Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su danas sprečeni da sednici prisustvuju poslanici: Momo Čolaković, Miroljub Stanković, Nada Lazić, Dijana Vukomanović i Marjana Maraš. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o 9. i 10. tački dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju: Branka Bančević, izborni član Visokog saveta sudstva iz reda sudija i Vesna Janjica, samostalni savetnik u Odeljenju za statusna pitanja sudija Visokog saveta sudstva. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. i članu 201. stav 2. i članu 202. stav 2, shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu za donošenje odluke o prestanku funkcije predsedniku Privrednog suda u Čačku i Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Da li predstavnik predlagača Branka Bančević, izborni član Visokog saveta sudstva iz reda sudija, želi reč? Reč ima Branka Bančević. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, Visoki savet sudstva vam je dostavio Predlog odluke o prestanku funkcije Dejanu Ćojbašiću, predsedniku Privrednog suda u Čačku, jer su se stekli razlozi iz člana 74. stav 1. Zakona o sudijama, pošto je sudija Dejan Ćojbašić izabran za sudiju Privrednog apelacionog suda u Beogradu. Stupanjem na funkciju sudije Privrednog apelacionog suda u Beogradu, stekli su se uslovi da mu prestane funkcija predsednika Privrednog suda u Čačku.
Hvala. Da li izvestilac nadležnog odbora želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se, predsednice. Naravno da poslanička grupa SPS, kao i nesumnjivo svi poslanici parlamenta Republike Srbije nemaju ni jedan jedini razlog da ne podrže predloge Visokog saveta sudstva o kojima danas raspravljamo, naročito imajući u vidu važnost sa tzv. procesno-pravnog aspekta obaveznosti donošenja ovih odluka, kako bi funkcije i nosioci pravosudnih funkcija mogli normalno da rade i da budu postavljeni na ona mesta za koja su izabrana. Ono što je bitno istaći i što poslanička grupa SPS dosledno podržava i na tom principu istrajava od samog početka jeste da se najkvalitetniji biraju na najodgovornija mesta u pravosuđu, a kako se radi o sudovima republičkog ranga, ovde je u pitanju Privredni apelacioni sud, moramo da istaknemo da se radi o jednom dobrom i kvalitetnom rešenju. Da bi to kvalitetno rešenje zaista i u praksi zavredelo i pažnju i pokazalo se opravdanim, normalno je da mi kao poslanici republičkog parlamenta moramo doneti odluku da se gospodinu Dejanu Ćojbašiću, kao predsedniku Privrednog suda u Čačku, konstatuje prestanak funkcije, odnosno utvrdi prestanak funkcije, imajući u vidu da je izabran u Privredni apelacioni sud. Ono što mislim da građani treba da znaju i ono što treba da bude upućeno kao politička poruka odavde, bez namere da se na bilo koji način diskriminiše bilo koji sud, jeste činjenica da je privredno pravosuđe jedan od stubova pravosuđa u Republici Srbiji i da je to nesumnjivo jedan elitni deo pravosudnog sistema, imajući u vidu materiju sa kojom se suočava, imajući u vidu težinu posla koji obavlja, imajući u vidu nesporne činjenice koje se vezuju za rad, pre svega, Privrednog apelacionog suda u Beogradu, koji je na zadovoljstvo prevashodno građena koji očekuju puni stepen pravne sigurnosti i dostupnost pravdi, uspeo da reši brojne predmete, naročito u najosetljivijoj materiji privrednog pravosuđa i privrednog prava, a to je stečajna materija. Podsećanja radi, hrabrost, tako se može reći, sudija Privrednog apelacionog suda, se sastoji u činjenici da sudije više ne robuju ustaljenom sudskom praksom koja je prevaziđena od pre 10, 15 i 20 godina, prevaziđena i u vremenu i u faktičkom stanju i da su doneli odluke koje ne samo što odgovaraju vremenu, već što na neki način doprinose stabilizaciji kompletnog privrednog ambijenta u Republici Srbiji. Na to ukazuje i tu činjenicu potvrđuju odluke koje se vezuju za „Azotaru“, „Petrohemiju“ i mnoge druge predmete koji predstavljaju tzv. neuralgične tačke. Imajući u vidu da su ti predmeti uspešno rešavani i rešeni, stvoren je jedan ambijent vrlo povoljan da investitori mogu da ulažu u Republiku Srbiju, da se sada i „Azotara“ i „Petrohemija“ i ceo kompleks koji je bio na rubu, na ivici propasti, sada se može pojaviti kao jedno kredibilno privredno područje, u kome se može sprovesti investicija. Ono što mi se čini dobro, a i mi u poslaničkoj grupi kao kvalitet podržavamo, jeste činjenica da je gospodin Dejan Ćojbašić i kao predsednik Privrednog suda u Čačku kvalitetno obavljao svoju funkciju, da je Privredni sud u Čačku opravdao epitet jednog kvalitetnog suda u kome su sve sudije zadovoljile po svim kriterijumima ono što se od njih očekuje, kako sa stepena ažurnosti, odnosno uspešnog rešavanja priliva predmeta, tako i po kvalitetu sudskih odluka, odnosno izuzetnom malom broju ukinutih sudskih odluka. Dakle, Privredni apelacioni sud u Beogradu nesumnjivo dobija jedan kvalitetan kadar. U tom pravcu, Visoki savet sudstva od strane poslaničke grupe SPS ima bezrezervnu podršku u ovakvom načinu izbora kandidata za nosioce pravosudnih sudija, jer je nesumnjivo da se poštuju oni kriterijumi na kojima mi od samog početka insistiramo, a to su kriterijumi koji prevashodno afirmišu kvalitet, prevashodno afirmišu sudiju kao pravosudnog delatnika koji će svoj posao obavljati ne samo ažurno i ne samo robovati da ima što više urađenih predmeta, već da u tim predmetima bude iskazan maksimalni kvalitet njegovog rada, odnosno njegova stručnost, a samim tim i profesionalnost i odgovornost za donošenje takvih odluka. Uvereni smo da gospodin Dejan Ćojbašić, kao novi sudija Privrednog apelacionog suda, će i dalje opravdavati upravo ovo što sam rekao, a to je – sve stručne reference koje jedan sudija mora da ima i ono što ga kvalifikuje, a to je dostojnost da obavlja sudijsku, odnosno pravosudnu funkciju. Na kraju, želim još jednom da istaknem jedan dosledan i principijelan stav poslaničke grupe SPS, da je nama zaista, na neki način možemo iskreno reći, nezadovoljstvo što mi moramo da uvek diskutujemo o nosiocima pravosudnih funkcija i da participiramo prilikom donošenja odluka o njihovom prijemu. Zbog čega? Zbog toga što se na taj način ni u kom slučaju ne može govoriti o apsolutnoj nezavisnosti pravosuđa. Čim je parlament uključen na bilo koji način u donošenje odluka o izboru sudija, automatski imamo situaciju da pravosuđe nije dobilo punu autonomiju. Nadzor nad radom Visokog saveta sudstva nesumnjivo treba da postoji, ali učešće u izboru sudija mislim da treba prepustiti isključivo sudijama i to je zaista principijelan stav poslaničke grupe SPS na koji način će se parlament osloboditi hipoteke da na bilo koji način u političkom smislu reči učestvuje u donošenju odluka o izboru nosioca pravosudnih funkcija. Zaista, imate maksimalnu podršku. Ja sam uveren da će svi narodni poslanici podržati ovakve predloge, jer je svima u interesu, a prevashodno u interesu građana Republike Srbije, da imaju kvalitetno pravosuđe, da imaju uvek pristup i dostupnost pravdi na adekvatan način, da osete pravnu sigurnost i da od pravosuđa očekuju kvalitetne sudske odluke kojima se sve ovo što sam govorio izdiže na jedan pijedestal, a to je da Srbija mora imati ono što od nje traži EU kako bi postala stalna članica EU i na taj način i poglavlje 23. i 24. bilo uspešno i otvoreno i zatvoreno, a mi dokazali da smo uspeli da ozdravimo pravosuđe, jer je stanje u pravosuđu bolesno već duže vreme i na taj način stabilizujemo jedan od stubova vlasti, a to je sudska vlast. Ja vam se zahvaljujem i još jednom u ime poslaničke grupe SPS samo izražavam podršku ovim predlozima koji je Visoki savet sudstva izneo. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko od izvestioca nadležnih javlja? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Izvolite.
Hvala. Gospođo predsednice, predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, uvaženi kolega Neđo Jovanović je izrekao ono što i mi u poslaničkoj grupi SNS mislimo, a to je da Visoki savet sudstva ima puni, bezrezervnu podršku poslaničke grupe SNS, a to će reći SNS kao najveće i najpopularnije stranke dugi niz godina. To znači da smo zadovoljni onim što vi radite. Ono što ste vi danas predložili jeste samo jedan deo, a to je da mi konstatujemo prestanak funkcije predsednika Privrednog suda u Čačku i ništa više. Da donosimo odluku o tome da on više neće biti predsednik tog suda, ali ne u smislu merituma da mi danas o tome pričamo, da mi o tome debatujemo, nego donosimo jednu odluku koja je deklarativnog karaktera kojom konstatujemo jedno stanje, a to je da se radi o tome da je ovaj predsednik suda zbog svojih zasluga, zbog svog znanja, stručnosti, osposobljenosti, dostojnosti izabran za sudiju Privrednog apelacionog suda, što znači da je na mestu na kome je bio pokazao vrlo zavidne rezultate koje ste vi, kao Visoki savet sudstva, prepoznali. Dakle, mi danas ne odlučujemo o tome da će on biti izabran za sudiju Privrednog apelacionog suda, nego samo konstatujemo da više nije predsednik Privrednog suda u Čačku. U tom smislu dolazi do razdvajanja onoga što se tiče da mi u parlamentu, da mi kao izabrani predstavnici građana Srbije, odnosno političari, kako god to neko shvatao, odlučujemo o sudbini pravosuđa, da odlučujemo onako kao što se nekada odlučivalo u Srbiji pre 2012. godine, a kada smo imali situaciju da se iz Vlasotinca šalju mišljenja za određene sudije, za određene tužioce, koga treba izabrati, koga ne treba, ko je blizak, čija svastika je dobra sa nekim iz DS, čija svastika nije dobra, ko zadovoljava, ko odbacuje krivične prijave protiv funkcionera DS, itd, itd. Imamo sada jednu situaciju da se konačno dešava i nešto u toj stranci, a to je da gospodin Borko Stefanović traži od svoje stranke da se izvini građanima Srbije zbog katastrofalne reforme pravosuđa, zbog sramote koju su naneli Srbiji. Ja očekujem da će to stranka učiniti i očekujem da će gospodin Stefanović u tom smislu istrajati, jer znam da se to tako događalo i znam da se to više od 2012. godine ne događa, niti će se događati. Vi imate punu slobodu. Mi ne utičemo ni na koji način na vaše odluke. Niko od kandidata ne dolazi kod poslanika SNS, ne dolazi kod nijednog drugog poslanika, jer zna da ne može da očekuje pomoć, zna da mi u tom smislu ne odlučujemo. Ostavljamo sve vama da po Poslovniku koji je usvojen o radu Visokog saveta sudstva utvrdite koje su merila i kriterijumi, da formirate komisije, da te komisije ispitaju dostojnost, obučenost svih tih ljudi koji su se kandidovali, da se zatraži mišljenje onih institucija u kojima su radili, ako su u sudu, onda iz tog suda i neposrednog višeg suda, od kolegijuma sudija sa kojima su radili, da vidite kako su se ponašali na fakultetu i sa kojom prosečnom ocenom su izašli, da li su položili pravosudni ispit sa odlikom, kako su radili za sve ovo vreme i ovo je finale onoga što ste vi uradili. Nastavite tako, a mi ćemo u danu za glasanje dati punu podršku i konstatovaćemo ostavku zbog prelaska na drugu funkciju, najšire rečeno, a ostavka, odnosno prelazak na funkciju sudije Privrednog apelacionog suda zapravo predstavlja čast za gospodina koga ste predložili i mi ćemo ga u danu za glasanje svojim glasanjem podržati. Hvala.
Nema više prijavljenih od ovlašćenih predstavnika. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić. (Ne želi.) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije problem što biramo nove sudije i lepo je birati nekog ko napreduje, ali kada je reč o pravosuđu problem koji se desio 2009. godine, a kada je, po meni, jedna partija ustanovila svoje pravosuđe u jednoj koaliciji i mi to vremenom treba polako da ispravljamo. U to vreme, koliko se sećam, izabran je mrtav sudija. To što je bio mrtav nije bio dovoljan dokaz da nije sposoban da vrši sudijsku funkciju. To što nije izbrisan iz članstva jedne partije je bilo jače od toga što je umro. Koliko je bio živ za partiju, morao je biti živ i za pravosuđe i onda su ga jednostavno izabrali, iako čovek nekoliko meseci nije bio među živima. Mislim da sudije nisu tada izabrane po nekim stručnim osnovama, da su izabrane po političkoj podobnosti, pa ima i ono da su bili istaknuti, da su se dokazivali u partijskom članstvu, u partijskim obavezama, da nisu nikada presudili nijednom članu bivšeg režima koja je u to vreme selektovala naše pravosuđe. Vrlo je povoljno kada neko zbog stručnosti napreduje, ali takođe treba reći da u pojedinim sudovima, u pojedinim sudskim jedinicama, a ja sam imao priliku da se uverim da to što je selektovano 2009. godine, to što je odabrano po nekim partijskim osnovama, u jednom sudu, u jednoj sudskoj jedinici po istoj stvari dvoje sudija donesu različite odluke. Ili nešto nije u redu sa sudijama ili nešto nije u redu sa zakonima. Pošto su zakoni jedinstveni, pošto mislim da sa zakonima nema problema, mislim da naši građani, pre svega, na sudu ne doživljavaju pravdu. Dakle, sud je tu da ustanovi istinu, a s obzirom da je 2009. godina bila reforma pravosuđa, mi još uvek nismo u prilici da našim građanima isporučimo takvu vrstu pravde i prava. Velika je razlika između pravde i prava, ali što je najgore, naši sudovi nisu u prilici da ustanove istinu. Na kraju, da ne bih dužio reći ću da se nadam da ćemo u budućem periodu uspeti da ispravimo, ukoliko se to može ispraviti, sve što je loše učinjeno 2009. godine, i reći ću našim građanima da oni nemaju problem sa zakonima, što je moj utisak, već imaju problem sa sudijama, posebno onima koji su na partijski način izabrani 2009. godine. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovane gošće iz Visokog saveta sudstva, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, imam sada ovde jednu dilemu i ja mislim da možda vi možete da mi rešite tu dilemu. Koliko sam razumeo, mi sada raspravljamo u okviru zajedničkog jedinstvenog pretresa o dve tačke, tački 9. koja glasi – Prestanak funkcije predsednika suda Dejanu Ćojvašiću, predsedniku Privrednog suda u Čačku i tački 10. – Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju sa obrazloženjem i biografijama predloženih kandidatkinja i kandidata. Ja sam ovde čuo od uvaženih gošći informaciju vezanu za tačku 9. dnevnog reda naše sednice, poštovana predsednice gospođo Gojković, ali nisam čuo ni u jednoj rečenici bilo kakvu informaciju o onome što je sadržina tačke 10. dnevnog reda, a mi ovde imamo zajednički jedinstveni pretres o ove dve tačke dnevnog reda. Ja smatram, poštovana gospodo, da je izbor sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju jedna veoma važna tema za sve nas narodne poslanike, za naše gošće iz Visokog saveta sudstva, kao i, poštovana gospodo, za sve građanke i građane naše Republike. Ja smatram, da s obzirom na važnost ove teme, smatram da je neophodno da naše gošće i ja sada pozivam naše gošće ipak, malo više nama ovde saopšte o kandidatkinjama i kandidatima koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Poštovana gospodo, moram ovde da podsetim sve nas, da je sudijska funkcija jedna od najvažnijih funkcija ovde, da je sudijski poziv jedan od najvažnijih poziva. Dovoljno je, poštovana gospodo, da se podsetimo nekih članova našeg Ustava, npr. član 142. koji kaže u jednom stavu – sudovi su samostalni, nezavisni u svom radu, sude na osnovu Ustava, zakona, drugih opštih akata, kada je to predviđeno zakonom, opšte prihvaćenih pravila međunarodnog prava i potvrđenih međunarodnih ugovora, a u članu 145, poštovana gospodo, da potvrdimo važnost ove teme, a onda i važnost naše odluke da se izvesni kandidati i izvesne kandidatkinje zaista izaberu po prvi put na sudijsku funkciju, član 145, koji govori o sudskim odlukama. Tim odlukama će se baviti ovi ljudi kada budu izabrani. U članu 145. kaže – sudske odluke se donose u ime naroda. Zatim kaže – sudske odluke se zasnivaju na Ustavu, zakonu, potvrđenom međunarodnom ugovoru, propisu donetom na osnovu zakona. Sudsku odluku može preispitivati samo nadležni sud u zakonom propisanom postupku. Dakle, osoba koja se prvi put bira na sudijsku funkciju ima ogromnu odgovornost. Za poziv sudije vezujemo strašne karakteristike i osobine ljudi koji se biraju na tu funkciju. Ja smatram, poštovana gospodo, neprimerenim, da kada treba da odlučujemo o tome ko će biti izabran po prvi put na sudijsku funkciju, ne čujemo ni jednu rečenicu, iz biografije tih kandidatkinja i kandidata da ne znamo ko su ti ljudi, već da sudimo ovde na osnovu ovoga što je stiglo kao biografija, da građani i građanke koji su sigurno zainteresovan. Evo, u Leskovcu, ili u Lebanu, poštovani gospodine Arsiću npr. da čuju ko će da budu te sudije koji su prvi put izabrani, ne mogu ništa danas o tome da čuju. Ja mislim, poštovana gospodo, da je i zbog ovih kandidata i kandidatkinja, njih devet, koji sigurno ovaj dan doživljavaju kao jedan svečani dan za sebe, za svoje profesionalne karijere, koji su pretpostavljam ljudi od izvesnog ličnog autoriteta, profesionalnog integriteta, da i oni čuju poneku reč, neku rečenicu, na osnovu koje mi možemo da glasamo za njih. Evo, ja ću da pomenem makar imena tih ljudi, da i oni čuju svoje ime, da građani znaju ko će biti izabran: Nataša Vasiljković, Aleksandar Girić, Ljiljana Marjanović Andrić, Jelena Stamenković, Jelena Stanković, predlažu se za sudije prvi put da se biraju za tu funkciju u Leskovcu. U Lebanu: Saša Dimitrijević, Tatjana Jovićević, Natalija Nedeljković, Bojana Stevanović. Poštovana gospodo, nije dovoljno da pomenemo samo imena tih ljudi. Veoma je važno, s obzirom na važnost i značaj njihove funkcije da malo ukažemo na načela, na važnost tog poziva, da i ti ljudi dobiju još jednu napomenu šta njih čeka u budućem radu. Hvala.
Hvala poslaniče. Samo napomena radi javnosti, kako ste vi rekli. Svi imaju biografije predloženih kandidata...
Malo da diskutujemo poštovana predsednice Narodne skupštine.
Svi imaju, tako da nema tajne.
Da čujemo ko su ti ljudi, koje su kvalifikacije.
Predstavnik predlagača će još jednom pročitati to što već imate. Izvolite. (Vladimir Pavićević, s mesta: Može još malo da proširi svoj elaborat.)
Zaista je došlo do tehničke greške. Ja sam razumela da je objedinjeni predlog za izbor sudija za ova dva suda, a da je posebna tačka dnevnog reda – prestanak funkcije. Samo u tome je stvar, tako da sam svo vreme čekala da ova tačka dođe na dnevni red, pa ću ja sada izneti najkraće podatke vezane i za ove oglase i za kandidate koji su podneli prijave na oglase. Dakle, Visoki savet sudstva je raspisao oglas za izbor sudija za Osnovni sud u Leskovcu, koji je objavljen u „Službenom glasniku RS“, broj 30/2015. godine 27. marta 2014. godine za popunu pet sudijskih mesta. Na navedeni oglas prijavilo se 75 kandidata i to iz reda sudija nije se prijavio niko, iz reda sudijskih pomoćnika 52 kandidata, iz reda advokata pet kandidata, iz reda ostalih lica 21 kandidat. Za oglas na Osnovni sud, za izbor sudija u Lebanu, koji je objavljen u istom „Službenom glasniku“ za popunu četiri sudijska mesta, na navedeni oglas prijavio se 51 kandidat. Iz reda sudija dva kandidata, iz reda sudijskih pomoćnika 25 kandidata, iz reda advokata pet kandidata, iz reda ostalih lica 19 kandidata. Visoki savet sudska je u postupku predlaganja kandidata za izbor sudija, na osnovu člana 52. Poslovnika o radu VSS doneo odluku o obrazovanju komisija za izbor sudija, čiji zadatak je bio da izvrše proveru podnetih prijava na oglas, da utvrde njihovu potpunost, blagovremenost, da obave razgovore sa kandidatima koji su se prijavili za izbor za sudije i da oceni da li kandidati ispunjavaju kriterijume i merila za izbor. U skladu sa odredbom člana 49. Zakona o sudijama, VSS je za sve kandidate pribavio mišljenja o stručnosti, osposobljenosti, dostojnosti za obavljanje visoke funkcije. Za kandidate koji dolaze iz sudova pribavljeno je mišljenje sednice svih sudija suda iz koga kandidat potiče, kao i mišljenje sednice svih sudija neposredno višeg suda. Za kandidate koji ne rade u sudu, pribavljeno je mišljenje o stručnosti, osposobljenosti, dostojnosti za vršenje sudijske funkcije od organa i organizacija u kojima kandidati rade, a za kandidate iz reda advokata pribavljeno je mišljenje advokatske komore u čiji imenik su advokati upisani. Komisija za izbor sudija obavila je razgovor sa svim kandidatima koji su podneli prijave na ove oglase.Na osnovu člana 13. alineja 3. Zakona o VSS, VSS je na sednici 4. septembra 2015. godine utvrdio predlog odluke za izbor sudija i predložio Narodnoj skupštini Republike Srbije izbor devet kandidata, tako što se Vasiljković Nataša, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Leskovcu predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Leskovcu. Dobili ste obrazložene predloge za sve kandidate, samo ću ukratko navesti da je Vasiljković Nataša rođena 1970. godine, da je Pravni fakultet završila u Kragujevcu 1977. godine sa opštim uspehom 6.47, nakon završetka pravnog fakulteta zasnovala je radni odnos kao sudijski pripravnik i nakon toga, kasnije je nastavila da radi u pravosuđu. pravosudni ispit je položila 2000. godine, nakon čega je zasnovala radni odnos u Okružnom, sada Višem sudu u Leskovcu na mestu sudijskog pomoćnika u zvanju sudijskog saradnika, a kasnije i višeg sudijskog saradnika. Radila je na raznim materijama. Tražili smo ocene njenog rada za 2012., 2013. i 2014. godinu i dobili smo podatke da je za sve tri godine ona ocenjena sa ocenom – naročito se ističe. Učesnica je brojnih seminara. Podržana je od strane sudija suda u kome radi a takođe i od sudija neposredno višeg suda. Drugi kandidat je Girić Aleksandar, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Leskovcu, koji je predložen za izbor sudije za Osnovni sud u Leskovcu. On je rođen 1974. godine u Leskovcu. Studije je završio na Pravnom fakultetu u Nišu 2003. godine sa opštim prosekom 6,38. Tada je zasnovao radni odnos kao pripravnik volonter u Opštinskom sudu u Leskovcu, a od maja 2004. godine primljen je u radni odnos u Okružnom sudu u Leskovcu na radno mesto sudijskog pripravnika na određeno vreme. Pravosudni ispit je položio 2006. godine, nakon čega je zasnovao radni odnos u Okružnom sudu u Leskovcu na radnom mestu sudijskog pomoćnika u zvanju sudijskog saradnika. Od 2008. godine, dobio je zvanje višeg sudijskog saradnika. Radio je na raznim materijama, najviše u krivičnoj materiji. Obavljao je i poslove portparola suda. Za ostvarene rezultate u ove tri godine za koje smo tražili ocene, takođe je ocenjen sa ocenom – naročito se ističe. I on je pohađao više kurseva, obuka, seminara i ima podršku sudija Suda u kome radi, a takođe i sudija neposredno višeg suda. Treći kandidat je Marijanović Andrić Ljiljana. Ona je korisnik početne obuke Pravosudne akademije i ona je predložena za izbor sudija za Osnovni sud u Leskovcu. Rođena je 1982. godine u Leskovcu. Studije je završila u Nišu 2008. godine sa opštim uspehom 9,94. Nakon završenog fakulteta radila je kao advokatski pripravnik u Nišu, zatim kao sudijski pripravnik u sudu u Nišu od 2009. do 2011. godine, pravosudni ispit je položila 2011. godine. Student je na doktorskim akademskim studijama na Pravnom fakultetu u Nišu. Prijemni ispit na Pravosudnoj akademiji položila je 2011. godine. Završila je Pravosudnu akademiju sa prosečnom ocenom 4.94. Učesnik je velikog broja seminara, naučno istraživačkih projekata. Bila je u raznim studijskim posetama i prema mišljenju direktora Pravosudne akademije ona apsolutno ispunjava uslove za obavljanje funkcije na koju se predlaže. Četvrti kandidat je Stamenković Jelena, sudijski pomoćnik Osnovnog suda u Leskovcu i ona se predlaže za izbor sudija za Osnovni sud u Leskovcu. Rođena je 1979. godine. Osnovne studije je završila u Nišu 2004. godine sa opštim uspehom 8,51. Nakon završenog fakulteta obavila je pripravnički staž u Sudu u Vlasotincu najpre kao volonter, a zatim od 2006. godine radni odnos na tri godine, kao sudijski pripravnik u Trgovinskom sudu u Leskovcu. Pravosudni ispit položila 2009. godine, nakon čega je zasnovala radni odnos u Osnovnom sudu u Leskovcu na radnom mestu sudijskog pomoćnika. Za ostvarene rezultate rada takođe za 2012. i 2013. ima ocene – naročito se ističe, dok za 2014. godinu nije ocenjena budući da je bila na porodiljskom odsustvu. Kao sudijski pripravnik u Trgovinskom sudu u Leskovcu takođe je učestvovala na brojnim savetovanjima i seminarima, u organizaciji JSD, na raznim projektima za sudijske pomoćnike i sudije do tri godine sudijskog staža. Prema mišljenju sudija Višeg suda u Leskovcu i Osnovnog suda u Leskovcu ona apsolutno ispunjava sve kriterijume za izbor na ovu funkciju. Peti kandidat je Stanković Jelena, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Leskovcu, koja se predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Leskovcu. Rođena je 1978. godine. Studije je završila na Pravnom fakultetu u Nišu 2003. godine sa prosečnom ocenom 8,10. Nakon završenog fakulteta, pripravnički staž obavila u sudu u Leskovcu kao volonter, da bi u periodu od 2005. do 2006. godine radila kao sudijski pripravnik na određeno vreme. Pravosudni ispit položila je 2005. godine, nakon čega je zasnovala radni odnos na radnom mestu sudijskog pomoćnika u Opštinskom sudu u Leskovcu na kome se nalazila u periodu od 10. aprila do 10. jula 2006. godine. Zatim, radi kao tužilački pomoćnik u Opštinskom javnom tužilaštvu u Leskovcu od januara do decembra 2007. godine i zatim kao sudijski pomoćnik u Trgovinskom sudu u Leskovcu, od oktobra do decembra 2009. godine. Od avgusta 2010. je u radnom odnosu u Osnovnom sudu u Leskovcu, gde je raspoređena prvo u vanparnično odeljenje, kasnije u izvršno odeljenje, gde se i sada nalazi. Postupa i po pritužbama upućenim na rad u predmetima za izvršenje. Krajem 2011. i 2012. godine obavljala je i poslove portparola suda. Za ostvarene rezultate u 2012, 2013. kao i 2014. godini, ocenjena je najvišim ocenama i prema mišljenju sednice svih sudija Osnovnog suda u Leskovcu i Višeg suda u Leskovcu, ona apsolutno ispunjava sve kriterijume za izbor za sudiju Osnovnog suda u Leskovcu. Što se tiče Osnovnog suda u Lebanu, prvi kandidat je Dimitrijević Saša, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Leskovcu, koji je predložen za izbor sudije za Osnovni sud Lebane. Dimitrijević Saša je rođen 1973. godine u Leskovcu. Studije je završio na Pravnom fakultetu u Nišu 2004. godine sa prosečnim uspehom 7,81. Pripravnički staž obavio u Opštinskom sudu Vlasotince, novembar 2004. do 24. novembra 2006. gde je bio raspoređen u krivičnoj i vanparničnoj materiji. Pravosudni ispit položio je 2007, nakon čega je zasnovao radni odnos u Opštinskom sudu Vlasotince, na radnom mestu sudijskog pomoćnika na kome se nalazio od 2008. do 2009. godine, a od 2010. raspoređen je u Osnovni sud u Leskovcu, gde je postupao u vanparničnoj materiji, prvenstveno u ostavinskoj materiji. U zvanju je sudijskog saradnika, a kasnije višeg sudijskog saradnika. Takođe za njega imamo za ove tri godine, za koje smo tražili ocene, ocene – naročito se ističe. Prema mišljenju sudija Osnovnog suda u Leskovcu i Višeg suda u Leskovcu ovaj kandidat ispunjava sve uslove koji su potrebni da bude izabran na sudijsku funkciju. Drugi kandidat za Osnovni sud za Lebane je Jovićević Tatjana, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Leskovcu. Ona je rođena 1969. godine u Novom Pazaru. Studije je završila u Kragujevcu 1995. godine sa opštim uspehom 7,36. Pripravnički staž obavila u Javnom tužilaštvu u Novom Pazaru od avgusta 1995. do februara 1998. godine. Pravosudni ispit položila 1997. godine. Radni odnos je zasnovala u Okružnom sudu u Leskovcu 1998. godine na radnom mestu sudijskog pomoćnika, u zvanju sudijskog saradnika, gde je radila u Drugostepenom krivičnom veću do 30. novembra 1998. godine. Od 1998. do 2009. godine radila je u Opštinskom sudu u Leskovcu, u zvanju višeg sudijskog saradnika gde je postupala u materiji krivice, opšte parnice, izvršenja i ostavina. Godine 2010. raspoređana je u Osnovni sud u Leskovcu, gde je radila ostavine. Takođe za ove tri godine ima ocene – naročito se ističe. Ima podršku svih sudija Osnovnog suda u Leskovcu, kao i sudija Višeg suda u Leskovcu u tom smislu da ispunjava sve uslove da bude izabrana za sudiju osnovnog suda u Lebanu. Sledeći kandidat je Nedeljković Natalija. Sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu Lebane, koja je predložena za sudiju za Osnovni sud Lebane. Nedeljković Natalija, rođena 1979. godine u Lebanu. Osnovne studije završila u Prištini 2001. godine sa opštim uspehom 6,64. Pravosudni ispit položila 2005. godine. Nakon završenog fakulteta obavila pripravnički staž u Opštinskom sudu Lebane u periodu od 2002. do 2005. godine, a od 25. decembra 2006. do 2007. radila je kao sekretar u Osnovnoj školi u Lebanu. Od 1. aprila 2008. do jula 2010, na osnovu ugovora o delu, radila je i kao konsultant u Republičkom geodetskom zavodu, Službi za katastar. Zatim, od 3. avgusta 2010. do 2013. radila je kao sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Leskovcu, a od 2014. januara meseca u Osnovnom sudu Lebane, gde pored ostavinskog postupka radi u krivičnom vanpretresnom veću, IPV veću, sa sudijom za prethodni postupak i radi kao potparol suda. Za nju smo takođe dobili ocene o radu, koje su „naročito se ističe“ za sve tri godine. Prema mišljenju sednice svih sudija Osnovnog suda Lebane i svih sudija Višeg suda u Leskovcu, ona ispunjava sve kriterijume za izbor sudije za Osnovni sud u Lebanu. Poslednji kandidat je Stevanović Bojana, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Leskovcu, koja je predložena za izbor sudije za Osnovni sud u Lebanu. Ona je rođena 1976. godine u Leskovcu. Osnovne studije završila je u Prištini 2003. godine, sa opštim uspehom 7,24. Nakon završenog fakulteta, radila je u Opštinskom sudu u Leskovcu, kao volonter pripravnik, a zatim od oktobra 2003. do jula 2005. godine, da bi nakon toga zasnovala radni odnos kao sudijski pripravnik na određeno vreme. Pravosudni ispit položila je 2007. godine, nakon čega je kao sudijski pripravnik nastavila da radi u Opštinskom sudu u Leskovcu do maja 2008. godine. Na osnovu ugovora o delu, takođe je bila angažovana od strane Republičkog geodetskog zavoda, Službe za katastar, gde je radila na imovinskim poslovima. Radni odnos je zasnovala 2. avgusta 2010. godine, na radnom mestu sudijskog pomoćnika i raspoređena je da postupa u vanparničnoj materiji. Godišnjim rasporedom poslova za 2014. godinu raspoređena je na poslove sudske prakse za krivičnu materiju. Takođe, i za nju imamo ocene za 2012, 2013. i 2014. godinu „naročito se ističe“. Prema mišljenju sednice svih sudija osnovnog suda Lebane i sednice sudija Višeg suda u Leskovcu, ispunjava sve uslove propisane zakonom da bude izabrana za sudiju Osnovnog suda u Lebanu.
Zahvaljujem. Kako nema više na listi poslanika, pre zaključenja pretresa, pitam da li predstavnici poslaničkih grupa, po članu 96. Poslovnika, žele reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Želim samo da obavestim javnost Srbije da su predstavnici Visokog saveta sudstva, predstavljajući nam one koji će biti razrešeni, odvojili i one koji će biti danas izabrani. Služeći se tom logikom mislili su da ćemo raspravljati u jednom delu o tome, o prestanku funkcije predsednika Privrednog suda u Čačku, a onda u drugom delu ili po drugoj tački o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Sledeći tu logiku, ja sam se takođe u svom uvodnom izlaganju koncentrisao samo na prestanak funkcije predsednika Privrednog suda zbog odlaska na drugu funkciju, odnosno zbog izbora u Privredni apelacioni sud, a o sudijama koji se prvi put biraju nisam izrekao nijednu reč. Postoji novina od 2012. godine, od kako SNS čini Vladu Republike Srbije, tada nismo imali premijera, sada ga imamo, ali se u ovom delu oko pravosuđa apsolutno ništa nije promenilo za ove tri godine. Jedino se promenilo da za izbor ovih sudija više nije potrebno mišljenje DS, nije potrebno mišljenje nijedne stranke, nije potreban stav nijednog poslanika iz ovog parlamenta. Negde do 2013. godine su neki od kandidata pokušavali da naprave kontakt sa nama poslanicima, misleći da je ono vreme koje je bilo isto i da se ništa nije promenilo, a onda su polagano shvatili da mi nemamo nikakav uticaj, da mi ne želimo nikakav uticaj na izbor sudija, da naše mišljenje i naš stav može biti iznet samo na ovoj sednici, ali taj stav može biti da glasamo ili ne glasamo za predloge koje vi nama dajete. Imajući u vidu da je usvojena procedura od raspisivanja konkursa do vašeg predloga, odnosno odluke, da ta procedura traje više meseci, da je višestepena, da je transparentna i da svako onaj ko je završio pravni fakultet i položio pravosudni ispit može da se kandiduje, da svi oni moraju da podnesu urednu dokumentaciju, da VSS saglasno pravilniku formira komisiju koja ispituje dokumentaciju koja se predaje, ispituje svakog od kandidata, odnosno vrši intervju ne bi li se u neposrednom razgovoru, neposrednom kontaktu utvrdilo o kakvom se kandidatu radi. Uz to idu i svi ostali dokumenti: završeni pravni fakultet, prosečna ocena, položen pravosudni ispit sa odlikom ili ne, mišljenje sednice suda u kome radi ili državnog organa u kome je zaposlen, ili neposredno višeg suda, a ukoliko dolazi iz advokature, mišljenje advokatske komore kojoj pripada taj advokat. Nakon toga se donosi odluka od strane VSS i tu odluku mi dobijamo u pismenom obliku. Svaki od poslanika koji sedi u ovoj sali, a većina ne sedi, negde su na nekim drugim poslovima, ali poslanici SNS u dobranom delu ispunjavaju ovu salu i skoro uvek daju kvorum, naravno i naši koalicioni partneri, dok oni koji su u opoziciji, a bili su na vlasti do 2012. godine, pokazuju svoju nezainteresovanost tako što ih nema u ovoj sali, mi ovu odluku dobijamo, dobijamo imena i prezimena, dobijamo kompletne biografije. I, ono što mene raduje, za Osnovni sud u Leskovcu i Osnovni sud u Lebanu se predlažu uglavnom sudijski pomoćnici, što znači da su se ti ljudi, te osobe, ti diplomirani pravnici sa položenim pravosudnim ispitom već opredelili za pravosuđe, već su odlučili da budu deo sudstva, žele da presuđuju u ime naroda, sticali su iskustvo pored ljudi koji se godinama bave ovim poslom, a ti ljudi koji se godinama bave tim poslom, sudije su dale mišljenje o ovim kandidatima da se naročito ističu, da su se zalagali u prethodnom periodu. Jedino što je markantno, jeste da jedan kandidat, radi se o Marjanović Ljiljani, nije sudijski pomoćnik, ali se radi o korisniku početne obuke pravosudne akademije, koja ima prosek sa fakulteta 9,94. To je nešto što je za svaku pohvalu, za divljenje, ali u isto vreme ne znači da ovi koji su predloženi sa vaše strane, a imaju prosek 6,87 – 6,40, neće biti dobre sudije. Nikakva garancija nije to koliki prosek imate na fakultetu i kakav ćete čovek postati, kakav ćete diplomirani pravnik postati, kakav sudija, tužilac ili advokat. Mnogo drugih stvari mora da se stekne da biste bili dobar sudija. Mnogo dobrih stvari u životu morate da uradite, da se stalno usavršavate, da iz dana u dan budete bolji nego što ste bili juče, da budete dostojni te svoje funkcije, da se osposobite i da onu stručnost koju ste stekli na fakultetu upotrebite na najbolji mogući način, jer na svakoj presudi, na svakom rešenju u sudu piše – u ime naroda. Ja očekujem da ovi ljudi, ovi kandidati za sudije u danu za glasanje, a mislim da će to biti petak, budu sa naše strane izabrani. Imam garanciju svoje poslaničke grupe da će podržati vaš predlog odluke. Ovim kandidatima u svoje ime i u ime SNS i poslaničke grupe SNS želim uspeh u radu, želim da budu nezavisni, da rade ni po babu ni po stričevima, da ne obraćaju pažnju ko je pripadnik koje političke stranke i da ih to apsolutno ne zanima. Moraju da se ponašaju kao ljudi koje smo mi ovde izabrali za sudije, kojima smo dali poverenje, a nama su dali poverenje građani Srbije. Prema tome, svaki od ovih izabranih sudija ima odgovornost pred svakim građaninom Republike Srbije prilikom donošenja bilo koje sudske odluke, a od ponedeljka će ih oni donositi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite.
Gospođo predsednice, gospodine potpredsedniče Skupštine, uvažene dame iz Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče poslaničke grupe Jedinstvene Srbije tu dileme nema, mi ćemo normalno prihvatiti ostavku predsednika Privrednog suda u Čačku. Sticajem okolnosti on podnosi ostavku zato što je izabran Odlukom Visokog saveta sudstva posle raspisanog konkursa za sudiju Privrednog apelacionog suda u Beogradu i po zakonu mora takva procedura da se ispoštuje i mi tu drugu odluku i ne možemo da donesemo, a što se tiče Odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju u Osnovnom sudu u Lebanu i u Osnovnom sudu u Leskovcu, takođe mogu da kažem da će poslanička grupa Jedinstvene Srbije dati podršku Predlogu odluke Visokog saveta sudstva. S obzirom na to da sam kao predsednik Odbora učestvovao u radu Visokog saveta sudstva kada je donošena odluka, mogu da kažem da je odluka donesena jednoglasno. Ono što me pomalo iznenađuje jeste da pojedine uvažene koleginice i kolege iz ovog visokog doma izgleda nisu čitali materijal, jer u materijalu koji je dostavljen svim poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije ima biografija za svakog kandidata, tako da tamo piše i kad su rođeni i kad su završili fakultet i koji im je prosek i gde rade, itd. Ali, dobro je da je gospođa Branka Bančević ponovo pročitala ono što već ima u materijalu, jer ja sam siguran da su gledaoci iz okoline Subotice, Bačke Palanke, Vršca, Šapca, Loznice, Majdanpeka, Bora, Kladova, Požarevca, Smedereva, itd, vrlo pažljivo pratili kada je koji kandidat rođen, kada je završio fakultet, koji mu je prosek na fakultetu. Samo se bojim da oni gledaoci koji su to pratili kada se došlo do petog kandidata da su već zaboravili kada je rođen prvi kandidat. Ali, ima druga tu tehnička mogućnost, a to je da svaki građanin ove države može da uđe na sajt Visokog saveta sudstva i da o svakom kandidatu vidi sve podatke koji ga interesuju. Ja mogu da kažem i da time zaključim da Visoki savet sudstva ceni rad svakog kandidata koji se prijavi na svaki konkurs za prvi izbor u bilo koji osnovni sud i na osnovu ocene tog ranijeg rezultata, ocena dužine studiranja, ocena dobijenih na fakultetu, ocena kolega kolegijuma suda gde radi, donosi se odluka. Komisija prethodno obavi razgovor sa svakim kandidatom i da jedan predlog Visokom savetu, Komisija Visokog saveta, samo da se zna o kojoj je komisiji reč, i da predlog Visokom savetu sudstva koji sa određenim predlogom izađe pred nas narodne poslanike i to su sudije koji se prvi put biraju, takozvani trogodišnjaci čiji rad se ocenjuje po isteku treće godine njihovog rada kao sudije i posle toga Visoki savet donosi konačnu odluku da li će ostati da budu sudije ili neće ostati da budu sudije. To zavisi od njihovog rada. Prema tome da zaključim, što se tiče poslaničkog kluba Jedinstvene Srbije, Visoki savet sudstva ima punu podršku i glasaćemo za Predlog odluke. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se predsednice. Imajući u vidu da su i ostali ovlašćeni predstavnici se odredili prema jednom dobronamernom predlogu kolege Pavićevića da se pročitaju biografije kandidata za nosioce pravosudnih funkcija koji se prvi put biraju na vremenski period od tri godine. Imajući u vidu činjenicu da su njihove biografije pročitane, a obzirom na stav koji sam izneo u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, ja samo još u jednoj rečenici želim da dodam. Mi nesumnjivo verujemo da je Visoki savet sudstva shodno kriterijumima koji se primenjuju prilikom ocene rada, kao i shodno kriterijumima koji se poštuju prilikom izbora kandidata za nosioce pravosudnih funkcija koji se prvi put biraju na vremenski period od tri godine, poštovao te kriterijume, onda nema apsolutno nijednog jedinog razloga da se bilo šta komentariše o bilo kom kandidatu od svih predloženih koji se biraju na ovaj način, zbog čega kako sam i na samom početku rekao postoji puna podrška Visokom savetu sudstva. A onima koji će na osnovu naše odluke, koja će biti nesumnjivo doneta, biti izabrani za nosioce pravosudnih funkcija stoji naše poverenje u njihov rad, jer to poverenje će morati biti opravdavano praktičnim delovanjem, praktičnim radom, a već im je ukazano izborom našim, a na osnovu predloga koji ste vi danas izneli od strane Visokog saveta sudstva. Hvala još jednom, podrška Visokom savetu sudstva.
Zahvaljujem. Pošto na listama više nema prijavljenih zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Hvala. Možemo da pređemo na sledeću tačku dnevnog reda, a to je zajednički jedinstveni pretres o: ZBIRNOJ LISTI KANDIDATA ZA IZBOR PRVE POLOVINE ČLANOVA NACIONALNOG PROSVETNOG SAVETA NA PERIOD OD ŠEST GODINA i PREDLOGU ODLUKE O RAZREŠENjU ČLANA NACIONALNOG SAVETA ZA VISOKO OBRAZOVANjE Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički jedinstveni pretres o Zbirnoj listi kandidata za izbor prve polovine članova Nacionalnog prosvetnog saveta na period od šest godina i Predlogu odluke o razrešenju člana Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik mr Aleksandara Jerkov želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Dakle, radi se o dve odluke, a počeću od ove druge, radi se o razrešenju profesora dr Dušana Nikolića dužnosti člana Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje na lični zahtev. Naime, prof. dr Dušan Nikolić je izabran za rektora Novosadskog univerziteta i zbog toga više nije u mogućnosti u skladu sa zakonom da obavlja funkciju člana Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Onda kada mi konstatujemo ovu njegovu ostavku Univerzitet u Novom Sadu će predložiti novog člana Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, tako da treba očekivati da će se, a ja verujem da će se u vrlo kratkom periodu naći i ta tačka na dnevnom redu na Skupštini. Druga tačka dnevnog reda u okviru ovog jedinstvenog pretresa jeste izbor onih članova Nacionalnog prosvetnog saveta kojima je istekao mandat 18. marta 2015. godine. Radi se o članovima koje predlažu SANU iz reda akademika redovnih profesora univerziteta, Matice srpske, Univerzitet u Beogradu, Univerzitet u Nišu, Univerzitet u Kragujevcu, Zajednica vaspitača predškolskih ustanova, Savez učitelja Srbije, Društvo istoričara Srbije, Srpsko geografsko društvo, Društvo fizičara Srbije, Srpsko hemijsko društvo, Srpsko filozofsko društvo, Društvo likovnih pedagoga Srbije, Savez pedagoga za fizičku kulturu i Društvo psihologa Srbije kao i iz reda predstavnika Zajednica srednjih stručnih škola i sindikata za delatnost obrazovanja. Mi smo kao Odbor uputili zbirnu listu Narodnoj skupštini. Svi predlagači osim SANU su predložili više kandidata nego što se bira, tako da ćemo zaista imati izbornu ulogu u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a ne samo kao što smo imali u slučaju sa Nacionalnim savetom za visoko obrazovanje da potvrđujemo predloge koje su predlagači dali. Imam samo dve male intervencije, pa molim, narodne poslanike i službu da obrate pažnju kada je u pitanju kandidat kog predlažem Savet pedagoga za fizičku kulturu pod rednim brojem 3. piše – Milan Pašić, a zapravo se radi o Milanu Paniću, pa samo tu treba izvršiti jednu izmenu. I, predlog Beogradskog univerziteta, isto kandidat pod rednim brojem 3. – prof. dr Aleksandar Bauca, radi se o Aleksandru Baucer. Aleksandar Baucer je u pitanju, pa samo kada se poslanici budu opredeljivali da vode računa o tome da se radi o tim ličnostima, a ne ovako kako stoji u materijalu. Toliko. Javiću se kasnije kao ovlašćena predstavnica svoje poslaničke grupe.
Zahvaljujem. Vi ste bili izvestilac nadležnog odbora? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Da, kasnije ću se javiti kao ovlašćeni predstavnik.) Dobro. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima Ninoslav Stojadinović. Izvolite.
Uvažena gospođo Gojković, poštovane koleginice i kolege, imam zadovoljstvo da ispred poslaničke grupe Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka – Zajedno za Srbiju – Zeleni Srbije, komentarišem ovaj predlog. Pre svega želim da kažem da je ovaj savet koji je po prvi put izabran 2009. godine, tačnije prva polovina članova, imao neke nedostatke u radu, ali je imao i značajnu ulogu u definisanju strategija i opšte pravaca razvoja. Prvi period je istekao 18. marta ove godine, a članom 13. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, predviđeno je da predlagači, ovlašćeni predlagači dostave predloge za kandidate četiri meseca pre isteka ovog mandatnog perioda. Znači, to je bio rok 18. novembar prošle godine i naravno, moram da istaknem da je skupštinski odbor ovo odlično odrađivao, a mesec dana pre toga je uputio svim predlagačima, to su, kako je uvažena koleginica Jerkov rekla, Srpska akademija nauka i umetnosti, univerziteti, Matica srpska i veliki broj udruženja i društava, koji se bave raznim oblastima koje obuhvata obrazovanje, tako da je trebalo da ti predlozi stignu. Nažalost, to je malo duže trajalo i mi smo predloge razmatrali tek 15. januara ove godine na sednici Odbora i zaključili smo da u predlozima, ne samo univerziteta Srpske akademije nauka i umetnosti, nego i društava i organizacija, dominiraju univerzitetski nastavnici koji su i članovi tih odgovarajućih društava, imaju ugled, pa su naravno i predlagani. Smatrali da time nije uloga Saveta i zastupljenost zadovoljena pa je zatraženo autentično tumačenje od Odbora za ustavna pitanja, tako da je sve to pomeralo proceduru. Na sreću Odbor je relativno brzo doneo odluku i mi smo na Skupštini 15. aprila usvojili autentično tumačenje, tako da je moglo da se nastavi sa procedurom. Nažalost, iako su odmah upućeni pozivi onima koji nisu postupili u skladu sa ovim tumačenjem opet se tu otezalo, kasnilo, nije bilo odgovarajućih predloga, ali ipak se konačna lista formirala 8. juna na sednici Odbora. Šta reći na kraju ove procedure? Problem je što sedam meseci, ako računamo da će u petak biti glasanje ili sutra, znači, kasnićemo sedam meseci sa izborom nove prve polovine članova, što je ipak jedan veoma značajan dug period, ako imamo u vidu šta je sve bilo na dnevnom redu Skupštine i Zakon o udžbenicima i da se pripremaju strategije, novi zakoni, tako da je to veoma loše. S druge strane imamo autentično tumačenje i nadam se u narednom periodu neće biti potrebe da se izgubi tri ili četiri meseca da se dođe do tog tumačenja i da će sva društva, asocijacije udruženja predlagati kandidate kako je to predviđeno zakonom, odnosno autentičnim tumačenjem, pa će se taj razmak smanjiti, odnosno procedura ispoštovati, da ćemo imati sastav Nacionalnog saveta na vreme. To je, osećao sam da je potrebno da se kaže sa kojim se problemom Odbor suočavao i kako neka društva, pa i ustanove nisu ispoštovale zahteve, ali to je forma, to je tehnički deo. Što se tiče suštine, uvažena koleginica Jerkov je već rekla da smo, ako uporedimo sa usvajanjem članova Saveta za visoko obrazovanje, gde smo imali dominante i jedinstvene predloge svih ovlašćenih predlagača, ovde smo uspeli da imamo šire liste, osim za SANU, gde se u međuvremenu rukovodstvo promenilo, pa je bilo teško izmeniti prethodnu odluku, tako da će Skupština Republike Srbije birati odgovarajući broj kandidata sa širih lista, najmanje je po jedan kandidat više, a negde ima i znatno veći broj kandidata. To je prva stvar. Druga stvar, na tim širim listama ja nisam u stanju da govorim o svim ovlašćenim predlagačima, o svim predlozima, ali kada se radi o SANU, Matici srpskoj i univerzitetima Srbije, na listi ima veoma kvalitetnih kandidata i moći ćemo najbolje da izaberemo i nadam se da neće, kao što neko reče u prethodnoj diskusiji, po prethodnoj tački, oko izbora sudija da tu neće biti nekih partijskih opredeljenja, nego ćemo zaista glasati za najbolje kandidate. Što se tiče kandidata koja predlažu udruženja, društva fizičara, filozofa, fiskulturnih itd, ima tu nekoliko problema i ima kandidata, a kad kažem sa sumnjivom biografijom, mislim pre svega na stručne kvalitete, ne na onaj drugi deo, ali i tu ima više kandidata, pa ćemo od onoga što su nam ovlašćeni predlagači ponudili uspeti da izaberemo malo adekvatnije kandidate. Jedna sugestija za naredni period, možda bi i Odbor trebalo da par meseci pre onog roka pošalje poziv ovlašćenim predlagačima za predloge i da budemo malo rigorozniji, pa makar ne izabrali sve kandidate, mi ćemo sada imati jedinstvenu listu i najverovatnije, pošto imamo veliki broj kandidata, proći će po jedan predlog ili dva svih ovlašćenih predlagača. Mislim da je celishodnije bilo da se, ono što je bilo čisto možda pre nekoliko meseci izabere i da u novu školsku godinu kada se radi o osnovnim i srednjim školama, krenemo sa novim sastavom Nacionalnog prosvetnog saveta.
Aleksandra Jerkov, izvolite.
Zahvaljujem. Ovu diskusiju zaista treba početi konstatacijom da Republika Srbija sedam meseci nema nacionalni prosvetni savet. Da bi građani znali o čemu se radi, nadležnosti Nacionalnog prosvetnog saveta su sledeće, prati i analizira stanje obrazovanja na svim nivoima iz svoje nadležnosti, usaglašenosti sistema obrazovanja sa evropskim principima i vrednostima. Pod dva, utvrđuje pravce razvoja i unapređivanja kvaliteta predškolskog, osnovnog i srednjeg opšteg i umetničkog obrazovanja i vaspitanja. Pod tri, učestvuje u pripremi strategije obrazovanja na osnovu utvrđenih pravaca razvoja predškolskog, osnovnog i srednjeg opšteg i umetničkog obrazovanja i vaspitanja. Pod četiri, razmatra, zauzima stavove i daje mišljenje Ministarstvu u postupku donošenja zakona i drugih akata, kojima se uređuju pitanja od značaja za oblast obrazovanja i vaspitanja. Pod pet, utvrđuje opšte i posebne standarde postignuća, standarde kompetencija za profesiju nastavnika i vaspitača i stručnog saradnika i njihovih profesionalnog razvoja, standardne kompetencije direktora, standarde kvaliteta udžbenika i nastavnih sredstava, standarde uslova za ostvarivanje posebnih programa u oblasti predškolskog vaspitanja i obrazovanja, standarde kvaliteta rada ustanove. Pod šest, donosi osnove programa predškolskog vaspitanja i obrazovanja, nastavne planove i programe osnovnog i srednjeg opšteg i umetničkog obrazovanja i vaspitanja, deo nastavnog plana i programa srednjeg i stručnog obrazovanja i vaspitanja i obrazovanja odraslih za opšte obrazovne predmete i osnove vaspitnog programa. Pod sedam, utvrđuje predlog programa završnog ispita osnovnog obrazovanja i vaspitanja, opšte i umetničke mature, u skladu sa ovim i posebnim zakonom. Pod osam, utvrđuje postojanje potreba za novim udžbenicima i donosi plan udžbenika i nastavnih sredstava predškolskog, osnovnog i srednjeg opštegi umetničkog obrazovanja i vaspitanja, opšte obrazovnih predmeta srednjeg i stručnog obrazovanja i vaspitanja i obrazovanja odraslih. Pod 8a, prati, analizira, daje preporuke za smanjenje osipanja dece i učenika iz obrazovnog sistema i utvrđuje predloge mera za nastavak obrazovanja osoba koje su napustile sistem. Pod devet, daje preporuke za obrazovanje i dopunsko obrazovanje nastavnika, vaspitača i stručnih saradnika, savetu nadležnom za pitanje razvoja visokog obrazovanja. Pod 10, obezbeđuje konsultacije i pribavlja mišljenje predstavnika relevantnih i društveno marginalizovanih grupa i obavlja druge poslove u skladu sa zakonom. Kako je neko od poslanika rekao, kada smo raspravljali o prošloj tački dnevnog reda, vi kad ste došli do poslednjeg kandidata, niko se već nije sećao šta ste pročitali, kada je rođen prvi kandidat. Mislim da je to gospodin Petar Petrović rekao. Ja verujem da građani nisu zapamtili šta je prva tačka od ovih deset koje sam ja pročitala, ali isto tako, verujem da su zapamtili da se radi o nečemu veoma važnom za naš sistem obrazovanja, posebno u periodu kada se završava školska godina i kada počinje nova školska godina, a sve to vreme Republika Srbija nije imala Nacionalni prosvetni savet. Verujem da je za to kriva prethodna vlast, verujem da je za to kriv Mišković, verujem da je za to kriv Bojan Pajtić, ali činjenica je ta da je od 8. aprila u ovoj Skupštini postojao predlog koji ovaj saziv nije usvajao. Mi smo kao odbor i ja sam kao predsednica Odbora na vreme obavestila sve ovlašćene predlagače za izbor ovih članova Nacionalnog saveta kojima je istekao mandat da dostave svoje predloge. Oni su svi to, u skladu sa zakonom, uradili, iako je to za njih veoma komplikovana procedura, jer oni moraju da sazivaju svoje skupštine, da donose odluke na nadležnim organima itd. Kada smo 15. januara razmatrali sve predloge koji su pristigli, u želji da ih uputimo Skupštini što pre, zajedno sa Ministarstvom smo uočili problem koji se odnosi na onaj deo kandidata koje predlažu stručna društva i udruženja iz reda nastavnika, odnosno uočili smo da su gotovo sva stručna društva i udruženja predložili univerzitetske profesore, te smo 15. januara svi mi koji smo članovi Odbora za obrazovanje uputili jedan dopis nadležnom odboru, Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo, da ovoj Skupštini predloži autentično tumačenje ovog člana zakona, da bismo u zakonskom roku usvojili sastav Nacionalnog prosvetnog saveta. Iz nama nepoznatih razloga, o tome smo već razgovarali, zaista ne bih u tu polemiku ponovo ulazila, taj predlog je završio u Vladi Republike Srbije u kojoj je, u nečijoj fioci, verovatno čekao tri meseca da se vrati u Narodnu skupštinu Republike Srbije, da bi onda proveo još dve nedelje opet u nečijoj fioci u Narodnoj skupštini, da bi u momentu kada smo mi tek usvojili autentično tumačenje, već je tada bio istekao mandat Nacionalnom prosvetnom savetu i već tada Srbija nije imala Nacionalni prosvetni savet. Naivni građani bi pomislili da će to nama biti znak da požurimo, da će to možda nas ubrzati i da ćemo shvatiti koliko je važno da pred kraj školske godine Srbija ima Nacionalni prosvetni savet. Međutim, ti građani time pokazuju zapravo koliko su naivni, jer to u ovom skupštinskom sazivu nije bilo u interesu. Mi smo zatim kao Odbor uputili novi dopis svima onima čije kandidature i čiji predlozi više nisu bili u skladu sa novim autentičnim tumačenjem zakona. To nije bio posao koji je išao lako. Svi članovi Odbora se sećaju koliko smo imali problema sa nekoliko društava koja nisu želela da promene svoje kandidate. To su dosta dugi i naporni razgovori koje smo vodili sa svima njima. Kolega je rekao kako smo posebno sa SANU i Maticom srpskom imali dosta teške pregovore. Matica srpska je na kraju pristala da pošalje dva kandidata. To je isto još jedna od rasprava koje smo vodili dosta često na Odboru, da nije nikome poniženje ukoliko bude predložen, a ne bude izabran za člana Nacionalnog prosvetnog saveta, da bi svakome trebala da bude čast da uopšte i bude predložen. To je nešto što čvrsto verujem. Međutim, dalje se dešava to da su do 8. juna svi predlagači poslali nove predloge. Osmog juna naš Odbor je uputio Skupštini ovu listu koju sada usvajamo i mi sada, 14. oktobra, sedam meseci nakon što je Nacionalnom prosvetnom savetu istekao mandat, tek sada razgovaramo o tome ko će biti članovi Nacionalnog prosvetnog saveta. Teoretičari zavere i mrzitelji reformi bi mogli verovatno posumnjati da je ključ za to zašto mi do sada nismo usvojili sastav Nacionalnog prosvetnog saveta upravo u onim nadležnostima Nacionalnog prosvetnog saveta koje se bave kontrolom kvaliteta udžbenika. Mislim da bi ti ljudi možda mogli biti u pravu, s obzirom na to da je ministar Verbić u ovoj Skupštini nekoliko puta govorio i u javnosti kako je izložen strašnim pritiscima od izvesnih izdavača, pa pošto je i on sam podlegao ili postigao dogovor sa tim vršiocima pritisaka, ja mislim da su možda i neki u ovoj Skupštini postigli dogovor sa vršiocima pritisaka, jer zbog toga što mi nismo imali Nacionalni prosvetni savet pojedini izdavači su ovu školsku godinu dočekali bez revizije svojih udžbenika, što im je omogućilo dvogodišnji veliki tiraž, a veliki tiraž u slučaju izdavanja udžbenika nosi sa sobom i velike zarade. Kada se govori o samim predlozima, kao što sam rekla, svi su podneti u skladu sa zakonom. Mi smo na Odboru doneli odluku da SANU, upravo zbog toga što je došlo do promene rukovodstva, nije mogla da promeni odluku ranijeg rukovodstva itd, tako da su oni jedini predlagač koji nije ponudio veću listu kandidata. Kada je u pitanju onaj predlog koji su dala udruženja i stručna društva, postigli smo cilj koji smo želeli. Uz mnogo razgovora sa njima, uspeli smo u tome da svi ipak predlože one nastavnike koji predaju u osnovnim i srednjim školama, a ne one koji predaju na univerzitetu, s obzirom na to da su nastavnici u osnovnim i srednjim školama direktno vezani za delokrug rada Nacionalnog prosvetnog saveta, mada znam da postoje izvesne težnje i želje da se, ukoliko to već nije i urađeno, podnese zahtev za ocenu ustavnosti i zakonitosti takvog tumačenja zakona, s obzirom na to da pojedini univerzitetski profesori smatraju da su time dovedeni u neravnopravan položaj. Međutim, ukoliko Ustavni sud i dok Ustavni sud ne utvrdi o takvom zahtevu, mi se ponašamo u skladu sa autentičnim tumačenjem zakona koje smo zajedno doneli i, uostalom, čiji sam jedan od predlagača ja i bila. O pojedinačnim kandidatima zaista mislim da ne treba govoriti. Svi ste u materijalu dobili njihove biografije. Ja verujem da ćemo se opredeliti u skladu sa tim ko su najkvalitetniji kandidati, a ne u skladu sa tim ko je sklon kojoj političkoj opciji. Jedina oblast u kojoj smo možda imali najviše problema, i to jeste jedna od stvari o kojoj treba da razmišljamo. Kao što smo ovde imali univerzitetske profesore umesto nastavnika i učitelja u osnovnim i srednjim školama, u delu koji predlažu srednje stručne škole mi imamo samo direktore škola. Da li je moguće da ni jedna od škola nije mogla da predloži ni jednog nastavnika, a da su sve predložile direktore, da u tim školama ne rade nastavnici koji zaslužuju možda da budu u Nacionalnom prosvetnom savetu, da su to isključivo direktori škola? Mi naravno takav predlog nismo mogli odbiti, s obzirom na to da je predlagač slobodan da predloži koga god hoće. To su zakonom određeni predlagači, ali možda možemo ubuduće razmišljati da se u neke izmene zakona unese i to da mogu biti i nastavnici, a ne isključivo direktori, jer zaista je neverovatno da niko od nastavnika nije zaslužio da ga njegova škola predloži, nego da to budu samo direktori škola. S obzirom na zaista skandalozno kašnjenje od sedam meseci, s obzirom na to da nema ni jednog jedinog objektivnog razloga zašto se od 8. juna kada smo uputili novu listu, iako je i ta kasnila zbog toga što je predlog tri meseca misteriozno bio u Vladi Republike Srbije, 8. juna smo predložili novu listu i do danas nije usvojena, a za to vreme Srbija nije imala Nacionalni prosvetni savet, za to vreme nije imao ko da vodi računa o završnim ispitima, maloj maturi, o kvalitetu udžbenika, o unapređenju nastavnika, o inovacijama u nastavnim planovima i programima. Mislim da smo jednu školsku godinu propustili bez dragocenog mišljenja Nacionalnog prosvetnog saveta, a zaista neka oni koji mogu da razmišljaju o pravim razlozima uzmu i ovu mogućnost koju sam navela, a zaista očekujem jedno izvinjenje poslanika koji čine većinu u Narodnoj skupštini Republike Srbije onim predlagačima koji su predložili u skladu sa zakonom svoje predloge, a ova većina ih nije usvojila. Kada je trebalo ispravljati brljotine ministra Nikole Selakovića, videli smo kako se u redovnom i vanrednom zasedanju sednice zakazuju za 24 časa, kako grupa narodnih poslanika može da traži i u skladu sa njihovim zahtevom bude sazvana sednica kad god je to potrebno. Kada je u pitanju Nacionalni prosvetni savet videli smo da je to nemoguće uraditi u vanrednom zasedanju. Ja sam uputila, to su me kolege iz odbora kritikovale, ali neka kritike idu na moj račun, u lično ime jedno izvinjenje svim onim predlagačima koji su u skladu sa zakonom dali svoje predloge, a Narodna skupština Republike Srbije zbog bivše vlasti, Miškovića i Pajtića nije usvojila, a očekujem da se ostali narodni poslanici, koji čine većinu u ovoj Skupštini, koji imaju mogućnosti da sazovu sednicu i da izglasaju kandidate i izaberu one koji treba da budu izabrani, izvinu tim ljudima, s obzirom na to da sedam meseci Republika Srbija nema Nacionalni prosvetni savet isključivo zbog toga što ova Skupština nije o tome raspravljala. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažene kolege, svakako se pridružujem oceni da je danas veoma važna stvar na dnevnom redu. Čuli ste, danas imamo zajedničku objedinjenu raspravu u kojoj bi trebalo da razgovaramo o personalnim rešenjima i sastavu dva veoma važna tela. Svakako je važno istaći još jednom, toga nikada nije dovoljno, da kada govorimo o Nacionalnom prosvetnom savetu, sve ovo što smo čuli, a što spada u red njegovih nadležnosti, dužnosti i obaveza, od prvorazrednog značaja za naše društvo, od prvorazrednog značaja baš onoliko koliko je prosveta za jedno društvo važno, a pogotovo za društvo koje se nalazi u izazovima savremenog doba u kojem se nalazi Srbija danas, u kojem je važno napraviti jaku, snažnu, uspešnu sponu između prosvete, obrazovanja na svim nivoima, ali nekako najviše ističe ono visoko, zatim nauka, istraživanje razvoja i privrede. Uveren sam da ono što se u ovom društvu dešava, od stupanja na dužnost ove Vlade, mi krećemo u dobrom pravcu kada je reč o naporima ove vrste i stvaranju dobre, snažne, zajedničke energije u ovim pojedinačnim pravcima i činimo ih jednim zajedničkim snažnim talasom koji je u stanju da povede društvo tamo gde zaslužuje. U vezi sa tim, sastav Nacionalnog prosvetnog saveta, zahvaljujem što smo čuli precizno njegove nadležnosti, ono čime se po zakonu bavi, i svakako podržavam stav da je potrebno da telo ove vrste i ove važnosti funkcioniše u punom sastavu, u kontinuitetu. Svakako tu postoje i odgovarajuća pravila. U odgovarajuća pravila i tehničke uslove spadaju i ti neki termini izbora, reizbora, stupanja na mandat, itd. Mi smo o njima pričali u ovoj sali više puta. Pričali smo i ne tako davno u dosadašnjim diskusijama i dosadašnje diskusije bih u celini i u delu, kako koga, koje su bile sasvim korektne, sa svoje strane pohvalio, zahvalio se na onim rečima koje smo čuli, a koje objašnjavaju korektnu istoriju problema, šta smo sve ovde zajedno radili, o čemu smo sve diskutovali i sa čim smo se kao sastav ovog saziva, ali i kao članovi nadležnog skupštinskog odbora, sretali kada smo se ovim pitanjem bavili. Pričamo danas o Nacionalnom prosvetnom savetu. Pred nama se nalazi objedinjeni dnevni red. Tu je reč o još jednom predlogu, koji bih zamolio da ostane negde u domenu naše pažnje. Možda je važan jedan detalj, a njega ću se vratiti malo kasnije, a koji se takođe tiče jednog veoma važnog saveta. Zahvaljujem na onom delu obrazlaganja i prikaza problema koji je bio toliko korektan da pomene da su postojale teškoće. Teškoće u smislu predloga koji su dolazili od strane ovlašćenih predlagača, a koji nisu bili u duhu onoga što smo svi zajedno smatrali za nameru sa kojom je zakon pisan. Dolazili su predlozi kojima su bili obuhvaćeni i oni ljudi za koje smo smatrali da ne treba da budu predloženi ispred određenih predlagača, jer su već ljudi odgovarajućeg statusa ili zvanja, društvenog položaja, kako god želite, bili predviđeni kao predlozi nekih drugih ovlašćenih predlagača. Na žalost, tu nije bilo dovoljno da se postigne određeni sluh u jednoj regularnoj komunikaciji i dobronamernom ukazivanju sa naše strane, pa je bilo neophodno da intervenišemo kroz donošenje autentičnog tumačenja. Upravo mi u ovoj sali, čini mi se, manje više u istom personalnom sastavu na toj sednici, kao i na ovoj sednici danas. Dosta smo o tome razgovarali ovde, verujem dovoljno razjasnili sve eventualne nedoumice tada. Međutim, izgleda da nije dovoljno i opet tu i tamo proveje neki čudan stav sa spiska onih stavova koje smo bili u prilici da čujemo tada, u formi kritike, čisto kritike radi, potrebe da se malo udari u zvona i pomene kako Vlada, vladajuća većina, skupštinski sastav u toj većini, ministar, ne znam da li sam nešto propustio. Za slučaj da smo zaboravili, meni to nije bilo tako davno, ali opet, meseci su u pitanju, tada smo vrlo jasno kazali zbog čega je predlog autentičnog tumačenja išao na Vladu, da je to ipak jedna procedura koju predviđa Poslovnik. Ukoliko neko smatra da Poslovnik treba da promenimo, to može tako da se kaže, ali da ne treba da poštujemo onaj koji imamo, sa tim mogu samo da se ne složim. Što se tiče datuma kada se šta dešavalo, uglavnom smo se razumeli. Čuo sam danas jednu ocenu da je 8. aprila bio definitivno pripremljen konačni spisak. To ću da prihvatim kao lapsus. Dakle, nije 8. aprila bilo ništa definitivno. Osmog juna smo mi, i to piše u ovom pratećem materijalu, kao odbor zaključili da je vreme da presečemo i da pokažemo razumevanje i dobru volju po nekim pitanjima koje smo mi, kao članovi odbora, smatrali da još uvek zaslužuju da se rasprave do kraja. Međutim, podsećam da kad god se potegne ovde rečenica – odgovornosti ovoga ili onoga i pri tom se upire prstom u SNS i one političke snage koje čine većinu u ovom sazivu Narodne skupštine, većinu koja podržava ovu Vladu i koja nedvosmisleno podupire napore o kojima sam govorio na početku. Napore da se ovde uvede red, da ovaj sistem dobije one osnove koje zaslužuje, da dobije svoju svrhu i da konačno da onaj rezultat koji svi zajedno, mislim da ne možemo da kažemo drugačije, nego priželjkujemo koji imamo kao cilj i koji ćemo, siguran sam, i dostići zajedno. Da budemo korektni do kraja, na toj sednici upravo je od strane predstavnika tih snaga, koje se tu i tamo danas optužuju za ne znam ni ja šta, moglo čuti, mi kao oni koji čine većinu u odboru pokazaćemo dobru volju. Mi ćemo prihvatiti da ne insistiramo dalje na razrešenju nekih detalja koje smo smatrali eventualno spornim, upravo iz tog razloga da pospešimo efikasnost u postupku izbora članova ovog veoma važnog dela. Mi ćemo demonstrirati dobru volju i daćemo svoj doprinos da se utvrdi taj konačni spisak, ovaj spisak koji se danas nalazi u materijalima pred nama. Ovaj spisak u koji gledate sada uz pravo svakoga da odmahuje glavom koliko želi, postoje snimci. Ja čak mogu i da ih posudim, sinoć sam ih pregledao još jednom, pa ih eventualno iz tog razloga imam pri ruci. Dakle, toliko o volji, rešenosti i spremnosti onoga ko predstavlja većinu u ovom sazivu, da učestvuje na način da podrži efikasnost. Što se tiče ove od sedam meseci bilo bi, verujem i složićete se, korektno da u tu cifru ne računamo sve ono što smo zaključili da spada u objektivne razloge zbog kojih smo imali potrebe da intervenišemo. Mislim da je to korektan predlog. Ne tražim ništa previše. Dakle, ako smo bili u poziciji da se bavimo autentičnim tumačenjem, pa da na osnovu njega se obraćamo ovlašćenim predlagačima, da sačekamo na njihove odgovore, minimum minimuma je da se oko toga razumemo. Šta se dešava nakon toga? Naravno, ništa drugo i nije bilo za očekivati danas, opet kritika, drvlje, kamenje i udaranje u sva zvona, eto nemar, neažurnost, itd. Sad ću da se vratim na onaj drugi deo današnje objedinjene rasprave. Primetili ste možda da je postojala rešenost da ovo danas obavimo tako što ćemo pitanja izbora i jednog i drugog važnog tela diskutovati zajedno. Možda, samo možda dajem sada predlog da se eventualno pronađe neka logika u razumevanju postupaka. Ako smo želeli da ovu raspravimo zajedno, možda, samo možda ono što je bilo na dnevnom redu odbora 1. oktobra ili našlo se na dnevnom redu u raspravi ovde odmah nakon toga, jel to dan ili dva kasnije, nisam siguran, smo mi sačekali. Možda, samo možda to što smo raspravljali 1. oktobra, a stiglo je kao informacija, kada beše, 24. aprila. Vidim da se razumemo, ako je to tako, a mi svakako nemamo nameru da se bavimo sazivanjima sednica samo zbog toga što, eto nešto se nije našlo na dnevnom redu odbora par meseci, hoćemo to da obavimo maksimalno efikasno što bi podrazumevalo neko precizirano vreme, neku dinamiku u radu ove Skupštine, mi danas raspravljamo o jednoj i drugoj stvari zajedno. Možda i samo možda. Dok mi malo razmislimo o ovoj dinamici i o tome kako su ovi predlozi stizali ovde, možda bi najbolje bilo da zaboravimo na priču o teških sedam meseci i o nečijoj krivici, kada govorimo o predstavnicima većine u ovom sazivu. I to bi verujem bilo više nego korektno. Što se tiče priča o Zakonu o udžbenicima, o pritiscima izdavača i koje kakvim drugim zaverama, a u to spadaju svakako i neke priče o brljotinama koje smo čuli danas, ja na njih ne bih dame i gospodo trošio previše vremena, ako se slažete. Svaku priču o zaverama koje čujemo u ovoj sali, ja nekako, da se iskoristi određena metafora doživljavam poput one brze hrane iz marketa koju popularno zovemo – grickalicama. To su stvari spolja poprilično naduvene, ponekad zapete do pucanja, a kada pogledamo šta je unutra, unutra je uglavnom obična praznina. Pa i ono malo sadržajašto ne može da se podvede pod običnu prazninu, sumnjivog je, diskutabilnog kvaliteta, ali nedvosmisleno, nikakve diskusije oko toga nema, neblagotvornog dejstva. To ne kažem ja, to kažu zdravstveni radnici. Da ovu raspravu privedemo kraju, onako kako dolikuju, da mi danas posvetimo ono vreme koje zaslužuje, Nacionalnom prosvetnom savetu na način koji je zaista primeren i važnosti tog tela, a i važnosti ovog doma. Pozivam da zaboravimo nadalje potrebu za kritikom kritike, da razgovaramo o našem sistemu, o našoj perspektivi, ako treba i o predloženim kandidatima, a da definitivno ostavimo po strani potrebu da se udara u ta zvona kritike, bez ikakvog smisla i po svaku cenu. Ne treba nam to, a za takvo postupanje postoji alternativa. Mislim da se sadrži o onoj čuvenoj misli velikog Dositeja, ona bi možda i bila prikladna za zaključak jedne priče na temu prosvete kod nas – knjige braćo, knjige, ne zvona i praporci. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja od ovlašćenih? Daću vam reč kao predstavniku predlagača. Molim ovlašćene, ako imaju nameru da govore u ovom delu sednice da se prijave. Izvolite.
Zahvaljujem. Kao predstavnik predlagača ću, neću i ime svoje poslaničke grupe, mada smatram da sam imala možda pravo i po tom osnovu da dobijem reč. Nije važno. Prosto ne mogu da prihvatim da kolega kao član odbora pokušava na odbor da prebaci odgovornost za nešto za šta odbor ne može biti odgovoran. Mi smo u skladu sa zakonom poslali dopis svim predlagačima da dostave svoje predloge 15. janura, što je bilo tri meseca pre nego što je istekao mandat članovima Nacionalnog prosvetnog saveta. Pogledali smo preglede, ustanovili da neke treba poboljšati, obratili se nadležnom odboru za davanje autentičnog tumačenja. Tri meseca je taj predlog bio u Vladi Republike Srbije i tu je već nastalo kašnjenje. Drugo kašnjenje je nastalo kada se odgovor vratio iz Vlade Republike Srbije, do momenta dok nadležni odbor, koji nije naš odbor nego Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo nije uputio to Narodnoj skupštini. Treće kašnjenje dok Narodna skupština nije to stavila na dnevni red. Četvrto kašnjenje od momenta kada smo mi 8. juna dostavili ovu listu o kojoj se sada glasa, do dana današnjeg kada mi nju usvajamo sa sedam meseci zakašnjenja. Molim samo kolegu, kada bude citirao Dositeja Obradovića sledeći put, da se potrudi da citira pravilno, kaže se – škole braćo, škole, a ne zvona i praporci.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić, replika.
Zahvaljujem gospođo predsednice, definitivno nije zbog citiranja Dositeja. Proverio sam ja to, ali u svakom slučaju, jedna stvar ne bi trebalo svakako da ostanenejasna. Nisam ja prebacio nikakvu krivicu, niti trag sumnje o eventualnoj krivici na odbor. Taman posla. Dobro sam ja upoznat sa tim kako odbor funkcioniše i šta smo mi u njemu u međuvremenu radili. Ono sa čim se nisam složio, to je priča o obavezi po Poslovniku i da li ona može. Da li može obaveza po Poslovniku da se proglasi za neko izgubljeno vreme i za kako smo ono danas čuli, stajanje u fioci? Neprimereno, složićete se. To što nije prokomentarisano ono što sam izneo kao razlog koji možda, samo možda opisuje zašto mi danas raspravljamo o ovome danas, govori mi samo jedno, da smo se razumeli oko toga i da smo se izgleda oko tog možda, samo možda i slažemo. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, svakako da danas treba da završimo jedan važan posao oko izbora članova Nacionalnog saveta koji se biraju na šest godina. Svakako da je ovo važno pitanje, s obzirom na ulogu i sve one zadatke koje ima Nacionalni prosvetni savet o čemu smo ovde i čuli. To postoji i u zakonu. Takođe, mi time upotpunjujemo onaj mozaik dužnosti i obaveza koje imamo u sistemu obrazovanja i vaspitanja. Sa jedne strane imamo ministarstvo kao nadležni upravni organ, sa druge strane Zavod za unapređenje vaspitanja i obrazovanja. Na trećoj strani Nacionalni prosvetni savet i gotovo svakako da ovi segmenti ne mogu da funkcionišu u potpunosti na valjan način u korist onoga što je njihova uloga, to je obrazovanje i vaspitanje u Republici Srbiji. Poslanička grupa SPS zalaže se da ne politizujemo ovaj momenat i da ne vodimo ove sporove zbog čega smo došli u situaciju da kasnimo. Činjenica je da je došlo do kašnjenja, što svakako nije dobro. Tu sigurno postoje i neki objektivni momenti koji su uticali na to. Možda postoje i subjektivni, ali je važno da to prevaziđemo i da idemo u pravcu rešavanja tog pitanja i konačno izaberemo Nacionalno-prosvetni savet, kako bi mogao da punovažno radi i odlučuje o važnim pitanjima iz oblasti obrazovanja. Međutim, evo, vidite, ovi problemi koji su nastali i o kojima mi danas ovde pričamo, svakako su delom proizašli iz onoga što je i sam zakon, koji definiše proceduru i način izbora Nacionalno-prosvetnog saveta. Kao što je poznato, zakon koji je na delu, on se proverava kroz praksu, kroz primenu i već je prošlo dosta vremena da smo mogli uočiti određene nedostatke u zakonu i ja mislim da je potrebno doraditi taj deo zakona koji se upravo bavi pitanjem procedure i izbora Nacionalno-prosvetnog saveta. Mi smo ovde imali da često ovlašćeni predstavnici, odnosno predlagači predlažu samo jednog kandidata, pa onda mi to vraćamo, pa onda imamo da smo morali da tražimo autentično tumačenje oko toga ko može da predstavlja određeno udruženje ili zajednicu koja to predlaže, kog akademskog zvanja treba da budu ti predstavnici itd. Onda imamo i činjenicu da te zajednice predlažu samo direktore iz svojih redova itd. Onda se mi ovde nađemo u situaciji da o tome razgovaramo i da razmišljamo da li je to pravo rešenje, da li nije, da li je to tako ili nije, pa opet treba da tražimo neko autentično tumačenje i onda dolazimo u situaciji da kasnimo i samo nastaju novi problemi. Dakle, u ime poslaničke grupe SPS predlažem da se dobro razmisli, i o tome razgovaramo, da je možda vreme da poboljšamo deo zakona koji se bavi procedurom i načinom izbora članova Nacionalno-prosvetnog saveta. Poslanička grupa SPS će glasati za ovaj predlog i zapravo biće u prilici da bira od ovih predloženih kandidata onaj broj kandidata koji je propisan. Zahvaljujem.
Hvala. Da li se još neko javlja od ovlašćenih? Prelazimo na listu. Reč ima narodni poslanik Milan Knežević. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Redosled, postupci i procesi koji su vezani za izbor Nacionalno-prosvetnog saveta nadam se da su nam svima jasni. Tokom ove debate nama koji smo u procesu odavno, je prilično jasno i proceduralno šta se dešavalo, a i kontekstualno šta će da se desi sada kada u Danu za glasanje većina izabere članove Nacionalno-prosvetnog saveta. Dakle, šta je proceduralno bio problem? to što nismo svi na vreme obavili poslove iz svoje nadležnosti. To je proceduralno bio problem. Mi možemo da imamo temu kriv za to ovaj, kriv je onaj, to je s moje tačke gledišta, potpuno nebitno. Napravljen je proceduralni propust kod mnogih koji su imali nadležnost da se taj propust ne dogodi. Šta je kontekstualni propust zbog toga što kasnimo sedam meseci sa izborom članova Nacionalno-prosvetnog saveta. Za mene je to centralna tema ove rasprave koja vidim da osim mene, malo koga zanima. To što Nacionalno-prosvetni savet nije radio sedam meseci, to što sledeće dve godine jedan veliki deo poslova za koje je nadležan Nacionalno-prosvetni savet neće biti urađen. To je, po meni, velika odgovornost. Dakle, knjige i nadležnost kada su u pitanju udžbenici propuštena je za školsku 2015. - 2016. godinu, 2016. – 2017. godinu, analiza, uvid, sve ono što je nadležnost propušteno je sigurno za školsku 2015.-2016. godinu. To je jedna od rečenica koju bih ja, da je moguće po Poslovniku, ponavljala u svakoj mojoj raspravi po bilo kojoj tački dnevnog reda, jer je paradigma - nije nas briga. Dok ne budemo razumeli da nas apsolutno nije briga šta se u stvari dešava u sektoru za koji smo nadležni i kao poslanici dotle ćemo imati problem neprekidno. Sada smo kako tako dogovorili Nacionalno-prosvetni savet. Propuštena je školska godina. Nema svega onoga za šta je po zakonu nadležan da ga radi. Javiće se neka druga tema. Nije problem u tome šta je Nacionalno-prosvetni savet uradio ili nije uradio. Problem je u tome što nas nije briga. Što je za danas važno da ne bude niko optužen i da svi izgledamo fino. To nikakva dobra neće doneti prosveti u Srbiji, a nećemo zbog toga bolje izgledati u očima onih koji su nas ovde postavili da u njihovo ime obavimo poslove i da budemo njihov glas. Zašto nas nije briga za obrazovanje? Zašto nikoga apsolutno nikoga sedam meseci ne brine to što će školska godina proći bez nadležnosti Nacionalno-prosvetnog saveta? Zašto mi o tome ne marimo? To je problem koji, ja mislim, da zaslužuje ne samo javno slušanje, nego plenarnu sednicu, ko god bio član Nacionalno-prosvetnog saveta, jer je problem trošenja budućnosti. Ako ne umemo da razumemo da je kontekst 2015. i 21. veka da ko svaki dan u svom društvu ne raspravlja o obrazovanju i o tome kako će da obrazuje za sledećih 30 godina 21. veka, mi onda ništa ne razumemo. Možemo mi da se obraćamo građanima, mogu građani da vole neke naše lidere, može da se dobija stalna većina, da se bude stalna manjina, to je sve nebitno. Mi ne razumemo kontekst vremena u kome živimo, ako nas nije briga šta se dešava sa školskom godinom u Srbiji 2015.-2016. To je realnost sa kojom moramo da se suočimo. Šta meni nedostaje u radu Nacionalno-prosvetnog saveta? Ovo nije kritika. Ovo je kontekst. Nedostaje mi da budu oni u Narodnoj skupštini sa svojim analizama. Nedostaje mi stručna reč onih koje mi biramo da budu u Nacionalno-prosvetnom savetu. Nedostaje mi rasprava o tome na šta liči obrazovanje u Srbiji danas, šta mi to obrazujemo, šta mi želimo da bude znanje u Srbiji za pet godina unapred. Nedostaje mi polemika o tome zašto tako negujemo prezir prema znanju, zašto se rugamo onima koji znaju, zašto ćutimo na one koji sramote obrazovni sistem prosvete u Srbiji. To je sve nadležnost Nacionalno-prosvetnog saveta. Možemo mi birati stav – za to nikog nije briga, pa neće biti ni nas briga, pa ćemo u Skupštini svako da odrecituje šta ima, ne kvalifikujem, ne vređam, prosto govorim ispoljavanje stava koji nije iskren i baziran na činjenicama, nego tako treba da se kaže pa da završimo sednicu. To realnost prosvete u Srbiji promeniti na bolje neće. Prvi put kada budemo videli na delu ovaj Nacionalno-prosvetni savet, za koji će neko glasati, mi smo imali rasprave u poslaničkoj grupi o glasanju za članove Nacionalno-prosvetnog saveta, tu ima sjajnih imena i sjajnih kandidata, ja neću da glasam ni za koga. Hoću da pokažem svoj integritet i da uradim protesno glasanje zato što mislim da je važno da neko od nas to uradi. Neću da glasam za ljude za koje znam da će biti strašno korisni svojim radom i da će ličiti da su izbor većine, jer ja pratim šta ko radi u prosveti jer mi je na dnevnom nivou važno koliko je ogroman problem ćutanja o obrazovanju u Srbiji, zanemarivanja obrazovanja u Srbiji, nemanja dijaloga o tome na šta nam liči to obrazovanje i još licemerje o tome kako mi imamo super obrazovanje, ali eto. Ako ova tačka dnevnog reda prođe uz olakšanje svima, hajde dobro, kasnili smo, nema veze, ovo je bilo tamo, ovo je bilo ovde, šta je ko uradio, dajte samo da ih izaberemo, pa da rade, za manje od sedam meseci od danas dočeka će se neki drugi problem koji ima istu paradigmu. Nije nas briga za ono što je u modernom svetu važno. Ako smo na rečima svi zajedno za to da se Srbija menja, da se reformiše svaki sektor u Srbiji, da u Srbiji bude izgradnja vladavine prava, da u Srbiji bude evropskih integracija, ako smo o tome na rečima, strašno je što u našoj Skupštini, što ni u jednoj poruci Nacionalnog prostornog saveta nemamo nijednu informaciju o ogromnoj debati koja u EU traje kada je u pitanju obrazovanje, traje već godinama. Mi o tome ovde pojma nemamo. Moj stav da odbijam da glasam povezan je zaista sa duboko ličnim stavom i naglašavam ga zato što ne želim da iko od kandidata, koji su konačno stigli da budu izabrani, misli da je u pitanju lično, da je u pitanju bilo kakva lična reakcija. Ja smatram da je najveći problem naše političke scene, da je najveći problem svih problema koje imamo neznanje koje tolerišemo na mestima gde ne sme da ga bude, i činjenica da ljudi shvataju da ono što je političko da je i lično, pa svaki personalni, lični obračun predstavljaju kao politiku. To s politikom veze nema, kao što veze nema sa obrazovanjem ono o čemu mi rado razmenjujemo reči. Ja želim budućim članovima Nacionalnog prosvetnog saveta uspešan rad, čime god se bavili tokom ove školske godine, a najviše bih volela da bude dijaloga između njih, predstavnika Nacionalnog prosvetnog saveta, odbora, poslaničkih grupa i predsednice Narodne skupštine, da mi budemo praktično prvi saziv koji će obrazovanje, probleme obrazovanju, kontekst obrazovanja u Srbiji, položaj prosvete kod nas na listi prioriteta, iznose iz budžeta, sve ono što je nadležnost Nacionalnog prosvetnog saveta staviti na mesečnom nivou na debatu u ovu Skupštinu. Od toga može samo dobra da bude za sve nas. S nadom u to da će takvog dobra biti zahvaljujući naporima svih nas, zahvaljujem se na pažnji kojom ste me saslušali.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljubiša Stojmirović. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, neću da ponavljam ono što su rekli moji prethodnici, neću da govorim o problemima koji su bili na odboru. Evidentno je da je ovo nešto za šta svi moramo da budemo zainteresovani i da zajednički moramo da uradimo posao, jer je od interesa za Srbiju i za sve njene građane. Na kraju krajeva, ovaj savet se zove i nacionalni. Prema tome, nije to savet jedne stranke ili koalicije, nego svih nas zajedno. E sad, hoću da prihvatim i nešto iz ovih ranijih diskusija. Šta je veliki problem u Srbiji već dugi niz godina? Problem je u tome što su kod nas nesposobni u velikoj prednosti u odnosu na sposobne. Zašto? Zato što nesposobni mogu da rade šta god hoće, a sposobni samo ono što znaju. Mi smo, nažalost, prihvatili tu istinu, tu činjenicu i možda se nekorektno odnosimo prema onim ljudima koji hoće da rade samo ono što znaju. Što se tiče Nacionalnog prosvetnog saveta, hoću samo da citiram ovde zašto je on formiran. Nacionalni prosvetni savet se obrazuje radi praćenja, omogućavanja razvoja i unapređenja kvaliteta obrazovanja i vaspitanja. Ne treba ništa drugo više da imamo na umu, osim ove činjenice. Hteli mi to da priznamo ili ne, u prethodnih 25-30 godina ogrešili smo se prvo o vaspitanje, a posle toga i o obrazovanje. Kako to sada ispraviti u jednom mandatu Saveta ili u jednom mandatu Vlade? Veoma teško. Prvo, to ne može da uradi jedna Vlada, to ne može da uradi jedan Savet, moramo svi zajedno. Slažem se sa koleginicom koja je govorila pre mene, možda nepravedno mi kažemo da je naše obrazovanje na visokom nivou, da je kvalitetno, da je dobro. Nažalost, moramo sebi da priznamo da tu ima mnogo toga što je ispod svih nivoa. I, na ovim je ljudima koje danas biramo, a ja se nadam da ćemo izabrati one koji su najkvalitetniji, onako kako reče malopre kolega Neđa kada je govorio o izboru sudija, najkvalitetnije ljude da izaberemo i da ih postavimo na ona mesta koja im pripadaju. Neće im biti lak posao, bez obzira na to što se neko vezuje za to kašnjenje od sedam meseci. Njihov problem će biti u tome što ima mnogo toga što nije urađeno i mnogo toga što oni moraju da urade. Od svih nas moraju da imaju podršku i moramo zajedno sa njima da se trudimo da uradimo ono što je u interesu Srbije i svih građana Srbije, odnosno ono što od nas očekuju pokolenja. Mi snosimo deo krivice i moramo još više snage da upotrebimo da bi to ispravili. Ja se nadam da ćemo biti mudri, da ćemo biti pametni, da nećemo gledati usko stranačke interese, nego da ćemo svi zajedno raditi na tome da naše obrazovanje i vaspitanje dostigne onaj nivo koji zaslužuje Srbija i njeni građani. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić. Izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uz izvinjenje gospodinu Stojmiroviću što se obraćam lično, ali prosto ste nas imali na tacni da ovaj posao uradimo zajedno. Naša predsednica odbora je molila da to uradimo što pre, pa evo, sedam meseci Nacionalni prosvetni savet ne funkcioniše. Dakle, nije bio tu problem u nama, bio je problem u većini. Sedam meseci Nacionalni prosvetni savet ne funkcioniše. Ja sam mislio da ovo nikada neću u parlamentu reći, ali mislim da dugo, možda i predugo razgovaramo o Nacionalnom prosvetnom savetu. I da razgovaramo o unapređenju rada Nacionalnog prosvetnog saveta, možda o unapređenju zakonskog okruga koji definiše rad Nacionalnog prosvetnog saveta, o njihovim izveštajima, onda nikada dosta debate na tu temu. Međutim, mi sada razgovaramo o stvaranju uslova da oni ponovo počnu da rade, da funkcionišu. Što bi jedan političar rekao, umesto o postignuću, mi danas govorimo o postanuću, ponovnom radu Nacionalnog prosvetnog saveta. Koleginica Jerkov je to vrlo dobro elaborirala. Želim da naglasim samo nekoliko tačaka iz nadležnosti Nacionalnog prosvetnog saveta: razmatram, zauzima stavove i daje mišljenje ministarstvu o postupku donošenja zakona i drugih akata. Dakle, učestvuje u procesu donošenja zakona koji se tiču obrazovanja. Posebno važna tačka iz njihovih nadležnosti jeste peta tačka, koja kaže da oni utvrđuju opšte i posebne standarde postignuća, standarde kompetencije za profesiju nastavnika i vaspitača i njihovog profesionalnog razvoja, standarde kompetencija direktora, standarde kvaliteta udžbenika i nastavnih sredstava. Vrlo važna tačka iz oblasti nadležnosti Nacionalnog prosvetnog saveta. Vrlo važna tačka je takođe osam – utvrđujem postojanje potrebe za novim udžbenicima, donosi plan udžbenika i predlaže ministru odobravanje udžbenika i nastavnih sredstava predškolskog, osnovnog i srednjeg opšteg i umetničkog obrazovanja i vaspitanja, opšte obrazovnih predmeta, srednjeg stručnog obrazovanja i vaspitanja i obrazovanja odraslih. Dakle, iz ovoga vidimo kolika je važnost Nacionalnog prosvetnog saveta u oblasti razvoja obrazovanja, u oblasti uopšte funkcionisanja i procesa funkcionisanja obrazovanja. Jedna takva institucija ne funkcioniše sedam meseci. Na jednom primeru želim da ukažem kakve su posledice. Do tog primera sam došao čitajući njihove izveštaje iz aprila, maja i juna 2014. godine. To je ono što bi Nacionalni prosvetni savet radio i ove godine da je funkcionisao, ali on nije funkcionisao. Dakle, na dnevnom redu 2014. godine, na dnevnom redu Nacionalnog prosvetnog saveta u aprilu, maju i junu su bile, recimo, program završnog ispita za kraj osnovnog obrazovanja i vaspitanja, inovirani nastavni planovi i programi za srednje stručno obrazovanje i vaspitanje, udžbenici, o tome bi i ovog aprila raspravljali da je Nacionalni prosvetni savet funkcionisao. Maja meseca 2014. godine, Nacionalni prosvetni savet je raspravljao o inoviranim nastavnim planovima i programima za 17 obrazovnih profila o srednjem stručnom obrazovanju i vaspitanju i ponovo o udžbenicima. I, ove godine bi raspravljali na tu temu da je funkcionisao, ali nije funkcionisao. U junu mesecu, između ostalog, ponovo inovirani nastavni planovi i ponovo udžbenici. Sada dolazim do onoga, do tog problema, koji sam hteo da naglasim. Naime, u septembru mesecu učenici petog razreda su počeli da uče iz udžbenika informatike o dial up konekcijama za internet. Dakle, internet dial up konekcije se ne koriste godinama unazad. Preko četiri miliona korisnika interneta u Srbiji, ni jedan ne koristi više dial up konekcije. I dok su u realnosti ADSL veze na stotine megabita brzine, mi udžbenicima, odnosno deca u petom razradu uče o dial up konekcijama. Da napravim paralelu za one koji možda ne razumeju, to vam je kao da učimo ljude da pale automobil na kurblu, eto negde tu. To je taj odnos. Sada, dok još malo čekamo supersonične automobile, mi učimo decu da pale automobil na kurblu. To vam je dial up i ADSL, recimo. To vam je dial up i recimo na stotine megabita koji postoje u realnosti. To su posledice nefunkcionisanja Nacionalnog prosvetnog saveta gotovo sedam meseci. Dobro je da je uopšte na dnevnom redu. Gospođa Čomić je o tome govorila. Mi smo na našem poslaničkom klubu i doneli odluke koga ćemo da podržimo. Neću govoriti o biografijama prosto iz nekoliko razloga. Mislim da u Srbiji ne postoji dovoljno ta kultura dijaloga da mi razgovaramo o biografijama, odnosno o ljudima sa konkretnim biografijama. Treba početi sa tim u parlamentu, nekako kada konkretno počnemo da govorimo o ljudima ode ta rasprava u nekom pravcu u kom ne bi trebalo, ali ću naglasiti jednu biografiju. Naglasiću jednu kandidatkinju čiji rad ja lično poznajem. Dakle, radi se o kandidatu Saveza učitelja Srbije. Radi se tačnije o kandidatkinji Zdenki Milivojević. Znam koliko profesionalno radi svoj posao. Znam koliko je posvećena ovom poslu i onako svima preporučujem da glasaju za ovu kandidatkinju, jer je prava za ovaj posao u Nacionalnom prosvetnom savetu. Hvala puno.
Hvala. Doktor Ljubiša Stojmirović kaže da ste ga spomenuli? (Da)
Nije bilo dogovoreno, to je kolega slučajno. Najverovatnije da se nismo razumeli. Prvo, što se tiče rada odbora, mislim da je izuzetna saradnja svih članova odbora bez obzira na to ko je iz koje stranke, a to može i predsednik odbora da potvrdi, s druge strane podržavam ono što je rekla i koleginica Čomić, svi imamo pomalo krivice u ovome što se dešava. Sada bih citirao, pošto već citiramo naše velikane, citirao bih Pekića koji kaže – da je Bog hteo da gledamo unazad, oči bi nam bile na potiljku. On je odredio da nama oči budu napred i da gledamo napred u budućnost. Hajde da zanemarimo te greške i sve što se dešavalo u ranijem periodu, dajte da pokušamo da napravimo nešto od našeg obrazovanja i vaspitanja. Ne možemo sami, svi moramo od prvog do poslednjeg građanina Srbije i nadam se da ćemo to da uradimo. Hvala.
Aleksandra Jerkov, imate dve minute? Ne, po drugom osnovu. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani prosvetni radnici koji ste danas zainteresovani za ovu raspravu, a smatram da jeste jer se radi o biranju članova Nacionalnog prosvetnog saveta, koji rešava, hajde da kažemo, sve probleme, da bi nas bolje građani razumeli u prosveti. Dozvolite da konstatujem u uvodnom delu i da kažem, ako je vaspitanje i obrazovanje primarni resurs našega društva u uslovima tranzicija, ono zaista i jeste primarni resurs, onda ono može uveliko pridoneti progresu modernizacije Republike Srbije, samo ako se stvore uslovi za njegovo optimalno funkcionisanje. Verujem, dame i gospodo narodni poslanici, da se svi slažete sa ovom konstatacijom. Zato su reforme vaspitanja i obrazovanja i njegova ekonomska osnova ključni momenti, a da ne kažem i imperativ projekta modernizacije Srbije, koju provodi Vlada Republike Srbije, na čelu sa gospodinom Aleksandrom Vučićem. Isto tako, složićete se da je znanje ili vaspitanje i obrazovanje, da je pretpostavka demokratije. Znanje i vaspitanje jačaju demokratiju a neznanje pogoduje diktaturi. Zato i nije čudo što su mnoge evropske i ne samo evropske nego i svetske vlade u svojim programima dale vaspitanju i obrazovanju značajna mesta i u svojim ekspozeima prilikom podnošenja i biranja vlada evropskih država. Naš predsednik Vlade, gospodin Aleksandar Vučić, je dao značajno mesto u ekspozeu koji je podneo ovde kako znate, nama narodnim poslanicima 27. aprila gospodnje 2014. godine. Neću da govorim o tom ekspozeu, svi ste ga dobili, ali samo da kažemo da je on najbolji, da je on najkonkretniji, najprecizniji, najveći, 52-e kucane strane i da je najbolji od svih 72 prethodna. I ono što je bitno za današnju raspravu jeste da u ekspozeu predsednika Vlade, gospodina Aleksandra Vučića, vaspitanju i obrazovanju posvećeno je četiri stranice teksta. Poštovani narodni poslanici, ja sam upoređivao prethodni ekspoze i tu je polovinu prethodnog ekspozea bivšeg predsednika Vlade, znači polovina je samo od bivšeg posvećena četiri strane od osam strana koliko je čitav ekspoze. Na stranici 32 premijer je rekao, citiraću jednu rečenicu – ova Vlada će reformisati obrazovni sistem, završen citat. Ja verujem da hoće. Zašto? Jer je proces vaspitanja i obrazovanja i reforma dugotrajan proces, a ona će pokušati na neki način da ga reformiše i ovaj naš prosvetni Nacionalni savet da bi prosvetni Nacionalni savet imao ulogu koja mu je predviđena zakonom o kom smo čuli u početku rasprave, on mora da zna na šta dolazi, dame i gospodo narodni poslanici. Dozvolite, da kažem nešto o Nacionalnom prosvetnom savetu i kakvo je stanje, vaspitanje i obrazovanje u našem društvu. Moram da kažem, složićete se sa mnom da postoji najmanje dvadesetak karakteristika našeg sistema vaspitanja i obrazovanja u onom smislu u kakvom je ono danas, a nije sjajno, ja ću nabrojiti samo desetak. Prvo je tatizacija, na to Nacionalni prosvetni savet dolazi, a tatizacija vaspitanja i obrazovanja čitavog sistema. Drugo, politizacija sistema. Mi smo sistem vaspitanja i obrazovanja do temelja politizovali, što nije dobro. Treće, birokratizacija o kojoj je bilo malo reči, dakle, dolazi Nacionalni prosvetni savet i na to područje. Antipedagogizacija, bilo je reči oko toga kod narodnih poslanika. Smatram da je to jedan od najvećih problema danas u vaspitanju i obrazovanju, jer smo vaspitnu funkciju škola i društva totalno zanemarili, a Nacionalni prosvetni savet to treba da stavlja na dnevni red i ja mu preporučujem da najpre to stavi na dnevni red, dakle, pedagogizaciju, da redefiniše opšti cilj vaspitanja i obrazovanja od koga se polazi, jer mi smo zadržali opšti cilj vaspitanja i obrazovanja iz socijalističkog perioda, odnosno od 1990. godine. Vidite, našta dolazi Nacionalni prosvetni savet, ovaj koji ćemo danas ili eventualno sutra izabrati i ovo su po meni zaista činjenice o kojima trebamo svi skupa voditi računa. Sledeći problem, komercijalizacija, mi smo vaspitanje i obrazovanje sveli na komercijalizaciju. Dakle, o tome posebno neću govoriti, a kad to kažem izbacivanje programa bivši Nacionalni savet je izbacio iz pojedinih nastavnih predmeta patriotske sadržaje. Mogu vam sad govoriti po nastavnim predmetima, ali nemam nameru da zamara, ali ako bi bilo potrebno zbog važnosti i Nacionalnog saveta i programa rada koji on ima. Ipak ću spomenuti da je bivši nacionalni prosvetni savet izbacio iz muzike iz osnovne škole iz jednog razreda, kada je područje slušanja muzike baš našao „Marš na Drinu“ da se izbaci, ili iz srpskog jezika „Smrt Smail age Čengića“, „Deseto pjevanje iz jame“, itd. Ima tu masu problema, nemam nameru da kažem šta je bivša vlast, do čega je dovela. Dovela je do ovoga o čemu ja govorim. Dalje, tekstomanija je karakteristika u kojoj Nacionalni prosvetni savet mora da vodi računa? Mi smo sveli naše učenike da samo pišu testove. Loši i skupi udžbenici o kojima je bilo reči, ovde, a da ne kažem, neki se upotrebljavaju u zadnjih 20 godina, čitali ste u štampi ovih dana. Eto gospodo gde je bio bivši Nacionalni savet. Dvadeset godina nisu menjani udžbenici, ali su oni loši, skupi. Imali smo negde oko 80 izdavača. Morate priznati da ipak sada zakon o udžbenicima će biti malo drugačiji nego kao do sada. Široko polje korupcije, o tome posebno da ne govorim. Od predškolske ustanove do visoko školskih ustanova, po vertikali, evo biću otvoren, nastavnik, direktor škole, školska uprava, ako hoćete čak i inspekcija. To je vertikala koju ova Vlada i ovaj ministar pokušava na neki način da razbije. Nepostojanje nacionalnog okvira kvalifikacija, danas imamo raspravu u drugoj sali o tome. Dakle, ipak je došla na dnevni red, 20 godina je nemamo gospodo iz bivšeg režima. Dvadeset godina nemamo tu kvalifikaciju. Dubina ponora vaspitanja i obrazovanja u koji nas je doveo bivši režim, traži mobilne i stručne timove, kako u Ministarstvu prosvete, tako i na katedrama za pedagogiju, filozofskih fakulteta i učiteljskih fakulteta. O tome ni reči danas. A oni su zaduženi za viziju vaspitanja i obrazovanja i Nacionalni prosvetni savet treba da usko sarađuje najpre sa njima, a onda sa nama, jer oni su stručni. Zamislite da u nijednom nacionalnom prosvetnom savetu nema najvećeg pedagoga danas živućeg u Srbiji. A da ne kažem da Srpska akademija nauka je akademija nauka, ali nema nijedan akademik iz područja vaspitanja i obrazovanja. Pedagog nema ni jedan. Duboko mora da se zamisli i Akademija nauka i ova Narodna skupština ucelini. Dozvolite da kažem, pošto je bilo kritika na račun sadašnjeg ministra i Vlade, da kažem šta je to u kratkom roku učinjeno za ovu godinu dana, iako se kasni, kako rekoše opozicioni poslanici sa nacionalnim prosvetnim savetom. Moja je konstatacija, bolje je i da se kasni, ali da ga pravilno izaberemo. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ni bivši Nacionalni savet za visoko obrazovanje, nismo bili pravilno izabrali. Dve godine smo muku mučili da anuliramo jednog člana Nacionalnog saveta koji po zakonu nije izabrala bivša vlast vidite. A bolje da kasnimo a da ga pošteno izaberemo, jer će pre napraviti ovo o čemu sada govorim. Prvi put nakon 20 godina, javno i transparentno, objavljeni su tehnološki viškovi, ali i potrebna radna mesta preko Ministarstva prosvete. Da li je tačno, gospodo iz opozicionih klupa, ovo što govorim? Pa zašto je ovo bitno? Zbog korupcije. Šta se uspostavilo? Umesto manjka 14.000 viška radnih mesta, manjka sedam. Pa otkud su ovih 7.000 radnih mesta? Pa to su krili direktori koje ste vi izabrali, moram da to kažem. Koji su zajedno sa školskih uprava ubacivali unutra pojedine i normalno dobijali određene naknade za to. Drugo, prvi put nakon 15 godina, počela se pročišćavati prosvetna inspekcija, kao oličenje korupcije. Hoćete reći da nije i načelnik inspekcije smenjen? Zašto ste ga trpeli 10 godina ranije, a znate da je sukob interesa, da imamo, da ne kažemo i firme, preduzeća za prodaju udžbenika. Prvi put transparentno izvršeno je javno i otvorena rasprava o Zakonu o udžbenicima, čije će zaista, o kome ste se i vi pozitivno izjasnili gospodo iz opozicionih klupa. Neće više biti dva bukvara u prvom razredu. Jedan ostavlja se u školi, da, gospodine koji se smeje iz opozicionih klupa, a drugi da nosi učenik. Znate zašto je onaj drugi bio u školi? Jer je neko postotak uzimao. A to su ministri bivši gledali, ali nisu reagovali. Prvi put, zadnjih 20 godina, prekinuto je javno i otvorena praksa izbora dekana po treći put na fakultetima, neki su bili 20 godina. Ova Vlada je to zaustavila, ovaj ministar je to zaustavio. To vi znate vrlo dobro, pratite kao i ja. Prvi put u zadnjih 15 godina ostavljeno je fakultetima i studentskim parlamentima da odrede broj ispitnih rokova. Jel tačno gospodo iz opozicionih klupa? To smo u zadnjih 15 dana usvojili. To su ogromni napredci, to je ta reforma kojom teži ova Vlada Republike Srbije. Prvi put se uvodi i završava, uvodi se nacionalni okvir kvalifikacija. Verovali ili ne, 25 godina je nemamo. A evo danas imamo raspravu u drugoj sali o nacionalnom okviru kvalifikacija na zadovoljstvo svih naših učenika, svih naših studenata i njihovih roditelja i to će uskoro biti usvojeno. Evo nas danas biramo jednu polovinu nacionalnog prosvetnog saveta, čija je odgovornost izuzetno velika, ja se potpuno slažem, zato svaki član nacionalnog prosvetnog saveta, trebao bi da bude najbolji prosvetni radnik u teoriji, u praksi u svojoj struci. Da li ćemo to dobiti? Naravno da nećemo. Ne zbog toga što mi to ne želimo i što ne žele predlagači, već je zakonski okvir nas ograničio, jer pojedina udruženja delegiraju pojedine delegate, a imate udruženje sa tri člana i onda daje svog kandidata, a ne najboljeg prosvetnog radnika određene struke. To bi trebalo biti nacionalni prosvetni savet trust mozgova po pojedinim nastavnim, ajde da kažemo, predmetima, ili naučnih disciplina, ali nažalost, nije. Da ja vas gospodo narodni poslanici previše ne bi gnjavio sa ovim tvrdnjama, dokazima, dozvolite ipak da na kraju kažem ovu rečenicu – nije važno što se kasni sa izborom nacionalnog prosvetnog saveta, važno da je on pravilno izabran, važno da su to čestiti i pošteni ljudi a većina jeste, ali ne mogu nikako da shvatim, citiraću jednu poslanicu iz opozicionih klupa koja kaže: „Tu ima sjajnih ljudi, ali ja neću glasati ni za koga.“. Zamislite tu rečenicu, ima sjajnih ljudi ali neću glasati ni za koga. Ne mogu da shvatim da to u ovoj Narodnoj skupštini, visokom domu, izreče jedan narodni poslanik. Na kraju gospodine potpredsedniče Bečiću, moja malenkost, a kako ste čuli i svi članovi naše poslaničke grupe SNS, daće podršku ovom nacionalnom savetu, sa željom da se ide u dalje reforme. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem se profesore Atlagiću. Gospodin Stefanović nije tu. Narodni poslanik Mileta Poskurica. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ja bih se, a u naporu da izbegnem ponavljanje ciljeva, uloge i značaja nacionalnog prosvetnog saveta, a da istovremeno ne mogavši da prećutim komentare koji su u ovoj raspravi, trebao bi da bude akademska da li ton političarenja ili politikanski, a u kontekstu da se sve stavi u nekakvu ravan odgovornosti hijerarhije donošenja ovoga predloga i nalaženje pred poslanicima, hteo da istaknem da je nama važno da konačno imamo pročišćen spisak kandidata, u meri u kojoj je mogao da se uradi posle više intervencija odbora, da je odbor radio blagovremeno i pravovremeno, po metodologiji koja je ranijim zakonom, osnovnim zakonom predviđena, da ako nešto u toj proceduri koja je ponekad bilo i da malo liči na samoupravne mehanizme, pa otuda takva mogućnost da predlagači kasne ili da se ne povinuju zahtevima odbora, koji je imao ozbiljnu integrativnu funkciju, morao je sve te predloge da dobije, da ih složi, da svačiju geografiju pročita, da nađe adekvatno obrazloženje od svakog kandidata i njegovo mesto u spisku. To je rezultovalo potrebom da se nakon sednica koje su održane u proleće, traži od nekih udruženja i nekih predlagača da poprave, koriguju svoje spiskove. Recimo neki od njih su se oglušili na to, pored postojećih ljudi koji nisu bili po zakonu moguće kasnije u autentičnom tumačenju da se nađu na listi ipak ostali, ali su dopisani novi ljudi koji bi po zakonu bili. Dakle, svuda postoje nekakvi razlozi za kašnjenje, a relativni značaj tog kašnjenja možemo na kraju i shvatiti kao jednu relativizaciju problema. Ne možemo shvatiti da je to nešto napravilo dar-mar u Srbiji, u prosvetnom sistemu koji je očigledno, da ne citiram poslanika Atlagića, govorio o radu ministarstva i o brojnim aspektima njegovog širokog delovanja ne pokrivajući samo resor o kome mi govorimo, resor tehnologije, visokog obrazovanja, itd. Ja verujem da ćemo na ovaj način kako smo sa ovim predlogom izašli pri našem definitivnom odnosu pri izboru kandidata na osnovu biografija koje poseduju, de fakto su biografije takve da zaista svako sigurno ima ono što je za mesto za koje konkuriše dovoljno da je na sreću više takvih kandidata i da možemo gotovo u svim slučajevima sem u jednom gde akademici prosto nisu, jednostavno, dali drugog kandidata i to su članovi odbora jednostavno tako, stali smo u principu na tu stranu da nećemo više potencirati uprkos dopisu da pošalju drugog kandidata. Neka to bude čovek koga su predložili. Naravno da su bili izbori na akademiji, razni objektivni razlozi koji su bili kakvi su bili. Svi su manje-više održali neposredne uslove pod kojima ili podržali pravilnik i postojani uslov po kojima se mogu birati. Nadležnost Saveta u kontekstu onoga što ono pruža ministarstvu, gde se ta spona često dovodi u vezu je takva da se ona prosleđuje ministru kao ideja, kao preporuka, kao predlog, ali istovremeno na sednicama saveta prisustvuje čovek iz ministarstva, neko ovlašćeno lice koga ministar tamo pošalje. Dakle, ta komunikacija nije nikada bila izbrisana i ona nije mogla da utiče na kvalitet ili na mehanizme predloga kojima bi Nacionalni prosvetni savet radeći u punom sastavu izvan isteka mandata mogao da utiče na neke zakonske projekte. Konačno, čuli smo i spisak sednica i sadržaj tema o kojima je raspravljano. Mnogi od zakona koji su ovde bili, već su bili raspravljani. Nisu to dnevne promene, mi nastajemo kandidujući svoje političke programe da pokažemo da imamo stratešku potrebu da nešto radimo godinama unazad. Ne možemo naravno strateške elemente ili strateške pravce, ciljeve u obrazovnom sistemu menjati dnevno, od sednice do sednice, pa sad, recimo, nedostaje, parafraziram, jedna sednica iz, recimo, aprila meseca koja bi presudno uticala na kvalitet Zakona o udžbenicima koji je sam po sebi veoma revolucionaran i prosto je nemoguće da dopis i izveštaj ministarstvu nije došao od Nacionalnog prosvetnog saveta o ranijim razmatranjima tog problema koji se jako dugo razmatrao, jako dugo u akademskoj javnosti ocenjen kao značajan problem, a ovde se spočitava da bi to sad možda bilo nešto drugačije, da je taj Savet funkcionisao u datom trenutku. Uvek treba uzeti u obzir i činjenicu da su predlagači, ne tako revnosno vraćali nazad potrebu da isprave svoje predloge, a onda smo ih dobijali kada su dobijali, a odbor je tu zaista morao da kompiluje više različitih uticaja, više različitih, kako bih rekao, predloga i stavova da nalazi načina za razrešenje nejasnoća. Mislim da odbor najbolje radi u tom segmentu, u tom lancu odgovornosti, tako da zajedno kao član odbora sa drugim kolegama iz svih stranaka naše odluke su bile gotovo jednoglasne, gotovo jednoglasne po svim pitanjima koje smo tamo doneli, te mislim da nismo na taj način dramatično izgubili i doneli neprijatnost ili nezgodne činjenice koje bi u funkcionisanju ovog sistema bile od presudnog značaja za dalju smernicu razvoja i ispunjavanja strategije koja je već doneta na nivou ministarstva, usvojila Vlada itd. Dakle, mi sada snosimo odgovornost za personalni izbor ljudi koji se tu nalaze, kažem, biografije jesu takve kakve jesu. Mi moramo dobro protumačiti biografije, uključiti svoje informacije koje imam o tim ljudima i pravilno izabrati ljude koji će narednih šest godina obnašati ovu odgovornu funkciju, a da se prosto onako kako je zakonom predviđeno nastavi delatnost Saveta. Oni svoje izveštaje redovno dostavljaju odboru, dostavljaju Vladi. Ako tu postoji problem u komunikaciji, ako tu postoje zakonske prepreke da mi tu možemo da intervenišemo ili oni sami misle, članovi odbora, da nešto u tom lancu funkcionisanja nije dobro, pa oni su konačno i ovlašćeni da daju predloge ministru, da se izvrše određene izmene zakona. Kao što znate, mi zakone možemo popravljati, korigovati, dovoditi ih u opseg u kome će oni biti najoptimalniji za primenu ove važne strateške oblasti naše države. Dakle, te strateške ciljeve stranka kojoj pripadam, kako je na izborima i zacrtala, nastoji da u kontinuitetu reformski sprovede, ne stavljajući na velika zvona – to je naših ruku delo, a vi niste to uradili, a mogli ste; nego prosto hoćemo da to uradimo preko onih kanala, onih sistema koji su zakonom predviđeni, između ostalog to je i uticaj Nacionalnog prosvetnog saveta tj. šire javne rasprave, to je uticaj akademske zajednice, a da pri tome izbegnemo svaku koaliciju, interes ili svako nametanje stavova. Mi to želimo da uradimo na tako transparentan način, da nešto što ostvarimo bude preporuka za budućnost ili model koji će moći i drugi da koriste u donošenju sličnih zakonskih odredbi ili sličnih pravila ponašanja. Tako da, verujem na kraju krajeva, da završim ovu svoju priču, da ono što smo dobili je jedan validan tekst koji je prošao predloge kandidata, neki su vraćeni po nekoliko puta, da je to na nivou predlagača, a to je demokratska procedura, pročešljano i da su na listu stavljeni oni na koje naravno ni poslanici, ni ministarstvo nisu mogli da utiču, nego da ta autentičnost potiče iz baze. Na nama je da sada izaberemo ljude koji su predloženi da formiramo rad Nacionalnog prosvetnog saveta u punom mandatu, u punom sastavu, da može da odlučuje o onim nagomilanim pitanjima i važnim pitanjima, pre svega analize efekata onoga što smo dosadašnjim izmenama zakona, radeći na izmenama reformskim delovanjem ministarstva uradili, da vidimo da li to što smo mi ocenili kao reformsko zaista takvo jeste i da nam Nacionalni prosvetni savet eventualno da sugestiju da bi možda nešto još od toga trebalo uraditi, upotpuniti. Završavam činjenicom onom o kojoj smo i govorili, da mi danas raspravljamo o jednom važnom strateškom dokumentu o kvalifikacijama, ono što smo jako dugo imali, što smo imali svakodnevno, upite kao poslanici, kao ljudi iz zakonodavne sfere kada su pitali – šta moje dete učeći to i to postaje? Kada ga nema u Nacionalnom registru kvalifikacija, ono neće moći nikada da nađe posao. Evo, mi smo na pragu razrešenja jednog takvog problema. Mi danas raspravljamo o tom nacrtu i verujem da ćemo nastaviti kada izaberemo članove Saveta da radimo još kompetentnije i naravno odgovornije. Skupština ima pravo da neažurnog člana Saveta razreši, a mi nekada imam utisak raspravljamo kao da baš ta tema da smenjujemo neažurne članove koje nam nikonije sigmatizovao, prosto ovo je istek mandata ljudima sa kojima smo zadnjih šest godina praktično bili zadovoljni. Takva ideja nije došla ni od kuda, a to podrazumeva više od mandata jedne Vlade, ovakvog ili onakvog sastava. Hvala.
Zahvaljujem dr Poskurica. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnje sednice, gospodine Bečiću, o izboru prve polovine članova Nacionalnog prosvetnog saveta kojima je mandat istekao 18. marta 2015. godine, raspravljamo danas ovde bez prisustva i jednog gosta iz neke druge institucije. Ja smatram da je to jedna dobra prilika, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, da se nas 250 ovde povodom rasprave o jednoj oblasti koja je za svaku savremenu demokratsku državu veoma važna, a to je oblast obrazovanja, pogledamo u oči, poštovana gospodo, i da sumiramo i rezultate našeg rada u toj oblasti u prethodnih godinu i po dana. Danas je 14. oktobar 2015. godine. Gospođa Jerkov, predsednica Odbora za prosvetu je fino rekla da sedam meseci nemamo funkcionišući Nacionalni prosvetni savet, a Nacionalni prosvetni savet, poštovana gospodo, njegovo delanje, rad tog tela, tiče se razvoja, obezbeđivanja i unapređivanja kvaliteta vaspitanja i obrazovanja. To znači, poštovana gospodo, da mi ovde u našoj državi tokom sedam meseci nemamo funkcionišuće telo koje se bavi razvojem, obezbeđivanjem i unapređivanjem kvaliteta obrazovanja i vaspitanja. Onda narodni poslanici iz vladajuće većine, gospodin Orlić, gospodin Poskurica, gospodin Atlagić, ovde nama saopštavaju da to nije toliko strašno, šta znači sedam meseci kada sada imamo priliku da izaberemo najbolje ljude. Znači, poštovana gospodo. Gospodin Orlić nama ovde odgovara a ovu primedbu time što kaže – Možda, samo možda. Ja naravno otvaram rečnik da vidim šta bi to moglo da znači – Možda. Kada govorimo o Nacionalnom prosvetnom savetu, kaže – Možda znači može biti da. Ja onda ovako zaključujem, gospodin Orlić nama saopštava – Može biti da Nacionalni prosvetni savet radi, a može biti da ne radi, nema sada mnogo… Ne može, poštovana gospodo. Ne možemo rečju „možda“, „može biti da ne“ mi sudimo o ne funkcionišućem Nacionalnom prosvetnom savetu. Ako za sedam meseci, gospodine Bečiću, nemamo funkcionišuće telo koje se bavi razvojem, obezbeđivanjem i unapređivanjem kvaliteta obrazovanja i vaspitanja, onda je to najozbiljnije pitanje za našu raspravu ovde, kome moramo da posvetimo strašnu pažnju i da vidimo ko je odgovoran ovde među nama, koji narodni poslanik, poslanici kojih političkih stranaka, što mi imamo sedam meseci nefunkcionisanja Nacionalnog prosvetnog saveta. Ja mislim, poštovana gospodo, i bilo bi mi drago da smo ovde svi saglasni oko toga da je obrazovni sistem jedan od najvažnijih segmenata naše države. Osnovne funkcije obrazovnog sistema, međutim, u našoj državi deluju kao da su razorene i slučaj Nacionalnog prosvetnog saveta, njegovog nefunkcionisanja u trajanju od sedam meseci je primer za svakoga ko hoće da posumnja u to da nama obrazovni sistem uopšte funkcioniše, poštovana gospodo. Nije tu reč samo o Nacionalnom prosvetnom savetu. Mi smo ovde imali slučajeve da se ignorišu predlozi da se akademska čestitost uvede u sistem visokog obrazovanja. Imali smo jedan nezabeleženi u istoriji našeg parlamentarizma slučaj da se dan uoči rasprave na sednici Skupštine povlači iz procedure jedan Zakon o udžbenicima, poštovana gospodo. Za mene to znači da je delanje, pre svega, ove vladajuće većine bilo u ovih godinu i po dana takvo da oni ljudi koji zaključuju da je naš obrazovni sistem razoren imaju argumente za tu tvrdnju. Ako imaju argumente za tu tvrdnju, onda se ja vraćam na pitanje sa početka – a, čija je odgovornost što je to tako? Ponavljam, ne bi trebalo da rečima „možda“, koje je koristio gospodin Orlić, ili rečima „nije toliko strašno“, koje su koristili gospoda Atlagić i Poskurica, mi bežimo od odgovornosti za neuređenost jedne oblasti, poštovana gospodo. Ja zaključujem da ovu većinu ovde nije briga za obrazovanje, da je ovoj većini ovde obrazovanje jedna sporedna stvar, koja obrazovanje tretira samo kao nepotrebni trošak. To moramo da menjamo, poštovana gospodo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić, ovlašćeni predstavnik.
Hvala. Svakako, replika. Dve stvari ovde zaslužuju intervenciju s moje strane. Prvo, to da li većinu jeste ili nije briga, mislim da dovoljno govori činjenica da vrlo rado i vrlo posvećeno, mislim da je to jedna od omiljenih reči kolege koji je repliku izazvao, rekao bih vrlo namerno, demonstriramo prilikom ove rasprave i ne samo prilikom ove rasprave, govorio sam o tome danas, i prilikom svega onoga što smo kao predstavnici svoje stranke na nadležnom odboru radili u međuvremenu. Nama je i te kako stalo i siguran sam, kada zaključimo ovu raspravu, potvrdićemo taj utisak svi zajednički, nema tu ništa sporno. Što se tiče onog možda, moje možda, dame i gospodo, mislim da je to bilo jasno svakome ko je želeo da mu bude jasno, ako neko to odbija, ja tu ništa ne mogu, odnosilo se na predlog upućen nekom drugom, svakako ne onome ko je repliku izazvao. Ostavljanje nekog prostora da se možda razumemo, evo ga opet možda, oko mojeg viđenja zašto mi imamo dinamiku u radu kakvu imamo danas i na osnovu onih reakcija koje su usledile, ja sam zaključio – to razumevanje smo mi postigli, tako da nema prostora da kolega koji je izazvao repliku bilo šta negoduje, niti otvara sopstvene dileme po tom pitanju. U svakom slučaju, to se nije uopšte odnosilo na, što je upravo kazano, možda radi Nacionalni prosvetni savet. To nisam rekao nijednom. Ali, dobro je što konsultujemo rečnike i ostale knjige. U tom smislu sam ja i citirao Dositeja u onom prethodnom izlaganju. Tada sam citirao i reči Ljubivoja Ršumovića, sa otvaranja pretposlednjeg sajma knjiga, koji je upravo te reči upotrebio i kazao da knjige otvaraju jedne nove oči, da su zato važne. Ima veze i sa citatom koji je koristio kolega Stojmirović, oči kao ogledalo napred, sličnost sa nazivom Srpske napredne stranke i njenim osnovnim političkim pravcem je slučajno, osim ako možda nije. Ali, bilo bi dobro da koristimo čula kojima smo opskrbljeni na najbolji mogući način, pa i da se dobro gledamo, a i da se dobro čujemo danas. A, snimci, još jednom, postoje. Možemo da upotrebimo oči i da pogledamo i to zajednički. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Molim vas, gospodine Pavićeviću, vrlo ste vešto izazvali nekoliko replika kada ste spominjali jedan broj poslanika. Da bi se vama omogućilo da ponovo imate repliku, onda morate strpljivo da sačekate da ti poslanici na kraju mogu da kažu ono što ste vi u svom izlaganju rekli. Gospodine Atlagiću, izvolite.
Hvala. Šta da kažem za ovu repliku? Dozvolite da ipak kažem, kada kažem da nije strašno kada sam rekao što kasni malo izbor članova Nacionalnog prosvetnog saveta, gospodin Orlić je dobro obrazložio, čak i predsednica Saveta, pa je, pored ostalog, kasnio iz nekih tehničkih razloga. Bolje da je i kasnio, a da smo ga po zakonu izabrali, jer prethodni za visoko obrazovanje nije i nanelo je štetu, kao i Prosvetni nacionalni savet prethodni naneo je štetu o kojoj sam govorio i nabrajao. Dozvolite da kažem da bi bolje bilo da je još više kasnio, a da nisu izbacili iz slušanja muzike „Marš na Drinu“, kao što je to prethodni. Ja se nadam da će ovaj to vratiti. Zato je dobro da izaberemo u skladu sa zakonom i dobre članove Prosvetnog saveta. Isto tako, bolje da kasnimo, pa i četiri, pet meseci, a da vratimo Ivan Goran Kovačić „Jama“ iz srpskog jezika i baš deseto pevanje u kojem se govori o pokolju Srba. Bar smo to našli, prethodni Nacionalni savet itd. Ovde se govori o akademskoj čestitosti. Nije čestito akademski, ni građanski pošteno govoriti u ovom visokom domu o akademskoj čestitosti, a sve amandmane koje predložim, nikada u Skupštini ne budem u danu za glasanje i ne glasam za te amandmane. To je ispod svakog civilizacijskog i kulturnog nivoa. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine gospodine Bečiću, tri su sada napomene koje želim da saopštim u replici poštovanoj gospodi narodnim poslanicima Orliću i Atlagiću. Najpre, podsećam gospodina Orlića, poštovani gospodine Bečiću, da termin „možda“ ne možemo ni u kakvoj formi da upotrebimo kada govorimo o odgovornosti za nefunkcionisanje Nacionalnog prosvetnog saveta, koje je trajalo sedam meseci. Ne možemo da koristimo reči – može biti da funkcioniše, može biti da ne funkcioniše. Umesto takvog, po mom sudu, pogrešnog pristupa, predlažem gospodinu Orliću da se veže za princip etike odgovornosti, da se utvrdi ko je odgovoran za nefunkcionisanje i da imamo onda nakon jasno utvrđene odgovornosti i sankciju za to. To bi bilo odgovorno delanje. Druga stvar, gospodin Atlagić kaže – trebalo bi da čekamo, nije loše da se čeka, ima tu dobrih stvari. Ali, poštovana gospodo, od 8. juna je u proceduri ovaj predlog ovde, upravo ovaj predlog o kome danas razgovaramo. Od 8. juna do 8. jula je jedan mesec, avgusta drugi mesec, septembra treći mesec, oktobra četvrti mesec. Pa, što je četiri meseca čučao ovaj predlog bez ideje da o njemu raspravljamo, poštovana gospodo, gospodine Bečiću i gospodine Atlagiću? Treća stvar, moram ovde da kažem, nije primereno, ja mislim, gospodine Bečiću, kada jedan narodni poslanik drugom narodnom poslaniku ovde kaže – ti samo izazivaš replike. Gospodine Bečiću, ne može ovde tako da se obraća narodnom poslaniku, jer Skupština jeste mesto za dijalog, za rasprave. Neko ko izazove replike, znači da ima drugačiji pristup, možda bolji od onoga koji se čuo. Dijalog umesto monologa, poštovana gospodo naprednjaci, posebno u našoj Skupštini. Hvala.
Zahvaljujem. Zamolio bih da nema neposrednog obraćanja.
Ja sam se vama obraćao.
Kao što, gospodine Pavićeviću, ne vredi da pominjete moje ime i prezime, jer ja ne želim da repliciram sa vama. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, reklamiram član 104. Poslovnika, koji kaže – ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumače njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku; ako se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu, odnosno političku stranku čiji je narodni poslanik, pripada i toj poslaničkoj grupi, u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe; o korišćenju prava iz 1. i 2. stava ovog člana odlučuje predsednik Narodne skupštine. Vi imate pravo da date repliku gospodinu Pavićeviću, ali pod uslovom da su ispunjena prva ova dva uslova. Poslednja replika gospodina Pavićevića je bila sasvim neosnovana. On je izazvao replike na koju su odgovorili gospodin Orlić i na koju je odgovorio gospodin Atlagić. Vi ste posle toga dali priliku gospodinu Pavićeviću da još jednom replicira, iako nisu ispunjeni uslovi iz stava 1. i 2. ovog člana, a na osnovu čega vi možete odlučiti, a ne morate da mu date repliku. Ja imam razumevanja što ste bolećivi prema opoziciji, ali samo pogledajte statistiku koliko puta neosnovano koristi pravo gospodin Pavićević, pogledajte samo u zbiru koliko on replika ima i većina njih je bila bez ikakvog osnova. Molim vas da u buduće malo povedete o tome računa. Pri tome, ne zameram što favorizujete opoziciju, ali ipak tu moramo imati neku meru. Zahvaljujem. Ne tražim da se o tome glasa.
Zahvaljujem se, gospodine Rističeviću. Sigurno da gospodin Pavićević posle tog svog izlaganja, pominjući ime narodnih poslanika, želi da izazove repliku i da da sebi prostora za dodatnu minutažu, ali to je opet do tih poslanika da li će se upuštati u repliciranje gospodinu Pavićeviću. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući, i na reči i na strpljenju. Ovo radim sa ambicijom da ovo bude najkraća replika danas. Dakle, samo još jednom, pošto se izgleda opet nismo dovoljno čuli, videli ili razumeli, možda i sve troje, da ponovim poziv da zajednički konsultujemo snimak i da utvrdimo šta je ko tačno danas ovde rekao. Što se tiče onih priča o replikama, tu mogu da se složim i sa predsedavajućim i sa kolegom Rističevićem, svi smo mi konstatovali zajednički jednu istu stvar, a da je to nažalost pokušaj da se privuče pažnja i ništa više. Da dalje govorim o ovome bilo samo izlaženje u susret tim pokušajima, a ja za to, izvinite, nisam raspoložen danas. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, ja sam pažljivo pročitao ove predloge i prvo što mi je palo u vidno polje i što mi je palo na pamet da kažem i da sa vama podelim je sledeće. Po meni, ovaj savet je preglomazan, ima previše članova. Mi biramo polovinu. Znači, od 43 mi treba da izaberemo 22 i o tome vodimo raspravu. Za mene je to malo puno i mislim da taj zakon treba menjati i mislim da je osnovni zakon izašao je negde 2006. godine, koji je predvideo ovakav način biranja i ovako veliki broj. Znači, tu nisu male prinadležnosti kad imamo 43 osobe koje biramo, a od čega biramo svake tri godine zato što se neko pametan našao pa je rekao izabraćemo jedne na šest godina, druge na tri godine, tako da Narodna skupština svake tri godine mora da bira polovinu članova. Otuda verujem da je proisteklo i neko zakašnjenje, zamerke koje je uputio ovde jedan poslanik, akademski čestit, ne stoje. On je tražio prisustvo ministra prosvete. Ministar prosvete i pripadnici ministarstva dolaze kada su oni predlagači, a ovde je predlagač odbor i članovi odbora i koliko vidim ovde vode neku živu raspravu. Razlika između znanja i mudrosti je daleko veća. Za mudrost, sem znanja, treba vam iskustvo i opažanje i otuda verujem da akademski čestiti poslanik jeste u sferi znanja, ali do mudrosti još treba malo da prođe vremena da dobije odgovarajuće iskustvo i da iz sfere znanja pređe u mudre osobe, odnosno da mudro zbori i govori. Znanje je inače blago koje svog vlasnika svuda prati. To je izreka koja se odnosi na to i ja se sad pitam, s obzirom da ovaj savet po mnogim pitanjima, programima, recenzijama, udžbenika itd. ima neke svoje funkcije, koliko je naše znanje primenljivo? Video sam ovde razna društva koja na određen način delegiraju kandidate, odnosno predlažu kandidate za izbor članova Saveta i ovde su i Matica srpska, i Akademija nauka, ima raznih društava, istoričara, geografa, fizičara, hemičara, filozofa, likovnih pedagoga, psihologa. Ima i psihologa. Dakle, narodni poslanici mogu, koji budu smatrali da je to neophodno, akademski čestito, da se radi nekih svojih ličnih upotreba upute i kod članova Saveta koji dolazi iz reda psihologa, ali ono čega nema, a znanje mora da bude primenjivo i akademski čestito… Recimo, poznat je po akademskoj čestitosti Fakultet političkih nauka. Oni motkom uteraju tu političku čestitost i akademsku, i onda dođu ovde i nama pričaju kako treba da budemo akademski čestiti, a pri tome oni tamo hvataju pajsere, motke, itd. Sam njihov dekan je došao u nepriliku i najverovatnije ga nisu jurili motkama zato što je izdavao pecaroške dozvole. Najverovatnije da se nije akademski svidelo njegovo znanje i ponašanje na tom fakultetu i onda su Statut tog fakulteta uterali motkom ili nekim pajserom. Znam da je bila neka afera tamo. Dakle, te akademski čestite primedbe ne stoje iz prostog razloga što znanje mora biti primenjivo. Neki predavači mene moraju naučiti da malo bolje proizvodim, da nešto više znam, ali da to znanje bude makar malo primenjivo i da ja postignem malo bolje rezultate u proizvodnji, da učenici, studenti, a ovde se radi o učenicima srednjih škola… Prethodni poslanik je govorio kao da se radi o univerzitetu i fakultetu. Koliko znam, ovaj savet će da odlučuje o srednjoj i osnovnoj školi. Slažem se da ima profesora koji bi trebalo ponovo da se vrate u srednju školu. Slažem se da ima tamo nekih doktora nauka koji se obrću, koji po meni ne bi položili prijemni ispit za srednju školu, a imaju doktorske titule i zvanja. Zato je velika razlika između zvanja i znanja, a posebno znanja koje treba da se prenese na neke druge osobe da bi one bile, ne samo akademski čestitije, jer ta akademska čestitost dolazi pod sumnju od samog tvorca te reči, koji dođe i kaže – jedan predlog čuči negde u fioci. Kako jedan predlog zakona može da čuči ako smo akademski čestiti? Ako često gledamo u rečnik, izraz „čučati“ znači biti savijen u polusagnutom i sagnutom položaju, savijenih kolena, itd. Jedan zakon, jedan predlog svakako ne može da se sagne, savije kolena, itd. Kad već zovemo akademski čestito, kad već zovemo u pomoć neke rečnike, onda moramo da budemo dosledni i kada nešto sami iskažemo da to potražimo u rečniku koji nam je tu negde pri ruci i na klupi. Uglavnom, ovaj savet je, po meni, glomazan i to treba smanjivati, treba ići – ušteda je najbolja zarada i treba ubaciti društvo strugara, društvo glodača, društvo nastavnika strugara, društvo nastavnika glodača, društvo nastavnika učenika u privredi. Toga ovde nema. Oni ne delegiraju nikoga. Ukoliko želimo da budemo produktivno društvo, da proizvodimo, da izvozimo, nama svakako treba neka proizvodnja. Ne možemo mi da živimo njihovom glavom. Ne možemo da živimo u periodu od 2000. do 2012. godine kada je bilo bitno samo uvesti, a ne proizvesti. Nama treba neka ofanzivna industrija, treba nam proizvodnja da naše plate i penzije budu utemeljene na proizvodnji, da imaju osnov zbog čega će da porastu, jer u suprotnom ćemo i mi živeti od zaduženog, a ne od zarađenog, što je bila filozofija nekog prethodnog sistema koji je vodila stranka bivšeg režima. Zato se zalažem da ubuduće promenimo malo taj zakon, smanjimo broj članova i da ubacimo društva o kojima sam govorio, da znanje koje je prenosimo bude i primenljivo, da se ne bavimo samo filozofski temama, već da srednjoškolci koji izađu iz škole učenika u privredi, kada izađu strugari, glodači, brusači, bravari, kada izađu razna zanimanja… To što sam čuo tokari, to možete za obrtaj, a za mene su strugari strugari, bravari bravari. Nama je strugar ili bravar bio predsednik države, čak tvrdim da je bio malo bolji, nego što je to bio predsednik za vreme stranke bivšeg režima. Dakle, verujem da ta produktivna znanja mogu i na političkom planu daleko bolje da se iskažu, odnosno da oni kada dođu u priliku da dođu u Skupštinu, a šteta što nema strugara, glodača, nije to greška do političkih stranaka, već i do glasača što nisu ofanzivniji, što se ne udružuju i što sebe ne guraju na neku drugu listu, pa da ovde imamo više proizvodnih radnika, da imamo više seljaka. Zašto ovde nema društvo poljoprivrednih nastavnika, pa da nas oni nauče da proizvodimo bolje i da ih bude u Skupštini, već ovde slušamo neke prazne diskusije koje sebe nazivaju akademski čestitim diskusijama. Šta ćemo sa proizvodnjom, sa obrazovanjem? Za mene je svako obrazovan ko ima obraza. Znači, sve drugo se da naučiti, a šta ćemo sa znanjima koja su gotovo neprenosiva i ništa ne znače osim filozofije, nema na čega to da primenim, na čega da zalepim. Dakle, kada diskutanti diskutuju, treba da se zamisle koliki je njihov doprinos u fizičkom smislu i u smislu ljudi da se pripreme da što bolje proizvode, da napravimo što bolji rezultat i da ovo društvo konačno krene napred, da se okupimo oko neke nevolje, a tu ovi obrazovani stručnjaci treba da nas nauče, da se svi ujedinimo oko neke nevolje, da jednom podignemo svoje glave, zastave, državu i da krenemo napred, da ne idemo stalno unazad. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Rističević. Reč ima ovlašćeni predstavnik mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsedniče. Želela bih samo prethodnom govorniku da kažem da pročita da su svoje predstavnike u Nacionalnom prosvetno savetu i mi ćemo ih birati u danu za glasanje, predložile i Poslovno udruženje tekstilnih i kožarskih škola Srbije, Zajednica srednjih stručnih škola u području rada šumarstva i obrade drveta, Zajednica mašinskih škola, Zajednica saobraćanih škola Srbije, Zajednica ekonomskih, pravno-birotehničkih, trgovinskih, turističko-ugostiteljskih škola Srbije, Udruženje geodetskih i građevinskih škola, Udruženje srednjih stručnih škola u području rada hemije, nemetali, grafičarstvo i području rada geologije, rudarstvo i metalurgije za grupu metalurgija i Udruženje medicinskih škola Republike Srbije, elektrotehničkih škola Srbije, Udruženje srednjih stručnih škola u području rada hemije, nemetali, grafičarstvo. Prosto, nije tačno ono što je on govorio da nema predstavnika tih obrazovnih profila ni među kandidatima, ni među članovima Nacionalnog prosvetnog saveta. Neke od njih biramo sada, neki su već u Nacionalnom prosvetno savetu, jer ne biramo sve članove Nacionalnog prosvetnog saveta sada. Mislim da ste mu dozvolili da na jedan neprimeren način govori o jako velikom poslu koji smo uradili. On je sa podsmehom govorio o ovom procesu koji je iza nas i ono o čemu mislim, gde ste morali reagovati, on je govorio o Fakultetu političkih nauka, na jedan izuzetno neprimeren način, izvrgavajući podsmehu činjenicu da je dekan tog fakulteta fizički napadnut i da motivi i oni koji stoje iza napada na tog čoveka nisu nikada utvrđeni. Umesto, da se pohvali činjenica da je Fakultet političkih nauka, fakultet koji je ustanovio termin „akademske čestitosti“ i princip akademske čestitosti, na koji su obavezni svi studenti tog fakulteta, vi ste dozvolili narednom poslaniku da ovde ismeva tu činjenicu. Mislim da je na jedan neozbiljan način pristupio izuzetno ozbiljnoj temi, a iz onoga što je govorio vidi se da čak nije ni pročitao materijal. Ono što on preporučuje da se izmeni već postoji u ovom predlogu, predstavnici srednjih stručnih škola imaju članove Nacionalnog prosvetnog saveta i čak i danas biramo neke od njih.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, kaže - biraju se dva člana iz reda predstavnika Zajednice srednjih stručnih škola. Jedanaest kandidata, a samo dva člana. O tome sam govorio. Dakle, od ovih 11 biće izabrano samo dva, ali zato imamo Društvo psihologa Srbije, imamo Sindikat delatnosti obrazovanja, redovnih profesora univerziteta, opet redovni profesori univerziteta, Univerzitet u Beogradu, Univerzitet u Nišu, Univerzitet u Kragujevcu, predškolske ustanove, evo sve nabrajam. Dakle, ja sam to pažljivo pročitao, ali mi se nije dopalo zato što, gotovo da nema ovih, znači biraju se samo dva. Nema iz poljoprivrede nikog, bira se jedan član iz Saveza učitelja Srbije, Društva istoričaraSrbije, Geografsko društvo i sve kada uzmeš doktor, mr, doktor, doktor, doktor, sve čudne titule, Srpsko hemijsko društvo, Srpsko filozofsko društvo itd. Radi se o srednjim školama i osnovnom obrazovanju. Meni ne bi smetalo da se radi o visokom obrazovanju. Rekao sam da prvo ima puno članova, 40 i nešto, da se biraju svake tri godine, umesto da izaberemo sve odjednom i da bude manji broj i da bude što više iz stručnih škola, ovde ste se trudili da bude što manje. Nismo mi donosili taj zakon 2006. godine, stranka bivšeg režima ga je donosila i zato vidim da neko ima potrebu da odbrani takvu vrstu predloga, koji je zasnovan na zakonu koji donet 2006. godine. Neko brani ono što se braniti ne može. Ja imam razumevanja i da trebam da doktoriram na Fakultetu političkih nauka i ja bih branio tamo neodbranjivo. Hvala.
Zahvaljujem. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Treba da dobije opomenu.) (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, ja sada reklamiram članove 106. i 107. Poslovnika naše Narodne skupštine. Umesto da narodni poslanik koji je malopre govorio prizna da je pogrešio tokom svog govora u izvesnim ocenama oko izbora polovine članova Nacionalnog prosvetnog saveta, uvaženi narodni poslanik je ovde izneo neprimerene ocene za delanje jedne narodne poslanice, koje se tiče njenog rada izvan Narodne skupštine Republike Srbije. Vaša je obaveza bila poštovani gospodine Bečiću, da ukažete dotičnom gospodinu, ne samo da to nije primereno, nego da ukoliko se desi da ponovi te reči, da će nužno po odredbama Poslovnika, članovi 108, 109, 110. do 113. dobiti opomenu za takvo delanje. Plus, gospodine Bečiću, gospođa Jerkov je vrlo precizno opisala da u Nacionalnom prosvetnom savetu sada imamo izbor polovine članova, da su neki ljudi već članovi u Nacionalnom prosvetnom savetu i da među onim ljudima koji su već članovi ima i predstavnika onih oblasti na koje je ovde iznesena primedba da ih nema. Dakle, apsolutno je ovo izlaganje bilo neprimereno, netačno i uvredljivo za jednu narodnu poslanicu. Vaša je obaveza bila, makar u ovoj poslednjoj stavci da reagujete gospodine Bečiću, da upozorite gospodina da takvo delanje ovde nije primereno i da mu kažete, da ukoliko to ponovi da ćete mu izreći meru opomene. Onda naravno, kao što to radimo sa opozicionim poslanicima Administrativni odbor, razrezivanje kazne, plaćanje kazne za ono što nazivamo neprimerenim delanjem u našoj Narodnoj skupštini poštovana gospodo i poštovani gospodine Bečiću.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Gospodin Rističević je dobio pravo na repliku u trajanju od dva minuta. Nažalost, vi ste uveli pravilo, lično vi, u ovoj skupštini da u zadnjoj rečenici i u zadnjoj reči kažete nešto da mi predsedavajući ne možemo da reagujemo.
Možete. Ako je poslednja rečenica, možete.
Gospodine Pavićeviću, uvaženi profesore, ja bih zamolio da se kulturno ponašate u velikoj sali Narodne skupštine. Ne koristite mogućnost da vi, što je vaša, trebalo bi obaveza, da isključite mikrofon kada završite izlaganje, mikrofon ostane uključen i da vi na ovakav način komunicirate sa predsedavajućim. Ja bih vas zamolio, uveli ste to neko pravilo u Narodnoj skupštini da u zadnjoj reči ili rečenici kažete nešto što ne biste trebali da izgovorite i gde mi predsedavajući ne možemo da reagujemo, ne možemo da opomenemo i gde na ovakavnačin komunicirate sa političkim neistomišljenicima. Javljate se po Poslovniku i sada to zamerate nekom drugom. Voleo bih da se neko drugi javio i da sa potpunim razlogom mogu kao predsedavajući da reagujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, narodni poslanici, poštovani predsedavajući, reklamiram član 103. posebno stav 8. – u slučaju stava 7. ovog člana, predsednik Narodne skupštine dužan je da vreme koje je narodni poslanik koristio zloupotrebljavajući pravo iz stava 1. ovog člana, oduzme od ukupnog vremena koje pripada njegovoj poslaničkoj grupi u pretresu o tekućoj tački dnevnog reda, ako je njegovoj poslaničkoj grupi preostalo vremena za pretres. Ja verujem da gospodinu Pavićeviću nije preostalo vremena za pretres, ali je on zloupotrebio Poslovnik i umesto povrede Poslovnika on je imao klasičnu repliku iz člana 104. dakle, mogu da dozvolim da vi imate pravo da to dozvolite i svakako treba biti popustljiv prema opoziciji, jer se ponašaju kao Kalimero, stalno viču – nepravda, a ja recimo imam četiri replike u ovom sazivu, a on ima 64, možda i 74. To govori o tome, o popustljivosti predsedavajućih i ja vas molim da nastavite sa tom praksom. Što oni više govore, što više replika upotrebe, što više replika izazovu, to gore po njih, to im rejting više pada. Ništa uvredljivo ja nisam rekao iz čl. 106, 108. i 109. Taj član bi se mogao primeniti na mog prethodnog kolegu Pavićevića i ja nisam vređao nikakvu narodnu poslanicu, nikoga nisam pomenuo. Samo sam rekao – a ko treba da doktorira na Fakultetu političkih nauka, i ja bih branio taj fakultet i evo ja ću se ponuditi da doktoriram … Sačekajte, povreda Poslovnika…
Molim vas, gospodine Rističeviću, da se međusobno malo više poštujete kao narodni poslanici i uvažavate i da na ovakav način ne izazivate repliku.)
Ma, ja želim da doktoriram na tom fakultetu i kod njega i kod Janka Veselinovića.
Zahvaljujem se. Povreda Poslovnika, narodna poslanica mr Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem gospodine Bečiću. Podsećam vas na član 107. Poslovnika Narodne skupštine, na vašu obavezu iz člana 108. da reagujete ukoliko neko u skladu sa članom 107. uvredi drugog narodnog poslanika. Mene je narodni poslanik Marijan Rističević uvredio i ja zahtevam, bez obzira na to da li je on to uradio u poslednjoj rečenici i bez obzira na to da li u ovoj Skupštini postoji nekakva druga praksa, da vi iskoristite svoje, ne pravo, nego obaveze iz člana 108. i da izreknete meru opomene narodnom poslaniku koji meni sugeriše da ja određene stvari izgovaram zato što trebam da doktoriram na Fakultetu političkih nauka. Ja se svojim obrazovanjem ponosim. Vrlo rado ću svoje obrazovanje uporediti sa obrazovanjem bilo koga iz SNS, a to što ne poranimo svi jedno jutro pa doktoriramo …
Gospođice Jerkov, sada bih vas prekinuo da ne nastavimo ovo što je počelo da se dešava u Narodnoj skupštini.
U svakom slučaju zahtevam … [[Isključen mikrofon.]]
Gospođice Jerkov, gospodin Rističević je opomenut. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Nije opomenut.) Opomenut je kada je ponovo pokušao da izgovori to što je izgovorio u zadnjoj rečenici. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Zahtevam da kaznite.) Gospođice Jerkov, vi sada spominjete SNS koja nikakve veze nema sa ovim što je rekao gospodin Rističević, pošto vi vrlo dobro znate da on samo pripada poslaničkoj grupi SNS, ali ne i SNS, a vi niste rekli poslanička grupa i ja bih vas molio, gospođice Jerkov, da to sada ne radite, da ne uvlačite čitavu poslaničku grupu ili čitavu stranku sa vašom primedbom, opravdanom primedbom, koju je gospodin Rističević izrekao. Ja sam ga opomenuo i mislim da … (Aleksandra Jerkov, s mesta: Niste ga opomenuli, što je vaš posao.) Možemo sada da se ubeđujemo. Daću vam sineopsis da vidite da sam ga opomenuo. Kažem vam da ću vam dati mogućnost da pogledate i da vidite da sam opomenuo gospodina Rističevića. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Treba da ga kaznite.) Da li ćete biti zadovoljni ako nekoga kaznim u Narodnoj skupštini? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Da.) Na žalost, neću vam pričiniti to zadovoljstvo. Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Irena Aleksić.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Poštovane kolege, danas mi narodni poslanici imamo zaista jedan odgovoran zadatak, rekla bih, a to je izbor članova Nacionalnog prosvetnog saveta. Ja se neću u svom izlaganju preterano osvrtati na značaj ove institucije. Mislim da se do sada iz govora mojih kolega jasno vidi koliko je Nacionalno prosvetni savet jedna značajna institucija za naše obrazovanje, za našu državu. Ono na šta ću se veoma kratko osvrnuti jeste naše obrazovanje u celini. Pre svega morala bih da se nadovežem na izlaganje kolege Marka Atlagića, a to je značaj vaspitanja u celokupnom procesu obrazovanja koji je, bojim se, prilično zanemaren u našem obrazovanju i to je ono sa čim se mi profesori, nastavnici, učitelji svakodnevno susrećemo i verujte da stalno vidimo koliko to ima štetnih posledica, a najviše, verovali ili ne, na naše učenike. Takođe, osvrnula bih se i na reforme koje je naše obrazovanje pretrpelo u poslednjih deset godina. Naravno da je obrazovanje podložno reformama i da kao takvo stalno treba da se modernizuje. Međutim, u želji da modernizujemo naše obrazovanje bojim se da smo previše brzo, previše neprilagođeno prihvatili neke stvari sa strane, a odbacili neke tradicionalne klasične vrednosti, ponavljam klasične vrednosti, koje nikako nije trebalo odbaciti. Možda je zaista ono što smo primili sa strane trebalo malo pametnije, malo mudrije implementirati u naš sistem obrazovanja. Međutim, ono sa čim se susrećemo jesu naravno posledice svega toga. Jedno jako bitno pitanje – da li je naše obrazovanje savršeno? Naravno da nije. Da li su svi problemi koji postoje u našem obrazovanju nastali u poslednje tri godine i da li se mogu rešiti u poslednje tri godine od kako je SNS na vlasti? Naravno da ne. Znači, obrazovanje je jedan kontinuiran proces sa čijim problemima, sa čijim izazovima moramo da se suočimo svi, zaista u to duboko verujem i poslanici iz vladajuće koalicije i poslenici iz opozicije, to možemo jako dobro da pokažemo na radu odbora, da zaista svi imamo jedan duboko konstruktivan stav i to bih zaista volela da se prenese u ovoj sali. Znači, umesto što gledamo da li je došlo do zakašnjenja, jeste, i šta sada treba, da se fokusiramo sve vreme da zakašnjenje i šta smo time postigli? Verujte ništa. Ono zaista u šta duboko verujem, na šta sada treba da se fokusiramo, jesu ovi kandidati, odnosno njihove biografije, da zaista svi zajedno vidimo koji su to ljudi koji imaju najkvalitetnije, najbolje biografije, a koliko sam ja čitala, a i mnoge moje kolege su se složile sa tim, zaista ima jako kvalitetnih ljudi koji mogu svojim radom, svojim iskustvom da značajno doprinesu obrazovanju u našoj zemlji i zaista doprinesu tome da obrazovanje bude bolje, da bude kvalitetnije. Zato odbacimo sve drugo, zaista se osvrnimo na same kandidate i potrudimo se maksimalno svi zajedno da izaberemo najbolje ljude, najbolje kandidate jer to je ono u krajnjoj liniji što dugujemo našim građanima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se gospođice Aleksić. Molim službe kada bude gotov sineopsis da dostave gospođici Jerkov. Reč ima narodna poslanica Nevenka Milošević. Izvolite gospođo Milošević.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Drage kolege poslanici i građani Republike Srbije koji pratite naš današnji rad, meni je zaista veliko zadovoljstvo što danas imamo dobru priliku da pričamo o obrazovanju i vaspitanju u Srbiji, a ovo je prilika da detaljno pričamo i o članovima Nacionalnog prosvetnog saveta. Kao i moja prethodnica, neću se ponavljati, neću ponovo govoriti o važnosti i svim segmentima i nadležnostima Nacionalnog prosvetnog saveta. Dobili smo listu predloga za članove Nacionalnog prosvetnog saveta. Ova lista sačinjena je od 57 kandidata. Tu su biografije svih kandidata, a sa liste biramo 21 člana Nacionalnog prosvetnog saveta. Mandat predloženim članovima Nacionalnog prosvetnog saveta je šest godina. Ja bih ovom prilikom istakla šta bi trebalo da budu kriterijumi pri izboru članova Nacionalnog prosvetnog saveta. Najpre, to bi trebala da bude stručnost. O stručnosti imamo detaljno u biografijama kandidata. Zatim, to bi sigurno trebalo da budu rezultati njihovog rada, zatim iskustvo jer vrlo je važna ta povezanost teorije i prakse. Jedan od principa bi svakako trebalo da bude i teritorijalna zastupljenost članova Nacionalnog prosvetnog saveta, a u svakom slučaju da budu zastupljena oba pola. Ovom prilikom bih se malo više osvrnula na predlog za članove Saveta koji su predložili učitelji, zapravo Savez učitelja Srbije s obzirom da sam u dva mandata bila predsednik Učiteljskog udruženja i član Izvršnog odbora Saveza učitelja Srbije. Smatram da imamo izuzetno dobra dva kandidata, to su moje koleginice Zdenka Milivojević i Katarina Radosavljević. Obe izuzetno stručno, visoko odgovorne, dolaze upravo iz prakse iz učionice. One su do sada realizovale mnogobrojne projekte na lokalnom nivou, ali i na nacionalnom i državnom nivou. Smatram da bilo koga izaberemo da će učitelji imati dostojnog predstavnika u Nacionalnom prosvetnom savetu i da će predstavljati najveći i najbolji interes deteta, odnosno učenika, ali i najbolji interes struke. Ovo je i te kako važno, kad znamo kolika je uloga učitelja, a sigurna sam da se svi sećamo našeg učitelja, i kolika je važnost učitelja na dalji razvoj ličnosti, jer učitelji svojom stručnošću, svojim pristupom, ali pre svega i ličnim primerom utiču na obrazovanje i vaspitanje. Ne bih dalje govorila. Smatram i sigurna sam da ćemo ovom prilikom doneti dobre odluke, da ćemo izabrati najbolje kandidate, a da će oni svojim radom opravdati naše poverenje. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Milošević. Pošto na listima poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Kao što to inače radimo, bukvalno poslednja rečenica za današnju raspravu. Dakle, iskoristio bih priliku da se zahvalim svima koji su dali svoj doprinos u ovoj raspravi, koji su podržali inicijativu da ovo važno pitanje zajednički rešimo. U tom smislu bih i podržao određene komentare, odnosno zaključke, a to je da svakako treba sa svoje strane da damo sve od sebe da ovaj proces i ovom prilikom, a i u svakoj narednoj, bude maksimalno efikasan i da bude odrađen maksimalno kvalitetno. S tim u vezi, složio bih se sa ocenom da, nadamo se, nećemo više biti u poziciji da moramo da intervencijama poput autentičnih tumačenja dovodimo stvari u kolosek u koji bi zapravo trebalo da spadaju po prirodi stvari. Autentično tumačenje koje smo doneli u tom smislu je jasno. Ovaj put je nama kao odboru, a verujem i svima nama kao ovom sazivu, bilo više nego od pomoći. Što se tiče toga da smo ocenili zajednički da je reč o kvalitetnim kandidatima, i sa tim se sa svoje strane apsolutno slažem. Verujem da je uvid u biografije koje su dostavljene sasvim dovoljan da ovo zajednički potvrdimo i sve nas zajedno bih pozvao da budemo mudri prilikom izbora u danu kada se budemo izjašnjavali, a izabranim članovima Nacionalnog prosvetnog saveta u ime SNS-a poželeo bih srećan i uspešan rad. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine Orliću. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka 11. i 12. dnevnog reda. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda – PREDLOG AUTENTIČNOG TUMAČENjA odredaba čl. 27, 28, 40. i 71. Zakona o porezu na dobit preduzeća („Službeni glasnik RS“ br. 25/01, 80/02, 80/02-dr. zakon, 43/03, 84/04 i 18/10) i člana 41. stav 3. Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji („Službeni glasnik RS“ br. 80/02, 84/02-ispravka, 23/03-ispravka, 70/03, 55/04, 61/05, 85/05-dr. zakon, 62/06-dr. zakon i 61/07) Primili ste Predlog autentičnog tumačenja koji je podneo Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pre otvaranja pretresa, podsećam vas da, saglasno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram pretres o Predlogu autentičnog tumačenja. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Aleksandar Martinović, predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto nemamo listu govornika, zaključujem pretres o Predlogu autentičnog tumačenja. Pošto smo obavili pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu autentičnog tumačenja. Zahvaljujem. Nastavak sednice je sutra u 10.00 časova, po raspravi u pojedinostima.