šešelj. Zakon o ekstra profitu donesen je isključivo za jednu kompaniju, za jedno čoveka, za jednu porodicu. To je bila porodica Karić. Znači, od 100% plaćenog ekstra profita, 95% je platila porodica Karić, a 5% je platio „Simpo“ i, ne znam, još neko tu ko je bio. Uglavnom, to je bilo zanemarljivo. Jednostavno, to nije ništa značilo. Kako je bilo moguće u to vreme da dođe ministar finansija i spava na tetkinom kauču i da on kreira Zakon o ekstra profitu? Normalno, o pljački. Kako je moguće bilo da dođe čovek, ovo pitanje postavljam u ime građana, u ime svih nas, na mesto guvernera NBS kojem je to bio prvi radni dan u njegovoj radnoj knjižici? Zato pozdravljam ovaj zakon tj. Predlog zakona Vlade Republike Srbije, koji danas obrazlaže ministar MUP-a i potpredsednik Vlade, gospodin Nebojša Stefanović. Dobro je i ovo, iako sam u suštini uvek protiv bilo kakvog retroaktivnog donošenja zakona, u prirodi sam protiv toga, ali ovde je to dobro i mislim da se ovim zakonom otvara put i mogućnost MUP, Ministarstvu finansija da bar dobar deo ministara onih prethodnih Vlada, od 2000. do 2012. godine, odgovaraju krivično, ne samo da plate 75% poreza, tj. vrate i da plate porez, nego i krivični postupci, jer je uništena srpska privreda. Stotinu milijardi evra je naneta šteta srpskoj privredi. To je nepopravljivo. Čitava Knez Mihailova ulica je postala privatna i privatizovana kroz tzv. Nacionalnu štedionicu. Ja koji sam dugo godina u biznisu, skoro 50 godina, i bio sam oduševljen – ih, pravi se Nacionalna štedionica i mislio sam kad se kaže kod Srba nešto nacionalno, to nam svima zvuči mnogo lepo, veliko, poverljivo i u svakom slučaju pozitivno. Šta se desilo? Vlasnici Nacionalne štedionice su bili najbliži prijatelji ministra finansija i guvernera NBS i onog nesrećnog premijera Vojislava Koštunice, koji jednostavno se nije mešao čovek u svoj posao, a nije ni pratio šta se dešava. Na taj način, prodajom akcija Nacionalne štedionice je jednostavno dovedeno do toga da čitava Knez Mihailova i mnoge druge zgrade, kapitalne zgrade od istorijskog značaja, postanu vlasnici, navodno, neke strane kompanije. Šta želim danas još da kažem, nadam se, u prilog ovoga predloga koji je ministar obrazložio ovde u Skupštini? Formiranjem te banke u Moskvi, svi kažu od ministra Ilića, ne znam, drugih ministara koji su bili, Bubala i ostalih, išli su da traže srpske pare na Kipru. To je bila velika greška. Srpskih para na Kipru nije bilo, a kada ih je i bilo, to je bilo uz znanje države da bi mogli da kupujemo najosnovnije za Srbiju, a to su bili medikamenti, to su bili lekovi, hrana itd. Glavni novac je bio smešten u banci, u Rusiji, u Moskvi koju su formirali opet ministar Dinkić sa svojim drugim kolegama, ministrima. Tu je svake godine iz Srbije iznošeno negde po 10-12 milijardi dolara, evra godišnje. Znači, i ta banka je dovedena do propasti, uništenja i u to vreme guverner Narodne banke bila je gospođa koja je kasnije bila ministar, zaboravio sam ime, nije važno. U svakom slučaju Kori Udovički, u pravu ste, bila je gospođa Kori Udovički koja je bez znanja Vlade dozvolila da milijardu evra srpskih para, deviznih rezervi bude u toj privatnoj banci koju je taj tetkić sa kauča formirao, napravio itd. Znate li vi šta znači milijardu evra? Gospodine ministre, želim da ovo čujete, da obratite pažnju na ovu moju rečenicu, oni su postali legitimni bogataši. Tih milijardu evra niko nije ukrao. Ona je tamo bila. Sa jedan posto kamate prema našoj Narodnoj banci, a oni su plasirali u to vreme u Moskvu sa 30% kamate i ovde otvorili filijalu i tih 30% para prebacivali su ovde u filijalu te banke. Znači, njih nikada nećete uhvatiti, ali želim da znate da je to bilo tako i to može da se istraži, a da neće moći da odgovaraju. To je to legitimno pranje pare itd. Normalno, imali su vlast i ja vama čestitam na hrabrosti. Ponavljam još jednom, nisam nikada bio za retroaktivnost bilo čega. Ovde jesam. Ovde mora da se zna. Mora da se zna. Građani moraju da znaju tačno ko je i šta uradio, kakva je nepravda i kakva je to bila užasna pljačka. Verujte mi da ta pljačka i ta privatizacija za 12 godina je gora od bombardovanja Srbije. Veća šteta je naneta Srbiji, uništeni su svi finansijski tokovi, sva preduzeća. Zamislite njihov ministar se ponosio ovde u Skupštini pred svojim premijerom Koštunicom i kaže – mi smo uspeli da privatizujemo 5.000 preduzeća za dve milijarde evra. To je 40.000 u proseku po preduzeću. Možete da zamislite kakvi hoteli, kakva preduzeća. Dolazak na vlast SNS i koalicionih partnera 2012. godine ja ocenjujem kao jednu izuzetnu hrabrost i predsednika Nikolića i sada predsednika Aleksandra Vučića - doći i uzeti u ruke državu koja je bila bez ikakvih para. Neću nikada zaboraviti kada je ovde položena zakletva od strane predsednika Nikolića i kada smo pošli zajedno u predsedništvo. Tu nije bilo ni tepiha, kompjutera, sve su uzeli, slike sve. I ti ljudi danas opet se kandiduju i oni opet nude građanima perspektivu. Ima najosnovnija stvar, gospodine ministre, zamolio bih vas, pokušajte ako možete nekako da vidite u Vladi da im nađete neko radno mesto. Oni su ljudi bez posla, ali „Madera“ je puna uvek, „Franš“ je pun, znači ima se može se. Voze se dobra, besna kola. Meni je žao da se naša predsednica vozi u „Škodi“. To stvari ne dolikuje jednoj predsednici jednog velikog sprskog parlamenta, ali u istoj ste poziciji i vi, ali zato oni bivši koji su 12 godina upravljali sa ovom državom, oni su mercedesima, bentlijima, rols rojsima, itd. Razumem u potpunosti kada neko od privrednika koji stvarno radi, plaća porez ovoj državi, daje veliki doprinos ovoj državi, vozi se u tim skupim kolima itd. to je i razumljivo, ali kada vidim njih… Tako da pozdravljam Predlog zakona o utvrđivanju porekla imovine. Daću svoj nemerljivi doprinos kao narodni poslanik, kao čovek, kao privrednik, kao začetnik te male privrede, da možete da se izborite i da stvarno, što bi rekli naši ljudi ne bude ni po babu ni po stričevima. Hvala za vreme. Srećno.
Zahvaljujem. Sada proglašavam pauzu do 15.10 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, nastavljamo sa radom. Reč ima Dušica Stojković. Izvolite, gospođo Stojković.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Uvaženi ministre Antiću, sa saradnicima, drage kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pojava da neko živi na visokoj nozi i da vidno gomila imovinu, a da nema poznate izvore prihoda, oduvek je intrigirala poštene građane Srbije, koji žive od svoga rada i koji pošteno zarađuju. Nekako oči javnosti su uvek bile uprte ka nosiocima javnih funkcija u ovoj zemlji. Sada bih rekla da posle gotovo dve decenije, posle 20 godina svakojakih obećanja, konačno je na dnevnom redu u Narodnoj skupštini Republike Srbije Zakon o poreklu imovine. Sećam se obećanja dosovog režima, znači režima Demokratske opozicije Srbije, koji su pre 5. oktobra obećavali građanima Srbije da će usvojiti zakon i da će usvojiti Zakon o poreklu imovine, a to nisu učinili. U Srbiji gotovo da nema političke partije ili grupe građana koja se barem deklarativno nije zalagala za donošenje jednog ovakvog važnog zakona. Iako su se opozicione stranke u Srbiji deklarativno zalagale za donošenje, one su ipak odlučile, a to najbolje znaju predstavnici Ministarstva pravde, oni se nisu uključili u javnu debatu, u javnu raspravu koju je pokrenulo ovo ministarstvo i za sedam meseci ukupno je stiglo svega pet predloga, odnosno sugestija i opozicione partije u Republici Srbiji su 2019. godine odlučile da ne učestvuju u donošenju jednog ovakvog zakona. Znači, bila su ima puna usta zašto nije donet zakon, a kada je trebalo da se uključe u sam tekst zakona, oni su odbili da se uključe. Verovatno nijedan zakon ne može da se pohvali tako dugotrajnim stažom, interesovanjem srpskih medija, kao što je ovaj zakon o ispitivanju porekla imovine. Dug staž u medijima, rekla bih, bez ikakvog rezultata, svi su obećavali, ali ga niko nije do sada doneo. Tek dolaskom SNS na vlast, mi ispunjavamo data obećanja građanima Srbije i u svom ekspozeu premijer je 2016. godine naveo usvajanje jednog ovakvog važnog zakona i nakon sprovedene javne rasprave, Srbija konačno dobija zakon, rekla bih zakon protiv lopova, protiv enormnog bogaćenja na grbači naroda, protiv enormnog bogaćenja i sticanja imovine protivno zakonom. Da nam se ne bi desilo da neko uveća prihod od svojih firmi, kako je to učinio Dragan Đilas, gde je prijavio prihod od svojih firmi od 619 miliona evra, isti dotični gospodin je imao 25 miliona evra u nekretninama, u stanovima, poslovnim objektima, garažama i kućama, a da je ovakav zakon postojao to se ne bi desilo i on bi odavno bio uhapšen. Sada će se takva imovina proveravati. Ispitivanje će vršiti posebna poreska jedinica Poreske uprave za sva fizička pravna lica i državni organi će biti u obavezi da dostave sva neophodna dokumenta i sve neophodne tražene podatke. Ovoj posebnoj proveri podleže i imovina pojedinaca, ukoliko se tokom tri uzastopne godine poveća za 150.000 evra, preko onoga što je vidljivo u prijavljenim prihodima. Uvodi se i tzv. Kazna, plaćanje posebnog poreza od 75%. Kada se utvrdi uvećanje imovine, bez dokazanog prihoda, određuje se porez od 75% i građani će možda reći da je opravdano oduzeti ono što je nepravedno stečeno i da je ova mera opravdana i da je konačno pravda u Srbiji ovim zakonom i zadovoljena. Osnovna prednost zakona je to tzv. unakrsno preispitivanje imovine. Takođe se u postupku utvrđivanja imovine, njene vrednosti i porekla, utvrđuje i da postoji osnovana sumnja da je izvršeno krivično delo. Jedinica poreske uprave je tada u obavezi da obavesti sve nadležne institucije u ovoj zemlji, i tužilaštvo i druge nadležne organe i policiju koji će nakon toga preuzeti sve neophodne aktivnosti. Takođe jedinica poreske uprave utvrđuje poreklo imovine, vrši uvid u podatke iskazane u poreskim prijavama, poreskim bilansima, sve ono što je neophodno za jedno uspešno vođenje firme. To se upoređuje sa bazama podataka poreskog računovodstva i ostalim dokumentima i podacima, npr. vlasničkim listom u RGZ i drugim podacima koje dostavljaju nadležne institucije u Republici Srbiji. Takođe, pri utvrđivanju vrednosti imovine, u obzir se uzima celokupna imovina fizičkog lica i teret dokazivanja je sada upravo na tom fizičkom licu. Ono treba da dokaže da je na zakonit način steklo imovinu. Takođe Zakon o poreklu imovine koristi metod da se utvrdi nezakonito stečena imovina i oporezuje se velikom poreskom stopom. Ovaj zakon plod rada dva ministarstva, Ministarstva pravde i Ministarstva finansija i rekla bih da je to jako važan i jak antikorupcijski mehanizam koji nam je nedostajao u našem pravnom sistemu. Usvajanjem ovog zakona šalje se jasna poruka za sve oni koji su nelegalno sticali imovinu kroz razne sumnjive poslove i mahinacije, da je teret dokazivanja na njima da dokažu na koji način su stekli imovinu ili će im biti oduzeta. Ovaj zakon pojačava i tržišnu utakmicu, on doprinosi izgradnju tržišne privrede, ali i stimuliše plaćanje poreza fizičkih i pravnih lica, jer će one sada dodatno imati motiv da plate porez i na taj način dokažu da na legalan način raspolažu svojom imovinom. Ponavljam reč je o jednom jakom antikoruptivnom mehanizmu. Vi sada u Srbiji nećete imati građane koji su nedodirljivi. Svi građani će biti na udaru kada je reč o proveri imovine. Nelegalno bogatstvo, pravni sistem je pokazao da se može steći na različite načine, krađom, otimačinom, uzurpacijom, ratnim profiterstvom, finansijskim malverzacijama na osnovu monopolskog položaja, neplaćenim dažbinama, izbegavanjem plaćanja poreza i taksi, nelegalnom trgovinom i drugim kriminalnim radnjama. Da bi se ove pojave sprečile neophodno je da usvojimo Zakon o poreklu imovine i Zakon o posebnom porezu kako bi bilo moguće da se oduzme nelegalno stečena imovina. Usvajanjem zakona ćemo omogućiti efikasnu i brzu promenu i na taj način će biti zaustavljena i onemogućena korupcija u Republici Srbiji. Na kraju, usvajanjem zakona će biti zadovoljena, rekla bih, jedna od najznačajnijih vrednosti u našem društvu, a to je zadovoljenje pravde, jer će na udaru biti svi oni koji imaju višemilionske uloge, višemilionsku imovinu stečenu na nezakonit način. Pozivam sve svoje kolege narodne poslanike da u danu za glasanje podrže ovaj jako važan zakon. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Stojković. Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite, gospodine Filipoviću.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije koji pratite televizijski prenos sednice Narodne skupštine Republike Srbije, veliki je ovo dan za Srbiju, veliki je ovo dan za nas narodne poslanike, veliki je ovo dan i za SNS, veliki je ovo dan i za reči i sva ona obećanja koja smo davali građanima Srbije, a pre svega predsednik naše stranke, predsednik Srbije Aleksandar Vučić, pogotovo na tu temu da će jednog dana u Srbiji biti donesen Zakon o poreklu imovine, da će se u Srbiji jednog dana znati ko, kako, sa kojim parama, čijim radom, kakvim radom je stekao skupocene vile, skupocene automobile, ko i kako stiče novac, ko kako zarađuje, odakle desetine stanova, odakle 619 miliona Draganu Đilasu, odakle nadimak „derikoža“, onom Boži Đeliću? Pa nije slučajno narod nekome dao nadimak „derikoža“, niti će slučajno bilo kome takve nadimke dodeljivati. Lepo je Demokrat rekao da ljudi dele sudbinu pčela tako što gomilaju kao da će večno živeti. Tako i Dragan Đilas i svi kriminalci, lopovi oko njega su za vreme 12 godina svoje vlasti samo gomilali kao da će život trajati, tj. njihova vlast trajati beskonačno. Oni su o tome naravno, sanjali. Svaki san jednom doživi svoj kraj i svoj krah, a često kada ljudi imaju tako velike, prljave snove kakve su imali, kakve imaju danas Dragan Đilas i njegovi prevaranti, hohštapleri, kada se probude iz tog sna to bude obično veoma bolno. To je bilo bolno za njih na prošlim izborima kada, recimo, žuto tajkunsko preduzeće cenzus nije prešlo u gradu Beogradu, kada su prošli kako su prošli na prethodnim izborima, od predsedničkih, parlamentarnih, pokrajinskih i svih ostalih. Političari na izborima prolaze onako kako se prema narodu ophode. Ako se ophode bahato, bezobzirno, ako kradu i ako otimaju onda kada narod to oseti na svojoj koži, oni dobiju šut kartu iz Skupštine Srbije, pokrajinskog i lokalnih parlamenata. Tako će svako prolaziti ko bude radio kako je radio Đilas i ostali lopovi koji su činili vlast od 2000. godine do 2012. godine. Kada nam neko kaže da se obogatio napornim radom, a to obično govori Dragan Đilas, onda možemo da ga pitamo - čijim se radom obogatio? Obogatio se radom svih čestitih i poštenih ljudi u gradu Beogradu i u Srbiji. Obogatio se tako što smo mi i svi ostali građani Srbije bili siromašniji iz meseca u mesec, iz godine u godinu, te vlasti koja pljačkala i otimala po Srbiji, i stalno govorili o tome kako treba proveravati imovinu nekih tajkuna, nekih bogatih ljudi, kako treba ispitati kako je neko nešto stekao. Nikada se ni jedna vlast, podsećam vas, pre SNS nije usudila da tako duboko zagrebe ka tajkunima, da uhapsi nekog tajkuna, da zapleni imovinu, da ispita poreklo imovine, da donese u krajnjem slučaju ovaj Zakon o poreklu imovine kojim će se znati ko i kako raspolaže sa novcem i kako je do svoje imovine stekao. To je ključno, rekao bih, u narednim godinama za poverenje između političara i naroda, da narod vidi kroz taj način, da kažem, održavanje obećanja time što smo rekli da će se znati odakle vila, odakle automobil, odakle milioni na računima, da se zna - stekao si nelegalno, ideš u zatvor, odgovaraš, platiš državi, vratiš oteto narodu. Ukoliko si stekao legalno, svaka ti čast majstore, država će to podržati, zapošljavaj ljude, podiži plate i država to podržava i uvek je podržavala i podržavaće. Ukoliko otimaš od ljudi nemoj ništa dobro da očekuješ, očekuj samo reakciju države i to najčvršću, najrigorozniju moguću tako što ćeš da platiš kaznu i novčanu i zatvorsku kaznu, ali i političku kaznu za sebe i za svoju stranku time što nećeš imati poverenje građana i nećeš imati priliku da opet zasedneš na vlasti i da otimaš od ljudi novac. Za kraju ću vam reći jednu latinsku poslovicu, Latini su bili pametni ljudi i rekli su - bogatstvo menja karakter, ali retko kad na bolje. To se najbolje vidi u slučaju Dragana Đilasa i članova DS. Prijatno.
Hvala, gospodine Filipoviću. Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, cenjene kolege narodni poslanici, danas se pred nama nalazi Predlog zakona o utvrđivanju porekla imovine i posebnom porezu čiji je osnovni cilj unapređenje efikasnosti poreskog sistema i sprečavanja zloupotreba čiji je rezultat posedovanje imovine od strane fizičkih lica koja se ne može opravdati zakonitim prihodima tog lica. Svi smo bili svedoci užasnog perioda koji je Srbija preživljavala od 2000. do 2012. godine kada su tokom vladavine dosovskog režima država Srbija i njeni građani siromašili, a tajkuni i najviši funkcioneri tadašnjeg režima se bezobzirno bogatili. Mnogo je nepravde tokom vladavine DOS-a pretrpela Srbija i mnogo su nepravde pretrpeli građani, nepravde koju aktuelna vlast na svim nivoima od lokalnog do republičkoj već punih osam godina ispravlja. Kada govorimo o samom zakonu, jedna od pozitivnih stvari vezanih za ovaj zakon jeste činjenica da se njim konkretizuje i usmerava socijalni cilj oporezivanja, da se umanje razlike u materijalnom i socijalnom položaju poreskih obveznika i to pre svega između poreskih obveznika čija imovina je u skladu sa prihodima koje ostvaruju i onih kod kojih postoji nesrazmera. Naravno da se predložena zakonska rešenja odnose na sve građane, s tim što će se na udaru zakonskih rešenja naći pre svega oni čija je imovina stečena nezakonito, koruptivnim aktivnostima koji će na taj način potpasti pod režim posebnog oporezivanja. Osnov predloga ovog zakonskog rešenja čini unakrsna provera imovine. Radi se o posebnom poreskom postupku koji će sprovoditi poreska uprava, odnosno posebna jedinica Poreske uprave koja će biti sastavljena od timova stručnjaka među kojima će biti predstavnici MUP-a, Narodne banke Srbije, Uprave za sprečavanje pranja novca, Agencije za sprečavanje korupcije i niza drugih institucija koje će pomoći što boljoj primeni zakona. Posebna jedinica Poreske uprave će utvrđivati imovinu i uvećanje imovine fizičkog lica, kao i poseban porez na uvećanje imovine za koju fizičko lice ne može da dokaže da je steklo na zakonit način. Znači, na udaru zakona će se naći svi oni kod kojih je razlika između imovine i prihoda veća od 150 hiljada evra u slučajevima u kojima je u tri uzastopne godine primenjeno uvećanje prihoda. Naravno, ovo će da važi samo u slučajevima u kojima ne postoji indicije da se radi o imovini stečenoj izvršenjem krivičnog dela, pošto će tamo gde takve indicije, Poreska uprava obaveštavati policiju i tužilaštvo koje će utvrđivati krivičnu odgovornost. Na meti unakrsne provere će biti apsolutno celokupna imovina pojedinca, naročito nekretnine, udelu u pravnim licima, motorna vozila, plovni objekti i vazduhoplovi, štedni ulozi, gotov novac. Teret dokazivanja uvećanja te imovine u odnosu na prijavljene prihode fizičkog lica biće na Poreskoj upravi, a na fizičkom licu biće teret dokazivanja da je na zakonit način steklo imovinu u delu u kom uvećanje njegove imovine na osnovu rezultata provere ne bude u skladu sa prijavljenim prihodima. Uvereni da će ovaj zakon u značajnoj meri sprečiti dalje nezakonito bogaćenje pojedinaca, ali i u značajnoj meri ispraviti postojeće nepravde, poslanička grupa Pokreta socijalista, Narodne seljačke stranke i Ujedinjene seljačke stranke i u danu za glasanje će podržati kako ovaj, tako i ostale predložene zakone. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Torbica. Reč ima Ljiljana Malušić. Izvolite, gospođo Malušić.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima iz Ministarstva, dame i gospodo poslanici, danas je pred nama Predlog zakona o utvrđivanju porekla imovine i posebnom porezu. Naime, vrlo je hrabro danas na dnevnom redu da diskutujemo o ovom zakonu, iz prostog razloga što će biti puno zameranja, postoji dosta tajkuna ili onih bogataša koji neće da plaćaju porez. Meni je nezamislivo da neko u ovoj državi, devastiranoj do 2012. godine, ne plaća porez. Ne plaća porez, pazite, čovek poseduje ne znam šta na ovom belom svetu i neće da plati porez. Pa, kako neće da plati porez? Taj porez direktno ide u budžet, tako se puni budžet, akcize, porez, donacije, a iz budžeta se grade vrtići, grade se škole, infrastrukture i sve ostalo, sramotno je to. Godine 2012, kada je SNS došla na vlast, mislim na republički nivo, pobedila je ona 2010. godine na lokalnim izborima i na Voždovcu i u Zemunu i na ostalim opštinama, a što se tiče republičkog nivoa žestoko smo krenuli da se borimo protiv korupcije, doneli smo masu zakona, bilo je izmena i dopuna zakona i to je jako dobro. Zašto? Pa zato što imamo odgovornost prema ovim ljudima, i niko nije pošteđen. Na primer, u 2019. godini doneli smo 584 pravosnažno osuđujuće presude, što je dobro, između ostalog, tu ima funkcionera, i treba da bude tako, pa tako se radi. Kako ćemo da iskorenimo korupciju? Kaže, gospodin Dragan Đilas, jedan od velikih tajkuna, on za sebe kaže da nije tajkun, naprotiv, kakav je on tajkun, on je samo jedan običan čovek koji poseduje 619.000.000 evra. Pa bih ja upitala – kako je moguće da on poseduje 619.000.000 evra, od toga samo o nekretninama 25.000.000 evra, ali idemo redom. Na Đilasove tvrdnje da nije tajkun, da se nije enormno obogatio upravo koristeći politički uticaj, a znamo da je Đilas 2007. godine prijavio samo ženinu kuću na Dedinju i automobil „sab“ 2003. godište, kao i 70.000 ušteđevine, godine 2016. on prijavljuje, a od 2013. godine nije bio na vlasti, samo u svojim nekretninama 2.022.000 evra vrednosti plus 4.500.000 evra za jednu zgradu, i to nije 4.500.000 već dva puta više, i tako redom. Ali to on prijavljuje. Istina je nešto drugačija. Istina je da samo u nekretninama ima 25.000.000 evra, pa ću ja da krenem redom, ali ne ja kao Ljiljana Malušić, ne daj bože, nego podaci iz APR-a, kao i Agencije KRIK, da se zna, KRIK je mreža za istraživanje kriminala i korupcije. Idemo redom. Lokacija Vračar-Beograd, gospodin Dragan Đilas – jedan stan od 90 kvadrata, 200.000 evra. Idemo dalje. Đilas poseduje i dupleks u potkrovlju zgrade u blizini Hrama Svetog Save – 185 kvadrata, 450.000 evra. Molim vas da me ne prekidate, ja nikada nikoga ne prekidam, pa posle možemo da polemišemo, prosto da me ne dekoncentrišete. Dalje, Stari grad, kompanija Dragana Đilasa poseduje četvorosoban stan kod Studentskog trga – 148 metara kvadratnih, 298.000 evra. Stari grad-Beograd, „Multikom grupa“ – 65 kvadrata, 135.000 evra. Dvosoban stan kod Studentskog trga u Dobračinoj ulici Đilasova kompanija „Multikom grup“ kupila je avgustu 2014. godine za 120.000 evra. Idemo dalje, Stari grad-Beograd, ja vas upozoravam, biće mi potrebno sat vremena za sve ovo što ima, ja zaista neću da govorim sat vremena, negde ću na trećini da prestanem, pa ćemo po amandmanima da pričamo i dalje o njemu, „Multikom grup“ u julu 2014. godine – stan 55 metara kvadratnih, 116.000 evra. Vračar-Beograd, ponovo „Multikom grup“ – 91 kvadratni metar, 190.000 evra. Pa onda idemo Vračar-Beograd, takođe „Multikom grup“ – 43 metra kvadratna, 103.000 evra. Znači, nije to moja priča, ne daj bože, nego prosto APR-a i KRIK-a. Pa onda, Đilasova firma je jednosoban stan kod Hrama Svetog Save kupila za 67.000 evra u julu 2014. godine. Onda Majdanpek – 48 kvadratnih metara, 16.500 evra. I tako, draga gospodo, ovo je materijal, ja ću pričati i dalje o tome, zato mi danas raspravljamo o ovom zakonu. Bilo, ne ponovilo se. Znate zašto je mogao da radi ovo, ne samo on, nego svi ljudi koji Republici Srbiji ne plaćaju porez i enormno su se obogatili? Pa zato što su donosili upravo zakone da bi njima odgovarali. Hvala na pažnji. Sa zadovoljstvom ću da podržim Predlog ovog zakona.
Hvala, gospođo Malušić. Sada reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite, gospodine Miletiću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi ministre, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša, to je najlepši grad u Srbiji. Inače sam u Skupštini Srbije izabran sa liste Srpska napredna stranka-Aleksandar Vučić i predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku. Kao i do sada, govoriću o svim onim problemima, svim onim stvarima koje se tiču malih sredina, ali ovaj zakon o kome sada govorimo je zakon koji je trebalo da se donese mnogo ranije. To je zakon koji je trebalo da reši sve one nedoumice onih koji su 2000. godine došli na vlast i „oslobodili“ sve nas od onih društvenih firmi, od onih preduzeća koja su u to vreme radila, koja su radila za vreme bombardovanja, za vreme rata, oni su 2000. godine došli i sve to uništili na najgori način. Posle njih ostala je katastrofa, posle njih dosta je od njih bilo bogatih ljudi. To je ono o čemu su govorili, o tome je govorio jutros i gospodin Šešelj, govorili su o svim onim negativnim stvarima onih koji su uništili našu zemlju posle 2000. godine. Baš sada, ovog puta, ovaj zakon dolazi na dnevni red, Predlog zakona o poreklu imovine, jer treba da znamo ko ima i odakle mu. Od 2004. godine sam u politici u jednoj maloj opštini i sredini, gde sam na svoje ime i prezime izlazio uvek, do današnjeg dana. Evo, ja sam spreman da budem prvi ko želi da se sve ovo proveri od 2004. godine do današnjeg dana, da se proveri sve ono šta sam imao kada sam došao na mesto zamenika predsednika opštine, pa sa mesta predsednika opštine, pa sada u dva mandata narodnog poslanika. Želim da se provere sve one nekretnine o kojima govore ti koji su opljačkali našu zemlju, želim da se vide sve one stvari koje sam imao kada sam bio veterinarski tehničar na terenu, da se vidi šta ima sada moja porodica i moja kuća. Na ovaj način kada govorim, to govorim iz srca, siguran sam u sebe, u svoju porodicu, zato što smo pošteni ljudi, poštena porodica i kao čovek želim da budem prvi kome će to sve da se proveri, šta sam imao kada sam došao na neku funkciju do današnjeg dana, da se vidi otac, da se vidi moja majka, da se vidi moja sestra, moja žena, moj sin, moja porodica celokupna i svi oni koji su sa mnom i koji me znaju. To je ponašanje jednog čoveka koji se bavi politikom, sa željom da se obezbede bolji uslovi života za ljude koji žive na selu, žive od sela, da se da podrška našoj poljoprivredi, da se da podrška razvoju jugoistoka Srbije. Želim svojim primerom da pokažem kako treba da se bavimo politikom, a ne da govorimo ovde da neko ima avione, kamione za vreme mandata od nekoliko godina. Da li je to Dragan Đilas, da li neko drugi, nije bitno. Bitno je sutra da svi oni koji su se obogatili na način koji nije u skladu sa zakonom za to moraju da odgovaraju, a ne na štetu građana, ne na štetu malih sredina, ne na štetu malih opština. Znači, treba da se odgovara, sada ovog trenutka imamo mogućnost i ja ću kao narodni poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke glasati za Predlog ovog zakona, jer želim da se provere svi oni koji su bili na izborima, dobili funkcije, dobili poverenje naroda, a sada su izašli kao bogati ljudi.
Hvala, gospodine Miletiću. Sada reč ima Nataša Mihailović Vacić. Izvolite, gospođo Mihailović Vacić.
Obećanja o donošenju zakona o poreklu imovine slušamo već više od dve decenije. Dobro je što je konačno pred narodnim poslanicima, i to ne samo kao dopuna, već postojećim zakonskim aktima koji regulišu tu oblast i do sada, nego donosimo poseban zakon koji utvrđuje pitanja porekla imovine i propisuje poseban porez. Želim odmah da kažem, jer je u javnosti bilo dosta polemike i kritika da će ovaj zakon biti selektivan i da će se primenjivati na politički nepodobne i na političke protivnike, apsolutno ta vrsta zamerke ne stoji. Zakon o poreklu imovine o kojem danas raspravljamo odnosi se apsolutno na sve poreske obveznike, na sve građane Srbije koji plaćaju porez. Nije selektivan, godinama, tačnije decenijama unazad slušamo o ovom zakonu kao o pravnom aktu koji je pod znacima navoda u završnoj fazi, ali nažalost do danas nikada ranije nije došao u Skupštinu, niti se našao u skupštinskoj proceduri, ni pred narodnim poslanicima. Svako dakle, ko se obogatio nakon 2007. godine i to na nezakonit način uvećao svoju imovinu moraće da dokaže poreklo, odnosno način sticanja imovine, dok će teret, odnosno odgovornost za dokazivanje uvećanja imovine pasti na poresku upravu. Bilo je takođe i polemika u javnosti o tome da li je trebalo doneti poseban zakon i rešiti to pitanje ili unaprediti postojeći Zakon o poreskom postupku. Trebalo je doneti poseban zakon zato što nam je kao društvu neophodna nulta tolerancija za korupciju. Verujem da će ovaj zakon biti jedan korak napred u borbi protiv korupcije. Neću pominjati posebno sve one članove i tačke i sva predviđena unapređenja i već postojećih akata koji će se takođe primenjivati uz ovaj zakon, o tome su govorile i moje kolege. Bez sumnje ovaj zakon nam je bio više nego potreban i SDPS će svakako u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona. Hvala.
Hvala, gospođo Mihailović Vacić. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, evo već osam godina režim SNS nam obećava kako će doneti zakon o utvrđivanju porekla imovine. Nakon osam godina dočekasmo konačno da to uđe u proceduru, ne bih rekao zakon, jer ima čitavih 29 članova, stao je na jedno tri lista papira, možda je bolje reći zakončić o utvrđivanju porekla imovine. Ako je vama ekspertima iz SNS trebalo osam godina da napišete 29 članova ja se pitam koliko će vam vremena trebati da primenite ovaj zakon i on da bilo kakve rezultate. Prvo što me zanima, pošto ste dosta govorili tokom obrazloženja o Đilasovih 619 miliona evra, o Šolaku, o Miškoviću, o tajkunima, da li je to konačno zakon kojim ćete vi oduzeti Đilasu, Šolaku tih 619 miliona evra koje su oni uzeli i oteli? Da li se ovaj zakon odnosi na Miškovića i koja je vaša procena koliko će to država prihodovati od njega kada se ovaj zakon primeni? Drugo, veoma zanimljivo pitanje je to, da li se ovaj zakon odnosi na kupljene diplome? Dakle, da mi predlagač pojasni, u skladu sa zakonom, da li će kupljene diplome moći da se smatraju imovinom i to nezakonito stečenom imovinom? Znate, kad neko ide pa završi fakultet, diploma je diploma, ali ako je kupi za 500, za 1000 ili koliko već evra, to vi bolje znate koji ste kupovali diplome, onda postoji osnove da se ta diploma smatra imovinskim pravom, da vidimo da li ćete oduzimati možda 75% diplome od ovih vaših eksperata koji ne postupe u skladu sa savetom predsednika Srbije Aleksandra Vučića, koji je rekao – braćo naprednjaci, cepajte na vreme diplome, nemojte da dođete pod udar zakona i proveru, nego ako pocepate na vreme onda kao da ništa nije bilo. Ja ne pitam za sebe, pitam za sve vaše Nikoliće, za sve vaše Markoviće, Arsiće, itd, koji su pribavljali diplome znate i sami kako. Drugo, mi imamo ministra na primer jednog, govorim o Zorani Mihajlović koja je samo jednom prilikom, tokom jedne kupovine u Njujorku potrošila više od 10 hiljada evra na donji veš. E sad, da li ćete brojati gaće ministrima i znate kada neko troši enormne svote novca mogu se trošiti na različite stvari i na putovanja i na donji veš i na mnoge druge stvari, na večere. Znate, isti taj ministar, ona je slavila u Hajatu, koliko se sećam sa američkim ambasadorom. Znate, to pokazuje da neko ko troši mnogo više onoga što zarađuje, a ona po imovinskoj karti ne zarađuje ništa, jer ne prima ni dinara od Vlade Republike Srbije, jedino na Megatrendu zarađuje, ali je problem što i ona i dalje troši, a Megatrend odavno ne isplaćuje platu.. Treće, vi već imate izbegavanje plaćanja poreza kao krivično delo i to krivično delo gde za znatno manje sume zaprećena znatno veća kazna, ne samo novčana, nego i zatvorska. Da li vi ovim zakonom praktično olakšavate lopovima? Da li vi oslobađate lopove, tajkune, kriminalce, one koji ne plaćaju porez? Vi ih abolirate i praktično propisujete znatno slabiju sankciju od one koje već postoji u Krivičnom zakonu. Još jedan veliki problem je što je ovo stvaranje sistemskog osnova za korupciju. Kada date vi jednoj grupi ljudi koja će biti u toj jedinici poreske uprave da oni procenjuju kako će i koga će uzimati u obradu i gde će im se učiniti verovatnim, to je zakonska formulacija da postoji enormno i nezakonito uvećanje imovine, taj ima slobode da pozove nekoga pa da kaže, slušaj prijatelju, umesto 75% sutra, možeš danas da platiš 20%, 30%, 40%. To ti je dosta povoljnije, pa da mi procenimo da nije verovatno, da je došlo do uvećanja imovine. Mnogo toga postoji. Znači, pitanje je na koga je tačno uperen ovaj zakon. Meni se čini da nijedan tajkun ovde neće odgovarati. Možda par kafanskih pevaljki koje otpevaju na pogrešnom predizbornom skupu neku pesmu, ali ništa ozbiljno. To je potpuno sigurno. Dobro bi bilo da kažete koliko očekujete ljudi da bude procesuirano po ovom zakonu i da vidimo koliko će to Republika Srbija prihodovati na osnovu, budžet Republike Srbije na osnovu primene ovog zakona. U proceni finansijskih sredstava za sprovođenje ovog zakona ja sam očekivao da ćete vi reći očekujemo u prvoj godini da se naplati na primer pedeset miliona evra, u drugoj sto, u trećoj trista i da ćete vi ozbiljno taj posao prihvatiti. Međutim, umesto prihoda u budžet vi planirate samo rashode budžeta na osnovu primene ovog zakona. Za 2020. godinu sto milina i 500 hiljada dinara, za 2021. godinu 121 milion i 200 hiljada, za 2022. godinu 121 milion i 200 hiljada i još četiri miliona za te tri godine za obuku sudija upravnog suda. Ukupno, gospodo draga, za primenu zakona u prve tri godine, 344 miliona i 900 hiljada dinara, ili tri miliona evra. Tri miliona evra iz džepova građana Srbije umesto iz čepova tajkuna, a u budžet Republike Srbije. Što se tiče toga kada kreće primena zakona, pa vi ni tu, gospodo, apsolutno ne žurite. Podzakonski akti će, kažu, biti doneti za šest meseci, a rukovodilac jedinice poreske uprave i ljudi za vezu, u skladu sa ovim zakonom, će biti imenovani za devet meseci, dakle krajem ove godine što znači da to može početi da funkcioniše negde tek 2021., ali onda ostaje pitanje kako ćete potrošiti za 2020. sto miliona, odnosno, pardon, 100.500.000 dinara. Da bi građani čuli kako, evo već za prvu godinu planirate nabavku softvera u iznosu ni manje ni više nego 36.000.000 dinara, više od 300.000 evra za softver koji će vam omogućiti ne znam šta. Dakle, ovo nije zakon da se pare vrate u džepove građana Srbije i u budžet Republike Srbije. Ovo je opet zakon da vi profitirate, da profitiraju ljudi bliski režimu, da profitiraju vaše firme. Dakle, pazite, vi ste već 300.000 evra za softver… Što, nema dovoljno pameti u Srbiji? Jel to oslanjanje na domaće stručnjake? Da li će pod udar ovog zakona pasti, na primer, firma žene koja je do juče bila državni sekretar pa posle dve godine njena privatna firma počela da obezbeđuje zgrade MUP-a? Mi smo jedina država na planeti gde privatno obezbeđenje i privatne firme obezbeđuju zgrade MUP-a i to za više novca nego što je to bilo plaćano samim policajcima. I vi očekujete da vam neko poveruje da se vi iskreno borite protiv korupcije? Konačno, evo, ja sam očekivao da će se gospodin Antić malo pre javiti, maločas vi ste žestoko kritikovali Đilasa kako je lopov, ukrao 619.000.000 evra, pa, evo, Aleksandar Antić mu je bio desna ruka četiri godine. Ili duže nešto, gospodine Antiću? Dakle, da čujemo šta je on radio dok je Đilas krao, da li je on držao sveću, šta je radio, dajte da čujemo malo više o tom odnosu.
Reč ima dr Aleksandar Martinović.
Ja ću da pocepam sve svoje diplome i to nije nikakav problem. Nema veze, pocepaću, poslušaću gospodina Šarovića, pocepaću sve svoje diplome, ali građani Srbije treba da znaju da je jedini čovek trenutno u Srbiji kome je na sudu dokazano da je falsifikovao diplomu, gospodin Miroljub Ignjatović. U vreme kada sam ja bio član SRS, on je bio sekretar Gradskog odbora SRS na čijem se čelu nalazio Nemanja Šarović. To je jedini čovek kome je na sudu dokazano da je falsifikovao diplomu, ako se ne varam, Fakulteta za fiziku Univerziteta Lomonosov u Moskvi. Ja ću da iscepam sve svoje diplome, samo se najpre pogledajte u ogledalo, pa za ono za šta optužujete druge, malo se zapitajte šta vi radite. Ja mislim da se ovde radi o apsolutnom nepoznavanju onoga što piše u Predlogu zakona. Nije suština ovde da se oduzima imovina. Ovde je suština u tome da država hoće da utvrdi kako imaš ogromnu imovinu, a prihodi su ti skromni, odnosno nedovoljni da bi tu imovinu stekao na zakonit način. Ako država utvrdi nesrazmeru između imovine i prihoda koje si prijavio poreskoj upravi, nije suština u tome da se oduzme imovina, nego da se naplati poseban porez po stopi od 75%. Naravno da će budžet Srbije od toga da, iz godine u godinu, ostvaruje značajne prinose. Ne radi se ovde o krivičnoj odgovornosti. Ovo što je sada rekao gospodin Šarović, to je sada rekao, pre nekih sat vremena na konferenciji za novinare, Đorđe Vukadinović, koji je rekao da će da časti novinare, on će da plati, kaže, ručak u „Maderi“ ako i jedan građanin Republike Srbije bude osuđen po ovom zakonu. To u ovom zakonu nigde i ne piše. Ovde se ne radi o krivičnoj odgovornosti. Ovde se radi o tome da kada poreska uprava utvrdi, odnosno ova posebna jedinica poreske uprave, kada utvrdi da postoji nesrazmera između imovine i prihoda koje si prijavio, da platiš porez, a krivična odgovornost se predviđa samo za službena lica koja rade u poreskoj upravi i koja u stvari dođu u poziciju da ne primenjuju ovaj zakon. Ja bih molio kolege narodne poslanike, ponavljam još jednom, cepam sve svoje diplome, ali pošto kažu da je zakon stao na tri stranice, nije teško da se pročita, pa da se vidi šta u njemu piše.
Hvala dr Martinoviću. Pravo na repliku ima i ministar Aleksandar Antić, ima i Nemanja Šarović. Dobro, pošto se ministar nije javio za repliku, onda Nemanja Šarović. Izvolite.
Gospodine Martinoviću, neki su možda zaboravili, ali u vreme dok ste vi bili srpski radikal, vas su upravo iz SNS optuživali da ste plagijator i to da ste plagirali sami sopstveni rad i da ste jedan isti rad pod različitim nazivima predavali, na različite strane objavljivali i tako sticali…
Kolega Šaroviću, obraćajte se meni, nemojte direktno…
Apsolutno, kao što se gospodin Martinović obraćao vama. (Aleksandar Martinović: Zato ću i da iscepam diplomu, tako je, tako je.) Dakle, ako vi mislite da nije problem da ministri i narodni poslanici budu oni koji imaju lažne diplome, koji imaju lažne doktorate, da predsednik Republike bude neko ko ima lažnu fakultetsku diplomu, to onda govori o vama. Problem je, gospodo draga, da vam dam jedan savet, problem je to što ste vi kupovali diplome ozbiljnih fakulteta, kupovali ekonomskog, kupovali Pravnog, pa kada vas neko nešto pita, vi nemate pojma. Sledeći put, ko bude od vas kupovao diplomu, kupite lepo diplomu DIF, pa kada vas neko pita šta ste studirali, vi uradite par zgibova, par sklekova, i kažete, evo vidite da sam studirao. To je za vas mnogo bolje i mnogo ćete lakše dokazati da ste studirali. Druga stvar, ja ću pročitati konkretno krivično delo. Dakle, vi sada sami kažete, gospodine Martinoviću, da neće niko krivično odgovarati po ovom zakonu. Pa o tome se i radi. Vi sada ćete oduzeti nekome 75% od imovine koja je stečena protivno zakonu. U skladu sa postojećim zakonom kaže - ko u nameri da on ili drugo lice, potpuno i delimično izbegne plaćanje poreza, daje lažne podatke o stečajnim prihodima, predmetima, i drugim činjenicama, itd, a iznos obaveze čije se plaćanje izbegava prelazi 500 hiljada dinara i kazniće se zatvorom od 6 meseci i 5 godina i novčanom kaznom. Ako iznos prelazi milion i 500 hiljada dinara, onda će se učinilac kazniti zatvorom od jedne do 8 godina i novčanom kaznom. Ovo važi od 1. januara 2018. godine. Ovo je zakon koji ste vi doneli, ali ga ne primenjujete. Treći stav kaže – ako iznos obaveze iz stava 1. ovog člana čije se plaćanje izbegava, prelazi sedam miliona i 500 hiljada dinara, 60 i par hiljada evra. Kaže, učinilac će se kazniti zatvorom od 3 do 10 godina, a vi predviđate za iznos preko 150 hiljada evra, samo da se uzme tri četvrtine toga, što je nelegalno stečeno. Zar je teža sankcija da se neko pošalje u zatvor od 3 do 10 godina, i da se oduzme sve ili da se po vašem novom predlogu, oduzme samo tri četvrtine, bez zatvorske kazne?
Hvala kolega Šaroviću. Pravo na repliku, dr Martinović.
Pored toga što sam rekao da ću da cepam i diplome, radiću i zgibove i trbušnjake, ali mora Nemanja Šarović, prvo da mi pokaže kako se to radi. Vi, gospodine Šaroviću, ne razumete da se ovde radi o dve potpuno različite pravne situacije. Vi u želji, da diskreditujete sve što radi predsednik Republike, Vlada Srbije, resorno ministarstvo, skupštinska većina, ne vidite dve različite pravne situacije, koja jedna drugu ne isključuju. Jedna je pravna situacija kada utajite porez, niko neće biti amnestiran od krivične odgovornosti za utaju poreza. To je jedna pravna situacija. Druga pravna situacija je ona pravna situacija koja se sada reguliše ovim Predlogom zakona, a to je da posebna jedinica Poreske uprave dobija zadatak da utvrdi da li postoji ili pak ne postoji srazmera između imovine koju posedujete, bez obzira da li su u pitanju bankarski depoziti, da li su u pitanju nekretnine, plovila, vazduhoplovi itd, pa ako postoji nesrazmera onda ćete biti obavezni da platite poseban porez po stopi od 75%. Ali, iako platite porez od 75% to vas ne amnestira od krivične odgovornosti ako ste, eventualno počinili krivično delo utaje poreza, pa niste prijavili porez ili pak, niste prijavili onaj iznos poreza koji ste bili dužni da prijavite. Tako da, ovo što ste vi sada rekli nema nikakve veze sa ovim Predlogom zakona. Ovaj Predlog zakona, u stvari, treba da pomogne građanima Srbije da utvrde, da svi zajedno vidimo od 2008. godine, pa na ovamo kako je moguće da neko Poreskoj upravi, Agenciji za borbi protiv korupcije ili nekom drugom državnom organu prijavi da ima samo platu u odgovarajućem iznosu, a sa druge strane ima vile, ima po nekoliko stanova, ima luksuzne automobile ili ima neku drugu imovinu koja je u očiglednoj nesrazmeri sa prihodima koje je prijavio. Da li to u Srbiji postoji? Postoji. Da li je do sada postojala potreba da se utvrdi kako je čovek došao do takve imovine? Jeste, ali niko nije imao hrabrosti da se sa ovim uhvati u koštac. Zašto? Zato što je ovo jedna vrlo osetljiva materija. I Srpskoj naprednoj stranci, funkcionerima Srpske napredne stranke, članovima Srpske napredne stranke, kada ovaj zakon počne da se primenjuje niko neće moći da garantuje da neće doći pod udar ovog zakona. Zašto Demokratska stranka nije htela da donese ovaj Predlog zakona, odnosno ovaj zakon? Iz istog razloga zašto nisu hteli da donesu zakon o nestalim bebama. Nije problem nestalih beba nastao danas. Danas slušam na konferenciji za novinare Aleksandru Jerkov, koja samo što nije počela da plače zato što je Predlog zakona o rešavanju slučaja nestalih beba loš. Ko ih je sprečavao 2000. godine da donesu taj zakon? Nije ih sprečavao niko. Ko ih je sprečavao da donesu zakon o u utvrđivanju porekla imovine? Nije ih sprečavao niko. Ali šta ih je sprečavalo? Strah da pod udar zakona dođu njihovi funkcioneri, Dragan Đilas, Boris Tadić, Vuk Jeremić, Dušan Petrović i svi ostali. U tome je razlika između Srpske napredne stranke i Demokratske stranke.
Hvala, doktore Martinoviću. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Pravo na repliku. Izvolite.
Gospodine Martinoviću, nemate vi problem sa mnom, vi imate problem sa činjenicama. Vi kažete, vi se uhvatili u koštac sa nečim sa čime niko nije smeo. Sa čime ste se to uhvatili u koštac? Pitao sam vas da li će ovaj zakon uticati na Đilasovih 619 miliona evra, o kojima svakodnevno pričate? Da ili ne? Da li će uticati ili neće? (Aleksandar Martinović: Hoće.) Neće. Znači, vi ne pravite zakon protiv Đilasa, nego da abolirate Đilasa. Da li će uticati na Šolaca? Da li će uticati na Miškovića? (Aleksandar Martinović: Hoće.) Neće. Vi stalno pričate jedno, a radite drugo. Ubeđivali ste nas danima kako je Kosmajac najveći narkobos na Balkanu. Na kraju podneli krivičnu prijavu za podstrekivanje geometra na zloupotrebu službenog položaja. Da li je to tačno? To je tačno. Sram vas bilo. (Aleksandar Martinović: Sram tebe bilo!) Najvećeg narkobosa na Balkanu, po vašim rečima, vi gonite samo za podsticanje geometra na zloupotrebu službenog položaja. Pa, kakva je ovo država, kakav je ovo režim, koliko ste vi nesposobni, koliko ste vi korumpirani, ako na taj način radite? To je pitanje na koje vi treba da odgovorite. Kažete, ne isključuje krivičnu odgovornost. Pa, da li može da se stekne više od 150.000 evra za tri godine bez zakonskog pokrića, a da niste prekršili zakon? Ne može. Apsolutno ne može. Treće. Nemojte se stalno koristiti predsednikom Republike, neko hoće da diskvalifikuje njega. Da li je on pisao ovaj zakon? Da li ste vi svi toliko nesposobni da sve u državi radi on? Zašto njega spominjete stalno? Kao pre neki dan, kaže - rekli su nam da smo izdajnici. Izdajnika niko pomenuo nije. Možda vama savest šapuće, gospodine Martinoviću. Uostalom, ako pričamo o tome ko je najviše puta rekao da je Vučić izdajnik, ja ne znam nikoga na političkoj sceni ko je to rekao više puta od vas.
Hvala. Reč ima doktor Aleksandar Martinović. Pravo na repliku. Izvolite.
Gospodin Šarović misli da sve zna i da je upućen u sve. Gospodine Šaroviću, protiv Kosmajca se vodi još jedan postupak i to upravo zbog poreske utaje. Zbog toga što je postupak u toku ne mogu da iznosim detalje. Samo da znate da se postupak vodi i to pred sudom u Sremskoj Mitrovici. Tako da ćemo da vidimo kako će taj Kosmajac na kraju da prođe. Što se tiče ovog pitanja - da li će pod udar ovog zakon da dođe Đilas, Šolak, itd. Doći će svako ko ne bude uspeo da dokaže da imovina koju ima odgovara prihodima koje je prijavio nadležnim državnim organima. U tom smislu pod udar zakona doći će manje-više svi oni koji danas vode tzv. opoziciju u Srbiji, i Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Boris Tadić, Dušan Petrović i svi ostali. To što ste rekli zašto se stalno pozivamo na Aleksandra Vučića. Nije ovde reč o pozivanju na Aleksandra Vučića. Ovde se radi o tome da je Aleksandar Vučić javno obećao građanima Srbije da će ovaj zakon biti usvojen u Narodnoj skupštini Republike Srbije i to će zaista biti tako. Mi ćemo ovaj zakon usvojiti u toku ove nedelje. Još jednu stvar je rekao Aleksandar Vučić - kada se ovaj zakon usvoji ja želim da budem prvi koji ću da budem ispitan da li moja imovina odgovara prihodima koje sam prijavio. Zbog toga smo mi pominjali Aleksandra Vučića, a ne zato što nam on služi u borbi protiv vas ili protiv bilo koga drugog, nego zato što je ovo političko obećanje Srpske napredne stranke. Ovo pokazuje koliko se Srpska napredna stranka razliku od Demokratske stranke, jer Demokratska stranka je uvek vodila računa da ne donese zakone koji bi eventualno mogli da se primene i na nju. Oni i kad su ovaj Poslovnik donosili, koji vi često puta pominjete, oni su mislili da će doveka biti na vlasti i Poslovnik su pisali tako da on odgovara Demokratskoj stranci. Sada, kad su došli u opoziciju sad, odjedanput, ne valja Poslovnik. Kad su donosili Zakon o izboru narodnih poslanika, isto tako su mislili da će biti doveka na vlasti. Pa, kad su bili na vlasti Zakon je bio super, imali smo idealan politički sistem. Kad su otišli u opoziciju – ne valja nam nijedan zakon koji postoji u Srbiji, a koji se odnosi na izbore, ni republičke, ni pokrajinske ni lokalne. Ovaj zakon je dokaz da se Srpska napredna stranka ne plaši apsolutno suda građana i pod udar ovog zakona vi kažete ko će doći, doći će svi koji ne budu mogli da dokažu da imovina koju su prijavili odgovara prihodima koji su takođe prijavili nadležnim državnim organima i čim se utvrdi nesrazmera stupa na snagu mehanizam koji je predviđen ovim zakonom, a to nije krivična odgovornost, jer je ona propisna Krivičnim zakonom, nego naplata posebnog poreza po stopi od 75%.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Pravo na repliku. Izvolite.
Kaže gospodin Martinović – oni se razlikuju od Demokratske stranke po tome što je Demokratskoj stranci ovaj Poslovnik bio dobar kad su bili na vlasti, a ne valja im kad su u opoziciji. I drugo, kaže – razlikuju se po tome što je žutima Zakon o izboru narodnih poslanika bio dobar kad su bili na vlasti, a ne valja im kad su bili u opoziciji. (Aleksandar Martinović: Pa, da.) Evo, kaže Martinović – Pa, da! Pa, oko čega se onda razlikujete, crni Martinoviću? I vama je dobar Poslovnik kad ste vlast, a nije vam valjao dok ste bili opozicija. (Aleksandar Martinović: Nije tačno.) Vi ste samo dokazali još jedanputa da ste vi ideološki klonovi. Vi niste ni milimetar odmakli od žutog preduzeća. (Aleksandar Martinović: Nije tačno!) Osam godina koristite Poslovnik. Osam godina koristite njihov Poslovnik. Pa, ako nije valjao 2008. godine, kako je to dobar 2020. godine, a napreduje demokratija, zlatno doba živimo i tako dalje? Drugo malo bitnije pitanje, gospodine Martinoviću. Vi kažete da je u toku još jedan krivični postupak protiv Kosmajca, i to za utaju poreza? (Aleksandar Martinović: Tako je.) Evo, opet kaže Martinović tako je. Tako je, a ne zna grešan ni šta priča. To je ono kada terate zeca, a isterate malo neku veću životinju u hajci. Odakle vama, gospodine Martinoviću, kažete da nećete da iznosite detalje postupka, pa odakle vama detalji postupka protiv Kosmajca? Ko ste vi? (Aleksandar Martinović: Javio mi je laufer. ) Laufer vam je javio? Ne, nego ste privatizovali i uništili sve državne institucije, pa takvi kao vi imaju pristupa kada se vode pojedinačni krivični postupci. Takvi kao vi odlučuju. Vi ste moćni, gospodine Martinoviću. Pa, vi ste isti kao ovi iz DS za koje kažete – mislili su da će vladati večno. Šta vi mislite? Šta ta vaša osionost i ta vaša bahatost pokazuje, nego da ste isti kao žuti?
Hvala. Reč ima dr. Aleksandar Martinović. Izvolite.
Najviše ko se ovde razume u žute je izgleda Nemanja Šarović. Ja sam pod vlašću DS na ime novčanih kazni platio više od 3.500 evra i ja mislim da nema poslanika koji je u periodu od 2008. do 2012. godine više kažnjavan od mene. (Filip Stojanović: Ima, ima.) Nema. Nema, Filipe. Evo, ako mi nađeš i jednog poslanika … Nema. (Filip Stojanović: Doneću ti ja spisak. ) Donesi. Ali, ne radi se ovde o primeni Poslovnika, ovde se radi o zloupotrebi primene Poslovnika. Ovde se radi o tome da su meni, ali ne samo meni, na kraju krajeva i Nemanji Šaroviću i nekim drugim poslanicima SRS, izricane opomene čim pritisnemo ovaj taster i počnemo da govorimo. Čim kažem – dame i gospodo narodni poslanici, opomena, pa još jedna opomena, itd. Ali, radi se o zloupotrebi Poslovnika. Takvih zloupotreba Poslovnika sada nema. Što se tiče postupka koji se vodi protiv Kosmajca, nikada se, gospodine Šaroviću, nemojte hvaliti svojim neznanjem. Nije problem znati da se vodi postupak. Ja imam obavezu da ne iznosim detalje iz tog postupka zato što je postupak u toku. Ja vas samo obaveštavam i to nije, na kraju krajeva, nikakva tajna. To ste mogli da saznate i vi da ste se malo zainteresovali, nego ste se vi uhvatili nekih geometra i nekog katastra i mislite da je tu cela istina o Kosmajcu. Nije. Morate malo da se interesujete za materiju ako hoćete njome da vladate. Dakle, protiv Kosmajca se vodi krivični postupak. Videćemo kad se krivični postupak završi kako će ceo taj problem oko Kosmajca da bude okončan. Što se tiče ovog Predloga zakona, još jedanput da ponovimo – niko nije imao hrabrosti da ovaj Predlog zakona stavi u proceduru sem SNS, kao što niko imao hrabrosti da se uhvati u koštac sa problemom nestalih beba. Problem nestalih beba nije od juče, taj problem datira od pre 30, 40, pa možda i više godina. Mi sad imamo jedan Predlog zakona koji se možda nekome ne dopada, ali je činjenica da imamo političku volju da se taj problem reši, isto kao što imamo političku volju da se reši pitanje odakle ti tolika imovina, a prijavio si platu od 70.000 dinara.
Hvala.
Završavam. Mi smo takav slučaj upravo imali kod Dragana Đilasa, da je prijavio samo platu gradonačelnika, a odjedanput se ispostavilo da čovek na svojim bankarskim računima ima 619 miliona evra, da ima račune u inostranstvu, da ima ogromne nekretnine, itd. To se sve ovim Predlogom zakona rešava. Još jedanput da ponovim, ovaj zakon ni na koji način neće derogirati bilo čiju krivičnu odgovornost, jer utaja poreza ostaje i dalje krivično delo u pravnom sistemu Republike Srbije.
Hvala, dr Martinoviću. Nemojte se ljutiti, gospodine Rističeviću. Ja sam namerno pustio malo više jednog i drugog kolegu da repliciraju jedan drugome, bila je stručna rasprava. (Nemanja Šarović: Replika.) Ja bih da završimo. Nije vas ništa Martinović uvredio, korektno je diskutovao. Ja bih dao priliku Aleksandru Antiću. Ministre, izvolite. (Narodni poslanik Nemanja Šarović dobacuje s mesta.) Gospodine Šaroviću, po pet replika sam dao… Vi ste dominirali istom merom, stvarno. Reč ima gospodin Antić, ministar. Dajte da mu damo priliku. Hvala vam puno. Ministre, prijavite se.
Dame i gospodo narodni poslanici, u neka davna vremena nije moglo ovako, po pet krugova replika. Makar ja, Šaroviću, nisam davao. (Vjerica Radeta: To kad je on pre bio na vlasti.) Ja, Šaroviću, to ranije nisam dao. Pre svega, dame i gospodo, ja duboko verujem da ogromna većina građana Srbije podržava usvajanje ovog zakona. Apsolutna većina građana Srbije podržava ovaj zakon zato što ovaj zakon, pre svega, donosi ono što su oni dugo vremena tražili, dugo vremena čekali, a to je pravda. Zadatak Vlade i zadatak narodnih poslanika, naravno, je da tu pravdu pretoči u jedan kvalitetan zakonski projekat, zakonsko rešenje, da urede procedure, definišu rokove, nosioce funkcija, načine sprovođenja ovakvog jednog zakonskog rešenja i ovaj zakon je uspeo na jedan vrlo jednostavan način u relativno malom broju članova, ali vrlo čitljivih članova, koji ne zamagljuju suštinu, da uredi upravo sve te procedure koje treba, ponavljam, da reše pravdu. I u pravu je i Dušica Stojković i Bojan Torbica i Ljiljana Malušić kada su, pre svega, pravdu ovde stavljali u prvi plan. S druge strane, ja duboko verujem da je ovaj zakon neselektivan. Gospođa Nataša Mihajlović Vacić je o tome, ja duboko verujem, na izuzetno valjan i kvalitetan način govorila. Ovaj zakon definiše jasne procedure i definiše tu njegovu potpunu transparentnost i neselektivnost i jasne procedure na koga se on odnosi i ko može doći pod udar ovog zakona. Takođe, u pravu su i oni narodni poslanici koji kažu da je ovo jedan značajan dan, veliki dan i da je trebalo puno vremena, snage i hrabrosti da se donese ovakav zakon i za njega je bila potrebna hrabrost i snažna politička volja. Ja mislim da oni koji dobacuju vrlo nepristojno i spočitavaju ovom zakonu tu dimenziju, upravo ne razumeju zato što kao posledicu nedostatka odgovornosti ne shvataju koliko je potrebno hrabrosti i političke volje za donošenje ovakvog zakona kada protiv tog zakona čak protestvuje i opozicija koja ne vidim da ima i jedan motiv, osim da kaže – bravo i konačno da se donese jedno takvo zakonsko rešenje, jer ta opozicija koja je, uglavnom kroz čitav politički život u Srbiji bila u opozicionoj strukturi, bi trebalo da podrži zakon koji bi trebao malo da pročešlja sve ove vladajuće strukture godinama unazad i da eventualno oceni da li je bilo nekih nezakonitih ponašanja i nezakonitog sticanja imovine od strane državnih funkcionera. Ovaj zakon je u sebi suštinski antikoruptivan i, pre svega, u toj prvoj interakciji je okrenu političkim elitama i zato je, ponavljam, bila potrebna politička hrabrost i tu političku hrabrost je imao i predsednik Vučić, naravno, na prvom mestu, Srpska napredna stranka, ali duboko verujem i ostale političke stranke koje su deo Vlade i vladajuće većine, i Socijalistička partija Srbije i Jedinstvena Srbija i SDPS i Pokret socijalista i PUPS i svi oni koji će za ovaj zakonski projekat glasati. Ja sam zahvalan svima što će podržati ovo zakonsko rešenje. Naravno, ja razumem da opozicija ima potrebu da iznalazi primedbe na zakon i to je deo demokratije. Ne shvatam da na ovakav zakon te primedbe mogu da budu u vrednosnom smislu i suštinske. One mogu biti tehničke prirode i shvatio bih da su oni u funkciji popravljanja ovog zakonskog projekta, ali dovoditi u pitanje na šta se ovaj zakon donosi i praviti tu vrstu magle pred očima građana je zaista nepotrebno zato što ovaj zakon na vrlo jednostavan i efikasan način u članu 11. definiše da je reč o nepokretnim stvarima, stanovi, kuće, poslovne zgrade, prostorije, garaže, zemljište, finansijskim instrumentima, udelima u pravnom licu, opremi za obavljanje samostalne delatnosti, motornih vozila, plovnih objekata, vazduhoplova, štednih uloga, gotovog novca i drugih imovinskih prava. Znači, svega što je u imovinskom i vrednosnom smislu uverljivo, sve dolazi pod udar zakona. Ko dolazi pod udar zakona? Svako ko ne može da dokaže način na koji je stekao imovinu. Ko sprovodi zakon? Vrlo je jasno definisano i onda se postavlja jedno pitanje za koje ja zaista ne mogu da nađem opravdanje – zašto su za primenu zakona potrebna sredstva i zašto su potrebni rokovi za početak pripreme? Naravno, kada se uvodi novi organ koji treba da rešava jedno tako krupno pitanje, jedno tako esencijalno teško pitanje, naravno da je potreban period u kome će ljudi koji će to sprovoditi da se obuče i naravno da je potrebna određena logistika i infrastruktura da bi se taj posao realizovao. Ne mislite valjda da ako imate na hiljade ljudi koji razmišljaju kako da ne prijave svoju imovinu na kvalitetan način, kako da uskrate budžet i poreske obveznike od plaćanja poreza da možete da im se suprotstavite bez adekvatnih oruđa, bez adekvatne infrastrukture i logistike. Naravno da su potrebni softveri koji će da upare sve podatke iz svih baza, koji će da vrše jednu kvalitetnu analizu svega toga, koji će to pratiti. Naravno da je potreban visoko obučen kadar koji će to realizovati. Taj kadar će biti podložan takođe svim antikoruptivnim merama. Ovaj zakon predviđa da svi ljudi koji budu radili u tom procesu će takođe prijavljivati svoju imovinu, prolaziti bezbednosne provere itd. Znači, jedan vrlo celovit set mera koji treba, ponavljam, da reši onaj jedan višedecenijski višegeneracijski problem koji muči ovu državu, da naprosto jedan broj ljudi se enormno bogati a da to nije u korelaciji sa njihovim prihodima. Ja kao građanin apsolutno podržavam donošenje ovog zakona i verujem da svaki građanin u Srbiji koga boli ta slika koju može da vidi podržava usvajanje ovakvog zakona. Predsednik je rekao da on hoće da bude prvi, ja mislim da svi mi treba da budemo, da kažem, analizirani u odnosu na ovaj zakonski projekat i zakonsko rešenje i da podržimo njegovo usvajanje. Naravno, čuo sam ovde i neke elemente koji su naprosto jedno potpuno nerazumevanje. Znači mi imamo sve zakone koje imamo i oni ostaju na snazi. Ovo je posebni zakon koji utvrđuje određene druge procedure. Krivični zakon koji definiše poresku utaju i član 225. koji ste vi čitali, da, on je apsolutno na snazi, ali on govori o tome ako neko pokuša da utaji porez, a ovaj zakon definiše ako neko ima kuću, pa na koju može čak i da plaća porez, da mora da dokaže kako je tu kuću stekao. Ako me pitate šta sam radio dok je Dragan Đilas bio gradonačelnik, da, ja sam bio predsednik Skupštine grada i trošio sam ogromnu energiju da pojedinim odbornicima pokažem i dokažem i objasnim ovako elementarno jednostavne stvari, gospodine Šaroviću, na prvom mestu vama.
Hvala, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Dakle, gospodine ministre, argumenti koje ste vi izneli ne samo da su pravno utemeljeni, nego su epohalni, moram reći. Znači, sa ovakvim argumentima se još nismo susreli. Vi ste ubeđujući nas da je zakon dobar, rekli da imamo zakone koje imamo, to je zaista veliki domet pravne nauke. Drugo, rekli ste tri puta da duboko verujete u zakon i to je isto poprilično ozbiljan argument i rekli ste – tačno je da ima malo članova, ali su zato veoma čitljivi. Znate, to je gospodine Antiću do fonta, do vrste fonta i do veličine slova, nije to toliko do kvaliteta zakona. Može se svaki zakon odštampati malo lepšim, čitljivijim fontom, ali to i dalje ne znači da je zakon dobar. Drugo, vi pričate da ste sedeli, bili predsednik Skupštine grada, bili ste vi Đilasova desna ruka. Sad nema nikoga iz SPS ovde, ne znam da niste i sadašnje koalicione partnere možda da, pošto vi to prvi saznate, možda znate nešto što mi ne znamo, možda ste ponovo krenuli da se prešaltate, ali vi koalicione partnere poprilično lako menjate. Što se tiče gospodina Martinovića, on priča o tome kako je njemu neko izricao opomene i kako je neko njega kažnjavao. Ko je to? Gordana Čomić? Žena koju slavite prethodnih dana, kada ste je podjarmili da radi u vašem interesu, onda je dobra i Gordana Čomić. Sada je ona majka demokratije, Mićun je otac demokratije, svi ste vi zajedno jedna velika vesela porodica, ali vi gospodine Martinoviću radite isto ono što je radila i Gordana Čomić. Vi ste meni izricali opomene na sednicama Administrativnog odbora zato što sam vas hvalio, što sam rekao da ste vi najlepše lice SNS, da ste primer doslednosti, primer časti, svetionik demokratije, vi meni opomenu. Ja otvorim usta da zinem, vi meni drugu opomenu. Pre nekoliko dana Arsić, ni jednu jedinu reč nisam rekao. Prva opomena, druga opomena, oduzimanje reči. To je vaša demokratija. Nema između vas nikakve razlike. Vi ste ideološki klonovi.
Hvala. Doktor Aleksandar Martinović, izvolite.
Mislim da je besmisleno da se ova rasprava pretvori u lični rat moj sa bilo kim. Ja razumem da je kolega ostrašćen i da je pun nekog besa i srdžbe u odnosu na mene, ali to je sada njegova stvar, ja u to ne ulazim. Kolega ne razume, iako je dugogodišnji poslanik, dve poslovničke kategorije. Jedno je opomena, drugo je novčana kazna. Tačno je da su mu izrečene opomene, ali nije tačno da su mu izrečene novčane kazne. Nisu mu izrečene novčane kazne. (Milorad Mirčić: Kako nisu?) Milorade, član si Administrativnog odbora, ako kolega neće da prizna, priznaj ti. Da li su izrečene novčane kazne? Nisu čak stavljene ni na dnevni red. Dakle, nisu čak stavljene ni na dnevni red, to kažem ja kao predsednik Administrativnog odbora, ali nije sada to toliko bitno. Ja bih voleo da čujem, kada je to bilo ko iz SNS rekao da je Gordana Čomić majka demokratije, da je Dragoljub Mićunović otac demokratije i da smo je mi, ako sam dobro razumeo reč, podjarmili? Podjarmiti nekog, znači staviti nekome jaram na vrat. Kome smo mi to uradili? Nismo uradili nikome. Ono što smo mi uradili, to je da prihvatimo predlog Gordane Čomić, kao narodnog poslanika, to je njeno legitimno pravo po Poslovniku, da kada se predaje izborna lista, na toj izbornoj listi bude najmanje 40% manje zastupljenog pola u političkoj praksi Srbije, ali ne samo Srbije. Četrdeset posto manje zastupljenog pola su zapravo žene i ne vidim šta je tu loše. Na kraju krajeva, poslanička grupa kojoj pripada kolega koji je mene tako žučno kritikovao je, ako se ne varam, za taj predlog zakona glasao. To što smo glasali za jedan predlog zakona, ne svedoči o tome da smo bilo koga proglašavali majkama i očevima demokratije u Srbiji, to nam nije potrebno i to niko od nas iz SNS nije radio, kao što ste mnogo puta ponavljali nešto što takođe niko od nas nije rekao, a to je da EU nema alternativu. To su govorili neki drugi, a vi stavljate nama u usta. Dakle, završavam, ono što smo mi uradili to je da smo pokazali jedan demokratski kapacitet da prihvatimo jedan dobar predlog nekoga ko dolazi iz opozicije, ništa drugo.
Hvala, dr Martinoviću. Zatvorio bih krug replika. (Nemanja Šarović: Opet na meni.) Imaćete verovatno sada opet priliku, tako da, ne brinite. Reč ima Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Znam da prethodni govornik, ali prethodni govornik na listi govornika, najpoznatiji Vranjanac sa Dorćola, ima specifičan odnos sa Draganom Đilasom. Znam da nije ni malo srećan zbog činjenice da će se ovaj zakon odnositi i na Dragana Đilasa, i na Miškovića i na sve ostale tajkune. Odmah da mu odagnam nedoumice, predsedavajući, pošto je postavio pitanje da li će se ovaj zakon odnositi na njih, da, ovaj zakon će se odnositi na svakoga u Srbiji ko je nezakonito sticao imovinu. Gospodine predsedavajući, svestan sam i toga da će se ovaj zakon možda odnositi i na prethodnog govornika zbog onih 19 hiljada evra za nepostojeće putne troškove, koje je naplaćivao u jednom od prošlih mandata. Ali, to je za neku drugu raspravu. Danas raspravljamo o veoma važnom predlogu zakona, Predlogu zakona o utvrđivanju porekla imovine i ovo je tema koja je već dugo prisutna u javnosti. Mnogi su najavljivali podršku ovom zakonu, mnogi su se deklarativno zalagali za donošenje ovakvog zakona, ali su potrošili godine i godine na vlasti, a nije im palo na pamet da donesu ovakav jedan zakon dok su bili na vlasti. Ako se neko pita zašto Đilasovi poslanici nisu danas ovde prisutni kada usvajamo, odnosno kada raspravljamo o ovom predlogu zakona, pa odgovor je jasan - kako može Đilas da podrži ovakav zakon, kada on prvi ni na koji način ne može da dokaže poreklo svoje imovine? Kako očekujete od njega da podrži ovaj zakon, kada ne može da objasni odakle mu 25 miliona evra i to samo u nekretninama? Kako da objasni stotine i stotine miliona evra koje ima, pogotovo ako znamo da je pre bavljenja politikom imao zarađenih nekih 74 hiljade evra navodno u Češkoj? Dakle, dođeš lepo iz Češke u Srbiju, doneseš 75 hiljada evra, onda postaneš direktor one nepostojeće kancelarije predsednika Republike, pa onda budeš ministar u Vladi, pa onda budeš gradonačelnik Beograda, najlošiji gradonačelnik Beograda u istoriji, uništiš Beograd, budeš akter bezbroj višemilionskih korupcionaških afera i onda kada se podvuče bilans, saldo kada se napravi, postaneš jedan od najvećih milionera, jedan od najbogatijih ljudi u Srbiji. Onda je potpuno jasno zašto je Dragan Đilas protiv ovog zakona. Jasno je zašto je Vuk Jeremić, protiv ovog zakona, pogotovo ako znamo da nikada nije objasnio svoje poslovne i finansijske veze sa onim međunarodnim kriminalcem Patrikom Hoom, nikada nije dao odgovor na pitanje - a na osnovu čega je dobijao novac od Patrika Hoa? Na osnovu čega je dobijao novac od raznih ambasada po belom svetu? Onda je jasno zašto je i Vuk Jeremić protiv ovog zakona. Jasno je zašto je Boško Obradović protiv ovog zakona, pogotovo ako znamo da od poslaničke plate ne može da se bahati i letuje i zimuje po skupim i preskupim mestima. Od poslaničke plate on to sebi ne može da priušti. Onda bi bilo dobro da da odgovor kako je to moguće. Lakše je onda u tom slučaju proglasiti bojkot parlamenta, lakše je proglasiti bojkot izbora, lakše je bez ikakvih argumenata optuživati kako nema uslova za fer i poštene izbore. Lakše je svaki dan fabrikovati i konstruisati nekakve afere. Lakše je voditi svakodnevnu kampanju protiv SNS i Aleksandra Vučića i snimati nekakve nazovi filmove propagandne, na kojima na najgori mogući način vređaju Aleksandra Vučića. Sve je to lakše, nego voditi realnu i odgovornu politiku koju vodi Aleksandar Vučić, svakodnevno brinuti o nacionalnim interesima Srbije i o građanima Srbije prvenstveno. Upravo ovim zakonom, donošenjem ovog zakona, podvlačimo crtu i pokazujemo jasnu i suštinsku razliku između SNS i DS, ili svih tih dosmanlijskih režima koji su vladali u periodu od 2000. do 2012. godine, zato što je ovo bilo izborno obećanje SNS koje danas i realizujemo. Zahvaljujem, predsedavajući.
Hvala, gospodine Markoviću. Pravo na repliku ima Nemanja Šarović. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Prvo, gospodinu Antiću. Meni je malo neprijatno, gospodine Antiću, da vas ovako napadaju vaši koalicioni partneri iz SNS. Nema nijednog poslanika iz SPS i oni su vas napustili. Zaista se pitam šta se dešava. Tvrde da ste vi podržavali najgoreg gradonačelnika u istoriji Beograda Dragana Đilasa. Sad recite vi, gospodine Antiću, bez vas ništa nije moglo da se donese. Vi ste imali ključ većine u svojim rukama. Znamo i sami koliko ste bili moćni, dakle, Đilas, pa vi kao njegova desna ruka. Dajte da čujemo šta je istina. Vi ste u to vreme pričali kako se Beograd enormno razvija, kako je to najbolja vlast u istoriji. Isto nam to pričate i danas. Ja se pitam, a siguran sam da se pitaju i građani Srbije, da li da vam verujemo? Da li da vam verujemo ono što ste pričali juče, ono što pričate danas ili je možda najbolje da vam ne verujemo ni jedno ni drugo? Vi kažete maločas kako pored ostalih koji su u pravu, u pravu je i Srba Filipović. Pa, i Srba Filipović je u to vreme podržavao Đilasa. Jel tako? Možda se vi znate iz tog vremena kada je on bio član DS, kada ste zajedno vi, gospodine Antiću, sa Draganom Đilasom više od milion evra iz gradske kase dali dnevnom listu „Pravda“ koja je bila glasilo SNS. Da li je to tačno? Da li je to tačno, evo, ponoviću, me čuje gospodin Antić, da ste iz gradskog budžeta dali više od milion evra dnevnom listu „Pravda“, koja je bila glasilo SNS i da su isplate krenule od oktobra 2008. godine, od kako su se odvojili, tako su krenule uspešne isplate? Vi takođe znate, ja sam tu dokumentaciju pokazivao i u Gradskoj skupštini i u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da je Renata Radujko, dva prezimena ima, koja je bila gradski sekretar za finansije, na svim onim nalozima za isplatu se ograđivala da ne bi došla pod udar zakona zato što je to bilo potpuno protivzakonito… (Predsedavajući: Hvala.) Evo, završavam. Još uvek imam tu kompletnu dokumentaciju, pa ako ste vi zaboravili, gospodine Antiću, ja nisam, mogu da vam donesem da se podsetite.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, ja poštujem vašu tolerantnost. Član 104. stav 1. – ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku čiji nije član poslaničke grupe navodeći njegovo ime i prezime, funkciju itd, ima pravo na repliku. Ja nemam ništa protiv što ste dali gospodinu Šaroviću repliku, ali on se za repliku javio na izlaganje gospodina Markovića, a sve vreme je replicirao ministru. Ako ste mu dali repliku na izlaganje gospodina Markovića, onda on treba da replicira gospodinu Markoviću, a ne ministru. Ovako se širi krug replika i ovako možemo mi koji smo ovde strpljivi da čekamo do sudnjeg dana da vi završite te replike, zato što kod vas replika nije jedna, nije odgovor na repliku. Kod vas ima pet replika. Kod vas dva minuta traju samo kod mene dva minuta. Samo za mene su dva minuta dva minuta, ostali mogu tri minuta, četiri minuta. Poštujem tu vašu demokratičnost i ono smisao da se vodi debata itd, ali nemojte baš puno preterivati. Ne tražim da se glasa, ali da se uvede nekog reda malo u te replike. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Smatram da nisam povredio Poslovnik. (Marijan Rističević: Pa, znao sam ja to da ti smatraš.) Možda bi najbolje bilo da ne dam ljudima da govore, ali u parlamentu smo, tako da, ja ne mogu da određujem kolegama šta da govore, ali jedino mogu da se staram o tome da ne bude uvreda na ličnoj osnovi ili bilo kojoj drugoj, koje bi ugrozilo ugled ovog visokog doma. Hvala što ste rekli da se Narodna skupština ne izjašnjava u danu za glasanje. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković, replika. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Kaže Nemanja Šarović kako sam ja nekoga optužio da je podržavao najgoreg gradonačelnika Beograda. Istina je, predsedavajući, da je upravo Nemanja Šarović snažno i zdušno podržavao tog najgoreg gradonačelnika Beograda u istoriji našeg grada, Dragana Đilasa, i to u periodu od 2009. do 2012. godine. Pazite, predsedavajući, podržavao bi i on njega i posle tog perioda, ali nije prešao cenzus na izborima 2012. godine, pa nije bio u prilici da ga podrži, ali ga je podržavao u periodu kada je bio u prilici, kada je bio član odborničke grupe njegove stranke, kada su delili upravne i nadzorne odbore, on i Dragan Đilas. Da zlo bude gore, to je bio period kada je pustošen budžet grada Beograda besomučno, onako, dakle. To je bio period koji je poznat po brojnim aferama, višemilionskim, korupcionaškim aferama, čiji je akter bio upravo taj najgori gradonačelnik Beograda koga je podržavao Nemanja Šarović. Dakle, afera „Bus-plus“, afera „ Pazl grad“, afera ugradnja onih podzemnih kontejnera, afera rekonstrukcije Bulevara Kralja Aleksandra, tu je i hapšen onaj gradski menadžer koga je isto podržavao prethodni govornik, i afera, na kraju krajeva, „Mosta na Adi“, najskupljeg mosta na svetu. Sve to tada nije smetalo Nemanji Šaroviću. Sve to tada nije prestavljalo problem Nemanji Šaroviću da zdušno podržava najgoreg gradonačelnika u istoriji Beograda, a sve zarad upravnih i nadzornih odbora kako bi da kažem svoje poslušnike ubacio u članstvo upravnih i nadzornih odbora, a onda su došli izbori i nije prešao cenzus na sledećim izborima, jer su ga građani kaznili zbog toga. Sada, danas, podržava najgoreg predsednika opštine u istoriji opštine Stari grad, Marka Bastaća, Đilasovog pulena, Đilasovog potrčka i takođe mu ne smetaju silne afere koje se vezuju za lik i delo Marka Bastaća. Ni sada mu to ne predstavlja problem, pa ako pravimo analogiju, onda možemo pretpostaviti kakav će izborni rezultat imati nakon sledećih izbora. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Markoviću. Pravo na repliku ima Nemanja Šarović. Izvolite.
Ne znam da li imam, gospodine Marinkoviću, evo pitajte Martinovića i Marijana Rističevića, pošto ja vidim da su oni ti koji određuju šta i kako i onda se posle žale kako su ugroženi. Možda i da osnujemo neku grupu pod nazivom „pravda za Marijana“ i da se onda svi zajedno borimo za njegova poslanička prava za koja tvrdi da su ugrožena. Kako što vidite, iako ovi iz režima pričaju o nekakvoj srdžbi, pa ja mislim da nema čoveka koji je više osmeha vama podelio i zaista jeste smešni i jeste zabavni i, kao što vidite, ja ne prestajem da se smejem. Istine radi, nisam ja taj koji optužuje Aleksandra Antića, koji optužuje socijaliste za saradnju sa najgorim lopovima, to ste upravo vi iz SNS. Aleksandar Marković, evo, primera radi, je lagao ovde u živom prenosu građane Srbije kako je podneo krivične prijave i kako su samo na opštini Vračar ukrali više stotina miliona evra. To je u stenogramu. Tražio sam tada da gospodin Marković pokaže makar jednu krivičnu prijavu koju je podneo u relevantno vreme za te milionske, i to u evrima, krađe. Nije podneo ni jednu. Vi pričate kako je Dragan Đilas ukrao 619 miliona evra, ali ga ne procesuirate. Donosite Zakon o utvrđivanju porekla imovine. Ja sam se poradovao, konačno taj Đilas da ode u zatvor, konačno te pare da vratite zakonu, pitam – da li se odnosi na njega, pa opet se ne odnosi. To je vaš problem. Vi pričate o Bastaću, kažete da je lopov, kriminalac, da je ne znam šta, ali ga ne procesuirate. Vi ste režim koji najviše priča o kriminalu, a koji nije u stanju bilo koga da procesuira. To je vaš problem. Jedno pričate, drugo radite, a iza vas ne ostaju nikakvi rezultati.
Hvala, kolega Šaroviću. Pravo na repliku ima kolega Marković.
Ja sam mogao od poslanika, recimo, Balše Božovića, Milojičića ili nekog od poslanika DS da očekujem ovakav žal za sudbinom funkcionera DS na bilo kom nivou, u opštinskom, gradskom ili republičkom, ali nisam znao da postoji i kod Nemanje Šarovića ovolika žal i zaista ne umem to da objasnim. Dakle, ja verujem da je njemu krivo zbog toga što će se i Dragan Đilas i Mišković i ostali tajkuni naći, odnosno doći pod udar ovog zakona o kome danas raspravljamo. Dakle, verujem da je njemu žao. Verujem da se on vezao za Dragana Đilasa na ličnom nivou, jel tako, u tim godinama saradnje, a obilata je bila ta saradnja u Skupštini grada. Kako da vam kažem, ovo nije fontana želja, sad šta bi voleo Nemanja Šarović, da li bi Nemanja Šarović voleo da Dragan Đilas odgovara ili ne, to je potpuno irelevantno, da kažem, u ovoj raspravi. Kada je reč o drugom pitanju, a to je pitanje onih 19 hiljada evra, opet, predsedavajući, mogu da vam kažem da izražavam bojazan da će se pod udar ovog zakona, odnosno da će predmet ovog zakona biti i slučaj prethodnog govornika, odnosno 19 hiljada evra koje je nezakonito naplatio. Čovek je nezakonito naplatio nepostojeće dnevnice, tako što je prikazivao da putuje svaki dan do Vranja ili gde već po Srbije. Dakle, apelujem da nadležni organi istraže tom prilikom i tu pojavu, odnosno taj slučaj. Da li je na zakonit način stekao 19 hiljada evra? Još nešto, predsedavajući, videćete jednu zakonomernost, 19 hiljada evra, problematičnih, nezakonitih, a sa druge strane 19 hiljada glasova, koliko je prethodni govornik dobio na zadnjim izborima u gradu Beogradu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Pravo na repliku ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde sedi 10-ak kolega, pravda za kolege. Ako neko onako uvredljivo i posprdno kaže – pravda za Marijana, samo zato što sam tražio da se te replike malo suze, da ne traju mnogo duže od dva minuta, što piše u Poslovniku, da se replike odnose na prethodnog govornika, da se ne replicira po pet, šest puta uzastopno, da ne gubimo vreme, da svaka sednica košta, ali da razumem želju predsedavajućeg da dopusti dijalog i da to toleriše, ali sam tražio da te nenamerne zloupotrebe, ta tolerancija ne ode predaleko i previše. Staro pravilo kaže da su najbolji zakoni i najbolja pravila ona koja se sprovode. Ovaj Poslovnik nisam pisao ja, nisam čak bio ni poslanik kada se ovaj Poslovnik pisao, ali mislim da makar neka osnovna pravila treba da poštujemo. Ne možemo da dođemo u jedan sat popodne, napravimo jedno 20 uzastopnih replika itd, onda odemo kući, a istih 10-15 ljudi sedi ovde u Narodnoj skupštini, bez obzira kojoj poslaničkoj grupi pripadaju. Uvek vidim iste kolege koji strpljivo sede itd, ne zloupotrebljavaju ni jedno pravo, posebno ne preterano, a uvek imamo ljude koji imaju pravo na pet, šest, sedam uzastopnih replika i posle odu kućama, a mi svi bez obzira na poslaničku grupu, koji danima ostajemo ovde, sedimo. Tražim da se sa tom tolerancijom ne pretera previše. Razumem želju predsedavajućeg da se dijalog vodi itd, ali da ne bude po pet, 10, 15 uzastopnih replika i da traju po četiri, pet minuta. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. U potpunosti shvatam i uvažavam vašu sugestiju kada je reč o replikama i molim narodne poslanike… Gospodine Šaroviću, dozvoliću vam, obzirom da se kolega Marković obratio vama direktno, repliku i onda vas molim da pokušamo da zatvorimo krug replika i da se vratimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Izvolite.
Dobro je, gospodine Milićeviću, da vi niste došli ovde u ime SPS da ukidate demokratiju. Strahovao sam, kada su zamenili predsedavajućeg, nakon mojih kritika da nema SPS, ali evo tu je sada Neđo, tu je sada potpredsednik, ide na bolje. Dakle, mnogo toga je što ova gospoda treba da objasne. Ako sam dobro shvatio, oni se žale da je previše demokratije u Narodnoj skupštini Republike Srbije i da im smeta i ovo malo što opozicija može da govori u skladu sa ovim Poslovnikom onda kada nam dozvolite. To je upravo najbolji mogući pokazatelj načina koji vi vidite demokratiju. Maločas, kaže Martinović - ako želiš Šarović da prizna, još uvek nisu izrečene novčane kazne za ovo poslednje oduzimanje reči koje sam dobio. Još uvek nije tako, još uvek vi to niste stavili na dnevni red gospodine Martinoviću i sad ja treba valjda da kažem - vidite kako ste vi moćni, kako ste vi svemogući i kako vi odlučujete da li će drugi poslanici, za koje kažete da su vam kolege, primiti platu narednog meseca ili neće. Nije to demokratija gospodine Martinoviću. Vi ako ste pravnik, ako ste doktor prava, ako išta u pravu razumete, treba da razumete da je ovde 250 ljudi koji su jednaki. Ja ovde nikada nikog nisam uvredio, nisam upotrebio ružnu reč, nisam psovku, ali da se trudim politički, kulturno, civilizovano da vam učinim nemogućim život u Skupštini, trudim se i to očigledno uspeva. Izluđuje vas to što govorim, ne možete politički da se obračunate i zato me kažnjavate. Ali, kakav je junak onaj koji ne može drugačije da se obračuna s političkim protivnikom, nego tako što će mu udariti na egzistenciju? Nema tu junaštva, niste vi junaci. Vi da ste junaci vi bi to ukinuli, pa ne biste svaki put krug replika prekidali kad treba da govori neko iz opozicije, nego bi dozvolili da se sučele stavovi. Ako ste tako moćni, tako obrazovani, tako dominantni, pa vi bi bili oduševljeni, tražili bi što više ovakvih debata da bi videli građani Srbije koliko ste vi stručni, koliko ste dobri, koliko su vam zakoni u interesu građana. Ali, nije tako.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Obzirom da ste se najpre meni obratili, da sam došao, koliko sam shvatio da suspendujem demokratiju, naprotiv, ne. Vi znate da sam ja uvek za demokratsku raspravu i demokratsko sučeljavanje mišljenja, ali bih voleo da se vratimo na ono što jeste tačka dnevnog reda, pa da tu sučelimo argumente. Dakle, da se ipak sa terena politikanstva vratimo na argumentovanu i demokratsku raspravu o zakonskim predlozima koji su važni. Razumem i vašu potrebu i to je vaše legitimno pravo, ali maločas ste imali konkretnu repliku na kolegu Markovića, pomenuli ste kolegu Martinovića, koji sada ima osnov za repliku. Izvolite, kolega Martinoviću.
Zahvaljujem se, gospodine Milićeviću. I, evo, molim vas, pošto ću pomenuti gospodina Šarovića, da mu date pravo na repliku, pošto je Narodna skupština Republike Srbije hram demokratije i te blagodeti demokratije treba da uživa i moj kolega Nemanja Šarović. Samo jednu rečenicu vezano za ono što je on rekao, a Milorad Mirčić je svedok. Na jednoj od proteklih sednica Administrativnog odbora bio je utvrđen dnevni red. Na dnevnom redu nije bilo novčano kažnjavanje bilo koga, pa ni gospodina Šarovića. Međutim, moje kolege iz SRS su bile nepoverljive prema meni, pa su mislile da ću ja to da stavim kao dopunu dnevnog reda, jer valjda nemam hrabrosti da stavim na dnevni red izricanje novčanih kazni. Kada se to nije desilo oni su ljudi napustili sednicu Administrativnog odbora. Dakle, nemam ja nameru i nije suština parlamentarnog života da se bilo kome ugrožava egzistencija. Novac treba Nemanji Šaroviću isto kao i meni, i on čovek ima svoju porodicu isto kao što imam i ja, i nije stvar ovde u tome da jedni drugima ugrožavamo egzistenciju. Ali, ja hoću da kažem nešto što je mnogo važnije i zaista se više neću osvrtati na ono što kaže kolega Šarović, jer mislim da je to potpuno razvodnjavanje ove teme. Ne mislim ja da je SRS predmet uređivanja ovog zakona i to što sam napustio SRS, ne mislim da je SRS na bilo koji način opljačkala ovu državu, nema potrebe vi da se zbog toga uzbuđujete. Predmet ovog zakona su oni koji su upropastili Srbiju od 2007. godine, u stvari, oni su počeli da upropaštavaju i ranije, neko je pominjao godinu 2007. Od 2007. godine u Srbiji postoji elektronska evidencija imovine i elektronska evidencija poreskih prijava. Zato smo mi morali indirektno da uzmemo 2007. godinu kao nultu godinu od koje se računa da li si na zakonit ili ne nezakonit način stekao imovinu. Inače, suštinski, politički, mi o nezakonitom sticanju imovine možemo da govorimo do 2001. godine, kada je počeo da se primenjuje Zakon o privatizaciji, a u nekim slučajevima i tokom devedesetih godina, jer ne bi bilo pošteno da se kaže da su baš svi tajkuni nastali posle 5. oktobra. Neki su bili i za vreme Slobodana Miloševića, pa ih je DOS preuzeo, a neke je DOS i proizveo. Ali ovde je suština, ne u bilo kojoj stranci i ne u bilo čijem imenu, nego u svakome onom ko ne može da dokaže da imovina koju je prijavio nadležnom organu odgovara njegovim prihoda, pa bez obzira kako se taj čovek zvao. Naravno da građani Srbije znaju da su to pre svega oni koji danas predstavljaju opoziciju Aleksandru Vučiću, a oličeni su pre svega u ovom Savezu za Srbiju koji vodi Dragan Đilas. I ovde se ne radi o prostoj utaji poreza. Da bi građani Srbije razumeli o čemu se ovde u suštini radi, nije Dragan Đilas kriminalac zato što je utajio porez, nego je Dragan Đilas po našem mišljenju prekršio zakon zato što je prijavio da ima isključivo platu gradonačelnika, a na bankarskim računima ima 619 miliona evra. To nije moguće da se dokaže. A da je on plaćao porez, verovatno jeste, ali se postavlja pitanje – gde, kojoj državi i na koji prihod? Nemoguće da je plaćao silan novac za gradonačelničku platu. Ovde se ne radi o utaji poreza. Napominjem još jednom, utaja poreza je utaja poreza, to je krivično delo i ovim zakonom niko od tog krivičnog dela neće biti amnestiran, ovde se radi o tome da je neko prijavio da živi od plate, a ima pet vila, 10, stanova, ima jahte, ima ofšor kompanije itd. Takvih nema u SRS, ja sam ubeđen i ja to znam. Nemate potrebe da zbog toga toliku količinu besa svaljujte na SNS, ali da ih ima u DS, u stranci Borisa Tadića, da ih ima kod Dragana Đilas, pa ima ih na pretek.
Zahvaljujem kolega Martinoviću. Kolega Šaroviću, mislim da smo razjasnili da kolega…. (Nemanja Šarović: Jel rekao Martinović da mi daš reč?) Naravno kolega Šaroviću. Zar ste mislili da vam neću dozvoliti repliku? Prosto želim da vam kažem da je kolega Martinović bio jasan da nije mislio na SRS, ali izvolite, imate pravo na repliku.
Gospodine Milićeviću, nema potrebe da mi prevodite šta je gospodin Martinović rekao. Bolje bi bilo da mu niste dozvolili da govori četiri minuta i 39 sekundi iako Poslovnik dozvoljava dva minuta, a vi pričate o poštovanju Poslovnika. To je način na koji režim i režimlije poštuju Poslovnik. Druga stvar, gospodine Martinoviću tvrdite da smo gospodin Milorad Mirčić i ja bili na sednici Administrativnog odbora zbog kažnjavanja. To nije tačno, uzmite stenogram, evo da napravimo možda opkladicu jednu pred građanima Srbije. Uzmite stenogram, evo smeje se gospodin Martinović pošto zna da nije rekao istinu, ako je i jedna jedina reč na sednici Administrativnog odbora o tome izgovorena, evo da podnesemo ostavku ja ili vi. Bilo je reči o Agenciji za borbu protiv korupcije. Ja sam govorio i kritikovao što oni nisu zaposlili dovoljan broj izvršilaca u skladu sa sistematizacijom. Mislim da im feli negde 30% zaposlenih. Kada bi sve zaposlili po sistematizaciji, mogli bi da prekontrolišu neuporedivo veći broj subjekata po Srbiji i ministarstvima, političkim strankama, lokalnim samoupravama i javnim preduzećima i svima drugima i isključivo je na to bila usmerena naša diskusija i apsolutno ni na šta drugo. Problem je ovde što ste vi taj koji daje signal predsedavajućem, pa kažete – nakon mog javljanja dajte Nemanji Šaroviću repliku. Nema tu sreće, nema tu demokratije. Kada treba da se glasa, predsedavajući stiska zvonce za poslanike, a kada treba da se da replika, onda Martinović stiska zvonce za predsedavajućeg. Koja je to demokratija? To je ono što je suštinski problem u Srbiji. Što se tiče zakona, vi sami kažete – zakon neće pogoditi ni ovoga, ni onoga, dobro bi bilo da pogodi. Koga će pogoditi? Niste u stanju da odgovorite. Vaš argument je – čitljivi su članovi, jeste da ih je malo, ali su čitljivi. Pa koji je to argument? Neće ovaj zakon dotaći ni Đilasa, ni Šolaka, ni Miškovića, ni bilo koga od tajkuna o kojima vi pričate. Ovo je šarena laža. Ovo je dimna maska. Ovo je ta magla o kojoj vi pričate i koju prodajete građanima Srbije pred svake izbore. Znate, za prošle izbore vi ste prodavali karte za metro. Pa gde je sad taj metro? Hoćete metroom da idete da rešavate ove slučajeve korupcije? Naravno da nećete, ali vas baš briga vi jednu laž staru zamenite sa 10 novih.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Koga će ovaj zakon prvo da dotakne? Dotaći će Aleksandra Vučića. Dakle, on je taj koji je rekao da će da traži da se njegova imovina prvo podvrgne analizi sa stanovišta ovog zakona. Dakle, u pravu ste. Neće prvo dotaći ni Dragana Đilasa, ni Šolaka, ni Vuka Jeremića, niti bilo koga od njih. Dotaći će, kako vi to kažete, Aleksandra Vučića zato što on hoće da se njegova imovina ispita, a posle toga neka se ispita imovina svih njegovih političkih protivnika, pa da vidimo da li je Dragan Đilas, da to svedemo na jezik koji narod razume, ja nisam rekao da je ovaj zakon čitljiv, ne znam gde ste to našli, ali da svedemo ovo na jezik koji narod razume. Inače, zakon jeste čitljiv, ali ja to nisam rekao. (Nemanja Šarović: Antić je rekao.) Dobro i nije čovek ništa pogrešio, ali ja to nisam rekao. Ali, da ovo svedemo na jezik koji narod razume. Dakle, prvo ćemo da ispitamo imovinu Aleksandra Vučića. Bio čovek predsednik Vlade, sad je predsednik Republike i njegovu imovinu ćemo prvo da ispitamo. Ali, onda ćemo da ispitamo imovinu njegovih političkih protivnika, koji kažu da je on diktator, da je on lažov, da je on lopov, da je on najveći kriminalac u istoriji Srbije, a te optužbe dolaze od ljudi poput Dragana Đilasa, poput Vuka Jeremića, poput Balše Božovića, poput ovih ljudi iz DS koji su se obogatili na narodnoj grbači mnogo više nego bilo ko ko je upravljao Srbijom otkad Srbija postoji kao samostalna država. Dakle, u tome je suština ovog predloga zakona. Ispitaćemo mi imovinu i Aleksandra Vučića, ali će onda morati Dragan Đilas da dokaže kako je to moguće da od plate gradonačelnika ostvarite bankarski račun od 619 miliona evra, da imate nekoliko kompanija. Kako je moguće da Vuk Jeremić primi od katarske ambasade u Berlinu na ime svoje tzv. nevladine organizacije 200.000 evra i da posle taj isti Vuk Jeremić kaže za Aleksandra Vučića da je lažov, da je kriminalac, da je lupež, da je baraba, da je ne znam ni ja šta. Da ispitamo imovinu Borisa Tadića, da ispitamo imovinu svih onih koji se nalaze na onoj drugoj strani. Ponavljam još jedanput, niste vi ti koji ste upropastili Srbiju. Možemo mi politički da se ne slažemo, ali niste vi ti koji ste upropastili Srbiju, nije vaša stranka sprovodila pljačkašku privatizaciju, niste vi trgovali sekundama na RTS-u, nemate vi ofšor kompanije, ja to znam. Ali, nemojte sebe da predstavljate kao neke mučenike kojima se tobože krše neka politička prava u Narodnoj skupštini. Ne krše se politička prava bilo kome. Na kraju krajeva, trenutno vas u ovoj sali ima mnogo više nego nas iz SNS. Imaćete pravo da govorite sve što želite. Ali, ja hoću da kažem građanima Srbije da se ovde radi o tome da je neko pokazao političku hrabrost, da se prvo na njegovom primeru ispita imovina koju poseduje, a onda ćemo da krenemo redom na sve ostale koji za tog čoveka, koji se zove Aleksandar Vučić, kažu da je najveći kriminalac u Srbiji, pa je jedan dan trgovac drogom, pa je drugi dan trgovac, nelegalni trgovac oružjem, pa mu je brat ovo, pa mu je tata ono, itd. Dakle, ispitaćemo prvo Aleksandra Vučića. Ako je pitanje ko će doći na udar ovog zakona, prvo dolazi na udar Aleksandar Vučić, ali će posle toga morati pod udar zakona da dođu svi oni koji su 5. oktobra 2000. godine po Beogradu šetali u pocepanim farmerkama i patikama, a onda su do 2012. godine postali moguli, postali najbogatiji ljudi, ne u Srbiji, u ovom delu Evrope. Ja mislim da samo oni ruski milijarderi, koji su se obogatili za vreme Borisa Jeljcina, mogu da se porede sa tajkunima koji su nastali u Srbiji posle 5. oktobra 2000. godine.
Zahvaljujem, gospodine Martinoviću. Pravo na repliku, narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite, kolega.
Gospodine Martinoviću, meni je ovo do određenog trenutka bilo smešno, ali zaista sad mislim da više nije. Ovde se ne radi o bilo kakvom, da kažem, ličnom obračunu, ovde je pitanje da li će Srbija ikada imati institucije ili neće. Vi ste još jedanputa pokazali da vi ne znate šta su institucije, da ne znate kako se prave nezavisne institucije. Ima li nešto gore što neko ko predstavlja zakon može da kaže nego, prvo će ispitati, znači nije donet zakon, nije formirana jedinica poreske uprave koja će se time baviti, nije izabran rukovodilac, nisu izabrani ljudi, nisu obučeni, ali vi sa pozicija vlasti već kažete da će prvo biti ispitana imovina Aleksandra Vučića zato što on tako hoće. E, tamo vi sležete ramenima, vama je to normalno, meni nije. U tome se razlikujemo. Tamo gde onaj ko je politički najmoćniji u državi kaže – biće tako zato što ja hoću, tamo vladaju pojedinci, a nema institucija. Vaš nastavak, vi kažete – a posle kada utvrdimo da on nije imao takvo povećanje imovine, e onda će doći na udar naši politički protivnici. Ko ste vi da vi određujete šta će raditi državni organi Republike Srbije? Vi ste taj ko ima detalje o krivičnom postupku koji se vodi protiv Kosmajca. Odakle vam? Vi nemate mogućnost da imate, niste strana u postupku, niste deo tužilaštva, niste sudija. Odakle vam ta saznanja? Da niste jedan od advokata, da niste u pravnom timu Kosmajca? To je suština. Ne možete vi sa pozicija vlasti, sa pozicija režima određivati šta će neki. nazovi nezavisni organ u Srbiji da radi. Vi niste čak ni dovoljno politički mudri da kažete – ne znamo mi, evo da se izglasa zakon pa ćemo videti šta će biti. Nego, vi u toku načelne rasprave, vi već znate kojim će redom ko doći na udar zakona koji će možda biti ili ne biti izglasan.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Ja sam samo citirao ono što je predsednik Republike rekao, a on to nije rekao sa pozicije vlasti, nego je to rekao kao građanin, da će on sam da se prijavi, što je moguće po Zakonu o Agenciji za borbu protiv korupcije, i da kaže – molim vas, ispitajte moju imovinu i utvrdite da li je nezakonito stečena. Kažite mi, koji element vlasti u tome prepoznajete? Koji element političke moći sem građanskog prava da sam sebe izložite primeni zakona? Nisam to rekao ja, to je rekao Aleksandar Vučić i to je njegovo neotuđivo pravo, da sam traži da se ispita njegova imovina. Zašto on to traži? Zato što ga optužuju, njega, njegovog brata, njegovog oca, njegovu majku da je to jedna mafijaška porodica i da se u toj porodici niko ničim ne bavi drugim sem što vrše raznorazna krivična dela. Da vas ne podsećam da su Aleksandra Vučića optuživali ovi iz ovog novog DOS-a, da je on znao da će biti bombardovana zgrada RTS-a 1999. godine, a njegova majka bila u toj zgradi na dan kada je zgrada bombardovana. Zbog toga je on rekao da hoće njegova imovina prva da se utvrdi, da bismo pokazali da su sa druge strane ljudi koji bezočno lažu i da su sa druge strane ljudi koji su od 2000. godine, pa i od 2007. godine sistematski upropastili ovu državu i obogatili se dok je narod ostajao bez posla, bez radnih mesta. Uporno insistirate na jednoj tezi koja je za mene suluda. Da nema razlike između SNS i DS, a narod je na izborima rekao da te razlike i te kako ima. Je li bilo auto-puteva za vreme Demokratske stranke? Nije ih bilo. Ima li ih sada? Ima ih, mere se na desetine i stotine kilometara. Je li bilo novih kliničkih centara za vreme Demokratske stranke? Nije. Da li ih sada ima? Ima ih. Da li ima novih škola? Da li ima novih bolnica? Da li ima na stotine hiljada novih radnih mesta? Da li imamo na desetine novih investicija svake godine? Ima li mesta u Srbiji, iole većeg mesta u koje nije došao neki investitor i zaposlio građane te opštine? Nema. Da li je toga bilo za vreme Demokratske stranke? Nije bilo. Postoji očigledna razlika. A ovo što je vezano za ovaj zakon, pa pravo je svakog čoveka da traži da se prvo na njega primeni zakon i naravno da će zakon biti primenjen kada se za to steknu uslovi, kada se obuče ljudi u Poreskoj upravi, kada se nabave softveri itd. Ali mi insistiramo, to je naše političko pravo, ne možete vi to nama pravo da osporite, mi tražimo da se prvo utvrdi imovina Aleksandra Vučića, a neka ovi pošteni, poput Dragana Đilas, poput Vuka Jeremića, poput svih ostalih koji svakog dana optužuju Aleksandra Vučića i članove njegove porodice, neka onda oni dokazuju kako su i na koji način stekli svoju imovinu. A i vi i ja znamo kako su je stekli. Nisu je stekli na zakonit način. Jer ne može niko za nekoliko godina svoje javne funkcije da stekne 619.000.000 evra. Nema tog posla koji može na pošten način da se obavlja i da se čovek za tako kratko vreme obogati.
Zahvaljujem. Kolega Šaroviću, želite repliku? Izvolite.
Gospodine Martinoviću, vi ne prestajete zaista da zapanjujete i mene i, siguran sam, građane Srbije. Kažete – Aleksandar Vučić je zatražio da prvo njegova imovina bude proverena, ali to nije uradio kao predsednik Republike, nego je uradio kao građanin Vučić i pitate se gde ja tu vidim obeležje moći. Da li je Aleksandar Vučić predsednik Republike Srbije? Jeste. Da li je predsednik najjače parlamentarne stranke koja ima apsolutnu vlast u Srbiji? Jeste. I vi tu nigde ne prepoznajete obeležja moći. Kažete – građanin Vučić. A gde je građanin Vučić to rekao? Je li to rekao u dnevnoj sobi, igrao karte sa prijateljima pa to rekao? Da nije bio na roštilju, možda isto sa prijateljima ili sa decom na Kosmaju, pa to šapnuo u neki žbun, pa se to na volšeban način našlo na svim televizijama u Srbiji? On je to rekao u svojstvu predsednika Republike Srbije. Jel vi tvrdite da je on neka podvojena ličnost, pa sad treba da gledamo kada se obratio kao predsednik Republike, kada kao predsednik SNS-a, a kad se, bože moj, obratio kao običan građanin? Od kad to državne televizije, televizije sa nacionalnom frekvencijom prenose izjave običnih građana? Zar vi iz poslaničke grupe SNS, kad običan građanin izjavi, on želi da se neki zakon prvo na njega primeni, onda vi to redom ovde kao papagaji prenosite? Ne, nego prenosite reči predsednika Republike. I ako pričate o političkoj prošlosti šta je kad ko nekad tvrdio, tvrdio ovaj, tvrdio onaj, pa tvrdio je i Aleksandar Vučić da je Ivica Dačić ubio Ranka Panića i da će mu se osvetiti kad-tad, pa danas sedi sa njim u vlasti. Znate, vremena se menjaju. Što se tiče auto-puteva, da li je bilo auto-puteva za vreme žutih? Bilo je. Da li ih ima sad više? Ima. Ali ja se osnovano pitam što vi gradite tolike auto-puteve kad ste rekli da ćemo uskoro imati leteće automobile? Nemojte uludo da gradimo, bolje podelite svima od tih para leteće automobile, pa ćemo leteti po toj nebeskoj Srbiji.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Reč ima predstavnik predlagača ministar Aleksandar Antić. Izvolite, ministre.
Znate šta, neki put je moguće i napraviti štetu diskusijama u Skupštini, ako nisu odmerene i nisu jasne i nisu precizne. Da vam kažem jednu stvar, ja vam ponavljam, građani Srbije u ogromnoj meri pozdravljaju i podržavaju donošenje i usvajanje zakona o utvrđivanju porekla imovine i posebnom porezu. Mislim da politički nije mudro taj zakon dovoditi u pitanje na ovakav način, u želji da bi se bio interesantan i da bi se uzelo malo medijskog prostora. Nisam shvatio da je SRS protivnik isterivanja pravde po ovom pitanju, možda se protivi načinu, što se iz pojedinih diskusija prethodnih poslanika možda nije moglo dobro razumeti. Znači ponavljam, Srbija i građani Srbije pozdravljaju donošenje ovog zakona i ovakav zakon se duže vreme čeka i bez ikakve dileme je bilo potrebno puno političke volje, ali i hrabrosti da bi se ovakav zakon usvojio. Pokušavam, bez želje da politizujem, da na najbolji mogući način razumem poruku predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića da po ovom zakonu se prvo proveri njegova imovina, pre svega kao snažnu podršku usvajanju ovakvog zakona. Zaista se kao ministar zahvaljujem predsedniku što je dao tu vrstu podrške i ja lično dajem snažnu podršku, ličnu podršku usvajanja ovom zakonu. Pri čemu opet hoću da istaknem još jedanput i da ponovim ono što sam rekao u svom prethodnom izlaganju, ovaj zakon nije selektivan i ovaj zakon nije targetiran, ovaj zakon je vrlo precizan. Ma koliko je gospodin Šarović, u želji da bude interesantan, moje reči karikirao kada kažem da je on čitak i čitljiv i vrlo jasan i vrlo precizan u svom malu broju članova, gde ne ostavlja nijednu trunku dileme, niti otvara bilo kakvu mogućnost manipulacije u bilo kom članu, apsolutno je vrlo precizan. Vrlo jasno se kaže o kakvoj imovini se radi i pod kojim okolnostima neko može da dođe pod udar ovog zakona, sa precizno definisanom inicijalnom kapislom da bi neko bio predmet ovog zakona. Znači, ukoliko neko ima u vremenskom periodu od najduže od tri godine prihode u iznosu iks, a imovina mu je za 150.000 evra, u dinarskoj protivvrednosti, veća od prihoda, on će automatski biti predmet ovog zakona. Sve je kristalno jasno, sve je vrlo precizno i sve je vrlo čisto i transparentno. Ponavljam, zakon nije selektivan, zakon nije targetiran. U svojoj suštini je antikoruptivan. Po meni, nisam ja iz resora koji je predlagao ovaj zakon, on ne gađa sitnu ribu, on će se pre svega baviti tim razlikama između imovine i kapitala koji su, ponavljam, u periodu od najviše tri godine nastale u iznosu većem od 150.000 evra i kao takav verujem da sve poslaničke grupe treba da ga podrže. Ponosan sam što će, pored predsednika, pored SNS, ovaj zakon podržati i SPS i ostale stranke vladajuće strukture i SDPS Rasima Ljajića i Pokret socijalista i PUPS, dakle, duboko verujem, sve one stranke koje insistiraju na tome da se građanima Srbije da ono pravo koje imaju, a to je da svi građani budu u ravnopravnom položaju i da po tom pitanju na zakonom utvrđen način, transparentno, neselektivno, netargetirano dobijemo pravdu koju, verujem, svako od nas očekuje.
Zahvaljujem, ministre Antiću. Kolega Šaroviću, vi želite repliku na izlaganje ministra. Izvolite.
Tako je, gospodine Milićeviću ja želim repliku na izlaganje ministra jer mislim da sam ja jedini Šarović, Nemanja Šarović u sali, ne verujem da ima drugi, pa osnovano sumnjam da se njegovo izlaganje odnosilo na mene. Kao što vidite potpuno ga je pogrešno protumačio, kao što je pogrešno, između ostalog, protumačio i čitav zakon. I ako je u nečemu bio u pravu to je kada je rekao da on nije iz ove materije i da se ne razume previše u ovaj zakon. Možda bi bolje bilo da ga nije, evo ga, nešto nam se uzjogunio ministar. Možda i njemu da uključite mikrofon istovremeno da čuju građani Srbije šta govori, ali dobro imaće naknadno priliku ako bude imao hrabrosti da to što je rekao ovako bez mikrofona da ponovi i u mikrofon. Gospodine Antiću, ja se uvek trudim da budem zabavan i nadam se da sam bio, a čini mi se da ste se vi trudili da budete konfuzni. Ako je tako, uspeli ste u potpunosti da bude konfuzni, da govorim laganije. Morao sam i pre neki dan vašim kolegama da govorim polako da bi me bolje razumeli. Mogu ja to i da ponovim. Šta je ovde suština. Ne možete vi određivati na koga će se prvo primenjivati zakon. Vi očigledno, niko od vas ne zna šta su institucije. Vi kažete, rekao je predsednik hoće prvo on. Nije ovo ringišpil pa da predsednik ima prednost u odnosu na druge. Vi u zakonu pišete sledeću stvar. Kažete – predložena zakonska rešenja se odnose na sve građane čime se isključuje svaka eventualna selektivnost u njihovoj primeni. Dakle, zakon se ako se usvoji, odnosi na sve građane Srbije, kao što se i svaki drugi zakon odnosi. Ali, sve ostalo, određivanje redosleda ko će prvi, drugi, treći to je zloupotreba i to pokazuje da vi nemate pojma šta su institucije. Da ih nemate, da ih rušite iz dana u dan. To je ono što je suština.
Kolega Jovanoviću, želite povredu Poslovnika? Izvolite.
Učinjeno je više povreda Poslovnika od prethodnog govornika. On to i te kako dobro zna, ali mu je postao manir da domino efektom samo ređa članove koje je povredio, a vi shodno odredbama člana 27. ste trebali da ga, u svakom slučaju, sankcionišete. Prvo, obratio se ministru sa rečima uzjogunio. Pre toga isti govornik kaže da je pristojan i kulturan i da na taj način manifestuje ponašanje i njega lično i njegove poslaničke grupe. Ako je taj termin odraz njegove kulture, prihvatam, nemam ništa protiv toga. Ja bih vas zamolio da se mi vratimo na dnevni red, s obzirom da prethodni govornik već duže vreme opstruira rad ove sednice pokušavajući da se dodvori građanima i prikupi određene političke poene, što mu svakako neće poći za rukom. S obzirom da je naša dužnost, kao poslanika ovog parlamenta da se isključivo određujemo prema zakonu o kome raspravljamo, ja vas molim da to ubuduće činimo i da se više ovakve stvari ne dešavaju. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Slažem se u potpunosti sa vašom konstatacijom, ali sa druge strane moram da poštuje i Poslovnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Slažem se sa konstatacijom da se vratimo na dnevni red. Kao predsedavajući imam to pravo. Kao što imam pravo da procenim da li nekome treba da dam reč ili ne trebam da dam reč, iako to pravo nikada nisam zloupotrebljavao. Vi insistirate na povredi Poslovnika. Evo ja ću vam omogućiti da govorite o povredi Poslovnika.
Gospodine Milićeviću, povređen je član 107. i dostojanstvo Narodne skupštine. Ako ste vi toliko moćni i toliko jaki kao koalicija, ne znam zašto ovako burno reagujete? Zašto vam ja ovako jadan mali, neobrazovan, kako kaže kolega Neđo Jovanović. Da li je to odlika moga vaspitanja? Pa jeste, zašto nije. Jel to ružan neki izraz da kažem da se neko uzjogunio? To je srpski lep književni izraz, narodski. Šta je tu sporno. Nema tu ništa sporno. Vama smetaju druge stvari. Vama smeta to što politički niste u stanju da obrazložite ovaj zakon i onda pričate besmislice. Ima li gore besmislice i gore uvrede za dostojanstvo Narodne skupštine da ministar koji brani zakon kaže jeste članova malo, članova zakona, ali su zato veoma čitljivi. I vi pričate o ozbiljnosti. Ako ste toliko moćni, onda dominirajte ovim skupštinskim raspravama. Vi to niste ustanju. Zato vam smeta kada vas neko upozori da lepo, da kulturno, da ljudski, da civilizovano. Ja vam obećavam, gospodine Jovanoviću, gospodine Milićeviću, Martinoviću kada mi budemo na vlasti ukinućemo taj nakaradni zakon. Nećemo novčano kažnjavati poslanike. Trudićemo se argumentima da ih ubedimo u nešto. Vi ste ukinuli demokratiju u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Od vaše dobre volje zavisi kada će poslanik imati neko pravo po Poslovniku. Kad vi hoćete, kad kaže neko može, onda može, kad kažete gotovo, onda gotovo. Nije to samo danas. To je svaki dan. Pazite, u ovoj sali trenutno i to je lepo gospodin Martinović primetio. Ima više poslanika SRS nego svih poslanika vladajuće koalicije zajedno, a nas je izabrano 22, a vas negde 180 koliko znam, 170, 180, koliko li je već. Tolika je većina koju imate. I vama je problem i ovih 20 poslanika opozicije koji ovde sedi i ima nešto da kaže protiv vašeg zakona. E, stvarno smo bezobrazni i bezobzirni što se ne slažemo sa ovim zakonom, ali se ne slažemo. Jel vam nije jasno zašto se ne slažemo gospodine Antiću? Zato što već postoje zakonske pretpostavke da se svako ko je prekršio zakon procesuira. Jel Đilas prekršio zakon? Što ga štitite? Neka odgovara. Jer Jeremić prekršio zakon? Što ga štitite? Neka odgovara. Jel Bastać prekršio zakon? Ako jeste neka odgovara. Kod vas je i nož i pogača. Vi ste vlast, a vi kukate kako ste nesposobni da nešto sprovedete, pa vam treba i ovaj zakon. Da li je ovo poslednji zakon? Kažete doći ćemo do pravde. Jel to poslednji zakon koji je potreban da bi došla Srbija do pravde? Da bi odgovarao Đilas, da bi odgovarao Šolak, da bi odgovarao Mišković. Ako je to poslednje što vam treba, evo ja ću glasati za taj zakon. Ali nije. Za svaki zakon isto pričate, a ništa se u Srbiji ne menja. Srbija je i dalje zemlja nepravde. Srbija je i dalje zemlja socijalnih razlika. Srbija je zemlja u kojoj predstavnici režima određuju sve, u kojoj direktno za govornicom šef poslaničke grupe najveće stranke određuje na koga će se kad primeniti zakon.
Zahvaljujem. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Koleginice Radeta, želite povredu Poslovnika? Izvolite.
Povređen je član 27. Kolega Milićeviću, hajde malo da pratimo šta se radi ovde. Naravno, mi u SRS nikada ne pravimo pitanje kada se replicira i kada to traje ne znam koliko dugo, naprotiv, mi mislimo da je to zaista u pravom smislu parlamentarna demokratija i da Narodna skupština služi upravo da bi narodni poslanici razmenili mišljenja, ideje, stavove političkih partija koje u Narodnoj skupštini predstavljaju u ime građana koji su glasali za pojedine političke partije. Demagogija je da narodni poslanik kaže, dosta je više, hajde da prekinemo sa opstrukcijom. Da li je moguće, evo, mi imamo Poslovnik Narodne skupštine, član 104. govori o replikama. Da li je moguće da onda ako se koristi taj član 104. i ako predsedavajući dozvoljavaju replike, što zaista i treba da rade, naravno, ništa nije sporno, kako je moguće da onda drugi narodni poslanik to zove opstrukcijom. Zašto? Valjda zato što on nije došao do izražaja, a ko mu brani da se javlja, da učestvuje u replikama, da učestvuje u raspravi. Zaista, nemojte da demagoški dozvolite da neki poslanici demagoški žele valjda da ostave utisak u javnosti, hajde mi da pričamo o onome što je na dnevnom redu. Na dnevnom redu je sve ono o čemu se danas govorilo i sve ono o čemu narodni poslanici žele da govore. Koliko se izašlo, striktno iz ovog što je na dnevnom redu. Pa, svi su izlazili iz toga. I, to je u redu. To je normalno da bude tako. Nismo mi đačići u školi ili da nam daju napisano kad uđemo ovde šta ko treba da pročita. Mi ovde predstavljamo građane Srbije, iznosimo stavove političkih stranaka. Ja vas samo molim, dakle, nemojte, zbog javnosti, prosto kažite kolegama koje koriste tako neprimerene izraze, kada je u pitanju pravo na repliku, samo da se ne stekne utisak da mi srpski radikali ovde nešto opstruišemo. Ne, mi radimo i najbrojnija smo politička grupa danas ceo dan u sali. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Zahvaljujem. Kolega Jovanoviću, želite povredu Poslovnika? Izvolite.
Zahvaljujem se. Oni koji se razumeju, a oni koji su diplomirali na Pravnom fakultetu bi trebalo da se razumeju u proces.
Samo član, kolega, molim vas. Samo član Poslovnika.
Izvinjavam se. Član 106. Upravo onako kako sam malo pre rekao, barem onaj ko se bavi strukom bi trebao da zna šta je Poslovnik i da Poslovnik podrazumeva korpus procesnih ovlašćenja, a vi ste, uvaženi predsedavajući, dozvolili da se ta procesna ovlašćenja ovde grubo zloupotrebljavaju, i to da se nebrojeno puta izađe iz tačke dnevnog reda i da se komentariše šta kome padne na pamet. To što je vređan ministar, to je opet, ponoviću, odraz kulture, ali to što se ne vodi računa o tačkama dnevnog reda i što se pravi jedna politička priča, kao miting negde na nekom političkom skupu ili manifestaciji, to stvarno ovaj Dom ne sme da dozvoli, niti mi poslanici to treba da prihvatimo. Ja se više neću javljati po Poslovniku, jer vi imate i pravo i obavezu da narodnom poslaniku, koji krši Poslovnik na ovaj način, oduzmete vreme od njegove poslaničke grupe i da na taj način vratite sednicu Skupštine u normalan kolosek. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne) Ukazali ste na član 106. Poslovnika o radu. Maločas je bilo reči o tome da vladajuća koalicija i konkretno ja kao predsedavajući ima nameru da suspenduje demokratiju, u jednom šaljivom tonu. Ja upravo to ukazujem da mi nije namera i da sve vreme pokušavam da pronađem jednu ravnotežu u poštovanju prava i pozicije, odnosno vlasti, sa jedne, i opozicije, sa druge strane i da dozvolim jednu široku raspravu. Slažem se u delu izlaganja koleginice Radete tokom ukazivanja na povredu Poslovnika da je legitimno pravo svakog poslanika da ima jedan širi aspekt sagledavanja teme aktuelnog skupštinskog zasedanja. To je legitimno pravo i ja to nikada ne mogu da predvidim, a nikada, vi znate jako dobro, nisam koristio sankcije u Narodnoj skupštini. Koleginice Radeta, želite povredu Poslovnika? Izvolite.
Sada član 107. Koliko znam, u stvari sam sigurna da niko nikada u javnosti, niti u kuloarima, niti na bilo kom mestu nije doveo u pitanje diplomu Pravnog fakulteta Aleksandra Martinovića, Nemanje Šarovića i moju. Onda je neverovatno da malopre kolega počinje povredu Poslovnika time da, ako je neko završio Pravni fakultet, trebalo bi nešto da zna. Dakle, ovo je Narodna skupština, ovo nije sudnica. U Narodnoj skupštini se živi život građana Republike Srbije. U Narodnoj skupštini se predstavljaju građani Republike Srbije, svih starosnih doba, svih profesionalnih opredeljenja, svih vera, svih nacija. Dakle, sve ono što ima Republika Srbija, to predstavljamo mi, narodni poslanici i sve ono što je problem građana Srbije, sa kojima se mi suočavamo i na koje nam građani, birači ukazuju, naša obaveza je da o tome ovde raspravljamo i da iznosimo stavove. Normalno je da nam se stavovi suprotstavljaju. Normalno je, da nije tako bili bi ista stranka. I, normalno je da svako iznosi svoje argumente za tvrdnju koju iznosi. E sad, koliko će neko izaći iz neke, ne znam ni ja, striktne teme ili ne, to je potpuno nevažno, sve o čemu se danas ovde govorilo, sve je u temi. Tema je rasprava u Narodnoj skupštini. Evo, ja vas molim da, vi zaista niste ni mislili, odnosno niste pokazali da mislite da drugačije, kolega Milićeviću, ali samo, bez obzira ko interveniše po Poslovniku, samo treba da kažete da ipak taj neko nije u pravu, ako nije u pravu.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? Zahvaljujem. Kolega Šaroviću, vi želite šta, povredu Poslovnika? Ne može replika na povredu Poslovnika. Ne možete dobiti povredu Poslovnika, jer ono što sam učinio kao predsedavajući, dao sam reč koleginici Radeti koja je ukazala na povredu Poslovnika i ne vidim da sam time učinio bilo kakvu povredu Poslovnika. Dakle, nemoguće je da u ovom trenutku dobijete pravo po tom osnovu. Reč ima predstavnik predlagača, ministar Aleksandar Antić. Izvolite.
Ja zaista verujem da ovde postoji ipak jedan viši stepen nerazumevanja cele ove materije i čitave problematike, i bez obzira na politiziranje i pokušaja da se bude zanimljiv u ovoj Skupštini, a da javnost razume suštinu. Mi u postojećim zakonskim rešenjima nemamo okvir kako bi se bavili utvrđivanjem porekla imovine, imamo čitav niz drugih elemenata od poreskih prekršaja, utaja poreza, različitih nivoa protivzakonitih aktivnosti koji su uređeni čitavim nizom zakona, ali nemamo zakon koji utvrđuje poreklo imovine i onda odatle su postojale dve opcije. Jedna opcija je da se to pitanje rešava kroz izmene i dopune nekog od postojećih zakona, ili kroz usvajanje posebnog zakona. Usvajanjem posebnog zakona, ma koliko neko ovde izvrtao moje reči, je po meni urađeno na jedan izuzetno dobar način, u malom broju članova, koji su vrlo jasni, i apsolutno nedvosmisleno uređuju ovu materiju na jedan potpuno transparentan način. Ja sam, i do kraja ponavljam, ne selektivan i na jedan potpuno antikoruptivan način. Ja verujem da je to svima jasno i još jednom, apsolutno sam uveren da građani Srbije, koji su ovakav zakon dugo vremena čekali, kojima su ovakav zakon već decenijama obećavali i pozdravljali usvajanje ovog zakona, kao što pre svega pozdravljaju političku hrabrost i odlučnost, političkih struktura, koji su se konačno usudili da ovakav zakon predlože i da ga podrže počev od predsednika Vučića, i svih političkih stranaka koji čine vladajuću strukturu. Ja razumem da neke političke partije, jasno shvataju da građani ovakav zakon žele i da upravo iz tih razloga pokušavaju kroz ova sitna osporavanja i doskočice da ovako u jednoj raspravi, umanje efekte donošenja ovakvog zakona, ali mislim da je to jedan potpuno irelevantan proces. Ja, ma koliko, gospodine Jovanoviću, hvala vam što vi pokušavate tu na neki način mene da branite, ali nemojte više, nema potrebe. Moj odnos sa narodnim poslanikom, gospodinom Šarovićem, ima neku svoju političku konstantu i ja zaista sam uvek spreman da uđem u tu vrstu rasprave i polemike i ne razumem je na jedan pogrešan način. Mene više brine to što ne razumem zašto gospodin Šarović sa ovoliko elana osporava ovaj zakon, a znam da nema razloga koji su lične prirode i onda sam zabrinut, pošto ponavljam, imamo političku konstantu u ovim našim raspravama, zabrinut sam za ovo političko nerazumevanje, trenutku u kojem se ovaj zakon usvaja i zaista to ne razumem.
Zahvaljujem, ministre Antiću. Kolega Šaroviću pomenuti ste tokom izlaganja ministra. Pitanje je kako je to kolega Šarović shvatimo, pa ću mu ja omogućiti pravo na repliku. (Nemanja Šarović: Shvatio sam dobro.) Verujem da ste shvatili dobro i pozitivno. Izvolite.
Dakle, znate vaša teza, gospodine ministre, da je zakon dobar zato što ga podržava veliki broj građana Srbije je zapravo potvrda vaše političke nemoći da bilo kakav realan argument u prilog ovoga zakona iznesete u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ovaj zakon je prošao Vladu pre nekoliko dana. Stigao u Skupštinu Republike Srbije po hitnom postupku, pročitao ga je mali deo poslanika, uglavnom mi iz Srpske radikalne stranke. Građani Srbije ga nisu ni čitali, da bi mogli da ga podržavaju ili da ga ne podržavaju. (Aleksandra Tomić: Bila je javna rasprava prošle godine.) Da bi čovek znao da li je za nešto ili nije on mora prvo da se sa tim upozna. Građani su upoznati samo sa predstavom koju vi pravite ovom zakonu, a ta predstava je lažna. Ta predstava je šarena laža. Građani žele da se primeni postojeće zakonodavstvo. Maločas sam čitao za iznos preko 65.000 evra, zaprećena je novčana kazna, plus kazna zatvora od tri do 10 godina. Vi sad uvodite viši prag od 150.000 evra, kao minimum odakle kreće ta kontrola i uvodite 75% tog iznosa koji je stečen mimo zakona da se oduzima. To je blaže u odnosu na postojeće zakonodavstvo. (Aleksandra Tomić: Nije tačno.) Vi možete da se ljutite do mile volje i da kažete to su sitne doskočice, da pokušate da na taj način da omalovažite ono što govori opozicija, ali vama ovde suštinski smeta sloboda govora. Vama smeta to što mi iznosimo kontra argumente i to što smo u tim kontra argumentima očigledno uspešniji pred građanima Srbije, nego što ste vi u iznošenju argumenata. Da nije tako vi ne biste skakali kao opareni po Poslovniku, pa tražili da se ograniči šta je to što poslanici mogu da kažu. Da li može da postoji demokratija bez slobode govora? Sloboda govora podrazumeva da ja kao narodni poslanik na način na koji ja procenim da je najbolji, obrazlažem građanima Srbije šta je to sve što ne valja u ovome ili bilo kom drugom zakonu. To podrazumeva da gospodin Neđo Jovanović treba da se izvini i da kaže – izvinjavam se što sam pokušao da ukinem slobodu govora. Ja ću rado prihvatiti izvinjenje i ne mora ni gospodin ministar da se izvinjava dalje.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ja, kao poslanik, ako sam nešto naučio do sada u ovom parlamentarnom radu, naučio sam da sloboda govora nije maltretiranje. A ovo što se čini od strane poslanika koji je pre mene govorio je klasična vrsta maltretiranja svih nas ovde zajedno, imajući u vidu da je svaku… (Predsedavajući: Kolega Jovanoviću, ublažite retoriku, molim vas.) Upravo se rukovodim onim što je moj prethodnik nametnuo kao princip u raspravi, odnosno u dijalogu, a to je bukvalno pokušaj da se sve vreme kroz pozivanje, bilo na Poslovnik, bilo na repliku, pokuša degradirati sve ono što druga strana govori, a konkretno to smo mi, predstavnici vlasti, na način koji apsolutno nije primeren, prevashodno nije primeren ovom Domu, prevashodno nije primeren postulatima demokratije, ne vidim zbog čega bi se bilo ko, za bilo šta izvinjavao i smatram da je krajnje vreme da počnemo da raspravljamo isključivo o zakonu koji je na dnevnom redu, bez nadgordnjavanja, bez populizma, bez politikanstva, jednostavno da radimo svoj posao. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Shvatio sam da je meni bilo usmereno i ja ću upravo dati predstavniku predlagača reč, obzirom da se ministar javio i onda vas molim da nastavimo po redosledu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima ministar Antić. Izvolite.
Izvinjavam se narodnim poslanicima što učestvujem u ovoj polemici na ovakav način. Slažem se da svako ima prava da građanima Srbije prezentira svoje viđenje nekog zakonskog rešenja, ali pre svega to mora da radi na način koji je potpuno ispravan i koji je elementarno tačan. Prvo, ovaj zakon nije ovde pred Narodnom skupštinom po hitnom postupku i ovaj zakon je ušao u Skupštinu 27. decembra 2019. godine. Znači, nije po hitnom postupku i nije pre 10 dana kao što je uvaženi narodni poslanik, gospodin Šarović, rekao. Znači, ovaj zakon je u proceduri u dužem periodu, u kontinuitetu i u Narodnoj skupštini već dva meseca. To je jedna stvar. Druga stvar, moram radi građana Srbije, znam da to gospodin Šarović zna, ali to je njegovo prezentovanje javnosti Srbije. Znači, građani Srbije moraju da razumeju da ovaj zakon ne suspenduje druga zakonska rešenja. Gospodin Šarović je čitao određena rešenja i Zakon o krivičnom postupku koji tangiraju poresku utaju. Ta rešenja koja su vezana za poresku utaju naravno da ostaju na snazi. Ovaj zakon tretira potpuno drugu materiju i definiše utvrđivanje porekla imovine. Da bi građani to razumeli neko može da vrši utaju poreza za neku imovinu ili za bilo koji drugi način sticanja određene finansijske vrednosti i to jedan par rukava, ali neko može da ima imovinu za koju plaća porez uredno samo ta imovina nema svoje poreklo, potpuno druga priča. Znači, neko je na protivzakonit način stekao ogromnu imovinu koja se ne podudara sa njegovim prihodima i ne može da je dokaže. Danas na tu imovinu čak i plaća normalno porez, e njega ovaj zakon tangira, njega ovaj zakon tretira i mi ni u jednom zakonu, gospodine Šaroviću, nemamo rešenje za tu situaciju i zato posebni zakon, i zato zakon o poreklu imovine, i zato vrlo precizno kažem - građani Srbije očekuju već dugo vremena zakon kojim će se utvrditi poreklo imovine, nisam rekao da oni očekuju član 1, 5, 7. u tom i tom tekstu oni traže zakon koji će na jedan čestit, kvalitetan, neselektivan i anti-koruptivan način utvrditi poreklo imovine i mi smo im taj zakon stavili na sto i Narodna skupština će ga u danu za glasanje usvojiti i ja verujem da će to biti važan dan za Srbiju.
Zahvaljujem. Kolega Šaroviću, jeste pomenuti više puta tokom izlaganja gospodina ministra i jeste moja obaveza da vam omogućim repliku, ali vas zaista molim da polako privodimo kraju kada je reč o replikama i da nastavimo po redosledu prijavljenih narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Gospodine Milićeviću, ne znam zašto vi uvek insistirate da treba da se završi rasprava ako je rasprava demokratska, ako je u okviru zakona to je onda na opštu korist svih građana Srbije. Vi čas hvalite demokratiju i kažete da ona postoji, a onda tvrdite nešto drugo. Ja sam mislio nakon izvinjenja gospodina ministra da ćemo mi završiti taj krug replika, ali je on onda krenuo dalje, pa kaže kako ja neke stvari ne razumem, a zapravo razumem jer sam ja, gospodine Antiću, diplomirani pravnik i razumem izuzetno dobro ove odredbe, a ne znam tačno šta ste vi po struci. E, sad, ja sam čitao odredbe Krivičnog zakona. Vi kažete da nije dovoljno, mora ovaj zakon i čekali su ga dugo. Građani su ga čekali predugo. Vi tvrdite i ponosite se valjda time, 96 meseci, osam godina ste na vlasti, za zakon od 29 članova. Tri meseca po jednom članu vam je trebalo da napišete ovaj zakon, ako je to bio problem, ali nije, gospodine Antiću, ovde problem. Zakon tretira one koji steknu 150 hiljada evra protivzakonito. Pa, može li se steći 150 hiljada evra na legalan način, a da ne možete da dokažete poreklo imovine? Pa, ne može. Ako stičete legalno, onda to dobijate preko računa, imate neki biznis, plaćate poreze, zna se odakle su pare. To je suština. Vi imate mehanizme i dan danas da oduzmete sve to ako je stečeno kriminalom, da li prodajom droge, da li ovoga, da li onoga. Druga je stvar da li ste vi sposobni ili niste to da uradite. Ovo je vaša politička kapitulacija kao što je donošenje Zakona o javnim izvršiteljima bila vaša kapitulacija, jer ste time priznali da sudski izvršitelj i taj sistem koji je postojao niste bili u stanju da dovedete u red, pa umesto da rešite postojeći problem, vi izmislite novu kastu javnih izvršitelja, koji se onda preko noći obogate u Srbiji. Ali, vidite, čeka narod i da taj zakon bude na dnevnom redu. Srpska radikalna stranka je u kratkom roku skupila preko 100 hiljada potpisa i predala u proceduru, ali nema zakona. Zar mislite da nisu više zainteresovani građani Srbije da se reše tih krvopija koje danas predstavljaju javni izvršitelji, ali vama je važnija Gordana Čomić. To je problem.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Reč ima narodni poslanik Branimir Jovanović. Izvolite, kolega Jovanoviću.
Hvala, predsedavajući. Poštovani ministre, koleginice i kolege, ova današnja rasprava očigledno ukazuje da je Predlog zakona o utvrđivanju porekla imovine i posebnom porezu jedan od najznačajnijih zakona o kojima raspravljamo u ovom sazivu. To je zakon koji reguliše jednu veoma osetljivu oblast. Ja ću ovaj zakon da razmotrim, odnosno mogu da ga posmatram sa dva aspekta. Jedan je finansijski aspekt, a drugi je onaj aspekt koji se odnosi na kontekst borbe protiv korupcije. Kada govorimo o finansijskom aspektu, očekujem da na ovaj način, pre svega, unapredimo efikasnost poreskog sistema. Tako ćemo ispraviti jednu nepravdu i na radaru ovog zakona naći će se svi oni za koje se sumnja da su se obogatili na nezakonit način ili da nisu platili porez, odnosno da su stekli imovinu, a da ta imovina nije u skladu sa prihodima koji su oni prijavili. Važno je što se ovaj zakon neće primenjivati selektivno i o tome su govorile moje prethodne kolege. On se odnosi na sve poreske obveznike i obuhvatiće bukvalno sve građane, i privatne preduzetnike, pa sve do političara. Pored toga, poreska uprava imaće obavezu da dokaže u kojim slučajevima je bilo uvećanje imovine. To će biti, s jedne strane, posao poreske uprave, a s druge strane fizička lica imaće obavezu da dokažu, odnosno da pruže dokaze da je imovina stečena na zakonit način. Da bi ovaj postupak funkcionisao na pravi način doprineće formiranje posebne jedinice u okviru poreske uprave i očekujem da nju čine zaista dobri profesionalci, iskusni stručnjaci, koji će obaviti posao tako da gde god postoji osnovna sumnja da je izvršen prekršaj da će oni o tome obavestiti policiju, poresku policiju, tužilaštvo i ostale nadležne državne organe. Drugi važan aspekt ovog zakona odnosi se na borbu protiv korupcije, kao što sam već rekao. Svako ko je radio pošteno i u skladu sa zakonom ne treba da se brine oko primene ovog zakona, a oni koji su na nelegalan način stekli bogatstvo i pri tome nisu platili porez, treba da snose posledice. Ujedno, ovo će biti i poruka svima da je država spremna da se obračuna sa korupcijom i da neće nikome gledati kroz prste. Takođe, ovaj zakon važan je i sa jednog ekonomskog aspekta, jer se na ovaj način postavlja jasan princip, a to je da su pred zakonom svi jednaki i da ista pravila važe za sve učesnike na tržištu i na taj način ćemo pokazati da na tržištu nema povlašćenih i gradićemo jedan zdrav privredni ambijent. Očekujem i da će u propisanom roku od šest meseci biti doneti svi podzakonski akti kojima će se ojačati mehanizmi da bi se ovaj zakon efikasno implementirao u praksi. Nema dileme da će SDPS podržati i ovaj zakon, kao i ostale zakone koji se nalaze na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, kolega Mirčiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je na početku ovog mandata, podsećanja radi, jasno ukazala na goruće probleme sa kojima se suočava Srbija. Osim onih ekonomskih, to je problem porasta kriminala. Očekivali smo da uslišite naš apel da na vreme donosite zakonske akte koji će sprečavati taj kriminal i tu vrstu kriminala kroz institucije ove države. Nažalost, evo, doživeli smo na kraju mandata da predlažete jedan zakon koji je više marketinškog tipa, nego što je suštinski. Ovaj zakon, kao što smo i rekli u prepodnevnoj raspravi, jednostavno, nije utemeljen u Ustavu i Ustavni sud će osporiti ovaj zakon. Mi, pre svega, želimo da se svi oni koji su utajili porez, koji su protivzakonito došli do imovine, procesuiraju, da se na taj način stane na put kriminalu i kriminalnim radnjama. Međutim, šta je činjenica? Činjenica je da vi uporno izbegavate ili okrećete leđa pred takvom vrstom kriminala. Vi ste uveli nešto što je potpuno novo u odnosu na ono što je bilo za vreme DOS-a. Vi u ovoj Srbiji, koja ukupno ima šest miliona stanovnika, želite medijski da nametnete jednu dilemu, da u Srbiji sa šest miliona stanovnika, ne zna se ko su ti kriminalci koji protivzakonito stiču imovinu. Ne govorim sada kao neko opšte mesto, nego mi jasno ukazujemo, svaka vlast koja krene u borbu protiv kriminala tako što će svoje ministre, tako što će najistaknutije članove svoje stranke da privede zakonu, da ih procesuiraju, ta vlast je za narod prihvatljiva i prihvatljiva je ta njihova težnja i želja u borbi protiv kriminala, a mi ovde imamo već četiri godine, da ne govorim o ranijem mandatu, ali četiri godine imamo jednu te istu priču. Okrećemo se sami oko svoje ose i tako zamajavamo javnost. Mi vam kažemo jasno i glasno, ukazujemo na ime i prezime i kažemo da je Mlađan Dinkić, Vlahović, Labus, Đelić, ljudi koji su dokazani kriminalci, kriminalne radnje počinili, upadali sa oružjem u Narodnu banku, opljačkali. Sam Đelić je priznao da je došao ovde u ovu Srbiju spavajući kod tetke, a otišao iz ove Srbije sa deset miliona evra. Sam je priznao. Sam je to izneo. U privatizaciji i te kako su učestvovali. Duboko su zavukli ruke u džepove. I, šta sada mi gledamo? Mi sada gledamo jednu scenu donošenja predloga zakona koji treba da reguliše poreklo imovine i da se bavimo sa nekim ko je eventualno stekao imovinu koja se razlikuje od njegovih primanja u visini od 150 hiljada evra, a Dinkić, Đelić, Vlahović milione evra i svi ćute. Gospodo, mi i dan danas osećamo posledice politike, kriminalne koju je vodio Mlađan Dinkić i kao ministar finansija i kao guverner i šta sve nije bio. Likvidirao je banke u ovoj Srbiji. On je raspolagao sa novcem koji se slio u jedan fond. To je taj stečajni fond koji je nastao zahvaljujući tome što su banke, kao što je Beobanka, kao što su druge banke likvidirane preko noći. Milijarde evra su u tom fondu. Šta je rezultat svega toga? Bio je član Vlade. U prethodnom mandatu je bio koalicioni partner i to ga aboliralo od svega. I sada mi treba da poverujemo da ćete vi na osnovu ovoga eventualno pokrenuti opravdani postupak protiv Zorane Mihajlović. Teško je u to poverovati. Zašto? Zato što ne smete čak ni njenog sekretara u Ministarstvu da procesuirate do kraja, nego ste njene prve saradnike priveli, za 24 sata morali ste ih pustiti, neki su čak dočekani na najvišem mogućem nivou, lično ih ministarka dočekala i jedan od njih je rekao – da, tačno je, uzimao sam mito, reketirao sam, ali za interes ministarke i njenog muža. To svugde u normalnom svetu, u svakoj sređenoj državi, uređenoj državi bi podrazumevalo da se pozove ta ministarka da da izjavu. Kada je u pitanju politički stav, pa to bi i te kako koristilo vladajućoj stranci da iskoristi da kaže – niko nije pošteđen i niko nije imun kada je u pitanju primena zakona, a vezano za kriminal, evo ministar je otišao da da izjavu. Kako se to pokriva? Kaže, ide se na detektor laži, pa ako detektor laži utvrdi da je govorio istinu onda ne vredi ni procesuirati, ne vredi ni istraga, ne vredi ni sud. Povrh toga pojavljuje se prvi čovek ove države koji nama iz nepoznatih razloga i dalje štiti ljude koji su ogrezli u kriminalu. Nama radikalima nepoznati razlozi, znajući da on lično nije umešan ni u jedna kriminal. To se jednostavno vrti kao neka matrica po kojoj mi funkcionišemo. Mi vam jasno ukazujemo, ne iz razloga što mi imamo protiv tih ličnosti, nego iz razloga što je to realnost u Srbiji u kojoj živimo. Muž od ministarke Mihajlović ide otvoreno, javno da reketira preduzeća za izgradnju puteva, otvoreno, javno. Da li je neko čuo da su istražni organi pozvali te ljude kod kojih je on bio da ih reketira na najgori mogući način, tako što ih je terao da priznaju da su oni napravili grešku prilikom izgradnje deonice puta od Uba ili što ih je terao da daju unapred pare pa će ih imati u vidu kada budu radovi na putnoj infrastrukturi? Niko od tih ljudi nije pozvan, ali to se sve svodi - Srbija priča. Srbija priča i ako Srbija priča, onda u toj priči ima bar jedan deo o kome treba da razmišljaju oni koji se bave zaštitom zakona. Mi smo imali pompezno najavljivano pojavljivanje na sceni Srbije Eliota Nesa. Taj Eliot Nes je Kušić, inspektor koji je maltene na svim televizijama obelodanio kako je Mišković najveći kriminalac, kako je lopov, kako je sakrio porez, kako je protivzakonito stekao imovinu. Šta je bilo od toga? Kada je došlo do sudskog procesa Mišković je ispao nevin. Nevin u smislu radio je u skladu sa zakonima koji su tada važili. I šta se desilo? Umesto da i dalje ulaže u Srbiju, Mišković je kao tipičan primer kako se to radi nastojao da svoj novac što većim delom plasira negde van Srbije. E, sada kada smo već kod ove teme, logično bi bilo da se kontroliše kompletna imovina, kompletne finansijske transakcije. Svaka država to radi. Ali, u poslednje četiri godine, poštovane moje kolege, mi smo svedoci da lokalni moćnici, a to u prevodu znači, recimo, gradonačelnici pojedinih opština i gradova imaju ogromnu imovinu na Crnogorskom primorju i vi znate koji su to, bolje nego mi srpski radikali, ali se ćuti. Zašto se ćuti, niko ne zna pravi razlog. Uvek se to obrazlaže i kaže se onako u kuloarima - ne znate vi jednog trenutka, doći će oni pod udar zakona. Kada će to doći pod udar zakona? Evo izbori su na pragu. Ne, nema volje, nema želje i negde, iskreno govoreći, nema mogućnosti da se oni koji su se ogrešili o zakon da se procesiraju, kao što je recimo ministar Mihajlović. Nema mogućnosti. Jasno i glasno se daje do znanja, stoje Amerikanci iza nje i nema toga ko će nju da procesuira. To što je vidljivo njenom pojavom da ona raspolaže sa imovinom, bogatstvom, nakitom u ovom slučaju većim nego što su njena primanja, to nikakve nema veze. Čak i ne krije da radi na univerzitetu koji je iskompromitovan, gde su polovina ministara ili službenika državnih u aktuelnoj Vladi pozavršavali fakultete. Sad smo videli kako su pozavršavali te škole i o tome se ćuti. Zašto? Najlakše je manipulisati sa takvim osobama, stavite ga za ministra, a onda vas boli briga, ne sme da digne glavu, ne sme da bilo šta kaže. Zašto? Zato što je sporna njegova škola, njegova diploma. Mi to imam u MUP, gde jednostavno ni sam ministar ne može da nabroji svoje školske drugove, a pre toga kada smo mi srpski radikali ukazivali da je sramota za ovu državu, pre svega za ovaj režim, da na čelu države bude čovek koji je na veoma sumnjiv način došao do fakultetske diplome, svi ste to tumačili ili većina, istine govoreći, tumačili ste da je to neki lični obračun sa Tomislavom Nikolićem. Ne. Nama je bio tada cilj a i sad da se spreči to negativno, davanje negativnog primera mladim ljudima. Šta će mladi čovek kada mu savetujete da završava školu? Šta, reći će - šta će mi škola ako hoću da bude predsednik države kao Toma Nikolić nekada, šta će mi škola? Otići ću, dobiću tu diplomu. Ako hoću da budem ministar policije, šta će mi škola? Steći će je na veoma volšeban način i nije to bilo dovoljno taj pritisak, taj apel, nego se išlo korak dalje. Mi smo zatečeni poslednjih meseci sa razmerama afere u kojoj učestvuje otac ministra unutrašnjih poslova, a onda da bi se to pokrilo, čak i DRI konstatuje da je tu počinjen kriminal kada je u pitanju trgovina, odnosno odnos između firme koju on zastupa na ovaj ili onaj način i namenske industrije "Krušik", odnosno Trstenik. Šta se onda radi? Onda se ponovo koristi autoritet predsednika države, gde se dovodi u neprijatnu situaciju. Onda ne zna da li je otac od ministra unutrašnjih poslova radi ili je savetnik ili je konsultant, pa se pojave fotografije na skupu gde su trgovci naoružanjem, pa je tu prisutan i otac od ministra unutrašnjih poslova. Ne govorimo mi, srpski radikali, zato što mi imamo nešto posebno protiv ministra unutrašnjih poslova, nego je pravi primer zato što je to kontinuitet kada je ministarstvo unutrašnjih poslova u pitanju. Prvo smo imali Dušana Mihajlovića koji je, dosta tih protivzakonitih radnji je vezano za njega, ima pedigre. Za vreme njegovog mandata, sećate se, ubijen je predsednik Vlade. Čovek je ostao na funkciji obrazlažući da nije dao Čeda Jovanović da ga smene. Sećate se tog obrazloženja? Prosto smešno. Nisu dali oni koji su ga doveli na tu funkciju, engleska obaveštajna služba nije dala, zato što duboko stoji iza toga sumnja da su oni učestvovali u likvidiranju predsednika Vlade. Ima li veće sramote za jednu državu nego da se ne razjasni takvo ubistvo? Kako će se razjasniti kad je na čelu ministarstva čovek koji je ogrezao u kriminalu? Posle toga, da ne nabrajam, dolazi na čelo MUP čovek koji je provaljivao trafike, a sada dolazi čovek čija je diploma sumnjiva, pa šta hoćete dalje? Pa, zamislite situaciju kada pripadnici elitne jedinice, antiterorističke jedinice MUP treba povodom neke svečanosti da predaju raport ministru unutrašnjih poslova. Kakva je to logika? Kakvi su tu napori tih ljudi da ostanu smireni, umesto da ga hapse oni mu predaju raport i to se sve gleda i kaže se – nema dokaza? Kako nema dokaza? Bar da je pozvan, da su pozvani, da su dali izjavu, a ne tako, detektor laži, ako detektor laži pokaže, a ko je gledao taj detektor laži i gde je to kao dokaz uopšte validno? Nigde. Dovoljno je, i sada kada vodimo raspravu u većini ovih replika pozivali ste se na ime Aleksandra Vučića, pa nemojte. Ovde se radi o ozbiljnoj stvari. Ovde je svako odlučan da se bori protiv kriminala i sve ono što je stečeno kriminalom treba da bude registrovano i treba da bude oduzeto ili sankcionisano u skladu sa zakonom, ali zakonom koji je važeći. Pa, mi smo vam u prepodnevnoj raspravi rekli jedan primer koji je bio 2001. godine. Žrtva tog poreza na ekstra profit bio je upravo sadašnji predsednik države. Zašto je to rađeno? Pa, to je bio čist politički obračun. Dok su ovi krali Dinkić, Đelić i ovi, oni su našli da ekstra profit treba da, ekstra porez da plati Aleksandar Vučić. Pa, valjda je i on sam izvukao pouke, valjda i njemu samom stalo da se bori protiv kriminala. A, onda kada vam zahvali drugi argument, odmah vadite njegovu porodicu. Pa, čekajte, kakve veze ima ministar unutrašnjih poslova sa porodicom Vučić? Nema nikakve, osim što je obmanuo predsednika da mu tata nema nikakve veze sa Krušikom, a tata išao čak toliko daleko da je rekao - sledeći put kada dođemo u Valjevo u Krušik, stavite moju sliku. Zamislite kakva skromnost. Zamislite kakve su to razmere? Kakve su to ambicije? Sada, kada je to procurilo u javnost, sada se zna da je taj isti čovek uhvaćen sa 300.000 evra u torbi. Jel neko pitao otkud njemu te pare? Ne. Jednostavno, to je skrenuta pažnja na sasvim druge stvari, medijski se pravi kampanja, kao što se sada radi. Sada to isto radite. Umesto da se ozbiljno pristupi ovom poslu, a mi vam govorimo kakve će posledice biti, ekonomske posledice, vi ćete naterati ljude da još više zakidaju ovu državu kada je u pitanju plaćanje poreza. Kosmajac vam je najbolji primer. Čovek ima minimalnu penziju. Zašto? Pa, zato što je minimalna uplaćivao za penziono. Ima ogromno bogatstvo u nekretninama, sve se dokazalo da je legalno. A, da je država imala sluha i da ima sluha, kao što je Bogoljub Karić morao da pobegne iz ove države, ne zbog vas, naravno, nego zbog onih koji su došli kao demokrate sa buldožerima i bagerima, zar nije logičnije da ti ljudi ulažu u ovoj Srbiji, da razvijaju ovu Srbiju? Pa, vi imate čitava naselja gde vam stanuje elita politička, naselja, gde kada dođu kola hitne pomoći, oni beže, misle da je policija. Pa, to njihove komšije komentarišu i kaže – čim dolazi hitna pomoć, moj komšija se pakuje i beži, misli da je policija. U kom to svetu mi živimo? Kakva je to borba protiv kriminala? Jedna fingirana borba u kojoj zna se tačno u Srbiji ko je i na kakav način stekao kapital, gde se nalazi taj kapital, ali se ćuti. Zašto se ćuti? Pa, zato što su duboko umešani ljudi koji su unutar sistema vlasti. Pa, tu su i ministri u vlasti. Kako možete da bilo šta ispitujete kada su u pitanju univerzitetske diplome, a da ne stavite kao primer bar nekog od ministra da kažete - evo ga, na veoma čudan je način stekao tu diplomu, evo, uključite kamere, stavite u mikrofon, neka pred javnošću kaže kako je došao do diplome. Ne, navodite primer kako je u Nemačkoj ministar iz moralnih razloga podneo ostavku. Ovde je kada je u pitanju Vlada, kada su u pitanju visoki funkcioneri, moral je daleko od njih. Oni su očigledno na vi sa moralom. Mi srpski radikali nećemo odustati. Idu izbori. Pitanje je šta će biti posle izbora? To što je zabrinutost da li će SRS i koliko dobiti glasova, nemojte da brinete. Mi smo okusili taj gorak hleb i vanparlamentarna stranka smo bili, ali nećemo vam dati mira, pogotovo ako dođemo u situaciju da učestvujemo u vlasti. Donosićemo zakone, na osnovu tih zakona biće procesuirani svi, a jedva čekamo da otkrijemo u našim redovima nekog ko se ogrešio o zakon.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vera Jovanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ministre sa saradnikom, slogan SNS je obećano-urađeno. Pred nama je Zakon o utvrđivanju porekla imovine. Ovim zakonom uređuju se uslovi, način i postupak pod kojima se utvrđuje imovina i uvećanje imovine za koju fizičko lice ne može da dokaže da je istu steklo na zakonit način, kao i organi nadležni za sprovođenje ovog zakona. Značenje izraza kao što je imovina, prijavljeni prihod, uvećanje imovine i nezakonito stečena imovina će vrlo često biti u našim narednim dokumentima. Ne treba posebno objašnjavati svako od ovih značenja. Sprovođenje ovog zakona je u obavezi poreske uprave za utvrđivanje imovine i posebnog poreza. Rukovodilac jedinice poreske uprave može biti lice koje ima najmanje 10 godina radnog iskustva na poslovima iz oblasti poreskog postupka. Utvrđivanjem nepravilnosti kod nelegalno stečene imovine baviće se i Narodna banka, MUP, Uprava za sprečavanje pranja novca, Agencija za sprečavanje korupcije, RGZ, Agencija za privredne registre, Centralni registar, depo i kliring hartije od vrednosti. Jedinica poreske uprave pokretaće postupak kontrole na način propisan zakonom koji uređuje poreski postupak ako se u prethodnom postupku učini verovatnim da u najviše tri uzastopne kalendarske godine u kojima je fizičko lice imalo uvećanje imovine i ako postoji razlika između uvećanja imovine i prijavljenih prihoda fizičkog lica, a koja je veća od 150.000 evra u dinarskoj protivvrednosti. Nakon izvršene kontrole jedinica poreske uprave utvrđuje poseban porez od 75% na poresku osnovicu. Poreski sistem je dinamična kategorija koja prati društvene potrebe i odgovara zahtevima pravične preraspodele imovine i dohotka, efikasnog funkcionisanja tržišta i nadležnosti države uopšte. Donošenje zakona konkretizuje i usmerava socijalni cilj oporezivanja, a koji se sastoji u umanjenju razlike u materijalnom i socijalnom položaju poreskih obveznika i to ka ublažavanju razlike između poreskih obveznika čija imovina odgovara prihodima koje ostvaruju i onih obveznika kod kojih postoji nesrazmera između ove dve činjenice koje predstavljaju osnovu za uvođenje poreske obaveze. Predloženo rešenje ovog zakona do pre 2012. godine niko nije ni pomišljao da ga donese, zato što im to nije išlo u prilog, jer se ticalo njih i njihovih debelih džepova. Ali, njegovim usvajanjem ostvaruje se niz ekonomskih ciljeva. Izbegavanje plaćanja poreza i poreska utaja ne samo da utiču na smanjenje javnih prihoda, već predstavljaju i pretnju poštenoj tržišnoj utakmici. Ovaj zakon nije selektivan. Njegovom primenom niko neće izbeći odgovornost da pred poreskim organima dokaže poreklo svoje imovine. Njegovom primenom, pod udar će doći novi Đilasi, Miškovići i Jeremići i konačno će građani Srbije saznati i kako je Đilas zaradio tih čuvenih 619.000.000 evra. U danu za glasanje ja ću zamoliti moje kolege da prihvatimo i donesemo ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Jovanović. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika o radu Narodne skupštine? Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre, kolege poslanici, na kraju današnjeg dana možemo da kažemo da, nakon velikog dugog perioda posle 2000. godine, mi danas zaista imamo zakon koji je primenljiv u praksi i koji će pokazati da zaista postajemo pravna država sa svim onim epitetima koji su karakteristični kada je u pitanju pravo i pravda za sve razvijene demokratije članica država EU, iako to nismo. Na kraju krajeva, uvodimo jedan osnovni uslov za funkcionisanje pravne države kada je u pitanju poreski sistem, sprečavamo zloupotrebe, uvodimo red i ovo sve će pokazati u suštini koliko smo se zaista trudili da promenimo Srbiju od 2012. godine do danas. Mislim da će građani Srbije osetiti benefite i ovog zakona, jer će budžet biti sve veći i veći. Imaćemo sredstva za mnoge planove. Predsednik Vučić i Vlada najavili su plan za 2025. godinu i mislim da tim planom zaista možemo da kažemo da je to za dobrobit sve naše dece i za dobrobit svih građana Srbije. Zbog toga je jako važno i odgovorno da ovakav predlog zakona podržimo u danu za glasanje. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Tomić. Dame i gospodo narodni poslanici, saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tač. 1, 2. i 3. i 29. dnevnog reda. Ovim bismo završili današnji rad. Sa radom nastavljamo sutra, dakle, u utorak, 25. februara, sa početkom u 10.00 časova. Zahvaljujem.