Poštovani predsedniče Narodne Skupštine, gospodo potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, drugarice i drugovi, meni je zadovoljstvo što ću danas moći da vam skrenem pažnju na dva važna zakona - Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o statusu između Republike Srbije i EU o akcijama koje sprovodi Evropska agencija za graničnu i obalsku stražu u Republici Srbiji, kao i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije u saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima, koje je podnela Vlada. Naravno, ja vašoj pažnji skrećem i Sporazum o prosvetnoj, kulturnoj i sportskoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Sjedinjenih Meksičkih država. Dakle, dame i gospodo, migrantska kriza će trajati. Ja ovde nisam prvi put kada je u pitanju migrantska kriza i kada molim za vašu i tražim vašu podršku da Vlada Republike Srbije dobije još jedno sredstvo i još jedan mehanizam za borbu protiv migrantske krize, baš kao što vas molim da podržite i Sporazum o prosvetnoj, kulturnoj i sportskoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Sjedinjenih Meksičkih država. Meksiko je prijateljska zemlja, nisu priznali Kosovo, nisu priznali tu lažnu državu, velika zemlja. Svakako da je svaki korak saradnje i svaki korak u kome mi pokazujemo koliko nam je stalo i koliko nam je bitno da ovakve zemlje, bez obzira koliko geografski budu udaljene, imaju podršku i imaju dobru komunikaciju sa Vladom, odnosno državom Srbijom. Dame i gospodo, vas molim da sve o čemu ćemo danas raspravljati uzmete sa velikom pažnjom, sa velikom dozom razmišljanja, sa velikom dozom pažnje i da nam u danu za glasanje date podršku. Ovi sporazumi su važni. Sporazum sa Meksikom je važan zato što pokazujemo koliko vodimo računa o našoj spoljno-političkim odnosima, koliko, bez obzira na geografsku udaljenost tražimo prijatelje svuda u svetu, jer glas Meksika nije beznačajan, nije nevažan. Nije nevažan u UNESKO-u, nije nevažan u Interpolu, nije nevažan u UN, to je velika i brojna zemlja i važna u Južnoj Americi. Kao što je važno kako ćemo se boriti sa posledicama migrantske krize i kako ćemo na našim granicama zaustavljati što veći broj iregularnih migranata. Dame i gospodo, vrlo često i vi i ja, mi smo obični ljudi, normalni ljudi, ljudi koji se kreću u svakodnevnom životu, ljudi koji komuniciraju i razgovaraju sa ljudima koji nisu poslanici u Narodnoj skupštini, nisu političari, nisu u nekom smislu ljudi koji donose odluke na nivou države, ali ljudi zbog kojih mi postojimo. I vi i ja znamo koliko puta nam naši sugrađani, naše komšije izražavaju svoje bojazni zbog prisustva migranata, zbog mogućnosti da dolaze nekontrolisano, zbog mogućnosti da se dosele ili nasele na našem prostoru. Ovo je jedan od sporazuma koji nam omogućava da se borimo protiv takvih pojava, da čuvamo svakodnevni oblik, svakodnevni način našeg života, koji nam omogućava da čuvamo svoj prostor, svoju teritoriju, ali i, što je važnije od teritorije, mogućnost da živimo onako kako smo navikli. Migrantska kriza neće proći. Neće proći ni u mandatu ove Skupštine. Neće proći, bojim se, ni u političkom mandatu svakog od nas. Migrantska kriza će trajati i na nama je da se borimo protiv njenih posledica, da sačuvamo sposobnost države Srbije da reaguje humano, odgovorno, organizovano, ali da nikad ne dozvoli da naša zemlja postane parking za migrante, da naša zemlja postane nekontrolisani prostor na kome se naseljava ko hoće i ulazi kako hoće. Zato nam je važno da i sa EU i sa našim susedima imamo odgovarajuće sporazume koji nam omogućavaju da se protiv posledica migrantske krize borimo. Niko ne sme i ne može da uzima zakon u svoje ruke, niko ne sme i ne može da pomisli da država ne radi svoj posao, pa da će on da organizuje nekakve patrole, straže. Zato ste vi tu i zato vam se zahvaljujem što ćete sa pažnjom i velikom odgovornosti pogledati, razumeti, razmišljati, diskutovati o ovom važnom sporazumu i dati državi Srbiji mogućnost da imamo još jedan mehanizam i još jedno sredstvo u kome ćemo se boriti protiv posledica migrantske krize. Dame i gospodo, radujem se našoj raspravi. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Sada dajem reč predstavnicima, odnosno izvestiocima nadležnih odbora. Predsednica Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, uvaženi predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo i od ministra Vulina o čemu ćemo danas govoriti u plenumu. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo je na svojoj sednici ocenio da ovi predlozi zakona o potvrđivanju sporazuma jesu u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Danas ćemo najpre govoriti o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o prosvetnoj, kulturnoj i sportskoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Sjedinjenih Meksičkih Država. Na ovaj način stvorićemo novi pravni okvir za realizaciju bilateralne saradnje u oblastima koje sam navela, a koje stoje u samom nazivu Sporazuma. To će stvoriti i mogućnost za neku konkretizaciju saradnje kroz naravno periodične programe unapređenja svih ovih oblasti. Zatim, govorićemo u plenumu o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o statusu između Republike Srbije i EU o akcijama koje sprovodi Evropska agencija za graničnu i obalsku stražu u Srbiji. Pravni odnos i saradnja između Agencije i naše zemlje je jako važna. Ovaj Sporazum će olakšati saradnju u oblasti prekograničnog kriminala. Naravno biće angažovani i određeni timovi iz ove Agencije na teritoriji Srbije, naravno na osnovu instrukcija, koji će delovati u prisustvu naših službenika. Na kraju, govorićemo u plenumu o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima. Ovde se radi o formalizovanju procedure, o ojačavanju sistema, pre svega prevencije, identifikacije i zaštite, naravno sve sa stavljanjem akcenta na status žrtava trgovine ljudima. Predlažem koleginicama i kolegama da damo podršku ovim sporazumima i zbog dobrih bilateralnih odnosa koje naša zemlja treba da gradi sa navedenim zemljama, ali i zbog razvoja konkretnih oblasti, naročito ako znamo da je prioritet u radu Vlade borba protiv svih oblika kriminala. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Dačiću. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, zadovoljstvo mi je što mogu da vas izvestim da je Odbora za odbranu i unutrašnje poslove na jučerašnjoj sednici jednoglasno odlučio da predloži Narodnoj skupštini da prihvati ova dva predložena zakona, dakle Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o statusu između Republike Srbije i EU o akcijama koje sprovodi Evropska agencija za graničnu i obalsku stražu u Republici Srbiji i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima. Ovim Sporazumom uspostavljamo pravni osnov za saradnju sa Evropskom agencijom za graničnu i obalsku stražu, dakle šire poznata kao „Fronteks“ koja je osnovana još 2004. godine, a čije su nadležnosti proširene 2016. godine u cilju sprečavanja prekograničnog kriminala. Glavni zadatak je bolja zaštita spoljnih granica, efikasno upravljanje migracionih tokova i obezbeđivanje visokog nivoa bezbednosti, naravno uz poštovanje nacionalnog zakonodavstva Republike Srbije i kako je rečeno samo i isključivo uz prisustvo policijskih službenika Republike Srbije. Kada je reč o Sporazumu sa Republikom Severnom Makedonijom uspostavljamo osnov za efikasnu zajedničku borbu protiv trgovine ljudima i mislim da treba uzeti u obzir i to da smo pre nepune dve nedelje usvojili i Sporazum o saradnji u oblasti borbe protiv krijumčarenja migranata takođe sa Republikom Severnom Makedonijom, što govori o tome koliko je Srbija posvećena unapređenju kapaciteta u borbi protiv kriminala, takođe kada je reč o povećanju nivoa bezbednosti u regionu, ali i kada je reč o razvoju ukupnih bilateralnih odnosa naše dve zemlje. Na kraju, želeo bih da zaključim da svaka civilizovana država u svetu želi da obezbedi mir, stabilnost i sigurnost svojim građanima, a da bi bilo koji subjekt, u krajnjem slučaju država mogla da deluje neophodan je pravni okvir za takve aktivnosti, tako da će i ova dva sporazuma koja su danas pred nama obezbediti da zajedničkim snagama stanemo na put svim ovim pobrojanim pretnjama koje su zajedničke i koje poznaju granice. Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam vas da u Danu za glasanje usvojimo ova dva predložena zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sada su na redu predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa. Reč ima potpredsednik Narodne skupštine, Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su dakle tri zakona koja se tiču tri važna sporazuma sa različitim temama po kojima danas treba da se izjasnimo i za koje treba da glasamo. Sporazum, odnosno zakon o potvrđivanju Sporazuma o prosvetnoj, kulturnoj i sportskoj saradnji sa Meksikom, odnosno Sjedinjenim Meksičkim Državama spada u red važnih sporazuma. Važna zemlja, iako kako čusmo i znamo, daleka, ali isto tako veoma važna tematika, iako u vremenima određenih kriza, obično tema prosvete, tema sporta, posebno tema kulture vrlo često budu zapostavljeni i nemaju onaj značaj koji treba da imaju. Usvajanjem ovog zakona, odnosno potvrđivanjem ovog sporazuma mi i kao Narodna skupština, ali isto tako i kao Vlada pokazujemo kapacitet da ne dopustimo da nam Kovid kriza i sve ono što ona implicira, da nas ometu u normalnom funkcionisanju, u delovanju državnih organa, pa čak i kada su ove teme u pitanju koje obično dobijaju na značaju u vremenu blagostanja i u vremenima kada država i društvo imaju kapaciteta da se bave elitnim pitanjem. Posebno sam i dodatno zainteresovan za prosvetnu i kulturnu saradnju sa bilo kojom zemljom, uključujući i Meksiko, i zbog činjenice da se nalazim na mestu predsednika Odbora za obrazovanje, nauku i informatičko društvo koji, evo, za samo nekoliko meseci pokazuje ozbiljne aktivnosti. Ne znam da li smo jedini odbor koji već do sada ima dva pododbora, Pododbor za omladinu i sport i Pododbor za informatičko društvo i digitalizaciju. Bez obzira što smo na samo početku ovog mandata, članovi ovog Odbora su pokazali inicijativnost, kreativnost, Odbor svakako, imao razumevanja, a pravila i sistem rada Narodne skupštine su dovoljno bili komotni za tako nešto, zato želim ovo zadovoljstvo i radost da podelim zajedno sa vama ovde, ali isto tako i sa svim građanima Srbije koji nas prate. To zapravo pokazuje da mi ovde u Narodnoj skupštini kroz Odbor, kroz ovaj resorni odbor, a uveren sam da je to slučaj i sa drugim resornim odborima, zapravo, ne dopuštamo da nas ova kriza omete, a ona nije samo eksplicitno, da, jeste eksplicitno zdravstvena, i veoma ekplicitno i privredna. Međutim, ona je eksplicitno sveopšta, ona vrlo jasno utiče na naše celokupno i mentalno i psihičko i zdravlje i stanje i zato gde god možemo da pokažemo kapacitet i mogućnosti da budemo inicijativni i da delujemo normalno, razvojno, progresivno, to je veoma važno, ne samo za tu temu i ne samo za to čime se bavimo, već je veoma važno da šaljemo građanima poruku da smo jači od krize, da smo jači od svih ovih izazova koji su pred nama i u individualnom i u kolektivnom smislu. Dakle, psihičko stanje, opredeljenje da ste gornji, da ste jači, da ćete da pobedite, bilo da je u pitanju zdravlje, bilo da je u pitanju kriza, su veoma bitni i zato smo mi ovde u Narodnoj skupštini, kao i svi predstavnici naroda na svim pozicijama, ponajpre pozvani da širimo optimizam, da širimo odlučnost da svaku krizu, svaku bolest i svaki izazov koji je pred nama pobedimo i budemo jači od njega, jer zapravo, ta atmosfera i to stanje pojedinca, ili tačnije to stanje duha je ključno i u pobedi samog pojedinca koji se suoči sa određenom bolešću, ali isto tako i u nameru da pobedimo svaki drugi izazov i svaku drugu krizu. Zato ovaj Sporazum podržavamo. Poslanici Stranke pravde i pomirenja, će u danu za glasanje dati svoj glas potvrdi ovog zakona, čime ćemo i sa ovom zemljom, veoma zanimljivom zemljom, da jeste to velika daljina, ali jeste saradnja sa bliskim zemljama geografski i kulturološki bliskim zemljama, ona ima drugu čar izazova, međutim, daleke zemlje poput Meksika, treba da nam budu interesantne upravo zbog svih onih različitosti koje one imaju, jer kulturna razmena, prosvetna razmena, a posebno kažem, kulturna razmena, ona je posebno interesantna tamo gde su različitosti naglašene, jer samo u razmeni sa različitostima, u susretu sa različitostima i u mogućnosti da razmenimo ta kulturna dobra i iskustva, zapravo se dešava oplemenjenje sopstvene kulture. Nažalost, mi imamo razne teorije pogotovo, i razne politike koje preferiraju određene kulturne homogenizacije. Dakle, da bilo koja homogenizacija, etnička homogenizacija, kulturna homogenizacija, bilo koja homogenizacija, ona je na početku privlačna, ona deluje izazovno, deluje da će nam olakšati opstanak, da će nam olakšati razvoj, jer ako ste sami, ako ste isti, to jeste lakše i jednostavnije, ali nije uvek, pogotovo, skoro ne nikada, jednostavnije i lakše nije kvalitetnije. Zato, ostati sam, ne biti sa drugima, homogenizovati se, etnički, homogenizovati se kulturološki, da, pojednostaviće nam funkcionisanje, biće nam lakše, biće jednostavnije. Ali, jednostavnost nikada nije obogaćivala kulturu. Različitost je obogaćivala kulturu. Zato se i pokazalo, narodi koji su svoje politike bazirali na homogenizaciji, oni su imali određenu dinamiku razvoja dok nisu ostvarili tu homogenizaciju, dok nisu uspeli da oteraju druge i da se razdvoje od drugih. Međutim, od trenutka kada su oterali druge ili otišli od drugih, svejedno. Dakle, kada su se razdvojili sa drugima, tog trenutka se sva dinamika zaustavila, tog trenutka su bili i ostali upućeni sami na sebe. Ne možete se oplemeniti sami sa sobom. Biljka, voćka ne može da se oplodi sama sa sobom. Potrebna joj je druga voćka, a oplodnja i oplemenjenje te voćke je kvalitetnija ako postoji različitost u toj drugoj voćki. Slično je i sa čovekom, posebno u kulturnoj, odnosno kulturološkoj dimenziji. Potrebna je različitost, jer ona stvara tu pozitivnu dinamiku. Jedan od Božijih zakona proklamovan u svetim knjigama jeste da je čovek celokupna ljudska vrsta su nastali od jednog čoveka i jedne žene. Dame i gospodo, mi smo jedna vrsta. Da, postoje rase, da postoje nacije, da postoje različitosti, ali smo od iste vrste, od istog čoveka, od jednog čoveka i jedne žene. Zato ne postoji prednost jednih nad drugima po samoj pripadnosti, etničkoj, jezičkoj ili kulturnoj. Može postojati vrednost samo u kvalitetu, a smisao po istoj svetoj postavci, smisao nacionalnih, rasnih razlika jeste međusobno upoznavanje, odnosno savremenim jezikom kazano međusobna kulturna razmena u meri sposobnosti te kulturne razmene, naravno da biste sarađivali kulturno, da biste sarađivali prosvetno. Istina, ne možete uspostavljati saradnju ukoliko niste jasno i precizno definisali sopstveni identitet, subjektivitet, samobitnost i kvalitet. Dakle, poziva na međusobnu saradnju i kulturnu razmenu nipošto ne sme da se shvati kao odricanje od sopstvenog identiteta što jeste bila ideja, ideologija koja je ovde vladala pola veka. Hajmo bratstvo, jedinstvo na tome da se svi odreknemo sebe, pa da postanemo nešto iznad, nešto treće, nešto novo, pa smo se onda donekle odrekli sebe, a nismo postali to treće zato što je to treće bilo hibridno, nemoguće, nije prirodno, nije originalno i onda smo ostali na pola tog puta i nastupila je kriza identiteta, a zapravo iz krize identiteta dobijamo nesigurnost u sebe. Kada dobijete nesigurnost u samog sebe, individualno i kolektivno imate potrebu iz straha da negirate druge, imate dakle želju i nameru i potrebu da druge eliminišete i tu nastaju sukobi, ratovi, zločini, nažalost i sve ono što krvavo obeležava jedno celo stoleće ovde na Balkanu među braćom, komšijama, sličnim, istim, srodnim ili različitim. Dakle, to bi trebalo da nam bude lekcija, da nam budu pouke da shvatimo da nije smisao zajedništva, niti je smisao čak pomirenja za koje se mi kao stranka zdušno i aktivno zalažemo, da se pomirenje odnosno mir i saradnja ostvaruju na način odricanja sopstvenih posebnosti. Naprotiv, što ste sigurniji u sopstvenim posebnostima, što ste uverljiviji u svojoj kulturi, znanju, vi imate više kapaciteta, imate jače mogućnosti i više samopouzdanja da pravite saradnju sa drugima. Jer, zapravo kulturna razmena znači da vi ono što imate vaše ponudite drugima, pokažete drugima, potpuno sigurni i ponosni u onome što jeste, a da oni pokažu vama ono svoje pa da razmenite znanja, jer inače znanja imaju smisla, sva znanja ili svo znanje ima smisla samo u onoj meri u kojoj će služiti čoveku, u onoj meri u kojoj će podići našu individualnu i kolektivnu svest. Mi smo, nažalost, danas, u savremenoj ljudskoj civilizaciji, izgubili tu orijentaciju, gde znanje nije podređeno čoveku. Mi danas imamo dehumanizirano znanje. Mi danas imamo mnogo znanja, posebno u onome što se zove nauka, koje se odreklo kodeksa i etičkih i onih temeljnih, naučnih, pa se, nažalost, veoma često suočavamo sa time da su rezultati tog znanja na štetu čoveka, da su dostignuća nauke upotrebljena za uništenje čoveka, za razaranje čoveka, bilo u klasičnim oblicima ratnih razaranja, bilo u nekim drugim, koji ugrožavaju elementarnu ljudskog čoveka. To nije dobro. Taj pravac razvoja znanja nije dobar. Znanje ima smisla i ono je blagodet i ono je vrednost samo dokle služi čoveku, dok je podređeno čoveku, a služi čoveku dok se kroz znanje i kroz upotrebu tog znanja vodimo i koristimo jasnim, tradicionalnim, etičkim principima. Mimo toga mi imamo uglavnom štetu i imamo zlo. Zato je jako važno da zemlja poput Srbije, kao i sve druge zemlje koje nisu tako brojno velike, zapravo budemo svesni šta su naši glavni resursi. Naš glavni resurs je čovek. Mi ovde imamo dobre temelje za dobro obrazovanje, pa čak i za nauku, iako ozbiljna nauka i velika nauka podrazumeva i ozbiljne ekonomske, finansijske potencijale, za šta uglavnom imaju kapaciteta samo brojno velike zemlje i velike nacije. Ali, ono u čemu mi jesmo izuzetno konkurentni jeste pojedinac, građanin ove zemlje, mladi ljudi, talenti, po čemu jeste i Srbija, ali uopšteno Balkan, prepoznatljiv, sa veoma inteligentnim, veoma snalažljivim, veoma ambicioznim ljudima. Ali je isto tako činjenica da mnogi naši mladi i talentovani mozgovi tek dožive afirmaciju kada odu iz ove zemlje. Dokle god bude tako, mi sa tim ne možemo biti zadovoljni. Do sada su postojali određeni trzaji, postojali određeni iskoraci, kao što su ideje naučno-tehnoloških parkova, od onog u Petnici koji se svetski proslavio, imamo i ove nove na kojima se radi, ali ne smemo posustati i ne smemo stati. Ne smemo dopustiti da i ovi projekti na neki način budu žrtva određene prašine raznih interesnih grupa u obrazovanju, o kojima sam i ranije govorio, već moramo nastaviti i doći do momenta, do atmosfere u kojima će taj mladi talenat ovde imati brzu traku i kod nas i da ne mora bežati u Nemačku, Francusku, Beneluks ili Skandinaviju ili Ameriku da bi njegov mozak odnosno njegov talenat došao do izražaja. Što se tiče drugog sporazuma, vezanog za evropsku agenciju koja se bavi obalnim i graničnim stražama, svakako da to treba podržati. Ja ću samo podeliti jedno iskustvo koje sam imao prošle godine kada sam prelazio na graničnom prelazu Bratunac iz BiH u Srbiju, dakle na našoj granici. Po prvi put sam se suočio, pretpostavljam u okviru slične saradnje da smo tamo imali određene policajce iz zapadne Evrope, jedan je čini mi se bio danske uniforme a jedan slovenačke uniforme, do tada nisam čak imao informaciju da to funkcioniše, bilo mi je čudno, i kada sam pitao o čemu se radi, obavestili su me. Međutim, ono što mi se nije dopalo jeste da su se oni tu ponašali kao da su domaći, a da su naši granični policajci bili prilično uplašeni i zbunjeni. Čak sam ja reagovao i prema jednima i prema drugima i objasnio im čija je ovo zemlja, čija je ovo granica, kako ko treba da se ponaša, da ovi koji su došli tu po osnovu određenog sporazuma da mogu da obavljaju svoj posao, ali da oni nisu suvereni na toj granici već da su domaći policajci oni koji treba da obavljaju taj posao. Svakako skrećem pažnju na ovo da je možda potrebno dodatno našim graničnim policajcima pojasniti, do kraja ih edukovati i objasniti im šta su zapravo njihove oblasti, da ti policajci koji dolaze u okviru ovih određenih sporazuma da su oni tu gosti, da oni mogu obavljati svoj posao, ali da oni nipošto ne preuzimaju nadležnosti prilikom tih svojih obilazaka, odnosno obavljanja toga posla. Treći sporazum odnosno zakon kojim se potvrđuje Sporazum o saradnji sa Severnom Makedonijom o sprečavanju trgovine ljudima, jasno vam je, kada izgovorite pojam – trgovina ljudima, to tako surovo zvuči, to zvuči čak morbidno, to predstavlja veliki teret za svakog čoveka koji oseća reč. Dakle, mi u 21. veku, nažalost, imamo skoro normaliziranu upotrebu pojma – trgovina ljudima. Svakako da je ovde dimenzija ovog kriminala kroz temu odnosno pojavu migranata i migrantske krize najizraženija, ali pitanje trgovine ljudima nije samo vezano za migrante, već je vezano i za razne druge oblike tog, da tako kažem, trafikinga, ali svakako da ovo pitanje treba da ima svoj zakonski epilog, odnosno svoju formu, kao što je ima i svakako da i ovaj sporazum treba da podržimo i podržaćemo ga u danu za glasanje. Ali, ono na šta želim da ukažem jeste da ove teme, ovako surove i teške teme moraju imati i značajnije mesto u drugim oblicima komunikacije, medijskim, prosvetnim i svim drugim. Hvala vam.
Zahvaljujem. Sada dajem reč narodnoj poslanici Jasmini Karanac. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani ministre Vulin, koleginice i kolege narodni poslanici, ja ću se na početku svog izlaganja osvrnuti na Sporazum između Republike Srbije i Severne Makedonije, a tiče se saradnje u oblasti protiv trgovine ljudima. Budući da dve zemlje imaju dobru saradnju, što su pre samo nekoliko dana, kada je Srbija Severnoj Makedoniji donirala vakcine, potvrdili i premijer te zemlje Zoran Zajev i predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić, oni su tada najavili i nove vidove saradnje u više oblasti, tako da je logično i od obostranog je interesa donošenje sporazuma o zajedničkoj borbi protiv trgovine ljudima. S obzirom da obe zemlje, i Severna Makedonija i Srbija se nalaze na tzv. Balkanskoj ruti i da su potpisivanjem Mini Šengena granice između Srbije i Severne Makedonije otvorene za slobodno kretanje i ljudi i roba i usluga i kapitala, što je velika prednost i napredak, ali, s druge strane, to je veliki bezbednosni izazov. Zato je neophodno i zakonom urediti način borbe protiv kriminala, u konkretnom slučaju – zajedničku borbu protiv trgovine ljudima. Ne treba gubiti iz vida da, pored trgovine oružjem i narkoticima, trgovina ljudima predstavlja najunosniju granu organizovanog kriminala i najteži oblik kršenja ljudskih prava. Brojni su razlozi da neko postane žrtva trgovine ljudima. Najčešće su ekonomske prirode, jer siromaštvo i loš ekonomski položaj vrlo često su uzrok da neko poveruje u lažna obećanja o boljem životu i tako nesvesno postane žrtva trgovine ljudima. Zatim, to mogu biti migracije, jer u tom slučaju ljudi najčešće nemaju veliki izbor i zaštitu i lako postaju žrtve kriminalaca. Takođe i porast organizovanog kriminala je u tesnoj vezi sa trgovinom ljudima, jer ona daje mogućnost kriminalnim grupama da dođu do velike materijalne koristi i sticanja visokog profita. Istraživanja govore da je od svih oblika trgovine ljudima najzastupljenija ona koja se odvija sa ciljem seksualne eksploatacije i ovde su uglavnom žrtve devojčice i mlade žene. Brojni su i primeri prinude na prošnju koja se neretko odvija svakodnevno na ulici pred našim očima. Zatim, prinuda na vršenje krivičnih dela i u tu klopku najčešće zapadaju mladi ljudi misleći da je to brz i lak način da dođu do novca, ali i prinuda na brak, kao i radna eksploatacija. Sve su to primeri trgovine ljudima, a čak 80% žrtava su žene i deca. Treba imati u vidu i da je migrantska kriza donela nove izazove kada je reč o borbi protiv trgovine ljudima i ovim problemom naročito su zahvaćene Srbija i Severna Makedonija. Posebno osetljivu grupu čine deca, naročito ona koja putuju bez pratnje odraslih. Takva relativno novonastala situacija zahteva prilagođavanje celokupnog antitrafiking mehanizma i ceo novi sistem usluga koje su neophodne kako bi se žrtvama trgovine ljudima pružila sva potrebna pomoć i zaštita. Sporazum koji je pred nama predviđa sve neophodne mehanizme i u mnogome bi trebalo da doprinese uspešnijem suzbijanju trgovine ljudima u regionu. U čemu se ogledaju ti mehanizmi? Pored ostalog u prevenciji. Ovaj sporazum, koji ćemo mi, nadam se, usvojiti, predviđa sprovođenje zajedničkih informativnih kampanja dveju zemalja u cilju sprečavanja trgovine ljudima, a posebno dece. Zatim, sprovođenje kampanja koje bi se odnosile na otkrivanje novih trendova u trgovini ljudima, posebno u eri digitalnih tehnologija, kada su sve veće mogućnosti zloupotreba na internetu. Kao jedan od važnih vidova prevencije, neophodno je i jačanje socioekonomskog položaja ranjivih kategorija ljudi, jer jedan od osnovnih razloga zbog kojih ljudi bivaju uvučeni u proces trgovine ljudima je, kao što sam već napomenula, ekonomske prirode. Mi iz Socijaldemokratske partije Srbije smatramo da dosledna borba protiv kriminala podrazumeva pre svega borbu protiv uzroka koji dovode do kriminalnih radnji. Nejednake mogućnosti, beznađe, nedostatak obrazovanja i socijalne teškoće česti su uzroci kriminala, ali i pogodno tlo da se sklizne i postane žrtva kriminala, u ovom slučaju žrtva trgovine ljudima. Zato se mi iz Socijaldemokratske partije Srbije zalažemo za pooštravanje kazni za sva krivične dela, jer smatramo da je svrha sankcije generalna prevencija kriminala. Zato su, smatramo, neophodne veoma stroge kazne koje će pre svega preventivno uticati na smanjenje stope kriminaliteta. Takođe, smatramo da Ministarstvu unutrašnjih poslova, koje ima ključnu ulogu u ovoj borbi, mora da stoji na raspolaganju dovoljan broj obučenih kadrova, kao i sva savremena oprema. Takođe, neophodna je saradnja sa tužilaštvima, ali i sa Ministarstvom pravde kada je u pitanju pružanje pomoći žrtvama. Žrtvi se mora pružiti zaštita, ona mora biti obaveštena o svojim pravima i obavezama vezano za smeštaj, pravnu pomoć, pomoć u pribavljanje dokumenata, kao i pomoć za dobrovoljni povratak u zemlju porekla. Ovaj Sporazum o saradnji između Srbije i Severne Makedonije tretira sve spomenute aspekte, kao i zaštitu podataka o ličnosti. Kada su deca u pitanju, sporazum predviđa procenu svih rizika kao što su roditeljske kompetencije, a preduzimaju se i mere starateljske zaštite i pružanja neophodne pomoći i podrške, a sve u najboljem interesu deteta. Nadležni organi obeju strana potpisnica ovog sporazuma se međusobno obaveštavaju o svim pokrenutim postupcima. Nisu Srbija i Severna Makedonija jedine zemlje koje se suočavaju sa ovim izazovima. To je problem širih razmera i smatram da je saradnja država regiona važna i neophodna u cilju borbe protiv trgovine ljudima, a sporazum o kome mi ovde danas govorimo, kao i dosadašnja saradnja sa drugim zemljama kao što su Austrija, Slovenija, Mađarska, je svedočanstvo da Srbija ovom problemu pristupa veoma odgovorno i ozbiljno. Još jedan važan bezbednosni sporazum je pred nama, a tiče se granične saradnje i bezbednosti granice između Srbije i EU. Srbija se graniči sa četiri zemlje EU, Hrvatskom, Mađarskom, Rumunijom i Bugarskom. Od ukupne dužine granice, koja iznosi 2352 kilometra, granica sa zemljama EU je 1337 kilometara. Ovaj sporazum nije isključivo stvar ili ideja Srbije, već i EU koja želi da dodatno osnaži bezbednost na svojim spoljnim granicama. Ovo je još jedan mehanizam u borbi protiv migrantske krize. Koliko god da postoje različiti stavovi i koliko god da su države EU podeljene kada je reč o politici azila, ipak postoji, rekla bih, zajednički imenitelj, a to je zaštita spoljnih granica, što se direktno reflektuje na zemlje koje nisu u EU, u ovom slučaju i na Srbiju. Mi tu ne možemo ostati izuzeti. Dobro je da donosimo pravni okvir koji će da tretira ovu oblast. Ovaj sporazum će omogućiti zajedničke operacije i angažovanje timova čije će aktivnosti biti usmerene na zaustavljanje ilegalne imigracije, kao i prekograničnog kriminala, a mogu da uključe i veću tehničku i operativnu pomoć na granici i to je dobro. Ono što je još dobro i treba napomenuti da su članovi tima Evropske agencije za graničnu i obalsku stražu Fronteks ovlašćeni da obavljaju zadatke potrebne za kontrolu granice, ali s tim da moraju da poštuju zakonodavstvo Republike Srbije i mogu obavljati zadatke samo na osnovu instrukcija u prisustvu policijskih službenika Republike Srbije. Zato će poslanici Socijaldemokratske partije Srbije u Danu za glasanje podržati sve sporazume koji su na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Karanac. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Jedinstvena Srbija, Života Starčević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre Vulin, dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu imamo tri sporazuma: Sporazum o prosvetnoj, kulturnoj i sportskoj saradnji Srbije i Sjedinjenih Meksičkih Država i dva, rekao bih, sporazuma jako važna za bezbednost naše zemlje, a to su Sporazum sa EU o akciji i aktivnostima Agencije za graničnu i obalsku stražu, poznatije kao Fronteks, i Sporazum Vlade Republike Srbije i Vlade Severne Makedonije o borbi protiv krijumčarenja ljudi, poznatije kao trafiking. Sve ove tri tačke, makar za pomalo, poboljšavaju spoljno političku poziciju naše zemlje, poboljšavaju bezbednosnu situaciju naše zemlje i, naravno, razvijaju prosvetni, kulturni i sve druge aspekte saradnje sa drugim državama. Zato će poslanička grupa Jedinstvene Srbije u Danu za glasanje podržati sva tri ova sporazuma. Naravno, prva od ove tri tačke dnevnog reda jeste Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Sjedinjenih Meksičkih Država o saradnji u sferama prosvete ili obrazovanja, kulture i sporta. Naime, Meksiko je u svakom smislu jedna velika država, ona ima nešto manje od dva miliona kilometara kvadratnih i po tome je na trinaestom mestu u svetu. Sa 125 miliona stanovnika, Meksiko je po veličini jedanaesta država u svetu. Prema BDP-u, Meksiko je četrnaesta globalna ekonomija sveta, a po paritetu kupovne moći nalazi se na jedanaestom mestu. Prema podacima Svetske turističke organizacije, Meksiko je država koju najviše turista poseti u toku godine u Latinskoj Americi, a u svetu je po tom parametru na desetom mestu. Naravno da tome značajno doprinose i brojni prirodni i kulturni lokaliteti Meksika koje je UNESKO uvrstio u svoju svetsku kulturnu baštinu, a takvih je 31 lokalitet i po tome je Meksiko prvi u Americi, a na šestom mestu u svetu. Naravno, najvažnije je da je Meksiko država koja nije priznala nezavisnost naše južne pokrajine Kosovo i Metohija. To je jedan od važnih razloga zašto trebamo i moramo da razvijamo saradnju sa Meksikom i sa državama poput Meksika. Naime, Srbija kao ozbiljna država mora da uspostavlja najbolje moguće odnose ne samo zbog toga što Meksiko nije priznao Kosovo, već zato što u trenutnoj geopolitičkoj situaciji Srbija mora imati što bolje bilateralne odnose sa državama širom sveta. Znate, u međunarodnoj politici nema ljubavi, samo interes. Srbija mora pronaći sve one države sa kojima deli zajednički interes ili bar sa kojima se interesi ne kose i širiti svaki oblik saradnje sa takvim državama, jer samo na taj način Srbija će jačati, putem te bilateralne saradnje, svoju geopolitičku poziciju i Srbija će moći jače, snažnije i bolje da nastavi svoju pravednu borbu za očuvanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta naše države. Naravno, to je i način da jačamo i svoju ekonomiju i svaku drugu oblast društvenog života. Neko će reći Meksiko je daleko. Međutim, to je razmišljanje iz 19. veka. Danas, razvoj informacionih tehnologija, razvojem saobraćaja i transporta ne postoji nedostupno, nepristupačno i daleko mesto na planeti. Država kao Meksiko je država velikog kulturnog nasleđa, ima preko 30.000 arheoloških lokaliteta, u Meksiku se govori čak 68 zvaničnih jezika. Meksiko je nekada bio zemlja Olmeka, Asteka i Maja, a danas je najmoćniji predstavnik Latinske Amerike. Meksiko je zemlja koja ima i razvija snažan svoj obrazovni sistem, kao neko ko se bavi obrazovanjem, pratio sam i to. Meksiko ima obavezno osnovno obrazovanje u trajanju od šest godina, od šeste do 12 godine života dece, ima srednju školu u trajanju od tri godine, ima dve vrste srednjih škola, ima primariju, tzv. srednje stručno obrazovanje i ima sekundariju ili srednje stručno obrazovanje i preparatoriju, to je srednja škola koja školuje učenike za i priprema ih za fakultet i univerzitet. Univerziteti Meksika i fakulteti prate tradiciju svog severnog suseda SAD i dobro su kotirani na svetskim listama univerziteta. Meksiko je država izuzetno jakih medija. Meksiko je država i sporta, naročito, fudbala. Sve ovo pomenuto ide u prilog sporazumu između Meksika i Srbije, putem razmene učenika i studenata, pomoću naučne, prosvetne, kulturne saradnje, jačaćemo i političke i ekonomske veze sa ovom zemljom koja možda jeste kilometrima daleko, ali po mentalitetu jako bliska. Meksiko ima Čičanicu, Teotihuan, Palenku, Srbija ima Gračanicu, Studenicu, Manasiju, Sopoćane. Srbija ima Ivu Andrića, Meksiko ima Oktavija Paza. Meksiko ima marijače, ima Karlosa Santanu. Srbija ima foklor, ima Gorana Bregovića. Meksiko ima jako poznate tevenovele, ali bogami u poslednje vreme i srpska produkcija ubrzanim korakom stižete tu meksičku, imamo naravno i razvijenu filmsku industriju. Tako da Srbija i Meksiko imaju jedni drugima šta da ponude i to ne samo u oblastima koja tretira ovaj sporazum, već i u brojnim drugim oblastima, kao što je ekonomija, kao što je spoljna politika itd. U svakom slučaju i ovaj sporazum je dobar i pričajući o ovakvim sporazumima uvek smo naglasili da mi iz JS smatramo da svaki od ovakvih sporazuma po malo, makar za milimetar jača spoljnopolitičku poziciju Srbije u svetu i zato ćemo ovaj sporazum podržati. Drugi sporazum koji je danas na dnevnom redu jeste Sporazum sa EU, o akcijama i aktivnostima Evropske agencije za graničnu i obalsku stražu, poznatije kao Fronteks. Taj sporazum je potpisan ako se ne varam novembra prošle 2019. godine i mi danas trebamo da potvrdimo taj sporazum. Ovaj sporazum naravno omogućava Fronteksu da pomaže Srbiji u upravljanju granica prema državama EU, da sprovodi zajedničke akcije, da organizuje zajedničke operativne timove i da vrši sve te aktivnosti sa kojima se država Srbija složi. Naravno da je ovo važno, jer pričali smo skoro o Sporazumu sa Severnom Makedonijom o ilegalnom prelasku migranata. Ova tačka vezana je i sa sledećom tačkom dnevnog reda, a to je Sporazum sa Severnom Makedonijom o sprečavanju trgovinom ljudima, jer jedna i druga aktivnost vrlo često su vezane za granične prelaze, za ilegalne prelaske granica i zato svaka pomoć u kontroli granica i sprečavanju ovakvih neželjenih aktivnosti jeste poželjna i dobro za državu Srbiju. Migrantska kriza kao što je već rečeno traje i dalje. Nije onog intenziteta kao što je bila 2015. godine, ali svakako da i dalje traje i da u tom smislu ovakva saradnja između naših vlasti i Fronteksa jeste vrlo značajna, pogotovo ako imamo u vidu da je od 2015. godine do danas preko Srbije prešlo više od milion migranata i ako imao u vidu činjenicu da u 19 prihvatnih centara danas u Srbiji boravi oko šest hiljada migranta, od čega je 660 dece. Naravno, da ovaj sporazum jeste pre svega bezbednosni sporazum ali je i sporazum koji ima uticaj i na ekonomiju i na druge segmente društva ali svakako sporazum sa EU, svaka vrsta sporazuma sa EU pomalo, kako da kažem, približava Srbiju EU, tom cilju koji smo proklamovali u našoj zvaničnoj politici. Što se tiče treće tačke dnevnog reda, sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Severne Makedonije o sprečavanju trgovine ljudima, trgovina ljudima je veliki globalni svetski problem. Prema definicije UN to znači vrbovanje, prevoz, transfer, smeštaj ili prihvat lica, upotrebom pretnje ili upotrebom sile a u svrhu eksploatacije. Razlozi pojave su različite pored ličnih pojedine osobe, posebno žene u položaju trafikinga, dolaze iz razloga nezaposlenosti, siromaštva, nedostatka obrazovanja i tako dalje. Godišnje u svetu oko dva miliona i 400 hiljada ljudi postaju žrtve trgovine ljudima, a trgovci ljudima godišnje ostvaruju profit od preko tri milijarde dolara. Novi izveštaj Međunarodne organizacije za migracije pokazuje da 120.000 žena svake godine biva trafikovano u zemlje EU i najveći broj od tih 120.000 u EU ulaze preko Balkana. Šta to znači? To znači da su Srbija i Makedonija zemlje u kojima žrtve trafikinga budu u tranzitu, ali ne samo u tranzitu osim što su tranzitne često su i Srbija i Makedonija i države destinacije ali i države porekla žrtava trafikinga. Samo da kažem da je u Srbiji 2018. godine identifikovano 76 žrtava trgovine ljudima, od čega su čak 34 žene i 18 deteta. Najčešće kada su u pitanju žene to su državljani stranog porekla iz Moldavije, Rumunije i Ukrajine. Država Srbija je rešila da trafiking ili trgovinu ljudi kroz svoje pravne okvire, naime, član 388. Krivičnog zakona tretira ovo pitanje, a taj član 388. je inkorporiran i u Zakon o sprečavanju trgovine ljudima gde se u tački 4. gde se taksativno navode krivična dela koja tretira taj zakon, u članu 4. tačka 17) jasno i precizno se navodi i trgovina ljudima kao krivično delo. Država Srbija je uradila još dosta toga po pitanju sprečavanja trgovine ljudima. Naime 2017. godine usvojena je Strategija borbe za sprečavanje trgovine ljudima. Te 2017. godine je formiran i Savet za borbu protiv trgovine ljudima. Rekoh, trgovina ljudima je globalni fenomen i pogađa sve zemlje, ne samo siromašne, ne samo zemlje u teškoj ekonomskoj situaciji koje su najčešće zemlje porekla žrtava trafikinga ili zemlje u tranziciji, ona takođe pogađa i zemlje koje su destinacija. To su one razvijenije, bogate zemlje u koje najčešće završavaju žrtve trafikinga. Cilj trgovine ljudima je ostvarivanje zarade ili neke druge koristi kroz eksploataciju, bilo da se radi o seksualnoj eksploataciji ili nekoj drugoj vrsti eksploatacije. Koji su najčešći oblici trgovine ljudima? Najčešći oblici trgovine ljudima su seksualna eksploatacija, prinudna prostitucija, zatim prinudni rad, prinudno prosjačenje, prinudno vršenje krivičnih dela, trgovina organima, prinudni rad u kući ili prinudni brakovi. Naravno, da je ovo krivično delo i ova nepoželjna društvena pojava važna i borba protiv nje je jako važna, pre svega u pitanju je sfera elementarnih ljudskih prava, dostojanstva i slobode i s obzirom da se JS zalaže za te vrednosti mi ćemo i ovu tačku dnevnog reda podržati u danu za glasanje. Da zaključim na kraju. Sva tri sporazuma, makar za malo, poboljšavaju spoljnopolitičku bezbednosnu, ekonomsku i svaku drugu poziciju naše zemlje i poslanička grupa JS će dati podršku ovim zakonima. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Starčeviću. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SVM, narodni poslanik Arpad Fremond. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, na početku izlaganja u ime poslaničke grupe SVM, želim da saopštim da će naša poslanička grupa u danu za glasanje podržati sve predloge zakona koji se nalaze na dnevnom redu. Ne sporeći značaj predloženih tema dozvolićete mi da u svom obraćanju posebnu pažnju posvetim 6. tački, to je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Severne Makedonije o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima i koje su dve vlade potpisale 16. decembra 2019. godine. Republika Srbija sprovodi međunarodnu saradnju na osnovu bilateralnih i multilateralnih sporazuma sa susednim zemljama. U tom smislu podsećam da je pre desetak dana Narodna skupština donela i Zakon o potvrđivanju Sporazuma Vlade Republike Srbije i Vlade Severne Makedonije o saradnji u oblasti borbe protiv krijumčarenja migranata i da potvrđivanjem ovih sporazuma Srbija i Severna Makedonija iskazuju spremnost da urade saradnju u oblastima koje predstavljaju ozbiljan problem za sve države koje se nalaze na tzv. Balkanskoj ruti. Ovi sporazumi predstavljaju deo obaveza koje je Republika Srbija preuzela akcionim planom za pregovaračko Poglavlje 24. pravda, sloboda i bezbednost, koji, između ostalog, predviđa i usvajanje višegodišnje strategije integrisanog upravljanja granicom, a važeću strategiju Vlada je donela za period od 2017. do 2020. godine. Koliki značaj EU pridaje temi efikasne kontrole granice potvrđuje i činjenica da je 10. februara 2021. godine, prebačena treća tranša iz fondova IPA 2016. u iznosu od 28 miliona evra, u projekat integrisanog upravljanja granicom, a kroz ugovor o sektorskoj reformi. Glavni cilj ili kontrole koje sprovode granične službe su, između ostalog bezbednost građana, otklanjanje pretnji za državnu granicu, zaštita javnog poretka i bezbednosti Republike Srbije, očuvanja zdravlja i životne sredine. Ostvarivanjem navedenih ciljeva štite se kao građani Republike Srbije, tako i građani susednih država, a zaključivanjem Sporazuma o borbi protiv trgovine ljudima štiti se granica između Srbije i Severne Makedonije u dužini od 283 kilometra. Zašto je važna granica sa Severnom Makedonijom? Podaci visokog Komesarijata UN za izbeglice govore da je u Srbiji od januara do novembra 2020. godine, ušlo 24.180 izbeglica i migranata, a ubedljivo najveći broj 74% iz pravca Severne Makedonije. Poslanička grupa Savez vojvođanskih Mađara Sporazum o zajedničkoj borbi protiv trgovine ljudima vidi kao izuzetno važan korak u traženju dugoročnih održivih rešenja, jer znamo svi dobro da migrantska kriza, nažalost, neće nestati kao što je to uvaženi gospodin ministar naveo. Sve je više migranata koji žele na Zapad i tamo na Zapadu da započnu novi život. Migrantska kriza je zajednički problem cele Evrope, pa i sveta i važno je da razvijamo sve nivoe saradnje sa našim susedima i sa EU, važno je da budemo deo globalnog rešenja. Od 2015. godine, kada je počeo povećan priliv migranata na teritoriji Srbije, EU je donirala Srbiji više od 130 miliona evra. Samo za 2021. godinu, na početku ove godine EU je opredelila dodatnih 13 miliona evra. Nema sumnje da je Srbija od 2015. godine, kada je 100.000 migranata prošlo kroz našu zemlju, položilo test, ali je važno da tragamo za dugoročnim globalnim održivim rešenjima, zajedno sa susedima i zajedno sa EU. Uvažene dame i gospodo, podvlačim dugoročna rešenja, jer se dešava da stavovi SVM tumače na različite načine, pa nam se upućuju kritike da smo protiv migranata. Želim biti precizan, SVM je stava da se rešenje problema ilegalnih migracija mora tražiti u jednom trouglu koji čine humanost, bezbednost i dostojanstvo čoveka. Humanost je sloboda, sloboda svakog stanovnika Srbija i sloboda svakog migranata upisanog u pravila procedure i zakone. Zakon mora biti mera slobode svakog čoveka, kako domicilnog stanovništva, tako i migranata. Dakle, ni manje ni vište od … za SVM meru humanosti predstavlja poštovanje zakona, propisa i procedura. Nije sporno svakako da su lepe reči i dobre namere važne, ali do trajnih regionalnih i globalnih održivih rešenja vodi samo poštovanje propisa i procedura. Konačno, to je i razlog zašto podržavamo Sporazum o borbi protiv krijumčarenja ljudi i zašto smo još u novembru 2016. godine, podržali izmene i dopune Krivičnog zakonika, u delu koji se odnosi na pooštravanje kaznene politike za krivično delo nedozvoljavanje prelaza državne granice i krijumčarenja ljudi iz člana 350. Jer, samo kroz unapređenje pravog okvira možemo govoriti o sigurnosti pojedinca i o bezbednosti celog društva, ali i o sigurnosti i o bezbednosti migranata, jer sve analize upozoravaju da su izbeglice i migranti društvena grupa koja je u praksi najčešće izopštena iz sistema zaštite ljudskih prava, kao i da im je pristup pravdi, praktično nedostupan. Kada govorimo o sigurnosti govorimo i o sigurnosti pojedinca u egzistencijalnoj sigurnosti žitelja u Severno-bačkim i Severno-banatskim okruzima, na primer, u Subotici, Kanjiži, Horgošu, Majdanu, Vrbici, Rabeu i u Banatskom Aranđelovu. Međutim, teško je govoriti o sigurnosti kad se na dnevnoj bazi dešavaju upadi na tavane, u kuće, kako u prazne, tako u nastanjene, gde se pali vatra, pa se dešavaju i požali, i nažalost i kuće izgore. Spaljen je i Lovački dom u Vrbici, sreća pa su na vreme primetili i nije u potpunosti izgorela. Teško je govoriti o sigurnosti, kad se dešavaju provele u fudbalske svlačionice, provale u kulturna umetnička društva, na primer, u Majdanu, u Rabeu, krađe u kućama, voćnjacima, baštama, otuđivanje, ne samo privatne, nego i javne svojine, u svakoj kući gde se nalaze migranti, nažalost, krade se i struja sa bandera, to sam video svojim očima. Kada nema sigurnosti za pojedinca ne možemo govoriti ni o bezbednosti naselja, a dovodi se u pitanje i državna međunarodna bezbednost. Bez sigurnosti pojedinca i bezbednosti svakog malog naselja na granici sa Mađarskom i Rumunijom ne možemo govoriti ni o slobodi, ni o humanosti. U tri pogranična naselja, Majdan, Rabe, Vrbica, sa oko 100-120 žitelja, meštani žive u strahu, jer i pored preduzetih akcija na uklanjanju migranta, oni se stalno vraćaju pokušavajući da uđu u Rumuniju i u Mađarsku. U nekim naseljima, kao što je Majdan, ima više migranata nego stanovnika. Ljudi se plaše, uveče ne smeju da izlaze, čak ne smeju da odlaze ni do prodavnica. Radi se, uglavnom, o staračkim domaćinstvima, a u tim selima se pojavljuje i konstantno boravi više od 500 migranata. Stava smo da je to nedopustivo i neprihvatljivo. Slična je situacija i na području Opštine Kanjiža i na teritoriji grada Subotice i u Zapadno-bačkom okrugu, npr. u Somboru. Želim da naglasim da kod svih, tu mislim i na naše stanovništvo i na ilegalne migrante, postoji samo strah koji koriste organizovane grupe krijumčara ljudima, pa je tako opšte poznato da taksisti dele vizit-karte na arapskom, pa se tačno znaju mesta okupljanja i gde se prelazi granica. Znamo svi da migranti moraju da budu u prihvatnim centrima i, prema podacima nevladinih organizacija koje se bave pitanjem migranata u Srbiji, trenutno u prihvatnim centrima boravi oko 6.100 osoba, ali svedoci smo da migranti napuštaju prihvatne centre i da im naši taksisti pomažu da dođu do određenih lokacija. Migrante dovoze taksisti iz Beograda, iz Kikinde, iz Subotice, a najviše ih je iz Sombora u naselja gde živi između 100-120 osoba. Šef naše poslaničke grupe gospodin dr Balint Pastor je u više navrata govorio ovde u Narodnoj skupštini o ovom problemu i pre mesec dana je postavio poslaničko pitanje predsednici Vlade vezano za ovaj problem. Bez preterivanja, u pograničnim delovima Vojvodine situacija je alarmantna, a prema podacima iz decembra 2020. godine više od 2.000 ljudi je van kampova i to posebno u Vojvodini. Ponavljam, jedino rešenje je poštovanje zakona. Naš stav je da problem treba da rešimo tamo gde je nastao. Smatramo da bi migranti nakon ratnih sukoba trebalo da se vrate u svoju sopstvenu zemlju i u tome svi mi treba da im dajemo podršku. Smatramo da do pomaka u rešavanju problema može dovesti samo kombinacija mera. Svakako da je raspoređivanje dodatnih snaga MUP-a i Žandarmerije, zajedničkih snaga Policije i Vojske Srbije, kao i zajedničkih međunarodnih policijskih snaga donelo vidljive rezultate. Za nas je izuzetno važno da MUP reaguje kad im se obrate predstavnici lokalnih samouprava, kad im se obrate predstavnici mesnih zajednica i svi oni žitelji koji žive u tim naseljima i izuzetno je za nas važno da MUP istražuje svaki slučaj. Ja sam prošle nedelje obišao Opštinu Novi Kneževac i Opštinu Čoka. Tačnije, boravio sam u naseljenim mestima Rabe i Majdan u Opštini Novi Kneževac i u mestu Vrbica u Opštini Čoka. Ova sela se nalaze na tromeđi, to je granica Srbije sa Rumunijom i Mađarskom. Migranti dolaze do tromeđe kako bi obišli ogradu koju je Mađarska napravila. Ulaze na teritoriju Rumunije i tako pokušavaju da uđu na teritoriju Mađarske. Po informacijama koje smo dobili, migranti imaju svoje koordinatore koji im javljaju kad tačno da krenu i one migrante koji uspeju da dođu do Mađarske, njih voze do Austrije, pa posle do Nemačke. Na taj način migranti postaju žrtve krijumčarenja na svoj sopstveni zahtev. Tačno se znaju tarife od Turske do Grčke i koliko košta put od Grčke do Nemačke. Bez dileme, držati pod kontrolom ovu situaciju predstavlja veliki izazov za snage bezbednosti i u Srbiji i u Rumuniji i u Mađarskoj, a posebno na južnoj granici sa Severnom Makedonijom. Uvažene dame i gospodo, pokazaću vam nekoliko slika koje ilustruju prethodne navode. Evo, na primer, ova prva slika, to se vidi ulaz u selu Majdan. Pogledajte koliko migranata ima ovde. Isto jedna slika koja je uslikana u selu Majdan. Želim da ponavljam, poštovani narodni poslanici, da u ovim naseljima živi između 100, 120 građana Republike Srbije, a boravi više od 500 migranata. Na ovoj slici se vidi bivša zgrada MZ Majdan. Pogledajte kako izgleda ulaz i ova sledeća slika isto je prostorija bivše zgrade MZ Majdan. Želim da podsetim svakog da je ovo imovina države Republike Srbije, da je ovo javna svojina. Ovu sliku sam uslikao u selu Vrbica. To je napuštena kuća. Imam još jednu sliku. Ova slika je uslikana u Rabeu, malo mesto, isto napuštena kuća u kojoj žive migranti. Stanovnici ovih naselja čija je imovina uništena i otuđena s pravom postavljaju pitanje mogućnosti naknadne učinjene štete. Nisam pričao ni o količini smeća koja se nalazi na tim mestima. Niko ne priča o tome ko će to da odnese. Takođe, molimo sve nadležne institucije, uključujući i EPS, da pojačaju kontrolu i intenziviraju prikupljanje podataka iz svih mesta koja su tačka okupljanja migranata na njihovom putu ka EU. Molimo nadležne institucije da se podrobnije kontroliše rad taksi prevoznika, kao i boravak migranata u prihvatnim centrima. Savez vojvođanskih Mađara je tu. Možemo da pomognemo. Naši odbornici, predstavnici mesnih zajednica su na terenu. Poznajemo stanje na terenu. Imamo verodostojne podatke. Migrantsku krizu Srbija nije prouzrokovala, to je malopre isto ministar spomenuo, niti može da reši, ali još jednom apelujemo da je važno čuvati južnu granicu, da je važno kontrolisati ulazak i boravak migranata u našoj zemlji. Jasno je da je ovo tema koja može da odredi ne samo budućnost Srbije, nego i budućnost regiona, čak i EU. Jasno je da je to velika i izuzetno osetljiva tema. Ponavljam, zakon je mera slobode svakog čoveka kako stanovništva Republike Srbije, tako i migranata. Poslanička grupa Saveza vojvođanskih Mađara želi da kao korektni partneri zajednički pristupimo rešavanju ovog teškog zadatka i da zaštitimo državljane Republike Srbije. Zato ponavljam naš apel, uz veliko poštovanje i napore i policije i žandarmerije, ponavljamo molbu koju smo više puta uputili i predsedniku Republike Srbije i predsednici Vlade Republike Srbije da, shodno mogućnostima snage Vojske Srbije i Žandarmerije budu prisutni u naseljima koji su na putu prolaska migranata. Znamo da možda i čudno zvuči, ali za pripadnike mađarske nacionalne manjine prisustvo Vojske znači garanciju mira, lične sigurnosti i opšte bezbednosti. Molimo vas da Vojska i Žandarmerija ostanu na terenu najmanje deset dana i da svaki dan vrate migrante u prihvatne centre i da svaki dan kontrolišu taksi prevoznike. Takođe, pozivam gospodina ministra unutrašnjih poslova da zajedno posetimo naseljena mesta Majdan, Rabe, Vrbica i Banatsko Aranđelovo, da se upozna sa stanjem na terenu, sa ljudima koji sa strahom i neizvesnošću dočekuju svaki sledeći dan. Na kraju, još jednom želim da potvrdim da će poslanička grupa Saveza vojvođanskih Mađara u danu za glasanje podržati sve predložene zakone, sporazume i izveštaje. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Aleksandar Vulin. Izvolite.
Poštovani, Srbija nije izazvala migrantsku krizu. Srbija nema baš ni najmanju odgovornost za migrantsku krizu. Naravno, postavlja se vrlo osnovano pitanje – a zašto ti ljudi dolaze iz Avganistana, Pakistana, zašto ti ljudi uopšte kreću na svoj put često iz zemalja gde je EU, pa i NATO savez uložili stotine milijardi dolara kao, na primer, u Avganistanu, da bi sredili stanje, da bi uveli demokratiju kako je oni doživljavaju, da bi odlučili kako će u tim zemljama da se živi? Iz tih zemalja u kojima oni imaju desetine hiljada vojnika i stotine milijardi potrošenih dolara, ljudi beže glavom bez obzira. Zašto? Nije na Srbiji da kaže, nije na Srbiji da odlučuje o tome, ali jeste da razmišlja i o tome. Dakle, Srbija nije ni uzrok, ni posledica migrantske krize. Srbija se samo nalazi tu gde se nalazi i ništa više. Migrantska kriza je ubila ideju evropske solidarnosti. Migrantska kriza, kada je dostigla svoj vrhunac 2015. godine, pokazala je da EU nema nijedno koherentno rešenje kada je u pitanju migrantska kriza. Svaka zemlja se bori sama za sebe kako zna i ume. Što se tiče Srbije, mi bi bili najsrećniji da postoji zajedničko rešenje, da postoji nekakav stav, da EU zna šta hoće sa tim ljudima ili neće sa tim ljudima. Znate, mi imamo jedan dosta čudan, zaista je paradoks, da značajan broj migranata na našu teritoriju dolazi iz EU. Oni dolaze iz Bugarske. Prvo, direktno dođu kod nas iz Bugarske, a u Severnu Makedoniju dođu iz Grčke. Dakle, iz EU kroz nas koji nismo članice EU pa u EU. Srbija se vrlo odgovorno odnosi prema posledicama migrantske krize, vrlo smo organizovani. Sama činjenica koju ste vi izneli, poštovani narodni poslaniče, da sada u Srbiji ima oko 6.000 migranata, a prošlo je preko milion ljudi, govori sa koliko pažnje smo se posvetili tom problemu i koliko svakodnevni život svakog od vas narodnih poslanika, mene, naših porodica nije uznemiren. Najveći broj narodnih poslanika i mesta odakle oni dolaze nikada nije video ni jednog migranta, nikada. Činjenica je da na severu naše države imamo veliki problem. Vi znate da sam i ja lično dolazio i direktor policije i da su stalne akcije i da ćemo mi to stalno raditi. Kada je u pitanju upotreba Vojske ne možemo da upotrebimo Vojsku, evropska pravila. Srbija je zemlja na evropskom putu i mora da poštuje određena pravila. Dakle, Vojska ne sme da bude na granici. To pravilo je prekršeno samo kada je u pitanju kovid, pa je Austrija izbacila svoju vojsku prema Italiji, pa su neke druge zemlje izbacivale svoju vojsku prema granicama, ali to je sveta evropska sebičnost. Mi nismo članice EU, mi nemamo pravo da budemo sebični. Mi moramo da budemo širokogrudi, veliki, a oni koji su članovi EU, e oni ne moraju, oni mogu da čuvaju svoje granice i vojskom ako hoće, a mi ne možemo. Dakle, moramo da se pridržavamo tih pravila. Može da bude samo policija, može da bude žandarmerija. Ja ne vidim ništa čudno u tome što ste vi rekli da pripadnici mađarske nacionalne manjine su zadovoljni kada vide žandarmeriju. Naravno. Kao što su i pripadnici bošnjačke nacionalne manjine kada su videli žandarmeriju kako radi u Novom Pazaru. Kada država radi, svako mora da bude zadovoljan. I kada država se pošteno ponaša, svako mora da bude zadovoljan. Naravno da ćemo se tako i dalje ponašati. Ne mogu da vam dam rešenje. Bio bih najsrećniji kada bih mogao da vam kažem – zatvorićemo hermetički svoju granicu, nikada više niko neće ući. Bojim se da to nije moguće. Mi branimo našu granicu i ovim sporazumom prema Severnoj Makedoniji, branimo našu granicu i prema Bugarskoj, branimo našu granicu kako znamo i umemo, ali nema rešenja dok EU ne bude jednom odlučila šta hoće sa tim ljudima. Da li hoće te milione ili neće? Pokazuje da hoće. Meni je žao što se nisu dogovorili, a mi smo to predlagali 2015. godine, napravite prihvatne centre u Bangladešu, Avganistanu, Pakistanu, Libiji, napravite prihvatne centre i recite unapred ljudima ko može, ko ne može. Kad jednom proda sve što ima i uplati krijumčarima nikada se više ne vrati. To nema nazad. Nažalost, vraćanje migranata iz cele EU se meri u promilima. Nema. Pokušavala je EU nešto da uplati, neke karte, pa nešto repatrijat, ma nema. Ko je jednom došao, taj se više ne vraća. To nije jednostavno, nije do nas, jednostavno nije do nas. Mi ćemo se boriti, braniti. Hvala vam narodni poslanici, dame i gospodo što nam pomažete. Date mi neki mehanizam da imam čime da se borim, iako je sve to tako tanko, tako slabo, tako nedovoljno i nedostatno. Svaka zemlja u EU se brani za sebe i Srbija mora da se brani za sebe i u toj odbrani pokušava da nađe koliko god je moguće saveznika. Nemojte da se zavaravamo. Svaka zemlja misli da bi najbolje bilo da se ovaj problem prebaci na onu sledeću. Zato je nama važno da imamo i ove mehanizme da ne dozvolimo da se prebaci na nas ili da nam bude lakše da se ne prebaci na nas. Svaka zemlja od Turske pa do Nemačke, svaka misli da bi najbolje bilo da to ode negde, da to bude nečiji drugi problem. Ovo je naš način da se borimo sa tim problemom. Neće to prestati. Ja se bojim da u našoj političkoj generaciji to sigurno neće prestati, da se migrantska kriza neće završiti. Apsolutno sam ubeđen da evropske solidarnosti po pitanju migrantske krize nema, kao što je nije bilo ni za vakcine, ali više od toga za migrantsku krizu nema, da je potpuno ubijena i da će svi pokušavati da prebace teret krize na slabije i nerazvijenije zemlje. Na nama je da se borimo. Hvala vam i zaista vam beskrajno hvala što imate strpljenja za svaki ovaj sporazum, diskutujete, razmišljate, date nam podršku, jer je to naš pravni mehanizam da se borimo. Mi drugog načina nemamo. Stvarno sam vam zahvalan za to. Da znate, da to kažemo svim našim građanima. Država Srbija nikada neće postati parking za migrante. Sve one gluposti i laži koje smo slušali i u ovom visokom domu o tome kako 400.000 migranata je već naseljeno na jugu Srbije, grade se gradovi za njih, putevi. Znate, kada se u opštini Vršac, na primer, odvoji novac za izbeglice, izađu razni neodgovorni ljudi, na prvom mestu mislim na one Dveri, jel se tako nešto zovu, ima neka politička vanparlamentarna organizacija koja govori često o tome, izađu i kažu – to je novac za ove iz Srbije, Avganistana. Nije, migrant i izbeglica nisu isto, naučite već jednom. Izbeglica je onaj ko je dobio status izbeglice i to su po pravilu naši sunarodnici koji su postradali za vreme ratova 90-tih ili interno raseljena lica koja su proterana sa prostora KiM. Ni jedan Avganistanac u ovoj zemlji nije dobio status izbeglice. Oni nisu izbeglice, oni su migranti. Kada dobijete u vašim opštinama predlog budžetske stavke koja kaže – izgradnja kuća za izbeglice misli se na Srbe koji dolaze iz Hrvatske iz BiH ili interno raseljena lica koja dolaze sa prostora KiM. Ni za jednog Sirijca nismo napravili ne kuću, šator nismo napravili. Dosta više tih laži. Plašite ljude i namerno to radite. I onda raznim psihopatama dajete priliku da se iživljavaju na nekim ljudima, da od Srbije pravite odvratno mesto, što nije. Pokazali smo se kao humano, ali kao organizovano društvo, koje štiti svoj prostor, koji štiti svoj način života. Slušao sam ja kritike koje su se upućivale na raznim evropskim forumima prema Republici Mađarskoj. I nisu u pravu. Štite svoj prostor. I što da ne štite svoj prostor? Imaju pravo da ne dozvole da im se promeni struktura. Imaju pravo da ne dozvole da im se promeni kultura. Imaju pravo da poštuju međunarodno pravo. Znate, nije daleko od razuma da postavite pitanje – čekaj, a što ja ne mogu da uđem bez pasoša u Nemačku? A što ja iz Srbije ne mogu da uđem u Austriju, bez ijednog jedinog problema? Što? Zato što nisam iz Avganistana? Hajde da ukinemo onda međunarodno pravo. Hajde da ukinemo sistem pasoša. Mnoga se pitanja ovde postavljaju i na meni nije da raspravljam o njima, ali na meni jeste da vas molim da mi date priliku, da mi date još jedan mehanizam da se borim protiv posledica migrantske krize. Šta će Evropa da radi sa tim? Nemam pojma, stvarno ne znam, niko ne zna. Oni ne znaju šta će da rade sa tim, a pogotovo ja ne znam. Ali vas molim, dajte mi priliku, dajte mi još jedan mali mehanizam da u saradnji sa zemljama koje su oko nas pokušam da kontrolišem taj proces. Taj proces se neće zaustaviti. Kako će to velike evropske zemlje i zašto to dopuštaju? To je njihovo pravo. Žao mi je što smo mi, nažalost, na putu tog njihovog prava. Bolje da su se dogovorili 2015. godine, pa koliko im treba stavili u avione i doveli ih pravo u Berlin. Bolje. Nisu. Jednostavno nisu. Zato stvarno hvala za to i hvala za razumevanje. Ja sam, kao što rekoh, bio u svim opštinama i uvek ću biti. Hvala za razumevanje tih ljudi. Nije to lako. U seoce koje ima 150 stanovnika svaki dan nam dođe 400 ljudi, ljudi o kojima ne znate ništa, koji ne govore vaš jezik, ne znate njihove namere, ne znate ko su, ne znate šta su, nije to prijatno, naravno. Ali zahvalan sam na poverenju koje pokazuju prema svojoj državi i vide da njihova država vodi računa i brine o njima. Hvala vam.
Zahvaljujem. Replika, Arpad Fremond.
Uvažena potpredsednice Narodne skupštine, gospodine ministre, mi imamo poverenje u vas, imamo poverenje i u predsednika Republike Srbije, kao i u predsednicu Vlade Republike Srbije. Samo još neke podatke da vam iznesem. U zadnje vreme u oko 50 kuća su provalili, nažalost, migranti, na primer, samo u Majdanu. Četiri kuće su spaljene, nažalost, i provalili su u crkvu. Sada ću da vam iznesem jedan detalj što je stvarno, stvarno, nemam reči. Migranti odu na groblje, uzmu drveni krst i sa time lože. Molimo vas da nam pomognete. Situacija je stvarno alarmantna. Molim vas, pošaljite žandarmeriju u ta naselja, ako je to moguće, i da prekontrolišete i taksi prevoznike. Izuzetno je osetljiva tema, ali kažem još jednom, imamo poverenje u vas i nadam se da ćemo ipak jednom sve ovo i završiti i nadam se stvarno da ćemo sarađivati i ubuduće. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Tomić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovani ministre sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, pred nama su tri seta međunarodnih sporazuma koji su jako važni i daće značajan doprinos da Srbija dalje napreduje, kada je u pitanju sfera prosvete, nauke, kulture, sporta, ali i sigurnosti i bezbednosti naših građana i u svakom slučaju, kada je u pitanju bolji položaj Srbije na spoljnopolitičkom planu. U prethodnom periodu, kada govorimo o spoljnoj politici, urađeno je dosta. Urađeno je puno konkretnih aktivnosti zahvaljujući, pre svega, politici koju vodi naš predsednik Republike Aleksandar Vučić i uz uspešnu podršku i realizaciju od strane Vlade Republike Srbije, naša međunarodna pozicija je ojačana i danas je Srbija pouzdan i siguran partner ne samo državama u okruženju, već velikom broju država širom sveta, kada je u pitanju ekonomija, ali i kada je u pitanju borba i protiv kriminala, protiv iregularnih migracija, trgovine ljudima. Pored toga, lideri smo u regionu kada je u pitanju ekonomski razvoj, ali i po tome što dajemo značajne inicijative koje će doprineti da čitav region ojača. Kada je u pitanju borba protiv kriminala, borba protiv ilegalnog prelaza naše granice i trgovine ljudima, Srbija je odlučna da se sa ovim obračuna i da tome stane na put. Inače, u prethodnom periodu potpisan je veliki broj međunarodnih sporazuma sa drugim državama, gde zajednički se borimo protiv ovoga. Podsetiću vas da smo poslednji put u Skupštini diskutovali i usvojili Sporazum sa Severnom Makedonijom kada je u pitanju borba protiv iregularnih migracija. Danas je pred nama novi sporazum sa ovom državom, gde ćemo zajednički unaprediti borbu protiv trgovine ljudima, radićemo na sistemskom rešavanju ovog problema, na prevenciji, na identifikaciji, zaštiti, upućivanju saradnje i povratka žrtava uz pristup zasnovan na zaštiti ljudskih prava žrtava trgovine ljudima. Tako da je cilj samog ovog Sporazuma inkorporiranje istog u domaće pravosuđe, odnosno pravosudni sistem, čime će se omogućiti njegova primena sa ciljem koordinacije nacionalnih aktivnosti za borbu protiv trgovine ljudima i usklađivanja postupaka nadležnih državnih organa dve države kako bi se u ovome uspelo. Inače, ovaj Sporazum treba da pruži osnovu daljeg jačanja i unapređenja saradnje u sprečavanju trgovine ljudima na sveobuhvatan način i to putem razmene informacija, jačanja kapaciteta i profesionalnog razvoja, a sve u cilju otkrivanja, rasvetljavanja i sprečavanja krivičnih dela iz oblasti borbe protiv trgovine ljudima, kako bi se smanjio njihov broj i ublažile njihove posledice. Kad govorimo o Sporazumu sa EU vezano za Evropsku agenciju za graničnu i obalsku stražu, ovaj Sporazum će, kao što je ministar naglasio, značajno doprineti daljoj borbi protiv iregularnih migracija, zaštiti naših granica, ali i davanju sigurnosti i bezbednosti naših građana i građana susednih zemalja koje su članice EU. Potvrđivanjem ovog Sporazuma omogućiće se njegova primena koja treba da olakša i ubrza saradnju Republike Srbije sa državama članicama EU u borbi i protiv prekograničnog kriminala i kontrole ilegalnih migracija, a radi pojačane zaštite državne granice, što uključuje svakako i tehničku pomoć Republici Srbiji od strane ove Evropske agencije. Kada je u pitanju borba protiv kriminala i zaštita i bezbednost naših građana, znamo da je predsednik Aleksandar Vučić pokrenuo odlučnu borbu protiv kriminala i da iza njega stoji apsolutno cela država i svi resursi koje ona ima kako bi u ovoj borbi koja se vodi izašli kao pobednici. Inače, hapšenje organizovane kriminalne grupe Belivuka je dokaz naše sposobnosti, naše spremnosti i odlučnosti da se suprotstavimo kriminalu i da više nikad kriminal ne dođe u poziciju da nadjača državu, a imali smo prilike, nažalost, u prošlosti da vidimo takve situacije i osetili smo posledice takvog delovanja. Želim, zbog javnosti, samo da napomenem da ova grupa koja je privedena je znatno jača i organizovanija u odnosu na zemunski klan protiv koga se država i te kako borila. Kada govorimo o saradnji sa susednim zemljama, želim, takođe, da spomenem inicijativu „Mini Šengen“ koju je pokrenuo naš predsednik Aleksandar Vučić, sa željom da se uspostavi bolja i jača saradnja sa zemljama u susedstvu. Trenutno su se u okviru ove inicijative pridružile Severna Makedonija i Albanija, ali svakako poziv stoji i drugim susednim zemljama. Inače, ova saradnja treba da bude u korist svih nas, jer mnoge probleme, pa i o kojima danas govorimo ovde u sali plenuma, svakako možemo efikasnije da rešimo ako međusobno sarađujemo i svim zajedničkim snagama. Pogledajmo samo pitanje borbe protiv pandemije i kad je u pitanju vakcinacija. Svima je jasno da je Republika Srbija apsolutno najbolja, kada je u pitanju i nabavka vakcina, ali i kada je u pitanju i sprovođenje aktivnosti u vidu kolektivne imunizacije. Inače, mi smo do sada otprilike oko dva miliona doza vakcina pribavili za potrebe vakcinacije naših građana i kako bismo osigurali zdravlje ljudi, a polako se bližimo i velikim brojkama i tom milionu kada je u pitanju vakcinacija i revakcinacija građana. Imamo odličan digitalni sistem uz pomoć kog ljudi brzo i efikasno zakazuju termine za vakcinaciju i sam ovaj proces se zaista efikasno sprovodi, a imali smo prilike da čujemo i potvrdu od onih vanparlamentarnih opozicionara koji su preko svojih tviter naloga se oglasili, jer ni na koji drugi način ne žele da priznaju da Srbija i da država uspešno funkcioniše i da radi svoj posao. To što smo uspešni, i kada je u pitanju ovaj proces, nas ne sprečava da budemo solidarni i da pomažemo našim komšijama, pa smo tako imali prilike da vidimo inicijativu koju je i predsednik pokrenuo i sproveo, a to je da je određena količina doza data našim susedima, kao što je Severna Makedonija, kao što je Crna Gora, kao što je Republika Srpska. Inače, da napomenem da su upravo zahvaljujući ovim dozama koje su dobili od strane Republike Srbije oni pokrenuli svoj proces kolektivne imunizacije i da se bore za zdravlje svog stanovništva. Tako da, kao država smo na delu pokazali solidarnost, pokazali prijateljstvo i pokazali da nam je stalo da čitavom regionu pomognemo i da se zajednički izborimo sa ovim problemima. Ali, nismo tu stali. Idemo i korak dalje, pa je tako predsednik Vučić inicirao i da se na Institutu „Torlak“ razmotre uslovi i radi na pokretanju proizvodnje ruske vakcine protiv korone „Sputnjik Ve“, na čemu se uveliko radi. Sam ovaj projekat nije samo važan za građane Republike Srbije u dugoročnom smislu da se obezbedi proizvodnja vakcina koje će svakako morati da se koriste u narednom periodu, već i za čitav region, jer će i zemlje iz regiona moći da nabavljaju ovakve vakcine od Republike Srbije. Tako da, ovo je još jedan dokaz da zaista radimo solidarno i da zaista te inicijative i ideje koje pokrećemo treba da imaju i dugoročni efekat, ali i efekat van granica naše zemlje. Kada sam se već dotakao ukratko i teme vakcinacije i zdravstva, samo da napomenem da kada je u pitanju zdravstveni sistem, nismo od skora počeli da se bavimo tom problematikom, već od onog trenutka kada smo zahvaljujući napornim reformama koje je predsednik Vučić pokrenuo sprečili bankrotstvo Republike Srbije i odlučno krenuli da rešavamo probleme koje prethodnici ne da nisu znali, nego prosto nisu hteli da reše. Velika sredstva su uložena i u rekonstrukcije bolnica. Nema grada u Srbiji gde nešto nije, po pitanju zdravstvenog sistema tog grada, urađeno, a i uveliko se i dalje radi. Radi se na rekonstrukciji i ambulanti, zgrada ambulanti, domova zdravlja, radi se i na kliničkim centrima. Imali smo prilike prethodnih godina i da otvorimo novu zgradu Kliničkog centra u Nišu. Radi se na rekonstrukciji Kliničkog centra Srbije i proširenju kapaciteta. Radi se i na Institutu za kardiovaskularne bolesti Dedinje 2, radiće se i radi se i kada je u pitanju Klinički centar Vojvodine, Klinički centar Kragujevac. Ono što je kruna uspeha jeste izgradnja dve kovid bolnice u Batajnici i Kruševcu. I kada su oni kojima je žao što Srbija napreduje i što je uspešna u celokupnoj ovoj borbi rekli da su te bolnice nepotrebne, da je nemoguće to uraditi, mi smo zasukli rukave i u periodu od samo četiri meseca uspešno završili taj projekat i naš zdravstveni sistem i infrastrukturno proširili sa dve moderne zgrade koje su doprinele da se uspešno borimo protiv korone i spasimo veliki broj života, i dalje spašavamo veliki broj života građana Srbije. Radilo se i na nabavci medicinskog materijala, opreme. Spomenuću da je među poslednjima i novi skener na VMA koji je došao. Da nije bilo predsednika Vučića da se bori da se dođe do velikog broja respiratora, koji su u početnoj fazi ove pandemije itekako bili bitni i da smo slušali tajkune koji su govorili da se to ne radi tako, nalazili uvek neke razloge da kažu da nije dobro to što se radi, mi bismo kao, nažalost, i neke razvijenije zemlje od nas danas odlučivali koja će osoba završiti na respiratoru, a koja će biti prepuštena da umre. Srećom, zahvaljujući odlučnom lideru koga imamo, on nije dozvolio da se takav scenario u Srbiji desi, jer politika koju on vodi je politika gde su životi i interesi građana Srbije uvek na prvom mestu. Prosto rečeno, dela govore o politici Aleksandra Vučića, a ne lajkovi, tvitovi i komentari kao što je to u politici žutih tajkuna. Kada je u pitanju Sporazum sa Sjedinjenim Meksičkim Državama, u pitanju je saradnja u oblasti prosvete, u oblasti kulture i sporta. Ovim Sporazumom mi ćemo uspostaviti jedan novi kvalitetniji vid saradnje koji je pokrenut još 1960. godine za vreme bivše Jugoslavije. Mogu da kažem da sam ponosan što živim u Srbiji, u zemlji u kojoj imamo puno mladih talenata, puno uspešnih građana koji ostvaruju velike rezultate i u sferi nauke i u sferi sporta i u sferi kulture, pa veliki broj priznanja i nagrada koje oni ostvaruju i kvalitetni rezultati na međunarodnim projektima su upravo dokaz tome koliko država misli o njima, koliko država ulaže i treba dalje da ulaže u razvoj ovog sektora. Napomenuću samo da na konferenciji za novinare, prilikom prijema Astra-Zeneka vakcina, ambasadorka Velike Britanije Šan Meklaud izjavila da su i naši naučnici učestvovali u razvoju ove vakcine koja je danas uspešna u borbi protiv korone. Gde ćete veću stvar za ponos u ovoj situaciji kada govorimo o našim ljudima, o našim naučnicima i u ovoj sferi? Nema međunarodnih projekata, kao što sam rekao, gde naši naučnici nisu makar malo doprineli, ne samo da se dođe do značajnih znanja, već i elemenata koji su značajni za razvoj ekonomije. Imamo sportiste, uspehe naših sportista, kojima se svi ponosimo, a to je sve zahvaljujući zato što država ulaže i ulagaće i dalje u razvoj sportske infrastrukture, kako bi mladi ljudi mogli sebe da razvijaju i dalje da nadograđuju. Kada je u pitanju kultura, značajna sredstva su i u tom segmentu uložena. Imali smo prilike da čujemo od kolega da imamo i uspešnu i razvijenu kinematografsku industriju, koja se sada bavi i našom prošlošću i nekim činjenicama koje ne smemo da dozvolimo da se zaborave, koje moramo prosto da pamtimo, kao jedan vid pouke za buduće generacije i bolju budućnost naše države. Tako da veliki broj i muzeja, i objekata kulture su renovirani, rekonstruisani, radi se na digitalizaciji naše kulturne baštine i njene promocije na međunarodnom nivou. Još jedan bitan način kako ceo ovaj segment možemo da razvijemo su upravo ovi međunarodni sporazumi i upravo Sporazum koji se danas nalazi pred nama. On će otvoriti mogućnost da naši građani, ljudi iz ove sfere mogu zajedno sa svojim kolegama iz Sjedinjenih Meksičkih Država da razvijaju projekte, da ih realizuju, kako u njihovoj zemlji, tako i kod nas, da koriste kapacitete i potencijale koje mi kao država imamo. Zašto ne bi astronomi iz Sjedinjenih Meksičkih Država radili zajedno na najvećem teleskopu na Balkanu koji se nalazi u Vidojevici? Zašto ne bi mladi ljudi pohađali programe u našoj istraživačkoj stanici Petnica koja je inače jedinstvena institucija obrazovnog karaktera, ne samo u ovom regionu, već i širom sveta? Zašto ne bi zajednički razvijali projekte i koristili kapacitete naučno-tehnoloških parkova koji su izgrađeni u Srbiji, na Zvezdari, u Nišu, u Čačku, u naučno-tehnološkom parku koji se gradi u Novom Sadu, pa i u drugim parkovima koji će se graditi širom Srbije? Prosto da razmenjuju ta znanja i iskustva i na taj način da sebe nadograđuju. Inače, o važnosti ovakvih sporazuma, o važnosti ulaganja i u sferi obrazovanja i u sferi nauke govorio je i predsednik Vučić kada je zapravo govorio i o napretku naše ekonomije i o privlačenju investicija u Srbiji, jer kao što znamo Srbija je zemlja koja je šampion po stranim direktnim investicijama. Godine 2019. imali smo 3,6 milijardi evra stranih direktnih investicija. U 2020. godini koja je pogođena i obeležena pandemijom korona virusa, koja je globalni izazov, mi smo i dalje ostali šampioni jer smo uspeli da privučemo 2,9 milijardi evra direktnih stranih investicija i da u Srbiju dovedemo svetske brendove poput „Tojo tajersa“, „Bojsena“, ZTF-a, „Brosea“ i drugih. Inače, to je dokaz uspešnosti sprovođenja politike predsednika Vučića koja se ogleda kroz nova radna mesta koja se otvaraju, podizanje životnog standarda u našoj zemlji. Pored toga, uspeh je i nezaposlenost koja je pala na ispod 10% u Srbiji 2020. godine, a kada je u nekim razvijenim svetskim zemljama i rasla višestruko, a opet ću napomenuti čisto zbog građana Srbije, ovo je više od dva i po puta manja stopa nezaposlenosti nego koju smo mi nasledili 2012. godine kada je SNS došla na vlast. Politika koju vodi predsednik Aleksandar Vučić i sprovodi Vlada Republike Srbije se može opisati prosto kao politika koja je orijentisana na svakog čoveka i time je jasno stavljeno do znanja, i to ne samo rečima, već konkretnim delima, da su građani zaista na prvom mestu. Takođe, država je i stvorila uslove, ne samo infrastrukturne, već i ekonomske, zdravstvene i druge, da mladi ljudi se vrate nakon školovanja u inostranstvu, nakon završetka svog stručnog usavršavanja i da ta svoja znanja i veštine mogu da implementiraju u ovoj zemlji, da pomognu u daljem rastu naše ekonomije. Predsednik Aleksandar Vučić i ono što je SNS uradila u prethodnom periodu je zapravo uspeh da od zemlje u kojoj su mladi bežali glavom bez obzira pretvorimo u zemlju u kojoj mladi odlučuju da ostanu, mladi se vraćaju, odlučuju da formiraju svoje porodice, jer bolju šansu za život i rad ne vide nigde drugde nego u svojoj Srbiji. Podrškom ovim sporazumima o kojima danas diskutujemo daćemo još jedan u nizu doprinosa ka ostvarivanju ciljeva koji su stavljeni i pred Vladu Republike Srbije i pre nas, a to je da stvorimo još bolje uslove za našu decu, da žive, da rade u svojoj zemlji i da dodatno ojačamo poziciju Srbije kada je u pitanju međunarodna scena. Kao što je ministar Vulin rekao, da damo i njemu lično još jedan mehanizam uz pomoć kog će moći da se bori protiv ovog velikog izazova koji je zadesio svet, a to je ta iregularna migracija ljudi sa Bliskog Istoka. U danu za glasanje poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu daće podršku navedenim predlozima sporazuma o kojima sam ovde govorio. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Aleksandar Vulin.
Aleksandar Vučić je jedini slobodan lider na Balkanu. Jedini. Jedini koji sme da kaže istinu i EU, i svoj međunarodnoj zajednici i svom narodu. Jedini. Imao sam čast i privilegiju da budem pred narodnim poslanicima kada smo donosili Zakon o radu koji je u to vreme bio više nego nepopularan, a da nije bilo tog Zakona o radu čime biste vi danas gradili kovid bolnice, čime biste vi danas branili Srbiju od posledica migrantske krize, čime biste vi danas povećavali plate Vojsci i policiji i BIA, čime bismo mi danas davali već treći krug pomoći našem stanovništvu. Aleksandar Vučić je imao dalekovidost i hrabrost da kaže svom narodu ono što mu niko nikad rekao nije – moraš da štediš i moraš da radiš. To su vrlo nepopularne rečenice u srpskoj politici. To ne smete da kažete ako hoćete da pobedite na izborima. Aleksandar Vučić je to rekao. Kada je narod video da to što govori misli i da se ponaša i živi kao što živi njegov narod, dao mu je još mnoge pobede na izborima. Jedini slobodan lider na Balkanu i zato i može da brani zemlju od posledica migrantske krize, zato može da jača svoju zemlju, zato može da štiti Srbe bez obzira gde oni žive, jer je imao hrabrosti da bude slobodan. Često mu kažem da za njegovu mirovnu politiku, sa druge strane, na Balkanu retko ima iskrene sagovornike. Njegov je izbor da se bori za mirovnu politiku, često na sopstvenu štetu. Aleksandra Vučića su pokušali da ubiju u Srebrenici. Nikada niko nije uputio ni reč izvinjenja, a kamoli da nam je dostavio neko ime ko je pred kamerama čitavog sveta pokušao da ubije prvog među Srbima. Nikada nismo dobili ni izvinjenje, formalno, diplomatsko, neiskreno, licemerno, čak ni to. Nikada nije dozvolio da se to reflektuje na odnose između Bosne i Hercegovine i Srbije. Nikada. Govorim vam kao čovek – nisam siguran da bih ja to na taj način mogao da podnesem da se to meni desilo. Vidite, on je pokazao da mu je važnija država Srbija i Srbi i međunarodna politika i pozicija Srbije od sebe. Pokušali su da ga ubiju. Pokušali su da ga linčuju. On je trebao da bude mrtav. Pukom srećom nije ubijen, a posle toga gradi autoputeve prema Bosni i Hercegovini. To ne može svako da uradi. To je državnik. To je razlika između državnika i političara. To je ta velika razlika. Govorili ste o kovid bolnicama. U to vreme sam bio ministar odbrane i dobio sam naređenje od vrhovnog komandanta Vojske Srbije, predsednika Vučića, da izgradim kovid bolnicu za sedam dana. Nisam ispunio to naređenje, izgradili smo je za 12 dana, ali Srbija je pokazala da može. I mogla je, zato što je imala čvrsto i jasno vođstvo. U trenucima se krize se pokaže koliko je važno da imate političku stabilnost i jasno vođstvo. Zamislite da smo u trenucima krize, kao recimo u Italiji, imali političku šarolikost koja mnogo lepo zvuči, baš je to slatko za demokratiju, ali zamislite da smo kao u Italiji, centralna vlada pošalje naređenje pokrajinskim vladama, pokrajinska vlada kaže – ma, baš me briga, a gradonačelnici kažu – mi smo najpametniji, mi ćemo da radimo kako mi hoćemo. U Srbiji se mislilo i razmišljalo, radilo iz jednog centra i zato je jedan od razloga zašto smo bili toliko uspešni i što smo toliko uspešni u borbi protiv kovida. Zamislite da smo dozvolili da se političke razmirice prebace na teren, kao što se dešavalo u Italiji i brojnim drugim zemljama. U teškim vremenima vidite koliko je važno imati politički stabilnu zemlju i jasnog vođu, koliko je važno da imate čoveka kome nacija veruje, pa izađe pred naciju i kaže ono što nacija ne želi da čuje, što neće da čuje, protiv čega se buni, ali kaže – verujem tom čoveku. Verujem mu. Druge zemlje nisu imale to i morale su da objašnjavaju i da se svađaju i da se tuku po ulicama. Mi smo imali i imamo čoveka kome verujemo, Aleksandra Vučića, čoveka koji kad nam kaže znamo da je istina. Nekad se ne slažemo sa tom istinom, nekad smo ljuti zbog toga, ali je istina. Znamo da nas neće ni slagati ni prevariti nikada. To je jedan od razloga što smo toliko uspešni. Kada smo gradili bolnice u Batajnici i Kruševcu, to je bio podsmeh, to je bila lavina uvreda i podsmeha – prošla kriza, šta gradite, kome to treba, nećete ni uspeti. Izvinite, ovog trenutka se više od hiljadu ljudi leči u tim bolnicama. A gde bi bili da nije toga? Kome bi uzeli krevet? Koliko naših roditelja ne bi moglo da izvrši neku svoju intervenciju koju bi inače morali da izvrše da nije bilo tih bolnica? Gde bi ležali da sad ovih hiljadu ljudi moramo da rasporedimo po svim drugim bolnicama? Gde bi se operisali? Gde bi išli na onkologiju? Gde bi bili tu ljudi da nije bilo ovoga? Predsednik Vučić je izdržao i taj podsmeh i tu mržnju i te uvrede i napravio to. Da nije bilo toga, danas bi u Srbiji bilo mnogo teže. Srbija je jedina zemlja na svetu u kojoj možete da birate vakcinu kakvu hoćete. Ne platite ni jedan jedini dinar. Pa, nismo mi najbogatija zemlja na svetu. Mi smo po uspešnosti kada je u pitanju vakcinacija drugi u Evropi i šesti na svetu. Pa jel smo mi možda druga zemlja po veličini na bilo koji način u Evropi ili šesta na svetu po bilo čemu osim po rezultatima košarke i vaterpola? Kako smo mi to uspeli a nisu mnogo veće i bogatije zemlje? Zato što imamo čvrsto vođstvo i političku stabilnost, eto zato. Ja znam da nije to mnogo popularno reći, ali to je činjenica. Sklonite Aleksandra Vučića iz naše politike i recite mi da li bismo se ovako borili protiv korone? Sklonite Aleksandra Vučića iz naše politike i recite mi da li bismo izgradili ove bolnice tom brzinom i na taj način? Sklonite Aleksandra Vučića iz naše politike i recite mi da li bismo se ovako uspešno i organizovano borili protiv posledica migrantske krize? Ne bismo. Politička stabilnost i jasno vođstvo su nužna pretpostavka da u teškim vremenima vodite zemlju i hvala narodnim poslanicima što to razumeju. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto više nema prijavljenih predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na listu govornika. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani predstavnici ministarstva, danas su pred nama važni sporazumi i poslanička grupa Stranke pravde i pomirenja i Ujedinjene seljačke stranke će u danu za glasanje podržati ove sporazume. Što se tiče Sporazuma sa Severnom Makedonijom, jako je važan sporazum. Naša Vlada i predsednik naše države vodi politiku dobrih međususedskih odnosa, vodi politiku pomirenja i mi kao Stranka pravde i pomirenja, najjača bošnjačka stranka, podržavamo Vladu i podržavamo apsolutno tu politiku. Ta politika se, između ostalog, ogleda i u tim potezima kao što je donacija vakcina zemljama u regionu, između ostalog, kada govorimo o Severnoj Makedoniji, što je najbolji dokaz te politike dobrih međususedskih odnosa. Jako je važno i u međuljudskim odnosima, kada biramo kuću za sebe, da ako naša kuća, želimo da svi imamo najbolji dom, ima bazen, ima dobru fasadu, ima travnjak, važno je i da naš komšija ima takvu kuću. Nije vam sve jedno da li je pored vas deponija, da li je pored vas neka kuća koja je oronula ili ta kuća i vašeg komšije je dobra. Samo u takvim okolnostima i vaša kuća dobija na ceni. Između ostalog, tako treba posmatrati i tu inicijativu Mini Šengena i mislim da sve zemlje regiona apsolutno treba da je podrže, jer ide svima u prilog. Što se tiče migrantske krize, govorio sam i ponoviću. Država Srbija, naša Vlada, naše institucije su apsolutno položile ispit. To ne može da se kaže za dobar deo zemalja EU. Jednostavno, mi se nalazimo u posledici. Nismo uzrok. Zašto, građanke i građani, na primer, jedne Libije, koja je imala BDP izuzetno veliki, sada napuštaju tu zemlju glavom bez obzira i preko Lampeduze idu za Evropu? Znači, mora i evropsko vođstvo, svetsko vođstvo da se pozabavi, jer je ovo globalni problem. Mi se nalazimo u posledici i želimo, koliko je to u mogućnosti, maksimalno, da ovim aktima zaštitimo svoju zemlju, ali i da zaštitimo te ljude, migrante, koji su žrtva ljudi koji na njihovoj nesreći žele da profitiraju. Šta to znači najbolje znamo mi sa prostora bivše Jugoslavije, jer su mnogi naši rođaci, mnogi naši prijatelji, bili žrtve i trgovine ljudima i bili naša ili nesreća tih ljudi je 90-ih godina korišćena u zemljama EU da se preko Mađarske, Slovačke, Češke, dođe do Nemačke. I tada su naši ljudi sa prostora bivše Jugoslavije plaćali, kao što i danas čujemo da se to radi. I stvarno tome treba da se stane na put, jer mislim da je to jedan od najvećih zločina, da koristite nesreću nekog čoveka koji je napustio, iz ovih ili onih razloga, svoj dom i morao da ode glavom bez obzira. Što se tiče Sporazuma sa Meksikom, čuli smo da je Meksiko jako važna, strateški važna zemlja, pogotovo važna u međunarodnim institucijama u kojima nama trebaju određeni glasovi i podrška, kada su u pitanju UN i druge međunarodne institucije. Ne bi jedna važna zemlja potpisivala sporazum sa drugom zemljom da ta zemlja takođe nije važna. Mislim da to govori i o našoj ulozi na međunarodnoj politici i svaki sporazum koji se tiče obrazovanja, koji se tiče kulture i koji se tiče sporta apsolutno ćemo podržati, jer on može samo da doprinese dobrim odnosima. Bez obzira na geografsku udaljenost mi moramo da promovišemo nešto što se zovu univerzalne ljudske vrednosti. Što se tiče sporazuma sa „Fronteksom“, a tiče se svakako naših granica, takođe ćemo ga podržati i smatramo da je on važan. Ono što želim da istaknem jeste prisustvo ministra policije ovde, da mogu da konstatujem i u prošlom obraćanju sam govorio, da imamo stabilizaciju prilika u regionu. Želim da zamolim ministra da kroz uticaj koji ima u ministarstvu, da učinimo sve što je u mogućnosti i njegovoj i ministarstva da imamo procentualnu zastupljenost, u ovom slučaju bošnjačkog naroda, u policiji i svim drugim institucijama kao što su vatrogasne službe itd. Takođe želim ministra da upoznam na jednoj sesiji kada su bili predstavnici Vlade ovde, govorio sam sa predsednicom Vlade, o problemu vatrogasne stanice u Brodarevu. To je naseljeno mesto 20 kilometara od Prijepolja. Ta vatrogasna stanica pokrivaće veliki jedan prostor komaranskog kraja. U letnjim mesecima dešavaju se požari, dešavaju se nezgode u kućama, poljoprivrednim dobrima, domaćinstvima, šumama. Jako nam je važna ta vatrogasna stanica i zaista moramo da učinimo, vi sa pozicije Ministarstva, ono što je u vašoj moći, što pre, ona je napravljena, da ona bude puštena u funkciju. Takođe, želim da istaknem da bi imali trajnu stabilizaciju prilika, jako je važno i ko će biti starešine i načelnici, područnih policijskih uprava. To moraju da budu ljudi bez mrlje u karijeri, profesionalci koji imaju diplomatsko svoje znanje. Može da se desi nekada i da takvi i pored svih provera ne dođu i onda pogotovo u tim sredinama kao što su, imamo pripadnike jednog, drugog, trećeg naroda, može da izazove nesagledive posledice, koje opet dolaze nama političarima, raznorazni ekstremisti ili ekstremne snage i sa jedne, i druge, i treće strane to nama fakturišu. Da se ne bi bavili posledicom, iz tog razloga ovo sada govorim. Hvala vam.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Samiru Tandiru. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Poštovane kolege poslanici, poštovani ministri, poštovano predsedništvo, Sporazum koji potpisujemo sa Fronteksom je problematičan. Problematičan je zbog jedne stvari koju imamo u ovom Sporazumu, tj. više tačaka, a tiču se imuniteta evropskih policajaca koji će biti zaštićeni kada budu delovali ovde u timovima Fronteksa, od krivične, građanske i upravne odgovornosti pred našim sudovima. Takođe, ti službenici evropskih policija neće snositi odgovornost za ono što učine u tim svojim akcijama, kao timovi i mi na taj način, pored NATO vojnika i oficira koji su dobili takav imunitet kada se pojavljuju na našoj teritoriji, pored toga što američka armada koja svuda gde se pojavljuje kao okupatorska ne dozvoljava da se njihovi vojnici i službenici podređuju krivičnom i bilo kom drugom zakonodavstvu domicijalne države, dobijamo sada i evropske policajce koji imaju tu vrstu imuniteta. To sve sužava suverenitet našeg naroda i naše države i dovodi nas u situaciju da sve manje bivamo suverena država, sve više ličimo na državu i pod najtvrđom, a ne samo mekom okupacijom, pod kojom smo od 2000. godine na ovamo. Takođe, postaje čudno da pored svega toga i svih namera naše Vlade i vladajuće stranke da ima jake i dobre odnose sa Ruskom Federacijom, takvu vrstu privilegija ne dajemo Ruskom humanitarnom centru u Nišu. Međutim, pored svega ovoga što govori o tome da mi iz dana u dan gubimo elemente suverenosti naše države, želim da pričam o nečem drugom. Ovde će se kao Fronteksovi službenici pojaviti hrvatski časnici. Hrvatski časnici su neko ko je pokazao kako se prema migrantima odnosi na svojim granicama i kada su evropski parlamentarci hteli da dođu da izvrše uviđaj i inspekciju, kako se oni odnose prema migrantima, njima je to bilo sprečeno. Hrvatska granična policija u dobroj tradiciji hrvatskih časnika te ljude zlostavlja i maltretira. Da li ćemo mi sada dozvoliti da pokriveni sudskim imunitetom hrvatski časnici na našim granicama rade to isto? Srbija i Srpski narod su narod zbegova i izbeglica i mi smo na jedan izuzetno human i ljudski način pokazali kako se odnosimo prema ljudima koji su prošli kroz našu zemlju, pri čemu primećujemo da mnogi od njih nisu izbeglice, jer izbeglice su ono što mi zovemo nejač, kao jedan narod koji je iskusan u tome, šta je nejač i šta su izbeglice. Znamo da mladi muškarci, sposobni za vojnu obuku i delatnost ne mogu biti izbeglice, već to su ljudi koji su pobegli umesto da rešavaju svoje životne probleme i da se bore za svoju otadžbinu pobegli su, a pitanje po kom zadatku idu u druge zemlje? Međutim, to nas tj. naše bezbednosne službe treba da interesuje, ali nas kao državu nije dovelo u situaciju da se prema njima ponašamo onako kako se na hrvatskim granicama ponašaju hrvatski časnici. A, kakav su trag hrvatski časnici ostavili u istoriji možete da vidite na katedralama u Magdeburgu, gde su Nemci žrtve tridesetogodišnjeg rata rekle – sačuvaj nas Bože, kuge, gladi i Hrvata. Znači, nije to vezano samo za ovaj užas koji smo gledali pre neki dan u filmu „Dara iz Jasenovca“, kada je prikazana crna ustaška uniforma i kada smo pomislili da su to neki zlikovci podivljali u ludačkoj ideologiji. Ne, tu vrstu surovosti kada god su pomislili da treba da brane Evropu i da su oni branioci Evrope, hrvatski časnici su pokazivali kroz istoriju gde god su imali priliku da se na nemoćnima pokazuju kakvi su. To su radili i u mojoj Šumadiji 1944. godine, kada su dolazili sa petokrakom iako su do 1943. godine bili u domobranskim satnijama, a onda su zahvaljujući Brozu i njegovoj politici uspeli da dođu u Šumadiju i da istu tu surovost pokažu nad onim delovima Srbije koja nije bila naklonjena komunističkom pokretu. Ti hrvatski časnici su svoje humanosti, svoje ponašanje pokazali i u Oluji. Mislim da ovaj sporazum ne treba potpisati i ne treba dozvoliti da u ime evropske policije, podržani od Brisela hrvatski časnici na našim granicama maltretiraju izbeglice i migrante i tako urušavaju ono što je naša država učinila i pokazala da smo narod dostojan vrednosti humanizma i dostojan vrednosti morala i časnosti. Hvala.
Reč ima ministar unutrašnjih poslova Aleksandar Vulin.
Hvala lepo. Prvo, da razjasnimo jednu stvar. Nijedan pripadnik Fronteksa nema diplomatski imunitet. Ima funkcionalni imunitet, a razlika je ogromna. Šta to znači? To znači dok vrši svoju funkciju. Ako je ta funkcija recimo da bude na granici od dva do četiri, iz bilo kog razloga, tada je zaštićen. U četiri nula jedan nije zaštićen ni od čega. U 12,59, u 13,59 nije zaštićen ni od čega. Dakle, nema diplomatski imunitet, da budemo jasni. Kada ste pominjali hrvatske časnike, prvo država Srbija je humana, odgovorna, mi ne prebijamo nikoga, mi ne tučemo, mi ne maltretiramo, mi se ne iživljavamo, mi ne kršimo ne ljudska prava, nego ne kršimo moralni i etički kodeks na kome Srbi postoje. To nismo mi. Da bi u ovoj ekipi Fronteksa bili hrvatski oficiri, danski oficiri, ko god, mi moramo da se složimo. Dakle, ne može niko da nam pošalje delegaciju i kaže to vam je, što vam je. Ne, država Srbija kaže ovaj može, ovaj ne može. Dakle, ne gubimo nijedan promil svog suvereniteta, odlučujemo ko nam je gost, po kojim pravilima nam je gost i kako će gost da se ponaša i radi. Dakle, nije diplomatski imunitet, nego je funkcionalni imunitet. Razlika je zaista ogromna i niko ne može da dođe na teritoriju države Srbije, a da mi ne kažemo taj može da dođe i mora da poštuje naša pravila. Mi nismo narod koji će bilo kome da istuče dete. Mi to nismo i nećemo dozvoliti bilo kome i ne bi ni dozvolili, niti mislim da bi bilo ko došao u našu zemlju da to radi, da se iživljava na nekom ljudskom biću na našoj teritoriji. Sretenjski ustav, podsetiću vas kaže - rob koji dođe na teritoriju Srbije postaje slobodan. Slobodan. Mi smo narod koji ne priznaje robstvo. Mi smo narod koji nikad nije dozvolio da se bilo ko na našem prostoru oseća loše. U trenucima kada su drugi, veliki, civilizovani ubijali Jevreje, za nas su Jevreji slobodni, ravnopravni, onog sekunda kada dođu na teritoriju naše zemlje. Srbija je jedan od retkih primera, pa i u Drugom svetskom ratu gde nije bilo organizovanog antisemitizma. Bilo je ološa kao što je Nedić, ali nikad u srpskom narodu nije bilo antisemitizma i to nam poštuju i cene i dan danas. Hvala našim precima što su nas upisali na bolju stranu istorije. Dakle, samo da ponovim još jednom, nijedan pripadnik Fronteksa nema diplomatski imunitet, ima funkcionalni imunitet i niko ne može da dođe na teritoriju, suverenu teritoriju suverene republike, slobodne Republike Srbije, da mi ne kažemo da to može i po našim pravilima.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Vladan Glišić, traži pravo na repliku. Izvolite.
Poštovani ministre, u skladu sa tim što ste rekli i saglašavajući se sa tim što ste rekli, samo bih podsetio da je upravo uvaženi kolega Zukorlić pričao o tome da mi kada se susretnemo sa njima da ćemo imati jednu situaciju da se malo suviše domaće osećaju na našem terenu. Tako da bih voleo da i vi i vaše ministarstvo im malo objasne da je ovo suverena zemlja i da su oni tu samo gosti. Druga stvar, koja mi iz vašeg izlaganja pada na pamet i nadam se da će tako biti, da li to znači, pošto ćemo mi odlučivati ko će doći od tih evropskih timova, časnika i ostalo, da ćemo moći da zahvalimo Hrvatskoj i da zahtevamo da njihovi ljudi ne dođu, zbog iskustva koje su migranti imali na njihovoj granici?
Idemo dalje. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, po pitanju migranata ja se sećam raznih rodoljuba, pod znacima navoda, to ću govoriti u nastavku. Dame i gospodo, mi smo narod koji je emigrirao u 20. veku više puta. Deo je emigrirao i pre Drugog svetskog rata i većinom je to bila ekonomska migracija koja je uveliko pomagala srpski narod u sukobima i tokom Prvog svetskog rata, a i u toku Drugog svetskog rata. Poznato je da je Nikola Tesla kao Srbin osuđivao sve zločine, masakre, koji su se vršili na teritoriji bivših Jugoslavija. Za Hrvate je rekao da kada bi se njihova mržnja pretvorila u električnu energiju mogli bi da obasjamo ceo svet. Poznato je da naša migracija, recimo Pupin, bila izuzetno rodoljubiva i da je bila uvek na pomoći državi Srbiji, pa je u stvaranju prvo Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca, kada su se udružili pobednici i pobeđeni. Ja mislim da je bila greška da se Srbija, kao pobednik udružuje sa pobeđenima i tom prilikom Vudro Vilson je tražio da se osnuju nacionalne države, da svaka nacija na Balkanu ima svoju državu neetničku, čistu, ali je on bio pristalica tog. Kralj Aleksandar, odnosno Aleksandar Krađorđević je predstavio narod, kao trojedini, kako je on to nazvao, da su to Jugosloveni, da je to jedan narod, da su to tri plemena itd. Mislim da je bila greška što je gotovo ginuo za jadransku obalu. Danas Crnogorci ili bolje reći Milogorci, tvrde da smo ih okupirali, goneći okupatora koji ga je okupirao 1916. godine, kao da smo izvršili reokupaciju, ali to zovu okupacijom. Tom prilikom zaboravljaju da kažu, da ukoliko podgorička Skupština ne važi, onda se vraćamo na pređašnje stanje. Pređašnje stanje u Crnoj Gori je takvo da je obala pre 1918. godine, crnogorska, bila od Ulcinja do Sutomora, da zahvaljujući toj okupatorskoj srpskoj vojsci, osvojena Dalmacija, odnosno Austrougarska proterana sa teritorije Dalmacije i da je proterana iz Boke Kotorske, odnosno sve do Sutomora i da su oni postali na neodređen način. Dobitnici u tom sukobu u kome tvrde da je Srbija bila okupator. Mi smo posle rata ponovo bili gubitnici. Bilo je mnogo migracija u toku 1941. i 1945. godine, ali posebno je to izraženo posle 1944. i 1945. godine. Mi smo imali ekonomske migracije. Tito je podelio pasoše da se reši viška radne snage i to mu je bio najpametniji potez. Jedini višak vrednosti, po meni, u bivšoj Jugoslaviji su donosili gastarbajteri koji su radili u zapadnoj Evropi, jer se u zapadnoj Evropi uglavnom radi, a ko ode u Kanadu i Australiju, taj uglavnom tamo živi. Najviše koristi smo imali od emigracije, srpske emigracije, ekonomske koje je Tito, dozvoljavajući pasoše i slobodan izlaz iz zemlje, pustio da rade, da se reši višak radne snage, da rade u zapadnoj Evropi. Time smo stekli prihode, a da nas to nije koštalo ništa, sem pasoša koje su građani tada platili da bi ih dobili. To je bio njegov ekonomski potez koji ja svakako pozdravljam. Druga vrsta migracije o kojoj sam govorio iz ratova, posebno devedesete godine, srpskom narodu i srpskoj državi želi da se prilepi etiketa vršenja etničkog čišćenja, da smo genocidi, da su izvršili etničko čišćenje. Čekajte, kako je to u BiH broj Muslimana, odnosno kasnije Bošnjaka porastao za nekoliko procenata po njihovim popisima 1991, 2011. godine, čini mi se, kada je ponovo bio popis? Ispostavilo se da je umesto 44%, navodno ima 50,1%, a broj Srba pao. Kako su to onda Srbi izvršili etničko čišćenje u BiH ako je samo u Federaciji nestalo 460 hiljada Srba više ne živi tamo gde je živeo pre rata 1991. godine? Hajde da kažemo da je ono Sarajevo, koji neki beogradski intelektualci to pod znacima navoda veličaju kao opkoljeno, mučeno, multietničko, kako to u Sarajevu nestalo 150 hiljada Srba? Danas tamo ima manje Srba nego Arapa i Kineza. Kako to da je u toj opštini Centar, u multietničkom Sarajevu emigriralo odatle, migriralo, 15.600 Srba i desetak hiljada Jugoslovena kojih više tamo na popisu nema? Kako se to dešava u jednoj multietničkoj sredini? Kako to da su Srbi izvršili etničko čišćenje, a preko milion Srba ne živi više u domovima na teritorijama gde su živeli pre rata 1991, 1992. i 1993. godine u zavisnosti kad, gde koji sukob počeo? Kako to u Federaciji 400 i nešto hiljada, u Hrvatskoj sa 500 i nešto hiljada smo spali na 180 hiljada? Znači, nije samo „Oluja“, imali smo između „Oluje“ početka sukoba više etnički počišćenih Srba u Hrvatskoj nego što je za vreme „Oluje“ proterano, ali za vreme „Oluje“ se to desilo u nekoliko dana? Kako to sa Kosova i Metohije da proteraju onoliki broj Srba? Saberite to i dobićete milion. Surovo je i nije moralno oceniti srpski narod i srpsku državu kao neko ko je izvršio etničko čišćenje, kao neko ko je izvršio genocid. Ja se stidim zbog ono što su Srbi u radili u Srebrenici. Ali, pitam vas, gde su Srbi koji su živeli u Srebrenici, u gradu? Ostala je samo jedna žena kada je srpska vojska ušla u Srebrenicu. Samo jedna jedina žena srpske nacionalnosti ostala u Srebrenici. Sve što se događalo tri godine oko Srebrenice se desilo u Srebrenici prilikom povlačenja, okršaja, a neki su i streljani. To da priznamo i da se malo postidimo tog zločina. To nije genocid. Pitam se šta je bilo sa Srbima u gradu Srebrenici? To je genocid zato što su proterane ili ubijene žene, deca, starci itd. Apsolutno samo jedna žena je ostala. To je neselektivno uništavanje jedne grupe što se nije desilo prilikom ulaska srpske vojske. Mi imamo u Beogradu, ja to pod znacima navoda zovem beogradske ustaše, nas najmanje mrze čini mi se Slovenci, pa onda Makedonci, pa posle toga idu Hrvati, pa posle toga idu Bošnjaci, ali Bošnjaci u Sarajevu, pa posle toga idu Montenegrini, a najviše nas mrze ovi neki beogradski odeljak koji brani sve te ustaške zločine itd. Navešću neke naše slavne migrante. Recimo, za vreme 1999. godine svakako ste čuli za Dušana Teodorovića. Ja ga zovem pobegulja. To je specijalna vrsta migranta, emigrirao. To je akademik, Atlagić ga zove glavotres zato što kada iskazuje mržnju prema vladajućoj koaliciji drma glavom. Njegovu mržnju, njegovu glad za mržnjom prema vladajućoj koaliciji ne možete nahraniti kako god okrenete. E sad, zamislite njega, on pobegne u toku rata na agresorsku stranu, Srbin akademik. Akademik! U to vreme Tibor Cerna, mađarskog porekla, državljanin Srbije, gine na Košarama uz reči: „Za ovu zemlju je vredelo poginuti“. Jel tako, gospodine Martinoviću? E sad, gledajte, jedan akademik, a jedno seljače iz Kovačice, čini mi se, pogledaj tu razliku u patriotizmu, neko ko čak nije ni sprskog porekla doživljava Srbiju kao svoju državu, a neko beži i danas nam drži predavanje o tome kako je ovo zla vlast itd. I još nešto, on priznaje Kosovo, koliko ja znam, asistira mi gospodin Atlagić. Zamislite sad tu vrstu patriotizma, ovaj gine, a ovaj beži i sad drži predavanja. Zamislite drugog migranta, Dragan Đilas. Eto, da i ja moram da ga pomenem jednom. Ne samo zbog onih 619 miliona. Juče sam rekao onaj Gejmer iz Novog Sada, osmislio čovek video-igricu, 19 miliona evra, osmislio prodaju napolju. Nije mu palo na pamet da emigrira, otvori račun na Sejšelskim ili tim nekim ostrvima, kako se sve zovu, nije mu palo na pamet da ode tamo. Taj novac je zaradio prodajom napolju, osmislio u svojoj glavi. Ne, on je uneo 19 miliona. Uneo je 19 miliona, zamislite tu vrstu patriotizma, i platio porez koji je iznosio milijarde dinara u državi Srbiji. Zamislite sad onog koga podržava Boško Obradović i politička stranka Dveri, koji je izneo 619 miliona evra. To je specijalna vrsta migranta. On je imao posla u Češkoj baš 1999. godine. Bio valjda nedorastao za sukobe na Kosovu i Metohiji, ali kad su se ratovi završili on se pojavio da prodaje sekunde na RTS-u. Zamislite tu vrstu migranta i tu vrstu finansijskog špekulanta, koji nam danas predaje i njegov kum o tome kako ćemo mi izdati Kosovo, a on ga brani u Češkoj. E sad, vrlo zanimljiva pojava dometa ove artiljerije koju su ovi OVK imali. Imamo treću vrstu migranta, zove se Boško Obradović. Te 1999. godine imao je 23 godine. Tibor Cerna je poginuo sa 19 godina, a ovaj je valjda imao više. Previše godina je premalo godina. Uglavnom, on je od Čačka migrirao u Beograd. Verovatno je pomislio da u čačanskoj biblioteci nije dovoljno siguran, pa je za svaki slučaj rešio da baš tada osnuje časopis „Zveri“. E, baš tada je trebalo i on je rešio, telom je bio u Beogradu, van dometa, jer Čačak je bio preblizu Kosovu, a Beograd je bio valjda dovoljno daleko. Pošto je to gušće naseljena prestonica, kao veli tu nećete gađati, ali Čačak zbog vojne industrije mogu i da gađaju, što su i radili. Za svaki slučaj je baš rešio tad da osnuje časopis „Dveri“. To je specijalna vrsta migranta, koji je, eto, duhovno bio na Kosovu, ali telom je za svaki slučaj bio u Beogradu da osnuje časopis „Zveri“. Dame i gospodo narodni poslanici, mi nismo krivi za migrante. Ja preporučujem da, kako god možemo, nađemo način da oni odu u Evropu. Nismo mi uništavali ni Libiju, ni Irak, ni Siriju, ni Avganistan. Mi najbolje znamo kako izgledaju te vojne intervencije. Eto, Teodorović, eno Sergej Trifunović isto, i on je bio maloletan za borbe na Kosovu, ali je bio dovoljno star da kuka, da moli i da pobegne u SAD, na agresorsku stranu da pređe, jer u tom trenutku SAD i NATO pakt su bili agresor na našu zemlju. Znači, i taj je pobegao i sad nam i on drži predavanje kako ćemo mi nešto, eto tako, loše uraditi za ovu zemlju. Nismo mi razorili te države, to je razorio NATO pakt, gde je većina zemalja EU u tom NATO paktu. Pošto su im razorili zemlje legalno je i legitimno, po meni, da izbeglice sa tih ratnih područja, da li su izbeglice migranti, oni koji beže iz te zemlje su izbeglice, a u našoj zemlji su migranti, po meni legalno i legitimno treba da odu u Evropu, SAD itd. Ali, interesantno je da su se odjednom Evropa i SAD malo naježile za ono što su same krive. Ja sam za to ako postoji način da im pomognemo da se oni domognu EU, SAD itd, pošto su za njihovo stradanje, stradanje njihovih zemalja, ne samo ratno stradanje, gde god je rat tu strada i ekonomija, i verovatno da među njima postoje i ekonomske izbeglice koje misle da je EU obećana zemlja dembelija, da su ih bombardovali baš zato što im treba dobra radna snaga u Berlinu, Londonu, Parizu itd, i njihovi ciljevi nisu Srbija, njihov cilj je Pariz, London, Brisel itd. Ja bi im na svaki način pomogao da se ti gradovi domognu tako vredne, radne, poštene radne snage, da ne kradu po našim baštama itd. Među svakim narodom ima i onih koji krše zakone, pa to tako i treba posmatrati i tu trebamo biti delimično tolerantni. Zamislite sad taj antimigrantski stav – sve ih treba proterati odjednom. Zamislite da to neko reši u Evropi, SAD ili u Australiji prema našem narodu koji je imao ekonomske migracije i ratne migracije, te nama sigurno 40% Srba živi van Srbije. Zamislite sada neko reši da se reši naših emigranata i da kaže – sve ćemo ih vratiti, proterati u Srbiju itd. Zato moramo da bude izuzetno pažljivi, da budemo organizovani, vredni, strpljivi itd. Moramo podizati svoju ekonomiju, paziti da se prema migrantima što može blaže odnosimo. Znate li zašto? Pogledajte, migranti najrađe koriste rutu kroz Srbiju. Sada, zamislite narod koji je optužen da je antiislamski raspoložen, a migranti koji su islamske veroispovesti najrađe koriste državu i najlakše prolaze kroz narod koji je navodno izvršio etničko čišćenje nad narodom islamske veroispovesti. Znači, na određen način oni daju legitimitet onome što mi tvrdimo, da Srbija nikada nije izvršila nikakav genocid i nikakvo etničko čišćenje i Srbija će, pre ili kasnije, to na razne načine dokazati. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Aleksandar Vulin.
Godine 2015, kao što znate, Savet bezbednosti UN je, na predlog Velike Britanije, trebao da donese rezoluciju po kojoj je država Srbija i srpski narod odgovoran za genocid. Prvu i jedinu rezoluciju u istoriji civilizacije, nakon dva svetska rata, nakon Holokausta, nakon logora smrti, nakon 50 miliona mrtvih u Drugom svetskom ratu, nakon miliona ubijene dece, nakon izazivanja dva svetska rata od strane Nemačke, 2015. godine srpski narod, koga ima manje na planeti zemlji nego što ima pobijene dece u svetskim ratovima, trebao je da bude proglašen za genocidni narod, jedini na svetu. Da predsednik Aleksandar Vučić i predsednik Vladimir Putin nisu to sprečili, vi i ja bi, dame i gospodo narodni poslanici, čitali u udžbenicima našoj deci da su im dedovi bili pripadnici genocidnog naroda i da oni treba nečega da se stide. Narod Jasenovca je trebao da bude genocidan narod. Da predsednik Vučić i predsednik Putin ništa drugo u svom životu nisu uradili osim što su sprečili ovu strašnu laž, trebali bi da budu zapisani zlatnim slovima u istoriji naših naroda, da su samo to uradili. Danas smo svedoci jedne probuđene srpske države. Ništa ne košta, ništa ne košta, osim hrabrosti, da Republika Srpska i Srbija obeležavaju zajedničke datume svoje prošlosti. Ništa ne košta, osim ogromne političke i lične hrabrosti, kada je predsednik Vučić izašao ispred srušene zgrade Generalštaba i rekao - NATO agresija. Ništa ne košta, osim lične i političke hrabrosti, ali ne košta naš narod, kada je predsednik Aleksandar Vučić otišao u Srebrenicu, poklonio se žrtvama, ali rekao nije bio genocid i nikada nije optužio svoj narod, nikada. U istoriji takve stvari se zabeleže, zapišu se. Evo, koristim priliku i pred vama, narodni poslanici, da pokrenem jednu inicijativu. Znate, mi prihvatamo svetska evropska pravila, udžbenici se kupuju na tržištu, najjeftiniji ponuđač, sve kao i u svim drugim zemljama na svetu i to je sasvim u redu. Ali neka to bude kada je u pitanju biologija, hemija, matematika. Udžbenik istorije mora da napiše država Srbija i samo država Srbija sme i može ili bi bar trebalo da ima jasan i određen udžbenik po kome će učiti naša deca. U tom udžbeniku će biti bar stranica o Jasenovcu. Neće biti tri rečenice u kome nam strani izdavači objašnjavaju šta je bio Jasenovac, u kome nam strani izdavači objašnjavaju šta je Kosovo, šta je Srebrenica. Molim vas, ako nađete ikad prostora za to, diskutujte o ovoj temi, dajte predlog, donesite zakon, uradite ono što možete da uradite da država Srbija sama piše svoju istoriju, nemojte da nam drugi pišu istoriju. Ako nam drugi budu pisali istoriju naći će se neka bitanga drugosrbijanska koja će da kaže da je „Dara iz Jasenovca“ ratno huškanje. Ratno huškanje je klanje srpske dece. Nisu krivi oni koji su ih klali, nego su krivi oni koji su se usudili da se toga sete. Nemojte to dozvoliti. Učinite taj napor, hajde da napišemo svoj udžbenik, samo naše elementarne srpske istine, nemoj da nam je drugi pišu. Nemoj da istoriju kupujemo na tržištu. Nemoj da udžbenike istorije dobijamo od stranih izdavača, konkretno i od hrvatskog i od nemačkog, nemojte. Napišimo je mi. Napišimo je zato što nas neće biti ako se ne budemo sećali. Ova generacija je bila u nedelju ujutru nakon „Dare iz Jasenovca“ prepuna, oči su im bile prepune užasa, oni to nisu ni znali. Čuvali smo svoju decu od tog užasa da ne povredimo njihove mlade duše tim zločinom, a vidimo koliko smo grešili. Treba da im kažemo tu prostu, jednostavnu i užasavajuću istinu. Aleksandar Vučić je prvi srpski predsednik koji je imao hrabrosti da kaže – hoću da snimim film o Jasenovcu. Ispričajmo tu priču. I vi i ja smo mislili da je to priča koju pričamo za strance, da upoznamo veliki svet koliko smo stradali. Ne, dame i gospodo, ovo je bila priča za srpski narod jer smo mi zaboravili šta se desilo u Jasenovcu. Ovo je bila priča za srpski narod, da mi prvi razumemo šta su nam uradili i da taj apsolut mržnje nikad ne prestaje. Možete li da zamislite da danas u Hrvatskoj neki od glavoseča iz Jasenovca imaju ulice, imaju spomenike, imaju mesto u istoriji? Možete li da zamislite narod koji se ne stidi Mile Budaka, Alojzija Stepinca i nije istina da su na vlast u Hrvatskoj Pavelića dovela, kako je Krleža pisao, tri kamiona ustaša, nego ga je doveo čitav jedan narod, nego ga je doveo čitav jedan narod, kao što je doveo Adolfa Hitlera na vlast, nego ga je doveo čitav jedan narod koji nije digao ni ustanak, nego su ustanak digli, gle čuda, u selu koje se zove Srb, gle, baš Srbi. Nije istina da Ante Pavelić nije imao plebiscitarnu podršku u hrvatskom narodu, a istina je da Hrvatska država nikada, hrvatski narod nikada, nije raščistila sa ustaštvom, a morala je to da uradi, zbog sebe, ne zbog Srba, zbog sebe. Narod koji može da ćuti na Jadovno, koji može da ćuti na Jasenovac, mora dobro da se zamisli o sebi samom i o tome šta ga čeka u budućnosti. Imao sam tu civilizacijsku nesreću da kao ministar za rad prođem kroz špalir ustaša koji su me čekali ispred jame u Jadovnu, objašnjavajući da ili jame nisu postojale ili nisu dovoljno bile pune. Takvi ljudi postoje, dame i gospodo, takvi ljudi postoje. Zato svaki kamenčić koji ugradimo u našu zajedničku kuću istine je dragocen i vredan. Srpski narod nikad nije oklevao da prizna i zločin, da se odrekne pojedinca koji je vršio zločin, ali srpski narod nikada nije vršio organizovan i sistematski zločin. Mi nismo imali logore smrti. Srpski narod nikada u svojoj istoriji nije sistematski i planski nanosio nepravdu bilo kome drugom, nikada, ni u Srebrenici ni bilo gde drugde. I neću da izjednačavam Bratunac i Potočare. Neću da prebrojavam. Svako dete, svaki čovek, svaka žena zaslužuje poštovanje i zaslužuje da živi, ne da se ubije. Ali ne mogu da razumem da bele marame majki u Srebrenici zaslužuju suzu i poštovanje, a da crne marame srpskih majki ne zaslužuju ni suzu, ni reč, ni izvini, ni hvala. I ne mogu da razumem, ne mogu da razumem da niko nikada od istaknutih predstavnika međunarodne zajednice nije došao na srpski grob i nije pomilovao crnu maramu srpske majke, ne mogu da razumem. Hvala vam.
Pošto trenutno nikoga nema u sistemu, nastavljamo po listi prijavljenih govornika. Reč ima narodna poslanica Samira Ćosović. Izvolite.
Poštovani prisutni, u međudržavnim odnosima zaključivanje bilateralnih sporazuma se smatra značajnim korakom u pravcu stvaranja što povoljnijih uslova za dalje unapređenje političkih odnosa i svestrane saradnje u drugim oblastima od međusobnog interesa i značaja. Podstaknute željom da uspostave i učvrste saradnju u oblasti obrazovanja, kulture i sporta, Vlada Republike Srbije i Vlada Sjedinjenih Meksičkih Država potpisale su Sporazum o prosvetnoj, kulturnoj i sportskoj saradnji. Sporazum je nastao iz uverenja da ovakva saradnja predstavlja značajan instrument uzajamnog razumevanja između dve zemlje, kao i važan mehanizam koji doprinosi jačanju saradnje u oblasti obrazovanja, kulture i sporta. Inicijativu za potpisivanje sporazuma pokrenula je meksička strana, sa željom da se učvrsti i nadogradi saradnja u navedenim oblastima. Stupanjem na snagu Sporazuma o prosvetnoj, kulturnoj i sportskoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Sjedinjenih Meksičkih Država prestaće da važi Ugovor o kulturnoj razmeni između FNRJ i Sjedinjenih Meksičkih Država potpisan još davne 1960. godine. Mišljenja sam da je ovaj period duži od pola veka veliki gubitak vremena na diplomatskom, prosvetnom, kulturnom, sportskom i svakom drugom planu. Takođe mislim da treba pogledati sve sporazume i sa drugim državama u svetu, posebno prijateljskim kao što je Meksiko, ako nisu obnovljeni, da se pod hitno radi na njihovom obnavljanju. Dobro bi bilo da inicijativa potekne od nas, a ne da čekamo inicijativu od drugih. Mislim da Srbiji treba svaka vrsta pomoći i podrške i ovakva vrsta saradnje produbljuje diplomatske odnose. Zato treba proširiti ovakvu vrstu saradnje na što veći broj zemalja u svetu. Potpisivanjem ovog sporazuma stvara se novi pravni okvir za realizaciju bilateralne saradnje na savremen način, uz uvažavanje obostranih interesa, realnih potencijala i aktuelnih tendencija u oblasti prosvete, kulture i sporta. Potpisivanjem sporazuma omogućava se saradnja nadležnih institucija dve zemlje na svim nivoima obrazovanja, kroz razmenu stručnjaka i buduće zajedničke projekte, kao i omogućavanje priznavanja visokoškolskih diploma i srednjoškolskih javnih isprava u skladu sa nacionalnim zakonodavstvom svake zemlje. Nakon potpisivanja sporazuma dve zemlje će podsticati izučavanje jezika, književnosti i kulture druge zemlje. time se stvara mogućnost osnivanja kulturnih centara jedne zemlje u drugoj u glavnim gradovima. Ta je ideja dobra, ali mislim da treba otvoriti mogućnost da i drugi gradovi u Srbiji i Meksiku uspostave saradnju na kulturnom i sportskom planu, da se omogući, na primer, bratimljenje gradova. Bratimljenje predstavlja približavanje dve zajednice koje na taj način žele da preduzmu aktivnosti usmerene ka razvijanju međusobno sve neposrednijih prijateljskih veza. Vrednosti koje bratimljenje nosi su prijateljstvo, saradnja i uzajamno upoznavanje naroda. Mi iz Socijaldemokratske partije Srbije uvek ćemo se zalagati za povezivanje, saradnju i dobre diplomatske odnose ne samo sa zemljama u regionu, već sa čitavim svetom, jer to može da donese samo dobro i prosperitet u svim segmentima. Što se tiče Sporazuma o statusu između Republike Srbije i EU o akcijama koje sprovodi Evropska agencija za graničnu i obalsku stražu u Republici Srbiji. Reč je o Sporazumu koji je potpisan u Beogradu 18. novembra 2019. godine. Agencija za evropsku graničnu i obalsku stražu ili Fronteks osnovana 2004. godine kako bi pomogla zemljama EU i zemljama pridruženim šengenskom prostoru pri zaštiti spoljnih granica, područja, slobodnog kretanja unutar EU. Ova Evropska agencija je proširena 2016. godine i postala je Agencija za evropsku graničnu i obalsku stražu, pri čemu je proširila svoju uloga s migracijskih kontrola na upravljanje granicama i preuzela veću odgovornost za prekogranični kriminal. Fronteks se smatra jednim od važnijih tela EU u području slobode, sigurnosti i pravde. Operacije potrage i spašavanja takođe su službeno postale deo nadležnosti Fronteksta, a svaki put kada se takve situacije dogode u kontekstu nadzora morskih granica. Stupanjem na snagu Sporazuma će omogućiti Fronteksu da pomogne Srbiji u upravljanju granicama, da sprovedu zajedničke operacije i rasporede timove u regionima zemalja koje graniče sa EU, ako se te zemlje usaglase. Aktivnosti Agencije za evropsku graničnu i obalsku stražu su usmerene na rešavanje problema ilegalne migracije, posebno naglih promena migracijskih tokova i prekograničnog kriminala, a mogu uključivati pružanje povećane tehničke i operativne pomoći na granici. U pitanju je operativni instrument čiji će pripadnici biti pod kontrolom zemlje domaćina, a radiće na odobravanju ili odbijanju ulazaka na spoljnim granicama EU, ali i presretanju pojedinaca koji su granicu prešli nelegalno. Kada Sporazum bude finalizovan granična straža postavljena na srpskim granicama će dobiti pravo da sprovodi provere na graničnim prelazima zajedno sa srpskim graničarima. Oni će takođe patrolirati duž granice kako bi je nadgledali, a biće korišćena i tehnička oprema. Ovaj Sporazum će doneti značajnu dodatnu vrednost u smislu jačanja upravljanja granicama i borbe protiv neregularne migracije i krijumčarenja migranata kroz region, a tako i doprineti našoj zajedničkoj bezbednosti. Oficiri Fronteksa za vezu već rade u Srbiji od prošle godine, gde je i sedište regionalne kancelarije te organizacije za koordinaciju. Ovaj Sporazum o kome danas govorimo treba da reguliše položaj njihovih službenika i uslove rada u Srbiji. U danu za glasanje poslaničke grupa Socijaldemokratske partije Srbije podržaće sve predložene sporazume koji su danas na dnevnom redu.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Samiri Ćosović. Reč ima narodna poslanica Zagorka Aleksić.
Poštovana potpredsednice, uvaženi ministre, uvažene kolege. Pred nama je danas set veoma važnih sporazuma, a zakon na koji bih posebno obratila pažnju je Zakon o potvrđivanju Sporazuma između vlada Srbije i Severne Makedonije o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima. Između ostalog ovim sporazumom se vlade naše dve države obavezuju da će sarađivati po pitanju prevencije trgovine ljudima, zaštite od ovog problema i da će sarađivati u cilju prepoznavanja ove pojave. Sporazum će sprovoditi više nadležnih ministarstava i iz Srbije i iz Makedonije i nastojaće da jednom koordiniranom saradnjom prepoznaju nove metode koje oni koji se bave ovom ilegalnom delatnošću sprovode i da rade na mehanizmima sprečavanja. U Srbiji postoji više specijalizovanih radnih grupa koje sprovode strategiju u borbi protiv trgovine ljudima. Tu je uključen i civilni sektor. Naša država poslednjih godina pokazuje zaista ozbiljnu spremnost da se bori protiv trgovine ljudima i to prepoznaju domaći i međunarodni krugovi koji se ovim problemom bave. Ipak podaci organizacija koje se bave ovim pitanjem govore da je samo u 2020. godini identifikovano preko 50 žrtava trgovine ljudima, što je više u odnosu na 2019. godinu. Mi iz Jedinstvene Srbije smatramo da je zadatak, pre svega nosioca javnih funkcija da više skreću pažnju na ovaj problem. Trgovina ljudima ili ropstvo 21. veka nije uvek transparentno, vrlo često do eksploatacije žrtve dolazi uz žrtvin pristanak. Vrlo često ljudi nisu svesni da su žrtve trgovine ljudima, jer do osiguranja poslušnosti žrtve dolazi polako i perfidno, jer žrtvu u taj organizovani lanac uvodi neretko i ne koga žrtva poznaje. Niko nije sto posto zaštićen od trgovine ljudima. Na pitanje ko može postati žrtva trgovine ljudima, tu nema posebnih odgovora, jer tu nije važna ni polna ni rasna ni nacionalna pripadnost. Naravno, ako bismo izdvojili najugroženiju kategoriju, to su svakako deca, pogotovo ona koja žive u siromaštvu ili deca koja nemaju porodicu uopšte. Verovatnoća da će dete koje svakodnevno viđamo u našem kraju kako prosi na ulici postati žrtva trgovine ljudima je veća nego što će to postati bilo ko od naše dece, od mog deteta ili od bilo kog deteta koje živi u normalnoj porodici. To je jedna činjenica pred kojom ne smemo da zatvaramo oči. Kratko bih se osvrnula i na izveštaj o trgovini ljudima za 2020. godinu u kojim se zaista prepoznaju napori Vlade Srbije da se poboljša opšte stanje u ovom domenu. Preporuke u ovom izveštaju se pre svega odnose na aktivniju identifikaciju žrtava, procesuiranja trgovaca ljudima i razne druge mehanizme koje će naša država razmotriti i usvojiti. Mi smo sa Severnom Makedonijom već doneli zakon o sprovođenju Sporazuma u borbi protiv krijumčarenja migranata. Migranti su takođe jedan od ugroženijih grupa kada je trgovina ljudima u pitanju, a o tome je već ovde bilo reči. Zakon o ovom sporazumu će proširiti saradnju naše dve prijateljske države i očekujemo da bi bilo prirodno da se slični sporazumi potpišu sa još država. Jedinstvena Srbija će u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Hvala vam.
Zahvaljujem, poslanici Zagorki Aleksić. Reč ima narodni poslanik Toma Fila. Izvolite.
Gospođo potpredsednice, koleginice i kolege, uvaženi ministri sa saradnicima, želim da prvo možda i zloupotrebim vašu pažnju na dva minuta. Rođen sam u Bitolju, to je Makedonija i tamo sam 50 godina na letovanju, možda i 60. Upoznao sam mnoge ljude, mnogo sam ih branio u Skoplju, ne postoji nijedan čovek koji mi se nije javio telefonom da se zahvali nama za 8.000 vakcina, nisu znali za još ovih osam. Znate šta na šta treba svi da budemo ponosni, barem ja, tu vakcinu zovu Vučićeva vakcina. Toliko sam hteo da vam uzmem od pažnje, jer verujte mi to je mnogo važno. Postoje Bugari koji su pričali tamo – šta vam Srbi daju, ne daju vam ništa, mi ćemo da vam damo. Od Bugara nisu dobili ništa. Prenosim vam ono što narod kaže, intelektualci i drugi. Dakle, ogromna zahvalnost narodu Srbije, znači, Vladi i predsedniku što su to dobili. To je nešto na šta moramo da budemo ponosni. Kažem i na to da se zove vakcina, Vučićeva vakcina. Što se samog predmeta tiče, ovo o čemu sam hteo da govorim, vi morate da znate da ja obično imam primedbe na zakon. Imao sam primedbe i na jedan i na ovaj drugi za koji ćemo glasati u četvrtak, a na ovaj sporazum nemam primedbe, zaista nemam. Ovaj Sporazum koji govori o granicama i o svemu tome, on je onako napravljen kako treba da bude napravljen, ali razumite, gospodine Vuline, strah nas koji smo matori, i kolege odavde. Mi smo prošli DOS. Ja sam prošao Džefrija Najsa koji je šetao kroz Beograd kao Gestapo. Pokušao je da upadne u moju kancelariju, izbacio sam ga naravno napolje. Poslao policajca i rekao – napolje. Zašto se mi plašimo svega ovoga? Jeste ograničen suverenitet, jeste da imamo da on ako izvrši krivično delo u okviru posla neće biti krivično gonjen, neće ni platiti naknadu štete, ali moramo da nešto drugo znamo – da je stvar našeg ponosa, našeg čoveka. Hoćemo li mi njima dozvoliti tako nešto da urade ili ćemo znati, za razliku od DOS-a, da smo mi domaćini u svojoj kući i da on nije glavni, važniji od nas. Ponovo ću da pričam o Makedoniji. Jedan iz NATO je ubio u saobraćajci, mrtav pijana, ministra makedonske Vlade i njegovu ženu. Otišao je kući, spakovao kofer i otišao. Ima razlike u ovom Sporazumu, u onome šta uradi u okviru posla i šta će da uradi van toga. To van toga, ako pijan nekoga zgazi i ubije ili prebije, on će odgovarati samo u okviru posla. Sada zato to stvara nama muku, jer vi pročitate da je njemu zabranjeno da upotrebljava torturu, da muči, da bije, sve ono što Hrvati rade, hrvatska policija, da ne smemo… A, onda, kad to sve pročitaš, onda pročitaš da on neće biti krivično gonjen, da neće platiti naknadu štete nego Srbija i onda se pitaš da li je to ograničenje suvereniteta. Na jedan način jeste. Ali, ako mi pazimo i ne dozvolimo da nam se ponašaju kao slonovi u staklarskoj radnji, zato što je on iz NATO ili ne znam odakle je došao. Da vas podsetim samo. U Rambujeu smo mi potpisali Sporazum sa Kontakt grupom i onda je došao jedan Hil i doneo u dva sata ujutru našoj delegaciji da treba da dozvolimo da NATO pakt divlja po Srbiji, da koriste naše resurse, da hapse naše ljude, znači Miloševića prvo, itd. To je onaj strah, gospodine Vulin, koji mi imamo, i muftija i ovaj ovde i svi mi. Ubi nas godina proizvodnje, gospodine Vulin. To je suština. Hvala lepo.
Reč ima ministar unutrašnjih poslova, Aleksandar Vulin.
Hvala lepo. Kad je u pitanju godina proizvodnje, tu smo negde. Nismo ni nešto garažirani, odmah da vam kažem. Svašta nas je gazilo, u ostalom, gazio nas je ovaj ološ što je palio ovu Skupštinu i to, ja bar to nikad neću zaboraviti. Možda izlazim iz granica političke korektnosti, ali kad neko zapali Narodnu skupštinu šta je ako nije ološ ili palikuća? Šta da vam kažem, ne mogu da nađem drugu reč. Vaša zabrinutost u pravnom smislu nema puno razloga. Evo, daću vam samo primer. Dakle, članovi tima mogu da koriste oružje samo kada je to apsolutno nužno, u samoodbrani da od sebe ili drugog odbiju direktan napad kojim se ugrožava njihov ili život drugog lica u skladu sa nacionalnim zakonodavstvom Republike Srbije. Znači, pravila su više nego jasna. Kada je u pitanju šteta, Agencija je ta koja plaća štetu ne Srbija. Ako oficir „Fronteksa“ nekom načini štetu iz bilo kog razloga, ne ulazim sad zašto i kako, oni plaćaju štetu, ne mi. Mi smo tu potpuno neodgovorni. Bio je u MUP-u, u vojsci, bio je neki Amadeo Votkins, dolazio neki Englez koji je nama, našim policajcima govorio kako treba da izgledaju, organizuju se ponašaju, još uvek se nosimo sa pogubnim posledicama te politike. Pukovnici NATO pakta su postrojavali srpske načelnike Generalštaba, NATO oficiri su imali mogućnost, pa i bilateralno, čak ne ni kao NATO nego kao pojedine zemlje imali su propusnicu da ulaze u Generalštab kad god hoće bez da obaveste nekoga ili pitaju za dozvolu. To naš oficir ne može. Srpski oficir ne može da uđe u Generalštab bez dozvole, NATO oficiri su ulazili kako su hteli. Činjenica je da su ovom zemljom do dolaska Aleksandra Vučića vladali stranci. Radili su šta su hteli i kako su hteli. Ja razumem vaš strah, ali, znate, nema tog papira i sporazuma koji će od vas učiniti ponosnog i slobodnog čoveka. Šta god da napišete ovo je papir. Ako ste kukavica, ako ste čovek koji će slušati strance ništa vam to ne pomaže. Mi smo imali načelnika Generalštaba koji je iz gaća vadio cd-e i predavao ih stranih službenicima. Po kom sporazumu je to bilo? Gde je pisalo da će se to desiti? Ne možete biti čovek ako niste čovek. Ne možete biti Srbin ako niste Srbin. Predsednik Aleksandar Vučić je uspravio Srbiju, Srbiju koja sme da kaže neću. Mi od 2000. do 2012. godine nismo nikom rekli neću. Sve je moglo. Šta god nam kažu, sve može. Sve može. Sve je bilo u redu. NATO, NATO… Da su nas pitali malo glasnije za NATO pakt, ma ušli bismo u NATO pakt, kako ne bismo ušli u NATO pakt. Da li treba da vas podsećam da je zvanična formulacija bila evroatlanske integracije? Znači, ne evropske, evroatlanske. Naravno da kad pomislimo da nam stranci dolaze setimo se tih vremena. Mi smo jedina zemlja od Drugog svetskog rata koja je izručila od svog predsednika do načelnika Generalštaba, sve je izručila. Aleksandar Vučić je jedini srpski državnik od 2000. godine, koji nije izručio stranoj državi ili Haškom tribunalu nijednog jedinog oficira. Ovde, u ovom parlamentu su sedeli poslanici Srpske radikalne stanke koje su tražili da budu izručeni u Hagu. Nijednog, nikada. Kao što devet godina slušamo laži da je priznao Kosovo, devet godina slušamo kako je naselio Srbiju migrantima, tako smo slušali kako će da radi za strance i uvede nas u NATO pakt. Izvinite, ovaj Dom je doneo rezoluciju koja se kaže - vojna neutralnost, jedina. Mi smo obavezani time da sutra dođe neka druga većina morala bi da promeni našu odluku, ne bi mogla podrazumevajuće to da uradi, nema tog papira koji će vašu zemlju i vaš narod učiniti slobodnim ako vi niste slobodni, a mi smo slobodni ljudi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nemanja Joksimović. Izvolite.
Hvala. Uvažena predsedavajuća, uvažene kolege narodni poslanici, uvaženi ministre, na dnevnom redu današnje sednice nalazi se, između ostalog, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o statusu između Republike Srbije i Evropske unije o akcijama koje sprovodi Evropska agencija za graničnu i obalsku stražu u Republici Srbiji. Ovim Sporazumom uspostaviće se pravni okvir za sveobuhvatnu saradnju između nadležnih organa Republike Srbije i ove Agencije i urediti svi aspekti koordinacije za sprovođenje zajedničkih akcija, kako bi na najbolji mogući način rešavali probleme poput ilegalnih migracija ili preko graničnog kriminala, što su u današnje vreme veliki bezbednosni izazovi. Agencija će pružiti i podršku Republici Srbiji, radi još efikasnije kontrole naših granica sa bilo kojom zemljom koja nije članica EU, što je takođe važno istaći. Ali, ovaj Sporazum ima i mnogo šire značenje. On pokazuje da je Srbija danas bliže nego ikada EU, iako neki političari iz bivšeg režima poput Dragana Đilasa i Vuka Jeremića pokušavaju da nas ubede u suprotno. Smešno je kada od njih koji su bili od vlasti od 2000. do 2012. godine, čujete kritike na račun evropskih integracija Srbije, s obzirom da su baš oni izneverili evropske vrednosti i prodavali maglu građanima o evropskim integracijama, bez bilo kakvog suštinskog uspeha. Upravo zbog te lažne evropske politike sebe su srozali na nivo statističke greške i nikakve laži koje godinama plasiraju preko svojih medija to ne mogu da promene. Podsetiću vas da je u vreme Dragana Đilasa i Vuka Jeremića, odnosno od 2000. do 2012. godine u EU primljeno dvanaest država, a do 2012. godine, odnosno, od dolaska na vlast SNS do danas primljena je samo jedna, što pokazuje da je politika proširenja EU u periodu do 2012. godina, bila mnogo povoljnija nego što je sada. Podsetiću vas da je upravo u njihovo vreme proces evropskih integracija bio stopiran na 11 meseci, ali koliko su njih dvojica lažni borci za evropske vrednosti najbolje pokazuje činjenica da su svojevremeno napravili Savez za Srbiju, sa liderom Dveri, Boškom Obradovićem, koji se otvoreno protivi ulasku Srbije u EU, i koji otvoreno propagira fašizam kao političku ideologiju. Za razliku od tog vremena, danas je Srbija, zahvaljujući odgovornoj politici Aleksandra Vučića i Srpske napredne stranke, uredila i bliža nego ikada EU, jer smo upravo mi propalu politiku evropskih integracija bivšeg režima pretvorili u stabilan proces reformi koji će rezultirati članstvom Srbije u EU. Napredak se ogleda u broju održanih eksplanatornih i bilateralnih skrininga odbora i pododbora i Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, međuvladinih konferencija, a posebno po tome što je otvoreno 18 pregovaračkih poglavlja, dok su dva privremeno zatvorena. Napredak se ogleda i u tome što je obezbeđno 1,3 milijarde evra bespovratne pomoći, a biće obezbeđeno još mnogo više. Zbog toga se Srbija danas tretira kao ozbiljan partner, što pokazuje i strategija proširenja EU za Zapadni Balkan iz 2018. godine, koja je prepoznala Srbiju kao regionalnog lidera na putu ka EU, ali treba istaći i da je proces proširenja EU prevashodno uslovljen političkom voljom država članica, a daleko manje ispunjavanjem tehničkih kriterijuma. On zavisi od dve strane, ali u ovom slučaju ta druga strana nije jedinstvena, već je čini 27 država članica, a kao što svi znate, postoje države koje nisu naklonjene proširenju EU, na šta su svakako uticale i migrantska kriza iz 2015. godine i Bregzit. Bez obzira na to, Srbija ostaje posvećena procesu EU, a punopravno članstvo ostaje strateški prioritet ove Vlade, što treba pohvaliti i maksimalno podržati. Upravo ova Vlada nastavlja da radi na implementaciji sveobuhvatnih reformi, posebno u oblasti vladavine prava i već je napravila nekoliko važnih koraka u ovoj oblasti formiranjem Radne grupe za bezbednost i zaštitu novinara i Radne grupe za praćenje implementacije medijske strategije. Takođe, iako nismo bili u obavezi, prihvatili smo novu metodologiju za proces pristupanja EU, koja je inicijalno bila namenjena Severnoj Makedoniji i Albaniji i pokazali spremnost za ubrzavanje dinamike pristupnog procesa. Upravo ova nova metodologija menja proces evropskih integracija i uvodi novi pristup, tako da fokus više nije na pojedinačnim poglavljima, nego na klasterima kojih ima ukupno šest. Pregovaračka poglavlja su sada sekundarni instrument, s obzirom da su sada ključne sektorske politike koje su predstavljene kroz šest klastera i to: vladavina prava, unutrašnje tržište, konkurentnost i inkluzivni rast, zelena agenda i održiva povezanost, resursi i poljoprivreda i koheziona politika i spoljni odnosi i upravo to pokazuje da je Srbija odgovorna na svom evropskom putu. Što se tiče klastera, u većini klastera Srbija je već otvorila veliki broj pregovaračkih poglavlja, zbog čega očekujemo od EU da nam što pre objasni na koji način će vrednovati dosadašnji uspeh Srbije na evropskom putu, ali, da se razumemo, cilj Srbije nije puko članstvo i ispunjavanje tehničkih kriterijuma, naš cilj je izgradnja moderne i razvijene države koja će biti uspešna članica EU i koja će svojim znanjem i iskustvom doprineti daljem razvoju EU i evropske ideje. Upravo proces vakcinacije u Srbiji pokazuje da i danas, kada nismo u EU, države članice mogu od nas da vide i nauče kako treba izgraditi sistem koji funkcioniše i u doba najveće svetske krize, jer nijedna država članica EU nije na ovom polju bolja od Srbije, što je važno da naši građani znaju. Svakako, treba istaći da će Srbija, pored strateškog opredeljenja za članstvom u EU, nastaviti sa jačanjem partnerskih odnosa i sa SAD,, Kinom, Rusijom i drugim partnerima u svet, jer je i to u interesu naše države i naših građana. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku. Reč ima narodna poslanica Jelena Mihailović. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena predsedavajuća, uvaženi predstavnici Vlade, kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, moje današnje izlaganje će biti direktno vezano za Sporazum o kulturnoj, prosvetnoj i sportskoj saradnji sa Sjedinjenim Meksičkim Državama, ali s obzirom na širinu teme kulturne razmene i na to koliko je ona važna za svaku zemlju na planeti, a posebno za zemlje koje su male ili srednje po svojoj veličini, želela bih da se osvrnem i na druge kulturne prilike, važne za ostvarivanje kako ovog tako i svih drugih već potpisanih, ali i budućih sporazuma i saradnji. Već smo upoznati sa činjenicom da naši diplomatski odnosi sa Sjedinjenim Meksičkim Državama traju od 1946. godine i da nas meksički partneri nisu napuštali kao pravi prijatelji u svim našim istorijskim prilikama i neprilikama. Ono na čemu sigurno možemo poraditi je spoljno-trgovinska razmena, budući da je meksička ekonomija 15, najveća na svetu i da su njihova ulaganja u Evropu samo 2016. godine iznosila oko 10 milijardi dolara. Spoljno-trgovinska razmena je svakako tema na kojoj možemo raditi i produbljivati je kada se radi o saradnji sa meksičkim državama. Sporazum o prosvetnoj, kulturnoj i sportskoj saradnji, koji je gospodin Dačić kao ministar spoljnih poslova prošle godine potpisao, kako bismo ga mi u ovoj godini, kada se obeležava 75 godina diplomatskih odnosa sa SAD i potvrdili u ovom visokom domu, je izuzetno važan za nastavak naših daljih odnosa sa Meksikom, imajući u vidu da je kulturna diplomatija meka sila svake države na svetu, a koja izuzetno može doprineti međudržavnim odnosima, ali posebno i imidžu svake zemlje. Usled procesa globalizacije, kome svi svedočimo, sve zemlje sveta, a posebno Evrope, su se susrele sa određenim gubitkom osobenosti i moraju da biraju između održavanja kulturnog identiteta i trenutno političkih interesa. Tako je za Srbiju izuzetno važno i hitno da se odredi pravac kulturne politike i da se intenzivnije radi na uređenju unutrašnjih kulturnih politika radi očuvanja kulturnog identiteta, a onda i radi kvalitetnijih kulturnih razmena sa drugim zemljama sveta. Moramo uložiti napor i sredstva u očuvanje kulturnog nasleđa, tradicije, savremenog stvaralaštva, visoke umetnosti, ali i autentičnih umetničkih ličnosti kako bi Evropa i ostatak sveta osetili neophodnost integrisanja srpskih dostignuća na polju kulture i umetnosti. Kada ćemo da ulažemo u kulturu ako ne sada, kada smo ekonomski osnažili našu zemlju i kada naša ekonomija može da isprati razvoj kulture, kada možemo da potencijalno 15 evra po glavi stanovnika davanja za kulturu podignemo bar na nivo zemalja u regionu, kao što su, recimo, to Hrvatska ili Mađarska sa 39, 43, Severna Makedonija 28 evra. Kada ćemo, ako ne sada, kada smo vakcinama ubrizgali nadu da će vedriji dani doći i da su teški dani iza nas i kada ako ne sada, kada je politički izuzetno važan trenutak da pokažemo da nećemo dozvoliti da kaskamo za drugim zemljama Evrope i sveta ni u jednom segmentu. Ovaj Sporazum sa Meksikom obuhvata širok spektar mogućnosti za saradnju i razmenu. Jedna od tema je osnivanje kulturnih centara Srbije u Meksiku i obrnuto, što otvara pitanje važnosti postojanja i delovanja naših kulturnih centara i kulturnih misija u inostranstvu. Pohvalila bih aktivnosti uvezivanja Ministarstva spoljnih poslova i Ministarstva kulture na temi širenja mreže kulturnih centara Srbije, ali moram da nas podsetim sve zajedno da naš kulturni centar u Pekingu ne obavlja svoju delatnost već skoro dve godine. prekid delatnosti se desio mnogo pre korona krize. Zato ovim putem kao narodni poslanik i umetnik apelujem na sve nadležne institucije da se proceduralne stvari reše u što kraćem roku pozitivno, kako bi se naši već odlični srpsko-kineski odnosi mogli produbiti i kako bi se prostor za istraživanje obe kulture mogao enormno uvećati. Takođe, smatramo da je u izuzetnoj važnosti da programi u tim srpskim kulturnim centrima našim treba da budu sinhronizovani sa strategijom razvoja kulture koju je neophodno što pre i konačno doneti posle dugotrajnog usaglašavanja kako bi se na budućem razvoju kulture moglo temeljno raditi. Na strategiji, takođe, aktivnije treba da radi i Nacionalni savet za kulturu o kome ćemo mi ovde tek diskutovati kroz izmene i dopune Zakona o kulturi. Kao narodni poslanik smatram da je sigurno praktičnije da dosadašnjih 19 članova se smanji na novih predloženih sedam, ali opet kao narodni poslanik i umetnik smatram da Nacionalni savet za kulturu ipak treba da bude u sponi sa Narodnom skupštinom i da se članovi tog visokog savetodavnog tela biraju upravo u ovom visokom domu. U svakoj instituciji je važno, u svakom radnom telu, državnom ili savetodavnom, da imamo misleće, afirmisane i kvalitetne pojedince i da kao društvo koristimo sve naše intelektualne i kreativne kapacitete zajednice, bez obzira na bilo kakvu opredeljenost ili pripadnost i to ne sve samo u smislu oličenja demokratskog društva, već u smislu postojanja zdrave kritičke misli koja nam je specifično na polju kulture neophodna kako bismo kulturnu scenu i naš kulturni identitet u celini mogli da održimo i dalje razvijemo i unapredimo. Sa nestrpljenjem iščekujem otvaranje naših kulturnih centara u Moskvi, Londonu, Berlinu i nadam se i drugim velikim gradovima sveta, ali kako bi se ti centri mogli otvoriti, neophodno je da naše međunarodne sporazume ažuriramo, zato što su mnogi od njih sa različitim zemljama sveta potpisani 50-ih, 60-ih, čak i 70-ih godina prošlog veka, tada sa Jugoslavijom. Oni su svi na snazi i funkcionalni, ali s obzirom da su decenije u pitanju, trebalo bi ih ažurirati, da bismo ispratili tehnološka dostignuća kojima svi svedočimo u proteklih nekoliko decenija. Moja neka lična inicijativa bi bila da se kroz parlamentarne delegacije ili poslaničke grupe prijateljstava, znači kroz naše parlamentarne aktivnosti sa stranim zemljama uvedu umetnici i kulturni stručnjaci koji bi zajedno sa parlamentarnim delegacijama mogli da predstave kulturu naše zemlje pri svakoj poseti inostranstvu. To može biti problem protokola, ali, opet, znamo da se protokoli menjaju shodno dogovorima, posebno ako je u cilju važna međudržavna saradnja i kvalitetnije razvijanje iste. Kulturni centri, možda bi predlog takođe mogao da bude kulturnim centrima stranih zemalja da svoje sadržaje organizuju možda i u drugim gradovima naše zemlje, kako bi se sve naše opštine i svi naši građani mogli da dođu i dobiju pristup različitim kulturama sveta i kako bi i gosti koji dolaze mogli da se upoznaju bolje sa lepotama naše zemlje. Naše manifestacije moramo unaprediti, festivale, ne možemo se samo hvaliti sa par uspešnih i pokazivati to kao primer naše ažurnosti i uspešnosti, već takve manifestacije moramo podržati i održati i dati im prostora i sredstava da svoje sadržaje šire, a da neke ugašene oživimo i eventualno pravimo nove, jer to sve doprinosi kvalitetnijoj kulturnoj razmeni, kako bi gosti iz inostranstva koji dolaze na naše manifestacije imali pravi uvid u naše nasleđe, u našu tradiciju i našu kulturu, koja je ogromna i bespogovorna. Prateći decentralizaciju kulture kroz projekte „Gradovi u fokusu“ i „Srpska prestonica kulture“ i kroz finansiranje koje su sada određeni gradovi dobili, naročito je važno da se domovi kultura, infrastruktura u kulturi promeni, ali o tome ćemo razgovarati na narednim sednicama. Sve zajedno, kultura, obrazovanje, sport, neophodno je da podignemo nivo svesti u našem društvu, posebno da negujemo školski sport, jer nas sportske dečije lige vode u uspešne sportske profesionalne lige, vodi ka zdravijoj naciji i, naravno, pomaže, kako zemlji, da budemo uspešniji, da bolji imidž izgradimo u inostranstvu, tako pomaže i našim sportistima i pojedincima koji nas već decenijama dostojanstveno i na najvišem mogućem nivou predstavljaju u svetu. Kao poslanik SPS podržaću ovaj sporazum, kao i sve buduće koji se budu ticali kvalitetne kulturne razmene i unapređenja kulturnih projekata. Volela bih da neke od ovih inicijativa budu uvrštene možda i u zvanične dokumente, protokole, kako bismo zajednički unapređivali kulturu koja je neophodan i jedan od najvažnijih korpusa svakog društva. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Vesna Marković. Izvolite.
Hvala. Sporazumi o kojima danas govorimo, sa Severnom Makedonijom o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima i Sporazum o statusu između Republike Srbije i EU o akcijama koje sprovodi evropska Agencija za graničnu i obalsku stražu, odnosno Fronteks, su na neki način međusobno povezani, ako uzmemo u obzir geografski položaj Srbije kao tranzitne rute, odnosno balkanske rute za iregularne imigracije, ali i za trgovinu ljudima. Danas je na dnevnom redu drugi sporazum koji smo potpisali sa Republikom Severnom Makedonijom i koji ovaj parlament treba da ratifikuje. Oba sporazuma se odnose na trgovinu ljudima. Već sam govorila na ovu temu, ali i ovaj put želim da istaknem njen značaj. Jer, svaki korak u pravcu suzbijanja trgovine ljudima je veliki korak napred, ali i pojačane zajedničke kontrole sa Fronteksom će svakako uticati na sprečavanje trgovine ljudima. Inače, trgovina ljudima je najbrže rastuća svetska kriminalna grana, jedna je od najvećih i najprofitabilnijih globalnih kriminalnih aktivnosti i to zajedno sa trgovinom narkoticima, oružjem i pranjem novca. Kao oblik organizovanog kriminala, trgovina ljudima nije ograničena na teritoriju samo jedne zemlje, obuhvata faze vrbovanja, transporta, eksploatacije žrtava, u svojim različitim oblicima. Dešava se na teritoriji zemalja porekla, tranzita i krajnjeg odredišta. Jedna od najvećih zabluda u vezi trgovine ljudima je da se to dešava nekom drugom. Ali, podaci pokazuju da postoje ranjive grupe koje su izloženije riziku. Žrtve dolaze iz svih socijalnih slojeva, različitih su nacionalnosti, pola, nivoa obrazovanja. Žene, deca i muškarci podvrgavaju se raznovrsnim oblicima zlostavljanja i iskorišćavanja, poput seksualne eksploatacije i prinudne prostitucije, prinudnim radom, odnosno radnom eksploatacijom, koja se najčešće završava oduzimanjem pasoša i zarade u inostranstvu, zatim prinudno prosjačenje, takođe spada u tu kategoriju, prinudni rad u kući, prinudni brakovi. Posebno ugrožena kategorija su žene i devojčice. One čine oko 80% od ukupnog broja žrtava. Najranjivija i najosetljivija kategorija su deca. Ovim sporazumom je precizirano da su nadležni državni organi dužni da izvrše procenu svih rizika, procenu roditeljskih kompetencija, preduzmu neophodne mere starateljske zaštite i pruže neophodnu pomoć i podršku, a sve u najboljem interesu deteta. Nadležni organi strana potpisnica, kao nadležni organi zemlje porekla i zemlje destinacije, dužni su da preduzmu mere zbrinjavanja deteta na način koji je u njegovom najboljem interesu, dok se ne steknu uslovi za njegov bezbedan povratak, ukoliko je to moguće. Trgovina ljudima može biti lokalnog karaktera, da se odvija na teritoriji jedne države, dok krijumčarenje, sa druge strane, uvek podrazumeva prelazak granice. U praksi su ova dva pitanja često povezana. Najčešće ljudi koji zavise isključivo od krijumčara postaju žrtve trgovine ljudima, jer oni nemaju slobodu kretanja, vezani su isključivo za krijumčara, koji često koristi situaciju u kojoj se oni nalaze. Posebno ugrožena kategorija su iregularni migranti, čije krijumčarenje se prethodnih godina, počev od velikog talasa 2015. godine, u velikoj meri odvijalo preko teritorije naše zemlje. Iz svega ovoga potpuno je jasno koliko je ova oblast složena i osetljiva. Upravo su to razlozi zašto je neophodno angažovanje i saradnja više ministarstava i institucija, kao što je saradnja Ministarstva unutrašnjih poslova, Ministarstva pravde, Ministarstva za rad, boračka i socijalna pitanja, Republičkog javnog tužilaštva, ali i Centra za zaštitu žrtava trgovine ljudima. Sigurna sam da će ova saradnja sa Severnom Makedonijom, ali i sa Fronteksom značajno uticati na prevenciju i suzbijanje trgovine ljudima, tako da ću svakako podržati svojim glasom ovaj sporazum. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Dijana Radović.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi ministre sa saradnicima, kao predstavniku generacije mladih narodnih poslanika uvek mi je posebno zadovoljstvo da u ovom visokom domu diskutujem o tačkama dnevnog reda koje se odnose na sporazume o saradnji, pre svega što to odražava volju i napore svih organa i institucija u našoj državi da unapređujemo saradnju sa drugim zemljama iz najrazličitijih oblasti. S obzirom da su kolege iz moje poslaničke grupe SPS govorile nešto više o sporazumima koji su danas na dnevnom redu, a imajući u vidu da u ime SPS učestvujem u Odboru za odbranu i unutrašnje poslove, moja današnja diskusija biće usmerena na Sporazum sa Severnom Makedonijom u oblasti borbe protiv trgovine ljudima. Na samom početku, istakla bih ono što je predsednik Narodne skupštine Ivica Dačić ocenio prilikom nedavne posete ministra inostranih poslova Severne Makedonije, da su bilateralni odnosi između Srbije i Makedonije izuzetno dobri, o čemu svedoči pozitivan i intenzivan politički dijalog, kao i razmena poseta na najvišem nivou. Takođe, mi kao narodni poslanici možemo da konstatujemo i da potvrdimo da su odnosi između ove dve zemlje dobri i da se razvijaju u dobrom pravcu, a da je prijateljstvo između dva naroda i dve zemlje posebno ojačano u ovim teškim vremenima, a u prilog tome govori i donacija vakcina koje je Srbija ustupila Severnoj Makedoniji u znak solidarnosti. S tim u vezi je važno što se saradnja sa Severnom Makedonijom produbljuje i na neki druge oblasti kao što je sektor bezbednosti, a ovaj Sporazum koji je danas na dnevnom redu zaključen je krajem 2019. godine i odraz je postojanja obostrane volje dve države da urede saradnju u oblasti borbe protiv trgovine ljudima. Ono što od njega očekujemo jeste ne samo da doprinese boljoj saradnji, unapređenoj saradnji između dve države, dve susedne države, već i da poveća bezbednosti celog regiona. Trgovina ljudima, kao što svi znamo, jeste najperfidnija i najprofitabilnija kriminalna aktivnost koja ne poznaje državne granice. Zbog toga i jeste globalni problem. Ono što je posebno važno da naglasimo jeste da je to najgrublji način kršenja ljudskih prava i sloboda i da je to jedan od najtežih krivičnih dela protiv čovečnosti. Takođe, trgovinu ljudima najjednostavnije možemo definisati kao eksploataciju jednog čoveka zarad sticanja koristi neke druge osobe. Ta eksploatacija je u najvećem broju slučajeva seksualne prirode, ali takođe postoje i različite vrste eksploatacija koje jesu radne, kao što je, recimo, prinudan rad, prosjačenje, prinuda da se vrše teška krivična dela, kao i uspostavljanje ropskog odnosa ili odnosa koji je sličan ropstvu. Zbog toga često danas možemo čuti da se trgovina ljudima naziva i – moderno ropstvo. Bez obzira koja eksploatacija je u pitanju i o kojoj eksploataciji je reč, posledice su uvek iste, žrtva gubi identitet, gubi dostojanstvo, trpi torturu, trpi mučenje, a sve ove posledice i svaka od ovih eksploatacija ima samo jedan jedini cilj, a to je sticanje koristi određenih osoba, a one to koriste na takav način što koriste prinudu, prisilu, otmice, prevare i tako dalje. Ono što je posebno važno da naglasim jeste da je na ovakav način desetine i stotine hiljada ljudi u svetu porobljeno i da su žrtve globalne trgovine ljudima ili su na bilo koji drugi način uvučene u lanac trgovine ljudima. Zbog toga je važno da borba protiv trgovine ljudima bude zapravo borba svih nas i da to bude zadatak svih nas, a ono što je i ministar Vulin danas pomenuo više puta, ono na šta smo posebno osetljivi jeste bezbednost i sigurnost dece, i to je nešto na šta niko od nas ne može ostati ravnodušan, isključivo zbog toga što ne postoji dete za čiji život nas nije briga. Zbog toga je vrlo važno da sve institucije i organi u Srbiji imaju dobru volju, osim, naravno, obaveze koju imaju, da vrlo aktivno učestvuju u pogledu prevencije i suzbijanja ove kriminalne aktivnosti, ali moram da kažem da je tu MUP posebno aktivno i ono je jedan od nadležnih organa za sprovođenje ovog Sporazuma pored Ministarstva pravde i Ministarstva za rad i zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, pored Centra za zaštitu žrtava trgovine ljudima i naravno, Republičkog javnog tužilaštva. Važno je da se aktivno bave ovim pitanjem naši organi i institucije zbog toga što na taj način unapređuju saradnju sa drugim državama, a u ovom slučaju sa zemljama u okruženju, što je od posebne važnosti. Još jednom napominjem da je posebno zabrinjavajuće što su meta broj 1. trgovaca ljudima žene i deca. Eksploatacija i pokušaj regrutovanja maloletnika se najčešće vrši i putem interneta. Ovo je važno jer su trgovci ljudima veliki deo svojih aktivnosti preselili upravo na društvene mreže i na internet, znajući da naši mladi i deca provode najviše vremena na internetu. Ovo govorim iz razloga što smatram da je posebno važan obrazovani sistem. Posebno važna karika u suzbijanju trgovine ljudima jeste i može biti i obrazovni sistem, a pre svega zbog toga što je ovo takvo krivično delo i takvo kompleksno krivično delo gde su najviše izloženi i mladi i deca i na taj put možemo stati samo tako što ćemo našu decu edukovati, gde će moći da prepoznaju nasilje, da budu oprezna, a samim tim i da im pružimo neke mogućnosti i načine na koji način oni mogu pre svega da se zaštite. Zbog toga verujem da je ovo veliki izazov, ali koji se može sprovesti tako što će MUP posebno tesno sarađivati sa obrazovnim sistemom, i to prvenstveno sa osnovnim i srednjim školama, što je posebno važno da bismo decu edukovali, informisali o ovom opasnom problemu koji im preti, ali i pružaju im neke savete, kako da se zaštite, kako da izbegavaju te neke situacije koje ih mogu dovesti u problem koji su to prosto načini prevencije i mogućnosti zaštite. Takođe, stub uspešne borbe protiv trgovine ljudima jeste kontinuirana regionalna i međunarodna saradnja sa drugim državama, njihovim institucijama, njihovim službama i svim onim organizacijama koje rade na suzbijanju ovog problema. Zbog toga saradnja je bitna kako bismo imali efikasnu borbu u razmeni podataka koje su vezane za identifikaciju žrtava, za gonjenje počinilaca krivičnog dela trgovine ljudima, ali i za ona krivična dela koja imaju neke druge elemente eksploatacije. Važno nam je da saradnja sa drugim zemljama bude uspešna i efikasna, pre svega, zbog razmene iskustva koje druge zemlje imaju u prevenciju, ali i svih onih aktivnosti koje jesu usmerene ka tome, ka jačanju kapaciteta da te aktivnosti budu mnogo dobre za jačanje borbe protiv trgovine ljudima. Zbog toga smatram da je važno da nastavimo da unapređujemo i zakonodavni i institucionalni okvir iz ove oblasti. Važno je što danas govorimo u parlamentu o ovoj temi. Na taj način podižemo i razvijamo društvenu svest o ovoj kompleksnoj pojavi, ali pre svega je važno da na taj način svi zajedno doprinesemo efikasnoj borbi protiv trgovine ljudima i na taj način pomognemo institucijama koje se time bave i koje te borbe sprovode. Na kraju bih samo napomenula da će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati ovaj sporazum, kao i sve ostale sporazume koji su danas na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Dušica Stojković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, uvaženi ministre Vulin sa saradnicima, drage kolege narodni poslanici, Srbija zaista poklanja veliku pažnju kontroli granica, ali i daljom modernizacijom graničnih prelaza, kao jačanje kapaciteta granične službe, kroz organizaciju zaista velikog broja obuka, ali i nastavkom ulaganja u infrastrukturu, autoputeve, koridore, kao i uvođenje novih informacionih tehnologija i telekomunikacionih sistema na našim granicama, čime se kao zemlja kojoj je strateški cilj članstvo u EU približavamo evropskoj porodici naroda i implementacije svih onih neophodnih evropskih standarda. Srbija je otvorila pregovore sa EU, te u skladu sa merilom za Poglavlje 24 – pravda, sloboda i sigurnost, usvojila višegodišnje strategije integrisanog upravljanja granicom i sprovodeći sve ove neophodne reforme u prethodnim godinama zaista učinila značajan napredak u oblasti usklađivanja, ne samo nacionalnog zakonodavstva sa pravnim tekovinama EU, već smo paralelno sa tim, rekla bih, i ojačali te administrativne i institucionalne kapacitete svih nadležnih službi na granici. Podsetiću vas, osim Uprave granične policije, na našim graničnim prelazima, na ukupno 96 graničnih prelaza koliko Srbija ima, nalaze se i ostale službe, poput - carine, granične fitosanitarne inspekcije i granične veterinarske inspekcije, a kako bi se kao zemlja zaista približili efikasnom upravljanju granicama. Na području Republike Srbije, kao što sam rekla imamo ukupno 96 graničnih prelaza, računajući i osam kontrolno-bezbednosnih punktova sa Crnom Gorom. Imamo ukupno 62 drumska, 15 železničkih, četiri aerodromska i 12 rečnih graničnih prelaza. Glavni ciljeve koje želimo kao država da postignemo na našim granicama, odnosno na implementaciji svih onih zakonskih procedura koje obavljaju naše granične službe, idu u pravcu zaštite bezbednosti i imovine građana Srbije, otklanjanja pretnji za državnu granicu, zaštita javnog poretka i sveukupne bezbednosti Republike Srbije, sa jedne strane. Sa druge strane, kada govorimo o granicama i graničnoj policiji, ciljevi koje želimo da ostvarimo takođe se odnose i na očuvanje zdravlja i životne sredine, kao i zaštita finansijskih interesa i olakšanje i ubrzanje međunarodne trgovine. Ostvarivanje ovih ciljeva, pored bezbednosti same države Republike Srbije, čije je, rekla bih, osnovni i prvi cilj bezbednost naših građana, mi indirektno vršimo i zaštitu građana susednih država, ali i same EU, jer naša zemlja se nalazi na spoljašnjim granicama te nacionalne tvorevine kakva je EU. Danas su međunarodne migracije rastuća pojava i po obimu i po složenosti, koja prožima gotovo sve zemlje sveta. Odnos migracija i razvoja je zaista kompleksan i poslednjih godina pored tema kao što su posmatranje fenomena emigracije i njenog odnosa prema razvoju jedne populacije, preko razmatranja razloga odlaska visokoobrazovanih i visokokvalifikovanih lica i predstavljanje toga kao gubitak za zemlju porekla i dobitak za zemlju prijema i isticanje značaja priliva novčanih doznaka iz inostranstva, dovodi do toga da se sve više i više i sve češće i češće o fenomenu migracija analizira u funkciji socio-ekonomskog razvoja. Danas, rekla bih, drage kolege narodni poslanici, da danas granice predstavljaju simbol odnosa, odnosa koji Republika Srbija ima sa susednim državama, ali i sa nacionalnom tvorevinom kakva je sama EU. I upravo kroz tu prizmu treba razmotriti značaj sporazuma o kojima danas raspravljamo sa Severnom Makedonijom o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima, ali i o Sporazumu između Republike Srbije i "Fronteksa". Pored ratifikacije brojnih sporazuma sa susednim državama koje je Republika Srbija zaista sa pažnjom prihvatala i ratifikovala u prethodnim godinama, a koje su se odnosile na oblast saradnje sa našim institucijama zadužene za borbu protiv trgovine ljudima, ženama, decom, kao i borbi protiv iregularnih migracija i praćenje migratornih tokova, jer tokom 2015. godine, samo kroz zapadno-balkansku rutu je prošlo blizu dva miliona ljudi i ta ruta ni danas nije zatvorena. Srbija je paralelno sa tim zaista uložila velika finansijska sredstva i uz pomoć naših partnera iz EU, ali i iz ličnih sredstava kako bi modernizovao naše granične prelaze kako bi ulagala u opremu, ali i kako bi sa druge strane intenzivirala našu međunarodnu policijsku saradnju koja se ogleda kroz redovne mesečne kontakte, kao i učešće u zajedničkim operacijama u organizovanju od strane međunarodnih organizacija i institucija, kakvi su ne samo "Fronteks", već i rekla bih "Dikaf" koji predstavlja Centar za demokratsku kontrolu oružanih snaga, ali i Međunarodnu organizaciju za migracije. Jedna od najvažnijih saradnji kada govorimo o toj međunarodnoj policijskoj saradnji se ogleda kroz učešće i saradnju naše zemlje sa "Fronteksom" kroz zajedničke operacije, edukaciju, ali i razmenu informacija. Reč je o onoj platformi koja se odnosi na upravljanju i analizu rizika zemalja Zapadnog Balkana i "Fronteksa". Takođe, povećanje obima međunarodne saradnje, protoka ljudi, robe, usluga i kapitala, jedna od četiri osnovne slobode na kome počiva samo tržište EU i što je ujedno i osnov inicijative koju je pokrenuo naš predsednik, gospodin Aleksandar Vučić, a odnosi se na regionalnu inicijativu "mini Šengen", doprineće ne samo ekonomskom jačanju i jačanju kapaciteta čitavog regiona Zapadnog Balkana, već i intenzivnijoj saradnji u oblasti kulturne i obrazovne razmene i sve to zahteva otvorene granice, granice koje će olakšavati trgovinu i razmenu ove četiri slobode. Iz tog razloga, trebamo da imamo takve granične službe koje treba da stvore neku vrstu ravnoteže. S jedne strane, moramo imati otvorene granice, a sa druge strane moramo imati i tu strožu kontrolu čak i zatvaranje granica. Imali smo sada slučaj i u brojnim zemljama, samim članicama EU, koji su privremeno zatvarali svoje granice u cilju borbe protiv pandemije virusa Kovid – 19. Takođe, neophodno je da nastavimo i dalje saradnju i da blisko sarađujemo sa različitim službama i međunarodnim organizacijama kako bi na jedan adekvatan i efikasan način upravljali danas granicama. Granice moraju biti otvorene, kao što sam već rekla, za regionalnu saradnju, saradnju unutar regiona Zapadnog Balkana i zaista i u narednim godinama ćemo raditi i kao parlament kroz ratifikaciju brojnih sporazuma protiv, ne samo kod uvođenja transportne zajednice, regionalne kancelarije za mlade, već i tih transportnih koridora u oblasti energetike, kako bi se kao čitav region što bolje i brže integrisali pre punopravnog članstva u EU. Moja koleginica Marković je spomenula da kriminal ne poznaje granice, da zaista ne poznaje naciju i veru. Zato je danas više nego ikada važno da pooštrimo kontrolisanje naših granica za sve one kriminalne aktivnosti koje ugrožavaju stabilnost naše zemlje, ali i čitavog regiona. Problemi u vezi sa krijumčarenjem svih vrsta, iregularnim migracijama, terorizmom, organizovanim kriminalom se moraju rešavati u čitavom regionu i ti problemi su najviše vidljivi na našim zajedničkim granicama, na našim graničnim prelazima. Moramo nastaviti i dalje sa borbom protiv organizovanog kriminala i korupcije, ali moramo nastaviti i sa jačanjem naših državnih institucija, posebno pravosuđa i graničnih službi, ali i čitavog sistema vladavine prava koji su temelj napretka naše zemlje na našem putu ka EU. Sporazumom između Beograda i Brisela predviđeno je da na granicama budu raspoređeni pripadnici Evropske agencije za graničnu i obalnu stražu "Fronteks", koji će se starati o izvođenju zajedničkih operacija, angažovanju timova u regionu tih zemalja koje se graniče sa EU. Aktivnosti će biti usmerene na zaustavljanje iregularnih migracija, posebno naglih promena migratornih tokova, o čemu je ministar Vulin govorio u svom uvodnom obraćanju, kao i prekograničnog kriminala. Zaista, usvajanjem, implementacijom "Fronteksa", jer kancelarija "Fronteksa" već postoji u Beogradu i oni imaju, uspostavljaju saradnju sa našim nadležnim institucijama, pre svega mislim na MUP i implementacijom i ratifikacijom ovog sporazuma, mi ćemo zapravo uključiti veću tehničku i operativnu pomoć "Fronteksa" na našim granicama, čime ćemo zaštiti kako Republiku Srbiju, tako i sve naše građane. Jako je važno, rekla sam toko 2015. godine više od dva miliona ljudi je prošlo kroz našu zemlju. Mi čuvanjem naših granica ne samo da štitimo našu zemlju, mi štitimo i same građane EU i čitavu EU, ali i zemlje kandidate sa kojima se Srbija graniči. Rekla bih da je reč o jednom tehničkom sporazumu, da je ovo sporazum o kome danas raspravljamo i koji ćemo u Danu za glasanje, nadam se uz podršku svih kolega narodnih poslanika, i usvojiti i ratifikovati. "Fronteks" je potpisao i sa ostalim zemljama u okruženju, reč je o sporazumu iste takve vrste, taj tehnički sporazum je potpisan i sa Crnom Gorom, Albanijom, Severnom Makedonijom. Sporazum je potpisao evropski komesar za unutrašnja pitanja i migracije, tadašnji evropski komesar za unutrašnja pitanja i migracije, Dimitris Avramopulus, i srpski ministar policije, dr Nebojša Stefanović, čime se omogućava da Evropska agencija za graničnu i obalsku stražu sprovodi zajedničke granične kontrole na teritoriji Republike Srbije, u saradnji sa srpskom graničnom policijom radi jačanja spoljnih granica EU, ali i veće bezbednosti imovine i građana naše zemlje. Takođe, želela bih da kažem da "Fronteks" već sada može da raspoređuje timove i da bude operativan na teritoriji zemalja i koje nisu članice EU i uz prethodne konsultacije sa samom EU i zemlje koja je u pitanju. Takođe, prema nekim podacima koje sam našla u saopštenjima Evropske komisije, navodi se da "Fronteks" planira, da je planirao u prethodnoj godini, do kraja 2020. godine da ima ukupno oko 10.000 ljudi i da će "Fronteks" moći da sklapa sporazume o saradnji sa zemljama koje nisu u samom neposrednom okruženju EU. Ovaj sporazum, kada ulazimo u njegovu samu suštinu, čitavog teksta, rekla bih da je reč o jednom operativnom instrumentu, čiji će pripadnici "Fronteksa" biti pod kontrolom zemlje domaćina, a i radiće i na odobravanju ili odbijanju ulazaka na spoljnim granicama EU, ali i preispitivanju pojedinaca koje su granice prešli nelegalno. Međutim, treba reći da oficiri Fronteksa za vezu već rade u Srbiji od prošle godine, da im je sedište regionalne kancelarije, te organizacije za koordinaciju, te da ovaj položaj treba da reguliše i položaj njihovih službenika i uslove rada u Srbiji. Ja sam danas zaista čula, jednog nezavisnog kolegu, koji je nezavisni narodni poslanik u Skupštini, zaista je izneo niz neistina. Vidi se da gospodin nije pročitao sam tekst Sporazuma, jer da ga je pročitao video bi da u članu 7. Sporazuma gde su bolje definisane privilegije, imuniteti čitavih članova timova govori se o tome da matična država članica može članovima tima ukinuti imunitet od krivičnog, građanskog i upravnog sudstva Republike Srbije i tako ukidanje uvek mora da bude izričito. Takođe, ukoliko se napravi eventualna šteta od strane pripadnika Fronteksa, Republika Srbija može putem izvršnog direktora zatražiti da odšteta plati država članica koja učestvuje u misiji Fronteksa, tako da ovaj sporazum će doprineti jačanju odnosa i bezbednosti naših građana, jačanje odnosa između Srbije i EU, ali i veće bezbednosti naših građana. Na samom kraju želela bih da kažem da često granice predstavljaju i simbol odnosa između država i dobrosusedskih odnosa koja Republika Srbija ima sa našim susednim zemljama. Granice nas često razdvajaju, a kultura i dobrosusedski odnosi su to što će nas u budućnosti spajati. S tim u vezi ja bih pozvala sve svoje kolege narodne poslanike, bez obzira iz koje političke partije dolaze da podrže ratifikaciju ovako važnih sporazuma, kako u interesu Srbije, tako i u interesu veće bezbednosti svin našh građana. Zahvaljuje.
Hvala. Narodni poslanik mr Slavenko Unković. Izvolite.
Poštovani predsedničke, poštovani ministre sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, Sporazum između Republike Srbije i EU u akcijama koje sprovodi Evropska agencija za obalsku i graničnu stažu u Republici Srbiji potpisan je još ove 2019. godine. Suština Sporazuma je da pripadnici Evropske agencije kao Fronteks pomažu Srbiji u upravljanju granicama, da se sprovode zajedničke operacije i razmeštaju svoje operativne timove duž oblasti gde se Srbija graniči sa EU. Donošenjem zakona uspostaviće se pravni okvir koji na sveobuhvatan način uređuje sve apsekte koordinacije potrebne za sprovođenje akcija službenika Fronteksa koji se mogu odvijati u našoj zemlji. Cilj je da ova evropska agencija pruži punu podršku Republici Srbiji radi efikasnijeg nadzora granice, pojačanja kapaciteta naših graničnih jedinica kako bi bili što operativniji i efikasniji u obavljanju i upravljanju migracijama. Službenici Fronteksa neće delovati samostalno, nego isključivo u koordinaciji sa našim službama i po propisima i zakonima naše zemlje koja je inače kandidat za pristupanje EU. Neki oficiri za vezu Fronteksa već su prisutni u Srbiji i već je uspostavljena ta saradnja, a sedište ove organizacije i ove kancelarije je već u našoj zemlji. Zakon o graničnoj kontroli bliže definiše način obavljanja međunarodne saradnje. To podrazumeva skup ovlašćenja, radnji i mera koje se sprovode na državnoj granici i na graničnim prelazima u cilju suzbijanja prekograničnog kriminala, nepovredivosti granica, kontrole graničnih odobrenja i preduzimanja mera i radnji prema licima koja čine nezakonite radnje. Zajedničke aktivnosti naših službi i oficira Fronteksa biće usmerene i na rešavanje problema ilegalne emigracije, trgovine ljudima i na krijumčarenje migrantima, sprečavanje šverca droge i oružja, borba protiv terorizma i prekograničnog kriminala. Iako Srbija nije članica EU, ona je partner u upravljanju migracijama, kao i deo sistema kontrole granica EU. Pet zemalja zapadnog Balkana Albanija, Crna Gora, BiH, Severna Makedonija i Srbija su potpisale sporazume sa Fronteksom što je deo novog pristupa Brisela rešavanju, upravljanju migracijama. Saradnja sa susednim zemljama, kao i jačanje međunarodne saradnje sa agencijama kao što je Fronteks je deo nacionalne strategije integrisanog upravljanja granicama Republike Srbije. Za Srbiju je važno da zemlje regiona sarađuju po ovom pitanju i da svi zajedno pronalazimo rešenja za migracije, jer problem će biti i narednih godina. Saradnja samo može da unapredi i rešava probleme. Fronteks je osnovan 2004. godine, kako bi pomogao zemljama EU, ali i zemljama pridruženim šengenskom prostoru. Sedište ove organizacije je u Varšavi i smatra se jednim od najvažnijih dela EU u području slobode, sigurnosti i pravde, a posebno je dobio na značaju od početka migrantske krize 2015. godine. Poznato je da su mnoge humanitarne organizacije optuživale graničare Fronteksa da krše međunarodno, izbegličko i migrantsko pravo ili da tolerišu, kako to rade njihove kolege iz pojedinih zemalja članica EU. U mnogim situacijama te optužbe su bile opravdane. Sve ove godine migrantske krize na vrlo uspešan način smo se nosili sa svim problemima i stav Srbije je da i u narednom periodu sve migrante podrži i da sistemski rešavaju svoj status i da uživaju minimum ljudskih prava. Balkanska ruta će i dalje biti jako interesantna za migrante. Srbiju migracije ne mogu zaobići nikako. Sa Fronteksom ili bez njega mi moramo da se nosimo sa ovim problemom, da imamo strategiju i predviđanja kako da se borimo sa ovim pitanjima. Kada je u pitanju sporazum Republike Srbije sa Severnom Makedonijom o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima, to je isto u kontekstu bezbednosti i kontrole naših granica. Sporazum sa Severnom Makedonijom uređuje pitanja koja se tiču saradnje po pitanju prevencije, identifikacije, zaštite saradnje u krivičnim i drugim postupcima. Trgovina ljudima je globalni fenomen koji pogađa sve zemlje, pogotovo zemlje u političkoj i ekonomskoj tranziciji, nerazvijene zemlje, zemlje u razvoju, kao i zemlje pogođene ratom. Ovaj predlog zakona je u interesu naše dve zemlje i Srbija na ovaj način pokazuje koliko je potrebno da ceo region sarađuje po svim pitanjima koja su u interesu građana zapadnog Balkana. Poklanjanjem vakcina Severnoj Makedoniji, Srbija je dokazala opredeljenost da se komšijama pruži ruka i pomoć kad god je to moguće i tako će biti u narednom periodu. Ovi sporazumi su u interesu za našu zemlju i poslanička grupa Jedinstvene Srbije će u danu za glasanje podržati sve ove sporazume koji su na dnevnom redu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vuk Mirčetić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pravljenje okruženja u kome svi možemo da napredujemo je od izuzetnog značaja za Republiku Srbiju. Jedan od sporazuma koji je danas ovde pred nama jeste i sporazum sa Severnom Makedonijom, a o bilateralnim odnosima sa Severnom Makedonijom je pričao i ministar Selaković. On je tom prilikom rekao da su odnosi na izuzetno visokom nivou, da su susreti na nivou predsednika države, predsednika Vlade, ali i na nivou ministara spoljnih poslova, što govori o dobrim dobrosusedskim odnosima između naše dve države. Odnosi naše dve države su sazdani na pet principa, odnosno pet smernica koje su definisane prilikom sastanka između Aleksandra Vučića i premijera Zaeva. Oni kažu ovako: pod jedan – spremnost obe države da sva otvorena pitanja rešavamo kroz dijalog, unapređenje prijateljskih odnosa naroda, građana dve države, unapređenje ekonomske i trgovinske saradnje, intenziviranje međusobne komunikacije na najvišem nivou i međusobna podrška na ekonomskom putu i jačanje dobrosusedskih odnosa koji doprinose stabilnosti čitavog regiona. Za građane Republike Srbije je od izuzetnog značaja i važno je ponoviti to da Ministarstvo unutrašnjih poslova Republike Srbije i Ministarstvo unutrašnjih poslova Severne Makedonije imaju nekoliko sporazuma o saradnji, tačnije više sporazuma koji su zaključeni u različitim oblastima, a to su oblast borbe protiv organizovanog kriminala i regularnih migracija, readmisije, vozačkih dozvola, kao i u oblasti unutrašnjih kontrola. Valja pomenuti i podsetiti i na donacije vakcine, koje je predsednik Vučić dao, odnosno poklonio u ime svih nas Severnoj Makedoniji, zato što to pokazuje te naše dobre dobrosusedske odnose i nameru, dobru nameru Republike Srbije prema Severnoj Makedoniji i koleginica Dušica Stojković je pomenula „mini Šengen“, važnost „mini Šengena“ ne samo u tom smislu ekonomskog jačanja, nego i dalje. Sam sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Severne Makedonije je potpisan u Skoplju, 16. decembra 2019. godine i on će doprineti afirmaciji bilateralne saradnje između naše dve države. Omogućiće se unapređenje sistemskih resursa za suzbijanje trgovine ljudima, a cilj ovog sporazuma jeste inkorporiranje njegove sadržine u pravni sistem Republike Srbije što dalje doprinosi naravno koordinaciji nacionalnih aktivnosti za borbu protiv trgovine ljudima. Na samom početku izlaganja sam pomenuo borbu, odnosno neophodnost pravljenja okruženja u kom svi možemo da napredujemo i to smatram da je jako važno i verujem da mi niko neće zameriti što ću se osvrnuti na trenutnu političku situaciju u Republici Srbiji i u regionu, s obzirom na to da je ona svakako u velikoj vezi i od značaja čak i sa današnjim tačkama dnevnog reda. Naime, juče je održana sednice predsedništva SNS i na njoj je analizirano sve ono što smo dobili kao činjenicu da narod, odnosno šta građani, šta narod misli o nama. Građanima naravno dugujemo veliku zahvalnost na njihovoj podršci, jer zna narod ko je ozbiljan i ko je sposoban da donosi promene i da rešava probleme. Međutim, podrška neće trajati ni jedan jedini dan ukoliko mi ne budemo bili spremni i odlučni da nastavimo da radimo na sebi, da radimo još napornije, još ozbiljnije, još marljivije i da se borimo i da građanima pokažemo da želimo da se borimo za napredak Republike Srbije. Kako i sam predsednik, Aleksandar Vučić kaže o ovim drugima, o našim političkim neistomišljenicima, ne moramo ništa ni da kažemo, jer mnogo više govori to što oni pričaju sami o sebi, to što oni generalno pričaju nego što bismo mi ikada mogli da pričamo. Mi moramo sebe da menjamo i da budemo još bolji. U skladu sa tim, mi smo ove nedelje otvorili na teritoriji gradske opštine Voždovac i Kancelariju za komunikaciju narodnih poslanika sa građanima. Ovo je od izuzetnog značaja za građane sa Voždovca zato što je ovo prvi put istoriji Voždovca, prema mojim saznanjima, da će građani Voždovca, ali i narodni poslanici imati priliku da međusobno komuniciraju i u prostorijama gradske opštine Voždovac. Svako od nas u svom domenu mora da pruži maksimum. Znam koliko se pojedine koleginice i kolege, narodni poslanici trude i da su u stalnoj komunikaciji sa građanima. Znam i koliko našim građanima, sugrađanima, komšijama znači kada mogu da nas pozovu bilo kog dana, bilo da je to radni dan ili vikend. Vi ste, ministre Vulin, rekli da je Aleksandar Vučić jedini slobodni lider na Balkanu. Saglasićete se sa mnom, siguran sam kao ostale koleginice i kolege, narodni poslanici, kada kažem da je to apsolutna istina, ali je i da nama, da svi zajedno i svim snagama radimo na tome da omogućimo da od Srbije pravimo bolje mesto za život. Zahvaljujem.
Hvala. U skladu sa Poslovnikom, određujem pauzu od jednog časa. Nastavljamo u 15.00 sati. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče Narodne skupštine, uvaženi ministre sa saradnikom, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, borba protiv kriminala svih vrsta je prioritet politike SNS i prioritet politike koja je zacrtana još 2012. godine dolaskom SNS na vlast. Trgovina ljudima je oblik najteže vrste kriminala koja u svojoj osnovi ima eksploataciju ljudi i ugrožavanje osnovnih ljudskih prava i sloboda svakog čoveka. Iz tog razloga vrlo je važno da borba protiv trgovine ljudima bude efikasna, snažna, da dolazi do razmene informacija između država, jer trgovina ljudima ne podrazumeva samo jednu zemlju, ona je globalni problem i podrazumeva prisustvo u mnogim zemljama. Iz tog razloga od neobične je važnosti potpisivanje Sporazuma između Republike Srbije i Severne Makedonije u borbi protiv trgovine ljudima. Ono što želim da naglasim, to je da ovaj sporazum i te kako prepoznaje sve faze komunikacije između nadležnih državnih organa Republike Srbije i nadležnih organa Severne Makedonije u prepoznavanju i identifikovanju žrtava trgovine ljudima. Takođe, ovaj sporazum i te kako prepoznaje i definiše sve preventivne aktivnosti koje će preduzimati nadležni organi država. U fokusu ovog sporazuma, po mom mišljenju, je u stvari zaštita žrtava trgovine ljudima u skladu sa procenom i u skladu sa njihovim potrebama, ali takođe i gonjenje svih onih počinilaca ovog gnusnog krivičnog dela. Takođe, moram da napomenem da koliku ozbiljnost Republika Srbija pridaje ovom problemu, odnosno ovoj kriminalnoj aktivnosti, pokazano je u sporazumu i u onom delu gde je tačno definisano da će pet nadležnih državnih organa Republike Srbije biti angažovano na suzbijanju problema trgovine ljudima između ove dve države. To pokazuje da trgovina ljudima zahteva jedan multisektorski pristup, jedno povezano delovanje svih institucija, i ne samo institucija, nego i nevladinog sektora. Moram da napomenem da je prvi put u Republici Srbiji 2019. godine u Beogradu otvoreno prvo prihvatilište za žrtve trgovine ljudima, koje je vrlo značajno i sa aspekta njihove identifikacije, ali i sa aspekta njihovog oporavka, kako bi prevladali traumu kojoj su bili izloženi, ali i sa aspekta kako ne bi došli ponovo u ruke trgovaca ljudima čiji je osnovni cilj u stvari da kroz eksploataciju dođu do novca, odnosno ostvare dobit koristeći najrazličitije i najmonstruoznije radnje, kao što su prinuda, prisila itd. Naravno, ono što želim da istaknem jeste da je policija tokom migrantske krize, koja je bila jako izražena 2015. i 2016. godine, sa drugim državnim institucijama preduzimala sve neophodne radnje i mere kako bi se pre svega zaštitila bezbednost i sigurnost građana Republike Srbije, ali i kako bi se na jedan human način prišlo i ljudima koji su iz raznih razloga morali da napuste svoja ognjišta. Posebno želim da naglasim da je ovim sporazumom, a i tokom migrantske krize, posebna pažnja posvećena pitanju dece i zaštiti dece, kako dece migranata, tako i dece u cilju zaštite od trgovaca ljudima, upravo iz razloga što se prema deci preduzimaju posebne mere zaštite u cilju zaštite njihovog najboljeg interesa i, naravno, posebne mere procene rizika i posebne mere prilikom potpomognutog dobrovoljnog povratka u zemlju porekla, ako je to moguće. Ako nije moguće, preduzimaju se sve neophodne radnje kako bi se obezbedio adekvatan smeštaj za decu žrtve trgovine ljudima. Ono što želim da naglasim, to je da je zadnjih godina, odnosno od dolaska SNS jednom odgovornom ekonomskom politikom došlo do jačanja policije, pre svega u smislu opremljenosti policije, u smislu novih uniforma, u cilju potrebnih sredstava za rad. Ono što posebno moram da naglasim, to je akcija koja se odnosi na dobijanje stanova pod povoljnijim uslovima. Ti stanovi za pripadnike snaga bezbednosti, među koje svakako spada i policija, u Beogradu je počela izgradnja hiljadu stanova, zatim, gradi se i u drugim gradovima, u Nišu, u Vranju, u Novom Sadu. Na taj način država pokazuje da brine o policiji, koji časno i pošteno čuvaju i državnu granicu, ali brinu i o bezbednosti i sigurnosti svakog građanina Republike Srbije. Naravno da će dobijanjem stanova oni biti dodatno motivisani da adekvatno i odgovorno obavljaju svoje poslove. Moram takođe da istaknem što se tiče opremljenosti, u zadnjih godinu i po dana policija je dobila četiri helikoptera najmodernija, sa najmodernijom opremom, a ti helikopteri upravo će služiti i u situacijama medicinske pomoći podrške, u cilju lečenja i prebacivanja pacijenata sa jednog mesta na drugo, ali i u slučaju vanrednih situacija, gašenje požara itd. Moramo da se prisetimo 2014. godine, kada su bile nezapamćene poplave u Republici Srbiji. Žuto tajkunsko preduzeće 2012. godine ostavilo je zemlju opustošenu i razorenu. Godine 2014. uloženi su nadljudski i nadčovečanski napori i građana i svih institucija da se spasu ljudi iz poplavljenog područja, a pre svega mislim na Obrenovac. Ali, moram da kažem i da tada nisu imali ni jedan čamac jer je žuto tajkunsko preduzeće predvođeno žutom najvećom hobotnicom Draganom Đilasom prodalo, na primer, taj čamac za devet hiljada dinara. Takođe, moram da istaknem da je policija imala veliku ulogu i tokom Kovid pandemije i što se tiče pomoći našem stanovništvu, pre svega mislim u smislu podrške i pomoći u odnošenju hrane, u odnošenju lekova, ali i u praćenju stanja na terenu i čuvanja stanovništva od ove opake zarazne bolesti. Za razlike od policije koja je časno i odgovorno obavljala svoje zadatke tokom pandemije Kovida 19, huliganski napadi, predvođeni, naravno, ponovo Draganom Đilasom, desili su se ovde ispred Narodne skupštine Republike Srbije. U tim huliganskim napadima povređeni su policajci. Jednom od njih slomljene su obe noge i taj policajac i dan danas se nalazi na oporavku, još uvek nije sposoban za rad. Prema tome, politika Dragana Đilasa i žutog tajkunskog preduzeća je – ubij, slaži, ukradi, izmanipuliši. Drugu politiku nemaju. Politika mržnje, i to pre svega politika mržnje prema onom ko je najuspešniji, a to je naš predsednik Aleksandar Vučić, je ono što njih hrani i zadaja. To je politika koja ne može ni do čega dovesti, sem do njihovog samouništenja, jer ispred njih stoji neprobojna barijera, a to je narod i ogromno poverenje koje je narod dao našem predsedniku Aleksandru Vučiću. Takođe želim da istaknem što se tiče vakcinacije da je Srbija druga zemlja u Evropi po broju vakcinisanog stanovništva. Takođe želim da istaknem da je Srbija jedina zemlja u svetu gde građani mogu da biraju kojom će se vakcinom vakcinisati i naravno vakcinacija je potpuno organizovana na jedan fantastičan način. Preko milion stanovnika je vakcinisano, obezbeđena je i revakcinacija. Jedan od ciljeva koji je zacrtao Aleksandar Vučić i jedan od ciljeva ove Vlade jeste borba protiv mafije, i to borba protiv mafije na svim frontovima. U tom smislu, želim da pohvalim sve bezbednosne strukture, kao i policiju koja je na jedan perfektan način izvela hapšenje zloglasne mafijaško-kriminalističke grupe Belivuka, privela ih, lišila naravno slobode i privela pravdi da više ne bi šetali ulicama Beograda i ne bi i dalje činili najmonstruoznija krivična dela. Ono što takođe želim da istaknem to je rad policije u lokalnoj zajednici, policija koja sarađuje sa svojim građanima, kao i to da ste, gospodine Vulin, prilikom poseta policijskim stanicama širom Srbije rekli da jedini uspeh načelnika policijskih uprava biće to koliko kriminala ima manje na ulici i koliko su građani sigurniji i bezbedniji u svojim gradovima, opštinama, selima i koliko su deca sigurnija u svojim ulicama. Ovo su sve razlozi zbog kojih će poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu podržati sve predložene sporazume. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Vučin. Izvolite.
Hvala vam što ste mi omogućili svojim govorom da se obratim i vama, poštovani narodni poslanici, ali i građanima Srbije oko jedne veoma važne teme o kojoj ne pričamo dovoljno. To je upravo policajac u zajednici. Dakle, moj srednjoročni cilj, kao ministra unutrašnjih poslova i Ministarstva unutrašnjih poslova, jeste da ono što smo nekad zvali pozornik vratimo najpre u sve velike gradove, a onda da to uradimo i u svakoj lokalnoj samoupravi u našoj Srbiji. Za to nam je potreban prvo period od devet meseci da ljudi prođu odgovarajuće obuke i kurseve, da primimo značajno veći broj policajaca. Ali, evo, građanima Srbije da kažem da u narednih godinu dana, najviše godinu i po, hoću da u da svim velikim gradovima imamo, kao nekada, pozornike u svakom sektoru, u svakom kvartu, da imamo čoveka kome možemo da se obratimo i mi i naša deca i da i na taj način budemo daleko bezbedniji. Hvala.
Hvala, ministre. Drago mi je da ste pomenuli srednjoročni plan. Vi znate da ja volim srednjoročne i dugoročne planove. Idemo dalje. Reč ima narodni poslanik Nenad Krstić. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da danas raspravljamo o jednom bitnom sporazumu sa Severnom Makedonijom, jer ja sam neko ko dolazi sa juga Srbije i znam koliko znače ovakvi sporazumi, prvenstveno za stanovništvo koje živi na jugu Srbije i stanovništvo koje je sa druge strane granice, odnosno sa strane Severne Makedonije. Hoću samo da naglasim da je u Kumanovskoj oblasti više od 30.000 Srba koji žive sa druge strane granice i da svaki sporazum koji se nađe na dnevnom redu u našem parlamentu Srbi sa velikim oduševljenjem prihvataju, jer i njima je vid garancije za opstanak i življenje u drugoj državi, a i dobrosusedski odnosi sa Severnom Makedonijom nam u tome i pomažu. Videli smo, prva količina vakcina koju je naš predsednik Aleksandar Vučić dao bratskom narodu u Severnoj Makedoniji znači jer će jedan deo tih vakcina sigurno stići do naših, da kažem, državljana, odnosno ljudi koji ostvaruju svoja prava i žive u Severnoj Makedoniji. Ovakvi sporazumi su više nego neophodni za sprečavanje i ako je moguće iskorenjenje trgovine ljudima, jer najteži i najneljudskiji čin je i čin trgovina nečijim životom. Tako da, ovakvi sporazumi više su nego značajni, a sve u pozitivnom smeru ka dobrobiti za građane i Srbije i Severne Makedonije govori i „Mali Šengen“, kao i ondašnja donacija vakcine koja takođe život znači za sve građane Severne Makedonije. Hoću samo da apostrofiram činjenicu da su pripadnici unutrašnjih poslova, odnosno granične policije, i u vreme migrantske krize, dobar deo naših policajaca išao je ka granici sa Grčkom, pomagali su Severnoj Makedoniji u sprečavanju istih i nelegalne bilo koje vrste trgovine, pa i ljudima, sve na dobrobit dva naroda, s obzirom da se migrantska kriza odvijala najviše na jugu Srbije, odnosno najveći deo je prošao kroz Preševo, Vranje i Pčinjski okrug. Zato, kažem, dolazim iz Pčinjskog okruga i znam koliko je bitna saradnja dve države sa obe strane, a i donošenje ovakvih zakona. Hoću i da pohvalim policijsku upravu u Vranju, s obzirom na to da se desio jedan zločin za vikend, gde nije prošlo ni 48 sati, akcijom pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova rasvetljen je slučaj i stavljen taj slučaj ad akta. Nažalost, jedan mladi život je izgubljen, ali ponavljam da svi naši pripadnici unutrašnjih poslova rade svoj posao i stvarno zaslužuju jednu veliku pohvalu, s obzirom na to da su u roku od 48 sati pronašli i završili sa tim slučajem, da mladi životi, prvenstveno ženska deca budu zaštićena. Osvrnuću se kratko i na sporazum sa Evropskom unijom. Mi težimo punopravnom članstvu Evropske unije, tako da svaki sporazum sa Evropskom unijom nama je za dobrobit, a i saradnje službi sa Evropskom unijom, odnosno kontrola granica i krijumčarenja bilo koje vrste ni nama ne odgovara ni Evropskoj uniji, a mi dobro znamo da imamo granicu sa tri države koje su punopravne članice Evropske unije, tako da i ovaj sporazum takođe kažem da je od značaja za našu državu. Mislim da će u danu za glasanje poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu ovo podržati. Samo još jednom pohvala za brzo i efikasno reagovanje policijskih snaga u Vranju.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Nevenka Kostadinova. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče. Poštovani ministre, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Severne Makedonije o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima koji je danas na dnevnom redu donosi se u cilju unapređenja, prevencije, identifikacije, zaštite, upućivanja i saradnje u krivičnim i drugim postupcima i potpomognutog dobrovoljnog povratka žrtava trgovine ljudima, državljana, a u svrhu unapređenja borbe protiv trgovine. Ovo je iz razloga jer je trgovina ljudima jedan od najtežih oblika kršenja ljudskih prava. Saradnja sa susednim zemljama, naročito na prostoru Balkana, jako je važna kako iz ekonomski, tako i iz političkih i iz bezbednosnih razloga, kako za građane Republike Srbije, tako i za građane susednih zemalja. Jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije jesu dobri bilateralni odnosi sa svojim susedima. Konkretno sa Republikom Severnom Makedonijom u proteklih godinu dana usvojili smo nekoliko sporazuma, a sve u cilju poboljšanja međususedskih odnosa koji su od interesa za građane obeju strana. Pomenuću nekoliko sporazuma koji se odnose na unapređenje odnosa saradnje sa Republikom Severnom Makedonijom. Tokom 2019. godine otvoren je integrisan granični prelaz Preševo-Tabanovci, na kome službe rade zajednički, a sve u cilju bržeg i lakšeg protoka ljudi, robe i kapitala. Tokom prošle godine smo usvojili Sporazum koji se odnosi na saradnju u oblasti nauke i obrazovanja, a na poslednjem zasedanju Skupštine smo imali na dnevnom redu Sporazum koji se odnosi na saradnji u borbi protiv krijumčarenja migranata, i evo, danas imamo Sporazum koji se odnosi na borbu protiv trgovine ljudima. Da je naša država negovanju dobrih odnosa sa svojim susedima govori i činjenica da je pre desetak dana Srbija donirala vakcine Vladi Republike Severna Makedonija u cilju zaštite zdravlja i života naših južnih suseda. Upravo sa tim vakcinama je započela imunizacija u Makedoniji. Danas ide novi kontigent i nova količina vakcina, koje Srbija po drugi put donira svom južnom susedu. Kako što rekoh, dobra saradnja je važna za sve građane jedne i druge države, a posebno je važna za pogranične zone, za pogranična mesta i građane koji žive i rade uz samu granicu i sa jedne i sa druge strane. Ovo govorim jer dolazim iz pogranične oblasti, iz opštine Bosilegrad, koja je smeštena u samom trouglu na tromeđi granice Srbije sa Bugarskom i Makedonijom. Imajući u vidu blizinu granice i činjenicu da smo u bliskoj prošlosti sa Makedonijom živeli u istoj državi, kada nije bilo granice, mnogo naših sugrađana se školovalo u Makedoniji, potom su se tamo zapošljavali, i kasnije emigrirali sa svojim porodicama. Postavljanjem granica došlo je do razdvajanja ljudi, porodica i familija. To je doprinelo da naša opština bude opasana sa državnom granicom sa dve strane, što je i donelo nove probleme lokalnom stanovništvu. U cilju lakšeg prelaska granice na teritoriji naše opštine uz granicu sa Makedonijom otvoren je granični prelaz Goleš, koji služi za prelaz lokalnog stanovništva uz pomoć lične karte, i taj prelaz je od velikog značaja za meštane, jer ne moraju da prelaze silne kilometre kako bi prešli iz jedne države u drugu. Htela bih da napomenem da je potrebno omogućiti bolje uslove za rad službenicima na tom graničnom prelazu, jer ljudi tamo rade u dosta otežanim uslovima. Tu pre svega mislim na adaptaciju samog objekta, u kome pripadnici granične policije rade. Još veći problem je u putnoj infrastrukturi i na tome takođe treba raditi. Naime, taj granični prelaz od Bosilegrada udaljen oko 40 kilometara, 20 kilometara te deonice je pod asfaltom, a ostatak je put bez asfalta. Tim putem zaposleni pripadnici MUP i granične policije idu svaki dan, a mnogi putuju čak iz Vranja, Leskovca i drugih udaljenih gradova. U pravcu graničnog prelaza radi i rudnik Bosilmetal, te ovim putem svakodnevno putuju i zaposleni u rudniku do svog radnog mesta, kao i teretni kamioni sa rudom. Put prolazi kroz naseljena mesta, kroz sela Klamino i Bistar, te meštani muku muče sa prašinom, koja se diže prolaskom vozila. Napominjem da je ova deonica državnog puta sa makedonske strane asfaltirana prošle godine celom dužinom počev od graničnog prelaza Goleš do opštine Kriva Palanka. Negde u dužini od oko 20 kilometara, koliko je i dužina neasfaltirane deonice puta sa naše strane. Imajući u vidu potrebe graničnog prelaza, rudnika i zaposlenih u njemu, kao i meštana, smatram da je prioritet svih prioriteta asfaltiranje sa naše strane, što bi olakšalo i putovanje i život u tom kraju, jer ovakva putna infrastruktura zadaje probleme i zimi i leti. Da naglasim, da su ovo izuzetno lepi predeli, gde priroda nije štedela svoju lepotu, tako da je sada na nama da iskoristimo te potencijale, a to možemo izgradnjom infrastrukture kako bi se olakšao život ljudi koji tamo žive, i da se zadrži ono malo stanovništva u tom kraju. Ovo iz razloga što je naš kraj na specifičnom geografskom položaju, jako siromašan i devastiran, i oštra granica je još jedan problem. Zato treba da granicu od problema, tj. pretnje, pretvorimo u prednost, tj. šansu, a to možemo samo izgradnjom infrastrukture i povezivanjem ljudi sa obe strane granice, zajedničkim projektima po uzoru na evropske zemlje kako bi sačuvali ovakve regione. Pri tome treba raditi na stvaranju uslova za zapošljavanje ljudi kako bi oni imali od čega da žive na tim prostorima. Stalno ponavljam, da granicu ne čuvaju vojska i policija, već meštani, tj. ljudi koji žive sa obe strane granice. Sada ministre, zamolila bih vas da mi dozvolite da iskoristim vaše prisustvo i da iznesem još jedna problem koji muči, ne samo moje sugrađane, već i građane brdsko-planinskih područaja, naime, radi se o problemima koji vlasnici vojnih vozila imaju oko registracije. Zapravo, to su vojni kamioni i džipovi koji su od vojske kupljeni u voznom stanju, međutim, sada ljudi imaju problem, ne mogu da ih registruju. Ta su vozila jako bitna za predele kakav je naš, jer oni jedini mogu da saobraćaju na takvim terenima, jako su bitni za stanovništvo, jer su neophodni za dopremanje hrane ljudima koji tamo žive, za prevoz bolesnih i starih, a teretni kamioni služe za prevoz drva, kako za sopstvene potrebe, tako za dalju prodaju, jer je eksploatacija šume mnogima jedini izvor prihoda. Zapravo, problem se javlja na tehničkim pregledima, kada ljudi ne mogu da izvrše tehničke preglede, pa su prinuđeni, neki voze vozila u unutrašnjost, gde plaćaju registraciju po dosta visokim cenama, drugi voze svoja vozila u Bugarskoj, gde ih posle pregleda registruju, plaćaju registraciju tamo, a onda ih voze kod nas, a treći koji nemaju nijednu od ove dve mogućnosti, rizikuju, voze takva vozila neregistrovana, vrlo često i tehnički neispravna. Zato bih zamolila da se iznađe neka mogućnost makar se tim vozilima dodelile i specijalne tablice, da im se ograniči kretanje, jer takva vozila i ne izlaze na magistralne puteve i autoputeve, jedino saobraćaju u takvim predelima, jer bi na taj način ljudima dali mogućnost da voze svoja vozila to jest da sa vozilima podmiruju svoje potrebe, a sa druge strane da ih voze u skladu sa zakonom. Na kraju samo da završim, da se vratim na temu, da ću u danu za glasanje podržati sporazume koji su danas na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik dr Marko Atlagić. Izvolite. Samo da kažem da poslanička grupa još 130 minuta. Naravno, ne očekujem da govorite toliko, ali čisto da znate.
Mislim da mogu sve vreme da istrošim, moraćete da sačekate. Poštovani gospodine Vulin, ministre drago mi je što vas vrlo često i u ovom sazivu gledam u ovom visokom domu, što govori o vašoj posvećenosti prema radu, vas i vašeg ministarstva. Drago mi je što je ovaj sporazum između Vlade Republike Severne Makedonije i Vlade Republike Srbije o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima na dnevnom redu iz više razloga. U prvom redu, mi smo sa Makedoncima etnički bliski narod, a sa druge strane i skoru istu imamo prošlost. Nadalje, imamo istu srpsku pravoslavnu veru, premda Makedonci svojataju drugu, ali je još uvek ne priznata od strane srpskog patrijarha, skoro isti jezik i skoro isto pismo, skoro istu kulturu, ako ne onda blisku i zajedničku i skoro istu prošlost. Zato je ovaj sporazum o borbi protiv trgovine ljudima izuzetno bitan i dobro je što se našao na dnevnom redu ovog visokog doma. Ta saradnja, kako smo videli, odvijaće se po mnogim pitanjima iz domena borbe protiv trgovine ljudima, a posebno po pitanju razmene informacija i podataka za identifikaciju žrtava trgovine ljudima, a isto tako i po pitanju razmene informacija u cilju priznavanja zaštite i pomoći žrtvama trgovine ljudima i dobrovoljnog povratka u zemlju porekla tih ljudi. Isto je i po pitanju sprovođenja zajedničkih projekata u oblasti prevencije u borbi protiv trgovine ljudima i mislim da je to izuzetno dobro područje. Nadalje, na razmeni podataka u krivičnim postupcima, a smatram da je izuzetno područje saradnje važno u organizovanju obuke, radionica i seminara i u razmenjivanju iskustava u borbi protiv trgovine ljudima. Poštovani predsedniče Narodne skupštine, trgovina ljudima je izuzetno povezana sa korupcijom. Ja o tome neću govoriti, pošto sam to govorio na prošloj sednici Skupštine, postoji bela, crna, siva, itd, ali ću samo jedan podatak izneti kada je u pitanju trgovina ljudima, bela korupcija. Kada je u pitanju bela korupcija, daću jedan primer, a to je korupcija radi ostvarivanja privilegovanog položaja po osnovu rođačke ili prijateljske veze. Dajem primer Bojana Pajkića, koji je bio predsednik Izvršnog veća Vojvodine, koji ovih dana napada SNS i koalicione partnere, a posebno predsednika Vučića. Pajtić je, dok je bio u Izvršnom veću Vojvodine, zapošljavao, ovo što govorim citiram od Ješića: „Pajtić je zapošljavao u Izvršno veće Vojvodine tetke, sestre, strine, svastike, šurnaje i kumove tako što je od 270 radnika u Izvršnom veću Vojvodine kada je došao, kada je otišao imao je 670 radnika“, 17. 09. gospodnje 2014. godine. Eto, to je njihov žuti Ješić rekao za Pajtića, a on drži lekcije ovih dana nama. Kad smo već na tom sporazumu sa Severnom Makedonijom, dozvolite da kažem da Dragan Đilas, za Evropu Đilaš, pošto ima dva pasoša, se sastao u Makedoniji sa kriminalcima i kradljivcima donjeg veša iz Majamija, gde se dogovarao o finansiranju opozicije i rušenju vlasti, a posebno Aleksandra Vučića, i dovođenju na vlast sebe i svoje opozicije. U tu svrhu dobili su finansijska sredstva negde oko 300 do 400 hiljada evra i finansirali proteste „Jedan od pet miliona“ sa ciljem zbacivanja vlasti ne izborima nego ulicom. Kad sam već kod Dragana Đilasa, dozvolite da kažem da su i Dragan Đilas i Marinika Tepić, inače politički i električni zec Dragana Đilasa, pljunuli na žrtve Jasenovca ovih dana, kako ste videli. Oni su u duetu lajkovali objavu jednog tvita u kojem se navodi da je predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić „bolesnik i da treba da se leči“, samo zato, poštovani građani, što je rekao da je gledao film Predraga Gage Antonijevića „Dara iz Jasenovca“ jer je, kako je naveo, „težak i važan za naš stradalni narod“. Ovog tviteraša posebno je razbesnelo to što je predsednik Srbije Aleksandar Vučić izjavio da se realizacija filma dešava na njegovu inicijativu. Da li možete da verujete da je to podržao Dragan Đilas i Marinika Tepić?! Kad smo već kod Jasenovca, ja se izvinjavam, samo jedan podatak pošto jedno 30-40 godina izučavam to, imam četiri naučna rada na četiri međunarodne konferencije o Jasenovcu, odmah da kažem da nas malo iz Srbije ima, po jedan ili dvojica, da kažem sada jedan podatak koji se nije desio u istoriji čovečanstva ni jednom narodu, nego što je srpskom. Obratite pažnju, poštovani građani Republike Srbije, ustaško opljačkano blago od zlatnog nakita stradalnih srpskih mučenika jasenovačkog logora smrti 1941-1945. godine, od ogrlica zlatnih, zlatnih zuba, zlatnih lančića i drugog zlatnog nakita pretvorili su ustaše u dijamante, ali je korišćeno od strane ustaša u emigraciji i zagrebačkog Kaptola za dolazak, verovali ili ne, Franje Tuđmana na vlast i naoružavanje otcepljenja Hrvatske 1991-1995. godine. To se nije desilo u istoriji čovečanstva. Ferdinand Jukić, ovo su sve hrvatski izvori, bivši agent u doba zabrane isporuka oružja na crnom tržištu, svedočio je da je dijamante od jasenovačkih žrtava Tuđmanu doneo u kabinet hrvatski kardinal Franjo Kuharić 1990. godine. I gle čuda, Jukić kaže, citiram: „Početkom 90-ih godina, kada je ponestalo novca za odbranu Hrvatske, bio sam pozvan u ured predsednika Franje Tuđmana, koji mi je pokazujući rukom na dijamante, rekao – Kada si već, kako se priča, svemoćan u nabavi, pokušaj nešto i prodati“. Jukić kaže da su mu dijamanti bili u tri torbe, a on je uzeo nekoliko dijamanata i prodao. Ono što je bitno, to govore hrvatski izbori, to je kasnije bilo u vrednosti negde oko 80 miliona dolara. Dakle, sa zlatnim zubima srpskih i jasenovačkih žrtava, pretvorenih u dijamante kasnije, nakon 75 godina, Tuđman i Hrvati uzimaju oružje s kojim su klali Srbe i 1991. godine. Sve ovo što vam govorim, uvaženi narodni poslanici, su hrvatski izvori. Dozvolite dalje da pređemo na Sporazum sa Meksikom. Hvala Meksiku što nije priznao tzv. nezavisnost Kosova i Metohije. Međutim, moram da kažem, ima onih u Srbiji koji ga priznaju. Gle čuda, jedno Meksiko i masa zemalja ne priznaju, ali priznaje zato Srbijanka Turajlić, koja je 2018. godine rekla: „Kosovo je izgubljena teritorija za Srbiju, borba za rešavanje Kosova i Metohije je igrokaz“. Ovo je za nju igrokaz. Znate li koja je ta žena? To je žena koja je rekla za spomenik Stefana Nemanje, citiram: „Monstrum spomenik Stefana Nemanje treba što pre srušiti i ukloniti sa Savskog trga u Beogradu“. Mediji pod kontrolom Đilasa tvrde da nije niko rekao da ga treba rušiti. Evo ovog citata, dan, vreme i čas da citiram. Nadalje, na N1, pod kontrolom Đilasa, ona je rekla da je ovaj monumentalni spomenik, citiram: „Nešto čega se svaki normalan čovek treba da stidi“. I da ja ovo skratim, poštovani predsedniče Skupštine, zašto je ona i ne ona, videćete, ima ih još, protiv spomenika Stefana Nemanji? Po mom mišljenju, prvo, zato što je podignut srpskom svetitelju, drugo, zato što je Stefan Nemanja utemeljitelj srednjovekovne srpske države, zato što je spomenik delo ruskog umetnika, nadalje, zato što je inicijator podizanja spomenika Aleksandar Vučić i na koncu, zato što je spomenik Stefanu Nemanji dobro za srpsku kulturnu i patriotsko trajanje. Uvaženi predsedniče Narodne Skupštine, gospodine ministre Vulinu, kada smo sada na ovom Sporazumu sa Meksikom, rekli smo da Meksiko ne priznaje lažnu državu Kosovo, ali ima akademika koji priznaju. Akademik predsednik SANU Kostić, akademik Simović, akademik Teodorović i, verovali ili ne, dopisni član SANU Ljubodrag Dimić, koji brani Kostića, a on je rekao, citiram, a kako vi uvaženi građani znate i vi poslanici, ja napamet ništa ne pričam. Citiram, predsednik Akademije je rekao - Kosovo i Metohija de fakto i de jure nije srpsko. Dakle, ponavljam - Kosovo i Metohija de fakto i de jure nije srpsko, završen citat, što je notorna neistina. Ja pitam uvažene akademike – da li je ono naše, de jure, po našem Ustavu srpsko? Da li je po Rezoluciji 1244 srpsko? Da li je po Povelji Ujedinjenih Nacija srpsko? Jel to pravni dokument? Da li je po završnom dokumentu iz Helsinkija 1975. godine, gde se implicitno kaže da pokrajine nemaju pravo na secesiju? Zašto to govore uvaženi akademici? Nemaju oni to pravo kao akademici, zato što mi nismo otvorili ustavno pitanje Kosova i Metohije, u ovom visokom domu, ni u Srbiji. To narušava teritorijalni integritet, jer to nismo otvorili. Jel tačno da nismo? Tačno je. To građani svi znaju. E, sada, dozvolite, poštovani građani, gospoda akademici moraju da znaju da je Kosovo i Metohija poprište naše srpske sudbine. Je li znaju ili ne znaju? Na Kosovu smo najviše se radovali, dame i gospodo, i najviše se nadali na Kosovu. Na Kosovu smo najviše domete dostizali, stradali najviše i vaskrsavali najviše. Na Kosovu nam se sve ostvarilo, i kraljevstvo, i carstva krunisana i manastiri, i Patrijaršija, i prva iskra pravoslavlja zaiskala i moćna loza Nemanjića, od kojih su 12 svetitelja postali znamen kao 12 Božijih apostola. Na Kosovu, gospodo akademici, nam je zakon bio iznad. Na Kosovu nam je sve na okupu bilo. A, danas, u dve rečenice, Kosovo je tamom pokriveno, pogaženo, poharano. Na njemu nema ni žetve ni setve, ni roda, ni reda. Sve se unekrst, akademici, dalo i nečast pretvorilo. Gospodo akademici, na Kosovu nam srpsko u korenu zatiru, zagrću naše temelje. Srba je gotovo malo. Protegla se tuga niz Bistricu. Na Kosovu nema ni rada, ni reda, ni pravde. Samo za Srbe na Kosovu prava nema, ni onog rimskog, ni Svetosavskog, ni Božijeg, ni ljudskog, ni časnog. Mnogi su se na njemu crninom ponovili, sa ranama, otvoreni, sa suzama u očima, sa svećom što tuli, sa opelom što ne prestaje, sa maramom crnom koju ne skidamo, a imali smo i zakon i državu. Imali smo sve sa Kosovom. Gospodo akademici, danas je Kosovo pod tuđom čizmom, pritisnuto mržnjom. Metohija u garežu, samo nam gora i voda nad njom nisu ubijene. Carski Prizren nam je u crnilu, Ljeviška u plamenu. Iz Ljeviške sveti Simeon dušmanski oganj tuli, brani dveri svete, da ih dušmani ne prevare. Bogoslovija je opustela, a gospodo akademici, evo je ponovo oživela. Ponovo su đaci dole i pesme pevaju. A, gde smo mi, gospodo akademici? Jesmo li brigom zamrli? Zašto se, gospodo akademici, od sebe otuđujete? Je li vas nemoć, gospodo akademici, nadgornjavala? Nestaje li to, gospodo, Kosova iz vas? Gubite li to, gospodo akademici, osećanje ljudske mere, osećanje pravde? Pristajete li to samo na tuđa merila da smo krivi kada sebe i samo svoje branimo? Smeta li vam, gospodo akademici, srpsko trajanje na Kosovu kad tako govorite? Ko to ne zna, gospodo akademici, da nismo Kosovo ni od koga otimali, nego samo jedino i uvek samo branili? Branićemo ga i sada, ako bude potrebno, sa vama, gospodo akademici, ili bez vas. Naša je to zemlja, gospodo akademici, od iskona i briga naša najveća danas. Zato se, gospodo akademici, manimo naših nesloga po pitanju Kosova. Jačajmo naše jedinstvo iznutra. Naučimo da kruna Lazareva na Kosovu nije izgubljena da bi se oko nje otimali. Ona je na Kosovu sa glavom ostala da bi se okupljali. Saberimo se, gospodo akademici, da nas kletva mimoiđe. Na kraju, gospodine potpredsedniče, gospodine dr Orliću, nikada na našem časnom putu, nikada nije bilo lako. Pa, po tome smo, gospodo, zapamćeni. Zato se okrenimo sebi. Zaputimo se putem svojim, koji je trasirao Aleksandar Vučić i SNS sada. Zašto, gospodo? Jer tuđim putem se ne stiže nikada kući. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Svetlana Milijić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine gospodine Orliću. Poštovani ministre, kolege narodni poslanici i građani Srbije, danas je pred nama Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Republike Severne Makedonije o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima. Kako je trgovina ljudima protivpravni akt i predstavlja krivično delo, a znamo da je predsednik Aleksandar Vučić, predsednik Srbije, pred sve nas i pred Vladu Srbije postavio jedan od prioriteta, a to je borba protiv kriminala i korupcije. Svakako ćemo u danu za glasanje izglasati ovaj predlog zakona, ali pre toga treba da pričamo o onome što se dešava kako u našoj zemlji, tako i u zemljama u okruženju i svuda u svetu, što se tiče trgovine ljudima. Obzirom da je trgovina ljudima protivpravni akt kojim se narušavaju zakonodavnom propisani, odnosno predviđeni poretci jedne zemlje, zatim, međunarodni propisi, ugrožavaju se i vitalne funkcije kako žrtve, tako i samog društva. Trgovina ljudima jeste eksploatacija, a eksploatacija žrtve podrazumeva prinudni rad, seksualnu eksploataciju najčešće. Takođe, podrazumeva i prinudno izvršavanje krivičnih dela u ime i za račun drugih lica, a takođe podrazumeva i ono što smo malo spominjali, a treba da spominjemo, servitut odnosno uklanjanje organa. Sve vrste eksploatacije dovode do viktimizacije društva, do kršenja ljudskih prava, predstavljaju ozbiljno krivično delo koje je finansijski motivisano. Trgovina ljudima, a posebno trgovina ženama i decom, jeste problem svetskih razmera. On ne pogađa samo zemlje u tranziciji, mada češće, pogađa i mnogo razvijenija društva. Međunarodni sistem borbe protiv trgovine ljudima počiva na Univerzalnoj deklaraciji UN o kršenju ljudskih prava iz 1948. godine, koja predstavlja preteču svih ostalih konvencija, protokola, odnosno deklaracija koje se odnose na borbu protiv trgovine ljudima. Standardi zaštite borbe protiv trgovine ljudima definisani su bliže Konvencijom protiv transnacionalnog organizovanog kriminala koja je održana u Njujorku 2000. godine i proističe iz rezolucija Ujedinjenih nacija. Na nju se nadovezuje Protokol koga zovemo Palermo protokol i zasniva se na tri deparadigmi, odnosno na prevention, protection, processuation – prevenciji, zaštiti, gonjenju, odnosno procesuiranju organizovanih grupa koje se bave trgovinom ljudima. Nosioci organizovane trgovine ljudima jesu ozbiljne kriminalne grupe. Rekla sam malopre da i u Srbiji postoje takve. Sećamo se primera iz Smedereva kada je organizovana kriminalna grupa, od trojica muškaraca i jedne žene, otela, mučila i prodala za 200 evra sedamnaestogodišnju devojčicu. Nakon toga imamo i primere iz Žabljaka da je isto tako organizovana kriminalna grupa otela muškarce, prosledila ih, odnosno deportovala u Belgiju koji su za njih morali da izvršavaju krivična dela i gde je ta organizovana kriminalna grupa dnevno zarađivala, odnosno prihodovala od tih žrtava trgovine ljudima preko 2.000 evra dnevno. U cilju unapređenja prevencije, identifikacije, zaštite žrtava trgovine ljudima, upućivanje i saradnje u krivičnim postupcima, odnosno u krivičnom gonjenju, danas pred nama je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Severne Makedonije o saradnji u oblasti trgovine ljudima. Ovaj sporazum odnosi se na svaku vrstu trgovine ljudima i odnosi se na to da obe zemlje potpisnice ovog sporazuma koje su se obavezale ratifikovanjem Konvencije na uzajamnu saradnju u borbi protiv trgovine ljudima, sarađuju uzajamno na identifikaciji žrtava, pomaganju tim žrtvama da se vrate u zemlju porekla i na svim ostalim protokolima, odnosno procesima u krivičnom gonjenju počinilaca. Ono što jeste jako važno, a trebamo da naglasimo, da Srbija, kao i ostale Republike bivše Jugoslavije predstavljaju tranzit zemalja trgovine ljudima, odnosno žrtvama trgovine ljudima kroz našu zemlju, a putevi trgovine ljudima jesu međusobno isprepleteni. Prema podacima Europola najčešće žrtve trgovine ljudima dolaze iz Albanije, Bugarske, Moldavije i Rumunije, a tranzitom preko Republike Srbije i ostalih zemalja, kao što su Makedonija, BiH, dok su, da kažem, njihova odredišta Holandija, Belgija, Nemačka, Velika Britanija, Italija i Španija. Putevi trgovine ljudima kroz Srbiju kreću od juga prema severu, odnosno prema zapadu. Ovde moramo da spomenemo jedan slučaj koji se desio pre dve godine u Nišu na aerodromu Konstantin Veliki, kada je uz pomoć zaposlenih ljudi na aerodromu, uz pomoć policije identifikovana organizovana kriminalna grupa koja je pokušala da četrnaestogodišnju devojčicu otme i da je prebaci u inostranstvo, naravno, mimo njene volje. Oni su poreklom sa Kosova, a žive u Republici Makedoniji i zato je veoma važan ovaj sporazum između naše dve zemlje. Ovaj sporazum ima za cilj da obezbedi sveobuhvatan i kontinuiran odgovor društva na trgovinu ljudima u skladu sa novim izazovima, u skladu sa novim rizicima i pretnjama i do ostvarenja ovog cilja može se doći, odnosno dolazi se i nastavkom saradnje između naše dve zemlje. Zahvaljujem.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Boris Bursać.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovane kolege poslanici, poštovani građani Srbije, pred nama se danas nalazi set vrlo bitnih i konstruktivnih sporazuma, a ja bih se lično osvrnuo na Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Severne Makedonije o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima. Poštovane kolege, verovali ili ne, prema poslednjim podacima UN, kao i drugih relevantnih organizacija, poput internacionalne organizacije za borbu protiv ropstva, u svetu je identifikovano preko 40 miliona žrtava savremenog, odnosno modernog ropstva. Da budemo terminološki precizni, moderno ropstvo i trgovina ljudima koristi se kao krovni termini za čin vrbovanja, skrivanja, transportovanja, obezbeđivanja ili pribavljanja osoba za prinudan rad ili seksualne radnje kroz upotrebe sile, prevare ili prinude. Trgovina ljudima je jedan globalan fenomen i ne postoji nijedna zemlja na kugli zemaljskoj, bez obzira na stepen njene razvijenosti, koja je imuna na ovu kriminalnu delatnost. Cilj trgovine ljudima je jasan, a to je ostvarivanje profita ili neke druge koristi kroz eksploataciju ljudi. Razlikujemo seksualnu eksploataciju, prinudni rad, prinudno prosjačenje, prinudu na vršenju krivičnih dela, ilegalna usvajanja, prinudne brakove, pa čak i trgovinu organa. Često se trgovina ljudima povezuje sa seksualnom eksploatacijom, te se smatra da su žene i devojčice jedine ugrožene. Činjenica je da 70% žrtava eksploatacije čine žene, ali ne treba zaboraviti radnu eksploataciju čije su žrtve najčešće muškarci. S obzirom da smo na prethodnoj sednici usvojili Sporazum sa Severnom Makedonijom o saradnji u oblasti borbe protiv krijumčarenja migranata, osećam potrebu da moramo napraviti jasnu razliku između ova dva termina. Kada govorimo o krijumčarenju migranata, cilj krijumčara je da zaradu ostvare tako što će jedno ili više lica ilegalno prebaciti preko jedne ili više međunarodnih granica, naravno uz pristanak osobe koje se krijumčari. Sa druge strane, kada govorimo o trgovini ljudima, kao što smo već spomenuli, cilj je ostvarivanje zarade kroz eksploataciju žrtava tokom dužeg vremenskog perioda. Krijumčarenje uvek podrazumeva prelazak državne granice, dok trgovina ljudima može biti internog, odnosno lokalnog karaktera, dakle, kada se čitav proces odvija na teritoriji jedne zemlje, jedne države. Što se tiče Srbije, prema zvaničnim podacima Centra za zaštitu žrtava trgovine ljudima iz oktobra 2020. godine, u Srbiji je identifikovano 48 žrtava trgovine ljudima. Od tog broja 23 su deca, 15 devojčica i osam dečaka. Moramo napomenuti da je proces identifikacije žrtava trgovine ljudima dodatno otežan, kako migrantskom krizom, tako i pandemijom korona virusa. Opšti je stav stručne javnosti da migracije i situacije koje karakteriše masovnost broja ljudi u pokretu predstavljaju i te kako plodno tle za trgovinu ljudima, te da je broj žrtava trgovine ljudima među migrantima dosta veći. Međutim, ovaj stav u Srbiji se pokazao kao netačan iz razloga što se migranti kratko zadržavaju u Srbiji i Srbiju vide kao tranzitnu zemlju, te je sam proces identifikacije žrtava trgovine ljudima otežan. Takođe, sam Centar za zaštitu žrtava trgovine ljudima je istakao da su na vrhuncu migrantske krize imali skroman broj prijava, tačnije tri, i tada istakli da je gotovo nemoguće izvršiti adekvatnu procenu žrtava trgovinu ljudima među migrantskom populacijom, jer je to populacija koja konstantno putuje i ne zadržava se dugo na teritoriji Srbije. Pored toga, prisustvo pandemije korona virusa učinilo je trgovinu ljudima manje vidljivom zbog toga što se veliki deo aktivnosti trgovaca ljudima odvija putem interneta i društvenih mreža. Uzimajući sve ove činjenice u obzir, sve otežavajuće okolnosti pri identifikaciji žrtava, kao i stavove stručnjaka koji kažu da je siva brojka pretpostavljenih žrtava trgovine ljudima na ovim prostorima daleko veća od zvanične, Srbija kao ozbiljna i odgovorna država preduzima sve mere da ovu kriminalnu delatnost suzbije. U prilog molim konstataciji ide upravo ovaj predlog sporazuma koji Srbiji donosi jako bitne oblike saradnje sa Severnom Makedonijom, koji se pre svega ogledaju u razmeni informacija i podataka vezanih za identifikaciju žrtava, razmenu informacija u cilju pružanja zaštite i pomoći žrtvama trgovine ljudima i dobrovoljni povratak tih ljudi u zemlju porekla, razmene informacija i podataka o krivičnim postupcima u cilju efikasnijeg krivičnog gonjenja učinilaca krivičnih dela, sprovođenje zajedničkih projekata u oblasti prevencije i borbe protiv trgovine ljudima, organizovanja obuka, radionica i seminara i razmenjivanje iskustava u cilju jačanja kapaciteta za borbu protiv trgovine ljudi. Reč je o vrlo važnom sporazumu za Republiku Srbiju koji za cilj ima pravovremeno i sveobuhvatno suprotstavljanje ovom obliku kriminala koje prepoznajemo kao trgovinu ljudima. Zato ja lično, nadam se i kolege, u danu za glasanje, podržaćemo ovaj, kao i ostale predloge u nadi da će oni biti oslonac u borbi za jaku, modernu i bezbednu Srbiju. Živela Srbija.
Zahvaljujem. Preostalo vreme za poslaničku grupu je 99 minuta. Reč ima Vesna Nedović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Srbija je odlučno stala u borbi protiv organizovanog kriminala u svakom smislu i svakom pogledu. Trgovina ljudima predstavlja jedan od najtežih oblika kršenja ljudskih prava. Najčešće žrtve trgovine su žene i deca. Sporazum se odnosi na prevenciju, identifikaciju, zaštitu, saradnju u krivičnim i drugim postupcima. Nadležni organi koji učestvuju u saradnji ispred Republike Srbije su MUP, Ministarstvo pravde, Ministarstvo za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Centar za zaštitu žrtava trgovine ljudima, Republičko javno tužilaštvo. Ispred Vlade Severne Makedonije su MUP, Ministarstvo za rad i socijalnu politiku, Republičko javno tužilaštvo. Organizuju se sastanci jednom godišnje, nekad i češće, razmenjuju informacije vezane za identifikaciju žrtve, pruža pomoć žrtvama, organizaciji dobrovoljnog povratka kući, razmene podataka u cilju prevencije, organizovanju obuka, razmeni iskustava. Zaštita prava trgovine ljudima odnosi se na procenu potrebe žrtava, informiše se o pravima vezano za smeštaj, zdravstvenu zaštitu, socijalnu zaštitu, obezbeđuje se pružanje potrebnih usluga i podrške, pomoć pri obezbeđivanju ličnih dokumenata, obezbeđuje se zaštita žrtve u periodu istrage krivičnog gonjenja počinioca krivičnog dela, izdaju se dozvole za privremeni boravak, pruža podrška žrtvi za učešće u krivičnom postupku. Cilj trgovine ljudima, žrtve su silom, pretnjom, zloupotrebom poverenja, odnosa zavisnosti, teških prilika, zadržavanjem ličnih isprava, vrbovane u cilju eksploatacije rada, prinudnog rada, prostitucije, druge vrste seksualnih usluga, prosjačenje, upotrebu u pornografske svrhe, radi oduzimanja organa ili dela tela, trgovina decom radi usvojenja i drugo. Međuregionalna saradnja je veoma značajna u vidu razmene iskustva kao jaka potreba da se svi u regionu uključe radi rešavanja ovog problema. U poslednjoj deceniji, deca su postala meta ljudi koja se bave trgovinom ljudi. To se najčešće radi putem interneta. Trafikanti su prilagodili svoje metode i koriste pojačano prisustvo mladih i dece na internetu, posebno u doba korone. Na društvenim mrežama vreba 750 hiljada predatora u sekundi. Veoma je važno da se što više govori o tome, da se organizuju predavanja na tu temu po osnovnim i srednjim školama sa obučenim predavačima, a možda čak sa osobom koja je bila žrtva, a koja će svojim primerom najvernije da prenese zlo koje vreba i ukaže odakle preti opasnost. Sejanje mržnje, vređanje, trovanje svega nastavlja se i dalje. Brutalno vređanje premijerke Ane Brnabić nazvavši je "kobilom", kao i vređanje našeg mladog kolege. Neko ko vas dobro poznaje, a ko je radio i sarađivao sa vama, a naročito Dragana Đilasa, posebno njegovu želju da šefuje, Goran Ješić nazvao je pravim imenom "Mojti Pajton ekipa". Vi iz tog "Letećeg cirkusa" dozvolili ste da nas satanizuju. Izvinjavali ste se redom okolo u ime srpskog naroda samo da bi bili u društvu onih koji su i svoje zločine prepisivali Srbima, a cilj je ostati na vlasti. Da li mislite da ste u njihovim očima bili veliki? Ne, oni vas nisu ni primećivali. Neverovatno je kolika je bila kampanja protiv prikazivanja „Dare iz Jasenovca“ upravo u Beogradu. Dežurni borci protiv srpske crkve, srpskih žrtava, vodili su kampanju protiv ovog filma. Đilasovom simpatizeru zasmetalo je prikazivanje strahote jednog naroda, jer tobože bili ste primorani da gledate i da nas je RTS kolektivno vakcinisao mržnjom. Gospodo, ovde nije cilj da se budi neko zlo u srpskom narodu. Ovaj narod nikad nije bio šovinistički. Cilj je da se ljudi malo osveste i da naša deca imaju pravu sliku o stradanjima Srba, a ne da žive u uverenju da smo mi ti "loši momci" koji šire zlo svuda po svetu. Hvala "Dari iz Jasenovca" i da se ne zaboravi. U logoru Jasenovac ubijeno je 19.432 dece. Od toga 11.888 srpske, 5.469 romske dece i 1.911 jevrejske. U Danu za glasanje podržaću ovaj sporazum kao i moje kolege iz poslaničke grupe "Aleksandar Vučić – za našu decu". Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Nedović. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, sam Predlog zakona o saradnji sa Republikom Severnom Makedonijom u oblasti borbe protiv trgovine ljudima govori nam jednu jako važnu činjenicu koja se proteklih decenija nekako uvek gurala u stranu, a to je da sa Severnom Makedonijom i njenim građanima delimo isti ekonomski prostor, da imamo mnogo toga zajedničkog i da probleme koje imamo jesu zajednički u jednom delu i da te zajedničke probleme treba da rešavamo. Srbija je unazad nekoliko godina i često napadana od svojih komšija, čini mi se najviše iz razloga ne jačanja srpskog velikonacionalizma, jer toga u Srbije u ozbiljnoj meri nije bilo, nego zbog ekonomskog razvoja Republike Srbije, čini mi se da ti političari koji su u tim trenucima vodili svoje zemlje, na prvom mestu, nisu bili odgovorni ni prema svojim građanima, jer ne mogu da zamislim da neko napada ekonomski razvoj svog suseda, a da ne vidi u tome priliku da i on nešto profitira, odnosno da svojim građanima podigne životni standard. Znate koliko nekoga u Hrvatskoj brine što Srbija možda dva ili tri puta ima veći rast BDP nego što ima Hrvatska ako od tog rasta BDP Srbije on u nekom povezanom nizu dobije bolji životni standard. To je odlika bila nesposobnih političara koji su želeli da svoje unutrašnje probleme prevale na Srbiju ili na taj sukob sa Srbijom, jer čini mi se da je Srbija u regionu uvek trebala da bude dežurni krivac, da za te svoje probleme, koji su čisto unutrašnje prirode, okrive Srbiju. Meni je drago što naše komšije iz Severne Makedonije Srbiju ne gledaju kao neprijatelja i ne trebaju. Dokazali smo više puta da želimo da sarađujemo sa Severnom Makedonijom, da želimo da razvijamo dobre i političke i ekonomske i svake druge odnose. U tome u prilog ide to da je Srbija jedan deo svojih vakcina protiv Kovida ustupila građanima Makedonije kao izraz i dobre volje, ali i želje da se našem susedu zaista pomogne po pitanju suzbijanja ovog Kovida. Drugi zakon, čini mi se, da je mnogo interesantniji jer problematika duže traje, a i više utiče na sve tokove društvenih života i u Srbiji i u zemljama u okruženju, a kao što znamo i u EU. Reč je o Sporazumu sa Evropskom agencijom oko čuvanja graničnih pojasa. Tu moram da kažem da osim što smo dobili i ozbiljne probleme kada je započela migrantska kriza, a započela je negde 2015. godine, Srbija je opterećena fiskalnom konsolidacijom i pokušajem oporavka svoje sopstvene privrede, opterećena ponižavanjem od dela međunarodne zajednice da je Srbija kriva za sve što se ovde dešavalo devedesetih godina. Nažalost, i samoponižavana od bivšeg režima, zatekla ju je i migrantska kriza. Mnogi misle da tada Srbija nije bila na određenom skeneru. Jeste i te kako. I te kako, jeste došlo do promene vlasti, jeste da je Srbija dobila priliku, ali i u jednom delu međunarodne zajednice koji Srbiji nikada nije bio naklonjen, očekivali su i našu grešku. Grešku da bi opravdali sve ono što je rađeno prema Srbiji devedesetih godina, da bi Srbija i Srbi, pre svega, bili prikazani kao varvari, kao siledžije, kao nasilnici i da uvuku Srbiju u svoje probleme i da na taj način i reše migrantsku krizu praveći od Srbije zemlju koja će da zaustavi migrantsku krizu a sve one negativne posledice u tom zaustavljanju i sama Srbija snosi. Zaista bih hteo da kažem i da odam priznanje, pre svega, pripadnicima MUP i čitavoj Vladi koju je predvodio Aleksandar Vučić, zato što je Srbija taj ispit položila. Za razliku od mnogih zemalja koje su se smatrale i samoproglašavale da su mnogo bolje uređene, mnogo više civilizovane i mnogo više humane nego Srbija. Tim ljudima koji su došli, ne ulazim u to da li su to ekonomske prirode, političke prirode, bezbednosne prirode kojima se Srbija našla na ruti nikome od njih od državnih organa dostojanstvo nije narušeno. Delom i što je Srbija imala gorka iskustva sa sopstvenim narodom a velikim delom i što Srbi nisu takvi, iako su nas takvima prikazivali. Tada je Srbija počela da stiče ogroman ugled u međunarodnoj zajednici, ne samo među političarima, već i među običnim građanima koji su iz ko zna kojih razloga pratili situaciju vezano za migrantsku krizu i kakav odnos imaju migranti na putu ka njihovom nekom odredištu koje su oni sami sebi zacrtali. Nažalost, gospodine ministre, rukovodstvo Srbije je zbog toga bilo napadano iznutra. Bio sam svedok ovde više puta od poslanika koji su podržavali dragana Đilasa kako napadaju i predsednika Srbije i predsednika Vlade dok je bio Aleksandar Vučić i sve ministre unutrašnjih poslova i ministra odbrane, u krajnjem slučaju, kako Srbija postaje izbeglički raj, kako se Srbi proteruju i da se na tim prostorima naseljavaju izbeglice, kako se prave čitava naselja. Čitave teorije zavere smo slušali, ne samo u medijima, nego, nažalost i ovde u Narodnoj skupštini. Njihovo pravo je bilo da o tome govore, neću u tome da ih sprečavam, ali naše je pravo bilo da zatražimo i njihovu odgovornost na nekim izborima što se i desilo pre nešto malo manje od godinu dana. Kao posledica jedne takve neodgovorne politike koja je vođena i u delu medija koje predvodi Dragan Đilas i Šolak pojavile su se nekakve straže, gospodine ministre, neke parapolicijske strukture koje su počele da legitimišu migrante na ruti kroz Srbiju, da ih zastrašuju i meni je drago što sam sada čuo od vas obećanje da toga u Srbiji više ne može da bude, zato što smo mi kao narodni poslanici zakonom ovlastili samo jedan državni organ da vrši legitimisanje, a to su pripadnici policije, odnosno MUP. I to ne važi samo za građane Srbije, važi za bilo koga ko se nađe na teritoriji Republike Srbije. Nemojte da dozvolite da taj ugled koji smo sticali povodom ove krize bude na bilo koji način narušen, jer čini mi se da svaka naša greška se 100 puta teže popravlja nego bilo koju grešku da napravi bilo koji drugi narod ili bilo koja druga država. Imamo svoje strukture bezbednosti, one odgovaraju za bezbednost svih građana Srbije i svih koji se nađu na teritoriji Republike Srbije. Ako neko misli da preuzima zakon u svoje ruke, van institucija, mora biti kažnjen u skladu sa zakonom, ko god da bude i tu nema diskusije. Koliko je ugled u svetu i koliko Srbija pod rukovodstvom Aleksandra Vučića popravlja svoj ugled u svetu govori činjenica da jedan veliki deo svetske javnosti prati šta se dešava u Srbiji po pitanju borbe protiv pandemije, odnosno virusa koji je zadesio čitavu međunarodnu zajednicu. Nama ostaje da se još više borimo da taj ugled prikažemo u pravom svetlu. Jer, gospodine ministre, već nedeljama unazad dobijam pozive građana, naših građana iz dijaspore koji postavljaju jedno pitanje, a to je – da li oni mogu da uđu u Srbiju? Naši građani. Nisu oni krivi zato što postavljaju to pitanje. Oni su napustili neku drugu Srbiju, neku drugu Srbiju koja je bila ponižavana od dela međunarodne zajednice i okrivljavana za ratove devedesetih godina, ponoviću to i samoponižavanja od bivšeg režima i to samoponiženje je išlo do toga da smo mi kao građani trebali da se osećamo krivim za nešto što kao pripadnici jednog naroda nismo činili, niti je bilo ko u naše ime to mogao da učini. Napustili su takvu Srbiju. Oni ne poznaju ovu sada novu Srbiju. Ne poznaju našu Srbiju. Ne znaju da je Srbija to mesto gde će najviše da budu uvaženi i najviše da budu bezbedni i najviše zaštićeni nego u bilo kojoj drugoj zemlji na svetu, jer su naši državljani i da ne dozvolimo da preko društvenih mreža ih bilo ko plaši da će biti uhapšeni ili vraćeni sa granice ukoliko žele da obiđu svoje rođake ili dođu u Srbiju. Da im ukažemo da mogu da budu, bez obzira što ne žive ovde, naši su građani, ako se nalaze ovde da budu i vakcinisani. Taj ugled o kome govorim nije bitan samo Međunarodnoj zajednici, bitan je pre svega i nama da prestanemo da se osećamo krivim. Ja sam malo stariji, ne mogu oni taj osećaj kod mene da naprave, ali kod ovih mlađih ljudi, kod generacija koje su dolazile posle, koje su jednostavno preko svih medija zarad nekih političkih, unutar političkih obračuna ponižavali čitav jedan narod, e to su razlozi zbog kojih moramo još više da se posvetimo vraćanju ugleda Republike Srbije u Međunarodnoj zajednici, jer pripadnika naših naroda i naših građana ima po čitavom svetu. Ne vidim ništa loše i u tome i u ovom sporazumu koji smo zaključili između Srbije i Sjedinjenih Meksičkih Država. Neko će da kaže šta imamo tu zajedničko? Možda bi trebali da postavimo pitanje pa i ako nemamo, zašto ne bismo razmenjivali iskustva? Zašto ne bi širili kulturu, zašto ne bi neko upoznao Srbiju na malo drugačiji način u nekom drugom svetlu nego što je Srbija bila predstavljena devedesetih godina ili od 2000. do 2012. godine, jer kroz bilo kakvu razmenu, kroz bilo kakvu saradnju koja je iskrena ne može da proizađe ništa loše, ništa negativno. Od toga možemo da imamo samo nekakav boljitak. Boljitak jeste da se ugled Srbije podiže na prvo mesto, jer taj ugled znači da Srbija postaje ekonomski prihvatljivija za bilo kog investitora. I da naši građani koji su pre 10 i više godina napustili Republiku Srbiju, da prikažemo jednu činjenicu, a to je da će u vrlo kratkom vremenskom periodu u Srbiji mnogo veću šansu da imaju da uspeju u životu i da se ostvare na profesionalnom planu nego u tim zemljama gde se danas nalaze. Sigurno da bi nam takva naša želja i borba da to postignemo bila mnogo lakša da nemamo taj unutrašnji problem, koji je uočen u bivšem režimu, Draganu Đilasu i Šolaku, koji na svaki način svaki uspeh Republike Srbije pokušavaju da ponište ili prikažu kao zločin. Setite se samo da do pre nekoliko nedelja govorili su da od vakcinacije u Srbiji nema ništa, da bi sami stali u red i primali vakcine za koje su govorili da nisu dobre i da ne postižu puni efekat. Znate šta, napadali su predsednika Republike Srbije, Vladu Republike Srbije, sve ministre u Vladi zašto nismo obezbedili samo vakcine zapadne tehnologije. Kao da je to bilo u tom trenutku bitno. Bilo je bitno, da se pre svega zaštite životi građana Republike Srbije i javno zdravlje. Ali, kome je stalo samo do novca? Dokazano je da su u prošlosti mislili samo o novcu. Takvi će još manje u budućnosti da misle o našim životima, jer su pokazali koliko su brinuli i o našim životima dok su nam ih upropaštavali, tako što su uništavali našu privredu, naš privredni i ekonomski sistem i bilo kakvu budućnost da ona deca koja ostanu u Srbiji da mogu da imaju i da se ostvare. Nema nikakvih problema da ćemo podržati ove zakone, gospodine ministre, jer koliko vidim da ovakvim sporazumima Srbija polako ali sigurno mnogo brže nego što bi neki drugi hteli zauzima mesto u regionu, u Evropi i u svetu koje joj pripada.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Reč ima Ljiljana Malušić.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo poslanici. Ja ću danas govoriti o Sporazumu o prosvetnoj, kulturnoj i sportskoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Sjedinjenih Meksičkih Država. Pre svega jedno ogromno hvala, jedna ogromna zahvalnost toj divnoj velikoj moćnoj zemlji jer priznala tzv. nezavisno Kosovo. Takva tvorevina ne postoji. Postoji Republika Srbija sa dve autonomne pokrajine, Vojvodina i Kosovo i Metohija. Centar naše duhovnosti, tradicije, kulture. Tri manastira i jedna crkva se nalaze na listi UNESKO, Pećka patrijaršija, Gračanica, crkva koja se nalazi u Prizrenu Bogorodice Ljeviške i manastir Dečani. To je Srbija, puna istorije, tradicije, kulture. Još jednom Meksiko ta divna, možda nama daleka, ali izuzetno značajna zemlja. Jedan od osnovnih ciljeva Republike Srbije je pre svega spoljna politika, dobro vođenje spoljne politike zahvaljujući Vladi Republike Srbije i njenom predsedniku gospodinu Aleksandru Vučiću. Setite se našta smo ličili od 2000. do 2012. godine. Kao geto. Niko sa nama nije hteo da radi. Devastirana zemlja, uništeno sve. Danas respektabilna zemlja. Imamo izvanredne odnose sa Narodnom Republikom Kinom, pune poštovanja, prijateljstva, ali i partnerstva. Zahvaljujući njima dobili smo milion doza vakcina. Takođe, izvanredan odnos sa Ruskom Federacijom. Takođe, Indijom, Brazilom. Znači zemlje BRIK-a, ali i sa Japanom, Izraelom, Ujedinjenim Arapskim Emiratima, radi gospodin Vučić i Vlada. Izvanrednu spoljnu politiku. Pravimo mostove. To je vrlo važno. Videlo se za vreme pandemije, ako ste umreženi, ako imate informacije možete da prođete, ako ne teško. Mi smo danas druga zemlja što se tiče vakcinacije u Evropi. Molim vas Srbija od 7,5 miliona, iza Velike Britanije, šesti smo u svetu. Tako se radi. Što se spoljne politike tiče, takođe treba istaći da je na inicijativu našeg predsednika potpisan i „mali Šengen“. Šta to znači? To znači razvoj regiona, dobra ekonomija. Jer svako ko želi da ulaže, ulagaće u region. Naravno, ulaže se u Republiku Srbiju i to mnogo. To vidimo i po procentu zaposlenosti. Nekada 26% nezaposlenih, danas plus 7,5%. Istorijski minimum. Ja sam sigurno da nije bilo pandemije da bi za dve godine bilo 5%, evropski nivo. Šta znači „mali Šengen“? Poboljšavanje ekonomije, brži protok robe, ali i kapitala, prepoznavanje kvalifikacije, robe, ljudi. Sa ličnom kartom ćemo moći da prelazimo granice. Tako se radi. Ne samo to. Naša spoljna politika je uradila, odnosno naš predsednik i Vlada to da se ne zapostavlja ni slučajno ni nesvrstane zemlje. Čak imamo i projekat. Nekada je 2018. godine bilo samo 50 studenata iz nesvrstanih zemalja, danas 2021. godine 200 studenata. To je naš bonus i to je naš plus. Treba raditi na zbližavanju. Bilateralna politika ili trilaterala, svejedno. Izuzetno važna za zemlju od 7,5 stanovnika, kao što je Republika Srbija. Sada zaista u ovoj čarobnoj zemlji koja je što se tiče prostranstva 13. u svetu, što se tiče populacije 11, a ekonomije 14. zemlja u svetu vrlo respektabilna. Mi smo sklopili ovaj sporazum i on se odnosi na kulturu, na sport i na obrazovanje. Što se obrazovanja tiče, naravno da ćemo, kako bi to radili? Razmenom naučnika, ali i publikacijama, informacijama. Ono što je još jako važno i o čemu se u ovom sporazumu radi, a to je otvaranje kulturnih centara, približavanje ove dve zemlje jedna drugoj, učenje jezika, samo boljitak. Mi smo mali, nama trebaju prijatelji, kao što su veliki. Uostalom, pokazalo se da kad god je gusto tu su oni u koje verujemo. Zašto? Zato što dobro radimo spoljnu politiku. Tako treba i da ostane. To važi i za sport, to važi i za kulturu. Najvažnije, možda treba još istaći da postoji jedan član koji se odnosi na zaštitu kulturnog nasleđa što je od izuzetnog značaja. Znači, nema iznošenja iz zemlje, niti iz Sjedinjenih Meksičkih država kulturne baštine, takođe to se odnosi i na Srbiju. Ja ću sa zadovoljstvom glasati za predlog ovog sporazuma. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Aleksandar Mirković.
Hvala predsedavajući. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnikom, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, svaki sporazum koji smo do sada razmatrali i na kraju usvojili pokazao je da sve ono za šta se zalaže, pre svega predsednik Aleksandar Vučić i Vlada Srbije, konkretizuje se i sprovodi se u delo. Smatram da će i ovaj sporazum doprineti pre svega jednoj bezbedonosno boljoj situaciji u našoj zemlji, mirnijim uslovima, ali isto tako će pokazati da priča o „mini Šengenu“ i o boljim odnosima na prostoru Balkana iz nekih reči i teorija prerastaju u delo. Moje kolege, prethodni govornici, su pominjali donaciju vakcina Srbije koje je uputila Severnoj Makedoniji i to je samo jedan u nizu pokazatelja kada je Srbija ekonomski jaka, stabilna može i uvek želi da pomogne svima u regionu. Smatram da nakon skoro 30 govornika koji su do sada diskutovali o ovom sporazumima je sve rečeno. Mislim da smo se dotakli svake teme i svake koristi i benefita koji će ovi sporazumi doneti. Ali, poštovani ministre Vulin, mislim da vaše prisustvo u ovom plenumu ima uvek posebnu težinu, jer vodite ministarstvo koje je svakodnevno na udaru i čiji pripadnici svakodnevno brinu o životima svih nas. Znam da već sutra će poslanici biti u prilici možda da vam upute neko pitanje, ali kako Poslovnik kaže i pravila određuju, krenuće se od najmanjih poslaničkih grupa, tako da ne znam da li ću ja ili neko od mojih kolega biti u prilici da prodiskutuje sa vama o aktuelnim dešavanjima, ali svakako smatram da pored ovih sporazuma, svakodnevnica u našem životu je mnogo bitna i od presudnog je značaja za naše građane. Kad već govorimo o tome, svaki vaš govor je nekako inspirativan i svaka diskusija koju ste imali danas ovde otvorila je mnoga neka pitanja i otvorila je mnoge neke teme. Pre svega, želim da se osvrnem na nešto o čemu smo ovde pričali u više navrata, a to je činjenica da kad god se desi neki incident koji zaista niko ne može da predvidi prvi na udaru su ljudi koji predstavljaju, na primer, vlast u tom gradu ili u toj opštini ili autonomnoj pokrajini. Pre neki dan se desio katastrofalan incident u Novom Sadu, gde su povređena dva ili tri momka, čini mi se. Munjevitom reakcijom policije, pripadnika MUP-a počinioci su uhapšeni, ali interesnoj sferi, predstavnicima bivšeg režima, to nije dovoljno i desilo se nešto što je praksa postala, da je gradonačelnik Novog Sada, Miloš Vučević, ili ljudi koji danas vode Novi Sad su targetirani i proglašeni krivim zato što se neko potukao ispred diskoteke. To nije bio sad slučaj prvi put, već se to desilo i, čini mi se, kad je bio onaj incident u diskoteci. Dakle, i sve što se razotkrije i brzo otkrije, vinovnici se privedu pravdi, ni to nije dovoljno, već se danima pokušava od toga napraviti nekakva politička priča. Onda se postavlja pitanje – pod kakvim se dodatnim pritiskom nalaze ti ljudi koji samo rade svoj posao, a rade u MUP-u i prvi su na udaru? Da to nije samo slučaj u ovom primeru moglo se videti i kada je u Lapljem Selu došlo do tuče, ugovorene tuče više od 20 mladića, koliko ih je bilo. Ugovorena je tuča, povređen je sin čoveka koji sa Radom Trajković i Kurtijem zastupa neke interese, samo ne znam čije, a građani dobro znaju da su to interesi svih onih samo ne Srba, povređen je u toj dogovorenoj tuči, a onda su brže, bolje optužili Srpsku listu i Aleksandra Vučića da je on to poručio. Ovo sve govorim zato što tako gnusne optužbe uznemiruju javnost i uznemiruju građane Srbije koji se sa pravom pitaju da li neko može i do koje granice može na taj način da blati, baca ljagu, nevine ljude optužuje za nešto zašta nemaju veze. Gde postoji granica za tu neku izgovorenu reč? Znate, jako je teško objasniti možda svakome da baš niko nije mogao da predvidi šta će se desiti ispred te diskoteke u Novom Sadu, ili kafića, šta li je već, i jako je teško sad nekom objasniti da iako je policija uradila svoj posao ta ljaga koju su oni bacali ovih dana ostaje i negde provejava. Pričali ste, gospodine Vulin, ovde i o situaciji iz 2015. godine, kada je predsednik Aleksandar Vučić zajedno sa gospodinom Vladimirom Putinom sprečio onu katastrofu da Srbija ponese epitet genocidnog naroda, genocidne zemlje, ali, zarad ljudi koji gledaju ovaj prenos i svega onog što se dešava u našoj zemlji, znate, ovde je bila jedna žena narodni poslanik. Ona je prva sad udarna pesnica Dragana Đilasa koja iznosi takve laži i neistine da moraju, čak, iz Ministarstva spoljnih poslova Ruske Federacije da je demantuju kada ona iznosi te laži. Samo ću vas podsetiti da je 27. juna 2016. godine, ona bila jedan od potpisnika, dakle poslanika koji su zahtevali da se podnese Predlog rezolucije o genocidu u Srebrenici. Dakle, radi se o Mariniki Tepić, i to svi znaju, i podvlačim njeno ime i prezime, jer je ta žena danas udarna pesnica Dragana Đilasa i žena koja i dan danas iznosi, nakon hiljadu puta ponovljenih laži koje su razbijene istinom nastavlja sa svojim pakovanjem ili, što bi narod rekao, fingiranjem afera, pokušajem izmišljanja nekakvih afera i ona se predstavlja kao nekakva alternativa. Ja se samo pitam sa ovog mesta, hipotetički, da se desi ne znam kakvo čudo, pošto su njihovi rezultati zanemarljivi po najnovijim istraživanjima i ovaj smanjeni cenzus od 3% će teško preskočiti, šta bi se desilo u slučaju da Marinika Tepić dođe na vlast, da li bi onda ona opet podnela ovu inicijativu i da li bi Srbija na sebe preuzela nešto što nije učinila i postala genocidan narod? Mnoge stvari koje današnji predstavnici jednog dela opozicije, a okupljeni su, gle čuda, opet u nekakvu novu Demokratsku stranku ili režim Demokratske stranke, na sve načine pokušavaju da zadaju udarac Aleksandru Vučiću i njegovoj porodici. Nekako ispod žita je prošla ta informacija da je Miroslav Aleksić, dokazano sada, slagao za povezanost Andreja Vučića i Aleksandra Vučića u slučaju „Jovanjice“. Da li je on negde uputio izvinjenje, da li ste negde mogli da čujete – da, jeste, slagao sam, pogrešio sam, neću više? Ne, nego je on nastavio sa iznošenjem takvih laži. Ono što mene posebno zabrinjava, a mislim da, gospodine Vulin, imaćete i vi tu šta da kažete, jeste činjenica da smo mi kao narodni poslanici ovde usvojili Kodeks ponašanja. Kada smo usvajali taj Kodeks ja sam diskutovao na tu temu, jer ako suzimo prostor toliko narodnim poslanicima da sa ovog mesta diskutujemo o svemu onome što muči građane Srbije, što ih možda brine, plaši, ako nam se suzi prostor da zastupamo interese onih ljudi koji su glasali za nas ili onih koji uopšte nisu glasali za nas, kakva je onda uloga narodnog poslanika? Ono što me zabrinjava jeste i činjenica – dok se mi držimo Kodeksa i dok se poslanicima uvek stavlja na teret izneseno mišljenje, pa čak u slučaju Marijana Rističevića vode se i postupci za izgovorenu reč u parlamentu, mi imamo situaciju da pojedini predstavnici bivšeg režima, a sad predsednici nekakvih stranaka, poput Vuka Jeremića, na društvenim mrežama direktno prete građanima. Dakle, ovo je dešavanje od jutros, na njegovom zvaničnom Tviter profilu. Poštovani ministre, ja sam dobio nekoliko poziva, poruke i skrinšotove tih tvitova, pa mene sad zanima da li će neko od nadležnih institucija, a znam da tu pre svega mora da se uključi Tužilaštvo, osetiti i prepoznati opasnost i pretnje koje taj čovek uputio? U raspravi sa nekim korisnicima te društvene mreže Vuk Jeremić je izneo jednu opasku – ja neću biti u zatvoru, moram da vas razočaram, a vama će septička jama ostati stvarnost u koju ste se rodili i koju živite, jer bolje u životu niste ni zaslužili. Nakon toga, obratio se jednom tviter korisniku njegovim imenom i prezimenom, i poručio mu – na listi si, nećemo te zaboraviti prijatelju, zapamti šta sam rekao. Nije tu završio svoje napade, frustracije, iznošenje pretnji, već je nastavio. Takođe, imenom se obratio jednom korisniku i rekao – kada se sve ovo završi preuzećemo botovske servere, neće ostati skriven nijedan identitet, uključujući i tvoj. Praćeš klozete do kraja života. Vrhunac njegovih pretnji i monstruoznih izjava na toj društvenoj mreži je i – nemojte jednog dana da baš mnogo cvilite, vidite da vam izlazimo u susret, odgovaram vam, a to vam donosi bodove, itd. od baš svakog ljudskog otpada sličnog vama vas sam najbolje zapamtio. Poštovani ministre Vulin, kada ovakve stvari izgovori neko ko pretenduje danas, sutra da bude vlast, da bude predsednik ili kakve sve već ambicije ima nameće se pitanje šta obični građani mogu da očekuju i šta će se desiti ako nekim čudom ili ne znam kakvim scenariom Vuk Jeremić dođe u poziciju da odlučuje nešto u našoj zemlji. Građani su nam na prošlim izborima rekli da je to nemoguća misija, ali se sa pravom brinu i pitaju šta mogu da očekuju od nekog kada ovako javno iznosi pretnju. Sa time ću završiti. Vaš posao i pritisci koje trpite i vi i Vlada Srbije i pripadnici MUP su ogromni, ali posao kojim se vi bavite je pre svega za čast i ponos, jer politikom predsednika Aleksandra Vučića koju pratite i vi i Vlada Srbije činite ono najbolje za našu zemlju, za našu decu i generacije koje dolaze, a to je osnovna politika i predsednika Aleksandra Vučića i SNS. U nama ćete uvek imati saveznike, uvek ćete imati partnere, jer od boljeg i lepšeg mesta za život od naše Srbije niti imamo, niti možemo ikad imati. Hvala vam i živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima prvo ministar Vulin.
Od čoveka koji tako leči svoje frustracije i komplekse možete očekivati da ako bi dobio vlast da bi onda počeo da živi, da bi počeo da sprovodi u delo to što je pretio i to što je radio. Znate, podsetiću vas, većinu vas znam skoro čitavog svog života, svi smo mi bili opozicija, i kad smo bili opozicija znali smo da moramo da se borimo za jednu bolju Srbiju, za jednu drugačiju Srbiju, ali smo se borili za Srbiju u kojoj ovakve stvari nisu bile moguće. Mi to kao opozicija nismo radili. Mi se tako nismo ponašali. Mi nismo pretili Srbiji da ćemo je zatvoriti, da ćemo je… Mi nismo pretili običnim ljudima sa kojima se politički ne slažemo da će zbog svog stava jednog dana robijati, niti smo ih zvali ljudskim otpadom. Mi smo baš ti koji se zalažu za to da se donese zakon po kome će svaki profil na internetu biti javan, potpisan imenom i prezimenom, baš se za to zalažemo, a ne da krijemo nekakve botove, ili kako god oni to da zovu. Znate, to govori o licemerju jednog čoveka. Da li treba da vas podsećam na one tužne konferencije za štampu koje je Vuk Jeremić držao kada mu je neko uvredio suprugu, ili je on mislio da mu je uvređena supruga, pa to se plakalo, pa to se okupljalo, a šta je sa suprugama i porodicama svih vas? Šta je sa porodicama građana Srbije koji se ne slažu sa Vukom Jeremićem? Šta je sa porodicom Aleksandra Vučića? Kada je on držao konferenciju za štampu i plakao pred kamerama, govoreći kako mu je, koliko boli to što se radi njegovoj porodici? Trpi, nosi, bori se, ali ne bi trebalo da trpi, nosi i bori se, ne bi trebalo. U normalnoj uređenoj zemlji to nije tema. Dugo smo u parlamentu, dugo smo u politici svi zajedno, nikad nije bilo ovako prljavo, nikad. Ali, to su uradili ljudi. Naš politički život su zagadili ljudi kao Jeremić, koji mogu tako nešto da kažu i tako nešto da napišu. Žao mi je što je tako, ali nažalost i to je činjenica u politici. Zato i neće na izbore. Zna da se sa tim ne prolazi na izborima ni u mesnoj zajednici, a kamoli u republičku skupštinu. Izađi, kaži – moj politički program je da ću vas sve pohapsiti i zatvoriti, svi koji ne mislite isto bićete zatvoreni, eto, to je moj politički program. Kažite to. Uostalom, videli smo to, pa tako su palili ovu Skupštinu, ne bi nam to bilo prvi put da vidimo, ali sam siguran da Srbija ne želi više da vidi Skupštinu koja gori, ne želi da vidi ni one julske nerede, kao što ne želi da vidi 5. oktobar, gde ćemo, šta, da zapalimo još jednom Skupštinu. Uh što smo veliki i hrabri, jaki, sjajni, to nam je politički program, to nam je platforma, da to narodnih para što se ima, da se potroši da ponovo renoviramo Skupštinu koju su zapalili. Ne verujem da to Srbija hoće. Ali zato su tu izbori, izađite, gospodo, na izbore, to vam je program, sve nas mrzite, sve biste da nas zatvorite, pohapsite, prebijete. Odlično, to vam je politička platforma, izađite, molim vas, ali samo izađite. Samo izađite na izbore, nemojte više to da tražite. Hvala vam za ovo što ste primetili za rad policije. Znate, kada je u pitanju, to nije incident, to je učešće u masovnoj tuči, to je krivično delo, uhapšeno je osam lica, odmah je rasvetljeno, odmah, u toku te noći smo saznali ko su počinioci. Počinioci su u toku jutra privedeni, pošto su iz Šida bili, dakle nisu bili iz Novog Sada, oni su već otišli, trebalo ih je i tamo naći i to je odmah urađeno. Znamo ko su oštećeni, pružena je pomoć. U Novom Sadu se dobro radi. Policija u Novom Sadu dobro radi, policija je pre tri meseca, u Bačkoj Palanci smo imali navijačko pucanje, odmah je rasvetljeno i to se više nije ponovilo. Ta grupa je razbijena u Bačkoj Palanci. Pre dva meseca u Novom Sadu je sprečen pokušaj ubistva. Naime, stigla je već jedna ekipa iz Beograda koja je našla, kako žargonski kažu, i štek-stan, imala oružje i bila spremna da likvidira vlasnika jednog poznatog restorana, ugostiteljskog objekta u Novom Sadu. Mi smo to rasvetlili pre nego što je i sprovedena namera, odnosno pre nego što je došlo do krivičnog dela koje je bilo planirano. Pre nekoliko nedelja rasvetljen je pokušaj iznude nad fudbalerom Vojvodine, uhapšen je čovek koji je pokušao da reketira jednog fudbalera izmišljajući nekakav dug, kako se to već obično radi. To je odmah rasvetljeno i urađeno. Sprečeno je nekoliko zakazanih navijačkih tuča u Novom Sadu, pre nego što su se desile poslednje, u jednom naselju koje se zove Bukovac. Dakle, u Novom Sadu se radi i dobro se radi. Hoću da se zahvalim ne samo pripadnicima Ministarstva unutrašnjih poslova, već hoću da se zahvalim i gradonačelniku Vučeviću na izuzetnoj saradnji, izuzetnoj senzibilnosti koju pokazuje prema policiji, pomaže nam na svakom koraku, od materijalnog, dakle da nam uredi prostorije, uvek da izađe u susret da se nabave vozila za policiju, pa do jednog zaista razumevanja za težinu posla koji obavljamo. Ta komunikacija između načelnika policijske uprave i gradonačelnika Novog Sada daje rezultate i vidi se da je bolje i oseća se veća sigurnost građana. Naravno, Novi Sad je veliki grad, uvek ima onih koji misle da treba da krše zakon, ali ako imate prostora pogledajte malo vesti, vratite se unazad i videćete koliko je veliki broj rasvetljenih dela, ali munjevito rasvetljenih dela. Kako se dese, tako se pronađe počinilac i tako se kazni. Kriminala će uvek biti, ali je samo važno da se zna da se kriminal ne isplati u našoj zemlji. Hvala.
Zahvaljujem ministru. Prema prijavi za reč, sada reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu gospođa Sandra Božić.
Zahvaljujem, potpredsedniče Skupštine gospodine Orliću. Sasvim ću se složiti i sa prethodnim govornikom, mojim dragim kolegom gospodinom Mirkovićem, takođe i sa vama gospodine Vulin, jer ono što građani žele, ono što građani misle, oni to svakako i jesu rekli, ne samo što se tiče podrške SNS, podrške razvoju i napretku Srbije. Spomenuli ste i Novi Sad, spomenuli ste i gradonačelnika gospodina Vučevića. Treći mandat na mestu gradonačelnika je zaista, ako ništa drugo, pokazatelj toga da Novi Sad ide u pravom smeru, da se razvija nikada brže i da upravo na čelu sa gospodinom Vučevićem Novi Sad ima apsolutno drugačiju perspektivu nego što je imao u prošlosti. Znamo i nije potrebno mnogo da se prisetimo na koji način je pokrajinu vodio gospodin Pajtić, ako mogu i da ga nazovem gospodinom, s obzirom da mi ovde često čujemo različite prideve upravo kada su u pitanju pripadnici bivšeg režima. Onda nas novinari neretko napadnu da smo možda malo u svom rečniku i govoru direktniji. Ali ja ne znam kako drugačije da nazovem nekoga ko je ojadio, ko je pokrao, ko je unazadio građane Republike Srbije, direktno stavivši ruku u njihove džepove. Kako drugačije da ga nazovem no lopovom? Zaista ne znam koji je to drugi izraz, niti želim da ga upotrebim, niti želim da budem politički korektna u ovom slučaju, zato što su za mene lopovi to što jesu – lopovi. I lopovi su oni koji kradu na trafici, a možda su čak manje zaslužili da ih tako nazovem od onih koji su od Srbije i od njenih građana oteli, od budućnosti njihove dece. Ne samo da pričamo o 619 miliona, pričamo o mnogo, mnogo, mnogo većim ciframa koje, sigurna sam, nećemo uspeti, nažalost, i našu i građana Srbije, nikada do kraja da saberemo. U pravu ste, ministre, kada kažete da je Srbija jasno rekla da ne želi da je vode oni koji su palili ovo zdanje. Imali smo priliku da čujemo volju i da vidimo volju građana Republike Srbije, a svakako da nam poslednje istraživanje govori apsolutno u prilog tome da je podrška predsedniku Srbije Aleksandru Vučiću i SNS nikada veća. Što se tiče gospodina Mirkovića i onoga što je, a ja se izvinjavam, vratiću se na temu, predsedavajući, molim vas, samo kratko, s obzirom na to da moram da se nadovežem na ovu diskusiju prethodnih govornika. Srbija je vrlo jasno i rekla da ne želi one koji su, oprostićete mi na rečniku, j* majku Srbiji. Eto, potrudiću se, pa prosto građani će razumeti, ipak ovo prenosi RTS i ja ću se potruditi da svoj rečnik, bez obzira što ću preneti samo reči pojedinih bivših lidera i političara, ali to govori o njima, ne govori ni o meni, ne govori ni o ovoj Skupštini, niti o poslanicima pristojnim, mladim ljudima koji sede ovde i koji svakodnevno samo govore istinu. Ta istina je ružna. Kada je nešto ružno, koristite reči koje su adekvatne. U ovom slučaju – secikese i lopovi je, čini mi se, čak i nedovoljno reći za sve one za čije ime se taj pridev prikači i na koje se odnosi. Ja pozdravljam, što ste primetili, ovu raspravu na Tviteru. Vuk Jeremić nam nije bitan u tom smislu, apsolutno, ni najmanje, bitno je na koji način se jedan čovek koji sebe naziva političarem, ja se neću složiti da je on političar, on je kriminalac i lopov, zapravo odnosi prema glasačima. Jer, znate, na Tviteru, podržavam i ovu inicijativu da moramo imati svoj identitet zato što bi stvari izgledale sasvim drugačije, mu se obraćaju ljudi, koji ljudi, neki ljudi, pišu srpskim jezikom, vidimo da su im negde lokacije po Instagramu definisane iz gradova Republike Srbije, dakle, imaju 18 godina a na Tviteru su, to su glasači, njemu bi najmanje trebalo da bude jasno da bi prema tim ljudima trebao adekvatno da se odnosi, da odgovara na njihova pitanja, a ja sam vrlo precizno prelistala celu Tviter diskusiju i videla da se tu nalaze zaista neka bitna pitanja za Republiku Srbiju. Pitanja koja se tiču građana Republike Srbije. Vi ste suviše bili pristojni, gospodine Mirkoviću, i u potpunosti vas razumem i podržavam u tome, ali ja neću biti. Neću biti, zato što smatram da je gospodinu Jeremiću cilj bio verovatno da se to ovde pročita ili da se možda prenese na RTS-u, jer pretpostavljam da takve reči ne bi u svojim skupim cipelama i odelu mogao da izgovori na RTS-u jer to ne bi bilo primereno, jel tako, ali, evo ja ću, zaista, nauštrb toga da me sutra opet neko prozove svakakvim imenom a to uglavnom bude na ovim Đilasovim medijima, vrlo tendenciozno, ja ću rizikovati toliko pa ću zaista, zarad istine, građanima Srbije preneti onako kako se jeste gospodin Jeremić obračunavao na Tviteru sa glasačima i građanima Republike Srbije koji su od njega zahtevali neke odgovore, pa na kraju krajeva i ideje koje promoviše kroz svoju političku partiju. Ali, s obzirom da je on bezidejan u potpunosti, takve su mu i prozivke i apsolutno beznađe na Tviteru koje je pokazao, jer to nervno rastrojstvo, ja ne mogu drugačije ovo da nazovem, mislim da pored policije tu treba još neko da se uključi, zaista, trebalo bi da se razmotri na koji način se ovaj čovek obračunava sa običnim ljudima. Ministre, da li možemo da očekujemo da će on sutra kada izađe na ulicu, po nekoj psihološkoj proceni, možda početi na taj način, u tom nervnom rastrojstvu, da se obračunava i sa građanima, sa slobodnim prolaznicima, pitanje je. Dakle, hajmo da krenemo ovako. Ono što ste propustili, jer ste bili pristojni, gospodine Mirkoviću, jeste da se sa jednom izvesnom Milicom, zapravo tvit ide ovako, da ne bih parafrazirala – Milice, jadnice, nesposobna da za život zarađuješ drugačije nego moralnom prostitucijom – dakle, toliko o tome da ćemo se ženama obraćati onako kako su rodno-senzitivno zaslužile – ti mladi koji za razliku od tvojih vlasnika ne kupuju diplome i koji razmišljaju svojom glavom, oni će biti graditelji Srbije nakon što vas pošaljem tamo gde pripadate, u kanalizaciju. Proći će i ovo zlo kao i svako pre njega, a onda će vas snaći ono što ste zaslužili. Nećete vi biti kažnjeni iz osvete, već zato da se zlo nikada ne bi ponovilo. Ima jedan koji je vrlo diskutabilan, opet, evo, tražim da mi se oprosti što ću ovo pročitati, ali opet kažem, ovo govori o onome ko je autor ovog tvita a to je Vuk Jeremić. On odgovara izvesnoj „Suzi Ovci“, to je neki „nik“ odnosno nadimak na Tviteru. Kaže toj „Suzi Ovci“, odnosno „Mali Đoka 1“, ako ćemo zvanično – ovce sa malim đokama koji žive kao paraziti, Vučić ih plaća od para koje besomučno pozajmljuje u inostranstvu a koje će jednog dana morati da vraćaju naša deca, zato ćemo vas brutalno pokažnjavati. Dakle, ovo je rečnik čoveka koji pretenduje da sutra vodi Srbiju i pretenduje da vodi građane Republike Srbije. On priča, ako ćemo dublje da zađemo u temu, o nekakvim parama koje se besomučno pozajmljuju u inostranstvu. On od svih je našao da priča o novcu, čovek koji je dokazano deo međunarodne kriminalne grupe Patrika Hoa i ko je po kojekakvim ambasadama primao određene novce za ko zna. Njegovi saveti su se plaćali u hiljadama i hiljadama evra. Ne moramo dalje da govorimo o tome o kakvoj moralnoj karikaturi je ovde reč, jer mislim da ću svaki sledeći put upotrebiti izraz koji je mnogo više adekvatniji od ovog kojim sam ga trenutno nazvala. Da se vratimo na temu. Gospodine ministre, smatram da sporazumi koji su ratifikovani u domu Narodne skupštine i ovi koji su na dnevnom redu danas, a i oni koji su samo za ovaj saziv koji relativno kratko traje prošli kroz ratifikaciju u Skupštini, dokaz su zapravo da je Srbija prijatelj i pouzdan partner na svim meridijanima i da je diplomatski kapacitet Srbije sve veći, a interes je sveta da sa Srbijom sarađuje, što slučaj nije bio u prethodnom periodu, kada je o međunarodnom ugledu i diplomatiji brinuo Vuk Jeremić, ovaj ovakav, koji bi da j… majku Srbiji i Crnoj Gori, kada je o međunarodnom ugledu brinuo Dragan Đilas, Borko Stefanović u svojim „Prada“ cipelama, verujem da on posebno ne bi trebalo da se, mogu reći posle svega onoga što smo čuli i od Borka ili Borislava Stefanovića, jedini koji ne bi trebao zaista da se oglasi po pitanju međunarodnog ugleda diplomatije, pogotovo Kosova i Metohije. Dakle, oni ni danas ne brinu o interesu građana. Naravno, fokusirani su isključivo i samo na interes svog džepa. I tu ništa nije novo. Ne obraćaju se oni kao predstavnici građana, ne obraćaju se oni nama kao predstavnici stranaka koji imaju određene ideologije, koji bi da od Srbije naprave još bolje mesto za život, ali pored onoga što predsednik Srbije Aleksandar Vučić radi za državu Srbiju i za građane Republike Srbije, mislim da bi doživotno samo mogli da sede, da posmatraju i da uče. Nervoza u njihovim redovima, pogotovo danas, je velika. To pokazuje i nastavak borbe protiv kriminala, korupcije i mafije koju je predsednik Srbije pokrenuo, koji ste vi, ministre, munjevitim akcijama sproveli u delo i zaista vam na tome još jednom čestitam i svaki put kada vas vidim ovde zaista ću vam uputiti čestitke, jer ste odradili nešto što mnogi pre vas možda nisu. Kao što znamo, u Narodnoj skupštini juče smo raspravljali, a sutra ćemo nadam se i usvojiti, kao što ćemo usvojiti i ove sporazume, i Zakon o poreklu imovine, te je odatle verovatno ta nervoza tajkunska izuzetno velika, zato što Đilas nije siguran, ne da nije siguran nego zna da ni na jedan mogući način, pa ni magijom, ne može da dokaže poreklo svoje imovine. Mogli bi da razmislimo i o tome i o naslovima koje smo mogli da vidimo u medijima, pre izvesnog vremena, da je sa svojim bratom Gojkom određeni milionski iznos izneo iz zemlje. Verovatno da su ćupovi koje-kude postali puni, pa je moralo da se nešto malo premakne i na drugu stranu, da ne bismo bili baš toliko očigledni. Pitanje je i na koji način sakriti 35 stanova, a sigurna sam da nakon toga što institucije pokucaju na vrata tih 35 stanova, a koliko smo mogli da vidimo u informacijama ovih dana i danas, NBS poslala je određenu inspekciju, verovatno imajući, ne verovatno nego sasvim sigurno imajući dobrog razloga za to, upravo u „Multikom“. Iz tog razloga je i ječanje i plakanje Dragana Đilasa i danas kojekakvim saopštenjima, zatrpavanje kojekakvim lažnim aferama Marinike Tepić koja je i danas pokušala da na svom uličnom performansu iskonstruiše još jednu aferu. Sve je manje nešto razumemo šta je zapravo htela da kaže. Mislim da javnost više gotovo i ne interesuje šta je htela da kaže, a od svega mislim da je zaista najbitnije da nam Marinika Tepić objasni u kom svojstvu se ona pojavljuje na svim tim konferencijama za medije. Konstruiše, naravno afere, znamo za čiji račun, ali bi mogli da se pozabavimo time da li se Marinika Tepić pojavljuje kao „pi-ar“ „Multikoma“, hobotnice u kojoj Dragan Đilas verovatno sakuplja sve savršene i najbolje perače prozora, a on među njima jeste, koliko smo mogli da vidimo, jedan od najsposobnijih i najboljih perača prozora koji postoje na planeti. Ja ne znam da ijedan drugi perač prozora, a neko drugi ako zna, neka me ispravi, je zaradio 619 miliona iliti tih njegovih početnih, a imali smo priliku u nekim emisijama koje je servirao na svojim televizijama da vidimo da je pokušao da romansira tu svoju biografiju, pa da pokaže kako je on bio pošten, vredan i radan, pa je zaradio svoj prvi milion. Usput je rekao mnogo istine, više nego što je imao nameru da kaže, pa između ostalog i to da je svoje prvo bogatstvo, svoj prvi novac stekao upravo u onom trenutku kada je bio na vlasti, a to je 2005. godine, kako je on rekao. Prve pare, ozbiljne pare, koje je kao kapital i resurs za buduću hobotnicu koju je napravio u „Multikomu“, upravo zaradio 2005. godine, a podsetićemo, Dragan Đilasa od 2004. godine je na vlasti. Tako da je mnogo istine rečeno u svemu onome što je Dragan Đilas nespretno rekao svojoj sagovornici u emisiji, a Marinika Tepić da nam objasni da li je ona, s obzirom da je zaposlena u „Multikomu“, kod Dragana Đilasa, svaki put kada se pojavi, kada napadne „Telekom“, kada napadne državne institucije, da li je ona PR „Telekoma“? Znamo da je plaćenik Dragana Đilasa, da je tajkunka Dragana Đilasa. Znamo da se koristi mafijaškim metodama, znamo da se druži sa mafijašima. Znamo da imaju foto-album sa svim mafijaškim glavama iz prošlosti, i ona i Dragan Đilas, i onda samo da nam kaže u kom svojstvu se pojavljuje, jer sasvim sigurno ni ona, ni Dragan Đilas ne zastupaju ničiji interes, osim samo i isključivo svoj. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Ivan Ribać ima reč.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnikom, poštovane koleginice i kolege, uvaženi građani Srbije, kao i krijumčarenje narkotika, krijumčarenje oružja, akcizne i svih drugih ostalih roba na kojima može da se ostvari velika zarada, tako je i od početka migrantske krize i trgovina i krijumčarenje ljudima postalo izuzetan, unosan i kriminalan posao. Kako organizovane kriminalne grupe znatno brže ostvaruju kontakte, ostvaruju saradnju i zajedničke interese od oficijalnih državnih organa i za njih ne postoje ni prepreke, ni u vidu graničnih kontrola, ni u vidu jezika različitog, ni u različitoj veroispovesti ili drugih specifičnosti, sve kako bi se ostvarila enormna zarada na ljudskoj nesreći, tako je i ovaj vid Sporazuma potreban, kako bi se namere ovih kriminalnih grupa osujetile, a borba protiv njih bila znatno jača i efikasnija. Granica sa Republikom Severnom Makedonijom je izrazito frekventno područje za krijumčarenje različitih vidova roba, jer se ovde nalazi tzv. balkanska ruta za, koja je poznata u trgovini narkoticima, ali se njeni kanali koriste i za trgovinu ljudima. S obzirom da sam ceo svoj radni vek proveo u službi koja se bavi suzbijanjem krijumčarenja, svestan sam realne opasnosti od trgovine ljudima i da ona više nije nacionalni nego i regionalni i međunarodni problem i u tom smislu je suštinski važno da zemlje Zapadnog Balkana sarađuju u borbi protiv ovog vida kriminaliteta. Trgovina ljudima predstavlja jedan od najflagrantnijih i najtežih oblika kršenja ljudskih prava i zbog toga je neophodno da naša zemlja sa Severnom Makedonijom sarađuje po pitanju prevencije, po pitanju otkrivanja, identifikacije počinilaca, zaštite žrtava, te u krivičnim i drugim postupcima. Veliki broj institucionalnih organa sa obe strane, koji će biti nadležne za sprovođenje Sporazuma, poput Ministarstva unutrašnjih poslova, poput Ministarstva pravde i Republičkog javnog tužilaštva i ostalih po članu 3. Sporazuma su garant da će ova saradnja da urodi plodom. Treba da napomenemo i da su najosetljivija i najranjivija kategorija u trgovini ljudima deca. Zato je posebno važno što članom 9. stav 4. Sporazuma precizno je definisana procedura povratka deteta, žrtve, u zemlju porekla, uz procenu rizika, stručnu proveru roditeljskih kompetencija i pružanje sve neophodne pomoći žrtvama. Ono što je bitno reći, to je da je prevencija, kao u svim pitanjima, pa i u ovome, preduslov efikasne borbe protiv trgovine ljudima i važno istaći da je članom 5. ovog Sporazuma predviđeno da dve zemlje zajedničkim naporima rade na sprovođenju informativnih kampanja, posebno kada je reč o trgovini dece i zajedničko praćenje i analiziranje novih trendova u posmatranoj oblasti kako bi se adekvatnije odgovorilo ovim izazovima. Poznato je da živimo u vremenima koja nose mnoštvo izazova koji otežavaju pograničnu kontrolu, od kojih su migrantska kriza i korona kriza trenutno najosetniji. S obzirom na činjenicu da je Republika Srbija dozvolila ulazak građana Republike Severne Makedonije u našu zemlju bez PSR testova, kao i da je zvanično Skoplje među prvima podržalo inicijativu predsednika Vučića o „Mini Šengenu“, od strateškog je značaja da se nadležni organi obe zemlje koordinisano i zajedničkim naporima bore protiv svakog vida pograničnog i ostalih vidova kriminaliteta. Ono što je suština politike SNS, koju je u svom začetku definisao predsednik Aleksandar Vučić, to su dobri i prijateljski odnosi sa svim zemljama na svetu, sa susedima naročito. Srpska ruka prijateljstva i pomirenja je pružena svima onima koji je žele. Naravno, nažalost, ima i onih koji je bezrazložno, sa gnušanjem odbijaju, radi ostvarivanja i zaštite sopstvenih interesa, politički korektno uvijenih u bleštavi plašt nacionalnih, kao što su to oni kojima smo ponudili donaciju kad im je najviše bilo potrebno u vidu respiratora, uprkos tome što su prvi priznali nezavisnost Kosova i Metohije, uprkos tome što se trude da satru srpski jezik, stideći se Desanke Maksimović, Šantića ili Dučića, ili oni što šalju njihove vojnike na proslavu zločinačke akcije "Oluja", ne bi li uveličali slavu onih koji su im imenjake i prezimenjake proterivali sa vekovnih ognjišta ili uprkos tome što crtaju mete na čelo istaknutih srpskih intelektualaca, akademika i sportista. Da navedem najnoviji primer kakav je bokserski šampion Nikola Sjekloća, koga su sada optužili da je nacionalni izdajnik, da je agent srpske tajne službe i da je spreman da u ime Srbije počini razna zlodela prema crnogorskom narodu i državi samo zato što je bio, što se javno deklarisao kao pripadnik srpskog naroda u Crnoj Gori i što je dao doprinos u odbrani srpskih svetinja, svetinja Srpske pravoslavne crkve na toj teritoriji. Ili onih koji nas ne žele za prijatelje, oslanjajući se na silne, ne po brojnosti, već po snazi, prijatelje im obećavaju nešto što ni po Božijim zakonima, a ni po zemaljskim nikada nije bilo, niti će biti njihovo, verujući naivno da im misle dobro, a ne znajući da oni samo žele da ostvare sopstvene geopolitičke interese na toj teritoriji, sa večnom težnjom da do trajnog pomirenja na ovim prostorima nikada ne dođe, jer bi se njihova uloga i značaj izgubio, a njihova snaga usahla. Uprkos tim pojedinim koji ne žele našu ruku prijateljstva, kojih je zaista malo, sve manje, iskoristio bih priliku da naglasim dobrosusedske odnose sa zemljama u okruženju, pogotovo sa Bugarskom, sa Mađarskom, sa Rumunijom i posebno bih istakao, sa Severnom Makedonijom, a to možemo videti i u tome što je predsednik Aleksandar Vučić nedavno na graničnom prelazu Tabanovce uručio makedonskom premijeru Zoranu Zaevu 5.000 vakcina i što je samo prvi deo zvanične pomoći koju će dobiti Skoplje od Beograda. Naravno, prijateljstvo je reverzibilan proces. Mi moramo da pozdravimo i odluku premijera Zaeva da vrati u škole izučavanje srpskog jezika i kulture i da otvori Srpski kulturni centar u Skoplju. Volter Vinčel, doajen američkog novinarstva, je rekao da su najbolji prijatelji oni koji vam prilaze kada vas ostatak sveta napušta. U nevolji zvanoj korona kriza, Srbija je jedina poslala pomoć Severnoj Makedoniji u vidu vakcina i time pokazala da iako je mala zemlja, njena duša i srce su veliki kao Sibir. Mi smo kao zemlja danas faktor mira i stabilnosti i zemlja koja je zahvaljujući mudroj i državničkoj politici predsednika i njegovog tima sposobna da bude pokretački region Zapadnog Balkana, a to mogu da potvrde i sledeće činjenice. Donirali smo kao zemlja i dve hiljade vakcina Crnoj Gori prema kojoj smo uvek negovali i negovaćemo bratski odnos. Uprkos tome što i nova vlast u Crnoj Gori stidljivo prihvata našu ruku prijateljstva, uprkos tome što nam proteruju ambasadora, uprkos tome što hapse i osuđuju naše građane bez ikakvog osnova ili što bez ikakvog osnova spočitavaju Srbiji da se meša u unutrašnja pitanja Crne Gore, mi nikada nećemo ostaviti naš narod dole na cedilu, kao druge narode. Podrazumeva se da ćemo uprkos svim preprekama raditi i na vakcinaciji. Nastavljamo da radimo na vakcinaciji našeg stanovništva na Kosovu i Metohiji, i to je najmanje što možemo da učinimo za naše sugrađane koji su na nedavno održanim izborima još jednom pokazali svoju snagu, svoje jedinstvo i gde je Srpska lista jedini istinski predstavnik Srba na tom prostoru osvojila 10 predviđenih mandata i ovom prilikom im od srca čestitam na tome. To njihovo jedinstvo i ta njihova snaga nas obavezuje da u narednom periodu budemo jedinstveni u zaštiti državnih i nacionalnih interesa na Kosovu i Metohiji, jer će naspram nas biti, kako je to juče na konferenciju za štampu rekao predsednik Aleksandar Vučić, i združene snage EU i SAD, kao i Aljbina Kurtija, kao radikalnog albanskog desničara koji pretenduje da bude na čelu nove vlade Prištini. Obezbedili smo takođe pet hiljada vakcina za imunizaciju naših građana, zdravstvenih radnika u Republici Srpskoj, gde smo opet pokazali da smo stabilan oslonac srpskom narodu tamo. Takođe, predsednik Vučić ponudio je i pomoć i Federaciji Bosne i Hercegovine, isto onako kako je pomogao i Gradu Goraždu u jeku epidemije kovida, čime smo pokazali, prvenstveno on, a potom i ceo njegov tim, da je Srbija zemlja koja je okrenuta budućnosti, a ne prošlosti. Poštovana gospodo, mi smo kao država u proteklih nekoliko godina znatno ojačali i postali respektabilni diplomatski igrač na globalnoj političkoj mapi, što je potvrđeno na najtežem mogućem testu kakav je korona kriza. Samo možemo da žalimo što pojedini propozicioni mediji ili pripadnici tzv. opozicije se trude da neistinite vestima o vakcinama, o vakcinaciji i bilo kom drugom potezu koji ova Vlada učini naruše ugled Vlade Srbije među građanima, dok najveći svetski i evropski mediji pokazuju kako jedna mala zemlja može uspešno da se nosi sa najvećim svetskim izazovima. Ipak, mi verujemo da mudri srpski narod uviđa ko mu dobro misli i ko radi u njegovom interesu, posebno što to ne vidi kroz neka maglovita i imaginarna obećanja, već kroz eklatantne merljive pokazatelje, kakvi su poboljšanje putne i svake druge infrastrukture, očuvanje i jačanje međunarodnog položaja države, kontinuirana povećanja plate i penzija i briga za zdravlje, bezbednost i napredak naših građana na svim poljima. Najlepše hvala na pažnji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, prvo bih želeo, ministre, da se složim sa onim što ste rekli prilikom svog izlaganja da je Aleksandar Vučić jedini slobodan lider na Balkanu. On to jeste i upravo zato što je Aleksandar Vučić jedini slobodan lider na Balkanu Srbija je lider Balkana i zato Srbija ima i ove rezultate i što se tiče ekonomije, gde smo prvi u Evropi, i što se tiče revakcinacije, gde smo prvi u Evropi, a među najboljima smo u svetu. Takva politika Republike Srbije i ovakvi ekonomski pokazatelji i pokazatelji što se tiče borbe protiv korona virusa pokazuju da je Srbija stabilna, jaka, da je lider Balkana i da je poželjna za sklapanje sporazuma sa svim državama i zato nama pružaju ruku svi naši prijatelji i zato je nama bitan Sporazum sa Sjedinjenim Meksičkim Državama. Meksiko koji je istinski prijatelj Srbije i srpskog naroda, Meksiko koji je rekao ne jednostranom priznanju Kosova i samo je taj argument dovoljan da sa Meksikom gradimo dobre odnose. Što se tiče Sporazuma između Srbije i EU o akcijama koje sprovodi Evropska agencija za graničnu i obalsku stražu, tu moram da kažem da i taj sporazum ide u prilog tome da će naša granica biti bolje zaštićena. U zaštiti naše granice učestvovaće MUP još jače i još bolje, nego što je bilo do sada. Kao što je rekao ministar Vulin prilikom izlaganja danas, toliko mi se svideo njegov govor da ću morati par puta da ga citiram, prošlo je vreme kada su NATO pukovnici i niži oficiri vladali Srbijom i komandovali i vojskom i Generalštabom i Ministarstvom odbrane. Taj period je završen 2012. godine. Prošlo je vreme kada je potpredsednik DOS-ove Vlade bivšeg režima hapšen zbog špijunaže. Prošlo je vreme kada je nekadašnji načelnik Generalštaba Zdravko Ponoš imao NATO mentore u svom kabinetu u Generalštabu. Prošlo je vreme kada su Vuk Jeremić i njegovi saradnici vodili možda i najgoru, ne možda, nego najgoru spoljnu politiku u istoriji Srbiji. To je vreme prošlo i to je vreme iza nas. Sada je vreme sporazuma, sada je vreme sklapanja prijateljstava i sa EU, i Rusijom, i Kinom, i Meksikom, i Severnom Makedonijom, i svim onim drugim državama koje poštuju Srbiju i srpski narod i sve druge građane. Što se tiče trećeg Sporazuma između Srbije i Severne Makedonije o sprečavanju trgovine ljudima, to je jedan izuzetno značajan sporazum koji se tiče suzbijanja kriminala. Kao što znamo i kao što je rekao i moj kolega Ivan Ribać, balkanske rute droge su nažalost poznate, i rute droge, i što se tiče ruta trgovine oružjem i trgovine ljudima. Jedna od tih ruta, nažalost, ide preko Severne Makedonije, preko južne srpske pokrajine Kosovo i Metohije i dalje put zapadne Evrope. Srbija je i tome stala na put. Srbija je stala na put i trgovini ljudima i Srbija se odlično snalazi kada je u pitanju migrantska kriza. Srbija zna da razlikuje izbeglice i migrante, jer i Srbija i srpski narod i te kako dobro znaju šta su izbeglice i migranti. Mi Srbi smo, nažalost, naročito u 20. veku i kada je bio u pitanju i Prvi i Drugi svetski rat, i ratna dešavanja 90-ih, pa nažalost i početkom ovoga veka, morali da budemo progonjeni sa naših vekovnih ognjišta. Ovom prilikom želim ponovo da pohvalim i film „Dara iz Jasenovca“ koji je jasno pokazao koju muku i golgotu je prošao naš narod. Prema podacima Međunarodnog instituta u Jasenovcu je stradalo preko 700 hiljada Srba i oko 100 hiljada Jevreja, Roma i drugih nacija. Od toga broja, 800 hiljada ljudi, prema relevantnim međunarodnim organizacijama bilo je, nažalost, 110 hiljada dece. To je istina. Dok mi ovde u Skupštini govorimo o istini, dok Aleksandar Vučić sa svojim saradnicima uspešno vodi Srbiju, dok se potpisuju sporazumi, dok imamo ekonomski rast, dok smo prvi u Evropi što se tiče revakcinacije, imamo sa druge strane i politiku laži. Međutim, politika laži se polako prekida, što govori i poslednja presuda Miroslavu Aleksiću gde je dokazno da je lažov. Presuda Miroslavu Aleksiću je dokaz da se na lažima ne može graditi politička karijera. Aleksićeve laži na račun Aleksandra i Andreja Vučića su dokazane. To je ta politika bivšeg režima. To je ta politika laži i jako mi je drago i što su ministar Vulin i moja koleginica Sandra Božić istakli značaj rada i onih dobrih, koji dobro vode lokalne samouprave, poput Miloša Vučevića, gradonačelnika Novog Sada, i što je istaknut značaj i dobar rad novosadske policije. Na tom primeru je jasno pokazano kako jedna lokalna samouprava, jedan grad u saradnji sa jednom od najvažnijih institucija, u saradnji sa MUP-om, može da napravi, ne samo dobre rezultate, što se tiče rasvetljenja teških krivičnih dela, nego da sprečimo krivična dela da se dogode. To je odličan pokazatelj koliko smo ko Srbija napredovali. Dakle, ne samo da se borimo protiv mafije, ne samo da rasvetljavamo najteža krivična dela, nego zahvaljujući našoj policiji mi i sprečavamo da se dogode. To je razlika između nas i to je razlika između bivšeg režima koji je učestvovao u tim krivičnim delima. Naravno da ću u Danu za glasanje, moja malenkost, kao i moje drage kolege iz poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – za našu decu“ glasati za ove sporazume i naravno i za Zakon o poreklu imovine o čemu smo juče raspravljali, jer i ovi sporazumi i taj zakon i sve ono o čemu smo juče i danas raspravljali, o čemu ćemo sutra glasati, potvrđuju da država Srbija, da Vlada Republike Srbije i predsednik Aleksandar Vučić vode politiku koja nas vodi u sigurnu i stabilniju budućnost. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik, prof. dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedniče Narodne skupštine. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da mi je uvek drago kada je ministar Vulin ovde sa nama, kada imamo priliku da razgovaramo sa njim o ključnim pitanjima koja se tiču bezbednosti naše zemlje. Naravno, jako je značajno da je na čelu ministarstva čovek koji je otvoren, iskren i patriota, ali još važnije od toga što je neko ko ima dovoljno hrabrosti da se suprotstavi svima onima koji prete bezbednosti Srbije, bilo da oni dolaze iz inostranstva, bilo da su to kriminalni narko-karteli koji žele da ugroze bezbednost svih građana Republike Srbije, ali naravno koji pokušavaju negativno da utiču na politički i ekonomski i svaki drugi rejting naše zemlje. Siguran sam da u skladu sa onim što je urađeno u prethodnih nekoliko meseci, da će ta borba dati prave rezultate, da ćemo uspeti da se izborimo sa svim ovim izazovima u skladu sa onim što je definitivno veliki izazov, a to je usložnjavanje bezbednosne situacije, ne samo na teritoriji gde je i Republika Srbija, teritoriji Zapadnog Balkana jugoistočne Evrope, nego na teritoriji cele Evropi i puno je tu izazova. Danas govorimo, posvetiću i fokusiraću se na Sporazum sa Severnom Makedonijom o trgovini, o borbi protiv trgovine ljudima i saradnji kada je u pitanju trgovina ljudima. Jako je značajno to da su politički odnosi sa Severnom Makedonijom korektni, jako je značajno da smo pokazali našim kolegama, ali naravno makedonskom narodu da imamo volji u želju za dijalogom, za integracijom. Jako je važno da se kaže da je premijer Zajev prihvatio otvorenih ruku ideju predsednika Aleksandra Vučića o Mini Šengenu, tako da što se tiče Severne Makedonije imamo tu mogućnost i otvorenost da sarađujemo i na polju ekonomije, na polju investicija, izgradnji infrastrukture, ali i naravno na polju saradnje u bezbednosnoj oblasti, odnosno po pitanjima bezbednosti. S obzirom, da kroz Severnu Makedoniju ka Srbiji imamo taj veliki izazov da, kao što su moje kolege prethodno govorile, tu su i te rute kada je u pitanju trgovina narkoticima, ali rute po pitanju trgovine ljudima. Mi smo tu zajedno sa vlastima u Severnoj Makedoniji 2015. godine, u stvari ja mislim izdržali i prevazišli jedan od najvećih bezbednosnih izazova koji je zadesio ovaj deo Evrope sigurno u proteklih nekoliko decenija, to je bila migrantska kriza. Ta 2015. godina, podsetiću naše građane, je bila obeležena time da je više od milion migranata prošlo kroz teritoriju Republike Srbije i ono što je najznačajnije da je Republika Srbija, kao i sada u ovoj kovid krizi pokazala da ima jako dobar krizni menadžment, da ima jako dobro i vizionarsko liderstvo koje je uspelo tada na čelu sa premijerom Aleksandrom Vučićem da taj posao iznese faktički bez i jednog većeg incidenta. I tada su Republici Srbiji, tada su našem narodu, tada su našem predsedniku Vlade, Vučiću, odali priznanje svi od Vašingtona, Brisela, Pekinga, Moskve, svih centara moći u celom svetu s obzirom da su tada mnogi drugi lideri razvijenijih zemalja u Evropi pribegavali tome da zatvaraju svoje granice, da čak neki grade žice, da se štite žicama od migranata koji su dolazili sa Bliskog Istoka, Republika Srbija i naš narod je pokazao i očitao i održao jednu ozbiljnu lekciju po pitanju humanosti, po pitanju poštovanja ljudskih prava, svima u ovom svetu.Mi smo faktički tada 2015. godine bili zemlja zvezda, prvi put posle nekoliko decenija, čak i u toj Americi. Sećate se, ministre, vi ste tada obavljali vrlo važnu funkciju ministra rada, zapošljavanja, socijalne politike i boračkih pitanja kada je Republiku Srbiju posetio tadašnji predsednik Komiteta za naoružanje u američkom Senatu, sada pokojni Džon Mekejn sa četrnaestočlanom delegacijom iz Kongresa i Senata, bio tu i kod vas, kod predsednika Vučića i odao jedno veliko priznanje Republici Srbiji na onome što je uradila po pitanju odnosa prema migrantima i migrantskoj krizi. Želim da to istaknem jako zato što je to bila faktički jedna od vododelnica zašto nas i SAD i Nemačka i mnoge druge evropske zemlje, zašto su u nekom domenu promenile odnos prema Srbiji, zato što su videli da je Srbija jedan pouzdan partner, jedna pouzdana, stabilna zemlja sa stabilnim rukovodstvom i liderstvom koja, naravno, ume da se izbori sa ovakvim situacijama, ali ume konkretno i na terenu da poštuje ono što se zovu evropske vrednosti i najviše vrednosti koje je dostigla civilizacija ljudska u 21. veku, a to je da poštuju ljudski život, da se bore protiv onoga što je sigurno pokušavano od celokupne te rute, počevši tamo od Alepa u Siriji, Dijabakira u Turskoj, pa preko Grčke i Severne Makedonije. Ovde u Srbiji nije moglo da se trguje ljudima, ovde je to sprečavano, ovde se pomagalo tim ljudima. Srbija je pokazala koliko je zrela. Srbija je pokazala koliko je jedna ozbiljna država i koliko može da se, naravno, nosi sa ovim problemima. Naravno, mi podržavamo u SNS ovakvu vrstu sporazuma. Želimo još bolji i snažniji dijalog sa vlastima Severne Makedonije po svim pitanjima i u svim oblastima. Smatram isto tako, pošto su ovo dobre stvari koje će doneti rezultat za građane i Republike Srbije i Republike Severne Makedonije i za ceo region, za neka pitanja da treba da rešavamo međusobno. Moj kolega, profesor Marko Atlagić, je govorio o problemu sa crkvom i to je nešto što treba da rešavaju Makedonija i Srbija. To je nešto što treba da se rešava sa SPC ovde u Beogradu, a ne da se traži medijator ili da se traži rešenje u Istanbulu ili na bilo kojoj drugoj adresi, već je rešenje ovde u Beogradu i u Skoplju, u dijalogu između dva prijateljska i bratska naroda. Naravno, kao što su drugi problemi rešavani u prošlosti, smatram da je i taj problem koji je ključan i koji je možda jedini koji postoji i koji je otvoreno pitanje između dve zemlje treba na taj način, naravno, i da se rešava. Takođe, jako je važno da saradnja sa Severnom Makedonijom bude čvršća i snažnija zbog onoga što se kreira na teritoriji Kosova i Metohije, koju nažalost Srbija ne kontroliše u punom kapacitetu, a tiče se, naravno, cvetanja narko-trafikinga, cvetanja biznisa sa trgovinom ljudima i ono što nas ovde najviše zabrinjava, zabrinjava našu stranku zabrinjava Vladu, nas većinu u parlamentu, to je terorizam. To je činjenica da stotine ljudi koji su bili i koji su trenutno, koji se nalaze na teritoriji Sirije, na teritoriji Iraka se vraćaju na teritoriju KiM predstavljaju pretnju ne samo Srbima na teritoriji KiM, nego predstavljaju pretnju celom regionu. Smatram da treba zajedno sa vlastima u Severnoj Makedoniji raditi na tome da ukazujemo stalno međunarodnoj zajednici, da ukazujemo SAD i našim evropskim partnerima da su saradnici pojedinih komandanata Islamske države u Iraku i Siriji, nalaze se na teritoriji KiM, slobodno se kreću, normalno tamo žive i predstavljaju jednu jako veliku bezbednosnu pretnju za ceo region. Podsetiću građane Republike Srbije da su jedni od najistaknutijih komandanata u Islamskoj državi u Siriji i Iraku sa teritorije Kosova i Metohije, da je to Ladrim Muhadžeri, da je to još nekoliko ljudi koji zauzimaju visoke pozicije u okviru sada nove, preimenovane Al Kaide, odnosno Tahrira Al Šama koji deluje na teritoriji Alepa, odnosno sirijske provincije Idlip i da to možda smatramo da je daleko trenutno od nas i da možda ne može da se prelije ovde, ali današnji globalni terorizam se preliva brzinom svetlosti i mi moramo da… Naravno na tome je veoma, veoma velika odgovornost i MUP i naših službi, koje treba dobro da sarađuju sa službama u celom regionu kako bi se, naravno, ovi problemi prevazilazili. Kako to moj kolega Mrdić malo pre reče, kako bi se oni prevenirali i tu imate definitivno jednu veliku podršku kako bi se sa tim problemima, naravno, izborili. Ono što je suštinska poruka nas ovde u parlamentu, potpuna i bezrezervna podrška borbi protiv organizovanog kriminala, borbi protiv korupcije, nulta tolerancija na korupciju i na sve one koji žele da uzdrmaju ovu državu, bez obzira kojoj stanci pripadaju, bez obzira iz kog društvenog miljea i nivoa dolaze i ja smatram da ovo i jeste najveći kvalitet ove vlasti, najveći kvalitet onoga što definiše kao politiku našeg predsednika Aleksandra Vučića i SNS da napravimo jednu ozbiljnu državu, državu zakona za koju se borimo, u kojoj će moći slobodno da se radi, slobodno da se trguje, slobodno da se razvijaju poslovi, slobodno da se razvija preduzetništvo i sve one vrednosti za koje se mi borimo, a tiču se dosezanja najboljeg mogućeg nivoa blagostanja građana Republike Srbije, što smo i pokazali u prethodnom periodu da možemo, da možemo da izgradimo puteve, da možemo da obezbedimo strane investicije, da možemo da obezbedimo domaće investicije. Naravno, ne treba da lažemo jedni druge, treba da kažemo i građanima istinu. Da bismo sve to obezbedili treba nam bezbednost dobra, na visokom nivou, treba nam stabilnost, treba nam beskompromisno ono što ste uradili sa ovim klanovima, brzo hapšenje, brzo suđenje, brzo osuđivanje. Niko u ovoj državi ne može da preti nikom, nijednom građaninu, a da ne govorim da preti i da se nad glavom predsednika države nadvija pretnja, jer naravno, to je cilj onih koji hoće da oslabe Srbiju. I u inostranstvu i ovde meta je Vučić. Ja vas, naravno, potpuno i moje kolege iz SNS podržavamo u tom poslu da budete sa takvima beskompromisni, kako bi pokazali da u budućnosti, ne da može da se deluje u tom planu, nego da ne sme ni da se razmišlja u tom domenu. Srbija je najvažnija od svega, Srbija ima prioritet. Politika Aleksandra Vučića, ekonomija, nova radna mesta su prioritet za ovu većinu, za našu stranku i mi ćemo se i dalje, naravno, zajednički sa vama u tome boriti. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Olja Petrović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedniče Skupštine. Uvaženi ministre Vulin sa saradnikom, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pred nama je danas Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Severne Makedonije o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima, na koji ću se ja u svom današnjem izlaganju osvrnuti. Naime, ovaj sporazum koji je danas na dnevnom redu samo je još jedan u nizu sporazuma između Republike Srbije i Republike Severne Makedonije i još jedan primer u nizu koji pokazuje dobru saradnju između ove dve države. Ministarstvo unutrašnjih poslova Republike Srbije sa Ministarstvom unutrašnjih poslova Republike Severne Makedonije ima veći broj zaključenih sporazuma u oblasti borbe protiv organizovanog kriminala, iregularnih migracija, readmisije, vozačkih dozvola, kao i u oblasti unutrašnje kontrole, što pomaže razmenjivanju velikog broja informacija. Sama praksa se pokazala kao dobra i to pokazuje i podatak da se prosečno godišnje razmeni oko 1300 operativnih informacija. Sporazum o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima predstavlja rezultat opredeljenja država da utvrđivanjem procedura unaprede sistemske resurse za suzbijanje ove pojave. Ovde se pre svega misli na sistem prevencije, identifikacije zaštite, upućivanja saradnje u krivičnim i drugim postupcima, ali i potpomognutog dobrovoljnog povratka žrtava naravno, uz pristup zasnovan na zaštiti ljudskih prava prema žrtvama trgovine ljudima. Dobri rezultati mogu da se postignu samo razmenom informacija, jačanjem kapaciteta i profesionalnog razvoja kako bi se ranim otkrivanjem, rasvetljavanjem i sprečavanjem krivičnih dela iz ove oblasti vremenom njihov broj smanjio, a posledice ublažile. Svakako veliki doprinos u ovoj borbi imaće i efikasno procesuiranje fizičkih i pravnih lica, ali i pravna zaštita žrtava trgovine ljudima, uzimajući u obzir međunarodne obaveze država i postupajući u skladu sa nacionalnim zakonodavstvom, ciljevima i principima međunarodnih akata u borbi protiv trgovine ljudima. Odnos između Srbije i Severne Makedonije u svakom pogledu idu uzlaznim putem i baziraju se na uzajamnom prijateljstvu građana ovih dveju država, što doprinosi našim dobrim bilateralnim odnosima, ali doprinosi i čitavom regionu, pa je tako došlo do potpune saglasnosti oko pitanja rešavanja odnosa između Beograda i Prištine putem dijaloga pod pokroviteljstvom EU. Verujem da će se u narednom periodu nastaviti sa održavanjem sednica dveju vlada, što je postojalo prilikom uzajamnog pomaganja tokom pandemije. Raduje me vest što smo mogli da pomognemo i da je predsednik Aleksandar Vučić u teškim trenucima dokazao da nismo samo najbliži susedi, već i najbolji prijatelji donirajući Severnoj Makedoniji preko 4000 doza fajzerovih vakcina. Neko će reći da je to mala količina vakcina. Tačno, ali imajte u vidu da je ova količina dovoljna da se vakcinišu gotovo svi medicinski radnici u crvenim zonama u ovoj zemlji, što predstavlja očuvanje zdravstvenog sistema uz našu pomoć u trenucima kada je on i te kako opterećen. Trudili smo se da dobijemo saglasnost na osnovu ugovora koji Srbija ima sa „Fajzerom“ da bi vakcine mogli da doniramo i nakon toga odmah smo izvršili primopredaju kako bi se što više života spasilo. Zahvaljujući ovoj donaciji našeg predsednika, građani Severne Makedonije krenuli su u imunizaciju i pre nekih drugih u regionu i ovom delu sveta. Moram da iskoristim priliku i da se sa ovog mesta zahvalim svim doktorima i medicinskim radnicima koji se i posle skoro godinu dana i dalje svakodnevno bore za živote svih nas. Zahvaljujući ugledu predsednika Aleksandra Vučića u svetu i posvećenosti i velikom trudu zdravstvenih radnika, mi smo druga zemlja u Evropi po broju vakcinisanih, a prva po broju revakcinisanih, odnosno ukupno zaštićenih građana. Srbija se može pohvaliti da bez problema može da vakciniše dva i po miliona ljudi, a biće nabavljeno još doza vakcina, tako da razloga za brigu nema i da će svi građani moći da se vakcinišu. Ono ka čemu težimo je i da obezbedimo zdravstvenu infrastrukturu kako bismo mogli bar jednu od vakcina da proizvodimo ovde u Srbiji, što bi za našu državu bio ogroman uspeh. Kako je predsednik istakao, već krajem aprila ili najkasnije početkom maja, u Srbiji će stići lekovi koji su se pokazali efikasni u borbi protiv korona virusa. Srbija će biti treća zemlja u Evropi posle Nemačke i Švedske kojoj će biti dostupni ovi lekovi. To su izuzetno skupi lekovi i pokazali su se kao efikasni u spasavanju života čak i punijim i starijim osobama, što je najvažnije, jer su nama ljudski životi najvažniji. Pored toga, podsetiću vas da i pored svih mera pomoći koju je uputila privredi i građanima tokom ove pandemije, Srbija ima najmanji pad BDP u Evropi u 2020. godini i u godini tokom pandemije Kovidom 19 samo jedan primer, bilateralna razmena Srbije sa Severnom Makedonijom dostigla je 860 miliona evra. Sve ovo je jasan pokazatelj da Srbija vodi odgovornu politiku na čelu sa Aleksandrom Vučićem. Sa željom da nastavi prijateljstvo sa Severnom Makedonijom i u vidu daljeg napredovanja na planu suzbijanja svih vidova kriminalnih aktivnosti. Na kraju ministre, želim da vam čestitam na svim i te kako dobro sprovedenim akcijama. U skladu sa svim iznesenim, ovaj kao i ostale predloge u danu za glasanje, zajedno sa poslaničkom grupom Aleksandar Vučić ćemo podržati. Hvala.
Na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa imaju pravo da dobiju reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo. Dajem reč Đorđu Milićeviću.
Zahvaljujem, poštovani predsedniče. Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, poštovani predstavniče ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici. Gospodine ministre mislim da je vama potpuno jasno nakon današnje rasprave i rasprave, zadovoljstvo nam je da ste ponovo u parlamentu. Mislim da je potpuno jasno da i nakon današnje rasprave i nakon rasprave koju smo po pitanju zakonskih predloga koje ste vi branili u ovom parlamentu u prethodnom vremenskom periodu potpuno jasno da imate punu podršku Narodne skupštine Republike Srbije u jednom ozbiljnom i odgovornom poslu koji obavljate, a to je ne selektivna kontinuirana borba protiv kriminala i korupcije. Kada imate podršku parlamenta, a parlament je glas naroda, a ovaj parlament predstavlja ogromno poverenje i podršku građana Srbije, onda računajte da i vi i Vlada u jednom veoma značajnom poslu imate ogromnu podršku građana Srbije. Takođe, mi smo tokom jučerašnjeg dana, gospodine ministre, i o tome je bilo reči, razgovarali o jednom važnom zakonskom predlogu koji treba da doprinese realizaciji jednom od šest ključnih principa i načela na bazi kojih je formirana Vlada Republike Srbije, a to je odlučna borba protiv kriminala i korupcije. Reč je o zakonu koji se tiče porekla imovine. Na taj način mi jasno stavljamo do znanja. Ja sam to rekao i tokom jučerašnje rasprave i ponoviću ponovo, ali namerno insistiram na tome. Kada god stigne onaj izveštaj Evropske komisije kaže se – ne postoji politička volja za borbom protiv korupcije. Evo, ja ponovo kažem – mi potvrđujemo, postoji jasna politička volja Vlade Republike Srbije da nastavi borbu odlučnu, ne selektivnu, efikasnu, kontinuiranu borbu protiv kriminala i korupcije. To smo potvrdili i tokom jučerašnjeg dana razgovarajući o jednom izuzetnom važnom zakonskom predlogu. Veoma je važan cilj, da građani Srbije shvate taj cilj. Dakle, na jednoj strani Vlada kao što je uvaženi kolega profesor Marinković rekao – ima nulti stepen tolerancije, ali sa druge strane ovaj parlament zajedno sa vama predstavnicima izvršne vlasti, zajedno sa Vladom Republike Srbije u jednoj sinergiji normativno i praktično, odlučno radi na realizaciji ovog cilja. Vidim da postoji, gospodine ministre, bojaznost i da se javljaju nekakvi kritičari. Vrlo su mi interesantni tekstovi u natpisima pojedinih medija kako je neko došao do imovine, da li ne znam čišćenjem prozora ili već kako. Ja to ne sporim i nikoga ne želim unapred da okrivim i nikoga ne želim unapred da osudim, ali je vrlo interesantna nervoza koja je izazvana usvajanjem zakona o kojem smo juče razgovarali. Čemu ta nervoza i čemu te kritike. Ja ću ponoviti. Ako predsednik Republike kaže da je spreman da bude prvi predmet provere, ako svako od nas, a oni kažu treba krenuti, znate kako oni kažu – treba krenuti od gore, verovatno misle od vlasti. Pa, ako svako od nas kaže – nemamo problem, krenućemo od gore. Svako od nas je spreman da bude predmet provere. Odakle tolika nervoza kod tih kritičara osim ukoliko ima nešto što mi ne znamo ili nešto što je prikriveno. Šta je to što njima smeta? Smeta im uređena i pravna država u kojoj funkcionišu institucije sistema, smeta im država u kojoj su svi jednaki pred zakonom i niko nije iznad zakona, smeta im što niko nije jači od države ili im smeta konačno to što jedna politika koja je oličena pre svega u mržnji, konačno će da bude ogoljena, demistifikovana, a to je ta politika koja je trebala kroz jedno fabrikovanje afera, jedan jeftin politički marketing da donese nekakve političke poene. Bar se neko nadao da će doći do politički poena. Ako su se tome nadali i tome je konačno došao kraj i na to ćemo konačno staviti tačku. Ne treba oni da brinu. Nema ovde apsolutno nikakvih selektivnih meta. Mi ovde govorimo o pravnoj sigurnosti građana i mi ovde govorimo o jednakosti svih građana pred zakonom. Ako je neko stekao imovinu neregularno, nezakonito, država to mora da sankcioniše i mora da zna i to je suština delovanja onog zakona o kojem smo govorili tokom jučerašnjeg dana. Izvinite, ali sam imao potrebu da iskoristim vaše prisustvo i da kažem i ovo. Što se tiče sporazuma o kojima danas govorimo, naravno velika važnost i značaj sporazuma, reč je o saradnji u oblasti borbe protiv, već je bilo o tome reči, trgovine ljudima, granične i obalske straže do kulturne i sportske saradnje. Nemojte zameriti, ali ja ću krenuti najpre od jednog sporazuma, a to je Sporazum sa Meksikom, a i reći ću razlog zašto krećem najpre od ovog sporazuma. Sporazum sa Meksikom, koji se odnosi na saradnju u oblasti prosvete, kulture i sporta potpisan je u Beogradu, juna 2020. godine. Sporazum je potpisao tadašnji ministar spoljnih poslova, danas predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, gospodin Ivica Dačić. Diplomatski odnosi ove dve zemlje uspostavljeni su još 1946. godine i ove godine mi obeležavamo 75 godina bilateralnih odnosa i verujem da će odnosi dve zemlje da se kreću uzlaznom putanjom u budućnosti. Između dve zemlje ne postoje otvorena pitanja, već duga tradicija prijateljskih odnosa i bliski stavovi u svim oblastima saradnje. Meksiko je, zato sam namerno posebno krenuo od ovog sporazuma, jer Meksiko je jedna od država koje nisu priznale nezavisnost tzv. samoproklamovane države Kosovo, ali isto tako Meksiko je glasao protiv prijema Kosova u UNESKO. Mi treba da to poštujemo i da pozdravimo i da negujemo odnose sa tim državama. Ako se sećate, pre izvesnog vremenskog perioda smo razgovarali o Lesotu i govorili smo o jednom sporazumu sa Lesotom. Tada smo rekli da je saradnja veoma važna, u međuvremenu, u Lesotu je promenjena vlast i rekli smo da zbog svega toga je važno da nastavimo bilateralnu saradnju kroz ovakve sporazume da bi uspostavili dobre odnose i nastavili dobre bilateralne odnose sa novom aktuelnom vlašću u Lesotu. I sa svakom državom koja je otpriznala, sa svakom od 18 draža koja je otpriznala jednostranu proglašenu nezavisnost Kosova i Metohije. Srbija i Meksiko dele stav kada je reč o neprikosnovenosti međunarodnog prava. Imaju izuzetne političke odnose i Srbija izražava veliku zahvalnost povodom ove podrške o očuvanju teritorijalnog suvereniteta i integriteta Republike Srbije. Svaki korak u saradnji sa državama koje nisu priznale ili su povukle priznanje Kosova je veoma važan i značajan što pokazuje da je Srbija otvorena za saradnju u svim oblastima i da vodi računa o svojoj spoljnoj politici. To što nekome ne odgovara jaka i ekonomski stabilna Srbija, to što nekome ne odgovara Srbija koja misli svojom glavom i koja ima svoj stav, to što nekome ne odgovara Srbija koja vodi samostalnu spoljnu politiku koja je u najboljem interesu naših građana i što ne želi da kvari odnose sa tradicionalno prijateljski orijentisanim državama, to nije naš problem. Važno je da Vlada i ova Narodna skupština rade u najboljem interesu naših građana. Potpisivanje ovog sporazuma doprineće saradnji Srbije i Meksika u oblastima obrazovanja, kulture i sporta i biće omogućeno zaključivanje periodičnih programa saradnje koji bi dodatno učvrstili bilateralne odnose. Meksiko je, dakle, velika zemlja, mislim preko 120 miliona stanovnika, prva turistička destinacija u Latinskoj Americi, koliko je meni poznato. Jako je važno da negujemo dobre odnose na parlamentarnom, vladinom, ali jako je važno da negujemo dobre odnose i na univerzitetskom planu. Srbija je tržište koje privlači sve veću pažnju meksičkih preduzetnika, ne znam koliko je to poznato građanima Srbije, ali nastavićemo i dalje da radimo na privlačenju investicija i trgovinskoj razmeni. Jedna od najvećih inostranih kompanija u Srbiji je u vlasništvu upravo investitora iz Meksika, a nadamo se dolasku i novih kompanija u Srbiju, jer Srbija je danas atraktivna investiciona destinacija. Sporazum između Republike Srbije i Republike Severne Makedonije, kolege su mnogo toga rekle, ne znam šta bih mogao da dodam, saradnja u oblasti protiv trgovine ljudima, potpisan je 2019. godine. Nedavno smo u ovom domu takođe govorili o jednom sporazumu sa Severnom Makedonijom o saradnji u oblasti borbe protiv krijumčarenja migranata. Naime, postoji bitna razlika između pojmova trgovine ljudima i krijumčarenja migranata. Kod krijumčarenja migranata postoji pristanak osobe koja se krijumčari, cilj krijumčara je da zaradi, zaradu ostvari tako što će ovo lice ilegalno prebaciti preko međunarodne granice. Kod trgovine ljudima ne postoji pristanak žrtve, i to je bitna razlika, već se ove radnje ostvaruju mučenjem, nasiljem, putem prinude, pretnje, prevare i slično. Trgovina ljudima je veliki problem u regionu zapadnog Balkana, gde se pojavila osamdesetih godina prošlog veka. Tadašnja SFRJ u regionu se izdvajala po višem ekonomskom standardu, a Srbija u najvećem broju slučajeva bila krajnja destinacija žrtava, nažalost, trgovine ljudima. Situacija se promenila devedesetih godina usled raspada zemlje, brojnih ratova, dolaskom stranih vojnih trupa, zbog povoljnog geografskog položaja teritorije Srbija je bila pogodna za tranzit žrtava, nažalost, iz Moldavije, Rusije, Bugarske, odakle su žrtve dalje odlazile ka Španiji, Francuskoj ili ka zemljama Bliskog istoka. Usled potrage za poslovima u inostranstvu žrtve su često prihvatale poslovne ponude, što je najgore, često su ove ponude dolazile od strane onih koji su bliski okruženju. Danas je ovaj problem još veći i teži zbog sve češće potražnje i ponude putem interneta. Ne postoji profil, tj. karakteristike po kojima se žrtve trgovine ljudima izdvajaju, mada se najčešće radi o osobama iz marginalizovano socio-ekonomskog okruženja. Trgovina ljudima je nesporno rodni problem. Čak 80% počinilaca čine muškarci, dok je u slučaju žrtava obrnuto, 80% čine žene i devojčice koje su najčešće izložene seksualnoj eksploataciji. Od velikog značaja je da se kontinuirano radi na sprečavanju i na suzbijanju problema trgovine ljudima, kako na nacionalnom, tako i na regionalnom, međunarodnom planu. U skladu sa tim, Vlada Republike Srbije je usvojila Strategiju prevencije o suzbijanju trgovine ljudima, posebno ženama i decom, i zaštite žrtava za period od 2017. do 2022. godine. Ono što takođe želim da istaknem, a kolege su o tome govorile, gospodine ministre, poslanička grupa SPS želi, po ko zna koji put, potpuno jasno da kaže da Srbija danas, ma šta govorili, jeste simbol novih vrednosti u regionu, da Srbija danas jeste faktor stabilnosti u regionu, da su jasni ciljevi koje Srbija želi da postigne kada je reč o državama u regionu, a to je mir, prosperitet, dobrosusedski odnosi, saradnja. Srbija ima principijelan stav, Srbija se ne meša u unutrašnja pitanja drugih država ali bi bilo dobro da takav principijelan stav imaju i druge države prema Srbiji. Srbija je pokazala da je simbol novih vrednosti, da je prijateljski nastrojena, solidarna, u najtežim trenucima i nesebično pomaže svojim susedima u pribavljanju neophodnih vakcina za imunizaciju stanovništva i zdravstvenih radnika, podsetiću, 4.680 doza Fajzer vakcine. Što se tiče, veoma kratko, Sporazuma između Republike Srbije i EU o akcijama koje sprovodi Evropska agencija za graničnu i obalsku stražu u Srbiji, zaključen 2019. godine. Saradnja naše zemlje i ove evropske agencije započeta je 2009. godine. Sporazum koji nije imao pravno obavezujuću prirodu, ali od tog dana postavio je okvir saradnje između granične policije i Republike Srbije i Fronteksa na osnovu kog su sprovodile različite aktivnosti. Donošenjem Uredbe o evropskoj graničnoj i obalskoj straži 2016. godine otvorene su pravne pretpostavke za produbljivanje saradnje agencije Fronteks sa zemljama zapadnog Balkana, uključujući naravno i Srbiju. Ove zajedničke aktivnosti usmerene su pre svega na rešavanje problema ilegalnih migracija, njihovih tokova, prekogranični kriminal, a uključuju, između ostalog i operativnu i tehničku pomoć na granicama. Danas su ovi problemi prepoznati kao jedni od najvećih i najznačajnijih kako na regionalnom ali tako i na međunarodnom nivou tako i na međunarodnom planu. S tim u vezi ova saradnja je od velikog značaja u pogledu efikasnijeg, bržeg, lakšeg rešavanja ovih kriza i ovih problema. Na samom kraju ukazao bih na činjenicu da je potvrđivanje Sporazuma sa Makedonijom i Fronteksom jako važno u zajedničkoj borbi država, regiona, kao i celog starog kontinenta protiv krijumčarenja migranata i generalno sa migrantskom krizom koja traje već par godina i koja će sasvim izvesno trajati i narednom vremenskom periodu. Kao što su moje uvažene kolege rekle u uvodnom delu, prepodnevnom delu današnje sednice, naravno poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržaće predložene sporazume. Zahvaljujem.
Hvala. Na kraju dajem reč ministru Vulinu. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani predsedniče Narodne skupštine, gospodo potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, drugarice i drugovi, želim da vam se zahvalim na plodnoj, na strpljivoj raspravi, diskusiji u kojoj se imalo šta i čuti i naučiti, diskusiji koja je pokazala kako treba da izgleda parlamentarni život u Srbiji i kako izgleda, odgovorni, ozbiljni ljudi posvećeni svom zadatku. Znate, da neko drugi ima ovakvu parlamentarnu većinu, nisam siguran da bi se sa toliko ozbiljnosti odnosio i prema parlamentu i prema svom poslu. Vi ste pokazali da se u parlamentu ne sabiraju prosti brojevi, već da su tu politički misleći ljudi, koji imaju šta da kažu o svakoj temi koja izađe pred narodne poslanike, pokazali ste da ste izabrani sa pravom. Hoću da vam se zahvalim na ozbiljnosti koju ste posvetili predlozima koje je Vlada iznela pred vas. Radujem se vašoj podršci i zaista sam ohrabren time koliko svi naši narodni poslanici razumeju probleme sa kojima se nosi Vlada, sa kojima se nosi naša država, i što nam dajete, toliko podrške, bez koje ništa u ovoj zemlji ne bi bilo moguće. Meni je čast što sam imao zadovoljstvo i privilegiju da ovaj dan provedem sa ljudima koji toliko vode računa i brinu o našoj jedinoj majci Srbiji. Hvala vam.
Hvala. Zahvaljujem se, pošto on tako kaže, a ja volim tako isto da kažem, drugu Aleksandru, ministru unutrašnjih poslova, na današnjem prisustvu i izlaganju. Zahvaljujem mu se i na ovim rečima koje je rekao da je sa zadovoljstvom učestvovao i želim da svi ministri to tako i prihvate i shvate, ne kao neku običnu obavezu, ili tešku obavezu da provedu ceo dan ovde sa nama, nego kao jedan deo našeg zajedničkog posla i zajedničkog tima na zajedničkom putu na kom se nalazimo. Ovim smo zaključili, i zvanično zaključujem zajednički, jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka jedan do šest dnevnog reda. Nastavljamo sutra u 10,00 sati. Kao što smo rekli, nastavljamo sa preostalom sedmom tačkom dnevnog reda i prvom tačkom dnevnog reda, raspravom u pojedinostima. To je u prepodnevnom delu, da tako kažem, odnosno do 16,00 sati, a od 16-19,00 sati je vreme predviđeno, pošto je poslednji četvrtak u mesecu, za postavljanje poslaničkih pitanja Vladi Srbije. Nakon toga, nakon 19,00 sati, ili tačno u 19,00 sati, zavisi od završetka postavljanja pitanja će biti dan za glasanje i time ćemo završiti ovu sednicu. Zahvaljujem se. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 95 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno, u ovom trenutku, 134 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 280. Poslovnika? (Da) Narodni poslanik Samir Tandir ima reč.