Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan. Nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 72 narodna poslanika, i pored očigledne činjenice da nas je mnogo više. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 85 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Utorkom i četvrtkom, nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu, sednica teče primenom člana 286. stav 2. Poslovnika, traženjem obaveštenja ili objašnjenja, dakle, mogućnošću na osnovu člana 286. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa pomenutim članom? Da. Reč ima narodni poslanik Milentijević Vladimir, pa narodni poslanik Rogović Mićo, pa narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite, gospodine Milentijeviću.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, danas vam neću govoriti o jučerašnjem sukobu NATO bolumente sa mojim sugrađanima na teritoriji opštine Zubin Potok i sa mojom familijom i rodbinom, jer je sve viđeno. Na delu je otprilike ista ona Nemačka iz 1941. godine, koja u okupatorskoj nameri je gazila preko ljudi koji su goloruki i nenaoružani štitili legitimne i nacionalne interese Republike Srbije i svoje interese. Uzrok jučerašnjeg sukoba i događaja je katastrofalna i kapitulantska politika ove vlasti i predsednika Republike Srbije. da je politika predsednika Republike, bez obzira što Ustavom to nije njemu omogućeno, govori i sporazum koji je postigao pregovarački tim, koji nije utemeljen ni na Rezoluciji 1244, ni po Ustavu Republike Srbije, ni zakonima Republike Srbije, nijednoj deklaraciji koju je ova skupština Republike Srbije usvojila. Sve su institucije u ovoj državi urušene, ostale su dve koje deluju, kada je u pitanju KiM i sve ono, to su kabinet predsednika Republike i činovnik Vlade u pregovaračkom timu, gospodin Borko Stefanović. Rezultat svega ovoga, svih pregovora, je priznavanje KiM. Vi ste priznali, gospodo, KiM. Nabrojao sam, bez podrške Ustava, bez podrške Rezolucije 1244 i svega ostalog. Neko će reći da predsednik Republike vodi mudru i hrabru državničku politiku. S obzirom da sporazumi, sve ono što se dešava oko KiM, nije u skladu sa Ustavom, ta politika se ne može nikako nazvati mudra politika i hrabra, takva politika se u Srbiji naziva izdajnička politika. To je definitivno izdajnička politika koju je vodio predsednik Republike Boris Tadić. Prodao je KiM zarad EU i to ne znači ništa, to je činjenica. On je tvorac te izdajničke politike, a gospodin Borko Stefanović je egzekutor svega toga na terenu KiM. Na KiM sada postoje dva Marti Ahtisarija i implementacija tog plana Borislava Ahtisarija. Borislav Ahtisari sada implementira sve ono što je postignuto sporazumom, a to vodi u nezavisnost Kosova. Mi Srbi sa severa KiM uz potpunu podršku svih Srba iz centralnog Kosova nikada nećemo prihvatiti što je gospodin Borko Stefanović prihvatio, niti ćemo dozvoliti da se sporazum implementira, a polako vreme prolazi. KFOR ne može da ukloni barikade. Imamo tamo mnogo barikada. Na barikade nas je izveo Boris Tadić i ova vlast, da branimo sever Kosova od institucija KiM, a sada želi na neki drugi način da to svali na odgovornost Srba i političke strukture na KiM. To je nemoguće. Postavljam pitanje Vladi Republike Srbije i predsedniku Republike Srbije – kako oni misle da reše pitanje severa Kosova i da li misle da će se Srbi sa severa Kosova umoriti i prihvatiti sve ono što su planirala gospoda iz vladajuće koalicije, a to je priznavanje nezavisnog Kosova.
Hvala. Reč ima gospodin Mićo Rogović.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Posle čudnog početka i podrške jedne navodne velike opozicione stranke u vladajućoj koaliciji, koristim pravo da postavim nekoliko pitanja. Prvo pitanje ministru finansija, odnosno premijeru, u vezi graničnog prelaza Bogojevo kod Sombora. Na tabli na graničnom prelazu stoji da je završetak radova 25. 5. 2010. godine, da je finansijer Ministarstvo finansija Republike Srbije. Tražim odgovor na pitanje – koliko je koštala izrada graničnog prelaza, zašto u navedenom roku još uvek nisu završeni radovi, pogotovo terminali, zašto su do skoro carinici radili u nenormalnim uslovima i koliko je koštala posebno izgradnja toaleta na graničnim prelazima? Drugo pitanje za gospodina potpredsednika Vlade, ministra unutrašnjih poslova Ivicu Dačića – da li je moguće suprotno odredbama Zakona o policiji, čije izmene i dopune danas raspravljamo, po članu 133. i 134. službenici policije, odnosno zaposleni u MUP, ne mogu biti istaknute političke ličnosti, odnosno baviti se politikom? Da li je moguće da dojučerašnje naše kolege, sada gradonačelnici i ranije gradonačelnici Jagodine i Kragujevca, daju ostavke na mandate poslanika, a da jedan načelnik Sektora unutrašnjih poslova u Užicu istovremeno bude gradski većnik u opštini Užice, u gradu Užicu? Ako uđete na sajt grada Užica videćete da je ta osoba zadužena za resor poljoprivrede, a da je načelnik odeljenja u MUP Užica. Sledeće pitanje vezano za Užice jeste koliko je MUP koštalo obeležavanje Dana Užica u vremenu od 5. oktobra do 9. oktobra, sa raznoraznim aktivnostima, u kojima, slično kao i u Jagodini, su učestvovali pripadnici MUP? Sledeće pitanje za gospodina ministra prosvete, Žarka Obradovića, jeste da li je moguće da direktor jedne osnovne škole u Kosjeriću, a radi se o osnovnoj školi "Mito Igumanović", pre isteka mandata mesec dana podnese neopozivu ostavku na mesto direktora, kasnije nekoliko dana pre isteka mandata konkuriše uz raznorazne malverzacije na istu funkciju, a da pritom, suprotno članu 131. Zakona o obrazovanju, istovremeno i u drugom mandatu sačuva svoje radno mesto, što je suprotno Zakonu o prosveti i obrazovanju i da ne omogući pojedinim nastavnicima, koji su prema posebnom kolektivnom ugovoru o obrazovanju dužni da popune fond časova, već da za to primi neko drugo lice na radno mesto, a da deo nastavnika, odnosno profesora ostane sa neispunjenim fondom časova? Pitanje za gospodina Obradovića - koliki je broj zaposlenih na dan 30. jun 2011. godine bio u osnovnim i srednjim školama? Sledeće pitanje - koliko je prosvetnih radnika otišlo u penziju na dan 31. avgust 2011. godine? Zatim, koliki je broj zaposlenih prosvetnih radnika bio 31. oktobra 2011. godine? Zadnje pitanje za gospodina Obradovića – koliki je broj zaposlenih u osnovnim i srednjim školama koji su nestručni za obavljanje ovih poslova? Zadnje pitanje za gospodina Markovića i za zaštitnika građana Sašu Jankovića – kako je moguće da građani Republike Srbije koji su poreklom iz bivših republika bivše SFRJ ne mogu da izvade uverenje o državljanstvu u svojim matičnim opštinama? Imamo situaciju da, recimo, čovek koji je stalno prijavljen i živi u Arilju, a poreklom je iz bivših republika, uverenje o državljanstvu može da izvadi samo u Užicu. Radi se o klasičnoj diskriminaciji, a da je reč o tome navešću i sledeći primer. Kada mi građani Republike Srbije koji smo rođeni u Republici Srbiji tražimo uverenje o državljanstvu zbog obavljanja radnih poslova, zbog radne dozvole, zbog radnih obaveza, ono nas ništa ne košta, a kada građani Republike Srbije rođeni u bivšim republikama SFRJ izvade uverenje o državljanstvu u policijskoj stanici, i to u sedištu okruga, isto ih košta 540 dinara. Zahvaljujem.
Hvala gospodine Rogoviću. Reč ima narodni poslanik gospodin Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče je na veliki šiptarski praznik, tzv. dan zastave, KFOR nasilno uklonio barikade koje su postavili Srbi u Jagnjenici i tom prilikom povređen je veliki broj ljudi. Brojka o kojoj se govori u javnosti ide od 65 do više od stotinu, koliko tvrdi da je povređeno ministar Bogdanović. Čak je i strašnije od svih tih povreda to što je režim u Beogradu praktično ćutke prihvatio nasilnu akciju KFOR-a, ne iskazujući svoj stav, samo apelovao preko predsednika Borisa Tadića i ministra za KiM, apelovao na obe strane da se uzdrže od nasilja i pozvao na nastavak dijaloga. Moram da obavestim, pre svega, Borisa Tadića da na obustavu nasilja treba da pozove svoje partnere iz EU, svoje partnere iz NATO pakta. Ne radi se ovde o bilo kakvog obostranom nasilju, već se radi o nasilju predstavnika sve više okupacionih snaga KFOR-a protiv nenaoružanih Srba. Izveštavanje medija je, takođe, bilo pod očiglednom kontrolom režima i bilo je usmereno na umanjivanje značaja svega što se dogodilo dole, na minimizovanje nasilja koje se primenjuje prema Srbima, na smanjenje broja povređenih. Niko nije izveštavao o povredama i o vrstama povreda. Ono što je takođe veoma strašno, niste na adekvatan način prezentovali otvorenu pretnju pripadnika KFOR-a, kojom su jasno stavili do znanja da će sledeći put reagovati mnogo gore, mnogo agresivnije. Oni tvrde da imaju pravo da primenjuju bojevu municiju protiv nenaoružanih Srba. Praktično je pitanje trenutka ili dana kada će biti mnogo veći broj žrtava i kada će doći do znatno većeg broja smrtno stradalih. Ono što mediji nisu preneli, a što smo pouzdano saznali, to je da jepored gumenih metaka na Srbe ispaljivana i sačma. Dakle, opredeljenost predstavnika KFOR-a, nemačkog KFOR-a u ovom trenutku bila je ne da ima veći broj mrtvih Srba, već samo da ih povredi i onemogući u daljem održavanju tih barikada. Šatori u kojima su Srbi boravili zapaljeni su signalnim raketama. Sve to ukazuje da će u danima koji dolaze aktivnosti koje KFOR preduzima biti znatno nasilnije i, ne daj Bože, mislim da je sve očiglednije da će doći i do oduzimanja života predstavnicima Srba i ljudima koji na miran način protestuju na barikadama. Vlada Republike Srbije u izveštaju koji je dostavljeni narodnim poslanicima je rekla da je nakon nasilja od 27. septembra, koje su počinili pripadnici američkog KFOR-a, došlo do odlaganja sedme runde dijaloga između Beograda i Prištine, koje je bila zakazana u Briselu, i da je naša strana istakla spremnost da se dijalog nastavi, ali uz prethodno iznalaženje rešenja za aktuelnu krizu na terenu. Ako je nasilje danas i juče još gore nego što je bilo 27. septembra, ako je broj povređenih veći, ako je rešenost predstavnika zemalja EU i KFOR-a da rasturi nasilno te barikade još veća, kako je moguće da onda Borislav Stefanović danas putuje u Brisel i da nastavlja nekakve pregovore? Mi smo već nekoliko puta postavili u Skupštini pitanje o ovim temama, a nijedan odgovor nismo dobili. Dana 27. jula, davanog 27. jula SRS je podnela interpelaciju po pitanju stanja na KiM. Prošlo je više meseci, rok je 30 dana da Skupština o tome raspravlja, a još uvek nismo dobili nikakav odgovor. Juče je na sednici Odbora za KiM jedna od tema trebao biti izveštaj pregovaračkog tima o sporazumima koji su postignuti povodom priznavanja univerzitetskih diploma. Iako je prošlo 10 dana od postizanja tzv. dogovora, u Narodnu skupštinu Republike Srbije pregovarački tim to još uvek nije dostavio. Juče su narodni poslanici četiri sata čekali Borislava Stefanovića. Tri puta je odlagan sastanak, iako je sva tri puta zakazivan u terminu koji je upravo on sam određivao. Onda je vest na državnoj radio televiziji kako nije održana sednica jer Borislavu Stevanoviću nije dozvoljeno da usmeno iznese izveštaj. Zar mislite da ćete do kraja ponižavati poslanike? Njegova je obaveza bila da dostavi pisani izveštaj, sam se na to obavezao. Trebali poslanici da hvataju stenografske beleške?
Hvala lepo. Reč ima narodna poslanica gospođa Nada Kolundžija.
Gospodine predsedavajući, pitanje sam htela, pre svega, da postavim predsednici Skupštine, ali moram da postavim i pitanje vama. Dakle, postavljam vam pitanje da li u ovom delu sednice važe pravila koja važe i inače za rad ovog parlamenta, što znači da nije dopušteno vređanje i iznošenje neistina kada su u pitanju poslanička pitanja? Dakle, poslanik koji je danas prvi govorio na najgrublji mogući način, koji je potpuno nezamisliv u jednom pristojnom parlamentu, vređao je pojedince koji nisu ovde, vređao je institucije, ponižavao parlament. Dakle, postavljam pitanje da li je predsedavajući u obavezi i u ovom delu sednice da vodi računa o tome šta ko izgovara sa skupštinske govornice? Drugo pitanje postavljam predsednici Skupštine. Pitam predsednicu Skupštine da li pravila važe za sve odbore, bez obzira ko njima predsedava? Dakle, mi smo svedoci da pojedini predsednici odbora na najgrublji mogućni način zloupotrebljavaju skupštinski odbor, vodeći svoje stranačke, ne želim da ih kvalifikujem kakve su to politike, ali svoje isključivo stranačke politike, potpuno zanemarujući činjenicu da postoje u ovom parlamentu pravila koja moraju jednako da važe za sve. Naime, juče je sednica Odbora za KiM tačno odlagana zbog činjenice da je, zbog događaja koji su se desili na severu Kosova, šef pregovaračkog tima bio sprečen da dođe na vreme na tu sednicu, ali je on ipak došao kada je završio obaveze koje prethodno nije mogao da odloži. Onda se desilo to da je Odbor pretvoren u jednu stranačku tribinu u kojoj su reč dobijali oni koji su zastupali tu stranačku politiku i da je u trenutku kada je šef pregovaračkog tima trebao da dobije reč, bez ikakvog obrazloženja i bez izglasavanja od strane Odbora, dakle, o tome treba da se izjasne članovi Odbora da li će odbor biti prekinut i nastavljen sledećeg dana ili neće. Dakle, ne može predsedavajući sam da odlučuje o tome. Predsedavajući je, bez ikakvog obrazloženja, sprečivši šefa pregovaračkog tima da govori, prekinuo sednicu i zakazao je sutra, pri tom znajući da šef pregovaračkog tima danas, zbog obaveza koje je ranije preuzeo i koje ima, ne može da prisustvuje tom odboru. Sve to je jedna partijska ujdurma u kojoj se pokušava jedno užasno teško i važno pitanje, kao što je pitanje KiM, zloupotrebiti na najgori mogući način. Verujem da građani prepoznaju te koji manipulišu tom temom i verujem da će građani to na izborima jasno oceniti. To nije moje pitanje, niti je to ono čime mi treba da se bavimo. Dakle, svako vodi politiku onako kako misli da treba da je vodi. Građani su tu i oni će ih oceniti i oni ocenjuju vrlo strogo one koji pokušavaju jedno životno, užasno teško pitanje, koje se tiče života ljudi, da zloupotrebljavaju na jedan bizaran način. Ono što jeste nedopustivo je činjenica da se pravila procedure, koja su vrlo jasno definisana u ovom parlamentu i koja se primenjuju u drugim odborima, ne primenjuju u jednom odboru, samo zbog činjenice da tim odborom predsedava predstavnik jedne opozicione partije, koji misli i ponaša se kao da je odbor njegova privatna stvar. Dakle, on ga zakazuje bez da se prethodno dogovori sa članovima odbora da taj odbor bude održan, bez da se dogovori sa onima koje poziva da prisustvuju, kao da niko nema nikakav posao. Možda predsednik tog odbora i nema nikakav drugi posao nego samo da vodi stranačku politiku preko skupštinskih odbora, ali je sigurno da ministri i drugi predstavnici organa vlasti imaju i druge obaveze i ne mogu na taj način da budu pozivani i da se, nakon toga, to predstavlja kao njihovo odbijanje da oni pred narodnim poslanicima polažu račun o onome šta rade. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević.
Poštovani gospodine potpredsedniče, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije koji gledate ovaj direktan prenos, imam pitanje za ministra inostranih poslova gospodina Vuka Jeremića. Saglasan sam sa prethodnicom, sa koleginicom koja je apelovala na ozbiljnost. Kolika je ozbiljnost u radu državnih organa u ovim dramatičnim danima, kada na jednom delu teritorije Srbije ljudi bivaju ranjeni, sa tendencijom da će biti i ubijeni, toliko je ozbiljno da mi u Skupštini, uvažavajući sve predloge Vlade Republike Srbije, zakonske predloge koji su na dnevnom redu, ostaje građanima da procene šta je u ovom trenutku najvažnije i o čemu bi trebalo Skupština da se izjasni. Mislim da je malo licemerno i lažno pozivati se na ozbiljnost trenutka, obzirom šta se sve događa u Ministarstvu inostranih poslova. Pitam gospodina predsednika Teniskog saveza Srbije, izvinjavam se, ministra inostranih poslova naše države – šta je istina od onoga što mediji pišu, a da se zadnjih meseci, da ne kažem godina, događa u Ministarstvu inostranih poslova? Imamo informaciju da je naš glavni,odnosno jedini pregovarač, koji nije narodnim poslanicima ni javnosti u Srbiji pokazao ovlašćenje da razgovara u ime države Srbije i danas u Briselu. Da li je tačno da je on premešten u neki golubarnik, kako pišu vrlo ozbiljni dnevni listovi i da li to znači da je on golub mira i da je danas po tom osnovu odleteo u Brisel? Da li je tačno da je bilo fizičkih obračuna između ministra inostranih poslova i političkog direktora Ministarstva inostranih poslova i koliko je uopšte ozbiljno da politički direktor Ministarstva inostranih poslova naše države pregovara sa predstavnicima tzv. nezavisne države Kosovo? Da li je tačno da tu ima i sukoba interesa, obzirom da je jedan od glavnih funkcionera u Ministarstvu inostranih poslova i otac od druga Borka Stefanovića? Kada sve ovo saberemo i oduzmemo, poštovani građani Srbije, treba da shvatimo svi zajedno ko pregovara u ime Srbije. Kao narodni poslanik sam tražio na raznim odborima, a i ovom prilikom tražim da se javno kaže i da gospodin Borislav Stefanović pokaže papir, a ne samo usmeno, ko je njega ovlastio da uopšte razgovara u ime države Srbije i koga će to posle obavezivati taj njegov navodni sporazum koji će tamo da postigne? Obzirom da se Narodna skupština nije izjasnila i da gospodin Borislav Stefanović nema mandat najvažnijeg predstavničkog tela u svakoj državi koja pledira da je demokratska, a svi zajedno tvrdimo da smo demokratska država, dakle, nema ovlašćenje, niti platformu, niti bilo koju rezoluciju ili deklaraciju Narodne skupštine Republike Srbije, postavlja se pitanje, u danima koji budu dolazili, obzirom na sve što se dešavana jednom delu teritorije naše zemlje, a to je sada sever KiM, koga će taj papir obavezivati i ko će biti obavezan ukoliko on bude krajnje nepovoljan za našu državu, koga će obavezivati da po tom papiru postupa? Nadam se da će gospodin Jeremić brzo odgovoriti na ovo pitanje, obzirom na dramatičnu situaciju i trenutke koji se dešavaju sa našim ljudima na severu KiM. Hvala.
Hvala vama. Ono što mogu da uradim u ovom momentu, to je da vam samo kažem da je otac gospodina Borka, Vasilije Stefanović, časni novosadski penzioner. Pošto se više niko ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici: prof. dr Slavica Đukić Dejanović, Siniša Stamenković, Esad Džudžević, Vitomir Mihajlović, Zoran Nikolić i Saša Dujović. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je gospođa Slavica Đukić Dejanović, povodom pretresa u pojedinostima 2. i 3. tačke dnevnog reda, pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača Ivice Dačića, prvog potpredsednika Vlade – zamenika predsednika Vlade i ministra unutrašnjih poslova, prisustvuju i: Predrag Marić, pomoćnik ministra unutrašnjih poslova i načelnik Uprave za vanredne situacije u MUP; Milorad Todorović, sekretar MUP i Jasmina Stanojević, načelnik Odeljenja za normativne poslove u Sekretarijatu MUP. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 2. tačke dnevnog reda: PREDLOGA ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VANREDNIM SITUACIJAMA Molim gospođu Vjericu Radetu da ne dobacuje, jer za tim nema nikakve potrebe. Krši se Poslovnik i remeti red. Reč će dobiti gospodin Nemanja Šarović, koji reklamira povredu Poslovnika.
Gospodine Novakoviću, povređen je član 27. odnosno povredili ste ga vi u delu koji kaže – predsednik Narodne skupštine stara se o primeni ovog poslovnika. Vi ste maločas dozvolili gospođi Nadi Kolundžiji da ovo vreme na koje ste joj dali pravo, odnosno dali reč u skladu sa članom 286. iskoristi ne onako kako član 286. kaže da traži obaveštenje i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, ministara, itd, o pitanjima iz okvira prava i nadležnosti i dužnosti ovih funkcionera, već ste joj dozvolili da ona to pravo zloupotrebi i da iznosi neke neistine o radu Odbora za KiM i njenog predsednika, gospodina Ljubomira Kragovića. U skladu sa članom 82. na tok sednice skupštinskih odbora shodno se primenjuju odredbe ovog poslovnika o sednici Narodne skupštine ako ovim poslovnikom nije drugačije određeno. Dakle, kao što i vi, gospodine Novakoviću, u skladu sa članom 27. i drugim članovima koji regulišu vaša prava vodite tu sednicu, određujete tok, zakazujete, prekidate, itd, isto tako ta ovlašćenja ima i gospodin Ljubomir Kragović. Dakle, vaša tvrdnja, gospođo Kolundžija, da Odbor treba da se izjasni da li će biti prekinuta ili ne sednica Odbora je apsolutno besmislena. Ona nije u skladu sa Poslovnikom koji ste vi doneli. Menjali ste ga pet puta. Svaki naredni je rigidniji od prethodnog, ali čak ni to ne predviđa ovaj poslovnik. Dakle, radi se samo o samovolji vladajuće koalicije i o tome što se vama ne sviđa da se raspravlja o situaciji na KiM. Sednica Odbora za KiM je prekinuta zato što pregovarački tim, u skladu sa obavezama koje ima i koje je sam prihvatio, u roku od 10 dana, koliko je imao od postizanja Sporazuma, nije Narodnoj skupštini dostavio pisani tekst Sporazuma. Narodni poslanici ne mogu hvatati stenografske beleške, niti je Narodna skupština mesto na kome možemo raspravljati na osnovu nečijih usmenih reči.
Zahvaljujem. Nema povrede odredbe člana 27. niti iko od prisutnih, pa ni predsedavajući, ima pravo da utiče na narodnog poslanika koje obaveštenje, na koji način i od koga će da zatraži. Ako je iko povredio Poslovnik, povredili ste ga trenutno vi, jer ste iskoristili Poslovnik, član 103. stav 1. da suštinski replicirate, a sami znate da je to u onom delu sednice na koji ste ukazali zabranjeno, odnosno da se ne može primenjivati. Prema tome, ja vas molim da to ubuduće ne činite, a sve odgovore ćete naći u stenogramu i u onom delu kada predsednica Skupštine, od koje je traženo obaveštenje od strane gospođe Nade Kolundžije, bude dostavljeno. Nemate pravo na repliku. Završili smo, rekao sam da je vaše pravo da obrazložite način na koji ćete se obratiti. Obratili ste se i time smo završili. Replika izaziva novu povredu Poslovnika. Nema osnova za bilo kakvu repliku. Reč ću vam dati ako i vi reklamirate povredu Poslovnika? Ne. Hvala vam lepo na razumevanju. Primili ste amandmane koji su na predlog zakona podneli narodni poslanici Petar Jojić, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čović, Dragan Šormaz, Zoran Krasić, Milorad Buha, Mirko Munjić, Milorad Krstin, Božidar Delić, Milovan Radovanović, Sreto Perić, Vitomir Plužarević, Goran Mihajlović, Radiša Ilić, Vjerica Radeta i Nemanja Šarović. Primili ste izveštaj Odbora za odbranu i bezbednost i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Jojić ima reč.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam ovaj amandman sa predlogom da se ima u vidu pre svega norma koja je predviđena u važećem zakonu, jer u važećem zakonu je to isto tako regulisano, ali na drugi način. Međutim, kada su u pitanju ovi štabovi za vanredne situacije, imam najviše poverenja da to bude ovlašćenje organa unutrašnjih poslova, jer ako idete od mesne zajednice, opštine, pokrajine, grada do Republike, u praksi ni jedan organ osim organa unutrašnjih poslova, resora za vanredne situacije, niko se dosledno nije odnosio ni ponašao prema onim ljudima koji su trpeli štete, prema onim rizicima i opasnostima koje su donosile određene elementarne nepogode, kao što je poplava, kao što je protivgradna zaštita, kao što je zemljotres, kao što je zaštita životne sredine, posebno u onim sredinama u kojima se nalazi hemijska industrija, a to vam je slučaj sa Pančevom. Pančevo često treba da bude u vanrednoj situaciji, mislim neprekidno, jer od strane Vlade Republike Srbije ne preduzimaju se odgovarajuće mere na zaštiti životne sredine u Pančevu. Hiljadu ljudi godišnje u proseku umire od karcinoma, baš zbog toga što je stanje nepodnošljivo sa aspekta zaštite životne sredine u kojoj upravo ova služba i ovi štabovi treba da imaju odlučujuću ulogu. Što se tiče protivgradne zaštite, ona nije dobro organizovana, jer nadležna služba za vanredne situacije sa svoje strane, gospodin Marić iz ministarstva i ljudi koji rade u tom resoru pokazuju pre svega volju i spremnost da se određene stvari poboljšaju, saniraju i da se građanima pomogne kada je to najpotrebnije. Međutim, državni organi, a pre svega Vlada Republike Srbije u tom pravcu ne pomaže u dovoljnoj meri ovom resoru i ovoj službi koja treba da bude u funkciji zaštite države, državnih interesa, zaštite građana i života i njihove imovine. Što se tiče Predloga zakona, ovaj zakon sadrži određene norme koje se ponavljaju iz zakona koji važi. Nije bilo potrebno, po mom mišljenju, toliko nabrajanja različitih definicija ovim zakonom, jer imate situaciju, primera radi, član 14. i 13. U važećem Zakonu o vanrednim situacijama u članu 38. predlažu se brojne izmene i dodaju se nove definicije, uvode se nove odredbe koje vezuju koordinaciju rada raznih štabova, od opštine, grada do Republike i pokrajine. Tako na primer u važećem zakonu imate sedam tačaka i sedam normi. Predlogom ovog zakona predlagač dodaje još 19 odredaba. Mislim da je ovo trebalo da bude regulisano većim delom u podzakonskim aktima. Jer ako u važećem zakonu postoji sedam odredaba, a dodaje se još 19, tih 19 odredaba mogle su da budu rešene podzakonskim aktom ministra unutrašnjih poslova i onog sektora za vanredne situacije. Ovako zakon je opterećen, opterećen je sa definicijama, koordinira organizuje, planira, naređuje, razmatra, izveštava, prati, da ne nabraj sada ko koga ovde izveštava i ko koga kontroliše i ko koga prati. Ovo je moglo da bude skraćeno u dve rečenice, da su štabovi od opštine, pokrajine, grada i Republike u obavezi da planiraju, da izvršavaju, da obaveštavaju, a nadležno Ministarstvo unutrašnjih poslova, tj. Sektor za vanredne situacije da koordinira i kontroliše. Ovako, bojim se da ova prepisanja, da jedan član treba da sadrži toliko odredaba 30, to nije uobičajeno kod donošenja zakona i njihove regulative. Bojim se da ovo neće moći lako biti sprovodljivo u praksi. Ono što je karakteristično i drugo što je uočljivo i primećeno u praksi, brojni naši zakoni, imate 700 zakona koje je ovaj parlament doneo za poslednjih tri i po godine, osim drugih podzakonskih akata i ugovora, negde oko 400. To nijedan parlament u svetu nije za to kratko vreme doneo tolikih propisa i zakona. E sad predlagači, ne odnosi se samo na vas gospodo iz Ministarstva, nego na sve predlagače koji predlažu ovaj zakon, na vas se odnosi najmanje. Kad bi bila nagrada po učinku, u svetu većeg učinka niko ne bi imao od učinka kao što su bili predlagači donošenja brojnih zakona u Vladi Republike Srbije. Oni bi trebali da imaju plate 500 puta veće, jer su radili kako kažu, vredno, zasukali rukave, zakoni se predlažu, zakone pripremaju ljudi koji nemaju pre svega, imaju skromna neka stručna znanja, donese se zakon za mesec dana ovom parlamentu se dostavlja novi predlog zakona o izmenama i dopunama i još nije bio primenjen ni jedan član, a ovi brojni zakoni biće samo sakupljači prašine u resornim arhivama. Kada se radi dobar zakon, onda se mora pristupiti pre svega, njegovom realnom propisivanju norme. Norma mora biti jasna, norma mora da ima sankciju, norma zakonska mora biti primenljiva u praksi. Sa čim se sukobljava Ministarstvo unutrašnjih poslova i Resor za vanredne situacije? Suočava se sa brojnim preprekama i sa brojnim problemima, jer nijedan činovnik, nijedan član Vlade, niti drugi dakle, čelnici koji su odgovorni od opštine do Republike nisu voljni da izađu da pomognu građanima, jer su voljni da odu da se slikaju, da su odneli u Kraljevo dva kauča, deset ćebadi i da su odneli hiljadu blokova i ispadne kao da to oni plaćaju iz svoga džepa. A to ne plaćaju oni, oni su otišli u Kraljevo i u druga mesta radi svoga promovisanja i reklamiranja. Je li sporno da to plaćaju poreski obveznici? Nije sporno. Sada vidite ministre i članove Vlade Republike Srbije i pokrajine i gradova i opština, kako su se provrednili u poslednjih šest meseci pred izbore. Ulazimo u izbornu godinu, sada su vredni i presecaju vrpce kada treba trotoar od 50 metara da se otvori. To je samo promovisanje pojedinaca. Ali, oni ljudi koji na terenu konkretno rade malo se njima poklanja pažnja, a oni radnici, oni ljudi koji danonoćno rade na saniranju posledica, najmanje se reklamiraju. Tamo se otvaraju sigurne kuće, tamo se otvaraju ulice, tamo se otvaraju putevi, to je sve potrebno, ali kada treba da se tako nešto obelodani, kako kažu oni naši neprijatelji iz Haškog tribunala, ako treba da se obelodani da je neko napravio šupu u mesnoj zajednici, eto vam premijera, ministra iz Republike i iz pokrajine da trči da se slika i da bi na taj način napravio reklamu svojoj stranci. Gospodo iz MUP-a, zamolio bih vas da nam date izveštaj koliko je Vlada Republike Srbije iz budžeta za 2010. godinu i 2011. godinu izdvojila i opredelila finansijskih sredstava za otklanjanje posledica od zemljotresa, od grada, od poplava i kolika je šteta naneta građanima, a koliko je Vlada Republike Srbije i ti njeni zumbuli koji brinu o narodu koji ne mogu da spavaju, koliko je izdvojila sredstava za protivgradnu zaštitu i nabavku raketa, a koliko imaju mercedesa, koliko imaju skupih audija i automobila. Kada bude došlo na dnevni red o MUP-u, predložiću da se svim ministrima, osim predsedniku Republike i Vlade ukine obezbeđenje fizičko. Da im se ukinu automobili, da im se ukine reprezentacija, da im se ukinu turistička putovanja, da im se ukinu brojni šoferi, sekretarice i kuvarice i pratilje na službenom putu. To ako se ukine biće rezerva novca koliko hoćete da pružite zaštitu protivgradne zaštite u otklanjanju elementarnih nepogoda naših građana i naših potreba. Zato gospodo iz MUP-a, zamolio bih vas da nam date taj odgovor. Postavljam pitanje i tražim odgovor, koliko je raketa bilo obezbeđeno i nabavljeno sredstava, koliko jedna košta, a kolika je visina nastale štete. Da vas podsetim, letos je bila elementarna nepogoda i zadesio je južni Banat jedan zaista talas koji je usled grada i gradnih oblaka uništio je poljoprivredu u opštinama Pančevo, Kovinu i drugim ali samo na teritoriji pančevačke tri milijarde dinara, nastala je šteta zbog toga što Pančevci sa Milića brda prema Grockoj nisu bili zaštićeni raketama od grada. Sad zamislite, ne bih mogao sada pošto nemam precizne podatke o tome koliko košta jedna raketa, samo u opštini pančevačkoj tri milijarde dinara. Za tri milijarde dinara, molim vas, izračunajte koliko bi mogli raketa da kupimo. Vlada vam obećava, vi ste na udaru. Sad će samo ovo što se piše zakon, ovo je bio zakon po porudžbini, ali sve će se svaliti na vaša pleća. Vi imate volju i spremnost i stručnost, ali nemate sredstva sa čim, jer vama Vlada u budžetu opredeli sredstva za protivgradnu zaštitu i elementarne nepogode, ali gde je plasman tih sredstava, gde su ta sredstva otišla, ko ih je potrošio, jel ih je neko potrošio u nenamenske svrhe, jer imamo situaciju da ministri u Vladi Republike Srbije nenamenski koriste milijarde dinara? Znate šta se dogodilo? Za nenamensko korišćenje sredstava iz budžeta Republike Srbije odgovara se prekršajno. Gde to piše? Da li ti ljudi znaju da postoji Krivični zakonik? Ne. Ne diraju ministra, ni slučajno. Ono što Srpska radikalna stranka traži od aktuelne vlasti to je da se odgovorno odnosi prema poljoprivrednicima, prema vinogradarima, povrtarima, voćarima i svim drugim koji se bave poljoprivredom, bez zaštite poljoprivrednika, subvencija poljoprivrednicima, bez pomoći države poljoprivrednicima, bez jeftinijih traktora i priključnih mašina, bez jeftinijih repromaterijala i bez pomoći i bez koordinacije pri proizvodnji, otkupu i plasmanu. Gospodo iz Ministarstva, imate izuzetnu ulogu, težak zadatak, ali se postavlja pitanje, mi vidimo da i građane poljoprivrednike, pogotovo malinare, voćare i da ne nabrajam ljude koji se bave povrtarstvom, Banatski Brestovac, na primer, uništeno je sve, ostali su ljudi bez žute banke. Ni opština Pančevo i grad ništa nije preduzela, žutu banku seljacima iz Banatskog Brestovca nisu dali. Pokrajina žutu banku nije dala. Republika Srbija žutu banku nije dala, a hoćemo na sva zvona sada da kažemo - hoćemo da štitimo građane, poreske obveznike, hoćemo da pomognemo poljoprivrednicima, hoćemo da dajemo subvencije, hoćemo da dajemo kredite. Koje kredite? Koje subvencije? Gde to bi? Samo im deru kožu, ništa drugo. U Srbiji građani mogu da proizvedu toliko milijardi u voću, povrću i mesu, da ova država, ukoliko se okrenemo poljoprivredi, i zaštitimo poljoprivrednike od spoljnih tajkuna, kao što su to tajkuni što su nagrnuli na Vojvodinu. Pokupovaše hrvatski tajkuni najplodnije srpsko zemljište na teritoriji severne pokrajine. Gospodo iz Ministarstva, na vama je zadatak, snađite se kako znate, ali morate da se oglasite, ali dajte nam ovaj odgovor, vezano za štetu i vezano za opredeljena sredstva, što Vlada nije pomogla da se obezbedi protivgradna zaštita? Nastavićemo kasnije, hvala vam.
Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Milorad Buha.
Članom 5. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o vanrednim situacijama predviđena je mogućnost obrazovanja pokrajinskog štaba za vanredne situacije i u tom pravcu sam išao sa amandmanom u smislu neke jasnije formulacije nego što je to u zakonu. Naime, ovo što ste vi naveli u članu 5. to je uobičajeno u pravnom sistemu Republike Srbije, da jednom uopštenom pravnom formulacijom omogućite obrazovanje pokrajinskog odbora, u ovom slučaju za vanredne situacije, međutim amandmanom smo išli na korekciju pa sam predložio da se naziv glave iznad člana 14. menja i da glasi: "Nadležnost autonomnih pokrajinaVojvodine i Kosova i Kosova i Metohije, jedinica lokalne samouprave", a da predloženi stavovi 1, 2. i 3. postanu stavovi 2, 3. i 4. Zašto je bitna ova pravo-tehnička korekcija? Zbog toga što u pravnom sistem, po pravilu, kada se govori o pokrajinama imamo ovakvu situaciju, autonomne pokrajine. Čak u nekim zakonima isključivo spominjemo AP Vojvodinu. Šta je zadatak države u ovoj situaciju, s obzirom da je na Kosovu i Metohiji ratno stanje, najgori oblik vanrednog stanja? Da li vi sada, s obzirom na stanje koje je na Kosovu i Metohiji, imate jednog čoveka u vašem republičkom odboru koji se brine i prima informacije, vrši koordinaciju sa pokrajinskim odbor? Da li postoji pokrajinski štab za vanredne situacije? Ne postoji. Baš zbog toga što je tamo ratno stanje, zbog toga što je najteži oblik diskriminacije Srba i terora nad Srbima, zadatak države je da mora postojati pri MUP, pri Republičkom štabu, jedno odeljenje koje će se baviti tom problematikom. Zašto to niste napravili? To jasno govori o ozbiljnosti ove države, jasno govori o tome da smo Srbe na Kosovu i Metohiji prepustili stihiji, neka im bude kako bude. Upravo stoga je reakcija došla i ti isti građani traže državljanstvo Rusije. Zašto? Pa, traže podršku onoga ko želi da pomogne, ko je dokazani prijatelj srpskog naroda, a posebno Srba na Kosovu i Metohiji, jer intenzivnim, diplomatskim aktivnostima i državnim aktivnostima Ruske Federacijeimamo ovo što sada imamo. Teško je stanje. Ova država ne čini ništa. Šta vam znači sada da u okviru republičkog štaba da imate tamo dva čoveka koja brinu? Da li na Kosovu nema požara, poplava i drugih vanrednih situacija? Ima. Postavlja se pitanje zašto nemamo pokrajinski odbor? U odgovoru ste mi jasno rekli – amandman se ne prihvata iz razloga što je pravno-tehnički ispravno koristiti jedninu, imajući u vidu da je autonomna pokrajina ustavna kategorija. Odlično. Zašto onda to niste doveli do kraja, formirali ili na Kosovu i Metohiji ono što vam je obaveza, ako ne može iz objektivnih razloga onda može ovde, pri Republičkom štabu za vanredne situacija? Vi to morate rešiti. Vi to ne rešavate, što je najgore. To Srbi na Kosovu i Metohiji znaju i zbog toga kažu – hoćemo državljanstvo Rusije. Isto to je učinila Skupština Vlade Republike Srpske Krajine 2009, 2010. godine. Deklaracijama smo tražili da nam Ruska federacija dodeli državljanstvo, samo zato što nismo zadovoljni politikom ove države, državnih institucija, jer ništa nije učinio u smislu našeg fizičkog povratka u Hrvatsku i povratka naših imovinskih, socijalnih i svakih drugih prava. Nezadovoljstvo srpskom politikom je prisutno i na Kosovu i kod Srba iz Republike Srpske Krajine. Iste su to dimenzije, nezadovoljstvo, jer država ne preduzima ništa da vrati sve ono što pripada svakom Srbinu. Diskriminacija je na svakom koraku. Diskriminaciju morate ispravljati vi jasnim državnim potezima. Evo vam konkretan primer. Formirajte dole pokrajinski štab ovako kako ste ovde napisali. Na to vas obavezuje i ovaj zakon i Ustav. Ako ne može tamo, možete ovde u Beogradu, ali zna se šta je zadatak tog odeljenja ili neke druge organizacione jedinice pri MUP i potpuna koordinacija sa Srbima tamo i zadovoljili ste i formu, ali i suštinu svega onoga što je definisano ovim zakonom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, suština amandmana Milorada Buhe nije jednina i množina, kao što potencira Vlada Republike Srbije, nego njegov stav da u naslovu glave treba jasno navesti nazive obe autonomne pokrajine. Zbog činjenice da je Vlada odbila ovaj amandman, bez nekih razumnih razloga, u dilemi sam da li mi danas na teritoriji Republike Srbije imamo vanrednu situaciju? Da li je po mišljenju Vlade Republike Srbije i onih koji su pisali ovaj zakon i onih koji treba da primenjuju već postojeći zakon, da li je ovo što se događa na KiM vanredno stanje? Po onome što se događa na terenu, jeste. Po onome što piše u osnovnom zakonu i što piše u ovom predlogu zakona, jeste. Međutim, kada dođe do vanredne situacije, onda se svi državni resursi angažuju da prevaziđu tu vanrednu situaciju. Mi ovde imamo situaciju da Vlada Republike Srbije mesec dana izbegava da zatraži održavanje sednice Narodne skupštine i imamo situaciju da predsednica Narodne skupštine mesec dana izbegava da Skupština raspravlja o stanju na KiM. Druga stvar, zanima me da li će i ovaj predlog izmena zakona ostati ne primenjen kada je u pitanju teritorija KiM? Zašto se ovaj postojeći zakon ne primenjuje? Zašto, što je pitao kolega Milorad Buha, ne postoji pokrajinski štab koji bi se bavio rešavanjem situacije na severu KiM? Juče su vojnici NATO pakta, prema rečima ministra Bogdanovića, tri sata pucali na Srbe na barikadama na KiM, a Skupština Srbije je tri sata raspravljala, zamislite, o saradnji u zaštiti životne sredine sa Azerbejdžanom, sa azijskom zemljom koja je udaljena od Srbije skoro tri hiljade kilometara. Iz toga se može zaključiti samo jedna stvar, da za Vladu Republike Srbije na KiM, na teritoriji Republike Srbije trenutno nema vanredne situacije. Ovde postoji samo jedno razumno rešenje – ili vi morate ovaj zakon, koji već postoji, staviti van snage ili morate povući ovaj predlog zakona, znači, mora se promeniti zakon ili se mora promeniti Vlada, što bi bilo još bolje ili bi Vlada, Skupština i Ustavni sud morali javno da saopšte da zakoni koje predlaže Vlada Republike Srbije ne važe za tu istu Vladu. Mene zanima isto kako je moguće da poplava u Tutinu, Novom Pazaru, Trgovištu, poplava u Krupnju, čini mi se da je bilo, da budu vanredna situacija, da se proglasi vanredna situacija, a da se za vanrednu situaciju ne proglasi ovo što se događa na KiM? Imamo situaciju da mesec dana dole ubijaju ljude, pucaju na njih. Imamo više od stotinu povređenih. Vlada se pravi, kao noj koji je zabio glavu u pesak i čeka da opasnost prođe. Sledeće, ponovo skrećem pažnju da u ovom zakonu Vlada previđa, ignoriše najvanredniju moguću situaciju, a to je ratno stanje i opasnost o terorističkih napada. Istina, u članu 1. koji govori o materiji koja se uređuje ovim zakonom, pominju se terorizam i ratne i druge nesreće. Međutim, posle je Vlada te pojmove sakrila pod pojam elementarnih nepogoda. Da vam kažem šta piše u "Rečniku stranih reči i izraza" Milana Vujaklije – odrednica elementarno, objašnjenje: "Prirodna sila, stihija, nepogoda", a uz odrednicu elementarna nepogoda stoji sledeće objašnjenje: "Oluja, vihor, uragan, orkan, poplava", znači, uopšte nesreća izazvana od prirodnih sila. Koliko me pamćenje služi, nisam čuo da su neki rat izazvale prirodne sile. Ratove izazivaju ljudi i iz ovog je potpuno jasno da se rat ne može strpati tek tako u kategoriju elementarnih nepogoda. Isti ovaj stav ima i drugi najpoznatiji balkanski lingvista Hrvat Bratoljub Klajić, Hrvat srpskog porekla. Imamo sledeću situaciju – 250 kilometara odavde imamo praktično poluratno stanje. Deo teritorije Republike Srbije okupiran. Vojnici NATO pakta i ovi šiptarski teroristi pucaju na srpski narod, primera radi, u potpuno vanrednim okolnostima. Ugroženo jenormalno odvijanje nastave u osnovnim i srednjim školama. Ugrožen je rad zdravstvenih ustanova. Ugroženo je snabdevanje stanovništva osnovnim prehrambenim namirnicama. Sve su prisutnije i izraženije restrikcije struje. Nema slobode kretanja zato što su okupatori zatvorili puteve sa KiM prema unutrašnjosti Srbije. Nedavno smo u Beogradu imali suđenje vehabijama koje su se pripremale da izvode terorističke akcije. Pre 10 dana smo imali slučaj da je u Sarajevu građanin Republike Srbije izvršio teroristički napad na američku ambasadu. Na severu KiM imamo stanje koje je na korak do rata, a Vlada Republike Srbije predlaže zakon o vanrednim situacijama u kojima ne pominje vanredne situacije kao posledicu ratnih dešavanja i posledicu terorističke opasnosti. Vlada Srbije se ponaša kao da ratna opasnost ne postoji, kao da Srbija više nikad neće ratovati, kao da je KiM od Srbije udaljeno ne 350, nego 350 hiljada kilometara.
Reč ima narodni poslanik gospođa Vjerica Radeta.
Član 14. i naslov iznad ovog člana i vaše neprihvatanje amandmana SRS sa obrazloženjem da je to nekakva pravno-tehnička redakcija najbolje govori o pravi namerama Tadićevog režima. Namera je da vi polako kroz zakone koje donosite se i formalno odričete KiM i Srba na KiM. Moram da podsetim u okviru obrazloženja ovog amandmana da četiri meseca stoji interpelacija SRS vezano za probleme na KiM, u svetlu događaja koji su se tamo u ovo poslednje vreme dešavali. Nema ni govora o tome da se raspravlja u parlamentu na tu temu. Isto toliko je naš zahtev prisutan u parlamentu da se održi sednica parlamenta u Kosovskoj Mitrovici. U prvoj polovini oktobra, SRS tražila je da parlament raspravlja o izveštaju tzv. pregovaračkog tima u skladu sa Deklaracijom koja je usvojena u parlamentu 31. jula ove godine ina osnovu te Deklaracije, taj tzv. pregovarački tim trebalo je da podnese izveštaj parlamentu najkasnije do 31. oktobra ove godine. Sve vas za to baš briga, kao što vas je baš briga što Srbe ubijaju na KiM,pa onda Tadić visokoumno izađe i traži da se dole smire i Srbi i predstavnici Euleksa. Srbi goloruki, smrzavaju se, čuvaju Srbiju umesto režima, umesto Borisa Tadića. Euleks naoružan do zuba i on poziva, gospodin, da se smire i jedni i drugi. Skandal. Ima i te kako veze sa amandmanom, gospodine Novakoviću. Naslov iznad ovog člana 14. glasi – nadležnost autonomne pokrajinei jedinca lokalne samouprave. Mi smo insistirali da je to nadležnost autonomnih pokrajina Vojvodine i KiM i jedinica lokalne samouprave. Naš predlog je u skladu sa Ustavom Republike Srbije. I šta kaže neoprezna Vlada – amandman se ne prihvata, iz razloga što jepravno-tehnički ispravno koristiti jedinicu, imajući u vidu da je autonomna pokrajina ustavna kategorija. E pa gospodo draga, ustavna kategorija je i lokalna samouprava. Pa što onda ne glasi naslov – nadležnost autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave? Ne, prihvatili ste da imamo jedince lokalne samouprave u množini, a autonomnu pokrajinu u jednini. Već vidite kako vam se glasno govornici javljaju i traže da se Autonomna pokrajinaVojvodina, polako krene ka otcepljenju. Ovo je bruka i sramota šta radite. Ovo šta radi Tadićev režim, koliko god smetalo predstavnicima vlasti, pa reaguju na svaki izraz koji se njima ne dopada, ne može da se nazove, ovako kršenje Ustava, ovako zapostavljanje dela svoga naroda i dela svoje teritorije, ne može da se nazove nikako drugačije, nego izdaja. Boris Tadić i njegov režim su izdajnici i izdajnički režim. Hvala.
Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela grupa od 21narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanikMirko Munjić. Reč ima gospodin Mirko Munjić.
Ovaj amandman se odnosi na član 7. Predloga zakona o vanrednim situacijama. Član 7. glasi, da se u članu 30. posle stava 2, dodaje novi stav 3. koji glasi – vanredna situacija se ukida prestankom opasnosti, odnosno prestankom potrebe za sprovođenjem mera zaštite i spasavanja od elementarnih nepogoda i drugih nesreća. U ovom predlogu, vanrednu situaciju vezujete za dve stvari. Prva stvar jeste opasnost koja je nastala usled određenog slučaja. Druga stvar je potreba za sprovođenjem mera zaštite i spasavanja. Svojim amandmanom sam tražio da vanredna situacija može prestati onda kada prestanu razlozi zbog kojih je ona uvedena. To je jedna sveobuhvatnija norma. Sveobuhvatnija je zbog toga što predviđa da će vanredna situacija trajati i pošto prođe ta prva opasnost, ta neposredna opasnost i trajaće sve dok za nju postoji potreba, odnosno dok postoje razlozi za to. Naprimer, u slučaju zemljotresa, ova neposredna opasnost je ona opasnost koja postoji neposredno posle tih prvih udara. Jeli tako? Ali, vanredna situacija mora da bude prisutna i kasnije, mnogo duže od toga. U konkretnom slučaju, ona mora da postoji dokle dok postoji i raščišćavanje, dok postoji opasnost daispod tih ruševina ima ljudi. Vanredna situacija mora da traje sve dok traju ovi razlozi zbog kojih je ona uvedena. U ovom konkretnom slučaju, ona je uvedena zato što ima ruševina, zato što ima žrtava pod tim ruševinama. Sve dok traju ti razlozi, vanredna situacija mora da postoji, a nek samo dok traje opasnost kako vi predviđate u predlogu ovog člana 7. Još jedno pitanje koje se otvara – postoji li veća opasnost i veća potreba za vanrednom situacijom od one situacije koja se nalazi na KiM? Vi uporno zatvarate oči pred brutalnim otimanjem 15% državne teritorije. Vi ste u obavezi da formirate štab i dole, a to vasobavezuje i ovaj zakon, na KiM, i da odmah zakažete skupštinu o KiM. Ne raspravljanjem o situaciji na KiM ovde u Skupštini Srbije, vi praktično prodajete 15% državne teritorije za neki bezvredan papir, koji je toliko bezvredan, papir o kandidaturi u EU, o kandidaturi u jednoj kancerogenoj tvorevini koja je na izdisaju. Zakažite skupštinu o KiM.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mariću, vi kao načelnik Uprave za vanredne situacije kada ste pravili izmene i dopune ovog zakona, a mi podneli amandmane, trebali ste ipak da ove amandmane koje je podnela poslanička grupa SRS protumačite onako kako bi oni poboljšali zakon, odnosno Predlog izmena i dopuna Zakona o vanrednim situacijama. Lično mislim da ste trebali da prihvatite neke amandmane, ako ne sve, barem neke. Konkretno u članu 8. stav 2, a to je u onom starom Zakonu o vanrednim situacijama član 32, koji glasi ovako – odluka o ukidanju vanredne situacije na predlog nadležnog štaba za vanredne situacije donosi organ koji je, a ja tražim da se briše, koji je doneo odluku o proglašenju vanredne situacije, jer se zamenjuje onaj koji je istu odluku doneo. Suština je da onaj ko donese, tj. proglasi vanrednu situaciju, logično da treba taj i da je ukine. Zato samsamo jednu drugu rečenicu koju ste vi napisali uskladio, datu istu napišete u - odluku doneo. Kratko i jasno. Faktički, amandman se preciznije definišenormom. Ništa drugo nisam time hteo da narušim u Izmenama i dopunama Zakona o vanrednim situacijama. Ovo je veoma bitan zakon. Gospodo, ovo je zakon koji reguliše neke stvari posebno kada su u pitanju vremenske nepogode koje pogađaju poljoprivredu. S obzirom da dosta dobro baratam sa tom materijom, moram vam reći neku stvar koju vi morate zanati, gospodine Mariću, a to je da se polako provlači kroz javne servise informisanja građana Srbije, da ćemo izgleda morati da ukinemo i protivgradne stanice, zato što propisi EU ne dozvoljavaju protivgradne stanice. Znate, oni su navikli da lete paraglajderima. Da ne bi raketa koja dostiže visinu i od šest hiljada metara, možda oštetila taj paraglajder. Nije bitno to što će, ili nedaj Bože, onaj njihov Bojing 747, nije bitno što će jedan deo suverene države Srbije biti možda pod udarom nevremena, a jadni srpski paor opet doživeti nesreću, kao što smo to imali prošle godine. Neću da govorim o zemljotresu, o tome će govoriti moje kolege. Ali, moram da kažem o ovome drugom, da vi nekako vidite kako i šta dalje uraditi.Provlači se da će 2015. godine biti kraj protivgradnih stanica. Kažem vam da to neće biti izvodljivo, jer protiv ovakvog sistema vi morate kupovati avione koji su osposobljeni da lete iznad oblaka i onda, putem specijalnih supstanci uništavati onaj grad, koji će padanjem dole na zemlju, uništiti poljoprivredne useve. Te protivgradne stanice su održavali ljudi volonteri za četiri do pet hiljada mesečno. Trebali smo da imamo i 35 hiljada raketa u toku godine. Ne znam sad, po nekim informacijama, da imate nekih devet-deset hiljada. Ali moram da vam kažem da i te protivgradne rakete, kada na vreme oni budu obavešteni, oni koji rukovode tim protivgradnim stanicama ili tim raketnim sistemima, dolazi do uništenja tih gradonosnih oblaka koji čine tu ogromnu štetu. Da znate, 2010. godina, svesni smo mi promene klimatskih uslova na zemlji. Evo, to je polako zahvatilo i Balkan, to jest Srbiju, tako što imamo jednu godinu koja je kišna, sa veoma lošim vremenskim uslovima, sa gradom, imamo sledeću godinu, kad to govorim, govorim o 2010. godini, imamo 2011. godinu, kada su imali sušnu godinu. Sve su to vanredne situacije. Samo što, kada to zadesi jedan deo teritorije Srbije, gospodine Mariću, niko se ne brine da dođe da pogleda koliko je određeni okrug, ne daj Bože opština, a kad dođeš u okrug, onda znajte koliko su ogromne štete za registrovano poljoprivredno gazdinstvo. Tu morate voditi računa. Spomenuću vam 2010. godinu, sad je Banatski okrug, da ne kažem naseljena mesta koja su zadesila taj Srednje-banatski okrug. Totalno su uništeni, posebno kada je reč o usevu zvani suncokret. Sabijene su glave koje su trebale za nedelju, dve, tri dana početi sa žetvom, uništene. Pojedina sela su pretrpela takvu štetu da su sa kuće leteli crepovi. Od 200 do 700 komada po domaćinstvu. Usevi su bili uništeni. Stiže neka pomoć po domaćinstvu od 10 kilograma, tj. 15 hiljada jedinica zrna kukuruza da se nadoknadi šteta. Šta rade ti štabovi po opštinama? Nisam primetio u Srednje-banatskom okrugu da je prošle godine iko dobio bilo kakvu naknadu štete. Čardaci, kotarke, kako gde se nazivaju, su puni pod kukuruzom bili rušeni. Šupe nošene kod komšije. Znate kako izgleda jedna šupa gde zemljoradnik drži svoju mehanizaciju? Odneta kod komšije, ne jedna, preko 20. Rekao sam vam da je svaka kuća pretrpela bar od 200 do 700 crepova. Stigla je pomoć, gospodine Mariću, u vrednosti jedne kese semena kukuruza u koju stane 15.000 jedinica ili zrna. Ako je ovaj zakon, zakon je donet, ali ako sada donesete ove izmene i dopune zakona, dajte bar da ti štabovi rade. Šta rade tamo? Da li treba ja, kao narodni poslanik, da intervenišem za Srednje-banatski okrug da se dobiju neke protivgradne rakete? Doduše, to se ispoštuje po protivgradnim stanicama, a šta će oni okruzi koji nemaju ili narodni poslanik neće da pomogne u tom smislu? Šta se dešava? Jedno kasno paljenje raketa u sistemu protivgradnih stanica uništava po par hiljada hektara. Naravno, ako ima protivgradnih raketa. Imate rakete kratkog dometa, srednjeg dometa i dugog dometa. EU kaže da ne možete. Vi hoćete raketama da gađate ljude koji paraglajderima se šetaju nebom Srbije. Ne mogu da kažem ništa protiv toga, ali nemojte da neko zbog palaglajdera gubi svu dobit koju je zamislio, da može normalno da živi to domaćinstvo od tih poljoprivrednih površina. Do 2010. godine žetva pšenice je bila takva da su se kombajneri dovijali, stavljali gusenice na točkove da bi ušli u njivu da požanju pšenicu. To se dešavalo baš u Sredenje-banatskom. Kolega dobacuje da je bilo u Sremu i u Mačvi. On ne zna, on mora to da ubere što je proizveo, on mora da se razduži, uzeo je, nažalost, seme, uzeo je i đubrivo i gorivo u naturalnoj razmeni. Zna se ko od koga to dobija. Prema tome, vi morate apsolutno voditi računa o tome, morate biti u ovom zakonu prisutni, ali da budete prisutni i na terenu. Čućete od kolege, njegov okrug je zadesio zemljotres, koliko je šta urađeno. Morate intervenisati. Ako ste vi načelnik Uprave za vanredne situacije, gospodine Mariću, nemojte da budete na papiru. Nisam rekao da ste vi sada na papiru, ali dobrim delom izgleda jeste jer zavisite, kako ovde kaže zakon – i za naknadne štete koje su prouzrokovane, a zato i postoji ovaj zakon. Kada to budete uradili, to će biti nešto pozitivno. Molim vas, nemojte gasiti protivgradne stanice. Klimatske promene su prisutne svuda u svetu, zahvaljujući nepoštovanju očuvanja životne sredine, posebno SAD. Da ne pričam o toj 1999. godini u Srbiji onda već ulazimo u neku drugu temu, a ja ne bih da me potpredsednik Skupštine za to opomene. Prema tome, gospodine Mariću, pratite situaciju, vodite računa šta vam rade oni koji su zaduženi po štabovima vanrednih situacija na terenu. Onda neće biti kritike, nego daj Bože pohvale. Hvala vam.
Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik, gospodin Mićo Rogović.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Mi se iz SNS nećemo na ovako bitnom zakonu. Osnovni zakon i izmene i dopune ovog zakona idu u predlogu i kontekstu poboljšanja ovog zakona, iako je u ovoj situaciji baviti dnevno političkim potrebama u ovom trenutku, nego i amandmanima smo pokušali da prvenstveno normativno, tehnički i jezički i pravno uskladimo delove izmena i dopuna, odnosno nedostatke koje je osnovni zakon u periodu od 2009. godine do dana u implementaciji pokazao. Vezano za član 7. za koji nisam stigao da se javim, mislimo da ne može vanredna situacija da se ukida prestankom opasnosti, kako vi kažete. Da bi postojala vanredne situacija, ona može kao pojava da postoji, ali se donosi odluka. Ukida se odluka. Ne možete vi ukidati pojavu. Pojava je sama po sebi elementarna nepogoda, to jeste pojava, tako da iz tih normativno tehničkih razloga mišljenja smo daste trebali da prihvatite da se može ukinuti odluka o proglašenju, jer se i ona donosi, vanredna situacija, a na vanredna situacija kao elementarna nepogoda ili pojava u okruženju. Takođe, vezano za član 9, odnosno za član 33. koji se bavi rukovođenjem vanrednim situacijama, gde se u stavu 1. govori – za koordinaciju i rukovođenje zaštitom i spasavanjem u vanrednim situacijama u skladu sa ovim zakonom i drugim propisima. Sam termin – rukovođenje, u operativnom smislu, podrazumeva koordinaciju, odnosno usklađivanje i povodom reči "koordinacija" i našeg zahteva za promenu termina jezički te relativno stvarne reči sa usklađivanjem se neću javljati. Koristim priliku da vam sad to istaknem. Nema razloga kada se termin pomene, termin - rukovođenje zaštitom i spasavanjem u vanrednim situacijama, u taktičnom operativnom smislu podrazumeva koordinaciju svih nivoa rukovođenja po hijerarhiji, počev od republičkog štaba i u to kontekstu je dobro što se izmene i dopune ovog zakona donose, jer se čak i neki nedostaci, koji su u smislu i protivgradne zaštite o kojima je bilo reči u ovom delu, nadam se da će biti kvalitetnije rešeni,s obzirom da će vaš sektor preuzeti i ove obaveze. Do sada vas ne možemo optuživati za neke pogrešne propise, stavove, nedostatak propisa, stavova i zakonskih ovlašćenja koje ova vlada nije donela, a pogotovo ne možemo vas, ljude iz ministarstva, da optužujemo za nedostatak budžetskih sredstava, ali vas molimo, kao ljude koji vode određene sektore i koji na terenu imaju prilike da se sretnu sa ovakvim situacijama, da utičete na situaciju za budžet za 2012. godinu, a pogotovo u delu poljoprivredne odnosno protivgradne zaštite da bude adekvatno zastupljen. Nadam se, s obzirom na izmene i dopune ovog zakona, da će se u tom kontekstu kasnije i ići i delovati. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Jojić.
Hvala, gospodine predsedniče. Što se tiče amandmana koje smo mi srpski radikali podneli, a u pitanju je član 10. u članu 34. važećeg zakona, sve je sadržano što bi bilo nužno i potrebno formalno-pravno. Jer, vi imate u predloženoj normi u članu 10. da se dodaje tačka 2a u članu 34. Vidite, i tu se ponavlja – rukovodi, koordinira, sprovodi. To isto imate u članu 34. važećeg zakona. Gospodo iz ministarstva, pošto ste predlagači, hoćete li da mi objasnite šta znači u smislu vanrednih situacija rehabilitacija? Imali smo juče Zakon o rehabilitaciji i ovde ta reč rehabilitacija nema mesta. Ona ne znači baš ništa. Ona vam je prazna norma. Ili ja ne znam ili vi bolje znate, ali nam objasnite. Što se tiče mene, dobro znam da u Zakonu o vanrednim situacijama ne bi trebala da bude norma rehabilitacija. Može da bude rekonstrukcija, može da bude spašavanje, može da bude rukovođenje, može da bude i koordinacija, može da bude i izdavanje zadataka, može da bude planiranje, ali mislim da rehabilitaciji u zakonu ovom, koji se radi o vanrednim situacijama, apsolutno nema nikakvog mesta. Razmotrite to. Što se tiče mene, ovo da ostane, to će biti samo jedna šuplja norma koja u primeni nema nikakvoga značaja. Zato razmislite i odlučite hoćete li ovaj amandman da prihvatite ili nećete. Ako ga ne prihvatate, dajte odgovarajuće obrazloženje, jer obrazloženje koje je dala Vlada apsolutno nema nikakve veze. Govori ovde u skladu sa nekim sporazumima, a mi ovde govorimo o konkretnim merama u vanrednim situacijama. Šta je Srbija i šta su građani Srbije učinili da rehabilituju nešto? Rehabilituje se lice koje je krivično-pravno lišeno određenih prava, pa mu se samo ta prava trebaju vratiti u prvobitno stanje, zbog toga da bi se nadoknadila šteta, ona koju je on pretrpeo. Inače, smatram da je ovaj amandman, pre svega, delotvoran, poboljšava tekst i izbacuje jedn šuplju normu koja je prazna norma, a ne znači ništa. Recimo, dođe do zemljotresa ili dođe do grada, šta ćete vi da rehabilitujete? Ne možete rehabilitovati, samo da otklonite štetne posledice.
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Popović Zoran.
Dame i gospodo, javljam se na amandman kolege Božidara Delića i reći ću vam nešto što je napomenuo Milorad Krstin oko Kolubarskog okruga. Ovaj zakon o kome danas govorimo već je usvojen. Sada su na dnevnom redu izmene i dopune toga zakona. Bez obzira što će zakon o vanrednim situacijama i izmene i dopune ovoga zakona biti usvojene, ovaj zakon se u celosti ne primenjuje u praksi. Daću vam primer iz Kolubarskog okruga. Kolubarski okrug je pogodio zemljotres 1998. i 1999. godine, a 2000. godine celu Srbiju kada je došao DOS na vlast. Jedan od ciljeva ovog zakona je i otklanjanje posledica elementarnih nepogoda. Posledice elementarnih nepogoda iz Kolubarskog okruga otklanjaju se već 12 ili 13 godina. Zbog građana i javnosti ću podsetiti da je 1998. i 1990. godine oštećeno u Kolubarskom okrugu 24.185 kuća, a najviše objekata je stradalo u opštini Valjevo, zatim u opštini Mionica, koja je bila epicentar zemljotresa, u opštini Ljig, Ub, Lajkovac i Osečina. Dosada nema tačnih podataka koliko je objekata obnovljeno, ali se kaže da je obnovljena polovina objekata. Daću vam primer iz oštine Mionice. Oštećeno je ukupno 6.420 kuća. Do 2000. godine izgrađeno je 864 kuće, a 1.154 je sanirano, što ukupno iznosi 2.018. kuća.Napominjem da je to bio period od jedne i po godine kada je u republičkog vlasti učestvovala i SRS. Nakon toga za 11 godina DOS-ovske vlasti ukupno je izgrađeno samo 384 kuće na području opštine Mionica. Zato sam i rekao da je 2000. godine zadesila celu Srbiju elementarna nepogoda. Ovo praktično znači da bi ovim intenzitetom izgradnje DOS-ovskoj vlasti trebalo narednih 30 godina. Oni su to shvatili, isto kao što su shvatili ljudi da će biti prevareni, da od njihovih kuća koje su porušene u zemljotresu pre 12 ili 13 godina neće biti ništa. Direkcija je donela odluku da donese tzv. nultu listu. Oštećeni ljudi su požurili u skupštine opština da podnesu nove zahteve da bi se našli na tzv. nultoj listi. Onda su morali da vade razne potvrde, a–listove, posedobne listove i to ih je koštalo u proseku između dve i četiri hiljade dinara. Ako već ne možete da im uradite te kuće, zamolio bih vas da im nadoknadite štetu koja je nastala pravljenjem nove tzv. nulte liste, da im vratite uložene pare koje su morali da plate za raznorazne fotokopije, takse, a-listove, posedobne-listove. To bi bilo pošteno od vas. Da bi svima bilo jasno da neće dobiti ništa govori i to da se vlast dosetila i da je ukinula Direkciju za izgradnju i razvoj Kolubarskoj okruga pogođenog zemljotresom, a osnovala Agenciju za infrastrukturni razvoj i socijalnu stambenu izgradnju. Sam naziv govori da više oni neće dobiti ništa. Kada je bila nacionalna strategija spasavanja u vanrednim situacijama govorio sam i sada ponovo ponavljam da su se Dragan Jeremić, direktor Direkcije za obnovu Kolubarskog okruga, i ministar Dulić dogovorili da ukinu sve liste prioriteta za izgradnju i uvedu socijalnu izgradnju. Odakle njima dvojci pravo da zemljotres pretvaraju u socijalnu kategoriju, kada je to elementarna nepogoda koja je sve redom više ili manje pogodila? Takođe sam govorio i o tome kolike su štete nastale od bujičnih poplava u opštini Ljig. Samo zadnja poplava, koja se desila u maju ove godine, procenjena je na 641 milion dinara štete. Od toga opština Ljig je dobila samo 10 miliona od Vlade Republike Srbije. Štete nastale od grada se procenjuju u milijardama dinara, i ko je kriv za tu štetu koja je nastala od grada? Zašto rakete nisu kupljene? Ako se zemljotres ne može predvideti, kada će se desiti, gde će se desiti, koliki će biti intenzitet tog zemljotresa, onda se protivgradne rakete mogu nabaviti, jer ako se one ne iskoriste jedne godine, mogu se iskoristiti sledeće godine, ako to bude potrebno. Ovako, štete na ratarskim kulturama su nemerljive. Sve ono što su poljoprivrednici uložili do tada, ode u nepovrat. Ako se uzme u obzir i ovako težak položaj seljaka zbog nenormalno visoke cene veštačkog đubreta, semena, nafte koja je najskuplja u Evropi, oni su dovedeni na rub propasti. Zaključak je da imamo neodgovornu Vladu, koja ne vodi računa o poljoprivrednicima. Zašto Vlada ne ispunjava svoja obećanja u vezi nadoknade štete seljacima, koje su nastale usled grada? Ako već ne ispunjavaju ta obećanja i neće da im nadoknade štetu, predlažem nešto drugo. Zašto seljaku ne date 10.000 evra nepovratnih sredstava po domaćinstvu, kao što dajete 10.000 evra po zaposlenom radniku firmama koje dolaze iz EU? Ono što je Dinkić izmislio. Dajte seljaku 10.000 evra da obnovi svoju mehanizaciju, da može da zasadi svoje njive i videćete koliki će biti učinak- Gospodo iz vlasti, građani očekuju od vas da položite račune, da kažete šta ste do sada uradili, a ne da vi pričate kao da ste vi opozicija šta ćete vi da uradite kada dođete na vlast. Oni jedino traže od vas da ispunite obećanja. Jedino tako bi vi pokazali da vam je stalo do sudbine oštećenih građana, oštećenih seljaka i svih onih koji su vam dali poverenje kada ste dolazili na vlast 2000. godine. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Gospodine Novakoviću, poštovani predstavnici ministarstva, moj osnov za javljanje je replika, ali mogu da koristim i vreme poslaničkog kluba po amandmanu o kojem je upravo bilo reči. Oko konstatacija i mišljenja koje smo mogli čuti od kolege koji je malopre govorio mogu da se složim samo u jednom, a to je da svako treba da snosi teret, odnosno odgovornost koju je preuzeo. Drage kolege, odmah ću da vam kažem, pošto ste se obratili predstavnicima parlamentarne većine, da je SPS kao deo vladajuće koalicije, deo parlamentarne većine u Srbiji, uvek spremna da snosi odgovornost za ono zašta je preuzela odgovornost. Pre svega sam se javio povodom konstatacija koje su maločas iznete, a koje prosto nisu tačne, ali pre svega moram da vam kažem ako vi smatrate da ćemo izmenama i dopunama Zakona o vanrednim situacijama, o kojima danas govorimo, rešiti pitanje obnove i izgradnje i sanacije porušenih objekata i kuća na teritoriji Kolubarskog okruga. Molim vas predložite amandman, mi ćemo vrlo rado glasati i podržati taj amandman i da rešimo pitanje obnove, izgradnje, sanacije tih objekata i kuća porušenih u razornom zemljotresu koji je zadesio Kolubarski okrug 1998. godine. Predložite amandman, vrlo rado ćemo podržati takav amandman. (Predsedavajući: Samo bez neposrednog obraćanja, molim vas.) Ovaj zakon se odnosi na izmene i dopune Zakona o vanrednim situacijama i elementarnim nepogodama i molim vas da govorimo o tome. Izneto je niz netačnih konstatacija. Nije tačno da je ugašena Direkcija za obnovu i razvoj objekata i kuća porušenih u zemljotresu 1998. godine. Nije tačno da je napravljena nekakva agencija koja će se, navodno, baviti socijalnim stanovanjem. Verujte, o tome prvi put čujem, a poslanik sam koji dolazi, takođe, sa teritorije Kolubarskog okruga. Nije tačno da se ne zna koliko je objekata obnovljeno i izgrađeno u periodu od 1998. do danas. Tačno je samo jedno, da je u periodu 2000. godine izgrađeno i obnovljeno oko 1500 objekata. Ne bih se hvalio neznanjem ako ste poslanik koji dolazi sa područja Kolubarskog okruga. Mislim da je tema apsolutno promašena i da nije govoreno malopre o amandmanu koji je predložen. Predlažem da sve ovo o čemu smo maločas imali prilike da slušamo, formulišemo u jedan kvalitetan amandman onda kada dođe za to vreme, a to je budžet Republike Srbije. Takvu vrstu amandmana predlažem već nekoliko godina unazad. Ne vidim da je bilo ko iz poslaničke grupe koja je maločas govorila, podržao takav amandman. Dragi kolega, predlažem vam, predložite amandman, ubedite vaše kolege iz poslaničkog kluba SRS da podrže taj amandman, poslanički klub SPSće ga podržati i slažem se sa vama da konačno rešimo pitanje obnove i sanacija porušenih objekata na teritoriji Kolubarskog okruga. Nije dobro da to traje već 12 – 13 godina. Zahvaljujem.
Hvala vama. Molim samo, bez neposrednog obraćanja. Ako već skrenemo pažnju da je diskusija otišla van toka amandmana i van teme, molim da ne nastavljamo u tom pravcu, jer to nas ne može odvesti i približiti temi i toku ove sednice. Gospodin Popović. Izvolite.
Samo bih hteo da se zahvalim kolegi Milićeviću, jer je on u svojoj diskusiji pohvalio SRS. Sam je rekao da je najviše objekata urađeno u periodu kada je SRS bila u republičkoj vlasti, za šta se naš predsednik dr. Vojislav Šešelj zalagao. Drugo što hoću da kažem, kolega Milićević treba da uključi kompjuter i da nađe, sve ima na sajtu ovo što je rekao njegov kolega iz vladajuće većine, direktor Direkcije za obnovu Kolubarskog okruga. Može kolega Milićević da pročita da je to tačno, da su oni ukinuli Direkciju, da se osniva agencija, nulte liste. Dođite na teren da vidite koliko su ljudi zadovoljni vašom odlukom da zemljotres pretvorite u tzv. socijalnu kategoriju.
Izvolite, gospodine Milićeviću.
Naravno da ne osporava niko vaše legitimno pravo da zastupate stavove SRS i treba da ih zastupate i da ih promovišete. Ne treba da kroz to govorite neistine. Još jedna neistina… (Predsedavajući: Opet neposredno obraćanje. Molim vas, nemojte se više neposredno obraćati, nego diskutujte o temi.) Nije tačno da je ukinuta Direkcija za obnovu i razvoj objekata i kuća porušenih u zemljotresu 1998. godine. Drago mi je, kolega, da koristite računar, ali ne čitate na pravi način. Molim vas, pokažite odluku kojoj je ukinuta Direkcija, učinite to sada, pošto vidim da ste vrlo dobro pripremljeni i kažete da imate sve podatke. Izađite sa podacima i hvalite se znanjem. Pokažite odluku kojom je ukinuta Direkcija za obnovu i razvoji sanaciju objekata i kuća porušenih u zemljotresu 1998. godine. Nemojte se brinuti o terenu i nemojte se brinuti o tome koliki je rejting SPS. Ti rezultati su vidljivi i vrlo prepoznatljivi. Naravno da smo prisutni na terenu.
Očigledno je da će narodni poslanici proveriti sve navode koje su sami izneli. Ovim smo završili razgovor o zemljotresu u Kolubarskom okrugu 1998. godine. Daću vam reč, gospodine Popoviću, ako se javljate opet po amandmanu, ali vas molim, bez neposrednog obraćanja. Izvolite.
Kada odem u moj Kolubarski okrug u opštine koje su pogođene zemljotresom iz 1998. i 1999. godine mnogi me pitaju – da li vi donosite zakone u Skupštini koji će nama biti onemogućeno da dobijemo ono što nam pripada po zakonu ili donosite zakone da nam pomognete? Takođe me pitaju – da li vi idete na posao svojim privatnim automobilom ili, kao što rade poneki, automobilom skupštine opštine gde su na vlasti, a naplaćuju dnevnice? I pitaju me – koliko bi moglo kuća da bude obnovljeno od tih naplaćenih dnevnica?
Molim vas amandman glasi, da se svi podsetimo, da se u članu 10. stav 1. briše. Reč ima gospodin Milićević. Izvolite.
Savršeno smo smireni, ali zaista računam da će kolega koji je malopre izneo, ne znam ni šta je pričao, nisam shvatio suštinu njegove priče, ali računam na njegovu podršku i odlučnost i računam da će, ukoliko predlogom budžeta koji ćemo imati veoma brzo na dnevnom redu aktuelnog skupštinskog zasedanja, ne bude predviđeno dovoljno sredstava koji će biti u potpunosti dovoljni da se u celosti završi obnova i sanacija objekata i kuća porušenih u zemljotresu, računam da će kolega podržati amandman koji ću,evo, lično podneti ili ukoliko ga ja ne podnesem, podnesite ga vi, ja ću podržati amandman koji vi predložite, a koji će u celosti rešiti problem sa kojim se suočavaju građani Kolubarskog okruga i jednog grada, grada Valjeva, i pet opština na teritoriji Kolubarskog okruga. Nisam funkcioner opštinske vlasti, tako da ne vidim razloga da objašnjavam nešto o čemu je maločas govoreno. Zahvaljujem.
Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Srboljub Živanović. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, moj kolega Milovan Radovanović je podneo amandman u ime SRS na član 11. da se briše. U obrazloženju ovaj član je nepotreban jer je materija već regulisana u postojećem zakonu. Cilj amandmana je poboljšanje teksta Predloga zakona, ali Vlada je odgovorila: "Amandman se ne prihvata iz razloga što izmene predloženog navedenog člana predstavlja proširivanje ovlašćenih štabova za vanredne situacije na svim nivoima, što je u skladu sa preporukama UN za izgradnju efikasnog sistema upravljanja vanrednim situacijama". Namerno sam zastao i rekao – UN za izgradnju efikasnog sistema upravljanja vanrednim situacijama. Ovde vas pitam, ovo je jedan od vrlo značajnih zakona, koje mogu biti vanredne situacije? To je požar, zemljotres, poplava, izlivanje opasnih materija, radioaktivnost koja se može desiti, sve je to pod znakom pitanja ili uz obrazloženje vanredne situacije. Pitam se, gospodine Mariću, jedno vrlo značajno pitanje koje će biti u delokrugu ovog zakona, pošto su kolege pričale, neću mnogo govoriti o situaciji na KiM, ali vanredna situacija koja je i tamo prisutna jeste kako rešavati probleme na KiM, koji je u sastavu Srbije, kako rešavati tu vanrednu situaciju, a to je kako mogu građani da požaru, da uberu, kako mogu da naseku drva za zimu, jer to je za njih vanredna situacija? Sinoć kada je bio Odbor za KiM, moram vam iskreno reći, za 60 godina nikada nisam tako bedno, jadno izgledao, odnosno nikada nisam bio toliko uzrujan kao čovek, kao građanin, da ne govorim kao poslanik, govoreći o jednom najvećem žarištu, pitanju života ljudi na KiM. Mogu ovde biti različite političke situacije, da se različitim nepodudaramo, ali ono što je bitno, ne mogu oni koji su došli i koji predstavljaju da gledaju u sat, da podriguju, jer su verovatno prethodno se divno i lepo najeli, ili samo gledaju koliko vremena treba da napuste taj odbor da bi mogli verovatno da idu dalje. Da li vi ovo predstavljate? Ovo je vrlo značajno pitanje, najznačajnije pitanje danas u Srbiji je ovo što su kolege sve vreme govorile, da se ne ponavlja, znači ta zaštita. Imali ste ovih dana gde je 145 porodica uhvatio požar. To je dramatično stanje. U vremenu kada je privreda, ja dolazim iz Šapca kao poslanik, iz Mačvanskog okruga, gde su radili privredni objekti i privredni subjekti, preduzeća i gde je ta vatrogasna ili, da je nazovem, jedinica za vanredne situacije igrala najznačajniju ulogu, bar što se tiče Hemijske industrije viskoze ili Hemijske industrije "Zorka" iz Šapca. Vi ne znate, ali ovde se dešavalo mnogo, čak i u vremenu kada je bilo bombardovanje ta jedinica je položila veliki ispit zrelosti, jer nije došlo do velike katastrofe izlivanja hemikalija u Savu i atmosferu. Prema tome, to je i za vas jedan veliki izazov ili veliki zadatak. Žao mi je što ste se vi danas našli, možda su trebali određeni ministri da tu dođu, da sede i da slušaju, zajedno sa vama, jer vi sigurno od njih dobijate nalog za izvršenje, ono što treba da se sprovede na terenu. To je vrlo bitna i značajna činjenica, ali sigurno, čuli ste od kolega šta je danas preduslov za vanredne situacije, zaštita one radionice koja se nalazi pod vedrim nebom, a to je poljoprivreda. Moram vam reći da se ovo pitanje, pre neki dan sam bio na Svetskom naučnom forumu u Budimpešti gde se našlo i ovo pitanje i to su pitali baš naučnici iz južnoameričkih zemalja, Argentine i Brazila. I kod nas je to vrlo bitno i prisutno pitanje koje od vas iziskuje kako danas sačuvati onu radionicu, onu proizvodnju koja nam je slamka spasa ove države i ovih građana koji su postali siromašni. Nemojmo gledati spolja kako ljudi izgledaju, moramo proizvoditi hranu, jer ne sme danas niko u Srbiji da bude gladan. Znate tamo gde je komunizam isocijalizam danas prisutan, prisutan je gde su biznismeni i tajkuni, oni imaju sve, ali vas pitam – da li obična raja, da li seljak koji se muči, koji izgara i gde mu gore, kako on kaže, svevišnji bog mu uništi sve. Tu moramo da zaštitimo. Vidite kako su danas u Srbiji mnogi postali biznismeni i to oni biznismeni koji su nekada vodili Vladu Republike Srbije, gospodin Živković koji je napravio vinograd. Ako, hvala bogu što ga je napravio na Fruškoj Gori. I treba da ga napravi da vidi kako je proizvesti vino, kako je proizvesti grožđe, ali treba ta zaštita da bude. Ne samo da kažete seljaku – vi se osigurajte, pa će vam država sve to osigurati. Odakle da nađe on novac da bi mogao sebe i svoje proizvode da osigura? Što se tiče radioaktivnosti i radioaktivnog otpada, vidite, sada je u Vinči izgrađen novi hangar. Gde baš nađoše da ga izgrade baš tu u Vinči, baš tu gde treba da se regionalno primi sav taj radioaktivni otpad? Znate li šta se ranije dešavalo sa tim radioaktivnim otpadom u buradima, koji je bio u starim hangarima? Godinamaje zračio radioaktivnost. Sami smo sebe ubijali. Gde su nam sada te specijalizovane jedinice? Toliko naučnog sveta imamo u toj Vinči koji je mogao da vidi i da primeti šta se dešava, a sve smo zaboravili. Najvažnije da smo mi zaboravili za osiromašenim uranijumom ti naši danšnji prijatelji koliko su nas bombardovali i da li je to sad za vanredne situacije taj značaj ili da postavim pitanje, da li znate koliko je zemljište kontiminirano prilikom bombardovanja danas u Srbiji. Postali smo vodeđa zemlja po bolesti raka, danas ovde na Balkanu. To govori koliko smo mi bolesna nacija danas, odnosno koliko mi tim vašim prijateljima danas treba da verujemo ili da zaustavimo ili da im oprostimo ono što su išli putem, sigurno da nas istrebe, a sigurno će nas istrebiti generacijski za nekoliko kolena. To govorimo koliko i na koji način ova vaša institucija je vrlo značajna, i kažem vam, vi značajno obavljate tu instituciju u koju vam ovi verovatno ne daju da je sprovedete do kraja. Vama trebaju kadrovi. Srbija više nema kadrova, nema ničega. Oni koji su sposobni, oni su otišli u beli svet. Oni koji su politizirani i koje uzimate iz sistema političke vlasti, oni nisu sposobni da relevantno odrade ove činioce i ove zadatke. Zato vam kažem, vi ste na velikom ispitu, na velikom zadatku. Shvatite, s tim ću zaokuružiti, Mačva je bogata, ona može da hrani mnogo. Neću da govorim, kao što su govorili Japan dajte nam Vojvodinu i Mačvu pa ćemo toliko i toliko proizvoditi hrane. Nažalost, toliko se proizvodi danas hrane da je Srbija gladna, zato što mnogi nemaju. Znači, kao što je u Kini proizvodnja pirinča bila deljena svakome koliko, e ovde isto mora da se podeli hleb svima, niko ne sme da bude bez hleba u ovoj zemlji. Ono što ova Srbija proizvodi, to je ono značajno i to je ono od vas od čega zavisi. Znači, morate pomoći u poplavama, u požarima, u svim onim vanrednim situacijama. Vi dobro znate kako je Mačvu prošle godine zadesila poplava. Nije mnogo lokalna samouprava mogla da učini da se to regeneriše, sve su to ljudi o svom trošku. Jer, kad izgubite letinu, kad sve propadne, opet čovek kaže – lako ću, opet to da ponovo posejem ili posejaću drugu kulturu, ali kad se objekti sruše, tu je potrebno da država sankcioniše i da pomogne. Na kraju vam govorim, morate ovim zakonom poboljšati stanje zajedno i sa ostalim ministarstvima. Sigurno da će sada kada dođe budžet, tražićemo kao poslanici SRS da se u ovoj stavci, vezano za vas, da se što većeg dinara i novca nađe da bi mogli da pomognete. Jer, znate kako, kad vatrogasci spavaju i kad leže tad su završili svoj zadatak. Hvala vam.
Jedanaest minuta iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, gospodine Mariću, stiče se utisak na osnovu vaših izlazaka na teren da prilično samostalno delujete. Te, u vezi s tim, imam jedan konkretan predlog – hajdemo najpre da rešimo jednu vanrednu situaciju koja najduže traje, a to je situacija na Kosovu i Metohiji. Kako? Pa, najpre, da se svi ponašaju u skladu sa preambulom Ustava, u skladu sa Ustavom i pozitivnim zakonima. Ako to budemo uradili, iscrpeli sve mere i mogućnosti iz tih pozitivnih propisa, pretpostavljam da će vanredna situacija na Kosovu i Metohiji biti umanjena. Još jedan predlog, jedna sugestija, krajnje je vreme da se u ovom parlamentu nađe Rezolucija o Kosovu i Metohiji.
Narodni poslaniče, podsećam vas da ste obavezni, na osnovu Poslovnika Narodne skupštine, da govorite o dnevnom redu i molim vas da ton svoje diskusije primerite ozbiljnosti teme koju, van dnevnog reda, pominjete u pretresu o pojedinostima. U Predlogu zakona o vanrednim situacijama jasno piše šta je vanredna situacija i molim da se s poštovanjem obraćate drugim učesnicima u sednici i da poštujete odredbe Poslovnika, koje vas obavezuju da govorite o dnevnom redu.
Uvažavajući Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o vanrednim situacijama podneo sam amandman na član 12. Predloga ovog zakona, gde predlažem da se član 36, a odnosi se na osnovi član 36. Zakona, da se briše. Šta je predviđeno članom 12. ovog predloga zakona? predviđene su određene obaveze okružnih vanrednih štabova da, između ostalog, pismeno obaveštavaju Republički štab za vanredne situacije. Smatramo da je to već na nekoliko mesta rečeno i da nema potrebe, te, s toga bi bilo celishodno da se ovaj amandman prihvati, odnosno da se član 12. briše. Gospodine Mariću, šta bi trebalo uraditi da što manje vanrednih situacija imamo? Potrebno je preventivno delovati. Ako se preventivno deluje otklanjanje posledica je mnogo jeftinije. Opet, imam jedan konkretan predlog, građani Krupnja pored ostalih i niza regionalnih puteva imaju dosta i lokalnih, ali dva su regionalna koja tu varošicu spajaju sa gradom Loznica, Šapcom, prave komunikaciju sa Ljubovijom i slično. U poslednje vreme, i to ne samo u toku ove godine, već duži niz godina, pojavljuju seklizišta. Od maja meseca uporno i u kontinuitetu upozoravaju i obaveštavaju i dopisuju se sa JP "Putevi Srbije" sa Ministarstvo za infrastrukturu ali svi ostaju nemi i niko im ne daje ni jedan odgovor na njihove pokušaje i njihove zahteve. Ovde se ne radi samo o mogućnosti da komuniciraju sa drugim gradovima iz dela koji sam pomenuo nego i potreba i opasnost ugrožavanja života. Tim putem koji su ozbiljno ugroženi, gde su se pojavila klizišta, pojavljuju se stalno, čak ne stoji nijedan slobodna traka za prolaz ali je moguće u tim odronima. Ulazi se sad u zimski period kad će odroni biti pojačani. Moguće je u momentu pojave odrona da prolazi autobus koji vozi decu u školu, radnike na posao ili sa posla. Zato morate preneti ovaj vapaj građana Krupnja, da Ministarstvo za infrastrukturu, da JP "Srbija putevi", oglase se povodom zahteva i povodom pisanja Skupštine opštine iz Krupnja, kako bi se otklonile te posledice koje mogu da nastupe. Ako ne želite to zbog tih ljudi, prisetite se Cera, Tekeriša, Ravne gore nije ni ona daleko, Mačkog kamena i to su neke istorijske činjenice koje Vladu Republike Srbije obavezuju da blagovremeno odreaguju po tim pitanjima i po tim zahtevima. Kako mislite da ove izmene i dopune koje ste vi uočili i analizom ste rekli da se ukazala potreba za izmena i dopunama ovog zakona, a mi smo ukazivali na to prilikom donošenja ovog zakona 2009. godine, a njegovo dejstvo, odnosno primena se odložila za šest meseci dok se podzakonski akti ne donesu. Videli ste, vi ste bili i u Ljuboviji kad su bile poplave početkom decembra 2010. godine, da se nije najbolje snašao opštinski štab za vanredne situacije. Ne da nisu želeli, nego jednostavno nije bila obučenost, nije bila dobra priprema. Vaši vatrogasci u tom momentu i druga lica koja su zadužena da intervenišu u vanrednim situacijama obavili su posao kada je već situacija nastupila, odnosno posledice kad su nastupile onako kako je to bilo moguće, ali određeni broj vaših pripadnika te službe je bio obučen, ne obučen, nego obučen u uniformu paradnu koji će se postrojiti kada bude došao predsednik republike, pa je brzo sa mesta ulaska u Ljuboviju prešao u centar, gde se on pojavljivao. Ne treba nam to u takvi situacijama, moramo i svakog čoveka i svaku opremu i sva sredstva iskoristiti efikasno da se na najbolji i najbrži način otklone te posledice. Vi sami kažete, ovde izmene i dopune ovog zakona zahtevaju posebna sredstva. Pa ovaj zakon, ovaj papri ne traži posebna sredstva, ali da bi vi bili efikasni da bi mogli da odreagujete blagovremeno i sami vrlo često izjavljujete da nedostaje koliki broj vatrogasaca, pa da bi se ovaj zakon ispoštovao da ne bi bio, kako se vrlo često kaže, mrtvo slovo na papiru potrebno je realizovati one ciljeve koje ovaj zakon pretpostavlja. Znači, potrebna su određena sredstva, potrebna su određena sredstva i za preventivna ulaganja i zbog toga ne smemo ostati nemi pred ovim zahtevima koje mi iznosimo. Jedan kolega je ovde rekao da će on predložiti amandman kojim će se ubrzano otkloniti posledice zemljotresa iz 1998. godine iz Kolubarskog okruga i poziva SRS da glasa za takav amandman. Ne treba nama poziv bilo kojeg pojedinca, sve što je u interesu i što je od koristi za građane Srbije, mi to svakodnevno i sa velikim zadovoljstvom radimo. Šta je sa koalicionim partnerima, zašto su u raspravi o budžetu za konkretnu godinu, ako to već čini duži niz godina uzastopno, ne usaglase? Zašto nema punu podršku od svojih koalicionih partnera za usvajanje takvog zakona? Gospodine Mariću, mislim da ste vi potpuno stručna osoba. To što nema ministra, to je postao manir Vlade, to je postao manir onog predsedavajućeg Skupštine koji se nađe u datom momentu kada sednica Skupštine traje, da više predstavnici Vlade, u liku ministra, ne moraju da sede tu. Znam da vi i vaši saradnici koji se nalaze tu vrlo rado neke amandmane prihvatite, ali po Poslovniku nemate takve mogućnosti. Ovo je pitanje gospodine predsedavajući i za vas. Razumemo mišto vaša koleginica, Gordana Čomić, vrlo često kaže – imaju pravo ministri da izađu u datom momentu. Šta je sa ministrima koji se uopšte ne pojave? Ovo se ne odnosi samo konkretno na ministra Dačića. Vrlo česta pojava, pa i praksa u Narodnoj skupštini, je da ovde sa narodnim poslanicima budu i korektno odsede činovnici iz Vlade koji ne mogu u datom momentu da odreaguju, ali sigurno su oni u većoj meri radili predloge ovih zakona. Gospodine Mariću, ako sada ne možete da prihvatite ni jedan od ovih amandmana, izmene i dopune ovog zakona kada budu, ako još budete na tom mestu, obratite pažnju na ovo što vam govore poslanici SRS. Zahvaljujem.
Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ostajemo kod amandmana koji smo podneli sa predlogom na član 13, da se isti briše, jer članom 37. važećeg zakona precizno je propisana nadležnost pokrajinskog štaba za vanredne situacije u stavu 1. tačka 2), 3) i 4), a obaveze Pokrajinskog štaba prema Republičkom štabu za vanredne situacije u potpunosti je regulisao pravo i obaveze i lokalne samouprave, pa je predloženi član 13. suvišan. Inače, u Zakonu se ponavljaju mnogi termini i definicije. Tako na primer to definišu brojne odredbe koje se ponavljaju od člana do člana – koordinira, organizuje, planira, priprema, sprovodi, naređuje, razmatra, izveštava, prati, preuzima i da ne nabrajam ova nabrajanja. Tako član 14. uvodi novih 19 odredbi i u primeni važećeg zakona šta se to sve dešava za godinu dana, da li su isti ljudi ovaj zakonik pisali i pre godinu dana i danas ga predlažu. Ovde se teško ko može snaći u ovim nekorisnim novotarijama bez većeg uspeha. Zakon o vanrednim situacijama mora da obezbedi ljude i sredstva, tehniku sa kojom će da deluje na te situacije. To su požari, poplave, zemljotresi, olujni vetrovi. Potrebno je zaposliti, tako ste izjavljivali, oko 4.000 ljudi koji bi mogli da ugase požare, ali vi ništa ne činite. Sve ste uništili, vojsku, policiju. Zašto se tako ponašate? Pare ste obezbedili za razne organizacije, za nevladine organizacije i ko još zna šta sve finansirate. Konkretno, trenutno je vanredna situacija. Počele su predizborne aktivnosti. Zaposlili ste 1.800 agronoma, 400 šumarskih inženjera i ko zna koga ćete još zaposliti u službi predizborne aktivnosti. Mi smo to prokomentarisali, vrednost tih poslova, a sve je to u skladu sa vanrednom situacijom. Znači, prvo ste proglasili vanredne situacije, a to su izbori i onda zaposlili te ljude koji će koštati oko 30 miliona evra. Tih 30 miliona evra ste trebali uložiti u ovaj fond za vanredne situacije gde bi mogli da delujete i u svakom trenutku da ugasite te požare. Oko tih požara niste sebili spremili ni kadrovski ni tehnički da bi mogli da ugasite. Oko požara, to je posebna priča. Inače sam šumar po vokaciji, pa znam šta to znači i kako se sve to dešava. Reći ću vam par rečenica vezano i za ove naše drage prijatelje koji su palioci raketa. Tu ništa niste uradili. Moje kolege su prokomentarisale vezano za te baze koje se nalaze po Srbiji. Njih gasite. Razumemo zbog čega ih gasite. Lobisti koji žele da unište malog i srednjeg poljoprivrednog proizvođača, odnosno voćara,oni utiču na vas. Oni vam predlažu zakone. Zašto? Oni imaju zaštitne gradonosne mreže i nisu im potrebni ovi sistemi o kojima danas komentarišemo, odnosno o kojima komentarišemo svakodnevno. Mi kao SRS smatramo da ovaj član koji sam ovde komentarisao treba da se briše i da i da radite u skladu sa normama i principima ne EU nego naših potreba koje su vezane za Srbiju, za naše lokalitete i za naša područja. Hvala.
Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospodine predsedniče, gospodo iz MUP, ostajem kod predloženog amandmana, mada sam o njemu nešto rekao prethodno, kada sam govorio u prvom delu, a odnosi se na ove silne odredbe koje se od sedam postojećeg zakona proširuju na 19. Ono što bih imao da zamerim ovoj vladi i vama, nemojte padati pod uticaj tog globalnog zagrevanja i globalizaciji i brojnim zahtevima zapadnih zemalja EU, NATO pakta, Amerike, protiv koga je SRS. To je poznato i to je iz opravdanih razloga. Kolege su dosta govorile vezano za ove elementarne nepogode, da li možete da mi odgovorite na pitanje, spomenuo sam, da li je 20. jula 2011. godine u 12.00 časova dejstvovala pre svega protivgradna zaštita na teritoriji opština Pančevo, a obuhvatilo je katastarske opštine: Ivanovo, Banatski Brestovac, Omoljica, Starčevo, Vojlovica Pančevo i Stari Tamiš sa 25 hiljada hektara površine, gde je uništeno, pre svega, povrće, voće, uništene su brojne žitarice? U ukupnom iznosu šteta iznosi tri milijarde 150 miliona 486 hiljada dinara, što je utvrdila nadležna komisija. Molim vas, da li možete da mi odgovorite da li je protivgradna zaštita dejstvovala 20. jula 2011. godine ili nije? Šteta je ogromna. Napominjem da su poljoprivrednici pretrpeli u toj opštini ogromne štete. Sto posto je uništeno povrtarstvo, vinogradarstvo i druge kulture. Ponavljam, šteta je tri milijarde 150 miliona 486 hiljada dinara. Da li ima izgleda da Vlada da pomoć, pošto se niko nije oglasio da pomogne poljoprivrednicima Banatskog Brestovca, Ivanova, Omoljice, Starčeva, Dolova i Staroga Tamiša na teritoriji opštine Pančevo. Molim vas, nemojte se braniti ćutanjem, gospodo. Znate kako, kada se privede okrivljeni u prostorije SUP ili kod istražnog sudije, on ima pravo da se brani ćutanjem po ZKP, ali očekujem da ćete ovom prilikom kao odgovorni ljudi da nam date odgovore na koja smo danas postavili pitanja. Izvolite.
Na član 14. amandman je podnela grupa od narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman su istovetnom tekstu podneli narodni poslanik Mirko Munjić i grupa do 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima gospodin Munjić, pa gospodin Rogović.
Član 16. reguliše pitanje ko izrađuje plan zaštite i spasavanja, kao i pitanje licence. Dame i gospodo, čitavih 19 redova vi ste u ovoj normi posvetili tom pitanju i vi ovde faktički opisujete koju stručnu spremu treba da ima lice da bi dobilo licencu, zatim, da su sredstva od polaganja stručnog ispita ona sredstva koja idu u budžet Republike Srbije, pa govorite o evidenciji prilikom polaganja stručnih ispita i dobijanja licence, zatim, o čuvanju službene tajne prilikom ovih poslova, kao i o tome kako se prave planovi i procena ugroženosti. I ovde je očigledno da je norma preopširna, da je u ovoj normi napisano mnogo toga što treba da bude isključiva nadležnost podzakonskog akta, odnosno isključivi predmet podzakonskog akta. Zakonska norma treba da bude jasna, koncizna, precizna i da u sebi ne sadrži nepotrebne elemente, da u sebi ne sadrži ono što treba da bude predmet jednog podzakonskog akta. Sve ono što treba da bude predmet ovog akta, ne treba da bude u jednoj zakonskoj normi. U obrazloženju zašto se ne prihvata ovaj amandman, vi kažete da se ne prihvata iz razloga što predloženo rešenje daje mogućnost za izradu planova zaštite i spasavanja i procene ugroženosti mogu da vrše samo stručna lica sa licencom, kako bi se sprečila mogućnost malverzacija, zloupotreba itd. Gospodo iz Vlade, time što sam tražio brisanje ovog člana, nisam negirao potrebu da izrada planova i da procena ugroženosti, kao i sve ovo drugo što ste napisali u ovoj normi, bude tako kako ste vi predvideli, ali je normalno i jasno da planove rade stručnjaci, jasno je da i procenu ugroženosti rade stručnjaci, ali ne treba opterećivati zakonsku normu sa tim. To je ono što treba da piše u podzakonskom aktu i da se sve konkretizuje u tom podzakonskom aktu. Ali, nije prvi put da vi radite suprotno i nekim i načelima i pravilima i zakonu i Ustavu. Konkretno, vi pregovarate i sa Šiptarima dole na KiM protivno Ustavu Republike Srbije. To je jedan slučaj. Ovde ne zakazujete Skupštinu povodom dešavanja na KiM, a verujte da su te granice i tu slobodu na KiM skupo platili naši preci, a vi to prodajete kao Alajbegovu slamu. Kad tad neko će zbog toga odgovarati. Zakažite tu sednicu Skupštine povodom dešavanja na KiM. Hvala.
Reč ima gospodin Rogović.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Izmene i dopune člana 49. Zakona o vanrednim situacijama, mišljenja smo da nikakva amandmanska intervencija, odnosno usložnjavanje ovog člana 49. od strane Vlade nije bilo potrebno, jer i u načelnoj raspravi i u raspravi u pojedinostima smo istakli pored obrazloženja koje je prethodni govornik dao da zaista ove elemente treba da regulišu neka podzakonska akta i propisi, a ne zakon, u ovom slučaju izmene i dopune zakona. Ta praksa koja je postala od strane predlagača zakona, odnosno Vlade Republike Srbije u izradi svih zakonskih rešenja i sticanja obaveznih licenci i sertifikata zaista je neverovatna. Time i poskupljujete proces. Izvinjavam se, gospodine Mariću, nema ministra, sa vama ne mogu da komuniciram, ali moram da vas pitam – da li vi imate licencu, a rukovodilac ste ovako ozbiljnog sektora? Teško je da odgovorite. Izvinjavam se, pošto je lično pitanje, ali da li to znači da ljudi koji su školovani, osposobljeni za obavljanje određenih poslova, da li putem policijskih akademija, da li putem vojnih akademija, da li Fakulteta za odbranu i bezbednost, recimo, isto bi to bilo u smislu nekog vojnog zakona kada čovek koji je završio komandnu štabnu akademiju, koji je završio generalštabnu akademiju treba da ima neki sertifikat i licencu da rukovodi i vodi taktičku operativnu jedinicu tipa brigada? Naravno da mu ne treba, da je kroz proces školovanja, usavršavanja, osposobljavanja stekao te preduslove za tako odgovornu dužnost, tako da mislim i odgovorna lica u sektoru, ministarstvu, nižim nivoima i firme koje se bave ovim poslom, pa i do sada nisu imali licence i automatski ovaj zakon tera sve ljude i sve firme koje su se bavile ovim poslom da moraju da steknu licence. Verovatno će to biti dodatni trošak za budžet građana, jer ne moguće je iz okvira redovnih aktivnosti i svojih redovnih primanja odvojiti sredstva za sticanje tzv. sertifikata i licenci i mislim da niste, bar u ovom zakonu, s obzirom na njegov značaj, imali obavezu da ubacujete uvođenje obaveznih licenci, odnosno sticanje sertifikata. Zahvaljujem.
Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 17. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o vanrednim situacijama, sa predlogom da se član 17. briše. Član 50. koji je ovim izmenama i dopunama predviđen za brisanje, znači ovim članom 17, a SRS smatra da treba da ostane kakav jeste, predviđa regulisanje radnji usled nastanka štete, zatim pomoć i naknade zbog elementarnih nepogoda. Ne vidimo šta je loše u tome da jedinica lokalne samouprave utvrđuje štete nastale od posledica elementarnih nepogoda, zatim da Republika učestvuje u pružanju pomoći jedinicama lokalne samouprave za otklanjanje većih šteta, da sada ne nabrajam sve ono što je stajalo u ovom članu 50, a vi želite da brišete taj član. Kada već pominjem lokalnu samoupravu i štete, znate li gospodo iz Ministarstva, da još uvek nisu izmirene celokupne štete nekim preduzećima i pravnim licima u Paraćinu i Ćupriji od eksplozije skladište municije, koja se dogodila pre pet godina, tačnije 19. oktobra 2006. godine? Znam da je čak i lokalna samouprava u Paraćinu sama pokušavala da građanima nadoknadi štetu, pošto je Vlada već posle par nedelja zaboravila na obaveze koje je javno preuzela na sebe kroz izjave zvaničnika, pa je na kašičicu isplaćivala naknadu štete i to sa velikim zakašnjenjem. U obrazloženju Vlade za odbijanje ovog amandmana navodi se da se amandman ne prihvata zato što je navedena oblast već regulisana Zakonom o korišćenju sredstava za sanaciju i zaštitu od elementarnih nepogoda, citiram broj Službenog glasnika 50/92. Nameće se pitanje – zašto to niste imali na umu kada ste usvajali prvobitni zakon, da još tada u zakonu ne bude ovog člana 50? To je verovatno iznuđeno situacijama na terenu koje su izgleda počele da poprimaju razmere koje ministarstva i Vlada ne mogu da prate. Takođe, pitao bih predstavnike Ministarstva – kako Ministarstvo da reguliše štetu, pomoć i naknade zbog elementarnih nepogoda preko jedinica lokalnih samouprava, recimo, na KiM, mada od vojnika NATO pakta teško da ima gore elementarne nepogode? Šta da se, recimo, dogodi poplava ili neki veliki šumski požar ili, ne daj bože zemljotres u Zvečanu, Kosovskoj Mitrovici, Leposaviću, kako biste pomogli Srbima? Ko bi im nadoknadio štetu, ko bi utvrdio štetu? Predstavnici MUP bi trebalo malo više da se potrude da se sanira ogromna šteta, koju gore od svake nepogode nanosi KFOR na KiM, pre svega Srbima i srpskoj imovini. Nemački i austrijski vojnici, nosioci kulturnog i civilizovanog nasleđa EU su juče otpočeli sa generalnom probom streljanja Srba, kao što su njihovi dedovi radili 1941. godine, a Srbija ćuti i Narodna skupština ćuti. Zahvaljujem.
Na član 18. amandman je podnela grupe od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović.
Mi smo predloženim amandmanom pokušali da iskoristimo priliku, s obzirom da ste vi vršili amandmanske intervencije na pomenuti član. U stavu 2. članu 61. reč "nadležne službe" zamenjujete sa "Javno preduzeće za skloništa" i da dodajete novi stav 4. Mi smo na osnovni Predlog zakona, ne na izmene i dopune, pokušali da isti ovaj član uozbiljimo, s obzirom da to nije urađeno prilikom donošenja osnovnog zakona i da su stavovi 2. i 3. dodatna komplikacija za produžavanje, odnosno za postupke izdavanja građevinskih dozvola i drugihdokumenta neophodnih za gradnju, uvođenjem obaveza u ovom članujavnom preduzeću za skloništa i njegovog postupka, odnosno učestvovanja tog preduzeća u postupku izdavanja građevinskih dozvola. Mislimo da svi drugi nadležni organi koji se bave ovom problematikom su sasvim dovoljno stručni i imaju kapaciteta a i obavezu da se bave ovim poslom problemom. Tako da, još jedna papirologija u Srbiji koja je na 97 mestu u Evropi, po pitanju izdavanja građevinskih dozvola i komplikacija procesa, a na sto šezdeset i nekom mestu u svetu po pitanju investicija. Mislimo da ovaj zakon nema razloga da dodatno komplikuje već jedan proces koji traje 257 dana u Srbiji. Znači, neophodno je 275 dana da dobijete bilo koju građevinsku dozvolu. Uvođenjem javnog preduzeća za skloništa u ovu proceduru, verovatno će taj rok biti pomeren i na nekih 300 dana i samim tim bićemo na zadnjoj lestvici i po pitanju i nekih afričkih zemalja, investicija, građevinskih dozvola i svega.Zahvaljujem.
Na član 19. amandman je podnela grupe od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč želi gospodin Mićo Rogović.
Članom 64. zadnji stav, stav 7. - skloništa iz stava 5. ovog člana mogu se izdavati u zakup u mirnodopskim uslovima. Već sam to u prethodnom delu rasprave naglasio. Nadam se, da ste se vi pitali kao ljudi koji sprovodite zakone i susrećete se sa problemima prilikom sprovođenja zakona na terenu, da biste usvojili amandman. Nemoguće je da izdate sklonište u mirnodopskim uslovima i da ga koristite za vanredne situacije. Niko ne najavljuje vanrednu situaciju. Ona se dešava odjednom, kao i ratne situacije. Kako će iz tog mirnodopskog uslova, gde su određena skloništa, skladišta, recimo, iskorišćena za skladišta nekih privrednih društava, preći u upotrebu za ista skloništa za vanredne situacije? Potreban je neverovatan period u svemu tome. Imamo iskustava, nažalost, iz 1999. godine, kada su bili neki ratni uslovi i situacije, da nismo imali robne rezerve, da nismo znali ni gde su nam skloništa, ni skladišta i da smo ih teško upotrebljavali, pogotovo, ako su bila uzurpirana ili data nekome na korišćenje. Zato je zbog operativnih stvari i vaše službe bilo neophodno da prihvatite ovaj amandman, jer će ovaj proces sam po sebi dovesti do situacije da se ista skloništa ne mogu koristiti u trenutku proglašavanja odluke o vanrednoj situaciji, a nedaj Bože, i u ratnim situacijama i ratnim uslovima. Zahvaljujem.
Na član 21. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođo Radeta, izvolite.
danas bi trebalo da se obeležava druga godišnjica donošenja ovog zakona. Tačno na današnji dana 2009. godine je donet ovaj zakon. Odložena je njegova primena za šest meseci i posle godinu i po dana imate vi, koji primenjujete ovaj zakon, niz primedbi na ovaj zakon i podneli ste Predlog za izmene i dopune Zakona. Mi u SRS smo svoje primedbe na ovaj zakon iznosili i onda kada je zakon donošen i iznosimo ih i sada kada vi želite da ga menjate i dopunjujete. U tom smislu je i amandman na član 21. koji je zapravo izvorno član 113. U svom drugom stavu, član 113. govori o popuni i materijalnom opremanju. Ranije ste u članu 113. napisali da na dužnost menadžera a sada je to poverenik zaštite, u jedinicama civilne zaštite i u privrednim društvima i drugim pravnim licima, raspoređuju se zaposleni u tim privrednim društvima i pravnim licima. Mi smo rekli da nam je neprihvatljivo da umesto menadžera bude reč poverenik, već da tu treba da bude neki rukovodilac. Gledajte sada svoje sopstveno obrazloženje. Opet dokaz, pretpostavljam, da vi koji sedite ovde ovo radite, jer sigurno se ministar ovim ne bavi, ali dokaz da ne pročitate ono što ponudite narodnim poslanicima. Ovo je zaista neodgovorno, pre svega, od Vlade Republike Srbije, i ovo joj nije prvi put. Vlada je svoju neodgovornost prema parlamentu iskazala bezbroj puta i činjenicom da danas nema ministra, i činjenicom da na Odboruza KiM nije bio niko od vladinih predstavnika. Nije bilo ni Cvetkovića, ni Borka Stefanovića, ni Bogdanovića. To je odnos Vlade Republike Srbije prema parlamentu, odnosno prema državi Srbiji. Svoj odnos Vlada prema parlamentu pokazuje i što već tri meseca ne daje izveštaj na interpelacije koje je podnela SRS. Problem je što skupštinska većina to trpi, što skupštinska neće da kaže Vladi – uzmite se u pamet, počnite da radite svoj posao. Ovaj parlament se pretvorio u nešto, a zaista je teško naći u šta ste pretvorili parlament. Samo reda radi predlažete nešto, menjate posle pola godine ili godinu dana, a onda se hvalite kako ste usvojili ovoliko ili onoliko zakona. Važno je da pratite vaše evropske prijatelje koji nas uništavaju, i državu, i narod, i streljaju Srbe na KiM. Ne dozvoljavate da se o tome raspravlja u parlamentu. Ne dozvoljavate da se kaže ni jedna reč o tome. Upozoravate – izašli ste iz teme dnevnog reda, prekoračili ste vreme itd. vi ste ubili demokratiju u Srbiji. Ubili ste demokratiju u Srbiji. Vraćam se sada na obrazloženje Vlade Republike Srbije zašto naš amandman nije prihvaćen. Kažete – iz razloga što poverenik predstavlja adekvatniji naziv od rukovodioca. Izvinite, reći da je nešto adekvatnije, nije argument. Mi nismo budale i hoćemo da se ozbiljno ophodite prema poslanicima SRS. Ovde radimo vrlo ozbiljno svoj posao. Zastupamo državotvorne interese i interese građana Republike Srbije. To što Vladi smeta i vladajućoj većini, što mi danima insistiramo na tome, da se konačno otvoreno porazgovara o KiM, i da se vidi, da se zaustavi izdajnička politika Borisa Tadića, to je nešto na šta mi niti možemo, niti želimo da utičemo. Mi iznosimo stavove SRS, koji su apsolutno identični stavovima većine građana Srbije, a u svakom slučaju, svih Srba sa KiM. Dalje kažete – smatrate da bi uvođenjem naziva rukovodilac, dovelo do različitih shvatanja institucije poverenika civilne zaštite i njihovih zadataka. Ovaj ko je ovo pisao, da objasni šta je hteo, pa da kažemo – svaka čast. Vrhunac, izvinite, gluposti je taj što kažete da, pored toga, institucija poverenika civilne zaštite je definisana u članovima 96. i 97. Zakona. Prvo pitanje je – ako je to tako, kako je onda moglo da vam se desi da imate menadžera umesto poverenika? U šta ste gledali pre dve godine kada ste donosili zakon? Druga stvar, vi menjate zakon. Predlažete izmene zakona, a zašto onda i mi ne možemo da predložimo izmene zakona? Vi predložili u ovom vašem smislu mi u ovom našem. Koji vam je argument ovo što ste ovde napisali? Nema argumenta gospodo SRS nikada ni od koga ne traži da ne poštuje zakon. Ako to piše u ovom članu zakona, mi kažemo da i to treba da se menja. Mi se zalažemo kod donošenja zakona, da svojim amandmanima pokušamo da ubedimo vladajuću većinu da donese zakone koji će biti koliko-toliko primenjivi, za razliku od većine zakona koje je ovaj parlament u poslednjih 11 godina usvojio, i mi se trudimo da našim amandmanima skrenemo pažnju da je parlament u obavezi da donosi zakone u interesu svih građana Republike Srbije,a ne u interesu nekoliko činovnika tzv. EU. Zato mi hoćemo da vam skrenemo pažnju… (Predsedavajući: Vreme gospođo Radeta.) Da li smo potrošili vreme? Dobro, onda samo jednu rečenicu. Izvinite. Mi ne insistiramo da se zakon krši, naprotiv, insistiramo da se poštuje zakon, insistiramo da se poštuje Ustav, insistiramo da Ustav poštuju Slavica Đukić Dejanović i Boris Tadić i da konačno ovde raspravljamo o KiM. Hvala.
Ovim je sada celokupno vreme, i ovlašćenog i za poslaničku grupu, SRS iskorišćeno. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Jojić.
Gospodo iz Ministarstva, vi predlažete da se u članu 23. po predlogu, a doda u članu 139. važećeg zakona, termin "menadžer" naziv zamenjuje "poverenicima". Znate kako je, ovo je bila moda kada je neko predlagao ovaj zakon. Ta moda je došla sa zapada. Bežite od ove mode. Molim vas, nemojte se držati novotarija sa zapada. Ta vaša služba, odnosno naša služba unutrašnjih poslova, funkcioniše decenijama sa uspehom i ne trebaju nama Amerikanci, Nemci, Englezi, da nam oni pišu zakone jer je običajno pravo u Engleskoj i Americi, pogotovu u Americi, šerifsko pravo. Ovde je nešto drugo. Ovde su druga pravila, drugo ponašanje, drugi običaji. Tamo imate, pre svega, ljude koji se bave svim i svačim a ovde su ljudi, u ovoj Srbiji, koji imaju sopstvena pravila i sopstvenu kulturu. Nemojte preuzimati kulturu šerifa sa zapada. To nama ne treba jer je Srbija zemlja sa razvijenom demokratijom, sa postojanjem blizu hiljadu godina kao savremena država i nama treba sada kaubojska Amerika koja nema toliko starosti koliko ima jedan manastir u Srbiji da nam oni pišu zakone, a s druge strane, proterajte agente i obaveštajce i oficire za vezu iz Ministarstva unutrašnjih poslova i odbrane.
Zahvaljujem gospodine Jojiću. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman koji je na član 24. podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Za reč se ne javlja niko. Na član 24. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite gospođo Radeta.
Član 24. odnosi se na član 114. osnovnog zakona koji zapravo govori o kaznenim odredbama, odnosno o prekršajima protiv pravnih lica. Najpre moram da kažem da je za SRS uvredljivo obrazloženje Vlade, da naš amandman nije prihvaćen zato što je prihvaćen amandman tamo neke grupe građana koji ovde sede. Predložili ste u vašem tekstu da se kazni jedan od prekršaja novčanom kaznom od 100 hiljada do milion dinara privredno ili drugo pravno lice koje, između ostalog, ne uplati naknadu u visini 2% od ukupne vrednosti građevinskog dela objekta. Mislili smo da je ovo previsoko i da treba ova visina da se smanji na 1%. Apsolutno je dobro što ste imali predloženu ovu kaznenu odredbu, ali nam nije jasno zašto ste prihvatili amandman gde se briše ova kazna. Izgleda da ste se poveli za ovim naprednjacima koji, već vidimo danas u medijima kako će oni rešavati eventualne prekršaje, krivična dela itd. Član njihovog predsedništva Vladimir Cvijan je advokat, pišu mediji, Joce Amsterdama. Najavljuje taj Cvijan da, kada dođe nova vlast, da je onda Joca Amsterdam spreman da, nakon što budepušten, gradi novi most tamo gde mu ta nova vlast bude rekla. Dakle, oni već prave dilove sa kriminalcima i onda se hvale koliko će oni para dovesti u Srbiju. Nije moguće da ste vi iz vlasti prihvatili ovaj amandman zato što vam odgovara način komunikacije napredne stranke i kriminala.
Zahvaljujem. Vreme je isteklo. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman koji je na član 25. podnela grupa od 21 poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Buha.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, vidite kako iz jednog pravnog propusta vlast izvlači korist. Očito je u pitanju neznanje, a ja ću pokušati u ova dva minuta da objasnim zašto je neznanje. Neznanje je zbog toga što vi u kategoriji ugovornog prava ubacujete odgovornost za prekršaje. Zbog javnosti moram reći da je pokušaj predlagača ovih izmena i dopuna zakona o vanrednim situacijama bio da se ugradi u član 45, odnosno 25. u Predlogu zakona, da se ubaci prekršaj i to prekršaj fizičkog lica, odnosno investitora ukoliko ne uplati naknadu od 2% ukupne vrednosti građevinskog dela objekta. Prema zakonu, investitor ima mogućnost da izgradi javno sklonište ili da plati 2% od ukupne vrednosti. To je ugovorna obaveza. Znači, ukoliko ne radi javno sklonište, uplaćuje 2% građevinske vrednosti, pravi se ugovor i postupa u skladu sa odredbama ovog ugovora. Nema tu prekršaja. Uočavajući sve to, vi ste prihvatili, tražeći izlaz u svemu ovome, jer je očito da ste pogrešili, a naša intencija nije bila u tome. Naša intencija je bila u tome da pomognemo investitoru, pomognemo građanima koji ulažu vlastita sredstva i vrše određene građevinske radove. Zašto je to neophodno? Zbog položaja mesta i položaja građevinske industrije i gradnje u celini. Ova država je 2008. godine izgradila 20.000 stanova, 2009. to je palo na 4.000, 2010. godine svega 2.000. Ove godine je verovatno manje od 2.000. Tu nam je građevinska industrija. Uništili ste građevinsku industriju. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Buha, vreme je isteklo. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Ovim bi završili prepodnevni deo sednice, pa ću ja sada da odredim pauzu u trajanju od jedan sat. Nastavljamo u 14,00 časova, kada će tu biti i ministar koji se izvinio u međuvremenu. Danas ćemo raditi do okončanja 3. tačke dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Hvala na saradnji u prepodnevnom delu. Ministar dolazi u 14,00 časova. Prihvaćene su sugestije i ja se u njegovo ime izvinjavam.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu, pretresom u pojedinostima treće tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POLICIJI. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić i Dragan Šormaz, zatim, zajedno narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović, narodni poslanik Milorad Krstim, Vjerica Radeta, Momir Marković, Vitomir Plužarević, Nataša Jovanović, Nemanja Šarović, Sreto Perić, Dragan Stevanović, Gordana Pop Lazić, Petar Jojić, Filip Stojanović, Dušan Marić, Mirko Munjić, Aleksandar Martinović, Milan Avramović, Božidar Delić, Zoran Krasić, Milorad Buha, Đorđe Milićević, Zlata Đerić, Miroslav Markićević, Srđan Spasojević i Aleksandra Janković. Primili ste i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima, kao i izveštaj Odbora za odbranu i bezbednost. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Amandman kojim se ispred člana 1. dodaje novi član 1. podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Na ovaj član smo podneli amandman, kao što je pročitano, gde se dodaje novi član koji glasi: "U članu 4. Zakona o policiji, u stavu 2. tačka 2) briše se". Naime, u načelnoj raspravi smo već izneli naše mišljenje da je ovaj predlog zakona izgleda pisan, ne izgleda, nego tako se čini, dosta na brzinu i zbog učestalih štrajkova više policijskih sindikata, nekad svi zajedno, nekada pojedinačno, koji treba da reše neke probleme na koje su oni ukazivali. Realno, mnogi ti problemi zaista i postoje, ali nama u poslaničkoj grupi Napred Srbijo se čini da neka rešenja idu toliko daleko da krše neke druge zakone koji regulišu tu materiju, pre svega o radnim odnosima, stažu, beneficiranom radnom stažu itd. Isto tako i da će u krajnjem slučaju nepotrebno opteretiti sam budžet MUP, pa umesto za neke druge poslove i obaveze koje su potrebne MUP, pre svega u obnavljanju tehnologije, a i što se tiče samog osposobljavanja policajaca da rade, što se tiče njihove opreme itd. Ako usvojite ovakav predlog izmena i dopuna zakona doći će do toga da će se ponovo trošiti novac neracionalno, a i sa druge strane na neke stvari koje zaista nisu u skladu sa mnogim drugim zakonima. Mi smo, na primer, predložili da se ovaj član izmeni. Nažalost, Vlada nije prihvatila ovaj amandman, jer je propisano da se policijskim službenicima smatraju i zaposleni u MUP koji obavljaju poslove protivpožarne zaštite i razne administrativne poslove, kao što je vođenje evidencije, izdavanje dozvola i drugih dokumenata, i drugi zaposleni koje ministar može ovlastiti da obavljaju policijske poslove. Poslovi pobrojani u ovoj tački bitno se razlikuju od poslova policajaca i nema razloga, odnosno nije prihvatljivo da se oni sa njima izjednačavaju. Stavom 3. je propisano da su sve to poslovi na kojima je velika opasnost po život i zdravlje, kao i da odgovornost i težina prirode i posebni uslovi rada bitno utiču na smanjenje radne sposobnosti. Prema Zakonu o penzijsko-invalidskom osiguranju taj beneficirani staž se priznaje, postoji u tom zakonu i definisan je jasno. Ovo je sada drugačija definicija od onoga što piše u tom zakonu, a to je da su to naročito teški, opasni i štetni poslovi po zdravlje. Teško da se može prihvatiti taj stav, tj. stanje koje vi nudite ovim predlogom izmena i dopuna zakona, da je izdavanje dokumenata ili vođenje evidencije takav posao. To bi onda značilo da tako nešto onda trebaju da imaju i šalterski radnici u pošti ili službenici u EPS. Čak mogu da pomislim da je, recimo, opasnije radno mesto šalterskim radnicima u pošti ili u EPS nego u policiji. U policiji su zaštićeni, nalaze se u zgradi policije. Svi znamo da ovde ovi rade sa mnogo novca, može biti oružane pljačke, može biti svačega, a onda oni nemaju ova prava koja vi nudite. Trebalo je to precizirati. Znam da je sada sa sindikatima teško razgovarati, jer su i ti šalterski radnici članovi policijskog sindikata, ali mora se to razdvojiti, jer na ovaj način, ako oni budu imali beneficirani radni staž, to će definitivno odmah opteretiti državni budžet i čitavu tu priču koju imamo oko penzija. Zbog toga mislimo da je prihvatljivo čak i za sindikate da se ovo izmeni i da se zna tačno. Policajci, naravno, ali službenici i ostali, kao i vatrogasci, naravno, to nije sporno, jer im to pravo pripada i po ovom zakonu o penzijsko-invalidskom osiguranju, bez obzira što oni ne mogu da dobiju status policijskih službenika jer ne obavljaju policijske poslove. Vatrogasci ne obavljaju policijske poslove i zbog toga je pogrešno ovim zakonom im davati status policijskog službenika. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je tri minuta od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Petar Jojić.
Što se tiče ovog amandmana koji smo podneli na član 1. tačka 16), mi smo predložili da se ovde to uredi posebnim aktom ministra policije. Iz predložene formulacije nije jasno o kakvom se smeštaju, o kakvoj se ishrani radi, kome je sve to namenjeno. Tako data odredba mogla bi se tumačiti kao dužnost Ministarstva da obezbedi smeštaj i ishranu svim zaposlenima u MUP-u, pa i onima koji su u tom pogledu obezbeđeni. Zašto je potrebno postaviti izvesne ograde? Dato obrazloženje Vlade je apsolutno neprihvatljivo. Kaže, tu se nabrajaju poslovi koji spadaju u delokrug rada unutrašnjih poslova, ali se ne pravi razlika. Znači, svima. Pa čak i oni koji imaju istambeno pitanje rešeno, znači i to treba sad rešiti, i njima još jednom. Zato mislimo da nije dosledno odredba predviđena ovim amandmanom, bez obzira što vi, gospodo, nećete ovde da učestvujete u uopšte prihvatanju ovih amandmana, ali radio sam u toj službi, znam razliku, kakva je razlika između onih koji su ovlašćeni i koji nisu ovlašćeni, kojima treba regulisati određene stvari, kojima ne treba, kojima treba obezbediti ishranu, kojima ne treba i kada. Dakle, gospodo, bolja je formulacija ova koja je predviđena ovim amandmanom. Zbog toga smatram da ima mesta da vi ovaj amandman prihvatite, jer će na taj način da bude uspostavljena ravnoteža među radnicima koji rade u MUP-u.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Petar Jojić.
Što se tiče amandmana na član 2. u tački 8) posle reči: "granice" dodaju se reči: "Republike Srbije". Gospodo, danas je predsednik Republike izdao nalog da se Srbi sa barikada povuku da bi mogla ova mafija KFOR-a da prodre do Beograda. SRS ne prihvata takav stav. Radi se o državnoj granici, ne između KiM i Srbije, jer KiM je samo pokrajina. Državna granica jeste granica između Srbije i Albanije. To SRS, pre svega, želi da napomene. To je granica koja je predviđena međunarodnim pravom i normirana. Postavlja se pitanje zašto srpska Vlada nije poštovala Rezoluciju 1244? Trebalo je da vojska i policija idu na granicu između Albanije… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas, kada vas podsetim da kršite odredbe Poslovnika Narodne skupštine, da saslušate zašto to činim. Dakle, u obavezi ste da u pretresu u pojedinostima govorite o tački dnevnog reda.) Govorim o granici, a u pitanju je član 2. tačka 8), gde sam posle reči: "granice" predložio da to bude: "granice Republike Srbije". Nije mi jasno zašto predlagač ima dilemu povodom ovog amandmana. Postavlja se pitanje čija je to onda granica? Državna granica između Srbije i Albanije i ništa više. Zato smatram da je ovaj amandman nužno usvojiti. Gospođo predsedavajuća, ovde nema ministra, jer bi ipak trebalo ministar na ove stvari da odgovara narodnim poslanicima…
Narodni poslaniče, narodni poslanici bi morali da čitaju odredbe Poslovnika koje propisuju način rada na sednici, pa vas molim da svoja izlaganja i obrazlaganja amandmana koje ste podneli usaglasite sa odredbama Poslovnika koje propisuju na koji način i šta može da se govori kada je u pitanju pretres u načelu ili pretres u pojedinostima, kao i o tome šta i na koji način na sednici Narodne skupštine zastupa ministar, koji ima pravo da bude delom sednice i na drugim poslovima, kao i svaki drugi učesnik sednice. Takođe molim narodnog poslanika Sretu Perića da ne dobacuje. To isto podrazumeva kršenje Poslovnika Narodne skupštine. Pravila važe za sve nas. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Petar Jojić.
Kada je u pitanju član 3. stavovi 3. i 4. se brišu, a mi predlažemo da se u stavu 5. koji postaje stav 3. reč: "ministar" zamenjuje rečima: "Vlada na predlog ministra". Radi se o vrlo važnim pitanjima, jer kako to reguliše član 3. stavovi 3. i 4, kada je upotreba policije i kada je u pitanju međunarodna saradnja. Ta međunarodna saradnja policije, po mišljenju SRS, ovako kako se predviđa, apsolutno je nepotrebna. Ta saradnja, pre svega, podrazumeva da se borimo protiv terorizma, protiv kriminala, narušavanja bezbednosti granice, uspostavljanje zajedničkih radnih tela. Postavlja se jedno pitanje – da ne prođemo kao sa Perišićem. Najbor u Lipovačkoj šumi. Vidite, ovde se predviđa oficir za vezu. Mislimo da taj oficir za vezu uopšte nama nije potreban. Nama oficiri za vezu u Službi bezbednosti apsolutno nisu potrebni. Postavlja se pitanje ko će da pripremi i obuči naše pripadnike koji treba da idu, recimo, Avganistan, Pakistan, Mongoliju itd? Za koje svrhe i koje ciljeve? Da li da oni tamo štite …
Zahvaljujem, dva minuta. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Član 140. Ustava Srbije kaže da se Vojska Srbije može upotrebiti van granica Republike Srbije samo po odluci Narodne skupštine Republike Srbije. Sada će neko reći za naš amandman, koji smo podneli, da isto to piše, naravno, u Ustavu ne piše, ali smo tražili da se u ovom članu reči: "Vlada, na predlog ministra" zamene rečima: "Narodna skupština, na predlog Vlade". To je apsolutno logično. Čudi me da iskusni ljudi, a dosta iskusnih parlamentaraca sedi u Odboru za odbranu i bezbednost, nije ovaj amandman prihvatilo, ako već nije Vlada. Ako već Narodna skupština to već odlučuje za vojsku, prosto je neverovatno da odlučuje i za policiju. Reći ću vam iz mnogih primera. Recimo, mi smo ovde načelno zauzeli neki stav da prihvatamo da učestvujemo u onim misijama koje organizuju UN, a ne NATO pakt. Recimo, "Ajsaf misija" u Avganistanu je misija UN, ali tamo rukovodi i radi NATO pakt. Tamo postoji i takođe i policijska misija koja je u okviru te Ajsafove misije. Znači, policajci idu tamo isto onoliko koliko idu i vojnici. Može se dogoditi da Skupština bude protiv toga da naši vojnici učestvuju u Avganistanu, to je tačno, ali da onda ministar i Vlada donesu odluku da u toj misiji učestvuju policajci zato što Narodna skupština o tome ne odlučuje, jer je bila greška u pisanju Ustava i neko to nije stavio. Ne moramo da uzimamo Avganistan kao primer, imamo druge primere, imate mnoge misije u mnogim državama gde su zaista misije UN bez učešća NATO pakta, ima država članica, itd, ali ne rukovodi time NATO pakt, gde imamo i vojnu i policijsku misiju. Zamislite situaciju da recimo u Kongu ili Sijera Lioneu je misija, parlament raspravlja o tome da vojska učestvuje, a Vlada donosi odluku da policija učestvuje ili ne učestvuje u istoj misiji. Zbog toga je trebalo ovaj amandman prihvatiti, bez obzira što tako u Ustavu ne piše, što je bila greška onda kada smo donosili Ustav i nismo napisali da za policijske snage treba da odlučuje Skupština o učešću u mirovnim operacijama. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Milorad Krstin. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao i u ovom amandmanu, s obzirom da stoji obrazloženje da je cilj amandmana poboljšanje teksta zakona, ali da iskoristim prisustvo, vidim da priča na mobilnom, gospodina Babojevića i da mu kažem da možete donositi zakon na svakih pet minuta kada imate recimo policijske uprave u Subotici i načelnika policijske uprave, gospodina Mucalja, sa svojim inspektorima kojima treba četiri godine vremena da se upre od strane i unutrašnje kontrole policije, na čelu sa gospodinom Radovićem, sa gospodinom Premovićem, savetnikom ministra, pa da ništa ne urade povodom predmeta, a reč je o "Herbakopu", firma koja je oštećena na osnovu lažne lične karte, osam i po miliona 2007. godine. Evo, četvrta godina, još ništa nije urađeno. pored svih nastojanja ovih pomenutih ljudi, znači gospodina Premovića, savetnika ministra policije, gospodina Radovića, načelnika policijske uprave, ništa se ne radi po predmetu. Znači, oštećena je firma "Herbakop" iz Velenaca, vlasnika Srbe Đurića, a vrednost je osam i po miliona, tada 100.000 evra. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, u kakvoj je to vezi sa vašim amandmanom koji glasi da se u stavu 4. posle reči "aktom" dodaju reči: "Vlade na predlog"?) Stvarno ne mogu da razumem da vi nećete da shvatite da ja pričam. Načelnici uprava, ima ovde u stavu 3. jedna tačka, posle reči: "načelnici uprava" dodaju se reči: "i komandanti specijalnih jedinica policije". Ne mogu da završim. Počeo sam sa načelnicima uprava i hoću da završim ono što treba narod da zna. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ono o čemu ćete obavestiti javnost i nas mora biti u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine, dakle, o amandmanu.) Da li ovde piše načelnici uprava, u članu 3. stav 1? (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vaš amandman glasi - U članu 5. u stavu 3. reči: "rukovode i", brišu se. U stavu 4. posle reči "aktom" dodaju se reči: "Vlade na predlog", pa vas molim, imate još 30 sekundi za obrazlaganje amandmana.) Mislim da sam jasan i glasan, da ukazujem na propuste koji će se desiti ako naši amandmani ne budu prihvaćeni.
Sada vas upozoravam, o amandmanu. Vrlo pažljivo slušam svakog narodnog poslanika i reagujem samo onda kada mene Poslovnika Narodne skupštine obavezuje na to da reagujem. Ako mislite da možete da povežete, podsetim vas da povežete primer kojim ste hteli da obavestite javnost sa vašim amandmanom. Pošto ne možete, onda vas upozoravam da u sledećem slučaju mene vi prisiljavate i obavezujete da vam izričem mere opomene zbog nepoštovanja Poslovnika Narodne skupštine i odlučnosti da pokažete da vi možete da kršite bez kazni ono što drugi poslanici moraju da poštuju ili da krše uz kaznu. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, poštovani građani Srbije, na početku diskusije u pojedinostima o amandmanima na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji izražavam zadovoljstvo što su od podnetih 10 amandmana NS četiri prihvaćena, ali smatramo da je imalo prostora da se još neki amandman prihvati, pre svega iz razloga što uvek podnosimo amandmane koji zaista treba da poprave zakon i u ovoj situaciji, kod člana 5. stav 4, posle reči: "bliže se uređuje aktom ministra" tačka se briše i dodaju reči: "koji donosi uz saglasnost Vlade". Obrazloženje za ovaj amandman građani Republike Srbije pamte određene jedinice koje MUP je ranije formiralo i najčešće su to shvatili kao da je neka vrsta Pretorijanske garde. Ne sporeći potrebu da MUP formira specijalne jedinice policije, smatramo da Vlada treba da da prethodnu saglasnost na akt ministra unutrašnjih poslova kojim se bliže uređuje organizacija i funkcionisanje, kao i status pripadnika ovih jedinica. Na ovaj način bi se izbegla prevelika koncentracija ovlašćenja u rukama jednog čoveka. Razlog zašto je ovaj amandman NS odbijen je povezan sa nekim prethodnim članom, a to obrazloženje prepisano je kao što je i za prethodni amandman isto odbijeno. Znači: "Amandman se ne prihvata iz razloga što u drugim odredbama Zakona o policiji je već propisano da na akte o unutrašnjem uređenju MUP-a Srbije saglasnost daje Vlada". Mišljenja smo da bez obzira na ovo obrazloženje da u zakonu, ako je već takva procedure, i znamo da određeni zakoni moraju da prođu Vladu, smatramo da je celishodnije da u samom zakonu bude prihvaćeno ovakvo rešenje kakvo je NS dala, odnosno da se akti ministra koji donosi određeni akt ili u ovom slučaju Predlog zakona koji to definiše mora da bude uz saglasnost Vlade. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman sa ispravkom od 29. novembra 2011. godine zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Slično kao i prethodni kolega, jednostavno smo tražili da se u ovom članu reči: "aktom ministra" zamenjuju rečima: "uredbe Vlade". Smatramo čak da je ovaj predlog kakav stoji u izmenama i dopunama Zakona neustavan, apsolutno nije u skladu sa Ustavom i to smo napisali u našem obrazloženju. Nije prihvatljivo da se organizacija i funkcionisanje specijalnih jedinica policije i status njenih pripadnika uređuje aktom ministra. Zašto? Zato što u toj spornoj odredbi piše da ta pitanja se bliže uređuju aktom ministra. Međutim, sam zakon ne sadrži nikakve odredbe o organizovanju i funkcionisanju specijalnih jedinica policije, tako da bi se aktom ministra u suštini ovo samo pitanje izvorno uređivalo, a to ministar po Ustavu nema pravo da radi, to može da radi Vlada Republike Srbije. Znači, to bi moglo samo da bude Uredbom Vlade regulisano, a nikako nekim atom ministra. Zahvaljujem.
Na član 7. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman. Zakonodavni odbor se nije izjasnio, pa je amandman u pretresu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Reč ima narodni poslanik Filip Stojanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman u ime SRS na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Predlažem da se član 8. briše, jer rešenje iz osnovnog zakona je bolje od predloženog. Znamo da na osnovu Rezolucije Saveta bezbednosti 1244 nadležni državni organi imaju pravo, a i obavezu da obezbeđuju državnu granicu između Srbije i Albanije sa svojim oružanim snagama. Međutim, Vlada Srbije od 1999. godine do današnjeg dana ništa nije preduzela niti izrazila spremnost da u skladu sa Rezolucijom 1244 našu granicu sa Albanijom obezbedi. Kada je u pitanju obezbeđenje državne granice Srbije sa susednim državama, ističem da Srbija nema utvrđene granice sa Albanijom, Makedonijom i Hrvatskom samo zbog nesposobne i neodgovorne Vlade. U međunarodnim odnosima pojam granice se vezuje za državu i označava liniju koja deli teritoriju jedne države od teritorije druge države. Povreda državne granice predstavlja povredu suvereniteta dotične države i zabranjena je međunarodnim pravom. Sa stanovišta međunarodnog prava, granice predstavljaju linije do koje se prostire vlast, odnosno suverenitet jedne države. Prelazak preko državne granice obavlja se u skladu sa graničnim režimom koji država utvrđuje svojim unutrašnjim pravnim propisima. Pitam vas – ko to hoće protivno Ustavu Republike Srbije i međunarodnim pravom da uspostavlja državnu granicu između Srbije i pokrajine KiM? Ako misle da mogu Borko Stefanović, Goran Bogdanović i njima slični, grdno se varaju i to im neće uspeti. (Predsedavajuća: Imate još dve sekunde da obrazložite amandman i da ne kršite odredbe Poslovnika.) Predlažem da usvojite ovaj moj amandman, jer on poboljšava tekst zakona i bolje reguliše obezbeđenje granice. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 9. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Narodni poslanik Dragan Šormaz ima reč. Izvolite.
Mi smo ovde predložili da se reči: "ili ugrožava" brišu u ovom članu. Naime, ovim propisivanjem da policija može zadržati ili, jasnije rečeno, uhapsiti lice koje ugrožava javni red i mir, praktično se daje pravo policiji da vrši preventivna hapšenja. O tome smo govorili i u načelnoj raspravi. Lica koja nisu počinila nikakvo kažnjivo delo, jer treba prekršiti javni red i mir, treba prekršiti zakon, a ne ugroziti. Onda bi policija mogla to da radi po sopstvenoj slobodnoj proceni da bi ta lica mogla da učine neko delo. Preventivno sam privođen, dvocifren je broj puta 90-ih u vreme režima Slobodana Miloševića, zato što sam bio predsednik jednog opštinskog odbora opozicione stranke u gradu Smederevu. Stalno su mi preventivno postavljana pitanja – ko vas finansira, a ko finansira Otpor? Šta ćete da radite vi ako nikad nikakvo kršenje zakona nisam učinio, ali sam po mišljenju policije ugrožavao tadašnji poredak. Tako sad neko može da pomisli da se ugrožava javni red i mir i da krene da preventivno hapsi. Zbog toga mislim da ste takođe pogrešili što niste ovaj amandman prihvatili, jer on je u duhu evropskih integracija, demokratije, slobode o kojima pričamo, pravima građana i mislim da je greška, nadam se da će do dana za glasanje Vlada Republike Srbije prihvatiti ovaj amandman ili barem poslanička većina, s obzirom da su ljudi ipak imali dosta njih sa te strane slična iskustva.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Ovaj amandman su prihvatili i Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost s obzirom da se Zakonodavni odbor nije izjasnio. Ako želi narodni poslanik ima dva minuta da obrazloži amandman. Da li želite reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić.
Ovaj amandman se odnosi na član 10. Predloga zakona, a u vezi je sa članom 77. osnovnog zakona. Podsetiću vas da član 77. reguliše pitanje kome se sve mogu dati brojčani podaci i to brojčani podaci o krivičnim delima, brojčani podaci o prijavljenima i brojčani podaci o oštećenim licima, kao i kome se mogu sve dostaviti lični podaci i u koje svrhe, pa čak i okolnost da se lični podaci mogu u određenim situacijama dostaviti određenim međunarodnim organizacijama. Lični podaci i davanje ličnih podataka je jedno jako osetljivo pitanje. Vi sigurno dobro znate koliko je osetljivo lične podatke davati nekim licima ili nekim organizacijama koje te podatke mogu koristiti u određene svrhe. Pa evo skoro smo imali jedan slučaj kada je, kako se to čulo, jedan ministar nije hteo da dostavi matične knjige šiptarima. Ali rekao bih da je to na neki način zakasnela, ili nakndana pamet, jer mi smo stalno i pričali da matične knjige nipošto ne mogu se dostavljati šiptarima. Međutim, to je kao kad nekome date jednu ruku, pa posle toga povlačite drugu kad hoće da vam uzme jedan prst. Na žalost, vi ste izgleda dali jednu ruku i na žalost, takođe vi ćete izgleda dati i drugu ruku kada je Kosovo i Metohija u pitanju. Ali ta druga ni ta prava koju ste dali, nije vaša i rekao bih da je za vas Kosovo i Metohija već završena stvar. Vi ste Kosovo i Metohiju već prodali, a podsećam to nije vaša babovina.
Narodni poslaniče, molim vas da govorimo o temi dnevnog reda i sada upozoravam i sve druge narodne poslanike kojima je strategija političkog nastupa u raspravi u pretresu da ne govore o dnevnom redu nego da zloupotrebljavaju temu koja duboko zabrinjava sve u Srbiji da će opomene biti izricane bez prethodnih upozorenja, što je praksa koju sam smatrala do sada pristojnom i prihvatljivom za sve nas. Zato što svaki put smatram da je u redu, bez obzira što nije jasno napisano u odredbama Poslovnika, da podsetim narodnog poslanika da ne govori o temi dnevnog reda, da ga upozorim i da onda izreknem opomenu. Pošto je vaša strategija da urušavate ugled Narodne skupštine, da omalovažavate Narodnu skupštinu i da sasvim očigledno svi govorite mimo teme dnevnog reda, onda vas obaveštavam da će ta praksa o podsećanju da ste napustili temu dnevnog reda biti napuštena i da ćemo striktno po Poslovniku izricati kaznene mere za sve koji misle da mogu nekažnjeno i da je politička sloboda kršiti odredbe Poslovnika Narodne skupštine. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Koji ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 11. Predloga zakona izmena i dopuna Zakona o policiji i on se odnosi na član 87. Zakona o policiji i odnosi se na, odnosno član 87. reguliše upotrebu sredstava prinude. Pa se kaže – kad su sredstva prinude upotrebljena u granicama zakonom utvrđenih ovlašćenja isključuju odgovornost. Mada ovo nije precizno definisano, isključuju odgovornost i sredstava prinude se mogu upotrebiti i zavisno sad i od okolnosti u kojima se ona upotrebljavaju. Ovlašćeno službeno lice koje ih je upotrebilo, pa se kaže da je – MUP u obavezi da pruži i besplatnu pravnu pomoć, dakle licu koje je uniformisano i postupalo je u skladu sa dozvoljenim sredstvima prinude, da će mu pružiti pravnu i drugu neophodnu pomoć u tom postupku. To je regulisano i u članu 87. stav 2. i 3. da će pružiti i drugu neophodnu pomoć. Nama ovde nije jasno, odnosno nikome ne može biti jasno na koju drugu pomoć se misli ako se stoji da će biti besplatno pružena pravna pomoć. Koja je to druga pomoć? Pripadnici policije moraju, odnosno njihove nadležnosti prava i obaveze moraju da budu u potpunosti, precizno i jasno regulisani iz jednog prostog razloga. To su lica čije je obavljanje delatnosti podrazumeva jednu opasnu aktivnost, što su izloženi stalnim pritiscima, što su u poslednje vreme, videli ste koliko je bilo i poginulih policajaca, ali mora biti potpuno jasno i precizno regulisano koju pomoć ministarstvo. I neću da pitam, zbog čega nema ovde predstavnika Vlade koji bi možda prihvatili amandmane ili rekli nešto više o amandmanima koje smo mi podneli. Naravno i ono što pojedini zvaničnici države Srbije rade i kako …. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.)
Ostajem kod predloga da se ovaj član u Predlogu briše zato što je u odredbama člana 110. važećeg zakona skoro identično sve propisano i da nema potrebe bilo šta dodavati, s obzirom da je u četiri stava sa sedam tačaka odlično bilo propisano članom 110. predloženoga zakona. Ostajem kod tog predloga. Mislim da je to delotvorno i da nema uopšte potrebe nešto prepisivati, dodavati, jer se sa tim ne poboljšava tekst zakona.
Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Ovaj amandman su prihvatili Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost, a Zakonodavni odbor se nije izjasnio, tako da je amandman u pretresu. Narodni poslanik Balint Pastor želi reč.
Gospođo predsedavajuća, poštovani predstavnici Ministarstva unutrašnjih poslova, gospodo narodni poslanici, nije uobičajeno da se govori o amandmanu koji je Vlada prihvatila i koji je podržao i nadležni odbor Narodne skupštine, no s obzirom na činjenicu da se Zakonodavni odbor još nije izjasnio, što će značiti da ćemo mi u danu za glasanje morati kao Narodna skupština da se izjasnimo o tom podnetom amandmanu narodnog poslanika Milićevića, smatram da je celishodno da kažem nekoliko rečenica. Želeo bih da podržim ovaj amandman kolege iz SPS zbog toga što je ovaj amandman plod dogovora koji je postignut između SPS i SVM. Radi se o izmeni odredbe Zakona o policiji koja govori o tome da dvojni državljani ne mogu raditi u Ministarstvu unutrašnjih poslova. Prema ovom amandmanu gospodina Milićevića, odredba će se izmeniti i biće dozvoljeno i dvojnim državljanima da rade u MUP. Time će, sa jedne strane, biti izmenjen još jedan zakon koji je do sada bio diskriminatorskog karaktera, a s druge strane, promeniće se stanje koje nije bilo logično i koje se kosilo i sa određenim rešenjima iz našeg najvišeg pravnog akta, Ustava Republike Srbije. Naime, smatramo da nije logično da, recimo, saobraćajni policajac koji, osim državljanstva Republike Srbije, ima još jedno državljanstvo neke druge inostrane zemlje, ne može da radi u policiji a da, recimo, nema nikakvih smetnji za to da predsednik države, premijer, ministar, narodni poslanik, načelnik generalštaba, ko eventualno poseduje još neko državljanstvo, pored državljanstva Republike Srbije, može obavljati te funkcije koje su mnogo odgovornije od radnog mesta saobraćajnog policajca. To jednostavno nije logično ako predsednik Republike koji je, po Ustavu, i vrhovni komandant oružanih snaga, ako guverner Narodne banke može da bude dvojni državljanin, a imali smo guvernera godinama koji je bio dvojni državljanin, no, moram da kažem da u tome ne vidim ništa sporno i ništa negativno, ako nema smetnji da načelnik Generalštaba bude dvojni državljanin i da obavlja tu funkciju, onda ne vidim razloga za to da "običan" saobraćajni policajac koji ima državljanstvo još neke države bude na tom radnom mestu. Po Ustavu Republike Srbije, stav 3. člana 60, svima su pod jednakim uslovima dostupna sva radna mesta. Mislimo da je ovo rešenje, koje je zabranjivalo dvojnim državljanima da rade u MUP, bilo u suprotnosti sa ovom odredbom Ustava Republike Srbije. No, do sada važeći Zakon o policiji je donet 2005. godine i sada smo postigli dogovor, kao što sam malopre rekao, sa ministrom Dačićem, predsednikom SPS, da se ova odredba izmeni i mislim da će biti vrlo dobro što će dvojnim državljanima omogućeno da rade u MUP. Pretpostavljamo da su i dosada dvojni državljani u praksi mogli da rade u MUP. Svi poznajemo ljude koji su policajci a pored državljanstva Republike Srbije, poseduju i državljanstvo BiH iliRepublike Hrvatske, a radili su u MUP ali, sa druge strane, u odnosu na državljanstva nekih država to je bilo zabranjeno. Ovim rešenjem su pre svega pripadnici nacionalnih manjina bili onemogućavani da se zaposle u MUP. Ako nam je zajednička namera, a želeo bih da se nadam da jeste, da što više pripadnika nacionalnih manjina rade u policiji, MUP, onda nije korektno te ljude stavljati pred izbor da li žele radno mesto ili žele državljanstvo još neke države. Republika Srbija zabranjuje svojim državljanima da imaju državljanstvo bilo koje druge države. Ako se ovaj amandman usvoji i u danu za glasanje onda će se uraditi ogroman korak u interesu toga da ovaj zakon ne bude diskriminatorskog karaktera i Srbija će se moći pohvaliti time da i dvojnim državljanima omogućava rad u MUP. Želeo bih da vas podsetim da u našem okruženju ima država koje, nažalost, sada u 21. veku svoje državljane lišavaju originalnog državljana zbog toga što ti ljudi primaju državljanstvo neke druge države. Takvu praksu, nažalost, ima i Republika Slovačka. Tamo slovačkim državljanima koji imaju prebivalište na teritorije Republike Slovačke oduzimaju državljanstvo Republike Slovačke ako prime državljanstvo Republike Mađarske, a u Srbiji ne samo da to nije slučaj, nego će dvojni državljani moći da rade u policiji. Želeo bih da apelujem na svenarodne poslanike da ovaj amandman kolege Đorđa Milićevića podružite u danu za glasanje.
Iskorišćeno je sedam minuta i 30 sekundi od vremena predsednika poslaničke grupe. Na član 13. amandman su zajednopodneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman. Zakonodavni odbor se nije izjasnio, pa je amandman u pretresu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman su zajednopodneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici Vlade, evo jednog amandmana na član 14. gde smo zatražili da se posle reči : " sporazumom rukovodilaca i uz" dodaje se reč: "pisanu". Na prvi pogled se može reči da je to jedan tehnički amandman, ali u principu jasno potvrđuje i precizira šta treba da stoji. U pitanju je jedna reč, ali smatramo da zakon treba da bude maksimalno precizan, da ne ostavlja prostor za pretpostavke. Smatramo da je na ovom mestu potrebno eksplicitno naglasiti da je saglasnost lica koja se preuzima data u pisanoj formi. Mislim da nemate razlog da odbijete ovaj amandman. Suštinski zaista popravlja ovaj zakon. Mislim da ćete na ovoj sednici, žao mi je što ministar nije tu, mislim da bi on ovaj amandman prihvatio.
Na član 14. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pa evo rekao bih da obrazloženje koje je dao malopre kolega Pastor za ovaj amandman na član 12. dosta je slično sa ovim, samo što moram reći da to što će taj amandman biti prihvaćen ne znači da će zakon biti, izmene i dopune zakona dobre ili da neće biti diskriminatorski, ali zaista treba tako nešto podržati, o čemu je pričao kolega Pastor, jer vidite koliko pokazujemo da je sve država Srbija pokušava da bude savremena, a to je jedan od argumenata zašto, recimo, ni Šiptari na Kosovu ne bi trebali da traže nezavisnost i da budu separatisani, nego da uživaju sva prava kojim se daju u državi Srbiji na pravi način, pa možda još i da ih proširimo, za razliku od napomenute Slovačke, ili da vam kažem primer da u policiji i u Nemačkoj, koja je najmnogoljudnija država Evropske unije, ne možete da radite ako šest generacija niste državljanin te države unazad, što naravno nije slučaj nacionalnih manjina, jer ovde ima nacionalnih manjina koji žive 1000 godina na ovom prostoru, što je mnogo više od šest generacija i naravno da pravo na dvojno državljanstvo ne treba da isključuje pravo na rad. Ali, evo, pogledajte sad ovaj član 14. gde mi dajemo amandman. Naime, Vlada je predložila da se posle reči "konkursa" dodaju reči: "ili preuzimanjem iz drugog organa sporazumom rukovodilaca i uz saglasnost lica koje se preuzima". Mi smo to tražili da se promeni, to jest da se ovaj deo potpuno obriše, u stvari dopunili smo potpuno član, gde smo napisali da radni odnos u Ministarstvu se zasniva isključivo putem javnog konkursa i onda smo obrazložili zašto. Naime, potpuno je pogrešno da u vreme kada je policija Srbije od strane Ujedinjenih nacija targetirana kao najkorumpiranija državna služba u Srbiji, sada dodavati još jedan element u zakon koji može doprineti korupciji. Znači, zapošljavanje u javnoj službi bez konkursa, mi smo tako napisali u obrazloženju, je u suprotnosti sa načelom jednake dostupnosti radnih mesta u javnim službama koje je propisano članom 53. Ustava i Međunarodnim konvencijom o ljudskim pravima i slobodama, čija je Srbija potpisnik. Na poštovanju tog načela insistiraju i međunarodne konvencije o sprečavanju korupcije. Jednostavno, ovaj amandman gde se dodaje da može u državi kakva je Srbija, gde nas optužuju da smo partokratska država, da partije o svemu odlučuju, mi treba sada da dodamo mogućnost da se preuzimanjem iz drugog organa, sporazumom rukovodilaca i uz saglasnost lica preuzimaju zaposleni. Samo javni konkurs, to je jedino rešenje za državne službe, gde potpada i policija, ako hoćemo zaista iskreno da se borimo protiv korupcije koja je najveći problem u zemlji. Za to se nadam da će odgovorni poslanici, među kojima je i gospodin Pastor, koji je malopre govorio, pošto je i ovo jedan od takvih amandmana, kao i na član 12, prihvatiti ovaj naš amandman i da ćemo na takav način, ako već Vlada ne želi da se bori protiv korupcije, mi kao parlament pokazati da želimo da stanemo toj najvećoj pošasti po građane Srbije i državu Srbiju na rep. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je minut i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Milorad Buha.
Ovaj član moramo posmatrati sa dva aspekta. Jedan je pravni, a drugi je finansijski. Zbog javnosti ću ga pročitati. U članu 19. stoji ovako – policijski službenik i drugi zaposleni u policiji ne mogu obavljati poslove ili samostalnu i svaku drugu delatnost koje su nespojive sa poslovima policijskog službenika. Ovako kako je nestručno napisano, ispada da bi se neke koje su spojive delatnosti, odnosno spojivi poslovi, mogli obavljati od strane policijskog službenika. Kažem, ovo moramo posmatrati sa pravnog aspekta i ustavno-pravnog aspekta, jer ovim direktno dovodimo u poziciju određene kategorije radnika da ne mogu obavljati određene poslove, što predstavlja i kršenje Ustava i sloboda rada i zapošljavanja. Ali, s obzirom na značaj MUP i poslova koje obavlja policija i policijski službenici i zaposleni u policiji, ne mogu obavljati. Najjednostavnije je trebalo tako da se pravno formuliše. Sada, u mom amandmanu sam tražio brisanje reči: "i svaku drugu". Misli se na svaku drugu delatnost koja je nespojiva sa poslovima policijskog službenika. Vi ste to odbili, odnosno dali ste negativno mišljenje, pa kažete – amandman se ne prihvata iz razloga što bi se prihvatanjem amandmana i jezičkim tumačenjem došlo do zaključka da policjski službenici mogu obavljati i neke druge delatnosti koje nisu samostalne, a što nije intencija odredbe u Predlogu zakona. Nebulozno je ovo obrazloženje, ne stoji to, jer nije bila ni ova namera. Sada, u finansijskom smislu moramo reći da ne izvršavate sve ono što morate kao država prema tim ljudima. Ako im uskratite pravo na rad, onda morate dati adekvatnu…
Dva minuta. Zahvaljujem. Na član 19. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Narodni poslanik Mićo Rogović želi reč. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Samo ću na prethodni amandman, koji je kolega Šormaz iznosio, da iznesem stav SNS. Žao mi je što ministar nije prisutan. Smatram da je izuzetno ozbiljan čovek, iako je ponudio ostavku, odnosno sve svoje funkcije koje je ponudio mandataru, odnosno premijeru, onda je premijer trebalo da bude prisutan ovde, da mi ne bi imali mogućnost sad nekomunikacije, jer su predstavnici Ministarstva našim aktom onemogućeni da učestvuju u komunikaciji. Molim vas da mu prenesete. U slučaju neusvajanja amandmana na član 112. koji se odnosi na zapošljavanje na ovakav način, mi ćemo sigurno kao stranka pokrenuti postupak za ocenu ustavnosti pomenutog člana. Tu se dodatno komplikuju svi odnosi i sve ono što ovaj zakon ima u cilju da dobro učini i dogovori sa sindikatima, sve ostalo. Zato apelujem na vas da zaista u slučaju neprihvatanja amandmana na ovaj član i ovakvog nemogućeg zapošljavanja, praktično samo u ovom sektoru, intervenišete i prenesete ministru da ove dimenzije nebi poprimile dimenzije Ustavnog suda. Nije pretnja, nego jednostavno obaveza i zbog ocene predstavnika UN, koji je zadužen za praćenje situacije u Srbiji, koji nažalost konstatuje tu činjenicu, da još jednom ponovim, da je korupcija u tom velikom obimu prisutna, nažalost, i u ovom sektoru. U članu 19. Predloga zakona, u stavu 2. član 19, zbog ljudi koji posmatraju ovaj prenos moram da istaknem da se bavi odredbama člana 133. postojećeg zakona. Govori se da policijski službenik i drugi zaposleni u policiji ne mogu obavljati poslove ili samostalnu i svaku drugu delatnost, koji su nespojivi sa poslovima policijskog službenika. Dok god je ovakva situacija u Srbiji, dok god je ovakva situacija sa standardom ljudi zaposlenih u policiji i sa njihovim primanjima, koje vi odlično znate, praktično odredbe ovog člana 133. odnosno sada člana 19, ostaju mrtvo slovo na papiru. Ne možete od nekoga ko ima platu 25, 30 hiljada zahtevati da on išta drugo u životu ne radi, da se ne bavi nikakvim poslovima. Sasvim je normalno po svim drugim zakonima da ne može obavljati sličnu, odnosno srodnu delatnost van radnog vremena, ali od nečega mora živeti, u najboljem slučaju je jedan član porodice zaposlen i ta porodica se zaista teško može izdržavati od pomenutih primanja. Dalje se u stavu 2. govori da aktom ministra bliže se definišu poslovi. Ne može da stoji ovakva pravna formulacija, niti normativno tehnička. Šta znači ovo "definiše"? Ne može u zakonu da stoji da se nešto definiše. Nismo mi u školi od prvog do četvrtog razreda da nešto definišemo. Aktom ministra se mora propisati nešto, a ne definisati. Zato smo i u načelnoj i u pojedinačnoj raspravi skretali pažnju i na ovaj zakon, i neke druge zakone, koji u tom normativno-tehničkom pogledu i u pogledu, jednostavno je ovaj zakon, pre nego što je došao u Skupštinu, morao da prođe sekretarijat nadležan za ovo. Ako već sekretarijat postoji i ako cenzura nije odrađena na ovom zakonu, zaista je smešno da ovakvi predlozi i ovakvi pravni normativni okviri i normativno-tehnički pojmovi dolaze u Skupštinu. Ministar će nešto da definiše. Ne može on da definiše, on mora da propiše. Pogotovo u ovoj oblasti koja je vrlo značajna i bitna za ovu državu. Nema tu definicije, to se jednostavno propisuje ili se ništa ne naglašava. Shodno tome, apelujem i na ovu konstataciju nas iz SNS da se bitnije ne ulazi u razloge za donošenje izmena i dopuna Zakona. Jednostavno, mora se uskladiti sa pravno-tehničkim, odnosno normativima i da reč "definiše" ne može stajati u jednom zakonskom predlogu kao što je ovaj zakon. Zahvaljujem.
Dva minuta i 15 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Petar Jojić.
Gospodo iz ministarstva, šta vam ovde nije jasno u predlogu ovog amandmana? Trebalo je intervenisati u važećem zakonu kada je u pitanju član 133. Ali, vidite kako smo mi ovde razdvojili – "ovlašćeno službeno lice ne može obavljati drugu profesionalnu delatnost", stav 2. – "drugi policijski službenici i drugi zaposleni u policiji ne mogu obavljati poslove ili drugu delatnost koji su nespojivi sa policijskim poslovima službenika". Šta tu nije jasno? Ovo što je bilo predviđeno u važećem zakonu zaista nije bilo dovoljno jasno. A aktom ministra bliže se definišu poslovi i delatnosti iz člana 2. kao i uslovi za obavljanje poslova van radnog vremena. Drugo. U obrazloženju Vlada kaže – biće problem da komesar za bezbednost u fudbalskom klubu i slično, bude obespravljen i onemogućeno mu da ode i zarađuje tamo pare. Znači, funkcioner iz policije može da ide u neku drugu sportsku organizaciju, da bude član i da uzima pare, ali drugi službenici ne mogu nigde. Morate napraviti razliku, gospodo, između ovlašćenih i neovlašćenih. Ovlašćeni ne mogu da se bave drugim poslom, neovlašćeni mogu samo po odredbi i podzakonskim aktom ministra. Dakle, ovo me iznenađuje, kako se vi odnosite i kakva obrazloženja dajete narodnim poslanicima.
Na član 21. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković ima reč.
Zahvaljujem. S obzirom da razgovaramo o ovom amandmanu, vi niste usvojili svu onu argumentaciju o kojoj smo govorili u načelnoj raspravi. Kada želite da ispravite neku nepravdu, vi ne možete da, davanjem većih prava koja nemaju utemeljenje za tu širinu prava koju predviđate da napravite pravednost, već možete da stimulišete i neke druge službenike nekih drugih ministarstava da traže ovakvo pravo. I to kad ste dobri, imate petoro dece, vi ste dobri prema jednom posebno u odnosu na druge, samo je pitanje kada će sledeće dete da zatraži to pravo koje, u stvari, čini neravnopravnim ono troje, a ne, dovodi do nekog povećanog prava ovo dvoje ljudi. Čitav zakon sam vam u dobrom delu definisala upravno na taj način, propustima koji se inače dešavaju u zapostavljenoj čitavoj grani koja se zove policija, u njihovim lošim uslovima rada, u tome što se ne štiti ugled policije, nego se dopušta da svi budu korumpirani, da se o svima priča ovako i onako, umesto da čitavo društvo i upravo MUP inicira rešavanje osnovnih problema na koje policija samo deluje, da vi u stvari jedino tako možete da poboljšate položaj policije, a ne da im namećete tako mnogo posla, u tako lošim uslovima rada i sa tako malim platama, opremom itd. Ovaj član je nešto drugačije u odnosu na generalni stav. Vi policijskim službenicama članom 21. menjate član 138, gde kažete da im pripada naknada plate u visini od 100% od osnovne koju bi primio kao da radi, uvećane za dodatak iz člana 146. stav 3. ovog zakona i za policijske službenice koje idu na održavanje trudnoće, takođe predviđate naknadu plate iz stava 1. ovog člana. Našim amandmanom smo predložili sledeće. Policijska službenica za vreme održavanja trudnoće i porodiljskog odsustva, ima pravo na naknadu plate u visini utvrđenoj zakonom kojom se uređuju plate državnih službenika i kolektivnim ugovorom. Sve vreme vas uveravam da ne možete isto da tretirate sve zaposlene u policiji zato što su neki izloženi povredama na radu, izloženi životnoj opasnosti, izloženi povećanim merama ugroženosti, ali da ne mogu svi ostali koji nisu izloženi, niti stoje na kiši, niti na hladnoći, niti na putu, niti su meta pijanih, drogiranih, onih koji su, ko zna iz kog razloga ili obesti, naišli u tom trenutku na policijskog službenika i da se baš na njemu iskale, udare, nanesu štetu ili čak oduzmu život, sa onima koji sede za šalterima u mnogobrojnim policijskim upravama i rade svoj posao u toplim i solidnim uslovima. Ponoviću vam, zaposlena sam u "Telekomu". Ne mogu ja da tražim da se meni da dodatak za rad na visini i za kvalitetne penjalice ili rukavice, kada to rade samo monteri koji se penju na bandere, na radio-bazne stubove, koji su zaista izloženi svim i raznovrsnim uslovima rada. To nije jednakost. Jednakost je kada za jednaku ugroženost date jednaku meru bezbednosti. Jednakost kada za jednak rad platite jednako. Vi upravo to radite na suprotan način. Vi svakoj policijskoj službenici dajete veće pravo od koleginice iz nekog drugog ministarstva. Svi će pohrliti da se zaposle u MUP. Da li je to cilj ovog zakona? Ne, nije. Znači, policijske službenice koje imaju ugroženiji posao, koje su izložene nekim većim opasnostima, njima treba naknada povećana za rad i duže porodiljsko odsustvo i svi mogući uslovi zaštite, čak i više nego kolegama muškarcima. Ali, na ovakav način definisati različit položaj u organu uprave, a za jedno ministarstvo u odnosu na druge, mislim da je kontra produktivno. Rekla sam vam da samo stvarate zavist drugih u odnosu na vaše ministarstvo. Onda će i svaki problem koji je mali u MUP, biti još veći i još češća meta napadanja i u tabloidima, u onoj štampi koja nema nikakvu odgovornost za iznošenje pojedinačnih stavova. Prema Zakonu o policiji, dodatak iz člana 146. stav 3. je deo osnovne plate policijskog službenika. Potpuno je nepotrebno da vi pišete da se time uvećava naknada plate. To je kao ono kada pojačavate, potcrtavate neku reč da bi se znalo koliko vi to njima dajete. Nije potrebno, ako smo to definisali kao deo osnovne plate, nema potrebe da to ovde preciziramo dvostruko. Kako Zakon o platama državnih službenika i nameštenika propisuje da je naknada u ovim slučajevima u visini osnovne plate, ako ne izvršite ispravku, može da se postavi i pitanje – da li je uopšte dopušteno da stavite ovakvu odredbu? Sigurno će se postaviti i pitanje njenog tumačenja. Dok ne stigne tumačenje, ona neće moći da se primenjuje. Mi smo izmenom u stavu 2. predložili da se ujednače prava policijskih službenica i svih ostalih. Jer, štititi materinstvo, štititi ženu i njeno materinstvo na način da zaštitimo samo posebnu ženu, ne pokazuje nameru društva da zaštiti ženu i materinstvo, nego da zaštiti 357 XY osoba zaposlenih i tom i tom ministarstvu, morate da priznate da je to velika razlika. Imam utisak da je ovakv pristup samo u ovom, gde su, uglavnom, delovi kolektivnog ugovora prepisivani u zakon. Nastojanje neke branše da ovu državu natera da se makar nečeg pridržava. Znači, pošto se u policiji niste držali kolektivnog ugovora, pa obezbeđivali ljudima prava koja su tamo bila propisana, ljudi sada kažu – hajde sada da to prepišemo u zakon, možda će to poštovati. Nije ni to garancija. Da li ste iskoristili sva sredstva koja vam je Zakon o budžetu omogućavao? Možda bi vi i iskoristili, ali ne vredi, Zakon o budžetskom sistemu kaže – ministar finansija može svojom odlukom da aproprijacije menja kako god hoće. Apsolutno može, zato što je u poslednje dve izmene Zakona o budžetskom sistemu dato pravo da, ukoliko prihodi i prilivi u budžet nisu onakvi kakvi se očekuju, ministar finansija može da smanji davanja svim ostalima u skladu sa tim. Ko zna u kojoj meri se izvršavaju prihodi? Ko zna, ako smo vršili reviziju onog što se već desilo i bilo javno, a to je podatak o rastu društvenog proizvoda, smanjen za 3% od savetnika predsednika Vlade? Reći ćete mi da vi imate pouzdan podatak na osnovu koga vam neko ne može oduzeti sredstva. Možda vi mislite ili želite da verujete, a ja vam tvrdim da priliv i prihode u budžetu, koji jesu osnova za to da vam neko smanji sredstva u prenosu, pitajte lokalne samouprave kako su prošle, koliko je njima Vlada manje prenela, iako je zakonom bila obavezna da ta transferna sredstva prenosi onako kako zakon kaže. Sve vreme tvrdim, rešavamo posledice umesto razloge. Nije ovo način da nekom stvorite veća prava, ako drugim ta prava ne podižete na taj isti nivo, a ne vredi da ikome uvećate prava ako za to nemamo sredstava u budžetu Republike Srbije. Hvala.
Sedam minuta i 30 sekundi je iskorišćeno od vremena zamenice predsednika poslaničke grupe. Na član 22. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
U članu 22. Predloga, u uvodnoj rečenici člana 138, koji jeste predmet, mi ove reči o kojima sam maločas govorila uvećane za dodatak iz člana 146. stav 3. ovog zakona brišemo. Ponavljam da je nepotrebno da se piše da se time uvećava naknada plate. Kako Zakon o platama državnih službenika i nameštenika propisuje da je naknada u ovim slučajevima, vi bi ovakvim usvajanjem zakona proizveli prilično problema. Znate da su primanja i plate državnih službenika određene Zakonom o platama državnih službenika i nameštenika i da su celovito uređena za sve državne službenike. Taj zakon propisuje da se neke plate pojedinačnim zakonima, i plate i naknade, drugačije urede za pojedine kategorije službenika ili za pojedine organe. Sada, ako bi vi zakon koji generalno rešava pitanje, daje mogućnost da neke službe, organe i pojedince izdvojite, normalno po kvalitetu rada ili po uslovima rada, iako vi sad to prenebregnete i drugačije uredite ovo pitanje, samo za pojedine vrste službenika, to bi bilo potpuno suprotno Ustavu i kršenje osnovnog načela vladavine prava, jedinstva pravnog poretka i jednakosti svih pred Ustavom o zakonom. U vreme kada je gospodin Kljajević vodio Sekretarijat za zakonodavstvo ni jedan zakon nije mogao da dođe u skupštinsku proceduru a da se ne proveri njegova usklađenost sa opštim pravnim sistemom. Ali, ako je to vreme kojeg niko ne želi da se seća, i sada imate stav Ustavnog suda gde svaki zakon koji se donosi mora da bude u skladu sa opštim pravnim sistemom. Zaista mislim da vi ne možete pojedinačnim zakonom da menjate odredbe zakona za pojedine zaposlene, jer bukvalno stvarate prostor da nam se kao sledeći predlog zakona pojavi neko drugo ministarstvo i traži za svoje zaposlene ista prava. Zaista ni jednog trenutka neću da dovedem u pitanje opravdano nezadovoljstvo policajaca njihovim položajem i njihovim uslovima rada, ali mislim da ste vi izabrali potpuno pogrešan put da taj položaj popravite i mislim da položaj policajaca ovim zakonom jednostavno neće moći da bude rešen i da je ceo zakon pošao od kratkoće vremena i od težine pritiska kojim ste bili izloženi. Od kad ste ušli kao ministar u ovu vladu i kao potpredsednik Vlade, sugerisano vam je da ono što su poslovi Ministarstva unutrašnjih poslova ne dajte da vam uzimaju drugi. Uzeli su vam najkorisnije poslove, najatraktivnije, a vas su ostavili da budete neko ko se kritikuje zbog redova ispred policijskih stanica, neko ko je morao da izlazi ovde sa zakonima koji su predlagali izmenu ličnih dokumenata, promenu tablica, svega onog što je iziskivalo troškove, a nije bilo tako neophodno. Vama kritika, a neko drugo je od toga zarađivao lepe profite. Taj neko drugi je onaj ko je jedan Milbauer, koji je proizvodio mašine za štampanje pasoša, uveo u Narodnu banku i kovnicu novca kao firmu koja može da radi posao štampanja dokumenata. Razumem da je mir u koaliciji vrlo važan i da ne možete da ulazite u trećoj fazi završetka posla, vrlo unosnog za neke koji neće tako lako da popuste zaradu u koju su već ušli, ali zaista ne razumem da uz svu pomoć koju ste imali od svih stranaka, bez obzira kome pripadaju, da se položaj policije popravi i da im se omoguće bolji uslovi rada, da to ne bude iskorišćeno, nego da se opet na onom kusuru od budžeta koji ostane u ovoj polupraznoj kasi srpske države tu zahvata i opet problem ne rešava na jednak način za sve državne službenike. Hvala.
Iskorišćeno je dva minuta i 50 sekundi od vremena zamenica predsednika poslaničke grupe. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za odbranu i bezbednost podneo je amandman kojim se posle člana 22. dodaje novi član 22a. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospodine ministre, dobro je što ste došli i šteta je što niste bili i ranije. Znam vaše obaveze i da niste bili u prilici da sve to razmatrate, ali razmotrite ove amandmane SRS, koji su već prošli, pa ćete se uveriti koliko su oni bili delotvorni i koliko oni poboljšavaju tekst zakona. Što se tiče predloženog člana gde sam uložio amandman, imajući u vidu opasnost i težinu, složenost, kao i odgovornost poslova i zadataka koje radnici policije obavljaju u toku rada, smatram da je opravdano i realno da umesto u visini šest primljenih plata otpremnina bude u visini 12 primljenih plata. To je realno zbog toga što ljudi i ginu i rade teške poslove. Rade po kiši, po suncu, po snegu, po mrazu i izlažu svoju glavu, žrtvuju svoju glavu i svoj život. Ono što je takođe bitno, gospodine ministre, obratite pažnju, u jednom amandmanu se pojavljuje da ne budu komandne jedinice, nego da budu snage. Ko to predlaže? Predlaže vam Nenad Čanak sa njegovim poslanicima. Jedan juče predlaže i traži republiku Vojvodinu. Kako je moguće, gospodine ministre, šta rade sektorski radnici i šta rade službe? Imate slučaj da je 443 vozila ukrao lopov. Kako je moguće, kada je njemu suđeno i podneto 600 krivičnih prijava, a 12 godina je bio osuđen, da se nađe na slobodi i da mu se utvrdi da je ukrao 443 vozila? To su "Novosti" objavile 5. novembra ove godine. Zato sektorski princip rada …
Narodni poslaniče, osim ako nećete da licu koje citirate date otpremninu, molim vas da se podsetite da ste u obavezi da govorite o temi dnevnog reda. Na član 23. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Pa, i meni je žao što ministar do sada nije bio. Ubeđen sam da bi, uz našu argumentaciju koju je mogao da čuje da je bio tu, kao što su čule njegove kolege, verovatno sve do sada ove amandmane prihvatio. Ubeđen sam u to da bi tako bilo, ali nažalost, možda će se posle u razgovoru sa saradnicima to dogovoriti i ubediti Vladu da prihvati ove dobre amandmane. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, izvinite, moja omaška je. Molim vas da se prijavite. Vreme će početi. Izvinite, još jedanput.) Dobro. Dovoljno glasno, video sam da se ministar nasmejao. Dovoljno glasno govorim, tako da me je čuo. U ovom članu, naime, Vlada predlaže, tj. ministarstvo, a ja bih rekao opet da su to oni razgovori o kojima smo slušali sa sindikatima, predlog da član 141. glasi: "Policijskom službeniku koji ostvari pravo na penziju pripada otpremnina u visini plate bez poreza i doprinosa, iz plate primljene za poslednjih šest meseci". Mi smo predložili da taj se taj član promeni, da ne stoji ovako, nego da piše: "Policijski službenik ima pravo na otpremninu pri odlasku u penziju u visini utvrđenoj u skladu sa zakonom kojim se uređuju plate državnih službenika i nameštenika". Već je o tome malopre govorila gospođa Tabaković. Jednostavno, ne možemo druge zakone, koji postoje, sada da potpuno zaobiđemo i da zbog toga što imamo problem sa sindikatima unutar jednog ministarstva. To ne mora biti policija,. Evo najavljuje se prosveta za određene stvari, uvek imamo neke u zdravstvu. Znači, zašto bismo sada u policiji drugačije to regulisali? Smatramo da policijski službenici treba da imaju pravo na otpremninu pri odlasku u penziju, određenu u skladu sa zakonom kojim se to uređuje, znači plate državnih službenika tim zakonom, jer oni i jesu državni službenici. Sve druge određene specifičnosti njihovog posla su već priznate visinom plate, beneficiranim stažom i drugim pravima. Ali, nema razloga da se pri odlasku u penziju otpremnina različito određuje samo za policijske službenike. Jednostavno, mnogo bi bolje bilo i ranijih godina, ako se već na tako nešto gledalo, da smo se drugačije ponašali kada je bio donošen Zakon o budžetu. Možda pare ne bi bile prosipane na druge stvari i na drugi način gde nije bilo potrebno, a onda bi bilo više novca i za MUP ili ono što je isto malopre napomenuto da svi poslovi koji su mogli biti profitabilni za policiju, budu dati nekom drugom, kao što je štampanje pasoša, ličnih dokumenata, itd. Sada imamo ovaj problem, imamo problem sa zaposlenima, sa sindikatima, loša privredna situacija i pokušavamo jednim lošim predlogom zakona da to izmenimo, što ne može biti dugotrajno. Vi ste toga svesni, znate da ovo ne može biti dugotrajno, čak je pitanje i da li je primenljivo.
Da li još neko želi reč? (Da.) Ministar,prvi potpredsednik - zamenik predsednika Vlade Ivica Dačić. Izvolite.
Pre svega,a gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, želim da vam se izvinim zbog današnjeg dana, jer danas se u Beogradu održava Međunarodna konferencija o borbi protiv organizovanog kriminala, kojom predsedavam, a gosti su ministri unutrašnjih poslova iz regiona. Došao sam dok su oni na ručku, tako da ću morati da se vratim. Žao mi je što danas nisam prisutan, kada je rasprava o pojedinostima u pitanju. Želim da vam skrenem pažnju, da ne bismo diskutovali oko ovih stvari bez nekog mog stava. Zakon o policiji je i donet da bi bio poseban zakon, a ne da bi za policijske službenike važio Zakon o državnim službenicima i nameštenicima. Podsetio bih vas da zbog toga policijski službenici nisu u istom statusu kao i drugi državni službenici i nameštenici. Dame i gospodo, ovde ste usvojili Zakon o vojsci i niko nije govorio tada o tome zašto se usvaja tada Zakon o vojsci. Zašto vi profesionalne vojnike ne tumačite kao državne službenike? Imam razumevanja za ovo o čemu govorite zato što je postojala jedna pravna konfuzija dok nismo izmenili ovaj zakon, zato što su Zakonom o policiji definisani posebni uslovi u odnosu na državne službenike, ali se nikada nisu realizovali, pa onda se na policajce nije primenjivao ni Zakon o policiji, niti Zakon o državnim službenicima, niti Zakon o radu. Onda su policijski službenici ili jedini u ovoj državi koji nisu imali pravo na naknadu za prekovremeni rad, za noćni rad, rad za vreme praznika itd. Desi se situacija da se dođe na neki uviđaj ili se izađe na lice mesta, ljudi iz pravosuđa imaju pravo na dnevnicu i na ostale dodatke, a policajac nema. Kad neko radi veštačenje, policajac to mora da radi po službenoj dužnmosti, a ostali za to dobijaju naknadu. Iz tog razloga se i išlo na izmene i dopune Zakona o policiji. Moram da kažem da su ove izmene i dopune dugo bile predmet razmatranja sindikata, različitih pravnika, različitih ministarstava. Imam razumevanja za ovo o čemu govorite, samo bih želeo da napomenem da to više nije isto. Policijski službenici nisu u klasičnom smislu reči državni službenici i nameštenici. Takođe, do sada su u našem ministarstvu policijski službenici bili sinonim za sve zaposlene. Od sada će naše ministarstvo imati policijske službenike i državne službenike, a to znači da će zaposleni u MUP, koji imaju policijska ovlašćenja, biti policijski službenici, a ostala administracija će imati status državnih službenika. U tom pogledu je potpisan poseban kolektivni ugovor. Molim vas da vodite računa kako piše za policijske službenike. Poseban kolektivni ugovor važi za policijske službenike koji će biti sa policijskim ovlašćenjima, a za ostale će važiti Zakon o državnim službenicima, Kolektivni ugovor koji je potpisan za državne službenike i nameštenike. Kad o tome govorite, treba da imate to u vidu. Mislim da je sve ovo što ste predlagali, u suštini, korisno i pozitivno, samo da se zna o čemu je ovde reč, da ne bi bilo zabune. Ova izmena Zakona o policiji je usledila, pre svega zbog ovog radno-pravnog i socijalnog položaja zaposlenih, a tek će uslediti izmena Zakona o policiji sa aspekta ocene da li policija treba da funkcioniše na ovakav način, policijske uprave, jedinice, način rukovođenja, policijska ovlašćenja, način upotrebe sredstava prinude itd. Ovo nije urađeno na brzinu, o ovome se govori skoro godinu dana, od kada smo potpisali Kolektivni ugovor. Da bi to moglo da se primenjuje od 1. januara, mi moramo da izmenimo Zakon o policiji, jer moramo na osnovu toga da izradimo novu sistematizaciju, novi pravilnik o platama. Izjednačena je osnovica za profesionalna vojna lica i za policijske službenike. Još jednom kažem, vodite računa, administracija, ljudi koji nemaju policijska ovlašćenja u policiji i MUP, nemaju status policijskih službenika. Oni su do sada to imali. To znači da neće imati ovlašćenja, a to znači da neće imati ni beneficirani radni staž, kao što je to do sada bilo. Drugo je pitanje da li je to pravedno za te ljude. U svakom slučaju, to je sistem koji važi u Evropi i u svim drugim policijama. Jednostavno, ne može sekretarica ili šalterski službenik u MUP, koji nema policijska ovlašćenja, da ima iste beneficije koje ima policajac koji radi na ulici ili interveniše u borbi protiv kriminala, terorizma itd. Imam razumevanja za sve amandmane, ali mislim da treba da budemo ovde načisto, pošto je tu gospodin Šormaz, a on je u prošlom mandatu bio poslanik DSS, čiji je potpredsednik Dragan Jočić bio ministar. Tada je sekretar Ministarstva bio gospodin Todorović, on je pisao zakon o policiji tada, koji ste usvojili, s druge strane on je sada pisao izmene i dopune Zakona. Znači, prema tome, ovde niko na njega nije uticao sa strane i mislim da je to dovoljan razlog da glasate barem vi gospodine Šormaz za izmene i dopune ovog zakona o policiji. Ako nećete za mene, bar glasajte za Todorovićev. Nije Dragan Todorović, da se razumemo, nego Milorad Todorović, sekretar Ministarstva unutrašnjih poslova, koji je bio na tom mestu i u vreme ministra Dragana Jočića i koji je bio glavni za pisanje ovog aktuelnog Zakona o policiji, sada je pisao i ove izmene i dopune Zakona o policiji.
Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, ima reč. Izvolite.
Gospodine ministre, ove iste argumente sam iznosila i u načelnoj raspravi, i ako piše u bilo kom članu Predloga zakona koji ste nam dostavili, makar i sa naznakama, da vi razlikujete kategoriju policijskih službenika i ovih administrativnih radnika, izvolite pa recite. Mi smo dovoljno pismeni i makar prosečno inteligentni, da je takva razlika napravljena i da piše mi sigurno ne bi potencirali, a upravo sve vreme i kažemo da ne mogu ista prava da imaju ti koji ih zaslužuju i ovi koji ih ne zaslužuju. Drugo, argument gospodina Šormaza nije manje značajan, kvalitetan i vredan da li je on bio poslanik Demokratske stranke Srbije ili je danas poslanik Srpske napredne stranke, i to zaista ne smatram korektnim da uopšte komentarišete. Pričamo o argumentima i snazi argumenata, a ne o tome ko ih iznosi. Zbog vaše koleginice koja pomaže da branite amandmane, koja je maločas odrično klimala glavom kada sam govorila o vašim mogućnostima i pravima da iskoristite budžetska sredstva po Zakonu o budžetskom sistemu. Uvek pričam samo o onome što odlično poznajem. Član 61. i 62. Zakona o budžetskom sistemu govore o 62. u privremenoj obustavi izvršenja, a 61. govori o promenama u aproprijacijama u toku godine. Možete se praviti da vam to nije zanimljivo, ali ja ću zbog javnosti da pročitam: "Aproprijacije se ne mogu prenositi samo između zakonodavne, izvršne i sudske vlasti, a unutar izvršne čak i organizacije za socijalno osiguranje mogu da menjaju 5% vrednosti. Direktni korisnici budžetskih sredstava uz odobrenje ministra, odnosno lokalnog organa uprave nadležnog za finansije mogu da izvrše preusmeravanje sredstava unutar programa do 10%". Imaju redovnu rezervu, posebnu rezervu, mogućnost da 10% plus pet, bez ikakvog odobrenja Skupštine, preusmeravaju unutar Vlade, unutar sudske vlasti, itd. Ne plačem ja za vama, nego onome o čemu vi nećete da govorite moja je dužnost da govorim, da je loš Zakon o budžetskom sistemu onemogućio vas da i ono što imate rasporedite vremenski i u sredstvima onako kako bi verovatno upotrebili. Izveštaj o izvršenju budžeta znate šta govori? Da su prilivi sve manji i manji i da uopšte nije problematično to zašto su se policajci pobunili zbog svog položaja. I prošli put sam rekla, neko drugi ima način, pravo i obavezu da sopstvena budžetska sredstva zaradi, prikaže u budžetu i da to merimo. Čak i to im se može ograničiti u smislu korišćenja prava na raspolaganje i korišćenje tih sredstava. Da, kriza je, i treba i to da se kontorliše. A šta se sa policajcima radi? Šalju se na ulicu. Rekoh prošli put, da pecaju ko brže vozi, da zaustavljaju i da se svaki od nas pita da li je to njegova volja ili ga je neko poslao to da uradi, pa je neko spreman da to komentariše kao iznudu, ako mu se kaže da ta kazna može da se otkupi. Reći ću ja, ako drugi nemaju hrabrosti. Ljudima kojima pauk podigne kola nepravedno u sudu za prekršaje zante kako se namiruju? Traži se od njih donacija, tu negde oko 1.000 evra vrednosti, da ne bi bili zavedeni u evidenciji onih koji su vršili prekršaje. Dragana moja gospodo, za to nije kriv policijski službenik, onaj kome treba popraviti položaj i za koga se ja zalažem. Ko je kriv što neko može da otkupi slobodu na bilo kom nivou, što nečija prijava može da leži u fijoci, nečija da se pocepa, nečija da se izbriše, nekom službeniku da se daju veća prava, a nekom manja? To je problem svih nas kao države i nemojmo da krijemo probleme ispod tepiha, nemojmo da kažemo da postoje rešenja, a mi ih nismo videli, pa na njih reagujemo. Ovu moju energičnost, što govorim ovako, nemojte da shvatite kao ljutnju nego dobru nameru nas poslanika da vama kao ministru i ministrima i posebno vašem Ministarstvu pomognemo da položite ruku na ono što vama pripada i da to najbolje potrošite, bez prinude, prisile, bez toga da vam neko drugi uređuje kako ćete to da uradite, a da ta potrošnja bude pred očima javnosti time što ćete imati zakon o javnim nabavkama koji će samo bezbednosno osetljive nabavke držati iza zavese, a sve ostale biti na portalu i dostupne konkurenciji da najjeftinije kupite, najkvalitetnije.Kada se za to izborite ministre, tada će vam biti mnogo lakše da za sva ona prava policajaca nađete i sredstva ili ona koja vam se ovde odobre da ih utrošite na najbolji način. Ne sumnjam da bi vi to uradili na najbolji način, ali vi na to sada nemate ni pravo po Zakonu o budžetskom sistemu, što direktno, što indirektno, i nemate ni mogućnosti. Od onih koji su danas sebi i vlast i opozicija mi čujemo, zaista neću da ponavljam, mislim da je glupost da je vaša funkcija protokolarna. Ne, ne mislim da ste vi kao potpredsednik protokolarni kao funkcija. Imate mnogo posla i želim da vi vašu funkciju, snagu i energičnost mladog čoveka iskoristite da popravite položaj policije. Mi vam u tome pomažemo, ali ne želimo da popravljanje položaja budr razlog da policija bude još više omražena. Malopre smo svi prvi put čuli da se odvajaju te dve kategorije. Rekoh da po Zakonu o državnim službenicima postoji mogućnost da se nekim organima i vrstama poslova, mimo tog zakona i ne izmenjenog, i bez ovog, daju posebne naknade. Znači, odlično se mi razumemo i nemojte da se sukobljavamo oko onoga što treba zajedno da rešimo, ali neka ta rešenja budu moguća i jasna. Hvala.
Iskorišćeno je vreme zamenice predsednika poslaničke grupe i tri minuta od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Dragan Šormaz, izvolite.
Mislim da imam pravo na repliku, pošto sam spominjan van tačke dnevnog reda [[Predsedavajuća: Dobili ste pravo na repliku.]] Biću kratak. Ministre, i u ovom mandatu bio sam jedno vreme u poslaničkom klubu DSS, dok me je Vojislav Koštunica nije demokratski izbacio jer sam rekao da mu je vreme za političku penziju. O vremenu o kome pričate, zajedno smo bili u Odboru za odbranu i bezbednost i vi ste za taj zakon glasali kao predsednik tog odbora i kao poslanik u Narodnoj skupštini. Sada ga menjamo. Gospodin Todorović vrlo dobro zna šta mislim o njemu i nema potrebe o tome da razgovaramo. On zna koliko ja njega uvažavam, ali ne verujem da iza njega stoje neke stvari koje sam ranije govorio o amandmanu. Recimo da se iza reči "konkurse", u članu 112, doda "ili preuzimanje iz drugog organa sporazumom rukovodioca i uz saglasnost lica koje se preuzima", što vama omogućava da na primer gospodina Mikačevića prebacite iz AMSS u policiju bez javnog konkursa, a da je policija optužena da je državni organ koji je najviše korumpiran trenutno u Srbiji. Ili iz nekog drugog organa, ako ne može Udruženje građana ili AMSS, ali postoje neki drugi organi. Mi se zalažemo samo za javni konkurs. Na primer, da se policija može poslati odlukom Vlade u Avganistan u Misiju UN, a da Skupština donese odluku da vojska ne može da ide u tu istu misiju, jer tamo postoji i vojna i policijska misija. Tačno je da u Ustavu ne piše da za policiju mora da se traži ta dozvola, ali zato što je to greška kada smo donosili Ustav ne znači da u zakonu nismo mogli da napišemo da Narodna skupština odlučuje o tome, jer možemo zaista doći u apsurdnu situaciju da se recimo hipotetički u Siriju šalju misije, i vojna i policijska, i da parlament na osnovu toga odlučuje da li če u Misiju UN poslati vojsku, a da Vlada odlučuje da li će poslati policiju, pa da imamo dve potpuno različite odluke.
Zahvaljujem. Da li zamenik predsednika Vlade Ivica Dačić želi reč? Izvolite.
Znate šta, kada je reč, ovo ne smatram kao bilo kakvu polemiku, zahvaljujem se gospođi Tabaković na komplimentu da sam mlad, ali već imam 45 godina, tako da ne znam kako izgledaju mladi ako sam ja mlad, nekad sam gospodina Petronijevića zvao čika Mišo a sad, otprilike, tako mene zovu. U svakom slučaju, ne mislim da se mi uopšte ovde sada sukobljavamo ili se svađamo, ja sam vas samo informisao da mislim da je korektno da svi policijski službenici, da se jednostavno napravi razlika između njih, onih sa policijskim ovlašćenjima i onih koji nemaju policijska ovlašćenja. Po zakonu o policiji to se radi, raspored tih radnih mesta se vrši sistematizacijom, tako da, na osnovu toga je neophodno doneti i akt o sistematizaciji i akt koji definiše beneficije. To znači da za svako radno će se znati da li ono ima status ovlašćenog lica itd. i koliko ima beneficirani staž ili da li uopšte ima beneficiranog staža. Jednostavno, procenjeno je, a mislim da je iste godine donet i Zakon o državnim službenicima i Zakon o policiji, znači 2005, da je potrebno ipak da se policija izdvoji iz ostalog korpusa državnih službenika i nameštenika. Sada je sve ovo ostalo uostalom stvar i razgovora o poboljšanju njihovog statusa, ali je bitno da se sistemski rešava. Mi smo imali jedan haos u pravnom sistemu koji se tiče policije i jednostavno, mi smo tu imali i ovakve situacije da nešto nije dovoljno definisano, da se ne zna koji se zakon primenjuje, koji se ne primenjuje, koje se odredbe ne primenjuju i to je dovodilo do toga da, na primer, evo, imamo sad jednu odredbu koju sada menjamo, a to je da svaki policajac kada mu neko, neko je ovde govorio da ima neke, bilo ko kolko dobija praktično udaljenje iz MUP u sudskom postupku u 90% slučajeva se oni vraćaju i Ministarstvo je sigurno za ovih godinu, dve, tri, jedno milijardu, dve platilo jednostavno zbog toga što nas zastupa pred sudom Javno pravobranilaštvo, a objektivno Javno pravobranilaštvo nije u prilici da izlazi i najveći deo toga je u prošlosti gubljeno, jednostavno samo zbog toga što se niko i ne pojavi na tim ročištima. Mi smo zato ostavili mogućnosti na zahtev sindikata da odredimo i da raspišemo tender za neku advokatsku firmu koja bi zastupala i zaposlene u ministarstvu koji nisu imali pravnu zaštitu itd. Ovo pominjem samo kao jedan od primera. Znači, meni je bitno ovde da mi sistemski rešimo pitanje policijskih službenika. Imamo kolektivni ugovor, posebni kolektivni ugovor, imamo Zakon o policiji i mi sada, sledeći put, možemo samo sa sindikatima da razgovaramo i zaposlenima o tome da li je osnovica mala ili treba da bude veća, da li će neke ove decimale ili procenti o kojima govorite biti ovakve ili onakve, ali smo sistemski rešili to pitanje. Ovako smo mi imali situaciju da postoji jednostavno velika diskrepanca između velikih zahteva koje policija ima i jednostavno potpuno neregulasnog pravnog sistema, kada je reč o MUP. Gospođa Tabaković je u pravu, mi nismo izgubili, mi nismo ni dobili nikakve pare za to što smo izdavali pasoše jer sav novac je otišao NBS-u, odnosno Zavodu za izradu novčanica. Izdato je negde 3 miliona i sedamstohiljada pasoša. Onda možete da zamislite, a pri tome, pasoš naš je, na kažem, ljudi teško žive i sigurno da je ovih dvadesetak i nešto eura koliko to košta je i to mnogo, ali je najjeftiniji pasoš koji postoji uopšte, biometrijski. Jednostavno naše ministarstvo je od toga imalo samo troškove nije imalo nikakve prihode. Jedini prihod koji smo mi ostvarili, sopstveni jeste prihod, jedan deo prihoda od ovih novih registarskih tablica i vozačkih i saobraćajnih dozvola. Ali znate šta, registarske tablice još mesec dana će trajati izdavanje novih, a posle toga važe sedam godina i svake godine će se izdavati samo za neke nove registracije, znači novih vozila itd. Sad se uvodi taj sistem sopstvenih prihoda, imamo u ovom drugom zakonu o vanrednim situacijama i takođe u izmenama zakona, ne znam da li je taj zakon i u kojem delu o javnom redu i miru, gde takođe bi jedan deo mogao da bude upotrebljen za opremanje policije. Ali ako gledamo generalno trendove, nije problem u tome, nije problem mali, problem je veliki. Zato što je 2003. godine MUP imalo 9% u budžetu Srbije, a danas ima 5% ili 6%. Godine 2003 je učešće plata u budžetu MUP-a bilo 56%, a danas je 82%. Vi morate sa 18% koje vam ostaje van plata koje su ovakve kakve jesu i sa kojima su nezadovoljni. Znači, vi morate za to da opremite policiju, da je obučete, da je školujete, da je obučavate, da imate razne druge svakakve akcije koje mi sprovodimo one sve koštaju. Jedan derbi košta od 50 do 100 hiljada evra, košta MUP. Mislite da to neko plaća našem ministarstvu. Znači, štićene ličnosti. Pa mi im dajemo kola pa čak i gorivo. Dalje imate koncerte, mislite da organizatori brinu o bezbednosti, uvek kažu to je posao policije i da ne pričam milion drugih manifestacija koje se održavaju i zato tu nastaje taj problem. Što su potpuno poremećeni odnosi, a i ovo kad sada pričam, pazite na sastancima sa finansijskim ekspertima tzv. a oni meni kažu, pa šta se bunite pa vi imate više nego što je potrebno u Evropi. Onda ispada da mi imamo više nego što treba, a ne manje nego što treba. To je nerazumevanje situacije u kojoj se zemlja nalazi ne samo ekonomske nego i bezbednosne, odnosno uloge policije i MUP-a i mislim da ta isto važi i za druge bezbednosne strukture. Tako da moja je molba za vas, da imajući u vidu da i policajci pretpostavljam, će posmatrati i ove debate i glasanje i sve ostalo, apsolutno sam za da oni budu odgovorni ali sa druge strane da pokušamo da im obezbedimo neki status koje je bolji nego što je bio do sada. Hvala.
Pre nego što nastavimo rad. Na osnovu člana 90. i člana 87. obaveštavam Narodnu skupštinu da ćemo danas raditi i posle 18 časova ukoliko bude bilo potrebe najviše do završetka pretresa u pojedinostima Predloga izmena i dopuna Zakona koji je trenutno predmet našeg rada. Dakle, kad završimo amandmane na ovaj zakon tada će i završiti i popodnevni deo naše sednice. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo intervenisali u članu 25. koji se odnosi na novi član 142a, da se u tom novom članu sintagma opasne pojave izbriše, zato što smatramo da je to jedan jako širok pojam koji u praksi može da se tumači na različite načine i u praksi to može da izazove velike probleme. Inače drago mi je što je gospodin ministar Dačić prisutan zato što želim da ga obavestim o tome da se danas desila jedna opasna pojava, u pravnom i političkom smislu. Naime, predsednik republike Boris Tadić je pozvao Srbe na barikadama, na severu Kosova…
Narodni poslaniče, molim vas da govorite o temi dnevnog reda, da prisustvo ministra i zamenika predsednika Vlade ne zloupotrebljavate i da ne smatrate da imate pravo da kršite Poslovnik zato što je vest, informacija koju želite da podelite sa zamenikom predsednika Vlade, gospodinom Ivicom Dačićem, važna. Dakle, u obavezi ste da govorite o amandmanu, pretresu u pojedinostima, kako vi tako i svi drugi poslanici. Ako želite o amandmanu molim vas da se prijavite, imate još minut i 10 sekundi o amandmanu.
Gospođo Čomić, uporno govorim o amandmanu. Dakle, navodim jedan primer te opasne pojave koja može u praksi da se desi, zato što je sama sintagma opasna pojava do te mere je široka da može da se tumači na različite načine. Sada kao neko ko je podneo amandman, pokušavam da uđem u razgovor sa prisutnim ministrom i da vidim da li se on slaže sa mnom da je opasna pojava kada predsednik Republike pozove Srbe da se sklone sa barikada i time zabije nož u leđa srpskom narodu na KiM.
Narodni poslaniče, sada vas upozoravam da bez obzira koliko nespornog talenta imali kao govornik i orator i koliko nespornog znanja, mnogo većeg nego moje, imali kada je u pitanju Skupština da ne izvrgavamo zajedno ruglu odredbe koje propisuju moje i vaše ponašanje. Dakle, ako želite o amandmanu imate još 15 sekundi. Prijavite se. Molim druge poslanike da ne dobacuju. (Vitomir Plužarević, sa mesta: Ministar se slaže sa tim.) Narodni poslanik Vitomir Plužarević, molim vas i upozoravam da ne dobacujete.
Dakle, evo gospodine ministre, čuli ste u čemu se sastoji opasna pojava, pa vas molim da mi objasnite da li ovo što se danas desilo može da se…
Zahvaljujem, narodni poslaniče. Na član 25. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Mi smo na član 25. podneli amandman kojim tražimo dopunu postojećeg člana…
Molim narodnog poslanika Milorada Krstina da ne ometa red sednice. Već ste upozoreni na ponašanje koje je neprimereno, da ne dobacujete ni meni ni zameniku predsednika Vlade i da ne ometate narodnu poslanicu Jorgovanku Tabaković dok izlaže amandman. Narodna poslanice Nataša Jovanović, takođe vas molim da ne dobacujete i da ne ometate sednicu. Izvinite za prekid, neophodno je da bi svi poslanici počeli pristojno da se ponašaju u sali za sednice Narodne skupštine. Izvolite.
Tražili smo da se članom 25. zakonom ozvaniči dobra praksa koja se u najvećem broju slučajeva sprovodi u policiji kada se bez konkursa, a posle povrede ili pogibije jednog pripadnika policije zaposli neko od člana porodice i to bez konkursa. Tražili smo da u slučaju smrti policijskog službenika koja je nastupila kao posledica povrede na radu, povrede van rada, u vezi sa radom ili profesionalnog oboljenja porodica policijskog službenika, odnosno lica koje je izdržavao imaju pravo na jednokratnu pomoć i druge vrste pomoći u skladu sa zakonom kojim se uređuju plate državnih službenika i kolektivnim ugovorom i opštim propisima u radu. Prava koje propisujete treba da ostanu. Smatramo da prava iz stava 1. ovog člana ne utiču na pravo porodice na naknadu materijalne i nematerijalne štete, niti se primljena pomoć uračunava pri određivanju visine naknade. Član porodice policijskog službenika iz stava 1. može biti zaposleno u ministarstvu bez javnog konkursa ako ispunjava opšte uslove. Možda su nekom priče na temu koliko je god aktuelna, opasna, bitna, svima nama zabavnije, ali ovo rešava na zaista pravi način. Slučaj kada policajac zbog povrede na radu i kao rezultat profesionalnog oboljenja ne može više da radi i daje pravo, ne kažemo mora nego može da ga zaposli ako ispunjava opšte uslove bez konkursa, jer smo konkurs predvideli kao meru. Šta ste mogli do sada da uradite kao poboljšanje položaja policije. Evo, u zadnjem rebalansu 30 miliona evra Vladi Srbije je odobreno za nabavku aviona. Da li je to važnije od položaja policajaca i njihovih uslova rada? Ministarstvu pravde je kupljena nova zgrada "Euroinženjeringa" i adaptacija i sanacija za potrebe osnovnog suda iznosi 13 miliona evra. To je ukupno 43 miliona evra. Agenciji za borbu protiv korupcije da se kupi nova poslovna zgrada u iznosu od 4,5 miliona evra. Za kamate na otplatu stranih kredita, sa predviđenih 14 milijardi dinara, povećan je iznos još za šest milijardi. Samo tu razliku za kamate kad saberem sa 30 miliona za avion, 13 miliona za zgradu Ministarstva pravde, 4,5 miliona za zgradu Agencije za borbu protiv korupcije, to je 47,5 miliona evra. Pola Beograda su državni organi, organizacije, agencije, organi uprave itd. i tome slično i to buja gore od bilo koje korovske biljke i za to ima para u budžetu, a za policiju nema, moramo Zakon o posebnim pravima. Odobreno je rebalansom 66 miliona evra kamata više od onog što je predviđeno osnovnim zakonom o budžetu, a danas govorimo o tome da nema sredstava da se poboljša stanje i uslovi za rad policije. Ne pričam bilo kakvu priču. Ne zalažem se verbalno za bilo koje poboljšanje stanja, iznosim vam podatke tek nekoliko cifara na kojima se moglo izvršiti preusmerenje, a ne uskratiti za redovne poslove. Zašto je ovo važno? Kada bi, na primer, propisali pravo da zaposlite bez konkursa člana porodice koju je izdržavao policajac ili koja je deo njegove porodice u onom pravnom smislu, vi bi zaista pokazali da ste spremni da sistemski rešite jedno pravo, a ne da to pravo zavisi od volje trenutnog ministra policije ili od trenutnih sredstava ili od nečije procene da baš ta porodica ili ti uslovi pogibije zaslužuju pomoć. Da li ste spremni da prihvatite razliku u obrazloženju koju iznosim ja i argumentaciju koju iznosi neko drugi ili obrazlaže? Sistemsko rešavanje podrazumeva da u zakonu piše i da taj ko položi neko pravo kvalifikuje se slučajem, dokumentima i ostvari ga, bez obzira na to da nekoga kumi, moli, prosi ili podmićuje. Država koja nema nameru da te stvari rešava na ovaj način ne zalaže se ozbiljno ni za borbu protiv korupcije ni za poboljšanje jednog od organa koji utiče posledično na korupciju a ne preventivno. Preventivno moraju da utiču dobri zakoni koje sam pominjala. Obrazloženje koje ste dali za odbijanje ovog amandmana, jeste kao za član 24, gde kažete da se amandman ne prihvata zato što su odredbe Predloga zakona u skladu sa odredbama posebno kolektivno ugovora, što dalje znači da su dogovorene sa sindikatima u policiji, kao i relevatnim državnim organima, čime su utvrđene specifičnosti rada u MUP i obavljanja policijskih poslova. Kako da ovo prevedemo – nećete, nema para, hoćete ali po kolektivnom ugovoru, možda ćete? Evo, na jednom amandmanu ste imali priliku da pokažete kako se to sistemski rešava. Vi ste odbili i to dovoljno govori o predlagaču, ali i o nama koji pokušavamo to da ispravimo, jer ne kažemo morate svakog nego možete ako ispunjava uslove koje predviđate kao organ. Hvala na pažnji.
Iskorišćeno je pet minuta i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Na član 26. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Dobili smo malo pre jedno objašnjenje koje bi bilo prihvatljivo od ministra policije, u stvari se za nešto slično ovim amandmanima sve vreme zalažemo, samo što to što je on rekao ne piše u zakonu. Jednostavno, to ne piše u zakonu i nije tako. Zato smo mi recimo i ovim amandmanom predložili da se reči: "utvrđuje ministar aktom o platama zaposlenih u ministarstvu, koje donosi uz saglasnost Vlade" zameni rečima: "utvrđuje Vlada", jer opet prema važećim propisima visinu plata u organima državne uprave utvrđuje Vlada, koja je odgovorna za rad organa uprave i prema Ustavu i za ostvarenje budžeta. Stoga je neprihvatljivo da pojedina ministarstva, bilo koja, odnosno ministri i rukovodioci, na ovakav način kako je ovde predviđeno propisuju plate, svaki za svoje ministarstvo, odnosno organ. To je jednostavno suprotno sa svim važećim zakonskim aktima.
Na član 27. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo . Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković ima reč. Izvolite.
Evo, to je upravo ono o čemu smo se sporili i gde smo tražili da se član 147. briše i govori o načinu kako se dodatni koeficijenti utvrđeni u skladu sa članom 146. primenom na osnovicu, uvećava plata za 30% do 50% u odnosu na plate drugih državnih službenika. Na neki način je ministar dao obrazloženje da je upravo iz tih razloga da bi se izdvojio i posebno uredio položaj policijskih službenika, ovaj zakon doneo sa ovakvim odredbama, da on uvažava napore i rizike kojima su policajci izloženi. Ali ako vas ponovo pitam - da li je gospodo umesto brze i oštre reakcije, kada ponekad na česta stradanje policajaca date nagradu, izvinjavam, se to se ne može nazvati nagradom, nego date kao optpremninu, pomoć, umesto 24, 36 plata, što mu dođe negde otprilike između 10 hiljada evra do sada i podižete tu naknadu na 15 hiljada evra, onda znate da ima makar tri ministra koja na ruci nose sat skuplji od toga koliko iznosi ta naknada kojom želite da nadoknadite gubitak ljudskog života. Hoće li neko da mi kaže da je to neuporedivo? Možda jeste u normalnoj državi, ali u državi Srbiji, u kojoj neko ko dođe na mesto ministra, i to mu bude prvo radno mesto, bez ikakvog radnog iskustva, nije došao iz kraljevske porodice, nema fabriku koja posluje 30 godina unazad i da kažete da je redovnim radom dobio i mogao da kupi sebi to. Niste videli o njemu reportažu da je dobitnik na lotou, ni bilo kakve premije, ni nagrade za izum, patent ili bilo šta, a on ipak nosi npr. sat od 15 hiljada evra i u cipelama od 600 evra vrši smotri nekih svojih službenika i onda pričamo da svi živimo u jednoj državi i da treba mi takvi, oni takvi da se izborimo za nečija prava i poštovanje nečijeg života. Nisam za državu u kojoj ćemo svi da nosimo uniformu i da imamo jednake uslove života, ali moramo da imamo jednake šanse da svi dođu do posla i da od tog posla pošteno žive, pa neka se pošteno obogate ako se bave takvim poslom. Ali se bez zloupotrebe položaja retko može steći takvo bogatstvo. Da li se može bar budžet upotrebljavati a ne zloupotrebljavati tako direktno i indirektno, da se onima za čija se prava zalažemo obezbedi zaista regularna naknada za ono što se zove rizik posla kojim se bave. To je pitanje koje postavljate ovim zakonom. To je pitanjekoje ja postavljam u ime onih koji su otvorenih očiju spremni da sagledaju u kakvoj to Srbiji danas živimo. Ovo što kažem nije gorčina, to je jednostavno činjenica na koju ne želim da zatvaram oči ni ja kao poslanik, niti građani treba da zatvaraju oči pred tim. Standard svih nas, a svi živimo u nekim manjim sredinama, među svojim prijateljima, poznanicima, dovoljno govori o tome koliko živimo od svog rada ili koliko živimo od tuđeg rada i kako i koliko smo zaradili ono što imamo. U privatnim relacijama to ne mora da bude bitno, ali u Vladi i kada govorimo o Zakonu o policiji, to mora i treba da bude važno. Hvala.
Iskorišćeno je dva minuta od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Srđan Milivojević ima reč. Izvolite.
Mislim da ovaj amandman treba odbiti, jer zaista je teško kada policajci izgube život. Razumem ova obrazloženja koja smo čuli, kada policajci na dužnosti nastradaju. Nema policijske stanice u koju ne uđete, pa ne vidite ona imena ljudi koji su postradali na KiM. Uđite u zgradu BIA, pa vidite imena i prezimena policajaca koji su poginuli na zadatku. Dođite u bazu SAJ, pa vidite godine kada su ti ljudi nastradali. Zaista država treba da vodi računa o policajcima. Ali, sada kada govorimo o tome da li svi ljudi koji se rode u ovoj zemlji, da li smo mi svi društvo koje svima daje iste šanse, znate, neki ljudi se i rode sa nekim nasledstvom, neki ljudi se rode sa nekom pozicijom u društvu, neki se za tu poziciju bore. Naravno, može nekom da smeta kada vidi ministra sa satom od 15 hiljada, i da mu prvo radno mesto bude ministar. Sećam se, recimo, ministra informisanja Aleksandra Vučića, prvo radno mesto mu je bilo ministar…
Narodni poslaniče, o temi dnevnog reda.
Samo da završim. Isto je tako izgledao prototip kako je opisan. Nekima je to tada smetalo, nekima to danas smeta. Smatram da ovaj amandman treba odbiti. Možemo sad široko da objašnjavamo razloge za ovaj amandman na ovaj ili onaj način, ali mislim da ga treba odbiti. Hvala.
Narodni poslanik Miletić Mihajlović ima reč.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, da se ne bih sada direktno obraćao poslaniku, odnosno poslanici, što nije dozvoljeno, ne znam da li vi možete predsedavajuća da objasnite u kom kontekstu je bilo reči o tome da neki ministar nosi sat od 15 hiljada evra i cipele od 600, 700 evra i kakve to veze ima sa konkretnim amandmanom ili zakonom. Drugo, takve aluziju su veoma široke i opasne. Ne sporim eventualnu mogućnost da neko od ministara to i nosi, ali izdvojte i recite ko, a ne na ovakav način da se čine insinuacije koje štete jednoj drugoj stvari, a to je suština o kojoj mi pričamo, jer ovde postoji tendencija, kroz najveći broj amandmana je usmereno u smislu popravljanja onoga što jesam zakon predvideo, a već sam Predlog zakona je takav da ide u pravcu poboljšanja uslova rada i određenih pogodnosti u korist policijskih službenika, što je sasvim u redu. Naravno, tu ima amandmana nekih opozicionih stranaka, odnosno poslanika, koji čak pokušavaju da još više poprave tu situaciju, ali ne mogu da se složim sa amandmanima koji govore u ime onoga što su potrebe policije, u ime navodnopoboljšanja uslova rada itd, a zapravo kroz suštinu amandmana se čini pokušaj smanjenja svega toga. Opet, da se vratim na ono zbog čega sam se javio. Te iluzije koje su veoma uopštene nisu predmet današnjeg dnevnog reda i čine štetu onome što je suština i što je tačka dnevnog reda. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je dva minuta i 15 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković ima reč. Vreme na raspolaganju je sedam minuta i 35 sekundi.
Uvaženom kolegi na pitanje ću da odgovorim preko vas, gospođo potpredsednice i ne vidim razlog uopšte za tu gorčinu. Nikada nigde nije objavljena slika gospodina ministra Dačića sa skupim satom, ali Vlada jeste organ kao celina i budžet je jedna kasa iz koje se policiji ne daje dovoljno i iz koje drugi zahvataju više. Konkretno, zašto je prilikom obrazlaganja amandmana na član 27. a biće i na član 28. koji govori o tome, kakve su naknade i nadoknade i prava policijskih službenika, ja sam u prethodnom amandmanu načela pitanje da ne može da se u slučaju smrti policijskog službenika, a ovim zakonom poveća pomoć porodici sa 24 plate na 36, a to iznosi 10 hiljada evra do sada, pa se povećava na 15 hiljada, da to smatramo jednom velikom pomoći koju Vlada sada čini za te ljude, u situaciji kada pojedini članovi Vlade imaju sat skuplji, a do kojeg, moj kolega Srđan je sigurno predvideo, sam rekla, nisu ni poreklom iz porodice gde su to mogli da naslede, niti se bave takvim poslom, jer da se bave, bili bi u sukobu interesa, pa smo duple funkcije rešavali. Znači, očigledno je da se nije došlo do takve pozicije nečim drugim, nego zloupotrebom nečega što je pozicija na vlasti. Neću da imenujem. Javnost zna o kome govorim, zato što bi me imenovanje pojedinca odvelo do toga, da neko treba da podnese tužbu. Da u državi kojoj ne želim da se pozovem na imunitet, meni se uspostavi imunitet mimo mog znanja i tamo gde bi trebali da dokažemo da je neko, kao što sam imala slučaj sa Janjuševićem i Kolesarom, zaista bio u čitavom lancu korupcije prilikom prodaje "Cementara", ispostavilo se da su ljudi oslobođeni a zbog nedostatka dokaza. Tako da vas molim da uvažite moju argumentaciju, što ne navodim konkretno, ali upozoravam sve nas, da pred takvim pojavama ne smemo da žmurimo i da kogod upravo dobije kao prvo radno mesto, mesto ministra u Vladi, nije dovoljno odgovoran u startu. Može da se pokaže svojim odgovornim poslom, načinom rada itd. Niko mu ne usporavamo mogućnost da dobro radi. Ali onaj koji za sebe ima rezultate, gde je bitnije kupiti avion od 30 miliona, dati za otplatu kamata 66 miliona evra više, a ti si predvideo 140 početkom godine, nisi znao da će ti trebati preko 200, pa to je strašno. Hajde, zašto o tome ne razgovaramo? To vas ne boli. Ne boli vas što kupujemo novu zgradu za agenciju, jednu, drugu, treću, što ulažemo 13 miliona za novi sud, što smo imali ovakvu ujdurmu sa reformom pravosuđa, to vas ne boli. Ali vas boli to što je neki pojedinac pa može biti poseban, baš prozvan zbog sata. Da li je to dovoljna otvorenost svih nas kao društva na nepravde koje se dešavaju ili smo oguglali zbog toga što masovnim mediji i štampa i novine i svi ostali, zapljunu koga treba, i nijednog dana čujemo o smrti, drugog dana o nečemu ružnijem, trećeg dana već zaboravljamo da se to desilo. Mi ne smemo da budemo neosetljivi na sve ono što se dešava kao nepravda, kao zloupotreba, kao maratonski postupci, a u kontekstu zakona u kojem nam trebaju sredstva da poboljšamo položaj policajaca. Sigurna sam da se kolega Miletić i kolega Srđan Milivojević, slažusamnom i kad bi seli da pregledamo cifre budžeta, da bi mi našli rezerve gde bi se za sve ljude za koje smatramo da treba da im se poboljša položaj, taj položaj poboljša. To što izvršna vlasti ima druge aršine,to što se oni među sobom spore i gledaju samo koliko za svoje ministarstvo da izdvoje, uverena sam da je to pitanjeizvršne i zakonodavne vlasti, a ne vas kao pripadnika jedne stranke ili mene kao pripadnika opozicije. Sigurna sam. Možda ja imam mnogo bolje mišljenje o svim ljudima, ali zaista mislim da neki pojedinci ne smeju da kvare ugled policije, lekara, pa ako hoćete i nekih članova Vlade, koje sam se ja ovde, ne usudila, nego vrlo razložno i vrlo sam bila srećna da se mogla da ih pohvalim, kad su ovde izašli sa dobrim zakonima. Hvala.
Pet minuta je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Miletić Mihajlović ima reč. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da ne mislim da je potrebno dalje da idemo u pravcu polemisanja oko jedne sporedne stvari. I dalje držim do toga da ne treba ići iz okvira suštine ovog zakona koji ima jednu apsolutno dobru nameru i krajnjem, kada bude usvojen, daće određene rezultate u cilju poboljšanja rada ovog važnog organa i ovog važnog ministarstva i celokupnog tog aparata koji je u okviru MUP. Naravno da, a govorim u ime SPS-JS, nam smeta jedno takvo uopštavanje i insinuacija koje gledalac može da protumači ovako i onako, ili da izvuče iz konteksta, itd. Neću sada, niti smo mi zastupnici da branimo poziciju ministara u Vladi Republike Srbije, niti ulazimo u ono što je materijalni položaj, ili kako je stekao određenu stvar. Uostalom, zadovoljni smo činjenicom, ako sam dobro razumeo, da je gospođa Tabaković rekla da se to ne odnosi na Dačića. Ne bi bilo korektno da se čine ovakve insinuacije posle odlaska ministra iz opravdanih razloga. Ako je bilorazloga da se upute takve kritike, onda je to moglo u njegovom prisustvu. Zahvaljujem.
Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Od vremena poslaničke grupe ću utrošiti vreme. Ponoviću ako treba i tri puta. Ne, ne odnosi se na ministra Dačića ni slučajno. Rekla sam da nikad i nigde nije bila objavljena fotografija sa njegovim satom takvim. Naprotiv, on je čovek koji želi da pomogne da se stanje u policiji reši. Mi mu u tome pomažemo. Neko to smatra dobrodošlim, neko ne. Ali, ne odnosi se na ministra Dačića, priča o skupljem satu, skupljoj od pomoći koju dobija porodica poginulog policajca.
Iskorišćeno je 30 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin . Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Gospodo iz ministarstva, za razliku od ovih koji ovamo sede s desne strane, iz redova "zumbula", koji jednostavno, neće da vam pomognu u članu 27. Inače, to je u starom, onom prvom zakonu, član 147. Ipak, poslanička grupa SRS, pročitaću inače kako glasi ovaj amandman – dodatni koeficijent utvrđen u skladu sa članom 146. stav 2. ovog zakona, primenom, osnovicu uvećava platu za 30%-50% u odnosu na plate državnih službenika. Umesto ovih 30%, stavio sam da je od 40%-50%. To znači da SRS apsolutno želi, s obzirom na složenost poslova koju obavljaju policijski službenici, predlaže da početno uvećanje dodatnog koeficijenta, umesto 30% bude 40%. Mislim da je obrazloženje jasno. Ne znam zašto vi to nećete da sami sebi pomognete, a ujedno, da usvojite i ovaj amandman koji sam podneo. Moraću da vas zamolim da ipak vi obavestite, s obzirom da sam i ministru to rekao, da nema smisla da direktor policije Srbije pomaže načelniku policijske uprave Subotice, u tome što ne želi da reši slučaj "Herbakop"iz Belenaca koji se tamo nalazi već četiri godine i da nema više smisla da se to pitanje već jednom završi. Prema tome, gospodo, vi morate uticati i imati izveštaje šta vam rade pojedine policijske uprave, koliki je njihov učinak u rešavanju tih kriminalnih radnji koje se nalaze na terenu, posebno na terenu policijske uprave Subotice.Hvala.
Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Petar Jojić.
Ostajem kod ovog amandmana i predlažem da ga predstavnici kao ovlašćeni ispred MUP, usvoje. Ono što je bitno, treba imati u vidu da se kod organizacije policijskih službi i njihovih problema, prekovremenog rada, dežurstva, za vreme državnih praznika radi, to mora biti vrednovano. Nije mi jasno zašto vi, gospodo iz MUP, ne reagujete da se materijalni položaj pripadnika policije poboljša. Čitate novine, a i dobijate svakodnevne izveštaje, pa vidite u kakvoj se situaciji policija nalazi. Drugo, gospodine Todoroviću, kako je moguće kada ste pripremali ovaj zakon, da u ovome zakonu… Gospodine Todoroviću, vama se obraćam. Ako je moguće da mi odgovorite, kako je moguće kad ste pripremali ovaj zakon da zadržite okružne sudove i Vrhovni sud? Znate da postoji zakon i da imamo sada više sudove, apelacione sudove i imamo Vrhovni kasacioni sud. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas, sudove, izmene i dopune o policiji i amandman ne možete nikako da dovedete u vezu.) Jeste, ali odnosi se na rad policije. (Predsedavajući: Sudovi ne mogu da se odnose na rad policije.) U zakonu nije predviđeno, a nije usklađen sa Ustavom i zakonom, o tome se radi. Negde može, a negde ne može, znate. U ovom predlogu je trebalo da se brišu okružni sudovi i Vrhovni sud Srbije, a ostaju Viši sud i Vrhovni kasacioni. Zbog toga ukazujem da je to omaška.
Narodni poslaniče, i amandmani i pretres može da se obavlja samo po članovima zakona koji su predmet izmena i dopuna. To vi znate bolje nego ja. Onda znate i zašto moram da vas podsećam da govorite o stvarima koje nemaju nikakve veze sa dnevnim redom. Narodni poslaniče, to da sudovi moraju biti u nekoj vezi sa policijom, sve je u nekoj vezi sa nečim. Zaista vas pažljivo slušam, pokušavajući da primenim Poslovnik i da stvarno dovedete sve u neku vezu sa nečim. Ali, kada dođete do situacije da govorite o predlozima zakona koji uopšte nisu na dnevnom redu, onda to nema veze ni sa čim. Molim vas da ne dobacujete i da sledeći amandman koji imate u odbrani usaglasite sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Na član 28. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Evo, za član 28, pa kad budete prozivali i za član 29. neću komentarisati, zato što se radi o ovom specifičnom rešavanju položaja zaposlenih u policiji, gde se vaš pod zakon koji to rešava kao poseban slučaj ne može sve podvesti, ali recimo da prihvatam da postoji negde u zakonu ono što je ministar rekao, da su odvojeni policijski službenici i oni administrativni radnici koji to nisu. Ti dodaci na platu, što jeste predmet ovog člana, neće biti nekako posebno rešavani, mimo Zakona o platama državnih službenika. Neka ostane da mi stojimo pri našem obrazloženju. Ministar ima svoj stav, pa neka izvole, neka reše kako oni smatraju da treba.
Na član 29. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Kažem, isti je slučaj. Premeštanje državnih službenika je takođe rešeno zakonom koji rešava premeštaj državnih službenika, opštim zakonom, ali ako ministar smatra da može da donosi propise u ime ministarstva kojim rukovodi, iako za to nema izvorno ovlašćenje, ali ako će to popraviti stanje državnih službenika u ovoj oblasti, hajde da vidimo da li će se to desiti. Recimo i da ne usvojite ovaj amandman, to mi neće mnogo teško pasti, ali ćemo se opet sresti pa ćemo razgovarati o tome da li ste bili u pravu.
Na član 30. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Ako možemo da prihvatimo da Zakon o državnim službenicima nije dovoljno dobar da reši specifičnosti položaja i posla zaposlenih u policiji, onda ne vidim razlog da se koristi i uvodi u terminologiju institut upućivanja službenika. Ne znam šta znači upućivanje u kontekstu premeštanja, jer to u stvari jeste privremeni premeštaj državnih službenika, pa vam molim da metodologija bude jedinstvena, jer uputiti nekoga u nešto i premestiti državnog službenika baš i nema mnogo veze. Mislim da ovo nije samo terminološka, nego je i suštinska primedba, pa ste trebali da je usvojite.
Na član 34. amandman je podnela narodna poslanica Olena Papuga. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Član 34. govori o povredama dužnosti i vi se ih ovde u zakonu podelili tako da smo mi smatrali da to nije dovoljno dobro. Predlažemo da u uvodnoj rečenici stava 1. reč "lake" zamenite rečima "lakše". Na primer, Zakonu o državnim službenicima, koji jeste izvorni, jer MUP jeste jedno od ministarstava u Vladi, deli povrede na lakše i teže, a ne na lake i teške. Onako kako je to i napisano u predlogu, greška u nazivu možda i nije od posebnog pravnog značaja, ali smatram da se ipak prilikom pisanja zakona treba rukovoditi upotrebljavanje nekih standardnih termina koji omogućavaju lakše razumevanje i usaglašenost. Ovakvi propusti ponekad prosto mogu da imaju teže posledice u smislu primene, jer da ste nešto nazvali lakom povredom ili lakšom, to nije nebitno za procenjivanje i odmeravanje kazne za ovo što jeste okarakterisano kao povreda. Na primer, u obrazloženju predloga je napisano da bi nedonošenje po hitnom postupku moglo da prouzrokuje štetne posledice po bezbednost zemlje. Iz toga bi mogli da izvučemo zaključak da je reč o izuzetno važnom zakonu. Ako je izuzetno hitan i važan, zaista ne znam zašto je tu tako grubih i stručnih terminoloških grešaka. Mislim da nije baš u skladu sa važnošću i značajem koji mu pridajemo.
Na član 34. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor se nije izjasnio, pa je amandman u pretresu u pojedinostima. Na član 35. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Reč je o analogiji sa prethodnim amandmanom koji sam obrazlagala, sem što je ovde sada reč da se u uvodnoj rečenici stava 1. člana 35. reč "teške" zamenjuje rečju "teže". Zaista ne mislim da je samo terminološka, nego je kod kvalifikacije i posle vođenja postupka vrlo bitno da li se nešto kvalifikuje kao teško ili teže. Ako to jeste gradacija kao prideva, nije svejedno da li je nešto teže ili teško, sutra kad odmeravamo kaznu koja je adekvatna nečemu težem ili teškom.
Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Dušan Marić.
Gospodo, mi predlažemo da se u tački 9. briše reč "nepravilno", zato što smatramo da je nepravilno korišćenje opreme već obuhvaćeno odredbom nepropisnog korišćenja. Kada policajac službenu opremu koristi nepropisno, mimo propisa, on je automatski koristi nepravilno. Smatram, takođe, da treba brisati ovu odredbu: "usled namere ili grube nepažnje". Kako će se razjasniti da li je policajac opremu pogrešno koristio sa namerom ili bez namere? Ako se granica između greške i namere nekako i može utvrditi, ne moguće je povući granicu između grube nepažnje, kako piše u Predlogu zakona, i one druge valjda blage nepažnje. Suština zakonske odredbe mora da bude to da li je policajac izvršio povredu službene dužnosti ili nije. Koristim ovu priliku da još jednom apelujem da se prošire ovlašćenja policije u borbi protiv kriminalaca zato što smatram da postojeća zakonska rešenja previše štite kriminalca a premalo policiju. Policajcima je nekad prevashodni zadatak bio da prilikom rada na nekom predmetu otkriju počinioca, izvršioca krivičnog dela a sada je policajcima glavna briga da prilikom rada na nekom predmetu ne naprave neku grešku, da ne povrede ljudska prava, dostojanstvo nekom kriminalcu ili ubici. Sledeća stvar, pridružujem se ovim apelima poslanika SRS da se poboljša materijalni položaj policije, već sam rekao da policajac koji ima platu od 35.000 dinara mesečno ne može da se nosi sa kriminalcima, dilerima droge koji primaju po 35000 evra mesečno. Mi smo ovde čuli da je policija bila besplatan servis Narodne banke i da nije naplatila rad na izdavanju pasoša. Mislim da je to greška. Tri miliona pasoša po evro, to je tri miliona evra a guverner Narodne banke ima platu od 6500 evra. Toliko.
Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor se nije izjasnio, pa je amandman u pretresu. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 38. reči: "može da odluči" zamenjuju se rečima: "dužan je". Mi smatramo da predlagač zakona mora voditi računa o bezbednosnom riziku i stvaranju mogućnosti narušavanja bezbednosti tajnih podataka. Predlagač mi je odgovorio – amandman se ne prihvata iz razloga što ne treba da postoji dužnost isključenja javnosti radi zaštite moralnog integriteta učesnika u postupku, a organ koji vodi disciplinski postupak u svakom konkretnom slučaju svakako procenjuje razloge za isključenje javnosti. Vama na primer dođu iz EU Bramerc, Kar Bip, ili vam dođe na premer engleska, nemačka ambasada, tada šta vi činite? Slušate njihove naredbe a mi vam predlažemo da ni jedan mešetar ne može subjektivno da utiče, pošto u zakonu se ugradi reč "dužan je", tako se stvara zakonska obaveza, ali čini mi se da vi ove zakone donosite samo proforme, jer sve što radite je podređeno vašoj želji, a želje su vam podaničke i zakoni su podanički a gazde EU vam se raspada i počela je da truli i ta se trulež dopire i do nas. Potrebno je vreme da se ona raspadne da li će to biti za jednu li dve godine najviše, miris truleži je već dopro do Srbije, EU se raspala.
Bilo bi dobro da međunarodni uticaji ne utiču na vašu volju da poštujete ili kršite odredbe Poslovnika. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović, koji želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman se odnosi na prvostepeni postupak koji, po ovlašćenju ministra, direktora ili načelnika MUP, zapravo načelnika policijske stanice, sprovodi ovlašćeno lice koje, po stavu 3. ovog člana, mora da bude diplomirani pravnik sa pet godina radnog iskustva. Pošto se materija odnosi na disciplinski postupak službenog lica, zapravo policajca, mi iz SRS smo tražili da se intervencijom izbriše jedan deo ovog člana koji se odnosi na odlučivanje u samom disciplinskom postupku. Dakle, naša ideja jeste da se sprovodi disciplinski postupak po osnovu ovlašćenja, ali ne i da lice koje sprovodi postupak donosi rešenje. Naša ideja jeste da on bude neko ko će da predloži meru za disciplinski postupak onome ko ga je ovlastio da isti sprovede. Dakle, da ne bi bilo zabune, moraćemo prvo da utvrdimo odgovornost određenih lica, pošto je i sam ministar o tome govorio, da se prvo utvrdi da li je vrhovni komandant same Srbije službeno, policijsko ili državno lice i pod koji zakon on potpada. Inače bi morali, gospodine Todoroviću, vama da damo odvezane ruke da sprovedete disciplinski postupak protiv vrhovnog komandanta z aone reči koje je izgovorio danas i da time odluku donesete lično vi, a ne disciplinski odgovorno lice koje ima pet godina radnog staža u ovoj struci. Vrhovni komandant je napravio grešku i podleže disciplinskom postupku. Pozvao je Srbe da se povuku sa barikada i za to treba da odgovora.
Na član 39. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Član 39. govori o vašoj nedoslednosti kao predlagača, a govori o našoj doslednosti kao podnosioca amandmana. Sve vreme razlikujemo policijske službenike i one druge. Kada ne želimo da ovim drugima, koji nisu izloženi opasnostima, date jednaka prava: naknade, beneficirani radni staž itd, mi ovim članom zakona, gde se govori o vođenju disciplinskog postupka, tražimo da ti ljudi službenici, koji nisu policijski, ne budu tretirani opet isto. Kao što ne mogu da imaju dodatke na platu, tako ne mogu ni o njihovoj odgovornosti da odlučuju policijski službenici, direktor policije ili ovlašćeni policijski službenici, zato što zakon o organima državne uprave i o državnim službenicima upravo govori ko može i u kom postupku da vodi disciplinski postupak. Nije dovoljno da vi samo u odbijanju napišete: "specifičnost organizacije i funkcionisanja MUP i rada u MUP sve pokriva". Ne može da pokrije sve. Na primer, vi stavom 3. propisujete da se za vođenje postupka može ovlastiti policijski službenik koji ima zvanje diplomirani pravnik. Sigurno znate da je članom 84. stav 3. Zakona o državnoj upravi za takav postupak propisano, znači, za upravni postupak, da to može da vodi samo državni službenik koji ima stečeno visoko obrazovanje drugog stepena, odnosno završene master akademske studije. Zašto bi vaš zaposleni bio predmet nečijeg prosuđivanja, ko nema takvo obrazovanje, to poznavanje materija, jer zbog toga može da bude doveden ili u neku nepovoljniju poziciju ili, s druge strane, može da bude i nepravedno provučen kao nevin u nekom disciplinskom postupku, a da u stvari bude kriv. Znači, nije u skladu sa zakonom da propišete da poslove disciplinskog postupka može da obavlja lice koje ima zvanje diplomirani pravnik, jer se po važećem zakonu ono stiče nakon završenih studija u trajanju od četiri godine. Nije u radu da uvek direktor policije pokreće postupak i da policijski službenik koga on ovlasti vodi postupak i odlučuje o disciplinskoj odgovornosti i za policijske službenike i za one koji to nisu. Jednostavno, mislim da ova odredba, kojom se primena odredbi policiji proširuje i na ostale službenike MUP, nije dobra, za nju ne postoji razuman razlog. Zaista mislim da način kako se kroz ovaj postupak podređuju policijskom delu ministarstvu neki drugi profesionalci, ne može da nam bude od koristi. Uvek se bojite onog, imate autocenzuru, ko je vlastan da odlučuje o vašoj sudbini, a kroz disciplinski postupak koji u jednom trenutku može da se završi otkazom, suspenzijom ili već bilo kako. Nisu ovo nevažne stvari. Mislim da to razlikovanje jedne i druge kategorije mi jesmo uradili nezavisno, objektivno, možda zato što smo van sistema, ali ste i vi, po primedbama nas, mogli malo da to razmotrite, a ne da samo obrazlažete odbijanje specifičnošću MUP. Hvala.
Ovim je iskorišćeno vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi Napred Srbijo. Na član 41. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović, koja želi reč. Izvolite.
Gospodine Todoroviću, potpuno je neprihvatljivo da ovakav član ostane u zakonu, zbog toga što, s obzirom na činjenicu da sam već osam godina u Odboru za odbranu i bezbednost, i vi ste svedok toga da najviše govorimo o službenoj tajni i neophodnosti da se službe bezbednosti zaštite. Po ovom predlogu, građani to moraju da znaju, i zaposleni u MUP koji dođu pod udar disciplinske komisije, vi predviđate da jedno lice može da bude ono koje nije zaposleno u MUP. Pitam vas da li će to biti i Nataša Kandić, Sonja Liht, Sonja Biserko, Hašim Tači? Šta ja znam šta može vama da padne na pamet - ako lice nije zaposleno u MUP. Naše službe bezbednosti su i te kako pod naletom i udarom stranih obaveštajnih službi, raznih oficira za vezu, što takođe dobro znate, kada imamo izveštaje, pre svega bezbednosnih agencija i neverovatno je da vi dovodite u opasnost sprovođenje jednog opsežnog i detaljnog kao što je disciplinski postupak zbog prekoračenja ovlašćenja i drugih situacija koje može da se dogodi u okviru MUP u dodir sa nekim licem sa strane. Neverovatno je, gospodine Todoroviću, da pristajete na takve ucene i ultimatume, s obzirom na to da se ipak gospodin Dačić i vaše ministarstvo u ovoj situaciji koja je više nego vanredna za Srbiju, zbog položaja naših sunarodnika na barikadama i njihove egzistencije, trudite se da se održite u okviru proklamovanih rezolucija usvajanih ovde i državne politike, za razliku od Tadića, koji je danas otišao u otvorenu izdaju.
Isteklo je dva minuta. Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 42. amandman su podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost su prihvatili amandman. Zakonodavni odbor se nije izjasnio, pa je amandman u pretresu. Na član 42. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Članom 42. se definiše naknada za rad u komisijama gde će se utvrđivati u disciplinskom postupku, prvostepenom i drugostepenom, odgovornost zaposlenih u ovom ministarstvu i naknade koje treba da se primaju za to angažovanje. Smatramo da treba da postoji akt kojim se ovo utvrđuje, jer onako kako je u zakonu napisano uopšte nije jasno prvo, kome će se ova naknada plaćati i šta to znači angažovanje u vezi vođenja i odlučivanja ovog postupka. Ako je direktor policije taj koji pokreće, hoće to njemu da se plaća, pa će on biti zainteresovan da što više postupaka pokreće ili službenik, funkcioner koga on ovlasti da vodi postupak, ali se i pre toga da li je to jedan ili drugi funkcioner koji ima sigurno opet platu primerenu odgovornostima i obavezama koje ima, postavlja se pitanje zašto bi zaposleni koji primaju već platu za ono zašta rade dobijali još posebnu naknadu za angažovanje u vođenju ovih postupaka? Praksa da se osnivaju komisije, saveti, i to kao plaćene, ne po poslovima, sednicama, koja je uvedena negde 2004. godine, od Izborne komisije pa nadalje, gde imate mesečne naknade, jeste praksa koja je potpuno suprotna priči van ministarstva i ovog postupka, priči da treba da zapošljavamo ljude. Ovde je potpuno suprotna štednji i onoj mogućnosti, te se ja pitam kako će čovek u jednom radnom vremenu da stigne da obavi poslove koji su mu u opisu, da za to primi dodatke i sve ostalo i da primi posebnu naknadu za učestvovanje u ovim postupcima?
Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost prihvatili su amandman. Zakonodavni odbor se nije izjasnio. Na član 43. amandman su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici zajedno Aleksandra Janković i Srđan Spasojević i narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost prihvatili su amandman. Zakonodavni odbor se nije izjasnio. Narodni poslanik Petar Jojić, izvolite.
Ostajem kod predloženog amandmana, a malopre kada je bilo reči, gospođo Čomić, o onom članu, govorio sam da u zakonu piše, u jednom delu, u poglavlju "Briše se Okružni sud", a u članu 56. važećeg zakona ostaje. Sada je muka sudova koji će rešavati po žalbama, da li će Okružni, Viši ili Kasacioni. Kako to kod vas, gospodo iz ministarstva, gospodine Mariću, čas može, čas ne može? Kako ćete sada da rešite pitanje, ovu prazninu? Zašto niste uskladili ovaj zakon sa Zakonom o sudovima? Policija radi i donosi rešenja, rešava nadležno Viši sud. Kako ćete to da rešite? Vaše kolege koje će da primenjuju zakon kako će ga primeniti? Kod vas može i ne može, čas može, čas ne može. Nedosledni ste i zbog toga što ste rekli u članu 47. da se primenjuje narednog dana, šest godina je zakon na snazi i država nije propala. Mi predlažemo amandman u skladu sa Ustavom, da se treba primenjivati u roku od osam dana. Da li vi čitate Ustav, da li čitate sistemske zakone drugih organa koji predlažu i donose? Za šest godina država nije propala i nije uticalo na bezbednost, a vama utiče jedan dan. Niste dosledni u primeni, niste bili dosledni da predložite valjan zakon. Treba da bude izrađen novi zakon, ali da se uredi kako treba, u skladu sa Zakonikom o krivičnom postupku. Što niste gospodo, donet je pred ovim parlamentom Zakonik o krivičnom postupku, zašto niste ni jednu reč rekli da usklađujete policijska ovlašćenja koja će policija da primenjuje sa Zakonikom o krivičnom postupku? Što niste predvideli sudsku policiju, kao što to predviđaju Francuska, Nemačka, Engleska i druge zemlje? Kada ćete vi doneti, hoćete za šest meseci ili tri meseca ponovo da donosite novi zakon?
Mislim narodni poslaničke da se bez razloga ljutite na mene, pošto svoje obrazlaganje počinjete sa tim da ostajete pri amandmanu. Vaš amandman je prihvaćen. Vi možete samo da povučete amandman i u tom slučaju ako se Narodna skupština izjasni za, s obzirom da je amandman u istovetnom tekstu podnela i narodna poslanica Aleksandra Janković i narodni poslanik Srđan Spasojević, on takođe bude u delu teksta zakona na koji je podnet. Molim vas, pažljivo vas slušam i kada vas podsetim da ne govorite o dnevnom redu, to radim sa dobrim razlozima, bez obzira što ćete se vi ljutiti na mene. Ljudi često sami sebe ne slušaju, a pogotovo druge. Slušam vrlo pažljivo u čujem sve što drugi govore. Molim narodnu poslanicu Vjericu Radetu da ne dobacuje, zato što mogu da obrazložim i šta je narodni poslanik u svoja dva minuta uobrazlaganju amandmana od kojeg neće da odustane, a koji je prihvaćen, govorio, a što je na ivici poštovanja odredbi Poslovnika, kao što je van ivice poštovanja odredbi Poslovnika da vi dobacujete i da se ponašate neprilično u odnosu na moju obavezu da narodnom poslaniku pomažem u radu, kao što pomažem narodnom poslaniku Petru Jojiću. Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Molim vas da ne dobacujete. Razumem vaše emocije, ali ih zadržite za sebe. I narodna poslanica Nataša Jovanović koja dobacuje da moram da poštujem njeno znanje. Kada je znanje očito onda i zasluži poštovanje. Za znanje se ne traži poštovanje, za znanje se poštovanje zaslužuje. Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković i Srđan Spasojević. Možemo ili da se dogovorimo da ćemo poštovati odredbe Poslovnika ili da ja nažalost primenjujem odredbe Poslovnika koje ne volim da primenjujem. Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 44. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Mislim da jedan od najvažnijih amandmana koji je podnela poslanička grupa Napred Srbijo, upravo ovaj. Govori o prisilnom penzionisanju, odnosno otkazu po sili zakona i protivno volji zaposlenih koji nije navršio radni vek i upravo ovaj amandman govori o nedoslednosti Vlade i predlagača. Na stranu to što ste Fond PIO koji je posebno pravno lice nazivali organom, odnosno onda obrazlagali da ste vi organ u MUP-u koji odlučuje kad neko stiče uslove za penziju, to neću komentarisati. Ali, ako je svojevremeno ministar unutrašnjih poslova rekao da ima upravo problem kada mu stručni ljudi sa 50 godina kojima treba omogućiti da nastave da rade moraju da odu u penziju i da ih zamene neki koji nemaju takvo iskustvo, vi im sada predlažete otkaz po sili zakona. To je ne nedosledno, to je zaista vrlo neobično. S druge strane Vlada stalno ističe problem sa neodrživošću penzionog sistema gde se broj onih koji rade gotovo izjednačio sa brojem onih kojima se isplaćuju penziju i sada mi nije jasno kako to, u oblasti koja je vrlo osetljiva šaljete ljude koji su sposobni u punoj snazi u penziju po sili zakona, a pričamo o neodrživosti penzijskog sistema. Svakodnevno viđamo policijske službenike koji su penzionisani i kojima penzija nije dovoljna da rade kao privatno obezbeđenje za neke mizerne plate, većina njih izdržava decu, porodicu, to jeste zaista neophodno, ali sam uverena da bi mnogo više odgovaralo da ostanu u službi, a zašto ne bi bili kao penzioneri takvi dobri, kvalitetni i angažovani, ako penzioneri mogu da budu pomoćnici ministra, ambasadori ili bilo koji drugi. Zalažem se da kvalitetan policijski službenik, koji…
Na član 47. amandman su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanik Dragan Stevanović i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Evo ja ću da obrazložim i ovaj poslednji amandman o stupanju na snagu ovog zakona gde se naredni dan za stupanje na snagu zamenjuje rečju "osmog". Biću vrlo kratka i biće svima vrlo ilustrativno. Tražite da zakon stupi na snagu sutradan, vrlo je hitno. Direktor policije vam je u stanju VD malo duže vreme, a ovaj zakon je hitan. Ako se otvoreno i javno krši status direktora policije u takvom stanju, šta li se tek radi sa raspoređivanjem, kvalitetom opreme, nabavkom i svim ostalim u policiji, a došli smo do toga da hitno treba sve to da se rešava i sedam dana će mnogo da znači. Usudila sam se da napomenem ono o čemu ljudi samo šapuću. Hoće li ovo da bude država u kojoj se može javno reći da se negde krši zakon time što se neko drži u stanju VD stanja, neko drugi se prisiljava da ide u penziju iako je sposoban, kvalitetan i stručan, a zakon treba da stupi na snagu sutradan. Nadam se da po moju bezbednost ovo neće biti opasno i ne mogu me uznemiriti ni sva galama sve vreme koja se ovde pokuša omalovažiti jedna stručna rasprava, ali vas molim sedam dana neće promeniti ništa. Još jednom razmislite koliko su rešenja koja ste ovde usvojili kvalitetna i do dana za raspravu iskoristite sve mogućnosti da uredite neke stvari na način da vaša dobra namera se pokaže i na delu. Hvala.
Ovim smo završili pretres po poslednjem podnetom amandmanu. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Time danas završavamo naš rad u celosti i rad nastavljamo sutra 30. novembra u 10,00 časova, pretresom u pojedinostima na amandmane, odnosno amandmanima na tačku 4. i 5. dnevnog reda, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim i drugim praznicima u Republici Srbiji i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o platama u državnim organima i javnim službama, odnosno raspravom o amandmanima podnetim na ova dva zakona. Biće u celosti predmet našeg rada sutra kada završimo sa poslednjim amandmanom na tačku 5. dnevnog reda, završićemo rad za sutra i dogovarati se o radu za četvrtak 1. decembar. Hvala svim učesnicima na sednici. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 72 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika koji svoje poslaničke identifikacione kartice stavljaju u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje, molim vas da to učinite, da bi utvrdili elektronskim sistemom da li je u elektronskom sistemu prisutno 84 narodnih poslanika, koliko je poslovničkim odredbama potrebno za početak rada sednici Narodne skupštine. Konstatujem da je ,primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali 86 narodnih poslanika ubacilo svoje identifikacione kartice i da je još jedan broj narodnih poslanika prisutan u sali, tako da postoje uslovi potrebni za rad sednice Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Slavica Đukić-Dejanović, Esad Džudžević, Vitomir Mihajlović i Zoran Nikolić. Obaveštavam vas da je, saglasno članu 90. stava 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, povodom pretresa u pojedinostima četvrte i pete tačke dnevnog reda pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača Rasima Ljajića, ministra rada i socijalne politike i Zorana Stankovića, ministra zdravlja, prisustvuju i: Miro Čavaljuga, pomoćnik ministra rada i socijalne politike, Zorica Pavlović i Dubravka Šaranović, pomoćnici ministra zdravlja, Danijela Rajković, Rukovodilac grupe za zarade u javnim službama u Ministarstvu rada i socijalne politike i Dejan Ristić, savetnik u Ministarstvu rada i socijalne politike. Nastavljamo rad i prelazimo na Pretres u pojedinostima 4. tačke dnevnog reda – PREDLOGA ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DRŽAVNIM I DRUGIM PRAZNICIMA U REPUBLICI SRBIJI Pre nego što otvorim Pretres u pojedinostima, odnosno raspravu o amandmanima na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim i drugim praznicima u Republici Srbiji, na osnovu člana 90. i člana 87. obaveštavam Narodnu skupštinu da će uobičajena pauza od jednog sata biti određena u 11,30 časova i trajaće do 12,30 časova. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Meho Omerović, Esad Džudžević, Barjam Omeragić, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Nenad Čanak, Olena Papuga, Radovan Radovanović, Aleksandar Martinović, Sreto Perić, Mirko Munjić, Nataša Jovanović, Vjerica Radeta, Nikola Žutić, Kenan Hajdarević i Bojan Đurić, kao i amandman Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Primili ste Izveštaj Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv Predloga zakona amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nikola Žutić.