Dame i gospodo narodni poslanici, sada ću vam izneti podatke, a javljam se po čl. 225. i 226. Poslovnika, da sami zaključite da li ova skupština treba da nastavi rad ili treba da insistira na zahtevima koji su vrlo jednostavni, koji su u korist ove države i građana Srbije, zato što zahtevamo da se prekine sa pljačkom, i to nemilosrdnom pljačkom, manje-više u svim javnim preduzećima i institucijama u Srbiji. Danas ću vam pročitati nove podatke vezano za Aerodrom "Nikola Tesla" i za Bojana Krišta, pa vi sami zaključite šta Vlada trenutno radi. Vlada na svaki mogući način hoće ovu aferu da zataška, hoće da je razvodni, da se zaboravi, da neki drugi događaji po ozbiljnosti prekriju sve ove činjenice i podatke i da bude po onoj narodnoj "tresla se gora, rodio se miš", "pojeo vuk magarca". Ne može tako. Bojan Krišto je pobegao u Nemačku i, po svom običaju, otišao je ne JAT-om nego Lufthanzom, i to sredstvima Aerodroma "Nikola Tesla". Karta je plaćena 106.180 dinara. Još jednu stvar da vam kažem, Nikola Stankov, direktor kontrole letenja, sprema se da pobegne u Švajcarsku, a vi nećete da pokrenete institucije da se pljačka prekine. Samo za peglanje dokumenata Firme "Aktiva nova" izdvaja se oko pet hiljada evra. Obezbeđenje Bojana Krišta još uvek se nalazi na Aerodromu "Nikola Tesla", sprečava bilo koga da dođe do bilo kog podatka, a po našim informacijama, intenzivno se iznose papiri. Međutim, vi znate da ne može ništa da se sakrije, jer je veliki broj ljudi rešio da se obračuna sa lopovima na Aerodromu "Nikola Tesla". Imali ste prilike da vidite da su pojedinci, oni koje smo prozivali, juče vratili neke pare Aerodromu. Postavlja se pitanje zbog čega? Ako su legalno dobili, zbog čega vraćaju? To govori da pokušavaju da zataškaju sve te stvari. Evo, podaci vezani za platu Bojana Krišta, za šesti mesec, prvi deo 880 hiljada, ono što sam vam rekao, ali stigli su podaci i za drugi deo - milion i 38 hiljada dinara. Dva miliona za šesti mesec. (Predsednik: Vreme.) Izvinjavam se, završavam. Za sedmi mesec, prvi deo 866 hiljada, drugi deo milion i 160 hiljada. Radovan Jelašić tvrdi nema inflacije, nego dinar jača. Na osnovu čega mu se povećala ovoliko plata? (Predsednik: Molim vas, govorite minut duže.) Samo malo strpljenja. Za deveti mesec dva miliona 693 hiljade. Valjda stiže zimnica, pa deca kreću u školu, patike itd. (Predsednik: Gospodine Todoroviću, molim vas da završite.) Zamenik direktora - dva miliona 156 hiljada. [[Isključen mikrofon.]]
Po Poslovniku, gospođa Judita Popović.
Poštovana gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, LDP ima jedan čvrst stav što se evropskog puta Srbije tiče. Mi jesmo za Evropu, jesmo za evropske integracije, jesmo za evropske zakone koji su na dnevnom redu ove skupštine. Međutim, mi smo, pre svega i iznad svega, za normalan, najnormalniji život građana Srbije. Prema tome, vreme je da se vrati život u ovu skupštinu, vreme je da Skupština utiče na ovaj virus koji je apsolutno zahvatio sve organe, sve poluge vlasti u ovoj državi, a to je virus korupcije, to je virus zloupotreba, to je virus jedne opšte pljačke. Mi smo postavili određena pitanja juče, da li je neko reagovao, ali ozbiljno reagovao, u vezi istih? Da li je pokrenuta neka istraga od strane nadležnih organa? Predložili smo da budžetski organi, tužilaštvo, MUP krenu da preduzimaju određene mere u javnim preduzećima. Očigledno je da su javna preduzeća onaj najveći problem koji tišti ovu državu. Mi ne možemo u Evropu ukoliko nam je korupcija, ukoliko nam je zloupotreba na tom nivou na kom se sada nalazi. Mi znamo da su monopoli veoma veliki paraziti ove države, a monopolista je najveći u Srbiji upravo država, a to dokazuje i sve ono što se dešava trenutno na političkoj sceni, u društvenom životu zemlje. Pozivam se na članove 31. i 226. Poslovnika i zbog toga sam izašla da javno skrenem pažnju i da zamolim sve organe vlasti, sve narodne poslanike, dakle, sve relevantne faktore da krenu zaista da rade u interesu građana, jer nije dovoljno da skandal gradimo na skandal, nije dovoljno da jedan skandal pokrije prethodni i da se sve zaboravi. Svi mi međusobno pričamo, svi mi vrlo dobro znamo kakve se zloupotrebe valjaju iza scene. Prema tome, izvolite pa krenite da radite, gospodo poslanici i gospodo ministri, kao i svi ostali koji su veoma dobro nagrađeni iz sadašnjeg trenutno važećeg budžeta.
Zahvaljujem. Mislim da je Skupština poslala jasnu poruku, pre svega, javnosti, a zatim i jasne zahteve svim pojedincima i institucijama koje treba da rade svoj posao u skladu sa zakonom. Mislim da je jako važno da, nakon toga što smo ispoljili deo kontrolne, da kažem, emisije sopstvenih poruka i u javnost i ka tim institucijama, danas se vratimo našem dnevnom redu. Znate koliko je značajan dnevni red. Znate da nas čeka nekoliko bitnih sednica. Znate da nam predstoji i budžet. Uostalom, imamo i tačku dnevnog reda - poverenje Vladi, na prvoj narednoj sednici. Prema tome, molim poslanike i apelujem da radimo po dnevnom redu. Gospođica potpredsednik Nataša Jovanović, izvolite. A inače za reč su se još javili: Vjerica Radeta, Momir Marković, Željko Tomić, Jelena Dimitrijević, Dragan Stevanović, Zoran Krasić itd.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, čitava srpska javnost ovih dana samo govori o ciframa koje iz dana u dan sa skupštinske govornice iznosi gospodin Dragan Todorović. I da taj ceo proces nije pokrenut još početkom ove godine, a evo sada je kulminiralo i Krišto je samo vrh ledenog brega pljačke naroda i države od strane moćnika iz G17 i DS, vi biste nastavili tako da krckate svoj poslanički mandat, Vlada kao radi svoj posao, a ne radi ništa, premijera nema, Euleks se razmešta na Kosovu i Metohiji, a da mi ne znamo kakva je sudbina našeg naroda dalje i šta ćemo sa državom i kako ćemo da je štitimo. Sada je vama važno i čujem šta dobacujete iz klupa i kako reagujete. Kada gospodin Todorović kaže da je Krišto, što je verovatno izvesno, pobegao na dizeldorfski aerodrom juče ili prekjuče, i da se sada tamo njegovo obezbeđenje sa njegovim lopovima saradnicima trudi i nastoji, kako je on rekao, "ispegla" sve to kao i vi, neko od vas dobacuje - je l' poneo peglu? Stvarno ne znam da li vi imate uopšte svesti i odgovornosti o tome da ste vi ovde na istom zadatku i da mi svi treba, kao Skupština, da radimo na tome, da žigošemo kriminal i pljačku države i naroda. Ako vi to nećete, vi onda sada posle eventualnog proglašenja pauze od strane predsednika Skupštine, izvolte, prošetajte malo, vratite se kada to počne. Vi iz G17 gledajte jedno vreme da ne budete, pa se opet vratite, pa razmišljajte da li ćete da pišete saopštenje, pa šta vam je rekao Dinkić, ali odgovorite nam gde je Krišto, pošto je on vaš kadar, pošto je on jedan od najvećih mafijaša u Srbiji. Nemojte da ćutite i da vas mi isterujemo ko iz mišije rupe i da vas ovde brani Kolundžija koja isti milje ima oko sebe. Šta to znači? Vi ćete da sedite u Skupštini i da nama držite predavanja kako mi uzurpiramo skupštinsku govornicu, a oni dalje da pljačkaju i otimaju. Što kaže gospodin Todorović, ako ništa nisu uradili protivzakonito, pa što vraćaju pare? To je dovoljan dokaz da danas taj neko bude priveden. Uzeo nešto, pa vraća, znači da je krao i da je otimao. Moram da vas podsetim, gospođo Đukić-Dejanović, da ste vi bili u najteže vreme po državu i narod, a naročito za vreme NATO agresije, direktor kragujevačkog Kliničkog centra. Snalazili ste se kako ste znali i umeli, da ima dovoljno lekova, da se bolesnici leče. Ovi su za to vreme dogovarali kako će da ruše režim. sa onima koji su nas bombardovali lepo sarađivali, primali pare u džep na svoje lične račune, čelnici DOS. Setite se šta vam se desilo. Posle 5.oktobra vas, Slavicu Đukić-Dejanović, časnu i poštenu ženu, hteli su ovi isti ovde da linčuju... (Predsednik: Vreme.) ...samo zbog toga što ste pošteno radili svoj posao. Završavam. Ne da se digla kragujevačka policija, nego cela država. Sada imamo očigledan dokaz da jedan pljačka, otima, krade i grupa oko njega, i UBPOK odlazi na aerodrom. O čemu se radi? Znači, gospođo Kolundžija, vi ste direktno odgovorni, vi, Mlađan Dinkić, i ovi iz G17 i vi svi štitite kriminalce. Mi to nećemo da trpimo i nema nastavka sednice dok policija ne ode tamo, uhapsi te kriminalce i da nam odgovor da li je raspisana crvena poternica za kriminalcem Bojanom Krištom. Hvala.
Gospođa Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, istina je da se u ovom parlamentu ovih dana vode vrlo ozbiljni razgovori i da je ono što narodni poslanici predstavljaju skupštinskoj većini i javnosti Srbije, da su to zapravo najvažnije stvari trenutno u Srbiji. Ono što je važnije čak i od Krištovog kriminala jeste ovo što se desilo u Savetu bezbednosti UN. Noćas su sve agencije objavile vest, okačile na sajtove, sa podnaslovima - Savet bezbednosti jednoglasno je podržao plan generalnog sekretara UN Ban Ki Muna o rekonfiguraciji Unmika, čime su otvorena vrata za Euleks. Mi insistiramo od juna da se u ovom parlamentu raspravlja o problemu KiM. Tražimo da nas Vlada Republike Srbije i neki pregovarači, znanii neznani za javnost i za građane Srbije, da nas ne dovode pred svršen čin, da mi ovde u Narodnoj skupštini utvrdimo okvire u okviru kojih mogu i moraju da se kreću predstavnici Vlade Republike Srbije. Nažalost, nije dozvoljena rasprava o Predlogu rezolucije o KiM i mi danas imamo zapravo na delu realizaciju Ahtisarijevog plana, imamo razmeštanje Euleksa, imamo priču vladajuće većine i dela Vlade Republike Srbije, odnosno cele Vlade Republike Srbije - kako je to najbolje rešenje za državu Srbiju, za Srbe koji žive na teritoriji KiM. Nažalost, to nije tačno i to nije tako. Videćete, verovatno će u toku dana biti i zvaničan prevod Ban Ki Munovog govora na jučerašnjoj sednici. Videćete da su i dalje otvorena vrata pregovorima sa Prištinom, da je najavljeno da lažna država Kosovo ima određene amandmane. Ti amandmani su prihvaćeni, a to nigde ne stoji, odnosno prihvaćena je rasprava o tim amandmanima, vezano za ovih nekih šest uslova koje je Srbija postavila - za koje niko u Narodnoj skupštini ne zna šta zapravo oni znače. Ali zato, imamo agencijsku vest da je visoki predstavnik EU Havijer Solana o situaciji u vezi sa Euleksom razgovarao juče sa Borisom Tadićem, to je potvrdila Kristina Galjak. (Predsednik: Vreme.) Evo, završavam, gospođo predsedniče. Pretpostavljam da dozvoljavate i uvažavate da je ovo toliko bitna tema da nije dobro da prekidamo na pola rečenice. Završiću zaista sa samo još dve konstatacije, vezane su za izjave ministra Bogdanovića, koji kaže - da još uvek nije jasno kako će funkcionisati pravosudni sistem, jer će Albancima suditi po zakonu samoproglašene države, a Srbima po zakonima Unmika. Svi zaposleni u policiji više neće raditi u komandnom lancu policije Kosova - jedan predstavnik srpske zajednice koordiniraće njihov rad. Dakle, o ovome takođe želimo da se raspravlja. Moramo da zaustavimo misiju Euleks - to je velika prevara građana Srbije, to je okupacija i ozvaničenje okupacije KiM, uz očiglednu saglasnost Borisa Tadića i vlasti u Srbiji.
Gospodin Aligrudić.
Član 104. i 27, 225, 226, šta god hoćete. Dakle, juče smo pričali o svemu ovome i danas se nastavlja ista stvar. Lepo vas molim, vas iz vladajuće koalicije - uradite nešto da nastavimo rad po dnevnom redu i po amandmanima koji su na dnevnom redu. Očigledno, ako mogu da govorim evo sada samo ispred svoje grupe DSS-a, više je nego očigledno da ni juče ni danas DSS ništa ne čini da blokira raspravu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ali, imamo puno razumevanje za sve one poslanike opozicije koji postavljaju pitanja koja su postavili i ne možemo da razumemo zbog čega se ne da jasan i decidan odgovor na pitanja koja su postavljana? Zbog čega još uvek stojimo na onom istom saopštenju koje smo dobili od Vlade Republike Srbije juče, sa kojim na sastanku šefova poslaničkih grupa niko iz opozicije, ali niko, nije bio zadovoljan. Dakle, to je ono što bih hteo da vas pitam. Kako je moguće, sad je već pola jedanaest, juče smo prekinuli pre šest sati sednicu Narodne skupštine, i kako je moguće da se još uvek ništa ne dešava u tom smislu? Kako je moguće? Kako je moguće? Ajte da vidimo da li je moguće da se dobije jedan pristojan i razuman odgovor? Da li je moguće da se samo kaže jedna prosta stvar, koju ne možemo mi reći, nego mora neko iz Vlade - da su određena ministarstva, po nalogu ministara, angažovana da urade to, to i to? Evo, vrlo prosto. Evo, ne govorim u ime SRS, ali mislim da bi to bio neki zadovoljavajući odgovor da bismo mogli dalje da radimo. Kako je moguće da to ne možemo da dobijemo? I imam jedno pitanje za vas - gde je budžet? Gde je budžet? Gde je budžet Republike Srbije? Nije bitno kada će doći na dnevni red ovde. Verovatno procedura rada Narodne skupštine uslovljava neki tajming koji nije željeni s vaše strane. Možda biste vi želeli da ste imali budžet prekjuče, ali vi ga nemate. Gde je budžet Republike Srbije? Da li neko može da mi odgovori na to pitanje. Još jednom ga ponavljam: gde je budžet Republike Srbije? Gde je to čudo od dokumenta, da bi ga mi videli, napisali neke amandmane, razgovarali o njemu i na kraju ga usvajali na sednici Narodne skupštine? Hoće li to biti danas na sednici Vlade? Danas na sednici Vlade hoće li biti budžet? Može li mi neko da mi odgovori na to pitanje?
Mogu da odgovorim na vaše pitanje. Budžet će stići početkom sledeće nedelje, a prošle godine na današnji dan stigao je budžet u ovu skupštinu, na današnji datum. Dakle, nije se ništa bitno promenilo, s tim da ove godine imamo zaista veliku ekonomsku krizu, saradnju sa MMF-om u pogledu rešavanja najbitnijih finansijskih problema i naravno ništa se bitno ne menja u pogledu dinamike u odnosu na prošlu godinu. Ima reč gospodin Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, uz mogućnost da mi ponovo bude oduzeta reč i da me ponovo gospođa Đukić-Dejanović kazni sa 16.000, morao sam da se javim. Javljam se po članu 225. i 226. da pitam Vladu Srbije - da li je protiv Bojana Krišta pokrenuta ona crvena poternica Interpolova i da li će on biti uhapšen i vraćen u Srbiju? Pitam, da li je Ubpok, odnosno Sbpok ušao u Aerodrom Beograd i da li je počeo kontrolu? Da li je finansijska policija ušla u Aerodrom Beograd i da li je počela kontrolu? Ako nije - kad će? Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda ne samo da se sklanjaju papiru, nego se i pakuju koferi. Gospodin Todorović je maločas rekao da imamo pouzdane informacije za Nikolu Stankova, direktora Kontrole leta DOO, odnosno Akcionarskog društva, jer je to bila državna institucija, a sada je akcionarsko društvo, sa 95% srpskog kapitala i 5% crnogorskog, jedina institucija koja između ove dve države postoji upravo za to da ne može da se izvrši kontrola. Pa da pitam - zašto tamo ne ulazi finansijska policija? Zašto se ne izvrši kontrola poslovanja Agencije za kontrolu leta? Po treći put je pao tender kupovine aviona za kalibražu uređaja koji se ugrađuju u radarske, odnosno u sisteme za kontrolu leta. Po treći put, jer nije bila cena u pitanju - u pitanju je bila provizija. Pa da pitam, zašto je za člana upravnog odbora doveden u kontrolu leta čovek iz Pinka? Kakve veze ima Televizija Pink sa kontrolom leta? U kontrolu leta doveden Slađan Ivković - 500 hiljada plata, saradnik za malverzacije još u vreme kada je na Aerodromu Beograd radio, kada je bila ona ministarka, sećate se one čuvene afere sa fikusom od 50 i više hiljada dinara. Doveden Đuro Bjelobaba sa Aerodroma "Ponikve", pa zaposlio i ženu, i ćerku, što kaže gospodin Ilić - još unuče i kuče da dovedu i sve da završe. Zamenik predsednika kontrole leta, Maksimović Lazar - Lazo, brat od tetke Mila Đukanovića. Još uvek nije utvrđeno, niti je ko istraživao gde su nestale pare devedesetih godina koje je kontrola leta naplaćivala za sve prelete. Pošto smo bili pod sankcijama nisu mogle da se podižu pare, pare su uplaćivane u BiH u jednu banku, posle toga tih para nema, ni tragova nema. Pošto nisam završio, javiću se ponovo po Poslovniku.
Gospodin Željko Tomić je odustao, zahvaljujem. Reč ima Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članovima 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Potrebne su mi informacije za obavljanje funkcije narodnog poslanika. Obaveštenje mi je potrebno od Vlade Republike Srbije: kada će nadležni organi početi rad kako bi ispitali kriminalne radnje u javnim preduzećima u Republici Srbiji, naročito na Aerodromu "Nikola Tesla" u Beogradu? Podaci postoje i to je osnov za istragu od strane budžetske inspekcije, MUP-a, javnog tužioca. Smatramo da nijedno obezbeđenje nema prava da ovim organima uskrati pravo da vrše svoj posao. Ali, izgleda da ovi organi ne žele da otpočnu da rade svoj posao. To što se novac navodno vraća od strane onih koji su ga uzimali ko zna na osnovu čega, nije razlog da se ne istraži ovako veliki kriminal. Vlada želi da se ove radnje zataškaju, pa je to razlog što državni organi ne preduzimaju ništa. Poslanici SRS već nekoliko dana ukazuju na ova dešavanja, podaci postoje, samim tim i osnov da se kriminalu i korupciji stane na put. Građani Srbije, takođe su na strani istine i poslanici SRS uvek će štititi interese građana Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović, a zatim Zoran Krasić.
Gospođo predsedniče, izašao sam da reklamiram povredu Poslovnika, član 103. i 104, koji već hoćete, sasvim je svejedno, jer ima elemenata i u jednom i u drugom. Smatram da se vi ophodite prema poslanicima, naročito poslanicima SRS, sa jako malo uvažavanja i time kršite dostojanstvo Skupštine. Juče ste u 11.30 prekinuli sednicu Skupštine, pozivajući se na Poslovnik naravno, obrazlažući prekid da je potrebno da obavite konsultacije sa šefovima poslaničkih grupa, a da posle toga izađete iz zgrade Skupštine, pretpostavljam odete u Vladu ili na Andrićev venac i obavite neke dodatne razgovore. U 16.00 časova sednica Skupštine je nastavljena bez ijednogjedinog obrazloženja i reči od četiri sata pauze koje se objektivno posvetili nečemu. Možda gospođa Čomić nije bila ovlašćena da u vaše ime to govori i priča. Posle ste došli vi i posle pola sata, jedne tirade koju smo čuli sa ove govornice, ne naravno vaše, nego sa leve strane, opet ste prekinuli sednicu. Danas sednicu nastavljamo u istoj atmosferi, bez ijednog jedinog odgovora. Vi izađete, odnosno date sebi za pravo da predlažete ili sugerišete poslanicima SRS da shvatimo težinu i značaj zakona koje treba da usvajamo. Mi to u potpunosti shvatamo, i značaj, i vrednost i smisao. Međutim, postavlja se pitanje da li ste uopšte spremni da izađete iz ove situacije. Vi niste dužni da molite bilo koga da shvata značaj zakona, a još manje imate pravo da budete talac Vlade Republike Srbije i, nažalost, iskriminalizovanih vladinih nameštenika, ovaj put Bojana Krišta. Kakvu poruku šaljete nama u Srbiji, kakvu poruku šaljete vašoj, da kažem, evropskoj perspektivi? Da li će posle ovoga i ovakvog ćutanja Vlade, i vas i nas u Skupštini, pre svega predstavnika skupštinske većine, da li će vam biti otvorena vrata pretpristupnih fondova? Da li put u Srbiju vodi preko Dizeldorfa? Da li je Bojan Krišto egzemplar naših evropskih perspektiva? Nad tim treba da se zamislite, a ne da ubeđujete nas sa desne strane koliko su bitni i važni zakoni koji su na dnevnom redu. I o njima hoćemo da pričamo, i o njima imamo šta da vam kažemo. Ali, dužni ste da u ime Skupštine Republike Srbije i poslanika, pre svega SRS koji su ovaj posao pokrenuli, privedete kraju posao i one koji su lopovi i kriminalci izvedete pred lice pravde. Ako neko ima pravo na to u ovoj državi, to je Skupština Republike Srbije. Zahvaljujem.
Gospodine Stevanoviću, pošto ste se direktno meni obratili, da vam odgovorim. Naravno da sam obavila konsultacije i o rezultatu konsultacije obavestila šefove poslaničkih grupa, uključujući i vašeg šefa poslaničke grupe. Drugo, nikako se nisam obraćala samo poslanicima jedne strane, obraćam se uvek svima nama u ovoj sali. Treće što bih želela da vam kažem, zaista mislim da poslanici ovog parlamenta niti treba da obavljaju istražne radnje, niti da hapse. Ono što mi treba da radimo, to je da imamo i zakonodavnu, i nadzornu naravno i predstavničku funkciju. Samo podsećam na naše poslovničke obaveze. Potpuno se slažem s vama da nijedna od ovih obaveza koje imamo nije manje ili više važna. Ali, način na koji je ova skupština obavestila i javnost, i određene institucije i organe je takav da današnji nerad u Skupštini doživljavam zaista kao nemogućnost da se bavimo zakonodavnom aktivnošću. Može replika, ali na kraju. O kriminalu se nikako ne ćuti, ali kriminal ne možemo nominovati mi poslanici. Zna se koji su to organi. Evo, gospođa Radeta je pored vas, kao izvrstan pravnik, ona može poslaničku grupu da u tom smislu informiše ko je taj ko stavlja etiketu - kriminalac. Za reč se javio gospodin Zoran Krasić.
Gospođo Đukić-Dejanović, pozivam se na član 27. Želim da vam kažem da to vi u kontinuitetu kršite odavno. Način na koji to radite, kako kršite, malo me podsećate kao da ste konkurisali na upražnjeno mesto ko je na čelu mafije u Srbiji. Jer, vi ne dozvoljavate da se ovde obavi rasprava. Moram da vas podsetim da je godinama ova skupština bila svojevrsna žrtva novinara, G 17 plus, eksperata i ovih za planetarne integracije. Stvorena je fama kod građana da je Narodna skupština izvor svih nevolja koje građani imaju na radnom mestu, u kući i na ulici. Napokon je Narodna skupština, kao celina, počela da deluje i zahvaljujući tome što sada treba da demaskiramo šta je to svetska finansijska kriza. Videli smo da G 17 plus, s pravom, ide tamo gde su pare. Pobeže ovaj njihov direktor Direkcije za izgradnju Niša, jer vi znate, on je narodni poslanik i on to radi tamo po ugovoru o delu, nije u radnom odnosu. Oni drpaju i nemaju mere u drpanju. Napokon smo otvorili ovu temu da vide građani zašto loše žive, a vi sprečavate tu diskusiju. Zašto sprečavate? Zato što treba da se otvori klupče, da se vide sva javna preduzeća, i G17 plus, i DS i svi ovi drugi, koji pokazuju veliki koalicioni kapacitet kada treba da se krade i da se formira vlast. Ta rasprava mora da se otvori. Narodna skupština je ovlašćena da vrši kontrolu izvršne vlasti i nemojte da nas sprečavate. To što vam je teško da dobijete pismo iz Vlade, da je ušla finansijska, da je ušla ova, da je ušla ona, evo molim vas, pokupite pasoše da Jelašić ne pobegne, da ovaj drugi ne pobegne, da ovaj treći ne pobegne, Dinkić na prvom mestu. Molim vas, Dinkić mene tuži za reči sa ove govornice. Kada je čuo ko će biti moji svedoci, pobego jadnik. Jeste li štitili govornicu? Jeste li štitili poslanike? Jeste li štitili borbu protiv kriminala? Ne, nego nas uspavljujete nekim pesmama - treba da donosimo zakone. Koje zakone? Koga obavezuju ovi zakoni u Srbiji? Obične građane. Da li obavezuju G17 plus? Ne obavezuju. Je l' obavezuju DS? Ne obavezuju. Što ih donosimo? Poštovani građani, znajte, pripremite sa planetarnu prevaru... (Predsednik: Vreme.) Zahvaljujem.
Nemam ideju da uspavam bilo koga, posebno vas. Reč ima Dobrislav Prelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, mnogo toga smo čuli ovde, međutim, vi pokušavate, kao i obično, da izbegnete da date kvalitetan odgovor, izbegava Vlada da preuzme odgovornost za sav ovaj kriminal, a sada ću vam navesti par primera vezanih za poljoprivredu. Javljam se po članovima 225. i 226. i tražim odgovor od Ministarstva poljoprivrede. Naime, pre neki dan je Vlada Republike Srbije, tačnije 20. novembra, odobrila kupovinu za robne rezerve od 96.000 tona kukuruza. Šta ovo znači? Ovo znači još jednu prevaru našeg poljoprivrednika. Umesto da je Vlada i Ministarstvo poljoprivrede donelo odluku da otkupi rod 2007. godine, kada je cena kukuruza bila 16 i 18 dinara, pa je naglo pala na 9 i 8 dinara, gde je naš poljoprivrednik duplo izgubio. Sada u otkupu kukuruza naš poljoprivrednik je, na bazi JUS kvaliteta, dobijao od 6,50 do 7,20 dinara, gde nije mogao da pokrije troškove uložene u proizvodnji. Na ovaj način će samo tajkuni da profitiraju, a na ovih 96.000 tona kukuruza, verovali ili ne, a to je samo jedan deo proizvodnje u Srbiji, jedan mali deo, 1,2 miliona evra je razlika u ceni. Kada je u pitanju uredba Vlade kojom je omogućeno da se poljoprivredniku regresira veštačko đubrivo od 40.000 tona, zadnja isporuka je bila u ponedeljak. Naš poljoprivrednik je već obradio zemlju. Odjednom je taj Fertilov veštak tri petnaestice preplavio srpsko tržište, gde su takođe tajkuni profitirali. Garantujem vam da pola tog veštaka nije stiglo na njive, a to je oko milion evra, gde su tajkuni na crnom tržištu ostvarili dobit. Za ovo će Ministarstvo poljoprivrede dobiti precizne podatke napismeno, pa ćemo videti kako ćete odgovoriti. Da ne bih prekoračio vreme, ima jako puno toga vezanog za poljoprivredu. Zahvaljujem.
Gospodin Milorad Buha, zatim Marko Milenković, pa Slobodan Maraš.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članovima 225. i 226. Tražim informaciju o tome šta je učinilo Ministarstvo finansija, MUP i nadležne inspekcijske službe u ovim ministarstvima u pogledu provere navoda SRS u poslednje dve godine da se drastično krše zakonski propisi, da se krše službene dužnosti od strane direktora, predsednika upravnih odbora, članova upravnih odbora, rukovodnog osoblja u javnim preduzećima i šta je konkretno preduzeto od strane nadležnih državnih organa? Ukazaću ovde samo na jednu protuzakonitu radnju od mnogobrojnih, radi se o aktivnostima u Javnom preduzeću Aerodrom "Nikola Tesla" Beograd, koje su krenule 2005. godine, kada je sklopljen ugovor o poslovnoj saradnji br. 917/05 sa preduzećem OZB Komerc DOO o angažovanju radne snage za obavljanje poslova prihvata i otpreme aviona, fizičkog obezbeđenja, usluge obrade podataka i slično. Navešću vam podatke da je za 2006. godinu na ime usluga isplaćeno 268.574.000 samo po osnovi ovog ugovora. Za usluge fizičko-tehničkog obezbeđenja 112.514.000. Troškovi usluge obrade podataka 57.763.000. Ukupno šest miliona evra. U 2007. godini usluge prihvata i otpreme aviona 257.085.000. Usluge fizičko-tehničkog obezbeđenja 133.742.000. Troškovi usluga obrade podataka 512.117.000. Ukupno pet miliona evra. Da li za ovo Vlada nije znala? Da li za ovo nisu znali nadležni organi koji su, shodno odredbama Zakona o javnim preduzećima, bili dužni da vrše kontrolu i nadzor nad radom ovih preduzeća? Za sve su znali i zbog toga moraju odgovarati. U normalnim, civilizovanim, savremenim državama, kada se dođe do ovakvih podataka, a država nije učinila ništa po tom pitanju, u toj situaciji Vlada podnosi ostavku. Ovo je trenutak kada Vlada mora podneti ostavku. Sada govorimo o tome da Krišto podnese ostavku i nek ide. To ne možemo dozvoliti. Mora otići upravni odbor, moraju otići svi nadležni organi koji su bili dužni da prate provođenje i normalan rad i poslovanje svih javnih preduzeća. Na kraju, Vlada mora da ode, jer je ovo trenutak da ode, jer mora snositi konsekvence za sve ove protuzakonite radnje. Hvala.
Reč ima Marko Milenković, a neka se pripremi Slobodan Maraš.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu članova 225. i 226. našeg poslovnika. Tražim obaveštenje od predsednika Vlade – da li će Ministarstvo finansija poslati budžetsku inspekciju, a MUP UBPOKna Aerodrom "Nikola Tesla", da bi se došlo do najsitnijih detalja pljačke Bojana Krišta, da se ti podaci dostave javnom tužiocu i da na taj način Vlada pokaže minimum želje za borbu protiv kriminala, ili da se građani napokon uvere da za tako nešto nemate nameru. Poslanici SRS već treći dan sve to traže od vas, plus razrešenje Bojana Krišta. Mi nismo tražili da ga ministar ekonomije i regionalnog razvoja grada Beograda ili možda njegovih skijališta nauči da da ostavku i privremeno se skloni iz države, da bi se vratio kada se slegne prašina, dobio novi zadatak i prođe bez ikakvih posledica. Ne može njegov mentor Mlađan Dinkić da kaže da je on izvanredan menadžer, a gde se on to pokazao kao dobar menadžer, u Galenici, možda Lutriji Srbije ili aerodromu? Možda je i bio dobar menadžer, ali isključivo za sebe i svoje bliže okruženje, pljačkajući novac građana Srbije, koji žive sve teže i teže. S druge strane, ili možda na istoj strani, predsednik Republike Boris Tadić nije glumac, pa da preko medija kritikuje ovog Bojana Krišta, već ima sve potrebne mehanizme da procesuira sve ove krađe, kao što bi se to uradilo u svim civilizovanim državama. Ukoliko se to ne desi, Vlada Republike Srbije snosi ogromnu odgovornost, jer ne može da seobračunava samo sa neistomišljenicima u okviru svojih partija, već morate i ovog poslušnog Bojana Krišta da disciplinujete i da pokažete da niko nije bogom dan da pljačka građana Srbije, pa ni on, a ni ostali šifrovani sa ovim astronomskim platama i bonusima od milion idva miliona dinara za mesec dana. Sigurni smo da će budžetska inspekcija i UBPOK utvrditi sve saučesnike, ali i sve nadležne koji su za ovo znali, a nisu preduzeli ništa, svi moraju da snose posledice.
Reč ima Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, ovo je već treći ili četvrti dan kako radimo na ovaj način, odnosno način koji očito odgovara vladajućoj većini. Ali, problem je sledeći, gospođo predsednice, i od vas zaista očekujem reakciju. Mi smo svi svedoci da se bestidno vrši pražnjenje budžeta od strane direktora i upravnih odbora javnih preduzeća. Reakcija Vlade je ne blaga, nego kroz jedno maltene ljubavno pismo kojim se ministar, odnosno premijer obratio nekima u ovoj skupštini, sekretar Vlade svejedno, pokušava da se amortizuje problem koji je zaista velik ili se pokušava da se problem koji je zaista velik prebaci na teret Skupštine, puštajući narodne poslanike da ovde pokušavaju da isteraju nešto što samo mogu organi koji su nadležni za to. Šta je problem? Nemamo ni jedno činjenje organa, osim jednog obećanja sekretara Vlade. Koja je druga situacija koja nas strahovito zabrinjava? Guverner Narodne banke je preko 600 miliona evra uputio na međubankarsko devizno tržište pokušavajući da spasi srozavanje dinara, koji je posledica velike finansijske krize. Problem je taj što devizne rezerve Srbije nisuničije privatno vlasništvo, što su jedan garant sigurnosti građana ove države. Verujem u dobru nameru guvernera Jelašića, međutim da li je to pravi način ne možemo saznati, osim ako ne pokušamo da čitamo medije koji su, jasno je, dirigovani iz jednog centra. Imamobudžet koji 27-28 dana kasni da bude pred poslanicima, da možemo da stavimo na njega kvalitetne amandmane, ali očito taj budžet teško da će proći danas i Vladu. Imamo Vojislava Koštunicu na mestu predsednika Saveta za evropske integracije. Zaista bismo voleli da vidimo na koji način mogu sve ove stvari da se reše, a nudim jedno rešenje. Pre rasprave o nepoverenju Vladi dovedite ovde, tražite od premijera danas kada završi Vladu da dođe ovde, da odgovori na neka pitanja. Kao što je rekla moja koleginica Judita Popović, mi moramo vratiti život u ovu skupštinu, nećemo ga vratiti tako što ćemo prelaziti amandmane koji su na redu i ponašati se kao ona čuvena bista, ne vidim ništa, ne čujem ništa, ne govorim ništa. Mi ne možemo tako da radimo. Voleo bih da vi pokažete pravu meru i da ne prekinete ovu skupštinu, nego pokušate da nađete rešenje, znam da sami ne možete, predsednice. Mi ćemo vam pomoći na taj način što ćemo početi da radimo po amandmanima, ali oćemo da vidimo prethodno reakciju Vlade, reakciju nadležnih organa. Zašto je teško poslati budžetsku inspekciju na aerodrom, UBPOK na aerodrom, budžetsku inspekciju u sva javna preduzeća. (Dragan Todorović, sa mesta: Da se otvori Pandorina kutija.) Molim vas da opomenete gospodina Todorovića, dobacuje, prekoračio sam vreme, ali vas molim predsednice da iskoristite svoj autoritet, kao što ste to već nekoliko puta uradili, i da pokušamo razrešimo ovu situaciju, osim ako to vama iz vladajuće koalicije, iz nekog razloga, ne daje prostor da uradite nešto što ćemo videti za par dana šta je to, odnosno ako vama ne odgovara ovakva situacija u Skupštini.
Zahvaljujem. Uveravam vas da činim maksimum napora, pre svega u ovoj sali , a i na svakom mestu da nastavimo rad. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 100, a u vezi člana 226, tražim objašnjenje. Ovde danas u štampi provejavaju tekstovi na petoj-šestoj strani da je Srbija izvojevala neku pobedu u UN. Naime, kaže se da je ostvarena pobeda u Savetu bezbednosti UN jer je usvojio preporuke generalnog sekretara UN Ban Ki Muna o reorganizaciji civilne misije na Kosovu i dao zeleno svetlo za raspoređivanje Euleksa. Nažalost, i pored dobre želje i pored mnogo inicijativa nismo uspeli da ukažemo na pogubnost ovakve politike Vlade Srbije koja sama, a evo citiraću ove izjave koje je dao ministar inostranih poslova Vuk Jeremić: Ključni uslov da bismo prihvatili Euleks oduvek je bilo jasno preuzimanje obaveze od strane EU. To je upravo onaj problem na koji smo mi ukazivali. Jedan naš problem koji je na nivou svetske organizacije, kao što je UN, vraća se na nivo EU, a znamo kako se EU ponaša prema Republici Srbiji i znamo kakva će sudbina biti preostalog srpskog naroda na KiM. Eksplicitni jezik izveštaja potvrđuje statusnu neutralnost Euleksa, što je garancija da nijedandeo njegovog mandata ne može biti zasnovan na Ahtisarijevom planu. Pa od koga je Marti Ahtisari dobio zadatak nego upravo od EU da napravi plan, da napravi program kako bi jedna misija došla da završi ono što su započeli NATO zlikovci još davne 1999. godine. ''Mi ćemo se priključiti EU visoko uzdignute glave, sa očuvanjem suverenitetom i teritorijalnim integritetom. Kao i većina drugih naroda, moj narod je prolazio kroz dane slave, kroz dane tragedije. Ponekad upravo tragedija otvara mogućnost za dostizanje novih visina.'' Tragedija, to su preostali srpski narod na KiM, a nove visine dostići će ostatak Srbije, koji će u ući u EU 2030. godine, garantujem da pre toga neće biti. Da li je to ta cena da se žrtvuje jedan narod, jedna teritorija, da bi se dostigle neke visine u budućih 20-30 godina? Ovo je sramota i bruka, i da se ovakva izjava komentariše kao pobeda srpske diplomatija, kao pobeda srpske politike, kao pobeda Srbije u odnosu na svet. A imali smo jednu konstantnu politiku sa kojom smo mogli da odugovlačimo ove probleme, da ne dozvolimo da se instalira misija Euleksa na KiM, da čekamo bolja vremena i bolji raspored snaga na svetskoj politici, a onda da krenemo u ofanzivu i da sačuvamo KiM. Ovo je jedan uvod velike izdaje od strane vlasti u Republici Srbiji. Ostavljaju na milost i nemilost srpski narod na KiM, a to je sramota za ovu državu i sramota za Vladu, kao i za ovaj parlament, koji nije imao snage da usvoji rezoluciju koja bi bila obavezujuća, nego se to bacilo pod tepih, isto kao što se sve ove afere, svi ovi skandali bacaju pod tepih i kako se oni u ovim trenucima plasiraju, tako bi se zaboravilo ono što je najbitnije, a to je da nam se na jedan tihi način oduzima teritorija KiM.
Gospodin Zoran Ostojić sada ima reč. Zamolila bih, pošto smo iz svih poslaničkih grupa čuli poslanike i uglavnom čuli razloge za povredu Poslovnika, da nakon izlaganja gospodina Ostojića ipak pređemo na rad po amandmanima.
Predsednice, uvažena ministarko, koleginice i kolege poslanice i poslanici, reklamiram povredu člana 103. Poslovnika. Nije posao narodnih poslanika da kažu, da Vlada čuje i da se na tome sve završi, posao narodnih poslanika je da utiču na dešavanje u društvu i da kontrolišu Vladu. Gospodo iz vladajuće većine, ovo je idealna prilika za ono što LDP od svog osnivanja govori, da se počne sa razgradnjom partijske države sada. Ovo je apel vama. Zaista, javno mnjenje je spremno da prihvati ovo, ali bojim se da od ovoga ništa neće biti, jer kako izgleda ovo je između ostalog iskorišćeno za nekakve obračune ili nekakvo namirivanje unutar vas oko budžeta. Kako drugačije objasniti da kada su LDP i SRS još pre mesec dana ovo otvorili, mediji nisu ovu temu prihvatili. Onda, iznenada, pre nekoliko dana, Krišto je postao glavna tema. Gle čuda, kada se predsednik države, koji inače po Ustavu nema nikakvo ovlašćenje kad su u pitanju javna preduzeća, oglasio i rekao da je u pitanju bezobrazluk, nemoral i bahatost. E, pa nije, mi mislimo da je ovde u pitanju krivično delo zloupotrebe službenog položaja. Mi insistiramo da se ova stvar raščisti do kraja kad je u pitanju Krišto, ali mislimo da, gospodo radikali, nije suština u Krištu. Iz ovoga treba izvući pouku, prvenstveno vladajuća koalicija, da se zaustavi rasipanje narodnog novca kroz te dinosauruse, javna preduzeća. Vi znate da se mi zalažemo za privatizaciju javnih preduzeća i smatramo da je to jedini način da se počne sa razgradnjom partijske države. Među vama ima onih koji misle da to ne treba, ali to nije bitno, bitno je da atmosfera koja je stvorena u društvu treba da dovede do apsolutno normalnog rada tih javnih preduzeća dok se ne privatizuju. Znam da većina i među vama ne voli ovo što se desilo, znam da se stidite zbog ponašanja pojedinaca iz G17 plus. Na primer, gospodin Vujadinović, sećam se koliko je tekstova pisao o dinosaurusima javnim preduzećima, o partijskoj državi. Ništa od ovoga neće biti i ništa od ovih zakona koje treba da usvojimo na ovom zasedanju neće biti ukoliko se ovo iskoristi samo za nekakve obračune i odmeravanje snaga unutar vaše vladajuće koalicije. Ako ste dosledni u tome da se borite protiv korupcije i kriminala, što predsednik stranke i predsednik države stalno govori, onda ćemo već na prvom sledećem primeru, na Skupštini grada Beograda, videti da li ćete smeniti pet direktora zdravstvenih ustanova u Beogradu. Ako ih ne smenite, a to znači da je ovo poslužilo samo za nekakvu tuču među vama oko budžeta, ko će izgubiti malo više para, ko će dobiti. Ima mnogo stvari o kojima treba, kad su javna preduzeća u pitanju, raščistiti. Nije suština u plati. Mi ovde čujemo - vratili pare, pa Dragane, hajde kaži kako mogu da vrate pare? Mogu da pozajme firmi i onda imaju pravo da traže nazad. Knjigovodstveno je nemoguće vratiti pare. Ne može da se završi samo na nemoralu, u pitanju je krivično delo, i na toj demagoškoj priči o vraćanju para, niti pare mogu da se vrate, a da ne govorim da su na sva ova primanja plaćeni porezi i doprinosi koji svakako ne mogu da se uplate uplatnicom. Za sada toliko.
Gospodo poslanici, vama je uručen izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu, koji je prihvatio amandman narodnog poslanika Srđana Spasojevića na član 44, sa ispravkom. Pošto je ovaj amandman sa ispravkom u toku pretresa prihvatila i predstavnik predlagača, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman sa ispravkom pravno moguć, konstatujem da je amandman sa ispravkom postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto sam u nekoliko navrata zamolila da se vratimo dnevnom redu, a atmosfera je nepromenjena, molim šefove poslaničkih grupa da u 11.30 časova dođu na sastanak, a mi ćemo imati pauzu do 14.00 časova. [[Posle pauze – 14.10]] Gospodo narodni poslanici, verovatno su vas šefovi poslaničkih grupa obavestili da smo u ovoj pauzi imali dogovore, sastanak, da smo zaključili da naša komunikacija sa Vladom treba da bude i formalna, mada je po meni uvek bitnija ona suštinska, ali većina šefova poslaničkih grupa je insistirala na jednoj takvoj komunikaciji i na konkretizaciji šta to u stvari Vlada planira i koja resorna ministarstva konkretno treba da u narednom periodu, a povodom ovih rasprava koje smo imali ovih dana, preduzmu određene aktivnosti. Sednica Vlade je u toku i moje informacije su da ćemo do 15.00 časova biti u prilici da imamo definitivni stav Vlade. Imamo dve mogućnosti: jedna mogućnost je da produžimo ovu pauzu do 15.00 časova, a druga, ako nećemo reklamirati Poslovnik nego raditi, da radimo. Sada zaista gledam u desnu stranu. Da li smo raspoloženi da radimo po amandmanima? Želite da sačekamo. Molim vas da produžimo pauzu do 15.00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, podneo sam amandman na član 45. i predložio da se ova odredba briše. Naime, iz predložene norme nije jasno kako će se utvrđivati ostali uslovi za izbor sudije kod njegovog prvog izbora. Pre nego što se pristupi izboru svakog nosioca pravosudne funkcije, nužno je i potrebno da budu izgrađena merila i kriterijumi na osnovu kojih treba da bude izabran ili sudija ili javni tužilac ili zamenik javnog tužioca. Bez utvrđenih merila i utvrđenih kriterijuma, nije moguće izvršiti adekvatan i pravi izbor. Zbog toga je potrebno da se pre svega izgrade kriterijumi i merila, a potom da se pristupi izboru nosioca pravosudne funkcije. Ovako imaćemo situaciju da će se mnogi koji nisu za obavljanje sudijske funkcije ili nosioca pravosudne funkcije, bilo da su tužioci u pitanju ili sudije, provući i imaćemo takve kandidate i takve kadrove koji neće zadovoljavati potrebe našeg društva. Ako uzmete Englesku, Francusku, Nemačku i ostale zemlje uporednog prava, videćete da se sudija postaje posle 20 godina iskustva, koje provede kandidat za sudiju na određenoj dužnosti i određenim poslovima u okviru pravne struke, a pre svega u pravosuđu u svim mogućim referadama. Tek potom se nakon ozbiljne pripreme za sudijsku funkciju, jer je sudijska funkcija privilegija velika. Bar se u uporednom pravu tako tretira sudijska funkcija. Pošto se radi o izuzetnoj privilegiji, mnogi roditelji, a i sam kandidat koji želi da bude sudija, nosilac pravosudne funkcije, ulažu ogromna materijalna sredstva za njegovo školovanje i njegovu pripremu, da bi on mogao da konkuriše i da bude kandidat za nosioca pravosudne funkcije. S tim u vezi ću napomenuti ponovo da se u Engleskoj postaje sudija u 52. godini, a da se sudija Gornjeg doma lordova, kao najviša pravna instanca, postaje u 62. godini. Dakle, ne možemo prihvatiti kriterijume koji se nude po ovom zakonu, pogotovo kada je u pitanju radni staž ili radno iskustvo gde je kandidat za sudiju ili tužioca pre konkurisanja i kandidature radio. Zato je potrebno duži vremenski period propisati, da se dođe do kvaliteta kadra koji treba da bude imenovan i biran za sudije i javne tužioce. U Francuskoj je, samo da napomenem, takav slučaj redak u svetu, jer je Francuska preuzela određene institute iz engleskog prava. Francuski kandidati za sudije školuju se pod specijalnim tretmanom, budu čak i izolovani, 30 dana odlaze u zatvor da bi doživeli atmosferu kakva je u zatvoru, da bi znali kakve odluke treba da donose. Prema tome, kada su u pitanju nosioci pravosudnih funkcija, o tome se mora, dame i gospodo narodni poslanici, strogo voditi računa. Sudija nije šibicar. Tužilac nije šibicar. To su ozbiljne profesije, ozbiljni ljudi i ozbiljni kadrovi moraju da dođu. Kod izbora nosilaca pravosudnih funkcija, posebno naglašavam, treba imati u vidu i voditi računa i prekinuti sa politizacijom pravosuđa. O jednoj vrlo negativnoj pojavi želim da govorim kada je u pitanju rad pravosuđa. Mnogi će se složiti, koji znaju određene slučajeve, a to je nepotizam u pravosuđu. Sada ću vam na jednom primeru to bliže objasnim. U jednom malom sudu, predsednik suda je zet, ćerka je sudija opštinskog suda, druga ćerka jeste predsednik organa za prekršaje, a tast je advokat. To je bio slučaj u Novoj Varoši. U Novoj Varoši je to bio slučaj kada sam vršio obilazak i u drugim mestima. Sad, drugo da vam kažem, šta kažete kada imate ovakav slučaj, veza advokatura, sud i tužilaštvo. Supruga sudija ili suprug sudija, i obratno advokat. Sada sudija drugostepenog veća rešava žalbu supružnika advokata, a uz to, da zlo bude grđe, iz tužilaštva ima kumovsku vezu. Dakle, veliki se problemi u pogledu nosilaca pravosudnih funkcija i sudija i tužilaca pojavljuju kao negativna pojava. Ta je pojava kumovske, prijateljske veze i veze po drugim osnovama, o kojima ću govoriti kada budu drugi amandmani na dnevnom redu. Dakle, nepotizam u pravosuđu. Šta je opasno još? Tužilac postane advokat, sudija ode u advokaturu, radi u mestu u kome ima određeni mali broj sudija. Možete mislite kakva je to situacija. Problemi su tu. Tu se javlja korupcija i kriminal. To moramo jednom da raščistimo i da otvoreno u lice kažemo. Kada bi se moglo iskoreniti da ne može onaj koji je iz pravosuđa došao na funkciju tužioca ili sudije, tu bi situacija daleko bila bolja u odnosu korupciju. Dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju rad pravosudnih organa, rekao bih nešto vezano za privredne sudove. Gospođo predsedniče, dozvolićete mi, posedujem pravilnik o osnovama i merilima za određivanje nagrade za rad i naknade troškova stečajnih upravnika. Samo da vas informišem, ko nije imao priliku da vidi odredbe člana 4. ovoga pravilnika, koje donosi Ministarstvo za privredu. Jedan pravilnik je donet 2005. godine, ovaj pravilnik koji posedujem je donet 2008. godine. Gledajte, u članu 4 - visina nagrada za celokupan period trajanja stečajnog postupka se utvrđuje na sledeći način, obratite pažnju, osnovica 2.001 evro, nagrada za stečajnog upravnika je 2.000 evra, i ako samo jedan evro preko 2000 pređe, on ima još uvećanje za 20%. To znači, ako je osnovica bila da se neko preduzeće pod stečajem i da je vrednost njegove imovine samo 2.001 evro. Dakle, 2.400 evra treba iz stečajne mase da uzme. Dalje, ako je vrednost stečajne manje u iznosu od 25.001 evro, do 50.000 evra, dok je nagrada za stečajnog upravnika 6.600 evra, uvećana za 8%. Dakle, vidite koja je to pljačka, ovo je novi vid i novi oblik u Srbiji kriminaliteta, novi vid i novi oblik kriminaliteta, dame i gospodo narodni poslanici. Samo ću vam na jednom primeru reći šta se događa. Proverio sam u Trgovinskom sudu danas u Pančevu, vodi se stečajni postupak nad Agroživom. Nad Agroživom se vodi stečajni postupak, a stečajni upravnik je Moldovan Stevan iz Subotice. Otkud taj gospodin Stevan Moldovan iz Subotice da se nađe u Pančevu? Ko je njega imenovao i odredio, kojom odlukom, ko je odluku potpisao, a u Pančevu imate na stotine i stotine i ekonomista, i pravnika i ljudi od struke baš za tu oblast. Samo jednu stvar da vam saopštim, prema mojim podacima do kojih sam došao u tom sudu, treba da bude isplaćeno Moldovan Stevanu 650.000 evra za stečaj nad Agroživom u Pančevu. Dame i gospodo, sudija taj ne može da dođe iz Subotice do Pančeva bez 4.500 do 5.000 evra, jedan dolazak. Drugo, postavljam pitanje i tražim odgovor, gospođo predsedniče, koliko Moldovan Stevan vodi stečajnih postupaka? Koliko je vodio od 2001. godine do današnjeg dana i koliko je uzeo para kod subjekata gde je vršio veštačenje? Osim toga, gospođo predsedniče, preko nadležnog Vrhovnog suda, molim da prosledite pitanje, i preko nadležnog Ministarstva za privredu zatražite obaveštenje i odgovor na naše postavljeno pitanje: koliko je isplaćen u evrima stečajni upravnik Robnih kuća Beograd? Prema nekim mojim saznanjima, radi se o milionima evra, što bi znači, ako to bude utvrđeno, a mi ćemo dobiti u Skupštini sigurno taj izveštaj, da je svaki radnik oštećen sa više hiljada evra koji je bio zaposlen u robnim kućama Beograd. Dakle, dame i gospodo, stvar je vrlo ozbiljna, danas saopštavam vama i građanima Srbije, radi se o novom pojavnom obliku kriminaliteta organizovanog u oblaku stečajne mafije. Stečajna mafija nije obuhvaćena. Ko ovde učestvuje? Mora da se stavi pod kontrolu i stečajni upravnici, i veštaci i svi oni koji učestvuju da se utvrdi visina stečajne mase. Koliko iz stečajne mase treba da bude sada izuzeto i, kako ovde u pravilniku kaže, da se nagradi stečajni upravnik? E to je nagrada, ali koja je nezakonita i to predstavlja pljačku. Molio bih jedno istraživanje da sprovede nadležno ministarstvo i da utvrdi sve stečajeve unazad pet godina u privrednim sudovima, kako bi mogli da imamo informaciju o tome ko su stečajni upravnici bili, kolika su plaćanja izvršena, kolika je šteta naneta poveriocima. Radnici u tim firmama koje idu pod stečaj, upravo su oštećeni, jer se iz njihove mase oduzima i daje nagrada, kako kaže ovaj pravilnik. (Predsednik: Vreme.) Evo, gospodine Todoroviću, ovaj pravilnik je potpisao ministar Dinkić. Molim ministra Dinkića i molim nadležno ministarstvo da stavi van snage ovaj pravilnik i više ne može biti nagrada, jer to nije baš ni u ovim uslovima u kojima živi siromašna Srbija dobro da se kaže - nagrada za veštaka. (Predsednik: Gospodine Jojiću, hoćete, molim vas, da privedete misao kraju.) Hvala. Završiću.
Po Poslovniku se javio gospodin Dragan Todorović.
Gospodine Jojiću, ne "postizavam". Ovo je afera za aferom. Polako, prvo da završimo sa Aerodromom "Nikola Tesla". Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo dobili novo pismo od strane Vlade. Mi ćemo ga prihvatiti kao iskreno, kao stvarnu želju Vlade da, na upozorenja poslanika Skupštine Republike Srbije, reaguje onako kako mora da reaguje Vlada, odnosno kako moraju da reaguju svi državni organi. Ovo je nešto konkretnije pismo nego prethodno, ali poučeni iskustvima koje imamo, moram da dam jedno blago upozorenje Vladi, da iza ovog pisma, ne sumnjajući u dobre namere, moraju da se i neke stvari konkretizuju. Pre svega, to znači da mi već sutra očekujemo informaciju da je budžetska inspekcija poslata na Aerodrom "Nikola Tesla". Što se tiče ovih ostalih javnih preduzeća, agencija i svega toga, nemamo mi ništa protiv. Ne samo da nemamo ništa protiv, nego pozdravljamo to i insistiramo na tome, ali očekujemo da ćemo već sutra dobiti obaveštenje da je budžetska inspekcija ušla u Aerodrom "Nikola Tesla", zato što sam vam i jutros rekao, imamo ozbiljna upozorenja da se veliki broj dokumenata sklanja sa Aerodroma "Nikola Tesla", da to rade ljudi Bojana Krišta. On o tome ima izuzetno veliko iskustvo, jer je zanat dobro ispekao u Državnoj lutriji Srbije. Njegovo obezbeđenje, koje je još uvek na Aerodromu, ne dozvoljava nikom drugom da dođe, ne mogu ni da uđu u prostorije u kojima se nalaze ta dokumenta. Ovo je, ujedno, upozorenje Vladi. Šteta je što je izgubljeno ovoliko vremena, pre svega zbog štete koja je već naneta i može da se nanese državi Srbiji, a i zbog toga što je Skupština morala toliko dugo da sačeka jedan potpuno logičan i normalan gest Vlade. Dovoljno je bilo samo danas čuti da je Bojan Krišto imao 2.600.000, to je oko 32.500 evra. Ako uzmete da je prosečna plata u Srbiji nešto oko tridesetak hiljada dinara, onda ispada da je Bojan Krišto imao, otprilike, sto plata za jedan mesec. Pogledajte koliko su imali ostali direktori na Aerodromu "Nikola Tesla". To su stvarno zapanjujući podaci koji traže hitnu istragu i definitivno određenje Vlade kada su u pitanju javna preduzeća, kada je u pitanju trošenje budžetskih sredstava, ne trošenje, nego arčenje, pljačka. Očekujemo od Vlade, takođe, da nas već u idućoj nedelji obavesti o prvim rezultatima istrage. Hvala vam.
Gospodin Maraš, po Poslovniku.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, u ime LDP želim da kažem da sav naš trud, odnosno naša borba proteklih dana da navedemo Vladu, odnosno državu da sve što je u njenoj moći učini da se poslovanje javnih preduzeća u državi Srbiji vodi u skladu sa zakonom, odnosno da se ispitaju sve moguće malverzacije, kroz ovo pismo je ipak dalo neki rezultat. Takođe, želimo da verujemo da je namera Vlade iskrena, da će učiniti sve da, ne samo kada je u pitanju Aerodrom, nego sva javna preduzeća, izvrši potpunu kontrolu i da ćemo dobiti ubrzo rezultate. Mi iz LDP smo spremni da sačekamo nekoliko dana, tačnije pet dana, i da čujemo neke rezultate na osnovu istrage koja je sprovedena, ukoliko to bude bilo moguće. Iskreno se nadamo da ovo saopštenje Vlade neće biti na neki način pokušaj da se priča skrene s pravog toka. Zbog toga smo spremni da sačekamo nekoliko dana, iduću nedelju, i da vidimo kakvi su rezultati onoga što je Vlada navela da će uraditi. Kao i kolege iz SRS, mi ćemo nastaviti da radimo u skladu sa dnevnim redom, tačnije da radimo po amandmanima. Ovo je, nadam se, nauk i Vladi, a i vladajućoj većini, da nije potrebno da parlament bude blokiran da bi Vlada radila svoj posao. Hvala.
Očigledno je da ćemo očekivati izveštaj Vlade o toku svih radnji koje budu resorna ministarstva preduzimala u skladu sa tekstom koji nam je i dostavljen. Naravno, očekujemo od Vlade da nas redovno informiše. Uostalom, oni su to i napisali u dopisu. Gospodin Željko Tomić, po Poslovniku.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, javljam se po članovima 225. i 226. Nekoliko prijatelja i poznanika iz Novog Sada me je zamolilo da izađem za govornicu i da kažem ovo što ću, naravno, reći. Obraćam se, pod jedan, premijeru Srbije gospodinu Mirku Cvetkoviću i ministru kulture Republike Srbije gospodinu Nebojši Bradiću, kao i celokupnoj, najpre novosadskoj, a potom i ostaloj javnosti u Republici Srbiji. U novijoj istoriji Novog Sada njime su vladali i fašisti, i komunisti, i socijalisti, i radikali i demokrate. Vlasti su se menjale, ali je Novi Sad, između ostalog, uvek imao jednu stvar, a to je bio bioskop. Danas bioskopa u Novom Sadu nema, verovali ili ne. Ima Novi Sad glamurozni filmski festival, ali bioskopa nema. Ugašena su poslednja dva bioskopa. Pozivam vlast, kako u Republici Srbiji, tako i u Pokrajini Vojvodini, tako i u gradu Novom Sadu, da učini nešto po tom pitanju. Podsetiću vas, Novi Sad je poznat u Srbiji kao "srpska Atina", kao kulturna prestonica u Srba. Sada mogu, recimo, gospodina Hajdarevića da pitam da li u Priboju ima bioskop? Ima, drago mi je. Gospodine Pejčiću, možda u Leskovcu? Ima, tri komada. Šta ćemo sada sa onim kvazielitističkim parolama "što južnije to tužnije" i ne znam šta? Sada imam argumente da upotrebim "što južnije to kulturnije". Ko će to i kada da reši? Ne kažem da je ova vlast ugušila te bioskope Arenu i Jadran, najeminentnije novosadske bioskope. Samo kažem da ništa nije učinila da se spreči gašenje bioskopa. Građani Novog Sada su više nego revoltirani, a jedna tzv. proevropska, tzv. reformska vlast je dozvolila da u "srpskoj Atini", centru kulture u Srba, gradu sa eminentnim filmskim festivalom, samo nema bioskopa. Nema sada ni blokbastera, nema ničega gde bi mogao film da se pogleda, jedino u kućnoj varijanti, preko piraterije koja je, inače, zakonom zabranjena. Eto u kakav smo apsurd došli i šta ćemo zapamtiti za vreme vaše takoreći apsolutne vlasti, od nivoa Republike do nivoa grada Novog Sada. Hvala.
Zahvaljujem. Htela bih samo da vas obavestim da ćemo, u skladu sa članom 85, produžiti rad nakon 18.00 časova, do pristojnog vremena, mislim da će nekakav prenos utakmice početi u 20.45 časova. Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, te konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 50. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospođa Judita Popović. Izvolite.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, javljam se povodom ovog amandmana koji je podneo kolega iz NS. Ujedno bih istakla da LDP podržava ovaj amandman iz sledećih razloga. Prema članu 50, a inače ovaj član se odnosi na predlaganje sudija koji se prvi put biraju, prilikom predlaganja kandidata za sudije koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, pored stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti, Visoki savet sudstva će posebno ceniti i vrstu poslova koje kandidat je obavljao nakon položenog pravosudnog ispita. Dakle, to je prvi stav člana. Za kandidate koji dolaze iz reda sudijskih pomoćnika obavezno se pribavlja ocena rada. To je stav 2. Ono što se amandmanom predlaže, to je zamena reči "može" sarečju "mora" iz stava 3. ovog člana, koji kaže - pre predlaganja Visoki savet sudstva može obaviti razgovor sa prijavljenim kandidatima. Kada se uzmu u obzir stav 1. i 2. ovog člana, može se razumeti zašto je predloženo da se ova reč "može" zameni obavezujućom rečju "mora". Opet bih se osvrnula na član 45, koji je tesno povezan sa ovim članom 50, jer taj član definiše šta znači stručnost što se sudijskih kandidata tiče. Stručnost podrazumeva posedovanje teorijskog i praktičnog znanja potrebnog za obavljanje sudijske funkcije. Pitam vas, kako će Visoki savet sudstva da utvrdi da li kandidat poseduje potrebnu stručnost za obavljanje sudijske funkcije ukoliko kandidata i ne vidi? Osposobljenost, prema ovom članu 45, podrazumeva veštine koje omogućavaju efikasnu primenu specifičnih pravničkih znanja u rešavanju sudskih predmeta. Postavljam pitanje, kako će Visoki savet sudstva da utvrdi osposobljenost kandidata ako nije prethodno porazgovarao sa njim, ako prethodno nije čak ni video kandidata? Normalno, Visokom savetu sudstva je ostavljeno na volju da li će uopšte izvršiti taj razgovor sa kandidatom. Dostojnost, po članu 45, podrazumeva moralne osobine koje sudija treba da poseduje i ponašanje u skladu sa tim osobinama. Postavljam pitanje, kako će Visoki savet sudstva, ukoliko ne vidi i ne porazgovara sa kandidatom, utvrditi da je isti dostojan za obavljanje sudijske dužnosti. Moralne osobine propisane ovim članom 45. koje sudija treba da poseduje su: poštenje, savesnost, pravičnost, dostojanstvenost, istrajnost i uzornost, a ponašanje u skladu sa tim osobinama podrazumevaju čuvanje ugleda sudije i suda u službi i izvan nje itd. Postavljam pitanje, kako će Visoki savet sudstva da utvrdi da li taj kandidat dotični ima moralne osobine koje su obavezujuće prema ovom članu 45. ukoliko ne obavi prethodni razgovor sa kandidatom? Inače, Visoki savet sudstva je taj koji po članu 45. utvrđuje kriterijume i merila za ocenu stručnosti. Što je najveći apsurd inače, a po ovom stavu 2. člana 50, za kandidate koji dolaze iz reda sudijskih pomoćnika obavezno se pribavlja ocena rada. Dakle, oni koji su već u sudu, sudijski pomoćnici, koji su bukvalno stalno pod nekom kontrolom sudija, za njihov rad će se obavezno pribaviti ocena rada. Šta je sa tim kandidatima koji nisu tu pri ruci, nisu sudijski pomoćnici itd.? Sada kada se sve to uzme u obzir, zar nije logičnije i racionalnije i normalnije da se reč "može", dakle, ostavljanje na volju nekome, zameni rečju "mora", dakle, obavezujućom jednom premisom. Inače, mi smo obrazloženje Vlade dobili zašto se ovaj amandman ne prihvata, i kaže se - amandman se ne prihvata iz razloga što bi propisivanje ove obaveze uticalo na efikasnost i ažurnost u radu Visokog saveta sudstva. Šta je onda bitno, da Visoki savet sudstva brzo radi ili kvalitetnije radi? Dakle, ipak bi trebalo da se uzme u obzir da ono što se radi bude pametno, bude efikasno, bude racionalno i u opštem interesu društva, a pogotovo srpskog pravosuđa. Prema tome, bez obzira koliko će to da traje, Visoki savet sudstva mora da procenjuje kandidate, a ne paušalno, samo na osnovu nekih podataka koje neki drugi serviraju Visokom savetu sudstva, odlučuje ko je merodavan kandidat koji treba da bude predložen da se bira za sudiju prvi put. Jako je bitno, dakle, još na početku da se utvrdi da li određene osobe imaju određene kvalitete da budu sudije, a ne da se ostavlja da se nakon trogodišnjeg staža ponovo radi neka procena koja je mogla da se uradi mnogo ranije, jer time smo već izgubili neke tri godine ako smo odabrali ljude koji nisu podobni, nemaju sve ove kvalitete koje je predvideo Visoki savet sudstva. Visoki savet sudstva ima prvenstveno obavezu da vodi računa o tome kakvi ljudi će biti birani za sudije, jer to je alfa i omega budućeg nezavisnog pravosuđa. Ukoliko oni to propuste da urade kvalitetno, onda nam džaba svi zakoni, bilo kako ih nazivali evropskim, reformističkim, reformatorskim, kako god hoćete, bitno je samo da se odaberu pravi ljudi i pravi kandidati. Ako je to prioritet što se rada Visokog saveta sudstva tiče, onda ne vidim razloga zašto ih osloboditi te obaveze. Dakle, to je jedna od obaveza Visokog saveta sudstva, a na njemu je obaveza da organizuju svoj rad, da bude što efikasniji i što bolji, a ne da ih apriori oslobodimo te obaveze, jer to je normalno ono zbog čega se ovde i raspravlja o tome da li nam trebaju novi zakoni o sudijama, o Visokom savetu sudstva i ostali zakoni koji su na dnevnom redu. Prema tome, s obzirom da je ovaj amandman veoma racionalan i smatramo da isti poboljšava kvalitet ovoga člana 50, a normalno davaće i određene rezultate koji su u opštem interesu, predlažemo da se ovaj amandman prihvati.
Po amandmanu se najpre javio gospodin Zoran Krasić, pa onda vi.
Amandman gospodina Spasojevića i amandman gospodina Petra Jojića, mada se odnose na dva različita člana, ipak čine jednu celinu, ali čine celinu samo ako se pogledaju odgovori Vlade povodom ta dva amandmana. E sada, da bi to bilo interesantno i poslanicima koji su, naravno opravdano, zaboravili kući na klaviru Predlog zakona, pa nisu u mogućnosti da vide o čemu se radi i za građane koji prate ovaj prenos, da bi im bilo to interesantnije, situacija je otprilike sledeća. Vlada Republike Srbije je propisala da će za sudiju da se izabere čovek koji iz mesta može da skoči sedam metara u daljinu - to je član 45. Član 50. kaže - biće od strane Visokog saveta sudstva predložen kandidat za koga mi i ne moramo da utvrdimo da l' je toliko skočio. Da to bude još bolje, nekima što se kerebeče, to je otprilike kao kada bi sud doneo presudu i u presudi napisao - Paraskeva Minić mora da voli Petra Minića zato što joj je muž. Onda izvršni organ treba da sprovede tu presudu i da utvrdi da li ona po presudi i po zakonu voli muža. Uzdišite vi, ali mislim, gospođo Malović, ovo vaše dete (govornik se smeje), trudni ste i to je dobro, biće izuzetno dobar pravnik, jer uči pravo još u stomaku. Velika je razlika. Pazite, vi ste za član 45. dali obrazloženje ovako - Amandman se ne prihvata iz razloga što član 45. Predloga zakona propisuje ostale uslove za izbor sudija i to - stručnost, osposobljenost i dostojnost. Povodom amandmana na član 50. vi odgovarate - da se ne prihvata iz razloga što bi propisivanje ove obaveze uticalo na efikasnost i ažurnost rada Vrhovnog saveta sudstva. To su dva potpuno kontradiktorna odgovora. U prvom odgovoru kažete - važna je stručnost, dostojnost, o tome mora da se vodi računa. U odbijanju drugog amandmana kažete - zbog efikasnosti mi čak i ne moramo da razgovaramo sa kandidatima, ne moramo, već je dovoljno da preko sajta vidimo sliku. Bez tog razgovora ne znam da li će Visoki savet sudstva da dođe do zaključka da li neko lice postoji ili ne postoji. Vi kažete, ako umesto reči "može" se stavi reč "mora", onda postoji obaveza. I treba da postoji obaveza. Treba da postoji obaveza Visokog saveta sudstva da radi svoj posao, a ne da bude obaveza kao alternativa - može, ako hoće, hoće, ako neće, ne mora. Ako ne mora, onda se postavlja pitanje - o čemu će da odlučuje, ko će onda da odlučuje? Nulti sastav Visokog saveta sudstva, to su ovi koji navodno na bazi zvanja, znanja i ne znam čega postaju članovi i u prvom tom naletu dele sudbinu - ko može, ko ne može da sudi, ko ispunjava uslove, ko ne ispunjava uslove. Sada moram da se vratim, pošto su ova dva amandman u vezi, na ono što ste propisali članom 45. Ako se pročita šta ste ovde napisali ovde kao neku imperativnu normu u pogledu uslova koje moraju da ispunjavaju kandidati i pretendenti, onda morate da mi kažete - da li neko može da pronađe kantar koji će ovo da izmeri? Evo, da uzmemo jedan kriterijum. Kaže - dostojnost podrazumeva moralne osobine koje sudija treba da poseduje i ponašanje u skladu sa tim osobinama. Ako vi ne želite da obavite razgovor - onda ne znam kako ćete da cenite dali je neko ispunio kriterijum dostojnosti? Dostojnost podrazumeva, već se stvara fikcija, moralne osobine. Da li Visoki savet sudstva u nultom sastavu, bez obzira kakav da bude, evo neću da uzmem nijednog aktivnog, uzeću nekog ko je nekada bio sudija, pa je sada u penziji, Zoran Ivošević, kako bi on mogao da oceni dostojnost nekog kandidata? Ajde kažite mi na osnovu kog kriterijuma, na osnovu kog merila? Šta bi bila jedinica mere? Jedinica mere bi verovatno bilo nešto što je koristila Milka Babović u svojim prenosima - šljokice, vizuelni efekat. Ali šta, ako ne žele da razgovaraju sa kandidatom, ne žele da vide kandidata? Nego će da kažu - molim vas, nećemo da ga gledamo. Evo, Visoki savet sudstva, ako je za osnovni sud, pričam podatak, na primer 50 sudija, a konkurisalo 250 kandidata - Visoki savet sudstva ne želi da razgovara sa 250 kandidata, već oni žele da imaju diskreciono pravo da proberu sedamdesetak, 50 onih za koje je Demokratska stranka odlučila da moraju da budu sudije, 20 radi dekoracije, a ovi drugi nisu interesantni za razgovor. Znači, ako već imate neki stav, a siguran sam da nemate stav kao Vlada povodom ovih predloga zakona, onda morate da budete dosledni, znači da logički nastavljate ono što je vaš osnovni stav od jednog člana do drugog člana, od jednog amandmana do drugog amandmana. Stav mora da se vidi, jer treba da procenimo, da nas ubedite - da vi forsirate ovim zakonom nešto što predstavlja novi kvalitet, novi sistem vrednosti, a ne diskreciju i samovolju. Gde postoji diskrecija, gde postoji samovolja, gde postoji voluntarizam - nema prava. A ovo je Predlog zakona sa tendencijom da bude zakon. Ako vi predlažete evropski zakon bez stava, bez mišljenja, bez nečega što je doslednost u razmišljanju, onda ne znam zašto se ljutite kada vas na to upozori neko sa tako nekim amandmanom? Samo daznate, za vaše predloge zakona su najbolji amandmani koji glase - član, briše se. To sunajmoćniji amandmani, jer na najbolji način oslikavaju kvalitet vaših predloga zakona. Idemo na drugi kriterijum. Hajde da vidimo kako će to Visoki savet sudstva u nultom sastavu, to su oni probrani - 11 onih po funkciji i onih 8 koji treba da se izaberu, da radi. Kaže - moralne osobine koje sudija treba da poseduje su: poštenje, molim gledaoce da se ne smeju, savesnost, pravičnost, dostojanstvenost, istrajnost i uzornost. A ponašanje u skladu sa tim osobinama podrazumeva - čuvanje ugleda sudije i suda u službi i izvan nje; svest o društvenoj odgovornosti; održavanje nezavisnosti i nepristrasnosti, pouzdanosti i dostojanstva u službi i izvan nje i preuzimanje odgovornosti za unutrašnju organizaciju i pozitivnu sliku o sudstvu u javnosti. E, sve je ovo lepo. Nadam se da se ovaj misaoni proces kod gospodina Srđana Milivojevića, kao ideologa Demokratske stranke i bliskog saradnika Borisa Tadića, povodom krupnih državnih pitanja, odnosno vi možete da izračunate intenzitet, stepen i sve kriterijume, kako bi se ove moralne karakteristike neke ličnosti izrazile vrednosno, kako biste mogli da ubedite mene koji, recimo, ne zna šta znači ovo. Sve očekujem, s obzirom na vaš visoki koeficijent inteligencije, odnosno nema nikakvih problema. Samo da znate merilo nije - paljevina Narodne skupštine ili Savezne skupštine. Ako uzmemo to kao kriterijum - vi ste ispunili uslove za zatvor, ali sada ne pričamo o tome. Pričamo o sudijama, a ne o osuđenicima. Za osuđenike je dovoljna presuda, osuđujuća. Pričamo o sudijama koji treba da osuđuju takve primere kao što ste vi. Znači, da li neko može da izmeri ovo? Da li je takav blesimetar izmišljen - pa uključe kandidata za sudiju i onmu kaže: koeficijent stručnosti 2,1; koeficijent moralnosti 1,1; koeficijent dostojnosti 0,6? Pri tome, o takvim predlozima zakona treba da razgovaraju oni koji su recimo - ukrali mandate, koji su pokazali veliku dostojnost, moralnost, poštovanje prema Bogu, porodici, zakletvi, prijateljima, odanost Ustavu, odanost zakonu, odanost savesnosti, poštenju i svemu tome. Naravno, i tu nemamo taj blesimetar za merenje. Vas ne čudi to što sudije ne vraćaju, a ovde vam se predstavlja. Poštovani gledaoci, zamislite situaciju, pošto je očigledno, posle ovolikih kritika, da je Bojan Krišto nešto loše, negativno za državu Srbiju. Kako možete da zamislite, recimo, da njega kritikuje neko, a cela javnost zna da taj drži nezakonito mandat. Mali lopov nema pravo da kritikuje velikog lopova, zato što je razlika između malog i velikog lopova u tome koliko se para našlo u sefu. Kada je bilo mnogo para pa taj uzo, to je onda veliki lopov, kada je bilo malo para, on je mali lopov. Lopov je lopov, principijelno je lopov. Molim vas, kako ćete ovo vi da izmerite? Gospođo ministar, vi ćete po novom zakonu biti član Visokog saveta sudstva. Biće član Visokog saveta sudstva i gospodin Petković, koji je predsednik nadležnog Odbora za pravosuđe u Narodnoj skupštini; izvinjavam se, Boško Ristić. Gde njega nađoste? Kako će on da meri? Boško Ristić šta god je predložio, to je bilo na kraju nezakonito. Pravio Ustavnu povelju, država se rasturi. Pravio Poslovnik, nikada nije ni zaživeo taj poslovnik. Znate šta je uradio u sudu u Nišu? Postavio je penzionerku za predsednika Okružnog suda. Sada on treba o dostojnosti i moralnosti, vezan za aferu "Amila", vezan za prvi lizing. On je izmislio finansijski lizing u Srbiji. On treba da razmatra da li neko ispunjava uslove da bude sudija? On treba da ceni kriterijum, e, moj Stamboliću, Stamboliću, kriterijum dostojnosti. Osposobljenost podrazumeva veštine koje omogućavaju efikasnu primenu specifičnih pravničkih znanja u rešavanju sudskih predmeta. Boško Ristić da bude etalon za merenje ovoga? Nemojte, molim vas, da nas brukate Dajte po Poslovniku da pričamo još, tek smo na početku borbe protiv organizovanog kriminala. Ljudi, šta vi ovo radite? Vama je neko greškom dao da vodite državu, a ne da vozite karting, aman ljudi. Kažite mi ko će da primeni te kriterijume. Kažite mi kako ćete te kriterijume da primenite povodom n.n. osobe kao kandidata, ukoliko Visoki savet sudstva nema obavezu čak ni da vidi tog kandidata. Častim vas ova tri minuta, nek vam bog pomogne.
Gospođa Zlata Đerić po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajući, poštovana gospođo ministar, u ime poslaničke grupe NS, koja je podnela ovaj amandman, želim samo da skrenem pažnju, s obzirom da su kolege pre mene zaista iscrpno govorile o ovom amandmanu. Čak mi je drago da je koleginica iz LDP-a vrlo stručno obrazložila zašto bi ovaj amandman morao biti usvojen. Zaista mislim, bez ikakve političke ostrašćenosti, čisto sa terminološkog gledišta i struke, ovaj amandman mora biti usvojen. Zašto? Zato što ovaj član zakona ima pet stavova. U stavu 5. kažete: "Odluka o predlogu Visokog saveta sudstva mora biti obrazložena". U trećem stavu tražimo da se glagol "može" zameni glagolom "mora". Onda bi taj stav glasio ovako: "Pre predlaganja Visoki savet sudstva mora obaviti razgovor sa prijavljenim kandidatima". Značenje glagola "može" i značenje glagola "mora" su veoma različiti. U sudstvu, u zakonodavnoj praksi, u terminološkoj sudskoj praksi, mislim da glagol "može" treba izbegavati što je više moguće, zato što on ostavlja mogućnost da se svašta može različito tumačiti. Ono što je veoma važno kod ove terminološke zamene, na kojoj smo insistirali ovim amandmanom, jeste da obavljeni razgovor sa kandidatom, ono što se u stvari u nekoj savremenoj svetskoj poslovnoj praksi smatra najvažnijom ocenom kandidata, to je intervju koji se objavi, i vi znate da je u evropskoj praksi intervju veoma važan, da ne postoji nijedna agencija, nijedna firma u svetu ozbiljnija koja će ikoga zaposliti ako ne obavi sa njim razgovor, odnosno kako se to kaže savremeno - intervju. Znači, moramo obavezati Visoki savet sudstva da sa svakim kandidatom obavi neposredan razgovor. Može i ne mora je drugo, ali ako mora, onda je taj razgovor obavezujući i ulazi u tu konačnu ocenu. Time ćemo prema kandidatima pokazati objektivni sud, a ovako se ostavlja sumnja i među kandidatima. Ovo vam govorim zbog toga što su se i same sudije o tome tako se izjasnile. Znači, za nekoga će postojati neka druga ocena, pa može i ne mora da se obavi razgovor. Mislim da je ta terminološka razlika bitna i da će bitno poboljšati kvalitet ovog člana. Hvala.
Zahvaljujem gospođi Đerić. Još tri minuta ima vaša poslanička grupa. Izvolite, gospodine Jojiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ono što je objasnio kolega Krasić i što je govorila prethodno koleginica, apsolutno treba biti prihvaćeno. Zašto? Ako pogledate odredbe predloženog člana 45, sa odredbama člana 50, pa ih usaglasite, videćete da se odnose upravo na isti događaj, na iste činjenice i na iste uslove. Ponoviću odredbu koja se odnosi na član 45. Kako to može Visoki savet da proveri dostojnost, kako može da proveri poštenje, kako može Visoki savet, a da nema kontakt sa kandidatom, da proveri i utvrdi savesnost, pravičnost, dostojanstvenost, istrajnost i uzornost, a ponašanje u skladu sa tim osobinama podrazumeva čuvanje ugleda sudije i suda u službi i izvan nje? Svest o društvenoj odgovornosti, održavanje nezavisnosti i neprikosnovenosti itd. Pitam vas koji ćete možda glasati za ove odredbe - kako može Visoki savet, a da nema nikakvog kontakta sa nekim kandidatom, da utvrdi sve ove kriterijume i ova merila? Ne može nikako. Šta će se dogoditi? Predsednik suda će da predloži svoju saradnicu, svog ranijeg stručnog saradnika i on će poslati svoje mišljenje. Ko to mišljenje proverava? Ko utvrđuje ove činjenice? Ne utvrđuje niko. Sve ovo ne može da bude utvrđeno. Smatram da je ovde potrebna jedna intervencija kada je u pitanju prijem prvi put, provera znanja. Gospođo ministre, provera znanja od strane Visokog saveta za sudstvo. Dolazi ne jedan kandidat, mora da bude predloženo više kandidata za određeno mesto u pravosudnom organu, da svi idu na test i da se proveri znanje, s tim da se angažuje i neuropsihijatar, da se angažuju profesori, da se angažuju ljudi iz struke, dakle iz suda i tužilaštva i da onda Visoki savet za sudstvo može da ima jasnu situaciju o kom kandidatu se radi i ko treba da dođe. Jedan primer, kolega Ratković, izneću samo da narodni poslanici čuju nešto. (Predsednik: Vreme.) Nastaviću kasnije. Hvala.
Na član 50. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smata da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine Stojanoviću.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, poštovana ministre, u stavu 4. člana 50. Predloga zakona o sudijama navedeno je da Visoki savet pravosuđa predlaže Narodnoj skupštini jednog ili više kandidata za izbor na jedno sudijsko mesto. Amandmanom na stav 4. člana 50. Predloga zakona o sudijama predložio sam da se reč "jednog" zameni rečju "dva", a da se reči "ili više" brišu. Na ovaj način Visoki savet pravosuđa bi se obavezao da za jedno sudijsko mesto predloži najmanje dva kandidata, što bi Narodnoj skupštini ostavilo mogućnost izbora. Ukoliko bi bilo zadržano rešenje iz Predloga zakona o sudijama, Narodna skupština ne bi bila u mogućnosti da napravi izbor, već bi bila prinuđena da prihvati ili ne prihvati jednog jedinog kandidata za sudiju. Ovo znači da bi najviše zakonodavno telo često bilo stavljeno pred izbor - uzmi ili ostavi. Ukoliko ne prihvati jednog kandidata za sudiju, Skupština bi mogla da bude optužena za opstrukciju, ili čak nedozvoljeni uticaj na sudijsku granu vlasti, koja ne može da funkcioniše bez dovoljnog broja sudija. Ovakav predlog u kojem Visoki savet pravosuđa može da stavi samo jednog kandidata je čudan, tim pre što svi znamo da veći broj lica konkuriše za mesto sudije. Nemoguće je da Visoki savet pravosuđa od tolikog broja ljudi ne može, kao kandidate, da predloži barem dvojicu i na taj način Narodnoj skupštini omogući izbor. Ovako predloženo rešenje se više čini kao nametanje jednog kandidata, možda miljenika izvršne vlasti. Ovim putem vas podsećam da je pravna praksa prosvećenih naroda i demokratskih država da gde mogu i gde nema posledica ostave mogućnost izbora. Isključenje prava na izbor je uvek bilo karakteristično za totalitarne režime i države čija se vlast boji konkurencije. Čudno je da Vlada Srbije ne primećuje ove činjenice. Izbor sudija nikad, ni u jednoj zemlji, nije bila mala stvar, pa se posledica ovakvog predloga čini još težom. Upravo zbog svega ovoga smatram da Skupštini Srbije moraju po ovom pitanju da budu ponuđena dva kandidata za izbor na jedno sudijsko mesto, kako bi uopšte bilo omogućeno pravo na izbor i konkurenciju, jer konkurencija može sama da doprinese izboru boljeg i stručnijeg kandidata. Zbog toga vas pozivam da prihvatite moj amandman. Kada je u pitanju izbor sudija prema Zakonu o sudijama, podsetio bih vas na član 100. i član 101, kojima se na mala vrata uvodi reizbor, ili, da budemo jasni, lustracija. Reizborom sudija krše se osnovne norme Ustava Srbije, a demokratija u našoj zemlji se suspenduje. Ukoliko prihvatimo ovakav zakon, vi ćete ukinuti načela podele vlasti, kao i načela kočnica i ravnoteže. Sudska vlast više neće biti nezavisna i ravnopravna u odnosu na druge dve grane vlasti, već će postati podređena Borisu Tadiću i njegovom režimu. Podsećam vas da su demokratija i zaštita ljudskih prava nemogući bez poštovanja načela podele vlasti. Sada ću vam skrenuti pažnju na pomenute članove 100. i 101. Predloga zakona o sudijama koji uvode reizbor sudija, ali iz drugog ugla. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Jojić, pa Marković, pa vi, gospodine Periću, ako bude vremena. Imate još 10 minuta, vaša poslanička grupa.
Dame i gospodo, kolega Filip Stojanović njegovim amandmanom interveniše radi poboljšanja ovoga teksta zakona. To je sasvim prihvatljivo iz više razloga. Sada se krije velika opasnost kod izbora sudija, naročito prvi put. Malopre sam započeo objašnjavati i obrazlagati činjenicu da će predsednik suda, ili njegova uža grupa, predložiti nekog svog miljenika, kandidata koji je bio pripravnik u tom sudu, a neki je rođak ili prijatelj nekog lokalnog moćnika, pa je nužno da progura tog kandidata, bez obzira što taj kandidat nema kriterijume, ne ispunjava ih i ne bi trebalo da bude sudija. Za to sam da bude u svakom slučaju provera znanja, da se izvrši testiranje od strane nepristrasnih stručnjaka i iskusnih ljudi koji rade u pravosuđu. Reći ću vam jedan primer iz policije. Imali smo ljude, troje-četvoro, u jednoj policijskoj stanici na koje su se građani stalno žalili kako intervenišu, naplaćaju kazne i podnose prekršajne prijave. To je dozlogrdilo starešini organa i naloži da se pozove saobraćajna policija i da se izvrši testiranje. Kada je izvršeno testiranje, utvrđeno je da ti ljudi, koji su najviše imali problema i sukoba sa građanima, najviše su imali zloupotrebe ovlašćenja, i kad je testiranje izvršeno, na bazi testova za A, B, C, D i E kategoriju, utvrđeno je da ti ljudi nisu ni mogli da polože ni za jednu kategoriju kada je u pitanju poznavanje saobraćajnih propisa. Šta smo morali da uradimo? Te ljude da premestimo iz saobraćaja u poredak, a da dođu oni koji znaju saobraćajne propise i koji neće građanima pričinjavati probleme, i sa kojima građani neće imati nikakve sukobe, niti konflikte. To je bila jedna prilika da proverimo znanje. Na drugi način nismo mogli da dođemo do rezultata - da li su ti ljudi, na koje se žale građani, u pravu ili nisu. Kada su u pitanju sudije, pogotovo kada je u pitanju izbor prvi put, nema ni govora da će tu biti nepristrasnosti i objektivnosti. Nemojte da računate na to. Možete misliti sad da treba u Novoj Varoši, Priboju, Prijepolju, Kosjeriću ili u Nišu da konkurišu određeni kandidati za sudije, prvi put kad se biraju. Visoki savet pravosuđa, krem društvo, sedi u Beogradu. Kako se oni dogovore sa onima? Odu na savetovanje u Vrnjačku Banju, na Kopaonik, Zlatibor, Zlatar, tamo se dogovore i kažu - imam dobrog kandidata, molim te, podrži mi tog kandidata. A on doveo svog kandidata na savetovanje. Nažalost, taj kandidat žensko. U redu je to, to poštujem, nije nikakav problem. To je pripravnica, doveo je da je savetuje na Kopaoniku i na Zlatiboru, a država ta savetovanja plaća. Dame i gospodo, sada nešto ozbiljno. Obratio bih vam se i rekao nešto što je vrlo ozbiljno, o odgovornosti nezavisnih sudija. Vrednost principa sudske nezavisnosti je u zaštiti sudija od otpuštanja ili drugih sankcija preduzetih od Vlade ili nevladinih organizacija, nezadovoljnih sadržajem donetih odluka. Ali, sudska nezavisnost nije predviđena i ne treba da joj dozvoli da bude ni štit za sudske zloupotrebe, nestručnosti, niti prepreka da se ispituju moguće žalbe ili prigovori na njihov rad. Pogrešno je pretpostaviti da sudovi, koji odlučuju o ograničavanju slobode, imovine, pa čak i o ljudskim pravima, treba da budu nedodirljivi po pitanju odluka koje su doneli. Naime, javna odgovornost sudova i sudija su neophodna osnova poverenja javnosti u sud. Postoji, naime, fina veza između dužnosti, profesije i odgovornosti u društvu. Sudovi mogu da vrše svoju funkciju kao institucije za rešavanje sporova u društvu samo ako je postupak za rešavanje tih sporova pošten, efikasan i ekspeditivan. To su ona poznata načela ekonomičnost i celishodnost, ujedno i efikasnost. Efikasnost i ekspeditivnost, javno poverenje koje je osnov za građenje sudske nezavisnosti, logički mu prethodi i postiže se poštovanje brojnih načela, kao što su na primer načelo da se sudske presude javno objavljuju, kao i načelo davanja obrazloženja u sudskim odlukama. Važno je napomenuti da javnost poverenja u sudove se dobro odražava u sloganu ''da pravda ne mora samo da bude vršena, već to vršenje pravde mora da bude i vidljivo''. Kako pomalo duhovito kaže pesnik - naglašavajući potrebu javne kontrole pravosuđa, pravo je previše ozbiljna stvar da bi bilo prepušteno isključivo sudijama. Porast uloge pravosuđa je delimično rezultat društvenih vrednosti i društvenih kretanja. Dame i gospodo narodni poslanici, ovim setom zakona se pokušava urediti stanje u našem pravosuđu, to je dobra namera i ideja, ali je ovaj set zakona vrlo problematičan i ukoliko bude ovaj set zakona usvojen imaćemo za godinu dana izmene i dopune ili donošenje novih zakona. Zašto? Zato što ako bude usvojena odredba, pogotovo prelazne i završne odredbe koje se odnose na zakon o sudovima, sudijama i tužiocima, a koji se predviđaju i normiraju u odredbama člana 99, člana 100. i 101, biće izvršena jedna nelegalna i nepoštena selekcija, moram reći nepoštena, ne mislim da će neko ovde da se bavi nekim nepoštenim radnjama, ali neće biti regularna, neće biti pravična. Zašto? Vi znate da mi imamo dve i po hiljade sudija. Da li je cilj ove vlade da smanji broj sudija? Imam utisak da se u tom pravcu i predlažu ovi zakoni. Šta ćemo ako 500 ili čak 1.000 sudija ili tužilaca treba da ostanu bez posla? To je vrlo opasna stvar. Rekao sam da sudije i tužioce nisu šibicari i sa njima da se manipuliše. Evo izlaza iz krize. Da pravosuđe bira i samo predlaže kandidate, čija je osnovna stvar. Da profesor sa pravnog fakulteta dođe iz Niša ili Novog Sada, ili Uniona, privatnog fakulteta, i kaže - on je ugledan profesor, ajmo njega da stavimo u Visoki savet za pravosuđe, i on će biti taj koji će moći da izabere i da da predlog za najboljeg kandidata. Nije to dobro. Moje je mišljenje da će se učiniti velika nepravda, možda ne toliko namerna, ali ovo sluti lustraciji i SRS je protiv ovakve lustracije. Mi nećemo da podržavamo ovakve zakone, iz razloga što su ti zakoni došli pred Skupštinu po hitnom postupku, drugo što stručna javnost u dovoljnoj meri nije u ovome učestvovala i plašim se da će časni i pošteni ljudi koji rade u pravosuđu zaista doživeti da se nađu bez posla i na ulici. Poštujem odluke onih sudija koji su na stotine njih učestvovali u donošenju odluka, koji su doneli pravilne odluke kada su oduzimali mandate onima kojima nisu pripadali i vraćali SRS. Takve sudije želi Srbija, želite i vi gospodo iz DS.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 55. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospođo Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, videli smo ovih dana kada smo počeli raspravu o ovom setu zakona iz oblasti pravosuđa koliko je bilo primedbi izraženih kroz amandmane, koliko su narodni poslanici pokušavali da, objašnjavajući amandmane, zapravo ubede predstavnika Vlade Republike Srbije da su ovo loši zakoni, da možda postoji dobra namera. Lično verujem u dobru nameru ministra pravde, ali nekoliko puta sam gospođu Malović upozoravala da se bojim da je ovo neka ujdurma, koja nema veze s njom, ali koja će se i te kako odraziti na rad pravosuđa, na položaj sudija i tužilaca, naravno i svih ostalih zaposlenih u sudskoj upravi, a onda normalno da će to sve da se odrazi negativno na građane Srbije, koji imaju potrebu da se obraćaju sudovima i tužilaštvima. Čini mi se da je najbolje ono što je kolega Krasić malopre rekao da su ovi zakoni zapravo takvi da ih je amandmanima teško popraviti. Vlada je prihvatila nekih dvadesetak amandmana na Predlog zakona o sudijama, što je, s jedne strane, dobro, jer može da se kaže da Vlada vodi računa o mišljenju narodnih poslanika i da je Vlada ozbiljno shvatila naš rad, a, s druge strane, govori koliko je to loš predlog. Jer svakako Vlada nije menjala koncepcijski prilaz rešavanju ovih problema i te neke tzv. reforme pravosuđa, nego je očigledno da su ovi zakoni toliko loši i sa toliko loših rešenja da je Vlada prihvatila ovoliko amandmana poslanika iz stranaka opozicije, dobrim delom i poslanika SRS. Čini mi se za sve ove zakone, a pogotovo za zakon o sudijama koji je u izvesnom smislu, najpre u egzistencijalnom smislu kada su u pitanju sudije i tužioci, a onda u smislu uništavanja pravosudnog sistema u Srbiji, da je ovo zapravo skup uslova za zloupotrebu i uspostavljanje partijskih sudova, nepotizma, podobnih sudija i tako dalje. Svaki put kada se ovde govorilo, kada se formiraju neke agencije, neka Vladina tela i kada je bilo reči da će na određene funkcije biti postavljene nepartijske ličnosti, mi iz SRS smo uvek iznosili naš stav da je to najobičnija farsa. Zašto? Zato što nije moguće, neću da kažem nije normalno, jer normalno bi bilo, ali nije moguće da u sadašnjoj konstelaciji snaga i odnosa u Vladi Republike Srbije i skupštinskoj većini da neko predloži na neku funkciju, gde se navodno biraju nepartijske ličnosti, nekoga ko nema veze sa strankama koje su trenutno na vlasti, a da taj neko bude proglašen stručnjakom, ne znam, sve to jeste, ali da ga kao takvog prihvati Vlada Republike Srbije. Isti slučaj biće i sa sudijama. Mi zato mislimo da ne treba kroz ovakve propise i kroz ovakve farse i forsiranje nepartijskih ličnosti, na neki način kažnjavati ljude koji se partijski opredeljuju, jer to je potpuno normalno da svaki čovek ima svoje partijsko opredeljenje, ne mora da bude član neke stranke, ali svakako treba da svoje mišljenje iznosi u danu za glasanje, odnosno na nekim izborima. Tako treba, naravno, da bude i sa sudijama i sa tužiocima. Ne pada nama na pamet da mi sada ispitujemo koga od sudija i koje sudije ste vi na ovaj ili onaj način naterali da se učlane u neku od stranaka koje su na vlasti, ali ne možemo da dozvolimo ni to da vi primenom ovog zakona napravite lustraciju i da u sudovima ostanu samo oni koji su se izjasnili da su bliski vama ili, još gore, da su podložni uticaju izvršne vlasti, uticaju tajkuna, koji su nažalost sve moćniji i moćniji u Srbiji. Kada kažem moćniji ne mislim samo na njihovo materijalno bogatstvo, nego očigledno da zloupotrebom tog svog materijalnog bogatstva uspevaju da u mnogim branšama nađu ljude koji su spremni da za pare urade nešto što je suprotno zakonu. U tom smislu su i sve naše primedbe krajnje dobronamerne. Mi zapravo želimo, ne razmišljajući o tome da li je neki sudija blizaka ili nije nekoj stranci, već da li je podložan ili nije uticaju skupštinske većine, možda manje, ali svakako izvršne vlasti, da li je sklon uticaju tajkuna i para, a vi očigledno imate nameru da u sudove dovedete sudije koji će ispunjavati vaše naloge. Imali smo primere ovih dana kada je bilo u pitanju vraćanje otetih odborničkih mandata u nekim okružnim sudovima u Srbiji, pre svega u okružnom sudu u Beogradu i Kragujevcu. Neverovatno je da je doneto desetine odluka od strane veća okružnih sudova po Srbiji koji su striktno poštovali zakon i vratili SRS ono što su lopovi oteli, ali su se našla dva suda, odnosno dva veća u okviru dva suda koji to nisu hteli da urade, naravno bez pravnog osnova. Ali, vi zapravo donosite ovaj zakon da biste mogli da stvarate takve sudije i da biste one časne, moralne sudije koji žele da rade u skladu sa zakonom, koji žele da primenjuju zakon, kojima je svetinja ono da su svi isti pred zakonom, da je zakon jednak za sve, vama takve sudije ne trebaju. Takve sudije i takve tužioce danas uSrbiji brani isključivo SRS, zato što mi ne propuštamo priliku da govoreći o bilo kojem amandmanu skrenemo pažnju upravo na tu namerenu lustraciju u sudovima i utužilaštvima. Kada je u pitanju član 55, na koji sam u ime poslaničke grupe SRS podnela amandman, u članu 55. u prvom stavu Vlada je predložila da sudija kojije izabran stupa na funkciju na svečanoj sednici svih sudija u sudu za koji je izabran. U našem amandmanu stoji da posle ovoga treba još da se i dodaju reči da ta sednica morada se održi u roku od 15 dana od dana izbora sudije. Ne vidim zaista ni jedan jedini razlog zbog čega ovakav amandman nije prihvaćen. Da li menja koncepciju zakona? Ne. Da li na bilo koji način utiče na ono što vi zapravo hoćete? Rekla bih, da. To je razlog zašto niste prihvatili amandman. U obrazloženju amandmana je napisano da se ovim amandmanom sprečavaju moguće zloupotrebe koje bi mogle nastati u postupku zakazivanje te svečane sednice i to bi svakako moglo dovesti u pitanje sam izbor sudija izabranih u smislu člana 56. Predloga ovog zakona. Šta kaže Vlada zašto ovaj amandman nije prihvaćen? Kaže - amandman se ne prihvata iz razloga što određivanje zakonskog roka za održavanje svečane sednice nije neophodno, budući da je narednim članom zakona propisano da se smatra da sudija nije ni izabran ako na funkciju ne stupi u roku od 30 dana od dana izbora. Upravo povezujući ova dva člana, gospođo Malović, predložila sam ovaj amandman. Zar vi ne vidite kolika se mogućnost zloupotrebe ostavlja ako ne prihvatite ovaj amandman? Lepo vi u obrazloženju kažete da postoji taj rok od 30 dana, i ako sudija ne stupi na funkciju u tom roku, smatraće se da nije izabran. Gde mu je, gospođo Malović, garancija da će i u tom roku biti održana ta svečana sednica da bi on mogao da stupi na funkciju? Nema te obaveze, gospođo Malović. Možda vi mislite da su svi korektni, da će svi da se pridržavaju nekog primerenog roka. Nema u zakonu primerenih rokova, postoje striktno napisani rokovi. Ne postoji ni jedan jedini razlog da ovaj amandman ne bude prihvaćen. Naprotiv, vaše obrazloženje nas je još više uverilo da smo u pravu što smo predložili ovakav amandman jer šta će se desiti ako ga ne usvojite? Nemate oročeno kada ta svečana sednica treba da se održi. U narednom članu - ako 30 dana od dana izbora ne stupi na funkciju, smatraće se da sudija nije izabran. Dakle, mi ćemo doneti odluku, sudija će biti izabran, Visoki savet će doneti odluku, sudija će biti izabran, zavisi, da sad ne elaboriramo sve šta je ovaj zakon, koja sva nebulozna rešenja je predvideo, i šta će se desiti? Kada taj sudija bude izabran, pojavi se tamo u svom opštinskom ili okružnom sudu i tamo se on iz ko zna kojih razloga nekome zamerio jer umesto njega je trebalo da dođe nečiji sin, nečija ćerka itd, i taj neko jedovoljno moćan da ne organizuje tu svečanu sednicu i sudija odnosno čovek je džabe biran, ne može da stupi na funkciju. Kome može da se žali? Ne može nikome. Ko može da ga vrati? Ne može niko. Dakle, ako zaista želite nešto ozbiljno da uradite, onda prihvatite ovaj amandman. Sada ću da vam pročitam jednu poruku radi ilustracije i zato sam ponela na ovo mesto mobilni telefon. Poruku sam dobila sa meni nepoznatog broja telefona i upravo iz tog razloga neću pominjati imena, ali reći ću da se radi, tako piše, o sudu u Prokuplju. Kaže - sud u Prokuplju je porodični sud. Predsednik okružnog suda D.T, ovde je puno ime i prezime ali govorim inicijale, veliki je prijatelj sa Vidom Škero, što naravno ne mora da bude nikakva smetnja, mogu da budu kolege sa fakulteta, iz nekog ranijeg suda, to mu nije mana. Predsednik Okružnog suda koji je, kaže, veliki prijatelj sa Vidom Škero, njegova žena S. je advokat, a oni su kumovi sa bračnim parom sudija sa prezimenom B. R. i V. su im inicijali imena, oboje su sudije Opštinskog suda. Istražni sudija D.I, ćerka mu je referent u krivičnoj pisarnici. Šurak T.P mu je porotnik, sestričina S.Ž. je sudija, druga žena izvesnog M.Ž, koji je veliki prijatelj i kum sa predsednikom opštinskog suda M.B., a taj M.B je bliski prijatelj sa krivičnim sudijom, ovo ime ću da pročitam, pošto zna to i gospodin Batić, šta je zatekao u tom sudu, radi se o Ivani Mirić-Niketić, kojoj je dodeljen svojevremeno stan, ne znate nju, gospodine Batiću, ne znam je ni ja, ali sigurna sam da znate njenog tatu. Dakle, ta gospođa se razvela pa je dobila stan, to je manje bitno. Njena majka je sudija porotnik, sin sudije izvesnog Lj.A. je referent u pisarnici, a M.D, to su inicijali sudija, majka od S...
Molim vas, privedite kraju, gospođo Radeta.
Ovo je neverovatno. Ovo je privatni sud. Znači, ta Snežana je šef parničnog odeljenja, sudiji A.S. odmah je primljena ćerka za sudiju, sudiji S.M, on je otišao u penziju, snaha primljena u Opštinski sud za zapisničara. Sudija Gordana, devojačko, Niketić, ćerka bivšeg predsednika Branka Niketića, znate gospodine Batiću, sada advokata, snaha im je blagajnik u Okružnom sudu, sve zbog privilegija predsednika Okružnog i Opštinskog suda, pa zapisničar, pa porotnik, pa primljena za referenta ćerka nekoga. Dakle, već sam dva minuta prekoračila i zaista se izvinjavam, ali da bismo izbegli ovakve stvari i ovakve poruke, gospođo ministar, poštovane kolege, vodite računa, ne dajte da zakonom stvaramo uslove za ovakve zloupotrebe.
Reč ima gospođa Judita Popović.
Poštovana predsednice, predsedništvo, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, upravo smo čuli jedno obrazloženje zašto bi trebalo onaj zakon o sedištima sudova da se usvoji, da se redukuje broj sudova i da se prekontroliše koji će sudovi i u kom sastavu da sude. Upravo zbog toga da prestanemo više sa nepotizmom i sa rođačkim sudovima. Inače, javljam se povodom ovog amandmana na član 55. zakona o sudijama. Naslov ovoga člana je Stupanje na funkciju. Stav 1. ovoga člana kaže da sudija koji je izabran stupa na funkciju na svečanoj sednici svih sudija u sudu za koji je izabran. Znamo da svečanu sednicu zakazuje predsednik suda, a šta ukoliko predsednik suda ne zakaže tu svečanu sednicu? Ostaje onda onih 30 dana iz član 56. stav 1. Zakona, koji kaže: "Smatra se da sudija nije izabran ako iz opravdanih razloga ne stupi na funkciju u roku od 30 dana od dana izbora". Na taj način Vlada obrazlaže zašto ovaj amandman ne usvaja i kaže da je tih 30 dana u stvari taj rok u okviru kojeg bi trebalo da se održi svečana sednica. Ali, gde to piše? Dakle, u članu 55. ne piše, a član 56. predviđa samo odgovornost sudije koji je izabran, dakle prošao je celu tu prethodnu proceduru da bi postao sudija, i onda se ne zakazuje ta svečana sednica i on jednostavno ne stupa na dužnost, protekne tih 30 dana i gotovo, ode mast u propast, nema više sudije. On može da se žali, u stavu 3. se kaže: "Sudija ima pravo žalbe Ustavom sudu na odluku Visokog saveta sudstva". Ali, zašto mi da komplikujemo, ničim izazvani da napravimo tu celu proceduru nepotrebno, ako već u članu 55. možemo da oročimo onaj rok u kojem mora da se zakaže ta svečana sednica da bi zaista sudija stupio na svoju dužnost. Nažalost, osnovna zamerka ovom članu 55. je ta proizvoljnost koja se ostavlja jednom licu, dakle predsedniku suda, i da ne ređamo dalje kakva ta proizvoljnost može da bude i šta može da proizvede. Proizvoljnost je dominantna kategorija postala u ovom društvu, pa smo ovih dana svedoci šta ona može da iznedri u vezi ovih javnih preduzeća, koja zaista proizvoljno i monopolistički određuju, pre svega, plate svojih službenika, svojih čelnika, a zatim i cena svojih usluga. Šta je to nego proizvoljnost kada poskupljuju i gas, i struja, i Telekom i još sijaset usluga koje nam pružaju ova monopolistička javna preduzeća. Zašto onda, kada imamo prilike da u jednom Zakonu o sudijama tačno označimo šta predstavlja nečiju obavezu, tu ne koristimo i ne uradimo kako treba, da izbegnemo bilo kakve neželjene posledice i neželjene situacije. Nažalost, donosimo tako zakone, pa onda očekujemo da ti zakoni urede u potpunosti život, a da pri tome, kada te zakone donosimo, ne analiziramo koje su posledice naših činjenja odnosno naših odluka u vezi tih zakona. Prema tome, ako se odlučuje tako da mi ne obavezujemo i predsednika suda, kao što obavezujemo sudiju u vezi ovih rokova za stupanje na dužnost, onda mi ostavljamo na slobodnu procenu jednoj osobi, jednoj grupaciji, kako god, da odluči da li će ili neće učiniti nešto da se zakon sprovede. Upravo je to problem u našem društvu, jer se jako puno diskrecione ocene i slobode u tumačenju zakona ostavlja određenim grupama i one to i koriste, pa se onda čudimo zašto imamo toliko rupa u zakonu, zašto imamo toliko različitih tumačenja zakona od strane sudija i sudova, pa nemamo ujednačenu pravnu praksu, nemamo ujednačene odluke po istoj problematici u različitim postupcima. Prema tome, bilo bi dobro kada se zakoni donose, konkretno ovaj zakon, da se procene sve mogućnosti, da se procene sve posledice koje određene odredbe mogu proizvesti, pa onda da se spreče te neželjene posledice i zbog toga smatramo da svaki amandman koji se ovom sudu preda od strane pozicije ili opozicije, svejedno, zaista proanalizira, a ne da se samo paušalno ceni. Jer obrazloženje Vlade u vezi ovog amandmana kaže da se amandman ne prihvata iz razloga što je određivanje zakonskog roka za održavanje svečane sednice nije neophodno, budući da je narednim članom zakona propisano da se smatra da sudija nije ni izabran ako na funkciju ne stupi u roku od 30 dana od dana izbora. Dakle, ovaj stav člana 56. ne govori ni o kakvoj obavezi onoga koji je obavezan da zakaže tu svečanu sednicu, jer tek tada sudija stupa na dužnost. Ne radi se o izboru sudija, radi se o stupanju na funkciju, prema tome, zašto ne iskoristiti nešto ako već imamo vremena, imamo prostora i mogućnosti.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 59. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predloženi amandman ima osnova da bude prihvaćen jer on na bolji način reguliše ovu normu u predloženom članu. Kada je u pitanju pravosuđe, ne treba zaboraviti sledeće činjenice, pre svega ne treba se udaljiti, treba koristiti i imati u vidu i međunarodna pravna pravila iz uporednog prava, tj. međunarodnu regulativu koja reguliše nezavisnost položaja sudija. Ako se govori dosta o izboru sudija, do sada je dosta toga rečeno i ovo treba da bude jedno od prioriteta onoga koji bira sudije, jer onaj ko bira sudije mora da stane iza odluke kada bude izabran kandidat za nosioca pravosudne funkcije. Šta ako se ispostavi sasvim drugačije stanje u praksi? Prvo, ako nije stručan. Ako mu se odluke ukidaju ili ako mu se odluke preinačuju. Šta ćemo ako ima veliki broj nezakazanih predmeta? Šta ćemo ako ima veliki broj pritužbi na njegov rad? Šta ćemo ukoliko je taj kandidat ispoljio i druge negativne osobine koje ne treba da krase jednog nosioca pravosudne funkcije? U zemljama sa razvijenim pravnim sistemom, naglašavam, sudska funkcija je privilegija. Ko želi da postane sudija mnogo mora da poradi na stručnom usavršavanju. Njega i njegovu porodicu dosta košta da bi se došlo do jednog dobrog i vrhunskog kvaliteta, da bi mogao da postane sudija i da deli pravdu. Ponavljam, ovako predloženo rešenje, da će Visoki savet pravosuđa usrećiti pravosuđe u Srbiji, u to sumnjam i s tim nikako ne mogu da se pomirim. Ponavljam, prvi izbor sudija je vrlo problematičan. Ima ovde dosta kolega koji imaju prilike da godinama i godinama prate rad sudova. Ono što je u razvijenim zemljama, sa određenim pravom i sa uređenom pravnom državom i boljom regulativom, jeste da se najveći broj nosilaca pravosudnih funkcija i sudija bira iz redova advokata. Moram da vam kažem, advokat koji ima 10, 15, 20 godina iskustva u advokaturi, u Engleskoj ne možete nikoga drugog videti da konkuriše i da bude izabran, prioritet i uglavnom 95% su u stvari advokati. Zašto je to tako? Nijedan stručni saradnik, nijedan sudski pomoćnik, ni onaj koji možda ima 10 godina radnog iskustva u pravosuđu, odnosno na poslovima pravne struke, nema iskustvo advokata. Advokat je samostalan u svom radu. Advokaturi se danas u svetu poklanja izuzetna pažnja. Advokati stupajući u advokaturu moraju da poseduju sposobnosti i veštinu. Moraju pre svega da polože pravosudni ispit. Drugo, advokat počinje od običnih pravnih predmeta, bilo da je to vanparnični postupak, parnični postupak, pa krivični, pa upravni postupak. Advokat koji u svojoj advokatskoj profesiji ima pet-šest hiljada predmeta, sa pet-šest hiljada stranaka, različitih predmeta, u kojima je bio i parničar, u kojima je bio i krivičar, taj čovek je pečeni kandidat koji može da bude sudija bez ikakvih problema. Ne može jedino ako je bio korumpiran, ako je došao u korupciju, zajedno sa nosiocima pravosudnih funkcija i onim pacovima o kojima je govorila narodni poslanik Vjerica Radeta. Cenim ovaj pokušaj predlagača da se izvrši ipak neka selekcija u pravosuđu. Ali, ne može ovako. Vrlo je problematično ukinuti 104 suda. Vrlo je problematično da Visoki savet sudstva, njih 15 mudraca zasedaju i odlučuju o sudbini dve i po hiljade ljudi. Ne, prvo da oni prođu proceduru izbora kroz koju treba da prođu svi nosioci pravosudnih funkcija. Pre svega da sudije i tužioci biraju i oni odgovaraju. Oni znaju u svom kolektivu koga treba predložiti za predsednika suda. Problem vam je što vam ažurnost sudova nije na dostojnom nivou, što efikasnost sudstva nije na visini. Nije zbog toga što nemamo dobre predsednike sudova. Predsednici sudova su menadžeri, predsednik suda mora da zna kada mu dolazi koji činovnik, kada mu dolazi koji sudija. Mora da zna gde mu se nalazi celog dana posada njegovog broda. Drugo, predsednik suda mora po poslovniku da prati predmete. On mora da zna kada je koji predmet došao u sud. Znate li šta je problematično, dame i gospodo? Tu je gospodin Batić koji dobro zna. Jednom sudiji se ukida prvi put presuda. Vraća se u prvostepeni sud. Dobija nov broj. Zašto? Ne. Da li je meni ukinuta presuda? Pod tim brojem ima da budem zadužen, a ne novim. Tako će da ispadne da će u sudu biti priliv predmeta. Gospodin Batić je bio ministar pravde, imao je uvida u velikom broju sudova. Šta je potrebno? Potrebno je pre svega da predsednik suda mora da zna kada je kom sudiji došao predmet u rad. Da mu mesečno vrši analizu i pregled. Predsednik suda treba da traži od sudije izveštaj šta je sa predmetom, da li je predmet zakazan ili nije zakazan? Drugo, kada je prvo ročište održano? Kada je drugo? Danas sam imao priliku da ostvarim uvid u dva predmeta, jedan 19 godina, drugi 20 godina, parnični postupak. Ovakvih ima u Srbiji i više. Dakle, ako bi se vršila analiza - efikasnost, celishodnost i ekonomičnost postiže se ukoliko imate dobrog predsednika suda. Kada bude izbor predsednika sudova povedite računa koliko je u tom sudu bilo sudija, koliko predmeta, koliko ukinutih odluka, koliko preinačenih, koliko potvrđenih. To je selekcija. To je osnovno pravilo. Ima jedan nasleđeni problem, jedna bolest srpskog pravosuđa. Mnogo se odaje turizmu. Znate li zašto? Država plaća brojna savetovanja. Od tih savetovanja nema ništa. Okružni sud i opštinski sud mogu da održe savetovanje. Ako hoće neka se upoznaju sudije na nivou okružnog suda sa novim propisima koji stižu i sa novom utvrđenom praksom. Šta će sudije na Kopaoniku? Šta će na Zlatiboru? Sedam dana, i kada se okupi njih hiljadu i po do dve, vidite, gospođa ministar je tu, ona vodi računa na ekonomičan način gde se troše sredstva, ali će primetiti da je u prošlosti bila odrešena kasa i, nema veze, idemo na savetovanje. Ta savetovanja su česta. Šta je još karakteristično? Karakteristično je da savetovanje retko koji predsednik suda propusti, a dobre sudije ne mogu da dođu na red da idu na neka savetovanja. To je dakle problem u pravosuđu. Prema tome, dame i gospodo, došlo je vreme da se u pravosuđu napravi red, došlo je vreme da i Srbija bude država koja se može ponositi svojim stručnim kadrovima. Napominjem da Srbija ima pre svega Pravni fakultet u Beogradu kojim se može ponositi, u Evropi jedan od priznatih fakulteta pravnih, na kom fakultetu su brojni kadrovi u pravosuđu sticali određena znanja i titule magistra i doktora. Mi moramo sve preduzeti da ovo naše pravosuđe unapredimo, da omogućimo sudijama koji sude da imaju određenu nezavisnost, da nema partijske zavisnosti, da nema materijalne zavisnosti, da nema uticaja na sudiju, da nema intervencije s bilo koje strane. Prikazaću vam u zemljama i anglosaksonskog prava, i zemljama kontinentalnog prava, na nekim istraživanjima koja su izvršena, gde ćete videti koje su evidentirane sve intervencije, od koga su dolazile i kakav je bio rezultat tih intervencija. Mogu vam reći i da ovaj slučaj koji je iznela narodni poslanik Vjerica Radeta zaslužuje pažnju, a i zabrinjava. Ali, ovo nije jedini slučaj kao što je slučaj u Prokuplju. Rekao sam da mi imamo nerešeno pitanje brojnih stvari i odnosa u pravosuđu, pogotovo rodbinske, kumovske i prijateljske veze, nepotizam u pravosuđu bi u svakom slučaju morao da bude iskorenjen. U drugim zemljama nema ovoga kao što ima kod nas. Ovo što je rekla Vjerica, ovo je porodični sud, ali ovo nije usamljen slučaj. Ovo vas iz Ministarstva pravde i Vrhovni sud mora da zabrine, ali vi uporedo sa onim što se čini na Aerodromu, uporedo ali ne tih kvalifikacija, ali mora da se preduzme i u pravosuđu. Što znači da treba hitno izvršiti reviziju svih predmeta koji se nalaze u radu i videti ko sa tim predmetima kasni, ko je stručan, ko je nestručan. Dakle, i dosadašnji zakon o sudovima i sudijama predviđao je mogućnost razrešenja zbog nestručnosti, međutim, taj institut malo je korišćen. Ali, ovi instituti za koje smo se mi iz Srpske radikalne stranke već nekoliko godina zalagali da se donese poseban zakon o disciplinskoj odgovornosti nosilaca pravosudnih funkcija, kao što je to u Saveznoj Republici Nemačkoj, u Francuskoj i u Engleskoj, imate posebno zakon o disciplinskoj odgovornosti sudija i tužilaca, i on bliže određuje, uređuje i onemogućava da se provlače određene stvari. Ne bi se moglo dogoditi, mogu da dokažem, ali nemam priliku i ne želim, da je sudija rešavao žalbu svoga supružnika koju je podneo višem sudu. To ne treba da se dogodi. Evo jedan skandalozan primer. Imate ovakvu situaciju, gospođo ministre, ima u jednom sudu sprega advokata i sudija. U jednom, govorim o jednom samo, a znamo kakvo je stanje. Danas je podneta tužba u jednom sporu, danas je advokat koji je u dobrim odnosima sa sudijom dobio na neobjašnjiv način predmet u rad kod željenog sudije i dobija presudu po porudžbini. On danas predaje na šalteru tužbu, danas je dobija sudija u rad, odabrani sudija i dogovoreni sudija. Danas taj sudija obrazuje veće, danas taj sudija izvodi dokaze, između ostalog taj sudija danas saslušava i stranke, taj sudija danas donosi i presudu, taj sudija danas... (Predsednik: Vreme, gospodine Jojiću.) ... za jedan dan proglašava da je presuda pravomoćna. Da nema korupcije, i da taj advokat i taj sudija nisu u sprezi, ne bi moglo da se desi da neki 19 ili 20 godina čekaju odluku, a jedan advokat i jedna stranka po porudžbini dobiju presudu za jedan dan. Hvala.
Pre nego što gospodinu Batiću dam reč po Poslovniku, samo trenutak, kao što sam vas jutros, poštovana gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, obavestila, mi smo danas domaćini studentima i profesorima Fakulteta političkih nauka rimskog univerziteta "La Sapienza", pri čemu je rukovodilac grupe prof. Fulko Lančester, i molim vas da ih pozdravimo. Evo, oni su na galeriji. Nekoliko minuta će ostati i propratiti naš rad. Izvolite, gospodine Batiću, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarko, nisam do sada govorio o ovom setu pravosudnih zakona. Želim ovom prilikom da kažem da podržavam ovaj set pravosudnih zakona. Oni znače jedan napredak, jedan korak dalje i oni znače nešto što smo želeli još u vreme kada sam imao čast da budem ministar pravde u Vladi pokojnog premijera Zorana Đinđića. Nažalost, tada nije postojala politička volja. Imam male rezerve u odnosu na teritorijalnu organizaciju i reviziju te teritorijalne organizacije, ne zato što to rešenje nije dobro, nego što se plašim da kao društvo nismo dostigli još taj nivo odgovornosti i to stanje svesti većine ljudi koji su nosioci pravosudnih funkcija, da shvate da obavljaju jedan od najvažnijih poslova u društvu, da se jedan od stubova svake moderne demokratske države. Mi još živimo, nažalost, u vremenu nepotizma, hipokrizije, korupcije i kriminala u pravosuđu. Tačni su ovo navodi koje je pomenula, recimo, kao ilustrativan primer, gospođa Radeta o ovom nepotizmu u sudu u Prokuplju. Svedok sam iz onog vremena, kada sam bio ministar pravde, taj sud je sakrio dva predmeta o zločinima "Škorpiona" u Podujevu. Onda su izvađeni iz fioke i onda je počelo to suđenje, jer u ime nekakvog srpstva, oni su dozvolili da se amnestiraju neki naši sunarodnici koji su sebi dali za pravo da u naše ime čine zločine. To je sud u Prokuplju. Dakle, vreme je da se odvoji žito od kukolja. Ali, ova pitanja i ove teme koje se ovde pominju, njih ne treba uputiti na adresu gospođe Malović. Srećan sam kao nekadašnji ministar pravde što je ona bila šef mog kabineta, jedna mlada, skromna, inteligentna, ali žena sa kapacitetom, sa vizijom, i to je najveći uspeh svakog čoveka, kad njegovi naslednici nastave putem i naprave još nekoliko koraka napred u onim idejama koje smo mi nekad zastupali. Godine 2001, po tadašnjem Zakonu o sudijama, pokrenuo sam inicijativu da se razreši oko 220 sudija, i to isključivo na osnovu egzaktnih podataka, na osnovu pravičnih aršina. Imali smo Gonzalesov izveštaj, gde su poimenično nabrojane sudije koje su učestvovale u izbornim krađama. Imali smo besmislene montirane političke procese.... (Predsednik: Vreme.) Javio sam se po amandmanu. (Predsednik: U redu.) ... "Pauk", "Osa" i slično. Imali smo još nešto što je malopre pomenuo kolega Jojić. To je najveći broj, tih od 220, sudije kojima se potvrđuje 10 do 15% presuda. Čekajte, nikome neće da padne kruna sa glave. Ti ljudi ne znaju da rade svoj posao i ne treba da ga rade. Pojam stalnosti i nezavisnosti pravosudnih funkcija nisu nikakve metafizičke kategorije. Stalnost podrazumeva odgovornost i uspešnost. Ako si odgovoran, ako si uspešan, obavljaj sudijsku funkciju ako treba i doživotno. Ako ti se potvrđuje 10% presuda, pa su svi taoci takvog nesposobnog sudije i on mora da ode. Zato moramo da napravimo trijažu, da odvojimo žito od kukolja, da napravimo selekciju, da nagradimo sposobne sudije. To je bila moja ideja. Podneo sam i sada amandman da se još više podignu plate sudijama, ali oni koji ne znaju da rade da odu. Nezavisnost, nije ni to nikakva metafizička kategorija. Zavisni su i te kako od države Srbije, od zakona i od građana. Presude su u ime naroda, a ne u ime ovog ili onog tajkuna, ovog ili onog čoveka na vlasti. Ali, sve su to pitanja ne za gospođu Malović nego, recimo, za predsednicu Vrhovnog suda Srbije, gospođu Vidu Petrović-Škero. Ali, njoj odgovaraju ovakve sudije. Ona uvek digne glas, a ne razmišlja o sopstvenoj odgovornosti. Kaže, pravosuđe na niskim granama. Pa, kada si na vrhu pravosudne organizacije, idi onda. Ali, trebaju joj takve sudije, takve koje će osloboditi i Pahomija, i Ilariona, a to časne, čestite, nekorumpirane sudije nikada neće učiniti. Zato podržavam ovaj set zakona, a svoju viziju i svoje viđenje teritorijalne organizacije sudova biću slobodan da iznesem kada bude rasprava o amandmanima na tu tačku dnevnog reda. Hvala.
Zahvaljujem. Samo da vas obavestim da član 141. Poslovnika kaže da narodni poslanici, koji nisu članovi poslaničkih grupa, međusobnim dogovorom određuju najviše tri učesnika u raspravi po svakom amandmanu, a da pravo da govori po jednom amandmanu ima svaki poslanik u trajanju do tri minuta. To je stav 2. Na član 59. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Petković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor ga smatra pravno mogućim. Da li neko želi reč? Gospođa Milica Radović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Petković je podneo amandman na član 59, tražeći da se stavovi 2. i 3. brišu. Mislimo da je više nego opravdano da se ova dva stava člana 59. obrišu, jer se upravo ovim stavovima Visokom savetu sudstva daje mogućnost da, po zahtevu predsednika suda, određenom sudiji produži radni vek za još dve godine da bi završio rad na započetim predmetima. Prvo, mislim da predlagač ovog zakona nije na najprecizniji način odredio ono što je trebalo da bude cilj ovog zakona. Ako je cilj da se radni vek sudiji produži da bi završio rad po određenom konkretnom predmetu, koji je od izuzetnog opšteg interesa za samu državu, kao što je u pitanju, recimo, samo suđenje za ubijenog premijera, onda je to razumljivo. Ali, ukoliko se produžava radni vek sudiji da bi završio rad po svim predmetima koji su mu dati u nadležnost, onda to apsolutno, po našem mišljenju, nema nikakvog smisla. Mislim da ova odredba predstavlja i daje jednu mogućnost za zloupotrebu, da se, uslovno govoreći, sudiji koji je u naklonosti predsednika suda produži radni vek za još dve godine. Ono što smatram da je mnogo važnije jeste da ova dva stava ovog člana nisu u skladu sa Zakonom o radu, jer Zakon o radu tačno predviđa kolika je dužina radnog veka za žene, a kolika je za muškarce. To je jedan od osnovnih razloga zbog čega smatram da ovaj amandman treba prihvatiti.
Reč ima gospodin Mirko Munjić, a zatim gospodin Sreto Perić.
Dame i gospodo, član 59. stav 1. kaže da sudiji prestaje radni vek kad navrši 65 godina života ili 40 godina staža osiguranja po sili zakona, a izuzetno u stavu 2. kaže da, po zahtevu predsednika suda, Visoki savet sudstva sudiji može produžiti radni vek za još dve godine, uz njegovu saglasnost. Malopre smo od gospodin Krasića čuli da je u ovom zakonu ponajbolje kada se amandmanom traži brisanje nekog stava. Mislim da je to u ovom slučaju zaista tako. Ovde je amandmanom traženo da se stavovi 2. i 3. brišu. Iz više razloga se može diskutovati o, prvo, moralnom kredibilitetu opstanka stavova 2. i 3. Zbog čega? U uslovima kada će broj nezaposlenih u našoj zemlji, po zvaničnoj statistici, u 2009. godini biti milion, od toga stotine i stotine, da ne kažem hiljade mladih diplomiranih pravnika ćemo imati na zavodu za zapošljavanje, da li je moralno da ostane ovaj stav 2, odnosno da se nekome produži radni vek na 42 godine staža osiguranja, što iznosi 67 godina života, kada imamo toliko nezaposlenih mladih ljudi, kažem, mladih diplomiranih pravnika na birou? Da li se bar neko ijednom zapitao kada će onaj čovek koji sada ima 30 godina i nalazi se na birou za zapošljavanje dočekati svoju penziju? Dakle 30 i 40 godina staža osiguranja čini 70 godina života, što znači da on mora otići sigurno u prevremenu penziju, dakle u 65 godina. On tu penziju od 40 godina radnog veka neće dočekati. Dalje, svojevrsnim diskontinuitetom vršenja sudijske funkcije omogućiće se lustracija, tako da će mnogo dobrih sudija ostati bez posla, odnosno biće izabrani samo podobni, oni koji budu odgovarali ijednoj političkoj opciji, tako da će veliki broj sudija ostati bez posla. Pa i sa ovog stanovišta može se reći da zaista nema moralne kredibilnosti za primenu ovog stava 2. predloženog zakona o sudijama. Pored toga, mnogo je predmeta u fiokama javnih državnih tužilaca i sudija. Može li se uopšte govoriti o nezavisnosti i nepristrasnosti izabranih sudija u uslovima kada su oni u mnogim slučajevima ili prinuđeni ili sami postupaju štiteći krupni kapital. Opet, ovaj krupni kapital, zna se da su direktni finansijeri politička stranka. Ovde se radi po onom principu, koliko je ko moćan toliko i ima prava. Novopečeni vlasnici društvenih kapitala koje ove sudije i tužioci štite, u stvari otpuštaju ove svoje radnike. To su u stvari moderni robovi. Oni ih otpuštaju i premeštaju ih pedesetak kilometara od mesta rada, kada oni i to prihvate, oni im uvode dvokratno radno vreme, znate ono, od 8.00 do 12.00 časova i od 16.00 do 20.00 časova, samo da bi napustili svoja radna mesta, dakle, da bi dali otkaz. Ovi savremeni robovi, ovi radnici koji su zaposleni u ovim privatizovanim preduzećima, znate kako se oni osećaju. Kao nekadašnji robovi u onim starim vremenima koji pregovaraju sa svojim robovlasnicima da li će tog vikenda imati okove na nogama ili ne, da li će biti bez okova na svojim nogama. Tako se osećaju ovi moderni robovi u privatizovanim preduzećima. Oni u stvari žele samo jedno, da postupajući sudija u njihovom predmetu, odnosno postupajući tužilac izvuče, izvadi iz one svoje fioke onaj njihov predmet, ili sudija, ukoliko se to već desilo, da sudi nepristrasno, da sudi po zakonu. To je njihova jedina želja, to je njihova jedina moralna satisfakcija. Sva njihova patnja i ta moralna satisfakcija svodi se na jedno, a to je nepristrasno suđenje, suđenje po zakonu i suđenje kako to zakonodavac u propisima nalaže. Međutim, mnogo je primera, zaista je na stotine primera da se to ovako ne događa u našem sudstvu. Stotine primera pokazuju da se štite u stvari vlasnici tog krupnog kapitala, koji opet finansiraju političke stranke i sve se to vrti u jednom začaranom krugu. Videćemo šta će Vlada uraditi u narednih pet dana. Međutim, imam utisak da sa vama na vlasti važi ona izreka iz Biblije - Ničeg novog pod Suncem. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku gospodin Aligrudić, a zatim Sreto Perić po amandmanu.
Član 226. koji kaže - narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera i nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koji su im potrebni za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika. Zaista nam je potrebno za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika da znamo odgovor na pitanje, to smo već jutros pitali i još uvek nismo dobili odgovor na to pitanje: gde je budžet? Gde se taj dokument trenutno nalazi? Gde se to porađa? To treba da bude u Vladi Republike Srbije. One informacije kojima raspolažem sada govore da danas na Vladi Republike Srbije nikakav predlog budžeta nije bio. To je onda u kontradiktornosti sa informacijom koju smo dobili jutros od vas gospođo predsednice Narodne skupštine, uz svo uvažavanje, verovatno ste rekli ono što ste tada znali, ne pretpostavljam da ste govorili bilo kakvu neistinu u tom trenutku. Sada se opet postavlja pitanje, gde je budžet? Verovatno Vlada ne može da ga usvoji od opšte euforije koja je tamo nastala zbog toga što smo konačno došli do toga da se deo naše teritorije proglasio neutralnim. Znači, od euforičnosti zbog statusa neutralnosti dela naše teritorije, budžeta nema. Iz istog razloga nema sreće ni za penzionere, nema sreće ni za radnike, ni za zaposlene u ovoj državi, nema sreće za one ljude kojima kućni budžet ne može da omogući da podmire svoje troškove izazvane kroz povećanje cena komunalnih usluga itd. Pitanje je vrlo prosto - gde je budžet? Na ovaj dan prošle godine, u pravu ste, budžet je bio ovde i to je bilo kasno. Gde je sada budžet? Da li je on danas ovde?
Pošto, gospodine Aligrudiću, niste zadovoljni mojim odgovorom, a jutros sam dala, pitanje će biti upućeno Vladi. Gospođa Marina Raguš, po Poslovniku. Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, hvala na ovoj prilici. Javljam se na osnovu člana 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije i zbog novonastalih okolnosti tražim hitno objašnjenje od ministra spoljnih poslova gospodina Jeremića - ko je zapravo i kada je Skupština promenila svoj stav i dala mandat za ono što se desilo na sednici Saveta bezbednosti sinoć? Mi se, naravno, obaveštavamo tako što slušamo poluistine i poluinformacije iz srpskih medija, najčešće pravovremene informacije dobijamo nažalost iz nekih stranih medija. Međutim, SRS se potrudila i došla do izveštaja generalnog sekretara UN gospodina Ban Ki Muna. Dakle, ono o čemu treba da se ovde raspravlja zaista jeste proglašenje, odnosno priznanje nezavisnosti države koja je nastala na osnovu šiptarskog terorizma, a zove se Kosovo i Metohija. Mi smo u situaciji potpunog divljaštva od strane međunarodne zajednice, koja devet meseci porađa način kako da srpska vlast prizna nezavisnost Kosova i Metohije. Devet meseci se zapravo Euleks implementira na celokupnoj teritoriji Kosova i Metohije. To je ono što imamo prilike da pročitamo kroz izveštaj Ban Ki Muna, koji mi nismo imali prilike da dobijemo niti kroz Odbor za inostrane poslove, niti da čujemo direktno od gospodina Vuka Jeremića. Šta je to što je nas zateklo na Savetu bezbednosti sinoć, a Nacionalni servis nam je prikazao samo izlaganje gospodina Jeremića. Bez toga da mi saznamo da je zapravo došlo do pregovora između srpske i albanske strane, uz posredništvo Amerike, da je došlo do tehničkog sporazuma između Unmika i Euleksa o prodaji Unmikove imovine i svih sredstava kako bi Euleks mogao da funkcioniše na teritoriji Kosova i Metohije. Dame i gospodo poslanici, ono što je najgore, a što je preporučio gospodin Ban Ki Mun, što, takođe, nemate prilike da znate je sledeće. Aneks jedan sadrži izjavu vlasti u Prištini od 18. novembra 2008. godine koja ima čuvene četiri tačke. Mogu da se opkladim da retko ko od vas zna šta sadrže te četiri tačke. U osnovi sadrže plan Martija Ahtisarija i zahtev da srpska strana prizna nezavisnost Kosova i Metohije. Ban Ki Mun daje garanciju i to u ovom izveštaju kaže – a mi tražimo hitno objašnjenje srpske Vlade i gospodina Jeremića da je ovaj izveštaj samo privremen, a da će se nastaviti proces – i traži od svog specijalnog predstavnika da uveri šiptarsku stranu, pardon vlasti u Prištini, koje on ovim izveštajem priznaje, da je ovo samo određeni prelazni, tranzitni period, dok se zapravo ne budu ispunili uslovi šiptarske strane, a po direktivi SAD. Ovo je potpuna istina za koju smo mi očekivali da ćemo tokom sutrašnjeg zasedanja, najavljenog, o poverenju Vladi da čujemo, dakle, pošto ne možemo da čujemo stav ministra Jeremića ni kroz Odbor za inostrane poslove, niti kroz određena redovna zasedanja ove skupštine. Mislim da je ovo zaista urgentna situacija. Zaista, gospođo Đukić-Dejanović, ovom prilikom izvinjavam se zbog ovog prekoračenja, apelujem zaista na vaš patriotizam, u koji sam se uverila više puta, i u vašu odgovornost da ovo služba hitno prosledi Ministarstvu spoljnih poslova. Takođe, uverila sam se da jedino ministri koji su iz redova vaše partije zaista umeju dobro da osete opozicione zahteve. Jedan od tih primera je dr Obradović, koji je na zahtev opozicije, a pogotovo iz redova SRS o nepravilnostima na određenim fakultetima, jedini iz ove vlade, poslao inspekciju, utvrdio nepravilnosti, pare su bile vraćene deci. Izvinjavam se što sam zaista prekoračila vreme za minut i po, ali sam sada potpuno uverena da ćete vi, kao predsednik ovog doma, pokušati da u naše ime dozovete ministra Jeremića i da mi konačno dobijemo objašnjenje za presedan. Hvala vam puno.
Vaše pitanje će biti prosleđeno Ministarstvu spoljnih poslova i ministru. Za reč se javio gospodin Sreto Perić. Vaša poslanička grupa ima još osam minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Malović, ostavljate utisak vrlo korektnog ministra. Gospodin Batić reče da ste i čovek sa vizijom. Ne znam šta vas sprečava da usvojite određen broj amandmana koji su neophodni da bi se ovaj zakon o sudijama popravio? Moram da citiram i član 2. Zakona o uređenju sudova. Na to me podsetila gospođa vjerica Radeta kada je iznosila slučaj. Ne znam u koju grupu, u koju kategoriju sudova to da stavimo - da l' u jedan od 34, ili da bude novi 35. osnovni sud ili, možda po stvarnoj nadležnosti, da to bude neki drugi sud. Član 2. Zakona o uređenju sudova kaže, u stavu 2 - ne mogu se osnovati privremeni, preki ili vanredni sudovi. Ta odredba stoji u članu 143. stav 2. Ustava. Niko se nije setio i privatnih sudova. Ovo po svemu liči na privatni sud. Vidite, izgleda treba sve uneti u zakon, ali onda bi nam zakoni bili baš kao onaj Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju EU. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, najbolju platformu za raspravljanje o ovim zakonima dao je svojom inicijativom narodni poslanik Dragan Todorović, šef poslaničke grupe SRS. Juče, a i ranijih dana, i danas, otkrivajući aferu koja se desila, mi moramo da budemo spremni da te probleme rešavamo, ne da ih preuzima parlament, nego da budemo spremni kroz sistem pravosuđa da to rešavamo. Zbog toga je bilo potrebno, gospođo ministre, najpre amandman na član 39. da bude prihvaćen, koji reguliše koeficijente sudijama. Mi sada imamo i nije mali broj građana Srbije koji kažu da njihovi, pogotovo parnični procesi, traju i do 20 godina. Da bismo to sprečili, a imamo jednu izuzetno veliku pljačku koja je već svima postala jasna, i ona nije jedina naravno, da bi sudije mogle na efikasan i dobar način to da obavljaju, moraju da budu adekvatno i nagrađene za to. To je amandmanom na član 39. bilo predviđeno. Sudije za prekršaje takođe imaju veliki deo poslova i obaveza i tamo je predviđeno da se koeficijent poveća za jedan, što je u svakom slučaju trebalo da bude prihvaćeno. Mislim da je i sada narodnim poslanicima jasno, ukoliko to vi niste učinili gospođo ministre, da će u Danu za glasanje glasati za amandman na član 39. i za amandman na član 50, koji je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević i narodni poslanik Filip Stojanović - jedan na član 50. stav 3, a drugi na član 50. stav 4. Mišljenje koje daje Vlada, naravno, ima dispozitiv i obrazloženje. Vrlo su zanimljiva obrazloženja. U dispozitivu stoji da ga Vlada ne prihvata, a u obrazloženju navodi razloge zbog kojih to ne prihvata. To moram da prokomentarišem zato što se ovde radi u članu 50. o predlaganju sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, a u vezi je naravno sa članom 59, koji govori o prestanku sudijske funkcije. Obrazloženje na amandman, odnosno obrazloženje Vlade, dakle dispozitiv je da se amandman ne prihvata, a obrazloženje glasi - amandman se ne prihvata iz razloga što bi propisivanje obe ove obaveze uticalo na efikasnost i ažurnost u radu Visokog saveta sudstva. Predloženi stav glasi - pre predlaganja Visoki savet sudstva može obaviti razgovor sa prijavljenim kandidatima, na to se odnosilo da bi znali o čemu se radi. Ovde kažemo da to bude obaveza, dakle, "mora", a ne "može", jer onda bi se uticalo na efikasnost Visokog saveta sudstva. Dakle, i ono što je stajalo "može" ne mora više tako da bude - zaista to nema smisla. U obrazloženju, zbog čega se ne prihvata amandman narodnog poslanika Filipa Stojanovića koji je predložio da Visoki savet sudstva predlaže Narodnoj skupštini umesto jednog ili više, dva kandidata prvi put za izbor sudije, kaže se - amandman se ne prihvata iz razloga što je data sloboda Visokom savetu sudstva da u svakom konkretnom slučaju proceni koliko će kandidata predložiti za svako sudijsko mesto, a smatra se da bi određivanje broja kandidata za izbor samim zakonom usporavalo rad ovog organa. Kažemo da će predložiti jednog ili više kandidata, a posle kažemo - ukoliko bi predlagao više, da bi se usporavao rad Visokog saveta sudstva. Dakle, ta obrazloženja, ne znam ko to radi gospođo ministre, ali zaista su neprimerena onome što bi trebalo da se uradi. Kada je u pitanju amandman narodnog poslanika Miroslava Petkovića, koji je predložio da se u članu 59. brišu stavovi 2. i 3, mislim da taj amandman takođe treba prihvatiti, jer imamo predsednike sudova, oni imaju određenu nadoknadu u odnosu i na broj sudija u sudovima koji jesu, i oni su i nadležni za sudsku upravu. Dakle, moraju da vode računa kad koji sudija i koliki broj predmeta ima u radu, i kada neko ima 39 godina penzijskog staža, da ne kažem pravosudnog, jer može da bude i u nekim drugim oblastima, odnosno na nekim drugim zanimanjima, mora se voditi računa prilikom raspodele tih sudskih predmeta da ih završi u roku predviđenom za odlazak u penziju, a to je sa navršenih 40 godina staža osiguranja, da ne bi došao u poziciju da na predlog predsednika suda ili na bilo koji drugi način ostaje dalje na mestu sudije. Konkretne pokazatelje za to, zbog čega to ne bilo dobro, kolega Mirko Munjić je napravio i procenu, a imajući u vidu u poslednjih nekoliko godina i u 2008. godini koliko imamo diplomiranih pravnika na evidenciji za zapošljavanje - sigurno da to ne bilo ni moralno ni korektno prema mladim ljudima koji se školuju i koji bi trebalo da postanu dobri nosioci pravosudnih funkcija. Mi ne možemo da prihvatimo koncept reorganizacije, odnosno reforme pravosuđa koji je DS predložila, ali kada izuzmemo teritorijalnu organizaciju i sedišta sudova i tužilaca, pokušavamo da kroz amandmane ove zakone koji su sada na dnevnom redu ispravimo. Još jednom da vas podsetim, ukoliko mi iz SRS, mislim na poslaničku grupu, procenjujemo da imate korektan odnos, onda bi trebalo da prihvatite i ove amandmane. Još jednom moram da kažem da je najbolja platforma za raspravljanje po setu zakonu iz pravosuđa jeste upravo inicijativa narodnog poslanika Dragana Todorovića da Narodna skupština ukaže na probleme koji stoje i u javnim preduzećima, a videćete i u drugim državnim organizacijama i ustanovama.
Za reč po Poslovniku se javila potpredsednik, gospođica Nataša Jovanović.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu članova 225. i 226. Poslovnika. Naime, upravo mi je u kabinet potpredsednika stigao dopis radnika iz Privredne komore KiM. U njihovo ime tražim informaciju od Vlade Republike Srbije, pre svega od Ministarstva finansija, od Ministarstva za privredu, od predsednika Vlade Mirka Cvetkovića, jer ovo što vi radite sa Srbima na KiM, obraćam se i vama gospođo Malović jer ste i vi deo izvršne vlasti i snosite odgovornost, više je neizdrživo. Moram da podsetim na to da je odmah po proglašenju šiptarske kvazidržave od strane vaših zapadnih prijatelja usledio dopis od strane Srba iz Kosovskog Pomoravlja, koji su bili zaposleni u Kosovskom zaštitnom korpusu, je l' tako, odnosno policiji, KPS-u, kako to već dole nazivaju žargonski Srbi na KiM. Njih 180 do današnjeg dana nema mogućnost da preživljava, jer po obećanju tadašnje Vlade Republike Srbije, njih Ministarstvo unutrašnjih poslova još uvek nije preuzelo. Ovo je sada dopis koji sam dobila pre deset minuta od radnika koji su zaposleni u Privrednoj komori KiM, od avgusta ove godine oni ne primaju platu. Oni su deo Privredne komore Srbije. Ako krenemo, a verovatno ćemo morati od ponedeljka, ako ne dobijemo sve ove informacije koje je pokrenuo gospodin Dragan Todorović, o pljački u 28 javnih preduzeća, evo, gospodin Todorović, predsednik naše poslaničke grupe je ušao u sali, da razmisli i o toj mogućnosti da počnemo da pričamo o Privrednoj komori Srbije, pa da se vratimo na Slobodana Milosavljevića, pa na period pre toga, pa da krenemo od tog institucionalnog načina pljačke, nerada. Sa druge strane, ovi ljudi koji su ostali dole, da štite naše firme, da se bore. Vi sami znate šta radi Privredna komora jednog regiona upravnog okruga, u ovom slučaju to je Privredna komora KiM. Treba da vas podsećam na to. Evo, dobacuje jedan poslanik iz klupe - ne rade ništa. Samo njega da pitam šta on radi, a on ne radi ništa, a ti ljudi su bar časni i pošteni, i hoće da promovišu sve ono što je naša privreda, kakva-takva, tamo. Nemoguće je da pričate o tome da se borite za državu i narod, a da znate u kakvoj su situaciji sva ta preduzeća na KiM. Vi ste iz DOS-a izbrisali jednim zakonom iz registra sva preduzeća koja su registrovana na KiM, a čiji vlasnici su pod balističkim šiptarskim nožem i terorom morali da pobegnu, odnosno da izbegnu i sada su prognana lica - da li u ovim tzv. enklavama ili kod mene u Kragujevcu, ili bilo gde, ili se nalaze u Crnoj Gori. (Predsednik: Vreme) O čemu mi onda pričamo? Ovi ljudi od nas traže zaštitu. Vi vidite kome šalju dopise. To nije nešto čime treba bilo ko od nas da se hvali. Ali, vi vidite da oni više nemaju poverenja ni u koga u državi, nijedan Srbin sa KiM, osim u srpske radikale. Uostalom, rezultati izbora 11. maja su to pokazali, rezultati lokalnih izbora i republičkih izbora. Morate što pre da ispunjavate svoje zakonske obaveze, inače će ti ljudi biti prinuđeni da dođu ispred zgrade Vlade i Skupštine, a mi ćemosvakoga dana da vas opominjemo. Izvinite što sam prekoračila vreme, važna je situacija. Ovi ljudi sada, u ovom trenutku, možda ne mogu da prate prenos, bez struje su po 15 - 20 sati, u nekim mestima i nekim opštinama nemaju struju. Uzmite se u pamet i krenite da štitite ono što je najsvetije - a to je svaki čovek na KiM.
Reč ima narodni poslanik Marina Raguš po Poslovniku. Izvolite.
Hvala, gospođo Đukić-Dejanović. Na osnovu člana 225. i potrebe da se javnost u Srbiji obavesti, samo da se nadovežem na gospođicu Jovanović, a tiče se dokumenta do kojeg smo došli, zaveden pod delovodnim brojem S 2008 692,izveštaj generalnog sekretara UN povodom UNMIK-ove misije na Kosovu. Dakle, po usvajanju ustava republike Kosovo 15. juna, kosovske vlasti su naravno nastavile da preduzimaju ostale korake kako bi provele državnost na tom delu teritorije. Citiraću vam zbog javnosti, a i svih vas, šta sadrže delovi ovog izveštaja. Prvi kosovski pasoši, to je pod tačkom 4 - vladavina prava, izdati su u julu. Kosovske vlasti,to znači generalni sekretar UN, konstatuje, nisu uveli nikakve restrikcije na upotrebu srpskih pasoša. Onda, idemo dalje - rekonfiguracija Unmika, to je deo 10, tačka 21 - na osnovu dogovora između vlasti u Beogradu i Prištini, vrlo je značajno nekoliko datuma; 26. juna je zapravo počeo proces rekonfiguracije Unmika u korist Euleksa i to na osnovu Rezolucije 1244, koja je, da podsetim, flagrantno prekršena unilateralnim priznanjem nezavisnosti države nastale na šiptarskom terorizmu. Dakle, ovoje potpuno pravno nasilje. Od ove godine pa nadalje međunarodno-pravni sistem više ne postoji. Najplastičniji primer za to jeste ovo što se dešava na KiM od strane SAD, srpskih vlasti i onoga što se dešavalo sinoć u Savetu bezbednosti, a mi nismo imali prilike da saznamo. Dakle, idemo dalje - odnos između Unmika i Euleksa su evoluirali tokom ovog procesa kada je nastao ovaj izveštaj. Gospodin Ban Ki Mun očekuje da Euleks napreduje dalje u smislu razmeštanja na celoj teritoriji KiM, bez rezolucije, bez mandata, bez uopšte dijaloga u smislu da Beograd treba da odluči o ovome. Avgusta 18. Unmik i Euleks su potpisali tehnički sporazum o prodaji celokupne imovine kako bi Euleks imao materijalno-tehničke pretpostavke da funkcioniše. Pri tome, generalni sekretar UN Ban Ki Mun kaže da Unmik nema mogućnosti, čak ni budžetske, da operiše na delu teritorije KiM, zato što je divljaštvom SAD uspostavljen Euleks, a oduzeta su budžetska sredstva Unmiku. Pošto sam prekoračila 23 sekunde, nadam se gospođo Đukić-Dejanović da ćete imati razumevanja. Ostalo je samo još nekoliko važnih tačaka sa kojima javnost u Srbiji mora da se upozna, a pretpostavljam i određeni odgovorni delovi srpske vlade, za koje sam uverena da nisu za ovo što se trenutno provodi na teritoriji KiM. Hvala na razumevanju.
Na član 64. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Milan Veselinović i Zlata Đerić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Đerić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministar, poštovani građani Srbije, podnela sam amandman na član 64. U amandmanu sam tražila da se stav 1. ovog člana briše. Taj stav glasi ovako: "Inicijativu za razrešenje sudije može podneti svako lice". S obzirom da već postoji u zakonu poznat institut mogućnosti žalbe stranaka u postupku, gde može da se iskaže nezadovoljstvo radom sudija. znači, podneti žalbu na rad sudije. Znači, postoji već dovoljno disciplinskih mera kojima se može intervenisati u slučaju da sudija ne vrši svoju sudijsku funkciju u skladu sa Ustavom i zakonom. Mislim da je ovaj stav suvišan, pre svega zato što on disciplinuje sudije strahom, a to nije dobro. Osim toga, on zadire u jedan ustavni član, to je član 149. koji se tiče nezavisnosti sudija.Radi javnosti Srbije, ću ga pročitati: "Sudija je u vršenju sudijske funkcije nezavisan i potčinjen samo Ustavu i zakonu. Svaki uticaj na sudiju u vršenju sudijske funkcije je zabranjen". U obrazloženju za odbijanje ovog amandmana pomenuto je da je u pitanju javnost funkcije sudije, mislim da sudije u svom radu i suviše trpe uticaj javnosti. Oni treba da budu javno kritikovani, njihov rad treba svakako da bude javan, ali ne smemo od sudijske funkcije napraviti svojevrsnu estradu. Jer ako se na ovakav način može pokrenuti inicijativa za razrešenje sudija, zamislite interesne grupe, a svi znamo u kakvom okruženju živimo, načeli smo nešto što se tiče organizovanog kriminala, još je to sve u povoju i dugo će trebati Srbiji da se sa tim obračuna, ali zamislite te organizovane grupe, iza kojih stoje veliki interesi, na koje će sve načine oni izložiti sudije pritiscima. Dakle, sudije neće biti nezavisne. Već imamo član 90. kojim na poseban način disciplinujemo sudije, što je takođe neustavno. Dakle, moramo sudije i njihov dignitet zaštititi i ovim zakonom. Mislim da ne smemo prepustiti sudije javnosti i linču javnosti na ovakav način, upravo zato što će ovo pokrenuti sve one kojima ne odgovara rad savesnih i dobrih sudija, da ih stalno pritiskaju ovakvim svojim postupcima, ili će ih stalno izazivati, da sudije budu u prilici da više brane sebe, nego građane. Već postoji mogućnost, u zakonu predviđena, da sudije mogu da budu opozvane, da sudije moraju da odgovaraju za svoj rad, pa mislim da ovaj stav, da im baš svako lice možemo natovariti na vrat, nije dobar i mislim da treba da bude brisan. To je obrazloženje amandmana. Hvala.
Zahvaljujem gospođi Đerić. Najpre po Poslovniku gospođa Marina Raguš.
Zaista se izvinjavam, opet se javljam na osnovu člana 225. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, ali naprosto ne postoji drukčija mogućnost, tri minuta je izuzetno kratak period, da bi ono što je stalo na 23 strane izveštaja generalnog sekretara UN zaista prodrlo do onog centra nervnog sistema koji treba da proreaguje u momentu kada se stornira jedna država, kada se otima 15% teritorije i kada bi mi, verovatno, trebalo da pričamo o nekim sasvim sporednim stvarima. Zaista ne bi trebalo da se priča i da se govori o zakonodavnoj aktivnosti Skupštine. Nama zakoni apsolutno nisu potrebni zato što apsolutno sve što zaista znači prerogativ jedne države je ovog momenta stornirano. U delu 11 dijaloga sa Beogradom, o kojem mi ne znamo ništa, pokušavali smo više od mesec dana da saznamo i trudili smo se da ovde prozovemo i predsednika Republike i nadležne ministre, šta je to što oni rade iza leđa narodnih poslanika, legitimno izabranih predstavnika naroda i van svakog mandata Narodne skupštine, to saznajemo iz izveštaja gospodina Ban Ki Muna, da delegacije i u Beogradu i u Prištini, sa kojima je bilo pregovarano o statusu Euleksa, nisu imale nikakvih primedbi na status KiM, koji se ovim izveštajem potvrđuje, kao i Ustav novoizabrane države. Tačka 28. je vrlo zanimljiva, u kojoj Ban Ki Mun kaže da će ovaj okvir od šest tačka, za koje opet precizno ne znamo o čemu govori okvir od šest tačaka, već koje oblasti bi trebalo da se urede, da bude samo privremen, dok se ostali pregovori ne privedu kraju, a ti pregovori bi trebalo da se odnose i na aneks 1.4 tačke koju je predložila albanska strana u ovim pregovorima. Konačno dolazimo do 12. dela, to su opservacije. Tačka 48. kaže - u skladu sa mojim specijalnim izveštajem koji sam predstavio SB 20. juna, Unmik je počeo da prihvata strukturu i profil kao odgovor na suštinske promene realne situacije na KiM, odnosno na novonastalu državu, na šiptarskom terorizmu, zvanu republika Kosovo. Generalni sekretar Ban Ki Mun dalje kaže - prema mojim instrukcijama, moji specijalni predstavnik i šef Unmika će provoditi pripreme koje bi trebalo da učine Euleks operativnim. To je tačka 50. Opet u okviru Rezolucije 1244 iz 1999. godine koja je flagrantno prekršena svim prethodnim stavkama izveštaja generalnog sekretara UN, zato što je država Kosovo samoinicijativno proglasila svoju nezavisnost. Ono što je isto tako značajno, to je tačka 52 -moj specijalni predstavnik...(Predsednik: Vreme.) potrudiću se da završim misao - pokrenuo je dijalog sa Vladom Srbije po pitanju oblasti koje sam pokrenuo pismom upućenim predsedniku Tadiću 12. juna i Vlada Srbije je usvojila rezultate te diskusije. Konačno – izvinjavam se, više se neću javljati, jer više nema svrhe da se javljam tražeći ovakvu vrstu objašnjenja – gospodin Ban Ki Mun kaže, zamolio sam mog specijalnog predstavnika da ubedi - ovo naši poslanici sa teritorije KiM treba da znaju - vlasti u Prištini da je ovo samo privremeni aranžman, dok se ne dogovore sledeći uslovi. Javnost u Srbiji treba da zna u kakvoj državi živimo, šta se dešava na teritoriji KiM, i da nažalost mi ovde samo sprovodimo diktate SAD, Velike Britanije i Nemačke, a da pri tom nismo dobili odgovore šta su agenti BND-a tražili na teritoriji KiM. Izvinjavam se i hvala još jednom.
Najpre po Poslovniku gospodin Lapčević, a onda gospođa Aleksandra Janković.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Javljam se po Poslovniku, član 104 - dostojanstvo Narodne skupštine. Zamoliću vas, pre svega kao predsednicu ovog parlamenta, da se potrudite da ubuduće zaštitite i dostojanstvo ovog parlamenta i dostojanstvo svih narodnih poslanika. Evo šta je povod i šta je isprovociralo ovu moju reakciju. Pre neki dan na TV B92 u emisiji "Uvećanje" su gostovali gospođa Sonja Liht, predsednica već znate koje nevladine organizacije, zatim predstavnik Unije poslodavaca i državni sekretar Ministarstva finansija. Predstavnik vlasti, dakle, državni sekretar Ministarstva finansija je rekao da je Vlada Srbije pre više od mesec dana predložila Skupštini na usvajanje paket mera za suzbijanje ekonomske krize. Svi znate, i vi znate, da nikakvog paketa mera nije bilo na Vladi, niti je usvojen do dana današnjeg, iako svetska ekonomska kriza drma sve zemlje već mesecima, da se u ovoj skupštini priča o ekonomskoj krizi koja će pogoditi Srbiju veoma brzo već najmanje dva meseca, a prebacuje se odgovornost na Skupštinu, da Skupština već mesec dana treba da usvoji neki paket mera koji nije ni poslat Skupštini. Jedini zakon koji se tiče jednog dela, i to možda najmanjeg, za suzbijanje ekonomske krize, jeste Predlog zakona o osiguranju depozita. Nijedna druga mera od strane Vlade do sada nije predložena, a stalno se prebacuje Skupštini da nije usvojila nešto što je, navodno, Vlada predložila. Čuli smo danas da ni budžet, koji se najavljuje da će biti štedljiv, nije usvojen na Vladi i ne zna se kada će biti, a nasuprot tome sve ozbiljne zemlje preduzimaju sve opsežne mere za suzbijanje štete od posledica ekonomske krize. Tako će, recimo, u Velikoj Britaniji paket stimulativnih mera biti vredan 20 milijardi funti, a PDV će biti smanjen na 15%. Pa će u Nemačkoj biti predloženo 15 mera, uključujući i poreske olakšice za kupovine itd. U Francuskoj će 22 milijarde evra biti namenjeno za pomoć malim i srednjim preduzećima. Nasuprot tome ovde se podižu kamate na dinarske štednje, što je samo namet na privredu. Molim vas da, u skladu sa ovim što sam rekao, ubuduće reagujete i upozorite ljude koji predstavljaju vladajuću koaliciju i Vladu da ne obmanjuju javnost ovakvim neistinama. Postavljam pitanje - kada ćemo dobiti taj štedljivi budžet, obzirom da smo pre samo petnaestak dana... (Predsednik: Vreme.) usvojili jedan budžet koji sve može da bude, samo ne može da bude štedljiv? Hvala.
Vaše konstatacije će biti prosleđene Vladi. Oko budžeta sam već dala u nekoliko navrata odgovor. Gospođo Janković, izvolite, imate reč.
Smatram da amandman koleginice Zlate Đerić treba usvojiti, i to ne samo zato što je član stranke sa najlepšim imenom - Nova Srbija, nego zato što on stvarno doprinosi poboljšanju ovog Predloga zakona o sudijama. Suština ovog amandmana je nastojanje da se institucijama i pojedincima koji odgovorno rade svoje poslove povrati onaj stepen ljudske i profesionalne sigurnosti, koji bi im omogućio da, bez dodatnih pritisaka, pravično i dostojanstveno obavljaju svoj posao. Da bi sudije stvarno mogle da obavljaju posao, koji je po definiciji stresan, težak i osetljiv, ne mogu biti u situaciji da zbog ispravnih profesionalnih odluka trpe političke progone, ali i agresiju klijenata koji su već toliko akumulirali nezadovoljstvo da je samo pitanje kada će im pući film. Kod nas je običaj kad pukne film, obično se otkači i ruka. Nezavisno sudstvo, bar po definiciji, nalazi se često u poziciji raspeća između mogućnosti da jedan poziv menja sve, i druge, ništa manje realne alternative, da mali gnevni čovek, izmožden, izmaltretiran od svih tih moćnih faca, baš na sudiji izvežba novu ulogu pobesnelog snajperiste. Ako sudije već ne mogu da budu plaćene onako kako bi to bilo neophodno za obavljanje tako odgovornog posla, valjda zato što tu nema Krišta koji kao mali bog, prešla mu ova sumanuta ideja od Mlađe, šakom i kapom nagrađuje svoje i sebe, kao da upravo rade operacije na otvorenom srcu, onda tim sudijama treba bar vratiti dostojanstvo, poštovanje i uslove za rad na donošenju pravičnih odluka. Ovaj amandman tiče se Predloga zakona o sudijama, odnosno sudijske delatnosti, ali ima i širi smisao, jer se zapravo ideja koju sadrži može primeniti na svaki posao koji čovek odgovorno obavlja. Pekar, lekar, apotekar, svi imaju pravo da budu poštovani i tretirani tako da na njima niko ne može trenirati strogoću ili lečiti sopstvene frustracije. Kad smo već kod toga neophodno je ukazati na potrebu da se zaštite i adekvatno tretiraju zdravstveni radnici, koji su pored sudija i nas poslanika visoko rangirani na listi predrasuda o globalnom nepoštenju i korumpiranosti. U svom nezadovoljstvu mnogim ljudima su na udaru oni koji su prvi u smislu zbrinjavanja života i donošenja po život važnih odluka. Bez ideje da branim zdravstvene radnike koji su se ogrešili o zakon, osnovano tvrdim, a verujem da će se sa mnom složiti i predsednica Skupštine, da je većina lekara ostala verna i dosledna Hipokratovoj zakletvi i činjenici da radi posao u podvižničkim uslovima. Dovoljno je samo, recimo, usred noći svratiti u Urgentni centar, pa videti kako i koliko se svi ti ljudi bore za ljudski život. Činjenica da postoji kukolj ne daje nam za pravo da ne registrujemo i žito koje realno postoji. Stoga mislim da je potrebno uvažiti zahteve sindikata lekara i farmaceuta Srbije upućenih Ministarstvu zdravlja, Skupštini, lekarskoj komori i Srpskom lekarskom društvu da se zaštite zdravstveni radnici, tako što će im se dati status službenih lica. Smrt medicinske sestre, koju je na radnom mestu u ponedeljak u Kliničkom centru Srbije ubio bivši suprug, ponovo je pokrenula rasprave o bezbednosti zdravstvenog osoblja, a sindikati su uputili oštre kritike institucijama koje njihov zahtev za status službenih lica nisu uvažili, niti su shvatili dovoljno ozbiljno. Da je tako pokazuje i činjenica da su juče novinari napravili istraživački poduhvat stepena bezbednosti iste zdravstvene ustanove, pa su uspeli da unesu nož dužine 15 santimetara. To praktično znači da je moguće da na bilo koju polikliniku ili bolnicu u Srbiji uđe čovek koji može da bira čime će pobiti zaposlene ili pacijente: bombom, pištoljem, nožem ili mačetom. Izjava direktora Kliničkog centra Srbije doktora Đorđa Bajeca da se tako nešto moglo dogoditi bilo gde zvuči krajnje cinično. Da li on stvarno misli da zdravstveni radnici treba da budu neobezbeđeni u cilju štednje, a da svaki od koračića predsednika njegove stranke budno prati bar pedesetak ljudi. Juče, dok su ovde preko puta trajali pregovori o budžetu Vlade, u nezvaničnoj Vladi kod ove osobe u ulozi predsednika, na ulici je bilo takvo obezbeđenje da ni pešaci nisu smeli da se pomere, kao da smo se igrali ledenih čika, jer bože moj, oni zasedaju. Ako je predsednik tek prvi među jednakima, onda elementarne uslove bezbednosti na radu i u radu treba obezbediti i zdravstvenim radnicima, i pekarima, i apotekarima i sudijama. Nije dovoljno što je večni ministar za zdravlje poslovnim kodeksom odredio kako medicinari treba da se oblače i češljaju, kada isti kodeks ne precizira pravilo zabrane unošenja oružja u zdravstvene institucije. Kada završite ove evropske zakone, ajde da se vratimo malo na one naše stare srpske rane. Naime, Predlog za izmenu Krivičnog zakona Sindikat lekara i farmaceuta Ministarstvu zdravlja dostavilo je još marta 2008. godine. No, za početak usvojite amandman Zlate Đerić, tek da nam stvarno krene.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu. Gospodin Palalić, izvolite.
Poštovana predsednice, uvažena ministarko Malović, dame i gospodo narodni poslanici, izuzetno bitan amandman na jednoj temi koja je vrlo osetljiva i posebna kada je u pitanju funkcionisanje pravosuđa, kada je u pitanju ono što mi kažemo nezavisnost u donošenju sudskih odluka, a to je pitanje razrešenja sudija. Mi smo svedoci da u prethodnom periodu kada je ovaj institut u pitanju, pitanje razrešenja sudija, nije bilo dovoljno sluha, ni dovoljno hrabrosti da se suočimo sa činjenicom da jedan broj sudija nije stručno i savesno obavljao svoju funkciju. U nekoliko prethodnih saziva Narodne skupštine nije bilo mnogo zahteva za razrešenje sudija kada je u pitanju nestručnost i nesavesnost u vršenju sudijske funkcije i to je samo ukazivalo na činjenicu da se u okviru pravosudnog sistema štiti određen broj sudija iz kolegijalnih razloga. Član 62. ovog zakona vrlo je precizno definisao razloge na osnovu kojih se pokreće postupak za razrešenje sudija i oni su vrlo konkretni, jasni i tu nema ništa da se prigovori. Naravno, tu imamo i činjenicu teškog disciplinskog prekršaja, to sam u svom izlaganju nekoliko puta istakao, da ovaj zakon na dosta detaljan način da reguliše razloge zbog kojih se pokrene disciplinski postupak i izriču disciplinske mere. Ali, onda se u ovom članu 64. stav 1. suočavamo sa jednom normom koja može izazvati vrlo, vrlo velike probleme. Ako mi znamo da su tri razloga za razrešenje, ako je sudija osuđen za krivično delo na bezuslovnu kaznu zatvora od šest meseci ili kažnjivo delo koje ga čini nedostojnim sudijske funkcije, kada nestručno vrši funkciju ili zbog učinjenog teškog disciplinskog prekršaja, apsolutno je nejasno i mi bi voleli da čujemo i od uvažene ministarke Malović razloge zašto se kao inicijator za pokretanje postupka za razrešenje može označiti svako lice. Evo, da vidimo u ova tri razloga zašto se daje pravo svakom licu da inicira postupak za razrešenje, ako znamo činjenicu da je sudija osuđen za krivično delo na bezuslovnu kaznu zatvora ili da je osuđen uopšte za neko delo, svaki državni organ će sigurno dostaviti nadležnom sudu, bilo sudu u komsudija sudi, bilo neposrednom višem sudu, i to je činjenica sa kojom se upoznaje predsednik suda, koji u stavu 2. vidimo da lice koje pokreće postupak za razrešenje. Što se tiče nestručnosti kao razloga za razrešenje, tu apsolutno nije jasno kako svako lice može da ceni stručnost sudije u jednom predmetu ili uopšte u vršenju njegove sudijske funkcije. Sudijski posao, pored znanja koje stiče na pravnom fakultetu, prakse koja se obavlja u sudu, jeste jedan ozbiljan zanat, gde svaki sudija stiče i znanje, i iskustvo i stručnost vršeći taj posao kroz edukacije kojima prisustvuje i koje se u okviru pravosuđa organizuju. Prosto je nejasno da jedno fizičko lice, koje može biti vrlo zainteresovano u postupku, možda stranka u postupku nezadovoljna načinom na koji sepostupak vodi ili neko ko je na drugi način povezan sa tim postupkom, inicira faktički razrešenje sudije. Tu možemo biti suočeni sa raznim vrstama zloupotreba, jer fizičko lice može da ima razne vrste pomagača unutar suda od strane, recimo, predsednika suda, koji može da iz nekih drugih motiva pokrene postupak za razrešenje. Znači, prosto je nejasno kako se nekome može dati pravo da ceni stručnost, a da nije iz onog užeg pravosudnog kruga lica koja zaista mogu da razmatraju da li je neko stručan u vršenju sudijske funkcije. Što se tiče trećeg razloga, potpuno je nejasno zašto bi se dalo nekom licu da inicira razrešenje ako se zna kako se vodi disciplinski postupak protiv sudije, znamo da su tu nadležnosti Visokog saveta sudstva vrlo jasne i ne vidimo zašto neko izvan tog kruga organa, kao što je Visoki savet sudstva ili sam predsednik suda koji je upoznat sa vođenjem disciplinskog postupka, treba da inicira postupak za razrešenje. Kada uzmemo sva tri ova razloga koji stoje na mestu, potpuno je nejasno zašto bi se nekom van kruga ovih lica, predsednika suda, predsednika Vrhovnog kasacionog suda ili Vrhovnog saveta sudstva, dalo pravo da se uopšte bave ovakvom jednom ozbiljnom temom. Mi nismo čuli nijedan argument i ovaj amandman i amandman kolege Milana Veselinovića, koji je faktički istovetan, apsolutno su osnovani i smatramo da ovaj stav 1. člana 64. mora da se briše da bi se sprečili ozbiljni pritisci na sudije izvan onih organa i onih lica koji jedino mogu da cene stručnost, savesnost i uopšte kvalitet rada sudijskog kadra. Molim vas, uvažena ministarko Malović, da prihvatite ovaj amandman ili da prosto izađete i narodnim poslanicima objasnite koja je motivacija da se ovako širokom krugu lica da pravo da iniciraju razrešenje sudija. Uvažavajući činjenicu da postoji jedno veliko nepoverenje građana prema pravosuđu i da sad upravo ta vrsta nepoverenja koja postoji može biti dodatan motiv velikom broju lica da zatrpavaju predsednike sudova inicijativama za razrešenje iz raznoraznih razloga, i da imamo predsednike sudova koji će se samo baviti ovim inicijativama, i odbijajući te inicijative širiće još više nepoverenje građana prema pravosuđu. I onda ćete imati lica koja su podnosila inicijative motivisani možda svojim ličnim razlozima, problemima koje njihovi prijatelji i rođaci imaju pred organima pravosuđa, možda motivisani njihovim shvatanjem pravde, iako nemaju uvid u dokazni postupak, utvrđene činjenice u toku trajanja postupka, u činjenicu da postupak iz raznoraznih razloga duže traje, da se više puta pred višim organima po žalbi ukidao, po vanrednim pravnim lekovima, i razna lica iz svojih motiva shvatanja pravde mogu da pokreću inicijative za razrešenje. Znači, to može stvoriti ozbiljne probleme, zatrpati predsednike sudova ovim inicijativama. I, kažem, odbijanjem, a ubeđen sam da najveći broj takvih inicijativa će biti neosnovan. Ubeđen sam da će najveći broj takvih inicijativa biti neosnovan, jer teško da se ijedna od tih inicijativa može, pogotovo prva i treća, krivično delo i disciplinski prekršaji, to obična lica ne moraju ni da znaju da se desilo. Nestručnost je zaista jedna stvar oko koje samo pravosudne institucije mogu da daju odlučujući odgovor i ne treba dati pravo širokom krugu lica da cene nestručnost sudija, što će uneti dodatan pritisak kod sudija i nesigurnost u njihov rad. Ako sudije budu sudile sa ovom vrstom pritiska, da svako lice može pokrenuti inicijativu za njihovo razrešenje zato što neko smatra da je on nestručan, bojim se da će ono načelo koje je proklamovano u ovom zakonu, sudske nezavisnosti i nepristranosti u suđenju, biti ozbiljno dovedeno u pitanje. Još jednom pozivam ministarku Malović da prosto da objašnjenje narodnim poslanicima, verujem da to i sudska javnost i pravosudna javnost čeka da čuje. Verujem da će uvažiti argumente koje su narodni poslanici izneli, i koleginica Zlata Đerić koja je iznela i verovatno i predstavnici drugih opozicionih stranaka koji će govoriti po amandmanu. Na kraju, verujem da je to predsednici Narodne skupštine možda danas više puta istaknuto, ali želim da kažem da je zaista neprimereno da do današnjeg dana u Narodnu skupštinu nije upućen budžet, predlog budžeta, i da zbog svih ovih problema koje mi imamo u društvu i očekivanja javnosti da se rešavaju ovi ekonomski problemi, još jedna takva poruka da država nije sposobna ni budžet da uradi, pored činjenice da nije predložila Narodnoj skupštini nijednu ozbiljniju meru za suzbijanje ekonomske krize, čak nije ni u najavi dala, ta činjenica da budžet do danas nismo dobili uneće još više nesigurnosti, još više neizvesnosti, još veću zebnju kod građana da država nema jasnu strategiju i jasne odgovore na ovo što se sprema i ove velike ekonomske probleme koji nam se približavaju. U tom smislu, apelujem i na predsednicu Narodne skupštine da uputi zahtev Vladi da što pre sa predlogom budžeta ovde izađe kako bismo i ove tenzije snizili i kako bismo građanima poslali poruku da se ipak nešto ozbiljno radi na rešavanju ekonomske krize. Ali, činjenica da nemamo budžet govori još jednom o neozbiljnosti Vladi i nespremnosti da se uhvati u koštac sa ovim problemima. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Palaliću, ali i vas da podsetim da je prošle godine budžet stigao na današnji datum u Skupštinu. Obaveštenje: očekujemo da početkom naredne nedelje imamo budžet ovde. Na član 70. amandman je podneo poslanik Zoran Bortić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 76. amandman je podneo narodni poslanik Gojko Radić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj kolega Gojko Radić, koji je opravdano odsutan trenutno, podneo je amandman na član 76, pa bih par reči da kažem o tom amandmanu. Amandman u suštini tretira postupak za utvrđivanje razloga za razrešenje predsednika suda i predlaže spajanje prvog i drugog stava, po mišljenju Gojka Radića, a i po mišljenju Srpske napredne stranke, u jedan znatno bolji stav, stav koji je jasniji. Mi predlažemo narodnim poslanicima da razmotre ovaj amandman, bez obzira što ga je Vlada odbila. Smatramo da bi bila šteta ne uvažiti ga. Ako dozvolite, iskoristio bih priliku, pre svega zbog javnosti i zbog građana Srbije, da kažem još jedanput da Srpska napredna stranka neće glasati o ovom setu pravosudnih zakona i da zato ima jako puno razloga. Naravno da se vidi pre svega po broju amandmana koliko je nezadovoljstvo svih narodnih poslanika, koliko jenezadovoljstvo javnosti, a rekao bih i nezadovoljstvo u pravosuđu, zaposlenih u pravosuđu, jer ovi zakoni nisu prihvaćeni od zaposlenih u pravosuđu, nije bilo adekvatne rasprave među ljudima iz struke. Sam reizbor sudija je neustavan. To je ono što je očigledno. Ovim setom zakona ugrožava se nezavisnost i nepristrasnost sudija. U isto vreme nije ispoštovana podela na sudsku, zakonodavnu i izvršnu vlast. Nije ispoštovan princip stalnosti sudijske funkcije, pre svega kod sastava Visokog saveta sudstva. A imaćemo priliku i mi iz Srpske napredne stranke i iz poslaničke grupe Napred Srbijo-Tomislav Nikolić, da govorimo o tome da i teritorijalna raspodela sudova na nivou Srbije nije ispoštovana, nisu ispoštovane sve opštine, svi opštinski sudovi koji i danas postoje, ali da ne bi ostalo nikakvih nejasnoća želim da kažem da SNS nije zadovoljna stanjem u sudstvu, da je u svakom slučaju za reforme u sudstvu, da moramo da popravimo efikasnost sudstva, ali ne kroz lustraciju u režiji vladajućih partija, već kroz jednu mnogo ozbiljniju javnu raspravu i diskusiju. Na kraju vas još jedanput pozivam da razmotrite ovaj amandman mog kolege Gojka Radića i da ga u danu za glasanje podržite. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Gospodin Milan Avramović, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po amandmanu, da rešimo neke nedoumice koje su ostale nerazrešene po pitanju vršenja sudijske funkcije generalno. Gospođo ministarka, veoma je važno da učestvujete u ovoj mojoj raspravi jer imam niz pitanja koji se odnose na rad sudija, tačnije na rad Okružnog suda u Beogradu. Moram prvo da vas podsetim da je u "Politici" 27. novembra izdato saopštenje Društva sudija. Kaže: "Poslanici vređaju i vrše pritisak na sudije. Društvo sudija Srbije najoštrije je juče protestovalo protiv ponašanja nekih poslanika Skupštine Srbije koji, tvrdi to Društvo, zlonamernim komentarima sudskih odluka u raspravi o amandmanima na pravosudne zakone vrše direktan pritisak na sudije. Pod izgovorom pravilnog obaveštavanja građana Srbije i slobode izražavanja mišljenja za skupštinskom govornicom, u formi rasprave po amandmanima na pravosudne zakone, neki poslanici svojim nastupima zlonamerno komentarišu sudske odluke, iznose insinuacije i neistinite informacije, vređaju i vrše direktan pritisak na sudije koje postupaju u izbornim i drugim sudskim predmetima i stvaraju atmosferu linča,'' navedeno je u saopštenju Društva sudija Srbije koje prenosi Tanjug. Evo, imamo i to saopštenje, da ne bi bilo nekih falsifikata. Sada ono što je veoma važno. Kaže: "Društvo sudija je podržalo Ministarstvo pravde koje je, kako prenosi Beta, ocenilo da vređanje sudija i komentarisanje donetih presuda za govornicom Skupštine Srbije predstavlja najdirektniji pritisak na sudsku vlast i kršenje zakona." Zamislite sada ovo da smo prekršili, gospođo ministarka, zakon, da smo učinili krivično delo time što smo komentarisali donete presude. Setite se samo predsednika Srbije, koji je otišao na suđenje zbog ubistva Zorana Đinđića i koji je unapred rekao da oni osuđenici moraju imati najstrožu kaznu za ubistvo Zorana Đinđića, a oninisu bili još ni osuđeni; je l' to tada bio pritisak na pravosuđe, je l' tada nije bio pritisak njegovog prisustva na tom suđenju. Ne, to nije bio pritisak zato što je u pitanju DS, zato što je u pitanju demokratski sud, i zato što ste vi ovo podržali, izveštaj Društva sudija, a i vi ne znate koje je to krivično delo, šta su poslanici SRS ili opozicije ili bilo koje druge stranke rekli, a da se steklo pravo krivičnog dela za nastavak ovog teksta, u kome se kaže: "U saopštenju se ukazuje da se sa takvim mešanjem zakonodavne u sudsku vlast narušava nezavisnost sudova". Pa kaže ovako, ovo ste vi pustili, gospođo ministarka - "Ministarstvo pravde očekuje od nadležnih organa, a pre svega od Republičkog javnog tužilaštva, da utvrdi da li u izjavama poslanika iole ima elemenata krivičnog dela ugrožavanja bezbednosti nosilaca pravosudnih funkcija". Da li je ovo moguće? Ministarka, ovo je vaše ministarstvo dalo u novine. Da vas podsetim, nisam pravnik pa su neke stvari ovde meni veoma jasne, ali vas podsećam na Krivični zakonik, na član 138. Kaže - ko ugrozi sigurnost nekog lica pretnjom da će napasti na život ili telo tog lica ili njemu bliskog lica kazniće se zatvorom do jedne godine. Stav 2 - ko delo iz stava 1. ovog člana učini prema više lica ili ako je delo izazvalo uznemirenost građana ili druge teške posledice, kazniće se zatvorom od tri meseca do tri godine. Sada vas pitam da li je ovo linč sudija sa skupštinske govornice ili je izveštaj Ministarstva, zajedno sa ovim saopštenjem Društva sudija, linč narodnih poslanika? Hajde sad da ne ulazimo u Ustav Republike Srbije i u imunitet narodnog poslanika, da u te stvari ne ulazim, da li je ovo linč na poslanike ili je linč poslanika na sudije? Ne treba sudije poštene da se brinu oko onoga šta će reći poslanici SRS. Oko ovog imaju problema samo one sudije koje ne poštuju kodeks, a kodeks je donelo udruženje Društva sudija 9. maja 1998. godine. Samo da pročitam radi javnosti neke kanone ovog kodeksa zbog čega prozivamo Okružni sud u Beogradu i dva sudska veća koja ne rade ništa iz ovog kodeksa. Kaže se ovako: Svesni da kao sudije odlučuju o životu i smrti, slobodi i neslobodi, svojini i imovini, ljudskim pravima i patnjama, istini i laži, upotrebi i zloupotrebi prava, ustavnosti i zakonitosti, članovi Društva sudija, sa osećajem odgovornosti za javno poverenje koje im je ukazano i ugled profesije kojom se bave, utvrđuju kodeks. Pa kaže Kanon 1 - sudija treba da svakom prizna ono što mu pripada. Da li po Zakonu o lokalnim izborima mandati pripadaju SRS? Pripadaju. Idemo dalje: u jednakom postupanju sa jednakim stvarima, u nejednakom postupanju sa nejednakim stvarima. E, to vam je ono, gospođo ministarka, isto sudsko veće donosi dve različite presude zato što ima istu situaciju sa različitih opština, i za jednu opštinu kaže da, uvažavamo vašu tužbu, nema veze što nemaju tamo ugovor o raskidu međusobnih odnosa podnosioca izborne liste i odbornika jer to zakonom nije propisano, to ne može da postoji, a sa druge strane kaže, postoji ugovor o raskidu međusobnih odnosa, iako to zakonom nije propisano i na osnovu tog ugovora mi ne uvažavamo vašu tužbu i ne vraćamo mandate SRS. Šta je suština? Šta je ovde prosta suština: orkestrirano organizovani kriminal pojedinih sudija. Dakle, za prave sudije važi ova slika ovde, a za lažne sudije neka se osećaju uvek ugroženo sa ove skupštinske govornice jer ne rade u skladu sa kanonima, čak ni koje su oni propisali. Sada da nastavim dalje. Kaže Kanon 4 - sudija treba da bude slobodan u odlučivanju i zato mora biti sposoban da se odupre dnevnoj politici, centrima moći, javnom mnjenju, predrasudama, iskušenjima, porocima, strastima, privatnim, porodičnim interesima i drugim unutrašnjim i spoljnim uticajima. Kanon koji ne poštuje sudsko veće. Sada ću da vam kažem sudsko veće šta ne poštuje. Dakle, prvo je ovlašćenje za zaključenje ugovora. Milisav Miličković, jedan bivši funkcioner, otpadnik SRS, sa ovlašćenjem da zaključi ugovor o međusobnim odnosima između SRS i odbornika, isto nije mogao da zloupotrebi u sudu pa je overio sporazum o raskidu ugovora u opštini. Zamislite, na overu opštine sud donosi rešenje i kaže - uvidom u spise predmeta utvrđeno je da su raskinuti međusobni ugovori između podnosioca liste i određenih odbornika. Običnom laiku, i pravniku, i pripravniku je jasno da se svako obrazloženje mora staviti u izveštaj ili odluku suda na osnovuutvrđenih činjenica i uvidom u stanje. Ovo stanje kaže ovako, pročitaću vam da bi građanima bilo veoma lakše - mi smo zbog svega toga i zbog ovih kvaziugroženih sudija, koji ne rade svoj posao kako treba, podneli zahtev za vanredno ispitivanje presude okružnog suda UŽ 93/2008. Pazite šta kažu sudije Okružnog suda, Mirjana Aranđelović, Dušica Marinković i Mirjana Riđički - Okružni sud nalazi da je pravilna odluka SO Rakovica da se ne vrate mandati SRS, jer SRS kao podnosilac zahteva ne raspolaže pravno valjanim ugovorima o regulisanju međusobnih odnosa. Šta kaže žena - nemate ugovore o raskidu. Mi ne možemo da ih imamo jer ne postoje. Ne postoji ovlašćenje i zakonom nisu ni omogućena. Član 46. i 47. Zakona o lokalnim izborima to jasno precizira. Kaže ovako - navodeći na osnovu čega je zaključio da ugovori koji postoje u spisu nisu pravno valjani, onaj najveći kompleks ovog sudija, pošto više ne zna na koje osnove da se pozove zbog čega odbija ove žalbe, kaže, to je posebno zanimljivo, imajući u vidu da u pretposlednjem stavu obrazloženja presude sud zaključuje da navodi žalbe, sporazum o raskidu ugovora, nemaju pravno dejstvo i da su nastali vršenjem krivičnih dela, nemaju uticaja na odluku suda dok se ne obezbedi pravosnažna sudska odluka nadležnog suda. Taj nadležni sud na osnovu onoga što nema donosi presudu i to priznaje u ovom obrazloženju. Posle kažete da mi vršimo linč sa ove skupštinske govornice. Gospođo ministarka, da li se vi slažete sa ovom izjavom koja je izašla u "Politici"? Da li je tačno da su poslanici izvršili krivično delo time što su ukazali na sudsko veće Mirjane Aranđelović, Dušice Marinković i Mirjane Riđički, na njihovo kriminalno delo, koje su odbile žalbe odbornika SRS pre nekih nedelju dana, a pre mesec i po dana te iste žalbe sa druge opštine prihvatili. Da li vi smatrate da smo mi ovde učinili krivično delo? Meni je veoma važno da znam hoćete li se i vi složitis tim ili ne? Da znam gde ste završili Pravni fakultet, s kojim prosekom ocena? Da vidim da li ste vi kao ministar, najstručniji pravnik, na čelu ministarstva, u stanju da svoje sudije edukujete u onoj meri, pa čak i kroz ovaj zakon, s kojim se mi ne slažemo, jer mi nismo tražili lustraciju. Mi nismo tražili reizbor. To tražite vi, a posledicetoga su ovi novinski tekstovi, ove presude iz Okružnog suda u Beogradu. Nemojte misliti da mi ovo ne pratimo, da temeljno ne pišemo i ne poštujemo sve zakonske norme i pravne lekove koji su nama omogućeni, i da ćemo ovo isterati do kraja i za šest meseci, i za devet meseci. Nećemo dozvoliti da bude slobodno sudsko tumačenje kako mu je volja političke partije, kakvo mu je finansijsko stanje u kući i da se ruga svim ostalim sudijama koji rade pošteno, da na osnovu jednog pojedinaca sve sudije u sudu budu etiketirane da nisu stručni, da nisu kompetentnii da nisu pravedni onako kako nalaže Kodeks koji je usvojilo i ovo udruženje. Morao sam da iznesem par činjenica i par stvari koje su ostale nerazjašnjene. Zbog toga vas pozivam, izađite, recite da li je bilo ugroženosti sigurnosti bilo kog sudije? Da li je ovo linč narodnih poslanika opozicije ili sudija koje ne rade svoj posao? Za ovaj tekst u "Politici" da izbacite demanti, ako se sa ovim ne slažete, a ako se sa ovim slažete, dajte nam potvrdu sa ove govornice. Hvala.
Izvolite. Gospodin Mirko Čikiriz.
Dame i gospodo, očigledno je iz svih diskusija i onoga šta je uradilo Ministarstvo predlozima zakona da je problem u pravosuđu sistemske prirode. U jednom od svojih prethodnih obraćanja, u ime SPO, procenio sam da za to odgovornost ne stoji isključivo na sudijama, ali verovatno na sudijama u značajnoj, ako ne i najvećoj meri. Ukazali smo šta je sve potrebno uraditida bi sudija zaista bio i materijalno obezbeđen, i nepristrasan i objektivan. Ako inicijativu za razrešenje predsednika suda ili sudije ne bi moglo da pokrene svako lice, onda bi to značilo analogno da ni svako lice nema pravo da podnese krivičnu prijavu. Prijave i inicijative sigurno su često apsolutnoneosnovane. Ali, često i vrlo osnovane, jer niko nije zainteresovani za zakonitost i pravilnost odluke, posle države i sudija, u odnosu na stranku, oštećeno lice ili lice protiv koga se vodi krivični postupak. Kakva su ovlašćenja, da razgraničimo to zarad javnosti, tog lica. Samo da pokrene inicijativu i ništa više. Odluku o pokretanju postupka ne donosi to lice, postupak ne sprovodi to lice i odluku o razrešenju sprovode drugi organi. Mislim da je pravo svakog građanima da ukaže na nezakonitost rada suda. To nije tajna, sa gospođom Juditom Popović juče sam pričao, i molio bih vas da obratite pažnji na jedan fenomen koji se dešava pred Opštinskim sudomu Zrenjaninu. Naime, pre par godina jednom od advokata je pala ideja, i to su nezvanična saznanja koja čujemo u hodniku suda, da iz svake saobraćajne nesreće naplaćuje strah zbog pretrpljenih duševnih patnji svih putnika i učesnika u toj saobraćajnoj nesreći. U kakav pravni položaj i materijalni položaj dovodimo nekog učesnika saobraćajne nezgode koji je napravio neznatnu materijalnu štetu od 10-20 hiljada dinara i platio neku beznačajnu prekršajnu kaznu. Evo u kakav. Opštinski sud u Zrenjaninu je zatrpan stotinama predmeta za pretrpljene duševne patnje zbog straha lica koja nisu imala nikakve telesne povrede i gde je neznatna materijalna šteta. Po našim saznanjima, do sada ni jedan jedini tužbeni zahtev nije odbijen. Gospođa predsednica Skupštine iz svoje struke zna da samolica koja su, da kažemo, izuzetno osetljiva, koja imaju prethodni predisponirajući faktor ka trpljenju straha, jer se svako u datoj situaciji podjednako ne plaši, i ako su doživelaposebnu traumu, mogu ostvariti pravo na naknadu štete. Međutim, pred Opštinskim sudom u Zrenjaninu se svim licima dosuđuje prvo 40, zatim 50, 60 hiljada dinara, a na kraju i svih 1.000 evra. Pošto vrednost predmeta spora nema revizijsku osnovu, Okružni sud apsolutno linearno potvrđuje sve te presude, a sudski veštaci maltenesamo prepisuju ime i prezime tužioca. Svi su zbog toga što im je slomljen far pretrpeli izuzetne duševne patnje. Svi su imali traume zbog toga. Svi zbog toga noćima nisu spavali. Svi kada prođu pored mesta nezgode vraćaju film i sećanje na mesto nezgode, a to čine i dobrovoljci sa ratišta, i taksisti, i policajci, i ljudi koji se po profesiji bave mnogo ozbiljnijim poslovima. Tako je recimo dosuđena naknada štete taksisti koji je odmah posle nezgode nastavio da vozi, ali je on dok je vozio trpeo izuzetne duševne patnje,preznojavao se i imao fobije itd. Nije problem taj kome je ovo palo na pamet. Problem su svi koji se nisu usprotivili ovome. Znači, ako je prihvatio jedan advokat, drugi advokat, peti advokat, ako su prihvatili svi sudski veštaci, ako su prihvatile sve sudije, onda je problem mnogo dublji nego što mi mislimo. Kad se bude pričalo o Zakonu o javnom tužilaštvu, možemo pričati o zloupotrebama u mnogo složenijim i mnogo odgovornijim predmetima, a sledećom prilikom pričaću o jednom izumu specifičnom, istegnuća vratova pred Opštinskim sudom u Novom Sadu, apsolutno analogno ovome što se dešava u Zrenjaninu, a taj recept preuzimaju Opštinski sud u Zrenjaninu i Opštinski sud u Vrbasu. Hvala.
Da li još neko želi reč? Najveći broj sudija i veštaka krajnje savesno radi svoj posao. Na član 76. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS sam podnela amandman koji glasi: "U članu 76. stav 1. briše se". Taj stav glasi - svako lice može podneti inicijativu za razrešenje predsednika suda. Mislim da se radi o jednoj neodređenoj i preširoko formulisanoj normi, pa ga smatram apsurdnim i besmislenim. U obrazloženju Vlade se kaže da se amandman ne prihvata iz razloga datih za neprihvatanje amandmana u tački 29, a u tački 29. se to ponavlja. Mislim da se radi o grešci i da se obrazloženje odnosi na amandman koji je podneo narodni poslanik Milan Veselinović na član 64, gde se, između ostalog, kaže da se radi o značajnoj funkciji koja je podložna sudu javnosti, pa je procenjeno da svako može podneti inicijativu za razrešenje, a ne zna se kome se podnosi inicijativa, tako da tek ovo obrazloženje mislim da nema nikakvog smisla. Pošto je svaka funkcija javna i značajna, onda svako lice može da podnese inicijativu, na primer, za razrešenje predsednika Vlade ili bilo kog funkcionera, ali to prema postojećem zakonu nije moguće. Zna se kako se, kome i od koga se podnosi inicijativa za to i zakoni koji regulišu ovu materiju ne poznaju termin "svako lice". Organi na čiji predlog se pokreće postupak razrešenja nijednim članom ovog zakona, pa čak ni članom 76, ne obavezuju se da svaku inicijativu razmotre, odbace ili prihvate i o tome obaveste podnosioca inicijative. Pojam "svako lice" je potpuno neprimeren jednom zakonu, čije odredbe moraju biti jasne, precizne i nedvosmislene, pa je stoga neverovatno podložan raznim manipulacijama i zloupotrebi bukvalno svakog lica. "Svako lice" je pojam koji se odnosi, navodim samo neke primere, na svako pravno lice, na svakog građanina sveta, na svakog građanina Srbije, na svako punoletno i maloletno lice, na svako poslovno sposobno lice, na svako punoletno lice pod starateljstvom, na svako mentalno zaostalo lice, psihički bolesno lice, na lica kojima su oduzeta sva građanska prava ili lica koja su osuđena na dugogodišnju robiju, pa imaju dovoljno vremena da pišu raznorazne inicijative. Ako se ovaj amandman u danu za glasanje ne prihvati, sa sigurnošću mogu pretpostaviti da će svaki učesnik u nekom sudskom procesu moći bezbroj puta da podnosi inicijativu za razrešenje ili sudija ili predsednika suda iz bilo kog razloga, misleći da tako može da odlaže proces ili presudu unedogled. Obzirom da nijednim članom predloženog zakona nije određeno kome se inicijativa podnosi, njena dalja sudbina je neizvesna. Međutim, postoji mogućnost da će nečije inicijative, pored svih nejasnoća, završiti tamo gde treba i postići cilj, dok druge inicijative će završiti na raznim adresama. Tako će u praksi dešavati da inicijativa svakog lica i istovetno inicijativa neke jake face, kako se to kaže kolokvijalno, biti različito tretirana od strane ministra i organa za vrednovanje rada predsednika suda, disciplinske komisije i svih sudija čiji se predsednik razrešava. Naravno da bi inicijative mogle biti i naručene od nedobronamernih, pakosnih lica, raznih karijerista ili političkih protivnika predsednika suda. Može se desiti da i same sudije zloupotrebe ovu mogućnost, naročito ako se budu birale na način kako je predviđen ovim predlogom zakona. Ako sudovi budu zatrpavani inicijativama za razrešenje sudija i predsednika suda, pitam se da li će oni moći da se bave predmetima po tužbama. Osim toga, svaka neozbiljna, neutemeljena inicijativa će biti atak na ličnost, sudijsko dostojanstvo i čast. Pod takvim pritiscima, progonima i stresovima, funkcija predsednika suda i sudija bi se svele na udovoljavanje svima i svakome. Dakle, iz svega ovoga što sam rekla, a što proističe iz neodređenosti pojma svako lice, ako se ne izbriše, značiće mnogo manje od čuvene meteorološke prognoze, malo do umereno oblačno, koja nam ostavlja mogućnost da verujemo da nas očekuje lepo vreme, ali ne i obavezno. Nadam se da će logika i razložno posmatranje ovog problema prevladati i da će skupštinska većina prihvatiti brisanje ovog člana, pogotovo što njegovo brisanje ne menja suštinu samog zakona, niti osporava pravo zainteresovanih ili stručnih lica da, kao i do sada, iniciraju razrešenje predsednika suda prema predviđenom postupku.
Zahvaljujem. Da li se još neko javio? (Ne.) Na član 76. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Markoviću, imate reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređem na odbranu svog amandmana moram da upozorim ono lice koje je govorilo pre narodnog poslanika Avramovića da ne okreće mikrofon jer može da ga udari struja. Da ga podsetim da je pre nekoliko godina, kad je krao struju, pao sa bandere. Postoji tužba Elektrodistribucije, jedva su ga povratili. Prema tome, da se ne čačka, može mu se i ovde to desiti. Dame i gospodo narodni poslanici, da bismo raspravljali o članu 76. i o postupcima za utvrđivanje razloga za razrešenje predsednika suda, moramo se vratiti na član 69. koji reguliše pitanje izbora predsednika suda. Kaže ovako - za predsednika suda između sudija suda istog ili višeg stepena može biti izabran sudija koji ima izraženu sposobnost za rukovođenje i organizaciju poslova u sudu, a u skladu sa kriterijumima koje donosi Visoki savet sudstva. Ovde fali samo još slika. S obzirom na to da postoji čitav set zakona iz oblasti pravosuđa o kojima ćemo raspravljati i koji regulišu malo drugačije sudove, pogotovo zakon o uređenju sudova i zakon o sedištima i područjima, da vas podsetim, za Beograd su predviđena dva osnovna suda, jedan koji će obuhvatiti čitavo područje grada i drugi koji će obuhvatiti prigradske opštine. U tom slučaju će, dame i gospodo narodni poslanici, taj predsednik suda imati više od 200 sudija, što parničara, što krivičara, govorim o ovom Prvom osnovnom sudu u Beogradu, imaće preko 400 saradnika i pripravnika, i biće admiral. Prvo, neće znati ni imena svih sudija koji su pod njegovom dirigentskom palicom, a da ne govorim o saradnicima, o pripravnicima itd. Mastodont koji ćete napraviti, a verovatno ćete izglasati, jer imate 126 poslanika, biće apsolutno nesposoban da sažvaće sve prijave, sve tužbe koje su i u jednom i u drugom slučaju, i u krivičnom i u parničnom delu, već do sada nalaze i gomilaju se, i imamo situaciju da se parnice protežu i po 20 godina i da se krivice protežu po nekoliko godina. Sada dolazimo u situaciju da se u Predlogu zakona, u članu 76. kaže: "Postupak za utvrđivanje razloga za razrešenje predsednika suda pokreće se po predlogu predsednika neposredno višeg suda (što je u redu), sednice svih sudija suda čiji je predsednik (što nikako nije u redu i nemoguće je), ministra nadležnog za pravosuđe (to je u redu), organa nadležnog za vrednovanje rada predsednika suda i disciplinske komisije" (takođe je u redu). Moj amandman se odnosi na to da se u stavu 3. brišu reči: "sednice svih sudija čiji je predsednik suda". Zamislite da treba da se pokrene postupak za razrešenje predsednika Prvog osnovnog suda u Beogradu, koji ima 200 sudija. Da li postoji i teoretska mogućnost da se svih 200 sudija na jednom mestu u jednom trenutku sastanu i da svi isto misle - da predsednika suda treba razrešiti? Ne postoji li mogućnost, dame i gospodo narodni poslanici, za debelu manipulaciju tu? Ne postoji li mogućnost potkupljivanja bar jednog od tih sudija? Ne postoji li mogućnost da bar jedan od sudija kaže "neću da se menja predsednik suda"? I inicijativa koju bi pokrenule sve sudije samim tim pada, tim pre što imamo situacije da nam u sudovima rade i babe, i dede, i očevi, i majke, čak i sinovi, doduše unuci još nisu stigli, ali verovatno se za njih čuva mesto. Unuci će raditi kad dede odu u penziju. Da vas podsetim, jedna sudija koja je sudila jedan veliki proces, koja je rekla "evo, konačno smo dobili presudu", dakle nisam "donela presudu", nismo "doneli presudu" nego smo presudu "dobili", što ukazuje direktno na to da je presuda stigla odnegde i ona je imala samo ulogu spikera da presudu pročita. Njena cela familija, bar dve trećine njene familije radi u sudu. Da li će, u situaciji da ona bude predsednik suda, a visoko se rangirala za to mesto, samim tim što je pročitala tu presudu koju je "dobila", da li će njen sin, njena snajka ili ne znam ko već ko radi u pravosuđu reći "za to sam da se ona smeni"? Neće. Jedan kaže "neću" i dovoljno. Ovde jasno piše "sednice svih sudija suda čiji je predsednik" i automatski ovaj deo pada u vodu, odnosno predsednik suda je nesmenjiv. Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da će ovaj set zakona koji donosimo i koji je vezan za pravosuđe izazvati opšti cunami u pravosuđu. Kada se reorganizuju sudovi, kada se reorganizuju tužilaštva, kada se pravosuđe reorganizuje, prvo treba nekoliko meseci da se reorganizuje. Kad se reorganizuje, tek će trebati još nekoliko godina da se uhoda. Dame i gospodo narodni poslanici, podsećam ovo "žuto preduzeće" i njegove šprajceve, podupirače, trabante, one koji mu pripomažu da vlada, da prestanu da se igraju. Mnogo je godinu dana, mnogo je dve godine, ali pet-šest godina razmišljati i suviše je mnogo. Uskoro će verovatno građani Srbije, naterani ovom ekonomskom krizom koju, takođe, to isto "žuto preduzeće" ne uspeva i neće uspeti da reši, uskoro će redovi pred narodnim kuhinjama biti ogromni, uskoro će građani Srbije morati da traže nove izbore, da traže neke nove ljude koji će ove, ovako nesposobne, skinuti sa grbače. Dame i gospodo narodni poslanici, ovim se istovremeno vrši i velika degradacija same institucije pravosuđa, degradacija sudija, degradacija tužilaštva, degradacija svih onih koji sutra treba bar da drže ili da pripomažu u držanju onih terazija koje Justicija drži. Doduše, odavno su Justiciji stavili povez na oči, da ne može da vidi kome sudi i da mora da odmeri onako kako terazije pokažu. Čini mi se da je ovaj povez koji vaša Justicija drži napravljen od vrlo providnog papira i uglavnom se sudi ne po pravdi, ne po zakonu, nego po trenutnoj političkoj potrebi nekih koji će vam vratiti uslugu na ovaj ili onaj način. Da vas podsetim da ima mnogo časnih sudija, da je veliki broj časnih sudija koji časno obavljaju ovaj vrlo težak i odgovoran posao, da ima veliki broj časnih tužilaca koji vrlo odgovorno obavljaju ovaj posao, da ima veliki broj časnih predsednika sudova ili javnih tužilaca koji školuju podmladak u tom pravosuđu i za jednu i za drugu granu sudstva. A svedoci smo da ste upravo birali sudije - sekretare zemljoradničkih zadruga u prošlom mandatu, sekretare osnovnih i srednjih škola. Bitno im je bilo samo da imaju završen pravni fakultet, da imaju, eventualno, položen pravosudni ispit i da imaju članski kartu "žute firme" ili ovih njenih pomagača i šprajceva. Pri tom mislim na one koji su u Vladi i na one koji su u niskom startu, čekaju samo da se neko pomeri, pa da utrče u Vladu. Zato treba ovaj moj amandman usvojiti. Mislim da će on, bar u ovom članu, očistiti jednu nelogičnost, jednu dilemu i jednu neprimenjivu situaciju sa ovim članom. Nikada ne možete skupiti sve sudije jednog suda, pogotovo ovih velikih sudova koje planirate, i nikada nećete moći od svih sudija imati istovetan stav da predsednika suda treba smeniti. Ako ništa drugo, onda će predsednik suda podići jednog od sudija, unaprediti, pomoći mu, dati mu manje teške ili vrlo atraktivne predmete i time će završiti posao. Zato smatram da ovaj amandman treba usvojiti. Pošto gospođa Malović nije tu, pokušavam da ubedim narodne poslanike i ove druge grupe da u danu za glasanje, kada ovaj amandman bude na glasanju, da pritisnu zeleno dugme. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Srđan Spasojević pismenim putem je povukao amandman koji je podneo na član 79. Predloga zakona. Znači, o njemu ne raspravljamo. Na član 81. amandman je podnela poslanik Marina Raguš. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospođa Raguš želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, prisutni predstavnici Ministarstva pravde, amandman je trebalo faktički da izbriše stav 2. člana 81, u kojem se kaže - pri imenovanju sudija porotnika vodi se računa o polu, starosti, zanimanju i društvenom položaju kandidata, o znanju, stručnosti i sklonosti ka pojedinim vrstama sudskih stvari. SRS smatra da je ovaj stav 2. možda čak i suvišan što se tiče člana 81, zato što stav 1. kaže - za sudiju porotnika može biti imenovan punoletni državljanin Republike Srbije koji je dostojan funkcije sudije porotnika. Sama reč "dostojan" trebalo bi da bude zaista više nego dovoljna za obavljanje sudijske dužnosti sudije porotnika. Mi mislimo da pokatkad je zaista vrlo teško utvrditi sve ove kriterijume i doći do konkretnog podatka kada se radi o polu, starosti, zanimanju, društvenom položaju, znanju, stručnosti, sklonosti ka pojedinim vrstama sudskih stvari. Zašto to mislimo? Zato što naprosto mi smo nekoliko puta pokušavali da dođemo do određenih konkretnih podataka, a tiču se izvršilaca sudijskih dužnosti. Ne ulazeći u kvalifikaciju da li je neko osposobljen, kvalifikovan ili dostojan sudijske dužnosti, o njemu govore dela i sudiće, naravno, ono što ostavljaju kao rezultate rada. Nismo uspeli da dođemo do tog podatka, što će reći da za osam godina provođenja izvesnih reformi u pravosuđu, u smeru kretanja ka ostvarenju evropskih standarda, ono što jeste primetno, da u pravosuđu u Srbiji zapravo vlada potpuni haos. Možda je reč "potpuni" i suviše jaka, ali mi nismo mogli da dobijemo podatak koji broj sudija, konkretno, poseduje dvojno državljanstvo. Zašto? Ne ulazeći zapravo u pojedinačne primere bilo kog sudije, zato što podaci još uvek nisu provereni, čekamo da nam Ministarstvo pravde dostavi, jer pretpostavljamo da imate kanale preko kojih najpre možete doći do tih podataka. Naši podaci govore o tome da u srpskom pravosuđu negde više od 20% sudija ima dvojno državljanstvo. Možda to ne bi bio toliki problem, mi sada uporednom praksom nekako smo dalje istraživali, pa smo videli da ozbiljne države koje se ozbiljno bave utvrđivanjem, odnosno očuvanjem funkcionisanja pravne države, isključuju mogućnost da osobe koje poseduju još neko državljanstvo obavljaju sudijsku dužnost, pogotovo kada je reč o određenim stepenima sudske vlasti. Zašto? Imaćete situacije predmeta koji se tiču, recimo, hrvatskih ili slovenačkih državljana, kako će onda u toj situaciji sudije koje imaju državljanstvo tih država iz neposrednog okruženja da presude. Recimo, konkretno, SRS je dalje u svom istraživanju, takođe, došla do podataka da u Specijalnom sudu za ratne zločine postoje sudije koje imaju dvojno državljanstvo. To je osetljiva materija i mi smo zato i mislili, ali zbog brzine svega ovoga i nemogućnosti da na zakonske predloge inače ovde reagujemo u onom predviđenom vremenskom roku, tako da kvalitetnim amandmanima pokušamo da ispravimo Predlog zakona. Mislili smo, takođe, da amandiramo ili da predložimo predlagaču da porazmisli, recimo, o članu 43. Zakona o sudijama, tiče se izbora sudija, da doda samo jednu reč koja bi bila dovoljna da zaštiti zapravo obavljanje sudijske dužnosti, a onda naravno celokupno pravosuđe, kao nacionalni državni interes u ovom slučaju, da doda samo reč: "isključivo". Dakle, sudija može biti isključivo državljanin Republike Srbije. To je naš politički stav. Imamo opravdanih razloga za to, ali možda ne ovaj put, možda u nekim drugim situacijama. Mislimo da je tu napravljen izvestan propust, a koji opet ne bi zadirao u onaj evropski standard koji se tiče pitanja nacionalnih manjina i svih ostalih kriterijuma koje civilizovani evropski svet uvažava. Takođe, da ponovim, uporednom analizom smo zaključili da, recimo, situacija u vrlo ozbiljnim zemljama, koje se vrlo ozbiljno bave na primer pravom na pravično suđenje, pa i te kako imaju mnogo efikasnije pravosudne sisteme, ne dozvoljavaju mogućnost da dođe do ovakvih sukoba zato što državljanin jedne države ne može zapravo služiti dva gospodara, staro i osnovno pravilo. Mislimo da to može da proizvede izvesne probleme u ostvarivanju sudijskih dužnosti, pogotovo u situaciji kada pokušavamo da razumemo na koji način će Ministarstvo pravde uspeti da sprovede reformu koju je predvidelo ovim setom zakona i da pravosuđe počne da funkcioniše po evropskom okviru 1. januara 2010. godine, kada za ovih prethodnih osam godina to nije uspelo. Čujemo, kroz neke pokušaje raspravu u stručnoj javnosti, da bi broj sudija trebalo ozbiljno da se smanji. Evo, zaista izražavamo sumnju da se tu ipak radi o lustriranju određenih sudija, da je to direktan pritisak na sudije, da u smislu depolitizacije i ostvarivanja nezavisnosti u obavljanju sudijske dužnosti nećete uspeti, iz jednog prostog razloga što sudije već sada trpe izvesnu torturu. Zbog toga što određeni stepen korupcije zaista jeste sada već diferencijalna dijagnoza srpskog pravosuđa. Mislimo da, s obzirom na sve ovo što je predloženo i na opšte stanje i opštu atmosferu u srpskom društvu, Ministarstvo pravde i svi nadležni organi neće moći da se izbore s tim. Evo, pre izvesnog vremena, možda pre dve noći, na jednoj od televizija imali smo priliku da slušamo nešto što bi trebalo da liči na javnu raspravu po pitanju ovako važnog seta zakona koji uvodi reformu pravosudnog sistema, kao i od predsednika Društva sudija, čuli smo jednu vrlo ozbiljnu kvalifikaciju da se sudijama koje su krenule na Skupštinu Društva sudija konkretno pretilo. Takođe smo na vašem zvaničnom sajtu Ministarstva pravde pročitali da vi spočitavate poslanicima da zbog prozivke direktne, imenom i prezimenom, sudija koje su zaista ostvarile potpuno različitu sudsku praksu na isti tužbeni zahtev, da su zapravo poslanici na određeni način uvredili te ljude. Sada vas konkretno pitamo, kako ćete uspeti da očuvate integritet, nezavisnost sudija i da sačuvate svakog sudiju koji će presuditi, recimo, po tužbenom zahtevu za organizovani kriminal? Kako ćete sprečiti predsednike sudija, a koji su uglavnom vrlo usko vezani za određene političke grupacije, stranke, tajkune itd, da ne prete svojim kolegama, prema navodima predsednika Društva sudija, da se ne igraju sa karijerom tako što kritikuju predloženi, zamislite, usuđuju se da kritikuju, predloženi set pravosudnih zakona. Ono što bih zaista volela da imate u vidu, naravno, da pokušate da nas ubedite, na koji način ćete, recimo, sprečiti podmetanje bombe sudiji koji će da odredi doživotnu robiju ili zaista visoki iznos godina zatvora onome za koga se dokaže da je deo organizovanog kriminala, da je, recimo, podrio Ustavom zagarantovani sistem? Kako ćete uspeti da ubedite sudiju da presudi prema ličnoj savesti, profesionalnoj odgovornosti, pod celokupnim naletom pritisaka? Mi smo, nažalost, svedoci svakodnevnog zastrašivanja, i što je najgore, čak i onih najgorih slučajeva likvidacije sudija. Takođe smo svakodnevno svedoci, a i to je nešto čime bi trebalo da se pozabavi Ministarstvo pravde kada ste već zakoračili u ovako ozbiljnu reformu, da je prezumpcija nevinosti apsolutno stornirana i stavljena u stranu. Zašto? Zato što imate medije u kojima se presude već izjavljuju. To je određena vrsta pritisaka na sudiju. Pri izricanju presude za ubistvo premijera imali ste situaciju da je predsednik države sedeo i svojim prisustvom direktno, moglo je da se tumači, uticao na donošenje te odluke. Takođe imate potpuno neefikasan pravosudni sistem već sada, predmete koji traju toliko godina, a radi se konkretno ne samo o predmetima, nego i o ljudima koji pokušavaju da dosegnu pravdu i pravičnost. Nas iz SRS zaista zanima na koji način ćete vi učiniti da ti ljudi za vreme svog životnog veka dođu do ostvarenja pravde. Mi imamo takođe slučajeve da Vrhovni sud Srbije presudi u korist čoveka poštujući zaista samo slovo zakona, a da izvršna vlast apsolutno derogira sudsku pravosnažnu odluku time što će reći - ne, mi smatramo da je to neprihvatljivo iz ovog ili onog razloga. Znači, atmosfera u kojoj mi sada pokušavamo da govorimo o početku sprovođenja reformi, koje bi trebalo da ispoštuju standarde protiv kojih zaista niko od prisutnih poslanika ne može da bude, ukoliko se radi o pravu na pravično suđenje, koje naravno obezbeđuje ispunjenje korpusa svih onih osnovnih ljudskih prava, a na posebnom mestu efikasnost i dostižnosti pravde, mi zaista smatramo da je ono što je bitno da je ovaj set pravosudnih zakona možda trebalo da sačeka neko normalnije vreme, da se zaista povede kvalifikovana stručna rasprava u javnosti, ne samo u okviru Društva sudija, nego u okviru celokupne kvalifikovane javnosti, gde ćemo imati prilike da čujemo naravno sukobljene stavove profesora Pravnog fakulteta Beogradskog univerziteta, međunarodne javnosti - mislimo da je ovo prebrzo. Mi smo napravili određene propuste kao opozicija iz prostog razloga što nismo imali dovoljno vremena da amandiramo Predlog zakona, a mislimo da to opet direktno može da utiče na svakodnevni život građana koji pokušavaju da dođu do zadovoljenja pravde. Ono što je osnovno i što ste rekli, zapravo, ovim tekstom koji smo mi kao poslanici dobili, jeste da je u ovom sklopu položaj sudija u Republici Srbiji, do sada uređen Zakonom o sudijama iz 2001. godine, koji je donet na osnovu odredbi ranijeg Ustava, već u mnogim elementima zastareo. Stoga, kako je Narodna skupština Republike Srbije dana 10. novembra 2006. godine donela novi Ustav Republike Srbije i istovremeno proglasila Ustavni zakon za sprovođenje Ustava Republike Srbije, kojim su propisani rokovi za usklađivanje pravnog sistema i početak rada državnih organa u skladu sa njihovim novim ustavno-pravnim položajem, nameće se kao ustavna obaveza donošenje novog zakona o sudijama. Ovo je naravno fantastično. To ne bi bilo uopšte ni u jednom delu sporno, da nemamo član 142. Ustava koji kaže - sudska vlast je jedinstvena na teritoriji Republike Srbije. Recite mi šta je Kosovom i Metohijom? Zahvaljujem na ovoj pažnji. Eto, ostavljam eventualno možda još minut i po, a očekujem odgovor na ova pitanja koja sam vam postavila.
Gospodin Miloš Radulović, nisam razumela da li po amandmanu. Izvolite.
Javljam se po Poslovniku, član 226. Narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika. Radi potpunijeg obaveštenja narodnim poslanicima se redovno dostavljaju službene publikacije Narodne skupštine, informativni i dokumentacioni materijal o pitanjima koja su na dnevnom redu sednica Narodne skupštine i o drugim pitanjima iz delokruga rada Narodne skupštine. Gospođo Dejanović, mi smo danas u više navrata insistirali na tome da dobijemo odgovor - šta je sa budžetom za 2009. godinu? Vi ste nam ovde dali obrazloženje da je prošle godine Vlada dostavila na današnji dan, znači 27. novembra, budžet za 2008. godinu. Međutim, danas je 27. Kako Vlada na današnjoj sednici nije donela odluku i nije dostavila Skupštini predlog budžeta Republike Srbije za iduću godinu, postavljam to pitanje predsedniku Vlade i nadležnim ministrima, pogotovo iz razloga što je u svom ekspozeu od 7. jula 2008. godine gospodin Mirko Cvetković, premijer, u prioritete, u ono za šta će da se zalaže ta vlada stavio - očuvanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta Srbije, neophodnost jačanja ekonomije i socijalnu odgovornost Vlade. Upravo nedostavljanje ovog budžeta u trenucima kada svet zahvata pošast jedne velike ekonomske krize, znači neimanja ekonomske vizije i strategije za odbranu socijalne sigurnosti građana, mi vidimo kakav odnos ova vlada ima prema građanima Srbije, znači - nemamo budžet danas, nemamo do danas, za razliku od svih zemalja u okruženju, strategiju kojom se te zemlje bave ekonomskom krizom. Na kraju, statusna neutralnost misije Euleksa na KiM, što je suprotno rezoluciji 1244 Saveta bezbednosti o teritorijalnom integritetu i suverenitetu Srbije na teritoriji KiM. Vi ovim bavljenjem, slavodobitnim, upravo pokazujete da ste spremni da prodate Kosovo i da za vas glavna strategija je - gubitak Kosova i Metohije. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Raduloviću. Dakle, pitanje je upućeno Vladi. Evo, u više navrata rekla sam da sam i lično kontaktirala, da se intenzivno radi na tom tekstu i da ćemo ga dobiti najkasnije početkom sledeće nedelje. To je informacija koju imam. Na član 82. amandman je podneo poslanik Zoran Bortić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor ga smatra pravno mogućim, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 90. amandman je podnela poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor ga smatra pravno mogućim. Da li neko želi reč? Gospođa Đerić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani predstavnici Ministarstva, poštovani građani Srbije, u članu 90. stav 1. posle reči "povreda načela nepristrasnosti" dodaju se reči "članstvo u političkoj stranci i javno promovisanje političkih načela neke političke stranke" - dakle tako je glasio amandman. Ono zbog čega sam amandman podnela na član 90, za koji sam već inače skrenula pažnju gospođi ministar da je on potpuno neustavan, jer zadire duboko u nezavisnost sudije, pre svega u instituciju imuniteta sudije, pa sam zbog toga podnela ovaj amandman, videvši da će taj član 90. ostati u ovom obliku. Pokušaj da se sudije disciplinuju, odnosno da se ovom reformom izvrši lustracija sudija, ovim članom se pokazuje da će ona biti zaista do kraja izvršena. Ovim članom će se omogućiti da od sudija, dostojanstvenih, onakvih kakve mi očekujemo u društvu da budu, dobijemo sudije aparatčike. U obrazloženju koje sam dobila je rečeno - da sudije inače ne mogu da budu članovi političkih stranaka. Daću vam komentar sudija koji to nisu - a šta ako sudije ipak postanu članovi političkih stranaka ili šta ako jasno pokažu u javnosti naklonost nekoj političkoj stranci? Ništa se ne događa, jer nije predviđeno ovim zakonom. To je ono što sudije upravo žele da bude naglašeno. Jer većina sudija ipak traži da budu na neki način udaljeni od politike, svesni u svojoj radnoj i životnoj praksi da su vrlo često izloženi torturi, teroru, pritisku upravo politike, one svakodnevne, u kojoj svi živimo. Svi znamo koliko je sudstvo zloupotrebljeno i svi znamo koliko je politika izvor korupcije. Prema tome, mislim da bi dodavanje ovog dela ovim amandmanom u članu 90. znatno bio popravljen bar ovaj član 90, kojim smo ih već disciplinovali, protiv čega se zaista bunim onako kao čovek. Nadam se da ovim zakonom i svim ovim zakonima o pravosuđu, jer se zaista pristupilo jednoj korenitoj reformi pravosuđa, nećemo učiniti ništa gore od onoga što smo imali. Hvala.
Još neko želi reč? Gospođica Jovanović.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo poslanici, poslanička grupa SRS zaista može da podrži ovaj amandman, koji je podnela koleginica Zlata Đerić iz poslaničke grupe Nove Srbije, zato što ona ukazuje na to da je neophodno da inkorporišete u član 90. zakona nešto što ste namerno i svesno izbegli, a zbog činjenice da bi onda morali da otvorimo pitanje članstva sudija u DS, pre svega, G17 i drugim strankama i da oštro žigošemo vas same. I kada biste vi to prihvatili, i da ste razmišljali na pravilan način o njenom amandmanu, da je želela da vam stavi do znanja da sudstvo mora da bude, odnosno pravosuđe, van svakog političkog uticaja, vi biste nam onda, ipak, i posle ovih osam godina torture u sudovima širom Srbije od strane pojedinaca, ne svih, složila bih se s ovim što je rekla i predsednik Skupštine, ali ko zna koliko puta je to ponovila Vjerica Radeta, poslanik SRS sa govornice, da su to časni i pošteni ljudi. Ali, šta ćemo sa tim nekim procentom i kako mi da ustanovimo koji je to procenat i ko su ti ljudi? Uglavnom žuti, iz žutog preduzeća, postavljeni na najviše pravosudne funkcije u zemlji. Da li treba da vam ponavljam slučaj sadašnjeg aktuelnog ministra Čiplića, koji je bio sudija Ustavnog suda, član Glavnog odbora, ili već kako vam se zove - Izvršnog, Novog Sada, Vojvodine, DS. Hoćete li da otvorim ponovo, a bilo bi mi malo i 15 minuta, dosije Dragiše Slijepčevića. Dragišu Slijepčevića ste izabrali za sudiju Ustavnog suda pre tri meseca. Na odlazak Dušana Petrovića, zamenika predsednika DS, u kabinet Borisa Tadića još ste, da nije bio takav negativan odijum, pre svega sudske javnosti i nas poslanika SRS, on bi bio predsednik Ustavnog suda Srbije. Što je najgore od svega, mi nemamo ni dan-danas, imamo navodno konstituisan, sa te dve trećine, Ustavni sud Srbije, ali pitanje je, evo sada, da mi hoćemo da pokrenemo određene postupke i predstavke pred Ustavnim sudom, ko bi doneo te odluke i da li bi opet sud došao u pat poziciju, kao što je bio za vreme Slobodana Vučetića, koji je bio član i ekspert G17, koji je vršljao i radio šta je hteo. I dan-danas nam drži politička predavanja, na taj način utiče na odnose u pravosuđu i direktno se meša u određene odluke, i kada su u pitanju poslanički mandati koje ste oteli vi iz DS Srpskoj radikalnoj stranci, u prvim danima pojavljivanja na državnom dnevniku, to je bio Slobodan Vučetić, bivši predsednik Ustavnog suda i član G17, koji je davao svoja tumačenja, a kako je to moguće, a šta će da bude. A Čiplić se drznuo i otišao korak dalje, sada kao bivši član DS i kao bivši sudija Ustavnog suda, i kadar je, dakle, i to piše u njegovom CV pri izboru za ministra, ne krije pripadnost političkoj stranci, on nam govori kako treba da izgleda Poslovnik, kako poslanici treba da se lustriraju, i da za zloupotrebu, to je Čiplićeva ideja, člana 225. i 226, po kojima mi tražimo odgovore na razna pitanja, kao malopre gospodin Radulović, mi možemo da budemo lišeni svoje poslaničke funkcije na izborima koji su valjda demokratski održani i narod neposredno izrazio svoju volju. Hoćete li da mi kažete da nije bilo potrebno da se prihvati amandman koleginice Đerić zato što mislite da Miroljub Tomić, predsednik Okružnog suda iz Kragujevca, nema direktnu vezu sa vama iz zakonodavne i izvršne vlasti. Naravno da ima. Svi ga štitite. Znate da je kriminalac, znate da direktno naređuje sudijama, kao ovoj šestorici, odnosno ovim šestoro koji su doneli, iz dva sudska veća, odluku o oduzimanju mandata SRS. Gde ćete veću bruku za srpsko pravosuđe? Podsetili smo vas pre nekoliko dana koliko smo mi rigorozni, koliko nastojimo, kao jedina parlamentarna stranka koja hoće da se poštuje nezavisnost sve tri grane vlasti, kako smo mi to rešili u svojim redovima. Rekao vam je gospodin Petar Jojić onaj čuveni slučaj Rade Trajković i njenog dolaska u njegov kabinet, kada je bio zamenik ministra pravde u Vladi Republike Srbije, i zahteva da neki njen brat od tetke ili strica, ne znam, bude imenovan za predsednika Opštinskog suda u Nišu. Istog trenutka smo unutar naše stranke pokrenuli postupak, najpre za njeno razrešenje sa mesta ministra, a onda upozorili svakog srpskog radikala, u bilo kom kraju Srbije, ako mu tako nešto padne na pamet - izvolte kod interesnih grupa, okrenite se, radite šta god hoćete, nama takvi ljudi ne trebaju u našoj stranci. Vi takve hoćete i kod vas avanzuju. Stalno idu na više funkcije. Evo, Tomić. On je otišao u Visoki savet sudstva onog momenta kada ste ga ustanovili. A on je, evo, videli ste, posle toliko odluka svih okružnih sudova, svakoga dana izlazimo i govorimo vam, znači, nema nijednog okružnog suda u Srbiji, osim kragujevačkog, kojim on predsedava, da je svesno išao na kršenje Ustava i zakona i otimanje mandata SRS. Sada treba da me ubedite, ili bilo kog građanina Srbije, da vi hoćete da to budu ljudi koji će, po ovim disciplinskim merama i sankcijama, da odgovaraju za ove kodekse. Ko uspostavlja taj etički kodeks? Ko ga uopšte poštuje? Malopre vam je koleginica Raguš govorila o tome kako treba da izgleda, odnosno tražila je brisanje stava 2, ne zbog toga što ona ne misli da treba da se poštuju sve one odredbe prilikom razmišljanja o tome ko je sudija porotnik, ali to je bio čist višak u zakonu, zbog toga što smo i po slovu Ustava svi jednaki - pred Ustavom i zakonom. Ako imamo svi, kao punoletni građani, a valjda ste pošli analogno Ustavu od toga, ako punoletni građanin ima izborno pravo, da onda ima pravo da bude biran i na sve funkcije. Šta vam je onda trebalo da u stavu 2. člana 81. stavljate ove uslove za sudiju porotnika? Sudija porotnik treba da bude i određene starosne dobi, pola, i da uživa, to me podseća na ono vreme komunističkog samoupravljanja, ugled u društvenoj zajednici, da li nije prošao na crveno, ili nije podviknuo na komšiju, da dalje ne banalizujem, ali, vi ste srozali i taj član zakona. Onda ovde kažete - uspostavljaju se etički kodeksi, pa ako ih sudije prekrše, vi ste ovde uspostavili i neke etičke kodekse za ponašanje narodnih poslanika, pa ministara u Vladi, pa ko to poštuje? Vi kažete - ja, zato što ste vi maskota Skupštine, pa sada hoćete da se svi ponašaju kao vi. Maskota je jedna. Vi ćete tako da ostanete zabeleženi u analima ovog parlamentarnog rada i onog prethodnog. Ali, ozbiljno govorim o tome šta su trajne vrednosti jednog društva i kako zaista treba da izgleda sudija, kako treba da izgleda sudija porotnik. Znate šta znači sudija u jednom gradu. Živim u gradu u kome je, em kriminalac, koji je naredio direktno ovoj šestorici da otmu mandate SRS, čovek kojeg bije glas da se u drugim kodeksima drugog ponašanja, što izlazi iz okvira rasprave, a naročito člana 104. skupštinskog poslovnika, ponaša. Imali smo takav sličan slučaj - 2001. godine za predsednika opštinskog suda, sećate se verovatno, tada kao saradnik u tadašnjoj Vladi, gospođo Malović, tog skandala, da je trebalo da bude izabran u Opštinskom sudu u Žabarima čovek koji je u pravom smislu reči psihopata. Slučaj za gospođu Đukić-Dejanović i tako je taj slučaj došao na odbor i kako su došle sve te predstavke? Suviše je potresno i suviše je tragično za tu porodicu koja, kao takva, naravno zbog takve osobe više i ne postoji. Na svu sreću tih drugih zdravih delova porodice, da nije bilo takvog pritiska i da se nije 10 ili 20 puta prof. dr Vojislav Šešelj javio sa govornice i upozorio da će biti najveći skandal ako takav čovek bude izabran, nekako smo uspeli da on ne bude izabran za predsednika okružnog suda. Posle pet ili šest dana, na predlog Boška Ristića i DS, najpre za sudiju Opštinskog suda u Surdulici, pa kasnije za v.d. predsednika Opštinskog suda u Surdulici, neki tamo kadar DS, ne da ne može da prođe ovaj test za sudiju porotnika, da uživa ugled u društvenoj sredini, da ga ljudi prepoznaju kao takvog, nego neki kriminalac koji je bio direktor propale gumarske industrije, upropastio preduzeće i vi ga izabrali za vršioca dužnosti, a kasnije i za predsednika Opštinskog suda u Surdulici. Sada imate Tomića u Kragujevcu, vidite kakav je to skandal, kragujevački opštinski i okružni sud su na top listi ovih nerešenih slučajeva. A mi živimo u tom gradu gde je, valjda, još krajem 19. veka bila intencija građana Kragujevca i svih ljudi u začetku modernog ustavnog i demokratskog poretka u Srbiji, da se upravo te vrednosti poštuju i poštovale su se. Danas i kod nas u Šumadiji, u svim krajevima Srbije ljudi imaju poštovanja, pre svega prema sveštenom licu, pa onda prema učitelju, prema lekaru, ako ga ima u tom selu, tako se ophode jedni prema drugima, i ljudi domaćini to tako gledaju, a sudija, znate šta je tek to, to je za njega vlast i on tako gleda na tu osobu. Imate članove političke stranke vašeg žutog preduzeća, G17 i ovih nekih još vaših prirepaka na mestima sudija i zbog toga niste hteli da prihvatite amandman gospođe Zlate Đerić. Nije nikakav problem, iako ste sada ovim zakonom, gospođo Malović, išli na to da izmestite da Skupština Srbije može da osporava i da govori o svemu onome što su ti kandidati za pojedine pravosudne funkcije, budite sigurni da, bez obzira na to što će to sada drugi organ da radi, o čemu ćemo da razgovaramo i sutra i narednih dana, mi ćemo da koristimo svaku priliku da pojedinačno i poimenično žigošemo svakog kandidata za koga dobijamo informaciju da se predlaže i da ga bira Visoki savet sudstva na te funkcije. Moram da vas podsetim na to da je prilikom poslednjeg izbora, a odavno ga nismo imali, mislim da je to bilo početkom novembra prošle godine, gospodin Krasić morao sa ove govornice da ospori 112 imena iz raznih krajeva Srbije, ali ne zato što je čitao napamet, nego vidite konkretan slučaj ove dinastije, ili već monarhije u Prokuplju, i ove SMS poruke koju je danas čitala koleginica Radeta. Svi povezani i svi upleteni, i kroje sudbinu svakome ko traži zaštitu pred sudom u Prokuplju. Oštro ćemo da se borimo protiv svakog vida zloupotrebe, političkih pritisaka i uticaja i znamo da je sada na snazi diktat i diktatura Borisa Tadića, jer svi ovi kandidati za sudije Ustavnog suda koje je on predložio su u funkciji i članovi DS, najvećim delom, tako je i na mestima predsednika opštinskih i okružnih sudova u Srbiji. Glasaćemo, kada bude bio Dan za glasanje, za amandman koleginice Zlate Đerić, jer to je jedini način da pokažemo ko je ko u Srbiji i da se, mi koji se oštro borimo protiv svake vrste diktature, i dalje borimo za prava građana koja ne mogu da ostvare zbog direktnog uticaja pojedinih sudija, a evo i prekrajanja izborne volje, kao što je to bio slučaj u Kragujevcu pod palicom Tomislava Nikolića i Miroljuba Tomića, predsednika kragujevačkog Okružnog suda.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 99. amandman je podneo poslanik Vlatko Ratković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 99. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor ga smatra pravno mogućim. Da li gospodin Mijaljević želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovano predsedništvo, drage kolege, podneo sam amandman da se u članu 99. st. 1. i 2. brišu reči "do 31. decembra 2009. godine". Obrazloženje Vlade glasi - amandman se ne prihvata iz razloga što se radi o prelaznom rešenju koje je neophodno kako bi se obezbedio kontinuitet u obavljanju sudijskog posla, kao i da bi se znao tačan rok u kome prestaje obavljanje sudijske funkcije po starom zakonu. Meni ovo objašnjenje izgleda malo smešno, kontradiktorno i ne mogu da verujem da neko u Vladi sedi i daje ovakva objašnjenja. O čemu se radi? Apsolutno smo protiv toga da ovaj zakon bude izgovor za ono što vaša apsolutistička vlast pokušava da napravi u državi Srbiji, a pokušava da stavi pod kontrolu pravosuđe, kao i mnoge druge institucije. Imali smo pre nedelju-dve dana jedan neuspeli pokušaj čak i patrijarha da nametnete. Koristite ovaj zakon kao izgovor da biste disciplinovali sudije. Faza disciplinovanja će trajati sledećih godinu dana. Mnoge sudije će u sledećih godinu dana da trpe psihološku, a ko zna i koju drugu torturu, da bi ovog 31. decembra bili na onoj listi podobnih i da bi mogli da nastave svoj posao. U objašnjenju se kaže - tačan rok u kome prestaje obavljanje sudijske funkcije po starom zakonu. Šta to treba da znači? Neki čovek radi 20 godina, ostalo mu još 20 godina da obavlja svoj posao i vi ste doneli zakon po kome ide seča u pravosuđu. Za vreme dahija imali smo seču knezova, a za vreme ove DOS-manlijske vlasti imamo seču sudija, iako se u članu 146. kaže - sudijska funkcija je stalna. Zatim, u članu 149 - svaki uticaj na sudiju u vršenju sudijske funkcije je zabranjen. Ipak ste našli nekoliko stavova u nekoliko članova u Ustavu da pronađete izgovor kako bi se izvršio, kroz ovaj vaš zakon, upravo uticaj na sudije, i to ne u nekom kraćem periodu, nego upravo da se nametne jedno disciplinovanje u trajanju od sledećih godinu dana i da ti, koji budu podobni, postanu i apsolutno poslušni, a svi oni drugi, koji ne zadovolje vaše kriterijume, budu odstranjeni iz pravosuđa. Jesmo za to da se sudije ocenjuju, jesmo za to da oni moraju da snose konsekvence za ono što rade, ali ne ovako, kroz ovu seču, kroz neku novu lustraciju, nego kroz određene kriterijume o onome što su do sada uradili. Svaki od onih sudija koji je sudio pravično po zakonu, koji nije imao predmete koji su bili u dužini trajanja po nekoliko godina ili čak po nekoliko decenija, koliko vidimo, te sudije mogu da nastave da sude, a oni koji su razvlačili predmete, koji su imali velike predmete, čiji su predmeti ili presuđivanja trajali po sedam, osam, deset, petnaest, dvadeset godina, oni apsolutno ne zaslužuju da budu u pravosuđu. Kroz ovo disciplinovanje i lustraciju u sudstvu ćete napraviti upravo to da će sudije, koje budu bile podložne vašem uticaju i pojedinim tajkunima, upravo ostati da rade u pravosuđu, a to će biti jedno mračno vreme, možda čak neki srednji vek srpskog pravosuđa. Imamo slučajeve upravo zadnja dva-tri meseca u toj sudskoj praksi da jedni presuđuju jedno, drugi presuđuju drugo. Imamo upravo to da neki politički tajkuni, pa i u biznisu tajkuni, sede po nekim kafićima, biraju po telefonu sudije, pozivaju ih preko noći, vrše određeni uticaj i traže od tih istih ljudi da presuđuju onako kako njihovi zamagljeni umovi, umovi sa izmenjenim stanjem svesti, žele da prekroje određenu političku volju u zemlji Srbiji i to čitava dva meseca. Dva meseca strašne torture, i to torture nad sudijama u traženju podobnih, a vi ne činite ništa da ih zaštitite, još im najavljujete kroz ovu raspravu, koja traje nedelju i više dana, da će pritisak biti još veći i još žešći sve do 31. decembra sledeće godine. Ono što vi radite i ono što ćete proizvesti ovim zakonom biće na sramotu svih nas, nas koji se borimo na manju sramotu, ali na neku neizbrisivu vas koji imate apsolutističku vlast ovog trenutka. Biće to velika sramota, međutim, to što mi doživljavamo kao sramotu vi očigledno ne doživljavate tako, tu nema ni straha ni stida, terate dalje po starom. Dok nam iz EU stalno stižu nekakvi odgovori, nekakvi izveštaji i traženja da se poboljša situacija u pravosuđu, da se napravi jači udar na korupciju, vi stvarate takav ambijent u zemlji Srbiji, gde će upravo oni koji imaju deblje novčanike ili malo više poznanstava u vlasti moći i dalje da rade što su radili u prethodna dva meseca ili ono što rade već osam godina. Predlažem da prihvatite ovaj moj amandman i da izbegnemo ovu sramotu, seču sudija po Srbiji.
Gospodin Živanović, po amandmanu takođe.
Dame i gospodo poslanici, da bismo postavili pravilnu dijagnozu današnjeg stanja u sudstvu i pravosuđu potrebno je prevashodno izvršiti uvid u uzrok takvog stanja danas u Srbiji. Ako pogledamo i vidimo, fokusirao sam se na nekoliko tih značajnih tačaka koje mogu reći, a to je politiziranje sudstva. Sećam se 2001. godine kada je ministar za pravosuđe bio gospodin Batić, kada nijedan sudija nije mogao biti sudija da li opštinskog ili okružnog suda ako nije bio član Demohrišćanske stranke. Prema tome, taj se trend i nastavio kasnije u Srbiji. Kako su se menjali ministri, tako su se verovatno i sudije prema političkoj podobnosti, takođe, menjali. Takođe, moramo reći i kažemo da je sudstvo korumpirano. Sigurno da je korumpirano, ima časnih i čestitih sudija, ali rekao sam, to je najviše izraženo u procesu privatizacije. Kada su mnoga preduzeća kupljena, vi znate kako, sumnjivo, preko Agencije za privatizaciju i preko određenih tajkuna koji su te firme kupovali. Radnici su se normalno žalili preko javnog tužioca i podnosili krivične prijave, kako protiv Agencije za privatizaciju, tako i protiv novog vlasnika, koji u stvari nije poštovao ugovorne obaveze. Šta se dešavalo? Dešavalo se da je taj proces trajao godinu, dve, tri i, kada su mnogi radnici poumirali ili mnogi nalazili drugu egzistenciju, na kraju su dizali sidro od te krivične prijave i vlasnik je nesmetano dolazio do svog kolača. Sigurno mogu reći da je takvih primera mnogo u šabačkoj opštini. Pričao sam mnogo puta za ovom govornicom gde se ta radnja dosta kriminalno uradila, a moram vam reći, nažalost, postavljao sam i poslaničko pitanje, gde mi je odgovoreno da je ta sva privatizacija urađena čestito i pošteno, a dobro znam po papirima, po papirologiji, po sudskim odlukama, da to nije urađeno. I kako je urađeno, dobro znamo kako se desilo otimanje jedne velike fabrike koja se zove "Metalopastika", kada je bivši predsednik Privredne komore, Radoslav Veselinović, upao sa svojim dželatima, sa čarapama na glavi i zauzeo tu fabriku, odnosno oteo je od radnika. Sudstvo je neefikasno. Govorite da hoćete, da bi sada ovo sudstvo funkcionisalo, da ih složite u kockice u tim većim centrima po većim opštinama, odnosno da dođe do smanjivanja, kao što sam obično mogao da čujem od pojedinih vaših poslanika gde se želi određena efikasnost sudstva. To je naročito po broju rešenih predmeta, što uopšte nije tačno. Moram reći da veliki broj nerešenih predmeta se obično dešava baš u velikim centrima, ovde kod vas u Beogradu, čak i u većim opštinama, dok po manjim opštinama se ti predmeti rešavaju i treba da budemo zadovoljni ako u tim sudovima po manjim mestima imamo manji broj krivičnih predmeta, odnosno i da se ti predmeti rešavaju. Imamo sudove koji su zavisni. Reći ćete kako. Pa zato što se obično desi da opštinskisud donese određenu presudu, određena ličnost se žali i to dođe do okružnog suda, okružni sud ponovo vrati na ponovni pretres i on sugeriše kako taj opštinski sud treba da donese tu odluku. Vi sada pogledajte da obično manja institucija mora da bude pod ingerencijom velike institucije. Ono što moramo da konstatujemo jeste, dame i gospodo, kao što ste videli ova dva-tri dana, počela je jedna velika borba ove zakonodavne vlasti, skupštinske vlasti protiv izvršne vlasti. Ona je polako urodila plodom, a vi ste u vašoj predizbornoj kampanji, vi dosmanlije, dosovci ili DS, kako god hoćete, ili žuto preduzeće, obećavali ste građanima Srbije obračun protiv korupcije i kriminala. A videli ste, prva politička partija koja je počela da se obračunava sa korupcijom i kriminalom jeste SRS, koja je obelodanila kriminal u mnogim javnim preduzećima, ne samo ovde kod vas u instituciji na nivou Republike, već vam moram reći da je taj kriminal prisutan i na opštinskom lokalnom nivou. Nema revizorskih kuća, kada smo tražili kao opozicija da se izvrši inspekcija budžeta, to nismo mogli dobiti, navodno, jer je to skupo, ali nije skupo onoliko koliko je to zloupotrebljeno. Sami ste videli za ove vaše osmogodišnje vladavine da vam je mafija ušla u sve pore bitisanja vašeg rada i života. Ako pogledamo, da ne nabrajam, te stečajna mafija, te putna mafija, te mafija u belom, te mafija na pravnom fakultetu, gde moram vam reći da se desio jedan veliki kriminal, to je nešto što nije zapamćeno čak ni u bilo kojoj svetskoj ili evropskoj zemlji. Moram i ovo kazati, da je prva reforma kada ste vi došli na vlast 2001. godine izvršena je reforma u sudstvu. Podignute su plate sudijama, pod izgovorom da imaju velike plate da ne bi zloupotrebljavali svoj položaj, navodno da bi te presude bile čestite i poštene. Međutim, moram vam reći iskreno, čast izuzecima, kada pogledate, mnoge sudije su siromašne, ali kada uđete u njihov kapital, odnosno u ono što oni poseduju, videćete da poseduju po nekoliko stanova. To je u stvari jedna velika veza između sudstva i građevinske mafije, jer sigurno znate da je ta građevinska mafija najprisutnija danas i najveći zločin izvodi baš u Srbiji. Kada je došlo do povećanja plate sudijama, nije došlo do povećanja plate službenicima, onim ljudima bez kojih sudije ne bi mogle da rade. Videli ste, mnogi od vas se verovatno i ne sećaju, ali te 2001, 2002. godine bili su veliki štrajkovi službenika, gde su ih i tada slagali, slagao ih je i tada ministar pravde da će im povećati plate, ali nisu ni do dan-danas povećali, a ako su povećane, to je bilo nešto simbolično da bih ih zadovoljili. Prema tome, vidite da ovo što vi danas prezentirate jeste u stvari da sudije treba da se drže zakona kao pijan plota, ali mislim da ovim zakonima vi ćete ruinirati sudstvo i još više ćete doneti jednu veliku nepravdu i zloupotrebu u sudstvu. Hvala.
Na član 99. amandman je podneo narodni poslanik Branko Ružić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Sreto Perić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji je podneo narodni poslanik Branko Ružić na član 99. nije u skladu sa amandmanom koji je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević, te stoga SRS smatra da je taj amandman neprihvatljiv. Moram da vam kažem, iz ovog seta zakona iz oblasti pravosuđa, ukupno ih je sedam, Zakon o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava i član 99. Zakon o sudijama su katastrofalni po pravosudni sistem odnosno po pravosuđe u Srbiji. Narodni poslanik Slađan Mijaljević je predložio da se iz odredbe člana 99. stav 1. i 2. brišu reči "do 31. decembra 2009. godine", a kaže se da sudije izabrane na osnovu do sada važećih zakona obavljaće svoju sudijsku funkciju do 31. decembra 2009. godine, i sudije u opštinskim organima za prekršaje i sudije u većima za prekršaje će takođe obavljati svoju funkciju do 31. decembra 2009. godine. U čemu se razlikuje amandman koji je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević i narodni poslanik Branko Ružić? U tome što ovim amandmanom se produžava rok sa 31. decembra 2009. na 31. mart 2010. godine. Iz onog što je logično za objašnjenje da se prihvati ovaj naš amandman, ostaje još naknadna tri meseca da se izvrši veliki uticaj i pritisak na već postojeće sudije. Izražavam sumnju da će predsednici opštinskih odbora, ali da kažem svih političkih stranaka, koristiti ovo vreme da vrše veliki uticaj i na sudije i na predsednike bar opštinskih, ako ne i okružnih, pa čak i nekih sudova koji imaju više nadležnosti od toga. Stoga mi smatramo da ovaj amandman Slađana Mijaljevića treba prihvatiti, ali on brani,amandman Slađana Mijaljevića brani i ustavnu odredbu, gde se kaže da sudijska funkcija jeste stalna -izuzetno, lica koja se prvi put biraju za sudije biraju se na tri godine. Dakle, poslanici SRS vode računa i o ustavnim odredbama, a svi zajedno, nema ga Čedo Jovanović, ostali su bili saglasni za ovakav ustav. Smatram da bi trebalo ispoštovatii ovaj zakon. Gospodo iz Ministarstva, čudi me jedan selektivni odnos Vlade prema amandmanima podnosiolaca, prema narodnim poslanicima. Amandman Slađana Mijaljevića se ne prihvata, ne prihvata se amandman gospođice Marine Raguš, koja je smatrala da u odredbama člana 81. treba brisati stav 2. koji kaže - pri imenovanju, misli se na sudije porotnike, vodi se računa o polu, starosti, zanimanju i društvenom položaju kandidata, o znanju, stručnosti, sklonosti ka pojedinim vrstama sudskih stvari. Sve ovo što je navedeno u stavu 2. ovog člana je izuzetno prihvatljivo i kad kažete da se vodi računa o polu, pa mi u SRS smatramo da žene treba da imaju mnogo veće učešće nego što ga imaju u ovom momentu u sportskim, političkim, stranačkim, u izvršnoj vlasti i u svim drugim funkcijama. Mi to pokušavamo kroz svoj program i da realizujemo, ali ova odredba neće još zaživeti i ona nije zaživela. Ima jedan interesantan amandman koji je Vlada prihvatila, koji se odnosi na član 82, gde je kolega Zoran Bortić, koji je bio veoma vredan po pitanju pisanja amandmana na zakone iz oblasti pravosuđa i čini mi se da je negde oko desetak amandmana podneo, naravno neki su prihvaćeni a neki nisu, ali pogledajte ovde jedan odnos Vlade, dame i gospodo narodni poslanici. Kolega Zoran Bortić je predložio da se za sudije porotnike ne mogu birati lica koja nisu mlađa od 70 godina, znači, do 69. Nije problem što je to predložio kolega Bortić, njegov stav je takav, ali Vlada prihvata taj amandman. Razgovarao sam sa jednim cenjenim kolegom, dobrim poznavaocem pravnih nauka pre obrazlaganja ovog amandmana i on kaže da se gube neke vitalne i veoma značajne funkcije, a mi u Vladi imamo potpredsednika koji ima znatno više od 70 godina. Smatram da to uopšte nije sporno, imamo i narodnih poslanika koji imaju preko 70 godina i to je sasvim u redu po meni. Ali ne može Vlada, zamislite koje je to licemerstvo da ne može sudija porotnik da bude ako je stariji od 69 godina, a potpredsednik Vlade ili narodni poslanik može da bude iako ima više od 70 godina. Da se ne lažemo, da ne varamo naše građane, šta je odgovornije, potpredsednik Vlade, gde se usput, budi rečeno, vodi računa o milion i 600.000 penzionera, ili sudija porotnik, kojeg će sudska uprava ili predsednik veća u konkretnoj stvari povremeno pozvati? Mi na ovaj način eleminišemo izuzetno dobre sudije koje su otišle u penziju sa 65 ili 67 godina i mogu da daju izuzetno dobar stručni doprinos prilikom odlučivanja, pogotovo ukrivičnim stvarima gde se odlučuje u veću. Ali, eto, Vlada je odlučila da ljudi preko 69 godina života ne mogu da budu sudije porotnici. Nije li to cinizam? Čini mi se da od ovih koji su bili na listi PUPS-a za izbor za narodne poslanike, osim jednog koji je sad zamenik gradonačelnika, svi su bili stariji od 70 godina i to je naš ponos. Mi želimo da produžimo starost našoj naciji i činimo sve da do toga dođe, ali Vlada se zaista na jedan sraman način odnosi prema svojim građanima. Zahvaljujem.
Na član 100. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođa Radeta, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moglo bi slobodno da se kaže da su članovi 99. i 100. Predloga ovog zakona zapravo suština onoga što predstavnici Vlade nazivaju reformom pravosuđa, a mi u SRS kažemo da je to ozbiljna najava lustracije u sudovima i tužilaštvima. Pre nego što kažem nekoliko rečenica vezano za amandman kolege Zorana Krasića, u obavezi sam pre svega zbog javnosti, a naravno i narodnih poslanika i predstavnika Vlade, pogotovo Društva sudija koje je kritikovalo rad ovog parlamenta, odnosno poslanika pre svega SRS zato što smo neke sudije prozivali imenom i prezimenom. Naravno, radićemo to uvek i nemamo nikada nikakav problem s tim, kad god smo sigurni da neko ne radi u skladu sa zakonom, da ne radi u interesu građana Srbije, u interesu države Srbije, ma ko bio, ma kako se zvao i ma kojim poslom se bavio, biće tema rasprave poslanika SRS, ne samo u ovom parlamentu nego svuda, na svakom javnom nastupanju. U obavezi sam da u ime porodice Miladina Kovačevića, malopre mi se javljala njegova majka dok je kolega Sreto Perić ovde govorio, žena je sva u panici, naravno isprestravljena, zvala, zamolila da obavestim javnost, ne bi li javnost Srbije zaštitila njenog sina. Naime, Miladinu Kovačeviću je produžen pritvor na još 30 dana. Obrazloženje je, verovali ili ne, da ne bi pobegao iz države. Mlad čovek, za kojim je raspisana crvena međunarodna poternica, držaće se u pritvoru još mesec dana da ne bi pobegao iz zemlje, a gde bi on to pobegao - mečki na rupu, valjda. Kako može nekom tamo sudskom veću da padne napamet da napiše u obrazloženju ovakvu glupost? Zašto ne kažu ono što je očigledno nažalost izgleda istina, da je Miladin Kovačević talac, da je neko nekom negde nešto obećao i da očigledno njegovi roditelji s pravom strahuju da se u međuvremenu ne desi njegova ekstradicija u SAD? Zamislite nonsens da su pozivali njegove roditelje da svedoče, ljudi se nisu odazvali tom pozivu, jer nigde na belom svetu roditelji ne moraju ni u jednom pravosudnom sistemu da svedoče u predmetu kada su u pitanju njihova deca i onda je predsednik veća zvala na kućni telefon, izgrdila majku Miladina Kovačevića ružnim rečima i rekla da ona i njen muž moraju sutra da dođu da bi svedočili u predmetu svog sina. Govorili smo mi ovde često o tribunalizaciji srpskog pravosuđa, tužilaštva, specijalnog tužilaštva za ratne zločine pogotovo, ali očigledno da je deo pravosuđa Srbije zapravo postao pritvorska jedinica američkog pravosuđa. To je ono što sam želela da kažem, pre svega, radi javnosti. Volela bih da ovo, koliko god se ljutili predstavnici Društva sudija, dopre i do onih sudija koji su učestvovali u ovom veću koje je produžilo pritvor Miladinu Kovačeviću i da po žalbi njegovog advokata taj pritvor ukinu. Kolega Zoran Krasić je podneo amandman i tražio da se član 100. Predloga zakona o sudijama briše. Član 100, kao i onaj član 99, koji je ovde obrazlagao naš kolega Slađan Mijaljević, govori zapravo o tome šta je namera, kao što sam rekla, ovog zakona. Namera je lustracija, jer prestanak dužnosti i prava sudija koji su izabrani ili imenovani po ranijim zakonima je tema člana 101, a izbor sudija je tema člana 100. Odluku o broju sudija i sudija porotnika donosi Visoki savet, to kaže član 100, u skladu sa ovim zakonom u roku od 30 dana od dana izbora prvog saziva itd. Izbor sudija, u skladu sa ovim zakonom, izvršiće se najkasnije do 1. decembra 2009. godine. Sudije izabrane, u skladu sa ovim zakonom, stupaju na funkciju 1. januara 2010. godine. Da ne gubim vreme čitajući ceo ovaj član, znači, suština je da smo tražili da se ovaj član briše zato što je ovaj član veoma opasan po sve u pravosuđu, mislim na sudije i na javne tužioce. Onda bismo mogli da se vratimo, onako u prolazu, što bi se reklo, na član 59. i na činjenicu da niste prihvatili da se brišu ova dva stava, gde se izuzetno po zahtevu predsednika suda, govori se o navršavanju radnog veka, Visoki savet sudstva sudija može produžiti radni vek za još dve godine, uz njegovu saglasnost itd. Da li vi to ne ostavljate neku rezervu za neke sudije za koje planirate da vam još trebaju na tim sudijskim funkcijama i da ćete tu da ih ostavite, naravno, da bi to bilo u skladu sa zakonom, onda donosite zakone koji nisu u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Vlada kaže da ne prihvata amandman Zorana Krasića budući da se predlaže brisanje rešenja koje ima karakter prelazne odredbe koja propisuje rokove za izbor sudija po novom zakonu, što je inače u skladu sa rešenjima iz Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava, član 7. Zakona. Gospođo ministar i kolege poslanici, kada smo kod Ustavnog zakona i tako striktne primene s vaše strane, ali naravno niste u pravu sa ovim obrazloženjem, jer Ustavni zakon nas ne obvezuje na ovo što vi planirate, ali da li će neko nekad da odgovara ili će da napreduje, od predsednika Skupštine da bude ministar u Vladi, zato što smo mi još uvek zapravo u neustavnom stanju, zato što još uvek nije postupljeno u skladu sa zakonom o sprovođenju Ustava, zato što nismo u roku doneli ove zakone u roku predviđenim članom 5. stav 2. Zakona za sprovođenje Ustava. Da li će neko nekada da pita Olivera Dulića zašto to nije stavio na dnevni red? Da li će neko nekada da pita Olivera Dulića zašto mi dve godine nismo imali ni izbor ni razrešenje sudija? Da li će neko nekada da pita Boška Ristića kako se desilo da predsednik suda u Nišu bude žena koja je penzioner? Dakle, postoji mnogo pitanja na koja smo pokušali da dobijemo odgovor govoreći o ovim amandmanima i naravno da ćemo i kroz sledeće amandmane, ali nekako vi iz vladajuće većine i vi iz Vlade Republike Srbije mislite da ovi radikali pričaju, proći će to, ali radićemo po svome. Ali, nije to baš tako. Videli ste na slučaju Bojana Krišta i mislimo da bi bilo bolje da malo slušate na vreme šta vam govore narodni poslanici. Zašto niste u pravu, gospođo ministar, odnosno Vlada kada kaže da ne može da se prihvati amandman Zorana Krasića, jer to ne bi bilo u skladu sa Ustavom? Pa, nigde u Ustavu se ne kaže da u prelaznim odredbama treba da stoji da će sve sudije da se izbace, bukvalno rečeno, iz sudova da biste vi ponovo birali one koji vama odgovaraju. Vi ovde predviđate jednu novu organizaciju u okviru pravosudnog sistema i onda je u tim prelaznim i završnim odredbama lepo trebalo da stoji, ne znam, predmeti koji su do sada bili evidentirani u opštinskim sudovima sada prelaze u osnovne sudove itd. Dakle, reforma se ne radi na način lustriranja sudija, nego se kaže vi ste ovako zamislili. Mi mislimo da je uopšte ovakav način reformisanja veoma loš, ali govorili smo o tome i govorićemo kada budemo i o ovim drugim zakonima, ovo naravno nije u skladu sa stavovima SRS, ali ako donosite ovaj zakon, ne možete u Ustavu i u Ustavnom zakonu da tražite opravdanje za lustraciju, jer toga tamo nema. Dakle, u završnim odredbama trebalo je da govorite o predmetima, o skupinama predmeta, o oblastima, o visini zaprećene kazne, o visini iznosa ako je u pitanju parnica itd. Mnogo je bilo načina da ovo uradite, da primenite ove zakone koji su, kažem, loši, ali nikako niste mogli to da uradite na ovaj način i ovo što planirate da uradite je neustavno. Evo jedna poruka za Društvo sudija, koji su napali poslanike SRS. Mi smo govorili u toku rasprave, u načelnoj i u pojedinostima da se sasvim slučajno u nekim elementima slažemo sa Društvom sudija, ali mi inače se protivimo postojanju takvih organizacija, tih nekih strukovnih udruženja, koja idu po belom svetu da se tamo ''školuju'', ali su u pravu kada kažu da je ovo što vi planirate lustracija i da to nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Bez obzira na to što su skrenuli pažnju da misle da su narodni poslanici uvredili sudije, ne znam da li sam dobro zapamtila kako su rekli, da li izvrgavamo ruglu sudije čija imena ovde pominjemo, naravno ne možemo to da prihvatimo. Možda smo uvredili i Bojana Krišta, jer smo i njegovo ime pominjali. Dakle, ako neko obavlja časnu funkciju sudije ili javnog tužioca, ne znači da ne sme da bude tema rasprave u ovom parlamentu. Mi srpski radikali zastupamo stav, ponoviću ga još jedanput, da je većina sudija i većina javnih tužilaca da su časni i moralni ljudi, da su stručnjaci, da im je stalo da se zakon primenjuje, ali nažalost postoji i onaj mali broj onih o kojima bi trebalo da se vodi računa. Plašimo se da će upravo ti da ostanu u sudovima, a časni i pošteni da neće moći da dođu do izražaja, kao što i do sada uglavnom nisu uspeli da dođu do izražaja. Verovatno ponukani raspravom, pošto se građani zaista mnogo javljaju ovih dana i u našu stranku i u naš poslanički klub, dobili smo takođe gore u poslanički klub iz Sokobanje neke podatke i mislim da ovo nije uvreda. Čisto kao informacija, pretpostavljam da je tačna, ako je gospođa Mirjana Milivojević je ovo javila i rekla da nije problem da joj se pomene ime. Ona kaže da u sokobanjskom sudu sudija je gospodin Slobodan Miletić, a njegov sin Saša Miletić je advokat. Ovo nije jedinstven slučaj. Izvinjavam se zbog vremena. Ovo bi bila reforma. Da li mogu u tako maloj srediti, u tako malom sudu da otac bude sudija, a sin advokat? Da li tu možemo govoriti o objektivnosti? Možda su ovi ljudi najbolji na svetu. Ništa lično, ali iznosim primer. Drugi primer je takođe iz Sokobanje. Snežana Milićević je sudija, a njen suprug Ljubiša je sudski veštak i stečajni upravnik. Ovo već zaista ne može.
Po Poslovniku se javila narodni poslanik Donka Banović. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, javljam se po članu 226. Poslovnika, koji kaže - da narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organizacijama i organima. Danas je nekoliko poslanika iz DSS tražilo obaveštenje i odgovor na pitanje - zašto do sada Skupština nije dobila predlog budžeta za 2009. godinu? To je jedan od najvažniji zakona koji može u toku godine stići u skupštinsku proceduru, tako da svi narodni poslanici očekuju da taj budžet bude na vreme. Danas je održana sednica Vlade Republike Srbije. Obavešteni smo da na Vladi nije bio predlog budžeta za 2009. godinu. Nije valjda moguće da je Vlada Republike Srbije danas slavila tu pobedu, kako je oni zovu, od sinoć, kada je na Savetu bezbednosti UN usvojen izveštaj Ban Ki Muna. Podsećam vas, to je izveštaj koji legalizuje, odnosno Vlada Republike Srbije legalizuje i pristaje na razmeštanje Euleksa. Euleks je čedo Martija Ahtisarija, odnosno to je deo plana Martija Ahtisarija, da se izgradi snažno i nezavisno Kosovo. Bojim se da naša Vlada i svi mi zajedno nemamo razloga da se radujemo. Pre bih rekla da imamo razloga da tugujemo, jer je ovo početak pristajanja Vlade Republike Srbije na izgradnju nezavisnog Kosova. Hvala.
Na član 100. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Zoran Antić.
Dame i gospodo srpski radikali, meni ne smeta slika Vojislava Šešelja. Mi srpski Naprednjaci želimo mu sve najbolje, kao i ostalim haškim optuženicima. Javio sam se po amandmanu gospodina Tomislava Nikolića na član 100. Smatram da je ovaj član i ovaj amandman jako važan, jer je rešenje u tom članu neprihvatljivo, i tu se potpuno slažem sa gospodom radikalima. Ovim članom ozvaničava se lustracija. Ovim članom ministru pravde se daju diskreciona prava i daje se saglasnost da određuje broj sudija faktički. Pročitao bih, u obrazloženju se kaže - prvi saziv Visokog saveta sudstva odrediće broj sudija na osnovu prethodno pribavljene saglasnosti ministra pravde. Čemu onda, dame i gospodo, Visoki savet sudstva, ako će prvi saziv da određuje ministar, ako će ministar da daje saglasnost? Nepotrebno je uopšte i donositi ove zakone koji tretiraju sudstvo. Ovim članom, ovim stavom se daje mogućnost veta na odluku, bilo o predlogu broja članova sudova, daje se mogućnost veta na odluku Visokog saveta sudstva. Ovim članom se onemogućava podela na sudsku, zakonodavnu i izvršnu vlast. Samostalnost sudstva je i te kako ugrožena. Ovo je jako loše rešenje, rešenje koje je lošije od onog koje smo imali dosad, jer smo do sada kroz neku skupštinsku raspravu mogli da prodiskutujemo o tome koje se sudije biraju, koliki broj sudija imamo po sudovima. Na ovaj način izvršna vlast je preuzela pravo da sama određuje i broj sudova i same sudije. Ovo je jedna vrsta totalitarizma izvršne vlasti. Ovo je udar na demokratiju i na parlamentarizam. Smatram da bi svi mi, poslanici i vlasti i opozicije, trebalo da porazmislimo o ovom amandmanu, da je neophodno da se ovaj amandman usvoji. Visoki savet treba da odluči o broju i o sastavu sudova. To je valjda elementarna stvar za šta ste se zalagali ovim zakonom. Da iskoristim priliku, kada sam već za govornicom, da podržim sve one sudije koje radikali prozivaju ovih dana, da im u ime Srpske napredne stranke kažem da, za razliku od radikala, mi se nećemo mešati u sudsku vlast. Sramota je za nas narodne poslanike, pa čini mi se, gospođo predsedavajuća i za vas, da dozvoljavate da se sudije prozivaju po imenu, da se vređaju bez ikakvih dokaza, i neophodno je i da svi poslanici, sve poslaničke grupe ustanu u zaštitu sudija širom Srbije. Imam primer iz Jagodine, gde već drugi put Okružni sud obara rešenje lokalne samouprave zato što lokalna samouprava ne zna da sprovede proceduru o izboru i opozivu odbornika u lokalnoj skupštini. Baš zbog toga obara se to rešenje i nije problem u sudijama, problem je u lokalnoj samoupravi. I nemojte sa ove govornice da vređate, da omalovažavate, po imenu prozivate sudije, nisu oni krivi što lokalna samouprava više brine o žirafama i slonovima nego o pravnicima u sastavu lokalne samouprave. Želim da kažem da se radi o elementarnom neznanju gospode radikala, želim da kažem da se radi o iživljavanju nad sudijama Okružnog suda u Jagodini, prozivate ih po imenu, pretite im reizborom, gospodo. Pa vi ćete na sledećim izborima da se borite za cenzus. Ko se vas plaši, gospodo radikali? Nemojte na taj način nikoga da plašite, nećete u tome uspeti. Kada smo već kod toga, želeo bih da vam kažem da se potpuno slažem s vama da i sudije i tužioci treba da rade svoj posao. Najzad se nadam da će i Treće opštinsko tužilaštvo u Beogradu, mislim da je to na opštini Vračar, da nešto uradi povodom krivične prijave protiv Dragana Todorovića, koji je ni manje ni više, nego falsifikovao potpis samog Vojislava Šešelja. Biće prilike da o tome govorim sutra. Javiću se naravno o tome. Biće prilike i da vam podelim dokaz. Pre mesec dana predali smo tu tužbu, krivičnu prijavu protiv Dragana Todorovića, ali očigledno je, gospodo demokrate, da vi štitite gospodu radikale. Kad bi se ova tužba procesuirala, sva ova rešenja o obaranju odborničkih mandata pala bi u vodu. Postavlja se i elementarno pitanje, gospodo radikali, zbog čega vama, zbog čega Vojislav Šešelj ne daje podršku, ne daje ovlašćenje Draganu Todoroviću? Više puta ste išli za Hag. Zbog čega je ovaj potpis falsifikat? Grafolozi su već utvrditi da se radi o dečijem falsifikatu, mogu da vam kažem, to je vidljivo i za svakog amatera i pitanje je šta iza svega ovoga stoji. Rekao bih da pre svega stoji novac, 15 miliona dinara koje ležu na žiro račun Srpske radikalne stranke svakog meseca, 200.000 evra, ako to otprilike dobro računam, gomila zaposlenih prijatelja, rođaka, švalerki. U Magistratu ima više zaposlenih nego bubašvaba, ni dinar ne dajete na lokal, na vaše aktiviste, ali zato olako zapošljavate svoje rođake i arčite taj novac. Pitanje je i koje ovlašćenja imate za korišćenje tih sredstava. Prema tome, gospodo radikali, kad već govorite o poštenju, krenite malo odsebe, dokažite da ovo što sam rekao sa ove govornice, da ovo nije falsifikovan potpis Vojislava Šešelja i odgovorite iza koga iz Srpske radikalne stranke stoji Vojislav Šešelj. Vi nastavljate sa pučem koji ste započeli onog trenutka kada ste faktički iz stranke izbacili, ne dozvolivši vanrednu skupštinu, izbacili Tomislava Nikolića i nas ostale poslanike. Na vanrednu skupštinu niste smeli da idete jer biste izgubili. Mnogi od vas koji sebe danas nazivaju funkcionerima bili bi eventualno portiri u Srpskoj radikalnoj stranci. Istina je, gospođo Pop-Lazić, toliki rejting vi imate i u članstvu, najbolje se to pokazuje i po broju odbornika koji su prešli na stranu Tomislava Nikolića. Meni je stvarno žao, ali je nedopustivo, i ovo sam rekao, pre svega zbog sudija koje poimenice vređate, omalovažavate, ponašate se krajnje primitivno, krajnje prostački. To je razlog zbog čega danas nismo s vama i hvala vam na neki način, imao sam dovoljno sreće, hvala bogu, i dovoljno pameti da danas ne sedim s vama i ne udaram u klupe. (Tokom ovog govora poslanici SRS su udarali o stolove.)
Gospodo poslanici, javio se veliki broj poslanika po Poslovniku. Najpre gospođa Pop-Lazić, pa onda Milan Avramović.
Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, moram zaista, mada nevoljno, gospođu predsedavajuću da opomenem na neke obaveze iz člana 27. Poslovnika i rekla sam da ću to uvek činiti kada ovakve individue, kao što je ova prethodna bila, dođe za ovu govornicu, jer smatram da nema nikakav legalitet, niti legitimitet da se tu pojavi. Ali pošto je izgovorio razne bljuvotine, na koje zaista nemam nameru da odgovaram, jer prosto mi to moje dostojanstvo ne dozvoljava, iako je počeo rečima koje bi mogle da zvuče vrlo populistički, da želi sve najbolje svim haškim optuženicima, svoj govor je završio tako što je ovde počeo da optužuje Vojislava Šešelja, da ga, s njegovom dozvolom ili bez dozvole, neko ovde falsifikuje u Beogradu. Znači, tolika mržnja prema čoveku koji se nalazi u Haškom tribunalu i koji se na sebi svojstven način bori ne samo za svoja procesna prava tamo, nego za pravdu i pravičnost i za odbranu srpskih nacionalnih interesa, prosto ne može da prođe ni dan jedan a da ga ne spomenu u bilo kom svetlu, pokušavajući da indukuju nešto što može da mu nanese nekakvu štetu u Tribunalu. Dovoljno je tamo njemu onih muka koje ima sa onim sudijama, sa tužilaštvom. Ne treba još ovaj čovek, koji ne vredi ni šaku kukuruza, da dodaje na njegovu muku. Mislim da ste vi svesni koliko vredite, pačim se opredeljujete prema tome ko koliki rejting ima, da li recimo ja ili Tomislav Nikolić, pa ćete na tu stranu. To je smešno, znate, ako nemate svoj integritet, ako nemate svoja ubeđenja i uverenja, i kada ostanete sami morate da krenete dalje. Da Vojislav Šešelj devedesetih godina kao sam, kao jedini poslanik nije verovao u ono što radi, ne bi na sledećim izborima dobio 73 poslanička mandata. U tome je razlika između vas iz te političke novostvorene partije i nas srpskih radikala koji verujemo u ono što radimo. Dakle, morate duboko da verujete u ideju, ali da biste verovali, vi morate da imate ideju, morate da imate ideologiju, morate da imate želju da to narodu predstavite, da taj narod povučete za sobom. Nažalost, vi tako prazni, možda našminkani, lepo obučeni, možda i zavedete neke ljude, ali verujte, to će biti vrlo kratko, punđice se ne nose i te sarmice na glavi odavno. Dakle, čak ni u tome niste ''in''. Nažalost, šta da radim. Ali, hoću da vam kažem da ne možemo da vodimo borbu sa vama jer imamo mnogo preče probleme, evo protiv kriminala i korupcije već nekoliko dana pokušavamo da skrenemo pažnju javnosti da je neophodno da se povede jedna opsežna borba. (Predsednik: Vreme.) Evo, završavam. Pored toga, teška ekonomska kriza koja nas opterećuje i tek nas čeka prezaduženost države, sve su to problemi kojima treba da se bavimo. Neka svako vodi svoju politiku, neka se predstavi biračima kada na nekim izborima, koji će svakako biti danas, sutra, prekosutra, za šest meseci, godinu dana, četiri godine, ne znam već kako, danas Vučić kaže da će ih biti u martu, valjda se dogovorio sa Borisom Tadićem, ne znam s kim se dogovara, ili sa nekim engleskim ili američkim ambasadorom. Neko zna nešto što mi ovde u parlamentu ne znamo. Tada, kada budu dobili određen broj glasova i dođu u ovaj parlament, mogu i da izađu za ovu govornicu da nam kažu šta hoće. (Predsednik: Vreme, gospođo Pop-Lazić) Mi ćemo opet imati pravo, ako nas bude, doći i odgovoriti, a ako nas ne bude, reći ćemo narodu hvala, traži ćemo neku novu priliku. Sigurno će nas narod malo kazniti što smo ovakve držali uza sebe. Znate šta, protiv prijatelja je teško boriti se. Protiv neprijatelja možete sami. Znate ko su i znate kakvi su. Kada je neko ko vam je prijatelj, onda je to mnogo teže. Tu vam treba neko da vas od takvih sačuva. Mi smo propustili tu priliku, mnogo smo verovali i verovatno će nam se to na neki način osvetiti, ali pokušaćemoda građanima Srbije to vrlo transparentno pokažemo. (Predsednik: Vreme, gospođo Pop-Lazić) Batinaši ne možemo da budemo nikako. Čitajte naslove u novinama i onda ćete poverovati u ovo što oni pričaju. Ako vam ličim na nekoga ko je batinaš, ko može da bije Aleksandra Vučića, ako smo mi srpsku radikali takvi, onda treba da nas osudite, onda ne treba da budemo nigde. Ali, novine nisu one koje će vam preneti istinu o SRS i o svemu što se na političkoj sceni dešava. Jedinu istinu možete ovde na Drugom kanalu RTS-a da saznate kada poslanici ne samo SRS nego i svi drugi izađu i uzmu učešće u debati. Tada možete da nas procenite, ko šta misli, ko šta radi i ko koliko vredi. Izvinite, molim vas, što sam oduzeo toliko vremena.
Gospodin Paja Momčilov, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo i predsedavajuća, javio sam se po amandmanu na član 100, koji je podneo kvazinarodni poslanik i vođa poslaničke grupe gospodin Tomislav Nikolić, a koji je ovde obrazlagao jedan takođe kvazinarodni poslanik, koji je sebi dozvolio da iskoristi tu priliku da ispadne, pored toga, smešan. Naravno, mi srpski radikali uopšte ne mislimo da uđemo u takav nivo rasprave, prizeman, kojim se poslužio taj gospodin. Bilo je tu niz nelogičnosti, ali da krenem po amandmanu. Poslanici SRS su uložili amandman gospodina Krasića, koji je lepo obrazložen od strane gospođe Vjerice Radete. Mi smo jasno kazali da mi tražimo brisanje čitavog člana zbog toga što odredbe o ponovnom izboru, o opštem izboru sudija su, po nama, po našem mišljenju, protivne našem Ustavu i mi se ne slažemo da se na jedan ovakav način uvodi, praktično, lustracija naših sudija. To je jasno zbog čega mi smatramo da treba da se briše ovaj član i mi ostajemo pri tome. Kad neko izađe i kaže "slažem se sa radikalima", prvo sebe proglasi radikalom, pa onda čovek ne zna šta dalje da priča. Zbog toga, kaže, da prihvata stav radikala. Onda ne može da ga prihvati u parcijali, kao što je ponudio ovde jednim svojim malim delom da ga prihvati. To je, u svakom slučaju, po meni, malo smešno - da prihvataš stav radikala, a onda ideš na jedan minimalistički deo od toga, za koji se sam lično zalažeš. No, dobro. Zašto se mi zalažemo da se ovaj član briše? Upravo iz razloga što smatramo da se u ovoj zemlji nedovoljno poštuju i sadašnji zakonski propisi i da se nedovoljno poštuje Ustav. Poći ću od jednog konkretnog primera. Član sam Odbora za zdravlje. Mi smo dobili ovih dana dopis, gde nam se studenti, nastavnici, nenastavni radnici Medicinske akademije "USA Medical school" obraćaju sa apelom za pomoć i zaštitu zakonitosti i sve zbog onemogućavanja naših elementarnih prava i sloboda, prava na učenje, prava na rad, prava na egzistenciju, akademskih prava i sloboda. Ovaj zahtev i apel je potpisan od 149 studenata ovog fakulteta, od njihovih nastavnika. Vi ste verovatno u štampi videli o čemu se, praktično, radi. Radi se o tome da 50 studenata četvrte godine privatnog fakulteta su danas na ulici i ne mogu da vežbaju, da se uče, da mogu na odeljenjima gde leže pacijenti da dođu do potrebnih znanja. Da situacija bude još interesantnija, vi ste imali da je taj fakultet dobio dozvolu od Ministarstva prosvete, koje je jedino nadležno da ovakvu dozvolu izda. Taj fakultet može onda normalno da radi. Međutim, šta se dešava? Ministar u istoj Vladi, gospodin Tomica Milosavljević, koji je ljuti protivnik privatnog medicinskog fakulteta, izdaje naredbu dvema ustanovama koje su potpisale legalne ugovore, a to su KBC Zemun i KBC Dragiša Mišović, sa ovim fakultetom, da će prihvatiti 50 studenata da mogu da obavljaju praktični deo vežbi, a ti ugovori su i nama stavljeni na uvid i oni su potpuno validni i pravno važeći, ministar sada nalaže ovim ustanovama da poništavaju ove ugovore. Samo ću da vas podsetim na stručno mišljenje koje je dala prof. dr Vesna Rakić-Vodinelić o svemu ovome. Pročitaću samo dva stava koja su bitna vama koji se zalažete za put u Evropu, koji se zalažete za vladavinu prava, da vidite kako je u zemlji jedna šizofrena Vlada, gde jedan ministar daje dozvolu, a drugi je osporava, da ne mogu ni oko elementarnih stvari da se dogovore i imaju jedinstven stav, onda imamo ovakve presedane koje ističe ova gospođa Vesna Rakić-Vodinelić, ona je jedan od prvoboraca ove revolucije koja se dogodila 2000. godine. Kaže ona, otprilike, ovo: ravnopravan položaj državnih i privatnih visokoškolskih ustanova proističe iz samog Ustava Republike Srbije, koji utvrđuje princip ravnopravnosti svih oblika svojine, od državne do privatne. Oblik svojine, ni po Ustavu, ni po Zakonu o visokom obrazovanju, ne može biti osnov za različiti pravni položaj visokoškolskih ustanova. Favorizovanje jednih u odnosu na druge predstavlja diskriminaciju s obzirom na oblik svojine, a diskriminacija je zabranjena Ustavom Srbije, Evropskom konvencijom za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, kao i drugim međunarodnim izvorima koje je Srbija ratifikovala. Zabrana diskriminacije važi ne samo za pravna, nego i za fizička lica. Kada analizira postupke ministra zdravlja i drugih koji su se upleli u ovu nečasnu rabotu, da 50 ljudi mladih spreče da dođu do kvalifikacije svoje i do svoje egzistencije, kaže u tački 8 ovako - naročito je važno podvući da su dva dopisa potekla od ministra zdravlja Republike Srbije, koji nije ovlašćen da raskida ugovore koji su zaključila treća lica, niti da im nalaže raskid. Jedan KBC je osnovala država Srbija, a osnivačka prava vrši Vlada Republike Srbije, a ne ministar. Drugi KBC je osnovao grad Beograd, a osnivačka prava vrši gradsko veće, a ne član gradskog veća. Takođe, u dopisima navedenih državnih funkcionera radi se o statusu jedne obrazovne institucije koja je u nadležnosti Ministarstva obrazovanja. Znači, da rezimiram sve ovo što sam kazao. Ima li šanse da neko u Vladi, ovde je jedan njen predstavnik koji verovatno nikakve veze sa ovim nema i apsolutno nije kriv za ovakvo šizofreno ponašanje jedne ovakve, na čudnim principima, sklopljene Vlade, koja dovodi do ovakvih situacija, da neko odgovori ovim mladim ljudima, da zaštiti njihova ljudska prava, elementarna, na obrazovanje, na školovanje u zemlji, koja je, složićemo se, ipak kapitalistička. I da se spreči da jedan komunistički poverenik u liku ministra zdravlja ne radi ovo što radi u ovoj zemlji. Hoće li ti ljudi, a ne mogu da vežbaju, oni su na ulici. Šta će se dogoditi? Normalno, ono što će se dogoditi. Ukoliko im ne bude omogućeno da vežbaju u ovim ustanovama, oni će vežbati negde drugde. Vežbaće oni možda u Crnoj Gori, vežbaće možda u Republici Srpskoj. Ko će platiti odštetu koja će uslediti nakon sudskih procesa. Plaćaće građani Srbije, poreski obveznici. Prema tome, gospodo iz Vlade, uzmite se u pamet. Nemojte da pravite haos u ovoj zemlji Srbiji, jer ni ovaj set zakona, koji smatrate spasonosnim, neće nam pomoći ukoliko vi i dalje nastavite da kršite i do sada važeće zakonske norme i propise. Što je još važnije, norme civilizovanog sveta i Evrope, u koju vi tobože želite da idete, ali kako ste krenuli, teško da ćete stići.
Da li još neko želi reč? Imate još dva i po minuta. Replika? Izvolite.
Samo kratko repliku, zbog onih čestitih radikala širom Srbije, zbog svih građana Srbije. Znači, niti ja, niti Srpska napredna stranka, nikoga ne mrzimo, ni vas. Gospodo radikali, građani mogu jako dobro da procene ko se kako ponaša u Republičkoj skupštini. Mržnja, očaj, bes, to se primećuje na licima. Ako to vide na mom licu, onda ih ja lažem.
Na član 100. amandman je podneo narodni poslanik Đura Mučenski. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 101. amandman je podneo poslanik PetarJojić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatiliamandman, Zakonodavni odbor ga smatra pravno mogućim. Da li želite reč? Izvolite, gospodine Jojiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslanika SRS, podneo sam amandman na član 101, gde sam predložio da se ova odredba briše, jer nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Naime, u ovom članu predlagač predlaže da sudijama iz člana 99. stav 1. i 2. ovog zakona, koji nisu izabrani u skladu sa ovim zakonom, dužnost prestaje 31. decembra 2009. godine. Sudije iz stava 1. ovog člana imaju pravo imaju pravo na naknadu plate u trajanju od šest meseci u visini plate koju su imali u trenutku prestanka dužnosti sudije. Pravo na naknadu plate iz stava 2. ovog člana prestaje pre proteka roka od šest meseci ako sudija kome je prestala dužnost zasnuje radni odnos ili stekne pravo na penziju, a može biti produženo za još šest meseci, ako je u tih šest meseci stekao pravo na penziju. Dame i gospodo, Vlada Republike Srbije u obrazloženju kaže, amandman se ne prihvata budući da zakonska odredba uređuje položaj sudija koji ne budu izabrani u skladu sa novim zakonom, pa predstavlja neophodno prelazno rešenje za regulisanje statusa ovih lica. Po mišljenju stručne javnosti, po mišljenju poslanika SRS, ovo nije prihvatljivo. Ovo je samo stavljanje poslanika u zamku da se na ovaj način prevare da bi slučajno glasali za predlog ovog člana. Neprihvatljivo je ovo rešenje, a želim to i da obrazložim. Ne postoji ustavno-pravni osnov za ponovni izbor svih sudija, reizbor sadašnjih sudija. Novi Ustav, kao i do sada važeći, propisuje načelo stalnosti sudske funkcije. Dakle, član 146. važećeg Ustava Republike Srbije normira stalnost sudske funkcije u stavu 1: sudska funkcija je stalna. To je nesporno. Ustav ovo reguliše i nijedan drugi zakon ne može da derogira odredbe Ustava. Eventualno ukidanje postojećih sudova ili znatnog dela njihove nadležnosti, kao i promena naziva Vrhovnog suda Republike Srbije u Vrhovni kasacioni sud, ne predstavljaju osnov za prestanak sudske funkcije u članu 150. navedenog Ustava Republike Srbije. Naime, u članu 150. stav 2, u slučaju ukidanja suda ili predloženog dela nadležnosti suda za koji je izabran, sudija izuzetno može, bez svoje saglasnosti, biti trajno premešten ili upućen u drugi sud u skladu sa zakonom. Ponovni izbor svih sudija, to je po našem mišljenju, reizbor sadašnjih sudija. Da se, pre svega, ne zameni teza u izbor novih sudija, ovo je čist reizbor sadašnjih sudija, koji najavljuju mnogi političari, a što se pretočilo i u Predlog zakona. Bez postojanja pravnog osnova za to, u direktnoj je suprotnosti sa ustavnim odredbama Ustava Republike Srbije, jer u članu 1. Ustava Republike Srbije normirano je načelo zabrane povratnog dejstva, tj. retroaktivnog važenja, kako to predviđa i član 197. Ustava Republike Srbije. Naime, u članu 197. Ustava Republike Srbije normirano je: "Zabranjeno je povratno dejstvo zakona i drugih opštih akata". Dakle, opet je prepreka Ustav i Ustav ne može niko da gazi, i niko ne može da Ustav derogira i da ga stavi van pravne snage ovim odredbama. Sprovođenje u delo predloženih izbora svih sudija predstavljalo bi grubo kršenje Ustava. Time bi Republika Srbija, umesto države zasnovane na vladavini prava, postala država zasnovana na vladavini političke samovolje pojedinih političkih stranaka, u konkretnom slučaju samovolja političke stranke na vlasti, tj. njene koalicije. Problemi u sudstvu, pa i oni koji se odnose na stručnost sudija, njihovu savesnost i poštenje, koji nesumnjivo postoje, proističu prvenstveno iz slabosti sudskog sistema, te njihovo rešavanje zahteva sveobuhvatne promene i reformu celog sistema, ali sasvim na drugim osnovama. U pogledu Visokog saveta sudstva, neophodno je da se članovi Visokog saveta sudstva biraju iz redova sudija, po predlogu samih sudija i da se obezbedi zastupljenost sudija i sudova svih vrsta i svih stepena. Dame i gospodo narodni poslanici, ovim predlogom sudstvo je zaobiđeno. Ovim predlogom izvršna vlast preuzima komandu. Ovim predlogom biće tako da će postojeći Visoki savet za pravosuđe sam sebe proglasiti da je on nadležan da bira sve sudije i na taj način neće biti u prilici članovi Visokog saveta sudstva da budu birani po kriterijumima koji proističu prema predlogu za sve sudije u Republici Srbiji. Ne može taj Visoki savet sudstva samog sebe da bira, samog sebe da postavlja, da izbegne proceduru, jer ne čeka i ne dozvoljava izvršna vlast da se omogući sudijama svih stepena sudova, od opštinskog do vrhovnog, odnosno budućeg kasacionog, da sami predlože svoje kandidate u koje će imati poverenje i koji će biti nepristrasni, nezainteresovani, koji će se odupreti svakom pritisku, svim intervencijama i svim političkim pritiscima koji su u prošlosti, nažalost, bili zabeleženi. Reći ću samo jedan primer. Kada sam bio prvo zamenik ministar pravde Srbije, a nakon toga savezni ministar, jedan predstavnik jedne političke partije 1999. godine došao je u Ministarstvo pravde Republike Srbije kada su se birale sudije i tužioci. Čovek je došao i kaže - ja sam iz te i te partije, evo mi imamo predlog sudija. Kakav predlog, pitam? Kaže, evo predloga. Rekoh, dajte da vidim. Pogledam - memorandum političke stranke i spisak podobnih sudija. Reko sam, gospodine, popijte kafu i možete da idete. Ovde vi nećete da predlažete, niti će ijedna politička stranka, jer sa tim neću da se složim i nisam se složio na kolegijumu ministra i to sam odbacio. Opet se plašim da ćemo doći u situaciju da biramo sudije i pravimo greške kako je to bilo u prošlosti. Dalje, dame i gospodo narodni poslanici, pored toga što ne postoji ustavni osnov za izbor niti osnov za prestanak sudijske funkcije propisan zakonom, kao što nisu definisani ni pouzdani, pazite molim vas, opšteprihvaćeni, uporedni, znači iz drugih država, kriterijumi za izbor sudija. Dame i gospodo narodni poslanici, SRS smatra i ima svoje mišljenje - sudije će biti lično slobodne, a takvo će biti i vršenje njihovih dužnosti u nepristrasnom odlučivanju o slučajevima u saglasnosti sa procenom svih činjenica. I ono što je najbitnije, ovde ne govorim samo zbog javnosti, ovde govorim uvaženim poslanicima, jer su svi zainteresovani da dođemo dojednog reorganizovanog i dobro organizovanog pravosudnog sistema. Dame i gospodo narodni poslanici, ujedno se obraćam svim sudijama u Republici Srbiji, pa makar to bilo i ovde. Verovatno ćete preneti jer vi idete u opštine. One sudije koje su učestvovale u donošenju odluka kada je u pitanju Zakon o lokalnim izborima, to su časne sudije - pa mi na njih nemamo nikakve primedbe. Zašto, kada su ljudi primenjivali odredbe Zakona o lokalnoj samoupravi, čl. 146, 147. i 149. Što bi mi to radili? Vidi te, ima zalaganja da se SRS, eto, sukobila sa sudovima i sudijama. To nije tačno, o tome nema ni govora. Mi smo to pokazali time što osporavamo reizbor sudija, što osporavamo odredbe čl. 99, 100. i 101, koji u prelaznim odredbama upravo zadiru u veoma osetljivu materiju i u egzistenciju sudija u Republici Srbiji. Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, SRS neće podržati ovaj predlog u odnosu na Zakon o sudijama, a isto tako nećemo podržati ni ostale zakone koji uređuju i koji se predlažu za reformu ovakvu sudstva u Srbiji, jer ovo ne vodi dobroj reformi. Mora proteći malo više vremena, pripreme izvršiti i na taj način Srbija konačno da dobije pravo pravosuđe. Hvala.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, na član 101. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Čikiriz. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 102.amandman je podneo poslanik Janko Veselinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor ga smatra pravno mogućim, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 102. amandman je podneo poslanik Pavel Marčok. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor ga smatra pravno mogućim, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 107. amandman je podneo narodni poslanik Biljana Hasanović-Korać. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača, gospođa ministar Snežana Malović, želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona o sudijama u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučiti o Predloga zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Gospođo ministar, gospodine Homen, gospodine Ćosiću, poštovane dame i gospodo, nastavljamo rad sutra u 10.00 časova.