Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 156 narodnih poslanika. Konstatujem da nemamo kvorum i dajem pauzu do 12,00 časova. [[Posle pauze - 12,15.]] Radi utvrđivanja kovoruma za rad Narodne skupštine, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo nastavitirad. Pre nego što nastavimo sa radom, obaveštavam prisutne poslanike da će se sednica Zakonodavnog odbora održati u redovnoj pauzi sednice. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici:Stevan Lilić, Radomir Naumov, Vlatko Sekulović, Dušan Golubović, Dragan Šutanovac, Žarko Obradović, Miroslav Markićević, Ružica Veljović, Miloš Lučić, Dušan Cvetković, Petar Mišić, Miroslav Hristodulo, Boško Ničić, Vasilije Pavićević, Dragoslav Bošković, Sredoje Mihajlov, Biači Anton, Išpanovič Ištavan, Atila Juhas, Torde Laslo, Ratimir Svirčević, Ljubodrag Grbić i Vera Marković. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, Stalne konferencije gradova i opština Jugoslavije, Studentske unije Srbije, Saveza studenata Beograda,studente Studijske grupe za ustavno pravo na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu, predstavnike Narodnog pokreta "Otpor", Niške studentske asocijacije i predstavnike Studentske federacije. Pozdavljam prisustne goste. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O OSNOVNOJ ŠKOLI (pojedinosti) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Miloš Lukić, Petar Petrović i Adam Urošević. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Petar Petrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SSJ podnela je amandman na član 22. gde predlaže da se posle stava 2. doda stav 3. koji glasi: "Direktor razrešen dužnosti u smislu stava 1. i 2. ovog člana raspoređuje se na druge odgovarajuće poslove, a ako takvih poslova nema, ostvaruje prava zaposlenog za čijim je radom prestala potreba". Vlada je ovaj amandman odbila sa obrazloženjem da je on obuhvaćen u amandmanu 5. Vlade, koji glasi: "Razrešeni direktor ostvaruje pravo kao zaposleni za čijim je radom prestala potreba". Mislim da je amandman stranke bolji, jer više zaštićuje direktora, koji je bio na toj funkciji. Jer, ako bi ovako usko tumačili, direktor bi po prestanku funkcije ostao bez posla. Mislim da je ovo bolje rešenje. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Petroviću. Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Ako ne, stavljam na glasanje ovaj amandman i molim narodne psolanike da pristupe glasanju. Za 33, protiv 115, uzdržan jedan, nije glasalo 11, od 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Božidar Vujić.
Srpska radikalna stranka je podnela amandman kojim predlaže brisanje člana 23. Predloga zakona o osnovnoj školi. Član 23, u stvari novouspostavljeni član 117a, oslanja se i na član 117. i na član 115, zato što član 115. staroga zakona reguliše materiju izbora direktora, a član 117a izbora vršioca dužnosti direktora. Kako bih obrazložio potrebu da se ovaj član briše, dozvolite da pročitam sam predloženi član 117a, očekujući da mi se to vreme citiranja ne uzme u vreme za obrazlaganje. Član 117a glasi: "Vršioca dužnosti direktora škole postavlja školski odbor, do izbora direktora, a najduže na šest meseci. Odluka o postavljenju vršioca dužnosti direktora ne podleže saglasnosti ministra prosvete. Ako vršiocu dužnosti direktora škole istekne mandat, a školski odbor ne izabere direktora škole po raspisanom konkursu, vršioca dužnosti direktora postavlja ministar prosvete". Argumente i razloge zbog kojih je SRS podnela ovaj amandman, tražeći da se briše pročitani član, nalazimo u samom članu;videćete da je ovaj član nepotrebno umetnut i da je on najveći osnov za manipulacije i marifetluke koje sprema ministar sporta, a obrazložiću zašto. Direktor škole saziva školski odbor. Ako nema direktora niko neće ni sazvati školski odbor, školski odbor neće ni raditi i neće biti ni direktora, neće biti ni vršioca i normalno je da se ono što ste vi proklamovali, a zove se jedno od tri "d", a to je - decentralizacija, opet vraća na ono da ministar prosvete postavlja vršioca dužnosti direktora. Da li je to vaše proklamovano tri "d", kako je ministar sporta govorio; jedno od toga jeste i decentralizacija, dotle da samo nastavničko veće u svom kolektivu izabere direktora, predloži ga školskom odboru, a školski odbor to usaglasizajedno sa organima lokalne samouprave i dođe do ministra prosvete na verifikaciju. Ovim, ovako umetnutim, novim članom samo dajete osnov da se smatra da će manipulacija biti. Kada sve ovo ne uspe, opet je tu taj ministar sporta koji će postaviti direktora. Pročitao sam, i vi ćete shvatiti zašto, ceo član koji kaže - ako odbor ne izabere direktora, vršioca dužnosti direktora postavlja ministar prosvete. Dokle? Beskonačno. Jer, da ste stavili dokle, onda bi se ponovo obnovio postupak. A zašto niste? Zato što vam je jasna ta vaša transparentna namera, ovog puta zbilja transparentna, providna i ogoljena do krajnjih namera, da do manipulacija dođe, i to opet u toj tzv. decentralizaciji, opet na najvišem nivou,i da to ministar sporta uradi. U neka bolja vremena, za vreme Jovana Jovanovića Zmaja (predsedavajući - vreme)... završavam. Tražio sam da mi se vreme citiranja ovog člana ne računa.
To vam vreme nisam uračunao.
Evo, završavam. Dozvolite da završim, gospodine predsedavajući. Prema tome, u ta srećnija vremena, za vreme Jovana Jovanovića Zmaja, u Srbiji se prosveti i obrazovanju pridavala dužna pažnja, zato što su prosveta i obrazovanje bili jedan od stubova razvoja te i takve države, te i takve Srbije. Sada su došla neka druga vremena. Sada je DOS na vlasti i nije ni čudo što je Čika Jova Zmaj, inače poznati i priznati radikal, pisao ironične pesme, pa je govorio o nekom lenjom Gaši. (Predsedavajući:Molim vas da završite). Poštovani roditelji, ne dozvolite da u Srbiji, zbog ovakvog zakona o obrazovanju, nama vladaju "lenje Gaše".
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uz sve ove primedbe koje je izneo narodni poslanik Božidar Vujić, a jedna od osnovnih je da nam je dosta vršilaca dužnosti, dosta nam je ZUR-a, dosta nam je "v.d. Rake", postavlja se pitanje šta je htela Vlada, odnosno iz obrazloženja se vidi šta je htela, amandmanom na ovaj član, ali se postavlja i pitanje šta je postigla stavom 3. u kome kaže da će vršiocu dužnosti direktora da miruje radni odnos na radnom mestu sa koga je postavljen za vršioca dužnosti direktora za vreme dok obavlja tu dužnost. Razumem želju predlagača da na taj način obezbedi sigurnost nastavniku, saradniku, možda čak i školskom psihologu u školi, ali to su samo neki od uslova da neko bude direktor škole, odnosno da bude vršilac dužnosti direktora. Zato štoniste rekli da direktor škole može da bude isključivo aktuelni nastavnik ili psiholog. Šta ako neko ispunjava sve uslove,radio je i kao nastavnik, ima potrebne godine staža provedene u školi, ali radio je u privredi, i školski odbor ga postavi za v.d. direktora. Po kom osnovu njemu miruju prava tamo odakle je došao? Šta ako dođe sa mesta iz baletske ili muzičke škole, koju je osnovao privatnik. Ne možete vi ovim zakonom da mu garantujete, niti možete da naterate osnivača, ili vlasnika preduzeća, da mu tamo miruju prava. Jer, on nije izabrano i postavljeno lice od strane Narodne skupštine Republike Srbije. Njega neki školski odbor postavlja. Ne možete da obavežete nikoga da ga primi ponovo na posao, izuzev državnu školu. Ali, nije ni uslov da bude v.d. direktora, da dođe iz državne škole. On ispunjava uslove iz člana 20. Zakona, a to može da bude i lice koje radi u bilo kom preduzeću u Srbiji. Stvara se jedna obaveza koja neće moći da bude ostvarena. Trebalo je intervencijom u članu 20. reći da za direktora škole može da bude biran onaj ko je trenutno nastavnik, psiholog, savetnik i ispunjava neke određene uslove uz to;onda bismo mogli da mu garantujemo da će mu sve to mirovati za ovih, kako vi kažete u obrazloženju, najduže šest meseci. Možda nisam pažljivo čitao Predlog zakona, ali nisam pronašao zakonsku odredbu koja kaže da će to za vršioca dužnosti trajati najviše šest meseci, pa se postavlja pitanje - hoće li da traje najduže šest meseci samo zahvaljujući tome što tako piše u obrazloženju.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 43, protiv 115, uzdržanih nema, nije glasalo 18, ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Narodni poslanik Bojana Aleksić, u ime podnosilaca amandmana, povlači amandman. Konstatujem da on prestaje da bude predmet rasprave, odnosno pretresa u pojedinostima. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 24. Zakona o osnovnim školama. Tim amandmanom predlažem da se član 24. predloženog zakona briše. Mi srpski radikali smo protiv takvih školskih odbora i svih formula iz tih odbora. Razlog je što se uvodi samoupravljanje koje se razlaže na tri puta po tri subjekta, koji neće donositi prave odluke, a razlog tog nedonošenja odluka može biti protkan raznim idejama. Osnivač škole je Vlada Republike; po našem mišljenju osnivač treba da vrši i upravljanje školama. Školski odbor je postojao i u prethodnom zakonu i u praksi nije pokazao nikakve pozitivne efekte. To je samo jedan od razloga što se predlaže brisanje ovog člana. Članovi školskog odbora su bili, a i danas su ljudi neadekvatnog obrazovanja, ali zato politički podobni, tako da je školski odbor bio i ostao jedno od sredstava političke manipulacije na lokalnom nivou. Predlog zakona nije regulisao način upravljanja u školama čiji su osnivači pravna i fizička lica. Prosto je neshvatljivo da u školama čiji su osnivači pravna i fizička lica upravljanje vrše školski odbori, u kojima participiraju predstavnici lokalne samouprave koje predlaže ministar prosvete. Iz izlaganja ministra za prosvetu i sport se moglo zaključiti da se u ovom zakonu protežu tri principa, koja treba da eliminišu negativne intencije, a to su: decentralizam, depolitizacija i demokratizacija. Centralizam se pretače u lokalnu samoupravu, znaju to oni koji su vam dali ova načela zaštoto rade. Lakše im je da utiču na lokalnu nego na nivou ministarstva. Politizacija nije isterana danas iz škole, već je još više učvrstila pozicije. To je danas transparetno u svim osnovnim i srednjim školama. Demokratizacija u školama je tako postavljena da sada nevladine grupacije mogu da pokažu i skreću smer ka svojim zamišljenim ciljevima, tako da ova tri principa danas ne mogu biti iskrena i ne obećavaju neku sigurnost u ovom zakonu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministar nije tu, a hteo sam da prigovorim njegovom obrazloženju neprihvatanja ovog amandmana. Naime, u obrazloženju neprihvatanja amandmana, kojim se drugačije reguliše sastav školskog odbora, predlagač zakona je napisao da ne može da prihvati brisanje odredaba iz predloga zakona kojima se uređuje školski odbor. Mi to nismo ni predložili. Samo predlažemo da se briše član 24. i da ostane na snazi član 118. osnovnog zakona, koji isto tako uređuje školski odbor. Istina, uređuje sastav na drugi način, ali to je bila naša želja kao predlagača amandmana. Po novom predlogu zakona Vlada predlaže da školski odbor ima devet članova, da tri člana budu predstavnici lokalne samouprave, trećina članova da bude iz nastavničkog veća i trećina iz saveta roditelja, a mi predlažemo da ukoliko školski odbor ima devet članova, (predložili smo najmanje pet, a može da ima devet) polovinu članova odredi osnivač škole, polovinu nastavnici, a jednog člana savet roditelja. To nije brisanje odredaba kojima se uređuje školski odbor. To je samo drugačije uređivanje sastava školskog odbora, tako da ne mogu da prihvatim da se onaj koga je ministar zadužio da odgovori na amandmane ne upusti u tumačenje amandmana i da predlog za brisanje jednog člana izmena i dopuna shvati kao predlog za brisanje odredaba kojima se uređuje školski odbor. Nama to nije bila želja i to se amandmanom ne bi ni desilo. Kroz ovaj amandman ponavaljamo stalni deo programa Srpske radikalne stranke, da osnivač mora da učestvuje u upravljanju; da li je u pitanju preduzeće, škola, bilo koja druga ustanova, nama je to sasvim svejedno.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 29, protiv 114, uzdržanih 20, nije glasalo 15, ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Rajko Baralić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, Socijalistička partija Srbije stoji na stanovištu da su zahtevi tri velika sindikata u pogledu upravljačke strukture u našem školstvu opravdani i sa tim u vezi daje punu podršku takvim zahtevima. Smatramo da su ti zahtevi legitimni i podsećamo vas na ovaj način da ste u dosta naglašenoj kampanji, koju ste vodili neposredno pred izbore, obećali školama da će direktore postavljati zapravo kolektivi po osnovu izjašnjavanja zaposlenih u kolektivima. Podsećam vas daje u Čačku i u drugim opštinama, koje dobro poznajem, bilo slučajeva u brojnim školama da se kolektiv 100% izjasni za neke ljude, a da kasnije rešenjem ministra, odnosno Ministarstva budu postavljeni drugi. (Milka Marinković: Sve komunjare.) Znam, naravno, da nije lako....
Molim vas da omogućimo poslaniku da govori.
Molim gospođu Klaru Cetkin iz Demokratske stranke da ne dobacuje i molim gospodina Šabića da jednom primeni Poslovnik u slučaju gospođe Milke Marinković. Nedopustivo je da može svakom poslaniku da dobacuje, a da nikada ne zavredi opomenu. Imate gospodo, duple standarde i duple kriterijume. Ne može, gospođo Milka Marinković, da se promeni ceo kolektiv i nisu ceo kolektiv komunjare, kao što dobacujete. To su ljudi koji najbolje poznaju kandidate. Nedosledni ste i niste ispoštovali ono što ste obećali, to je suština, i u ovoj Narodnoj skupštini gde sede poslanici, koji su razrešeni, a imali su podršku 100% svojih kolektiva. Dičili ste se podrškom sindikata. Sindikalnu borbu su poistovetili sa vašom političkom borbom i političkim ciljevima, koje ste imali kao konačne. Danas kada ti sindikati traže da se školski odbori konstituišu na principu 5+3+1 vi predlažete 3+3+3. Naravno, to morate objasniti sindikatima koji su vas tako zdušno podržavali. Ukoliko ostane koncept 3+3+3, ostaje nejasno pitanje ko daje legitimitet izboru troje ljudi iz sastava roditelja. Bez obzira što ste to objasnili, ta stvar je potpuno suprotna onome za šta se zalažete i to će ostati u sferi diskrecionog prava ili lokalne zajednice ili jednog od ključnih ljudi, politički eksponiranog, u vašem interesu, u školi u kojoj se bira direktor. Zbog toga upozoravam još jednom da se ovde radi o klasičnoj zameni teza i molim narodne poslanike da se izjasne o ovom amandmanu, jer on jeste u interesu tri najveća sindikata u školstvu ove zemlje.
Reč ima ministar prosvete i sporta, gospodin Gašo Knežević.
Dva od tri sindikata, i to, rekao bih, ne najveća, izjasnila su se za predlog čiji je sadržaj identičan amandmanu Socijalističke partije Srbije. Čak su iskoračili iz normalnih sindikalnih zahteva i organizovali štrajk upozorenja. Na taj štrajk upozorenja se odazvalo 10% škola u ovoj zemlji. Time su dokazali da imaju manje od 10% članova, oba; tako meni liči i sada je pitanje reprezentativnosti. Naravno, ovo nije vreme i mesto da razgovaramo o sindikatima. Ovo je samo argument sindikata koji je korišćen, pa na to odgovaram. Što se tiče koncepcije, mi u Ministarstvu prosvete i u Vladi Srbije smatramo da je koncepcija po kojoj i roditelji đaka učestvuju u upravljanju školom veoma aktuelna i veoma dobra koncepcija, jer otvaramo mogućnost jednoj čitavoj strukturi, jednoj društvenoj celini, koju možemo da nazovemo roditelji, da participira u radu i u upravljanju školom. Ne postoje nikakvi problemi kod tog izbora, jer će savet roditelja da na sopstvenom sastanku izabere te predstavnike, a savet roditelja čini po jedan predstavnik roditelja iz svakog odeljenja škole. Prema toma, mi jako insistiramo na sastavu koji je tripartitno postavljen ovako kako smo ga postavili. Molio bih da poslanici ove skupštine shvate da postoje zemlje, i da ih je sve više, u kojima roditelji imaju apsolutnu prevlast u vođenju škole. Mi to nismo hteli. Iskoračili smo jedan korak, ali nismo do kraja išli, nego smo tripartitno sve socijalne grupe zainteresovane za školu angažovali. Pri tome, skrećem vam pažnju damislim da od svih socijalnih grupa, bez obzira što zaposleni rade u toj školi, roditelji imaju najbolje namere u odnosu na školu, jer to je škola u kojoj uči njihovo dete. To je bar jasno. Oni žele najbolji kvalitet. Dakle, očekujemo da će tu lokomotivu, ako je neko vuče, vući roditelji.
Reč je tražio Vladimir Garčević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, potom narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Poštovani ministre i saradnici, mi smo razgovore oko školskog odbora vodili, oko toga šta su sindikati radili. Da vam kažem, određeni dopisi nisu ni stigli, pa nisu ni štrajkovi organizovani onako kako treba, štrajk upozorenja. S druge strane, moglo bi se malo pogledati trenutno rukovodstvo sindikata. Bolje bi bilo da malo vidi gde su radnici, pod kojim uslovima rade i žive, nego da koketiraju sa Vladom Srbije. Što se tiče ovog zakona i ovog predloga, rekli smo u razgovorima da bi bilo dobroizjašnjavanje kolektiva o kandidatu, iznad 50%; to je bila jedna varijanta gde bi bilo ispoštovano značenje kolektiva. Ali, objašnjenja sva vi ste imali i sa vašim saradnicima kažete da je narušeno stanje, pa mine možemo obezbediti, faktički prevedeno, za svoje kadrove. Ko je narušio stanje u kolektivima za godinu i po dana? Nije valjda da za godinu i po dana određeni direktori nisu u stanju da stvore normalnu atmosferu rada? Ako nisu, onda takvi direktori nisu smeli da se imenuju. Sigurno da ima direktora koji su imenovani i koji rade korektno svoj posao, ali ima i ova druga strana, jer su direktori raspoređeni pre nego što je uzeta vlast. Podeljene su škole, a onda su tako imenovani. Da su bili normalni konkursi, verovatno bi raspoloženje bilo drugačije. Mislim da Ministarstvo treba da ima uvid kakvo je stanje u kojoj sredini, u kojoj školi, i da na osnovu toga sagledava. Ministre, roditelj je zainteresovan, pre svega, za svoje dete. Hoće roditelji, kada su uopšte akcije pomoći. Ali, mi nemamo zapadni deo, za današnje bogataše koje imamo, daleko im lepa kuća od škole. Sve to što nude uslovljava se i perspektivom njihovog deteta. Da su normalnije okolnosti, da imamojedno relativno bogatstvo, onda bihmogao prihvatiti da roditelji učestvuju, bez uslovljavanja. Ali, ako se mi oslanjamo na to da roditelji učestvuju zbog toga što će obezbediti i pritiskati dalje rad nastavnika u nastavi, ulažući sredstva itd, onda nama tako nešto ne treba. Zaista, realno gledano, mi nismo u nekoj normalnoj situaciji da imamo roditelje koji su svojim radom stigli do određenog bogatstva, sredstava koja bi mogli uložiti iz humanih razloga, iz osećaja prema školi. Takav broj je mali. Prema tome, svako ko daje sredstva traži i uslugu. U tome je problem i u tom delu treba sagledavati. A, kada se obezbeđuju bolji uslovi, onda možda neće ni biti potreba, jer će biti privatne škole.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Time što se odriče prava osnivača, Vlada će napraviti izvesnu konfuziju širom Srbije i postaviće veliki broj ljudi pred dilemu da li da u tome uopšte učestvuju. Na primer, postavlja se pitanje odbornicima skupštine opštine, odnosno skupštine grada, da li žele da učestvuju u tome da proglase jednu zatvorenu listu koju će dobiti, zato što je očigledno, na osnovu člana 24. da će na nastavničko veće predložiti samo tri člana. Znači, skupština opštine ne pravi izbor. Savet roditelja će predložiti samo tri člana, članom 24. ima pravo da predloži samo tri člana. Skupština opštine je dužna da tri člana izabere u školski odbor.U čemu je tu onda demokratija? Ima li kaznenih odredaba za skupštinu opštine, odnosno skupštinu grada, ukoliko ne izabere školski odbor? Može li škola da funkcioniše ukoliko ne izabere školski odbor? Sada se vraćamo na samu sadržinu amandmana. Mislim da ovaj amandman podleže određenim zahtevima koji su stizali od strane zaposlenih u školama, da, u stvari, oni upravljaju školama. Kada ste to već tako gromoglasno najavljivali za visoko obrazovanje, postavlja se pitanje zašto nastavnici nisu sposobni da vode škole. Zašto su samo profesori i saradnici univerziteta sposobni da vode univerzitete i fakultete, a nastavnici osnovnih i srednjih škola nisu sposobni da vode škole. Njima niste obećali da ćete na isti način regulisati poslove koje oni obavljaju, a radi se o obrazovanju dece. Oni samo imaju nešto stariju decu, a ovi imaju manju decu a veću odgovornost. Ne mogu da prihvatim tezu tek tako olako izrečenu, neutemeljenu, da su roditelji najmerodavniji da odlučuju kako će škola da radi jer oni žele najbolje svojoj deci. Pa, roditelji žele najbolje, ne samo svojoj, svoj deci, ali oni ne znaju kako škola treba da radi. Država želi da obezbedi najbolju školu i u stanju je da to uradi. Roditelji mogu deklarativno da budu za najbolju školu, ali oni ne znaju šta je najbolja škola. Oni to ne rade, ne bave se time, ne primaju platu za to. Plata za to da se zna koja je najbolja škola i da se to primenjuje odmah u našim školama, isplaćuje se u Ministarstvu prosvete, tamo gde rade ljudi kojima je isključivo to posao. Po meni, oni znaju koja je najbolja škola. Ne zna to savet roditelja, a posebno nezna ono troje roditelja koje će savet roditelja predložiti. Nematenikakve kriterijume. Želeo bih da jednog dana školski odbor čine ljudi koji izdržavaju tu školu. (Predsedavajući: Vreme.) Ministar kaže - na Zapadu to već rade roditelji, čak i u školama koje roditelji ne izdržavaju. Školski odbori na Zapadu izdržavaju školu. Oni ulažu, obezbeđuju sponzore,obezbeđuju donacije. Ovde, u ovoj osnovnoj školi o kojoj se danas ovde radi, to je isključivo Republika Srbija. Pa, Republika Srbija valjda treba da vrši dužnosti ili barem u većini da vrši dužnosti, koje ste sada podelili na tri puta tri puta tri. Bojim se da ćemo jednog dana imati u školama tri puta šest, a vi znate šta to znači.
Da li se još neko od učesnika u raspravi javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Ćirković, zamenik predsednika poslaničke grupe Nova Srbija.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, predlog SPS-a je prosto odocnio. Bio sam u ovim skupštinskim klupama 1992. godine kada je donet Zakon o osnovnoj školi. Tada niste tako mislili. Zašto niste to tada uveli u zakon, imali ste vremena 10 godina. Bilo je određenih izmena i dopuna Zakona o osnovnoj i srednjoj školi, nijednom taj model niste protežirali. Sad ste ga se setili, kad ste prešli u opoziciju. U principu, model može da funkcioniše, iako predstavlja novinu na nivou osnovne škole. Na nivou osnovne škole postoji veća zainteresovanost roditelja za uspeh đaka, nego što je to na nivou srednjeg obrazovanja. Možda će biti problema kada je u pitanju srednje obrazovanje, iz prostog razloga što su roditelji često nemotivisani kada su u pitanju odraslija deca ili moj primer nije dovoljno poučan. Inače, može se o tome polemisati. Po kom osnovu je, recimo, ministar kaže socijalna, a ja bih rekao interesna grupa tu favorizovana. Ako je po osnovu doprinosa, ako se škola izdržava iz budžeta, izdržava se od narodnih para, onda prosto u finansiranju škole učestvuju sva zaposlena lica i ne moraju biti roditelji. Ali, u startu su dakle roditelji i zainteresovana lica, i mislim da ovaj model ima uspeha da prođe. Poslanička grupa Nova Srbije podržaće predlog ovog člana kako je to Vlada uradila, neće podržati ovaj amandman.
Zahvaljujem kolegi Ćirkoviću. Reč traži podnosilac amandmana, replika? Izvolite.
Ne postoje grozni predlozi, postoje ljudi koji u svemu što se ne slaže sa onim što oni misle prepoznaju grozotu. Dobar ukus i vaspitanje koje sam poneo iz kuće nalažu mi da ovde prekinem svoju repliku. Zahvaljujem se.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Ako se niko ne javlja za reč, stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 38, protiv 107, uzdržanadva, nije glasalo 22, od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Išpanovič Ištvan. Vlada iOdbor za prosvetunisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije tu. Da li se neko drugi od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za nije bilo,protiv 124, uzdržanih četiri, nije glasalo 40, od 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanikŽivko Selaković. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana traži reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Živko Selaković.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, amandman poslaničke grupe SSJ koji sam podneo na član 24. odnosi se na broj i sastav članova školskog odbora. Evo teksta tog amandmana. U članu 24. stav 3. menja se i glasi: "Školski odbor ima devet članova. Pet članova iz reda nastavnika i stručnih saradnika predlaže nastavničko veće tajnim izjašnjavanjem, jednog člana predlaže savet roditelja tajnim glasanjem, a tri člana su predstavnici lokalne samouprave". Evo i obrazloženja; predloženim amandmanom se menja sastav školskog odbora, povećava se broj članova koji predlaže nastavničko veće, čime se obezbeđuje značajniji uticaj zaposlenih na rad i upravljanje u školi, kao i na rukovođenje školom pri odlučivanju o izboru direktora škole. Smanjenjem broja članova koje predlaže savet roditelja smanjuje se rizik neefikasnosti u odlučivanju, imajući u vidu interese roditelja u okviru nadležnosti saveta roditelja. Pri tome poslanička grupa SSJ ukazuje da rešenje za sastav školskog odbora, a predloženo ovim amandmanom, sadrže i propisi nekih naših susednih država i to se pokazalo kao dobro, što je razlog više za prihvatanje ovog amandmana. Iskoristiću vreme, imam još, pošto sam i u prošlom mandatu bio član jednog školskog odbora u jednoj beogradskoj školi i ovo iz iskustva govorim, gospodine ministre, da nije dobro ovaj odnos tri-tri-tri, upravo iz razloga što niko ne može bolje da vodi računa o svojoj porodici nego njeni članovi. Tako da niko ne može bolje da zastupa interese niti može da sagleda bolje interese od članova škole. Imao sam prilike da vidim u prošlom mandatu, pošto je od ukupnog broja članova bio jedan predstavnik škole manje, uvek je dolazilo do preglasavanja, većinu smo imali mi iz lokalne samouprave, onda je čak i Vlada davala jednog predstavnika. Mislim da je to upravo jedan od razloga da se ovaj amandman prihvati. Još nešto, preko roditelja najlakše može da se utiče na donošenje odluke; znate, tamo se lepo kaže, roditelj je član školskog odbora, znaš malo da prećutiš, ovo, ono, jer je dete u pitanju, a smatram da su i nastavnici i učitelji, prvo roditelji, pa onda drugo. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 32, protiv 97, uzdržanadva, nije glasalo 33, od 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman su podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojana Aleksić, kao predstavnik podnosilaca amandmana.
DSS je u proteklih nekoliko dana iznela jedan koncept upravljanja školom koji se unekoliko razlikovao od koncepta koji je predložila Vlada; utoliko što smo mi smatrali da bi, umesto tri člana školskog odbora, bilo bolje da savet roditelja predloži jednog člana, a da druga dva člana predloži lokalna samouprava, ali iz reda nastavnika, odnosno profesora, odnosno predstavnika lokalne privrede, kada je reč o srednjim i školama iz višeg nivoa školstva. Koncepcija DSS podrazumevala je, pre svega, vertikalno povezivanje tri nivoa školstva, odnosno naša ideja je bila da upravo na ovaj način, kroz ovakvu koncepciju školskih odbora, izvršimo povezivanje osnovne škole, srednje škole i univerziteta. Naša koncepcija je zahtevala istovremenu primenu novog Zakona o lokalnoj samoupravi i unekoliko se naslanjala na taj zakon. Međutim, mi u ovom trenutku imamo situaciju da Zakon o lokalnoj samoupravi, koji je izglasala ova skupština, još uvek ne može da se primeni u praksi, nego će biti primenjen tek posle lokalnih izbora, čiji je datum održavanja u ovom trenutku neizvestan,može biti za tri meseca, a može biti i za dve do tri godine; kako pred sobom u ovom momentu mi nemamo reformske zakone o osnovnoj i srednjoj školi, gde bi bilo moguće na pravi način, onako kako smo zamišljali, primeniti ovakvu jednu koncepciju; kako imamo samo izmene i dopunestarih zakona, a novi zakoni o školstvu tek treba da se doneseu onda kada zaista bude počela da se ostvruje i dugo najavljivana reforma obrazovanja, koja je u ovom trenutku tek na svom začetku, poslanička grupa DSS procenjuje da bi u ovom momentu ipak bilo celishodnije da povučemo naš amandman u korist predloga Vlade.
Zahvaljujem, gospođo Aleksić. Konstatujem da je podnosilac amandmana povukao amandman, pa prema tome prestaje biti predmet pretresa u pojedinostima. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Zeldžo Hurić. Podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, gospodine Popov i ostali predstavnici Vlade, čitajući predložene tekstove ovih zakona nastojao sam da svoje dugogodišnje iskustvo prenesem na taj način što ću intervenisati svojim amandmanima radi dve stvari: prvo, da ovaj zakon ne bude otvoren za uticaj ideologije ili ne daj bože nacionalizma; druga stvar mi je bila onemogućena jer suština ovih izmena i dopuna nije dozvolila da se interveniše, kako bi se učenici rasteretili od preobimnog gradiva i udžbenika, koji svakako sada nisu korektni. Za moju sreću, a i za sreću nadam se svih škola i ukupnog obrazovanja, Vlada i vi koji ste ovde odlučivali o tome prihvatili ste amandmane koje sam predložio. Ovo je prvi amandman koji najverovatnije neće biti prihvaćen. To je sigurno. Nadam se da će ono što je Ministarstvo predložilo, a kada su u pitanju ovi školski odbori, ipak dati adekvatan odgovor situaciji u kojoj se nalazimo. Samo koliko javnost da zna, predložio sam da se školski odbori biraju na taj način što će pet članova birati zaposleni u školama, ne samo nastavnici i profesori, dva člana će birati predstavnici lokalne smaouprave, a dva člana predstavnici roditelja, odnosno savet roditelja. Ne želim dalje da obrazlažem ovaj amandman, zato što još jednom ponavljam, verujem sadašnjem Ministarstvu i verujem više, kada je u pitanju ovaj član, nego samom sebi. Nadajući se da će ipak u dogledno vreme biti ono što je u većini evropskih zemalja, a to je da ipak roditelji imaju najveći uticaj kada su u pitanju školski odbori, odustajem od svog amandmana i podržaću amandman koji je Vlada predložila. Zahvaljujem.
Konstatujem da je podnosilac povukao amandman i time je ovaj prestao da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 44, protiv 77, uzdžranih nema, nije glasalo 44, ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podneo i narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč. Izvolite. (Iz sale: Pesma.)
Nemojte pesmu, pa onda 100 maraka po stihu kazna. Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, u dosadašnjim diskusijama su se otprilike iskristalisala dva pristupa oko izgleda školskog odbora. Jedan je onaj koji traži prevagu zaposlenih i roditelja, a drugije onaj koji traži prevagu osnivača. Što se SRS tiče, mislimo da osnivač koji učestvuje u finansiranju sa 100% mora da ima bar 50% mogućnosti odlučivanja. Nadležnosti školskog odbora rešava član 119, a po kome školski odbor donosi statut škole; donosi godišnji program rada škole; odlučuje o namenskom korišćenju sredstava posebnog fonda škole; odlučuje o korišćenju sredstava škole u skladu sa zakonom; raspisuje konkurs za direktora, ali više ne daje mišljenje za njegovo imenovanje i razmatra kojekakva druga pitanja. Može doći do sukoba interesa među članovima školskog odbora, osnivača i interes zaposlenih se u najvećem broju sučajeva neće poklopiti. Osnivač će imati interes npr. za modernizaciju nastave, a zaposleni i roditelji će na primer imati interes da se pare iz posebnog fonda podele nastavnicima ili utroše za studijska putovanja, pa će se desiti da tri nesavesna ili polusavesna roditelja i dva nesavesna nastavnika podele posebni fond škole uprkos interesima osnivača. Uvođenje inače ovakvog tipa školskih odbora vraća nas u samoupravljanje, u zakon o udruženom radu, u čuvene ideologe društvenog samoupravljanja Pepica end Edvard Kardelj, a bogami i Koštunica i Labus, u svom temeljnom i kapitalnom delu "Samoupravljanje u društvenim delatnostima". Što se tiče SRS tražili smo da se reči "školski odbor" menja rečima "osnivač", jer su ovo ovlašćenja koja se ne mogu.... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Vučuroviću.) .... ostaviti, (završio sam), da o njima rešavaju dva puta po dva predstavnika roditelja i zaposlenih.
Reč je tražio i ministar prosvete i sporta, gospodin Gašo Knežević. Izvolite.
Pošto imamo jednu koncepciju koju jako dosledno sprovodi jedna politička organizacija, hoću nešto da kažem kada se radi o osnovnim školama. Kada finansira osnovne škole, država ne pokazuje plemenitost niti altruizam, niti vodi biznis, ona izvršava svoju dužnost, jer osnovno obrazovanje je obavezno. Nemojte da činjenici da neko nekoga finansira pripisujemo pravo na upravljanje. To možda može na nekom drugom nivou, ali na nivou obaveznog obrazovanja, to gubi svoju težinu. Argument finansiranja ne postoji, jer država ispunjava svoju ustavnu obavezu obaveznog obrazovanja. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Nije naš koncept ni zasnovan tako da isključivo država odlučuje o tome kako će da se vodi osnovna škola. To čak nije ni na univerzitetu bilo tako, ali dobro, ministar ima pravo da tumači i svoje predloge, i naše amandmane, kao što i mi tumačimo njegove predloge zakona i u njima tražimo ono za šta smo ubeđeni da će se u praksi loše pokazati. Naravno, ovo nije materija za zakon - kako će školski odbor da donosi odluke. Otkuda to da se nađe u Predlogu zakona o osnovnoj školi? Pa to se reguliše, ako ne statutom škole, onda bar tim pravilnikom kojim se reguliše rad školskog odbora. Trebalo bi onda rećiovde - i školski odbor održava sednice ponedeljkom, ili šta znam već, da se to potpuno reguliše. A šta sada znači ovo samo kako donosi odluke; a kako će da se sakupe, to nije regulisano. Međutim, u obrazloženju Vlade na jedan prethodni amandman ima nešto što se uklapa sa pričom ministra prosvete, a što se meni ne uklapa u život, to je da Vlada obrazlaže potrebu da trećina sastava školskog odbora budu roditelji, time što je narastao problem vezan za narkomaniju, alkoholizam, pušenje i uticaj sekti na populaciju učenika, pa zbog toga mora da se poveća uloga roditelja, i kroz savet roditelja, i kroz njihov jednak broj u odnosu na druge dve strukture školskog odbora. Moji sinovi više nisu ni za osnovnu, ni za srednju školu, ali da imam dete koje ide u osnovnu školu, zaista bih se zabrinuo pred tvrdnjom predstavnika Vlade da moram i u školi da brinem da on ne potpadne pod uticaj sekte, droge, alkoholizma. Mi to dete, nekada od 6,5 godina, najčešće od 7, predajemo u ruke državi i nastavnicima, vaspitačima, psiholozima, direktoru škole, školskom odboru. Mi tu više nemamo uticaja, a naročito ne dominantnog uticaja da kroz sednice saveta roditelja sprečimo da u školu uđu sekte, da uđe narkomanija, da uđe alkoholizam. To mi liči na pranje ruku, to mi liči na bežanje od odgovornosti. Potpuna jeodgovornost škole, a ko je osnivač škole - Republika Srbija; ko u Republici Srbiji brine i o novcu i o prosveti - Vlada Republike Srbije; potpuna je odgovornost Vlade Republike Srbije za svaki pojedinačni slučaj narkomanije u osnovnim školama, za svaki pojedinačni slučaj kada je dete potpalo pod uticaj sekte i kada je došlo čak i do neželjenih tragičnih posledica, da se deca ubijaju. Tu nema odgovornosti roditelja, niti ima mogućnosti da roditelji na to utiču. Zamolio bih vas, gospodine Šabiću, da poslanike koji ovdenacionalizam ocenjuju crno, opomenete da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Ništa lepše od nacionalizma nema i molim sve narodne poslanike da narod kome pripadaju vole, da ostale poštuju i sa njima zajedno da žive u ovoj našoj zemlji.
Da li se još neko od učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam na glasanje ovaj amandman i molim poslanike da pristupe glasanju. Za 21, protiv 85, uzdržanih nema, nije glasalo 37, od 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu prihvatio je ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, očekivali smo predlagača da konačno donese jedan srpski zakon, zakon u kome će sve etničke grupe imati ista prava. Takođe smo očekivali da će ovaj zakon biti utemeljen na demokratskim principima. Međutim, kao što se moglo i očekivati, to se nije dogodilo. Zakon je potpuno nepripremljen i zbog toga ima i toliki broj amandmana, koji se usvajaju ili odbijaju. Najviše se odbijaju iz nekih principijelnih razloga, koje će naši potomci da ocenjuju, ali će naši preci, posebni preci predlagača, da se stide ovakvog načina i ovakvog zakona, ne samo četvrto i peto koleno, čukundede i navrhdede, nego će se stideti čak i dvanaesto, trinaesto koleno, i četrnaesto koleno, i pardžupani, iožmukuri, i kurajberi.
Molim vas da govorite o amandmanu.
Ministar govori o reformskom zakonu, moram da dođem do svog amandmana na taj način što ću osporiti uopšte princip - kako je ovaj zakon pisan, zbog čega sam podneo amandman i zbog čega je SRS podnela amandman na član 26. Dakle, u nepripremljenom zakonu član 26, kad ste već toliko nestrpljivi, odnosi se na školski odbor. Naime, očigledno je da Vlada, kao osnivač, izbegava odgovornost i samo naizgled prenosi ovlašćenja lokalnoj samoupravi, nastavničkom veću i savetu roditelja. Ali, u isto vreme, taj školski odbor nije u mogućnosti ništa da učini bez saglasnosti ministra. Pa, ukoliko se dogodi nešto u školi što ne odgovara, npr. ako se štrajkuje, onda će ministar reći - eno, obratite se školskom odboru, obratite se savetu roditelja, vidite vi nastavnici i profesori zašto su vam plate male, Vlada za to nije kriva. Kriva je lokalna samouprava, krivi su roditelji, krivi su na kraju krajeva i đaci. Zbog toga, poslanička grupa SRS smatra da je školski odbor ovde neprimeren; dakle, nema kriterijuma kako će se vršiti izbor školskog odbora, a isto tako, i procentualni odnos u školskom odboru nije onakav kako se može očekivati; stručni ljudi treba da budu zastupljeni u većem broju u školskom odboru. Jer, samo na taj način, ukoliko nas mnogo ima, i više ima, kao što će nas biti sutra u Vršcu, u 15,00 časova, možemo da očekujemo prosperitet i društva i države. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč. Ima reč narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 26. najbolje pokazuje koliko je ozbiljan predlagač, a to nije Ministarstvo prosvete, iako je ministar u jednom obraćanju rekao - i predlagač, i Vlada Srbije u celini; proći će mu mandat, a neće shvatiti da je predlagač zakona Vlada, a ne Ministarstvo, da Ministarstvo priprema nacrt zakona, pa ga daje u toj formi Vladi, a Vlada utvrđuje predlog i dostavlja nama, narodnim poslanicima. Sam Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovnoj školi ima 37 članova. Vlada nam je dostavila 10 svojih amandmana na taj predlog zakona i onda još povukla dva amandmana. Da li to dovoljno pokazuje da Vlada ne zna šta radi, šta hoće u ovako važnoj materiji. A, narodni poslanici poslaničke većine dali su nam tri minuta da obrazlažemo amandman i ukupno 27 minuta poslanicima SRS da govore o oba ovako važna zakona. To pokazuje neozbiljnost predlagača, a sam član 26. koji se odnosi na član 120. postojećeg Zakona o osnovnoj školi, u stvari najbolje pokazuje koliko predlagač nije znao šta hoće. Savet roditelja i dalje postoji, kao što je postojao i do sada. Ako vidimo koja mu je uloga, njemu je i dalje savetodvana uloga. Znači, to je i dalje jedno savetodavno telo; to je izbrisano iz postojećeg zakona; onda su obrazložene njegove nadležnosti, koje su iste kao što su bile i do sada; pa i sastav saveta roditelja bio je takav što je iz svakog odeljenja svakog razreda škole ulazio po jedan predstavnik roditelja; i naravno, način rada saveta roditelja uređivao se i do sada statutom škole. Ovde je, naravno, trebalo da bude više od pet članova zakona, jer je predlagača interesovalo samo to ko će birati direktora i kako će biti sastavljen školski odbor. Apsolutno ga nije interesovalo ništa drugo u vezi osnovne škole. Nastavnike, učitelje, profesore u srednjim školama, nas kao roditelje i đake interesuje ono što je Vlada Srbije obećavala, a to je viši nivo obrazovanja, bolja tehnička opremljenost škola, veće plate i smanjenje, redukcija programa za našu decu, a Vlada je obećala da će to biti bar za 30%. Pošto se ne bavi tako važnim, krucijalnim stvarima, bavi se nekim formalnim stvarima.
Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za 15, protiv 89, uzdržanih nema, nije glasalo 59, ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Išpanovič Ištvan. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 115, uzdržana tri, nije glasalo 45, ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Miloš Lukić, Petar Petrović i Adam Urošević. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 18, protiv 194, uzdržanih nema, nisuglasala 42, ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Joca Arsić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovane kolege poslanici, poštovani predstavnici Vlade, podneo sam amandman na član 28. i predložio da se taj član briše zbog toga što smo i u prethodnim amandmanima, saglasno predlozima koje smo imali, smatrali da verska nastava treba da se odvija van škole, da ima potporu države i da se organizuje u prostorijama verskih ili iznajmljenih objekata, ili u školskim prostorijama koje se daju verskim zajednicama za vršenje ove nastave. Smatrali smo da Vlada treba da kroz budžet pomogne verskim zajednicama da organizuju nastavu veronauke u svojim objektima ili u objektima kojima država raspolaže, a mogu da ih ustupe za izvođenje verske nastave, a ne kao u predlogu - da država obezbeđuje sredstva i da je organizuje. Vlada je odgovorila da odbija ovaj amandman, odnosno - ne prihvata ga zbog toga što je Odbor za prosvetu dao svoj amandman. Međutim, Vlada je usvojila amandman narodnog poslanika Bojane Aleksić na član 28. koji glasi - da se u članu 138. briše novi stav 4. Novi stav 4. ovog predloga je ovo što stoji u članu 28. - da Vlada finansira versku nastavu. Prema tome, nije dovoljno jasno ovo obrazloženje. Da li to znači da se član 28. menja u tom delu da se ovako predloženo finansiranje ne vrši na način kako je to predloženo članom 28, već da će se naći drugi način da se finansira nastava veronauke. Iz tih razloga i dalje ostajem pri ovom amandmanu, jer u suštini ne vidim neku naročitu promenu, sem toga da jedan deo u članu 28, koji je dodatak jedne jedine reči, treba da se zadrži. Ako je to razlog, onda je ovaj naš amandman, koji sam podneo u ime poslaničke grupe SPS-a, smislen i on se može prihvatiti. Molim da se Skupština o tome izjasni i podrži ovaj amandman koji sam podneo. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Mi imamo amandman na član 28, time želimo da regulišemo nešto iz člana 138. Zakona, ali povodom ovog člana 28. postavlja se pitanje, pošto Ministarstvo prosvete sada preuzima obavezu da obezbedi tradicionalnoj crkvi i verskoj zajednici bruto naknadu po ostvarenom času nastavnika verske nastave, zašto dalje nije regulisano ko će određivati visinu te naknade i kako će se isplaćivati ta naknada. Šta je sada crkva, kojoj smo priznali pravo, a mi preuzeli obavezu da joj obezbedimo izvođenje verske nastave u osnovnoj školi? Šta je sada ta crkva za Vladu Republike Srbije, za ministra prosvete? Da li je to sada neka ustanova koja dodatno edukuje decu, pa je pravno lice koje ima žiro-račun, koje će određivati cenu svog bruto časa, ili će Ministarstvo prosvete propisati koliko iznosi bruto čas nastavnika verske nastave. Mi to do sada nismo imali u školskom sistemu, nije se znalo kolika je cena bruto časa jednog nastavnika koji ne radi u školi, nego ga šalje druga firma, drugo pravno lice da izvodi nastavu, koju će škola posebno da plati. Kada kažem škola, mislim na Vladu Republike Srbije i mislim na budžet Republike Srbije. Zašto nije određeno, kao što su kaznene odredbe u novčanim iznosima, zašto nam nije ovde predlagač rekao koliko će jedan čas verske nastave u bruto iznosu da košta državu? Kako će od te bruto naknade lice koje izvodi versku nastavu biti plaćeno? Da li će sklapati ugovor o delu? Mislim da je sada primenjivan taj sistem po uredbi Vlade Republike Srbije, pošto se pojavio problem isplate naknade za pružane usluge. Kako će Vlada da reguliše, neću da imenujem crkvu, sa bilo kojom crkom odnose, jer crkva daje nastavnika, a Vlada treba uslugu da plati. Da li će ta usluga u bruto iznosu ići na žiro račun crkve? Da li će ulaziti u penzijski osnov sveštenika koji izvodi versku nastavu? Da li će ulaziti u penzijski osnov svih sveštenika koji pripadaju toj crkvi, bez obzira na to da li izvode nastavu ili ne? Predlagač zakona se nije do kraja upustio u sve probleme koji će nastati danom primene ovog zakona, a sudeći po žurbi znam da je dan "d" upis učenika u prvi razred osnovne škole, ali tog dana kada upišete učenike, znači 1. ili 2. septembra, učenici će početi da pohađaju versku nastavu. Hoće li sve to biti regulisano podzakonskim aktimai može li da bude regulisano podzakonskim aktima?
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Reč ima narodni poslanik Bojana Aleksić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DOS - DSS.
S obzirom da je na ovaj član poslanička grupa DSS podnela amandman koji je Vlada prihvatila, dozvolite mi samo da pokušam da dam jedno razjašnjenje. U prvobitnom predlogu, koji je Vlada dala, u stavu 3. stoji da Ministarstvo prosvete obezbeđuje tradicionalnoj crkvi i verskoj zajednici bruto naknadu po ostvarenom času nastavnika verske nastave. Amandman Demokratske stranke Srbije išao je u pravcu da se taj novac ne uplaćuje crkvi, nego da se uplaćuje nastavnicima veronauke direktno, što je jedino logično, jer zbog čega bi nastavnici verske nastave bili u drugačijem položaju od svih ostalih nastavnika. Mislim da tu ne bi trebalo da bude nikakve zabune i ne vidim zbog čega je oko toga nastala pometnja. Vlada je prihvatila ovaj amandman, Odbor za prosvetu takođe i mislim da je rešenje jedino logično.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 15, protiv 106, uzdržanih nema, nije glasalo 47, ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rodoljub Šabić, Vlatko Sekulović i Branko Pavlović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amdnmana, aZakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosioci amandmana povlače ovaj amandman. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Radulović i Bojana Aleksić. Vlada i Odbor za prosvetu prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. U smislu člana 145. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za prosvetu podneo je amandman na član 28. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za prosvetu saglasio se sa ovim amandmanom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Veljković. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković.
Svojim amandmanom predložio sam Narodnoj skupštini da se u članu 28, a u vezi sa članom 138. osnovnog zakona, stavovi 6. i 7. brišu. Zbog javnosti citiraću ova dva stava iz člana 138. Zakona. Oni kažu "Ukoliko opština ne može da obezbedi u potpunosti sredstva za prevoz učenika, deo sredstava za prevoz mogu da obezbede i roditelji učenika. Odluku o visini učešća roditelja u obezbeđivanju sredstava za prevoz učenika donosi opština". Predložio sam da se ova dva stava iz Zakona brišu, odnosno smatram da opština u potpunosti treba da finansira prevoz učenika koji putuju više od 4 km do svoje škole. Vlada Republike Srbije, odnosno ministar prosvete i sporta su odgovorili da se moj amandman ne može prihvatiti "iz razloga što će se ovo pitanje urediti u sklopu reforme obrazovanja, narednim izmenama zakona". Ovaj odgovor Vlade me apsolutno nije iznenadio. Na reformu osnovnog, srednjeg i visokog obrazovanja moraćemo znači još da pričekamo i ovo što radspravljamo već četiri dana je samo jedna puka legalizacija prethodnih vladinih uredbi, pre svega Uredbe o uvođenju veronauke u škole. Već je i vrapcima na grani potpuno jasno da od najavljenih reformi u svim segmentima ovog društva nema ništa, odnosno sva ova halabuka oko takozvanih reformskih procesa je prazna priča i nema nikakvih efekata u stvarnom životu ili bih još bolje mogao da kažem da su ti efekti katastrofalni. Međutim, odbijanjem ovog amandmana od strane Vlade postavlja se pitanje koje zalazi u domen morala i etike. Nabrojaću nekoliko opštepoznatih činjenica, pa ću onda postaviti pitanje Vladi. Prvo, poznato je da smo izmenama poreskog sistema i usvajanjem Zakona o lokalnoj samoupravi opštinama, odnosno lokalnim samoupravama dali velike ingerencije u zahvatanju finansijskih sredstava, odnosno u fiskalnoj sferi. Skoro sve opštine, na ovu činjenicu vas upozoravam, na teritoriji Srbije su svoje budžete za udvostručile u ovoj godini u odnosu na 2001. godinu. Znači, tolika su zahvatanja od građana Srbije. Drugo, složiće te se, nadam se, sa mnom da su ta finansijska sredstva koja pune opštinske budžete sredstva tih istih roditelja koji će morati da plaćaju prevoz svoje dece do škole. Ti roditelji su poreski obveznici i tu se slažemo. Vidim da se svi slažemo. Zatim, sasvim sigurno se slažemo da je ova država tim istim roditeljima kožu sa leđa ogulila raznim porezima, prirezima, taksama, cenama struje, komunalijama itd. (Predsedavajući: Vreme.) Zavrašavam. Mnogi od tih roditelja su ostali bez posla, zahvaljujući tim reformskim potezima u privredi. Na kraju, ubeđen sam da ćemo se složiti oko četvrte, nepobitne činjenice, da su čelnici opština sa DOS-om na vlasti tri, četiri, pet puta povećali svoja primanja u odnosu na prosek plata u tim opštinama. Ako sve ove činjenice, posle ću vam reći nešto oko vremena, uzmemo u obzir i ako je sve ovo poznato, postavljam pitanje Vladi: kako Vladu nije sramota da odbije ovakav amandman. Srpska radikalna stranka insistira da opštine, odnosno lokalna samouprava sto posto pokrije troškove prevoza učenika, koji putuju preko 4 km do svoje škole, iz sredstava opštinskog budžeta. Nešto više vremena imaćemo sutra na mitingu Srpske radikalne stranke u Vršcu. Pozivam građane da čuju, da bi ovo šire obrazložili.
Da li se još neko od učesnika u raspravi javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Iz nekoliko razloga trebalo je da Vlada prihvati ovaj amandman. Najpre, drastično se smanjuje broj učenika koji putuju preko četiri kilometara. Nažalost, takvih je sve manje i ta sredstva uopšte ne bi bila od bitnog uticaja na budžet, koliko će biti od bitnog uticaja sredstva koja Vlada nije prikazala da će biti potrebna, a ukazaću i na to. Drugi razlog je što taj poslednji stav više ne može ni da se tumači po Zakonu o lokalnoj samoupravi. Naime, ukoliko opština ne može da obezbedi dovoljno sredstava za prevoz učenika koji putuju preko četiri kilometara, to je zakon iz 1994. godine, roditelji, tobož, mogu da učestvuju, kao da oni neće da učestvuju, neće da šalju svoje dete u školu, nego mogu da učestvuju. Sad im Vlada velikodušno odobrava da mogu oni da plaćaju karte svojoj deci, ako to opština ne može da plati. Poslednji stav kaže: "Odluku o tome donosi opština". Pitanje je šta je više opština, da li je to skupština opštine ili je to predsednik opštine? Vi znate da su sad tu ingerencije podeljene, nadležnost je podeljena. Postavlja se pitanje ko bi sad tu doneo odluku, ko je sad taj ko kao opština donosi odluku o tome ima li u budžetu opština dovoljno sredstava za prevoz učenika ili ne. Da vas podsetim da nam predlagač ovde nije ukazao na milijarde dinara koje će biti potrebne ove godine za sprovođenje ovog zakona. Nas je predlagač upoznao samo sa iznosom sredstava koji će biti potreban za upis u prvi razred osnovne škole, pričam o verskoj nastavi, i za upis u drugi razred osnovne škole one dece koja su već pohađala, verovatno u prvom razredu, versku nastavu. Međutim, član 10. je jasan: "Roditelj, odnosno staratelj učenika prilikom upisa u prvi i svaki naredni razred ima pravo i obavezu da odluči da učenik pohađa versku nastavu... Šta će biti ako roditelj učenika koji polazi u sedmi razred odluči da njegov sin pohađa versku nastavu? Gde su sredstva za osam razreda osnovne škole i četiri razreda srednje škole za versku nastavu? Razumeo bih da je predlagač rekao - upisuju se deca u prvi razred osnovne škole na versku nastavu, iduće godine se upisuju u prvi i u drugi, one tamo u prvi, drugi i treći, da ima neki kontinuitet u obrazovanju. Ali, ovog časa kad zakon stupi na snagu, u septembru mesecu, deca se u 12 godina, osam razreda osnovne škole i četiri razreda srednje škole, upisuju na versku nastavu, bez nastavnih planova i programa. Verovatno će i onaj ko u četvrtom razredu srednje upisuje versku nastavu da krene od nule, od prvog razreda osnovne škole. Ali, to su ogromna sredstva. Zamislite samo kada se budu rastrčali nastavnici verske nastave (još uvek ne znam kako da ih nazovem drugačije, da li da kažem sveštenici, možda će to biti lica kvalifikovana na nekim kursevima, na seminarima, ne znam kako će to biti) po školama, po razredima, a za sve to će biti potrebna dodatna sredstva. A, ovde Vlada neće da reguliše, možda nema u celoj Srbiji ni 500 učenika koji putuju duže od četiri kilometra.
Da li se još neko javlja za reč? Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 80, protiv 75, uzdržanih nema, nije glasalo 18, od ukupno 173 narodna poslanika. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 31. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS podneo sam amandman da se u članu 33. stav 2. briše. Da vas upoznam, stav 2. glasi: "Školski odbor će izabrati direktora škole u roku od dva meseca od dana svog konstituisanja". Inače, SRS je protiv osnivanja ovakvih školskih odbora, koji su predloženi na ovom paritetu tri plus tri plus tri, kojim želite da izbegnete taj princip, kako je naveo ministar, centralizma, politizacije i niskog nivoa demokratizacije; a u stvari, to je vraćanje unazad i uvođenje samoupravljanja u školsko obrazovanje. Po stavovima SRS, direktora škole, čiji je osnivač Vlada Republike Srbije, mora da imenuje ministar prosvete i sporta na osnovu javnog konkursa i po pribavljanju mišljenja skupštine opštine lokalne samouprave na čijoj se teritoriji škola nalazi. Vlada Republike Srbije se ovde, iako osnivač, odriče svojih prava u upravljanju. Postavlja se još jedno pitanje - ako se već ide na to da se ta ovlašćenja prenesu, zašto se ona ne prenesu na nastavni kadar koji radi u osnovnim školama? Pošto imam vremena, želeo bih da podsetim ministra da je on izjavio da se zalaže da se u školama i fakultetima na Kosovu i Metohiji organizuju nastavni planovi i programi i da se obavljaju po programu Vlade Republike Srbije, ako sam vas lepo razumeo, gospodine ministre. Međutim, ako je tačno to što vi kažete, onda bih zamolio da vi svoje pomoćnike, svoje zamenike, sprečite da se šetaju po Kosovu i Metohiji i da ubeđuju direktore škola da prihvate neke navodne UNMIK-ove aplikacije obrazovanja. Takve UNMIK-ove aplikacije obrazovanja su jedna šarena laža za Srbe na Kosovu i Metohiji, jer ne postoji UNMIK-ovo obrazovanje. UNMIK je, da vas podsetim, policijska formacija, koja je trebalo da obezbedi red i mir na Kosovu i Metohiji, a vidimo kako je ona to uspela da uradi. Srbi sa Kosova i Metohije traže da uče po programima Vlade Republike Srbije. Nadam se da će Ministarstvo prosvete i sporta uspeti da im obezbedi da i u narednoj školskoj godini pohađaju i rade po nastavnom planu i programu Vlade Republike Srbije.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima gospodin Tomislav Nikolić. Gospodine Nikoliću, pre nego što vam dam reč, samo da obavestim Skupštinu, ne po Poslovniku, nego po uobičajenom vremenu davanja pauze, trebalo bi da prekinemo sa radom u 14 časova. Međutim, pauzu ćemo dati nešto kasnije, budući da je ostalo svega nekoliko amandmana, okončaćemo pretres u pojedinostima. Gospodine Nikoliću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, biće zaista teško da širom Srbije objasnite zašto DOS nije glasao da svi učenici koji dugo putuju imaju plaćen prevoz, odnosno zašto se pojavilo 18 kartica nekih koji, tobož, nisu glasali i koji su bitno uticali, a nisu sigurno prisutni u sali, na prihvatanje jednog pozitivnog amandmana, o čemu se većina prisutnih u Skupštini izrazila pozitivno. Da vas podsetim da se zakoni donose većinom glasova prisutnih poslanika. Apsurd koji se da primetiti u članu 33. i njegova nesaglasnost sa članom 27, odnosno članom 122a Zakona, pokušaću da vam obrazložim, tako što ću pokazati koliko ste malo pažnje obratili na kvalitet Predloga zakona kad ste zakon podneli Narodnoj skupštini. Član 33. stav 1: "Škola će usaglasiti svoju organizaciju i rad u roku od mesec dana od dana stupanja na snagu ovog zakona". Član 122. u uslovima za sekretara škole kaže da upravne, normativno-pravne i druge pravne poslove u školi obavlja sekretar i te poslove može da obavlja lice sa odgovarajućom visokom stručnom spremom i položenim stručnim ispitom. U roku od mesec dana od dana donošenja ovog zakona, škola će morati sve svoje akte da usaglasi sa izmenama i dopunama ovog zakona, to će raditi sekretar škole, od kojih recimo da 15% uopšte nema pravni fakultet, nema nikakav, odnosno nema završen fakultet. Postavlja se pitanje kada škola sve to bude završila, šta će biti posao onog sekretara koga izaberete u roku od dva - tri meseca od dana stupanja na snagu ovog zakona. Škola je normativno morala pre njegovog dolaska na posao da potpuno prilagodi svoje akte zakonu, a onda će on da kuca neka rešenja; to je mogao da radi stari sekretar, kao i do tada; govorimo o malim školama, o malim sredinama, gde ne možete da obezbedite stručni kadar. Toga su svesni mnogi poslanici. Ne dolazimo mi svi ovde iz velikih gradova, ovde dolaze ljudi iz malih sredina, u kojima ni za sekretara opštine ne mogu da obezbede nekoga ko će doći u tu opštinu, a evo, vidim po predlozima, izmišljate i opštine od 2.000 stanovnika. Ko će doći da bude sekretar opštine, a kamoli da bude sekretar jedne osnovne škole u takvoj opštini?
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) U tom slučaju, stavljam na glasanje amandman. Za 44, protiv 107, uzdržan jedan, nije glasalo 25, od 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima Bojana Aleksić, predstavnik podnosilaca amandmana.
Poslanička grupa DSS podnela je ovaj amandman koji se odnosi na izbor direktora škole i ovim članom zakona predviđeno je da školski odbori u roku od dva meseca po donošenju ovog zakona izvrše izbor direktora škola. Naš amandman je bio da se taj izbor izvrši odmah, dva meseca posle usvajanja ovog zakona, ali da novi direktori stupe na dužnost tek od septembra, odnosno početkom nove školske godine, da se ne bi poslednjih dana školske godine ponovo pravio haos u školama i vanredno stanje. To je obično pratilo tokom prethodnih godinu i po dana izbor direktora i mislili smo da je mnogo celishodnije za decu pre svega da na miru završe školsku godinu, a da novi direktori dođu sa početkom nove školske godine. Kako se i sam vremenski termin nekako podudara sa tim našim amandmanom, jer je zakon ušao u proceduru znatno kasnije nego što smo mi predviđali, apelujem na Vladu da eventualno izvrši neko usaglašavanje u tom smislu i nadam se da će u praksi tako i biti, odnosno da će novi direktori upravo i doći 1. septembra, jer od sada pa do kraja školske godine imamo tu negde oko dva meseca. Zbog svega toga, povlačimo ovaj amandman.
Zahvaljujem, gospođo Aleksić. Da li se još neko javlja za reč? Konstatujem da je amandman povučen i da tako prestaje da bude predmet pretresa u pojedinostima. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Zeldžo Hurić. Vlada i Odbor za prosvetu prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanikDragan Tomić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Narodni poslanik Tomić, izvolite.
Gospodo narodni poslanici, SPS je i na član 35. podnela amandman, a možda to vama ne izgleda baš bitno, ali mislim da jeste. Zašto je bitno? Radi se o položaju sekretara škole. U članu 35. zakona kaže se da sekretari škole sa postojećom stručnom spremom mogu tu funkciju obavljati najkasnije do 2003, odnosno 2004. godine, a posle toga, ako se ne doškoluju, odlaze na zavod za zapošljavanje. Prosto je i jednostavno napisati te rečenice, oterati ljude sa posla, ne stvoriti im uslove, ne pružiti im nikakvu šansu. Da su to mlađi ljudi, da su to ljudi koji imaju snagu da u ovom periodu završe tu školu; međutim nisu. A, sve ove silne godine su do sada vodili organizaciju škole, radili u interesu škole, ispratili generacije đaka na dalje doškolovavanje. Vama je sve prosto i jednostavno. Ostavite ponovo jedno 500 do 1.000 ljudi bez posla i nikom ništa. Mi zato predlažemo da "zaposleni u školi koji je do dana stupanja na snagu ovog zakona obavljao poslove sekretara škole, a ne ispunjava uslove u pogledu stepena stručne spreme i ima deset godina do odlaska u penziju, zadržava postojeći status". Ovo je takođe moguće, čestito je i pošteno je prema zaposlenom. Ako je svih prethodnih godina bio stručan da to radi, ako nema primedaba na njegov rad, postoje drugi uslovi po zakonu koje treba sprovoditi, a to je pre svega, ako ne izvršava svoje radne obaveze, ako nekvalitetno i nestručno obavlja posao. Ali, ako sve to dobro radi, ako ga je kvalifikovalo radno mesto, ako je naučio to dobro da radi i ako je ta stručna sprema bila do sada odgovarajuća, onda je zaista ljudski i pošteno tim ljudima omogućiti da čestito odrade do kraja svog penzijskog staža. SPS se upravo zalaže za taj princip. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Pavlović, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS.
Gospodine Šabiću, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, niste me omeli u nameri ni zbunili i zahvaljujem na podršci da izađem na govornicu. Dozvolite mi da u svojstvu zaista zamenika šefa poslaničke grupe SPS u ovom parlamentu svesrdno podržim amandman kolege Dragana Tomića, o detaljima je i sam govorio i obrazlagao, a ono što ja želim da kažem vezano je za odgovor Vlade. Staviću to u kontekst, gospodine ministre Kneževiću, onoga što sam govorio u vezi sa članovima 20. i 24, to sada važi u vezi sa članom 35. o kome je reč, a to je, po mojoj oceni, odsustvo sluha Vlade ili Ministarstva iliti vas lično, sa ili bez izvinjenja, za jednu drugu dimenziju stvari. Vi ste se u odgovoru pozivali na formalno-pravni apsekt, a što neće dovoditi u pitanje, zalažete se i mi se zalažemo za zapošljavanje mladih itd, ali ne brinuti o sudbini ljudi koji sada rade, koji će na ovaj način ostati bez posla i bez šanse da se doškoluju i da ostanu da rade, mislimo da nije korektno, da nije moralno, da nije etički, da nije politički, da nije ljudski. To su razlozi zbog kojih predlažem poslanicima ostalih političkih parija da prihvate ovaj amandman i podrže ljude koji su pred penzijom da se mogu doškolovati, a ne da idu na ulicu. Hoću da kažem još nešto, gospodine Kneževiću, potpuno uvažavam vaše zalaganje za tri "d". Ako se zalažemo za Ustav, na koji ste se pozivali juče u jednom primeru, za koji smo se sporili da li stoji ili ne stoji, niste hteli da odgovorite, a tvrdim da ne stoji. Reći ću vam primer iz jedne male opštine koja se zove Medveđa, koja se stavlja u kontekst za demokratizaciju, za depolitizaciju itd, u vezi je onoga što niste prihvatili naš amandman, vezan za izbor školskih odbora, pa da potvrdim....
Gospodine Pavloviću, molim vas da se držite amandmana gospodina Tomića.
Jeste ovo amandman.
Nije.
Pa dobro, kao šef imam još 30 sekundi. Hoću samo da navedem primer, a to neće nikome da smeta; neka se zna da tvrdnja da nema politizacije ne stoji; jer je, na primer, u školskom odboru Tehničke škole u Medveđi, ako niste znali, predsednik školskog odbora NS, članovi predsednik opštinskog Odbora Socijaldemokratije, predsednik....
Gospodine Pavloviću, molim vas da govorite o amandmanu zbog koga ste se javili za reč.
... Opštinskog odbora Demohrišćanske stranke, predsednik Opštinskog odbora Pokreta za Demokratsku Srbiju i predsednik Nove demokratije. Dakle, sve funkcioneri političkih stranaka. Ne stoji to. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Pavloviću.) Zahvaljujem. Naravno, molim vas da prihvatite amandman.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Samo da kažem da neću da govorim o ovom amandmanu.) Zahvaljujem gospodine Nikoliću. Stavljam na glasanje amandman narodnog poslanika Dragana Tomića. Za 44, protiv 118, uzdržan jedan, nije glasalo 16, ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 36. doda novi član 36a. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zaknodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, pitam predstavnika predlagača da li želi završnu reč? (Ne.) U tom slučaju, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovnoj školi, u celini. Za 107, protiv 60, uzdržanih nema, nije glasalo 11, od ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovnoj školi. Dame i gospodo, dajem pauzu i rad ćemo nastaviti u 15,30 časova. Molim poslanike koji su članovi Zakonodavnog odbora da odmah u pauzi održe sednicu. [[Posle pauze - 15,50.]] Dame i gospodo narodni poslanici, prema službenoj evidenciji nemamo kvorum, ipak pozivam vas da primenom elektronskog sistema pokušamo da utvrdimo da li imamo kvorum. Konstatujem da nemamo kvorum. Određujem pauzu. Narodna skupština nastaviće rad 8. maja u 10,00 časova.