Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 72 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 89 narodnih poslanika, odnosno da imamo kvorum za rad i da možemo da nastavimo sa sednicom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Đorđe Komlenski i Stefana Miladinović. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički načelni pretres o Predlozima zakona iz tačaka od 7. do 9. dnevnog reda. Prelazimo na zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, Predlogu zakona o otvorenim investicionim fondovima sa javnom ponudom i Predlogu zakona o alternativnim investicionim fondovima. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Siniša Mali, ministar finansija, Jelena Tanasković, državni sekretar u Ministarstvu finansija i Filip Šanović, vršilac dužnosti pomoćnika ministra finansija. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranja depozita, Predlogu zakona o otvorenim investicionim fondovima sa javnom ponudom i Predlogu zakona o alternativnim investicionim fondovima. Da li predstavnik predlagača, gospodin Siniša Mali, ministar finansija želi reč? (Da) Izvolite gospodine ministre.
Hvala puno. Poštovani predsedavajući Narodne skupštine, uvaženi narodni poslanici, danas se pred vama nalaze tri predloga zakona i to Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranja depozita, Predlog zakona o otvorenim investicionim fondovima sa javnom ponudom i Predlog zakona o alternativnim investicionim fondovima. Pre nego što pređem na detalje oko samih zakona, želeo bih da napomenem da smo odgovornom politikom uspeli da u red dovedemo naše javne finansije, napunimo praznu kasu, koju su nam ostavili oni pre nas i stvorimo prostor za rešavanje višedecenijskih problema koje smo nasledili. Postignuti rezultati govore sami za sebe. Naveo bih samo nekoliko makroekonomskih pokazatelja. Rast BDP-a u julu ove godine je 4,4%, stopa nezaposlenosti 10,3%. Očekujemo da će ova stopa nezaposlenosti padati i da ćemo jednocifrenu stopu imati već početkom naredne godine. Jedan od najprestižnijih finansijskih časopisa na svetu „Fajnenšel Tajms“ objavio je da Srbija broj jedan u svetu kada je reč o direktnim stranim investicijama sa 3,5 milijardi evra u 2018. godini, dok ove godine očekujemo još bolje rezultate. Naše dobre rezultate je potvrdila jedna od tri najveće rejting agencije na svetu „Fič rejtings“. Ova agencija je krajem prošle nedelje povećala kreditni rejting naše zemlje sa BB na BB plus, što je još jedna potvrda da smo uspešno sproveli reforme. Posebno mi je drago što su u svom saopštenju istakli da je poboljšana valutna struktura javnog duga, prevashodno usled smanjenja učešća dolarskog duga, na koju je u velikoj meri uticala transakcija prevremenog otkupa dolarskih obveznica u junu mesecu ove godine. Sredstvima koja su ostvarena novom emisijom euroobveznica na međunarodnom finansijskom tržištu, prevremeno su otkupljene ranije emitovane dolarske obveznice u ukupnom iznosu od 1,1 milijardu dolara i ostvareni povoljni uslovi na međunarodnom finansijskom tržištu kapitala, po najnižoj kamatnoj stopi od 1,5%. Nikada nismo imali nižu kamatnu stopu, a sa rokom dospeća od 10 godina. Javni dug naše zemlje je na kraju avgusta bio 51,9% BDP, dok je pre samo nekoliko godina bio iznad 70% BDP. Osim toga, postižemo i niže troškove zaduživanja. Prosečna ponderisana kamatna stopa na ukupan portfolio duga je danas 3,4% a 2016. godine bila je 4,5%. To je najbolji pokazatelj da smo vratili poverenje u našu zemlju. Neko bi možda rekao da to nije dovoljno, ali mi se ne slažemo. Smatramo da je posebno u narednom periodu za nas važan razvoj tržišta kapitala i danas su pred vama tri zakona, koja su za razvoj ovog tržišta veoma važna. Sveobuhvatni izveštaji Svetske banke, u čijoj su izradi učestvovale sve ključne institucije i ministarstvo u Republici Srbiji, uključujem tu i NBS i Centralni registar i Komisiju za hartije od vrednosti, Beogradsku berzu i Upravu za trezor, Upravu za javni dug i druge, zaključuje da nema jednostavnog kratkoročnog rešenja za razvoj tržišta kapitala. Sa druge strane, u sklopu globalne agende za rast, tzv. „nju grouf agenda“, Svetska banka procenjuje da BDP Republike Srbije može da raste čak i do 7% godišnje i da je značajan deo tog rasta uslovljen razvojem tržišta kapitala i povećanjem stepena finansijske inkluzije. Uz to, razvoj tržišta kapitala je bitan preduslov za ispunjenje obaveze preduzetih u okviru pregovaračkog Poglavlja 9 – finansijske usluge, u smislu dalje harmonizacije domaćih propisa sa propisima EU. Imajući u vidu gore navedeno, Ministarstvo finansija je u saradnji sa gore navedenim institucijama, sredinom ove godine osnovalo radnu grupu čiji je zadatak kreiranje nove strategije za razvoj tržišta kapitala. Cilj pomenute strategije je stvaranje povoljnog, regulatornog, institucionalnog i poslovnog okvira koji će predstavljati pokretačku snagu za dalji razvoj privatnog i javnog sektora u Srbiji, u godinama i decenijama koje dolaze. Ono što daje posebnu težinu ovoj aktivnosti jeste činjenica da su svi međunarodni partneri, među kojima su i EBRD i UNDP i Svetska banka, već izrazili nedvosmislenu podršku ovom procesu i dali konkretne predloge za saradnju na razvoju tržišta kapitala u našoj zemlji. Zakon o investicionim fondovima i Zakon o alternativnim investicionim fondovima koji su danas pred vama, prvi su ali veoma bitan korak u procesu daljeg jačanja srpske ekonomije, njene diversifikacije i kreiranja novih poslovnih prilika, kako za domaće, tako i za strane investitore. Osnovni ciljevi donošenja ovih zakona su sledeći. Prvo, obezbeđivanje uslova koji mogu da privuku veći broj učesnika na tržištu i intenzivnije trgovanje, kao i pružanje veće sigurnosti stranim investitorima, dok će domaće tržište biti atraktivnije za ulaganja. Drugo, omogućavanje pristupa dodatnim alternativnim izvorima finansiranja za mikro, mala i srednja privredna društva. Treće, obezbeđivanje međusobne usaglašenosti ova dva zakona koja uređuju različite vrste institucija za kolektivno investiranje društava za upravljanje njima. Četvrto, ispunjavanje obaveze preuzete u okviru pregovaračkog Poglavlja devet, finansijske usluge, u smislu dalje harmonizacije domaćih propisa sa propisima EU. Najvažnije izmene Predloga zakona o otvorenim investicionim fondovima sa javnom ponudom su sledeći. Prvo, kupovina investicionih jedinica može se vršiti uplatom u dinarima i u devizama, a investiciona jedinica je prenosivi finansijski instrument. Drugo, uz prethodnu saglasnost komisije mogućnost ulaganja do 100% neto imovine otvorenog investicionog fonda u prenosive hartije od vrednosti i instrumente tržišta novca čiji je izdavalac, ili za koje garantuje Republika Srbija, Narodna banka Srbije, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave, druga država ili javno međunarodno telo kome pripadaju jedna ili više članica pod određenim uslovima. Treće, mogućnost osnivanja posebne forme organizovanja tzv. krovnog fonda koji se sastoji iz dva ili više podfondova. Četvrto, uvođenje strukture glavnog i pratećeg fonda tzv. master fider kada dobije dozvolu komisije prateći otvoreni fond može da ulaže najmanje 85% svoje imovine u glavni fond. Peto, detaljno je uređen prospekt, pravila poslovanja fonda i ključne informacije. Šesto, umesto kastodi banka i kastodi usluge uvode se pojmovi prihvaćeni u EU - depozitar i usluge depozitara. Predlogom zakona o alternativnim investicionim fondovima definišu se osnivanje, delatnost i poslovanje društava za upravljanje alternativnim investicionim fondovima, kao i osnivanje, organizovanje i upravljanje alternativnim investicionim fondovima, dalje, vrsta alternativnih investicionih fondova, poslovi i nadležnost depozitara i nadležnost Komisije za hartije od vrednosti. Danas je pred vama uvaženi poslanici i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita. Predloženim izmenama i dopunama nastoji se da se sistem osiguranja depozita sada u uslovima značajno unapređene finansijske stabilnosti dodatno uskladi sa najboljom međunarodnom praksom i standardima, kao i pravnim tekovinama EU. Pre nego što pređem na ciljeve ovog zakona, želim da vas podsetim da je početkom ove nedelje Agencija za osiguranje depozita objavila oglas za ustupanje portfelja potraživanja uz naknadu osam banaka u stečaju, kao i potraživanja kojima upravlja AOD i to u iznosu od 1,8 milijardi evra. Prethodno je u junu ove godine prodat prvi paket problematičnih kredita u vrednosti od 240 miliona evra i to prvi put posle 18 godina. Reč je o imovini koja je decenijama zarobljena a koju najzad na ovaj način aktiviramo i vraćamo u privredne tokove. Podsetiću vas takođe da je 2015. godine usvojena i strategija za rešavanje problematičnih kredita, te da je nakon toga nivo problematičnih kredita u bankarskom sektoru u Srbiji smanjen sa preko 20%, čak 22% na ispod 5%, tačnije 4,98%, koliko iznosi u avgustu mesecu ove godine. Kada je reč o ciljevima ovog zakona, imamo višestruke i očekujemo višestruke pozitivne efekte, doprinos stabilnosti finansijskog sistema uz jačanje poverenja javnosti u finansijski sistem, podsticaj smanjenju nivoa rizika u poslovanju banaka uz pravedniji pristup obračuna premije osiguranja depozita koji plaćaju banke, unapređenje položaja i zaštite deponenata, kao i povećanje efikasnosti sistema osiguranja depozita i konačno, unapređenje održivosti finansiranja Fonda za osiguranje depozita. Najznačajnije izmene predviđene navedenim izmenama i dopunama ovog zakona su sledeće. Prvo, uvođenje mogućnosti obračuna premije i na osnovu nivoa rizika u poslovanju banaka. Drugo, izmena osnovice za obračun redovne i vanredne premije, tako da se umesto na ukupne osigurane depozite fizičkih lica, preduzetnika mikro, malih i srednjih pravnih lica premija obračunava na osigurane iznose depozita banaka do 50 hiljada evra, odnosno osiguranjem pokrivene iznose depozita navedenih osiguranih kategorija. Ovaj pristup je naravno pravedniji i zbog toga ga i primenjujemo i predlažemo u ovom zakonu. Treća promena je definisanje i propisivanje novog ciljnog iznosa Fonda za osiguranje depozita i produženje roka za dostizanje ciljnog iznosa. Četiri, povećanje maksimalne visine vanredne premije sa 0,4 na 0,5 na godišnjem nivou i uvođenje dodatnog stava kojim uz saglasnost NBS, Agencija može doneti odluku o višoj stopi vanredne premije, kao i uvođenje odredaba da na zahtev banke, NBS može doneti odluku o odlaganju plaćanja vanredne premije do šest meseci ako bi plaćanje premije ugrozilo likvidnost ili solventnost banke. Konačno, ovaj zakon uvodi i zasebno pokriće deponenata u slučaju spajanja ili pripajanja banaka za svaku od banaka posebno u ograničenom, ali javnosti obelodanjenom vremenskom periodu, tako da osigurani deponenti spojenih banaka, u slučaju da su imali depozite u svakoj od tih banaka, uživaju zasebno pokriće do 50 hiljada evra u slučaju stečaja ili likvidacije banke. U narednim danima, uvaženi poslanici, raspravljaćemo o navedenim predlozima zakona i pozivam vas da u danu za glasanje podržite predložena zakonska rešenja. Hvala.
Hvala, gospodine ministre. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, najpre bih zamolila, pošto je sada u ulozi predsedavajućeg gospodin Marinković, da mi kaže zašto kreator ovih zakona nije pozvao na sednicu? Jer, to nije Siniša Mali, on je predlagač u ime Vlade Republike Srbije, a stvarni kreator, onaj ko je napravio kompletan koncept ne samo ovog nego i drugih finansijskih zakona je navodna nevladina, u stvari provladina organizacija iza koje stoji američka država, USAID koja je izdala saopštenje pre dve godine i u kojoj kaže – tim USAID projekta za bolje uslove poslovanja predstavio je koncept Nacrta zakona o alternativnim investicionim fondovima, zvaničnicima Ministarstva finansija i Komisije za hartije od vrednosti. Na sastanku je pre svega bilo reči o dogovorima na komentare na ovaj koncept, koja je dostavila radna grupa. Dakle, oni su napravili u okviru te američke organizacije USAID-a radnu grupu, verovatno je i to vama poznato, pošto vi imate i dobre kontakte sa njima, pretpostavljam lične gospodine Marinkoviću, verovatno i da vam je veliki žal za Skotom koji je otišao iz Srbije. Ali, kasnije kada budem čitala neka imena, verovatno da ih dobro poznajete, koji su zaista kreatori i ovih zakona i drugih finansijskih zakona koje potpisuje Siniša Mali i Vlada Republike Srbije, a ovde skupštinska većina dobila nalog da to hvali, tu se čitaju govori, obrazloženja, neko priča i nekom slobodnom interpretacijom. Uglavnom, vi narodni poslanici treba da znate za čije zakone vi glasate. Dakle, američke provladine organizacije. Dalje oni kažu pre dve godine iz USAID – usklađenost sa propisima EU procenjena je u okviru tabele usklađenosti koju je USAID izradio, poredeći srpske propise sa relevantnim direktivama EU, a naročito tom i tom direktivom, o tome ćemo kasnije i po amandmanima, i pomogao je sprovođenje javne rasprave sa velikim brojem aktera iz industrije i investicionih fondova tokom izrade koncepta. Kako su Ministarstvo finansija i Komisija za hartije od vrednosti zaključili da nema više otvorenih pitanja, dakle u svemu su saglasni sa Radnom grupom USAID, USAID je zatražio da se pristupi izradi teksta zakona. E, sada, ko su ti ljudi? Ti USAID-ovci, koji su neformalni upravljači finansijskih određenih tokova, evo vidite i zakonskih okvira u Srbiji, imaju svoja imena i prezimena. Vi ako ste zainteresovani kao narodni poslanici kada ukucate „USAID Srbija“ naći ćete da su oni pod američkom ambasadom, da je njihovo sedište u Beogradu, ali nećete baš lako naći ove podatke koje ja ovde imam, jer za to je potrebna neka malo veštija pretraga. To su ljudi koji imaju svoj direktni uticaj na Vladu Republike Srbije i na ministarstva, ne samo ovo, nego i na Zoranino i na druga ministarstva, i oni su vezani za određene projekte te organizacije koja želi da sprovodi svoju politiku i politiku, kako kažu, u sadejstvu sa onima iz Brisela, EU i direktivama ovde u Srbiji, što vi ne sporite, vi se sa tim slažete, to je za vas dobro, oni su vaši prijatelji, a mi kažemo da oni ništa dobro ne donose Srbiji, da je Srbija za njih jedno tržište jeftine radne snage, resursa koje imamo, bogu hvala, u izobilju, ali ne smemo tako lako da ih predamo u ruke svetskih moćnika i oligarha koji na takav način žele da upravljaju, pa i kroz ulaganja u ove investicione fondove o kojima će kasnije biti reči. Tako ste vi, gospodine Marinkoviću, trebali danas da pozovete na sednicu Draganu Stanojević. Ona je direktor projekta ili je bila, ali ovo su podaci koji, verujem, da su još uvek tačni, ako nisu ovi svi, znate dobro ko je sada taj direktor projekta, za bolje uslove poslovanja, a došla je sa mesta zamenika direktora USAID programa za unapređenje stečaja i izvršenja. Zamislite, imala je baš odlične preporuke, inače licencirani stečajni upravnik, kakav čudan splet okolnosti? Dušan Vasiljević, zamenika Dragane Stanojević, odavno je angažovan na projektima USAID. Oni su sve ovo bili u trenutku kada su radili koncept ova dva zakona i predočili ga Vladi i direktor tima za makroekonomsku politiku i upravljanje javnim finansijama USAID projekta. Milan Stefanović je angažovan kao stručnjak za privrednu regulativu i ekonomsko upravljanje, Sandra Rodić u istom projektu stručnjak za razvoj finansijskog tržišta, naročito tržišta kapitala itd, da ne čitam. Ovo su sada neka manje-više tehnička lica i onda je zaista čudno, imate tu mesta, razne ste vi pozivali na sednicu Skupštine Srbije, a i na sednicu Vlade, one savetnike, koji su neprijatelji Srba, zašto oni nisu ovde? Sada se postavlja pitanje, gospodine ministre, ko će sada da poveruje u ovu priču? Inače, ja sam kao i poslanici SRS, mi smo podneli određeni broj amandmana. Verujte na svaki član ovog zakona jednog i drugog fonda mogli smo da podnesemo po jedan amandman i onda bi to bilo u nedogled, pošto ti zakoni imaju po 200-300 članova. Mi smo, shvatićete valjda našu poruku, ako ne, reći ćemo vam kad bude to u pojedinostima, želeli da podnošenjem amandmana želeli da podnošenjem amandmana vama stavimo do znanja da Srbija nije zemlja koje treba da ima zakonodavstvo koje kreiraju USAID i EU, da sve ono što je izraženo u ovom jednom i drugom zakonu je prevedeno od onih koji su vam dali to i gledali smo kako je to urađeno i u ovim zemljama, što biste vi rekli, u okruženju i kakvi su ovi zakoni. Sve je isto, samo na njihovom jeziku sa manje-više nekim odstupanjima. Zašto to sada za nas predstavlja neku sumnju? Pa zato što je koncept programa SRS upravo takav da mi treba da se oslanjamo na investicije i na projekte koji će da dolaze od strane tradicionalnih srpskih prijatelja, a ne isključivo od kompanija iz EU i njihovih potencijalnih investitora. Naravno, to tržište kapitala je slobodno i svako bi rekao – pa, šta vi sada imate protiv, kao što vi znate da kažete, kao naši politički oponenti, a na vlasti ste, što su ti i ti došli? Pa, imamo, gospodo, zbog toga što je profitabilnost tih fabrika takva da zadovoljava da ti radnici koji su dobili te fabrike koje su dobile subvencije za svako radno mesto imaju uglavnom niske plate i zarade. Vi ste, i ja vam to ne sporim, kao niko od nas, počeli izlaganje danas hvaleći se uspesima vaše finansijske monetarne politike i onoga što ste do sada uradili. Istina je zapravo drugačija. Vi treba da se zapitate, gospodine Mali, ako je sada toliki priliv, kako vi kažete, stranih investicija, ako su ta davanja za svako radno mesto premašila ogromne cifre koje su mogle da budu uložene na drugačiji način, recite nam onda da li vi imate zebnju da će oni jednoga dana da napuste naše tržište, jer to nisu ni neke visoke tehnologije, osim pojedinih, naravno, tu ima izuzetaka, ali, manje-više, to su fabrike koje zahtevaju i jednostavnu radnu snagu i plate su veoma male i taj minimalac koji vi zagovarate i o kome pompezno pričate, koji će verovatno većina, 90% zaposlenih u tim kompanijama koje ste doveli uz investicije i subvencije, imati 30.020 i nešto dinara, a potrebno je minimum 37.000 dinara, koliko je prosečna potrošačka korpa. Kada se kaže prosečna potrošačka korpa, onda znači da je tu samo elementarno za preživljavanje čoveka po nekim srednjim cenama, i to morate da gledate akcije i popuste, sadržano. Ako hoćete sve drugo da priuštite svojoj maloletnoj deci, svojim drugim članovima porodice koji ne rade, onda vam treba još nekoliko desetina hiljada dinara, a samo objasnite, evo i za penzije važi, tu su gospodin Čolaković i ovi iz PUPS-a, kako je to moguće da rastegnete ovih 30.000 dinara do onoga što je minimalno, a to je 37.000 dinara, koliko je prosečna potrošačka korpa? I onda da se ljudi nadaju da će naša preduzeća, tako ste vi rekli, dakle, imati mogućnost da kroz usvajanje ovih zakona i kroz alternativne investicione fondove dođu do sredstva i do kapitala kako bi pospešili svoju proizvodnju za nove strartapove, za otvaranje novih radnih mesta valjda to to podrazumeva, e onda sad dolazimo do toga kada ulazite već u predizbornu kampanju i izbori su na pragu, da nam lepo kažete, gospodine Mali, koliko je preduzeća u Srbiji do sada i u kom procentu u okviru ukupnog ulaganja i učešća u BDP-u Srbije izvršilo ulaganje iz sopstvenih sredstava, jer ima zaista kompanija, ima i u m om rodnom Kragujevcu, evo, ima u obližnjem Aranđelovcu, pa u Topolu. Krećem se u tim okvirima, ali ima ih svuda po Srbiji, znate i vi, gospodine Marinkoviću, i u Zemunu i velikih porodičnih firmi. Ako su oni imali akumulaciju tog svog kapitala i zdravog rada, nisu se zaduživali kod banaka, zašto oni sada nemaju mnogo veća ulaganja kao što je to slučaj u takvim ili sličnim kompanijama, evo, na zapadu u EU, a oni to u Srbiji ne smeju? A zašto ne smeju? Zato što se i dalje boje određene nesigurnosti. Lako je ovima koji dolaze sa zapada, gospodine Mali, koji dobijaju ove subvencije za otvaranje radnih mesta. Njima je to lakše. Ovi naši, pa ako im i to ponudite, oni jednostavno bolje poznaju prilike ovde i dalje znaju da je ipak prisutna ogromna stopa socijalne nesigurnosti kod našeg stanovništva. Jer, to što neko možda ima i neku prosečnu platu u Srbiji, pa i dva člana domaćinstva, ne daje mu nikakvu sigurnost danas u Srbiji da će on bolje da živi ili da dugoročno može nešto da planira, zato što je apsolutno takva situacija i ne možete da kažete da je ostvarena puna ekonomska stabilnost, u odnosu na ove koji su krali, pljačkali i koji su začetnici dovođenja onih sa krupnim kapitalom da kupuju fabrike po Srbije. Još do dana današnjeg, evo, vi ste tu, verovatno ćete to možda i bolje da znate, nije objašnjeno pre "Dunav hrana" grupe i prodaje od strane ove kompanije "Moja firma" ili kako se zove, sada je vlasnik "Pepsi" što se tiče "Knjaz Miloša", "Bambija" i tih krupnih kapitalista, kako su oni uopšte, ti žuti, došli do toga da taj prljavi novac, oni su rekli da je ovaj ruski neprijatelj i tajkun Berezovski samo bio menadžer poslovanja, odnosno "Salford grupa". Kako su oni došli do toga da oni dođu u posed novosadske, subotičke mlekare, "Knjaz Miloša", "Bambija", i da se sada, jel tako gospodine Marinkoviću, višestruko to proda na tržištu, pošto je dva puta promenjeno vlasništvo? Mi zaista imamo otvorenu zebnju da će kroz ovakve načine ulaganja od strane isključivo, jer vi na to uporno aludirate ovim predlogom zakona i vašim izlaganjem, stranih investitora sa zapada doći do toga da će oni takođe da stavljaju plen na ono što im je interesantno u Srbiji i da će kroz strukturu privrede uglavnom da se baziraju na to gde je njihova velika profitabilnost, ne mareći za druge prateće stvari u Srbiji. Mi pre zagovaramo to da imamo tesnu saradnju sa nacionalnim investicionim, pa na kraju i privrednim, ali koji su provereni fondovi, od ovih prijatelja naše zemlje, a to su pre svega Kina, Rusija i zemlje Evroazijske unije. Zar vam nije dovoljna činjenica i dovoljna poruka, jer oni nemaju nikakvih pretenzija prema teritoriji naše zemlje, naprotiv, za razliku od ovih neprijatelja koji hoće da nam otmu Kosovo i Metohiju iz sastava Srbije, oni nas štite, brane, svuda i na svakom mestu. Pa, normalno je, ako su oni osnovali pre nekoliko godina svoj investicioni fond, mislim Rusija i Kina zajednički, predsednik Si i predsednik Putin su, naravno, to obelodanili celom svetu, sa velikim početnim kapitalom koji je do sada dostigao ko zna koliko desetina milijardi dolara, da ćemo da zagovaramo tako nešto i ovde u Srbiji. Na kraju krajeva, i naše zajedničko partnerstvo i osnivanje Srpsko-kineskog investicionog fonda, svega onoga što možemo od fondova koji posluju u Rusiji da tražimo da se razvija naša poljoprivreda, jer to je najveći problem u Srbiji, što su nam pusta sela, što imamo usitnjena gazdinstva, što naš seljak ono što proizvede ne može da predaje tek tako lako u tu zadrugu koja se osniva. Šta će on, dođe u zadrugu sa 100 kilograma jabuka, sa 10 kilograma sira, kajmaka i ne znam čega? Oni moraju da dobiju podsticaj, ali to neće doneti ovakvi projekti. Još uvek nije srpski seljak prepoznao tu volju u politici Vlade Srbije da mi vratimo ulogu srpskog seoskog gazdinstva da ono bude jako. Tek kad budemo imali jako srpsko selo, kad budemo znali da će oni moći individualno da se udruže, da proizvode i da izvoze tu hranu, mi ćemo onda biti sigurni da se na duže staze nešto pokreće. Jer, znate, kad vi u toj ćeliji koja proizvodi hranu, koja daje, oplemenjuje, na kraju krajeva, zemlju, koja vrši tu reprodukciju i koja zanavlja i stočni fond i sve dalje, kad to učinite da oživite na takav način srpsko selo, vi ćete onda biti sigurni da Srbija ima budućnost. Ovako, kroz sve ove projekte, kroz nesigurnost poslovanja, evo, juče ste vi pomenuli i rekli - pa, znate, mi moramo da nastavimo kontinuitet nečega što je neko drugi uradio, kada ste govorili o "Fijatu", pa jel ste vi čuli za štetne ugovore po jednu državu i po jedan narod? Država i te kako ima veliku štetu. Bio je tu pre neki dan i ministar Đorđević, 2,7 milijardi dinara se daje "Fijatu" subvencija, možda je to sada i više u ovoj godini, a onda oni to uplaćuju na ime poreza i doprinosa u budžet Republike Srbije. U stvari, oni ne plaćaju ništa, nego im se daje pa oni to vraćaju i na takav način se to vrti. Vidim, gledate me, gospodine Marinkoviću, ali imam ja još vremena. Što se tiče ovih investicionih fondova, treba građani Srbije da znaju da su mnogi pojedinci i bez ovoga, i bez uzimanja kredita u bankama, a mi pozivamo takve, evo ima svetlih primera u pojedinim krajevima Srbije koji žive, kako mi to kažemo, u dijaspori, došli i svoj novac uložili. Šta je potrebno da se ulaže u Srbiji da bi ona bila profitabilna? Osim u ovo, mi moramo da mnogo više ulažemo u prehrambenu industriju. Ovde ne vidimo, i kod svih ovih koji su vam pravili ovaj projekat, a pratila sam kako su reagovali i iz Udruženja privrednika Srbije i nekih finansijskih sektora, uglavnom je to gde se oni nadaju da to bude za tzv. IT sektor i za neka druga ulaganja, a nama treba da mi imamo ono što su naše sirovine prerađene u gotov proizvod i da to možemo da prodamo, evo, mi kažemo skoro sve, na velikom ruskom tržištu. Pre odlaska Miroslava Lazanjskog na mesto ambasadora u Rusiju, mi smo imali sastanak Odbora za spoljne poslove i ne samo ja kao pripadnik SRS, evo, tu je bio i kolega Palalić, mi smo rekli da naši privrednici, pa, na kraju krajeva, individualni proizvođači koji imaju bolju neku proizvodnju, malu farmu, proizvode hranu, ne mogu tek tako lako da dođu u kontakt sa ruskim kompanijama, a oni tu ne mogu svakako da dođu ni preko ovih društava koji će da upravljaju ovim fondovima i da je potrebna mnogo veća ta veza, na kraju ne možemo ni da se nadamo da će sve da se proda u Moskvi, mada bi moglo, možda oni nisu zainteresovani za to, ali ima drugih krajeva Rusije gde bi i te kako naše firme mogle da rade. Eto, to bi bila ta budućnost. Na kraju krajeva, i sve ove investicije koje je kineska vlada dala, s druge strane, a govorila sam da je njihova investicioni nacionalni fond najjači na svetu, to je ono što boli Amerikance, ali jednostavno to je tako i ne mogu im ništa. Mogli bi kroz mnogo veća ulaganja u Srbiji i zainteresovani su bili, ali niko ništa nije radio, onom Nikoliću ste dali, propalom predsedniku, ogromne pare da rukovodi nekim timom, pa je obećavao fabriku proizvodnje mesa u Kragujevcu. Pre toga ste vi obećavali da će ovaj „Tenis“ da dođe u Srbiju, od toga nema ništa. Znače, hajde vi malo se usmerite na to kakva je situacija zaista prava u Srbiji i kako propada selo i koliko ljudi nema posla, a želeli bi da rade. Nemojte samo da govorite o ovim podacima koji vama idu, naravno, to je vaša politika, ali uđite malo po dubini u to šta je prava struktura i šta je boljka srpske privrede. Možda ste se upitali, gospodine ministre, a to ste rekli malopre, da je ovo način da oni dođu do kapitala, da se ne zadužuju kod poslovnih banaka. Zašto se i ne zadužuju? Pa zato što su sve srpske banke propale, uništene i zbrisane posle 5. oktobra. Da postoje takve banke i da postoji neka razvojna banka, šta bi njima trebalo da idu u ove strane koje je Dinkić doveo? Na kraju, objasnite nam, gospodine ministre, šta konkretno srpske kompanije mogu da očekuju kroz dolazak ovakvih investitora po konceptu ovog zakona, da li imate realnu sliku koji su to mogući projekti, kakav je profit za narednih pet ili deset godina, koje će tržište najviše da se razvija. Na taj način da nam date neki argument, a ne samo ove zakone koji apsolutno ništa ne znače, već su projektu svih onih koji ne žele dobro Srbiji. Završila bih time, gospodine Marinkoviću, nećete mi zameriti, da nije samo slučaj sa Vladom Srbije da na ovakav način prihvata, uglavnom širokih ruku i otvorenog srca sve ono što dolazi od EU, pa i Amerikanaca, ovog USAID-a. Vidimo da ste spremni da apsolutno kao poslušnici uđete u pregovore… [[Isključen mikrofon.]]
Vreme, vreme vam je isteklo. Produžio sam vam preko dva minuta. Reč ima ministar Siniša Mali. Izvolite, gospodine ministre.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, zakoni koji su danas pred vama su rezultat veoma pažljive analize, veoma dugotrajnog rada i to velikog broja institucija. Radna grupa koja je pripremala ove zakone koji su danas pred vama sastoji se od sledećih državnih institucija: Ministarstva finansija, Ministarstva privrede, Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija, Kabineta ministra bez portfelja za inovacije i tehnološki razvoj, Kabineta predsednice Vlade, NBS, Komisije za hartije od vrednosti, Poreska uprave. Takođe smo uključili i one kojima oni zakoni mnogo znače, a to su učesnici na tržištu: Beogradska berza, Privredna komora Srbije, Udruženje banaka Srbije. Imali smo i konsultante, ljude iz USAID-a i iz Saveta stranih investitora koji su, takođe, nama pomogli da ovu materiju koja nije toliko jednostavna, a koja je veoma važna za dalji razvoj tržišta kapitala i rast naše ekonomije na pravi način sprovedemo, pripremo i danas predložimo vama. Ono što je veoma važno je, takođe, da su ovi zakoni bili i na javnoj raspravi, dakle, kako zakon nalaže i da smo čuli sugestije od svih zainteresovanih strana. Na osnovu svega toga zakoni koji su danas pred vama su ono iza čega stoji Ministarstvo finansija i Vlada Republike Srbije i smatram da su apsolutno najbolji i biće pokretačka snaga za dalji rast naše ekonomije i tržišta kapitala. Rast naše ekonomije je osnovni cilj ekonomske politike koju ćemo voditi u narednom periodu, koju vodimo već sada. Nakon fiskalne konsolidacije, nakon teških mera u prethodnih četiri godine ono što je za nas važno je sada da rastemo što brže. Kaže Svetska banka – možete i do 7% godišnje. Prošle godine bilo je 4,3%, ove godine ćemo 3,5%, sledeće ciljamo 4% ponovo i da polako idemo i do 7%, ako treba i preko 7%. Da bi taj rast ostvarili mi moramo da rastemo i kroz ličnu potrošnju, to je jedan element rasta našeg BDP-a, dakle, rast penzija, rast plata. Mora da nam rastu investicije i javne, upravo zbog toga smo predložili i veliki investicioni program od preko 12 milijardi u naredne četiri godine, da kroz ulaganje u putnu, železničku infrastrukturu, komunalnu infrastrukturu poguramo rast našeg BDP-a ka gore. Takođe, imamo i rast stranih direktnih investicija. Prošle godine bili smo prvi u svetu, ove godine smo već za prvih sedam meseci 43% više i bolji nego prošle godine. Dakle, svi ti elementi se uklapaju u rast našeg BDP-a. Ispod toga, osnova toga je razvoj tržišta kapitala. Bez razvoja tržišta kapitala, bez toga da otvorite to tržište, da oni koji ulažu, a to su i investitori iz inostranstva i strana preduzeća i domaća preduzeća koja, takođe, prikupljaju razne izvore finansiranja sa tržišta kapitala, da nisu samo to bankarski krediti, nego da to mogu da budu i emisija hartija, kao što su obveznice, recimo, ili neki drugi načini finansiranja svojih aktivnosti je veoma važna, ako ne i ključna za dalji rast naše ekonomije. Mi smo kao država u proteklom periodu, dakle, u tokom leta imali emisiju obveznica, tu eurobond emisiju kojom smo refinansirali ono što vam dospeva u februaru naredne godine. Dobili smo pohvalu i kao rezultat toga imamo i povećanje kreditnog rejtinga naše zemlje. Mi smo ostvarili kamatnu stopu od 1,5%, kupon na 10 godina. Nikada niža kamatna stopa nije bila. Dakle, smanjujemo troškove kapitala za našu zemlju, smanjujemo rizik ulaganja za našu zemlju, samim tim su povoljniji i uslovi zaduženja ili finansiranja i za privredne subjekte. Zato se radije i odlučuju da investiraju u nove fabrike, da kupuju novu opremu, da zapošljavaju nove radnike. Zato su ova tri zakona veoma važna, jer diversifikuju mogućnost privrednih subjekata da dođu do potrebnog kapitala, do dodatnog kapitala, ne samo, kažem, tradicionalnim načinom, kroz kredite banaka, i da na takav način pospeše svoje poslovanje. Kao rezultat toga onda imate makroekonomske pokazatelje koje ne možemo da zanemarimo. Čuli smo malopre, uđite u dubinu, citat. Ulazeći u dubinu upravo govorim i iznosim makroekonomske podatke koji se odnose i na stopu nezaposlenosti. Mi ove godine smo već na 10,3%, 2013. godine bilo je 25,9%. Imamo visoku stopu rasta naše ekonomije, suficit u budžetu već treću godinu za redom, zbog toga i diskutujemo o rebalansu budžeta, idu nam gore i plate i penzije, već u decembru će biti prosečna plata preko 500 evra, pre samo par godina bila je 329 evra. Svi ti pokazatelji pokazuju da je Srbija na dobrom putu, da su najteže mere fiskalne konsolidacije iznad nas, da ne zaboravim, takođe, smanjuje nam se javni dug. Zato imate rejting agencije koje kažu – da, Srbija je stabilna, poboljšavamo vaš kreditni rejting, idemo ka investicionom rejtingu, takođe, koji je za nas veoma važan i zajedno sa razvojem tržišta kapitala pravimo platformu za još brži rast i razvoj kako bi građani Srbije imali i siguran posao i mogućnost da menjaju taj posao ili da bude konkurencija na tržištu rada i, na kraju krajeva, da kroz to ostvarimo i veće stope rasta. Hvala puno.
Hvala, gospodine ministre. Pravo na repliku ima Nataša Jovanović. Izvolite, gospođo Jovanović.
Iskustvo nam, gospodine ministre, ipak govori drugačije, da bi za brži rast nego čime se vi hvalite pred vašim mentorima iz finansijskih institucija, jer vi ste uvek optimista i tako morate na nastupate kao ministar u Vladi Republike Srbije da bi se BDP povećavao mnogo brže i bolje, da imamo profitabilnu proizvodnju. Ako mi imamo profitabilnu proizvodnju, a očekujemo da ćete do kraja rasprave ovim zakonima o kojima govorimo da nam kažete gde će najviše da se ulaže u budućnosti u Srbiji, ja sam vam rekla šta je osnov i šta je potreba i šta je stav SRS, gde je to najpotrebnije, onda bismo mogli da očekujemo da ti rezultati budu sigurno takvi kao što ste vi na jednom ekonomskom forumu rekli da će biti u periodu do, čini mi se do 2023. godine. Ali, šta se ovde dešava? O čemu smo govorili kada je počeo rebalans budžeta. Te strane investicije, na kraju krajeva, veliki priliv deviza koje dolaze od naših ljudi koji žive u inostranstvu koje nazivaju gastarbajteri, doveli su do toga i da dinar ojača. Samim tim kada je ojačao dinar, manje je potrebno novca za kupovinu bilo koje konvertibilne valute i državi je bilo i lakše da otplaćuje kamate na dospela zaduženja. Do čega je onda došlo i to su pravi pokazatelji? U prošloj godini izvoz iz Srbije je tek neznatno porastao, ali zato je uvoz porastao za 13,6%. Zar to nije zabrinjavajuće, gospodine ministre? Taj uvoznički lobi svake godine, to su uglavnom svi proizvodi koji dolaze iz zemalja sa zapada, a najviše robe široke potrošnje koje ulaze u ovu minimalnu, odnosno prosečnu potrošačku korpu, košta Srbiju oko 800 miliona evra. Zar nije bilo pametnije da sprečite da oni to rade barijerama i mehanizmima koje država treba da ima, a da se sav taj novac, a to su stotine miliona evra upravo uloži u razvoj prehrambene industrije, poljoprivrede uopšte, oživljavanja stočarstva i svega onoga što treba. Na kraju krajeva i u nova radna mesta. Sada da se pojavi ne znam koliko kompanija, investitora ovde i da dođu, a mi zagovaramo da pre svega to bude kapital od tradicionalnih prijatelja Srba. Pitanje je gospodine ministre za neko vreme ko će da radi na tim poslovima, jer je veliki odliv mladih ljudi, a pre svega ovih, i to na kraju krajeva koji imaju zanate, koji se traže na zapadu ili visokoobrazovane radne snage, a to su inženjeri, pripadnici tog interneta, IT sektora i na žalost mnogi lekari.
Hvala, gospođo Jovanović. Reč ima ministar, gospodin Mali. Izvolite, ministre.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, svi makroekonomski pokazatelji naše privrede su bolji nego što su bili, svaki, od monetarne politike pa do fiskalne politike, od stabilne inflacije. Rekao sam pre par dana kada sam govorio o rebalansu budžeta, 2011, ili 2012. godine, ako se ne varam, stopa inflacije je bila preko 11%. Dakle, nije to bilo pre 15, 20 godina, nego pre samo par godina. Danas imamo stabilnu inflaciju 1,5% do 2%. Kurs od 2008. do 2012. sa 80 na 120. Danas ta nestabilnosti ne postoji. Imamo siguran kurs, stabilan kurs, ne samo da dinar ne slabi, nego čak i jača, što daje sigurnost ulaganja u našu ekonomiju. Kao posledica toga imate rast ekonomije, koja naravno, posledično, i što je dobro, utiče i na rast kako izvoza, tako i uvoza. Ono što je veoma važno kada neko posmatra i govori o uvozu i izvozu, mora takođe, osim stopa rasta da uđe i u samu strukturu. Dakle, u prošloj godini imali smo visoke stope rasta uvoza i stope rasta izvoza. I, ove godine za prvih osam meseci imamo i stope rasta uvoza i stope rasta izvora, pri tome jeste stopa rasta uvoza veća nego izvoza. Nikakav problem nije sa tim. Zašto? Zato što u strukturi tog uvoza, da vam pročitam konkretne podatke, već jesam pre dva dana, ali nije problem ako nije slušao ponoviću, da kada robni uvoz u prvih osam meseci ove godine je povećan za 8,7%, izvoz za 6,95, dakle, nije velika razlika. Pri čemu od ovih 8,7% robnog uvoza najbrži rast se beleži kod rasta uvoza opreme, 14,6%, 260,2 miliona evra, onda, uvoz potrošne robe 14,2% i uvoz sredstava za reprodukciju 5,9%, pri čemu uvoz sredstava za reprodukciju, to su sirovine koje su neophodne za proces proizvodnje je ukupan iznos 480 miliona evra. Dakle, u strukturi uvoza imate 740 miliona evra ukupno za uvoz opreme i uvoz sirovina neophodnih za obavljanje procesa proizvodnje. Ne i mnogo manje je uvoz potrošne robe, koji je takođe dobar pokazatelj jer pokazuje da raste životni standard. Dakle, čim raste uvoz potrošnih roba, neko to kupuje, ako kupuje, a rekao sam pre par minuta, idemo i sa prosečnim platama u decembru mesecu oko 500 evra, i to je dobar pokazatelj. Mnogo je bolji pokazatelj što je najveći procenat uvoza u kapitalnim dobrima, oprema i sirovine koje su neophodne za proces proizvodnje, jer to potvrđuje činjenicu da smo prošle godine bili svetski šampion u otvaranju fabrika, odnosno privlačenju stranih direktnih investicija. To potvrđuje ono što govorimo, a to je, da nam se fabrike otvaraju po celoj Srbiji, da otvaramo nova radna mesta, da imamo nikad manju nezaposlenost. Upravo takvu strukturu uvoza i želimo da vidimo i u godinama koje dolaze da raste, ali da raste najviše zbog toga što se uvozi oprema, uvozi tehnologija i da se fabrike otvaraju i što se uvoze sirovine kako bi se povećavao proces proizvodnje. Što više se proizvodi u Srbiji, onda se više i izvozi. Kao pokazatelj da smo na zdravim osnovama je procenat pokrivenosti uvoza izvozom, koji je samo pre par godina bio 57, 58%, sada je preko 70%. Dakle, upravo taj procenat je najvažniji pokazatelj. U proteklih nekoliko godina brže nam raste izvoz nego uvoz u relativnom odnosu i pokriće izvoza uvozom je najveći pokazatelj uspešnosti reformi koje smo sproveli. Sve se na kraju to sublimira, kao što se sublimira u racio javnog duga u BDP u odnosu na BDP, gde pada javni dug, gde nam raste BDP. Tako i po pitanju spoljno-trgovinskog deficita. On se smanjuje zato što nam raste izvoz više nego uvoz, i pokriće jednog u odnosu na drugi 50 i nešto odsto, u odnosu na 74%, danas, ako se ne varam, je ogromna razlika. Naravno da ćemo ići dalje, iz godine u godinu biće još bolje, jer tek očekujemo efekte proizvodnje izvoza novih fabrika koje se otvaraju ove godine i koje su krenule da se grade prošle godine. Hvala puno.
Hvala, gospodine ministre. Pravo na repliku ima Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Hvala. Gospodine ministre, ne morate vi lično sada i u vašem mandatu da se osećate prozvanim kad ja govorim i druge kolege, srpski radikali, o uvozničkom lobiju, on je prisutan u Srbiji još od 1989. godine. Dakle, u kontinuitetu taj lobi želi da strani proizvodi, pa i ta roba za koju kažete da je povećana za 14 i nešto procenata, uvezena u Srbiju, ima široku potrošnju. To je valjda normalno da će svako u nekoj zemlju, tamo u Italiji, Francuskoj, u Nemačkoj svoje proizvode da plasira svuda u svetu i kaže - Aha, evo imamo pogodno tržište. Ali, nije problem u njima, problem je u nama. Treba vi da shvatite i ova Vlada. Mi verujemo da ćemo biti deo te vlasti, da ćemo to moći da sprovedemo, pored ove što vi vršite po Srbiji sa ovim stranim investicijama na nakaradan način reindustrijalizacije, kako je neki nazivaju, izvršite, konkurentno podizanje konkurentnosti naših proizvođača. Koliko je, dame i gospodo, poslanici, a to i građani Srbije treba da znaju, preduzeća u Srbiji za koje niko možda nije čuo, koja su samostalna, kao male, kao porodične manufakture krenuli, a danas izvoze u ko zna koliko zemalja u svetu? Zašto mi kao država, vi kao Ministarstvo finansija, neko telo u okviru Vlade, nemate spisak svih tih ljudi ili onih kompanija koje treba da se povežu i da uz podsticaj države vrše izvoz svojih proizvoda, naših domaćih proizvoda? Pustite vi to - izvozimo "Fijata". Na kraju krajeva, sve je to puklo u propalo. Umesto 300.000, tek 50 i nešto hiljada jedinica vozila je proizvedeno. Neće niko da kupuje "Fijat 500L", to je zaista na svetskom tržištu loše kotirani proizvod i u automobilskoj industriji znate kako gledaju na to, jer ovi su nas svi drugi prestigli, ko zna koliko. Dakle, na tome treba da se bazira ekonomska politika Vlade Republike Srbije da mi našim proizvodima podižemo njihovu konkurentnost. Zašto mi da izvozimo malinu, a vidite kakve probleme svake godine imaju ljudi, muče se? Mnogi od njih su i uništili svoje zasade, neće po toj bednoj ceni da prodaju malinu, tačno da izvozimo kao sirovinu, već da je preradimo i kao takav proizvod višestruko da uvećavamo cenu. Isti vam je slučaj i sa voćem i sa povrćem. Još malo ćemo da prihvatimo da tamo Slovenci predstavljaju ajvar kao svoj nacionalni brend. Imamo proizvode koji imaju geografski zaštićeno poreklo, jel tako? Da ne pominjem sada, od zlatarskog sira, preko pirotskog kačkavalja, peglane kobasice, kraljevačkog kajmaka i sve redom. Zaista to imaju zaštićeno geografsko poreklo. Mi umesto to da forsiramo… Imamo svetli slučaj, evo sad se setih da napravim malu digresiju i da dam jedan primer. Dve devojke, diplomirane ekonomiste iz Kraljeva, otišle su odakle su im očevi, u svoju rodnu Studenicu i osnovale su svoju porodičnu malu mlekaru za proizvodnju tog čuvenog Studeničkog sira. To treba da budu podsticaji i da na taj način upozoravamo mlade da ako želite da ostanete ovde, dobićete od države pomoć, imaju ljudi kreativne ideje, hoće da se vrate na svoja imanja i da podignu i svoj životni standard, a samim tim i da Srbiji daju više.
Hvala, gospođo Jovanović. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Stevanović. Izvolite, gospodine Stevanoviću.
Hvala, potpredsedniče. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo, danas imamo set od tri zakona koji, barem što se tiče struke, su solidno ocenjeni. Ja sam se, kao što se i uvek trudim u Stranci moderne Srbije, raspitao kod onih kojih se zakon najviše tiče, budući da Zakoni o investicionim fondovima, mali je broj ljudi koji u Srbiji može jasno sagledati sve zamke, odnosno prednosti koje se mogu javiti. Kod većine portfolio menadžera nisu postojale neke suštinske zamerke, barem na Zakon o investicionim fondovima. Kada je reč o Zakonu o osiguranju depozita, odnosno koje se tu javljaju, činjenica je da se nastavljamo usklađivati kako sa međunarodnim standardima, tako i sa nekim zahtevima evropskog puta i da su to stvari koje bi trebale uz jedno kontinuirano unapređenje upravljanje rizikom i upravljanje kapitalom, da dovedu do jačanja poverenja daljeg u naš bankarski sektor, koji je usled lošeg menadžmenta, pogotovo državnih banaka u jednom momentu bio, može se reći, na dosta lošem glasu, kako kod naših građana, tako i kod stranih investitora. Nije mala stvar bila upropastiti nekoliko državnih banaka, a takođe i podići MPL-ove u nekim od njih. Tako da, ova stvar, kada je reč o osiguranju depozita, podiže ukupnu sigurnost i to nije sporno i ulazi se u neke nove oblasti, kao što je restrukturiranje banaka, ako nekada bude bilo potrebe da se to radi. Bankarstvo je malo specifično. Dakle, tu je luksuz da se banka pusti niz vodu, mnogo manje nego kada je reč o realnom sektoru. Međutim, ako tu nemamo nekih bitnijih neslaganja u suštini i ako je reč o materiji koja je prilično poznata, mene i poslaničku grupu Stranke moderne Srbije jeste zaintrigirao Zakon o alternativnim i investicionim fondovima. Postoji dosta razloga zašto je to tako i zašto je taj zakon, opet kažem, jedna dobra osnova ali u okolini tog zakona postoji određeni poslovni ekosistemi koji zahtevaju da im se zadovolje još neki preduslovi da bi onda moglo da cveta, alternativno, investiciono cveće svih vrsta. Konkretnije ili ako bismo upotrebili metaforu, taj zakon jeste kupovina jedne onako solidne njive sa agrotehnikom, kada bismo koristili omiljene poljoprivredne metafore u Srbiji. Međutim da bi ta njiva dala prinose, potrebno je da se zadovolje još neke stvari, počevši od znanja, odgovarajućih đubriva, podsticaja i sličnih stvari da bismo došli u poziciju da nešto što jeste objektivan potencijal i dobra osnova počne da daje plodove. Ono što je godinama bila slabost, upravo kada je reč o alternativnim izvorima finansiranja, koji su dosta potrebni zemlji koja ima veliki broj malih i srednjih preduzeća i gde je dominantno kada je reč o sektoru informacionih tehnologija, ne preovlađuju veliki igrači, gde je sama logika rasta drugačija nego u nekim konvencionalnim delatnostima je bilo to što smo dugo godina imali nedoumice da li to uopšte treba urediti posebnim zakonom. Ja sam neke prve predloge video još pre šest, pre sedam godina skoro, ili je dovoljno da koristimo postojeće Zakone o investicionim fondovima, ali ni to nije baš dobro rešenje jer oni moraju biti kruti po prirodi stvari, jer imati otvoreni investicionim fond nije neko baš kreativno zezanje, nego morate obezbediti sigurnost kada je reč o plasmanima i zadovoljiti mnoge druge stvari. Kada je reč o alternativnim investicionim fondovima, situacija je takva da je ipak bolje postaviti jednu zakonsku osnovu, da bi smo mogli da se nadamo da će u Srbiji zaživeti npr. fondovi venčer kapitala. Jedna jako bitna stvar. Oni ne mogu da pomognu u samom startu kada imate npr. brzo rastuću poslovnu ideju u sektoru informacionih tehnologija, ali mogu da pomognu kada ste iz inicijalne faze „kraut fandinga“ tu ću se vratiti kasnije, korišćenje sopstvenog novca ili ako ste imali sreće da naletite na nekog poslovnog anđela, kada treba da privučete neka veća sredstva i uđete u ozbiljnije ulaganje u softver ili ono što će verovatno biti budućnost razvoja informacionih tehnologija i u svetu i u Srbiji, ali kod nas baš nismo još zakoračili, o simulacijama, veštačkoj inteligenciji i svim stvarima koje će nositi razvoj u okruženju PFG mreža i uopšte što će menjati svet u narednoj dekadi. S te strane, da bismo imali venčer fondove, koji bi zaista zaživeli u Srbiji i ostvarili primaran zadatak finansiranja visoko inovativnih kompanija koje ne moraju nužno biti samo IT, ali velika je šansa da će gro biti lociran u IT ili u grane koje svoje kompetetivne prednosti, konkretno preduzeća, upravo razvijaju na sintezi IT i svog konvencionalnog biznisa, vi morate okolo postaviti, što sam rekao, jedan dobar ekosistem u drugim zakonima. Dakle, da bi mogli privući fondove koji sada, uglavnom, nisu u Srbiji, recimo paradoksa, ima ih u Sofiji, u Budimpešti i u nekim drugim zemljama, koje mi želimo sustići i prestići, potrebno je uraditi izmene koje se tiču fiskalne politike, koje će pratiti jedan zakon koji jeste dobra osnova. U Srbiji, porez na kapitalnu dobit nije bitan porez i kada ga posmatrate u celini budžetskih prihoda, on je neznatan. Vrlo često imamo prilike videti da je prilično neuhvatljiv i da imamo neke ljude koji su uspešno izbegavali da ga plate i ljude koji su ga na kraju plaćali, a da nisu bili u prvo vreme ni svesni da imaju tu obavezu. Dakle, ako želimo imati dobar razvoj venčer fondova u prvom prelaznom periodu, ne mora to biti zauvek, ali u barem prvih četiri do pet godina bilo bi poželjno da oni imaju oslobođenje od kapitalne dobiti, jer to jeste nešto što bi moglo privući da se njihove aktivnosti lociraju u Srbiji, a ne da dominantno budu van Srbije. Zašto je bitno da se venčer fondovi lociraju u Srbiji? Razlog je prilično jednostavan. Najbolje poznavanje domaćeg tržišta imaju upravo ona pravna lica koja jesu na našem tržištu i malo šta može zameniti specifična znanja o lokalnom tržištu, kao samo prisustvo na lokalnom tržištu. S toga bi dodatak koji stvara dobar ekosistem u vidu oslobađanja od kapitalne dobiti bila dobra stvar ako želimo zaista da privučemo venčer fondove u Srbiju. Takođe, vrlo je bitno u celoj priči imati i poreske kredite za ulaganja, jer to jeste preduslov da imamo značajnije plasmane. Apsorcioni kapacitet srpskog tržišta za venčer kapital, kao i za druge oblike nekonvencionalnog finansiranja koji nisu bankarski je recimo jako skočio poslednjih godina, što možemo videti po stopama rasta izvoza, jer stope rasta izvoz za IT sektor su odličan indikator da se kapacitet apsorpcije sigurno povećao u međuvremenu. To je nešto što je takođe jako bitno, imati mogućnost poreskog kredita za investicije. Takođe, i mogućnost da se gubitak prizna kao kategorija i da služi kao oslobođenje za neke buduće zarade. Dobitke koje mi možemo dobiti povećanjem leveridža srpske IT industrije, mogućnosti da one uđu u kompleksnije poduhvate ili čak da mi ne budemo samo specifična zemlja za vrlo često, da se cinično izrazim, „loun“ poslove u IT sektoru bi bio višestruko veći od toga što bi se zemlja naša odrekla nečega što sada inače i nema, a želi da ima. S te strane, zakon i jeste dobra osnova, ali sam zakon bez stvaranja ekosistema koji ga prati i koji može da relativno dobro definisane stvari u zakonu podigne na nivo koji omogućava srpskoj IT industriji da se razvija, ne samo kvantitativno, što se sada dešava, nego i kvalitativno, jeste bitna stvar. Naravno, uz ono jasno ograničenje da mi možemo napraviti mnoga čudesa ovog sveta, ali da se Srbija nikada recimo neće moći meriti sa Cirihom kada je reč o razvoju veštačke inteligencije i sličnih stvari, ali da se možemo nadati da će ovde kvalitet proizvoda biti viši, sa većim stepenom dodate vrednosti, koji neće uključivati ono što se zove puki rad za druge kompanije, nego mogućnost da se ovde zaista značajnije razvija kada naše firme jesu angažovane od strane velikih stranih IT giganata da rade kompleksnije poslove sa većom dodatom vrednošću koja ostaje ovde. Zbog toga da, zakon je u redu i zakon mora da prati, tj. ja bih rekao treba, ne možete kad ste u poziciji manje da kažete baš mora, malo je tupavo, jer trebalo bi da prati jedan set zakona iz fiskalne politike i podzakonskih akata. Odnos koristi i troškova je prilično dobar, a kako nam je budžet standardno uravnotežen, teži suficitu, mislim da to ne bi bio neki preterani problem. Ako ovaj zakon otvara prostor za venture fondove, ovaj put pošto raspravljamo u načelu, a načelne rasprave mogu otići u raznim pravcima, od toga da predlažete neke dodatke, do toga da dajete određene sugestije, to je uredu, da možete uraditi dosta toga što ne mora nužno biti povezano, ovaj zakon rešava, kažem, finansiranje firmi koje su postavljene na noge i koje imaju track record da su nešto postigle. Međutim, ono što ovaj zakon neće rešiti, a opet treba da se radi na stvaranju jednog kompletnog ekosistema finansiranja inovativnih grana, jeste što mi i dalje nemamo rešenja koja bi olakšala krautfunding. Postoji mogućnost da se krautfund-uje u Srbiji, to nije sporno, ali glavni krautfunding se odvija na evropskom tržištu, u ovom trenutku, iako ne bi bilo loše da krautfunding bude opcija za naše kompanije na nekim drugim tržištima. Sadašnja zakonska rešenja ne sprečavaju to, ali u mnogome nameću nepotrebne transakcione troškove, zbog toga što imamo neke institucije Republike Srbije koje svoj primarni posao rade dobro, i bila bi grehota reći da primarni posao Narodne banke Srbije, a to je stabilnost novca, nije dobro odrađen. Ali, kada je reč o spoljno-trgovinskom poslovanju, bojim se da svako malo postajemo prilično zastareli i da neke inovativne grane trpe zbog toga. Upravo kada je reč o krautfunding, neki oblici krautfundinga, koji su bazični i mogu da funkcionišu, ali ovi treći, četvrti stepen krautfundinga, ima dosta velike transakcione troškove. To je nešto što bi trebalo otkloniti, jer ako razmišljamo o razvoju inovativnog sektora u Srbiji, koji može ostaviti veliku domaću vrednost, koji može pogurati značajno rast BDP-a, koji može nam pomoći da se uklopimo u svetsku podelu rada, a i da i jeftinije ponude, u krajnjoj liniji, neke softverske proizvode koje danas moramo kupovati i plaćati prilično velike godišnje naknade za održavanje i korišćenje tog softvera, mislim da taj sistem treba biti zaokružen od početka do kraja i da je odgovornost jedne države koja ide u susret rastu da radi na tome, što je više moguće i da to jesu dodaci koji bi bili jako dobri nečemu što je ovde postavljeno. Još jednu stvar bih pomenuo, a koja se dosta naslanja na ovaj drugi Zakon o klasičnim investicionim fondovima. Mi smo u poslu od 2008. godine doživeli jednu strašnu kontrakciju finansijskog tržišta, pošto bankarsko tržište posmatram kao odvojenu kategoriju, ali je i tu bilo kontrakcije koja je bila velika. Finansijsko tržište pati od nedostatka aktive kojom se može trgovati. Beogradska berza je plitka kao potok i ima jako malo hartija od vrednosti, i sa jako malim obimom trgovanja vi možete uticati na kretanje cena i u velikoj meri izazvati velike oscilacije, što vam govori opet o plitkoći tržišta. Ono što jeste zadatak, opet kažem, ako hoćemo imati investicione fondove koji imaju u šta ulagati u Republici Srbiji, dobro se disperzovati i biti motori razvoja Srbije, ulaganje van Srbije nije sporno, tu imate šta god hoćete. Reč je o tome da trebamo raditi na stvaranju zakonskih i podzakonskih preduslova, da se inicijalne ponude akcija učine jednostavnijim, bržim, jeftinijim, da se onima koji se upuste u to pruže potrebne informacije i znanja, u nekim slučajevima jer je to novi instrument, jer samo tako možemo kreirati nove akcije na srpskom tržištu, direktno, bez da su to akcije koje su postale defakto deo našeg tržišta, preko silkroad-a, odnosno preko balkanske mreže i bez da se desi tako što bi naša berza postala deo neke veće berze u svetu. Dakle, ono što je isto potrebno, u celoj toj priči, ako želimo da nam investicioni fondovi zažive i rastu i da imamo više instrumenata, IPO-vi bi takođe bili dobri za dokapitalizaciju nekih sistema koji solidno štucaju. Tu se nekada nismo saglasili. Ja sam davno o tome pričao, iz nekih prošlih života. I bez nekog dobrog IPO-a sa kvalitetnim hartijama, koje bi, recimo, potekle iz EPS-a ili iz nekih kompanija koje su ostale dobrim delom netaknute restrukturiranjem, a zeznuti su to sistemi, takoreći žive autonomije neefikasnosti u okviru Republike Srbije, gde je vrlo teško udariti i restrukturirati, takav nam je taj sistem, šta da se radi, prilično neefikasan i prilično zatvoren, otporan na promene, iako se i tu menjaju stvari, opet, ne mogu grešiti dušu. Jednostavno, i dobar Zakon o investicionim fondovima će učiniti da imamo dobar zakon i da je to to. Dakle, moramo raditi na razvoju hartija od vrednosti koje bi se više emitovale, jer to jesu dobri načini da kompanije dođu i do pozajmljenog kapitala i do sopstvenog kapitala. Mi smo još zemlja koja ne smatra da je akcionarski kapital, odnosno kapital koji bi ovako došao preskup. Takođe, isto je i sa korporativnim obveznicama. I tu treba raditi na podzakonskim aktima i stimulisati ga, jer to je isto dobar način da se pravi leverage i da imamo hartije kojima se trguje i koje bi mogli imati investicioni fondovi u svom portfelju. Sve u svemu, ne mogu da kažem, ovo je opet, za razliku od zakona od juče, kada sam rekao da imamo skepsu oko računovodstva, pričaćemo o tome još, i različite su primedbe, nekad potpuno suprotno od različitih grupa koje se time bave. Ovde nemam zaista primedbe kod ova dva zakona, ni kod Zakona o osiguranju depozita. To nije ključno pitanje. Ključno pitanje kojim se ovde bavimo je šta učiniti posle? Naprotiv, mislim da je savršeno što su to uradili strani konsultanti koji imaju iskustva sa tržišta koja imaju investicione fondove, da je to fantastično i da je to dobra stvar što je tako urađeno. Dobro je da ljudi koji su kompetentni i koji imaju iskustvo rade na pisanju zakona. Mi nemamo dugačko iskustvo sa portfoliom menadžmentom, sa investicionom fondovima. Imamo znanje kakvo je naše tržište i koji su izazovi u razvoju. Ali, sami zakoni, koliko god da su valjano napisani, ako im ne pustite da budu osnova na kojoj će nešto iznići, takoreći, ličiće na zakone koji su stavljeni u fioku i koji će čekati na neko vreme da ih iskoristimo u punoj meri. To je ono što je ključna stvar, na kojoj bih završio izlaganje. Zakoni su okej, ali ono što je potrebno da bismo izvukli maksimum iz nečega što jeste bitno u našoj zemlji, a to je privlačenje kapitala u domaće firme, korišćenje leverage koliko je god to moguće, da bi porastao prinos na sopstveni kapital i uopšte, da bi firme imale brz rast i razvoj, to je da stvorimo ekosistem podzakonskih akata, pravilnika, znanja i svih drugih stvari, da bismo došli u poziciju da maksimalno iskoristimo jedan valjan rad koji nije trajao kratko. Toliko od mene ovaj put. Ja bih se, u skladu sa stavom naše poslaničke grupe, maksimalno držao onoga što zaista jeste tema, a ne prelazio na sve i svašta.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Siniša Mali.
Hvala puno, gospodine Stevanoviću. Mislim da ste u vašem izlaganju pogodili nekoliko veoma važnih tema i koje se odnose na ove zakone, a i koji se odnose na naredne korake koji nas očekuju. Ova radna grupa, o kojoj sam govorio malopre, od NBS, Komisije za hartije od vrednosti, Beogradske berze konsultanata, Ministarstva finansija itd, nastavlja sa radom. Dakle, naš posao se ne završava donošenjem ovih zakona. Mi nastavljamo sa radom i naredne godine ćemo sigurno imati i novi set poreskih zakona, koji će targetirati i koji će se odnositi na ovaj deo tržišta kapitala, kako bismo još dodatno pospešili njegov razvoj. Vi ste tu u pravu. Recimo, porez na kapitalnu dobit, kada pogledate apsolutni iznos, on nije naš veliki prihod, a s druge strane, kada bi eventualno oslobodili učesnike od toga, mogli bi da ih privučemo dodatno i da ih stimulišemo da dođu i da investiraju ovde. Tako da, sa te strane, uključujući, naravno, i poreske kredite i ostalo, ceo paket i set poreskih zakona, poreskih olakšica ili podsticaja, da, biće pred poslanicima naredne godine, kako bismo zaokružili koncept ulaganja u investicione i alternativne fondove. Takođe, to se odnosi crowdfunding. Dakle, veoma ozbiljno razmatramo i zakonska rešenja koja su za to vezana. Za one koji ne znaju šta je to, dakle, radi se o jednom konceptu koji je zaživeo u velikom broju drugih zemalja. Vi sada kada biste investirali u neke fondove kao ulagač, postoje neki minimalni iznosi za ulaganje. Crowdfunding upravo te minimalne iznose na neki način minimizira i kaže da onaj koji ima možda i 100 dinara može da investira, pa neka investira i 200, 300, neko ko ima 500, 500, da ne bude samo da oni koji imaju više novca mogu da investiraju u investicione fondove, i to je nešto čime ćemo se baviti i u narednom periodu. Ista ova radna grupa će, takođe, raditi na tome. Znate kako je kada otvarate neke nove oblasti i pokušavate da stimulišete razvoj tržišta kapitala, na žalost, ne možete sve odjednom. Važno je da krenete od nekud. Mi smo izabrali ove zakone, da krenemo ove godine i nakon toga idemo i sa crowdfunding i sa poreskim olakšicama i ostalim stvarima. Pri čemu, ono što ste vi rekli je za nas, takođe, veoma važno, razgovori su otvoreni, na koji način Beogradska berza treba da se pozicionira da bude još atraktivnija. Naravno, mnogo zavisi od toga i koliko je Srbija stabilna finansijski, koliko smo atraktivni, samim tim će i berza biti atraktivnija. Treba raditi na tome da vidimo na koji način da podstaknemo. Vi ste jasno rekli oko korporatizacije i javnih preduzeća, kako bi i deo svojih finansijskih potreba zadovoljavali na tržištu kapitala, ne samo kroz kredite banaka, a sa druge strane nemojte zaboraviti lokalne samouprave. Dakle, te municipalne obveznice, takođe, ako je država uradila svoj deo posla, pa je kroz emisiju eurobonda smanjila trošak zaduženja sa sedam koma nešto, stopa kupona koja nam je bila 2014. ili 2013. godine na 1,5%, to i lokalnim samoupravama daje mogućnost da se zaduže na pravi način, da izađu na tržište kapitala i da kroz emisiju tih obveznica deo svojih projekata, da li su to projekti iz ekologije, komunalne infrastrukture ili bilo čega drugog, na taj način finansiraju. Dakle, kapital ne bi trebao da zna za granice. I nama je cilj da što veći iznos kapitala privučemo u Srbiju, da se tu aktivira naš potencijal, da se tu aktiviraju naši resursi. Ovi zakoni su samo deo jedne šire i veće slike. O ovim zakonima ne možete da razmišljate kada ste u procesu fiskalne konsolidacije. Mi smo sada taj proces završili. Sada, kao prvi korak sledeći, razmišljamo kako da učinimo naš privredni ambijent još boljim, još konkurentnijim, stoga i zakoni o kojima smo diskutovali juče oko revizije, oko računovodstva i kako, naravno, da podstaknemo razvoj tržišta kapitala, evo, ova tri zakona danas ovde. Veoma je važna bila ta poruka, verujte mi, i što je Agencija za osiguranje depozita prodala ona sporna potraživanja, prvi portfolio od 240 miliona evra. Pre par dana izašao je još jedan oglas, prodajemo 1,8 milijardi tih starih potraživanja, nenaplativih potraživanja. Ta imovina je zarobljena, nemate nikakvu korist od toga, ni poverioci ni država. Prodajom toga, sa jedne strane, i poverioci dobijaju novac, a sa druge strane aktivirate to zemljište ili te objekte koji su pod nekim hipotekama za neki dalji rast i razvoj. Dakle, sve su to mali delovi jedne slagalice koja se zove razvoj našeg tržišta, razvoj naše privrede, čiji je sastavni deo i razvoj tržišta kapitala. Dakle, zahvaljujem vam na velikom broju tema koje ste pokrenuli, ali još jedanput, mi ćemo naredne godine imati sigurno jasno definisan poreski okvir za dalji podsticaj rasta tržišta kapitala, da vidimo na koji način ćemo da pozicioniramo Beogradsku berzu i da vidimo na koji način ćemo da podstaknemo i lokalne samouprave, ali takođe i velika preduzeća oko korporatizacije i oko toga da svoje izvore finansiranje diversifikuju i koriste tržište kapitala u što većem obimu. Hvala puno.
Zahvaljujem, ministre Mali. Kolega Stevanoviću, mislio sam na vas, pošto vidim da ste se javili u sistemu, želite repliku? Izvolite.
U suštini, više dodatak. Pomenuo bih ja municipalne obveznice, ali tu bi se otvorio jedan set stvari koji ide oko njih koji je baš dosta širok. U ovom momentu nisam siguran koliko je realno dok ne zaživi sistem interne revizije kako treba, upravljanje finansijama lokalnih samouprava, dok se ne podigne na jedan mnogo viši nivo nego što je danas. Realno nisam siguran da će biti kvalitetnih emisija municipalnih hartija od vrednosti, možda u gradu Beogradu, ali u ostatku zemlje moguće je da će biti mnogo problematično u mnogobrojnim opštinama. Ima opština koje su jako dobre, koje bi mogle da urade neke stvari, koje su radile na tome. Ima opština koje se trude da ne urade ništa, potpuno je šareno. Dakle, sa te strane, tu će biti sizifovskog posla, mnogi sada već i projekti se time bave i izgleda da će se baviti u mnogim godinama koje slede kada je reč o municipalnim hartijama od vrednosti, ali u svakom slučaju to bi dosta podiglo nivo dubine Beogradske berze i uopšte obima hartija od vrednosti kojima se može trgovati, i to je potpuno tačno, što se toga tiče. Za kraj, nije da je to sad neka zaključna rasprava, ali suština je, ako se raspravlja o ekonomiji sa sučeljenim mišljenjima, jedna od najnormalnijih stvari je da se raspravlja u razumu i da se raspravlja o konceptima koji imaju mogućnost da opstanu, koji imaju veze sa realnošću, tako da suštinske rasprave i neslaganja koja će slediti, jer neslaganje su fantastična da se ukupan autput podigne i slediće u tome kako da nešto bude bolje, a ne da raspravljamo o tome i pokušavamo da dokažemo da nešto ništa ne valja ili da se nude stvari koje nikako ne mogu voditi boljitku finansijskog sistema ili bilo kog segmenta u našoj privredi.
Zahvaljujem, kolega Stevanoviću. Reč ima ovlašćeni predstavnica poslaničke grupe SDPS, narodna poslanica Slavica Živković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, poštovani predstavnici Ministarstva finansija, uvaženi narodni poslanici, pred nama se danas nalaze zakoni koji za cilj imaju razvoj tržišta kapitala, jačanje finansijskog tržišta u Republici Srbiji i jačanje ekonomije Republike Srbije. Poslanici SDPS i ja smatramo da će predložena rešenja značajno uticati na stvaranje povoljnijeg privrednog ambijenta u Republici Srbiji i predložena rešenja svakako zaslužuju veliku pažnju i nas danas ovde i čitave javnosti i već smo čuli da će biti doneta određena podzakonska akta koja će bliže definisati ova zakonska rešenja. Smatram da je izuzetno važno jačanje investicionih fondova u Republici Srbiji. Ja ću danas u svom izlaganju posebno govoriti o tome, jer mislim da im nije posvećena dovoljna pažnja, ni u prethodnom periodu, da postoje određene predrasude kada govorimo o investicionim fondovima, da je poljuljano poverenje u investicione fondove, ali govoriću o razlozima koji su do toga doveli, o investicionim fondovima u zemljama okruženja, kao i o trendu rasta ulaganja u zemljama Evrope, o značajnim perspektivama, kao i izuzetno povoljnim rešenjima koja predviđaju ova zakonska rešenja i za koja verujem da će značajno unaprediti položaj investicionih fondova u Republici Srbiji. U suštini, investicioni fondovi su alternativa između štednje u banci i investiranja tj. aktivna štednja ili pasivno investiranje. U nameri da se obezbedi veći stepen zaštite od rizika i povrati poverenje investitora, izvršeno je dodatno preciziranje u uslova osnivanja poslovanja i izveštavanja društava za upravljanje, preciziranje imovine u kojoj je dozvoljeno ulagati, uključujući i ograničenja i izuzetke od ograničenja, detaljnije su uređeni politika upravljanja rizicima investicionog fonda, politika nagrađivanja usluge i odgovornost depozitara i nadzora ovlašćenja. Međutim, prvi investicioni fondovi organizovani su pred sam početak globalne finansijske krize čiji su se efekti osetili već tokom 2008. godine, kada je nakon značajnog rasta cena akcija na Beogradskoj berzi, tokom druge polovine 2006. i prve polovine 2007. godine, krenuo nagli trend pada cena akcija. Sredinom februara 2009. godine, kao rezultat globalne finansijske krize, cene akcija na Beogradskoj berzi bile su niže za skoro 90% od istorijskog maksimuma, sa sredine 2007. godine. Ovakav drastičan pad ozbiljno je uticao na učesnike na tržištu i poljuljao poverenje u potencijal investicionih fondova, kao oblika ulaganja. Kao rezultat toga, imovina pod upravom društava za upravljanje investicionim fondovima skoro konstantno se smanjivala, usred povlačenja uloga članova, što je celokupan sektor investicionih fondova učinilo zanemarljivo značajnim učesnikom na tržištu kapitala. Investicioni fondovi su vrlo zastupljeni u razvijenim privredama sveta, gde predstavljaju sastavni deo finansijskog tržišta i neke od opštih karakteristika fondova su viša stopa prinosa od prinosa na štednju u banci, jaka kontrola poslovanja fondova od strane državnih institucija, bez garancija ulagačima, javnost portfolija i poslovanja. Prosečna stopa prinosa investicionih fondova u razvijenim zemljama je od 8% do 15% godišnje. Uočili su se veći prinosi na početku rada investicionog fonda koji se kasnije blago smanjuju. U Srbiji treba očekivati ekspanziju svih vrsta investicionih fondova. Obzirom da je iza Hrvatske, srpska privreda najjača u regionu i evropskim zemljama van EU, najverovatnije da će veliki deo ulaganja investicionih fondova iz tog regiona biti usmeren baš u srpsku privredu. Takođe, očekuje se relativno veći prinos investicionih fondova zemalja koje su kasnije dobile zakone o investicionim fondovima, u narednih nekoliko godina. Treba pretpostaviti da će po modelu hrvatskog tržišta veliki deo štednje stanovništva biti preusmeren iz banaka u investicione fondove i kod nas. Investicioni fondovi nose nešto veći rizik od štednje u banci, ali po pravilu veći prinos na uložena sredstva. U našoj zemlji država ne garantuje građanima povraćaj sredstava u slučaju bankrotstva investicionog fonda, dok u slučaju štednje garantuje povraćaj u visini od 50.000 evra pojedinačnom u ulogu u banci. Kada je u pitanju prinos posmatrano u stabilnim čvrstim valutama, a dosadašnja iskustva govore da se prosečni prinosi fondova kreću od 8% do 15%. Kamatne stope na sredstva u stabilnim, čvrstim valutama u našoj zemlji se kreću od 3,5% do 7,5%. Kamatne stope na sredstva u dinarima se kreću od 8,5% do 19%. Iz ovog sledi da bi trebalo očekivati godišnji prinos fondova od najmanje nekoliko procenata iznad 20% ukoliko ga pratimo u dinarskim indeksima. Posmatrajući dosadašnji prinos domaćih fondova, ovakvo očekivanje je veoma blizu ostvarenju. Pri kupovini investicionih jedinica, ulagač plaća troškove i naknade društava za upravljanje investicionim fondom, a pri ulaganju sredstava u banku najčešće nema nikakvih naknada. Prednost ovakvog ulaganja je što uložena sredstva sa prinosom se uvek mogu pretvoriti u likvidna sredstva, prodajom investicionih jedinica. Važno je napomenuti da se uglavnom naplaćuje provizija na otkup investicionih jedinica, sem u slučajevima kada se one prodaju nakon nekoliko godina od kupovine. Kada je reč o štednji u bankama, samo štednja po viđenju dozvoljava mogućnost podizanja likvidnih sredstava u bilo kom trenutku bez ikakvih limita. Sve ostale oročene vrste štednje zahtevaju manje ili više proceduru, ukoliko su ulagaču potrebna sredstva pre roka dospeća oročenja. U slučajevima vraćanja likvidnih sredstava nakon roka oročenja nema bilo kakvih ograničenja. Jedinstveno, najbolje rešenje između ove dve opcije ne postoje. U drugom roku ono zavisi od perferencije ulagača, spremnosti na rizik, kao stepena likvidnosti uloženih sredstava koji je ulagaču u konkretnoj situaciji potreban. Kada je u pitanju kratak rok, investicioni fondovi nisu dobro rešenje zbog kratkoročnih fluktuacija cena investicioni jedinica. U tom slučaju se štednja u banci čini kao bolja opcija i kod nas postoji to jedno jasno opredeljenje. Za sve one koji razmišljaju da individualno ulažu na tržištu kapitala, za šta je neophodno da kontinuirao prate kretanje tržišta i budu odlični poznavaoci pravilnog ulaganja, putem investicionog fonda se oslobađate navedenih obaveza, jer u investicionom fondu sredstvima, tj. portfolijom upravljaju licencirani menadžeri koji imaju jedan jasan princip upravljanja aktivom, a to je diverzifikacija rizika. Pod diverzifikacijom se podrazumeva i kombinacija dve ili više hartija od vrednosti čiji se prinosi kreću u različitim smerovima, tako da prinos jednog finansijskog instrumenta ne izražava više samo njegov rizik, već je uslovljen rizikom celog portfolija. Dakle, diverzifikacijom se ne može eliminisati ukupan rizik. Sistemski, rizik podjednako utiče na sve vrste aktive i vezan je za funcionisanje tržšta kapitala. On obuhvata ukupne tržištne rizike, odnosno rizike koji su od uticaja na sve hartije od vrednosti, inflatorni rizik, kamatni rizik, rizik deviznog kursa i sl. Ova vrsta se ne može eliminisati putem diverzifikacije. Deo rizika koji predstavlja razliku između ukupnog i sistemskog rizika u ekonomiji nazivamo nesistemski ili specifičan rizik. To je rizik koji je vezan za pojedinačne hartije od vrednosti, odnosno pojedinačne kompanije koje ih emituju. Na ovu vrstu rizika se može uticati diverzifikacijom. On se može odnositi na poslovni rizik, rizik nelikvidnosti, rizik neplaćanja, štrajkove, promene u menadžmentu i sl. Tako da ni portfolio sa najvećim brojem hartija od vrednosti, u svom sastavu ne smanjuje rizik ispod nivoa tržišnog rizika. Tako da se diverzifikacijom ne može eliminisati samo deo rizika, ali sistemski rizik tj. rizik tržišta u celini uvek ostaje. Uvećanje broja hartija od vrednosti, diverzifikacija portfolija utiče na smanjenje njegovog ukupnog rizika, ali je vrlo važno da ukupan broj hartija od vrednosti ne može ići u nedogled. Kada dostigne određen broj, on počinje da pravi suprotne efetke, jer stvara opravdan problem svakom portfoliju menadžeru i dodatne troškove prilikom analize rizika određene hartije od vrednosti. Optimalan broj je negde od 15 do 20 i svako dodatno diverzifikovanje bi bilo prekomerno i moglo bi uticati, kao što sam već rekla, na dodatne troškove i stvarati probleme svakom portfoliju menadžeru, tj. menadžmentu, u zavisnosti od veličine investicionog fonda. Prednosti ulaganja u investicioni fond predstavljaju i mogućnost da u gotovo svakom trenutku možete prodati svoje investicione jedinice i dobiti likvidna sredstva. Prinosi koje možete ostvariti ulaganjem u investicioni fond je najčešće veći od prinosa koji bi se ostvario štednjom u banci. U svakom trenutku vrednost uloga i ostvareni prinos može se proveriti, ali ostvarena dobit se automatski ponovo investira. To jesu prednosti investicionog fonda, ali sama činjenica da nemate nikakvu garanciju za uložena sredstva i da država ne garantuje povraćaj uloženog novca, naravno, ljude ne opredeljuje u ovom pravcu. Još uvek ne postoji dovoljno poverenja, kada govorimo o ovakvoj vrsti ulaganja. Razvoj industrije investicionih fondova, naročito za male investitore predstavlja alternativu štednje bankama i omogućava da domaće finansijsko tržište izađe iz zone višegodišnje bankocentričnosti, jer se mahom ulagalo u bankarske uloge. Pad tržišne aktivnosti i poverenje investitora u domaće tržište kapitala uslovili su negativnu tendenciju u kretanju rezultata poslovanja društava za upravljanje otvorenim investicionim fondovima u smislu pada vrednosti otvorenih prihoda i smanjenja ukupne bilansne aktive. Imajući u vidu neophodnost visoke likvidnosti imovine fonda u smislu sposobnosti realizacije zahteva članova za otkupom investicionih jedinica i ovim zakonom je eksplicitno predviđeno da imovina fonda ne sme biti upotrebljena za davanje ili garantovanje zajmova u korist trećih lica. Kada govorimo o alternativnim investicionim fondovima razlika u odnosu na otvorene investicione fondove je da se ne zahteva dozvola za rad u smislu zakona kojim se uređuje organizovanje i rad otvorenih investicionih fondova sa javnom ponudom. Zakon uređuje različite vrste fondova i propisuje vrste imovine u koju alternativni investicioni fondovi mogu da ulažu prikupljena sredstva. Udelima u alternativnom fondu će se smatrati investicione jedinice, akcije i udeli u zavisnosti da li je organizovan fond koji nema svojstvo pranog lica ili je fond osnovan u formi akcionarskog društva ili društva sa ograničenom odgovornošću. Novina je što će biti moguće osnovati alternativni investicioni fond koji ima svojstvo pravnog lica sa internim upravljanjem koji neće morati da ima društvo za upravljanje. Međutim, i na upravljanje tih fondova primenjivaće se odredbe ovog zakona koje uređuju društva za upravljanje alternativnim investicionim fondovima. Dodatno, kao još jedan od razloga za donošenje ovog zakona, leži u potrebi za razvojem mikro, malih i srednjih privrednih subjekata koji predstavljaju glavne aktere na tržištu Republike Srbije. Jedan od glavnih razloga sa kojima se mikro, mala i srednji privredni subjekti sreću jeste nemogućnost dobijanja pristupačnih finansijskih sredstava za dalji razvoj njihovog poslovanja. Mikro, mali i srednji privredni subjekti često ne mogu da ispune stroge uslove za dobijanje bankarskih kredita, a učešće mikro, malih i srednjih privrednih subjekata u ukupnom BDP iznosi oko 32% što je u poređenju sa državama u okruženju veoma mali udeo. Jedan od efikasnih načina finansiranja mikro, malih i srednjih privrednih subjekata svakako jeste putem fondova, preduzetničkog kapitala i putem fondova privatnog kapitala. Ove vrste fondova nisu zastupljene u Srbiji u meri u kojoj bi zadovoljile potrebe tržišta. Usvajanjem ovog zakona bi se stvorila povoljna atmosfera za razvijanje ovakvih fondova, a samim tim i razvoj mikro, malih i srednjih privatnih subjekata, kao i tržišta Republike Srbije. Polazeći od navedenog, donošenjem ovog zakona obezbediće se ujednačenost domaćih propisa sa propisima EU i veći stepen poverenja potencijalnih domaćih i stranih investitora, a samim tim će se domaće tržište učiniti atraktivnijim i stimulisati veći broj lica da ulažu svoja finansijska sredstva u alternativne fondove osnovane ili organizovane u Republici Srbiji. Smatram da je jako bitno da se razvije tržište investicionih fondova u Srbiji, jer investicije su vrlo bitne, a ako posmatramo razvoj investicionih fondova u zemljama u okruženju vrlo je bitno da u zemljama istočne Evrope u 2017. godini su dosegle oko 3,5 milijarde evra, što predstavlja povećanje od 113% u odnosu na prethodnu godinu i rekordno visok nivo za navedeni region. Ovakav rast u značajnoj meri prevazilazi prethodni rekordni rast iz 2008. godine od 40%. Imajući u vidu trend ulaganja fondova privatnog kapitala u kompanije u zemljama centralno-istočne Evrope, kao i profit koji je ostvaren od ulaganja fondova preduzetničkog kapitala, jasno je da Srbija i dalje značajno zaostaje za regionom. Jedan od razloga za ovako zaostajanje svakako jeste i činjenica da nacionalno zakonodavstvo ne reguliše alternativno investiciono fondove kao posebnu kategoriju, već je jednim zakonom obuhvata celokupnu materiju investicionih fondova. To se smatralo kao jedan veliki problem. Predloženim zakonskim rešenjem jasno se odvajaju otvoreni investicioni fondovi od alternativnih. Jasno se propisuju njegovi načini osnivanja i način funkcionisanja u narednom periodu što smatramo da će otkloniti probleme koji su postojali u prethodnom periodu i dodatno unaprediti razvoj i otvorenih i alternativnih investicionih fondova u Republici Srbiji. Polazeći od navedenog, donošenjem ovo zakona obezbediće se ujednačenost domaćih propisa sa propisima EU i veći stepen poverenja potencijalnih domaćih i stranih investitora. Samim tim će se domaće tržište učiniti atraktivnijim i stimulisati veći broj lica da ulažu svoja finansijska sredstva u alternativne fondove, osnovane ili organizovane u Republici Srbiji. Stoga će poslanici Socijaldemokratske partije Srbije u danu za glasanje podržati predloge i zakonska rešenja koja se danas nalaze na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Živković. Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Socijalistička partije Srbije, narodna poslanica Snežana Paunović. Izvolite, koleginice Paunović.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, građanke i građani Srbije, na ovoj sednici Skušine Srbije raspravljamo o više zakona iz oblasti ekonomije i finansija, a današnji paket zakona odnosi se na izmene Zakona o osiguranju depozita i nove zakone o investicionim fondovima, odnosno uvođenje novih formi investicionih fondova kao institucionalnih investitora na tržištu kapitala u Republici Srbiji. Najpre ću se osvrnuti na zakon o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita. Osiguranje depozita fizičkih lica, preduzetnika, mikro, marko, malih i srednjih pravnih lica kod banaka i isplata osiguranih iznosa depozita u slučaju stečaja ili likvidacije banke predstavljaju osnovnu delatnost Agencije za osiguranje depozita. Pored poslova obaveznog osiguranja depozita i isplate osiguranih iznosa, Agencija može upravljati i imovinom prenetom u postupku restrukturiranja banaka i obavljati druge poslove u vezi sa postupkom restrukturiranja banaka. Sistem osiguranja depozita pozitivno utiče na jačanje poverenja javnosti, pre svega u bankarski sektor, na sprečavanje i ublažavanje efekata nastupanja kriznih situacija, kako na nivou pojedinačne banke, tako i bankarskog sistema u celini. Predloženim izmenama i dopunama nastoji se da se u uslovima stabilnosti finansijskog sistema, sistem osiguranja depozita dodatno uskladi sa međunarodnom praskom i standardima, kao i pravnim tekovinama pre svega EU kojoj Srbija teži. U proteklom periodu Agencija je aktivno sarađivala sa Svetskom bankom i MMF-om u cilju unapređenja sistema osiguranja depozita. Važeći zakon donet je 2015. godine, a 2017. godine dopunjen u delu koji se odnosio na investiranje sredstava fonda. Da podsetimo, javnosti radi, osnovni ciljevi sistema osiguranja depozita su zaštita depozita fizičkih lica, preduzetnika, mikro, malih i srednjih pravnih lica i doprinos finansijskoj stabilnosti u Republici Srbiji. Zato ove izmene doprinose daljem ostvarivanju svih navedenih ciljeva. Izmenom osnovice za obračun premije, redovna premija bi se umesto na ukupne depozite fizičkih lica preduzetnika, mikro, malih i srednjih pravnih lica, obračunavala na osigurane iznose depozita banaka do 50 hiljada evra. Predložene izmene zakona će pre svega imati uticaj na banke i to u delu u kom će izmenom osnovice za obračun premije u smislu da se umesto na ukupne depozite fizičkih lica i ostalih korisnika, redovne i vanredne premije obračunavaju na osigurane iznose depozita banaka do 50 hiljada evra, odnosno osiguranjem pokrivene iznose depozita navedenih osiguranih kategorija. Smanjiće se obaveze banka po osnovu plaćanja premije osiguranja depozita u proseku. Druga stvar je definisanje i propisivanje novog ciljnog iznosa Fonda za osiguranje depozita i produženje roka za dostizanje ciljnog iznosa, umesto postojećeg ciljnog iznosa od 5% osiguranih depozita u bankarskom sektoru, koji je potrebno dostići do 1. januara 2025. godine, ciljni iznos je predlogom definisan na nivou od 7,5% osiguranih iznosa depozita u bankarskom sektoru koji treba da se dostigne do 1. januara 2030. godine. Dakle, predložene izmene zakona unaprediće sistem i od velike su koristi za sveukupno funkcionisanje. Kada je u pitanju novi zakonodavni okvir za investicione fondove, htela sam da skrenem pažnju da je Srbija prepoznala značaj ovog pitanja, ne samo za razvoj finansijskog tržišta, već i za ukupan ekonomski razvoj. Prvi Zakon o investicionim fondovima donet je 2006. godine, a menjali smo ga i dograđivali više puta kako bi pre svega investitorima omogućili što sigurnije i jednostavnije uslove da kao članovi Fonda učestvuju na našem tržištu kapitala i ostvaruju određenu dobit na uložena sredstva. Dosadašnja primena Zakona o investicionim fondovima pokazala je pozitivan efekat na razvoj tržišta kapitala, a u krajnjoj liniji i na efikasnije finansiranje realnog sektora iz ovakvih finansijskih izvora. Nakon usvajanja zakona pojavili su se prvi investicioni fondovi, kao i društva za upravljanje ovim fondovima, koji su najpre bili zainteresovani za ulaganje u vlasničke hartije od vrednosti, kako domaćih, tako i regionalnih kompanija. Nažalost, kod ovih prvih fondova je zbog globalne ekonomske krize 2008. godine došlo do drastičnog pada akcija na tržištu kapitala, što je za posledicu imalo poljuljan ugled investicionih fondova i dovelo do drastičnog pada uticaja svih fondova na tržište kapitala. Prema podacima za period od 2015. do 2018. godine, u Srbiji je registrovan ukupno 21 investicioni fond i šest društava za upravljanje investicionim fondovima. Trebalo bi napomenuti takođe da se čak 89% ukupne vrednosti neto imovine fondova odnosilo na novčane fondove. Ovo govori da je ipak domaće tržište kapitala još uvek nedovoljno razvijeno, sa konstantnim nedostatkom kvalitetnog tržišnog materijala, odnosno finansijskih instrumenata u koje bi investitori mogli da ulažu, a da to ne budu samo depoziti kod banaka, što nije ni cilj, ni svrha investicionih fondova. Da bi se situacija popravila i stabilizovala, položaj investicionih fondova nakon globalne ekonomske krize koja je zadesila čitav svet 2008. godine, što je na našem tržištu destabilizovalo investicione fondove, vršene su izmene zakonodavstva, njegovo prilagođavanje novonastalim uslovima, kao i njegovo usklađivanje sa pravom EU. Tim ranijim izmenama stvoreni su nešto povoljniji uslovi za formiranje društva za upravljanje fondovima, ali je ipak stav EU bio da se materija o investicionim fondovima u našem zakonodavstvu razdvoji u dva zakona. Tako je harmonizacija propisa iz ovog sektora postala naša obaveza u okviru procesa pristupanja Republike Srbije EU i pregovaračke pozicije za Poglavlje 9 – Finansijske usluge. Izvinjavam se, predsedavajući, ne čujem sebe, žagor je u sali.
Kolege, malo tiše samo, molim vas. Izvolite, koleginice.
Iz svega navedenog, pred nama se danas nalaze dva predloga zakona – Predlog zakona o otvorenim investicionim fondovima sa javnom ponudom i Predlog zakona o alternativnim investicionim fondovima kojim su obuhvaćeni ostali fondovi koji tretiraju i zatvorene i privatne. Vi ste kao predlagač uporedo radili na ova dva zakona koji uređuju subjekte za zajednička ulaganja, čija je jedina svrha i namena prikupljanje novčanih sredstava i ulaganje tih sredstava u skladu sa unapred određenom strategijom isključivo u korist investitora. Da podsetimo, prema odredbama ovog zakona, otvoreni investicioni fond ima za isključivi cilj kolektivno ulaganje imovine prikupljene javnom ponudom investicionih jedinica u fondu u prenosive hartije od vrednosti ili u drugu likvidnu finansijsku imovinu koja je definisana članom 42. ovog zakona. Za ove fondove zakon predviđa dobijanje dozvola za rad. Alternativni investicioni fond jeste investicioni fond koji prikuplja sredstva od investitora sa namerom da ih investira u skladu sa utvrđenom politikom ulaganja u korist tih investitora, a za koje se ne zahteva dozvola za rad. Polazeći od navedenog, donošenjem ovih zakona obezbediće se ujednačenost domaćih propisa sa propisima EU i veći stepen poverenja domaćih i stranih potencijalnih investitora, a samim tim će domaće tržište učiniti atraktivnijim i stimulisati veći broj lica da ulažu svoja finansijska sredstva u fondove organizovane u Republici Srbiji. Cilj ovih zakona jeste da se obezbedi veći stepen zaštite od rizika osnivača i povrati poverenje investitora, što je učinjeno dodatnim preciziranjem uslova, pre svega osnivanja, poslovanja i izveštavanja društava za upravljanje fondovima, preciziranje imovine u koju je dozvoljeno ulagati, uključujući ograničenja i izuzetke od ograničenja. Detaljnije su uređeni politika upravljanja rizicima i investicionog fonda, politika nagrađivanja, usluge i odgovornost depozitara i nadzorna ovlašćenja Komisije za hartije od vrednosti. Veći stepen sigurnosti, zajedno sa uvođenjem novih formi i struktura organizovanja ovih fondova posledično bi mogao privući veći broj domaći i stranih investitora i doprineti razvoju tržišta kapitala. Ova dva zakona posmatram kao pravne okvire koji treba da doprinesu razvoju finansijskog tržišta i tržišta kapitala, a time i da doprinesu privlačenju kako domaćih tako i stranih investicija koje Srbiju mogu da podignu na nivo razvijenih evropskih ekonomija. Takvi preduslovi de fakto postoje, jer je Vlada u prethodnom periodu intenzivno radila na stvaranju i poboljšanju privrednog i društvenog ambijenta. To potvrđuju postignuti rezultati. Moje kolege su o tome govorile prilikom rasprave o rebalansu državnog budžeta koji ovom prilikom nije posledica deficita, već naprotiv, posledica većeg rasta BDP-a koji nam je omogućio povećanje plata i penzija, ali i veći obim kapitalnih investicija. Verujem da će povoljan privredni ambijent, fiskalna i makroekonomska stabilnost doprineti i motivisanju zainteresovanih za osnivanje i rad investicionih fondova, bilo otvorenih, bilo alternativnih. Sve što sam rekla govori u prilog tome da su dva predložena zakona od krucijalnog značaja za unapređenje našeg privrednog sistema. Iz tog razloga će, poštovani ministre, poslanička grupa SPS podržati predložene zakone. Hvala vam.
Zahvaljujem, koleginice Paunović. Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SNS narodna poslanica Ana Čarapić. Izvolite, koleginice Čarapić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku svog izlaganja iskoristiću priliku da u ime poslaničke grupe SNS i u svoje lično ime čestitam svim članovima Vlade i predsedniku Republike na donošenju hrabre odluke 2014. godine i na sprovođenju teških reformi. Upravo zbog teških reformi i uspešno sprovedenoj fiskalnoj konsolidaciji mi ovih dana raspravljamo po prvi put u parlamentu o pozitivnom rebalansu budžeta. Dakle, imamo pozitivan rebalans budžeta zbog većih prihoda od očekivanih i zbog ušteda koje smo ostvarili i rešili smo, odnosno Vlada Republike Srbije je rešila da pozitivan rebalans budžeta, odnosno višak prihoda podeli sa građanima Republike Srbije, što je odlična odluka. Dakle, rešili smo da povećamo penzije i plate u javnom sektoru, i to po stopi od 8% za zaposlene u državnoj upravi, 10% za naučnike i lekare i 15% za medicinske sestre, što je u proseku 9,6%. Veći prihod u budžetu Republike Srbije i ostvarene uštede nisu nikakva slučajnost. To je rezultat odgovorne politike i iscrpnog rada svih članova Vlade. Mi danas možemo da se pohvalimo time da smo apsolutni lider u regionu po prilivu stranih direktnih investicija, i po broju i po obimu. Mi imamo veći priliv stranih direktnih investicija od svih zemalja u okruženju zajedno. Takođe smo apsolutni lider u regionu i po otvaranju novih radnih mesta. Čisto da bi građani Srbije znali o čemu govorim, izneću podatak Republičkog zavoda za statistiku koji kaže da u drugom kvartalu 2019. godine imamo čak 45.000 novih radnih mesta više nego u drugom kvartalu 2018. godine, što je zaista za svaku pohvalu. Takođe, odgovornom politikom uspeli smo da smanjimo stopu nezaposlenosti od one vrtoglave 27% do sadašnjih 10,3% i taj podatak je objavio Republički zavod za statistiku 10. avgusta ove godine. Dakle, smanjili smo stopu nezaposlenosti za čak 17% za nešto manje od sedam godina i to nam je omogućilo da imamo veći prihod u budžet od očekivanog zato što imamo veći prihod po osnovu poreza na zarade i po osnovu drugih vrsta poreza koji se slivaju u budžet. Drugu godinu zaredom imamo povećanje penzija i plata, a treću godinu zaredom ostvarujemo suficit u budžetu, što je zaista za svaku pohvalu. Dakle, u julu mesecu suficit u budžetu iznosio je čak 46,6 milijardi dinara. Nikako ne smemo zanemariti ni rekordno povećanje minimalne cene rada. Povećanje minimalne cene rada iznosi čak 11,1% i više minimalna cena rada po satu neće iznositi 155,3 dinara, koliko iznosi u ovom momentu, već 172,5 dinara. To znači da minimalna zarada neće iznositi 27.022 dinara koliko je sada, ni ne daj bože 17.952 dinara koliko je iznosila te 2012. godine, već će iznositi čak 30.022 dinara. Vlada Republike Srbije je prepoznala značaj lične potrošnje u privrednom razvoju, a svi mi ekonomisti znamo da je ključan faktor privrednog razvoja povećanje lične potrošnje. Dakle, mi sa jedne strane povećavamo zarade u javnom sektoru i povećavamo u dogovoru sa poslodavcima i radničkim sindikatima minimalnu cenu rada, dok sa druge strane sprovodimo mere rasterećenja privrede. Dakle, ukinuli smo doprinose za PIO fond privredi po stopi od 0,5% i povećali smo neoporezivi deo zarade sa 15.300 na 16.300 dinara i to je omogućilo uštede privrednicima čak 13 milijardi dinara. Dakle, 13 milijardi dinara će privrednici imati više raspoloživih sredstava za investiciona ulaganja, a to znači širenje postojećih proizvodnih kapaciteta i otvaranje novih. To znači nova radna mesta kod naših domaćih proizvođača. Zaista je neophodno pohvaliti rezultate koje postiže Vlada Republike Srbije u saradnji sa NBS i uz punu podršku predsednika Republike. Zaista slika Srbije se u svetu i regionu i u Evropi drastično promenila u korist ekonomskog napretka i privrednog razvoja. Kada su u pitanju zakoni o kojima danas raspravljamo na dnevnom redu su dva potpuno nova zakonska rešenja, a to je Predlog zakona o otvorenim investicionim fondovima sa javnom ponudom i Predlog zakona o alternativnim investicionim fondovima i imamo jednu izmenu i dopunu zakona, a to je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita. Sva tri zakonska rešenja su u funkciji privrednog razvoja, što je jako bitno. Predložena izmena i dopuna Zakona o osiguranju depozita ima za cilj očuvanje finansijske stabilnosti finansijskog sistema i jačanje poverenja javnosti u bankarski sistem sa jedne strane, dok predlozi zakona o otvorenim investicionim fondovima sa javnom ponudom i Zakona o alternativnim investicionim fondovima imaju za cilj razvoj tržišta kapitala u našoj državi. Zajedno za sva tri predloga zakona jeste da su prošla javnu raspravu i da su u javnoj raspravi mogle da učestvuju sve zainteresovane strane. To su državne institucije, učesnici na tržištu i strani konsultanti. Sve sugestije, predlozi, komentari koji su bili dobri, odnosno koji će se pokazati kao dobri za poslodavce i za fizička lica postali su sastavni deo zakona i na taj način zakonska rešenja su unapređena. Takođe je bitno da predložene izmene i dopune i predložena nova zakonska rešenja neće iziskivati nikakve troškove ni u budžet Republike, ni kod građana, ni kod privrede. Ono što je po mom mišljenju najbitnije jeste to što zakonska rešenja koja su na dnevnom redu su u cilju usaglašavanja našeg zakonodavstva sa evropskim i sa najboljom međunarodnom praksom, a to znači da ćemo stimulisati strane investitore da još više ulažu u našu zemlju i to zbog usaglašene terminologije našeg zakonodavstva i zakonodavstva zemlje odakle dolazi strani investitor. Podsetiću sve građane Srbije da je u prvih šest meseci priliv stranih direktnih investicija skoro 2,3 milijarde evra, a to je za 31% više nego u 2018. godini, što je zaista za svaku pohvalu. Kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita predloženi zakon utiče na smanjenje rizika u poslovanju banaka i očuvanje stabilnosti finansijskog sistema Republike Srbije. Zakon koji je na snazi usvojen 2015. godine, a pretrpeo je određene izmene i dopune 2017. godine i to u pogledu investiranja sredstava fonda. Ovim predloženim izmenama i dopunama zakona cilj je da se zakonske rešenje uskladi sa najboljom međunarodnom praksom i standardima koji sa direktivom 2014/49, znači sa direktivom EU. Najznačajnije izmene i dopune zakona su redukcija osnovice za obračun premije i uvođenje sistema obračuna premije na osnovu nivoa rizika u poslovanju banaka. Do sada smo imali situaciju da sve banke, bez obzira na nivo rizika plaćaju istu premiju, što nije dobro. Zakonodavac smatra da one banke koje su više izložene riziku treba da plaćaju i veću premiju. Iz tih razloga promenjena je metodologija obračuna premije. Tako da, novo zakonsko rešenje predviđa izmenu osnovice za obračun premije, gde osnovica neće biti ukupni osigurani depoziti fizičkih lica, preduzetnika, malih i srednjih pravnih lica, već osigurani iznosi depozita banaka i to u iznosu od 50.000 evra. To zapravo znači da ćemo omogućiti, odnosno stvoriti uslove da banke imaju uštede do čak 30%. Dakle, će ima ti više slobodnih sredstava u iznosu od čak 30% za investiciona ulaganja, a to za nas građane znači, naravno i za pravna lica, znači da ćemo moći da podižemo kredite po nižim kamatnim stopama, a to direktno znači povećanje privredne aktivnosti, odnosno otvaranje novih radnih mesta. Takođe, izmenom se predviđa i promena ciljnog iznosa fonda. To je ministar na početku današnje rasprave i izneo, znači, menja se ciljni iznos Fonda za osiguranje depozita sa dosadašnjih pet posto osiguranih depozita na 7,5% osiguranih iznosa depozita, kao zakonskim rešenjem se predviđa i produženje roka za postizanje tog iznosa i to do 1. januara 2030. godine, a ne do 1. januara 2025. godine kako je bilo predviđeno postojećim zakonom. Novo zakonsko rešenje takođe predviđa da će deponenti biti osigurani i u slučajevima restrukturiranja ne samo u slučajevima stečaja i likvidacije kako je to slučaj bio do sada. Kada je u pitanju Predlog zakona o otvorenih investicionim fondovima sa javnom ponudom i alternativnim investicionim fondovima, predloženo zakonska rešenja su potpuno, ne samo da ćemo usvajanjem predloženih zakona ispuniti obaveze koje smo preuzeli u okviru pregovaračkog Poglavlja 9, a to su finansijske usluge, već je usvajanje ovih zakonskih rešenja doprineti stvaranju povoljnog zakonskog okvira za razvoj tržišta kapitala. Usvajanje dva potpuno nova zakona fizička i pravna lica, domaći i strani investitori biće daleko više motivisani da ulažu po osnovu kolektivnog investiranja u različite hartije od vrednosti, u odnosu na klasične izvore finansiranja, kao što je to bio slučaj do sada, zato što su fizička lica i pravna lica pretežno ulagali po osnovu oročenja depozita i ostvarivali su prihod po osnovu kamatnih stopa. Dakle, sada im se pružaju mnogo veće mogućnosti za ulaganja. Novim zakonskim rešenjem konkretno Zakonom o alternativnim investicionim fondovima omogući će se da se razvijaju mikro, mala i srednja preduzeća u Republici Srbiji, a to je zapravo i cilj Vlade Republike Srbije. Dakle, cilj Vlade je da mikro, mala i srednja preduzeća imaju veće učešće u stvaranju BDP. Zapravo, cilj Vlade jeste i praćenje svetskih trendova, razvijen stabilan finansijski sistem. Glavni motiv investiranja u investicionim fondovima jeste taj da u svakom momentu ulagači će moći da povuku svoj ulog ili deo uloga i to podnošenjem zahteva društvu za upravljanje investicionim fondom. Za razliku od oročenih depozita kod kojih ne možemo raspolagati novcem pre isteka roka oročenja, kod investicionih fondova novčana sredstva su nam na raspolaganju u roku od sedam dana od podnošenja zahteva za prodaju investicionih jedinica. I to je glavni motiv za šta će se ulagači, odnosno investitori, opredeljivati za ulaganje kroz investicione fondove. Zakonskim rešenjima precizno je regulisana i granica ukupnog zaduživanja društva za upravljanje u ime fonda, u cilju održavanja potrebnog nivoa likvidnosti i ta granica iznosi 10% vrednosti imovine fonda. Takođe, zbog održavanja visokog nivoa likvidnosti imovine fonda, Predlogom zakona je predviđeno da imovina fonda ne sme biti upotrebljena za davanje garancija i garantovanje zajmova u korist trećih lica. Na taj način su članovi fonda, odnosno investitori, u potpunosti zaštićeni u pogledu raspolaganja likvidnim sredstvima u slučaju prodaje investicionih jedinica, odnosno u slučaju povlačenja dela i ukupnog udela fonda. Zakonsko rešenje na najmanji mogući nivo svodi rizik ulaganja u investicione fondove, bilo da je reč o otvorenim, zatvorenim investicionim fondovima, sa javnom ponudom ili, bilo da je reč o privatnim investicionim fondovima, zato što je predviđeno da Komisija za hartije od vrednosti prati rad društva za upravljanje investicionih fondova u kontinuitetu. U Srbiji je inače na snazi Zakon koji je usvojen 2. juna 2006. godine, koji je pretrpeo izmene 2009, 2011, 2014. godine i postojeće zakonsko rešenje je omogućilo osnivanje i funkcionisanje investicionih fondova, ali nije omogućilo i razvoj investicionog fonda i to novim zakonskim rešenjima zapravo treba da se reši, da se još u većem broju razvijaju, odnosno osnivaju, kako društva za upravljanje investicionih fondova, tako i sami investicioni fondovi. Dakle, Srbija danas u potpunosti ide u korak sa svetom kada je u pitanju ekonomija. Neverovatno je koliko su se danas promenile teme u Srbiji kada je u pitanju ekonomija, a o tome je ministar nedavno i govorio. Naime, 2012. godine se razgovaralo o tome koliko imamo otpuštenih ljudi, koliko nezaposlenih radnika, koliko je uništenih fabrika i to nam je bio najveći problem. Te 2012. godine zemlja je bila na ivici bankrota. Ključna za nas je bila 2014. godine i ta godina je bila ključna u pogledu donošenja teške i hrabre političke odluke za sprovođenje teških reformi i uvođenje mera fiskalne konsolidacije. Do 2019. godine mi govorimo o pozitivnom rebalansu budžeta, mi govorimo o većim prihodima u budžet od očekivanih i o uštedama koje smo ostvarili u budžetu i kako da rasporedimo te uštede. Znači, uštede raspoređujemo koje smo ostvarili, prihod veći koji smo ostvarili, na povećanje penzija i plata, na kapitalne investicije, na rešavanje rizičnih kredita u švajcarcima i to je dobro za građane. Koliko su se promenile teme u Srbiji u odnosu na 2012. godinu govori i to da danas imamo stopu inflacije 2,2%, a 2012. godine ona je iznosila 11%. Takođe, javni dug Republike Srbije danas je blizu 50%, a 2012. godine je išao i do 76%. Politika SNS jesu nova radna mesta i visok životni standard svih građana. Politika SNS jeste i prosečna neto zarada preko 500 evra, koliko će ona iznositi krajem decembra ove godine, a politika prethodne vlasti je bila prosečna zarada od 320 evra. Politika SNS jeste i minimalna zarada od 255 evra, a ne od 150. To je, poštovani građani Srbije, odgovorna politika, a ne nasilje i govor mržnje za sve nas koji drugačije razmišljamo od prethodne vlasti i od opozicije. Razlikujemo se od prethodne vlasti i time što znanje stičemo kroz učenje i rad i čitanjem knjiga, a ne preko društvenih mreža, kako to oni čine. Nije SNS oterala građane u inostranstvo. Nije SNS zatvorila preko dve hiljade fabrika i otpustila preko 400 hiljada radnika, nego prethodna vlast. Srpska napredna stranka je za manje od sedam godina otvorila preko 200 fabrika i zaposlila preko 200 hiljada ljudi. Politika SNS je borba za svako radno mesto i za svaku fabriku. Mi se borimo da se vrate oni građani koji su otišli iz naše zemlje, tako što ćemo im ponuditi bolje uslove nego zemlje u kojima se trenutno nalaze i takođe se borimo za one građane koji žive u Republici Srbiji, da im pružimo bolja radna mesta, odgovarajuća radna mesta i visoke zarade. Dakle, viši životni standard. Samo ako posmatramo rast BDP, videćemo po rastu BDP da će privrednici u Srbiji biti u situaciji da uvoze radnu snagu. Rezultat politike SNS je to što je svim građanima Srbije danas bolje nego juče i to što će svima nama, građanima, sutra biti mnogo bolje nego danas i zato će poslanička grupa SNS podržati sve zakone koji su na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Čarapić. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Obzirom da nema više prijavljenih predstavnika, odnosno predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu o predlozima zakona iz tač. 7, 8. i 9. dnevnog reda. Reč ima najpre narodni poslanik Muamer Zukorlić. (Nije prisutan.) Reč ima narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Moja najveća dilema jeste ne donošenje novih zakona, nego usklađivanje ili tzv. harmonizacija sa legislativom EU, kako to popularno kažete, a to znači da se mi prilagođavamo zakonodavstvu EU, bez ikakve izvesnosti članstva u EU, pogotovo ukoliko opstajemo na zaštiti nacionalnih interesa i očuvanju AP KiM u sastavu Republike Srbije, jer vidim da smo ranije govorili - i Kosovo i EU. Danas niko ne koristi tu krilaticu ili slogan, što je vrlo zabrinjavajuće. Nemam ništa protiv da se uzimaju pojedina zakonska rešenja iz zakonodavstva bilo koje države koje smatramo da je bolje nego kod nas i da ga unapređujemo, ali ići na ovakav način, zaista ne znam čemu vodi? Drugo, čak i kad izvršimo usaglašavanje sa zakonodavstvom EU, čak i kad dobijemo podsticaj, odnosno subvencije od EU, donacije, pardon, ne subvencije, mi ono što smo usaglasili ne primenjujemo. Konkretan primer jeste dva i po milina evra donacije EU, koje je EU uložila u opremanje 31 regionalnog centra u Srbiji za ispitivanje uređaja za korišćenje pesticida u poljoprivredi i iskorišćeni su, takođe, za osposobljavanje kadrova, da li jedan ili dva poljoprivredna stručnjaka po svakom od tih centara. To je realizovano pre pet godina. To izmenama i dopunama zakona na jednoj od prethodnih sednica nismo hteli da uvažimo. To, čak, nije hteo da uvaži ni Odbor za poljoprivredu, kada je bilo razmatranje Predloga izmena i dopuna predmetnog Zakona. Onda se postavlja pitanje zašto to i tako radimo, a to je na dobrobit i očuvanja zdravlja poljoprivrednika, i zaštite zdravlja potrošača i bezbednosti životne sredine, imajući u vidu sve negativne faktore koji mogu da nastanu po osnovu korišćenja pesticida. Ako tako radimo sa jednim zakonom koji je očigledno koristan, odnosno sa jednom aktivnošću koja je očigledno korisna i definisana našim zakonom, a mi posle toga pri dodeli sredstava iz IPARD projekta, postoji jedan od upitnika koji se odnosi na sertifikaciju sredstava za korišćenje pesticida. Interesuje me, na osnovu čega se vrši ta sertifikacija sredstava kad niko ne koristi i ne angažuje te centre, niti koristi opremu i ne angažuje stručnjake koji su osposobljeni? Isto je i sa propisima koji se odnose na tzv. „gap“ ili dobru proizvođačku praksu. To su pitanja koja nisu vezana samo za ovo. Takođe, da se vratim na jučerašnju polemiku sa gospodinom ministrom, koji je rekao da ja imam jednog čoveka u Srbiji čije interese štitim. Ja ću vam reći da to nije tačno i, evo, sada ću vam pročitati da imam samo od juče, posle diskusije ovde, zahteve od strane poljoprivrednika kojima nisu izmirene subvencije iz 2017. i 2018. godine sa potpuno drugog kraja moravičkog okruga. To su pomoravska sela i pročitaću njihova imena: Svetić Milomir, Guncati, Radonjić Mirko, Bombarevo Brdo, Milenković Momčilo, Guncati. Takođe, ima veća grupa poljoprivrednika koji od 2017. i 2018. godine nisu dobili podsticaje, a tek pre tri meseca im je tražena dopuna dokumenata i u protekla tri meseca po dostavljanju dopune dokumenata nisu dobili čak ni rešenja. Ne znam da li se to uklapa u onu ministrovu informaciju da se radi o svega 160-ak poljoprivrednika koji nisu regulisali to pitanje, ali očigledno je da nije tačno da je samo jedan bio.
Zahvaljujem.
Ako može samo jedna informacija.
Izvolite. Molim vas, privodite kraju.
Juče je objavljena informacija, posle polemike na austrijskoj televiziji, doskorašnjeg austrijskom ministra unutrašnjih poslova, Herberta Hickela, da je sa Srbijom potpisan ugovor da sve migrante koji ne dobiju azil u Austriji vrate nazad u Srbiju. Molim vas, da li je to tačno? Ako je tačno, gde se može dobiti na uvid taj međudržavni ugovor? Taj ugovor ili dogovor nije verifikovan u Skupštini, koliko ja znam od 2016. godine pa na ovamo, a noviji je datum. Dalje, nije mi odgovoreno na pitanje koje sam postavio u vezi sa sredstvima od 300 evra po migrantu, o čemu je bila polemika na internetu. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Siguran sam da ćete dobiti odgovor, gospodine Ševarliću. Zahvaljujem. Ministre, da li želite reč? (Da.) Izvolite.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, iskoristiću ovu priliku, mada je tema vezana za alternativne fondove i investicione fondove, samo par naznaka oko pitanja koje smo imali priliku da čujemo. Dakle, rebalansom budžeta koji diskutujemo ovih dana, ukupan budžet Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede iznosi tačno 5% od ukupnog budžeta, upravo kako je zakonom i predviđeno. Dakle, tačno 5,00% i to je prvi odgovor na prvo pitanje. Po pitanju procenta izvršenja, i to je bilo pitanje, ako se ne varam, dakle, procenat izvršenja Ministarstva poljoprivrede i njihovog budžeta je bio 2014. godine 99,3%, pa 93,7%, pa 95,8%, 2017. godine 98,9%, 2018. godine 94,9%. Videćemo koliki će biti 2019. godine. I to je bilo pitanje. Naravno, sve su ovo javni podaci, ali nije problem da podelimo dva broja, pa da i ovu informaciju damo. Treće pitanje je bilo oko Uprave za agrarna plaćanja. To je veoma važan podatak, da vidite kako iz godine u godinu raste budžet za subvencije i za podsticaje poljoprivrednih proizvođača. Godine 2016. taj budžet je iznosio 23.670.621.000 dinara. Već sledeće godine, 2017, dakle sa 23 na 26, 26.278.803.000 dinara, 2018. godine 29.208.636.000. Dakle, iz godine u godinu za po tri milijarde dinara više. Ove 2019. godine, 36.343.814.000 dinara. Dakle, za sedam milijardi dinara više nego prošle godine. Ove cifre i ove brojke najbolje pokazuju našu posvećenost razvoju poljoprivrede. Dakle, ovo nije celokupan budžet, ovo je samo Uprava za agrarna plaćanja, koja je upravo usmerena ka tome da se pomogne i podstakne razvoj poljoprivrede. Dakle, sa 23,6 milijardi 2016. godine, na 36,4 milijarde 2019. godine. Pitanje je, takođe, bilo i o Pravilniku o uslovima i načinu ostvarivanja prava na podsticaje u stočarstvu za kvalitetna priplodna grla. Po tom Pravilniku država Srbija daje podsticaje za kvalitetna priplodna grla i ovi se podsticaji obračunavaju i isplaćuju prema priplodnom grlu poznatog porekla. Tačnije, kvalitetne priplodne mlečne krave i tovne krave i bikovi, kvalitetne priplodne ovce i ovnovi, koze i jarčevi, kvalitetne priplodne krmače i nerastovi, roditeljske kokoške lakog i teškog tipa, roditeljske ćurke, kao i kvalitetne matice riba šarana i pastrmke. Iznosi podsticaja, pošto je i to bilo pitanje, su sledeći. Kvalitetne priplodne mlečne krave - 25 hiljada dinara po grlu. Kvalitetne priplodne tovne krave - 25 hiljada dinara po grlu. Kvalitetne priplodne ovce i ovnovi - 7 hiljada dinara po grlu. Kvalitetne priplodne koze i jarčevi - 7 hiljada dinara po grlu. Kvalitetne priplodne krmače i nerastovi - 15 hiljada dinara po grlu. Roditeljske kokoške teškog tipa - 60 dinara po grlu. Roditeljske kokoške lakog tipa - 100 dinara po grlu. Roditeljske ćurke 300 dinara po grlu. Kvalitetne priplodne matice riba šarana - 500 dinara po grlu. Kvalitetne priplodne matice riba pastrmke - 300 dinara po grlu. Iznos podsticajnih sredstava, odnosno uslov za ostvarivanje prava na ova sredstva je da podnosilac zahteva u svom zapatu ima minimum 30 kvalitetno priplodnih ovaca, a za marginalna područja, područja sa otežanim radom u poljoprivredi minimum 10 kvalitetnih priplodnih ovaca ili ovnova. Krajnji cilj unapređenja stočarske proizvodnje u Srbiji jeste da se stvore veliki robni proizvođači koji će moći da obezbede održivu proizvodnju adekvatne količine proizvoda, namenjene širokoj potrošnji i izvozu. Dakle, upravo su ove mere koje je Vlada Republike Srbije definisala usmerene ka tome da dođe do ukrupnjavanja stada, jer samo tu imate veću produktivnost, veću efikasnost. Na kraju krajeva, veće prihode. Pri tome, po osnovu Pravilnika o podsticajima za podršku investicijama u primarnu poljoprivrednu proizvodnju, proizvođači mogu ostvariti bespovratna sredstva i za nabavku kvalitetnih priplodnih grla u iznosu od 50, pa sve do 65% čak od iznosa investicije, u zavisnosti od toga da li korisnici sredstava pripadaju području sa otežanim uslovima rada u poljoprivredi ili ne. Dakle, nadam se da sam vam pokazao kroz tačne cifre, prvo, da je učešće budžeta poljoprivrede u ukupnom budžetu tačno 5% za 2019. godinu, da nam je procenat izvršenja veoma približan izvršenju od 100%, što je sasvim prihvatljivo za Vladu Republike Srbije. Pokazao sam da je od 2016. godine budžet Uprave za agrarna plaćanja sa 23,7 milijardi dinara porastao na 36,4, što jasno pokazuje usmerenje Vlade Republike Srbije ka tome da se podstaknu proizvođači, poljoprivredni primarni proizvođači. Čuli ste i oko mera koje Vlada Republike Srbije primenjuje kako bi se unapredila prevashodno stočarska proizvodnja i ostala proizvodnja koja je neophodna kako bi naša primarna poljoprivredna proizvodnja rasla iz godine u godinu. Hvala puno.
Zahvaljujem, ministre. Pravo na repliku, narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, ne verujem da je moj računar invalidan i da ne zna da pomnoži dva broja. Dakle, poreski prihodi po rebalansu iznose 1.092 milijarde i 800 miliona. Kad to pomnožite sa 5%, koliko je propisano Zakonom o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, dobija iznos od 54 milijarde 640 miliona. Istim predlogom za rebalans budžeta za razdeo 24 predviđeno je 54 milijarde 614 miliona 663 hiljade. Ovo su podaci iz vašeg predloga zakona o izmeni i dopuni. Dakle, to nije 5%, jer je manjak od 25 miliona 337 hiljada. To ne bi bilo tako značajno i bio bi to i predmet možda tolerantnosti, i ako ne mora da bude, zašto onda postoji zakon koji propisuje 5%? Ali, problem je u sledećem, gospodine ministre, što vi nećete da priznate da je Srbija jedina država u svetu u kojoj ceo razdeo 24 Ministarstva poljoprivrede tretirate kao Fond za podsticaje i subvencije u poljoprivredi, što ni u jednoj državi u svetu nije tačno. Ne osporavam potrebu da postoje i druge pozicije u okviru razdela 24, one su objektivno nužne, ali ne može to da bude Fond za podsticaje, a to ste izmenili Zakonom o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju 2016. godine. Takođe, ne osporavam da ove podatke koje ste naveli o visini podsticaja, to ste preuzeli iz pravilnika, ali tvrdio sam i dalje tvrdim, juče sam proveravao, barem u centralnoj Srbiji, 20% registrovanih poljoprivrednih gazdinstava, malih, zbog toga što je ove godine povećan limit za dodelu subvencija za grla stoke sa 10 na 30 grla, oko 20% njih izgubili su pravo na podsticaje. Isto je tako i sa gazdinstvima kojima je povećan limit sa dve na tri krave. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Ševarliću. Reč predstavnik predlagača ministar Siniša Mali. Izvolite ministre.
Hvala puno. Dakle, malopre kada smo govorili o ciframa, da bude jasno, učešće budžeta poljoprivrede u ukupnom budžetu Republike Srbije je 4,9999%, što je 5%. Ako je to veliki problem, onda je to stvarno pitanje za neku drugu diskusiju. Ono što je meni posebno važno i na čemu insistiram je da upravo budžet Uprave za agrarna plaćanja raste iz godine u godinu. Malopre sam rekao, sa 23,4 milijarde 2016. godine, na 26,3 2017. godine, 29,2 – 2018. godine i evo ove godine 36,4 milijarde. Po pitanju subvencija i prijava o kojima ste čuli malopre, ja sam juče rekao, pa ću i ponoviti, dakle, trenutno od 160.000 zahteva postoji oko 960 koja su na dopuni ili se rešavaju po žalbama. To je, ako kalkulator dobro radi, 0,6%. Dakle, govorimo o 0,6% zahteva koji će sigurno biti rešeni u narednih par nedelja. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ima ljudi koji su jako zaboravni, a imaju razloga da budu zaboravni, materijalnih razloga. Dakle, agrarni budžet je preko 5%. Ni ministar, a ni onaj stariji gospodin, koji se često modifikuje, nisu u pravu. Dakle, u agrarni budžet treba da spadnu svi troškovi koji su vezani za agrar. Zaboravili ste zadrugarstvo, sredstva za zadruge. Gospodin Krkobabić, koliko ja znam, ima preko 600 miliona dinara. Znači, nije agrarni budžet 4,9999, nego je agrarni budžet prešao 5% kada pridružimo sredstva za zemljoradničke zadruge. Valjda zemljoradničke zadruge spadaju u agrar. Ali, ja znam jednog gospodina koji je kod Dragina i Dušana Petrovića bio drag gost. Tada je razdeo poljoprivrede bio 22 milijarde. Sredstva za subvencije su sada negde 43 milijarde i 711 miliona, a onda su bile negde oko 22 milijarde. A onda mu to nije smetalo što je to, recimo, 2%, 3% ukupnog budžeta, već naprotiv, to je bilo super. A, zašto? Ovde mi treba da raspravljamo o investicionim fondovima. Pa, hajde da raspravljamo malo o Svetskoj banci. Svetska banka je nama dodelila kredit za start projekat od 17 miliona. On je bio namenjen Staroj planini, zapamtite, poljoprivredi na Staroj planini, ali su se pojavili razni konsultanti iz Zemuna, Beograda itd, koji su uzeli glavninu tih para. Pare namenjene za poljoprivredu i stočarstvo na Staroj planini su završile u njihovim džepovima. Sada, ako dobijete 63.000 evra iz start projekta za Staru planinu, neosnovano za neko svoje udruženje, onda vi imate materijalni interes da zaboravite da su nekad subvencije bile manje za 130%, onda zaboravite da je agrarni budžet bio dva i po puta manji nego sada zato što postoji snažni materijalni interes. Zaboravite i onda da je Ivana Dulić Marković uvozila genetski modifikovane proizvode od soje, a sada uprkos zakonu koji brani uvoz genetički modifikovanih organizama i promet na teritoriji Republike Srbije, i proizvodnju, vi tražite deklaraciju i izjavu, zalaganje, uprkos tome što imate zakon koji to brani. Dakle, postoji snažan materijalni interes pojedinaca ovde da prigovaraju Vladi, odnosno da time brane one koji su ih debelo finansirali. Hvala.
Zahvaljujem. Kolega Ševarliću, nemate osnova za repliku. (Miladin Ševarlić: Po Poslovniku, član 107.) To možete, naravno. Izvolite.
Hvala. Više puta je isticano da je neko dobio 62, 63, 57 i ne znam koliko hiljada evra. Ja sam tražio da se pokaže taj dokument. Čak i oni koji su učestovali u rijaliti programu moraju da znaju da faktura nije nalog za isplatu pojedinca, nego je faktura finansijski dokument koji se odnosi na projektnu dokumentaciju. U tom projektu je bilo angažovano 14 istraživača iz zemlje i inostranstva. Ni na jednom od tih projekata, ni na jednom od projekata po tom konkursu nije bio toliki broj učesnika iz inostranstva kao na tom projektu kojim sam ja rukovodio. A moja primanja na tom projektu za dve i po godine rada iznosila su oko 4.500 evra. Prema tome, razlika između ta dva iznosa nije iznos koji sam ja dobio, a to što je raspisan konkurs, da li je on bio namenski ili nije namenski, zaista ne znam. Samo mogu da pokažem na istu temu još jednu studiju urađenu koja predstavlja čak nepotpuno telefonski imenik. Hvala.
Kolega Ševarliću, ukazali ste na povredu Poslovnika član 107. i pri tome rekli da je neko izneo određene podatke. To je legitimno pravo svakog poslanika i na to ne mogu da utičem. Tako da ne vidim način na koji sam ja prekršio Poslovnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije, kao što ne mogu da utičem na to o čemu će poslanici govoriti tokom rasprave. Da li želite da se Narodna skupštinu u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Da.) Zahvaljujem, gospodine Ševarliću. Povreda Poslovnika, narodni poslanik, Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 103, 108, 106. Treba da imate razlog za povredu Poslovnika. Taj razlog nije postojao. Gospodin se sam prepoznao i, gospodine predsedavajući, vi se svakako sećate i kolege poslanici da sam nekoliko puta pokazivao finansijsku dokumentaciju koja govori o tome da u periodu od 2007. do 2012. godine iz STAR projekta, a to je kredit Svetske banke, koji vraća naša država, umesto za razvoj stočarstva na Staroj planini, raznim konsultantima isplaćeno više miliona evra. Među njima je jedan stariji gospodin dobio na fakture sa svojim potpisom 63.000 evra. Sada se govori da su to bili strani istraživači. U tim fakturama to ne piše. Dakle, radi se o udruženju koje vodi taj stariji gospodin i to udruženje je dobilo 63.000 evra po fakturama koje je potpisao taj stariji gospodin. Dakle, šta je tu bilo namenjeno razvoju stočarstva na Staroj planini ja sam pokušao da istražim. Oni koji su puštali taj novac, a radi se o stranci bivšeg režima, ovim žutim žoharima, su otprilike to tumačili ovako, da je stoke nestalo na Staroj planini, pa eto novac nije mogao da se upotrebi za razvoj stočarstva na Staroj planini, pa je upotrebljen za konsultantske usluge raznim konsultantima, među kojima je bio i jedan stariji gospodin koji ovde hoće da nam kaže da je 22 milijarde iz 2012. godine, veće nego 54 milijarde ove godine uz isti kurs. Još nešto da kažem, na ovo se dodaju i sredstva za zadruge a neko ko je predavao zadrugarstvo na Poljoprivrednom fakultetu u Zemunu bi svakako znao da to treba dodati na ovih 54 koma nešto milijardi i onda dobijete veću cifru u agrarnom budžetu i procenat od 5%. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, imajući u vidu da je ovlašćeni predstavnik naše poslaničke grupe, naša drugarica Snežana Paunović, istakla jasan stav SPS u pogledu podrške setu ovih zakona, ja to zaista neću ponavljati, ali moji fokus diskusije će biti više vezan za izmene i dopune Zakona o osiguranju depozita. Naime, Agencija za osiguranje depozita jeste institucija koja ima izuzetno važnu ulogu, izuzetno veliki značaj, naročito kao stečajni upravnik u stečajnim postupcima koji se vode nad bankama. Zbog čega ovo govorim? Govorim upravo zbog toga što se radi o izuzetno dugim stečajnim postupcima, o izuzetno složenim stečajnim predmetima, gde se, nažalost, zbog upravo takve situacije dugotrajnog vođenja postupka sudovi etiketiraju na krajnje negativan način, po meni potpuno neopravdano, imajući u vidu da nisu sudovi krivi zbog čega su banke došle u poziciju u koju su došle. Jedan od poteza koji treba, u svakom slučaju, podržati, kada je u pitanju poslovanje Agencije za osiguranje depozita, jeste pokušaj da se relaksira finansijsko stanje, kada su banke koje imaju loša potraživanja u pitanju, i taj poslovni potez jeste bio vezan, a vi to i te kako dobro znate, za ponudu na tržište, prodaje tih tzv. loših potraživanja banaka, kojih nije bilo malo. Radi se o potraživanjima, ne samo banaka, već i države prema pravnim licima čija je nominalna vrednost, vi me ispravite, bila svojevremeno 1,82 milijarde evra, a mislim da je ukupno 727 milijardi evra. Ono što mi se čini, možda podaci ne odgovaraju baš statistici koja postoji, ali u svakom slučaju radi se o izuzetno visokim iznosima. Ono što treba istaći jeste da je kroz ponudu ovih potraživanja na tržište izvršen pokušaj relaksacije banaka sa jedne strane. Sa druge strane, to je jedna vrsta pokušaja da se u sklopu strategije koju vodi Narodna banka Srbije i Agencija za osiguranje depozita reše sva ova pitanja koja, da budemo iskreni, traju blizu 20 godina. Zašto kažem blizu 20 godina? Zbog toga što se radi o stečajevima nad bankama koje su još 2002. godine otišle u stečaj, a pomenuću „Beobanku“ ili „Beogradsku banku“, „Investbanku“ i neke druge banke. Godine 2004. je jedan drugi broj banaka, takođe, otišao iz istih razloga u stečaj, da bi se taj trend odlazaka banaka u stečaj nastavio 2012. i 2013. godine. Čini mi se, ako sam dobro zabeležio taj podatak, da je ponuđeno potraživanje od „Beobanke“ iznosilo 355,5 miliona evra, ako sam taj podatak dobro percipirao. „Nova Agrobanka“ 196,8 miliona evra, zatim sledi „Univerzal banka“, „Razvojna banka Vojvodine“ itd, itd. Nadam se da su ovi podaci tačni ili približno tačni. Ukoliko postoji negde neka greška, naravno, nećete mi zameriti, jer je suština moje diskusije upravo da ukažem na to da je ogroman obim potraživanja, loših potraživanja bio predmet rasterećenja upravo na ovaj način, kroz ponudu na tržište. Kako će tržište da odgovori na tu ponudu, to je stvar tržišta, pa ćemo i mi narodni poslanici i Ministarstvo finansija na to imati odgovor, nadam se, u skorije vreme. Ono što treba istaći da je krajnji cilj rešavanja problema banaka je da ti problemi, ne samo što traju više godina unazad, već bukvalno koče privredu Republike Srbije. Zbog toga smo mi u poslaničkoj grupi SPS, uvaženi ministre, saglasni sa vašim stavom da će se prodajom ovih potraživanja, na koje sam ukazao, imovina vratiti u privredne tokove, kako bi se ponovo aktivirali resursi. To znači da se oslobađa imovina koja je godinama bila zarobljena i, naravno, ukoliko na taj način učinimo jedan napor da vratimo u privredne tokove, uticaćemo na privredni rast. Mislim da je to bio i vaš stav kada ste se odlučili da ispred vašeg ministarstva uđete u ovu strategiju sa doprinosom da se ovi problemi što pre reše. Moram da istaknem, opet ću ostaviti iza sebe rezervu, da je, ako ne grešim, u junu ove godine prodato oko 240 miliona evra prvog paketa problematičnih kredita. Mislim da je taj podatak tačan i mislim da je to učinjeno čak posle 18 godina. Znači, prvi put posle 18 godina da je jedan takav potez učinjen. Zašto? Zbog toga što za ovih 18 godina niko nije prstom mrdnuo da se ovakvi finansijski problemi uopšte pojave, a kamoli da se reše. Prodaja spornih potraživanja je inače definisana u programu koji Srbija ima i u paketu mera, koji Srbija ima sa Svetskom bankom i MMF. Agencija za osiguranje depozita je tokom poslednjih 15 dana objavila tri oglasa za prodaju nekretnina sedam državnih banaka u stečaju. Kada ovo govorim, takođe ističem veoma veliku važnost i ulogu Agencije za osiguranje depozita u smislu rešavanja ne samo ovih finansijskih pitanja, nego finansijske stabilnosti u celini, a to podrazumeva potpunu konsolidaciju finansijskog stanja u Republici Srbiji. Naravno da se radi o ponudi nepokretnosti izuzetno velike vrednosti. Zašto ovo govorim? Radi se o bankama koje su imale ogromnu imovinu. Ta imovina je beležila cifre kada je vrednost u pitanju, ne više milionsku, nego na desetine miliona vrednost. Ta imovina je sada manje ili više zarobljena. Od te imovine apsolutno niko nema korist, najmanje država. Da ne govorimo o poveriocima stečajnih dužnika, a stečajni dužnici su banke u stečaju. Pa se postavlja pitanje kako će se namiriti poverioci stečajnog dužnika, stečajni i razlučni poverioci ukoliko se ova imovina ne odblokira? Dakle, postoji problem koji se može multiplicirati i dobro je što ste pristupili ovom problemu na način rešavanja kako ste ga trasirali, a upravo preko Agencije za osiguranje depozita nad kojom, da budem iskren, se mora vršiti i određena kontrola rada, bez obzira što u zadnje vreme imamo pozitivne trendove na koje sam ja ukazao. Kad kažem da se radi o imovini višemilionske vrednosti moram da ukažem samo na nekoliko karakterističnih podataka. Recimo, građevinsko zemljište „Univerzal banke“ u površini od 53.000 metara kvadratnih, mislim da je to upravo ovde u Beogradu, je izuzetno velike vrednosti. Dovoljno je da se ta imovina proda kako bi se relaksirala pozicija stečajnog dužnika, omogućilo ravnomerno i najpovoljnije namirenje stečajnih poverilaca i drugih poverilaca. Tu su naravno i razlučni poverioci, ali hajdemo da budemo iskreni i da se relaksira sud, jer smo sudu vezali ruke. Privrednim sudovima smo vezali ruke, ukoliko ovo ne uradimo, zbog toga što će stečaj da traje još duže nego što traje do sada. Prema tome, ovo su neke stvari koje se moraju istaći kao potezi koji imaju opravdanost. Država je rešila da naplati imovinu propalih banaka i mislim da je pokušaj da se ostvari onaj novčani iznos koji će ostvariti sve napred navedene ciljeve upravo suština pokušaja da se strategija, ne samo sprovede, nego da se dovede do konačnog cilja, da više u stečajevima nemamo banke koje imaju, upravo ovakav status o kome sam govorio. Ono što bi takođe trebalo istaći, mislim da su i ti podaci za proveru, pa u koliko nisu tačni, vi sigurno imate preciznije i tačnije podatke, ali prema saznanjima do kojih sam došao, ove takozvane „propale banke“, su upravo u ovakvom postupku, u ovakvom trendu, prodale ni manje ni više, nego preko 100 celina, raznih vrsta, radi se o nepokretnoj imovini, što poslovnih prostora, što stanova, što porodičnih stambenih zgrada itd. Ja ću samo navesti neke koje su javnosti pojavljivale kao nepokretnosti sa izuzetno velikom vrednošću, kao što je na primer stan na Novom Beogradu, u vrednosti od 13,2 miliona evra. To je porodična stambena zgrada sa više stambenih jedinica, više celina. Zatim, da je ponuđeno 22 nekretnine „Univerzal banke“, u Dunavskoj ulici, takođe se radi o višespratnici jednoj koja ima površinu od prilike negde oko 5.700 metara kvadratnih. Da se podsetimo samo i da su u tom korpusu i „Jugobanka“, „Beobanka“, „Invest banka“ i druge banke, koje u stečaju datiraju od 2002. godine, pa do danas. Ono što vi i te kako dobro znate, s obzirom da sam po profesiji vezan za pravosuđe, imamo veliki problem kada je u pitanju odnos prema sudovima, u ovakvim stečajnim postupcima, od strane Međunarodnog suda u Strazburu. Zašto? Zbog toga što ukoliko se ne odblokira ovaj deo imovine, dolazimo u situaciju da će država da snosi teret odgovornosti i obaveza zbog naknade štete koja je pričinjena suđenjem koje podrazumeva povredu suđenja u razumnom roku. Zašto? Zato što su ovi stečajevi maltene višedecenijski, a uzmite u obzir da je stečaj po Zakonu o stečaju hitne prirode, odnosno da podrazumeva tzv. hitni postupak. Ako to imate u vidu, a to je nesporna činjenica, automatski se postavlja pitanje - kako ćemo uopšte izaći iz začaranog kruga, kada imamo tako veliki broj stečajeva, a da stečajni postupak podvedemo pod okvire, odnosno norme hitnosti. To je nemoguće. Onda se kompletan odijum javnog mnjenja okrene u negativnom smislu prema privrednom pravosuđu, što je po nekom mom dubokom ubeđenju nedopustivo. Nedopustivo je iz razloga što niko nije obezbedio mogućnost da se deblokira imovina od koje se može formirati stečajna masa, kako bi se iz te stečajne mase izvršilo namirenje potraživanja onih poverilaca koji to pravo po zakonu treba da ostvare. Ono što bi trebalo istaći u celom korpusu ove moje diskusije, jeste početak kraha banaka, gde Agencija za osiguranje depozita nije vodila dovoljno računa i nije vodila brigu o nekim situacijama u kojima je to morala da čini, pa ću krenuti od "Agrobanke". "Agrobanka" je jedan specifičan primer. Jedan specifičan slučaj i pokazatelj rada koji se više nikad ne sme dozvoliti, a kamoli tolerisati kada su banke u pitanju. Šta je u pitanju? Ta ista "Agrobanka" kao i neke druge banke su odobravale kredite firmama koje inače ne zaslužuju ni pozajmicu od jednog jedinog dinara. To su bile firme koje su bile prezadužene. To su bile firme koje nisu mogle da garantuju otplate kredita, to su bile firme kojima je pretila opasnost od nemogućnosti plaćanja ili nemogućnosti izmirenja obaveza. To su bile firme koje su otpuštale zaposlene kako bi uspostavile likvidnost, a likvidnost nikada nisu uspostavile. To su bile uglavnom privatne firme na čijem čelu su bila lica koja su nažalost bila poverioci banaka i kao fizička lica i na taj način omogućavala da se upravo kroz taj lični interes ili zaštitu ličnih interesa, njihove firme pojavljuju u statusu nelikvidnosti, a banka nemogućnosti da ostvari svoje potraživanje od takvih preduzeća. Samim tim, došlo se do jednog domino efekta, a to podrazumeva da kako je "Agrobanka" otišla u stečaj, tako su posle nje i neke druge banke, odmah iza nje otišle u stečaj. Zašto? Zato što su depozit i štednja "Agrobanke" preneti na novu "Agrobanku", nova "Agrobanka" nastavila trend jednog užasno lošeg poslovanja ili negativnog poslovanja, a onda je došlo do posledice koja podrazumeva da i drugim bankama pretim opasnost. Država je našla spasonosno rešenje u tom smislu što je, koliko se sećam, štednja sa nove "Agrobanke" preneta na Poštansku štedionicu i zaista to spasonosno rešenje je bilo u odsutnom trenutku, jer da to nije učinjeno postavlja se pitanje kakve bi tek posledice usledile da se to nije učinilo? Ono što je takođe jako važno, trba istaći da se pojavljuje još jedan problem u celoj ovoj situaciji, a to je da nisu vođeni sporovi. Meni je žao što ministar nije ovde, ali interesantna priča da u to vreme, pre 2012. godine, govorim vrlo precizno, pre 2012. godine, kada je počeo ovaj kriminalan način rada banaka i odnosa banaka prema svojim komitentima, prevashodno prema svojim dužnicima, a govorim da su ti dužnici uglavnom velika privatna preduzeća na čijem su čela bila lica koja su povezana sa bankama, da posle svega ovoga što se desilo, niko od banaka nije pokrenuo sudski postupak protiv tih lica. Ne znam da li su podnošene krivične prijave, možda jesu, možda nisu, neću se upuštati u to pošto postoji odgovornost za izgovorenu reč, ali je interesantno da je pred sudovima vođen vrlo mali broj sporova kako bih se ova pitanja rešila. Postavlja se pitanje – zbog čega? Da li su banke tada štitile one koji su njihovi dužnici ili su banke štitile svoje interese? Pitanje ostavljam na odgovor onima kojima bi to pitanje trebalo postaviti, govorim u periodu kada su se ovi problemi počeli rešavati značajno pre 2012. godine. Podsetiću, od 2002. godine počinje krah banaka, od 2002. godine počinje lom finansijskog stanja, od 2002. godine počinje ekstremna finansijska nestabilnost. Samo se postavlja pitanje – da li je za takvo stanje u finansijama države neko odgovarao onako kako to zakon propisuje? I, ako postoji odgovornost, postoji odgovornost u vrlo malom broju slučajeva, a postavlja se pitanje i koliki je broj pravosnažnih sudskih odluka u takvim situacijama? Ja nisam siguran da li imamo podatak i da li možemo doći do podataka ko je zbog ovakvih nepravilnosti odgovarao i da li je snosio adekvatne zakonske posledice? Na samom kraju uvaženi ministre, sve ovo što sam rekao potvrđuje ispravnost da se unapređuje rad Agencije za osiguranje depozita, da se vrši stroga kontrola nad imovinom banaka koje se još uvek nalaze u stečaju, da se ta imovina štiti u smislu zaštite stečajne mase i da se na taj način relaksiraju stečajni postupci. Sa druge strane, ono što treba istaći jeste činjenica da ste sa ovim predlogom zakona doprineli da se još jednom naše zakonodavstvo što više približi zakonodavstvu EU, što je naša obaveza u smislu pristupanja Republike Srbije zemljama EU, odnosno stalnom članstvu u EU, bez obzira da li će EU ostati u ovom formatu ili neće i kakve će posledice imati naš put, ali naš put mora da bude upravo ovakav kakvim smo ga trasirali i moramo ga nastaviti. Još jednom, u ime poslaničke grupe SPS, u danu za glasanje podržaćemo ovaj set zakona. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Kolega Rističeviću, pretpostavljam da želite povredu Poslovnika, obzirom da smo tokom malopređašnje rasprave, vi ste ukazali na povredu Poslovnika, a ja sam rekao da očekujem da ćete ostaviti podatke, pa pretpostavljam da to želite sada da učinite? Izvolite.
To je vezano za član 107. To ste vi tražili. Zbog dokumentacije koju ste zatražili na osnovu člana 107, faktura broj 1, od 10. decembra 2010. godine, kaže – na osnovu opomenutih ugovora uplatite na ime avansa iznos od 40% od 60 hiljada evra, 24 hiljade evra. Ovde potpis jednog starijeg gospodina, koji danas toliko žarko govori o tome da naš budžet od preko 5% agrarni nije dovoljno dobar kao tadašnji od 2%. Evo te fakture br. 1, zapamtite datum 10. decembar 2010. godine, avans. Idemo dalje. Istoga dana faktura broj 2, neverovatno. Slobodan Teofanov, čuveni pomoćnik ministra, kasnije poznati u Pajtićevoj Vladi po dodeli subvencija isključivo žutim kadrovima. Onda dalje, faktura broj 2, 10 decembar 2010. godine, isti datum, a faktura broj 2. Al, se štancuju fakture onako posebno kada si stariji gospodin. Dakle, faktura broj 2, kaže – uplatite na ime druge tranše, već druga tranša isti dan druga tranša, evro 60, 30% ovde, 18 hiljada, jel tako? Onih 24 hiljade i ovih 18 hiljada, koliko je to, 42 hiljade evra. Isto, to je druga tranša istoga dana. Obratite pažnju ponovo. Faktura broj 3, takođe finansijski dokument, kaže, na osnovu opet istog člana, uplatite na ime treće tranše, pa kaže iznos od 25%. To je sve ukupno 95%, kaže - molim vas uplatite 15 hiljada evra. Znači, došli smo do 57 hiljada evra. Evo, ovako, isto potpis tog gospodina, ali znate šta je zanimljivo? Što su dva pomoćnika potpisala da bi to izgledalo kao tri dokumenta, u tri različita datuma itd, a radi se o istom danu, tri tranše, 57.000. Evo, ovde dokument da je to isplaćeno, Ministarstvo poljoprivrede, još piše da korisnik traži plaćanje aktivnosti i po završetku ugovora. Ukoliko mu se ugovor aneksira, biće potrebno da vrati veću sumu evra. To ministarstvo stavlja primedbu da se isplati ostatak, a ovde od 60.000 isplaćeno 57.351 evro. Na sve to, na latiničnom pismu posle toga, stariji gospodin se obraća Ministarstvu poljoprivrede, na latiničnom pismu, sa engleskim zaglavljem i kaže da mu isplate prvo, evo ima stranog konsultanta iz Irana jednog Kavebu Sarmastu, tako se zove gospodin, ovde piše Sarmastu, za koga ne znam da li je bio uopšte ovde, da se isplati 2.900, pa još 1.050 za neko putovanje, pa još štampanje publikacije 1.370, pa još troškovi organizacije u Požarevcu 2.100. To je daleko više od 63.000 evra koje sam ja naveo, a publikacije koja je navodno štampana u 1.000 primeraka nigde ne mogu da pronađem. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Zahvaljujem što ste blagovremeno odreagovali i dostavili podatke. Moram da vas pitam da li želite da se Narodna skupština izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne) Zahvaljujem. Nastavljamo dalje sa redosledom narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodna poslanica Dragana Kostić. Izvolite, koleginice Kostić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, narodni poslanici i građani Srbije, danas je na dnevnom redu još jedan u nizu od ekonomskih zakona, a to je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita koji u svakom slučaju garantuje stabilnost finansijskog sistema Srbije. Agencija za osiguranje depozita ima zadatak da osigura isplatu osiguranih depozita kako fizičkih tako i pravnih lica u slučaju stečaja ili likvidacije banke. U procesu restrukturiranja banke, Agencija vrši procenu da li je celishodnije restrukturiranje banke ili proces prevođenja stečaja i likvidacionog postupka nad bankom i taj izveštaj dostavlja Narodnoj banci. Poverenje građana Srbije bankarskom sektoru je danas na zavidnom nivou, što u prethodnom periodu za vreme vladavine žute elite, nije bio slučaj. Sistem osiguranja depozita sprečava i anulira negativne efekte ukoliko dođe do kriznih situacija na nivou pojedinačne banke, ali isto tako i bankarskog sistema. Trend rasta štednje je primećen zahvaljujući preduzetim merama. Agencija upravlja Fondom za osiguranje depozita. Godine 2014. Agencija je ugovorila sa Svetskom bankom i Evropskom bankom za obnovu i razvoj projekat za popunu Fonda za osiguranje depozita, koji se u 2018. godini okončao. Cilj izmena i dopuna ovog zakona je dodatno usklađivanje sa međunarodnom praksom i standardima, kao i sa pravnim tekovinama EU. Rejting Agencije Fič povećala je kreditni rejting Srbije sa BB na BB plus zahvaljujući naporima naše Vlade i predsednika Aleksandra Vučića. Ova Agencija predviđa nastavak snažnog ekonomskog rasta Srbije, a u tome će i sama doprineti sa projektovanim učešćem opšteg duga države u BDP od 37,4% 2028. godine, koja je danas 51,9%. Niska i stabilna inflacija koja je u avgustu iznosila 1,3%, uz istovremenu stabilnost deviznog kursa, omogućila je NBS da dodatno smanji referentnu kamatnu stopu na nivo od oko 2%. Nivo deviznih rezervi pokazuje da je finansijska konsolidacija u potpunosti uspela i da danas iznosi 13,1 milijardu evra. Jačanje bankarskog sektora podržalo je snažni rast kreditne aktivnosti, a udeo problematičnih kredita smanjen je na 5% na kraju jula 2019. godine u odnosu na 21,6% koliko je iznosio 2015. godine. Na kraju današnjeg izlaganja iskoristila bih priliku da pozovem sve Srbe da u nedelju 6. oktobra izađu na izbore na Kosovu i Metohiji i glasaju za Srpsku listu, jer je ona jedini spas za opstanak Srba na Kosovu i Metohiji, a ne lista Rade Trajković, koja sa svojim saradnikom Nenadom Rašićem na albanskom jeziku, možda je to njen sad maternji jezik, ismeva Srpsku listu i naziva je monstruoznom. Rebalansom budžeta opredeljena su i dodatna sredstva preko resornih ministarstava za normalizaciju života Srba na Kosovu i Metohiji. I pored svih sredstava koja su opredeljena za razne infrastrukturne projekte, navela bih da su upravo preko Ministarstva kulture opredeljena sredstva za rekonstrukciju crkve Bogorodice Ljeviške u Prizrenu, koja se nalazi na listi Uneskove liste svetske kulturne baštine. I nije samo ovaj projekat obuhvaćen ovim rebalansom budžeta koji se odnosi na svetinje na Kosovu i Metohiji, tu je obuhvaćana i rekonstrukcija crkve Svetog Nikole, kao i snimanje filma o otetoj svetinji sa Novog Brda. Samo da podsetim Srbe da je upravo tamo na Novom Brdu iskovan prvi srpski novac. Takođe su odvojena sredstva i za snimanje filma preko Filmske novine Beograd, „Sve svetinje sa Kosova i Metohije“ i ja mislim da će to upravo biti projekat koji će biti najznačajniji za ovu ustanovu. Zato svi oni koji žele da rade protiv svoje Srbije, protiv svoje zemlje, neka im je na čast, jer su tako osramotili svoje pretke i svoje potomke. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Kostić. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite, kolega Miletiću.
Predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša, to je najlepši grad u Srbiji. Inače, u Skupštini Srbije sam izabran sa liste SNS – Aleksandar Vučić, inače predstavljam USS, čiji sam i predsednik. Ja ću ponovo, kao i do sad govoriti i dati podršku na sve ove predloge zakona. Svi ti zakoni, to su ekonomski zakoni, jer smo svedoci da u prethodnom periodu država Srbija je dala mogućnost razvoju, pojačanju finansiranja i svega onog što je potrebno. Ali, uvaženi ministre, ja bih samo nešto kratko rekao vezano za probleme malih nerazvijenih opština, opština koje su četvrta grupa nerazvijenosti, odnosno devastirane opštine. Bilo bi dobro da u narednom periodu, to je bio neki nagoveštaj, da se da mogućnost da firmama koje žele da uposle radnike u takvim opštinama, da se obezbedi smanjenje obaveznog poreza i doprinosa koji je sada tu blizu 60%, da to za te opštine, ukoliko postoji mogućnost, bude makar 20-30%, odnosno 40% manje, da bi ti ljudi mogli tamo za tu razliku da daju platu tim ljudima koje bi uposlili. Mislim da opštinama koje su devastirane, demografski ugrožene, nerazvijene treba takav podstrek i konkretno tako nešto se slično radi vezano i za poljoprivredu, to su opštine sa otežanim uslovima života, tzv. marginalne opštine. Mislim da bi na ovakav način, kada bismo mogli stimulativno da potpomognemo takve devastirane i četvrte grupe ugrožene opštine kroz oslobađanja tih poreza, jer mislim da je bio neki nagoveštaj oko toga, da bi to stvarno dalo efekta, jer je tako bilo i 90-ih godina, kada su na taj način opštine koje su imale mogućnosti, a država dala tu povoljnost, u tim opštinama su se otvarala nova radna mesta, upošljavali se ljudi i tamo su ljudi ostajali da žive. Inače, svi mi koji smo ovde u Skupštini vidimo puno pozitivnih stvari koje se rade, konkretno mislim na razvoj infrastrukture puteva, izgradnje pruga, aerodroma i svega onog što daje doprinos razvoju tih naših malih sredina. Siguran sam da ćemo u okviru ovog našeg današnjeg razgovora i govora vezano za ekonomske probleme koje smo imali u prethodnoj 2012. godini, koji problemi su rešavani i mislim da sada naša Vlada, naš predsednik gospodin Vučić, a i vi ministre radite svoj posao na način kako treba najbolje za naš narod. Još jednom potenciram, ukoliko postoji neka mogućnost, nađite mogućnosti da se porez i doprinos smanji, taj obavezni porez i doprinos za devastirane opštine u kojima je mnogo manje rađanja, mnogo više umiranja, da bi tim ljudima stimulisali novo upošljavanje, jer je to jedini od načina da se dovedu u firme kod nas, jer svedoci smo da se u Srbiji dosta novih radnih mesta otvara, dolazi mnogo firmi, ali u takvim našim opštinama nema nekih ozbiljnijih firmi koje bi mogle normalno da uposle veći broj radnika, kao što je to u velikim centrima. Mislim da bi ova moja inicijativa, ovo što govorim, vi već to znate i već ste nešto o tome govorili, bila pozitivna za takve opštine, za radnu snagu, za poljoprivredne proizvođače. Konačno, zadrugarstvo jeste šansa razvoja naše poljoprivrede. Bez zadrugarstva nema ni uspeha. Ali, kroz ove programe stimulativne koje država daje, koje sam i sada predložio vezano za oslobađanje možda određenog dela obaveznog poreza, to bi bilo još bolje za ljude koji žive u nerazvijenim brdsko-planinskim područjima, iz kakvog ja dolazim. Još jednom, glasaću za ove predloge zakona zato što su pozitivni, zato što su dobri, zato što je to pogled u budućnost za našu zemlju.
Zahvaljujem, kolega Miletiću. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite, kolega Šaroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo još jedan dan kada smo prinuđeni da slušamo sve te hvalospeve o zlatnom dobu i koliko je dobra i napredna država Srbija, kako smo svetski prvaci u investicijama i mnoge druge činjenice. Slušali smo ovde mnogo, mnogo citiranja raznih podataka. Evo, probaću ja da neke zvanične podatke Zavoda za statistiku saopštim. Međutim, prvo što mi smeta je isto ono obrazloženje koje smo imali i za prethodne godine. Ministar je rekao da je donošenje ovog zakona obaveza koju Srbija ima kako bi ispunila uslove iz Poglavlja 9 u okviru procesa pridruživanja EU. Mi smo čuli da je zaista ogroman uticaj na donošenje ovog zakona, što nažalost vi više i ne krijete, ima i USAID i mnoge druge nevladine organizacije koje su se praktično ustoličile u Vladi Srbije i koje diktiraju kakvi će i koji će zakoni biti donošeni i direktno utiču na njihov sadržaj. Vi znate, odnosno morate znati, jer u ovom slučaju ni neznanje nije oslobađajuća okolnost, da su oni tu pre svega da bi ostvarili interese svojih država. Da li vi mislite da je njihov interes da Srbija bude bogata i uspešna zemlja ili je interes da nastave ekonomsku dominaciju svojih zemalja, bez obzira da li se radi o nekome iz Nemačke ili nekome iz SAD? To je nešto što je potpuno normalno i prirodno kod velikih sila i to je razlog što osnivaju različite organizacije putem kojih utiču na male države, na slabe, na podeljene, na posvađane, kakva je nažalost Srbija ne samo danas, nego i ovih prethodnih decenija. Može li iko misliti da je njima cilj da nama bude bolje? Nije. Pa oni otvoreno kažu da je njihov interes da njihovi građani žive dobro, zbog toga povlače poteze koje povlače i, u krajnjoj liniji, ja sam i za Nemačku više puta govorio da ono što nisu ostvarili tenkovima tokom Prvog i Drugog svetskog rata, sada ostvaruju ekonomski praveći zavisne druge države širom sveta. To je nešto što je potpuno normalno. Vi kažete da će nama donošenje ovog zakona olakšati zaduživanje. Ja vas pitam - kakvo zaduživanje u zlatnom dobu? Što se mene makar tiče, vama je previše olakšano bilo zaduživanje ovih prethodnih sedam godina otkako ste na vlasti. Deset milijardi evra ste se zadužili, 2012. godine javni dug je bio nekih 15,4 milijarde, možda ću pogrešiti za nešto malo, za neki miliona, danas je, evo, pogledao sam, juče je objavljen podatak, 3. oktobar, 2.837.379.925.283 dinara je javni dug Srbije. Dakle, da ponovim, 2.837 milijardi dinara. Taj dug je danas preko 24 milijarde evra, a išao je u vreme vašeg režima i do 26 milijardi evra. Zašto ako nam toliko dobro ide? Zašto ukoliko raste BDP? Zašto ukoliko je rast BDP 4%, pa smo mi nekakvi šampioni? Zašto ukoliko smo svetski prvaci po investicijama? Šta će jadna Nemačka? Šta će jadna Francuska? Šta će jadni Luksemburg? Rasturismo ih mi na tim listama, jedini je problem što njihovi građani neuporedivo bolje žive i što je njihov BDP pet ili sedam ili 10 puta veći nego što je to u Srbiji. U Nemačkoj je BDP 51.760 dolara u odnosu, na kako kaže predsednik Srbije 7.207 dolara koliko je u Srbiji. To je 7,2 puta više, 44.550 dolara više nego u Srbiji. I, kada vi kažete da u Srbiji postoji rast BDP od 4% i da je duplo veći nego u Nemačkoj, znači li to da naši građani bolje žive? Ne. Da li to znači da Srbija brže napreduje od Nemačke? Opet ne znači. Znate, ako bi Srbija imala rast i narednih 10 godina stabilan rast od 4% godišnje. Posle 10 godina naš BDP po glavi stanovnika bi bio 8.785 dolara. Ako Nemačka ostvari taj svoj mali rast od 2% godišnje, njihov BDP će biti 63.095 dolara, što znači da ne samo da će se povećati, nego će se povećati razlika za čitavih 10.000 dolara će se povećati razlika između BDP po glavi stanovnika u Nemačkoj u odnosu na onaj u Srbiji. Taj je podatak, ja mislim potpuno poražavajući za svakoga ko misli dobro ovoj zemlji. Slovenija ima trenutno 24.597 dolara BDP i sa rastom od 4% pod uslovom da njihov rast bude na nuli. Dakle, da nema rasta BDP u Sloveniji, nama bi bile potrebne 32 godine, 32 godine da stignemo nivo BDP koji Slovenija ima danas. Da li je to zlatno doba i da li je to ono što ste obećali građanima Srbije. Veoma je zanimljiv podatak i taj da je 1989. godine, pre 30 godina Srbija imala BDP po glavi stanovnika nekih 19.000 dolara, danas je 7.200 i vi se time dičite kao sa velikim uspehom. Da bismo dostigli taj nivo 19.000 dolara, nivo od pre 30 godina, trebaće nam još 25 godina. Zamislite, dvadeset i pet godina, što znači da Srbija ako održi stabilan rast svake godine od 4% tek 2044. godine ćemo imati BDP kakav smo imali 1989. godine. U tom trenutku to će biti BDP koji smo imali 54 godine ranije, odnosno 55 godina ranije. Da li je to nešto čime treba da se ponosimo i da li vam je nakon ovih podataka, a ponavljam to su zvanični podaci Zavoda za statistiku, jasno zašto toliko ljudi napušta Srbiju? Zato što su ubeđeni da poštenim radom ne mogu živeti normalno, da ne mogu sebi i svojoj porodici kupiti stan, kupiti automobil, kupiti deci, unucima, bilo kome drugom ono što je potrebno imati neki život dostojan čoveka. A vi kažete – evo, donosimo zakon i to me pravo da vam kažem podsetilo na onu situaciju kada je Nata Mesarović čitala presudu navodnim ubicama Zorana Đinđića i kada je umesto – doneli smo presudu, rekla – dobili smo presudu, što je bilo očigledno iz mnogih drugih razloga. Tako i vi, umesto da kažete – doneli smo zakon, i vi možete da kažete – dobili smo zakon, kao što i dobijate i od USAID, i od Soroša, i Fonda za otvoreno društvo i NALED-a i mnogih drugih koji vedre i oblače u Vladi Republike Srbije. Još jedan poražavajući, po mom mišljenju podatak, jesu podaci o spoljnotrgovinskom deficitu. Ti su podaci sve lošiji i lošiji iz godine u godinu. Evo, uzeo sam podatke za 2017. godinu, na primer, gde kaže da je u 2017. godini ukupna spoljnotrgovinska razmena u Srbiji, ovo je podatak Republičkog zavoda za statistiku, iznosio 38 hiljada 939,1 milion dolara. Znači, 38,9 milijardi dolara, što je porast za 15,3% u odnosu na isti period prethodne godine. Izvezeno je robe u vrednosti od 16,9 milijardi dolara, što je rast od 14,2%, a uvezeno robe u vrednosti od bezmalo 22 milijarde dolara, što je 16,1% više u odnosu na 2016. godinu i zato je kaže spoljnotrgovinski deficit porastao izražen u dolarima na 4,95 milijardi dolara. To je povećanje od 23,4% u odnosu na 2016. godinu, a u evrima je porastao za 4,37 milijardi što je povećanje od 22,2%. Spoljnotrgovinski deficit, vi znate da imamo najveći sa zemljama EU, imamo veliki spoljnotrgovinski deficit sa Kinom, zbog uvoza elektronske opreme, mobilnih telefona i laptopova koji se tamo proizvode, ali to je problem koji ima čitav svet. Imamo spoljnotrgovinski deficit sa Ruskom Federacijom zbog uvoza energenata, ali da ih uvozimo sa bilo kog drugog tržišta taj bi spoljnotrgovinski deficit bio neuporedivo veći. Srbija suficit ostvaruje u trgovinskoj razmeni sa zemljama iz okruženja. To je onda, ja mislim i pokazatelj našta bi vi kao Vlada i na šta Srbija kao država treba da se usmeri, jer sarađivati sa tržištima sa kojima samo kupujemo, a nemamo šta da prodamo, mislim, da nije dobro. Za 2018. godinu dalji je rast trgovinske razmene i kaže ukupan izvoz iz Srbije iznosio je 16,2 milijardi evra, bio je veći 8,1% nego godinu pre, uvoz bio 13% veći, iznosio 21,9 milijardi evra. Na taj način spoljnotrgovinski deficit Srbije je porastao za 30% u odnosu na prethodnu godinu. To su podaci koji su poražavajući. Ako svake godine, četiri, pet, šest milijardi više uvezemo i više platimo drugim državama, nego što mi izvezemo, jasno vam je da je to put u propast i da dokle god se ne bude smanjio taj spoljnotrgovinski deficit, da je jednostavno nemoguće očekivati bolji život u Srbiji. Srbija će biti dobra i bogata zemlja i lepa zemlja za život, onda kada bude mnogo više proizvodila i kada bude mnogo više izvozila. Pogledajte šta rade upravo ti za koje vi upravo mislite da su prijatelji, koji diktiraju kakve ćete zakone donositi. Nemačka svoju ekonomsku moć temelji na izvozu, preko hiljadu milijardi izvoza i zato dominiraju, zato su najjači, a Srbija obrnuto. Pa, kako to što je dobro za njih nije dobro i za nas. Evo neki italijanski ekspert Mateo Bonomi za Institut za međunarodne odnose iz Rima kaže da će zemljama Zapadnog Balkana biti potrebno 60 do 100 godina da dostignu prosečan BDP zemalja EU. Šezdeset do 100 godina, znači da naši unuci, naši čukun unuci će možda to nekada doživeti, a potpuno je jasno ako želimo da pogledamo istini u oči da mi uz ovakvu politiku nikada nećemo dostići te nivoe BDP, odnosno nikada nećemo stići razvijene zemlje EU jer oni politički destabilizuju Srbiju, jer nam oni otimaju Kosovo i Metohiju, jer će oni i da, ne daj Bože, neko prizna nezavisnost Kosova i Metohije, pa valjda vam je jasno iz dosadašnje istorije i dosadašnjeg odnosa tih zemalja prema Republici Srbiji da će oni odmah otvoriti novi problem. Kada su završili posao u Republici Srpskoj Krajini okrenuli se Republici Srpskoj. Kada su tamo završili posao, okrenuli se Kosovu i Metohiji. Kada završe to odabraće nešto drugo. Da li će biti Preševo i Bujanovac, da li će biti Raška oblast, da li će biti teritorija Vojvodine, znate, ne mogu reći svejedno je, ali je izvesno. Izvesno je da će naći novi razlog da destabilizuju Srbiju da nas ucenjuju da kad nas ekonomski, politički i na svaki drugi način unižavaju, slabe i rasturaju. Zbog toga je Srbiji potrebna politika koja će voditi, pre svega, računa o interesima građana Srbije. Da zaista razvijamo svoje resurse, da naši stručnjaci profesori Univerziteta, medicinski radnici, pa i vozači ne idu u druge zemlje EU, pre svega u Nemačku, nego da razvijaju svoju zemlju i da omoguće da se ovde živi životom dostojnim čoveka. Potpuno je jasno da oni to ne žele i potpuno je jasno da dok god vi budete slušali njihov diktat od boljeg života u Srbiji neće biti. Vi promovišete Srbiju kao zemlju jeftine radne snage, lepih žena i dobrog provoda. To nije ono što mi srpski radikali želimo, niti za svoju decu, ali ni za decu bilo kog građanina Srbije. Ne treba ovde da dolazi neko sa parama iz Evrope na vikende, da se iživljava nad sirotinjom u Srbiji, a da druge vodi tamo da rade i da grade njihovu zemlju, već želimo da budemo ponosna nacija. Vi ćete biti svetski prvaci kada budete uspešni poput odbojkaša, kada budete imali veći BDP od Nemačke onda ćete biti svetski prvaci, a ne kada na ovako bedan BDP napravite rast od 4%, što ne znači apsolutno ništa. Tim tempom neće Srbija ni za 50, ni za 100 godina postati srećna i bogata zemlja.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Reč ima predstavnik predlagača Siniša Mali, ministar finansija. Izvolite, ministre.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, dame i gospodo, ja ću se osvrnuti na ono što smo malo pre imali priliku da čujemo, a to je da u jednoj zemlji kada se bude mnogo više proizvodilo i mnogo više izvozilo, to znači da će stvari biti dobre i da su stvari dobre. Sad da pogledamo cifre koje se odnose na proizvodnju u našoj zemlji, evo od 2012. godine. Inače, nivo proizvodnje, dakle, nivo privredne aktivnosti se i oslikava kroz rast BDP. Godine 2012. BDP je 3.800 milijardi. Godine 2013. je 4.100 milijardi. Godine 2014. je 4.200 milijardi. Godine 2015. je 4.300 milijardi. Godine 2016. je 4.600 milijardi. Godine 2017. je 4.750 milijardi. Godine 2018. je 5.050 milijardi. Godine 2019. je projekcija 5.408 milijardi dinara. Dakle, ide nam BDP gore. To znači da se više proizvodi u našoj zemlji iz godine u godinu i slažem se sa vama i drago mi je da vi to primećujete, a po tom indikatoru znači, da i stvari u Srbiji po pitanju privredne aktivnosti stoje bolje. Rekli ste vi, citiram - kada se bude mnogo više izvozilo, hajmo drugi indikator. Po pitanju izvoza naše robe od 2012, 2012. je 8.738 milijardi. Idemo na izvoz 2013.godine, je 11.000 milijardi. Godine 2014. je 11.200 miliona milijardi. Godine 2015. je 12.038 milijardi. Godine 2016. je 13.432 miliona. Godine 2017. je 15.000 milijardi. Godine 2018. je 16,3 milijarde dinara izvoz naše zemlje u druge zemlje sveta. Ako je po vama, pretpostavljam da što se više bude izvozili, kako ste i sami rekli, kraj citata. Tako da sa te strane mislim da se jasno pokazuje da se privredna aktivnost iz godine u godinu ubrzava u našoj zemlji. O tome govori i stopa rasta naše ekonomije prošle godine je 4,3. Ove godine ciljamo 3,5. Ponovo 4 naredne godine, ali ono što je važnije je da kroz investicioni ciklus od preko 12 milijardi evra u naredne četiri godine, uz dalje povećanje plata i penzija, dakle taj potrošački deo rasta BDP, očekujemo još veće stope rasta i kao što kaže Svetska banka moguće je i do 7%, što je veoma važno. Ono što je posebno još važno napomenuti zarad razjašnjenja je odnos između uvoza i izvoza. Malo pre smo čuli nešto oko spoljnotrgovinskog deficita. Par stvari je tu veoma važno. Nije tajna da je u poslednjih dvadesetak godina naša industrija bila devastirana na način na koji su velike firme zatvarane, ljudi ostajali bez posla, samim tim se i izvoz smanjivao, a uvoz povećavao. Taj trend se menja u poslednjih par godina i o tome govori i podatak da nam je pokrivenost uvoza izvozom sa 57% ili 58% pre samo par godina sada na 74,9%, odnosno prošle godine. Dakle, sve više se izvozi relativno u odnosu na ono šta se uvozi. To je odličan podatak i sa tim trendom treba nastaviti. Dodatno na to struktura uvoza se menja. Pre samo 15, 20 godina, kada nije bilo otvaranja novih fabrika, uvoz su bile uglavnom potrošačka roba, ono što su građani kupovali, jer nije bilo domaće proizvodnje. Sada tu dominiraju, malo pre sam to i pročitao, mogu ponovo, nije problem, ako nije slušao. Dakle, u privih osam meseci ove godine 740 miliona evra uvoza je uvoz opreme, dakle novih mašina i uvoz sirovina neophodnih za obavljanje proizvodnje, 740 miliona evra ukupnog uvoza, a ostatak 369,9 miliona evra je uvoz potrošne robe i to je, takođe, dobar podatak. Malo pre sam rekao, reći ću i ponovo, zato što znači da raste životni standard, građani imaju više novca da kupe stvari koje su im potrebne, ali važnije od toga je što raste uvoz sirovina neophodnih za obavljanje proizvodnje i uvoz opreme. To je upravo vezano za nove fabrike, nova preduzeća koja se otvaraju i nova radna mesta koja otvaramo. Konačno, ono što je možda najvažnije, je da je spoljnotrgovinski deficit u potpunosti i više nego što treba pokriven prilivima od stranih direktnih investicija. Mi smo šampioni bili prošle godine po tome u odnosu na zemlje slične veličine, 107 projekata stranih direktnih investicija, 5,8 milijardi dolara prošle godine, a već ove godine, za prvih sedam meseci 43% više nego prošle godine, što ukazuje na to da ćemo i ove godine sigurno biti šampioni. Dakle po tom pitanju makroekonomskih pokazatelja, rasta izvoza i rasta uvoza koji pokazuju i da nam privredna aktivnost raste, strukture uvoza koja je veoma važna, pokrivenost uvoza izvozom, sve to ukazuje da smo po pitanju osnova fundamenta naše ekonomije na pravom putu. Konačno da se osvrnem i na komentar, ne znam ko je to rekao, čuo sam da je neko rekao olakšati zaduživanje. Kroz mere koje Vlada preduzima, ne znam šta znači olakšati zaduživanje, ali ostavljam nekome drugom to da kaže, ja sam rekao da će biti jeftinije. Kada govorimo o zaduživanjima veoma je važno što je država kroz svoje kreditne rejtinge smanjila rizik zemlje ulaganja, to je veoma važno, ne samo za državu, jer zaboravljaju ljudi kada govorimo o zaduživanju govorimo o državi, o stanovništvu i o privredi. Dakle, kompanije, preduzeća u Srbiji koja se razvijaju zadužuju se kod banaka radi novih investicija, nabavke opreme, proširenja na nova tržišta, uvođenja novih proizvoda, sve je to mnogo bolje kada je kapital jeftiniji. Poljoprivredna proizvodnja većim delom se finansira iz pozajmljenih sredstava jel to nalaže sezonski karakter poljoprivrede. Mnogo je lakše biti profitabilan tu kada su jeftiniji izvori finansiranja. Isto važi i za stanovništvo, isto važi i za državu. To je odgovoran odnos države gde kroz smanjenje rizika zemlje ulaganja, kroz stabilne javne finansije, kroz podizanje kreditnog rejtinga činite ceo privredni ambijent povoljnijim i konkurentnijim, činite samim tim i mogućnost zaduženja i cenu tog zaduženja mnogo nižom, što je na kraju naš posao. Sa te strane siguran sam da će i ovi zakoni koji su danas ovde pred vama, zakoni koji su vezani za rebalans budžeta i zakoni koji će posebno biti vezani za budžet za 2020. godinu, dati dodatni doprinos razvoju našeg tržišta i razvoju naše ekonomije pogotovo što se planira nikada veće ulaganje u kapitalne investicije, nastavak ulaganja u infrastrukturu, putnu, železničku i ostalu infrastrukturu. Imamo povećanje plata i od 1. januara kreće i povećanje penzija. Idemo takođe sa daljim rasterećenjem privrede u smislu smanjenja doprinosa i poreza na zarade i sa te strane očekujem da ćemo zajedno sa nacionalnim investicionim programom od preko 12 milijardi evra u naredne četiri godine, dodatno stimulisati rast naše ekonomije sa prilivom direktnih investicija iz inostranstva. Tu računajte, pošto je najveći broj tih investicija, ako ne i sve, stoprocentno skoro izvozno orijentisan na dalji rast izvoza, proporcionalno više nego uvoza, ali takođe očekujte i ta struktura uvoza koja se odnosi na rast uvoza kapitalnih dobara, kapitalne opreme i sirovina koje su neophodne za rast naše privrede, da se takođe nastavi što je takođe dobar znak, pogotovo što kažem gde je celokupni trgovinski deficit i više pokriven prilivima od stranih direktnih investicija.
Zahvaljujem ministre. Pravo na repliku, narodni poslanik Nemanja Šarović.
Gospodine Mali, vi se ovde nalazite u veoma nezavidnoj situaciji, pre svega zbog toga što ste bili i eksponent politike DS od 2000. do 2012. godine. Vi ste u to vreme obavljali funkciju u okviru Ministarstva privatizacije i kasnije kada je formirana Agencija za privatizaciju. Ja vas ne čuh do 2012. godine da ste digli svoj glas protiv tog ekonomskog terora koji je, masakra, kako god hoćete da kažete, koji je sprovodila DS nad građanima Srbije. Vi sada pričate kako tada nije valjalo, ali ste vi u to vreme bili deo te ekipe. Molim vas, ako sam ja možda promašio, ako sam propustio neki vaš intervju pre 2012. godine gde vi žestoko kritikujete politiku DS i tadašnjeg režima, evo podelite sa mnom i sa javnošću u Srbiji. To bi bila zaista dragoceno iskustvo. Što se tiče vašeg odgovora. Vi ste potpuno pogrešno protumačili moje izlaganje. Vi sada čitate nekakve brojke, koje ja verujem da su tačne i govorite o tome kako raste izvoz iz Srbije. Ali, ne možete vi posmatrati samostalno izvoz iz Srbije, nego se mora posmatrati i kroz kategoriju uvoza, pa se uporede uvoz i izvoz, pa se vidi da uvoz u Srbiju raste brže nego što raste izvoz. Dobar ekonomski pokazatelj bi bio obrnut. Da mi sve više izvozimo i da se smanjuje spoljno-trgovinski deficit, a u Srbiji je drugačije. Ja sam čitao, preko 20% u 2017, 30% u 2018. godini. To je ono što je problem. Vi pričate o zaduživanju i kažete, znate žuti su uzimali skupe kredite, a vi gospodo uzimate jeftine. Činjenica je da je bilo 15 milijardi zaduženje 2012. godine, a da je danas 24 plus milijardi. To znači da je 58% poraslo zaduženje u apsolutno iznosu. Deset milijardi evra. I to je dobro, to je napredak. Napredak bi bilo da se smanjuje, da je sada deset, da je pet, ja bih vam aplaudirao, kao i građani Srbije.
Reč ima predstavnik predlagača ministar finansija Siniša Mali.
Dakle, uvaženi poslanici, najpre da odgovorim na ove ozbiljne teme. Čisto je pitanje matematike. Još jedanput ću ponoviti. Ako pokrivenost izvoza uvozom, izvinjavam se, uvoza izvozom raste sa 58%, 59% pre par godina na 74,7%, to, gospodine, znači da u relativnom odnosu uvoz raste sporije nego izvoz, odnosno izvoz raste brže nego uvoz. Izabrali ste jednu godinu i ne znam zbog čega ste izabrali, nije ni važno, verovatno je lakše da razumete, ali još jednom, ako je pokrivenost veća, iz godine u godinu raste, to samo može da znači jedno, a to je da u procentualnom iznosu, relativnom iznosu izvozimo više nego što uvozimo. Ako ne možete ta dva broja da saberete, okej, nikakav problem, ali generalno to vam je odgovor na vaše pitanje. Sve ostalo nije tačno, spekulacije ili nerazumevanje. Dalje, po pitanju javnog duga, godine 2008. je ukupan javni dug bio 8,7 milijardi evra, to verovatno znate. Onda je skočio na 9,8, pa na 12, pa na 15, pa 2012. godine na 18. Ako malo razumemo ekonomiju, onda takođe znate da obaveze koje država preuzme iste godine se oslikavaju u javnom dugu u narednoj godini ili dve godine, zavisi ako je neko emitovao obveznice na godinu dana, dve, tri ili pet. Zato dolazi do rasta javnog duga 2013. godine na 20 milijardi. Godine 2014. na 22, da bi vrhunac toga bilo 2015. godine. Znači, 2015. godine u 2012. godini to je razlika oko sedam milijardi evra, ne 15, sedam. Nastavak neodgovorne politike između 2008. i 2012. godine, tada je došlo i do povećanja penzija, povećanja plata. Tada se sećate izjava – Nama svetska ekonomska kriza ništa ne može, čak šta više nam je i šansa a ne pretnja. Tada dolazi do narušavanja javnih finansija naše zemlje. Ne 2001, 2002. i 2003. godine, nego od 2008. do 2012. godine. Mi smo 2014. godine odgovornim ekonomskim merama zaustavili taj trend rasta javnog duga. Kao što vidite, od 2014. godine pa nadalje, javni dug ide dole. Ne samo što ide dole, jer podsetiću vas između 2008. i 2012. godine imali ste i negativne stope rasta BDP, tako da kada pogledate rastući dug i opadajući BDP, učešće javnog duga u BDP je raslo i doseglo nivo od 78 ili 79% 2015. godine. Onda, fiskalna konsolidacija, vođenje računa o svakom dinaru je dovelo da iz godine u godinu se smanjuje učešće javnog duga u BDP. Sada vam je javni dug negde oko 23,7 ili 8 milijardi evra, tako nešto. Dakle, isti nivo ili malo manji nivo nego što je bilo, mogu da vam pročitam tačnu cifru, nije problem nikakav, evo pročitaću. Dakle, 2018. godine 24 milijarde 294 miliona dinara. Dakle, manje nego 2015. godine u apsolutnom iznosu, a tek u relativnom je još gori podatak za vas. Dakle, u relativnom sa 77-78 na 51. Dakle, raste ekonomija, rastu privredne aktivnosti, a nivo javnog duga se drži stabilno na apsolutnom nivou. Nemate više zaduživanja većeg od onoga što je neko doveo 2008. do 2012. godine, a s druge strane u relativnom odnosu pada. Najbolji mogući podatak. Na kraju, da ne bude da je to rekao Siniša ili neko drugi, kažu i rejting agencije, kreditne rejting agencije, koje su nam zbog toga i podigle kreditni rejting. Ta ista agencija "Fič", koja nam je podigla kreditni rejting prošle nedelje, je smanjila kreditni rejting zbog ovog zaduženja sa BB na BB minus 2012. godine, a sada je povećala na BB plus. A osnovni pokazatelj kreditnog rejtinga je uvek nivo javnog duga i rast BDP. Hvala puno.
Zahvaljujem, ministre. Kolega Šaroviću, želite repliku? Izvolite.
Gospodine Mali, vi nemate problem sa mnom, imate možda problem sa Republičkim zavodom za statistiku. I kada govorite da su podaci gori ili lošiji, za mene nisu. Oni mogu biti gori ili lošiji samo za građane Srbije. I niste vi taj koji brani građane Srbije i njihove interese, nego smo to mi. I to je suština. Govorite o izjavama Borisa Tadića od 2008. do 2012. godine. Ali, u to vreme on je bio vaš lider, vi ste bili deo tog režima, a mi smo bili žestoko suprotstavljeni režimu Borisa Tadića i on je bio upravo usmeren na to da na svaki mogući način uništi SRS, pa je kršio Ustav, menjao Ustav i nema šta nije radio kako bi to učinio. Na kraju je propao on, propala je DS koja je potpuno razbijena a mi, radikali, evo, kao što vidite, tu smo i dalje. Druga stvar, vi govorite o statistici. Evo, ja ću još jednom pročitati zvanične podatke Republičkog zavoda za statistiku. Godine 2017. je izvezeno robe iz Srbije u vrednosti od 16,99 milijardi dolara. To je povećanje od 14,2% u odnosu na prethodnu godinu. Ali je zato uvezeno robe u vrednosti od 21,9 milijarde, što je povećanje od 16,1% u odnosu na prethodnu godinu. Znači da brže raste uvoz nego što raste izvoz i zbog toga je spoljnotrgovinski deficit povećan na 4,95 milijarde dolara, odnosno 23,4% u odnosu na 2016. godinu. To je zvaničan podatak. I vi ovo ne možete tumačiti bilo kako drugačije. Možete vi do mile volje pokazivati rukama, koso, pravo, uspravno, vodoravno, ali ovo su podaci Republičkog zavoda za statistiku. Što se tiče javnog duga, evo i tog podatka, i to podatka Ministarstva finansija, gospodine Siniša Mali. Na dan 3. oktobra 2019. godine, znači, to je jučerašnji dan, to je sa sajta Ministarstva finansija, 2.837 milijardi 379 miliona 925 hiljada i 283 dinara. To nije 23 i nešto milijarde, to je 24,3 milijarde po kursu za jedan evro od 117. Podatak Ministarstva finansija.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Reč ima predstavnik predlagača, ministar finansija, Siniša Mali. Izvolite ministre.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, dakle, da potvrdimo - podatak koji smo čuli za 2017. godinu je tačan, izuzetno važan podatak za 2017. Možemo i za 1818. godinu, nije važno. Ali, ono što je, bez obzira na to šta je bilo pre dve godine važno, je trend u našim javnim finansijama i platnom računu, a to je da nam izvoz raste u procentima i relativno više nego uvoz, i da se struktura uvoza menja, tako da sa te strane, kada pogledate period od prethodnih pet godina, mi smo na dobrom putu i nadam se da ćemo tako i nastaviti. Po pitanju 2017. godine neka bude da je tačno. Po pitanju javnog duga, broj koji ste rekli sigurno je tačan, što samo potvrđuje ono o čemu sam ja govorio. Dakle, najveća stopa rasta javnog duga, uništavanje naše ekonomije kreće 2008. do 2012. godine. Od 2014. godine kreće opadanje tog javnog duga u BDP i malo pre cifra koju ste rekli je u principu, ne u principu, malo manja čak nego stanje duga na kraju 2018. godine - 24 milijarde 294 miliona, vi ste rekli 24 milijarde 300 miliona, tu ste negde, dakle, nismo ga povećali ni za malo a raste nam BDP, što je izuzetno dobar pokazatelj. Po pitanju, pošto kad ne završite i govorite o ekonomiji onda ponekad, ali češće nego ponekad pređete na politiku, ja sam ponosan na ono što sam radio od 2001. do 2003. godine, u jednoj vladi koja je velike stvari uradila po pitanju razvoja naše ekonomije, bez političkog angažmana. Još jednom - bez političkog angažmana, profesionalno. Nastaviću da radim i dalje i da se borim za građane Srbije na ovaj način na koji se borim i danas. Hvala puno.
Zahvaljujem, ministre. Kolega Šaroviću, želite repliku? Izvolite.
Gospodine Mali, jednu stvar ste priznali, da su podaci koje sam izneo tačni u dinar. Jel se slažemo oko toga? Vi malo čas rekoste da nije važna 2017. godina, jel onda možemo i 1818. godinu? Hoćete da vam pročitam podatke iz 2018. godine? Dakle, zvanični podaci za 2019. godinu će na sajtu Republičkog zavoda za statistiku biti dostupni tek sledeće godine. Ova godina je u toku. Vi sad možete pričati napamet, mnogo je bolje, ovako je, onako je. Da li vi možete garantovati građanima Srbije da će se smanjiti spoljno-trgovinski deficit i za koliko? Hajde, recite, biće manji za milijardu, za pola milijarde, za sto miliona i mi ćemo vas podržati. Ja ću vam aplaudirati. To će onda biti neki uspeh, ako kažete da je Srbija smanjila spoljnotrgovinski deficit. Ali, vi to nećete da kažete, nego se igrate kategorijama, bolja je struktura, bolje je ovo, bolje je ono. Znate, na kraju se podvuče crta. Za 2018. godinu je podvučena crta i to je poslednja godina. I kaže ovako, podatak Republičkog zavoda za statistiku - spoljnotrgovinska robna razmena Srbije u 2018. godini je iznosila 38,2 milijarde evra i bila je veća za 10,9% nego 2017. godine, dok je deficit povećan za 30% na 5,6 milijardi evra, saopštenje Republičkog zavoda za statistiku Srbije. Tokom prošle godine ukupan izvoz iz Srbije, ovo je sad ukupan, je iznosio 16,3 milijarde evra i bio je 8,1% veći nego godinu pre, dok je uvoz bio 13,9% veći i iznosio je 21,9 milijardu evra, da se ne igramo. I u apsolutnom iznosu i u procentu, brže raste uvoz nego izvoz. Zbog toga raste spoljno-trgovinski deficit. To nije dobar ekonomski pokazatelj. Nijedan domaćin se ne raduje kada se zadužuje, tačka. Raduje se kada vraća dugove, raduje se kada kupuje, a ne kada prodaje i rastura ono što su stvarale generacije pre njega.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović, povreda Poslovnika.
Sačekala sam da kolega Šarović replike na koje ima pravo završi, ali i u toku tog kruga replika, povređeno je dostojanstvo Skupštine i vi ste trebali da reagujete. Naime, mi smo lepo počeli jutros ovu sednicu, sa jednom argumentovanom raspravom i nadam se da ćemo u tom smislu i da završimo i da nastavimo raspravom po amandmanima. Nije potrebno, kolega Milićeviću, da nam se od strane gospodina Malog, mi uvažavamo njegovu argumentaciju, on promoviše politiku Vlade, fiskalnu politiku i sve ono što je on uradio i njegov tim, ali ipak, da nam se stalno govori da mi ne slušamo, ako ne čujemo dobro, ponoviće nam se, ako ne umemo da saberemo. Mi sve to vrlo dobro znamo, ali koncept naše ekonomske politike i politike Vlade Srbije se dijametralno razlikuje. U okviru svog izlaganja kolega Šarović je stručno, argumentovano… Vi kažete – upliće se politika, pa, naravno, ekonomija je politika i veština mogućeg. Mi ovde govorimo o politici, ovo nije ekonomski forum, ovo je Narodna skupština Republike Srbije i mi smo ovde došli sa jasnim podacima i politikom, našom, SRS koju priželjkuje 99% privrednika i preduzetnika u Srbiji. Odaljili smo se od teme. Ovi investicioni fondovi, jutros ste počeli rečima – pomoći će preduzećima u Srbiji da na lakši način dođu do kapitala. E, onda nam sad objasnite, mene niste ovom argumentacijom u replikama sa Šarovićem ubedili, dakle, on vas je tu porazio, a sad meni može ministar kasnije da objasni, ali bez ovih, zaista, primesa neke nervoze ili ljutnje, nema za to razloga – kako je moguće da se toliko daje stranim investitorima, a vi vrlo dobro znate i stručan ste čovek iz oblasti ekonomije da svaka zemlja u svetu, koja je želela brži rast BDP od ovoga što te vi planirali, se oslanja na ulaganja za domaće investicije. Domaće investicije, a to je vama poražavajuće u vašem BDP.
Zahvaljujem, koleginice Jovanović. (Veroljub Arsić: Poslovnik.) Čuo sam vas, kolega Arsiću, samo trenutak. Koleginice Jovanović, ne mislim da sam prekršio Poslovnik iz jednog prostog razloga, jer nisam želeo da prekinem demokratsku raspravu i sučeljavanje mišljenja. Legitimno je pravo da vi kao opoziciona stranka imate svoj stav, ali legitimno je pravo, naravno, i ministra Vlade da zastupa politiku Vlade. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u Danu za glasanje o povredi Poslovnika? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, povreda Poslovnika. Izvolite, kolega Arsiću.
Gospodine predsedavajući, povređen je član 106. Poslovnika od strane jednog našeg kolege koga ja izuzetno uvažavam, a razlog je taj da prestane da vređa inteligenciju ostalih narodnih poslanika. Iz njegove diskusije ja mogu da zaključim samo sledeće – da je koncept koji se ovde predlaže, zato to i smatram kršenjem dostojanstva Narodne skupštine, da Srbija može da se razvija isključivo motikama, kolskim putevima, drvenim ćuprijama i ne znam čime već, a ne putevima, mostovima, prugama, fabrikama. Zato vas molim da sledeći put neko pokuša da objasni kolegi da, ako ne uvezete opremu koju ne možete da pravite ili nemate uslova da je napravite, ne možete sebi ni da obezbedite razvoj. Kad to bude naučio, prestaće da vređa nas narodne poslanike. Ne želim da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjašnjava.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Kolega Šaroviću, vi želite povredu Poslovnika? Izvolite.
Član 27. Gospodine Milićeviću, trebali ste ga odmah prekinuti, jer je potpuno pogrešio član na koji se pozvao. Jedno je rekao, a pozvao se na drugi član. U svojoj diskusiji nisam uvredio apsolutno nikoga. Ja sam siguran da će se i gospodin Siniša Mali složiti. Evo, i on se slaže konkludentnom radnjom. Jesam li u pravu, gospodine ministre? Jesam li vas uvredio tokom ove diskusije? Nisam. Vidite i sami da ministar kaže da je rasprava bila konstruktivna, da je bila demokratska, i to je bilo sučeljavanje argumentima, a onda se uključi gospodin Veroljub Arsić da priča o onome o čemu jedino zna, a to su te motike, nekakve drvene ćuprije i seoski putevi. To ovde niko nije pomenuo i meni, verujte, zaista nije namera njemu da repliciram, jer bih morao prvo da ga razumem, a da bih njega razumeo to mora biti neko daleko, daleko stručniji od mene, ali malo druge struke. Hvala. (Veroljub Arsić: Poslovnik.)
Čuo sam vas, kolega Arsiću, dobićete povredu Poslovnika. Kolega Šaroviću, i sami ste rekli da nisam imao nameru da sprečim demokratsku raspravu i sučeljavanje mišljenja. Dao sam i vama reč i omogućiću sada i gospodinu Arsiću, naravno, da ukaže na povredu Poslovnika. Da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Da.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Član 108. Evo, ovako. Malopre sam rekao da se vređa dostojanstvo Narodne skupštine i inteligencija narodnih poslanika zato što neko pokušava ovde od početka da me ubedi u sledeće: da je BDP iz 2012. godine, koji je iznosio 3.800 milijardi, veći nego 2019. godine, koji je projektovan na 5.408 milijardi, ili 2018. godine 5.050 milijardi. Jel to nije sad uvreda inteligencije? Idemo dalje: da je izvoz iz 2012. godine koji je iznosio 8.738 milijardi, veći nego izvoz koji je iznosio 2018. godine 16.300 milijardi. Skoro duplo je razlika, ali po njima je manji i po njima izvoz pada, a uvoz raste. Pedeset i osam posto pokrivenost uvoza izvozom iz 2012. godine je manja nego 74% pokrivenosti izvoza uvozom 2018. godine. Ja ne znam više ili misli da smo mi ludi ili njemu treba neki digitron. Ja ne znam koje digitrone koristi. Samo da vam kažem. Tu istu priču su pričali sledbenici Borisa Tadića i kod njih je BDP iz 2011. i 2012. godine bio veći nego 2018. godine. Ne znam odakle ta sličnost.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Kolega Šaroviću, želite povredu Poslovnika? (Da.) Izvolite.
Dakle, gospodine Milićeviću, gospodine Siniša Mali, ja zaista mislim da vam ovakvi advokati ne trebaju. Vama je mnogo bolje išlo dok ste sami iznosili svoje argumente i ako misli neko da će to kvalitetnije uradite, ovaj gospodin koji je maločas govorio, grdno se varate. Nama, naravno, prija kad god se on javi za reč, jer to je beskrajno zabavno i nama u poslaničkoj grupi SRS, a verujem i gledaocima kraj malih ekrana, verovatno u tim trenucima i zadruga gubi na popularnosti, jer neki prebacuju gospodina Veroljuba koga gledaju ovde, a ne mogu tamo da ga vide, što bi sigurno bila njihova želja. Ni jednoga trenutka nisam rekao ono što je gospodin pokušao da kaže. Dakle, navodio sam precizne podatke po godinama. Podsećam vas na to da je i prethodni režim 12 godina krivca za sve u Srbiji pronalazio u prethodnom režimu, i to je nešto što radite i vi. Godina 2019. vama je za sve kriv Boris Tadić, kriv vam Zoran Đinđić, kriv vam Mirko Cvetković. Zar mislite da su vas građani Srbije zbog toga birali? Jeste li vi 2012. godine u kampanji rekli – mi ćemo narednih 10 – 50 godina za sve kriviti prethodni režim? Ili ste rekli – 100 milijardi investicija, kancelarija za brze odgovore, odmah ekonomsko poboljšanje, poništenje briselskih sporazuma i mnogo toga drugog, ukidanje 100 agencija, a vi pravite nove? Dakle, ovde je pitanje sa kim vi želite da se poredite. Sa najgorima, poput režima DS. Jesu li katastrofalni? Jesu. Ko je žigosao da su najgori režim? Ko je izašao posle nekoliko meseci od pobede DOS, kad mnogi koji ih sada pominju su bili na njihovoj strani ili nisu smeli iz mišje rupe da izađu? Srpska radikalna stranka sa parolom „DOS je najgori“. Nas sad oni ne zanimaju, oni su prošlost. (Predsedavajući: Zahvaljujem, kolega Šaroviću.) Završavam. Još jednu rečenicu. Dakle, rekao sam da taj rast od 3,5%, 4% BDP nije dovoljan za bolji život građana, jer nam je katastrofalno niska osnovica, i to je suština. Ako želimo bolji život, ako želimo da stignemo zemlje iz okruženja… Da stignemo Sloveniju treba nam 30 godina, ako njihov rast BDP bude 0%, znači, da se njihov ne menja, a naš stabilan rast od 4%, a nećemo ga imati. (Predsedavajući: Zahvaljujem.) To je suština. Nije dovoljno dobro. Da li je bolje nego što je bilo prošle godine? Jeste za malo. Da li je bolje nego pre pet godina? Jeste, ali je to minimalno, to je nedovoljno. To je mnogo manje od očekivanja građana Srbije.
Zahvaljujem. Da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, Veroljub Arsić. Izvolite.
103, gospodine predsedavajući, nadam se da neće više biti potrebe. Ukazujemo na povredu Poslovnika jer je meni zamerio moj kolega uvaženi Šarović, pogotovo kada naslov iznad člana 21. Zakona pročita ravnopravnost, umesto radnopravnost, ili što kao uvaženi pravnik kaže da predsednik Republike Srbije može najviše da bude biran dva puta uzastopno, pa sa pauzom može i treći put da bude biran, e, tako, koliko je to bilo tačno, taj naslov i član 116. Ustava koji je citirao na sasvim pogrešan način, predsednik može biti biran najviše dva puta, bez obzira da li su uzastopni ili ne. Toliko su tačni njegovi markoekonomski, svi drugi podaci i sva njegova predviđanja, i sada zbog tih i takvih načina pogleda na vođenje države i državne politike, nije ni čudo što on nikad neće učestvovati u vlasti.
Javio se kolega Šarović, pre vas. Izvinjavam se. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, govorim u skladu sa članom 27, ja narodne poslanike i sagovornike cenim po tome da li zaista mogu da se uključe u neku raspravu i da kažu nešto novo, da reaguju na događaje. Nažalost, ovde ima ljudi koji mene podsećaju, ja imam malu decu, znate ima onih lutkica koje kad lupite po glavi ona kaže jednu rečenicu, onda je lupite po dupetu, ona opet kaže tu istu rečenicu. Šta god da se dešava one ponavljaju jedno te isto. Dakle, nemojte se uključivati u raspravu sa odraslim ljudima ukoliko niste spremni da kažete nešto novo, da reagujete na situaciju, na ono izrečeno. Ponavljanje jedne rečenice koju ste naučili je za mnogo manji izraz. Dakle, tražite neku drugu instituciju u kojoj biste govorili.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Mislim da se previše udaljavamo od teme. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici sada u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15 časova i 20 minuta. Zahvaljujem.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite,gospodine Vujadinoviću.
Hvala, predsedavajući. Poštovani ministre, poštovane kolege, uvaženi građani, još danas negde na početku ove rasprave, obrazlažući u uvodnom delu ove zakonske predloge koji su danas pred nama, predstavnici Vlade su istakli da je ovo rezultat rada, ozbiljnog rada i analize kako državnih institucija, tako i onih nekih drugih eksternih i mogli smo zaključiti u stvari čitavog finansijskog sektora u Srbiji. To jeste nešto što ne sumnjamo da je u suštini tačno, naročito ako govorimo o onome u operativnom smislu, pripremi zakona. Međutim, rekao bih da su ovi zakoni koji su danas pred nama, pre svega, rezultat ozbiljnih makroekonomskih pokazatelja i fiskalnih reformi, koje smo, moglo bi se reći, sad već i prošli. A, opet ti makroekonomski pokazatelji i te reforme su rezultat rada i truda, pre svega predsednika i Vlada, počevši od 2014. godine, kada je projektovana jedna nova politika, na čijem čelu je stajao današnji predsednik Republike, a sledile su je sve naredne Vlade, do dana današnjeg. Sada, kakvi su to pokazatelji? Mislim da je to važno reći danas, jer danas se dosta tih statističkih podataka provlačilo u raspravi i da bi smo uopšte napravili neko poređenje, reći kakvi su to makroekonomski podaci i kakve su to reforme i šta je to dovelo do današnjeg, do ovog predloga zakona, koji je danas tema. Pa, pre svega rast BDP-a, negde na 3,5% prema projekciji za 2019. godinu, poredivši sa onim padom, tj. minusom od 3% iz 2012, odnosno 2014. godine, tj. pre svega, takođe i javni dug, koji je danas negde na 50% BDP-a u odnosu na onih 80%, koliko je bilo 2012, odnosno 2014. godine. Inflacija negde u tom periodu je bila 3,3%, a danas je svega 2,2% prema projekcijama budžeta za 2019. godinu. I na kraju, svakako stopa nezaposlenosti, koja je danas nešto na više od 3%, a u to doba smo imali na više od 25%. Sada, svi ovi zakoni i slični zakoni, koji se nalaze pred nama, su svakako proizvod i rezultat, upravo ovih pokazatelja i sprovedenih mera. Istini za volju, kad već govorimo o investicionim fondovima, njihovo osnivanje je krenulo, negde već 2008. godine, ali upravo u tom periodu te 2008. godine, u ovo doba godine, septembra i oktobra 2008. godine, svetska ekonomija je ušla u ozbiljnu recesiju. Imovina tih fondova se počela znatno umanjivati, pa su i fondovi dovedeni na nivo marginalnog učešća u tržištu kapitala. E sada opet poređenje. Šta je ono što je usledilo kao odgovor srpskih vlasti te 2008. godine na sveopštu ekonomsku krizu u svetu? Tadašnji predsednik, a današnji, jedan od današnjih lidera opozicije, Boris Tadić, odmah u novembru mesecu te 2008. godine, valjda pokušavajući, ja bih rekao pre svega, da obmane a ne da ohrabri naciju, kaže, citiram: "Baš u ovakvoj krizi možda se nalazi šansa za ubrzani razvoj Srbije, ne na onakav način kako smo zamislili, ali na način koji moram oda osmislimo". Naravno, iz svega toga slede obećanja. Od 200 hiljada radnih mesta, o čuvanju već postojećeg, svakog postojećeg radnog mesta i o povećanju davanja kada su u pitanju narodne kuhinje. Od svega toga, rezultat je, ma ne ni povećavanje davanja u narodne kuhinje, nego povećanje potreba za narodnom kuhinjom, jer povećanje davanja nije bilo moguće, jer niti je bilo išta od ovih 200 hiljada mesta, radnih novih, niti bilo šta od čuvanja već postojećih radnih mesta, nego smo imali ogroman broj pada zaposlenih i samim tim sve one negativne efekte koji će u konačnici dovesti do veće potrebe za siromaštvom. Na kraju krajeva, veće potrebe za narodnim kuhinjama. Nažalost, nije Boris Tadić, tadašnji predsednik opozicije bio jedini koji je lagao narod. Celokupna srpska vlast u to doba se utrkivala u tome ko će od njih bolje i lakše narod da dovede u zabludu. Nisu u tome kasnili ni tadašnji, ostali aktuelni političari vlasti, ni Jeremić, ni Živković, ni Đilas, ni svi oni danas koji su politički lideri dela opozicije. Zašto vam ovo sve govorim? Da bi smo stvorili jednu sliku i da bi ste mogli svi zajedno sa građanima da napravite poređenje između neodgovornosti i obmane naroda od strane srpskih vlasti u to doba i odgovornosti rada i truda koji karakteriše današnje vlasti, na čelu sa predsednikom. Upravo ta odgovornost, red i rad su doveli do toga da imamo i ove ovakve pokazatelje, a kao proizvod i ove zakonske predloge koji su danas pred nama i koje ćemo mi, uvaženi predstavnici Vlade, svakako podržati u danu za glasanje. Hvala.
Hvala, gospodine Vujadinoviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Despotović. Izvolite, gospodine Despotoviću.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Evropska investiciona banka po rečima predsednika Privredne komore da malim i srednjim preduzećima u Srbiji nedostaje oko milijardu evra kredita na srednjem i dugom roku, tako da ta preduzeća teško dolaze do bankarskih pozajmica, što je i najveća prepreka za njihov rast. Zato svaka vrsta podrške ovoj kategoriji je više nego potrebna. Postavlja se jedno suštinsko pitanje, zašto Srbija kasni za zemljama u okruženju koje su ovakve i slične fondove zaživeli još 2007. godine poput Makedonije, Crne Gore, Hrvatske, a čak Bosne i Hercegovine oko 2000. godine? Trenutno u Srbiji ima 10 investicionih fondova, koji su alternativa između štednje i posebnog investiranja. Nadam se da će sa ovim Predlogom zakona to urediti i dati rezultate za razvoj malih i srednjih preduzeća, u njihovo kreditiranje. Od tih 10, navešću njih nekoliko koji posluju u Srbiji, kao što su „Delta Plus“, „FIMA proaktiv“, „Fokus Premijum“, „Cepter kapital“ i drugi. Za razliku od Srbije, razvijene zemlje koje imaju tesnu saradnju i vrlo razvijenu ekonomiju, imaju negde oko 1.600 fondova koji su i sami deo finansijskog tržišta. Statistički podaci nam govore da je u 2018. godini više od 7.000 evropskih kompanija dobila investiciju i to uglavnom su u pitanju mala i srednja preduzeća. Poslanici SRS, smatraju da se ne sme zaobići u ovom slučaju ruski i kineski investicioni fondovi, koji bi sigurno dali veću sigurnost našim, kako malim, tako i srednjim preduzećima. Mora se učiniti napor da se i kineski, kao što sam rekao, i ruski investicioni fondovi iskoriste i ulože na tržištu Republike Srbije, jer mi od Kine, ni od Rusije nećemo imati nikakvih ucena, za razliku od EU, koja nam malo-pomalo, zavrće ruku i ono što nam da svakako da uz određeni uslov, dok nam ne slomi ruku. Mnoga mala i srednja preduzeća u Srbiji su kreditno nesposobna, gde je nedovoljno obrtnih sredstava za sirovinu koja im je neophodna, da bi svoje poslovanje imalo efekat i dalo finansijsku korist. Tržište je nedovoljno razvijeno, nedovoljno prisutno hartija od vrednosti, koje bi privukle potencijalne ulagače. Možda sa ovim Predlogom zakona o investicionom i alternativnim fondovima vratite poverenje, kako investitora, tako i korisnika tih sredstava. Prema mišljenju stručnjaka, glavna uloga na tržištu je stanogradnja, jer oni koji imaju višak kapitala negde ga moraju uložiti, jer stanogradnja se pokazala kao najsigurnije ulaganje viška kapitala, što možemo konstatovati da je u Srbiji to evidentno prisutno i to u većoj meri. U obrazloženju ovih sredstava možemo da vidimo da su u 2017. godini investicije fondova privrednog kapitala, koncentrisane u kompanije, kao što je Poljska 71%, zatim u Rumuniji 14% ukupnih vrednosti investicija, Mađarska 6%, Letonija sa 5% ukupnih investicija fondova privatnog kapitala zemalja u regionu centralne i istočne Evrope. Na ovoj listi zemalja Srbija zauzima, nažalost, poslednje mesto. Razlog tog poslednjeg mesta je takođe definisan što u Srbiji nacionalno zakonodavstvo ne reguliše alternativne investicione fondove kao posebnu kategoriju, već jednim zakonom obuhvata celokupnu materiju investicionih fondova. Da je kojim slučajem Srbija ranije imala ovakve i slične fondove, kao zemlja u okruženju, možda ne bi imali nesanitarne deponije, slične kao što je, recimo, iz mesta iz kojeg ja dolazim, Prijepolje, kao i stotinama drugih širom Srbije i to na takvim lokacijama gde bi u vreme Nemanjića, podizali crkve i manastire, kao što je u selu Nemenikuće u podnožju Kosmaja. Možda uz pomoć ovih fondova i ovakvi i slični problemi bi mogli da se brže i bolje rešavaju, ali ovo je hipotetički, jer alternativne investicione fondove do sada nismo imali, pa zato i nemamo iskustva. Hvala.
Hvala, gospodine Despotoviću. Reč ima narodni poslanik Ivana Nikolić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, zaista je zadovoljstvo danas govoriti u Narodnoj skupštini o predlozima zakona, koji prate izmenu Zakona o budžetu za 2019. godinu i ostalim zakonima kojima se definiše pitanje finansija u našoj državi, kao što su predložena rešenja na dnevnom redu, koja su ovde zbog jačanja srpske ekonomije i kreiranja dobrih poslovnih prilika. Predloženim rešenjima biće veći broj učesnika na tržištu i naše domaće tržište postaće atraktivnije za ulaganje. Sada, kada imamo odlično stanje u državnoj kasi, kada želimo da višak prihoda podelimo sa građanima Srbije, a višak je obezbeđen dobrim političkim odlukama, odgovornim radom i na najbolji način vraćamo građanima Srbije, onda je zadovoljstvo nalaziti zakonska rešenja o kojima i danas govorimo, a koja će omogućiti najbolji i najsigurniji model za ulaganje našim građanima. Posle teških reformi koje je sproveo predsednik Aleksandar Vučić, pravi način da se novac usmeri na građane, na najstarije, nezaposlene, na nove investicije, jeste upravo ovaj o kome danas govorimo. Ministarstvo finansija, Vlada Republike Srbije u saradnji sa predsednikom Aleksandrom Vučićem, sprovodeći program SNS i pametnu podsticajnu ekonomsku politiku, donose odlične rezultate i o tome govori pozicija Srbije na svetski priznatim listama, o tome govore relevantne svetske institucije, koje opisuju rejting jedne zemlje i što nas naravno stavlja u sve zavidniju poziciju u pogledu konkurencije i sve poželjniju destinaciju za ulaganje. Takvo jedno dobro stanje opisuju sledeće činjenice, kao što smo već čuli, četiri godine za redom imamo suficit u budžetu. Dobra ekonomska politika omogućila nam je da na primer u poslednjih pet godina imamo izgrađeno preko 300 kilometara autoputeva, tri godine za redom imamo povećanje plata u javnom sektoru, povećanje plata u zdravstvu, u policiji, u Vojsci, u obrazovanju, povećanje penzija. U Srbiji se nikada više nije radilo i gradilo i to ravnomerno, jednako na čitavoj teritoriji Republike. Činjenica je da je stopa nezaposlenosti, nikada manja 10,3% i to nije kraj, na smanjenje ovog broja se svakodnevno radi i to je svakako izvesno zbog ulaganja u kapitalne investicije, zbog izgradnje dobre infrastrukture, zbog privlačenja novih investicija i opet zbog otvaranja novih radnih mesta. Odgovorna, pametna politika ulaganja, intenzivan rad na poboljšanju kvaliteta života naših građana, smanjenje stope nezaposlenosti, beleži se i u opštini Ub, opštini iz koje dolazim. U Ubu je prava ekspanzija razvoja, moje kolege iz Uba su jutros na lokalnoj sednici, između ostalih tačaka, izglasali i izmenu Odluke o budžetu za 2019. godinu, zbog suficita u lokalnom budžetu. Važno je da se istakne da se u Ubu beleži napredak u odnosu na 2018. godinu u 2019. godini, a kakav je trend i u poslednjih nekoliko godina i u čitavoj zemlji. Zdrava politika donela je suficit baziran na održivim prihodima. Na primer, prihod od poreza na zarade u lokalnoj samoupravi Ub raste iz godine u godinu. U septembru 2018. godine taj iznos je bio 169 miliona dinara, u septembru ove godine, pre nekoliko dana, iznet je podatak da je taj iznos 207 miliona dinara. Dakle, više ljudi radi, negde su i povećane i dobra atmosfera sa stabilnim finansijama dovela je do realizacije novih projekata. Tako oni koji dolaze u Ub, u nezavisne institucije, u pratnji televizije „N1“ i prave dramatične situacije, a navodno snimaju film, a iste te institucije ne poštuju, ne odazivaju se kada ih zakon obavezuje da se jave, u ovom slučaju u pitanju je sud, verovatno odlaze nezadovoljni iz Uba kada vide rezultate rada odgovornog rukovodstva na čelu sa predsednikom, Darkom Glišićem. Mogu da vide, izgrađen najmoderniji vrtić u Srbiji, a za Ubljane je najznačajnija investicija, jer otkako je izgrađen novi vrtić sada imamo korisnih šest hiljada kvadrata i najvažnije jeste da ne postoji lista čekanja za ulazak dece u vrtić. Vrednost te investicije je 260 miliona. Rekonstrukcija najveće osnovne škole za Mačvanski i Kolubarski okrug sa izgradnjom zatvorenog bazena u sklopu škole. Vrednost je 350 miliona dinara. Izgradnja moderne zelene pijace, vrednost 231 milion dinara. Kompletna rekonstrukcija doma zdravlja, očekuje se završetak radova na proleće, vrednost je 178 miliona dinara i upravo danas, u Ubu je otvoren mali sajam sporta, a završeni su radovi na kompletnoj rekonstrukciji proširenju Sportsko-rekreativnog centra Školarac, vrednosti milion evra. Imamo konstantno uređenje naponske mreže, izgradnju novih opštinski i državnih puteva, odnosno asfaltiranje. Iz godine u godinu je taj broj kilometara je sve veći. Velika višeznačajna šansa za Ub jeste izlazak na autoput „Miloš Veliki“. Dakle, apsolutno jedan dobar ambijent, kako u Srbiji tako i kod nas u Ubu i svakako naš zadatak ovde danas jeste da donosimo dobre zakonska rešenja, koja će doprineti unapređenju, modernizaciji naše zemlje, sve za dobrobit naših građana. Svakako, u danu za glasanje SNS će glasati za ovakve predloge. Hvala.
Hvala, koleginice Nikolić. Sada reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, po nama srpskim radikalima još je prerano govoriti o nekim optimalnim uslovima za zaživljavanje liberalnog kapitalizma i liberalnih uslova na tržištu. Prema tome, i ovi zakoni koji zagovaraju da na osnovu „zdrave konkurencije“ može da funkcioniše tržište, suviše je slaba Srbija, u smislu da nije dovoljno ekonomski ojačala, da bi mogla da ne samo učestvuje, nego da obezbedi približno povoljne uslove za odvijanje slobodne trgovine i slobodne ekonomije. Naravno, ne zagovaramo mi da bude taj državni intervencionizam, ali u svakom slučaju treba voditi računa i uvek biti oprezan. Ono što je potpuno jasno, to smo svedoci, bez obzira što je ekonomska kriza širih razmera bila 2008. godine, Beogradska berza hartija od vrednosti jednostavno ne može da funkcioniše. Isuviše je to plitko tržište, isuviše je to osiromašena Srbija gde bi to moglo u pravom smislu reči da funkcioniše onako kako se to predlaže u zakonu, pogotovo kada se usvajaju ovi proevropski zakoni. Ono što je po nama radikalima potpuno izvesno, a mislim da je sve svesnija i vladajuća koalicija, odnosno konkretno SNS, nisu ovi zakoni glavni uslov za ulazak u EU. Nisu ove silne usvojene papirologije koje u sebi sadrže te evropske zakone i njihova pravila, nisu to uslov po kojem će, ako Srbija i ovaj parlament usvoji, Srbija biti korak bliže EU. Svi mi znamo šta je glavni i osnovni uslov za ulazak Srbije u EU i to je veliki znak pitanja. Svesni smo mi da je priznanje Kosova kao samostalne države, odnosno prećutno prelazak oko učlanjenja Kosova kao nove države u UN. To je jedini uslov na kome se insistira u poslednje vreme. Mi smo dubokog ubeđenja da pri zdravoj pameti niko neće prihvatiti takav uslov, neće niko dozvoliti sebi da potpiše i, da se ne zavaravamo, pored ove naše ponekad i malo burnije rasprave u parlamentu koja se odvijala ovih dana ima nešto što je mnogo aktuelnije, mnogo važnije, što je iznad i parlamenta i naših stranačkih, pogotovo poslaničkih interesa, to je dan kada treba da se održavaju izbori u južnoj pokrajini Republike Srbije, na Kosovu i Metohiji. Mi kao politički odgovorna stranka, državotvorna stranka, apelujemo i pozivamo da u što većem broju Srbi izađu na izbore. Ono što je veoma bitno je da u što većem broju izađu oni koji imaju pravo glasa na te izbore, koji su zakazani pod pritiskom. Znamo istorijat i sve znamo kako se odvijalo i kako se odvija u južnoj srpskoj pokrajini, ali svesni smo mi srpski radikali da je jedan deo stanovništva i te kako ogorčen. Govorim za onaj pre svega najvećim delom koji se odnosi na Srbe koji žive na Kosovu i Metohiji ili širom Srbije, ogorčeni su, bukvalno ljuti su na neke stvari koje su se dešavale u proteklom periodu. Nije ovo trenutak, po nama srpskim radikalima, da bi tu ljutnju, da bi taj bes i to nezadovoljstvo iskaljivali ili stavljali sada na prvo mesto. Mi smo svesni, duboko odgovorni pred Srbijom, pred narodom, da bez obzira kakav je naš do sada politički stav bio i kakav će od sada da bude, da treba bojkotovati sve ono što je od kvazivlasti na Kosovu i ono što se nameće od strane njihovih mentora, ali ovo je trenutak kada treba čovek da prevaziđe sve to i stranačke neke principe i neke odluke i treba jasno i glasno staviti do znanja da je prekosutra veliki dan odgovornosti na svima nama, a pogotovo na onima koji imaju pravo da glasaju. Prekosutra se odlučuje da li će jedna lista, jedinstvena, objedinjena koja se zove Srpska lista odlučivati i biti faktor odluke u tom tzv. parlamentu Kosova ili će ipak uspeti oni koji nas dugi niz godina, da ne kažem decenija, pritiskaju i da nametnu svoje, kako oni kažu, velikosrbe koji se na albanskom obraćaju svom srpskom narodu. Tu odgovornost treba da oseti svaki pojedinac i svaki pojedinac treba da zna - nisu bitni raniji stavovi, ni ljutnje, ni srdžba, ni bes, ni neslaganje, koji su dobrim delom bili opravdani, nisu bitni sad ni stranački principi. Sada se sve to ostavlja po strani. Sada svaki odgovoran Srbin na Kosovu i Metohiji treba da ode da glasa, da glasa da odgovornost za sve što se bude dešavalo u narednom periodu na prostoru južne pokrajine i te kako i odgovara i ima uvid centralna vlast, režim koji je u Beogradu izabran voljom građana. Mi srpski radikali znamo, duboko smo ubeđeni, da ovo što mi apelujemo i pozivamo ima i neku političku dimenziju, u smislu da će mnogi da kažu - evo, vidite, sad ovog trenutka oni politički menjaju svoj stav. Taj stav koji je do sada bio potpuno jasan, da ne priznajemo Kosovo, on je preovlađujući stav u Srbiji, to se duboko nadamo. Da li će nama neko od naših simpatizera i članova da zameri, to je manje bitno u odnosu na činjenicu da shvati svoju odgovornost i svoju obavezu da izađe ovog trenutka, odnosno prekosutra i da obavi svoju građansku dužnost. Mi srpski radikali smo možda i ovih dana u ovoj raspravi malo žučnije, malo bučnije raspravljali, možda je i sa druge strane isto tako bilo, ali ne treba to da zbunjuje one koji treba prekosutra da odlučuju ne samo o onome što će se dešavati u budućnosti u južnoj srpskoj pokrajini, nego mnogo šire, odlučivaće i o tome kako će ubuduće da se odlučuje i u samoj Srbiji i u Republici Srpskoj. Ta njihova odlučnost, to jedinstvo, ta spremnost da budu jedinstveni da glasaju za jednu listu treba da bude vodilja za sve one koji učestvuju i koji su najodgovorniji za vlast u Srbiji. Stoga mi srpski radikali pozivamo da i daljom raspravom u ovom parlamentu, pošto sam ja poslednji koji govori ispred poslaničke grupe SRS, da sačuvamo tu atmosferu, da damo primer našim sunarodnicima i onima koji su opredeljeni za Republiku Srbiju da ipak postoji odgovornost i postoji trenutak kada tu odgovornost, u punom smislu ove reči, treba iskazati na biračkom mestu. Ja vam se zahvaljujem.
Hvala, gospodine Mirčiću. Reč ima ministar Branislav Nedimović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege poslanici, poštovani gledaoci kraj malih ekrana, nisam mislio da se javljam, pošto nije bilo nekih otvorenijih kritika vezano za predložene izmene zakona. Mislim da je ova zadnja diskusija koja je bila, ova zadnja rečenica, ovih poslednjih nekoliko minuta jako važno ponovo apostrofirati, ovo jedinstvo i potreba da se u nedelju na izborima za tzv. skupštinu Kosova iskaže jedinstvo srpskog naroda i jasna podrška Srpskoj listi. Mislim da je svako od nas jednako važan i jednako dužan da govori o tome i mislim da u svakom trenutku treba iskoristiti priliku za to, bukvalno do poslednjeg sekunda, sve dok ne budu bila zatvorena tamo glasačka mesta, jer to je naša obaveza i to je naša uloga. Zahvalio bih se prethodnom govorniku i svima onima koji su govorili prethodnih dana. Gospodin Mirčić, tako se zove i nije meni teško, gospodine Mirčiću, ništa ni da pohvalim ni one ljude koji su za ovu zajedničku stvar koju radimo na prostoru Kosova, za naš srpski narod i da se zahvalim i vašoj političkoj stranci koja se zalaže za ovu ideju. Nije nama teško da priznamo kada su stvari dobre. Ne bežimo mi od toga i nemojte nikada da imate dilemu, od dobrih stvari ne treba nikad bežati i hvala svakom onom ko je na ovom putu i na ovom tragu. Rekao bi nekoliko stvari, samo bih želeo da se osvrnem ukratko, pošto znam da vi dosta se razumete u poljoprivredu, i sad kako povezati ove investicione fondove i poljoprivrede. Neko će postaviti pitanje, pa to su bave i žabe, to je nerešivo. Sada ću pokušati u jednom konkretnom, živom primeru da vam kažem koliko je važno ustanovljavati ovakve nove institute i ovakva nova rešenja. Često u životu, čovek ima dobru ideju, čovek ima tržište, biznis plan razrađen, ali treba da krene od početka i u postojećem sistemu traženja finansijskih sredstava, vi ste jednostavno opredeljeni ili na sopstvene izvore finansiranja ili na banka, u takvom svetu živimo. Živimo u svetu tzv. konzervativnih banaka koji jednostavno za bilo kakva sredstva koja želite da dobijete traže neki kolateralna. Kada počinjete da se bavite biznisom, a jako je teško obezbediti kolateral ili morate da obezbedite tatinu kuću, babinu njivu, ujakov auto, ili nemam pojma ni ja više šta, nebitno. Toliko to ide daleko da sam pre nekoliko godina imao jednu situaciju, da mi je prosto bilo neverovatno, da dolazi jedna kompanija u prehrambeni sektor, ali ona nema bonitet u Srbiji, počinje tek da rade, a ima razvijeno tržište, ima razvijeni potencijal, sve ima, ali je morao kolateral da se da jedan i po, dva, u četvrtu grupu po bonitetu u odnosno najlošije, mnogo viša kamatna stopa, mnogo više garancija potrebno je za tu poslovnu banku da ona zaštiti se kod Narodne banke i onda dođemo na teren investicionih fondova. Pre zore ne može nikako da svane, bar ja nisam video, možda neko može, ali to kad mu sevne preko očiju, pa danas, eto tako je došlo. Jako je važno reći da ovakve stvari će pomoći kod startap projekata, kod onih koji žele da započnu svoju proizvodnju, da mogu da privuku privatne investitore na bilo koji način, bez obzira da li je to otvoreni investicioni fond sa javnim pozivom, alternativna investicioni fond, potpuno je svejedno, ali da mogu u komunikaciji koja je potpuno drugačija u odnosu na komunikaciju sa bankama, jer nama je neophodna rast, on je potreban kod malih i srednjih preduzeća, jako je teško preći iz forme poljoprivredno gazdinstvo u malo preduzeće, jako teško, zato što fali vam ovaj deo. To upravo sa ovim se nadomešćuje i zato kažem, neko je ovde malopre rekao, pa što nije 2004. godine, što nije 2007. godine, što nije 2008. godine, slažem se, ali život, odnosno propisi moraju da prate život. Zato kažem pre zore ne može da svane. Zato smatram da smo zreli zbog privrednog rasta koji nam je u prošlom mesecu, odnosno na prošli mesec, odnosno na isti mesec referentni, prethodne godine bio je 4,4% rast bruto društvenog proizvoda, sad smo zreli da idemo unapred i zbog toga nam trebaju ovakvi alati, bez ovakvih alata može do određenog limita, ali ne može da se preskoči. Nije džaba na istoku u Aziji, rast 6%, 7%, 8%, zato što postoje takvi alati koji vam daju mogućnosti za takav rast, a nije isključivo povezan sa konzervativnošću banaka kakvim mi u klasičnom smislu reči, poznajemo na prostoru Evrope. Zahvaljujem.
Hvala, ministre Nedimoviću. Gospodin Milorad Mirčić, evo i ja koristim priliku da mu čestitam na državničkom govoru. Izvolite.
Ne, nemojte da shvatite da je ovo replika. Ne želim da repliciram, nego očekivao sam od predstavnika izvršne vlasti da će na sve ovaj apel koji mi srpski radikali upućujemo, a da kaže da li je obezbeđen prevoz za ove ljude koji trebaju da idu na KiM, jer ovo trenutak, ova prilika da se preko medija saopšti ako je nešto obezbeđeno. Tako da, izvinjavam se ministre, sve što ste govorili duboko ste u pravu. Eto, dolazi trenutak kada i mi radikali možemo da kažemo da je ministar poljoprivrede u pravu, možda se neki ne slažu, ali nisu radikali ovog trenutka, ali o tom potom, ima nešto što smo mi naglasili i to je za prekosutra, pa zato sam mislio, inače nisam iz nikakvih drugih namera nego da bi imao pravo na repliku. Eto, to je, hvala vam za ime.
Hvala, gospodine Mirčiću. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, imali smo priliku danas da vidimo da se po jednom pitanju slažemo kada je Republika Srbija i njeni interesi treba da se štite, tako da kolega Mirčići, imali ste i aplauz od poslanika SNS. Tačno je da se retko dešava u parlamentu da se opozicija i oni koji su birali Vladu Republike Srbije slože u nečemu. Isto tako, voleo bih da je ovde i bivši režim, da čujem šta oni misle o Srpskoj listi i da čujem šta oni misle o Radi Trajković, a ne da bojkotuju rad kada se odlučuje dobrim delom sudbina naših građana koji se nalaze u našoj južnoj pokrajini i da podrškom Srpskoj listi predstavnici Srba u privremenim kosovskim institucijama budu na liniji koju vodi Vlada Republike Srbije i predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić. Ne možemo mi bez saradnje sa njima da sačuvamo naše i njihove interese, znači, Srba koji žive na teritoriji naše južne pokrajine. Zato je između ostalog i važno da se Srpska lista podrži prekosutra. Što se tiče ovih zakona, ne moramo baš ni u zakonima u svemu da se složimo, dobrim delom se slažem sa onim što je rekao kolega Despotović, Zakon o investicionom fondovima. Sad smo u prilici da vidimo da čitava ovaj set zakona međusobno povezan. Imali smo Zakon o računovodstvu, Zakon o reviziji. Jedan od uslova da investicioni fondovi uđu u Republiku Srbiju, jeste taj da imamo iste standarde kada se rade revizije i završni računi naših pravnih lica, preduzeća i preduzetnika, zato je i data ona mogućnost da i oni koji vode prosto knjigovodstvo, mogu da koriste međunarodne računovodstvene standarde. Ono što mene iznenađuje jeste favorizovanje jedne strane, navodno neki su nam prijatelji, neki su nam neprijatelji. Mislim da Srbija ne treba to tako da gleda. Prijatelje treba da poštujemo, a oni koji nam baš i nisu prijatelji, očekujemo i od njih da nas poštuju kao što i mi poštujemo njih. Sasvim je tačno da se sa prijateljima možda lakše dogovaramo, ostvarujemo zajednički interes, ali sa onima koje poštujemo i sa našim prijateljima ima jedna zajednička stvar, niko neće u Srbiji ništa da vam pokloni, ni Srbiji ni u Srbiji. Ko god da ulaže ovde gleda da ostvari svoj profit i da se tu ne zanosimo. Vraćam se, lakše se dogovorimo sa prijateljima, lakše mi možda sačuvamo naš interes sa prijateljima, ali oni žele očekuju, da taj novac, deo novca koji oni ulažu u Srbiju da im se vrati kroz profite. To je zajedničko i nama i mi očekujemo da od njihovog novca uz pomoć naših resursa ostvarimo neki profit. Zato ne vidim toliku želju da se investicioni fondovi podele na prijateljske, ne prijateljske i tako dalje. Takođe, ima još zajedničkih stvari koje investicioni fondovi donose, a to je da konačno na našem finansijskom tržištu imamo i konkurenciju, jer kao što je bilo spomenuto da mala i srednja preduzeća teško dolaze do povoljnih kredita itd. Da se ne zanosimo baš mnogo, teško će oni dolaziti do sredstava koja dolaze iz tih velikih investicionih fondova, ali će zato velike kompanije, koje posluju na teritoriji Republike Srbije i te kako da koriste te investicione fondove i njihova sredstva, što se javlja kao posledica kod poslovnih banaka da će novac koji su danas investirali u te velike kompanije morati da investiraju mala i srednja preduzeća i ono što je još važnije, da se prilagode tržištu i da vrednost, odnosno cena novca mora da bude manja kroz kamate koje se obračunavaju i naplaćuju prilikom zaključenja i realizacije ugovora. Zašto ranije nismo imali investicione fondove na ovaj način regulisane? Pa, moram da vam kažem da do 2012. godine je bio strahovit uticaj bankarskog sektora na politiku koju su vodile vlade Republike Srbije u tom periodu. Da smo 2013. i 2014. godine nazirali ekonomsku krizu, 2014. godine bili smo u merama fiskalne konsolidacije tako da nisu bili ispunjeni uslovi da donosimo ovakve zakone ili bi ih doneli, a ne bi dali očekivane rezultate. Danas kada je Srbija investiciono poželjna zemlja treba ovu materiju regulisati, staviti u zakon i na taj način napraviti još jednu konkurenciju na tržištu kapitala ili na finansijskom tržištu, nazovite kako god hoćete, em bi smo došli do novih investicija, kod privrede, em bi smo ubrzali naš rast i razvoj i valjda je to ono što svi mi želimo. Prognoze, loše čitanje izveštaja finansijskih itd, time neka se bave i takvom vrstom politike, ja to ne mogu da nazovem čak ni politikom, nego politikanstvom, neka se bave neki drugi. Kada je u pitanju Agencija za osiguranje depozita i to je nažalost materija koju je trebalo regulisati još pre 2012. godine, čak i pre nego što su ovi zakoni u pitanju, zato što smo imali te čuvene 2012, i početkom 2013. godine, jako nemile scene koje se tiču bankarskog sektora. Dve banke su otišle u stečaj „Agrobanka“ i „Razvojna banka Vojvodine“. Moram da podsetim sve narodne poslanike, a i građane koji prate prenos sednica Narodne skupštine, da država svojim zakonima garantuje za svaki štedni ulog ili depozit u vrednosti do 50.000 evra. Kasnije ću se vratiti na poslovanje te dve banke. Republika Srbija je morala da nadoknadi štetu „Agrobanci“ u iznosu od, čini mi se negde 600 miliona evra, a za Razvojnu banku Vojvodine negde oko 400 miliona evra. Voleo bih kad pitaju oni o pitanju zidanju javnog duva koliko to iznosi procenata u odnosu na bruto proizvod i kolike su kamate koje smo dosada morali da platimo od onog trenutka od kad smo obeštetili deponente „Razvojne banke Vojvodine i „Agrobanke“. Razlog zašto je tolika šteta napravljena, jesti taj što nije bila dobra zakonska regulativa. Hoće banke da posluju sa dozvolom Narodne banke, zato država i garantuje za uloge. Agencija za osiguranje depozita nije samo ta koja vodi stečajeve banaka, i nije samo ta koja čuva sredstva od prikupljenih stečaja, već je ta koja treba pod određenim uslovima da odredi koliki iznos banke treba da uplate kao depozite za plasmane kredita čije je vraćanje rizično. Baš takvu jednu situaciju smo imali, pogotovo „Agrobanka“ da je plasirala kredite licima koja nisu ispunjavala ni po jednom kriterijumu uslov da dobiju te kredite, koja nisu želela da ih vrate, koja su raznim špekulacijama taj novac premeštali sa jednog računa na drugi, dok nije završio i egzotičnim zonama, poreskim rajevima, a ostavili su na ovoj Vladi tada i nama, da te dugove koje su napravljene kod tih banaka vraćamo. Sada ovde imamo situaciju da se po jednoj metodi, jednoj formuli određuje bonitet banke i na osnovu tog boniteta banke koji odredi Agencija za osiguranje depozita uplaćuje se iznos koji bi poslužio za vraćanje iznosa deponovanih sredstava tih banaka koje odu u stečaj u nekom periodu. Na taj način bismo ne samo zaštitili građane Srbije, već bismo zaštitili naš budžet, a i naterali banke da se odgovornije ponašaju prilikom realizacije i plasmana svojih kredita. Ne želimo više da se ponovi situacija kao što je to bila sa „Agrobankom“. To je jedna velika šteta i bruka. Bruka zato što je revizorski izveštaj o poslovanju banke sakrivan, da je Narodna banka, sa tadašnjim guvernerom Šoškićem fingirala izveštaj, da su se emitovale državne hartije od vrednosti da se pokriva gubitak, koji se takođe i pored toga uvećavao, da se pravila nova „Agrobanka“, sve sa ciljem da se na bilo koji način one zloupotrebe koje su bile u poslovanju „Agrobanke“, koja je tolerisala, pa čak i posticala tada Narodna banka i njen guverner i tadašnji režim, koji je vodio Mirko Cvetković i Boris Tadić, pa smo došli do jedne, maltene, bezizlazne situacije i velike štete koja je plaćena iz budžeta Republike Srbije, tj. plaćena je novcem naših građana. Sećam se kolega iz bivšeg režima, kada je ovde menjan Zakon o Narodnoj banci i kada je bilo predstavljeno da je to politički zakon i politički cilj i kada je bilo predstavljeno da će zbog tog zakona da se štapa novac, njihove diskusije su bile usmerene samo na to da se izbegne bilo kakva i politička i krivična odgovornost zašto je „Agrobanka“ otišla u stečaj, jer možete da zamislite da tada viceguverneru koji je bio odgovoran za nadzor nad radom finansijskih institucija dlaka s glave nije nedostajala. Čovek nije hteo ni moralni čin, a to je ostavka na mesto člana saveta da je podnese. I, onda pričamo, odnosno, bivši režim predstavlja da voli Srbiju, a to smo videli na primerima i „Agrobanke“ i naše južne pokrajine, bivši režim Boris Tadić, Dragan Đilas, Bojan Pajtić i svi oko njih vole samo jednu stvar, a to je njihov džep. Drago mi je što građani Republike Srbije to sve više i više prepoznaju i što neće nikada više biti u situaciji da vode Republiku Srbiju i novac građana Srbije trpaju u svoje privatne džepove.
Hvala, gospodine Arsiću. Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite, gospodine Bogatinoviću.
Zahvaljujem, doktore Marinkoviću. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, razvoj privrede i otvaranje novih radnih mesta, prioritet su rukovodstva grada Leskovca. U tom cilju predano se radi na komunikaciji sa stranim i domaćim investitorima. Radi se na poboljšanju uslova za njihovo poslovanje otpremanje delova grada pogodnih za investiranje. Od strane Nacionalne alijanse za lokalni i ekonomski razvoj, NALED, Leskovac je sertifikovan kao lokalna samouprava sa povoljnim poslovnim okruženjem, sa procentom ispunjenja kriterijuma, od čak 92,4%. Razvoj leskovačke zelene zone započeo je otvaranjem fabrike britanskog ivestitora „Aptiv Pakard“ i u fabrici koja je investicija 25 miliona evra trenutno radi oko 1.000 radnika, a očekuje se da se zaposli još 2.000, znači ukupno 3.000 radnika. Leskovac je u opremanju zelene zone u kojoj se fabrika nalazi uložio 152 miliona dinara i „Aptivu“ na korišćenje dao zemljište u iznosu od 124 miliona dinara. Lokalna samouprava grada Leskovca, uz podršku Vlade Republike Srbije, velika sredstva ulaže u razvoj kvalitetne i savremene putne infrastrukture. U prethodnih godinu dana na teritoriji Leskovca, obuhvata grad i 144 naseljenih mesta uređeno je, rehabilitovano, izgrađeno tridesetak saobraćajnica i za te namene izdvojena je suma u vrednosti od 470 miliona dinara. Pored uređenja kolovoza na saobraćajnicama, urađene su i trotoarske površine vrednosti od 10 miliona dinara. Što se tiče infrastrukture grada i okoline, značajna sredstva ulagana su i u izgradnju vodovodne i kanalizacione mreže. Za tu namenu u prošloj godini izdvojen je 81 milion dinara. Imajući u vidu činjenicu da mesne zajednice predstavljaju jedan od početnih koraka putem kojih se investira u sve segmente razvoja, ulagano je u objekte u kojima funkcionišu saveti ovih jedinica lokalne samouprave. Sedam miliona dinara na teritoriji grada Leskovca je uloženo u izgradnju i adaptaciju 11 objekata mesnih zajednica. Radi održavanja higijene, vredno je pomenuti, sredstva su ulagana u obnovu mehanizacije javnih i javno komunalnih preduzeća. Javno komunalna preduzeća „Komunalac“, „Grdelica“ i „Vodovod“ obnovili su svoju mehanizaciju nabavkom specijalizovanih vozila u ukupnoj vrednosti od 60 miliona dinara. Takođe, obnovljen je i vozni park vatrogasno-spasilačke jedinice sa dva nova namenska vozila u vrednosti od 415 hiljada evra. Ne zanemarujući nijedan segment važan za živote sugrađana Leskovca, ulagalo se i u zdravstvo. Stoga je za sanaciju zgrade službe za infektivne bolesti leskovačke Opšte bolnice, putem Kancelarije za upravljanje javnim ulaganjima, uloženo 42,6 miliona dinara. U naselju Ančiki nikla je nova zgrada, koja je delila ambulantu i savet mesne zajednice. Investicija je vredna 14,7 miliona dinara. Trenutno se izvode radovi na rekonstrukciji glavne zgrade Opšte bolnice Leskovac, vredni 15 miliona evra, a nakon rekonstrukcije ona će biti opremljena aparaturom vrednom 6 miliona evra, što znači ukupno 21 milion evra. Rekonstruisana je i zgrada Centra za socijalni rad. Pored energetske sanacije i radova na uređenju spoljašnjosti i unutrašnjosti ovog objekta postavljeni su i rampa i lift za osobe sa invaliditetom, što je njima omogućeno da prvi put posete ovu ustanovu od njenog otvaranja. Sve navedeno investicija je vredna 44 miliona dinara. Ova institucija otvorila je svoju kancelariju u Grdelici kako bi stanovništvu ovog mesta olakšala pristup uslugama iz oblasti socijalne zaštite. Prosveta se nalazi jako visoko na listi prioriteta leskovačke lokalne samouprave. U hramove znanja leskovačke škole radi poboljšanja uslova u kojima učenici borave uloženo je preko 80 miliona dinara. Prosvetu kao ključni segment razvoja jednog grada prati sport. Ova oblast u Leskovcu doživljava pravi preporod i pored finansiranja sportskih klubova i organizacije za koje je izdvojeno 60 miliona dinara. Značajne sume novca izdvajaju se i za sportsku infrastrukturu. Osnovna škola „Vožd Karađorđe“ nakon tri decenije dobila je savremenu fiskulturnu salu u čiju izgradnju je uloženo 35 miliona dinara. Krov na maloj sali sportsko-rekreativnog centra Dubočica saniran je sa 3,2 miliona. Otvoren je teren sa veštačkom travom. Investicija je vredna 32 miliona dinara. U skorašnjoj poseti predsednika Republike Aleksandra Vučića predsednik je najavio da će u Leskovcu biti izgrađen moderan stadion u koji će biti uloženo 20 miliona evra, otvorena je višenamenska hala „Partizan“, izgrađena sa 70 miliona dinara i opremljena sala „Plavi paviljon“ sa 100.000 evra. Na kraju, stvaranje povoljnih uslova za investiranje u Leskovcu doprinelo je da britanski „Poseidon Group“ odluči da jedan od svojih tržnih centara otvori upravo u gradu na Veternici. Investicijom vrednom oko 10 miliona evra izgrađen je tržni centar koji se sa objektima, parkingom i pomoćnim prostorijama prostire na 16.000 kvadratnih metara. U tom centru radi danas 200 Leskovčana. Rumunska kompanija „Tera Steel“ proširuje svoju proizvodnju otvorivši još jedan pogon vredan šest miliona evra, dok je nemački prodajni lanac „Lidl“ jedan od prvih objekata u Srbiji otvorio baš u Leskovcu. Leskovac je ovoj kompaniji prodao zemljište u vrednosti od 650.000 evra. Pored inostranih investitora i lokalni privrednici širili su svoje proizvodne i prodajne objekte. Otvorena je fabrika za proizvodnja vafla „Vafler“, kompanija „Zlatan trag“ proširila je svoj prodajni lanac marketa, a kompanija „Aman“ je otvorila 33 objekta u Leskovcu. Lokalni investitori zainteresovani su i za leskovačku zelenu zonu, što je rezultiralo da kompanija „Statovac“ u tom delu grada otkupi zemljište vredno 41,5 miliona dinara i da započne izgradnju savremenog distributivnog centra. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Bogatinoviću. Reč ima narodni poslanik Borka Grubor. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pozitivne efekte finansijske konsolidacije koje je učinila naša Vlada na čelu sa tadašnjim premijerom, a sadašnjim predsednikom gospodinom Aleksandrom Vučićem, danas osećaju svi građani naše države. U poslednjih 30 godina u Loznici i Podrinju nije otvorena nijedna nova fabrika, već su postojeće uništene i razorene. Prvi put u istoriji grada dolaze dva velika investitora i gradi se nova budućnost Loznice, zahvaljujući velikom angažovanju našeg predsednika gospodina Aleksandra Vučića, koji je u Loznicu doveo dve velike svetske kompanije, „Mint“ i „Adient“. U razmaku od nepuna dva meseca postavljen je kamen temeljac za izgradnju dve fabrike, 2. aprila za „Mint“, a 31. maja za „Adient“. One su od ključnog značaja za razvoj i opstanak Loznice i Jadra i čitavog Podrinja, jer će obezbediti radna mesta za mlade ljude i tako ih zadržati na svojim ognjištima. „Mint automotiv“ je velika kineska kompanija koja će uložiti sto miliona evra u novu fabriku i zaposliti hiljadu radnika. Ova kompanija je jedan od svetskih lidera u oblasti dizajna, proizvodnje i prodaje kako strukturnih, tako i dekorativnih delova za automobile. Pored navedenog, kompanija je zainteresovana i za investiciju u oblasti hotelijerstva. „Adient“ je američka kompanija za proizvodnju presvlaka i autosedišta. Izgradnja fabrike je u toku i već zapošljava 600 radnika. Po završetku izgradnje fabrike posao treba da dobije ukupno 1.500 radnika. Lokalna samouprava grada Loznice je obezbedila svu potrebnu infrastrukturu za oba ova investitora. Kada se domaćinski posluje, onda se iznađu sredstva i na republičkom i na lokalnom nivou. Tako radi odgovorna Vlada, tako radi naš predsednik, tako radi i naš gradonačelnik Vidoje Petrović. Takođe je u Krupnju pre više od četiri godine, zahvaljujući našem predsedniku, počela sa radom turska kompanija džinsa koja zapošljava oko 160 radnika. Slična fabrika je planirana i u Malom Zvorniku, samo većeg kapaciteta. Pripremni radovi za ovu fabriku su u toku, a zaposliće 400 radnika u naredne dve godine. Od izuzetnog značaja za naš region je planirana izgradnja brze saobraćajnice Loznica-Šabac-Ruma. To će omogućiti ne samo bržu saobraćajnu komunikaciju Podrinja sa ostalim delovima naše zemlje, već i podstrek novim investitorima za ulaganje u grad Loznicu i okolinu. Raduje me najava da će radovi početi u novembru mesecu ove godine, kao i da je pozitivnim rebalansom budžeta za 2019. godinu za ovaj projekat izdvojeno dodatnih 500 miliona dinara. Ulaganje Republike u grad Loznicu ogleda se i u lokalnoj putnoj infrastrukturi kao što je rekonstrukcija ulica Svetog Save, Železničke, kao i ulaza u Banju Koviljaču sa zaobilaznog puta, gde je finansiranje bilo 60% iz budžeta grada, a 40% iz budžeta Republike. Takođe, i sanacija klizišta na valjevskom putu, rekonstrukcija i nadogradnja dečijeg objekta „Bambi“ i rekonstrukcija kursalona u Banji Koviljači. U cilju poboljšanja energetske infrastrukture grade se dve trafostanice u novom naselju Lagator i druga u industrijskoj zoni, a rekonstruiše se trafostanica u Lešnici, izmeštaju se dva dalekovoda u industrijskoj zoni. Što se tiče planiranih investicija, vrlo važan projekat za grad Loznicu je postrojenje za preradu otpadnih voda, čiju izradu dokumentacije za IPA fondove finansira Ministarstvo finansija, Ministarstvo za evropske integracije i Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Takođe, u toku je završna faza pripreme za izradu novog fudbalskog stadiona po UEFA standardima. Projektnu dokumentaciju finansira UNDP, a gradnju stadiona Kancelarija za upravljanje javnim ulaganjima Vlade Republike Srbije. Kao zdravstveni radnik, veoma me raduje poboljšanje uslova za lečenje naših sugrađana u lozničkoj bolnici. U toku je rekonstrukcija tri odeljenja: internog, grudnog i psihijatrijskog. Planirana je izgradnja nove kotlarnice u bolnici i rekonstrukcija hirurško-ginekološkog bloka ukupne površine 9.200 m2. Sve ovo, uz najavljeno povećanje plata u zdravstvu i svim drugim javnim sektorima, svakako će uticati na kvalitet zdravstvenih usluga svim našim pacijentima, kao i na smanjenje odliva medicinskog kadra. Zaista, Lozničani imaju na čemu da budu zahvalni i našoj Vladi i resornim ministarstvima i lokalnoj samoupravi, a najviše našem predsedniku gospodinu Aleksandru Vučiću, čijom zaslugom je sve ovo i pokrenuto. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Svetlana Nikolić Pavlović.
Zahvaljujem. Poštovani ministre Nedimoviću sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas još jedan set veoma važnih predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, otvorenim investicionim fondovima sa javnom ponudom i o alternativnim investicionim fondovima. Nacrt zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita ima za cilj da zaštiti depozite fizičkih lica, preduzetnika, mikro, malih i srednjih pravnih lica u slučaju stečaja i likvidacije banke i radi očuvanja stabilnosti finansijskog sistema. Najvažnija novina u zakonu je da ubuduće banke plaćaju premiju na osnovu nivoa rizika. Banke u Srbiji koje su sklonije rizičnijem poslovanju plaćaće premiju po višoj stopi u odnosu na banke sa nižim faktorom rizika. Predloženim izmenama i dopunama zakona, Vlada nastoji da u uslovima stabilnosti finansijskog sistema ovaj sistem dodatno uskladi sa međunarodnom praksom i standardima, kao i pravnim tekovinama EU. Što se tiče Zakona o investicionim fondovima, oni treba da pruže veći stepen sigurnosti kako potencijalnim investitorima iz inostranstva, tako i domaćim potencijalnim investitorima. Navedenim zakonima se harmonizuje domaći pravni okvir sa propisima EU u okviru Poglavlja 9 – finansijske usluge, odnosno pružaju se mogućnosti za pristup dodatnim izvorima finansiranja za dalji razvoj svih privrednih subjekata. Poštovane kolege narodni poslanici, sva ova tri predloga zakona imaju za cilj da se krovnim zakonom o budžetu Republike Srbije za 2020. godinu stvore realne pretpostavke za još veći rast BDP. Srbija je u 2018. godini imala realan rast BDP od 4,4%, koji je nominalno bio veći za 6,6% nego u 2017. godini. Očekuje se da Srbija u 2019. godini dostigne planirani realni rast BDP od 3,5%. U narednim godinama očekuje se da na realnim i održivim osnovama rast BDP bude 5% i više. Poštovani građani, u situaciji smo da posle pet godina po prvi put zbog viška, a ne zbog manjka prihoda u državnoj kasi donesemo pozitivan rebalans budžeta Republike Srbije za 2019. godinu. U prvih osam meseci ove godine suficit budžeta je bio 46,6 miliona dinara. To je omogućilo Vladi da predloži Skupštini Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2019. godinu. Usvajanjem zakona omogućava se povećanje životnog standarda naših građana, omogućavaju se i veća ulaganja u kapitalne infrastrukturne investicije. Na taj način, pored povećanja standarda građana, Vlada stvara uslove i za otvaranje novih radnih mesta i ubrzani rast BDP. Ono o čemu se posebno vodi računa je nezaposlenost mladih, jer je u okviru 10,3% ukupno nezaposlenih, nezaposlenost mladih i dalje relativno visoka 24,4%. Naša Vlada je zbog toga pripremila posebne mere za podsticanje zaposlenosti mladih, koje će ova Skupština da usvoji do kraja godine. Ostvareni suficit budžeta rebalansom budžeta će biti raspoređen na povećanje plata, pomoć penzionerima, pomoć dužnicima za kredite u švajcarskim francima i kapitalne infrastrukturne investicije. Kada je reč o povećanju plata, zahvaljujući domaćinskom i ekonomičnom odnosu prema novcu, pored povećanja minimalne cene rade, Vlada je obezbedila uslove i za povećanje plata i penzija. Predviđeno je da od 1. novembra ove godine plate u javnom sektoru budu povećane od 8% do 15%. Najveće povećanje plata je predviđeno za medicinske sestre i tehničare, od 15%. Lekari i zaposleni u ustanovama nauke i kulture dobiće povećanje od 10%. Prosvetni radnici, sudije, tužioci, zaposleni u sudovima i tužilaštvima, zaposleni u ustanovama socijalne zaštite, pripadnici bezbednosnih službi dobiće povećanje plata od 9%. Zaposleni u državnoj upravi, policiji, carini i poreskoj upravi dobiće povećanje plata u iznosu od 8%. Prosečna plata u Srbiji će do decembra dostići 500 evra. Kada je reč o pomoći penzionerima, oni će početkom decembra dobiti jednokratnu pomoć od 5.000 dinara, a od 1. januara 2020. godine penzije će biti uvećane po švajcarskom modelu između 5,1 i 5,5%. Za te svrhe rebalansom budžeta je predviđeno da se izdvoji oko 8,5 milijardi dinara. Kada je reč o pomoći dužnicima za kredite u švajcarskim francima, Vlada nije želela da ignoriše probleme građana koje je bivša vlast podsticala da uzimaju te kredite. Rebalansom budžeta predviđena su izdvajanja za dužnike u francima i do sada je oko 90% dužnika, njih ukupno 15.734 konvertovalo kredit u evre. Kada je reč o kapitalnim infrastrukturnim investicijama, autoputevi će biti prioritet. Višak novca u budžetu biće upotrebljen i za izgradnju autoputeva, a najviše, oko 14 milijardi dinara za Moravski koridor, koji će spajati Koridore 10 i 11. U planu je i obnova 5.000 kilometara lokalnih puteva. Za te svrhe opredeljeno je oko 900 miliona evra. U planu je izgradnja vodovodne i kanalizacione mreže u svim lokalnim samoupravama gde je to potrebno. Za te svrhe lokalnim samoupravama je opredeljeno oko 2,5 milijardi evra. Sve ovo su rezultati koje neko može da voli ili ne, ali ne možemo a da ne priznamo da se neke najbitnije stvari svakodnevno menjaju na bolje, i to, pre svega, zahvaljujući tome što su Vlada Republike Srbije, Ministarstvo finansija, NBS odlično radile svoj posao u interesu svih građana Srbije. Godine 2013. javni dug je bio 79% BDP, a 2019. godine javni dug je manji od 51% BDP, s tim da i dalje raste BDP, što je pozitivna stopa rasta, a to se zove ekonomski razvoj. Poštovani građani, želim da vas još jednom podsetim, zahvaljujući investicijama, fiskalnoj i monetarnoj politici, odgovornom radu cele Vlade i predsednika Aleksandra Vučića, privredni rast Srbije u trećem kvartalu je iznosio 4%, što nam garantuje da će na kraju godine doći do predviđenih 3,5%, a što je treća godina za redom sa suficitom budžeta Republike Srbije. Kako su svi ovi predlozi zakona izrazito razvojni, poslanički klub SNS će u danu za glasanje glasati za sve ove predložene zakone. Zahvaljujem.
Hvala. Sada reč ima Andrijana Avramov.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovani građani, danas je pred nama, između ostalog, i Predlog zakona o otvorenim investicionim fondovima. Zapravo, investicioni fondovi su institucije kolektivnog investiranja, u okviru kojih se prikupljaju novčana sredstva i ulažu različite vrste imovine, u skladu sa investicionom politikom. Pohvalila bih današnji predlog navedenog zakona, čija je osnovna delatnost organizovanje i upravljanje otvorenim investicionim fondovima sa javnom ponudom, iz razloga što je navedeni predlog zakona pomno analiziran u smislu usklađenosti sa međunarodnim standardima i direktivama i potrebama prakse. Važno je napomenuti da je uz radnu grupu svoje mišljenje i podršku dalo, osim Ministarstva finansija, kabinet predsednika Vlade, Ministarstvo privrede, Narodna banka Srbije, Komisija za hartije od vrednosti, Poreska uprava, Beogradska berza, Privredna komora Srbije, Udruženje banaka Srbije, strani konsultanti, Savet stranih investitora i organizacija USAID. Predložene odredbe se takođe tiču i veće zaštite investitora, koje će dodatno stimulisati i osnivanje novih društava za upravljanje investicionih fondova, što će svakako podstaći i tržišnu konkurenciju. Ovim pooštrenim zakonom zapravo mi vraćamo poverenje investitora u domaće tržište kapitala, zbog veće transparentnosti poslovanja društava za upravljanje i samim tim dalji razvoj tržišta. Ulaganjem sredstava u investicioni fond omogućen je jednostavan pristup tržištu kapitala, a prinos koji se može ostvariti ulaganjem jeste obično viši nego prinos koji bi ostvarili nekim konvencionalnim oblikom štednje. Navedeni zakon sadrži jasne i konkretne doprinose, što se očekuje i od osnivača društava za upravljanje investicionih fondova, prema njihovoj sposobnosti i snazi, a najvažnije od svega jeste i poštovanje pravila koja su postavljena ovim zakonom. Svi navedeni predlozi zakona proteklih dana su vezani za poboljšanje i upravljanje finansijama. Zahvaljujući rebalansu budžeta koji radimo isključivo zahvaljujući suficitu u budžetu Republike Srbije, što je zapravo dokaz da naš predsednik ispisuje važno poglavlje, kako u prethodnim godinama, tako i u pogledu budućnosti našeg naroda. Naša Srbija se brzo budi i razvija. Imamo znatan oporavak u prerađivačkoj industriji, rast privatne potrošnje, kao indikator povećanja životnog standarda, promet u trgovini, a istovremeno i veliki rast turističkog prometa. Zatim, porast u sektoru građevinarstva, nove investicije, porast u obimu saobraćajnih usluga, intenzivno finansiranje privatnog sektora, prirodni rast udružen sa povoljnim investicionim ambijentom, novootvorene i proširene proizvodne kapacitete, što donosi rast spoljnotrgovinske razmene. Želim da kažem da srpska privreda nastavlja poboljšanje i finansijsko unapređenje zahvaljujući finansijskoj ravnoteži, u veoma kratkom roku, a u prilog tome jeste uspostavljena i očuvana finansijska stabilnost, smanjenje javnog duga, prepolovljena nezaposlenost i niska i stabilna inflacija. Srbija danas nije prezadužena zemlja, što je zaključak i MMF i Svetske banke. Naš patriotski interes, ljubav prema Srbiji i interes našeg naroda ispred nas samih jeste pokazatelj da smo uspeli da uspostavimo stabilan i miran red, što i jeste bio glavni cilj SNS, na čelu sa našim predsednikom, gospodinom Aleksandrom Vučićem. Naime, predviđeno je da će Srbija početkom naredne godine, a na osnovu dosadašnjih rezultata, biti zemlja sa najboljim ekonomskim položajem na zapadnom Balkanu. Imajući u vidu pozitivne fiskalne rezultate, Vlada je ukinula smanjenje penzija i došlo je do znatnog povećanja istih, kao što smo i obećali. Imamo i povećanje plata u oblasti zdravstva, prosvete, kulture i zaposlenih u državnim institucijama. Zahvaljujući stabilnoj ekonomskoj situaciji, Srbija je privukla 2,3 milijarde evra direktnih stranih investicija, stopa nezaposlenosti je 10,3%, čuveni smo po izlazu softvera i unapredili smo i izgradili auto-puteve, mostove, fabrike, bolnice, škole i imamo pokazatelje da idemo napred, jer se nikada više nije gradilo i radilo u našoj Srbiji. Podsetiću poštovane građane da je za vreme Vlade Mirka Cvetkovića i tadašnje DS, na čelu sa Draganom Đilasom, Vlada bila najzaduženija i javni dug je tada iznosio 24,8 milijardi evra. Ekonomisti su tada utvrdili da su tadašnji premijer Cvetković i tadašnji gradonačelnik, gospodin Đilas, gradonačelnik Beograda, zaduživali građane u iznosu od 4,7 miliona dnevno. Tragična 2008. godina je umesto boljitka za naše građane donela početak skoka javnog duga. Tada su primenjivane populističke mere da bi se kupili glasovi, tako što je došlo do vanrednih povećanja penzija, bilo je i mnogo popustljivosti u javnim preduzećima koja su isplaćivala ogromne plate zaposlenima, a istovremeno smo kao država padali u dugove koje je potom demokratski režim pretvarao u javni dug Srbije. Godine 2009. stope privrednog rasta gotovo da nije ni bilo. Dakle, došlo je do slabljenja privrede, a izdaci za budžet su ostali potpuno isti, pa je navedena razlika prouzrokovali veliko zaduživanje Republike Srbije. Podsetiću, takođe, da su kamatne stope, vezano za to zaduživanje, bile izuzetno visoke, u iznosu od 7,5%. Stopa nezaposlenosti za vreme vladavine DS iznosila je 25,9%. Gradska vlast je na čelu sa gospodinom Đilasom uzimala takođe i kredite za otpuštanje viška radnika, jer su usled velike prezaduženosti, a zarad kupovine glasova, doveli Srbiju do ivice bankrota. Racionalizacija ovakvih mera nije bila urađena u skladu sa zakonom. Nisu se poštovala merila prilikom utvrđivanja tehnoloških viškova, pa su otpuštene radnike na osnovu legitimnih sudskih presuda morali zasluženi da vraćaju na posao. Dakle, njihova neuspela racionalizacija, nezakonito otpuštanje ljudi i nepravilna raspodela finansija je građane Republike Srbije dovela do uništenja. Postoji pregršt primera kako je uništavana naša Srbija, i to na štetu svih nas. Morali smo da se suočimo sa veoma teškim i nepopulističkim reformama, jer je Srbija dovedena bukvalno do ivice bankrota i propasti. Ali danas, znači, važno je reći, i prethodnih godina, više nemamo takvih problema sa finansijama. Naš predsednik, gospodin Aleksandar Vučić, nema 500 miliona kao gospodin Đilas, ali ima najveće bogatstvo, a to je odličan rejting i razvitak naše zemlje i najvažnije što ima podršku i poverenje naših građana, i to zahvaljujući isključivo delima koja svi vidimo, a ne praznim obećanjima. Uz pojačane zajedničke napore mi uz naš narod proširujemo i razrađujemo postojeći program i sve ono što smo mi obećali. Lečili smo rane naše Srbije jer smo je tako zatekli, ali naša mala zemlja je uspela da prosperira i da se razvija. Svesni smo da je vreme od najveće važnosti i ozbiljno smo se suočili sa izazovom koji je i dalje pred nama. Naš predsednik je odlučan u poštovanju datih obećanja, jer zna šta ona znače i šta bi mogla značiti u budućnosti. Kao narodni poslanik moram da kažem da sam ponosna na Srbiju koja raste u miru, bezbedna i sigurna. U našoj Srbiji želim da nam deca odrastaju, da sa našim građanima i našom decom nastavimo da gradimo budućnost Srbije. S obzirom da nam predstoje izbori 6. oktobra, odnosno u nedelju, na našem Kosovu i Metohiji, neka svaka zemlja zna, bez obzira na to da li nam želi dobro, da ćemo snositi svaki teret, suočiti se sa svakom teškoćom, da sačuvamo i odbranimo mir i stabilnost srpskog naroda, kako bismo osigurali opstanak i ostanak srpskog naroda na KiM. Niste sami, vi ste deo naše zajedničke Srbije i ovim putem pozivam, naravno, sve naše Srbe sa KiM i raseljena lica sa pravom na glasanje da izađu i podrže našu Srpsku listu. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem, koleginice Avramov. Po Poslovniku, narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite, kolega Marinkoviću.
Hvala. Uvaženi potpredsedniče Milićeviću, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, iskoristio bih priliko po Poslovniku da se, takođe, pridržim, u ime poslaničke grupe SDPS, mojim kolegama i prethodnim govornicima u inicijativi i apelu da naši građani, prvenstveno Srbi na KiM, ali i svi oni koji su lojalni građani Republike Srbije, pri tome mislim najviše na Rome, Aškalije, Egipćane i sve one lojalne, Albance, da 6. oktobar iskoriste na taj način što će svi glasati saborno, što će svi glasati za Republiku Srbiju, što će svi glasati sa Srpsku listu na izborima koji se održavaju 6. oktobra na KiM. Naš narod na KiM očekuje, kao što je to bilo, nažalost, i prethodnih 20 godina, puno izazova u narednom periodu. Mene raduje, iskreno, ova sabornost koju smo svi pokazali u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Raduje me ta sabornost kada su u pitanju ključna nacionalna pitanja, kao što je održanje i očuvanje Republike Srpske i kao što je beskompromisna i bespoštedna borba našeg naroda za očuvanje našeg teritorijalnog integriteta i suvereniteta na KiM. Ono što je jako važno da naznačim, to je velika diplomatska ofanziva predsednika Aleksandra Vučića koju sprovodi u prethodnih godina. Ona je urodila u mnogim slučajevima plodom. Mnoge zemlje širom zemaljske kugle, i tu se vidi da jedna žestoka borba može da dovede do velikog rezultata, da su one ili promenile svoj stav kada je u pitanju jednostrano proglašena nezavisnost KiM, a da neke intenzivno razmišljaju o tome. To znači da borba za svoju zemlju, to znači da patriotizam, to znači da borba za svoju teritoriju i svoj narod, nikada ne može da je bude dovoljno i to je ono što ćemo mi raditi i naravno, slediti našeg predsednika 24 časa dnevno i u svim ovim izazovima i onome što nas očekuje, kada je u pitanju KiM. Investiraćemo tamo, ulagaćemo u ekonomiju, ulagaćemo u trgovinu, ulagaćemo u infrastrukturu i naravno, borićemo se svi, i ovde u parlamentu i predsednik Republike i svi u Vladi Republike Srbije, nadam se, svi poslanici u našoj Skupštini za naše KiM. Živela Srbija! Živelo Kosovo i Metohija! Živeo srpski narod na KiM!
Zahvaljujem, kolega Marinkoviću, ali obzirom da ste se pozvali na povredu Poslovnika, ja moram da vas pitam – da li želite da se u Danu za glasanje Narodna skupština izjasni o ukazanoj povredi? Zahvaljujem. (Ne.) Reč ima narodna poslanica Desanka Repac. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem. Pozdravljam gospodina ministra sa saradnicima, poštovane kolege poslanike i sve građane Srbije. Danas raspravljamo o trećem setu ekonomskih zakona. Da bi Srbija rasla i razvijala se neophodne su investicije. Investicioni fondovi jedan su od ključnih oblika prilagođavanja, kako domaćeg, tako i stranog kapitala. Republika Srbija je lider u ovom delu Evrope u privlačenju stranog kapitala. Napredan razvoj ekonomije Republike Srbije je istovremeno i nezamisliv bez razvoja društva, pre svega bez razvoja obrazovanja i zdravlja. Prema definiciji Zakona o investicionim fondovima, investicioni fondovi su institucije kolektivnog investiranja u okviru kojih se prikupljaju i ulažu novčana sredstva u različite imovine sa ciljem ostvarenjem prihoda i smanjenja rizičnih izlaganja, a prema slobodnom tumačenju investicioni fondovi su alternativa između štednje u banci i investiranja, tj. aktivna štednja ili pasivno investiranje. Razlozi za donošenje ovog zakona o investicionim fondovima su brojni, ja ću samo istaći dva najvažnija. Prvi je unapređenje i razvoj tržišta kapitala, što će kao posledica doprineti razvoju ekonomije Republike Srbije i drugi kao proces pridruživanja Republike Srbije EU. Prvi zakon je stupio na snagu 2006. godine. Tada je stvoren temelj za osnivanje i funkcionisanje investicionih fondova kao novog oblika investitora na tržištu kapitala u Republici Srbiji. Zakon se menjao zbog uslova globalne finansijske krize, prvi put 2011. godine, poslednji put 2014. godine, kada se usklađivao terminološki i preciznije regulisao u skladu sa Evropskim propisima, što je dobro za strane investitore. Poslanička grupa SNS pozdravlja, podržava i glasaće za sve zakone koji su ekonomski osnažili i osnažuju Republiku Srbiju. Gospodine ministre, svi ovi zakoni su vam utemeljeni, profesionalno urađeni, detaljno razrađeni. Oni podižu, razvijaju, prenose nove tehnologije, informacije i standarde. Ekonomska osnaženost Republike Srbije sa BDP 4,4%, nezaposlenost 10,3%, suficit u budžetu Srbije podigli su jako nivo zdravstva u Republici Srbiji. Godine 2019, 17. septembra ministar zdravlja, gospodin Zlatibor Lončar se sastao u sedištu Svetske zdravstvene organizacije u Kopenhagenu sa novoizabranim direktorom, dr Hausom Klugeom. Tada je dr Kluge ponudio ministru Lončaru, odnosno Ministarstvu Republike Srbije da ima svog predstavnika u bordu direktora ove organizacije. To je prvi put da Srbija i naš zdravstveni sistem dobijaju ovako pozicionirano mesto u Svetskoj zdravstvenoj organizaciji i još jedna potvrda za rezultate koje je naša zemlja ostvarila poslednje godine na polju reformi. Zahvaljujući viziji koju Vlada ima po pitanju investiranja u zdravstvo, srpsko zdravstvo se nalazi na 18. mestu od 35 zemalja Evrope. Mi smo ispred 14 zemalja EU. U srpsko zdravstvo je jako puno investirano. Mi smo najbolji u regionu u 2018. godini. Jako puno je investirano u opremu, naročito za zračnu terapiju, za uvođenje elektronskog recepta, smanjenje upotrebe antibiotika, ulaganje u opremu, u lekarski kadar, u izgradnju kliničkih centara koji su pobrojani mnogo puta, neću ih ponavljati, u hiljadu sanitetskih vozila. Spasili smo 64. života od nove godine do današnjeg dana, transplantacijom. Elektronski recept koji je prvi put ispisan bio je 63 miliona. Više novca za retke bolesti je od kada je došla SNS, od 2012. godine. Za te retke bolesti bilo je izdvojeno 130 miliona, a danas država izdvaja 20 puta više. Izgrađena je Onkologija 2, kupljen je „iks“ i „gama“ nož. Rekonstrukcija KCS, dobija novi Urgentni centar, 20 operacionih sala i 500 bolesničkih soba. U 2018. godini u inostranstvo su poslata na lečenje deca koje je plaćeno 300 miliona dinara. To je išlo u okviru budžetskog fonda. Za protekle četiri godine, u Republici Srbiji budžetski fond je uputio 200 dece i platio 23 miliona evra za njihovo lečenje. Od 2012. godine, kada je SNS došla na vlast, srpska Vlada je dala 8.000 specijalizacija, jer su demokratske vlade prekinule davanje specijalizacija, što je bio negativan trend u zdravstvu. Godine 2018. je posao dobilo 160 najboljih lekara, 4.000 je zaposleno zdravstvenih radnika i 1.509 specijalizacija samo prošle godine. Ja na kraju moram da izrazim veliko zadovoljstvo što Vlada, Ministarstvo zdrava, finansija, odvajaju povećanje plata za medicinske sestre, lekare, uopšte za zdravstveno osoblje. Ovo je odlična vest za državu da je došla u situaciju da može da poveća plate. Povećanja su iz onoga što je zarađeno i bez zaduživanja nepovoljnim kreditima. To je jako bitno, to pokazuje kako zemlju vodi predsednik Aleksandar Vučić, sedmi predsednik Republike Srbije, naša sreća. Neko je morao da počne da iskoristi, da napravi skok preko provalije, da napravi zalet u budućnost i da da sve za sutrašnjost ove zemlje, divne i prelepe. Veliko hvala predsedniku Aleksandru Vučiću i Vladi na ovakvoj Srbiji, koja je od jedne siromašne zemlje, koja je bila pred bankrotom, proglašena za zemlju koja ima najviše direktnih stranih investicija pa broju stanovnika. Hvala vam.
Zahvaljujem, koleginice Repac. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, možda izgleda izlaženje iz teme današnji poziv mojih kolega narodnih poslanika da se svi građani koji su sa teritorije KiM, zaista krajnje odgovorno za ovaj vikend upute, ukoliko ne žive na teritoriji KiM, na biračka mesta, predstavlja neko skretanje pažnje, ili možda izlaženje iz današnje teme, a ja ću vam reći da tu postoji uska veza. Upravo zato što mi razgovaramo o otvaranju novih ekonomskih mogućnosti da Srbija krene putem rasta od 7%, kako postoje mogućnosti, kako je Svetska banka projektovala, upravo time što je jednom ozbiljnom, odgovornom politikom i Aleksandra Vučića i Vlade Republike Srbije, zaista pitanje rešavanja odnosa Beograda i Prištine. Namerno govorim Beograda i Prištine, u stvari, jedan put kojim je Srbija išla od 2012. godine, kada je preuzela odgovornost za vođenje države. Ako bih rekla da 2013. godine sve države članice EU, pa čak i one države velikih sila istoka i zapada su uvek prvo govorili da ekonomski rast i razvoj i naša kompletna ekonomska situacija zemlje zavisi od toga kako se mi postavimo u odnosu na stanje na KiM, u odnosu na pregovore Beograda i Prištine. Onda je potpuno jasno zašto danas, pre svega imamo ovakve ekonomske rezultate i zašto smo u mogućnosti da imamo investicije i u opštinama na teritoriji KiM. Zato je važno da odgovornost svih građana, koji imaju mogućnost da glasaju na izborima 6. oktobra, zaista to pravo iskoriste i tu odgovornost zaista shvate kao jedan imperativ Republike Srbije. Zašto ovo govorim? Zato što veliki broj građana sa teritorije KiM žive van teritorije KiM, i vrlo je važno da se oni jednostavno upute na biračka mesta. To je negde, mislim, poziv mojih kolega, jer to i nije samo poziv Republike Srbije, to je poziv za naša buduća pokolenja, jer dok god ima Srba na teritoriji KiM, tada možemo da govorimo o tome da mi možemo kao država da se nalazimo na teritoriji, kompletnoj teritoriji KiM i da jednostavno mi imamo očuvanje teritorijalnog integriteta kao Republika Srbija. Današnji set zakona je u stvari treća faza kompletno ove sednice gde jesu u fokusu ekonomija i finansije, ali kada pogledate budžet Kancelarije KiM, kada pogledate veličinu investicija koje Republika Srbija dala ovim opština u kojima su predsednici opština građani Republike Srbije i KiM, onda shvatate koliko je važno investirati u objekte, u ljude, u nova radna mesta i u tim opštinama. Današnja tema inače su i Zakon o investicionim fondovima, znači otvoreni fond sa javnom ponudom, zatim alternativni fondovi, kao i deo koji se odnosi na Zakon o osiguranju depozita. Ono što je važno reći, da mi po prvi put sada suštinski menjamo način na koje će funkcionisati tržište kapitala. Ovim se otvaraju mnoge mogućnosti za jačanje privrede. Srbija mora da pređe u ekonomiju koja će imati visoke stope rasta, i dalje kreiramo nove poslovne prilike, ne samo za strane investitore, nego pre svega i za domaće investitore. Ovim mi suštinski, pogotovo kada su u pitanju otvoreni fondovi, govorimo o tome da kupovina tih investicionih jedinica može biti i u dinarima i u devizama, i govorimo o tome da su jednostavno te jedinice jedan prenosivi finansijski instrument sa kojim mi imamo mogućnost posebne forme krovnih investicionih fondova, koji mogu da objedinjavaju pojedinačne investicione fondove, što je jako važno zbog ovakve dostupnosti finansijskih sredstava kroz te fondove. Važno je reći da ovakav model može da bude jedan od načina kako i za privatni, tako i za javni sektor, dok o zakonu koji govori o alternativnim fondovima, isključivo negde dajemo veliku podršku malim i srednjim preduzećima, kao i fizičkim licima, kada je u pitanju privatni sektor, čime suštinski dajemo mogućnost zaista da to tržište kapitala, odnosno hartija od vrednosti, funkcioniše na potpuno drugačiji način nego do sada. Ono što je važno, rekli smo da je Poglavlje devet - finansijske usluge, u pregovorima sa EU nam daje mogućnost da uskladimo zakone, da budemo prepoznatljivi za investicije, ne samo za zemlje članice EU, nego za sve one koji imaju vrlo jake ekonomije, a koje prepoznaju recimo finansijske usluge na ovaj način i onda će naravno kroz takav vid mogućnosti pre doći ovde i investirati, nego kod nekih zemalja koje su nam u komšiluku, a koje jednostavno nemaju ovakvu mogućnost. Prema tome, Republika Srbija danas ima mogućnost da sa donošenjem ovakvih zakona u Skupštini Republike Srbije zaista krene jednim novim investicionim ciklusom u susret novim stranim i domaćim investicijama, na jedan potpuno moderan, nov način i čime suštinski mi, ne samo da imamo potpuno opravdanje za ovakav rebalans budžeta, koji je već četvrta godina u suficitu, već imamo mogućnost da u budućnosti zaista imamo te visoke stope rasta o kojima govorimo i idemo rame uz rame sa najrazvijenijim ekonomijama. Taj put jednostavno mora da ima svoje osnove, a te osnove su upravo ovi zakoni i, nadam se gospodine ministre, da ste došli sa sastanka sa MMF-om sa lepim vestima, da jednostavno MMF podržava i ovakav rebalans budžeta i ove rezultate koje je Srbija do sada postigla. Naravno, u danu za glasanje, za ovaj set zakona koji se odnosi i na investicione fondove i na Zakon o osiguranju depozita, podržaćemo svi narodni poslanici SNS. Hvala.
Reč ima Studenka Kovačević. Izvolite, koleginice Kovačević.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, uvaženi građani Srbije, finansijska tržišta kao mesta na kojima se susreću subjekti koji imaju višak finansijskih sredstava i privredni subjekti kojima nedostaju finansijska sredstva, povezuju dve značajne makro-ekonomske kategorije štednju i investicije. Tu se susreću ponuda i tražnja i kao takva, finansijska tržišta su najznačajniji deo ukupnog ekonomskog i finansijskog sistema svake zemlje. Finansijska tržišta imaju veliki značaj za razvoj proizvodnje i za povećanje društvenog proizvoda. Investicioni fondovi su institucije kolektivnog ulaganja onih koji imaju višak sredstava, a radi sticanja dobiti, odnosno zarade, sa druge strane, taj kapital odnosno imovina fonda na raspolaganju je onima kojima je u određenom trenutku potreban finansijski instrument za dalje aktivnosti. Sve ovo zajedno čini finansijski sistem, a njegova razvijenost upravo zavisi od razvijenosti njegovih elemenata. Godine 2012, kada je SNS preuzela odgovornost za Srbiju i srpsku ekonomiju, indikatori i parametri srpske ekonomije bili su toliko loši da se nije mogla videti ni najmanja mogućnost za spas. To je dovelo do odluke da se krene u teške reforme i mere fiskalne konsolidacije. Mnogo mera je moralo biti preduzeto da bi se dostigla današnja stabilnost. Samo inflacija je tada iznosila 11%, danas inflacija iznosi od 1,5 do 2% i imamo stabilan kurs dinara u kontinuitetu. Ovih dana radimo rebalans budžeta zbog suficita od 46,6 milijardi dinara. Ovaj višak novca u budžetu usmeren je na javnu i na investicionu potrošnju, odnosno na povećanje plata, na isplate penzionerima, na izgradnju puta Pojate–Preljina, kao i ulaganja u odbranu. U Srbiji je stvoren vrlo atraktivan privredni ambijent, a lideri smo u privlačenju stranih direktnih investicija. Šta su donele te investicije? Donele su radna mesta, nezaposlenost je drastično pala, zapravo nikada nije bila niža i iznosi svega 10%, najviši stepen radnog angažovanja postignut je kod dve najosetljivije kategorije, a to su mladi i žene. Kada govorimo o mladima, najveći rast izvoza beleži IT sektor, koji je veći za čak 30%, to su mladi umovi Srbije koji su ostali u svojoj zemlji i ovde žive od svog znanja i rada. Rast ukupnog izvoza nam tek predstoji. To što je uvoz nešto veći u prvoj polovini godine, direktna je posledica novih investicija. Struktura uvoza pokazuje da se uvoze u najvećoj meri mašine, oprema i sirovine koje su potrebne za proizvodni ciklus koji će po svom završetku, naravno, rezultirati povećanim izvozom. Ovi investicioni fondovi mogu se koristiti za nove privredne poduhvate i time dodatno uticati na rast i razvoj. Kada govorimo o izborima na Kosovu i Metohiji u nedelju, naravno, apsolutna podrška Srpskoj listi i sa moje strane. Svaki iskreni patriota zna da je jako važno da Srpska lista osvoji 10 mandata i pozivam sve Srbe na jedinstveno poverenje i glas za Srpsku listu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Đokić. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem, predsedavajući. Nije loše, rekao bih, da je i preporučljivo da se u svakoj prilici, svakog dana, a obavezno pre svake ovakve diskusije podsećamo činjenice o tome šta smo nasledili od prethodnog režima, a gde se danas nalazimo i kakve smo uspehe postigli. Nije loše, najpre zbog onih koji neosnovano kritikuju svaki potez Aleksandra Vučića, SNS i ove Vlade i negiraju naše rezultate kakve ti žuti lopovi nisu mogli ni da sanjaju čak ni u svojim najlepšim snovima. Rezultate nismo postigli pričom, već teškim mukotrpnim radom, naprezanjima, odricanjima, a pre svega radom danonoćnim, svakodnevnim radom, baš onako kako nas je svojim ličnim primerom učio predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić i kako nas svakodnevno i dalje uči. Dakle, kao što je ministar Siniša Mali ovih dana više puta rekao, nasledili smo po svim merljivim ekonomskim parametrima državu gotovo pred bankrotom, sa razorenom ekonomijom, uništenom privredom, uništenim, ugašenim preduzećima, ogromnim brojem otpuštenih radnika, potpuno zapuštenom infrastrukturom, besperspektivnom sredinom od koje su bežali svi potencijalni investitori, dok su istovremeno džepovi žutih tajkuna i lopova bili puni para. Kao što reče ministar Siniša Mali, dozvolite da citiram: „Ponosni smo jer smo za kratko vreme uspeli da se iščupamo iz kandži neodgovornog i lopovskog postupanja prema javnim finansijama. Naši rezultati im očigledno smetaju, jer uspeli smo da izađemo iz tog pajtaškog haosa. Sada umesto prazne kase imamo treću godinu zaredom višak u budžetu koji ćemo iskoristiti za povećanje plata i penzija i za kapitalne investicije, a oni su o tome mogli samo da sanjaju. U stvari, diskutabilno je da li su uopšte o tome sanjali, imajući u vidu ono što su ostavili“. Zato, da svima bude potpuno jasno, naglašavam – već treću godinu zaredom imamo višak u budžetu, višak a ne manjak. Svakom srpskom domaćinu potpuno je jasno da imamo zaradu, da imamo dobitak, a ne gubitak. Samo onima koji su i dalje okupljeni oko žutog tajkuna Dragana Đilasa to nije jasno, ili ne žele da vide. Žalim ih, jer i oni su za žaljenje. Dakle, ne zadužujemo se u novim kreditima, kao što su to oni nekad radili, obično pred izbore, da bi povećali penzije i kupovali glasove penzionera, već raspolažemo viškom u budžetu, koji smo pošteno zaradili. Taj višak, tu zaradu, taj dobitak mi rebalansom budžeta sada delimo za povećanje plata, povećanje penzija i za kapitalne investicije. Razlika između njih i nas je ogromna, toliko o tome. Ovih dana posebno me je obradovala vest da je kompanija „Google“ omogućila korišćenje svoje trgovinske platforme „Google Merchant Account“ na „Google Play Store“, tj. „Google“ prodavnici za područje Srbije, čime su otvorena vrata za IT firme iz naše zemlje da mogu širom sveta da ponude i naplaćuju svoje proizvode i servise namenjene za mobilnu telefoniju, prenosne platforme i IKT industriju. Činjenica na koju moramo biti ponosni je da IKT sektor iz godine u godinu beleži najviši rast izvoza u odnosu na sve grane privrede. Očekuje se da će izvoz IKT proizvoda u 2019. godini dostići 1,5 milijardu evra. Tome su svakako doprineli posebni podsticaji za ulaganje u razvoj intelektualne svojine, tako što se profit od prihoda od intelektualne svojine oporezuje po poreskoj stopi od 3%, umesto standardnih 15%. Ove mere i podsticaji koji su na snazi od 1. januara ove godine za rezultat imaju činjenicu da je Srbija na taj način bez dileme postala jedna od najkonkurentnijih zemalja u toj oblasti. Donošenjem ovih zakona o kojima danas raspravljamo dodatno ćemo pospešiti porast investicija u najprofitabilniju i najbrže rastuću izvoznu delatnost u Srbiji, kao što je IKT sektor, a time povećati izvoz roba i usluga, a to je najbolji način sveukupnog privrednog rasta i podizanja društvenog standarda na viši nivo, što će osetiti svi slojevi društva i stanovništva. Naravno, kao što neko od prethodnih govornika reče, volim i ja i ajvar i kajmak i čvarke i peglanu kobasicu i vino i rakiju i svu zdravu srpsku hranu i ponosim se njome. Radujem se što se donošenjem ovih zakona otvara dodatna mogućnost da investitori počnu da ulažu, recimo, i u proizvodnju i promet naše zdrave hrane i pića, ako u tome vide šansu, a to će svakako moći preko otvorenih ili alternativnih investicionih fondova. Smatram da su predloženi zakoni, Zakon o otvorenim investicionim fondovima sa javnom ponudom i Zakon o alternativnim investicionim fondovima, prihvatljivi i predlažem da ih usvojimo. Time ćemo obezbediti intenzivnije trgovanje, kao i pružanje veće sigurnosti stranim investitorima, dok će domaće tržište biti atraktivnije za strana ulaganja. Obezbedićemo uslove koji mogu da privuku veći broj učesnika na tržištu, ali obezbedićemo i bolji pristup dodatnim, odnosno alternativnim izvorima finansiranja za mikro, mala i srednja preduzeća. Istovremeno, u smislu dalje harmonizacije domaćih propisa sa propisima EU, ispunićemo obaveze u okviru pregovaračkog poglavlja 9, koje se odnosi na finansijske usluge. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, predloženim izmenama i dopunama uvodimo pristup koji je pravedniji i dominantniji u međunarodnoj praksi i regulativi. To je moguće uraditi danas, a nije bilo moguće radnije, jer tek sada kada smo stvorili stabilan finansijski sistem možemo i naš sistem osiguranja depozita dodatno uskladiti sa međunarodnom praksom i standardima, ali i sa pravnim tekovinama EU. Smatram da je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita takođe prihvatljiv i predlažem da ga usvojimo. Zahvaljujem vam se na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite, koleginice.
Hvala, vam predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, evo i danas govorimo o predlozima zakona koji praktično prate budžet, odnosno rebalans budžeta o kome smo raspravljali protekle nedelje. Zakon o otvorenim investicionim fondovima donet je još 2006. godine i zaista više puta su rađene izmene i dopune tog zakona. Sada je očigledno vreme da se usvoji novi zakon koji će obuhvatiti sve te odredbe i zakonodavstvo još više približiti normama, odnosno pravilima koja važe u EU. Slična je situacija i sa Zakonom o alternativnim investicionim fondovima, Poglavlje 9. - finansijske usluge je jako važno za našu pregovaračku poziciju i usvajanjem ovih predloga mi ćemo se još više približiti zemljama EU. Jedno od rešenja koje daje ovaj predlog je oslobađanje od poreza na kapitalni dobitak u cilju da pospeši tržište kapitala i da se privuče što više finansijskih sredstava. Uvode se mere koje treba da doprinesu konkurentnijem i boljem poslovanju privrede. Tako ćemo osigurati veći BDP, nova zapošljavanja i veće plate. Alternativni fondovi ulažu u mlade. Ulažu u preduzetnike, u razvoj novih ideja u smislu njihovog finansiranja na pravi način, a tu su i neke poreske olakšice koje su predviđene, tako da će se zapravo svaki potencijal iskoristiti, a da oni nastave i dalje bez problema da se razvijaju. Na ovaj način će se planom mera Vlade dati podrška i inovativnim delatnostima i IT industriji u kojima sve više mladih ljudi radi i u kojima oni vide svoju budućnost, a tu je takođe i budućnost i rast naše ekonomije. Dakle, radi se na kreiranju novih poslovnih prilika, ali i na održavanju finansijske stabilnosti. Radi se na privlačenju većeg broja učesnika na tržištu i stranih investitora, ali i na obezbeđivanju stabilnosti za domaće tržište, tome će doprineti i omogućavanje alternativnih modela za investiranje. Važne institucije i državni organi kao što smo od samog ministra i mogli da čujemo, kao i učesnici na tržištu i savet stranih investitora radili su na ovim predlozima zakona koji su danas pred nama u načelnoj raspravi. Nce sumnjam da će predložena zakonska rešenja pokazati se na kraju kao dobra i da će zaista biti pokretačka snaga za razvoj tržišta kapitala za rast naše ekonomije, a samim tim i za rast BDP-a. Još nam je ostalo da ovim predlozima raspravljamo u pojedinostima, ali evo praktično na kraju ove načelne rasprave ja želim da kažem da ćete od poslanika SNS imati podršku i mi ćemo glasati za njih u danu za glasanje. Zahvaljuje.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vera Jovanović. Izvolite, koleginice.
Poštovani predsedavajući Arsiću, ministre Mali sa saradnicima, danas ću govoriti o Zakonu o alternativnim investicionim fondovima, to jest pružanjem pomoći malim i srednjim preduzećima kojima prema nekim procenama ne dostaje oko milijardu evra kapitala. Uskoro će osim bankarskih pozajmica na raspolaganju imati i ova preduzeća i dodatne izvore finansiranja. Zapravo, domaći korporativni privatni kapital fizičkih lica moći će preko fondova preduzetničkog kapitala da u njih ulaže. Ovaj zakon otvara mogućnost za registrovanje fondova preduzetničkog kapitala u Srbiji. U Ministarstvu finansija koje je sa Komisijom od hartija vrednosti sačinilo ovaj propis naglašavaju da su ovi namenjeni profesionalnim institucionalnim investitorima, a moći će i da ulažu i poluprofesionalni investitori koji jednokratno ulože 50.000 evra i procenjuje se da imaju dovoljno znanja i iskustva. Odredbe koje se tiču malih investitora javne ponude i prekograničnog obavljanja delatnosti društva za upravljanje alternativnim investicionim fondovima imaće odloženo dejstvo. Zahtevi i transparentnost u realizaciji će uključivati obavezu izveštavanja lica koje upravljaju alternativnim fondovima prema investitorima što obuhvata jasan opis investicione politike upravljanja rizicima, cene troškova i naknade povezane sa investicijama. Novina u ovom zakonu biće moguće osnovati alternativni investicioni fond koji ima svojstvo pravnog lica sa internim upravljanjem koji neće morati da ima društvo za upravljanje. Još jedan od razloga za donošenje ovog zakona leži u potrebi da se mikro i srednji privredi subjekti pruži mogućnost pristupa dodatnim izvorima finansiranja za dalji razvoj njihovog poslovanja. Nacrt zakona je u najvećoj meri usklađen sa direktivama EU koje se odnose na upravljanje alternativnim investicionim fondovima. Zahvaljujući vođenju odgovorne politike Vlade Srbije, a danas i ministra Malog, uređene su javne finansije, prazna kasa 2012. je danas napunjena, a ostvarena je mogućnost da se rešavaju više decenijski problemi koje smo te 2012. godine nasledili. Rezultati koje spominjemo ovih dana su stvarni, pa i da se hvalimo imamo i sa čim, BDP je u julu iznosio 4,4%, nezaposlenost 10,3%, a direktne strane investicije 3,5 milijardi evra u 2018. godini. Javni dug je 51,9% BDP-a, a nasledili smo ga preko 70%. Juče se oglasio i Fiskalni savet, to jest gospodin Pavle Petrović i rekao da se u idućoj godini očekuje oko 45 milijardi dinara viška u budžetu. Njegove preporuke za realizaciju tih para ne bih sada da komentarišem, ali s obzirom da Fiskalni savet često kritikuje odluke Vlade, primetila sam da on ipak priznaje rezultate koji su postignuti. Sve što se danas radi, i rezultati se vide, a sve to zahvaljujući dolasku Aleksandra Vučića 2014. godine za premijera. Njegovom odlukom i vizijom krenulo se sa teškim merama, merama fiskalne konsolidacije uređene su naše javne finansije, a danas kreiramo nove strategije za razvoj tržišta kapitala kao i razvoj privatnog i javnog sektora u Srbiji u narednim godinama. U danu za glasanje pozivam svoje kolege da izglasamo ovaj zakon. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, Olivera Ognjanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovani građani, predložene izmene i dopune Zakona o osiguranju depozita imaju za cilj da poboljšaju sistem osiguranja depozita u Srbiji sa time da je novina upravo uvođenje mogućnosti obračuna premije osiguranja na bazi procene nivo rizika koje banke preuzimaju u svom poslovanju, a da uz to ostvare što veći profit. Takođe se prilagođava osnovica za obračun same premije koja se do sada prilagođava sa standardima EU u skladu sa praksom da se premija osigurava na nivo garantovanih depozita. Naravno, Vlada je ovaj predlog zakona usvojila iz razloga zaštite depozita mikro, malih i srednjih preduzeća, fizičkih lica i preduzetnika u slučaju stečaja i likvidacije banke, a u cilju očuvanja stabilnosti finansijskog sistema. Samo u uslovima finansijske stabilnosti građani imaju poverenje u bankarski sistem i ostvaruju pristup finansijskim uslugama, a sticanjem poverenje u bankarski sistem dolazi do porasta štednje stanovništva, povećanja kreditne aktivnosti banaka i investiciona aktivnosti privrednih subjekata, a sledbeno tome da ubrzanje ekonomskog rasta i smanjivanja stope nezaposlenosti. Konstantan rast osiguranih depozita u poslednjih nekoliko godina potvrda je stabilnosti bankarskog sistema, a posebno poverenje građana u sistem osiguranja depozita. Uvođenjem modernog sistema i uvođenjem osiguranog depozita na 50.000 eura utvrđena je finansijska sigurnost koja građanima garantuje da neće ostati bez novca u slučaju zatvaranja banke. Osiguranje plaćaju isključivo banke, a ne deponenti. Sve banke su obavezne da osiguraju depozite kod Agencije za osiguranje depozita i da plaćaju premiju osiguranja po propisanoj stopi, naravno u cilju zaštite depozita, osiguranih kategorija deponenata i očuvanja finansijske stabilnosti. Dosta je trebalo vremena kako bi se ponovo steklo poverenje građana, jer su ugašene „Beobanka“, „Investbanka“, „Jugobanka“, i „Beogradska banka“, nekadašnji giganti u domaćem bankarskom sistemu. Ugašeni su iako su raspolagali ogromnim kapitalom, postoje još na papiru, a najveći deo imovine je raskrčen u protekloj deceniji. Gašenje vodećih banaka, početkom 2002. godine, pod komandom žute vlasti, moralo je da se izvede kako bi se otvorio prostor za strane banke, bez obzira na cenu koja je plaćena. Samo je „Beogradska banka“ u trenutku otvaranja stečaja potraživalo oko 1,14 milijardi evra. Katanac je stavljen na imovinu u zemlji i inostranstvu. Tadašnji nosioci vlasti srušili su banke sa ogromnim kapitalom i ugledom u svetu. Proglašene su nelikvidnim. Od rasprodaje imovine namirena je stara devizna štednja, kao i neki poverioci, a same banke teško su dolazile do svojih potraživanja, jer su najveći dužnici velike domaće firme koje su u postupku privatizacije negde u svetu. Ipak, uz veliki trud, u poslednjih nekoliko godina bankarski sistem u Srbiji se oporavlja, a najbolji poslovni rezultati su zabeleženi 2018. godine. Građani su ponovo stekli poverenje u banke, a sve zahvaljujući stabilnim finansijama. Danas imamo niz podsticajnih mera za razvoj preduzetništva i samozapošljavanja zato što je jedan od osnovnih ciljeva Vlade Srbije, upravo podrška malim i srednjim preduzećima i preduzetništvu. Danas smo ponosni na činjenicu da od svetskih finansijskih institucija dobijemo potvrde o ispravnoj ekonomskoj politici koja garantuje stabilnost i sigurnost poslovanja. Srbija je prepoznata, kao zemlja koja je atraktivna investitorima koji žele da investiraju svoj kapital. Nalazimo se na čelu rang liste po broju stranih investicija za 2019. godinu. Srbija danas ide napred. Samo u prvih šest meseci ove godine imali smo priliv od ukupno 2,3 milijardi evra, direktnih stranih investicija zbog čega se borimo za svakog novog investitora, a kao rezultat imamo novi investicioni plan, poboljšavamo obrazovanje, ulažemo u zdravstvo, infrastrukturu i što je najvažnije, smanjujemo nezaposlenost otvaranjem novih radnih mesta, povećavamo plate i penzije i podižemo standard života građana Srbije. Građani vide da se Srbija menja, prepoznaju rad i to su pokazali svojim poverenjem koji su nam dali u najtežim momentima kada je Srbija bila na ivici bankrotstva. Kroz proteklih nekoliko godina dokazalo se da je smer politike kroz koji nas vodi predsednik Vučić, ispravan. Ja duboko verujem da je to jedini put kako bi srpska ekonomija potpuno ozdravila i omogućila našoj deci lepu i sigurnu budućnost u Srbiji. Na kraju, želim da pozovem naše građane Srbe na KiM, da izađu na izbore 6. oktobra i podrže Srpsku listu, jer je to i glas za naš opstanak, za naše barjake, molitve i manastire na KiM. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pa kada govorimo o investicijama treba istaći da su strane direktne investicije u prvih sedam meseci ove godine dostigle 2,3 milijarde evra, a što je za 43% više nego u istom periodu prošle godine. I, ako se ne varam, upravo ste vi ministre izneli ovaj podatak, kao i to da smo u toku prošle godine privukli 3,5 milijarde evra stranih direktnih investicija, što je opet više nego u svim zemljama regiona. Ove rezultate je potvrdio i ugledni svetski list „Fajnenšel tajms“, koji je po drugi put Srbiju proglasio za lidera u privlačenju stranih direktnih investicija. Oni priznaju da privlačimo skoro 12 puta više stranih direktnih investicija nego druge ekonomije, da kažem, slične veličine. Sve međunarodne finansijske institucije potvrđuju da imamo odlične rezultate kada je reč o stanju javnih finansija i kada je reč o ukupnoj, da kažem, privrednoj slici Srbije. Sve ovo govori da smo povratili poverenje u našu zemlju, ali prvenstveno zahvaljujući reformskim merama i reformskoj politici Aleksandra Vučića i Vlade Republike Srbije. Investicioni rejting naše zemlje će dovesti do još više investicija, još veće zaposlenosti, samim tim većeg privrednog rasta, samim tim većeg životnog standarda. I, zato smo danas u situaciji da možemo da povećavamo plate u javnom sektoru, da možemo i da pomažemo penzionerima, da od sledeće godine možemo da povećavamo i penzije, da možemo da nastavimo sa ulaganjima u infrastrukturu, dakle da gradimo autoputeve, da obnavljamo dosadašnju putnu infrastrukturu, železničku infrastrukturu, da gradimo mostove, bolnice, vrtiće, škole i sve ostalo. Ali ono što sam još želeo vama, ministre, da kažem, a to je što više i bolje budete radili, što bolji rezultati Vlade budu bili, to ćete više biti predmet kritika, bićete više optuživani, napadani od strane onih koji ništa dobro ne misle ni Srbiji, ni srpskom narodu. Tu mislim i na neke političke stranke, ali i na neke medije koji se jedino i samo svakodnevno bave napadima na Aleksandra Vučića i SNS. Svaki dan će izmišljati nove optužbe, konstruisati nove afere, a sve u cilju diskreditacije svakoga ko sledi politiku Aleksandra Vučića. Sve dok nas oni budu napadali, znajte da radite dobar posao za Srbiju. Imate i primer, recimo, prošlonedeljnog "NIN-a", ceo broj su posvetili onoj izmišljenoj aferi protiv Nebojša Stefanovića. Pazite, ne jedan ili dva teksta, ceo broj su posvetili toj aferi. Ne mora NIN, možete da uzmete "Danas" bilo koje izdanje, dakle, svakog dana, svaki tekst je usmeren isključivo i direktno ka napadu na Aleksandra Vučića i funkcionere Vlade Srbije i SNS, isto kao i "N1" i još neke televizije, koje od ujutru do uveče jedino, samo i isključivo plasiraju lažne optužbe i neke konstruisane afere. Njihova politika se i bukvalno pretvorila u priželjkivanje i iščekivanje kad će nešto loše da se desi u Srbiji, kad će neka kiša, nevreme, elementarna nepogoda, pa da onda mogu da seire i da se raduju tome i da se rugaju posle tome na svojim medijima i društvenim mrežama. Najviše vole kada pukne cev ili se desi neki sličan komunalni problem u Beogradu. Tad su najsrećniji, tad polude, prosto, od radosti. Zamislite, pukne cev u dvomilionskom gradu, pulla cev, ko zna koliko decenija stara i onda danima posle sledi radost i euforija u njihovim medijima na društvenim mrežama. Tako je kada politiku doživljavate na način što gore za Srbiju, to bolje za nas. Samo što je u praksi drugačije. U praksi je - što je bolje Srbiji, to je njima gore. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite, kolega.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo i danas čuli da neki pitaju čemu ovaj zakon o alternativnim i investicionim fondovima? Pa, zato što se primenom njegovih odredbi će se pridoneti ukupnom razvoju unapređivanju naše ekonomije ili bolje rečeno, modernizaciji Republike Srbije, koja je postavljena već 2014. godine, a koju sprovode građani Republike Srbije, Vlada Republike Srbije i najveći broj uvaženih narodnih poslanika, a motor te modernizacije Srbije je Aleksandar Vučić. I, drugo, zakon će pridoneti procesu bržeg i efikasnijeg pridruživanja naše zemlje u EU, kao jedan od strateških ciljeva. Napominjem, Republika Srbija je preuzela obavezu da do kraja trećeg kvartala 2021. godine transponuje direktive Evropskog parlamenta i Saveta koje se odnose na upravljanje alternativnim investicionim fondovima u nacionalni pravni okvir naše zemlje. To ćemo učiniti donošenjem novog zakona koji uređuje alternativne investicione fondove i tu obavezu upravo, evo, danas mi pokušavamo da izvršimo. Mi ćemo na taj način ove fondove učiniti atraktivnijim i prepoznatljivijim za strane investitore, što će dovesti do porasta investicija u našoj zemlji, a sve to pridoneti bržem zapošljavanju i boljem životu naših građana. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ovih dana iz dana u dan, iz časa u čas vi ste, gospodine ministre Mali, kao i ministar unutrašnjih poslova gospodin Nebojša Stefanović i jedan broj naših poslanika iz SNS izloženi žestokim medijskim napadima, a posebno je tim žestokim medijskim napadima izložen naš predsednik Aleksandar Vučić. Ti medijski napadi delo su pojedinih interesnih grupa nazovi novinara, političkih analitičara, tzv. šarlatana, predsednika pojedinih političkih partija i stranaka povezanih sa inostranim centrima moći. Koji im je cilj? Cilj im je oslabiti pregovaračku poziciju predsednika Republike Aleksandra Vučića kada on pokušava da traga za kompromisnim, održivim i pravednim rešenjem za našu srpsku pokrajinu. U te medijske napade, dame i gospodo narodni poslanici, pored ostalih, uključili su se i pojedini profesori Univerziteta koji sebe smatraju slobodnomislećim ljudima, a oni nisu, poštovani narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, niti slobodni, niti misleći, jer su zarobljeni sami od sebe u svom svetu ideja. Ako će se baviti politikom, imaju političke stranke, pa neka artikulišu svoje političke stavove preko političkih stranaka, ali ne mogu to raditi na Univerzitetu, huškajući i gurajući studente na pojedine političare i baveći se politikom. To nije samo protivzakonito, nego nije ni u skladu sa akademskom čestitosti, a još manje nije u skladu sa moralnim karakternim osobinama nas profesora. Poštovani građani Republike Srbije, da li je moguće da pojedinim profesorima na fakultetima filozofskih i političkih nauka zuji komunizam u glavi, a žive evo već 30 godina u kapitalizmu? E tako su zarobljeni sami sa sobom, jer u vreme Komunističke partije mogli su izražavati političke stavove mimo nje ponekad na fakultetima, a u višestranačkom sistemu kome oni vrše predavanje? Kome oni vrše predavanje u višestranačkom sistemu, pogotovo profesori sociologije i filozofije? Jedan deo nazovinaučnika, novinara, glumaca i reditelja vrše i danas apologiju zapada, tobože dokazujući, pazite, kako su SAD i NATO u pravu kada su rušili Srbiju i Saveznu Republiku Jugoslaviju i na rat optužili, pogodite koga za to, poštovani poslanici - naravno, predsednika Aleksandra Vučića. Zamislite profesora doktora Janka Veselinovića, u narodu znanog kao Janko stanokradica, taj čovek je kao profesor ukrao stan Milici Badži izbeglici iz Obrovca u Ulici Braće Kurjakovića, broj 7 i, zahvaljujući ovom potpredsedniku gospodinu Arsiću, uvaženom poslaniku Marijanu Rističeviću i mnogim drugim, gle, kritikom ovom, i moje malenkosti, Badža Milica se nakon 25 godina uselila u svoj stan u ulici Braće Kurjakovića broj 7. Ali, gle čuda, prof. Veselinović uzeo novi i veći i osnovao Udrugu za povratak Srba i historiju i, naravno, uzima pare. E, sad, vidite tog Janka Veselinovića, jednog od lidera Saveza za Srbiju. On je zagovarao i danas zagovara bojkot izbora i sad ću vam reći zbog čega i poziva, verovali ili ne, vojsku i policiju na ulice. On je 11.09.2019. godine izjavio: „Posle bojkota tražiti raspisivanje novih izbora, ako ne, direktno okretanje vojske i policije na stranu demonstranata.“ E, gospodo narodni poslanici i poštovani građani Srbije, taj Janko Veselinović i mnogi njegovi saradnici baš zato napada ministra Stefanovića policije ovih dana, žestoko i ministra vojske, iz tih razloga. Ali, gle čuda, taj Janko Veselinović, i njemu slični, ima ogromno iskustvo iz 5. oktobra, kada je sa svojim istomišljenicima zajedno sa inostranim faktorima sudelovao u nasilnom preuzimanju vlasti i paljenju ovog ovde visokog doma, Narodne skupštine Republike Srbije. Taj isti Janko Veselinović je na Četrnaestom kongresu Saveza komunista, na kojem sam ja bio jedan od delegata, gle čuda, ustao za govornicu i tražio taj veliki demokrata da se zabrani govoriti delegatima na Četrnaestom kongresu Saveza komunista. Dalje da ne nabrajam. Uvaženi narodni poslanici, ovo je bio moj cilj na primeru njega, da vi, gospodo narodni poslanici i vi uvaženi građani Republike Srbije, vidite šta nam spremaju za koji mesec. Ja ću se poslužiti citatom uvažene Dajane Džonston šta su oni radili 5. oktobra i šta nam sada pripremaju. Citiram: „Na krilima narodnog slavlja zbog pada Slobodana Miloševića, koje se graničilo sa pijanstvom, Srbiju je u jagmi za vlašću samlelo stampedo nestručnih, gramzivih i bahatih ljudi, uobraženih lidera fiktivnih stranaka, samoproglašenih eksperata, polusveta svih kalibra i profila, koji su sebe promovisali u revolucionarne pobednike, a državu Srbiju i sve građane Republike Srbije za taoce i plen“. Poštovani građani, to nam spremaju, vi se sećate 5. oktobra, ali ovo su druga vremena. Dozvolite, kada smo već na tom, da kažem još dve, tri rečenice. Gle čuda, javio se opet posle moje kritike Goran Marković, zvani bumbar. On je 04.07.2019. godine rekao da je Aleksandar Vučić, citiram, primitivna ličnost i dodao da je prostak, a rulja njegovo prirodno okruženje. Eto, poštovani građani Republike Srbije, vi ste najdirektnije prozvani ovde i, gle čuda, Goran Marković vas, odnosno nas naziva ruljom. Taj isti Goran Marković je 30.08.2019. godine izjavio, citiram, da je srpska vlast teroristička, a da izbore sada organizuje grupa bandita. Taj Goran Marković nikada nije izjavio da šiptarsku vlast na tzv. nezavisnom Kosovu vodi grupa bandita i terorista, ali verovatno on zna da to vodi, ali ako ne zna, mogao je onda pročitati, a ja ću citirati Kesnera, poslanika u nemačkom Bundestagu, a znam da je on ovo pročitao, bivši vojnik KFOR, koji kaže, citiram: „Za vreme službe na Kosovu upoznao sam Tačija u uniformi OVK, čiji su članovi počinili teške ratne zločine, a danas sede u Vladi, a da nikada nisu kažnjeni“, završen citat. E to taj Goran Marković nikada nije rekao, iako zna za ove podatke. Još jednom preporučujem Goranu Markoviću, tzv. reditelju, da sve ove izgovorene reči, gadosti koje je izrekao o predsedniku Vučiću, Srpskoj naprednoj stranci, pojedinim narodnim poslanicima i što je najvažnije, građanima Republike Srbije, koje je nazvao ruljom uokviri i stavi u svoju dnevnu sobu kako bi se svakodnevno podsećao na svoj visoki umetnički domet i lepo vaspitanje, a ujutro kada se probudi, umije, neka pogleda u ogledalo, videće jednog nabubrenog bumbara u njemu, punog mržnje prema sopstvenom narodu i predsedniku Vučiću, koja se taložila u njemu više godina. Bojim se, poštovani građani i narodni poslanici, kada spozna da je Aleksandar Vučić i njegov predsednik države, a izjavio je da nije, da će mržnja u njemu da plane i uništi i njega samog. Neka mu je Bog na pomoći. U njegovu odbranu, verovali ili ne, javila se bajna Biljana Srbljanović, zvana kokainović. To je ona Biljana koja je za Sergeja Trifunovića rekla, citiram, kad je vodio proteste, „Neoprani, lažljivi Sergej. E, to vam je vođa. Uvek bio podmukli lažov, uvek mi se uvlačio, uvek mi se ulizivao, bio zlatna medalja u uvlačenju u dupe“. Završen citat. To vam je ta Biljana Srbljanović, zvana kokainović, koja je izjavila za akademika Dobricu Ćosića, kada je pozvao naše studente iz dijaspore da brane otadžbinu, citiram: „Sram ga bilo priučenog, zlog, dokonog, zajedljivog, alavog, neobrazovanog, primitivnog i koristoljubivog starca“. Završen citat. E, to je ta Biljana Srbljanović. Ja sam još dobro prošao u jednom listu, jer onaj ko joj je diktirao taj tekst zabunio se, gle čuda, da li se zove šmrkanović ili kokainović ili duvanović. Evo, poštovani građani Republike Srbije, to vam je ta nazovi elita koja napada svakodnevno predsednika Republike Aleksandra Vučića i njegove najbliže saradnike. A, ja ću završiti još jednom sa rečju Svetislava Basare, koji je bio član Demokratske stranke i ambasador, koji je rekao za sve varijante ovih kolega iz Demokratske stranke, citiram: „To je samoupravna interesna zajednica muljatora i lopuža.“ Završen citat, 21.5. gospodnje 2019. godine. Neka im je Bog na pomoći. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, prethodni Zakon o investicionim fondovima dao je temelj ovoj instituciji. Međutim, morale su da se izvrše izmene i dopune zakona u cilju pronalaženja boljih rešenja za takvu instituciju. Izmene su donele stabilnijem i sigurnijem poslovanju fondova. Domaće tržište je ostalo nedovoljno razvijeno zbog nedostatka tržišnog materijala i finansijskih instrumenata za ulaganje, tako da je veliki deo sredstava ulagan u bankama, što nije bila svrha investicionog fonda. Zato se pristupilo donošenju izmena i dopuna Zakona o investicionim fondovima. U nameri da se obezbedi veći stepen zaštite i povrati poverenje investitora, izvršeno je dodatno preciziranje uslova osnivanja, poslovanja i ulaganja. Novim predlozima detaljnije su uređeni politika upravljanja rizicima investicionih fondova, politika nagrađivanja, odgovornost depozitara. Uz nove forme i strukture organizovanja ovih fondova očekujemo dalje domaće i strane investitore. Suština je razvoj tržišta kapitala i razvoj industrije investicionih fondova. Individualna sredstva investitora se ulažu preko licenciranih portfolio menadžera, licima sa sertifikovanim znanjem iz ove oblasti koji sredstva ulažu u različite vrste imovine. Ovakav diverzifikacioni način ulaganja je manje rizičan na tržištu kapitala. Likvidnost je još jedna prednost ulaganja u investicione fondove, zato što su uložena sredstva dostupna ulagaču najkasnije u roku od pet dana od donošenja zahteva. Glavni cilj je očuvanje vrednosti imovine, uz ostvarenje određene stope prinosa, na određeni vremenski period ulaganjem u domaća i strana tržišta hartija od vrednosti. Na taj način otvara se jedno novo tržište za štednju, koje donosi bolji prinos u samim bankama. Investicioni fondovi daju mogućnost investitorima da biraju kako efekte, tako i način na koji žele da obezbede sredstva, bilo za uvećanje postojećeg kapitala. Propisi koji bi omogućili dolazak nebankarskih finansijskih institucija, doveli bi do toga da naš finansijski sistem postane raznovrsniji i konkurentniji. Prednost nebankarskih institucija je i u tome što savetuju svoje klijente na siguran način kako da upravljaju uloženim sredstvima. Posle napretka u uspostavljanju makroekonomske stabilnosti za razvoj malih i srednjih preduzeća kao pokretača ekonomskog rasta, ali i privrede, neophodna je i dalja specifična politika, kao što je usvajanje zakona za osnivanje nebankarskih finansijskih institucija koji postoje svuda u evropskim zemljama. Omogućavanjem rada ili podsticajem rada investicionih fondova i alternativnih investicionih fondova, otvorile bi se nove mogućnosti da se u našu privredu uloži, tj. dodatno plasiraju novčana sredstva, a samim tim, otvorila bi se nova radna mesta. Sve ovo je važno kako bismo razvijali naše finansijske institucije i ostvarili još bolje rezultate u ekonomiji. Na kraju, hteo bih da pozovem sve Srbe na Kosovu i Metohiji da izađu na izbore 6. oktobra i da podrže Srpsku listu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega, u ime poslaničke grupe SNS, želim da se zahvalim gospodinu ministru Siniši Malom na svim velikim rezultatima koje je postigao u vođenju Ministarstva finansija. Želim da mu se zahvalim na vrlo detaljnom tumačenju svih odredbi predloga zakona koji su na sednici koja je u toku. Želim da se zahvalim svim kolegama iz SNS, svim kolegama koji pripadaju poslaničkim grupama koje su sa nama u koaliciji. Želim da se zahvalim i kolegama iz opozicije, pre svega kolegama iz SRS. Pokazali smo da možemo civilizovano da diskutujemo o problemima koji su vrlo ozbiljni, koji su veoma važni za ovu državu, iako ne moramo i ne trebamo oko svega da se složimo. Pokazali smo da je parlament mesto u kome može da se vodi jedna demokratska debata i jedan demokratski dijalog i mislim da je to dobra poruka i onima koji iz različitih razloga bojkotuju sednice Narodne skupštine da nema drugog mesta na kome može i na kome treba da se razgovara o važnim društvenim pitanjima, sem Narodne skupštine Republike Srbije. Ono što želim da kažem i vama gospodine ministre i poslanicima poslaničke grupe SNS i poslanicima koji pripadaju poslaničkim grupama naših koalicionih partnera, to je da ćemo mi već u ponedeljak da glasamo za Predlog zakona o izmenama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2019. godinu, da ćemo da glasamo za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost i o Predlogu zakona o izmenama Zakona o budžetskom sistemu zato što želimo da već u ponedeljak predsednik Republike Aleksandar Vučić, shodno svojim ustavnim ovlašćenjima, potpiše te zakone, da ti zakoni budu objavljeni u „Službenom glasniku Republike Srbije“ i da građani Republike Srbije, da privreda Republike Srbije što pre mogu da osete sve pozitivne efekte ovih predloga zakona o kojima ovih dana raspravljamo. Tako da vas pozivam uvažene kolege i pre svega poslanike SNS, ali i naše uvažene kolege iz SPS, iz SDPS, iz Pokreta socijalista, Narodne seljačke stranke, Ujedinjene seljačke stranke, PUPS i naravno sve druge koji žele da se pridruže našoj borbi da naša privreda i da naše javne finansije budu u još boljem stanju nego što su sada i da naši građani i da naša privreda mogu da osete sve rezultate onih teških mera koje smo morali da preduzmemo 2014. godine, a koje sada daju svoje rezultate u 2018, 2019, 2020. i 2021. i u svim onim godinama koje su pred nama. Naravno ne mogu a da ne iskoristim današnji dan koji je važan za državu Srbiju, važan je za Srbe koji žive na KiM, važan je za ceo srpski narod. Želim da u ime poslaničke grupe SNS da pozovem sve Srbe koji žive na KiM, sva raseljena lica sa KiM da u nedelju, 6. oktobra 2019. godine, glasaju za Srpsku listu. Izbor nije težak. Srpski narod na KiM se nalazi pred jednim teškim izborom, ali u neku ruku i lakim. Svako onaj ko ne glasa za Srpsku listu, zapravo glasa za OVK u različitim formama i pod različitim nazivima. Protiv Srpske liste je kampanju vodila Priština, vodile su sve četiri albanske liste, ali protiv Srpske listu kampanju su vodili i pojedini bezumnici odavde iz Beograda, poput Dragana Đilasa, poput Vuka Jeremića, poput Boška Obradovića. Ta kampanja se na najbesomučniji način vodi i dan danas. Naravno, na udaru te kampanje je pre svega Aleksandar Vučić, jer naši neprijatelji i oni iz Prištine i ovi bezumnici odavde iz Beograda znaju da je glava Srpske liste, da je glava srpskog naroda na KiM Aleksandar Vučić. I baš danas, i baš danas, navodno nezavisno novinarsko istraživačko udruženje KRIK je objavilo fotografiju na kojoj se vide kako razgovaraju Milan Radojičić, gospodin Rakić sa Pacolijem. To je po njima razlog zašto ne treba glasati za Srpsku listu, a ovaj Ljotićevac, koji se preko noći preobratio u zagovornika EU najvećeg na svetu Boško Obradović, traži od Aleksandra Vučića da podnese ostavku. Šta mogu drugo da rade Srbi na KiM nego da vode razgovore sa onima koje su Albanci izabrali? Nismo ih mi birali. Nismo mi birali da predstavnici Albanaca budu Bedžet Pacoli, da bude Tači, Haradinaj, Ljimaj, Kurti i njima slični. Njih su birali Albanci. Mi nemamo drugog načina da rešimo problem KiM sem da razgovaramo sa onima koje su Albanci birali. Da građani Srbije znaju, a znaju to vrlo dobro, pre svega Srbi sa KiM, na šiptarskim poternicama nisu ni Dragan Đilas, ni Vuk Jeremić, ni Boško Obradović, ni Rada Trajković, ni Nenad Rašić, kako li se zove, koji na albanskom jeziku poziva da se glasa za nezavisno Kosovo, nego su upravo na šiptarskim poternicama Radojičić, Rakić i svi oni drugi koji se bore za opstanak KiM u sastavu Republike Srbije. Dakle, baš danas, četvrtog oktobra, našli su da objave fotografiju, kao navodno krunski dokaz zašto ne treba glasati za Srpsku listu. Ja u ime poslaničke grupe SNS kažem – baš zbog toga treba glasati za Srpsku listu zato što je Srpska lista dokaz da je država Srbija i te kako prisutna na KiM. Vi, gospodine ministre, znate da je Nacionalnim investicionim planom, koga je predstavio predsednik Republike Aleksandar Vučić, predviđeno da se na KiM, dakle, na našem KiM, realizuje 350 projekata u najrazličitijim oblastima društvenog života i da je ukupna vrednost tih projekata 150 miliona evra. To je dokaz da se Aleksandar Vučić, da se Vlada Srbije, da se SNS, da se parlamentarna većina, ali i naše kolege iz SRS, kojima želim da se zahvalim što su pokazali, a znam da to nije za njih bila jednostavna odluka, što su pokazali da umeju stranački interes da podrede državnom i nacionalnom interesu, želim da im se zahvalim na tome, želim da im se zahvalim zato što su pokazali da u teškim vremenima, kao u vreme NATO bombardovanja, mi Srbi, kada hoćemo i kada imamo iskrenu volju i želju, možemo da budemo jedinstveni oko jednog pitanja koje nas sve zajedno peče i boli, a to je KiM i to su Srbi koji žive na KiM. Ono što građani Srbije treba da znaju jeste da onaj ko ne glasa za Srpsku listu glasa za nezavisno Kosovo, glasa za to da je normalno da se spot „Srbija zove“ zabrani na KiM. Zamislite po čijoj prijavi? Ne po prijavi Haradinaja, ne po prijavi Tačija, ne po prijavi Kurtija. Veliki, slobodni, nezavisni novinar, intelektualac, mislilac Slobodan Georgijev je prijavio Centralnoj izbornoj komisiji u Prištini spot „Srbija zove“ i tražio da se taj spot zabrani i na njegov zahtev, odnosno po njegovoj prijavi Centralna izborna komisija u Prištini je zabranila spot Srpske liste „Srbija zove“. Zašto ovo sve govorim? Da bi građani Srbije znali da su se danas protiv Srpske liste, protiv Republike Srbije, protiv Aleksandra Vučića, protiv Vlade Republike Srbije zaverile sve četiri albanske liste na KiM, da su se zaverili ovi bezumnici odavde iz Beograda, čiji je šef Dragan Đilas, zaverile su se zemlje Kvinte kojima nije u interesu da Srpska lista osvoji srpske glasove na KiM. Baš zato što su svi ustali protiv našeg naroda na Kosovu i Metohiji, sad je pravi trenutak da pokažemo jedinstvo i da Srbi na KiM, oni koji žive na KiM i svi oni Srbi koji su silom prilika raseljeni sa KiM, 6. oktobra ne glasaju ni za koga drugog, nego za Srpsku listu. Zato što Srbija zove da se glasa za Srpsku listu. Nas očekuju teški dani kada je u pitanju KiM. Pobeda Srpske liste 6. oktobra biće samo nastavak jedne teške i iscrpljujuće borbe za srpske interese na KiM. I po pitanju KiM, svi moramo da budemo jedinstveni. I danas se kao i na Kosovu 1389. godine tačno vidi ko je ko i ko je na čijoj strani. Ja sam ponosan što su moje kolege iz Srpske napredne stranke i Socijalističke partije Srbije i Socijaldemokratske partije Srbije i Partije ujedinjenih penzionera Srbije, iz Pokreta socijalista, Narodne seljačke stranke, Ujedinjene seljačke stranke, Srpske radikalne stranke, pokazali da su na strani Srbije. A neka sram bude one, pogotovo one iz Beograda, one koji su se obogatili na muci i nevolji našeg naroda, koji su ga opljačkali, koji su nas doveli u ovu situaciju, gospodine ministre, to vi veoma dobro znate, ekonomskog i finansijskog beznađa, oni koji su pobegli u Rumuniju kada su Šiptari proglasili nezavisnost KiM, oni koji su 2011. godine postavili granicu na Jarinju i Brnjaku, njih neka je sramota što su na istoj strani sa Haradinajem, sa Tačijem, sa Ljimajem, sa Kurtijem i što se bore protiv Srpske liste. Ponosan sam što smo mi iz SNS, što su naši koalicioni partneri, što su naši prijatelji, što su naše kolege iz SRS na strani Srpske liste, a to znači na strani Srbije, na strani Srbije koja je prisutna i na Kosovu i Metohiji. Želim ubedljivu pobedu Srpske liste, želim srpskom narodu na KiM mirne i bezbedne izbore a Srbija će, kolega Mirčić je pitao da li smo obezbedili autobuse, pošto postoji direktan televizijski prenos, nije pametno da o tome javno govorim, ali, verujte mi, postarali smo se da svi Srbi koji žive u centralnoj Srbiji a imaju prijavljeno prebivalište na KiM, 6. oktobra 2019. godine iskoriste svoje pravo glasa da glasaju za Srpsku listu. Nadam se da ćemo uveče, 6. oktobra, moći da proglasimo ubedljivu pobedu, ne samo Srpske liste, pobedu države Srbije na Kosovu i Metohiji.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, najpre želim da zahvalim vama, ministre, na jednom odgovornom i ozbiljnom pristupu tokom ova četiri dana i rasprave koju smo vodili o veoma važnim zakonskim predlozima, ne umanjujući, naravno, nikad važnost i značaj bilo kojeg zakonskog predloga. Ali, kada govorimo o budžetu i kada govorimo o rebalansu budžeta, to je život. Imali ste jedan odgovoran i ozbiljan pristup i aktivno učešće tokom rasprave. Poželeću vam ono što sam učinio i prvog dana izlaganja, da nastavite odgovorno, ozbiljno i posvećeno da radite svoj posao i da i u narednom periodu, u periodu koji je pred nama, da dolazite u parlament sa pozitivnim rezultatima iz oblasti ekonomije i finansija. Takođe, želim da kažem da smo u prethodna četiri dana imali jednu konstruktivnu raspravu u parlamentu, da smo imali demokratsko sučeljavanje mišljenja i demokratsku raspravu. Dakle, ne moramo o svim pitanjima misliti isto. Prosto, nije nekada ni dobro misliti isto, jer ako bi svi mislili isto, ne bi mislili dovoljno. Ali smo imali sukob argumenata, dakle, snaga argumenata, a ne snaga sile. I to je ono što ne razume jedan deo opozicije. Parlament je u ova četiri dana, vodeći raspravu o veoma važnim zakonskim predlozima, pokazao ono što je i gospodin Martinović rekao, tu ga u potpunosti podržavam, da je jedino mesto gde se vodi dijalog. Dijalog se vodio, vodi se i vodiće se i u narednom vremenskom periodu samo u parlamentu. Jer, mi smo dobili mandat i poverenje građana da u parlamentu govorimo o alternativama kako da dođemo do što kvalitetnijih zakonskih rešenja koja će biti u najboljem interesu naših građana. Ne postoji drugo mesto. Sa druge strane, naravno da podržavamo set zakonskih predloga koji je predložen, i kada je reč o prvoj, drugoj i trećoj objedinjenoj raspravi, jer, pre svega idu u pravcu onoga što jeste suštinski cilj, a to je realizacija proklamovanih ciljeva i načela Vlade Republike Srbije i reformskog kursa Vlade Republike Srbije, čiji su temelji postavljeni 2014. godine. Kada je reč o drugom setu, mi smo podneli određeni broj amandmana. Naravno, očekujemo da ćemo tokom naredne nedelje nastaviti raspravu u demokratskom duhu, kako je to bilo i prethodnih dana. Ali, suštinski je najvažnije ono, gospodine ministre, što ste i više puta rekli - Srbija je definitivno na dobrom putu, kada govorimo o ekonomskoj i finansijskoj politici, jer se u svakom sektoru oseća napredak, oseća se pozitivan trend, ali pozitivan trend koji je zasnovan na zdravim osnovama. Tih zdravih osnova ne bi bilo da nismo preduzeli svi zajedno, te 2014. godine, kada je predsednik Vlade bio Aleksandar Vučić, teške, nepopularne političke mere, ali mere koje su bile mere za spas srpske ekonomije i mere koje su se ticale budućnosti Srbije i budućnosti svakog građanina Srbije. Sada je najvažnije da posao koji smo započeli, proces koji je započet 2014. godine dovedete vi, ministre, zajedno sa svima nama, do kraja i da sačuvamo teško stečena fiskalna dostignuća. I ono što sam rekao u uvodnom izlaganju, ponoviću i danas, da sačuvamo teško stečena fiskalna dostignuća, da benefite na pravi način koristimo u budućnosti, što i činimo kroz ovaj rebalans, i da prihvatimo sve one inicijative koje vode ka rastu i razvoju. Dakle, suštinski, još jedna stvar jako važna - rebalans budžeta, vodi se računa o interesu građana, na jednoj strani, kada govorimo o životnom standardu građana koji su prošli zajedno sa nama kroz jedan težak period, ali danas imamo mogućnost, zahvaljujući pozitivnim ekonomskim i fiskalnim rezultatima, da posvetimo pažnju životnom standardu građana kroz povećanje plata i penzija. Na drugoj strani, vodi se računa o javnom interesu kroz ulaganje u infrastrukturne projekte, jer nema ekonomskog bez infrastrukturnog razvoja. Naravno, rashodi neće da ugroze stabilnost, javni dug nastavlja da pada, o tome smo govorili, 52% BDP u ovom trenutku, imamo stabilnu inflaciju i imamo stabilan kurs dinara. Na samom kraju, iskoristiću priliku, imam toliko vremena. Slažem se sa koleginicom Tomić, naravno da je pitanje KiM vezano za zakone o kojima danas govorimo, u potpunosti ste u pravu i iskoristiću priliku, u ime poslaničke grupe da pozovem sve Srbe na teritoriji na KiM da u nedelju 6. oktobra izađu na izbore i podrže Srpsku listu, jer glas za Srpsku listu je glas za opstanak i budućnost srpskog naroda na ovim prostorima. Ne može niko da podeli i da posvađa srpski narod na prostoru KiM. Verujemo da Srbi na KiM znaju i prepoznaju šta je njihov interes i nema potrebe da im pojedini opozicioni lideri o tome govore iz udobni fotelja, ne kročivši nikada, ali apsolutno nikada na prostor KiM. Danas je jedan od opozicionih lidera, ne znam da li ste imali priliku, nazovite lidera, održao konferenciju za štampu i rekao da predsednik države Aleksandar Vučić i ministar spoljnih poslova su pozvali srpski narod na KiM i čine strašnu stvar i da to nisu smeli da učine. Nije ovde reč o strahu da se, kako je on rekao, ne bi kidale veze sa Srbijom, kako ti opozicionari tvrde, ovde je reč o tome da su i predsednik Srbije i Vlada i ministar spoljnih poslova, celokupna vladajuća koalicija uvek bili uz svoj narod na prostoru KiM. Čitavoj javnosti je dobro poznato, predsednik Republike, Vlada Republike Srbije vode jednu hrabru, iskrenu borbu u odbrani nacionalnih i državnih interesa. Pre svega na međunarodnom planu i kroz jačanje međunarodnog ugleda i imidža Srbije, da sa mrtve tačke za ovih sedam godina pomere pitanje KiM i prava Srba i srpske zajednice na KiM. Koga su to izdali Aleksandar Vučić, Ivica Dačić, cela Vlada Republike Srbije u prethodnom vremenskom periodu? Ti nazovi lideri opozicionih stranaka nisu nikada, pa ni sada prepoznali šta je to nacionalni i državni interes, šta je to interes srpskog naroda na prostoru KiM, jer su im lični interesi uvek bili, pre svega, nažalost, ispred nacionalnih interesa naše jedine države, Srbije i našeg naroda. Nije nam jasan njihov interes da ni ovog puta ne podrže Srbe na prostoru KiM. Naš narod koji je uprkos svemu što je u poslednje dve decenije proživljavao je ostao na svojim ognjištima. Dakle, ovde je reč o opstanku, o borbi za opstanak srpskog naroda na prostoru KiM i mi podržavamo opredeljenost, odlučnost, borbenost našeg naroda da se kroz ovu nefer i nekorektnu izbornu kompaniju bore za svoj opstanak na prostoru KiM. Takođe, moram da kažem, mnogo je političkih stranaka na političkoj sceni Srbije, ali je jedna Srbija i to je danas pokazao ovaj parlament i to su danas pokazale naše uvažene kolege iz SRS, bez obzira što dolaze iz redova opozicije i predstavljaju opozicionu političku opciju. Dakle, možemo se mi sukobljavati i razmenjivati mišljenja argumentima kroz raspravu oko različitih tema, ali kada je reč o nacionalnim i državnim interesima građani od nas očekuju, pre svega, jedan odgovoran i ozbiljan odnos kakav je danas pokazao parlament. Samo na taj način mi možemo odbraniti nacionalne i državne interese, jer Srbija je uvek bila jaka onoliko koliko je jedinstvena. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću odmah na početku da pozovem, ne samo srpsko stanovništvo, već svo ugroženo stanovništvo na KiM, pre svega srpsko, ali i ono drugo koje se saoseća sa Srbima, koje glasa po svojoj savesti, da glasaju za Srpsku listu. Da glasaju za Srpsku listu po svojoj savesti, zato što čvrsto verujem da se po svojoj savesti i svesti ne može glasati za Nenada Rašića ili Nenada Rašićija ili za Radu Trajković, Radu Trajkovići. Posebno apelujem na poljoprivredno i seosko stanovništvo koje živi u enklavama, ne da pokažu svoju ljubav prema svojoj zemlji svojim glasom, oni su tu ljubav pokazali samim opstankom u najtežim mogućim uslovima. U malim logorima za Srbe u Evropi, pod zaštitom NATO pakta. Na njih apelujem da po ko zna koji put pokažu još jednom svoju hrabrost i izađu na izbore i glasaju za Srpsku listu, da ubede i druge, komšije, koji saosećaju sa njihovim patnjama da glasaju za Srpsku listu. Glas za Srpsku listu je dobar i za poštene Albance koji žele da ne žive protiv Srba, već žele da žive pored Srba i sa Srbima. Bilo bi dobro da se odreknu svog kriminalnog rukovodstva, koje je na kriminalan način, kao ubojice, kao kriminalci došlo na vlast uz pomoć svojih sponzora. Sponzori će biti i otići, a Srbi će ostati, to Albanci treba da znaju, na svojoj zemlji, u svojoj pokrajini. Dame i gospodo, ne sumnjam da će Srpska lista osvojiti sve mandate, ne zahvaljujući samo našem apelu, već, pre svega, veri tog naroda koji opstaje na tom prostoru. Danas je, ne zbog Srba na Kosovu, već zbog novca, u Srbiji u poseti osoba koja se zove Nikos Statopulos, „BS partners“. Govorimo o investicionim fondovima. On je došao da zaštiti svoju investiciju u Srbiji. Tako barem kažu ove luksemburške televizije. On je predsednik „Junajted grupe“, mlađi partner u „BS partnersu“. Oni su to kupili od „KKR Junajted grup“, koja je registrovana u Holandiji. Ta njegova investicija, po mom razmišljanju, je bila kupovina vlasništva, „BS partners“ time ništa nije investirao u Srbiju. „Junajted grupa“ je registrovana u Holandiji. Zašto u Holandiji? Zato što tamo nosilac potvrde ima dokaz o vlasništvu. Veoma je teško u Holandiji proveriti ko je vlasnik određene firme. Sve druge firme su mu registrovane u Luksemburgu, pa i televizije. Njegova televizije ovde ne plaćaju porez. Njegove televizije, jer on sad je vlasnik „Junajted grupe“, a time i „Junajted medija“ i svih televizijskih kanala, koji ovde glume prekogranične kanale. On je vlasnik prevare. Njegove televizije nisu registrovane u Srbiji. On je kupio to. On je predsednik „Junajted medija“. „Junajted medija“ i „Dajrekt medija“ su Đilasove. Imam ovde dokaz kako „Junajted grupa“, odnosno „Junajted medija“, „Dajrekt medija“ prebacila deset i po miliona. Da li su to bile pare, a to nije novac samo za zgradu koju je platio Šolak? Da li je to bio novac za finansiranje političkih partija i političkih aktivista koji su u Srbiji putev ove transakcije, ostaje nam da nagađamo, ali uzajamna veza je svakako poznata. Njegovi mediji nisu registrovani ovde, oni su prekogranični. On se žali i kaže ovako za Srbiju – problem sa vladavinom prava, nezavisnim pravosuđem, slobodom medija, stabilnim poreskim institucijama. To su njegove primedbe. Neko ko je samo pre svega mesec dana kupio „Junajted grupu“, a samim tim i ove prevarantske prekogranične kanale ovo govori. Mogu delimično sa njim da se složim. Ove sudije koje su 2008, 2009. godine izabrali ovi žuti žohari, bi trebali da se postaraju da ta njihova prevara ne funkcioniše ovde. Ako ste vlasnik Investicionog fonda, onda se morate starati da vaše investicije budu zakonite. Oni još uvek nisu stigle u ovu zemlju. On je investirao u Dejvida Petreusa, bivšeg ševa CIA-e i bivšeg komandanta vojnih snaga koji je bio vlasnik KKR-a, koji je bio prethodni vlasnik „Junajted grupe“. Taj novac nikad nije stigao u Srbiju, ali on želi da pokaže da je novac koji je uložio u bivšeg šefa CIA-e, da je to uložio u Srbiju. Ne, taj bivši šef CIA-e, koji je kupio „SBB“ koji se razvio na EPS-u, na privilegijama koje su mu davali Dragan Đilas, Boris Tadić i ta ekipa, njihov prvi investitor je bio Soroš. On je investirao IBRD. Ovo su sve promene vlasništva. Ja apelujem na njega da razmisli kolika je vladavina prava, kad već priča o poreskim institucijama, da vara državu Srbiju. Sam Jugoslav Ćosić je priznao da su im sve kompanije u Srbiji u minusu. Kako to, gospodine Statopulos, plaćate i kupujete za 2,6 milijardi „SBB“ i „Junajted grupu“ gde je glavna perjanica „SBB“ i ovi prekogranični kanali, plaćate za 2,6 milijardi? SBB godinama iskazuje gubitke, Adrija njuz, koja pokušava ovde da pokaže da je vlasnik N1 televizije, a pravi vlasnik je Adrija Njuz iz Luksemburga, da ovde Jugoslav Ćosić glumi direktora, ta firma je ovde u gubitku 7,5 miliona evra, u gubitku SBB. Očigledno je da se novac ispumpava, jer sam Jugoslav Ćosić govori da su prihodi 500 miliona evra u okviru sistema. Taj sistem je kupljen za 2,6 milijardi, a onda prigovarate, kablovski operator, uglavnom kablovski operator, koji je, gle čuda, samo u Srbiji mogao da bude i vlasnik televizijskih kanala Statopulosu. Zamislite prodavca štampe koji ima svoje novine. Evropa nam govori da ne možete da budete vlasnik cevi i vlasnik gasa, da ne možete da budete vlasnik struje i vlasnik žice. Ali, odjednom možete da budete samo u Srbiji vlasnik kablovskog operatora SBB i da budete vlasnik televizijskih kanala. Naravno da su oni preskočili sve nacionalne kanale i sebe poređali na mesto broj jedan i mesto broj dva. Pri tome, ti kanali nisu registrovani u Srbiji, nego u Luksemburgu i navodno reemituju program. Gospodine Statopulos, reemitovanje po Zakonu o potvrđivanju Evropske konvencije o prekograničnim televizijama i naš Zakon o medijima kaže isto. Reemitovanje je istovremeno preuzimanje medijske usluge, bez izmena, dopuna i prekrajanja. Znači, istovremeno preuzimanje. Nema nijednog dokaza da su N1 televizija, Nova televizija, Sport klubovi, Sinemanija i drugi kanali u vlasništvu SBB-a, registrovani u Luksemburgu, bilo gde emituju program, sem u Srbiji. Ako nema emitovanja u Luksemburgu ni u Sloveniji, ne može biti reemitovanja u Srbiji. Prevara očigledna. Samim tim što nisu registrovani, ne plaćaju naknade REM-u, ne plaćaju RATEL-u, ne plaćaju SOKOJ-u, ne plaćaju porez na reklame, a reklamama se bavi CAS medija i Dajrekt medija, koje su vlasništvu Junajted grupe, a one su nekad bile povezane sa Đilasom. Dakle, Đilas i Šolak prave biznis još uvek kroz tu grupaciju, imaju odgovarajući novac za to, imaju odgovarajuće položaje. Šolak vozi avion od 55 miliona evra, ide sa golf na golf turnire i podsmeva se i kaže da on nije poreski obveznik u Srbiji, nego u Švajcarskoj. Čekaj malo. Svi ti biznisi u Srbiji su u minusu, a ti imaš prihode, kupio si avion od 55 miliona. Odakle taj novac? Ispumpavanjem para preko lažnih prekograničnih televizija, tako što im plaćaju za reemitovanje i više evra po jednom korisniku, a u Srbiji imaju 900.000 korisnika. Najlakše se tako ispumpa novac – moj operator uzme pare, ja operator uzmem pare od građana kao pretplatu, tu pretplatu ispumpam tako što prebacim pare na kanale koji su registrovani na mene lažnim prekograničnim napolju, ne plaćam nikakve poreze, naknade u Srbiji, nikakve dažbine i ispumpam taj novac napolje i ovde ostavim gubitak i pri tome Jugoslavu Ćosiću koji pravi gubitke dam platu 4.000 evra i interes u privatnoj firmi od 12.000 evra. Voditelji novinari u N1 televiziji čiji je Adrija njuz u gubitku imaju plate po 3.000 evra, to da znaju vlasnici i novinari naših regularnih medija. Zamislite šta bi bilo kad bi svi mediji uzeli, naši domaći, i fiktivno se registrovali u Luksemburgu i rekli – mi smo prekogranični mediji, mi ne plaćamo ništa. Od čega bi živeo RATEL, REM itd? Ko bi plaćao porez na reklame u državi Srbiji domaćim kanalima koje pušta na SBB-u i koji prave 80% gledljivog programa? Junajted grup, odnosno SBB, ne plaća ništa, gospodine Stratopulos. Ništa im ne plaćaju. Iako ti domaći kanali finansiraju i REM i RATEL i SOKOJ, izvođače itd, oni ne dobijaju ništa, iako svoj proizvod, program koji prave novinari, kamermani, montažeri, moraju besplatno da ustupe SBB-u, u suprotnom neće biti vidljivi svim gledaocima, njima ne plaća ništa. Ne plaća ništa ni prekograničnim kanalima, ili veoma malo, regularni kao što je Euro sport, BN i razni drugi, važeći pravi prekogranični kanali. Samo ovim lažnim prekograničnim kanalima plaća i po nekoliko evra po korisniku. Cilj je ispumpati novac iz jedne svoje kompanije u Srbiji, prikazati ovde gubitke, novac prebaciti u Luksemburg, na Maltu i Švajcarsku i onda licemerno kažete – ja nisam poreski obveznik u Srbiji, ja u Srbiji pravim gubitke, tako što sam ispumpao pare, kupio sam vilu na Ženevskom jezeru, kupio sam „falkon“, ili kako se zove marka tog aviona, od 55 miliona evra i ja prezirem vas Srbe, ali uzimam vaš novac, iznosim ga napolje. To što ih je kupio investicioni fond za 2,6 milijardi, to je čist dokaz da te firme, majke firme, ćerke firme, sestre firme, prave i te kako dobit. To je potvrda onog što ja tvrdim, da se novac ispumpava, i to „BS partnersu“, i ovaj mlađi junior Stratopulos svakako zna i on je došao da zaštiti to. On tvrdi da su oni ovde nešto progonjeni ili zapostavljeni. On koji ima dominantan položaj i treba proveriti, i voditi istragu protiv ljudi iz Komisije za zaštitu konkurencije, kako je SBB kupio niz malih operatora i stekao 54% kablovskog tržišta. To je dominantan položaj. Oni do toga ne bi mogli doći bez dozvole Komisije za zaštitu konkurencije. Da je ona radila svoj posao, ona je trebalo da štiti domaće medije, koji žive od reklame i ništa ne dobijaju od SBB-a, a plaćaju sve dažbine Srbiji. Treba da ih zaštite od kanala koji rade na crno, ništa ne plaćaju državi Srbiji, a ispumpavaju novac iz pretplate pretplatnika u Srbiji. To je čista pljačka građana Republike Srbije. Mi moramo staviti, kako beše ona izreka, tačku na tu pljačku, pa nek „BS partners“ vidi šta će. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se više niko ne javlja, zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 7, 8. i 9. dnevnog reda. Sa ovim bismo završili sa današnjim radom. Nastavljamo u ponedeljak u 10.00 sati.