Poštovani predsedavajući, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, ja želim da postavim dva pitanja, odnosno na dve adrese. Jedno je pitanje koje upućujem na molbu malih akcionara A.D. „Luka Novi Sad“, gde tražim odgovor od ministra privrede i premijerke u vezi zahteva malih akcionara da se pokrene preispitivanje postupka vraćanja vlasničkog prava nepravilno oduzetih akcija manjinskim akcionarima u preduzeću A.D. „Luka Novi Sad“. Ja sam, podsetiću vas, već u dva navrata postavljala pitanje u vezi privatizacije „Luke Novi Sad“, a u ime malih akcionara koji su se obraćali nama sa zahtevom da im se pomogne u njihovom postupku, jer, kao što znamo, preduzeće 2Luka Novi Sad“ bilo je profitabilno i, pored toga, ono je privatizovano u maju 2019. godine, pri čemu je većinski vlasnik postala kompanija „Port of Dubai“ iz UAE sa 99,4% udela kapitala ovog preduzeća, a preostalih 0,6% namenjeno je manjinskim akcionarima. Manjinski akcionari su u više navrata tražili od nadležnih da im se odobri pravo upisa u evidenciju za sticanje besplatnih akcija, kao i sticanje nadoknada predviđenih Zakonom o privrednim društvima kako bi zaštitili interese i stečena prava manjinskih akcionara. Postavljam pitanje - po kojim kriterijumima je sprovedena privatizacija preduzeća A.D. „Luka Novi Sad“? Drugo pitanje - da li će i kada će mali akcionari biti upisani u evidenciju radi sticanja prava na akcije bez naknade, kako bi konačno stekli pravo na sopstvene akcije? Ovih dana smo svedoci takođe da sada već bivši direktor „Luke Novi Sad“ i funkcioner SNS Aleksandar Milovančev sebi i pojedinim zaposlenima je podelio bonuse od 97 miliona dinara, što je oko 803 hiljade evra za period od tri meseca. Ovaj potez je povukao kada je bilo izvesno da će luka biti prodata kompaniji iz Dubaija. Zbog toga je smenjen sa mesta direktora, ali da li će za ovaj potez odgovarati samo stranački, svojoj stranci, SNS, ili i pred zakonom, pogotovo ako se zna da je već za neke malverzacije vezane za tendere u Institutu u Sremskoj Kamenici već bio kažnjavan? U isto vreme mali akcionari bezuspešno, nažalost, godinama biju bitku da dobiju bar mrvice iz ove privatizacije. Ovaj zahtev, inače, oni su uputili i premijerki i predsedniku Aleksandru Vučiću. Drugo pitanje postavljam Ministarstvu poljoprivrede i Ministarstvu saobraćaja. Naime, kada će početi sadnja drveća pored autoputa i puteva prvog i drugog reda? Još 2015. godine tadašnji premijer, a sada predsednik Aleksandar Vučić je obećao, kada su bili oni veliki smetovi, ja ću vas podsetiti kakva je to nesreća bila, da će se podići vetrozaštitni pojasevi, a svedoci smo, pre svega mi u Vojvodini, da do danas nije zasađeno skoro ništa uz puteve. Naprotiv, na mnogim deonicama puteva je posečeno i ono što je postojalo. Pričamo svi o klimatskim promenama. U postupku je priprema zakona o klimatskim promenama, zaričemo se da ćemo poštovati taj zakon, a nažalost, evo, u praksi smo svedoci da se na tom planu ne radi ništa i pre svega na ublažavanju klimatskih promena. Sadnja stabala pored puteva i pošumljavanje je jedna od mera koja to može da ublaži, a na tome se nažalost do sada ništa nije radilo. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Hvala, gospodine Milićeviću. Hteo bih da, u skladu sa članom 287. Poslovnika o radu Narodne skupštine, uputim poslaničko pitanje gospođi Ani Brnabić. Svedoci smo da u proteklom periodu u Srbiji traje kampanja određenih nevladinih organizacija, određenih političkih stranaka i medija kako bi se što više promovisala ideja, to jest afirmisao nekakav genocid u Srebrenici. Dakle, nevladin sektor, koji je obilno finansiran iz budžeta Republike Srbije, ima samo jedan zadatak u Srbiji, a to je da okrivi Republiku Srbiju i srpski narod za takozvani, to jest izmišljeni genocid u Srebrenici. Prvo što bi trebala Vlada Republike Srbije da uradi jeste da zauzme mnogo čvršći stav i da pokuša da se obračuna sa tim pokušajima. Dakle, srpski narod nije genocidan, u Srebrenici se nije desio genocid, niko u Srbiji ne negira zločine, ali u situaciji kada Republika Srbija finansira sve te organizacije da bi one posle širili priču o nekakvom genocidu. Ako Vlada Republike Srbije, to jest potpun je konsenzus u društvu, uglavnom, i u vlasti i u opoziciji, da genocida u Srebrenici nije bilo, da se mi borimo protiv toga da se Srbima pripiše da genocidnost, a sada se još pojavila ideja nedavno da je Srebrenica najveći zločin posle Drugog svetskog rata na svetu. Dakle, do te mere te izmišljotine idu. Šta će uraditi Vlada Srbije po tom pitanju? Kao što znate, SRS je predložila izmene krivičnog zakonika, gde bi ko god poziva na to da se u Srebrenici desio genocid, da je Republika Srbija izvršila genocid i da su Srbi genocidan narod, bio krivično kažnjavan kaznama zatvora, da Republika Srbija, da država pokaže odlučnost u borbi proti nametanja žiga genocidnosti našem narodu. Svi ti mediji koji u tome učestvuju su isto tako finansirani iz inostranstva, a posredno su finansirani kroz te nevladine organizacije koje se u njihovom medijskom prostoru oglašavaju. Neki od tih medija su finansirani od strane Vlade takozvanog Kosova i objavljuju njihove oglase u izdanjima koji izlaze u Srbiji. Koliko god mi mogli da zamerimo nešto nekim privatnim medijima, tu je bilo reči prošle nedelje u Narodnoj skupštini, svakako ko finansira, to jest putevi novca govore nam i kakva će biti uređivačka politika svakog medija, ali ono što je ovde sada problematično u Srbiji jeste RTS. Dakle, RTS ima Upravni odbor samozvanih eksperata koji su tamo izabrani samo zato što su lepi i pametni, ne zato što ih je bilo ko tamo delegirao, kao što bi to valjda trebalo Narodna skupština da radi i čini mi se 80 miliona evra iz budžeta, pored pretplate, svake godine ima RTS da bi RTS ne samo jednom, dakle, nije prvi put, redovno u svojim informativnim i drugim programima objavljuje kartu Srbije bez Kosova. Dakle, karta Srbije bez teritorije AP Kosovo i Metohija. To radi RTS. Dakle, to nije šiptarska televizija, ne hrvatska televizija, ne Federalna televizija u BiH, već RTS. Šta će se učini po tom pitanju? Kada ćemo konačno otvoriti pitanje RTS i to kako treba da izgleda nacionalna državna televizija i kako treba da bude uređena, a ne da dopuštamo da nacionalna televizija objavljuje i pokušava valjda da nam stavi do znanja kako je to normalno, mapu Srbije bez Kosova. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Reč ima narodna poslanica Vesna Ivković. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, postavljam poslaničko pitanje za ministra zaštite životne sredine, gospodina Gorana Trivana. Zaštita životne sredine je izuzetno značajna tema u svim razvijenim zemljama sveta, uključujući i zemlje EU, porodice kojoj stremi i naša zemlja. Pre par meseci smo čuli vest da je Srbija izabrana za kopredsedavajućeg Skupštine UN o zaštiti životne sredine UNEA-5, što je dokaz da se konkretni rezultati koje je naša zemlja postigla u ovoj oblasti prepoznaju i spolja i zato koristim ovu priliku da čestitam ministru Trivanu na tom uspehu. Nedavno je i predsednik Aleksandar Vučić izjavio da se u oblasti infrastrukture koja uključuje i oblast zaštite životne sredine očekuje investicije od nekoliko milijardi evra. A upravo juče predsednik Vučić uz prisustvo ministra Trivana, Antića i ministarke Mihajlović položio je kamen temeljac za novu aglomeraciju u Železari Smederevo, čime će se smanjiti količina otpada i zagađenja vazduha u Smederevu. Sve pohvale našim kineskim prijateljima, investitorima Hbis grupi, koji ne samo da misle na svoj profit već i na opstanak 5.000 radnika, 5.000 porodica, kao i na zdravlje građanki i građana Smedereva, i okoline, jer će na ovaj način smanjiti količinu otpada, kao i poboljšati kvalitet vazduha koji Smederevci udišu. Takođe ministar zaštite životne sredine stalno govori da je najveći izazov za našu zemlju u ovoj oblasti nedostatak kvalitetnih projekata, odnosno projektno-tehničke dokumentacije za značajne projekte u lokalnim samoupravama. Bez projekta se ne mogu koristiti sredstva EU, niti drugih zainteresovanih investitora za sektor zaštite životne sredine. U tom pravcu je i stalni poziv ministra Trivana lokalnim zajednicama da ozbiljno i odgovorno pristupaju izradi projektne dokumentacije. U ovom trenutku jedan od prioriteta jeste upravljanje otpadom i potreba Srbije da se formira preko 20 regionalnih centara za deponovanje i preradu otpada. Ministarstvo je u protekle dve godine za izradu projektno-tehničke dokumentacije lokalnim samoupravama za sisteme upravljanja otpadom i otpadnim vodama dodelo blizu pola milijarde dinara, od čega je protekle nedelje, takođe radi ostvarenja ovog strateškog cilja ministarstvo opredelilo skoro sto miliona dinara iz Zelenog fonda Republike Srbije i potpisalo ugovore o sufinansiranju regionalnih deponija u Novom Sadu, Novoj Varoši, Somboru i Pirotu. I ovde je u pitanju izrada projektno-tehničke dokumentacije koja je bila slaba tačka u lokalnim zajednicama. U tom kontekstu želim da postavim pitanje – koje mere i aktivnosti Ministarstvo za zaštitu životne sredine dalje planira i preduzima kako bi se obezbedili kvalitetni projekti u sektoru zaštite životne sredine, što je osnov za privlačenje neophodnih investicija, i da li će Srbija uspeti da u skorijem periodu otvori pregovaračko poglavlje 27 i time nastavi svoj evropski put u ovoj oblasti? Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolegine Ivković. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici moje pitanje se odnosi na, verovatno na Ministarstvo kulture i informisanja. Dakle, opšte poznato da je RTV Srbije javni servis, i mislim da na naš zahtev mora da nam dostavi informacije. Do sada sam na skupštinskim zasedanjima više puta to ponavljao, ali to nije bilo u obliku pitanja. Zato ovog puta postavljam pitanje, tražim da nam Javni servis odgovori po pitanju sportskih prava, Javni servis i REM. Opšte je poznato poslanicima da po Zakonu o elektronskim medijima najvažnije događaje, a tu spadaju sportski događaji, olimpijske igre, svetska prvenstva, evropska prvenstva u fudbalu, košarci, kvalifikacije za evropska i svetska prvenstva, da to spada u najvažnije događaje čiju listu sastavlja REM. Najvažnije događaje mogu da prenose televizijski kanali, elektronski mediji koji pokrivaju celo tržište Republike Srbije i imaju slobodan pristup, dakle, da nisu samo u kablu već da se može prenosima može pristupiti daljinskim upravljačem na repetitore. Dakle, moraju mediji prenose najvažnije događaje moraju da pokriju celo tržište Republike Srbije i da gledaoci mogu da biraju da li će to da rade na satelitskom kanalu, odnosno kablovskom kanalu ili putem slobodnog pristupa predajniku. To se poodavno ne dešava. Zato ja pitam, imajući u vidu činjenicu da sportska prava kupuju televizijski kanali koje to pravo nemaju, pa se postavlja sumnja – zašto sportska prava ne kupuje Nacionalni servis od organizatora sportskih događaja, FIFA, UEFA, raznih međunarodnih sportskih saveza itd? Zašto oni to ne kupuju kada imaju pravo da prenose najvažnije događaje? Zašto to onda, drugo pitanje koje sami sebi postavljamo, zašto to onda pravo kupuju, sportsko pravo kupuju oni koji nemaju pravo da to emituju, koji ne pokrivaju celo tržište Republike Srbije i gde nema izbora o slobodnom pristupu? Zašto to pravo kupuju oni koji nemaju pravo da emituju, a oni koji imaju pravo, to pravo ne koriste? Zato sam došao do zaključka i postavljam pitanje, da li RTS sportska prava kupuje direktno u zadnjih pet godina, kupuje direktno od sportskih organizacija tih sportskih primedbi, FIFA, UEFA ili kupuje od nekog drugog, odnosno da odgovore, od koga su u poslednjih pet godina ta prava na emitovanje sportskih priredbi najvažnijih događaja kupovali? Da li su kupovali direktno ili su kupovali od preprodavaca? Takođe, sa posebnom pažnjom da mi se odgovori, da li su sportska prava kupovali od Đilasa i Šolaka, odnosno od „Junajted grupe“, „Junajted medije“, SBB i drugih, „Dajrekt medije“ i drugih povezanih, „Adri njuz“ i drugih povezanih pravnih lica sa Đilasom i Šolakom? Da li je Nacionalni servis kojom slučajnošću kupovao ta sportska prava od onih koji nemaju prava da emituju to, a kupuju da bi preprodavali? Da li je to tačno, ukoliko su kupovali sportska prava od SBB, „Junajted grupe“ i „Junajted medije“ i drugih pravnih lica povezanih sa Đilasom i Šolakom, za koji novac su to učinili? Takođe da se proveri koliko je u toj preprodaji bila zarada SBB, „Junajted grupe“, „Junajted medija“, ponovo da podsetim, oni koji nisu imali prava da prenose najvažnije sportske događaje, a ta prava su kupili da bi ih preprodavali? Da li je to bio fingirani namešteni posao između „žutog Bujketa“, REM, i Đilasa, Šolaka i sa njima međusobno povezanih pravnih lica? Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Reč ima narodna poslanica Ivana Nikolić. Izvolite, koleginice Nikolić.
Hvala, predsedavajući. Postavljam pitanje Ministarstvu za zaštitu životne sredine i tražim objašnjenje u ime građana opštine Ub i u ime rukovodstva opštine Ub, a u vezi sa situacijom sa kojom se suočavamo u prethodnih godinu dana. Naime, u maju mesecu prošle godine opština Ub biva obaveštena od strane Ministarstva za zaštitu životne sredine da je nosilac projekta „Ekotane“ d.o.o. Beograd, podneo pomenutom ministarstvu zahtev za određivanje obima i sadržaja studije o proceni uticaja na životnu sredinu projekta postrojenja za skladištenje i proces solidifikacije i inertizacije zauljenih materija i obrade zauljenih voda na katastarskoj parceli broj 523 KO Ub, sa uputstvom da se može izvršiti uvid u priloženoj dokumentaciji od strane nosioca projekta i napomenom da se može i dati mišljenje kada se obavi uvid i to u roku od 15 dana. Od tog momenta javila se zabrinutost lokalnog rukovodstva, a i kod građana koji su čuli da će se nešto dešavati na parceli u blizini u kojoj oni žive. Interesantno je ovde pomenuti da zahtev kojim se nosilac projekta obratio Ministarstvu za zaštitu životne sredine predstavlja već drugu fazu u postupku procene uticaja na životnu sredinu. Ključno je to kako opština Ub, kao zainteresovana strana, nije obaveštena o prvoj fazi, a koja podrazumeva odlučivanje o potrebi procene uticaja, izražavajući pre svega brigu o svojim građanima, o životnoj sredini, izražavajući nezadovoljstvo zbog ovakvog načina rada, predsednik opštine Ub, gospodin Darko Glišić, iznosi mišljenje, odnosno obaveštava pisanim putem ministarstvo u kome se između ostalih činjenica i argumenata navodi sledeće, da od strane nosioca projekta predmetna lokacija, odnosno parcela nije razmatrana u skladu sa važećim generalnim planom Ub 2025, da nisu pribavljena mišljenja i neophodna dokumentacija od strane nadležnih institucija. Na primer, vodni uslovi, jer se predmetna lokacija nalazi u blizini reke Ub. Ono što je najviše zasmetalo, što je grubo kršenje zakona, kako je uopšte moguće ući u razmatranje realizacije projekta postrojenja za tretman opasnog otpada kada se na samo 50 metara od parcele nalaze kuće gde stanovništvo živi, porodični stambeni objekti? Radi se o gusto naseljenom mestu romskom populacijom. Ubrzo smo došli do saznanja da su se građani iz okoline već obratili Vladi Republike Srbije i ministarstvu, gde su ovo izneli kao veliki problem, što zaista i jeste. Sada sledi jako zanimljiv deo. Opština Ub podneskom od 4. jula 2018. godine biva obaveštena da je Ministarstvo za zaštitu životne sredine donelo rešenje kojim se određuje obim i sadržaj studija o proceni uticaja nosioca projekta i ponovo to prateće obaveštenje, možete izvršiti uvid u dokumentaciju na sajtu ministarstva i u prostorima ministarstva, ali, na sajtu ministarstva se nije nalazilo nikakvo rešenje. Reagujući na ta takve navode i utvrdivši da rešenja nema, opština Ub je odmah uputila dopis ministarstvu da hitno zahteva da se dostavi to izrađeno rešenje. To je bilo 18. jula. Da bi ministarstvo 30. jula obavestilo opštinu Ub kako je greškom poslato obaveštenje u lokalnu samoupravu i da zapravo nije doneto nikakvo rešenje. Ali, ubrzo, u avgustu mesecu, nakon 10-ak dana, u opštinu ponovo stiže obaveštenje - ipak je izrađeno rešenje za nosioca projekta, postavljeno na sajtu ministarstva i zaista se našlo na sajtu ministarstva. Naravno, opština je uvažavajući interese svojih građana i želeći zdravu životnu sredinu, imajući u vidu važeće propise, odmah uložila žalbu. Dakle, suština je u tome da ni građani, ni rukovodstvo opštine Ub, nisu bili obavešteni o svemu ovome, da je ministarstvo izdalo rešenje da se sprovodi odgovarajuća procedura, bez javnog uvida zainteresovane strane i da se na terenu već izvode određene aktivnosti u realizaciji ovog projekta, na šta građani burno reaguju, izražavajući nezadovoljstvo na društvenim mrežama, izražavajući nezadovoljstvo dolazeći u zgradu opštinske uprave i govoreći da lokalno rukovodstvo podržava ovakav princip rada, što uopšte nije tačno. Moj zahtev je da Ministarstvo za zaštitu životne sredine da objašnjenje kako je moguće da se ovakav jedan projekat, tretman opasnog otpada, uopšte uzme u razmatranje u okolnostima koje sam navela, pre svega, porodični stambeni objekti, i da istaknem da rukovodstvo opštine Ub ovakve principe rada apsolutno ne podržava, da je politika vlasti koja sprovodi program SNS zaista bolji standard života naših građana, bolji kvalitet života naših građana. Građani na Ubu su svedoci da to jeste tako. Mi imamo sve veći broj izgrađenih kilometara puteva, mi uskoro imamo izlaz na auto-put, uskoro imamo završetak izgradnje novog vrtića, imamo izgrađene nove škole, sve je veći broj zaposlenih, što se vidi i po prihodima od poreza na plate u budžetu lokalnom. Evo, trenutno se vrši proširenje doma zdravlja. Dakle, sveobuhvatni rad na poboljšanju kvaliteta života naših građana. Ovakvim postupcima mi želimo da zaštitimo naše građane i ovom prilikom pozivam ministarstvo da još jednom razmotri predmet nosioca projekta "Ekotane" d.o.o Beograd, da sagleda činjenično stanje i da sprovede mere u skladu sa zakonom. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Nikolić. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Nastavljamo pretres u pojedinostima prve tačke dnevnog reda - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Nela Kuburović, ministar pravde, Radomir Ilić, državni sekretar u Ministarstvu pravde, Jovan Ćosić i Jelena Deretić, vršioci dužnosti pomoćnika ministra pravde, Vladimir Minić, samostalni savetnik u Ministarstvu pravde i Branislav Stojanović iz Ministarstva pravde. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, kolega Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj amandman je gotovo istovetan kao i predlog Vlade po pitanju izvršenja. Mi ovde u većini raspravljamo o izvršenjima koja će biti izvršena u gradovima. Otprilike, to nam je u glavi kad raspravljamo o ovom predlogu. Uglavnom se govori o stanovima, uglavnom se govori o stanovnicima odnosno o dužnicima koji žive u gradu. Pošto ja živim na selu, želim nešto da kažem i o dužnicima koji tamo žive i koji su često dužnici ne zato što žele da duguju, jer spadaju u deo stanovništva koji najredovnije izmiruje svoje obaveze, ali sticajem okolnosti to ne mogu, ili su prevareni prilikom kupoprodaje poljoprivrednih proizvoda ili im kasne razni podsticaji, subvencije, premije koje država odnosno Ministarstvo poljoprivrede upućuje prema poljoprivrednicima. Dakle, kod njih se izvršenja uglavnom vrši na njive. Veliko je pitanje i velika je razlika između izvršenja na stan i izvršenja na njivu i u većini slučajeva ukoliko poljoprivredniku, a postoje sela gde, kad izvršitelji krenu, razne inspekcije krenu na selo, pola sela se zaključa. Kada je u pitanju izvršenje poljoprivrednog zemljišta, tu je onda nevolja višestruka. Ukoliko se izvršenje izvrši, ukoliko je to neko zemljište prve klase, ukoliko je to u naseljenim područjima, onda je takvo izvršenje manje bolno po poljoprivredu zato što to kupi drugi poljoprivrednik koji takav problem nema i ta zemlja se obrađuje. Ali, ukoliko se izvršenje vrši u marginalnim područjima, ukoliko dođe do izvršenja na njivu, na poljoprivredno zemljište, onda, sa jedne strane, poljoprivrednik nad kojim se izvršenje vrši, koji ne mora biti dužnik zato što nije želeo da izmiri obaveze već zato što je, sticajem okolnosti i dugova prema njemu, ostao dužan, dakle, reši se da se izvršenje izvrši, on izgubi njivu i tako izgubi sredstvo za rad. Možete mu ostaviti traktor, mehanizaciju, možete mu ostaviti bilo šta, ali, ukoliko ostane bez njive, njiva je njemu sredstvo za rad. U takvim situacijama posebno treba biti pažljiv. Zato ja apelujem da se dugovi poljoprivrednika prema PIO osiguranju i prema zdravstvenom osiguranju reše. Jeste da su nastali za vreme bivše vlasti, ali je na nama da rešavamo sve probleme koje su oni nama ostavili, stoga taj problem treba rešiti, da ne bi neko buduće izvršenje, ne daj bože da zapadnu u ruke toj vlasti ponovo, još mogu da izvrše namirivanje dugovanja, mogu da uzmu njive i posede onima koji su svojim zakonima, svojim krivicama, doveli u takav položaj da duguju, između 230 i 250 milijardi sa kamatama, prema PIO fondu, odnosno RFZO-u. Od toga, od tih 230 do 250 milijardi, više od polovine su kamate. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Kolega Miletiću, vi se jeste prijavili, nalazite se u sistemu, ali vaš poslanički klub nema preostalog vremena, samo ovlašćeni predstavnik. Reč ima po amandmanu narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče, kao što je i rekao uvaženi kolega narodni poslanik Marijan Rističević, on je o izvršenju govorio na selu, govorio je i u gradovima, međutim, vrlo je bitno i ko su izvršitelji, kakve su to ličnosti, da li su moralne, koje karakteristike moraju posedovati. S tim u vezi, zamislite da vam je izvršitelj, na primer, vođa jedne političke stranke, Sergej Trifunović, zvani "pišoje". Zamislite, on, evo vam ga, javlja se juče sa letovanja iz Dubrovnika, jel znate šta je izjavio tamo? Dakle, nalazi se van naše zemlje, taj bestidnik, i van naše zemlje, iz Dubrovnika olajava, psuje, laže, na ime predsednika Republike Aleksandra Vučića, na ime srpskog naroda i građana Republike Srbije, pojedine ministre u Vladi Republike Srbije i boraca oslobodilačkih ratova i pojedinih narodnih poslanika. Tako je za vlast u vlastitoj zemlji optužio izvan svoje zemlje, iz Dubrovnika, citiram - Imamo na vlasti jednu grupu kriminalaca sa osnovnom školom, a poneki i sa srednjom, a rade stvari koje su opasne pizdarije. Završen citat. Da li možete verovati, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i građani Republike Srbije, da ove reči izgovara Sergej Trifunović, u narodu znani kao Sergej „pišoje“? Za njega nisu kriminalci oni njegovi pajtosi koji su pljačkaškom privatizacijom doveli zemlju na ivicu ponora, kao što su Vuk Jeremić, član međunarodne bande lopova i prevaranata, Dragana Đilas, u narodu zvani Điki mafija, i drugi okupljeni u tzv. Savez za Srbiju. Taj Sergej Trifunović, zvani „pišoje“ u narodu, na letovanju iz Dubrovnika hvali Šiptare na KiM i grdi Srbe sa KiM time što bez stida i bez srama izjavljuje, citiram, Vučićev klan srpske mafije sa severa KiM su ubili Olivera Ivanovića, Srbi sa severa nemaju problema sa Albancima. Završen citat. Da li, poštovane kolege profesori sa prištinskog univerziteta sa privremenim sedištem u Kosovskoj Mitrovici, gospodo studenti, poštovani građani KiM, možete verovati da ovaj Sergej, zvani „pišoje“, iznosi ovakve gnusne laži? Nije Oliver Ivanović tamnovao u srpskim, nego u šiptarskim zatvorima. Taj bestidnik iz inostranstva je rekao ovo i poručio optužbe na račun ministra unutrašnjih poslova dr Nebojše Stefanovića, ministra Zlatibora Lončara, birače i članove SNS nazvao je stokom i građane Republike Srbije nazvao je stokom, citiram, da se u Srebrenici desio genocid, a u Jasenovcu pokolj nekih ljudi, a Oluja da je etničko čišćenje. Završen citat. Verovali ili ne, taj bestidnik je optužio čak i svog saborca Dragana Đilasa, citiram, da je mafija i kupio je medije. Završen citat. Jedino koga je pohvalio u Srbiji je Boško Obradović, citiram, zato što je upao u RTS. Završen citat. Za sebe je rekao jedinu istinu, citiram, ja sam budala i još ću sakupiti nekoliko budala da bi ove razjebali. Misli na građane, birače SNS i građane Republike Srbije. To vam je Sergej Trifunović, koji je 31. januara 2001. godine izjavio, citiram, poštovani građani, ovo je rekao, Kosovo je albansko, a ne srpsko, završen citat, i time se svrstao u izdajničke bitange naše zemlje. Taj Sergej „pišoje“ pomerio je granicu beščašća, lažući da je Aleksandar Vučić u vreme bombardovanja naše zemlje i RTS-a od strane NATO zlikovaca unapred znao za napad na RTS i da je na vreme, kako kaže, iz zgrade RTS izvukao svoju majku Angelinu, a predsednikova majka te večeri bila je u zgradi RTS. Trifunovića su demantovali najzagriženiji Vučićevi protivnici. Slaviša Lekić, donedavni predsednik NUNS-a kaže, citiram, ljudi koji su bili te večeri u RTS-u tvrde da je bila tu, istina je istina. Završen citat. Drugi najzagriženiji Vučićev protivnik, novinar Željko Pantelić, dopisnik iz Rima kaže – u pravu si, Slaviša, sedeo sam preko puta nje te večeri. Završen citat. To vam je, poštovani građani, Sergej Trifunović, zvani „pišoje“. Zato je u pravu Biljana Srbljanović, koja je najlepše o njemu rekla, citiram: „Neoprani, lažljivi Sergej, e, to vam je taj vođa protesta. Uvek bio podmukli lažov, uvek mi se uvlačio, bio zlatna medalja u uvlačenju u dupe, uvek lagao, uvek smrdeo, uvek grebao za piće, novac i obrok, nikada se nije prao. Uvek je varao kolege“. Završen citat. Biljana Srbljanović, 20.1.2019. godine, u 17 časova i 25 minuta. Na kraju, zaista su njegove kolege u pravu kada ga zovu, citiram, jedan gram za odmah, a dva grama za poneti. Ništa bolji nisu od njega ni ostali članovi Saveza za Srbiju. U stvari, to vam je DS u raznim agregatskim stanjima. To je najbolje za njih rekao njihov dojučerašnji kolega, bivši ambasador Svetislav Basara, citiram, DS je samoupravna, interesna zajednica lopuža i prevaranata. Završen citat, 22.5.2019. godine. Poštovani građani Republike Srbije, vidite ko vam apeluje da vam vodi u budućnosti zemlju.
Zahvaljujem, kolega Atlagiću. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Hvala, gospodine Milićeviću. Treći dan danas Narodna skupština raspravlja o pitanju javnih izvršitelja, tj. Zakonu o izvršenju i obezbeđenju. Ovde smo mogli da čujemo proteklih dana kako je ovo sada maltene revolucionarno, jer ove promene koje se uvode zaista, ne samo da su suštinske, nego će pomoći i zaštiti građane Srbije, itd. Pre svega, treba naglasiti da ova promena koja se uvodi, tj. da 5.000 evra duga za komunalne i srodne delatnosti, neće prekinuti ovu praksu iseljavanja građana iz svojih stanova, iz svojih stambenih jedinica zbog malih dugova. To će se i dalje dešavati, budući da glavni poverioci nisu javna preduzeća koja se bave tim uslugama, već su glavni poverioci banke. Dakle, banke će i dalje zbog dugova i koji su manji od 5.000 evra zajedno sa izvršiteljima pleniti i otimati stanove. To ova promena neće promeniti, tj. ovaj član u zakonu neće promeniti. Pogrešno se to tumači i u javnosti i u nastupima nekih poslanika iz vladajuće većine kao da je to sad značajna promena, a nije. Dakle, 99% potraživanja zbog kojih su bili zaplenjeni stanovi nije bilo zbog komunalnih i srodnih delatnosti, već isključivo zbog dugova bankama. Kako bi mogao ovaj problem da se reši? Jednostavno i banka da preuzme deo rizika kada se daje kredit. Niko ne može da pretpostavi da li će neko biti zaposlen za šest godina, kolika će mu biti plata, da li će preduzeće propasti, šta će se desiti. To je život. To je nepredvidivo, ali ne može posle toga, ako mu se već nešto desi sa njegovim poslom, zbog objektivnih okolnosti, da na kraju ispašta i bude još više opljačkan od strane javnog izvršitelja.
Zahvaljujem. Kolega Markoviću, vi želite po amandmanu? Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Kada je reč o izvršenju sudskih presuda, želeo bih da postavim nekoliko pitanja vezano za izvršenje presude za korupciju u Paraćinu. Sada moram da napravim jednu svojevrsnu hronologiju. Pre jedno mesec dana otprilike uhapšena je saradnica predsednika opštine Paraćin, onog Paunovića. On je istaknuti demokrata, znate ga sigurno, poznat po brojnim aferama u tom gradu. Dakle, uhapsili su Biljanu Milenović Stojanović, odgovorno lice Centra za socijalni rad u Paraćinu, zbog postojanja osnovane sumnje da je izvršila krivično delo zloupotrebe službenog položaja. Bila je ta afera i medijski propraćena. Dakle, ona se konkretno sumnjičila da je u periodu od 2015. do 2019.godine zaključila ugovore o radnom angažovanju na privremenim i povremenim poslovima i o volontiranju sa četiri osobe iz Paraćina, a zapravo ih je uputila da obavljaju administrativno-tehničke poslove u Odeljenju za lokalnu poresku administraciju opštine uprave u Paraćinu i još mnogo nekih prekršaja s tim u vezi. Međutim, šta se dešava, prekjuče je na sednici opštinsko veća Skupštine opštine Paraćin donesen jedan zanimljiv zaključak. Slušajte pažljivo, ovo je prava poslastica. Opštinsko veće opštine Paraćin na sednici održanoj 23. jula 2019. godine donelo je zaključak kojim se ocenjuje… Moram da napravim digresiju. Uhapšena je priznala zloupotrebu i na taj način priznala krivicu i osuđena je pravosnažno, možda ima pravo na žalbu, ali u svakom slučaju ona je priznala krivicu za zloupotrebu službenog položaja. Dakle, opštinsko veće Opštine Paraćin na sednici održanoj 23. jula 2019. godine donelo je zaključak, pazite, Opštinsko veće donosi zaključak, kojim se ocenjuje da postoji osnovana sumnja o postojanju političkih elemenata i uticaja koji su doveli do potpisivanja sporazuma Biljane Milenović Stojanović o priznanju krivice, a koji se sastoji u jasnoj medijskoj zloupotrebi slučaja od strane politički kontrolisanih portala, korišćenju pretnji pritvorom kao sredstvo mučenja da bi se obezbedilo brzo priznanje i na osnovu poređenja sa drugim slučajevima poznatim u javnosti, koji su drugačije ocenjeni od strane nadležnih organa, u pogledu težine kazne. Takođe, konstatovano da u pogledu materijalne štete stoji činjenica da je radnik Centra bio angažovan na poslovima u skladu sa odlukom o socijalnoj zaštiti Opštine Paraćin, ali ne formalno-pravno potpuno ispravno u prostorijama Centra ili druge opštinske službe uz sporazum, a njegova zarada jeste bila finansirana iz budžeta Opštine Paraćin. Dakle, oni ovde priznaju da se konkretan prekršaj dogodio. Pa kaže - Opštinsko veće Opštine Paraćin uputilo je apel odborničkim grupama da se pronađe mera solidarnosti sa ovom uhapšenom koja je priznala krivicu, Biljanom Milenović Stojanović, imajući u vidu i okolnosti da je ostavku podnela još 2016. godine, da nije želela da obavlja dužnost direktora, ne znam kakve to veze ima sa svim ovim, da nije njena krivica što do sada nije smenjena sa ove dužnosti, nego upravo institucija opštine i nadležnog ministarstva, da je činjenica da je materijalni teret koji joj je stavljen presudom posledica angažovanja radnika koji jeste bio angažovan na opštinskim poslovima, pa, sad kada se sve to ima u vidu, da odborničke grupe pronađu način da se kroz iskazivanje solidarnosti pruži podrška Biljani, toj uhapšenoj koja je priznala krivicu, da se pruži podrška Biljani Milenović Stojanović da ovaj teret koji se odnosi na materijalne obaveze ne podnese lično. Onda, skupštinsko radno telo - Odbor za izbor i imenovanja Skupštine opštine Praćin, predlaže da se u dnevni red 62. sednice Skupštine opštine Paraćin, zakazane za 24. jul po hitnom postupku uvrsti tačka dnevnog reda i to – Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o naknadama i drugim primanjima odbornika Skupštine opštine Paraćin i platama izabranih i imenovanih zaposlenih lica. U obrazloženju kaže – Odbor za izbor i imenovanje razmatrajući apel Opštinskog veća upućen odborničkim grupama izradio je Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o naknadama i drugim primanjima odbornika Skupštine opštine Paraćin, kako bi odborničke grupe bile u mogućnosti da iskažu solidarnost prema Biljani Milenović Stojanović, te predlaže Skupštini opštine da u dnevni red 62. sednice po hitnom postupku uvrsti tu tačku u dnevni red. Onda imamo predlog odluke kaže – u Odluci o naknadama i drugim primanjima odbornika Skupštine opštine Paraćin i platama imenovanih i uposlenih lica odbornik u Skupštini opštine Paraćin ima pravo na odbornički dodatak u stalnom mesečnom paušalu u iznosu od 24.000 dinara, a šef odborničke grupe 25.000 dinara. Dakle, da rezimiramo. Sud osudi direktorku Centra za socijalni rad i to na osnovu njenog priznanja za zloupotrebu. Paunović na sednici Opštinskog veća, donese odluku kako je ta presuda, tobože, politička, onda poveća naknade odbornicima sa 14.000 na 24.000 dinara, a šefovima odborničkih grupa na nešto više, a onda, iz zaključka se ovo jasno vidi, će da natera sve te odbornike da se odreknu svojih primanja, svojih naknada u korist osobe koja je osuđena, i to tako što je priznala krivicu. Ovo je vrhunski skandal. Ovo je vrhunski skandal, i ja sad postavljam pitanje svima vama, i u sali, i ministru i svima u javnosti – da li je iko ikada čuo za sličnu praksu, ne u Srbiji, u svetu? Ja moram da kažem da nisam. Nikada ni za sličnu praksu čuo. Znam da je taj Paunović poznat po raznim aferama, po toliko afera da stvarno ne znam da kako u ovom trenutku čovek nije smenjen, kako Ministarstvo za državnu upravu u lokalnu samoupravu nije podnelo neke konkretne korake u tom smislu. Odmah da kažem, lično, nisam protiv toga da odbornik ima naknadu, čak mislim da odbornik treba da ima naknadu za, ipak je u pitanju izabrano lice, dakle, lice koje biraju građani na izborima, mislim da postoji odgovornost u vršenju tog posla, i mislim da treba da ima naknadu, ali ovo što se sada radi u Paraćinu, ovo je skandal zaista velikih razmera. Prvo pitanje - da li postoji uopšte budžetska osnova da on izvrši povećanje naknade tim odbornicima? Ponavljam, nisam protiv toga da odbornik ima naknadu, ali postoji li opravdanje za ovako nešto, postoji li budžetska osnova, postoji li novac uopšte u budžetu da on može da isplati toliki novac? Drugo, da se nateraju ti odbornici da se odreknu tog dela iznosa, ne bi li pokrili tu kaznu za osuđenu, koja je pri tom priznala da je vršila zloupotrebu službenog položaja. Dakle, ovo je jedan skandal i mislim da bi svi trebali da se pozabavimo ovim pitanjem. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Markoviću. Po amandmanu reč ima narodni poslanik prof. dr Mihailo Jokić. Izvolite.
MIHAILO JOKIĆ [[Isključen mikrofon.]] : Gospodo, ja se i u ovom amandmanu i u celom zakonu zalažem da se izvršenje ne vezuje za apsolutni … i ne vezuje za stalnu, nego da se vezuje za razmeru koju određuje dug, tržišna vrednost onoga … Tada će biti manje zloupotreba. Biće pravednije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Ljubiša Stojmirović. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, sigurno da je razlog zbog koga je ovaj zakon pre nekoliko godina i ušao u Srbiju bio pozitivan i htelo se da se postigne efikasnost u naplati određenih dugovanja. Međutim, kroz praksu se vidi da se taj zakon izvitoperio. Šta se dešava? Ljudi koji su izvršitelji mimo profesionalne etike i morala učinili su da se u narodu ovaj zakon smatra jako negativnim. Koliko je bitno onim građanima koji su došli pod udar izvršitelja, da li je to jedna ili druga stranka. Njih baš briga ko je iz koje stranke, oni gledaju svoju muku i žele da reše taj svoj problem. Kao i drugim koleginicama i kolegama i kod mene su dolazili ljudi koji imaju tu muku da traže pomoć, da se žale i da vide na koji način mogu da reše taj problem. Međutim, izvršioci su postali nemilosrdni, njihovo ponašanje više nije ni lopovsko, ni pljačkaško, nego je čak zločinačko. Koliko je ljudi stradalo zbog toga što im je zbog nekog duga koji nije odgovarajući u odnosu na nekretninu koja im je oduzeta? Koliko je ljudi zavijeno u crno? To je bio naš problem koji je trebala da reši ova izmena i dopuna zakona, ali bojim se da ćemo morati ponovo da radimo nešto po ovom pitanju jer nismo na odgovarajući način odgovorili da bi rešili te probleme. Velike primedbe su na rad i notara, ali u manjoj meri i zato nadam se da ćemo imati više snage i više mudrosti da pokušamo da sagledamo ovaj problem onako kako zbilja jeste i da ga rešimo na odgovarajući način. Hvala.
Zahvaljujem prof. Stojmiroviću. Na član 27. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Ovo je jedan u nizu naših amandmana kojima skrećemo pažnju pre svega javnosti. Očigledno je da ministar neće prihvatiti ovaj način izvršenja koji predlaže SRS i mi želimo da skrenemo pažnju javnosti da je upravo ono što mi tražimo ovom peticijom za koju nam građani daju još uvek potpise da želimo i insistiraćemo kroz nov zakon da se izvršenje vrati u nadležnosti sudova. Mi mislimo da je sud jedna, odnosno ne mislimo nego je činjenica da je sud grana vlasti i mislimo da svakako poverenja treba dati uvek vlasti, kakva god je, pre nego nekoj neformalnoj grupi kakva je napravljena sada od ove grupe javnih izvršitelja. Juče je očigledno naša rasprava bila baš zapažena. Puno ljudi nam se javljalo i u centralu stranke i ovde u poslaničkoj grupi, dobijali smo mejlove, dobijali smo lične pozive i drago nam je, nadam se i vama što se to gleda, da ljudi zaista vide šta o izvršenju misli SRS, a šta misli vlast. Razlikujemo se i dobro je da se razlikujemo. Imali smo recimo jedan mejl od radnika „Geosonde“, oni kažu da osam meseci nisu primili platu, a „Geosonda“ je deo nekog stranog društva, kako oni pišu, društva iz Podgorice. Oni pitaju, nema to mnogo veze konkretno ni sa ovim amandmanom, ni sa ovom raspravom, ali prosto hoćemo da kažemo građanima - da, mi hoćemo da vam pomognemo, ali ne znamo kako, oni kažu - mogu li ti javni izvršitelji da nateraju tog njihovog vlasnika iz Podgorice da im obezbedi da im se isplati plata koju osam meseci nisu primili? Javljali su nam se, gospođo Kuburović, ovo mislim da bi trebalo da znate, ljudi koji su, odnosno porodice koje su zakupci u Diposovim stanovima, već 20 i kusur godina. I oni kažu da su se obraćali i vama. Oni su zakupci, uglavnom veliki broj tih ljudi, tih porodica, su bivši funkcioneri Republike Srpske, koji su u međuvremenu odavno prešli da žive u Beograd. Oni žele da otkupe te stanove, to im se ne dozvoljava, a svaki čas im stižu rešenja od izvršitelja, pretnje da će doći da ih isele iz tih stanova itd. Pa, zaista bi bilo dobro da vidite sa vašom koleginicom Zoranom Mihajlović, sutra ćemo i nju ovo isto pitati, mislimo, prosto da treba rešiti problem tih ljudi, postoji način, postoji zakonski osnov, samo je pitanje da li postoji i volja. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Radeta. Na član 28. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Aleksandra Šešelj. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite kolega Šešelj.
Hvala gospodine Milićeviću. Pa, malo pre sam već rekao, kako smo ovde sasvim, nezasluženo pričali o nekom socijalnom karakteru ovih izmena zakona. Dakle, to jednostavno nije slučaj. Budući da smo svesni statističkih podataka koliko se stanova, tj. stambenih jedinica, oduzme za dugove koji su manji od 5.000 evra, ili neznatno veći od 5.000 evra, a nemaju veze sa komunalnim i srodnim delatnostima. To je najčešći slučaj u Srbiji, a tu se na tom polju nije promenilo ništa. Ono što takođe upada u oči u ovom zakonu, jeste što se u zakonskom rešenju, dakle zakon koji predlaže Ministarstvo pravde, treba da ga donese Narodna skupština, u članu se govori o tome da će se kao sada voditi malo više računa o zaduženim, tj. dužnicima, pa se neće dirati u četvrtinu penzije itd. da se tu govori, kao da je to normalno i kao da je to po zakonu, da postoji zarada u Srbiji koja je manja od minimalne zarade, tj. zakonom propisane najmanje zarade po radnom satu. Evo to je socijalni karakter ovog zakona. Imajte u vidu da će doći do zabune u javnosti zbog tog rešenja, proizvoljnog od 5.000 evra. To je nekom palo na pamet, 5.000 evra zvuči kao neka srednja cifra. Tako se do nje došlo, a važi samo za komunalne i srodne delatnosti, a ne za veliku većinu dugova, koji su pre svega ka bankama, a izvršitelji su u tim dužničko-poverilačkim odnosima i dalje nemilosrdni.
Zahvaljujem kolega Šešelj. Reč ima predstavnik predlagača, ministar pravde Nela Kuburović. Izvolite.
Zahvaljujem. Mi već treći dan pokušavamo da banalizujemo ceo postupak izvršenja, kao da to nije kruna ostvarenja građanskih prava kada vodite jedan dugotrajan parnični postupak gde ne dođe do dobrovoljnog namirenja potraživanja koje vam je utvrđeno sudskom presudom i onda prosto pokušavate da izvrgavate i sam izvršni postupak. Verujem da ćemo mi biti uskoro kolege, nisam sigurna da li ste polagali građansko pravo, odnosno građansko procesno pravo pa da vidite da je kraj vođenja građanskog postupka upravo izvršni postupak i koliko je on bitna i koja su osnovna načela vođenja izvršnog postupka. Sve vreme govorite da se sprovode izvršenja na nepokretnostima za dugovanje manje od 5.000 evra, volela bih da mi dostavite podatak, pa da od tih 3700 stambenih jedinica koje proizvoljno navodite, iako sam vam već rekla da to nije brojka prodatih stanova i da to nisu jedini stanovi dužnika koji su bili, ali očigledno da ne želite da prihvatite to kao činjenicu. Takođe, govorite o tome da pokušavamo da ozakonimo da postoje zarade manje od minimalne. Minimalna zarada je zarada koja se dobija za puno radno vreme. Neko može da radi skraćeno radno vreme, pa da za to dobija manji iznos. Znači, svaka vrsta zarade koju neko ostvari, bez obzira da li je po osnovu ugovora o radu, ugovora o privremenim i povremenim poslovima, može da bude manja od minimalne zarade, pa smo samim tim na ovaj način pokušali da zaštitimo i ta lica i da opterećenje takve vrste zarade bude manja od ¼. Tako da nemojte građane da dovodite u zabludu i barem ste mogli da priznate da je ovaj zakon prvi zakon koji je vodio računa o izvršnim dužnicima, o njihovim primanjima i da nikada nije bio ovako nizak prag ograničenja, kada je reč o prinudnim izvršenjima na zaradama i penzijama građana.
Zahvaljujem. Kolega Šešelj, želite repliku? Izvolite.
Gospođo Kuburović, ja ću mnogo da naučim od vas i koristim svaku priliku da pažljivo slušam ono o čemu vi govorite, ali evo, vi ste sada rekli kako naplata duga, tj. kad poverilac ostvari svoje pravo, to je kraj dužničko-poverilačkog odnosa i ostvarivanja svog građanskog prava. Ali, da li se mi pravimo kao da se to ne dešava ili je nama lakše da to tako zanemarimo, tj. vi i Ministarstvo pravde i Narodna skupština, mislio sam na vladajuću većinu, da postoji treće lice tu koje ostvaruje nenormalan profit iz tog odnosa, koji nema nikakve veze sa tim dužnikom, niti sa tim poveriocem. Njegov je jasan tu imovinski interes da se što više taj dužnik ošteti, a poverilac se tu iskorišćava samo kao poverilac gde se namiruje samo njenog dug, a pored toga, neko zaradi nenormalnu cifru, često i deset puta veću nego što je osnovni dug. Možete vi meni ovde lekcije da dajete iz svih predmeta, nema nikakvih problema, ali ako vi ne vidite ovo, a pričamo o suštinskim izmenama, gde se apsolutno ništa nije promenilo, ne znam čemu ova tri dana onda? Sa druge strane, 3736 uglavnom, većinom stanova samo za 2017. godinu. Ukoliko vi zaista nemate te podatke za svaku godinu, a tražite ih od mene, nema nikakvih problema, mi ćemo vam ih dostaviti, zajedno sa adresama i sa porodicama, tu nema nikakvih problema, ali sam bar mislio da Ministarstvo pravde revnosno i odgovorno obavlja svoj posao, tako da je upućeno u to šta rade izvršitelji i gde su sve oteli te stanove. Samo u 2017. godini skoro 4.000. Za ovih osam godina, pitanje je kolika je cifra, a to da se ja služim neistinama ili govorim nešto što nema veze sa realnošću, hajde da pitamo ove ljude kojima su stanovi oteti. Da vidimo kako danas žive oni, a kako žive izvršitelji.
Zahvaljujem kolega Šešelj. Reč ima predstavnik predlagača, ministar pravde Nela Kuburović. Izvolite.
Kolega, možete nešto i da naučite od mene. Kada kažem nepokretnost, nepokretnosti su mnogo širi pojam od stambene jedinice, pa mogu da obuhvate i stambene zgrade, poslovne prostore, poljoprivredno zemljište. Tako da je tih 3770 nepokretnosti tačan broj, ali nije tačan broj stambenih jedinica, koji je mnogo manji od tog broja koji se ste vi naveli. Iz cele vaše diskusije ja mogu samo da shvatim da vi smatrate da izvršni postupak treba da se sprovodi besplatno, jer podsetiću vas, da je dužnik izvršio svoju obavezu dobrovoljno, do troškova postupka ne bi ni došlo. Upravo njegovim pasivnim ponašanjem i neplaćanjem duga, odnosno potraživanja na vreme, nije samo potraživanje, jer mogu da budu i druge vrste činidba u izvršnom postupku, sam je prouzrokovao sve troškove koji su nastali. Da li mislite da poverilac, koji pokušava godinama da ostari svoje pravo, treba da snosi i troškove izvršnog postupka?
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite, kolega Šešelj.
Poštovana gospođo Kuburović, ni u jednom momentu nisam rekao da izvršni postupak treba da bude besplatan. Niti da su to sve stambene jedinice. Ja sam rekao većinom stambene jedinice. Pogledajte, preslušajte i u ponedeljak i juče šta sam rekao, ja sam rekao većinom, ali 3.736 nekretnina. Što se tiče izvršnog postupka, naravno da ne treba on da bude besplatan. Treba da se naplati razumno i to, znači od 2011. godine država se odrekla tog profita koji je mogao da bude na osnovu izvršenja, dala nekom privatnom licu da se bavi izvršenjem i iz toga izvlači ekstra profit. Dakle, bogati se na izvršnom postupku, bez obzira kakvo je dugovanje. Tu građanska, procesna i ljudska prava dužnika ne znače apsolutno ništa, već je važno da se što više naplati. Na ime nenormalnih troškova, kao što su troškovi uspešnog izvršenja se izvršitelji naplaćuju. I sada ćete vi da kažete da je sada to dobro rešenje što se država odrekla očigledno svog prihoda, koji je prihod od izvršenja, što to više ne rade sudovi, jer sudovi niša ne znaju, sudovi nemaju pojma, izvršitelji znaju, pa oni znaju i kako da se obogate, njih 200 i nešto na tim izvršenjima, čast izuzecima. Pravilo je zloupotreba izvršnog postupka. Pravilo je da se neko bogati na nesreći dužnika, a to nije poverilac, nego je to treće lica javnog izvršitelja. O tome mi pričamo. Problem je mogao da se reši proširenjem broja sudskih izvršitelja. Dakle, zapošljavanje još više. Podizanje njihovih plata, da se plate vezuju za učinak izvršenja, moglo je da se pokuša, a ne linijom manjeg otpora, zato što sudovi nemaju pojma, sudovi ne znaju ništa, evo ih ovi izvršitelji, oni znaju, pa smo dobili stanje kakvo danas imamo. Nema ovde nikakve lične rasprave, niti zbog vas, niti zbog bilo koga od izvršitelja, samo to ja mislim da je glavni problem o kojem mi ne govorimo.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Reč ima predstavnik predlagača, ministar pravde, Nela Kuburović. Izvolite.
Upravo jedan od razloga zašto su javni izvršitelji uvedeni u pravni sistem Republike Srbije, zato što je država i te kako bila na gubitku. Na stotine presuda Evropskog suda za ljudska prava zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku, zbog neostvarenog izvršenja, su padali na teret Republike Srbije, tako da se godišnje plaćalo nekoliko milijardi dinara samo na račun toga, zato što nije bio efikasan sistem izvršenja. Da li se država odrekla budžeta? Moram da vam kažem da u izvršiteljskim kancelarijama ima zaposlenih blizu dve hiljade ljudi. Najveći deo zaposlenih su pravnici. Izvršitelji plaćaju doprinose za ta lica, primaju uredno plate. Sa druge strane, plaćaju i PDV u odnosu na naknade koju ostvare i za šest meseci ove godine u budžet Republike Srbije na ime PDV-a, uplaćeno je blizu milijardu dinara. Da li mislite da se država na ovaj način odrekla svojih potraživanja ili ne, ili mislite da ima veća primanja, nego što je imala dok je to radio sud?
Zahvaljujem. Replika, narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Gospođo Kuburović, nadam se da sam vas dobro čuo, vi ste rekli kako su sad na ime samo PDV-a, izvršitelji u državni budžet uplatili više od milijardu dinara, blizu milijardu dinara. Dakle, pet milijardi dinara su onda oni za godinu dana, za šest meseci ili godinu dana, nisam vas dobro čuo, ali nije ni važno, preveliko je i za godinu dana ako su platili milijardu. Četiri milijarde dinara su oni zaradili. Na čemu? Na tome što su naplaćivali ekstra profit iz procesa izvršenja, četiri milijarde dinara. Sad to treba da bude neka uteha što je dve hiljade ljudi tamo zaposleno. Mogli ste da reformišete sudove, da zaposlite tu dve hiljade ljudi, isto tako gde će imati redovne plate, da se bave time, da se veže njihovo radno mesto i njihova plata sa učinkom izvršenja. Onda mi nećemo pričati o efikasnosti. Država je uvođenjem javnih izvršitelja pokazala da nije sposobna da reši osnovne neke probleme. Dakle, pred problemom ste se povukli, ne vi, prvo se povukla DS, ali se onda nije ni vama ulazilo u to, nego vam je bilo lakše, da vidimo sad, znači oni uplaćuju neke pare u budžet, dobro, pa šta onda oni rade to nema nikakve veze. Mi onda to posle saznajemo kada vidimo šta rade, da su u stanju da isele i samohrane roditelje i starije ljude i penzionere, itd. Zaista mi je čudno da se o tome ne govori. Sutra kada biste možda vi, ne vi ili neko ko bude bio na vašem mestu ili Narodna skupština ili Vlada Republike Srbije, seti se kako ni građanski postupak, ni krivični postupak nije efikasan zbog suđenja u razumnom roku, pa mi čekamo tamo pet godina, tri godine da se završi neki postupak i da dođemo na ideju da bi privatno lice moglo mnogo bolje da vodi krivični postupak. Dakle, ne možemo mi privatniku da dajemo nadležnosti države i da se posle hvalimo kako je to rešenje uspešno.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Na član 28. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, kolega Mirčiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, najveći broj amandmana koje je podnela SRS je u svom sadržaju ima da se brišu članovi. Šta bi bilo logičnije za onu političku opciju kakva je SRS, koja insistira da se ukinu izvršitelji, nego da preko amandmana pokušamo da utičemo na predstavnika predlagača da prihvati sugestije SRS. Uostalom, to što SRS zagovara i ovde na ovoj sednici i ovoj raspravi, potvrđuje veliki broj građana Srbije. Jedan sam od njih, koji je imao posla sa izvršiteljima i ne bih poželeo nikome da ima takva iskustva. Ne možete da zamislite kakvo je njihovo ponašanje kada pošalju pripravnike da vam popisuju stvari u stanu, da bi se kasnije utvrdilo da ipak vi ne dugujete. Ali, taj trenutak kada tako bahato postupaju, to je nešto što čoveku ostane i te kako urezano u pamćenje kao jedna ružna scena. Mi ovde, srpski radikali, nismo nikad protiv izvršenja sudske presude, samo da to radi država preko sudova. Ja vas samo podsećam gospodo, SRS je iz petnih žila zapinjala da ubedi nekada predlagače Zakona o stečajnim postupcima, tzv. stečajnim upravnicima, tvrdeći između ostalog, argumentovano da je to način da se pojedinci obogate. Videli ste koliki su kapital pojedinci stekli tako što su sami, članovi njihovih porodica, bili stečajni upravnici u više radnih organizacija. Imali ste vašeg bivšeg ministra, Radulovića, za koga ste vi izneli podatak. Ali, šta nama vredi to što se naknadno konstatuje da smo bili u pravu? Sad apelujemo da nema potrebe za postojanje izvršitelja, da država dovoljno spremna, dovoljno jaka, uostalom vi ste resorni ministar, da sredite stanje u sudstvu, to je vaš posao. Po tome će vas narod pamtiti ako uradite to da država preko sudova radi izvršenje.
Zahvaljujem, kolega Mirčiću. Na član 29. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
U članu 29. se govori o proširenju zahteva na izvršenje na celokupnoj imovini izvršnog dužnika na osnovu verodostojne isprave. O tome smo mi pričali u ova prethodna dva dana i prosto je neverovatno da vam je palo na pamet da u ovom smislu menjate zakon i da celokupnu imovinu dužnika stavljate na raspolaganje poveriocu. Ne možete da nas ubedite da ovaj zakon nije pre svega da bi se zaštitili poverioci. Mi, naravno, ponavljamo – ne štitimo ni poverioce ni dužnike, ali prosto dužnici su u situaciji da o njima moramo malo više da brinemo, iz prostog razloga što 90% i možda više od 90% dužnika to nisu postali iz bahatosti, postali su zato što se živi u siromašnoj državi, zato što su male plate, zato što se uzimaju krediti da se kupe deci knjige, zato što se uzimaju krediti da se kupe lekovi, zato što se uzimaju krediti da se kupe poljoprivredne mašine da bi se moglo živeti od poljoprivrede, zato što se uzimaju krediti da se ne bi umrlo od gladi. To je činjenica. Vi možete da pričate šta god hoćete, ne vi lično, nego bilo ko iz vlasti, ali mi govorimo ono što je, na kraju krajeva, evo, za nepuna dva meseca više od 100.000 ljudi svojim potpisom na našu peticiju potvrdilo. Vi ste juče rekli da ne postoji ekskluzivitet kada su u pitanju javni izvršitelji, ali nam niste odgovorili na naš komentar od pre dva dana, ali, evo, ja ću vam sada ponoviti. Isidora Ranković, javni izvršitelj, ekskluzivno izvršava za EPS, dobila je kao avans, kao predujam 69 miliona dinara da počne da radi taj posao. U 2013. godini čista dobit te Isidore Ranković na izvršiteljskim poslovima bila je 29 miliona dinara, čista dobit kada se sve odbije, 2014. godine je 36,9 miliona dinara, e onda joj je nešto opao posao, pa je 2015. godine imala samo 17,3 miliona dinara itd. Dakle, nemojte vi nas da ubeđujete u nešto, mi ništa ovde ne kažemo, a što nije 100% tačno. Vi možete, kao ministar u Vladi koja zastupa stav da treba da negujete izvršitelje, da to zastupate i da nam to pričate, ali ne možete da nam kažete da nije tačno ovo što sada iznosimo, ne možete da nam kažete da izvršitelje treba negovati zato što ne funkcionišu sudovi, Molim vas, rekla sam vam primer, ne funkcioniše ni zdravstvo, pa hajde da okupimo 200, 300 ljudi da polože prvu pomoć i da krenu da operišu po Srbiji da bi se smanjila lista čekanja. Ne možemo da banalizujemo stvari. Mi hoćemo da se stvari reše sistemski i zato pokušavamo i kroz ove izmene, ali naravno mnogo detaljnije ćemo o tome govoriti kada mi podnesemo naš predlog zakona. Još samo jedan primer da vam kažem, zbog ekskluzivnih izvršitelja, „Infostan“, recimo, više ne obaveštava korisnike da imaju neki dug, nego odmah šalju izvršitelju i izvršitelj dolazi sa rešenjem da naplaćuje pet-šest puta veći iznos od onoga koji ste dužni. Šta može da se desi? Da neko, recimo, ima neki račun od pre tri godine, bilo vreme godišnjeg odmora, bio neko bolestan u porodici, nešto se desilo, neko se ženio, venčavao, prosto, bili opterećenim nečim, evo, lepim, ne mora ružnim, i zaboravili da plate taj račun i niko ih nikad nije opominjao i sada im dođe, prvo, zastarelost nastupila, ali njima dolazi rešenje od izvršitelja, kaže – imali ste pre tri godine račun od 3.000 dinara, sada treba meni da platite ovoliko taksu, onoliko dug, onoliko kamatu, onoliko na te 3.000, izvinite, morate da platite 18.000 ili mi dođosmo da uzmemo televizor. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Reč ima predstavnik predlagača ministar pravde Nela Kuburović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Nije tačno da vam nisam odgovorila povodom pomenute izvršiteljke i ekskluziviteta, ali meni nije taško da ponovim. Rekli ste, to je bila 2013. godina, a 2014. godine, kada sam i postala pomoćnik ministra pravde za pravosuđe i gde mi je bilo u nadležnosti da se pravim pravosudnim profesijama, upravo sam tada inicirala da se ukine takav način određivanja izvršitelja i predložena izmena zakona je bila tako da postoji ravnomerna raspodela predmeta. To je odredba zakona koja je važila od 2011. do 2014. godine. Više nema ekskluziviteta kada su u pitanju naplate komunalnih potraživanja, već je Komora izvršitelja ta koja ravnomerno raspodeljuje predmete na području osnovnog i višeg suda za koga su izvršitelji imenovani. Što se tiče primera koji navodite za „Infostan“, da bez bilo kakve opomene neko naplaćuje potraživanje, to nije tačno, niti može da se radi. Zato što kada dostavite predlog za izvršenje Komori izvršitelja koja radi ravnomerno, vaša obaveza je da uz predlog dostavite i dokaz opomene. Tako da, to nije tačno. Nemoguće je da građani ne znaju da nešto duguju za „Infostan“, jer vi u svakom novom računu koji dobijate u ovom mesecu prikazuje vam se dug koji imate iz nekog ranijeg perioda. Tako da, nemoguće je da građani ne znaju da nešto duguju. Vrlo je vidljivo na uplatnicama „Infostana“, mi u Beogradu to vrlo dobro znamo. Pretpostavljam da i vi dobijate uplatnice „Infostana“, pa znate da se prikazuje da ukoliko nešto dugujete iz ranijeg perioda uz novi račun za prethodni mesec i to bude iskazano. Što se tiče toga da li je nešto zastarelo, pa ne možete naplatiti zastarelo potraživanje ukoliko dužnik istakne prigovor zastarelosti. Bez obzira da li se donese predlog za izvršenje, ukoliko dužnik istakne prigovor zastarelosti, naravno da takvo potraživanje neće biti namireno i postupak će biti obustavljen. Tako da, sve ovo što ste sada izneli su netačni podaci.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Nekad mislim da vi gospođo Kuburović želite nekako da ponizite poslanike SRS sa tim da nije istina to što mi govorimo ili da mi nešto ne znamo, to jednostavno nije tačno. Mi govorimo isključivo istinu, ali znate šta je problem? Problem je što se stiče utisak da ste vi deo Vlade koja vodi računa samo o jednom delu naroda. Oni koji su zaista u muci, oni koji teško žive nisu tema vašeg razmišljanja. Vi uporno branite izvršitelje koji ne znaju šta će od novca, izvršitelje koji su pljačkaši, koji su banka koja hara po Srbiji, pa vi ih branite koliko god hoćete. Izađite na ulicu, hajde da prošetamo sad, pa koga god nasumice sretnemo da pitamo nas dve – hajde, gospodine, gospođo, šta mislite o izvršiteljima, čućete. Nemojte da javnost stekne utisak da vi branite 200 ljudi u Srbiji koji su ojadili milione ljudi u Srbiji. Ne ide to tako, gospođo Kuburović. Nemojte da nas ubeđujete, da kažete – ne može se izvršiti… Baš vam hvala. Malopre ste pitali kolegu Šešelja da li je završio pravni fakultet, ja jesam, za dve i po godine, ali vidim da je vaš prosek bio 0,28 bolji od mog, pa možda za toliko bolje znate, ali ja sam duže pravnik, pa bi trebalo onda da znam malo više. Kako vi možete očekivati od nekoga ko dobije od izvršitelja da plati umesto 3.000 – 18.000? Znam ja pravno pravilo da nepoznavanje zakona ne izvinjava, ali izvinite, govorimo o realnosti, taj račun dobije neki penzioner, dobije neko ko je laik za pravo, može biti i obrazovan, ali ništa ne zna o pravu i samo ide i kaže – evo, dobio sam. Hoće li taj izvršitelj da ga poduči i da kaže – znate, ali vi možete da istaknete zastarelost, pa onda nećete platiti dug? Na zastarelost je toliko para uzeto. Svojevremeno je na zastarelost ogromne pare uzeo Dragan Đilas i tada se brujalo i tada smo mi o tome pričali koliko je uzeo para na ime zastarelih dugova preko „Infostana“, a vi sad preko izvršilaca radite isto.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, kolega Jovanoviću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Pre svega, želim da istaknem činjenicu da se etiketa izvršiteljima da su banda, da su kriminalci, da su ozloglašeni itd. zaista ne može prihvatiti, jer se radi o jednoj, kako sam ja to juče rekao, generalizaciji koja je opasna. Mi odavde šaljemo jednu poruku građanima koja nije dobra, a ta poruka kaže – linčujte izvršitelje oni su grozni, oni su haračlije, oni su kakvi ne smeju da budu, itd. Takva poruka nije dobra. Nije dobra iz dva razloga. Prvi razlog je što niko ovde se nije osvrnuo na presude koje sprovode izvršitelji. Šta može da uradi izvršitelj ukoliko je dobio nalog da izvrši jedno, može samo da izvrši, ništa više od toga, i non-stop se ponavlja jedna ista priča kao matrica. Da li je problem u tome što se izvršitelji nagrađuju nagradama koje su propisane ili je problem u sprovođenju izvršenja? Problem u sprovođenju izvršenja ne postoji. Ako, pak, postoji, ukoliko postoji zloupotreba od strane izvršitelja onda će izvršitelj biti sankcionisan, protiv njega će biti pokrenut disciplinski postupak, ako je potrebno i krivična prijava. Ajde da tu budemo iskreni. Ko je to do sada radio, nego Ministarstvo pravde. Da li je Ministarstvo pravde vršilo nadzor nad radom javnih izvršitelja? Jeste. Da li je to nadležnost Ministarstva pravde u skladu sa zakonom? Jeste. Da li je to sprovedeno? Jeste. Da li su izvršitelji procesuirani u odgovarajućim postupcima? Jesu? Da li je bilo izvršitelja koji su suspendovani? Jeste. Da li je bilo izvršitelja kojima je oduzeta dozvola za rad? Jeste. Dakle, ni u kom slučaju ne možemo da pravimo generalizaciju od nečega što je jednostavno zaživelo i što funkcioniše. Funkcioniše na taj način što smo sprečili sve ono što je do sada bilo teret, ogroman teret. Zaštitili državu od ogromnih troškova i tereta, sprečili da sudovi odugovlače postupke izvršenja i to po prilično dugo zbog zatrpanosti. Dali izvršiteljima da sprovedu izvršenja, gde su izvršenja bila moguća i to nije sporno. Zbog čega se ne veruje ministarki kada kaže – ja ću doneti pravilnik, odnosno izmeniću pravilnik kojim će se smanjiti i to značajno smanjiti nagrade i naknade, i onda ćemo i tu predrasudu već jednom da otklonimo i da tu mistifikaciju kad je u pitanju honorar izvršitelja primerimo onome što je sasvim prirodno, životno i normalno. Zaista ne vidim razlog da se nešto komentariše na način koji zaista ne zaslužuje komentar u ovoj Skupštini. Zahvaljujem.
Koleginice Radeta, vi želite repliku na izlaganje kolege Jovanovića? Izvolite.
Neću ja reći kolegi Jovanoviću kako on treba da diskutuje zato što mi srpski radikali poštujemo demokratiju i poštujemo da svako može da kaže šta god hoće i nije lepo da se nama drže predavanja kako mi to komentarišemo nešto. Dakle, mi kažemo da izvršitelji haraju, oni su haračlije, oni su pošast, oni su strah i trepet. To kažemo, ali niko od nas radikala nije rekao da treba linčovati izvršitelja. Malopre je rečeno da mi kažemo, da pozivamo na linč. Ne, ne pozivamo na linč nikoga, nego pozivamo gospođu Kuburović da ovaj Predlog zakona povuče, da na jesen donesemo novi zakon. Ponudili smo, mi ćemo predložiti zakon gde će biti vraćeno izvršenje i obezbeđenje u okvire sudova, a vi onda sve vaše izvršitelje zaposlite u sudove, na iste te poslove, pa da vidimo svi skupa koliko će biti revnosni ako budu radili za te plate kolike su plate u sudovima, s tim što ćemo mi predložiti da sa za svako izvršenje treba da dobiju određeni procenat na ime naknade, odnosno nagrade. Kaže, malopre kolega zašto vama smeta nešto što funkcioniše? Pa, baš funkcioniše. Dokaz koliko funkcioniše je da mi danas govorim o 170 i više izmena zakona. Dakle, ako je nešto dokaz da nešto ne funkcioniše ili bar ne funkcioniše dobro, onda su to ove izmene zakona. Lepo je da se vi ovako, ja tebi vojvodo, ti meni serdare, sve je to lepo posle onog prekjučerašnjeg dijaloga i ovaj svakako danas treba, ali nemojte, molim vas, nas srpske radikale uvlačiti u nešto što nismo rekli. Jesmo protiv sudskih izvršitelja, ali mi nikada nikoga nismo linčovali i na linč nikada pozivali nismo. Molim da se vodi računa. Hvala.
Kolega Jovanoviću imate osnova za repliku, ali pre vas prednost, kada je reč o replici predstavnik predlagača, ministar pravde Nela Kuburović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ove izmene zakona verujem da je izraz i dobrog znaka praćenja implementacije zakona i ne bežimo od toga da smo uočili sve propuste, nedostatke važećeg i nastojimo da ih otklonimo. Nemojte da govorite moji izvršitelji, prvo nisu moji niti su Ministarstva pravde. Ako već nekog želite da ispočitate, nijedan izvršitelj nije izabran za vreme mog mandata, u ove tri godine. Tako da ne možete nijedan izvršitelja da stavite da je rezultat rada mog ministarstva. Još samo da se vratim na opomene „Infostana“ nisam ovde advokat „Infostana“ ali očigledno ste kontradiktorni vašoj poslaničkoj grupi, jer juče smo slušali kako „Infostan“ šalje opomene koje potpisuju advokati i za to naplaćuje troškove, a vi sada kažete da „Inofstan“ naplaćuje potraživanja a da prethodno uopšte opomenu nisu poslali. Tako da mislim da treba da usaglasite stavove i ako vam kažem da je nemoguće da se vrši naplata potraživanja, da se odredi uopšte izvršitelj, a da uz predlog za izvršenje nije dostavljen dokaz da je opomena poslata izvršnom dužniku.
Samo trenutak, s obzirom da je dosta prijavljenih u sistemu, kolega Jovanoviću vi ste se javili za repliku? Koleginice Radeta vi takođe za repliku? Kolega Arsiću vi i Ljubiša Stojmirović po amandmanu želite da govorite, el tako? Kolega Jovanoviću vi znači odustajete od replike, onda koleginice Radeta izvolite.
Hvala gospođo Kuburović na savetu da se mi konsolidujemo u poslaničkoj grupi. Mi jesmo, vrlo smo konsolidovani, ali hvala na pitanju i odlično znamo šta govorimo. Jedni računi su ovi koji se sada šalju u velikom broju u hiljadama u desetinama hiljada sa pečatom advokata, a ovo su slučajevi zaostalih računa od pre nekoliko godina. Žao mi je što nas pažljivo ne slušate, a kada sam rekla vaši, neka vi vaše izvršitelje, prvo, nisam mislila na vas lično, mislim na vaše izvršitelje, a to su izvršitelji Ministarstva pravde. Kažem i vaš sud jer valjda ste vi ministar koji se brine i o izvršiteljima i o pravdi. Dakle, nemojte da sad hvatate za reč ko je postavio koga, koga ste vi razrešili, ko je postavio izvršitelje pre vas, ko je bio pre vas ministar. Da li da kažem da vodite računa o izvršiteljima ministra pre vas. Ne mislim lično da ima ijedan, nismo valjda dotle došli da ministri imaju lično svoje izvršitelje, to bi bilo strašno. To nismo ni pomislili, to nismo ni rekli. Da, mislimo na izvršitelje o kojima vi morate da vodite računa. Vi ste odgovorni za ovo stanje u poslovima izvršenja i obezbeđenja i to je činjenica i mi samo od vas tražimo, mi hoćemo da vam pomognemo. Mi kažemo, povucite ovaj zakon i da na jesen radimo nov zakon, da lepo prebacimo izvršitelje, poslove izvršenja na sudove i da nadležni državni organi rade taj posao da na isti način se vodi računa i o poveriocu i o dužniku, da ne bude povlašćenih ni među poveriocima ni među dužnicima. To je ono što mi želimo. Hvala.
Zahvaljujem. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, za razliku od nekih kolega nisam za to da se vraćamo na staro i da postupak izvršenja rade sudovi. Dokazali su na neefikasnost i često su postupci izvršenja trajali po deset i više godina bez obzira da čak nijedna pravna radnja u postupku izvršenja nije bila urađena od strane suda. Zato se i pribeglo privatnim izvršiteljima koji bi uz neku nagradu radili taj posao i to uspešnije. Da budemo jasniji obaveza koja je nastala mora da se plati bez obzira da li je to osnova nastala po osnovu nekih komunalnih usluga ili kredita, ili privrednog društva prema privrednom društvu i tako d Dobro je što imamo danas u raspravi jedan ovakav zakon koji bi ograničio troškove, izvršenje i način izvršenja koji sprovode pojedini privatni izvršitelji. Kako to izgleda bez ovog zakona, izmena i dopuna zakona? Evo, ja ću sada da vam navedem. Za osnovni dug koji iznosi svega 1.131dinar i koji treba da se naplati postoje određeni troškovi i prihvatljivi su svi ti troškovi ako su zaista nastali u toku postupka izvršenja. Evo, ovako to ide - na ime sastava predloga za izvršenje u iznosu od 3.600 dinara. To je verovatno najniža tarifa koju može da primeni javni izvršitelj, mada je reč o jednom papiru na kome se nalazi pet ili šest redova ili stavova. E, sad, dolazimo do onih para troškova koje prave privatni izvršitelji, a to je - na ime naknade za uspešno lično dostavljanje izvršnom dužniku u iznosu od 1.080 dinara. Kaže ličnom, a radilo se preko javnog poštanskog operatera. Onda - na ime naknade za pripremanje, vođenje i arhiviranje predmeta u iznosu od 2.160 dinara. Pa, onda ide - na ime naknade za dostavljanja poštom strankama učesnicima u postupku i sudu u iznosu od 1.444 dinara. Pa, onda - na ime naknade za sastavljanje obrazloženih rešenja i zaključaka u iznosu od 864 dinara. Pazite, već imamo ovde na ime sastava predloga za izvršenje, odnosno 3.600 dinara, to je to i rešenje. Zašto u jednom postupku pravimo više paralelnih radnji po taksama i troškovima postupka, a u suštini je to samo jedna? I, onda ide, naravno, čuvena nagrada – na ime naknade za rad izvršitelja za uspešno sprovođenje izvršenja u iznosu od 1.080 dinara. Tako da, stranka u postupku protiv koje se vodi izvršenje za osnovni dug od 1.131,74 dinara, treba da plati još nešto preko 10.000 dinara, na ime troškova vođenja postupka. Mislim da sve nagrade i naknade koje izvršitelji treba da imaju, a znam da će posle ovoga da ide i novi pravilnik o tarifama, da idu u pravcu toga da naknade koje dobijaju za izvršen posao budu srazmerne dugu koji dužnik ima prema svom poveriocu. Ovako kako je ranije bilo postupano znači da plaćaju neke troškove koji su deset puta veći od iznosa osnovnog duga, pogotovo što su sve ove stvari, osim one prve - na ime sastava predloga za izvršenje i uručenje izvršnom dužniku, sve ostalo para troškovi, to ne postoji. Ne postoji, na primer – na ime naknade za pripremanje, vođenje i arhiviranje predmeta u iznosu od 2.160 dinara, staviće jedan papir u registrator. Na ime naknade za uspešno lično dostavljanje, a dostavio je preko javnog poštanskog operatera… Na ime naknade za dostavljanje poštom strankama, pa tu još 900,00 din, u prethodnom slučaju 1.800, 2.700 dinara što je neko otišao do pošte. Na ime naknade sastavljanja obrazloženih rešenja i zaključaka, pa to je ovo prvo, o tome se radi, to je jedan akt, nema ih više. Troškovi uručenja, jedna radnja, nema ih tri. Nagrada, veća od osnovnog duga, pa ne može. To su ti problemi koje imamo i za koje sam siguran da ćemo izmenama i dopunama zakona o izvršenju konačno da stanemo jednoj određenoj samovolji, ljudima kojima smo dali javna ovlašćenja, koji su potrebni za rad funkcionisanja pravnog sistema Republike Srbije, obezbeđenja naplate potraživanja, ali u toj želji ne možemo da im dozvolimo da oni bukvalno rade šta god hoće.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Koleginice Radeta, da li vi želite po amandmanu? [[Vjerica Radeta: Ne, replika.]] Prepoznali ste se u rečima kolege Arsića. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Izvolite.
Da, kolega Arsić je malo izašao iz ovog amandmana o kojem smo govorili i zapravo se vratio na nešto o čemu smo mi juče razgovarali po jednom mom drugom amandmanu. Govorio je ovde o uručenju, o troškovima uručenja i tako dalje, uručenja bi bila mnogo efikasnija kada bi izvršenje radili sudovi, zato što bi to radili službenici sudova, zato što bi to pozivari sudski nosili, što bi radili ceo dan, odnosno u dve smene, kao što to inače rade sudovi ili lokalne samouprave kad ostavljaju preko svojih dostavljača, kad dostavljaju određena pisma, onda oni to rade u okviru svoje plate i ne rade do kraja radnog vremena kada nikoga ne mogu naći kao što to rade poštari, pa nema šanse da neko dokaže da je nekome poštar u sanduče ostavio upozorenje da treba da ode do pošte da podigne određeno pismeno. Kako će se uručivati preko poštara u selima gde poštari ne dolaze svaki dan? Ovde je neko od kolega, da li kolega Milija, ili Marijan Rističević, govorili su o izvršenjima kada su u pitanju seoska domaćinstva i tamo treba da se dostave ta pismena, naravno elektronski ne mogu, jer u selima nema uglavnom interneta. Poštari u mnoga sela, verovali ili ne, ne dolaze svaki dan. Recimo, u selo jedno kod Babušenjice, pošaljete telegram u petak da izjavite nekom saučešće, u pošti vas obaveštavaju da će tek u utorak taj neko dobiti taj telegram. I, vi u takvoj komunikaciji očekujete da će, recimo, ljudi u selima koji imaju neke dugove, da će moći da ih reše tako što će se informisati putem elektronskih tabli. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Pravo na repliku. Izvolite.
Javljam se po amandmanu sada. Pre svega, treba istaći jednu činjenicu koju svi predlagači amandmana kojim se osporavaju pojedine odredbe predloženog zakona ne mogu da dovedu u sumnju. Dok smo imali sudske izvršitelje, imali smo u pojedinim sudovima, tada opštinskim sudovima i po pet, šest izvršitelja, pa su postupci izvršenja trajali i po godinu dana sa ogromnim troškovima po budžet Republike Srbije, nesagledivo velikim troškovima. Tada se nagomilao na hiljade i na desetina hiljada predmeta izvršenja u sudovima. To je bio osnovni razlog zbog čega je u pravni poredak Republike Srbije postojala neophodna potreba da se taj problem reši i rešio se uvođenjem javnih izvršitelja na koje su preneta javna ovlašćenja. Mi smo upravo zbog toga rešili, kao vlast ili deo vlasti, da kažemo – uredu, dosta je, ne možemo trpeti više ono što trpe gađani Republike Srbije, moramo osposobiti funkcionalnost suda, moramo učiniti postupke efikasnijim, moramo sprečiti razne vrste zloupotreba, a naročito moramo sprečiti ono što je bila najteža povreda stranke u postupku, a to je povreda prava na suđenje u razumnom roku. Prema tome, opravdanost uvođenja javnih izvršitelja apsolutno ne može da se osporava na argumentovan način. Drugo, kad sam rekao da odijum nezadovoljstva prema javnim izvršiteljima polazi odavde i pomenuo linč, to sam rekao metaforički. Zašto? Zbog toga što se negativno etiketiranje javnih izvršitelja može posmatrati na različite načine i izazvati određene posledice koje nisu baš bezazlene, pa čak mogu da dovedu i do građanske neposlušnosti, a ta građanska neposlušnost podrazumeva – ma, šta me briga što si ti došao, ti mene ne interesuješ. Ja neću da sprovedem to što ti od mene tražiš, a to je vrlo opasno, to je onda podrivanje pravnog poretka Republike Srbije. Prema tome, problem koji se vezuje za sudove od pre deset godina, kada su sudovi bili opterećeni izuzetno velikim brojem predmeta, je rešen, a rešen je uvođenjem javnih izvršitelja. Mi da to ponovo vraćamo u sudove i da ponovo državu opterećujemo i da budžet Republike opterećujemo sa enormno visokim iznosima raznih taksi i dažbina i ostalo, mislim da je van svakog smisla i komentarisati. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Neverovatno, štitićemo budžet Republike Srbije, svakako, budžetom treba raspolagati pažnjom dobrog domaćina, ali je to nemoguće obrazlagati na ovaj način. Nećemo vraćati izvršitelje u sudu zato što ćemo na taj način zaštititi budžet. To jednostavno nije rešenje i molim vas, ko govori o podrivanju pravnog sistema, ko poziva na građansku neposlušnost? Nemojte da nas ni približavate nečemu takvom. Dakle, mi smo državotvorna stranka i sve ovo što radimo, radimo da pomognemo i narodu i da pomognemo i državi. Gospođo Kuburović, u međuvremenu mi se javio, evo poruka je u telefonu, čovek koji kaže da niste u pravu kada ste rekli ono što ste mi objašnjavali ako imam neki dug infostana vidim kada dobijem račun. Da li znate šta rade? To im je zabranjeno tek pre dva, tri meseca. Vi ne platite račun za jul pre tri godine, a platili ste račun za maj ove godine i vi sledeći račun dobijate bez obaveštenja da imate dug za taj jun od pre tri godine. Da li razumete? Ovo što sam rekla da se desi da posle tri godine, iako je zastarelost nastupila, da se nekome naplaćuje taj dug. Dakle, evo sada sam vam opisala kako se to radi. Evo, čovek kaže da su mu od minimalne penzije 120.000 izvršitelji skinuli i ništa mu nisu ostavili od penzije, jer je tužio za neke neisplaćene zarade, pa ispostavilo se da je sud rekao da tužba nije u roku podneta, pa je morao da plati sudsku taksu i platio je na ovaj način što nisu vodili računa o visini penzije, nego su dobili da skinu 120.000 plus sve njihove troškove i oni su to lepo uradili i baš ih briga za interese građana, a mi vodimo računa i o interesu naroda i o interesu države i ne pozivamo na građansku neposlušnost. Nismo od te grupe stranaka i nemojte nam to stavljati u usta.
Pravo na repliku narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Ja nisam rekao da bilo ko poziva na građansku neposlušnost, nego da može da se stvori opasna posledica, a to znači da građani percipiraju sve ovo o čemu mi pričamo na pogrešan način, jer smo etiketirali, odnosno predlagači amandmana kvalifikuju javne izvršitelje u krajnje negativnom kontekstu. Kakva posledica iz toga može da proistekne? Može da proistekne posledica istog tog negativnog konteksta i od strane građana Republike Srbije. To treba u svakom slučaju izbeći. Daleko od toga da je neko bilo šta imputirao u smislu pozivanja. Ne. Ono što se vezuje za dostavljanje, nije samo stvar izvršitelja. Da li JKP uredno dostavljaju račune, to nije stvar javnog izvršitelja. Da li JKP imaju dokaze da su račune dostavili, odnosno da ih izvršni dužnik račun primio, opet se posmatra kroz prizmu ostalih odredaba ovog zakona o kome mi razgovaramo, a to znači da ukoliko izvršni dužnik kaže – nisam primio račun, onda izjavljuje adekvatan pravni lek protiv rešenja kojim je određeno sprovođenje izvršenja i na osnovu toga čak može da se izrodi i parnica. Prema tome, svaki izvršni dužnik ima na raspolaganju delotvorna pravna sredstva i ta delotvorna pravna sredstva uvek može da koristi i na taj način da zaštiti svoj interes. Nemojmo mešati ono što se vezuje za izvršitelje u sprovođenju izvršenja u odnosu na ono što podrazumeva procesne odredbe ovog zakona koje su vrlo dobro normirane. Zahvaljujem.
Pravo na repliku narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ovo je zaista neverovatno. Sada mi treba ovde da razgovaramo ne znam kakvim to biranim rečima da ne bi neko bio ozlojeđen na nekog izvršitelja. Svi mi ovde možemo da kažemo – izvršitelji su dar božiji, izvršitelji su najbolje što se Srbija ima, a narod očima ne može da ih vidi i ne pozivamo mi nikoga da izvršitelje ni bije, ni da ih linčuje ni ne znam šta, ali mi kažemo - da, narode, izvršitelji, u pravu ste, su zlo, javni izvršitelji moraju da se ukinu, javni izvršitelji zloupotrebljavaju to što im je dato kao mogućnost da rade, javni izvršitelji pljačkaju kroz svoje naknade, kroz kamate koje ne znam ni ja kako obračunavaju i sve je to istina. Mi nemamo potrebe da govorimo na drugačiji način o tome. E sada, kolega, ako na vas to utiče ako ja kažem da su javni izvršitelji zlo neviđeno i vi dobijete želju da izmlatite nekog javnog izvršitelja kada ga sretnete, šta ja mogu što tako utičem mojom diskusijom na vas, ali ne verujem da tako misle i ostali građani. Već tri dana, rekla sam, nikada više zamene teza nego oko ovoga, a samo zato što nama to potvrđuje koliko smo mi u pravu i vi onda nemate argumente da se suprotstavite našim argumentima i onda kažete - kako vi tako kvalifikujete javne izvršitelje. Tačno onako kakvi jesu, tačno tako ih … Evo kolega Milija, da li dolaze javni izvršitelji u vaša sela tamo? Čovek koji je kupio traktor, ne dobije ni obaveštenje zato što mu ne radi pošta, šta se dešava? Samo mu dođe ono od izvršitelja da mora da plati ne znam koliko sa svim njegovim silnim troškovima. Svakog pojedinačno mogu to da pitam da li mu se to dešava u mestu.
Zahvaljujem. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Gospođo ministar, vi kao da živite izdvojeno u odnosu na ovu realnost. Da ste toliko vremena vi i vaši saradnici, evo ga gospodin Ćosić, koji je čini mi se od 2000. godine u Ministarstvu pravde, gospođa Jelena Deretić koja zaista dobro barata ovom materijom, uložili u kvalitetniji rad sudskih izvršitelja, ja mislim da ne bi bilo više nikakvih problema, a na drugi način, osim na ovo što ću ja sada iskoristiti, mi ne možemo da vam dokažemo da nismo za podrivanje sistema i bilo čega drugog. Evo, ja sada pozivam sve dužnike da ulože napor da stegnu kaiš, da izmire svoje obaveze kako ne bi došli pod udar, ponavljam, bahatih, osionih i u većini slučajeva loših javnih izvršitelja. Vi se ovde hvalite kako ste smenili tri, četiri ili pet izvršitelja u odnosu na oko 200. Ima 217 ukupno sa tri pomoćnika koji skoro ujednačeno rade. Znate, to nije ništa. Poštovani građani, kada god možete, kada ste u prilici da ispunite svoje obaveze, vi to uradite da bi sebe sačuvali i zaštitili. Ja ne znam šta je tu vezivno tkivo između vas i DS, koja je prvi put uvela javne izvršitelje? Ako nije EU, ako nije neki drugi lični interes, ne znam šta bi moglo da bude da vi toliko, ja bih rekao i bezuspešno. Ovo nema utemeljenja i ovo neće dugo trajati. Potpuno je besmisleno pokušavati da u tome istrajavate. Evo i dva amandmana koje je podneo Zaštitnik građana. Nema potrebe da govorim ovde u njegovo ime. On je tražio praktičnu stvar, a da li ste videli u njegovom izveštaju da je najviše pritužbi od strane građana koji se obraćaju Zaštitniku građana na lokalnu vlast i na javne izvršitelje? Da li znate šta je on tražio? Tražio je da, pored elektronske table, ostane i ona tabla u sudu. Sve ono što se izneli kao nedostatak te table, tačno je, ali ja ću navesti nekoliko sela – Gornje Košlje, Gornja Komarica, Gornje Kominjenje, Gornji Konjuci, Gornji Kordinci. Da li ti ljudi imaju ikakvog dodira i da li mogu da pročitaju na oglasnoj tabli da javni izvršitelj postupa po njihovom predmetu?
Zahvaljujem. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, kolega Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, izvršitelji, sama reč "izvršitelji" znači da oni izvršavaju nešto za čega poseduju nalog, odnosno da izvršavaju ono što je prethodno sud odredio. Ja uporno hoću da vam kažem da sudski izvršitelji i sudovi nisu svetinja, da sudovi greše i za te greške sudije ne odgovaraju. To je po zakonu. Za bilo koju odluku koju donese sud, sudija ne snosi nikakvu odgovornost. Izvršitelj snosi. Osim što im smanjujemo tarifu i zaoštravamo neke odnose u izvršenju, ništa drugo se ovde ne radi. Nisu opasni izvršitelji po građane. Nisu opasni zakoni po građane. Opasni su sudovi i sudije. Ako sudija donese odluku i rešenje o izvršenju, izvršitelj to izvršava. I zato reč izvršitelj znači da on samo vrši nešto što je neko drugi prethodno odlučio. Zato su, po meni, argumenti da probleme treba tražiti u pravosudnim, odnosno sudskim odlukama, a ne samo kod izvršitelja. Niko ne voli izvršitelje, tu možemo da se složimo. Ali, oni samo dolaze na kraju. Prethodno je neko drugi odlučio da se neka imovina podvrgne prodaji, da se namiri poverilac, itd. To ne rade izvršitelji. To rade sudovi. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 33. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Već drugog dana rasprave u pojedinostima, gospođo Kuburović, pokušavamo da objasnimo građanima da vi niste u pravu kada kažete da ono za šta se zalaže SRS, a to je da se ovaj posao vrati sudovima i sudskim izvršiteljima, nije dobar i efikasan. Građani moraju da znaju, a mi sada, evo, kako ste vi vršili edukaciju kao pomoćnik ministra 2014, 2015. i 2016. godine, izvršitelja i bili na čelu komisije koja je birala izvršitelje, učestvovali u izradi zakona, vi ste bili osoba koja je učestvovala u izradi pravilnika o njihovom kodeksu ponašanja. Kakav je pravilnik i kakav je kodeks vidimo na grbači građana od strane te mafijaške klike. Sada je pokušala koleginica, odnosno objasnila je građanima i dala taj primer, juče kolega Mirčić, da objasnimo da je ogromna razlika, jer kada se vodi neki sudski spor, postoji teret dokazivanja za nešto što vi nekome dugujete, zbog čega je to tako, da li je to baš taj dug, kako je taj dug nastao, da li on može da se umanji, da se ospori, a sada, od 2011. godine, od kako postoje ovi javni izvršitelji, građani ništa ne mogu osim da čekaju kad će da im se oduzme penzija, plata i moraju da plate. Jer, na osnovu verodostojne isprave, kako se zove taj nalog koji oni dobijaju od Elektrodistribucije, u Beogradu od Infostana, preduzeća za komunalne usluge u mom gradu itd, oni uopšte, iako imaju mogućnost da izraze taj prigovor u roku od osam dana, zapravo i nemaju tu mogućnost, jer, nikada im ne dođe ta opomena, ili retko kada, za zastarele dugove i najdrastičniji primeri su i na selima. U Srbiji, po zvaničnoj statistici elektroprivrede, postoji 200-300 hiljada kuća koje imaju samo brojilo koje se ne koristi. Svakog meseca 736 dinara. Ljudi tu ne žive. Evo, možda tamo u Dobri, odakle su Arsićevi… (Predsedavajući: Privodite kraju, koleginice.) Evo, završavam. Ako oni to ne plate jedan ili dva meseca, ne dobijaju račune, izvršitelj će da naplati deset puta više i to je jedina istina. Takvih je primera na desetine hiljada.
Zahvaljujem. Na član 34. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, vi ste ovde intervenisali na član 67. osnovnog zakona i vi ste, kada je sadržina rešenja o izvršenju na osnovu verodostojne isprave, dopunili ovu zakonsku odredbu identičnim pravilima koja važe za sadržinu rešenja o izvršenju na osnovu izvršne isprave i najpre ste da se izvršenje može odrediti na celokupnoj imovini izvršnog dužnika, a posledično i da ako izvršni poverilac u predlogu za izvršenje nije naznačio sredstvo i predmet izvršenja, da javni izvršitelj bez predloga izvršnog poverioca donese zaključak kojim posle identifikovanja imovine izvršnog dužnika određuje sredstvo i predmet izvršenja. Vi ste i ovom zakonskom odredbom ovakvim rešenjem zaštitili prava poverioca, na šta vam mi već dva dana ukazujemo, a zakonom jednako mora da se štite prava poverioca i prava dužnika. Ukoliko posmatramo rad javnih izvršitelja, možemo zaključiti na osnovu svih saznanja o slučajevima zloupotreba, da su javni izvršitelji najveće zlo i nešto najgore što Srbija ima, jer su im zakonom data neograničena prava. Mi smo za to da se javni izvršitelji ukinu i da se vrati proces izvršenja sudovima. Zbog njihovog delovanja, navešću samo nekoliko primera, odnosno kakve su posledice njihovog delovanja po građane Srbije, pa se kaže - izvršitelji im prodali kuću, decu izbacili napolje na hladnoću; kuća od 170 kvadratnih metara prodata za pet hiljada i 500 evra. Zahvaljujem.
Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da) Kolega Saviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pohlepa je jedna opaka bolest koja je, nažalost, zahvatila sve pore našeg društva i ogroman broj pojedinaca. Uvođenjem izvršitelja u naš pravni sistem stvoren je savršen most, savršena konekcija da se sve te vrste tih pohlepa realizuju. Nisu samo izvršitelji ogromno zlo ovog društva, nego su zlo i svi oni koji čine njihovu logistiku, koji im nabacuju poslove i koji čine da oni budu to što jesu. Meni se sinoć javila jedna beogradska porodica koju poznajem, par meseci su bili odsutni, van Beograda, došli su pre nekoliko dana i zatekli su račun, odnosno bolje reći opomenu za struju. Reč je o nekom dosta malom iznosu, sedam-osam hiljada dinara je u pitanju i ukoliko taj račun ne plate u roku od mesec dana, biće im isključena struja. Naravno, radi se o vrlo odgovornim ljudima. Čovek je odmah otišao u distribuciju i isplatio to. Kao da je znao, pitao je - da li vam ja još nešto dugujem? Oni su njemu tamo odgovorili - ne dugujete nama ništa, ali dugujete izvršiteljima. I zaista, ako je opomena upućena u roku od 30 dana, da li je morala ta institucija, EPS, da odmah to proslede izvršiteljima, kako bi taj čovek pored tih sedam-osam hiljada, koliko je dugovao, možda, ko zna koliko još platio? Znači, nisu samo izvršitelji zlo, nego i svi oni koji im pomažu, a mnogo je takvih.
Zahvaljujem. Na član 36. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Predložili smo brisanje ovog člana, a on se odnosi na član 74, zato što nema nikakve suštinske razlike između postojećeg člana i ovog koji vi sad menjate, osim što ste predložili razloge za pobijanje rešenja iz razloga propisanih posebnim zakonom. E, mi smo uvek protiv tih neodređenih situacija, jer to su uvek razlozi za zloupotrebu, osnovi za zloupotrebu. Vidite kako izvršitelji, evo, stigao nam takođe mejl, Aleksandar Marković, čovek se potpisao, on ima izvršno rešenje od 2014. godine. Dakle, on je poverilac, ali ovaj izvršitelj koji je dobio da u njegovo ime taj trošak naplati, on je u sprezi sa dužnikom. Verovatno je u pitanju, nemam precizne podatke, čovek nije napisao, verovatno je u pitanju radni spor, jer se to tako dešava kada je u pitanju radni spor, na primer, onda zaposleni koji je dobio radni spor, dobio pravo da mu se vrati plata, e onda izvršitelj nije na njegovoj strani zato što će dobiti od tog poverioca, od tog pravnog lica koje treba da isplati te propuštene zarade, on će od njega dobiti veću naknadu nego što bi bila naknada da on to izvrši. Dakle, oni rade lopovski na obe strane. Prosto, to je ta klika, sekta, kako god hoćete, koje Srbija mora da se oslobodi. To što se oni sviđaju NALED-u, to je razlog više da se ne sviđaju nikome u Srbiji. Sve što je NALED uradio po Srbiji, posledice snosimo i snosićemo godinama.
Zahvaljujem. Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, izvršenje je čudo. Ko su bili najozloglašeniji izvršioci, ovde se ne govori. Mi govorimo o izvršenju koje sprovode izvršioci, a najuspešniji od njih, na našu žalost, je stranka bivšeg režima. Prodata je imovina, ne baš javno, polu tajno, imovina 7.000.000 građana. Društvena imovina je bila imovina koja je pripadala svim građanima Republike Srbije. Svaki od 7.000.000 je imao deo imovine. Građani nisu dugovali ništa. Podnosili su uglavnom oni teret vojnih i ekonomskih pritisaka na našu zemlju, a potom su došli žuti izvršioci, danas oličeni u savezu lopuža, prevaranata i ljotićevaca, i izvršili prodaju celokupne imovine građana i nisu doveli ih samo bez imovine, već je otpušteno, preko te privatizacije ili grabizacije, od 400 do 600 hiljada ljudi. Nisu im zaplenili pola plate, uzeli su im celu platu, dostojanstvo i mogućnost da ostvare pravo na penziju. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Despotoviću.
Hvala, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju predložili smo da se član 38. briše sa obrazloženjem da se zakonu zamenjuje mesna nadležnost. Srpska radikalna stranka je prva uvidela haos u ovoj oblasti i odmah intervenisala kroz javne nastupe, štampanje specijalca „Velike Srbije“, tribinama, peticijama građana Srbije, kao i ovom skupštinskom govornicom. Da bi skrenuli pažnju Vladi Republike Srbije i resornom ministarstvu, kao i skupštinskoj većini, svedoci smo da su javni izvršitelji zloupotrebili svoj monopolistički položaj, kao i velika ovlašćenja, do toga da mimo svih normi upadaju ljudima u kuće, stanove, vikendice, bez ikakve najave i dolaze u svako doba dana, pa čak i onda kada dužnik nije prisutan. Pitam vas – da li je trebalo tri godine, odnosno sedam godina da se uvidi ovaj nehumani odnos prema svojim građanima? Pa ste u obrazloženju ovog Predloga zakona priznali potrebu da se u ovom delu značajno interveniše i promeni, što su izvršitelji, njihovi zamenici, pomoćnici, kao i druga lica zaposlena kod izvršitelja u potpunosti izuzmu i da ne mogu biti kupci u postupku izvršenja, bez obzira da li postupaju u konkretnom predmetu ili ne. Smatram da ste zakasnili u Predlogu ovog zakona, jer za tri godine mnogi građani su ostali bez krova nad glavom i bez mogućnosti da bilo šta učine da bi sačuvali ili povratili svoju imovinu. Na kraju, želim da skrenem pažnju, pored svega što su do sada rekli srpski radikali o ovom Predlogu zakona, da posle izlaganja predsednika Skupštine, gospođe Maje Gojković, koja se takođe kritički osvrnula na ovaj Predlog zakona, više je nego dovoljan da se povuče iz procedure i donese novi zakon o ukidanju sudskih izvršitelja. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, izvršitelji su nepopularni, posebno na ovoj sednici, a sudovi su svetinja. Ja ću, ponovo opisati slučaj iz Inđije, kada je zemljište Opšte zemljoradničke zadruge „Srem“ prodato, 180 hektara za otprilike 500.000 evra, iako je vrednost tog građevinskog zemljišta bila oko 20 miliona evra. Preko noći je učinjeno izvršenje. Zaključak koji je tada trebao da visi na oglasnoj tabli je bio samo proboden ekserom, odmah je onaj koji je trebao to da kupi to skinuo da neko drugi ne bi video. Namontirana je javna prodaja. Sud je sačekao da se položi depozit, pošto je donet u kešu, a to nije bilo zakonito. Onda je sud sačekao nekoliko sati da se to deponuje u „Razvojnu banku Vojvodine“, koja je bila oficijalna banka drpokratske strane. Sve su to radili sudovi. Ovde se uglavnom drvlje i kamenje baca na izvršioce, koji svakako nisu besprekorni, a pri tome se o alternativi govori o sudovima. Ono što sam se ja raspitao lošije govori o sudovima, nego o izvršiocima. Izvršioci izvršavaju naloge sudova. Kakvi su oni, ja sam vam upravo objasnio, da u jednoj maloj sredini, gde direktor jedne opšte Zemljoradničke zadruge Srem pripada tada jednoj od vladajućih partija, u fingiranom poslu sa predsednikom odbora svoje stranke reši da proda 180 hektara građevinskog zemljišta za 400.000 evra i sud pomogne u tome bez ikakvih sankcija i kazni. Zato kažem, po građane nisu opasni toliko ni izvršitelji, nisu opasni ni zakoni, nego sudije. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega.
Dame i gospodo narodni poslanici, nikada nisam nešto posebno cenio one ljude koji se olako zadužuju, koji jedan dug zamenjuju drugim, koji ovaj život shvataju po sistemu - lako ćemo. Međutim, uvođenje sudskih izvršitelja je najgori način, znači, država je našla najgori način da se takvoj pojavi stane na put. Ima mnogo drugih, pa čak i efikasnijih načina i zašto ne pogledati u zakonodavstva drugih država. Evo, recimo, Ruska Duma je donela Zakon o ličnom bankrotstvu, znači, bankrot lični, gde se tamo tačno propisuje kako i na koji način se vrši taj bankrot, gde se čoveku ne može uzeti stan u kojem živi, ne može mu se uzeti automobil, ne može mu se uzeti laptop i mobilni telefon. Sve drugo je predmet plenidbe, uzimanja itd. To bolje znaju pravnici. Dakle, ne možete vi naplatiti dug od nekoga ako mu uzmete sve mogućnosti koje mu stoje na raspolaganju da taj dug, eventualno, izmiri. Znači, ne možete nekom poseći krila i onda od njega tražiti da leti. Izvršitelji. To je jedna organizacija koja je tako umrežena, gde bukvalno običan čovek niti to može da shvati, pa čak i predstavnici države i pravosudnog sistema, Ministarstva pravde ne mogu da im doskoče i da vide čime se sve oni bave. Imamo situacije da, recimo, se vrši otkup duga. Recimo, jedan izvršitelj je pokušao kod jednog dužnika da odradi nešto, nije uspeo, drugi izvršitelj koji smatra da će moći to, da ima možda jače instrumente ili jače argumente, da uradi otkupljuje od njega dug. Imamo slučajeve gde je praktično taj jedan dužnik stigao tek do četvrtog izvršitelja koji je uspeo da naplati, bolje reći, da utera dug.
Zahvaljujem. Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Stojanoviću.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 43. koji se odnosi na stav 1. tačka 7) novog člana 87. postojećeg Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakon o izvršenju i obezbeđenju. Ovim mojim amandmanom sam tražio da se gore navedeno briše. Stav SRS je da se sprovođenje izvršenja preko javnih izvršitelja mora pod hitno ukinuti. Naravno, nismo mi protiv izvršenja kao pojave koja mora da postoji u svakoj državi i u svakom društvu. To moraju da budu državni organi, jer će u tom slučaju zloupotrebe biti najmanje. Prihvatanjem ovog mog amandmana štite se državni i nacionalni interesi. Svakoj državi na prvom mestu moraju da budu državni i nacionalni interesi i država Srbija u tom smislu ne treba da bude nikakav izuzetak. Nadam se da ova vlast neće dozvoliti da ljudi i dalje ispaštaju zbog bahatosti, gramzivosti pojedinaca. Po završetku NATO agresije morao sam da napustim svoje rodno Gnjilane i lično sam na svojoj koži osetio kako to izgleda preko noći ostati bez svoje imovine. Zato vas molim da dobro razmotrite sve amandmane koje je podnela SRS. Zahvaljujem.
Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Kolega Šešelj, izvolite.
Hvala, gospodine Arsiću. Mi još uvek nismo čuli konkretni argument za postojanje institucije javnog izvršitelja. Dakle, to da su sudovi nesposobni i zatrpani i da smo mi tu sad uradili dobru stvar, tj. da su Skupština i Vlada uradile dobru stvar, da su rasteretile sudove, pokazuje na neki način nemogućnost snalaženja i Vlade SNS i Vlade DS sa tim problemom, jer najlakše je kad problem postoji. Umesto da se reši, da samo kažemo to ne može da se reši, evo imamo neko privatno lice da to radi, tako možemo da postupamo vezano za svaku delatnost, a ovde je skandal još veći, budući da se jedna od nadležnosti države, dakle, sud, sudstvo i deo vlasti, jedne od tri grane vlasti, dakle, nadležnost suda, nadležnost Republike Srbije se ustupila privatnom licu. To je ono što je ovde loše u ovom rešenju. Iz svega toga, da li ćemo mi promeniti ovaj član, ili onaj član, ukoliko se suština ne promeni, problem se neće rešiti. Dakle, problem da jedna osoba uzima ekstra profit koji je mogao da bude državni, državni prihod u razumnim okvirima, a ne da se nenormalno bogati samo iz jednog potraživanja. To sada radi privatnik, a mi se tešimo što je taj privatnik nekog zaposlio i daje mu platu i uplaćuje porez, a država se odrekla nečega što je mogao da bude čisti prihod za budžet i osim toga odrekla se i svojih nadležnosti.
Zahvaljujem. Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? Koleginice Nikolić, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo intervenisali i na član 47. Predloga zakona kojim, ukoliko je prigovor trećeg lica odbačen ili odbijen, to lice može pokrenuti parnični postupak za utvrđivanje nedozvoljenosti izvršenja. Smatramo da izmene koje su predložene nisu dobre, već da je postojeće zakonsko rešenje pravičnije i da se na parnični postupak primenjuju odredbe o parničnom postupku za utvrđivanje nedozvoljenosti izvršenja. Više puta smo vam naglasili da se pri sprovođenju izvršenja najpre mora voditi računa o dostojanstvu dužnika, kao i na to da ono bude što manje nepovoljno za samog dužnika. Međutim, praksa je pokazala da izvršitelji prilikom izvršenja apsolutno ne vode računa o dostojanstvu dužnika, već da se ponašaju bahato i osiono, i to što je neko dužan ne znači da je manje vredan i da se prema njemu treba ponašati bez poštovanja. Javni izvršitelji su dužni da poštuju etički kodeks i standarde profesionalnog ponašanja, ali za ponašanje koje nije u skladu sa ovim ne postoje sankcije i primedbe koje se odnose na ponašanje javnih izvršitelja, a koje se dostavljaju Komori javnih izvršitelja, uglavnom ostaju mrtvo slovo na papiru, jer o njima odlučuje disciplinska komisija izvršitelja. Na rad izvršitelja u poslednjih godinu dana podneto je preko 750 pritužbi. Pitanje je hoćete li da otklonite štete koje su javni izvršitelji počinili zloupotrebom službenog položaja i da li ste kao ministarstvo utvrdili… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 50. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Šešelj.
Ukoliko se mi samo pozivamo tj. vi se pozivate na to da ovo rešenje nije donela naprednjačka većina, nego većina DS, vi i na taj način pokazujete ne brigu za građane Srbije i katastrofalne posledice koje očigledno da ima institut javnih izvršitelja. Kao što smo već govorili, jedno zakonsko rešenje nije jednog za svagda, svaki zakon može da se promeni, ukoliko skupštinska većina izglasa drugi zakon. Dakle, to je zakonski utvrđena procedura. To sada da neko kaže – jeste, mi smo protiv, mi znamo da izvršitelji umeju da zloupotrebe svoja ovlašćenja i da su neretko ti profiti i te takse za postupak izvršenja velike, da je dužnik u nepovoljnom položaju, da, to se dešava, ali to je donela DS… Odgovornost u poslednjih sedam godina je isključivo na naprednjacima, i to treba da imate u vidu i da, ukoliko zaista ne prepoznajete problem u ovome, treba da konsultujete statistiku i da vidite koliko je porodica konkretno ostalo bez krova nad glavom za dugove koji su mizerni u odnosu na vrednosti tih nekretnina. O tome se očigledno ne vodi računa. Vodi se računa samo o statistici izvršenja. Niko ne kontroliše to koliko su izvršitelji zaradili na osnovu tih izvršenja, niti koliko je porodica ostalo bez svog doma.
Zahvaljujem. Na član 53. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Da li neko želi reč? Izvolite koleginice Jovanović.
Ima različitih slučajeva kada ljudi apsolutno nisu mogli ni da reaguju, ni da spasu svoju imovinu i onda kada je sud u parničnom postupku odlučio na njihovu štetu. Zbog ograničenog vremena od dva minuta, izneću jedan zaista frapantan primer - kako je gospođa ostala bez stana. U pitanju je gospođa Tijana Aničić koja je 2007. godine napravila trojni ugovor sa prvim vlasnikom stana i investitorom. Naime, prvi vlasnik stana se obavezao da će investitoru da vrati taj stan i to je bio njihov trojni ugovor. Ona ga je zatim kupila, ali sa obavezom da investitor prvobitnom vlasniku nadoknadi neki drugi stan ili novac. Kako to ovaj nije uradio, posle izvesnog vremena zatražio je da gospođa Tijana stan koji je uredno platila mora njemu da vrati, jer on nije dobio novac od investitora. Onda je naravno sud koji je postupao u tom slučaju doneo presudu gde ona uopšte ne postoji i ako je overen sudski taj trojni ugovor između njih. I tek kasnije kada je ona uložila žalbu, odnosno njen tim advokata, Apelacionom sudu ona je uključena u taj parnični proces. Ali, to ne odlaže izvršenja, upravo o tome se govori i u ovim članovima zakona, jer ko zna do kada će i koliko to da traje, a izvršitelj došao i rekao – gospođo, izađite napolje. Šta ćemo tek sa onim radnicima, gospođo Kuburović, koje ganjaju izvršitelji za neplaćene komunalne račune? Mnogi od njih su to i svesno uradili, jer nemaju hleba da jedu, nemaju odakle, pa mu je preče da danas kupi jednu kiflu i jogurt detetu, a njihova preduzeća po dobijenim radnim sporovima njima nisu uplatili i ako ima izvršne presude.
Zahvaljujem koleginice Jovanović. Na član 55. amandman je podneo narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? Izvolite koleginice.
Dame i gospodo narodni poslanici, vi ste u ovom 125. članu dodali stav 4. kojim se podnošenjem predloga za odlaganje izvršenja, kao i prigovora protiv rešenja kojim je odbačen ili odbijen predlog za odlaganje izvršenja da ono ne odlaže izvršenje i mi smo intervenisali i tražili smo da se ovaj član briše, jer smatramo da prigovor mora da odlaže izvršenje, jer u suprotnom je moguća nenadoknadiva šteta. Ako znamo kako izvršitelji u Srbiji rade, onda znamo da će to biti svakako velika šteta. Primera radi, stan od oko 60 kvadrata prodat je za manje od 30 hiljada evra, u Beogradu kuća od 570 kvadrata prodata za 13 hiljada evra, zatim, kuća tročlane porodice u Nišu prodata za sedam hiljada evra itd. da ne nabrajam. Izvršitelji naplaćuju svoje dugove bez ikakvog reda i pravila. Oni prvo dužnika izbace iz kuće, a zatim prodaju tu nekretninu po znatno nižoj ceni. Ponovo bih postavila pitanje, a to je - ko će i na koji način će da se otkloni šteta koju su izvršitelji počinili i da li ste kao ministarstvo utvrdili visinu štete koju su javni izvršitelji zloupotrebom službenog položaja načinili? Tu se postavlja pitanje samo da li vi to hoćete ili ne. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 55. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 59. amandman, su zajedno podneli narodni poslanici Milena Bićanin, Nataša Mihailović Vacić, Slavica Živković i Jasmina Karanac. Da li neko želi reč? (Da.) Koleginica Milena Bićanin, izvolite.
Hvala predsedavajući. Nas četiri koleginice iz poslaničke grupe SDPS podnele smo amandman koji se odnosi na član 59. Predloga zakona kojim se precizira član 131. zakona i dodaje novi stav, koji kaže – predlog izmena zakona predviđa nedvosmislenu odredbu da se novčana kazna izriče i svakom drugom licu koje ometa ili sprečava sprovođenje izvršenja. Obrazloženje koje smo mi podnele nije bilo dovoljno za predlagača zakona i ja ću se složiti sa time da ni ja nisam zadovoljna tim obrazloženjem, obzirom da se pozivam na princip solidarnosti, pa pošto nije bilo solidarnosti od pravne službe u adekvatnoj pomoći u pisanju ovog amandmana, zaista jedna istoričarka i jedan mladi politikolog nisu mogli da se snađu, ali smo imali vrlo čestitu nameru koju pretpostavljam da ćemo svi razumeti. Pozivam se na princip solidarnosti i između ostalog u tom našem obrazloženju napisale smo ovako – samim rođenjem osoba ostvaruje pravo na slobodu i jednakost. Time ostvaruje i pravo na solidarnost kao izraz ljudskog dostojanstva, koje je neprisnoveno i koji su svi dužni da poštuju i štite. Znači, ako pođemo od premise, koju svi ovde zastupamo, a to je da dug zaista jeste loš drug i da svaki dug mora da se plati, zaista ne razumem, ali vam iskreno kažem, zašto građani koji pružaju solidarnu podršku okupljanjem tamo gde se vrši, gde je neposredno proces izvršenja, zašto su sada ti ljudi koji se okupljaju u opasnosti da budu kažnjeni, zašto, nedvosmisleno se kaže – ako ometaju i sprečavaju izvršenje, zašto će biti kažnjeni, zašto će nakon toga, ako ne plate tu kaznu, apsolutno nedvosmisleno, otići i u zatvor i šta je to toliko pogrešno u tome što čine? Oni izražavaju solidarnost prema nekom čoveku koji je u nevolji, koju apsolutno razumemo i zato vas pitam, ako smo već doneli, mislim da se šalje pre svega loša poruka. Mi smo kroz ovaj Predlog zakona predložili da dužnik će i sam naravno platiti visoke kamate ako se odlaže, predviđaju se kazne za one koji ometaju i sprečavaju i onda je po meni loša poruku društva izražena u sledećem – ako hoćeš da budeš solidaran plati. Poruka je loša, pa vas ja pitam i zaista molim za jedno objašnjenje, jer ne razumem, zašto je solidarnost građana ili organizacija koje su, da se pozovem na taj princip solidarnosti, solidarne prema onima koji treba da izgube taj svoj jedini dom, a to je vidim ovde najteže pitanje, njihov izražena solidarnost u sukobu sa opštim interesom društva koje se stalno poziva na princip solidarnosti i na nedostatak solidarnosti i bojim se da ćemo sa ovakvim rešenjem otvoriti jedno opasno polje koje nećemo, dići ćemo granu koju ćemo teško zaustaviti, a imamo deficit sa razumevanjem principa solidarnosti. Toliko. Hvala.
Reč ima ministar, gospođa Kuburović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Samo jedno malo pojašnjenje. Ovde niko ne kažnjava mirno okupljanje građana. Kažnjava se onaj ko sprečava službeno lice u sprovođenju određene radnje i novčanu kaznu ne izriče izvršitelj. Novčanu kaznu može samo da izrekne sud. Podsetiću vas, izvršenje u nekim situacijama može da sprovodi sud, pa isto tako sudija i sudski izvršitelj mogu biti ometani u sprovođenju izvršenja kao što je recimo sprovođenje izvršenja prilikom dodeljivanja deteta. Znači, sprečavanje službenog lica koje obavlja svoju radnju svakako jeste za kažnjavanje. Mirno okupljanje građana apsolutno ni na koji način ne može biti kažnjivo. Pa ni ovim članom zakona to nije propisano. Samo onaj ko službeno lice ometa u sprovođenju radnji. Mirno okupljanje ni na koji način ne može da spreči sprovođenje izvršenja.
Zahvaljujem. Na član 59. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? Kolega Periću, izvolite.
Gospođo ministar, ja ću vama dva slučaja izneti konkretno iz prakse i ako vam to ne bude dovoljno da malo promenite i korigujete svoje stavove, onda građanima Srbije je sve potpuno jasno. Ovako, porodica Delić, juče sam to započeo, iz Prijepolja je osuđena da nadoknadi parnične postupke po osnovu smetanja državine u iznosu od oko 290 hiljada sa sudskim troškovima i pošto to oni nisu uradili u parničnom roku, to je onaj rok kada su mogli da ispune svoju obavezu bez postupka izvršenja, onda se uključio i izvršitelj. Iako su njih četvoro, otac, sin i dve ćerke, solidarno obavezani da nadoknade te troškove, otac je to uradio sam. On je to uradio nakon donošenja rešenja od strane suda da izmiri svoje obaveze i uradio je, ispunio je i obaveze sudskom postupka i uplatio troškove izvršitelju. On je to dokazao, i to na račun izvršitelja Zvezdane Rajović iz Užica. Nekoliko dana kasnije takođe na suprotnoj strani su četiri solidarna poverioca. Oni podnose zahtev protiv sva četiri solidarna dužnika, iako je već činidba ispunjena. Onda nastaje pakao za porodicu Delić. Oni u spisu, odnosno u predlogu za izvršenje navode čak i njihova primanja i automobil koji se koristi skoro isključivo za prevoz deteta koje ometeno u razvoju. Tu je grešku napravio i sud i izvršitelj. U drugom slučaju takođe postupa isti izvršitelj. Taj drugi slučaj ću vam obrazložiti u drugom amandmanu.
Hvala kolega Periću. Na član 59. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Jojiću izvolite.
Dame i gospodo, gospođo ministre, demokratska vlast u periodu od 2000. godine do 2012. godine bila je u prljavim rukama. To slobodno mogu da kažem, jer je ta demokratija trasirala put da se dođe do ovoga stanja koje zabrinjava. Ja verujem da ćete vi ipak imati u vidu ovo što su narodni poslanici izneli i da građani iz sata u sat javljaju se poslanicima SRS, gde ističu određene prigovore i primedbe. Ono što bih želeo da podsetim, da nam korupcija u pravosuđu vlada. Zelenaštvo, za krivično delo zelenaštva u članu 217. propisana je kazna i do osam godina, a kako to sudovi rade? Ako je država poverilac, nema problema tu će se naplatiti da oderu kožu, ali ako se upravo država nađe u situaciji da duguje građanima tu je pravosuđe neefikasno. Ono što hoću da pitam, gospođo ministre, kada će se ukinuti. Pošto Vlada predlaže, a Skupština donosi odluku o izboru javnih tužilaca i vršilaca dužnosti javnih tužilaca, kada će prestati u Srbiji v.d. stanje javnih tužilaca koje su u modu uveli demokrate? Krajnje je vreme da se sa tim prekine, v.d. stanje i v.d. vršilac dužnosti tužioca može da bude najduže godinu dana, a vi imate u praksi ne jednu, nego pet godina. Nastaviću kasnije.
Zahvaljujem. Na član 60. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Periću, izvolite.
Nastaviću. Dakle, Delić Muharem je ispunio svoju obavezu, dostavio dokaz, iako je to na račun izvršitelja uplaćeno, dostavio dokaz da je to uradio, zahteva se od njegovog sina Omera, ćerke Amele, i Elmele, naknadno ispunjenje obaveze. Izvršitelj je bio dužan po službenoj dužnosti da obavesti da je obaveza ispunjena, nije to uradio. Isti izvršitelj postupa u slučaju određenog broja zaposlenih u Novinsko izdavačkoj kući „Polimlje“ iz Prijepolja, 85 godina ima tradiciju ta novina. Prilikom privatizacije vlasnik je ostao dužan ili umanjio zarade zaposlenima. Radni spor je trajao pet godina, izvršenje dve godine, postupa isti izvršitelj, nema naplate, što će reći verovatno da sadašnji vlasnik tih novina plati izvršitelju da malo čeka sa tim predmetom. Je li to dovoljno dokaza da javni izvršitelji ne rade u interesu građana, odnosno u interesu poverilaca, nego isključivo u svom interesu? Sud je, gde svi očekuju pravdu, očekuju zaštitu, javni izvršitelj je zanimanje. To je kao u „Juri“ kada treba što više da kompletiraju nekih predmeta ili nekih materijala koje oni proizvode. Vi ste od izvršitelja napravili proizvođače visokog profita, ne gledajući i ne osvrćući se pri tome na životni standard građana Srbije, koji istini za volju, pojavljuju se ponekad kao dužnici. Mi uglavnom kada govorimo, kada iznosimo svoje konkretne primedbe i argumentaciju i stručne primedbe, mislimo na ono što je normalno, na ono što je redovna pojava, a ni u kom slučaju da štitimo bilo kog dužnika koji mora svoju obavezu da ispuni.
Zahvaljujem. Na član 61. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto sam imao dodir i sa sudskim i sa privatnim izvršiteljima, mogu da kažem opet da su naš problem sudovi. Godine 2010. potraživanja od 150.000 dinara, sudski izvršitelj nije uradio. Dakle, to je ostalo nerešeno. Godine 2014. na osnovu predloga privatnog izvršitelja sud donosi rešenje o izvršenju na moju platu iako fotokopije isprave rešenja o naknadi za odvodnjavanje koje je izdala vlast Bojana Pajtića, ta fotokopija je trebala da bude verodostojna isprava, nije glasila na moje ime. Čak ni pol mi nisu pogodili. Međutim, sudija Šivoljski je lupila pečat koji se zove rešenje o izvršenju i taj pečat je košta, ne znam, valjda oko 3.000 dinara. Znači, samo udaren pečat i zapisan broj. Pečat je oblika rešenja o izvršenju. Na osnovu rešenja o izvršenju nema odlaganja. Prigovor je trebao da se uloži u roku od pet dana, što sam ja učinio, sud je imao rok od pet dana da reši prigovor, on ga nije rešio pet meseci. Onda su zaključkom suda, po rečima sudije, pokrili koleginicu tako što su navodne dugove uskladili sa mojim imenom i prezimenom i rekli da se ne radi o Mirjani, već da se radi o meni. Toliko o našim čestitim sudovima. Mislim da su izvršitelji manje zlo od sudija. Hvala.
Hvala. Na član 63. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
U članu 63. koji je zapravo 141. član osnovnog zakona predvideli ste da se izvršenje sprovodi svakog radnog dana od 7-22 časa. Mislimo da je to apsolutno ne primereno i da izvršenje može da se obavlja u maksimalnom vremenu koje je moguće, da bude između 8-18 časova. Prosto je neverovatno da vi zakonom predviđate da neko nekom upada u stan u 7 sati ujutru ili u 22 sata uveče, da utrčavaju ti izvršitelji sa svojom ekipom kao komandosi. Oni ništa ispred sebe ne vide, oni ne vide ni malu decu, oni ne vide ni stare, ni bolesne, oni ne vide ni ljude koji se ujutru spremaju na posao, dolaze bez najave. Dakle, ovo se sve već dešavalo. Zamislite da u 7 sati ujutru vi ne znate da će vam doći izvršitelj, spremate se, tu je malo dete, treba da ga vodite u obdanište ili je tu stara bolesna osoba i vama upadaj u pratnji policije neki izvršitelj da vam popisuje stvari zato što ste dužni negde nekom javnom preduzeću. Dakle, ovo može biti za banalne stvari zato što niste platile, evo, sada još jedanput da objasnim, račun Info stanu od pre tri godine, tako što oni sada Info stanu Beogradu, kada dostavlja račun, namerno ne štampaju onaj deo gde se piše stari dug, namerno to ne rade i onda se desi da posle izvesnog vremena, uglavnom kada dođe čak i do zastarelosti, dobijete javnog izvršitelja bez prethodne opomene i on vam, zamislite u 10 sati uveče, upadne da vam uzme televizor zato što ste navodno dužni nešto što možda i niste dužni. Hvala.
Reč ima ministar, gospođa Kuburović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Samo jedno pojašnjenje. Izmenama i dopunama zakona, apsolutno se nije uvodilo novo vreme kada se sprovodi izvršenje. U važećem zakonu stoji da se izvršenje može sprovoditi svakog dana od sedam do 22 časa, sada smo promenili upravo vodeći računa o interesima dužnika da to može biti samo svakog radnog dana, što znači da su subota i nedelja ovim predlogom zakona isključeni od sprovođenja izvršenja.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Velikodušno, nema šta. Znači, subotom i nedeljom dečica nek se dobro naspavaju, a od ponedeljka do petka izvršitelj će da dođe u sedam ujutru. Tačno je ovo što ste vi rekli gospođo Kuburović, ali ako ste menjali da izvršenje može da bude samo radnog dana, kako vam nije palo na pamet da promenite i ovo vreme. Zaista je neprimereno u sedam sati ujutru i u 22 časa uveče da nekome na vrata dolazi izvršitelj, a još onako kako su bahati. Kažem vam, ništa oni ne vide ispred sebe što bi nekog normalnog čoveka nateralo da razmisli i da kaže - joj, izvinite, imate malu bebu, doći ću ja, ne u sedam ujutru, doći ću u 12, ili čuje se tamo jauče neko star, bolestan, ne mora biti ni star, nažalost, bolestan, neće izvršitelj reći - joj, izvinite, imate bolesno lice u stanu, nećemo mi sada to da radimo. Ne, on ne vidi to, on samo vidi kolika je njegova nagrada, koliko će on dobiti od Info stana. Juče sam vam objašnjavala za račun od 1.990 dinara, dobiće 3.600 dinara, plus 1.800 dinara i on samo misli koliko puta po toliko, govorim o nekim sitnim nagradama, naravno, kada dolaze da iseljavaju iz stana, to je tek, to ću u nekom drugom amandmanu, to su tek traume koje ljudi doživljavaju. Ali, zaista, hajde, prihvatite bar ovaj amandman da pokažete prvo dobru volju prema ovolikom trudu SRS, o našoj krajnje dobroj nameri, ali pokažite dobru volju bar u jednom segmentu prema dužnicima. Evo, učinite im to da im izvršilac ne bane ujutru u sedam i uveče u 10. Prihvatite da mogu da dolaze od osam do 18.
Zahvaljujem. Na član 64. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? Kolega Mirčiću, izvolite.
Dame i gospodo, neizbežno se stvara utisak da mi ovde, bez obzira koliko iznosili pravno opravdanu argumentaciju na Ustavu zasnovanu, nailazimo na jedan zid ćutanja. To je očigledno postalo neko pravilo. Dolaskom DOS-a na vlast u Srbiji vladaju nova pravila. Nebitno je u Srbiji od 2000. godine, nažalost i dan danas, šta misle poslanici, šta misli većina građana. Bitno je šta o tome razmišljaju oni koji uredno dolaze da čekaju na red da čestitaju američkim i drugim zapadnim ambasadama. Njihovo mišljenje je ovde preovlađujuće. Nema veze šta misli SRS o politici koja se generalno vodi u Srbiji, bitno je šta misli Sonja Liht o tome. Nebitno je šta narod misli o tome što se pljuje po Srbiji kao genocidnoj tvorevini, bitno je da Nataša Kandić odobrava to. Kako i na koji način postupaju izvršitelji? Koga to interesuje što mi to argumentovano opovrgavamo sve što predlagač zakona iznosi, bitno je da predlagač svaku drugu rečenicu koristi da bi rekao - iznosite netačne podatke. Koga interesuju Čučići, Petrovići, Delići i ostali koji su žrtve ovakvog zakona, nakaradnog zakona? Ne interesuje vas, jednostavno ne pridajte tome značaj. Tako vam je to gospodo u svim kolonijama. U kolonijama je nebitno uopšte šta misle građani, šta misle, u krajnjem slučaju, i vlast, bitno je šta misle nevladine organizacije, poslušnici zapada. Ovde je bitno šta NALED misli. NALED je postao šifra. Sve što misli NALED to je dobro za Srbiju. U NALED-u od zla oca i od gore majke, nikad u životu ništa nisu radili, nikad u životu ništa nisu postigli, ali njihovo mišljenje je dominantno.
Zahvaljujem. Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Koleginice Radeta, izvolite.
Ovaj član menja postojeći član 143, koji govori o zahtevu za pružanje policijske pomoći. Ovde je takođe bilo predviđeno da se policijska pomoć traži najmanje pet dana pre izvršenja, sada je pomereno na pet radnih dana. Ali, ne može na isti način da se govori o radnim danima u članu 141. i 143. Opet u članu 143. pomažete izvršiteljima da ima faktički više dana policijska stanica da odredi neku ekipu koja će ići sa izvršiteljima. I, između ostalog, izvršitelji pozivaju policiju ako se osnovano očekuje da će biti nekih problema. Kako će on to tako, takva pametnica izvršiteljska da proceni da li se osnovano može očekivati neki problem na terenu? Znate, policija treba da interveniše kod izvršenja tada kada postoji problem u smislu da izvršitelj može biti fizički ugrožen. Šta će da radi policija ako ja, kao narodni poslanik, dođem i stanem na vrata nekog stana u koji izvršitelj želi da uđe da istera porodicu? Da li ćete sazivati hitnu Skupštinu da mi skidate imunitet, da policajac može da me pomeri sa vrata? Dakle, radite nešto onako, negde se pročitali da ovo ovako možda ne bi bilo loše, ali nikako da se približite životu, a ovo je zakon kojim zaista mnogo možete da se približite životu, svakodnevnom životu skoro svakog čoveka u Srbiji ili većine. Nemojte samo pominjati one što imaju ogromne dugove, oni će već naći pajtose koji će ih osloboditi.
Zahvaljujem. Na član 67. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 67. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? Koleginice Jovanović, izvolite.
Sad moram da govorim o čuvenom slučaju izvršitelja iz pakla, Mirjane Dimitrijević. Zamislite, i ona je učestvovala u izradi prethodnog zakona 2016. godine. Gospođa je i Tanjugu dala izjavu, kao član radne grupe za izradu zakona. U pitanju je izvršitelj koja je za godinu dana zaradila 900 hiljada evra. Žena koja je pre toga bila sudija. Sad se postavlja pitanje, gospođo Kuburović, šta navodi nekog sudiju koji radi časno i pošteno svoj posao, da napusti sudijsku funkciju i da ode u izvršitelje? Mirjani Dimitrijević je svakako razlog taj što je sama za sebe mogla da piše zakon po kojem će troškove izbacivanja iz stana starice sa dvoje unučića i ćerkom da naplati 11 hiljada evra. Sudija ne može da napiše zakon da sebi odredi platu, ali vi ste dozvolili Mirjani Dimitrijević da učestvuje u izradi zakona i da gospođu Dobrilu, u Njegoševoj ulici na Vračaru, sećate se, to je javnosti poznat slučaj, kada su došli solidarne komšije, prijatelji i rođaci da spreče Mirjanu Dimitrijević da izbaci ovu porodicu iz stana. Ona je to uradila i zamislite, za to je naplatila, evo imam kopiju priznanice ovde, 11 hiljada evra. Je li to normalno? Vi kažete – srazmerni troškovi. Dobrila koja je posle 45 godina izbačena iz stana sa ćerkom i sa unučićima će do kraja života morati da plaća i uzima joj se od penzije dve trećine zbog slučaja ove zaista žene iz pakla Mirjane Dimitrijević.
Izvolite, kolega Markoviću.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Rasprava prethodnog govornika me je ponukala da se javim kada je reč o slučaju koji se dogodio na Vračaru, tom nesrećnom slučaju o kome je pričala prethodni govornik, u pitanju je porodica Petrović, ako se ne varam. Petrović Dobrila, sticajem okolnosti, kao neko ko dolazi sa Vračara, znam ponešto o tom slučaju. Međutim, da se odmah razumemo, prethodna govornica je većinski u pravu za sve ono što je rekla. Međutim, moram da istaknem još jedan segment čitave te priče, uključio bih i opštinu Vračar, kao neko ko nije direktno odgovoran za to, a pričamo o porodici koja je, kako ste rekli decenijama živela, 45 godina, na Vračaru u tom istom stanu, predsednik opštine Vračar je svojevremeno bio upoznat sa tim slučajem. Kada kažem predsednik opštine, mislim na tadašnjeg predsednika opštine Branimira Kuzmanovića, istaknutog člana DS. Pouzdano znam i da je gospođa Petrović pokušavala da se na neki način obrati opštini Vračar, njemu, da zakaže sastanak, da zakaže razgovor, da i opština Vračar pokuša da iznađe neko, bilo kakvo rešenje koje bi na neki način rezultiralo nekim dogovorom, nekim rešenjem, nekim kompromisom, da se po svaku cenu izbegne, nažalost, onaj scenario koji je ona i doživela. Međutim, opštinska vlast na Vračaru tada nije imala sluha za tako nešto. Apsolutno ih nije interesovalo da prime tu ženu i na sastanak, da razmotre problem, da vide koje mogućnosti postoje za prevazilaženje te situacije, da se ne desi da neko u 21. veku u 2018. godini ostane bez krova nad glavom. Dakle, na taj način demonstrirala potpuni nemar, potpuno je ignorisala realne probleme te porodice i na kraju smo došli u situaciju u koju smo došli. Osećam potrebu da kažem da je opštinski odbor SNS na Vračaru jedini reagovao u ovom nesrećnom slučaju, obezbedivši na vreme jednu pomoć koja nije za potcenjivanje toj porodici, ta porodica se nama, na kraju krajeva, i zahvalila. Ja sad ne želim ovo da koristim u političke svrhe, ali, eto, imao sam potrebu da to kažem. Zahvaljujem.
Pravo na repliku ima Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Mogli biste kao poslanik u Skupštini da inicirate izmenu zakona i da prihvatite Predlog zakona, a to će biti vaš najveći doprinos toj porodici i svakoj o kojoj javnost možda i nije tako upoznata kao o gospođi Dobrili, njenoj ćerki i unučićima. Ali, ovde je poenta u tome, gospodine Markoviću, što je slučaj iseljenja vodila izvršitelj Mirjana Dimitrijević, a ona je učestvovala u izradi zakona, žena koja je u prvoj godini svog rada prijavila da je zaradila 900.000 evra. Možda je i ona posle je imala ovaj pad, koleginica Radeta, kao i ova koja je za EPS glavna, Ranković, ali to je nebitno, ona do sada ima preko milion evra sigurno, zarade na ljudskoj muci. O tome se ovde priča. A ko je ustanovio žute izvršitelje, ko ih je kasnije još više promovisao? Upravo ministar koja sedi ovde, koja je radila na izradi Pravilnika za postupanje izvršitelja, kao i notara, dobila nagradu od NALED-a za nemerljiv doprinos, odlikovanje u promociji Zakona o izvršenju i obezbeđenju.
Na član 67. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Kolega Šešelj, izvolite.
Hvala, gospodine Arsiću. Imali smo prilike da čujemo da je civilizacija stigla u Srbiju i da sada imamo tu jednu modernu tekovina koja se zove elektronska tabla. E sad, budući da imamo elektronsku tablu, sada će se položaj dužnika popraviti na bolje, nećemo mi biti više u situaciji da neko ne zna kada je planirano njegovo iseljenje. Dakle, praksa rada javnih izvršitelja nam je pokazala da vrlo često ne samo što dužnik nije obavešten koliko njegov dug iznosi, zbog svih tih provizija izvršitelja koje on određuje sam i nenormalnih taksi, kao što je taksa za uspešno izvršeno iseljenje, tj. izvršenje, nego ne zna ni kada je planirano njegovo iseljenje, tj. izbacivanje iz stana. A sad mi taj problem pokušavamo da rešimo uvodeći elektronsku tablu, pa ukoliko dužnik ne bude išao da se informiše na tabli, smatraće se da je postupio nesavesno. Očigledno je da javni izvršitelji iskorišćavaju ovaj zakon u sopstvene svrhe i ogromna ovlašćenja koja im daje, sve na teret zaduženog lica, bez ikakvog obaveštenja. Neće to promeniti elektronska tabla. Neće promeniti i neće uvesti nikakvu kontrolu na to koliki je imovinski očigledni interes svakog javnog izvršitelja iz procesa izvršenja.
Na član 71. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? Kolega Mirčiću, izvolite.
Dame i gospodo, nas iznenađuje što političke partije socijaldemokratske provinijencije, gde je na prvom mestu socijalna solidarnost, gledaju sa strane, osim jedne političke partije čiji je poslanik ovde i te kako naglasio da je potrebna socijalna solidarnost. Nedostaje to u manifestaciji te solidarnosti i programa, programskog opredeljenja tih partija. Nije valjda da ste promenili program. Nije valjda da vas je ubedio predlagač da je socijalna solidarnost prošlost. Ovde je veoma interesantno šta je uzrok ovih problema sa kojima se suočavaju dužnici. Od 2000. godine nagovarani su građani Srbije, dolaze strane banke, biće veoma povoljni krediti, možete da rešavate svoje stambene probleme, možete seljacima da kupujete novu mehanizaciju. Niko nije tad upozorio da nije to tako baš povoljno, da će cene koje su u poljoprivredi rasti, a da će i te kako poljoprivrednici biti hendikepirani jer neće moći cenu svog proizvoda da prodaju da bi mogli servisirati te kredite. Drugo, mi smo ovde prisustvovali kada su najodgovorniji ljudi za finansije bukvalno gurali građane da se zadužuju. Šta se u međuvremenu dešavalo? Dešavao se kontinuitet, cene komunalnih usluga rasle, a primanja ostala na istom nivou, primanja u privredi, ne u upravi, to je nerealno povećanje. Normalno je da sa svojim primanjima nisu mogli da pokriju troškove koji podrazumevaju komunalne usluge. I tako je nastao dug. Tu treba solidarnost, tu treba razumevanje.
Na član 72. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? Koleginice Nikolić, izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo i amandmanom tražili da se i ovaj član zakona briše i na taj način smo još jednom iskazali naš stav da ceo ovaj zakon ne valja, jer ako se u toku izvršnog postupka promeni vlasnik nepokretnosti, sprovođenje izvršenja se nastavlja na predmetnoj nepokretnosti, a novi vlasnik je dužan da trpi namirenje. U tom slučaju javni izvršitelj donosi zaključak o nastavljanju izvršnog postupka protiv novog vlasnika. Nesporno je da se status izvršnog dužnika može zloupotrebiti, ali se ni novi vlasnik koji ipak može biti savestan ne sme dovesti u stanje pravne nesigurnosti. Zakonom mora da se uspostavi ravnoteža između poverilaca i dužnika i mi ćemo to predložiti novim zakonom koji će da bude u skladu sa potrebama države i građana Srbije. Znači zakon koji će biti u interesu svih građana, a ne povlašćenih monopolista i ne po direktivama EU. Znači, nov zakon kojim će se poštovati dostojanstvo i sva prava građana Srbije. Mi tražimo da se javni izvršitelji ukinu i za dužnike ćemo pronaći način rešavanja pojedinačnih slučajeva, pre svega otplatom duga na više mesečnih rata i sprečićemo da iko ostane bez krova nad glavom i da bude izbačen na ulicu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 73. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 74. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Kolega Šešelju, izvolite.
Hvala gospodine Arsiću. Nadovezao bih se na ono što sam rekao malopre, dakle, nikakve elektronske table neće pomoći kontroli nad javnim izvršiteljima o tome kada je planirano iseljenje ili izvršenje. Dakle, praksa nam je pokazala da dužnici nisu obavešteni ne samo o visini svog duga, nego ni o danu ni času kada će biti izvršenje. Nakon toga, nakon sve toga, znači, izvrši se, dug se naplati, postoji još jedno dugovanje što je izvršenje bilo uspešno. Dakle, zamislite, neko vas izbaci iz stana zbog duga od npr. 3.000 evra ili 4.000 evra i vi ste pod pratnjom policije izbačeni iz stana, a na sve to morate da platite to što su vas izbacili iz stana. Evo, to je ovaj zakon i to je institut javnih izvršitelja. Osnovni problem se nije rešio izmenama zakona. Osnovni problem se produbljuje, a ovde nam se nudi neka uteha u vidu nekih trivijalnosti, kakva je na primer elektronska tabla. Osnovni problem je stati na put nenormalnom bogaćenju na već prezaduženim licima, uzimanju ekstra profita od strane trećih lica iz dužničko-poverilačkog odnosa. To se neće rešiti kozmetičkim izmenama, to može samo da se reši novim zakonom, a sa novim zakonom izaći će Srpska radikalna stranka gde će opet izvršenje vratiti u sudsku nadležnost u oktobarskom redovnom zasedanju Narodna skupštine, tj. u jesenjem zasedanju. Mi smo i dalje u procesu prikupljanja potpisa građana za jedan takav predlog, kojih već danas ima više od 100.000.
Zahvaljujem. Na član 76. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? Kolega Periću, izvolite.
Nije ni čudo što se javni izvršitelji ponašaju ovako kako se ponašaju, imajući u vidu stavove koje iznosi ministar pravde ovde u ovom parlamentu. Gospođo Kuburović, preko puta vas sede i iznose vam svoje stavove i konkretne primere iz prakse iz života građana u Srbiji ljudi koje su upravo oni birali, a ti ljudi su izabrali vas. Vi ponekad selektivno tu nastupate kad hoćete da ponizite nekog od narodnih poslanika, pre svega poslanika SRS, vi se javite pa postavite neko pitanje, a kad mi iznosimo konkretne slučajeve vi ćutite. Ne treba nama ni da odgovorite, ali ovo što su vam izneli kao konkretan primer, evo potvrdio je kolega Marković ovaj slučaj o kojem je koleginica Nataša Jovanović pričala da je on potpuno tačan. Zabeležite, proverite to, ne vidim da to radite nego se povremeno okrenete gospođi Deretić da bi vam ona dala neki primer gde bi vi mogli možda da oponirate poslanicima SRS. Proverite vi da li je to tačno da je Draško Darijević, ne, rešenjem suda, nego rešenjem javnog izvršitelja kažnjen sa 100.000 dinara zato što nije pružio asistenciju kad je trebalo izvršiti u Fabrici rezanog alata u Čačku. Proverite slučaj porodice Delić, o kojem smo malo pre pričali, da li je to tačno. Proverite privatizaciju Polimlja, da li je tačno da je sudski spor trajao pet godina, da izvršenje ni posle dve godine nije namireno i proverite još neke slučajeve o kojima smo vam konkretno pričali i dajte odgovor građanima, nama ni ne morate, ali nije korektno takav odnos da pokazujete prema poslanicima SRS ili poslanicima uopšte koje su birali isti ti građani. Ne mogu do kraja ni da razumem u jednom danu kada je naša koleginica Maja Gojković podnela jedan amandman i predsednik parlamenta i kad je završila svoj govor… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem kolega Periću. Na član 78. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Koleginice Radeta, izvolite.
Videli ste u članu 78. novi član 171a da se nepokretnost može prodati i na elektronskom javnom nadmetanju, ako tako odluči javni izvršitelj po službenoj dužnosti ili na predlog stranke. Na koju ste stranku mislili? Na poverioca verovatno. Zašto ne prihvatite amandman gde smo mi rekli, nemamo ništa protiv, može se prodavati na elektronskom javnom nadmetanju ali ako se tako dogovore stranke u postupku. Šta to znači na predlog stranke? Koje stranke? Opet pokazujete da ste na strani izvršitelja. Naravno, evo, ja ću opet, imam vremena da navedem jedna primer. Prošle godine se desilo, malo smo zaboravili učestvovanje banaka u ovim trange-frange kombinacijama sa izvršiteljima. Eurobanka je dala kredit čoveku koji je bio podstanar u stanu porodice Maurer, i marta prošle godine je ta porodica u Bulevaru u Beogradu je iseljena iz stana, a ostalo je da se vodi postupak da oni dokazuju da je falsifikovana lična karta na osnovu koje je taj podstanar dobio kredit. Naravno, tužili su i Eurobanku i tog podstanara i tako dalje, ali zamislite puste žurbe kod tih izvršitelja da uzmu više hiljada evra, isele porodicu, a toliko očigledno da su iseljeni zato što je kredit dobio njihov podstanar, a stavio hipoteku na taj njihov stan. Eto, o tome kako funkcionišu, odnosno u kakvoj su sprezi, a to smo vam prvi dan govorili banke, ovde konkretno Eurobanka, banke, bankarski službenici, izvršitelji i uvek neko lice koje se tu pojavi da im pomaže.
Zahvaljujem. Na član 79. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Kolega, Rističeviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde se spominju banke i dugovi građana. Nismo mi ti koji smo doveli strane banke, strane trgovinske lance, to su uradili ono koji su rasprodali imovinu svih građana, pri tome doveli strane banke i strane trgovinske lance i počeli smo za tuđi novac da kupujemo tuđi robu i zemlja je ostala bez proizvodnje. Hoću da kažem ako ne možemo da usmeravamo vetar, onda makar da malo usmerimo jedra. Dakle, na nama je da rešavamo siromaštvo koje su ostavili neki drugi. Svi govorimo o dugovima građana Srbije. Ti dugovi u ovom trenutku zahvaljujući tome što se Srbija ekonomski razvija su po stanovniku najmanji u regionu. Prosečni građanin Srbije duguje 2800 eura koliko znam, prosečni građanin u Hrvatskoj duguje 9000 evra, prosečni građanin u BiH duguje 6000 evra, i to su najbolji pokazatelji da naša zemlja izlazi iz krize. Radujem se ekonomskom napretku Srbije jer samo ekonomski napredak i bolje plate mogu da smanje dugove građanima Srbije. Hvala vam.
Po Poslovniku, narodni poslanik Mihilo Jokić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ja sam se više puta javljao za reč, član 27. vi mi niste dali priliku da govorim. Evo, ja sad koristim priliku da kažem, kao dopuna svih ovih diskusija jeste činjenica da je 2008. i 2009. godine uništeno sudstvo. Sudstvo je postalo nesposobno da rešava tekuće probleme. Ovaj zakon je bio nužno doneti 2015. godine. To niko nije rekao. Znači, ovo je nužno zlo koje je prouzrokovano, implicirano činjenicom da su oni koji su bili na vlasti, mislim Malović, Petrović, da su potpuno uništili sudstvo, da je sudstvo postalo nesposobno, da su najbolji kadrovi iz suda otišli iz suda. Zbog toga se javio ovaj problem, javila se potreba da se nagomilani problemi razreše na ovaj način. Hvala.
Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 91. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 97. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 100. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? Kolega Stojanoviću izvolite.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima. Podneo sam amandman na član 100. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Ovim mojim amandmanom sam tražio da se član 100. briše. Stav SRS je da se sprovođenje izvršenja preko javnih izvršitelja mora pod hitno ukinuti. Sprovođenje postupka izvršenja mora ostati u sudskoj nadležnosti ako ni zbog čega drugog makar zbog smanjenja korupcije. Korupcija je oduvek predstavljala veliki društveni problem svih režima, tako da i ova vlast nije izuzetak u tom smislu. Međutim, neme uspešne borbe protiv korupcije ukoliko nosioci vlasti ličnim primerom ne pokažu da su zaista spremni da se iskreno obračunaju sa korupcijom. Ali kako verovati u ovo, ako znamo da su mnogi nosioci visokih državnih funkcija na sumnjiv način došli do svojih akademskih zvanja. Nikada nisu razrešeni slučajevi sumnjivih diploma i sumnjivih doktorata nekih državnih funkcionera. Onaj ko je na sumnjiv način došao do akademskog zvanja, onaj je logično podložniji korupciji, od onoga koji je do tog zvanja došao na regularan način. Sve dok se ne počnu rešavati slučajevi ovakvog vida korupcije, sveukupna borba protiv korupcije predstavljaće mrtvo slovo na papiru. Zahvaljujem.
Na član 101. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 103. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 105. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite, kolega Jojiću.
Hvala gospodine predsedavajući. Ja verujem da je Vlada preko ministra pravde danas čula šta misle građani Srbije. Ne bi trebalo da dužnici žive u ovoj državi pod opsadom javnih izvršitelja i da se osećaju kao ptice u kavezu. Ovo zlo što je upravo i ocenio moj uvaženi kolega prethodni koji je stavio primedbe, u svakom slučaju je u pravu. Ali, ono što moram da kažem da reforma pravosuđa nije uspela i da mora reforma da se sprovodi što pre i što hitnije. Vi znate kako je stanje bilo 2009, 2010. od 2008. godine i kako je vršen izbor sudija. Ono što je najgore u sudovima su vam sve predstavnici žute demokratije. E, oni su vam sada u sudovima, a kako sude i koji im je efekat i koja je tu efikasnost i ekonomičnost tih postupaka, treba da snose oni. Za sve ove slučajeve što su gospođa Nataša Jovanović, Vjerica Radeta i naši poslanici SRS danas izneli Vlada mora da čuje narod. To je osnovno. Poruka srpskih radikala iz ove Skupštine građanima Srbije jeste - ovo zlo mora da se ukida i da se vrati u nadležnost suda. Ja imam veće poverenje u sud, ali u sudu mora da se izvrše reforme. Ne možete imati u sudu v.d. predsednika četiri godine, ne možete u tužilaštvu da imate v.d. funkcionera zamenika javnog tužioca ili tužilaca u v.d. stanju više od godinu dana.
Zahvaljujem, kolega Jojiću. Na član 107. amandman je podneo narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Opet su izvršitelji iz pakla Mirjana Dimitrijević u Prilepskoj ulici, opština Savski Venac, Beograd 20. marta 2019. godine, je došla da uz policijsku asistenciju iseli porodicu Vukasnović, porodicu Vuksanović koja tu živi od 1936. godine, i zamislite zbog čega? Zato što je sud odlukom opet nekih, verovatno korumpiranih sudija, nažalost i njih ima, kao što je i ova Dimitrijevićka koja je napustila sudijsku funkciju, pa se latila posle izvršitelje, da godišnje zarađuje 900.000 evra, utvrdio da oni treba poveriocima, a njih se šestoro pojavilo, od nekadašnjih vlasnika da vrate kuću koja je od 1999. godine, uopšte više tu ne postoji. Zaista je za pohvalu reakcija gospođe, iako je član SNS, Irene Vujović, koja je predsednik opštine Savski Venac, koja se stavila na stranu porodice Vuksanović jer je ona upoznata sa slučajem da je Snežana Vuksanović deo kuće na osnovu stanarskog prava koje pripada njoj i njenoj porodici, opet ponavljam, u kući u kojoj žive od 1936. godine, otkupila, ali su morali da je sruše i da naprave novu kuću, jer je stara bila trošna i veoma opasna za tu petočlanu porodicu da u njoj živi. Da li je vama onda normalno da u Srbiji i dalje postoje javni izvršitelji kada, evo vidite, da ova jedna žena hara? Što je najvažnije, gospodine Marinkoviću, pošto oni znaju da je ova spremna na sve, pa ova je u stanju verovatno da i gazi preko živih ljudi, ta Mirjana Dimitrijević, oni su tražili u Martu ove godine, pre nego što su Vuksanovićima pokucali na vrata njihovog doma da se prethodni izvršitelj promeni, koja je bila od 2012. godine, a da ih upravo iseljava Mirjana Dimitrijević.
Hvala, gospođo Jovanović. Na član 109. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 110. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, kolega Mirčić.
Ono što preovlađuje obrazloženju, to je da je ovo nešto što, ne samo da omogućava ulazak u EU, nego je nešto što su evropski standardi, pri tome, predlagač zaboravio je da kaže da je u EU u toj Evropi sve sređeno po određenim pravilima. Kada je u pitanju odnos banke i klijenta, tu su jasna pravila. Kada je u pitanju naplata komunalnih usluga, tu je sve definisano do sitnih detalja, a mi ovde želimo da primenimo sistem gde su strane banke ušle sa namerom da što više steknu nekretnina kako bi te svoje plasirane kredite u svakom slučaju mogli višestruko da naplate. Mi ovde pričamo o nekim standardima gde poljoprivredno zemljište, bukvalno se uzima, otima za male svote kredita. Pa, imali smo nedavni primer, ljudi koji su se zaduživali u švajcarskim francima kod banaka upali su u dužničko ropstvo, njima je uzeta imovina, mnogima je uzeta imovina, sada se nalazi kompromisno rešenje, država se umešala u to i država kaže – najbolje rešenje je da potpišu ugovor sa bankama, pa će ponovo biti korist banaka. Čak, savetuju – nemojte da tužite Ustavnom sudu, jer to je zaludan posao. Kakva su to pravila? Država umesto da stane na stranu svojih građana, pa bez obzira kojoj političkoj ili partijskoj opciji pripadaju, država se ovde igra sa svojim građanima, država kaže – bitniji je nama efekat zarade od izvršitelja nego što su to prava građana. Pa, kakva je to država?
Na član 115. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 115. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Zaista sam bio prinuđen da amandmanom reagujem na ovaj deo Predloga zakona. Naime, mislim da ukoliko ostane ovako kako ste vi predložili, a to je da se namirenje potraživanja na osnovu zakonskog izdržavanja može izvršiti najviše do polovine primanja svih kategorija koje podležu ovoj prinudnoj naplati, ćete dovesti do toga da izdržavanja kada su u pitanju najzaštićenije kategorije stanovništva, a to su uglavnom maloletna deca ili deca na redovnom školovanju, u minimalnom broju, punoletna lica kojima pripada pravo na osnovu sudskih presuda na zakonsko izdržavanje, na ovaj način vi ćete ih onemogućiti da to svoje pravo utvrđeno sudskom presudom realizuju. Iz tog razloga, moj amandman je bio da se isključivo i samo zbog zaštite maloletnih lica, njihovog prava, njihovog prava na egzistenciju, ovo ne dira u odnosu na ranija zakonska rešenja i da se zarade onih koji su obavezani da plaćaju izdržavanja mogu zapleniti do dve trećine tog iznosa. Naime, može da se desi da se, kao što sam u načelnoj raspravi govorio, dok traje sudski postupak, za šta maloletno lice nije krivo i odgovorno, dok traje godinu dana, dve godine, tri godine, koliko znaju ovakvi procesi u sudu da traju, nagomilaju neisplaćena izdržavanja, neisplaćene alimentacije. Ako je dvoje dece u pitanju, gde sud dosudi 50%, ovaj višak unazad dve ili tri godine niko nikada neće moći da naplati. I ne vidim nikakvog razloga da bilo ko od izvršnih dužnika bude zaštićen od toga da mu bude zaplenjeno ono što treba da bude obezbeđeno maloletnoj deci. Ovim se direktno ugrožavaju prava deteta. Ovim se direktno narušava pravni sistem Republike Srbije i ja vas molim da još jednom ozbiljno razmotrite ovakvu situaciju, jer u praksi naših sudova, onakva kakva je danas, imamo dve vrste presuda kad su izdržavanja u pitanju - određeno u procentu od zarade ili nekog drugog primanja ili utvrđeno u nominalnom iznosu. Sudovi donose odluke i utvrđuju obavezu u nominalnom iznosu u situacijama kada je više nego očigledno da onaj ko je dužan da daje izdržavanje manipuliše, a to je da radeći kod privatnika zatraži da mu se zarada sa one koja je smanji i zvanično bude prijavljena minimalna zarada, a objektivne potrebe izdržavanja deteta, najminimalnije po detetu su 12 hiljada dinara. Ako je dvoje dece u pitanju, to je 24 hiljade dinara. Da li iko ima pravo da amnestira nekoga od obaveze da izdržava svoje dete? Ovo zaista otvara prostor onima koji to rade, ne zato što ne mogu, nego onima koji iz čistog inata, inata prema supruzi uglavnom, neće da plaćaju svoju obavezu izdržavanja prema maloletnoj deci. Mislim da nemamo nikakvo pravo, niti opravdanje, da u ovakvim situacijama takvim ljudima idemo na ruku. Imam vremena od ovlašćenog predstavnika grupe, tako da možete slobodno to vreme uračunati, jer znam da sam prekoračio dva minuta… (Predsedavajući: To i radim, samo izvolite.) Prema tome, ja vas stvarno molim da ovo još jednom razmotrite. Ovo nije pitanje šminke, ovo nije pitanje ničega, ovo je pitanje ugrožavanja prava najranjivijih kategorija. Hvala.
Hvala, gospodine Komlenski. Na član 115. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Mi mislimo da nijedno izvršenje ne sme ugroziti egzistenciju dužnika i njegove porodice. Sad kad se sluša ovo što smo slušali od kolege Komlenskog, ima svakako opravdanja. A šta ako poverilac ima još dvoje dece koja žive s njim, pa će onda njima ostati jedna trećina a ovom trećem detetu dve trećine? Dakle, to su neke specifične situacije i tu svakako sud treba da vodi računa apsolutno o pravu deteta, između ostalog, ali mi mislimo da nijedno izvršenje ne sme da prelazi jednu trećinu zarade. Nema pravo niko da ugrožava, ponavljamo, egzistenciju dužnika. Neka plaćanje traje koliko je potrebno dugo. Mi smo ovde želeli i dalje želimo da se ovi problemi reše sistemski, a ne od slučaja do slučaja, iako smo neke pojedinačne slučajeve radi ilustracije navodili, a malo pre smo čuli, ne sad nego pre, od kolege kako su kad je jedna porodica o kojoj je Nataša Jovanović pričala iseljena iz stana, pa kaže kolega Marković, onda je opštinski odbor naprednjaka otišao i odneo im neku pomoć, da li neki paket hrane, da li posteljinu, ne znam, nije ni važno šta. Ali, nije to rešenje. Mi, srpski radikali, naši poslanici, mi smo sprečavali iseljenja, rušenja, ali ne možemo mi to, ni vi, ni bilo ko pojedinačno, uraditi u svakom momentu, na svakom mestu u Srbiji gde se to rešava i dešava. Dakle, moramo sistemski da priđemo rešavanju problema, a ne sad da se hvalimo - mi smo, znate, sprečili ovde, mi smo nekom… Šta će porodica koja je iseljena od toga što je neki opštinski odbor, čiji god, doneo paket hrane ili neku garderobu? Dakle, da rešimo probleme sistemski, za to se zalažemo.
Hvala, gospođo Radeta. Pravo na repliku ima Đorđe Komlenski.
Zahvaljujem, predsedavajući. Mislim da ovaj amandman tek ne treba usvojiti. Ovim bi se smanjenjem na jednu trećinu samo još više ugrozila prava. Zaista razumem da postoji ogromna briga da može i dužnik da dođe u nepovoljnu situaciju, ali zaista nije mi ni u skladu sa svim onim što slušamo ovde u ovoj sali, kad je u pitanju odnos prema javnim izvršiteljima, prema obavezama, zaista mi nije u skladu da bilo ko, pa i sa ovakvim razmišljanjem, može da dovede u pitanje nešto od čega maloletna deca treba da žive. Hvala.
Hvala, gospodine Komlenski. Pravo na repliku, Vjerica Radeta. Izvolite.
Ovo je Zakon o izvršenju i obezbeđenju, ovo nije zakon o zaštiti maloletnika. Naravno, nemamo ništa protiv da deca budu maksimalno zaštićena, ali i ona koju roditelji izdržavaju i ona koju roditelji izbegavaju da izdržavaju. I ovde se ne govori, ne može se ceo ovaj član 115. svesti samo na ovo što je kolega Komlenski rekao. Ne, nego se govori o raznim kategorijama izvršenja, govorili su i govoriće moje kolege dalje po kategorijama kako smo mi to amandmanom intervenisali. I dalje mislimo - više od jedne trećine plate ne sme da se uzme. Može da stoji, recimo, u nekim izuzetnim situacijama, pa da onda sud bude taj koji će odlučivati. Opet vraćamo sve na sud. Opet je suština da sve od početka do kraja, kada je u pitanju izvršni postupak, mora da bude pred sudom, pa će onda sudija i da odlučuje, pa će onda izvršni sudija da ima razumevanja, pa će onda biti dogovora sa strankama, itd. Kod ovih javnih izvršitelja, ma njih ne zanimaju ni deca, ni odrasli, ni mali, ni stari, oni samo vide svoj račun, oni samo svaki čas proveravaju kod banke za koliko desetina hiljada ili hiljada evra im se povećalo stanje na računu i njih apsolutno ništa ne interesuje. Njih možete da kupite, da je ne znam kakvo izvršenje, ništa oni neće gledati, ni da li je pravosnažno, ni da li nije. Ništa ovo što pričamo nije karikiranje. Sve je živa istina. Ovo je ono sa čim danas Srbija živi, a mi mislimo da Srbija mora prestati da živi sa javnim izvršiteljima, odnosno javni izvršitelji u Srbiji.
Hvala, gospođo Radeta. Pravo na repliku, Đorđe Komlenski. Izvolite.
Ja se izvinjavam, ja verujem da će se uvažena koleginica apsolutno složiti sa mnom da ni sudije ne mogu mimo zakona. Taman i da vratimo izvršenje u sudove, ni sudije ne mogu mimo zakona. Ako se kaže da je to do jedne trećine, onda ni sudija ne može da ide preko te jedne trećine, kad je izvršni postupak u pitanju. A, da je neko bio u stanju sporazumeti se i dogovoriti, da je normalan kad je u pitanju izdržavanje dece, nikad ne bi ni došao u situaciju da mu se prinudnim putem to naplaćuje. Prema tome, mislim da ovde postoji samo jedna mala digresija koja jednostavno mora samo da bude potpuno jasna. Hvala.
Hvala, kolega Komlenski. Pravo na repliku, Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Ovde može biti samo, reč je o tome da je moglo, recimo, da se, pre nego što smo započeli ovu raspravu, da smo se dogovorili, da smo razgovarali, pa da smo izuzeli kategoriju alimentacije iz ovoga i to posebne, pa bi to imalo smisla. Ali, znate, ne može sudija mimo zakona. Ne može. Ako vi kažete da može da se oduzmu dve trećine plate, sad pitam ja – ako jedna porodica, jedan otac ili majka, nije važno ko mora da plaća alimentaciju, ima dvoje dece, ima ukupno troje dece, dvoje dece žive sa njim i njih izdržava, a jedno dete, treće, ne živi sa njim ili sa njom, izdržava ih drugi roditelj, ovaj mora da plaća alimentaciju, nije sporno, ali da li je onda pravično da u tom slučaju budu dve trećine plate uzete na ime alimentacije? Ne može se svaka baš životna situacija staviti u zakon, ali se može svakako u neke kategorije, i treba izdvojiti, da bi mogao da bude zadovoljen i zakon i pravda i pravičnost. Nemamo mi razliku u razmišljanju, to je očigledno, ali je suština, ako tako gledamo, da je onda trebalo da se doda još jedan amandman koji bi izdvojio, kažem, kategoriju alimentacije. Pa sad kad bismo razmišljali, možda još ima tih kategorija. Stara, nemoćna lica koja nemaju penziju, koje deca neće da izdržavaju, pa treba li te ljude ostaviti da umru? Malo, malo, pa pročitamo – nađen leš neke starije osobe posle 15 dana, mesec dana ili ne znam koliko. Dakle, postoji mnogo tih životnih situacija koje moraju da se rešavaju, ali s druge strane, ako stavite dve trećine, onda će i „Elektrodistribucija“ da kaže – e, piše u zakonu, dajte i meni dve trećine od plate, baš me briga šta ćeš da jedeš. Ne može tako, jednostavno.
Hvala, gospođo Radeta. Pravo na repliku ima Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ja se zahvaljujem što će SRS onda znači u Danu za glasanje glasati za moj amandman koji sam predložio, jer u amandmanu piše da se to eksplicitno odnosi na izdržavanje, ni na šta drugo. Znači, isključivo i samo na izdržavanje. Mislim da zaista nema potrebe da onda dalje raspravljamo o svemu ovome. Zahvaljujem se na podršci.
Hvala, kolega Komlenski. Sada pravo na repliku, Vjerica Radeta. Izvolite.
Kolega je pokušao da se našali sa ovim, a ovo uopšte nije za šalu. Da li ćemo mi glasati ili nećemo, to je svakako naša stvar i mi ćemo glasati za naš predlog koji će biti ovde u oktobru. Nije, opet, ni to rešenje, isključivo za izdržavanje, a opet nije rešeno. Evo, da li je tu rešen problem, ako, opet ponavljam, ako čovek ili žena, roditelj, ima troje dece, dvoje živi sa njim, najmanje troje, daj Bože, dvoje živi sa njim, treće ne živi sa njim ili sa njom, a vi onda tražite da dve trećine plate ide jednom detetu, a ne za ovo dvoje dece. Nije dovoljno precizno. Dakle, suštinski nemamo ništa protiv, ali nije dovoljno precizno i nisu samo te alimentacije, ponavljam, jedine alimentacije, alimentacija je i obaveza dece da izdržava roditelje. To, takođe, mora biti posebno, ali to bi trebalo da se reguliše, generalno te stvari, da se menja, da se donosi nov, o tome smo mi govorili, imamo i predlog i o novom porodičnom zakonu. Mnogo toga treba da se menja, gde bismo suštinski neke, zaista, u ovom društvu neke stvari, te loše stvari, te nečovečne stvari iskorenili, nažalost, zakonima. Strašno je, valjda, svakom normalno da postoji neki čovek ili žena koji neće da plaća alimentaciju za svoje dete. Normalni ljudi, bukvalno, od usta odvajaju da daju detetu. Zar svakom nenormalno zvuči i strašno ne zvuči da neko ostavi svoje stare roditelje, da neće da ih gleda i da ih baš briga da li će preživeti ili će umreti i da sazna od komšije da su umrli, sazna posle 10 dana, mesec dana? To jesu strašne priče, to je stvar i morala ljudi, itd, ali zakon je ipak nešto drugo.
Hvala, gospođo Radeta. Na član 115. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, kolega Mirčiću.
Kakva je sudbina ljudi koji dođu pod udar javnih izvršitelja? Da li se razmišlja o tome? Da li se možda razmišljalo da oni koji su u razvijenim evropskim zemljama, gde su slični standardi, ljudi imaju šanse da, bez obzira što im se pleni imovina, da preko svoje zarade i drugih aktivnosti ponovo reše sebi krov nad glavom? Ovde su male šanse. Da li su oni krivi? Setite se samo da je početkom reformi „buldožer revolucije“ rata kredita od 500 evra bila podnošljiva. Sada ta rata prevazilazi primanje ljudi. Nisu ti ljudi krivi, oni su ostali na istim ili sličnim radnim mestima, ali im je pao standard. Šta ćemo sa onima koji su dižući kredite želeli da unaprede svoju poljoprivredu? Jesu li oni krivci? Jesu li oni znali šta ih čeka? Jesu li oni znali da će država smanjivati cenu, otkupnu cenu njihovih proizvoda? Nisu. Da li su znali da će Srbija da povećava dažbine? Nisu znali. Našli su se u nečemu što nisu ni predviđali. Mi sad ovde gledamo da oni imaju šanse da po drugi put mogu da obezbede svoje porodice. Ne mogu, ljudi. Ne mogu, to je stvaranje problema, to je socijalni problem. Možda da reše, ako prihvatite insistiranje za ovaj drugi zakon, rešavanje stambenih problema, da svaki građanin može u Srbiji da kupi stan po ceni od 500 evra po metru kvadratnom, možda neki imaju šansu, ali to treba da zaživi, treba da prihvatite sugestiju SRS koliko je to realno moguće.
Hvala, gospodine Mirčiću. Na član 115. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite, gospodine Šešelj.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Pa, kao što znate, imali smo priliku da čujemo kako smo u zlatnom dobu, lideri u regionu, pohvale sa svih strana na fiskalnu konsolidaciju, na naše finansije, suficit u budžetu i šta sve ne. Onda smo otkrili, u stvari, da u zakonskom rešenju ovde država Srbija, tj. Ministarstvo ovde kaže kako izvršenje na zaradi ili plati, naknadi zarade, odnosno naknadi plate može da se sprovede u visini do jedne polovine zarade, naknade zarade, plate, naknadne plate, odnosno do njihove četvrtine ako je njihov iznos jednak ili manji od minimalne zarade utvrđene u skladu sa zakonom. Dakle, ovde u zakonu utvrđujemo da postoje zarade koje su manje od minimalne zarade koja je predviđena zakonom. Sad, da li je to povremeni, privremeni, šta ja znam kakav rad, ali evo ga naše zakonsko rešenje i šta mi mislimo posle kako je to dobro. Ono što je naša glavna teza jeste da institut javnih izvršitelja apsolutno ne pomaže građanima Srbije. Jedini koji su tu na dobitku, jedini koji imaju tu bilo kakav profit, a profit je ogroman, jesu banke i izvršitelji. Dakle, ovde se ne radi o glavnoj stvari kako sada za komunalne usluge, tj, komunalne delatnosti srodne može sada neko da bude dužan pet hiljada evra pa da mu se ne uzme stan. Ovde jednostavno toga nema. Najčešći osnov oduzimanja stana je kredit, tj. dug banci. Ovde se ništa nije vodilo računa o tome. Zakonom se štite javni izvršitelji, njihovo divljanje i interes banaka.
Hvala, gospodine Šešelj. Na član 115. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, gospodine Periću.
Znači, naznačena su dva subjekta u Srbiji koji izazivaju najveće probleme za građane Srbije, a to su svakako banke i izvršitelji. Možda naša reakcija, a ona dolazi od strane građana Srbije, ne bi bila ovakva da se mi nismo nagledali svega, pa i građani Srbije. Vi nećete da pođete od toga da može da dođe do promenjenih okolnosti, nećete da pođete od toga da su banke prilikom plasmana svojih slobodnih sredstava zaračunale kroz kamatu i verovatno u tome videle deo nesigurnosti svoje naplate, odnosno realizacije potraživanja. Neki su to platili i za druge, ali onda neki nisu mogli zbog promenjenih okolnosti, ovo o čemu je govorio i kolega Mirčić, nisu mogli redovno da izmiruju svoje obaveze i onda na scenu stupaju javni izvršitelji. Sad, evo, jedna starica Mirjana Družetić, koja je dugovala u dinarskoj protivvrednosti negde oko 500 evra, 300 je imala da plati, izvršitelj nije rekao – dobro to ćemo sad, pa napravio neki akt. Ona je bila spremna da potpiše da će ostatak duga da za dva meseca izmiri, možda i za mesec dana. Ne, on je video stado od 10 ovaca i to je prodato i izvršeno namirenje. Da takvih slučajeva nije bilo, možda i naša reakcija ne bi bila ovakva. Ali, ovde bi trebalo da približimo stavove, drage kolege, pa i vama verovatno ljudi iznose konkretne primere, i vi znate da je to tako. Nema razloga ovde da se toliko suprotstavljamo, ali ovaj član 115, na koji se amandman konkretno odnosi, to je vezano za član 258. važećeg zakona. Ovde dolazi do ograničenja kada je u pitanju zahvatanje iz ličnog dohotka. Mi smatramo da tamo gde stoji jedna četvrtina, da može da se optereti, da je jedna petina sasvim dovoljna.
Hvala, kolega. Na član 117. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Kada se oglašavaju ovi javni izvršitelji i njihova komora, oni su stalno skloni tome da optužuju medije, verujem da će i sada posle ove rasprave da daju izjave, gde argumentovano govorimo da oni kao takvi, kao zaista jedna organizovana mafija, ne treba da postoje. Optužuju da su to, ne znam kakva senzacionalistička pisanja, natpisi, a u stvari, svi ti slučajevi nesretnih građana Srbije trebali su do sada vama da budu signal i znak, da tu nešto nije u redu. Nemoguće je ako oni imaju zakon koji vi hvalite i tvrdite da je dobar, pa pravilnik kako treba da postupaju, da sve to krše i rade takve stvari i da su to zaista frapantni primeri ljudi, porodica u celoj Srbiji koji nisu mogli ništa da urade da zaštite svoja prava. Kakav sud, kakve žalbe, kakvi apelacioni sudovi, jednostavno, oni su prepušteni sami sebi i raznim, pojavljivali su se neki aktivisti, neko udruženje, ali pre svega, poslanici SRS i sami ste i čitali, i mogli ste da čujete od nas, da su i koleginica Radeta i drugi naši aktivisti išli u Surčin, ne znam u koje još lokacije, u Zemunu, da sprečavaju da se ljudima ruši kuća. Imamo i jedan primer, evo još jedan dokaz. Mi non-stop iznosimo te primere, jer to su životne prave priče. Porodice Muhameda i Aljiše Šaulić iz Sremske Mitrovice, oni su sedmočlana porodica, imaju četvoro dece i unučiće i zbog nekakvog fiktivnog ugovora i duga koji je nastao, dva stana su im izvršitelji prodali, odnosno i drugi je nedavno bio na licitaciji. Gde je tu duša nekoga ko treba da vodi računa i moral i osnovna ljudska vrednost prema takvoj porodici koja je na prevaru izgubila sve što je radom sticala 40 godina?
Hvala. Na član 117. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Mi smo danas kroz ovu raspravu i učešće u raspravi gospođe Kuburović izneli niz primera koji su se desili u životu i postoje neke stvari gde smo mi ukazivali na probleme, gde je gospođa Kuburović rekla ili to je već rešeno u ovom predlogu, ili će biti u tom cenovniku njenom itd. Ali, ostaje bez odgovora pitanje – šta će biti posle svih bahanalija koje su izvršitelji radili i do ovog zakona? Da li će iko od njih odgovarati? Da li će krivično odgovarati, manje je važno. Da li će neko vratiti tim ljudima nelegalno oduzete kuće i stanove? Toga ima koliko hoćete. Evo, 2017. godine, u Vršcu se dešavalo, ljudi su uzeli kredit za kupovinu automobila. U nekom periodu nisu plaćali nekoliko rata kredita. Banka se nije obratila ni sudu, ni njima lično. Banka je došla na adresu na kojoj su oni prijavljeni. Oni prijavljeni kod sina. Čovek nema pojma, šta rade ovi, ko su ovi. Oni su došli kod sina da uzmu, da zaplene, da naprave popis, da naplate taj dug, uzeli sinu stvari. Dakle, nisu samo popisali, nego zaista. Ovi ljudi pokušali da se umešaju, pokušali da kažu - čekajte, nije to njegovo, dajte, mi smo dužni taj neki iznos za deo automobila. Ne, oni su došli, poslala ih službenica banke, ona će da im isplati ono što rade za banku. Ovi ljudi će takođe da isplate nagradu, jer to se zove nagrada za izvršitelje, a plaća je onaj kukavac kome oduzimaju stanove i kome uzimaju imovinu, i to je nagrada.
Hvala. Na član 117. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Hvala. Imali smo prilike da čujemo da su neki izvršitelji razrešeni, da su im oduzeta ovlašćenja zato što se videlo kako oni zloupotrebljavaju svoju funkciju, tj. svoja ovlašćenja. To je samo kap u moru. Nemojte da se zavaravamo da to što su dva ili tri izvršitelja smenjena, ili 10 ili 15, da će to da promeni način na koji se javni izvršitelji odnose prema građanima Srbije. Apsolutno ignorišu sva njihova ljudska procesna i građanska prava u postupku otimanja njihove imovine. Postavlja se jedno pitanje – ukoliko se utvrdilo da je izvršitelj zloupotrebom zakona, tj. zloupotrebom svojih ovlašćenja se nenormalno obogatio i kupio i stan i kuću i šta sve ne od dužnika i on je sad razrešen, ali ostao je sa tim stanom i sa tom kućom i sa tim svim zarađenim novcem i nikom ništa. Može samo da dobije disciplinsku kaznu. Ne bi me iznenadilo da se takvim izvršiteljima da žuti karton možda. Dakle, ovo je samo još jedan od ovih argumenata protiv postojanja institucije javnog izvršitelja. Srpska radikalna stranka je jedina politička partija u Srbiji koja se jasno i glasno, argumentovano zalaže za ukidanje jedne ovakve institucije, pošto nam je dosadašnja praksa pokazala, svima stavila do znanja, čak i onima kojih se ta tema ni ne tiče i ne zanima, oni su obavešteni silom prilika šta rade javni izvršitelji u Srbiji i da je zloupotreba i bogaćenje na račun prezaduženih ljudi postala pravilo, a ne izuzetak u Srbiji.
Hvala. Na član 118. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite, kolega Jojiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, kada je u pitanju primena ovoga zakona, odnosno usvajanje ili njegove odredbe koje bi trebalo da poboljšaju stanje u ovoj oblasti, u nekim odredbama je nemoguća. Mi se slažemo. Sve odredbe Predloga zakona o izvršenju i obezbeđivanju kojima se onemogućava izvršenje izvršnih i verodostojnih isprava su neustavne, ali srpski radikali kažu – mi hoćemo da budu zaštićena prava, pre svega, dužnika, a isto tako i poverilaca, jer je trebalo napraviti razliku, gospođo Kuburović. Trebalo je napraviti razliku za one kategorije građana koji ne mogu da plate, a duguju do pet hiljada evra određeni dug. Za tu kategoriju srpski radikali se zalažu, i to bi bilo pravilno, koji ne mogu. Šta ćete da radite kada ćete imati, po ovoj odredbi, zaštitu multimilionera, lažnog prestolonaslednika koji je na Menhetnu kupio stan u vrednosti od milion evra, a neće da plaća struju i druge dažbine državi? Šta ćemo da radimo sa starletama i pevačicama koje neće da plate struju, a zarađuju enormno visoke cene i velike pare? Tu treba napraviti samo razliku i onda bi moglo da se kaže zaštićeni su nam građani podjednako i o njima država vodi računa. Vama je vruć krompir u rukama ostavila žuta konjica i prema tome nije vam lako, ali potrudite se da ovo, uz pomoć vaših saradnika i drugih stručnjaka i eksperata, da se napravi jedan dobar zakon, a koji će da štiti sirotinju srpsku, a veliki je broj srpske sirotinje.
Hvala, hvala gospodine Jojiću. (Petar Jojić: Nastaviću.) Može imaćete opet amandman i priliku. Na član 121. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Izvolite gospodine Despotoviću.
Hvala. Gospodine Marinkoviću, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, i ovaj član, kao i mnogi članovi, je SRS predložila da se briše uz obrazloženje da je ovakav Predlog zakona, a to je i stav SRS. Obrazlažući koje novine donosi ovaj predlog zakona, koje nam je Vlada i resorno ministarstvo uputilo, obavezalo je nas, narodne poslanike, bili mi pozicija ili opozicija, je prevashodno da štitimo interes građana, a ne interes određenog broja ljudi kojima je dat ogroman legitimitet i pravo da rade prevashodno za svoj interes, a izražavam sumnju i za interes možda i nekog drugog. To je i moje pravo, kao narodnog poslanika, gde se kritički osvrćemo na ovaj predlog zakon, kao i moje kolege iz poslaničke grupe SRS. Ne radimo mi to samo da bi kritikovali, umemo mi i da pohvalimo, ali samo onda kada je nešto u interesu naših građana. Da je ovaj predlog zakona dobar i ne bi kolege, koje čine skupštinsku većinu dali primedbu, ali vrlo umivenu, bez teških reči, ali sa činjenicom da nije dobar i da ga treba vratiti na ponovno razmatranje. Meni je žao, gospođo Kuburović, ja znam da vi dolazite iz jednog prelepog dela Srbije, iz jugozapadnog dela, da ne kažem iz najlepšeg dela, uvaženi kolega Miletić bi se možda i naljutio, ali naravno odakle sam i ja, ali da neću glasati za ovaj predlog zakona, kao i moje kolege iz SRS, ali vam obećavam da ćemo glasati za novi predlog zakona kada dođe pred nas, narodne poslanike, i da piše ukinuti privatne izvršitelje, a to je i sam predlog SRS. Hvala.
Hvala. Na član 121. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč?
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, dug je rđav drug, dug je problem i ovde je neko spomenuo građane kao ptice u kavezu. Bog daje hranu svim pticama, ali im ne baca u gnezdo. Dakle, moramo se i sami nešto potruditi, a najbolji trud je rad, proizvodnja i zato ova Vlada, kada insistira na proizvodnji, prerađivačkoj industriji, na većem BDP, na podizanju plata, čini više za građane da se razduže, nego od nas koji ćemo pustiti vrelu suzu zbog njihovih dugova. Dug je problem, problem je siroče, a uspeh ima 200 očeva. Mi smo to siroče i dugove građana nasledili. Oni se ne povećavaju, oni se smanjuju i proizvodnjom, rastom proizvodnje i usluga, to je najbolji način da smanjimo građanima dugove i da oni najmanje utiču povećanjem plate, da najmanje utiču na standard građana. Hvala.
Hvala. Na član 126. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Neverovatno je da je taj pravilnik tako napravljen da upravo ovi javni izvršitelji, ova pljačkaška mafija kaže – mi sve radimo u skladu sa zakonom, nama je ministarstvo i zakon dalo pravo da upravo tako bodujemo naše troškove. Sada imamo slučaj Radiše Antića, penzionera, sa penzijom od 22 hiljade dinara. Dugovao čovek 3.600 dinara za „Infostan“, a platio skoro 16 hiljada. Znači, sa kamatom četiri hiljade i onda prva faza izvršitelja 5.444 dinara, a onda mu dolazi novo povećanje duga, odnosno obaveštavaju ga da mu se odbija od penzija još 7.056 dinara. To su troškovi izvršenja, nagrada izvršitelju za dobro urađen posao. Znači, njegova nagrada je duplo veća od osnovnog duga ovog jadnog penzionera. Evo, da građani Srbije znaju kako izgleda ta tarifa. Ako će taj javni izvršitelj lično da uruči rešenje nekom dužniku, to košta 1.078 dinara. To je tri puta skuplje od ovog „Beks pošte“, „Brze pošte Srbije“ i da ne reklamiram dalje. Znači, kod njih je 300 i nešto dinara da pošaljete ovaj laptop iz Beograda u Vranje, a oni naplaćuju lično uručenje jednog papira. Ako to šalju poštom, to je onda 2.600 dinara. Ako treba da pribave dokument da li je taj Pera Perić na toj adresi, sa tim brojilom u elektrodistribuciji, to je još 4.200 dinara. Da li ste vi onda svi normalni? Kako možete da glasate za ovakav zakon? Kada je juče Arsić mogao to narodnog poslanika da pita, ja to pitam u političkom smislu većinu. Nemojte da se ljutite. Nije uvredljivo ovako da ste vi pri zdravoj pameti, što kaže Vjerica, nenormalni u tom smislu, ali da li je normalno da vi možete kao ljudi, kao poslanici… Danas ćete svi da idete svojim kućama i pitaće vas komšije – da li je tebi normalno da izvršitelj naplati sedam hiljade nagrade što je sproveo izvršenje za dug od tri hiljade dinara?
Hvala. Na član 126. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, kako pomoći siromašnim građanima Republike Srbije koji ne mogu da plate komunalije i ne mogu da plate te dažbine za koje duguju javnim preduzećima i drugim fizičkim ili pravnim licima? Od tajkuna i pljačkaša koji su kroz proces privatizacije opljačkali radnike i druge građane Republike Srbije, opljačkali državu, da se izvrši revizija svih privatizacija u procesu privatizacije na oko 2.280 preduzeća, pa da se oduzme nezakonito stečena, opljačkana imovina od države Srbije i njenih građana i da se stvori mehanizam u vidu socijalnog fonda, jer bi trebalo proceniti i prodati te nekretnine i ta sredstva, iz tih sredstava finansirati sirotinju Srbije, a bilo bi zaštićeno oko dva miliona stanovnika Republike Srbije. To su vam ostaci i nasleđe od strane žute vlasti koja je bila prethodno. Mi moramo biti humano društvo. Ne dao Bog da ljudi moraju ponovo, neki koji su siromašni, da uzimaju pištolj ili da izvrše samoubistvo na neki drugi način zbog toga što duguju ovim javnim preduzećima. Osim toga, samo da se proda ili izvrši revizija PIK Zlatibor, gde je šteta po državu nastupila od milijardu i 300 miliona dinara. Vlada Srbija mogla bi da izradi autoput od Subotice do Prijepolja. Osim toga, gospođo Kuburović, vi niste verovatno utvrđivali broj ovih izvršitelja. Ja mislim da je mali broj i da je to monopol, malog broja ljudi. Ovde treba duplirati, jer ima mnogo pravnika diplomiranih koji mogu dobiti zaposlenje i na taj način i oni obezbediti neku egzistenciju, a ne dozvoliti da se ovi ljudi tako bogate. Ovi podaci što je iznela narodni poslanik Vjerica Radeta su zaista zabrinjavajući i oni opominju da treba voditi računa zaista da se tako ne bi događalo, ali srpski radikali predlažu da se ovaj zakon povuče i da se donese novi zakon.
Hvala. Vama je prihvaćen amandman. Na član 127. amandman je podne narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Na član 129. amandman je podne narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? Na član 129. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Na član 129. amandman je podneo narodni poslanik Ružica Nikolić. Reč ima narodni poslanik Ružica Nikolić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Marinkoviću, u ovom članu su dodati novi st. 2. i 3. kojim se vraća rešenje iz Zakona o izvršenju i obezbeđenju iz 2011. godine u obaveštavanju organa starateljstva u slučaju kada su iseljenjem obuhvaćena maloletna lica od strane javnog izvršitelja i mi smo tražili da se ovaj član briše, jer smatramo da ovakva izmena sprovođenja izvršenja je nehumana, jer su u pitanju maloletna deca i svako dete mora da ima minimalni nivo životnog standarda koji uživa i roditelj i izdržavanje. Dame i gospodo, naš stav je da treba ukinuti instituciju izvršitelja, a to ćemo našim Predlogom zakona, za koji smo prikupili preko 100 hiljada potpisa građana Republike Srbije, koji su ogorčeni na rad javnih izvršitelja, na njihovu bahatost, osionost, to ćemo regulisati, a to je i deo koji se odnosi na iseljenje gde smatramo da se iseljenje nikako ne može sprovesti bez obzira na dug, da svakom članu porodice mora da se obezbedi i deset kvadrata. Znači, regulisaćemo zaštićenu površinu od deset kvadratnih metara po svakom članu domaćinstva koja nikako ne može da bude predmet izvršenja. Zahvaljujem.
Hvala koleginice Nikolić. Na član 132. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite kolega Periću.
Gospođo Kuburović, džaba smanjenje tarife 2016. godine, etički kodeks javnih izvršitelja iz 2016. godine kada to nije dalo nikakve rezultate. Doduše, vi obećavate da će tarifa biti i sad smanjena, posle donošenja ovog zakona, ali ja ovde imam neke uplate. Mogu da vam to pokažem. Dug je bio 294.925 dinara, troškovi suda 20.233 dinara. Znači, sud je obezbedio mogućnost izvršenja. Doneo rešenje da će se nešto izvršiti. Troškovi izvršenja – javni izvršitelj 70.800 dinara. To je, što bi prof. Jokić izračunao, bilo 25%. Sada, pošto je došlo do ograničenja – troškovi iz komunalnih usluga ne može se vršiti prodaja stambenih jedinica, odnosno nepokretnosti ako ne prelaze pet hiljada evra. Nagrada za izvršitelje po osnovu izvršenja duga od pet hiljada evra po komunalnim uslugama bi bila 147.500 dinara. To su ogromne cifre. To su ogromni iznosi. Ima još jedna situacija. Ukoliko javni izvršitelj pogrešni, on nema ni materijalne, ni krivične odgovornosti. Postoji nešto, vodi se disciplinski postupak protiv njega i bude kažnjen opomenom. Šta to znači? Da li se to može vratiti u pređašnje stanje posle oštećenja koje je imao i pre njega dužnik? Naravno da ne može. Svaka radnja preduzeta od strane javnog izvršitelja zahteva unapred predujam i on nije uopšte mali. Ima informacija da vrlo često sastavljaju predloge za izvršenje poveriocima. Sve su to razlozi koji ukazuju da vi treba ozbiljno da razmislite, bliži se i kraj rasprave po amandmanima i da ovaj predlog povučete. Mi ćemo vam u oktobru mesecu ponuditi neuporedivo bolji predlog od ovog vašeg i da napravimo konačno i taj raskid sa prethodnim režimom.
Hvala kolega Periću. Na član 133. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite gospođo Radeta.
Predložili smo brisanje ovog člana zato što je postojeće rešenje pravičnije i pravno utemeljenije, ali naravno nismo ni očekivali da će biti prihvaćen amandman. Dok mi raspravljamo o ovom Predlogu zakona i dok vi, gospođo Kuburović, pokušavate da odbranite njihova visočanstva, izvršitelje, nama se dešava, novine pišu već dva dana, da je univerzitetski profesor dr Slobodan Milivojević izbačen iz stana. Zašto? Zbog spreče između, zamislite, notara i izvršitelja, dva najveća zla. Izvršitelj je došao da ga iseli i iselio ga. Zapravo, čovek je prodao stan. Žena nije uplatila kupoprodajnu cenu i nikada nije ni došli, ni pokušala da uđe u taj stan, ali je imala ugovor zaključen kod notara i ona je taj stan izdala. To je očigledno mafijaški krug. Nisu slučajna imena. Onda se pojavio neko kod notara da kaže da ne može kao zakupac stana, jer mu je ta žena, navodni kupac, taj stan izdala, a on nikada nije ni pokušao da uđe, njemu taj stan ne treba u tom smislu da živi tu, i onda notar solemizuje njegovu izjavu da je pokušao da uđe u stan bez ikakve provere, a šta će mu provera kada je on u dilu sa izvršiteljem, a zajedno su u dilu sa bankom. Prosto neverovano da takva stvar može da se desi čoveku, a evo desila se. Juče su novine objavile da je iseljen iz stana zbog prevarnog ugovora. Nije imao vremena ni za sud. Upućuju ga na sud jednog dana, a gde će živeti u međuvremenu ko to zna. Dakle, oslobodimo se i notara, a za početak izvršiitelja.
Hvala gospođo Radeta. Na član 133. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, propustio sam pre da kažem u odbranu države da poodavno država ne utvrđuje otkupne cene poljoprivrednih proizvoda, još od devedesetih godina, njih formira tržište i da te cene nisu ništa manje u odnosu na period recimo do 2005. do 2010. do 2012. godine. Hvala.
Hvala kolega Rističeviću. Na član 136. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite gospodine Saviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, naplaćivanje dugova predstavljalo je problem svakoj vlasti i svakom pojedincu oduvek. U tu svrhu koristile su se razne metode i došlo se do toga da je ovde idealno rešenje ne postoji, jer ima jedna izreka – niko te ne mrzi kao tvoj dužnik. Znači, taj problem je prisutan vekovima i milenijumima. Ova vlast je nažalost našla najgori mogući način, najgore moguće rešenje od svih, a rekli smo da nijedno nije idealno, da rešava problem. Država kao država pre svega treba da ima socijalnu ulogu. Država treba da štiti svog građanina, da mu obezbedi i pravnu i socijalnu sigurnost, a kroz ovaj sistem izvršenja i obezbeđenja, kroz sistem izvršitelja to se pretvorilo u svoju suprotnost. Evo, sada su mi javili da su jednoj ženi iz Knjaževca izvršitelji zaplenili prase iz zamrzivača. Ja sam se trudio da proverim da li je to zaista tako i to je zaista bilo tako. Vidite dokle se sve došlo u tim stvarima, a valjda je cilj države da obezbedi sigurnost svim građanima i da na sve moguće načine pokuša da dužniku omogući, da mu olakša poziciju kako bi uspeo taj svoj dug da nekako reši, da reguliše. Nije ničiji interes da mi sada dužnika totalno uništimo, onda smo dobili samo još jedan socijalni slučaj. Međutim, ovaj način naplaćivanja dugova, bolje reći uterivanje dugova, nikome nije doneo dobro, ni dužniku, ni povereniku, a Boga mi ni državi.
Hvala, kolega Saviću. Na član 136. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Na član 138. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Na član 138. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Šešelju.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Pa, evo, već smo utvrdili da postoji jedna velika zabluda u našoj javnosti, budući da su izmene zakona protumačene tako da sada za dugovanja koja su do 5.000 evra je nemoguće zapleniti i oteti nekome stan. Loša poruka je prenesena naravno u javnost, budući da se to rešenje odnosi samo na komunalne i srodne delatnosti. Dakle, potraživanja koja proističu iz toga. Budući da je takvih najmanje, a najviše je slučajeva, čuli ste ovde bezbroj primera samo danas, kada se stan pleni, tj. otima od dužnika, ukoliko je poverilac banka i javni izvršitelj naravno tu vidi svoj lični imovinski interes da se posle taj stan proda ispod tržišne cene jednom licu, koje lice posle proda po pravoj tržišnoj ceni i profit deli sa izvršiteljem. To je praksa. Budući da ako se već ovde govori o socijalnom karakteru zakona, da sada ne bismo imali iluzije i gluposti kako su u stvari javni izvršitelji humanitarni radnici, treba se zakonom obezbediti da svakome ko dođe do toga da se potraživanje naplati iz stambenog prostora mora se garantovati minimum 10 kvadratnih metara stambenog prostora po članu porodice, a i to je možda malo, možda treba i 12 i 15. Jednostavno niko ne može zbog bahatosti i divljanja javnih izvršitelja da ostane bez krova nad glavom. To je glavna poruka i to će biti sadržano u zakonskom predlogu, koji će podneti SNS za jesenje zasedanje Narodne skupštine, do kada ćemo predati i potpise građana, kojih će biti više od 100.000, koji podržavaju taj predlog i iskreno se nadam da ćemo o tome opet razgovarati.
Hvala, gospodine Šešelj. Na član 138. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milena Bićanin, Nataša Mihajlović Vacić, Slavica Živković i Jasmina Karanac. Reč ima Milena Bićanin. Izvolite.
Samo ću dati komentar na jedno izlaganje kolege od pre jedno pola sata, obzirom da mi tadašnji predsedavajući iz njemu poznatih razloga nije dao tu mogućnost. Pitani smo da li smo kao Socijal-demokratska partija odustali od principa solidarnosti, obzirom da sam o tome pričala. Naravno da nismo. Socijal-demokratska vrednost nije samo programsko opredeljenje, to je mera vrednosti svega što čovek stvara kao društveno biće, to je mera ljudskog dostojanstva i digniteta. Prema tome, za mene će to biti jedina vrednost za koju ću se zalagati uz obavezan uslov da postoji sloboda jednakosti i pravde, jer ne može ni solidarnost bez tih preduslova biti solidarnost. Može biti samo prostor za stvaranje nove nepravde. Mi smo podneli amandman koji se tiče toga da smo zaista na stanovištu da niko ne sme ostati bez jedinog doma iz razloga zakona o kome danas pričamo. To je apsolutno naše opredeljenje i mi ćemo se za njega zalagati naravno, nadajući se da će ovaj zakon imati veoma kratak rok, nadajući se da ćemo nakon svih diskusija koje smo čuli, koje su bile zaista jako kvalitetne zato što su se bavile realnim života, da će skrenuti pažnju i našeg predsednika države koji kao pravnik može da iskoristi svoje zakonsko pravo da ukoliko Narodna skupština ovaj zakon usvoji, da ga on ne potpiše. Mislim da bismo u tom smislu zaista bili svi vrlo, vrlo socijalno pravedni. Ovo nije vreme oko za oko, zub za zub, ovo je 21. vek, a nadam se da i kada bi se desilo da ovaj zakon sa ovakvim apsolutno nehumanim odredbama bi bio usvojen, mislim da to ne bi usporilo naše napredovanje ka EU i ka izvršavanju obaveza iz Poglavlja 23 i 24. Mnoge moje kolege su danas pominjale ljude po imenima i prezimenima. Ja neću spomenuti nikoga po imenu i prezimenu, borim se zajedno sa svima vama i sa mojim kolegama iz moje poslaničke grupe, za onog jednog jedinog, koga niko po imenu nije spomenuo, ko je posle dugih godina patnje, nemanja posla, dobio posao, dobio nadu, uzeo kredit da pravi svoj jedini, prvi dom, a onda mu se iz nekih potpuno sudbinskih razloga desio slom. Ostao je bez mogućnosti da može da svoja kreditna potraživanja servisira na vreme i sada taj čovek treba da ostane bez doma. Takođe, kada pričamo o ovome, pitam se da li je to pravda i pitam se gde je pravda. Pitam se gde je pravda kada pričamo i o čoveku koji ima ovakvu sudbinu, koji takođe ima decu, pitam se o pravima njegove dece na život, rad i dostojanstven život, na njihova prava i njihove mogućnosti u životu. Pitam se da li onda stvaramo prostor za ravnopravnost svih za istu početnu šansu? Pitam se za one porodice kojih živi mnogo više u jednom domaćinstvu, koje će možda ostati bez jednog jedinog doma, a onda ćemo dobiti nove beskućnike, jer mi imamo kategoriju skrivenih beskućnika i o njima veoma nerado i veoma često pričamo. Prema tome, ja zaista stojim i dalje na stanovištu i ponavljam još jednom, u ovoj državi niko ni iz jednog nama poznatog razloga ne sme da ostane bez jedinog doma, a naravno da apsolutno stojim na stanovištu da svi potražioci svojih prava takođe moraju biti obeštećeni, država mora da ima mehanizam, ljudi donose odluke i verujem da uz jedno dobro promišljanje, uz jednu socijalnu odgovornost, takve odluke mogu biti donete veoma brzo. Hvala.
Hvala. Na član 138. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospod narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 138. stav 4. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Ja sam ovim amandmanom tražio da se reči javni izvršitelj zamene rečima nadležni sud. Sudovi su jedino nadležno mesto za izdavanje potvrde o nastupanju pravosnažnosti. To što vi uporno odbijate naše amandmane neće nas sprečiti da razmatramo zakone i pišemo amandmane tamo gde smatramo da se tekst zakona može popraviti. Ovo je jedan važan zakon koji ste i te kako tiče svakog građanina Republike Srbije i iz tog razloga bi trebali da imate malo više sluha za primedbe opozicionih stranaka, jer svi mi potencijalne žrtve izvršitelja na taj način potpadamo pod posledice nedostatka ovog zakona. Verujem da i vi kao i ostali građani osećate nedostatke ovog zakona, kada se na delu susretnete sa njim. Time je vaša odgovornost kao ljudi koji vrše vlast još veća, ali na osnovu svega ovoga nisam primetio da ste svesni te činjenice. Nije dovoljno prepisati zakon zemalja EU, usvojiti ga u parlamentu i smatrati da je time posao završen. Zato apelujem na pripadnike vlasti da se ozbiljno uhvatite u koštac sa ovim primedbama. Hvala.
Hvala. Na član 138. amandman je podnela narodni poslanik Maja Gojković. Izvolite.
Zahvaljujem. Dosta sam govorila već o predlogu, odnosno o amandmanu na član 138. stav 5. i Vlada Republike Srbije, odnosno nadležno Ministarstvo nije prihvatilo moje argumente. Mislim da je došlo i do nerazumevanja suštine onog što je napisano u amandmanu, a to je da onaj limit od 5.000 evra koji ste sami naznačili u zakonu, znači odnosi se na fizička lica i neće biti oduzeta jedina nekretnina koju poseduje dužnik ako je u pitanju izvršenje zbog verodostojne isprave, koja se odnosi na komunalne dugove. Moj predlog je u suštini, ako nije razumljiv za onoga ko je pisao zakon, da do 5.000 evra za sve dugove važi limit da se ne oduzima jedina nekretnina koju dužnik poseduje. To što se priča o tome da mi samo ovde štitimo dužnike, što nije istina, ovde se govori uopšte o nedostacima ovog zakona. Smatram da smo vas dosta ubedili da od 130 amandmana, videli ste da ne ulažu amandmane samo poslanici opozicije, nego i većina poslanika koja podržava rad Vlade Republike Srbije, govori o tome da moramo uskoro da dobijemo novi predlog zakona koji bi sve ove anomalije morao da prihvati i da bude jedan kvalitetan zakon, a ne nešto što mi ispravljamo, a što je DS onako rogobatno 2011. godine usvojila. Zaista, bez obzira na sve ove amandmane, kada to sve usvojimo opet ćemo dobiti jedan monstrum zakon, jer u praksi je to pokazalo da je vrlo loše i da je skoro nesprovodivo ili nesprovodivo na štetu kako dužnika, tako i poverioca. Kad kažem poverioca, znate da poslanici koji žive u Beogradu, a poslanici su SNS, i oni su uložili nekoliko amandman koji se odnose na problem što grad Beograd ima 400.000 izvršnih postupaka, da nadležnosti suda prelaze svaku nadležnost izvršitelja. Poseban problem za grad Beograd je što je predviđeno da 25% mora da se uplati izvršitelju, pre nego ispuni uopšte, izvrši neku verodostojnu ispravu, što bi značilo u računici, da bi grad Beograd, a sada govorim o poveriocu, znači ne štitimo dužnike svakim svojim govorom, morali da uplate preko 5,5 miliona evra. Grad Beograd nema taj novac. To bi značilo da svaki izvršitelj, mnogo smo govorili ovde, tu mora nešto da se radi i da se izmeni, o njihovim troškovima, jer oni rade isti posao koji su ranije radile sudije za platu, i potpuno iste, nemaju oni neke nove poslove koje sudovi nisu uradili. Znači, grad Beograd bi po izvršitelju morao da izdvoji 73.000 evra i to je ovim budžetom grada Beograda apsolutno nemoguće. Tako da će grad Beograd biti prinuđen, ako u roku od osam dana ne iznađe ovaj novac da na silu oprosti sve te dugove. Znači, opet ne možemo da govorimo da je zakon dobar, jer kažete – dug mora da se isplati, a onda vezujemo ruke gradu Beogradu, jer nema dovoljno sredstava i oni jednostavno onda ne mogu da naplate taj dug. Znači, potraživanje će ostati nenaplaćena i pored dodatnih troškova izvršnih poverilaca. Njima se daje 73.000 evra unapred, bez obzira i ne zna se da li će to potraživanje biti isplaćeno ili neće biti isplaćeno. Zato, kažem, trebalo se suštinski malo posvetiti amandmanima. Nisu svi za odbacivanje. Mislim, nisam sujetna kao poslanik, mnogo toga se u mojoj karijeri odbacivalo. Pokazaće se da nije dobro što ste odbacili ovaj moj amandman, što niste prihvatili moj amandman, zato što pet hiljada evra za komunalne troškove je sasvim u redu i hvala što ste mislili na taj socijalni element, na taj socijalni momenat dugova i dužnika. Ali, ne vidim zašto pet hiljada evra uopšte kao nečiji dug pravi problem da se izuzme oduzimanje nekretnine, jedine nekretnine koju ima dužnik i zašto bi to bio preveliki korak za državu ili za ministarstvo ili za Vladu da prihvati ovakav amandman? Svakako ću glasati za ovaj predlog, jer pravi korak napred, ali ubeđena sam da ćemo u skorije vreme imati novi Predlog zakona o izvršenju i obezbeđenju. Hvala.
Hvala, gospođo Gojković. Na član 139. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Izvolite, koleginice Nikolić.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, kada je reč o prigovoru na rešenje o izvršenju u postupcima naplate potraživanja iz komunalnih i srodnih delatnosti, izmenjena je procedura podnošenja prigovora tako što je predviđeno da se prigovor podnosi preko javnog izvršitelja, koji je doneo to rešenje. Znači, po principu – kadija te tuži, kadija ti sudi. Mi, evo već pri kraju ove rasprave, još jednom vam ukazujemo na naš stav, a to je da se SRS zalaže za ukidanje javnih izvršitelja, da ukoliko postoji potreba za izvršenjem, to izvršenje mora da bude u rukama države, znači da se izvršenje vrati na sudove kako bi upravo to izvršenje bilo pravično i jednako štitilo prava, kako poverilaca, tako i dužnika. Javni izvršitelji rade isključivo u svom interesu i oni su najveće zlo koje postoji u našoj zemlji, u našem pravnom sistemu. Oni građanima naplaćuju izmišljene i nezakonite troškove, pri čemu kamate na osnovni dug obračunavaju po veoma visokim stopama, čak i do 12%. Zato vas pozivamo još jednom da ovaj zakon povučete iz procedure. Zahvaljujem.
Na član 139. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Na član 140. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Više puta smo mogli danas da čujemo različite stavove vezano za situacije u kojima dužnici ostaju bez svojih stanova, tj. bez nekretnina u kojima žive, stambenih jedinica. Ono što je nenormalno je da se to sve događa pod budnim okom države i država je ovde saučesnik u pravljenju beskućnika od ljudi koji nisu u stanju da servisiraju svoj dug na vreme. Vrlo često su mnogo manje dužni nego što je vrednost te nekretnine koja se pleni. Neverovatno je da o tome niko ne vidi problem, a onda se mi ovde tešimo zato što ćemo za komunalne i srodne delatnosti, kada tu postoje dugovi, tu ćemo biti liberalni. Dakle, prvo, problem se neće rešiti, jer tih potraživanja nije toliko za komunalne delatnosti koliko ih ima prema bankama i ostalim poveriocima, a javni izvršitelji jedva čekaju, to je praksa pokazala, da se stanovi prodaju po što manjoj ceni kako bi se iz toga zaradilo, i na sve takse i sve provizije što imaju, još dolaze u situaciju da budu i vlasnici tih nekretnina. Pogledajmo primer iz Kragujevca. Dakle, stan u Beogradu, koji je zaplenjen, posle toga na licitaciji prodat za mnogo manju cenu od tržišne, a kao kupac se pojavljuje sin od potpredsednika Komore izvršitelja iz Kragujevca. Ako to nije korupcije, ja zaista ne znam šta jeste.
Hvala, gospodine Šešelj. Na član 141. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Na član 143. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Orlić. Na član 145. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Na član 146. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, kolega Periću.
Prethodnih dana je ovlašćeni predlagač u ime Vlade ovde govorio o manama i nedostacima kad su bili sudski izvršitelji i to je potpuno tačno. Umesto da se radilo na otklanjanju tih nedostataka, pristupilo se uvođenju jedne potpuno nove institucije koja ni u kom slučaju nije dala dobre rezultate i ne mogu se ni u budućnosti očekivati. Ovde se radi uglavnom o nekim kozmetičkim izmenama i ono što se istaklo jeste da će se smanjiti te njihove tarife, s jedne strane, i da javni izvršitelji, njihovi zamenici, pomoćnici, lica zaposlena kod njih ne mogu da kupuju predmete koji se u izvršnom postupku prodaju, a to je bilo i do sada. Da li znate, ako hoćete daću vam dokaz za to, da su i do sada zaposleni kod javnih izvršitelja kupovali određene nepokretnosti, da budemo precizni, nepokretnosti, ne samo stanove, ne na svoje ime, kao što sam rekao da javni izvršitelji otvaraju agencije za promet nepokretnosti, pa ne na svoje ime, nego na ime svojih bliskih srodnika, prijatelja, kumova i već drugo? To uopšte nije ni važno sad na čije ime, ali to je nešto što postoji u praksi i što nije dobro. Mislim da je ovo krajnje vreme da se ovaj zakon povuče i da se pristupi novom zakonu, da se materija izvršenja pravosnažnih presuda ili drugih izvršnih verodostojnih akata poveri isključivo sudskim izvršiteljima.
Hvala, gospodine Periću. Na član 147. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite, gospođo Jovanović.
Najveći broj tih izvršiteljskih rešenja je o tzv. verodostojnoj dokumentaciji koju dobiju od komunalnih preduzeća, Elektrodistribucije i drugih koji ih angažuju da za njihov račun naplate dugove. Koliko ta dokumentacija može da ne bude verodostojna, primer je preko 8.000 domaćinstava na jugu Srbije. Naime, oni su svi od strane Elektroprivrede Srbije dobili enormne račune za navodnu krađu struje. Mnogi od njih su kasnije u sudskim postupcima dokazali da nisu ukrali tu struju, već da zbog neispravnih brojila i situacija koje su im se desile pojedinačno svako nije mogao da zna, a uredno su plaćali. Čak je frapantan i taj primer jedne porodice koja baš svaki račun uredno plaća iz meseca u mesec za potrošnju električne energije od 2003. do 2016. godine, a onda odjednom kaže Elektrodistribucija Srbije - aha, vi ste potrošili, odnosno ukrali tu struju i došlo im je da plate preko 500.000 dinara. Zašto ovo sve pričamo danas čitavog dana i, evo, ovo je moj poslednji amandman na ovaj nakaradni zakon? Zato što je potrebno da shvatite da sve ovo što mi govorimo, govorimo u ime građana Srbije i da nikakva statistika i kad vi kažete, kao ministar, to je 3.600 i nešto nekretnina, pa ste rekli - nisu to samo sve kuće i stanovi, tu su i njive i lokali, eto, to je samo 1% ukupnog broja izvršenja. Ma nikakva statistika ne može da nadoknadi takve tragedije i porodica i njihove dece i zato je potrebno da povučete ovaj zakon iz procedure. Ali, pošto vi to nećete i glasaćete koliko sutra, budite sigurni da ćemo uz još veću podršku, a već do sada imamo preko 100.000 potpisa građana, ući u proceduru, odnosno podnećemo predlog pa ćemo videti kako će to da ide, za novi zakon koji će spasiti građane, a to jedino sada može da uradi Srpska radikalna stranka.
Hvala. Na član 148. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite, gospodine Šešelj.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo svedoci da Srpska napredna stranka što je više moguće pokušava da napravi distinkciju između režima SNS i režima DS koji je bio u Srbiji do 2012. godine. Videli smo da to nije baš tako kao što se priča, a jedan pokazatelj na to je i ovaj slučaj, dakle, SNS nije podržala prvobitni Zakon o izvršenju i obezbeđenju iz 2011. godine, nije glasala za taj zakon, bila je protiv, a onda posle toga zdravo za gotovo je usvojila rešenje iz 2015. godine i evo sad iz 2019. godine brani taj zakon, kao da je to jedna od velikih civilizacijskih tekovina. Ukoliko smo mi bili u stanju da identifikujemo problem u radu javnih izvršitelja, a mogli smo iz ogromne prakse, ogromnog broja primera, mogli ste danas da čujete od mojih kolega iz SRS na desetine tih primera, kada su se očigledno javni izvršitelji nenormalno obogatili na potraživanju s kojim nisu imali nikakve veze. Nismo rešili taj problem, pokušavamo sa nekom šminkom ovde u ovom predlogu zakona, kao što su elektronska tabla ili dug za komunalna potraživanja, da sad zamaskiramo, da se pretvaramo kao da pravi problem ne postoji. Dakle, pre svega, kada mi govorimo ovde u Skupštini, imamo jednu situaciju da se banalizuje svako naše izlaganje. Na primer, kada smo na prethodnoj raspravi protekle nedelje govorili o tome da se bez tendera daje posao izgradnje Moravskog koridora, tj. auto-puta Preljina-Pojate, američkoj firmi "Behtel", dakle, posao bez ikakvog tendera se dodeljuje američkoj firmi, što će, ispostaviće se, biti skuplje čak za nekih 300 miliona evra nego što su to možda bile ponude iz Kine, Azerbejdžana i ostatka sveta, dakle država koje imaju isto tako uspešne firme koje grade auto-puteve, ne znaju to samo Amerikanci, nama se odgovara kao kontraargument - znači, vi ste protiv auto-puta. E, tako danas kada su u pitanju javni izvršitelji, kada smo mi protiv bahatosti, divljanja, da javni izvršitelj pravi od građana Srbije beskućnike, da se nenormalno bogati na tuđoj nesreći, da maksimalno iskorišćava zakon bez poštovanja bilo kakvih prava dužnika, e onda se mi optužujemo za zamenu teza i mi smo onda protiv plaćanja dugova. Pa nismo mi protiv plaćanja dugova, mi smo protiv toga da neko treće lice ostvaruje ekstraprofit, nenormalnu imovinsku korist na teret prezaduženog lica. Znate, po pravilu, niko se ne zadužuje iz obesti. Ima takvih izuzetaka, naravno, ali jednostavno ljudi se zadužuju zbog različitih potreba. Život je, naravno, nepredvidiv. Kroz pet, šest, sedam godina možda neko izgubi posao, možda preduzeće propadne, možda se desi nešto što nema veze sa konkretnim dužnikom, zbog čega on izgubi posao, onda on nije u stanju više da servisira svoj dug na takav način. To nije automatski povod da se tom licu oduzme krov nad glavom. Isto tako, jedno pitanje gde mi vidimo taj kontinuitet između vlasti DS i SNS jeste ovo sve više i više pozivanje na Izveštaj Evropske komisije na stavke iz pregovaračkog okvira akcionih planova i pregovaračkih poglavlja. Konkretno ovo Poglavlje 23 o njemu slušamo sve češće i češće na različite teme što se tiče našeg pravosuđa, ne samo što ćemo promeniti izbor sudija sada na gore, nego sada imamo i pohvalu u izveštaju Evropske komisije kako smo mi sve ovo dobro sproveli i sad je to kontra argument. Znači, ako mi kažemo da javni izvršitelji pljačkaju građane Srbije, a kontra argument je u Evropskoj komisiju su to pohvalili. Isto to su radile i demokrate i videli smo gde ih je to dovelo. Dakle, potreban je pre svega raskid politike, Evropa nema alternativu. To je politika propasti. Argument još jedan. Kaže se sudovi su neefikasni i sudovi su se pokazali nesposobnim da obavljaju nadležnosti suda da sprovode sudsku vlast i u svim njenim oblicima. I sada umesto da se vlast potrudi da sudovima omogući ambijent i da im stvori uslove da oni obavljaju na najbolji mogući način svoje nadležnosti da izvršavaju, kao i da učestvuju u izvršenju obaveza, naravno ne besplatno, nego sa razumnim cenama tj. razumnim taksama na to, mi smo to dali privatnom licu zato što su sudovi nesposobni. Javni izvršitelji su privatna lica, privatnici koji naplaćuju dugove i nenormalno se bogate na svakom potraživanju. Nemojte da se zavaravamo. To su privatna lica sa javnim ovlašćenjima. Ide se linijom manjeg otpora, dakle kao i demokrate, naprednjaci idu linijom manjeg otpora, umesto da se sredi stanje u sudstvu. Postoji nekoliko predloga. Evo, sada ću vam samo reći dva. Dakle, pre svega da se zaposli više sudskih izvršitelja, jednostavno da ih bude više, podela posla da se napravi da ih se zaposli više. Da se kao stimulans za njihov rad odredi da po svakom uspešnom izvršenju, po razumnim cenama, imaju procenat od toga, nagradu na platu. Ne bi sudovi bili neefikasni, ne bi kao što je sada slučaj u našoj državnoj upravi gde su plate sa srednjom školom do 30.000 dinara često oko 25.000 ili 26.000 dinara, i mi se onda pravimo ovde, pa kao oni ništa ne rade, po ceo dan sede u kancelarijama, oni su neefikasni, ne rade ništa. Ne vodi se apsolutno računa o njihovim primanjima. Dakle, umesto da se to stanje sredi sada imamo divljanje javnih izvršitelja. Gospođa Kuburović kaže, kao isto tako, kao dobru jednu stvar, da za proteklih šest meseci javni izvršitelji su samo na ime poreza na dodatu vrednost uplatili u budžet Srbije milijardu dinara. Evo sada logika nam govori onda da je njihov promet bio pet milijardi dinara, budući da je porez na dodatu vrednost 20% i četiri milijarde dinara je njihov profit, što bi značilo da za šest meseci od tih 217 izvršitelja koliko iz ima u Srbiji, svaki je zaradio više od 156.000 evra, samo za šest meseci. Da sada mi uzmemo da je sve to normalno, da je to sve razumno, da niko nije isteran i prevaren, da niko nije isteran iz stana, da mu nije zaplenjena imovina zbog malih dugova itd, to sve može da bude prihod države Srbije. Država Srbija se svesno odrekla prihoda od izvršenja. Dala privatnim licima, dala im je zaštitu, jer su izvršitelji postali svete krave. Oni idu uvek sa bataljonom policije na ta izvršenja. Sve što se dešava vezano za njih i njihov rad je pod budnim okom države. Niko na to ne reaguje. Dakle, problemi se nisu rešili. Desilo se to, praksa nam je pokazala da najviše ispaštaju oni koji su najmanje dužni, za 2.000 evra, za 3.000 evra, za 4.000 evra ostanu bez stana, a oni koji duguju najviše, kao što ste vi to rekli gospođo Kuburović, gde su računi za „Infostan“ i dugovanja više od milion dinara, oni i dalje žive u luksuznim nekretninama, i dalje zarađuju, niko ih ne dira i dalje su dužni, kao i velike kompanije u Srbiji. Oni koji su najviše dužni, koji su maksimalno zloupotrebljavali zakon, oni i dalje duguju, a oni koji nemaju iz objektivnih okolnosti, takvih je najviše u Srbiji, novca da servisiraju svoj dug, oni ostaju i bez krova nad glavom. Postavlja se pitanje, naravno, šta se dešava ukoliko je dug veći od vrednosti nekretnine. Ništa me ne bi iznenadilo da krene da se onda popisuje i broj zdravih organa u telu dužnika, da se sutra javni izvršitelj naplati iz toga. To sada možda ja preterujem, ali hoću da kažem da jednostavno ta bahatost, to njihovo ponašanje koje je sve pod budnim okom države se toleriše i građani Srbije ispaštaju. Dakle, jedno treće lice pored poverioca i dužnika je sada isto tako strana u tom obligacionom odnosu gde izvlači maksimalan profit, to jest ekstra profit i to sve na teret dužnika. To stanje je nenormalno i treba što hitnije da se promeni. Dakle, sve to što je vezano, čuli ste više puta danas o tim slučajevima, nije nikakva demagogija, to su primeri koji su se desili u Srbiji u poslednjih nekoliko godina, skandalozni a niko ne reaguje. Niko na to ne reaguje jer izvršitelji očigledno imaju zaštitu, oni mogu da rade šta god žele. Umesto da napravimo efikasno sudstvo, da napravimo efikasan sud mi smo im oduzeli jednu nadležnost. Tako sutra isto možemo da kažemo Narodna skupština je skupa i neefikasna ajde da mi zakonodavnu funkciju prebacimo na neko manje telo, možda dvoje, troje ljudi, pa nek onda oni donose zakone ili nam ni to nije potrebno, hajde da Vlada predlaže i donosi zakone, to bi bilo celishodnije, to bi bilo efikasnije, to bi bilo brže i jeftinije. To je ta logika kojom se išlo kada se u Srbiji pojavila institucija javnih izvršitelja. To je ta logika. Onda naravno da imamo takve situacije, jer niko ne štiti oštećene dužnike. Nisu ovde samo interesi i poverioci su građani, u redu je, ali ne uzimaju oni taj ekstra profit nego uzima treće lice. Brutalno se narušava ljudsko dostojanstvo, dostojanstvo dužnika. Brutalno se narušavaju njegova ljudska prava, oduzima mu se pravo da bude građanin, jer se u njegovim procesnim ljudskim i građanskim pravima ne vodi računa. A nijedan dug nije toliko veliki da bi se naplaćivao iz ličnosti dužnika. Ljudska prava su sastavni deo njegove ličnosti. Ne može se nikome oduzeti pravo na dom zato što je dužan ili pravo na ljudsko dostojanstvo, a to izvršitelji rade bez ikakve kontrole. Očekujem vrlo brzo da mi pričamo opet o tome, kao što sam već nekoliko puta rekao. Srpska radikalna stranka je jedina politička partija u Srbiji koja se jasno zalaže za ukidanje institucije javnih izvršitelja, za istragu o tome kako su se oni ponašali, kako su oni sprovodili ta svoja ovlašćenja koja im je dala država, da istražimo ko se kako obogatio, ko je tu koga oštetio, kako su se ti stanovi kupovali posle na licitacijama, to jest na nameštenim aukcijama. Pa, da onda vidimo, proces izvršenja vratiti u sud, napraviti mogućnosti sudovima da taj posao rade, stimulisati sudske izvršitelje. Onda ćete imati efikasnije sudstvo. Imajte u vidu, da je država po prirodi stvari manje efikasna nego privatna lica, ali ne znači da onda privatno lice može da obavlja državne delatnosti, ono što je očigledno posao države. To nije normalno. Primera je mnogo, možemo da pričamo sedam dana o ovoj temi i dalje nećemo sve reći o tome. Ovde je zloupotreba postala pravilo, a ne izuzetak. Zloupotreba ovlašćenja koje je dala država javnim izvršiteljima. Mnogo je ljudi oštećeno. Najveći gnev među građanima Srbije, je gnev prema javnim izvršiteljima, ne zato što neko neće da plati ono što je dužan, nego zato što neće niko da bude opljačkan pod budnim okom države. To je suština. Imajte u vidu, tj. SNS treba da ima u vidu da glasanjem za ovakve zakone, za podršku izvršiteljima i njihovoj delatnosti i njihovom radu, preuzima odgovornost za sve ono što će oni raditi ubuduće i za svu štetu i sve katastrofalne posledice koje delatnost javnih izvršitelja bude učinila građanima Srbije. Hvala.
Hvala, gospodine Šešelj. Na član 151. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Na član 157. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Na član 160. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Na član 163. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 164. amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 166. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Orlić. Na član 167. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Molim predstavnika predlagača da se izjasni o amandmanu. Gospođo Kuburović, izvolite.
Prihvata se amandman.
Hvala, gospođo Kuburović. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na član 168. amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Vlada i Odbor pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 169. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 170. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (De.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS će nastaviti u toku leta kampanju prikupljanja potpisa uz našu peticiju za ukidanje javnih izvršitelja, delićemo specijalno izdanje „Velike Srbije“, gde je predlog kako će otprilike izgledati zakon koji ćemo mi predložiti. Dakle, naša namera je da se poslovi izvršitelja vrate u nadležnost sudova. Žao nam je što smo, evo, posle ovoliko primera i ovoliko ozbiljne rasprave, što nismo uspeli ubediti ministra pravde da povuče ovaj Predlog zakona i da zaista razmisli i da svi vi, kolege, razmislite ozbiljno o novom zakonu ali o novom zakonu koji će suštinski biti novi, a suštinski novi će biti kada se promeni nadležnost, odnosno kada sudovi postanu nadležni za izvršenje i obezbeđenje. Ono što je dobro u ovom Predlogu zakona jeste da će se primenjivati od 1. januara 2020. godine, a onda to znači, Bože zdravlja, da ćemo se u oktobru videti po našem predlogu. Ne verujemo da te moći ignorisati toliki broj potpisa, koliki ćemo priložiti uz taj naš Predlog zakona koji je gotov, samo treba još malo da ga sredimo, finišaramo. Koristićemo i nešto što smo čuli danas ovde od kolega iz opozicije i od ministra i sve ono što budemo u međuvremenu videli, saznali i na terenu. Dakle, SRS, u oktobru, zdravlja Bože, izlazi, poštovani građani, sa predlogom da se izvršitelji ukinu i da se izvršenje vrati u sudove Vas, narodne dragi, pozivamo da u svim našim odborima, da odete da potpišete peticiju, da nas bude što je moguće više. Valjda ćemo tako lakše ubediti ministra i skupštinsku većinu. Najbolje bi bilo da Aleksandar Vučić iskoristi svoje ustavno pravo da ne potpiše ovaj Predlog, da sačekamo taj naš predlog, pa da onda o njemu raspravljamo i da ga potpiše. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite, kolega Komlenski.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ja jesam poznat po tome što znam da ponekad iz upornosti pređem u dosadu, ali, zaista imam obavezu, a mislim da i sve uvažene kolege ovog Doma imaju obavezu da još jednom ozbiljno razmisle i prihvate amandman koji sam podneo na član 115. tražeći da se zadrži dosadašnje zakonsko rešenje i da se, kada je u pitanju izdržavanje i izvršenje alimentacije zadrži dosadašnje zakonsko rešenje, da se ono može sprovesti do dve trećine visine primanja lica koja su dužna. Ovo, uvažene kolege ne očekujem ja od vas da podržite i da za ovo glasate u danu za glasanje, od vas to očekuju sva ona maloletna deca kojima je uskraćena ljubav i pažnja jednog od roditelja, zato što je drugi roditelj apsolutno neodgovoran, ako im je već onaj koji je neodgovoran uskratio ljubav, brigu i pažnju, nemamo pravo da im na ovaj način onemogućimo pravo da pristojno žive. Hvala.
Hvala, gospodine Komlenski. Reč ima Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Samo kratko, evo na kraju ove rasprave u pojedinostima o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju, a to predstavlja i kraj rasprave o tom predlogu zakona. Želim, najpre, da se vama, gospođo Kuburović zahvalim na aktivnom učešću na ovoj sednici i želim da se zahvalim i svim narodnim poslanicima koju su učestvovali u raspravi, svakako smatram da je rasprava bila jako važna i jako konstruktivna, mislim da smo još jednom pokazali da parlamentarni dijalog postoji, da poslanici vlasti i poslanici opozicije sa predstavnikom Vlade apsolutno mogu da razgovaraju o svemu. Želim još nešto da kažem. Dok se Vlada Srbije i Aleksandar Vučić bore za pristojnu i bolju Srbiju, za radna mesta, za bolju privredu, za investicije, postoje one sitne duše, nažalost, u ovoj zemlji koji tvituju, jer pametnije ne znaju šta bi. Onda, možete da vidite kako se na profilu predsednika Srbije Aleksandra Vučića kaže – ovo je jako važan dan za nas, za Srbiju, za Smederevo, za radnike koji ovde rade, jer su Kinezi ovom novom investicijom potvrdili da žele da ostanu ovde, da žele da ulažu i veruju u uspeh železare. Naravno, radi se o Železari „Smederevo“. Onda, imate razne lažne profile Saveza za Srbiju, koji ne smeju da kažu svoje ime i prezime, koji tvituju najstrašnije stvari: „Dokle bre biše, žvalonja? Dokle šmokljo?“ Da ne pričamo o tome na koji način su pominjali decu Aleksandra Vučića, Danila i Milicu. To uopšte ne želim ni da čitam sa ovog tvitera. Cela pristojna Srbija je zgranuta. Ja sam osetila potrebu da osudim ovakve uvrede i da sa ovoga mesta pozovem nadležne državne organe da reaguju. Zahvaljujem se.
Hvala, gospođo Žarić Kovačević. Pridružujem vam se u tome da se zahvalimo ministarki Neli Koburović na saradnji, pre nego što zaključimo pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga Zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučiti o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Takođe vas obaveštavam i podsećam da u skladu sa članom 205. u 16.00 časova počinjemo sa poslaničkim pitanjima koje se postavljaju Vladi u prisustvu, naravno, članova Vlade, kako to procedura i red nalaže, svakog poslednjeg četvrtka u mesecu. Hvala. Vidimo su u 16.00 časova
Poštovani narodni poslanici, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16.00 do 19.00 časova, saglasno članu 205. Poslovnika Narodne skupštine. Pravila postavljanja pitanja znate. U skladu sa tim, molim narodne poslanike da podnesu prijave za postavljanje pitanja. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada Narodne skupštine, tako što će, najpre, reč dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju ni jednoj poslaničkoj grupi, a zatim poslanici od najmanjoj prema najvećoj poslaničkoj grupi. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani prisutni, poštovani predsedavajući i poštovani članovi Vlade, moje prvo pitanje se odnosi na obavezu Vlade da obezbedi primenu ustavnih načela i zakonskih odredbi koje se odnose na ravnopravnost svih crkava i verskih zajednica. Naime, poznato je da je od 2007. godine došlo do ugrožavanja jedinstva islamske zajednice, odnosno prava pripadnika islamske zajednice da imaju jedinstvenu, tradicionalnu islamsku zajednicu, koja bi bila prema zakonskim odredbama zaštićena isto onako kako se pruža zaštita SPC i drugim crkvama, odnosno verskim zajednicama. Nažalost, tadašnji režim, Tadić-Koštunica, zloupotrebili su državni aparat i ugrozili islamsku zajednicu, kršeći vrlo otvoreno i ustavne i zakonske odredbe. Iako smo svedoci da je došlo do određene promene odnosa prema islamskoj zajednici od strane ove Vlade, međutim ova Vlada je obavezna da posledice koje su izazvale prethodne vlasti saniraju. Moje drugo pitanje se, takođe, odnosi na još jedno ustavno i zakonsko pravo zagarantirano nacionalnim zajednicama, mimo većinskog naroda, u ovom slučaju je u pitanju pravo na upotrebu bosanskog jezika za bošnjačku nacionalnu zajednicu, jer smo svedoci ovih dana da imamo prilično agresivne stavove od određenih akademskih i drugih krugova koji osporavaju ovo pravo pripadnicima bošnjačke nacionalne zajednice. Poznato je da su Ustav i zakon veoma jasni po ovom pitanju. Poznato je da je i Vlada zapravo na strani primene Ustava i zakona. Međutim, ja ovde prenosim zabrinutost pripadnika bošnjačke nacionalne zajednice, s obzirom na ovu atmosferu o kojoj govorim i zato mi je potreban odgovor Vlade, odnosno jasan stav Vlade kako pripadnici bošnjačke nacionalne zajednice ne bi bili uznemireni. Moje treće pitanje se odnosi na dijasporu, odnosno zakonsku obavezu da i pripadnici bošnjačke dijaspore, koja je veoma brojna, po našim podacima preko milion pripadnika je bošnjačke dijaspore, takođe budu tretirani kao pripadnici dijaspore većinskog naroda po zakonu i od strane Uprave za dijasporu. Hvala.
Reč ima predsednica Vlade. Izvolite.
Dobar dan. Želim samo da potvrdim još jednom, i stvarno samo kratko, da Republika Srbija i Vlada Republike Srbije imaju najviše moguće standarde za poštovanje prava i sloboda nacionalnih manjina i Vlada Republike Srbije će nastaviti da radi u skladu sa svim zakonima koji se bave ovom oblašću, pre svega Zakonom o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, Zakonom o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina, Zakonom o službenoj upotrebi jezika i pisma, matičnim knjigama, samoupravama i tako dalje. Svakako, predstavnici bošnjačke nacionalne zajednice nemaju nikakav razlog da budu uznemireni. Ako postoji neka konkretna stvar oko kojih su uznemireni, a mi treba nešto da uradimo, kao što ste vi rekli, razgovaraćemo. Biće tu ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, Kancelarija za ljudska i manjinska prava, tako da ćemo uraditi u skladu sa svim ovim zakonima i ukoliko je potrebno dodatne neke stvari da uradimo, uradićemo.
Hvala. Reč ima Muamer Zukorlić. Izvolite.
Dakle, vezano za jezik, najkonkretnija je stvar odluka, odnosno stav Uprave Javnog servisa RTS, koji se negativno izjasnio po pitanju zahteva bošnjačkog nacionalnog veća da se obezbedi određeni prostor, vremenski prostor na toj televiziji za bošnjačku nacionalnu zajednicu i u smislu jezika, ali i u smislu predstavljanja bošnjačke nacionalne kulture i to sa vrlo problematičnim i neprihvatljivim objašnjenjem da postoji neki Odbor za standardizaciju srpskog jezika, koji je, zapravo, stava da to nije jezik i da tu ne postoji osnov da se ovo pravo primeni. Dakle, ovim se šalje poruka da je neki odbor, po meni neformalni, stariji od zakona, stariji od Ustava i mi smo, zapravo, imali to već ovih dana čitati u medijima. Dakle, to je ono što, recimo, je konkretan postupak, a uz to svakako i javno zastupanje tih stavova je nešto što zapravo zabrinjava. Ono što je naš zahtev, ali isto tako i podrška ovoj Vladi jeste da ne dopusti da nikakve paralelne grupe, paralelne strukture moći, paralelni centri koji se pokušavaju nametnuti kao neka vrsta paradržave, zapravo da oni budu ti koji će davati naloge zvaničnim organima i institucijama, u ovom slučaju Javnom servisu, koji kao medijska kuća predstavlja servis svim građanima. Dakle, to je što se tiče samog jezika. Zamolio bih vas da se izjasnite i po pitanju prava islamske zajednice da bude zaštićena. Dakle, to je jedno veoma veliko pitanje. Znam i svestan sam da to nije nešto što je ova Vlada proizvela i znam da je to vruć krompir koji je ostavljen ovoj Vladi, ali ozbiljna vlast i ozbiljna Vlada se moraju suočiti i sa posledicama nečega što su učinile prethodne vlasti. Dakle, vi ste sada u prilici kao šira javnost Srbije da pratite i ono što se dešava u Crnoj Gori vezano za imovinu SPC. Da li ste videli kakve sve to emocije pokrene, koliko je to osetljivo, koliko je to teško pitanje? Ja znam da vi možete da kažete da je to unutrašnje pitanje islamske zajednice, mi ne možemo da se mešamo. Mi i ne tražimo da se vlast meša unutar unutrašnjih pitanja islamske zajednice, ali tražimo da vlast obezbedi odnos prema islamskoj zajednici isti kao prema ostalim crkvenjskim zajednicama, a po najpre kao SPC. Zakon jasno kaže da je vlast obavezna da obezbedi, da zaštiti zajednicu svaku legalnu, posebno tradicionalnu crkvu i versku zajednicu ukoliko je ugroženo njeno pravo, odnosno bilo koja zakonska odredba u pogledu tog prava.
Zahvaljujem. Reč ima predsednica Vlade.
Samo kratko, ponovo. Što se tiče RTS, Vlada Republike Srbije ne može da utiče na uređivačku politiku RTS-a, ni na odgovore koje vam oni šalju. Radio televizija Srbije, naravno mora da poštuje zakone Republike Srbije. Ako u bilo kom trenutku mislite da RTS ne poštuje zakone, ne razume ih dovoljno ili treba da se pojasne, opet ja nudim sve usluge Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, Kancelarije za ljudska i manjinska prava, da zajedno sednemo sa RTS da vidimo šta je po sredi. Ali, direktan uticaj na RTS mi ne možemo da imamo, niti želimo da imamo, kao Vlada u jednoj demokratskoj zemlji. Što se tiče prava islamske zajednice da bude zaštićena, ponovo, ja se ponosim kao predsednica Vlade Republike Srbije svime onim što Republika Srbija radi, kakvo je društvo, koliko jednaka prava pruža, koliko je otvoreno za različitosti, verske, etničke itd. Dakle, ponovo, računajte da smo tu otvoreni u potpunosti za dijalog, da razumemo problem, ne da se mešamo, ali da pomognemo koliko je moguće. Hvala.
Zahvaljujem. Želi te komentar? (Da)
Očekivao sam i od potpredsednika Vlade, Dačića i ministra spoljnih poslova, da se izjasni po pitanju uprave za dijasporu, jer zaista je u pitanju milionska brojka Bošnjaka, od Turske do Zapadne Evrope, od Australije do Kanade. Dakle, oni su u značajnom broju i građani ove zemlje, oni su zainteresovani da se programi dijaspore odnose na njih. Zato, ja bih zamolio da se i Uprava za dijasporu, ali i projekti koji su predviđeni za dijasporu, dakle učine dostupnim i pripadnicima bošnjačke dijaspore. Za to postoji volja. Mi, kao narodni poslanici smo i njihovi narodni poslanici. Eto i ako možda nije najbitnije, ali sam na proteklim izborima jako veliki broj glasova dobio i u dijaspori, tako da su me još dodatno obavezali da predstavljam njihove interese. Mislim da to pitanje nije periferno, već da je veoma važno, jer ono kako ja pokušavam da doživim državu, jeste da je zapravo ona mehanizam, sistem koji mora dati sve od sebe da svim građanima ove zemlje, bez obzira na nacionalnu, versku ili bilo koju drugu pripadnost, omogući ambijent zaštite, ambijent sigurnosti, ambijent jednakosti. Na kraju krajeva, zbog toga se i nalazim u ovom parlamentu i zbog toga mi se vratio optimizam s obzirom na dogovore koje smo postigli sa ovom Vladom, odnosno sa vrhom ove države. To je ono što je, mislim, dobar osnov, što su i pripadnici bošnjačke zajednice u zemlji i u dijaspori shvatili, ali sada je od izuzetne važnosti da operativno kroz sve te mehanizme to i potvrdimo. Dakle, svestan sam i po pitanju RTS da ne postoji komandna mogućnost, niti to tražimo, ali nam je veoma važno da Vlada, prvo, veoma glasno saopštava ove stavove, a naravno da zajednički se suočavamo sa svim ostalim problemima.
Hvala. Đorđe Komlenski, izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvažena gospođo premijeru, ja moram da iskoristim ovu priliku da pokušam da nešto što danima tražimo, kao poslanici, od Vlade Republike Srbije, na onim mogućim danima za pitanja, utorkom i četvrtkom, sada na jedan način zaokružimo tu priču. Očigledno je neophodno da neko iskoordinira rad svih ministarstava, da bi smo definitivno razjasnili status i uslove pod kojima N1, „Nova S“ i „Sport klub“ vrše reemitovanje programa u Republici Srbiji. Ovo ne može da bude očigledno rešeno dok se istovremeno u analizu svega ovoga pored REM ne uključe i Republičko javno tužilaštvo i Ministarstvo za finansije i MUP, kao i Ministarstvo pravde. Naime, izgleda da smo ušli u jedan vakuum prostor ili ja nešto ne razumem dobro, a to omogućava da se dešava stvar koja nije u redu. Otprilike da smo ustanovili da N1, „Nova S“ i „Sport klub“ definitivno nemaju registraciju i sedište u Republici Srbiji i to hajde da prihvatimo kao takvu činjenicu, imali smo gde i da proverimo. Ono što je ključna stvar je pitanje da li se oni bave reemitovanjem ili zloupotrebljavaju, tako da kažem, jedan mali nedostatak koordinacije i rade na nedozvoljen način na ovom delu tržišta u Republici Srbiji. Naime, od REM smo dobili odgovor da se programi pakuju i finalne verzije programa i N1 televizije i „Sport kluba“ rade za područja, u tri finalne verzije, Srbije, Hrvatske, Bosne i Hercegovine, da se ta finalna verzija tih sadržaja dalje posle formiranja u studiju u Sloveniji, distribuira provajderu na teritoriji Republike Srbije. Sa druge strane, iz Luksemburga smo dobili odgovor gde kažu da se ovi programi zaista emituju iz Luksemburga. Da bi se radilo o reemitovanju, nužno je da se ovi programi koji se kod nas emituju, emituju i u Luksemburgu ili i u Ljubljani, a mi to iz ovih odgovora koje nam je dao REM i ovih odgovora koje smo dobili iz Luksemburga ne možemo da zaključimo. Ukoliko se ne emituju i tamo i nepromenjeni reemituju na teritoriji Srbije, onda sve ove tri firme čine ozbiljne prekršaje, oni su onda poreski obveznici u Republici Srbiji, čine niz prekršaja privrednih prestupnih krivičnih dela. Ja vas molim da zaista organizujete ministarstva da bi smo ovo razjasnili, jer nije od malog značaja i voleo bih da znam vaše mišljenje o svemu ovome i šta možemo da očekujemo.
Izvolite.
Dakle, svakako je bez sumnje i vi ste tu u pravu, bez sumnje je utvrđeno da pružaoci medijske usluge N1, „Sport klub“ i „Nova S“ nisu registrovani u Republici Srbiji, odnosno da im nisu izdate dozvole za pružanje medijske usluge od strane Regulatornog tela za elektronske medije, odnosno REM. U tom smislu, oni nisu domaći kanali. Oni su registrovani u EU, odnosno u Luksemburgu, a u skladu sa Zakonom o elektronskim medijima, oni u Srbiji, praktično reemituju njihov program. Čini mi se da je nama svima, bez sumnje, jasno da su to domaći kanali. Ja sada ne znam kako mi možemo da se pravimo ludi i da kažemo da su to strani kanali. U ovom slučaju je sigurno se radi o rupi u zakonu. Ja sada to mogu da kažem, mislim, to je moje mišljenje. Dakle, nije da se taj program samo reemituje, to je program domaće televizije, sa domaćim sadržajem, domaćim reklamama, itd. Ono što je takođe, što mora da se uradi, a to je ponovo, čini mi se, nešto što zahteva širu koordinaciju koja je svakako dosta teža zato što nije koordinacija samo u okviru Vlade Republike Srbije, različitih resora, različitih agencija, institucija, već i nezavisnih tela kao što je REM ili kao što je RATEL, a to je, svakako, čini mi se, da se utvrdi odakle SBB dobija signal, recimo na TV N1? Dakle, ja takođe molim i nezavisna tela da se malo više ovim pozabave i ja razumem da svi beže od ovog problema, zato što kada pipnete to, svi vas optužuju da želite da se mešate u slobodu medija i da gasite medije, ali se ne radi uopšte o tome. Radi se o tome da svi poštujemo vladavinu prava makar u jednoj instanci. Znamo da SBB, kao distributer medijskog sadržaja ne poštuje sigurno, bez sumnje, zakone Republike Srbije, a to je Zakon o elektronskim komunikacijama koji kaže da numeraciju kanala određuje nezavisno telo, odnosno REM zato što time štiti javni interes, pa numeracijom kanala koje određuje REM, nacionalna televizija RTS mora da bude prvi kanal. Oni to ne poštuju, tako da je kod njih RTS tek treći kanal, čime oni zloupotrebljavaju svoj položaj koji je većinski na medijskom tržištu, odnosno na tržištu distribucije medijskog sadržaja sa nekih 53%, u kome je njima javni servis tek na trećem kanalu, čime oni neke druge kanale nameću apriori građanima Republike Srbije i time apsolutno direktno i nedvosmisleno krše Zakon o elektronskim komunikacijama. Dakle, to je jedino što je utvrđeno i što ja znam. Protiv toga REM može da podnese samo prekršajnu prijavu, na koju se oni ne osvrću naročito, ali to je ponovo nešto u čemu treba da učestvuje i ovo najviše zakonodavno telo da da uputstva, da li u tom smislu onda treba da se menja zakon, pa da pored prekršajne prijava može još nešto da se uradi ili ne treba, pa su te sankcije toliko male i beznačajne da je nekom kao što je SBB svejedno da li krši zakone Republike Srbije ili ih ne krši, ali je svakako utvrđeno da se u tom smislu zakon krši. Za sve ovo ostalo, ja mislim, ali to je moje mišljenje kao Ane Brnabić, koje svakako želim da istaknem, je da je ovde pronađena u najmanju ruku rupa u zakonu, u kom smislu se domaći kanali tretiraju kao strani kanali koji se samo reemituju u Republici Srbiji i za to im ne treba dozvola od strane Regulatornog tela za elektronske medije i ne treba im registracija u Republici Srbiji. Ali, je svakako jako kompleksan problem. Ponovo želim da zamolim i nezavisna tela i moje ministre i resorna ministarstva da se pozabave ovom temom, zato što je ovo nefer konkurencija. I kakvu mi svi skupa onda poruku šaljemo što se tiče vladavine prava? Hvala.
Hvala. Da li želite još jedno pitanje? Izvolite.
Zahvaljujem. Imam pitanja ponovo za premijera, predsednika Vlade. Mi smo već pre jedno dobranih osam, devet meseci u ovom domu razgovarali o tome da je zaista nužno da se plate sudija za prekršaje usklade sa platama sudija redovnih i specijalizovanih sudova. Mislim da smo to razgovarali o tome kada je bio budžet u pitanju, pošto očigledno, i tada smo se složili, a i iz izjava koje sam čuo od gospođe ministra, vezano za usklađivanje tih plata, ja više neću pitati da li ima uslova i potrebe, nego kada ćemo to uraditi, jer zaista, ti ljudi su dobili maksimalne obaveze koje podrazumevaju sudijske funkcije, ali njihova prava nisu do kraja ispoštovana. Mislim da je to jedna od naših ozbiljnih obaveza kada je u pitanju nezavisnost pravosuđa, a da to možemo da gotovo sa izmenom i dopunom tri ili četiri člana zakona dovedemo u red. Ja ne znam da li su finansije problem ili šta drugo, ali ne vidim razloga zbog čega se sa rešavanjem ovog toliko čeka. Interesuje me, kada je u pitanju izdavačko preduzeće „Prosveta“ a.d. Beograd, Knez Mihailova 12 koje se trenutno nalazi u programu unapred pripremljenog programa restrukturiranja, odnosno oporavka od pljačkaške privatizacije koja nažalost nije poništena, nego je samo raskinuta, šta Vlada Srbije, kada je u pitanju ova zaista institucija od izuzetnog značaja za Republiku Srbiju, može da učini kada su u pitanju dve stvari? Jedna stvar je rekonstrukcija knjižare „Geca Kon“, za koje su oni dobili od Republičkog zavoda za spomenike kulture nalog da izvrše rekonstrukciju, popravku i sve ostalo, šta Vlada može da učini da im obezbedi odgovarajuća sredstva za to i da li će Ministarstvo privrede i Vlada podržati njihovu molbu i zahtev za odobrenje kredita koji bi im omogućio da jednostavno svoje poslovanje usklade do kraja i stanu na noge i da bar u ovoj minijaturi očuvamo jednu istorijsku instituciju koja je nekada imala 700 zaposlenih? Zna se šta je prosveta značila na ovim područjima. Nažalost, posledica pljačkaških privatizacija jeste da je neko ko je kupio bez ikakvih posledica prodao ogromne prostore u Čika Ljubinoj, ogroman broj drugih objekata koje su imali, doveo ih na rub propasti. Dobro je što je bar taj ugovor raskinut, ali mislim da imamo obavezu da iznađemo mogućnosti da u ova dva pravca im pomognemo da stanu na noge.
Hvala. Reč ima ministar Vukosavljević.
Svakako da će sa svoje strane i Vlada Srbije, bez sumnje, ali i Ministarstvo kulture i informisanja preduzeti maksimum u okviru svojih nadležnosti da se spase koliko se spasiti može. Vi ste pravilno zapazili da je u toku privatizacije, koju ste takođe okarakterisali jednim otprilike tačnim pojmom, su se dešavale stvari koje su manje-više poznate svima, ne samo to što ste vi naveli, nego prodat je i poslovni prostor u Dobračinoj ulici, prodat je magacin u ulici Cara Dušana, prodato je sve ono što se moglo prodati na način kako je to rađeno u to vreme i sa osobenostima tog društvenog trenutka, koje su nam svima manje-više poznate. Sreća u toj celoj nevolji je što je knjižara "Geca Kon" izuzeta od prodaje na taj način i ona je opredeljena kao objekat od značaja za kulturu i može biti samo knjižara. To jeste jedna stvar koja je povoljna u celom tom jednom protivzakonitom i veoma sumnjivom zamešateljstvu koje se odigravalo. Naravno, i sada je, da bi se to sa budžetskih pozicija davalo za rekonstrukciju i obnovu, potrebno rešavati pitanje vlasništva nad privrednim subjektom. Pravo da vam kažem, ja sa malim zrnom pesimizma u vezi sa vašom pretpostavkom da li je moguće obnoviti izdavačko preduzeće "Prosveta" u njegovom starom sjaju i sa onim obimom poslovanja i imovine koje je nekad imalo, zahvaljujući ovim okolnostima o kojima smo i vi i ja govorili, to jedva da je moguće, ali može država da pomogne i pomoći će i da se, naravno, prostor knjižare "Geca Kon" zaštiti na doličan način i da se izvrši sanacija štete koja je nastala od poplave. Mi smo u komunikaciji sa njima. Verujem da ćemo imati konkretne i brze rezultate u vezi sa sanacijom tog objekta, znači, knjižare "Geca Kon" u Knez Mihailovoj. Što se tiče ovih drugih stvari, videćemo kako će druga resorna ministarstva postupati u jednoj vrlo komplikovanoj situaciji u kojoj je naneta velika šteta srpskoj izdavačkoj tradiciji. Hvala.
Hvala. Izvolite, komentar.
Zahvaljujem na komentarima. Ne čuh odgovor za plate za sudije, ali nadam se da ćemo to brzo biti u prilici da rešimo. Želim samo da ukažem na jednu stvar. Možda grešim, ali mislim da čak i nema toliko prostora koji bi se nazvao rupa u zakonu koliko rupa u koordinaciji. U svemu ovome ključna stvar je, kada sam govorio o ovim tzv. prekograničnim televizijama, da li se program koji mi gledamo preko SBB kanala ovih televizija isti takav emituje u Luksemburgu? Ukoliko se identičan program, sa reklamama na srpskom jeziku i svim ostalim detaljima ne emituje tamo i ovde, to je dovoljan osnov i dovoljan pokazatelj onoga o čemu smo govorili i to mislim da treba da bude polazna tačka koja će apsolutno omogućiti da se osim prekršajnih prijava nešto ozbiljnije desi. U toj situaciji kad je očigledno da neko namerno izbegava da ovo utvrdi, jer REM kao regulatorno telo ukoliko ovako nešto utvrdi, ima pravo da zabrani SBB-u reemitovanje, odnosno emitovanje ovih programskih sadržaja na svojoj distributivnoj mreži. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović.
Zahvaljujem. Mnogo je pitanja, a malo minuta. Ali, da pođem od onoga što nisam planirao, a što je gospođa Brnabić rekla pominjući SBB i televiziju N1. Nemam ništa protiv, naprotiv, da državna televizija bude na prvom kanalu, ali ono što bih ja voleo, takođe, ne znam, pošto ste vi uzeli reč na tu temu, onda hajde vi počnite, mada mislim da je pitanje i za Ministarstvo kulture i informisanja takođe. Ja bih voleo da vidim šta treba da se dogodi i pretpostavi, da bi građani, a dve trećine građana Srbije ne može da gleda tu televiziju ne na prvom, na drugom, nego uopšte ne može da gleda tu televiziju, kako bi tu televiziju, koja se ovde predstavlja kao izvor svekolikog zla, a ja smatram da ona ima svoje mesto u medijskom prostoru, jer nam je potrebna zarad medijskog pluralizma, mogli da vide i oni građani koji nemaju pojma šta ta televizija emituje, ali svakoga dana slušaju drvlje i kamenje na račun nje, njenog uređivačkog programa i njenih vlasnika? Dakle, kad pominjete tu strašnu stvar što je, ne znam, RTS na toj televiziji, odnosno, ne, pardon, kod tog operatera, jel tako, na trećem, a ne na prvom mestu, onda hajde da vidimo kako je to kod drugih kablovskih operatera. Te televizije, govorim sad o televiziji N1, uopšte nema, gospođo Brnabić. Ne bi li to bio doprinos pluralizma u medijske scene. To je naravno jedna stvar, možda ne najvažnija, ali čisto da i to pomenemo. Tu je i ministar ekologije i ministar energetike. Za njih imam kratko pitanje, ali tema je teška, tiče se ovih mini hidroelektrana. To se čini kao mali problem, ali mislim da nije i biće sve veći. U jednom trenutku, to nije zaista zasluga, odnosno odgovornosti ove Vlade, to je počelo ranije, mini hidroelektrane su plasirane kao veliko čudo i spas i sreća, pozivalo se na standarde EU i slično. Ispostavilo se da nije baš tako i da je njihov doprinos u energetskom sistemu veoma mali, da ne kažem mizeran, tih mini hidroelektrane, a ekološka šteta vrlo velika. Zato očekujem komentar od vas da li se u tom pogledu može nešto i učiniti. Naravno, povod, ali samo povod je ova situacija u mesnim zajednicama Zvonce i Rakita gde je, po mišljenju eminentnih stručnjaka, zaista ugrožena bezbednost tih naselja, a da ne govorim o ekološkoj šteti. Konačno, treća, ali najvažnija stara tema u razgovorima između mene i gospođe Brnabić ovde. Vi ste završili prošli put, hvaleći Briselski sporazum, naš dijalog, gospođo Brnabić. Moram da se vratim na tu osetljivu temu, jer jeste možda negde čvorno mesto naših neslaganja, kada je reč o ovim velikim političkim temama, ne samo vas i mene, nego i ove Vlade. Ja smatram da je taj sporazum loš. Tu sedi njegov potpisnik. Doduše, ne potpisnik, nego više parafer, kako se kaže, onaj koji je parafirao, ali očekujem od vas odgovor na tu temu. Nastaviću kasnije.
Izvolite.
Svakako ću vam reći ovako. Prvo, što se tiče numeracije kanala, sada da li treba da bude javni servis, nacionalna televizija prvi kanal ili treba neka druga televizija ili neki drugi program da bude prvi kanal, to ponovo ne određuje Vlada Republike Srbije i ne određujem ja, niti se pitam za to, niti me neko pita. To određuje Regulatorno telo za elektronske medije, kao nezavisna institucija. Dakle, nezavisna institucija određuje numeraciju kanala u skladu sa javnim interesom, balansiranim programom i prava javnosti da se balansirano informiše. U tome su oni bili apsolutno jasni. Ako su oni jasni, a neko to ne poštuje, onda on krši Zakon o elektronskim komunikacijama, bez da ga u potpunosti briga što krši zakone Republike Srbije. To što vi kažete da dve trećine građana ne može da gleda tu televiziju je jedna potpuno površna, paušalna i netačna informacija za koju ne znam odakle vam ili niste informisani ili ovde namerno dezavuišete javnost. Dakle, rekla sam, ponoviću, SBB, kao distributer medijskog sadržaja, drži 53% tržišta, 53% tržišta. Na 53% tržišta ti građani, kao prvi kanal gledaju N1, kao drugi kanal gledaju „Novu S“, kao treći gledaju RTS. Mislim da Telekom drži između 36 i 40% tržišta. Dakle, apsolutno nije istina da dve trećine građana ne može da gleda tu televiziju. Pri tom, takođe da vas informišem, što pretpostavljam da znate, pretpostavljam da nećete da kažete je da Telekom u svom programu daje kanal N1, tako da onaj ko ima Telekomov program, odnosno koristi Telekom kao distributera medijskog sadržaja apsolutno može da gleda televiziju N1. Za to ne morate da se brinete, i to je isto u skladu sa svim normama. Što se tiče malih hidroelektrana, mogu to da ostavim ministru Antiću, ali vi ste u pravu i hvala vam makar na tome. Tako je, većinu tih dozvola izdala je Vlada u vreme mandata predsednika Vlade Mirka Cvetkovića i tada su mini hidroelektrane bile velike bum, bile su jako popularne, to je bilo ono što Srbiji treba. Dakle, može 100 puta da mi neko kaže - ne možete sada da se vraćate na to vreme, morate da se vraćate na to vreme zato što, ako neka Vlada neke zemlje potpiše neke ugovore, preuzme neke obaveze, izuzetno, izuzetno je teško da vi ostanete kredibilna zemlja, zemlja u koju veruju građani, investitori, domaći i strani, da vi raskidate ugovor, ugovorne obaveze koje ste preuzeli. Ne ja kao Ana Brnabić ili Aleksandar Vučić kao Aleksandar Vučić, kao premijer pre mene, nego sve one vlade pre njega što su ostavile njemu, odnosno danas meni u amanet. Svakako gledamo i svesni smo tog problema, ali je teško sada razlučiti tu situaciju koja je bila preuzeta kao preuzete obaveze u to vreme. Što se tiče Briselskog sporazuma, ponoviću vam, možemo dodatno da pričamo o tome, nemam nikakav problem, čak šta više, volela bih da imamo više vremena, jer apsolutno da niste u pravu, iz srca mislim da niste u pravu. Dakle, moj najveći argument je taj, uvek će biti da je Briselski sporazum u interesu Srbije, srpskog naroda, pre svega Srba na KiM, što Priština beži od njega kao đavo od krsta. Da je on u interesu Prištine, oni bi ga sutra primenili, kao što su primenjivali sporazume koji je pregovarao, dogovarao Borko Stefanović. Svi ti sporazumi su primenjeni. Nisu još potpisani, a oni su bili primenjeni. Kada vi priznate pečat sa natpisom „carina Kosova“, naravno da će Priština odmah to da primeni, pa kada imate nedvosmisleno da li je granica granični prelaz ili administrativni prelaz, pa je to toliko nedvosmisleno da neko može da ga zove administrativni prelaz, a neko granični prelaz, pa naravno da će to odmah da se implementira. Kada stavljate granice, kada stavljate prepreke, naravno da će Priština to odmah da odmah implementira. Da ste vi u pravu i da je Briselski sporazum suprotan interesa srpskog naroda i Srba na KiM, pa šta mislite zašto ga Priština ne bi implementirala? Zašto bi mi dan danas na njemu insistirali i zašto bi tu Priština izgubila… To je bio prvi udarac kada je Priština krenula najozbiljnije da gubi kredibilitet i neke poene u međunarodnoj zajednici, gde su oni bili zacementirani, a to je da ispregovarate dugo i teško jedan sporazum, potpišete ga i onda postane potpuno jasno da oni njega neće da implementiraju, a za njega garantuje EU. Nije danas lako EU, koliko god beži od toga, a ni SAD da odgovore na pitanje zašto Priština ne implementira međunarodne obaveze koje je preuzela, a za koje garantuje EU. Ponovo kažem svim građanima Republike Srbije, najbolji pokazatelj toga koliko je dobro ispregovaran Briselski sporazum, koliko on štiti interese srpskog naroda na KiM je to što Priština od njega beži ko đavo od krsta. Hvala.
Reč ima ministar Stefanović.
Samo jedno kratko zapažanje, dodatak ovome vezano za kablovske operatere. Ne ulazeći uopšte u to kakva je uređivačka politika bilo koje televizije ili pravo operatera da stavi ono što on misli da je na ovoj ili onoj poziciji, dolazimo do ključnog pitanja - kako je jedan kablovski operater došao do pozicije da ima 53% tržišta? Da li je to urađeno zakonito? Da li je to urađeno na način da se plati državi sve ono što treba da se plati, da ako se koristi mreža kablova određenih javnih preduzeća, recimo, u Beogradu, da li je to plaćeno građanima Beograda? Nije. Nije im plaćeno. Iskorišćena je ilegalno mreža kablova koja se prostire u Beogradu i drugim delovima Srbije, provučeni kablovi, a da od toga građani nisu dobili ni dinar, a trebali su da dobiju na osnovu korišćenja javnog resursa. Još gore od toga, u ulazima gde postoji taj kablovski operater, obraćaju nam se građani, u velikom broju ulaza, a negde to čak ne znaju, se taj kablovski operater priključio na javno svetlo, na javnu struju, na struju od lifta i na takav način koristi javni resurs građana. Dakle, resurs građana koji žive u tim ulazima, šteti njima i na osnovu toga obezbeđuje sebi uticaj na tržištu. Kad im se ti građani obrate, za šta postoje dopisi ljudi, i kažu im – ljudi, vi ste se priključili na našu struju, nećemo više da budete priključeni ilegalno na našu struju koju mi plaćamo, oni kažu pod A – ali, ako se mi budemo isključili, ako se budemo sklonili sa vaše struje, vi onda više nećete imati SBB i drugo, i da je to sa strane, mi tražimo da se vi svi potpišete u zgradi da to bude tako. Dakle, ilegalno smo se priključili, krademo vašu struju, ali postavljamo uslove pod kojima ćemo da prekinemo svoje ilegalno delovanje u velikom delu Beograda. Tako se došlo do 53% uticaja, odnosno učešća u tržištu. Sve ovo ostalo je posledica, ali je suština kada se poštuje zakon da li se zakon primenjuje, da li to važi jednako za sve ili za neke ne važi, ne smeju da se pomenu, jer ćete onda biti linčovani zato što su se usudili da pomenete medijske imperije Šolaka i Đilasa, da li smete da pomenete njihova imena ili ne ili će neko da se iživljava nad vama. Mi moramo da primenimo zakon i mi kroz zakon moramo da pokažemo da tržišna pravila utakmice važe za sve. Ako „Telekom“ kao najveći, kao državna kompanija mora da izmiruje sve svoje obaveze i na takav način učestvuje u utakmici, onda to moraju da urade i svi ostali. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Antić.
Pre svega, dame i gospodo, uvaženi narodni poslanici, predsednica Vlade je u odgovoru na pitanje vezano za male hidroelektrane dala jedan široki osvrt. Ja ne bih sada dužio dalje u tom odgovoru. Ono na čemu ja želim samo da insistiram kako bi imali jedno ozbiljno razumevanje mesta i uloge Vlade Republike Srbije u izgradnji malih hidroelektrana kao energetskog objekta. Pre svega, Vlada Republike Srbije, Ministarstvo energetike na čijem se čelu nalazim, ne utiče na to gde će se izgraditi mini hidroelektrana. Pre svega, da bi se bilo gde izgradila mini hidroelektrana taj objekat mora da bude deo plana regulacije koji usvaja lokalna samouprava nakon sprovedenog postupka javne rasprave i javnog uvida. Za taj objekat su potrebne neophodne saglasnosti, vodni uslovi, određeni elementi koji tangiraju uticaj na prirodu koje daje nadležni zavod i na kraju konačnu građevinsku dozvolu za izgradnju takvog objekta opet izdaje jedinica lokalne samouprave. Mi u ovom trenutku imamo 60 i nekoliko megavata instalisane strane iz malih hidroelektrana. Ja ne bih sada dimenzionirao uticaj toga na ukupan energetski sistem. Mogu da se složim da on nije ključni, ali u svakom slučaju on ima određeno mesto u našem energetskom bilansu i to nije neka novotarija koju smo mi u Srbiji izmislili. Moderne evropske države, vrlo razvijene i one koje vrlo vode računa o uticaju na životnu sredinu, poput Austrije, Švajcarske, Francuske, imaju veliki broj malih hidroelektrana. I one same po sebi nisu bauk ukoliko se čvrsto držimo zakona i vodimo računa o svim ključnim segmentima, pre svega vezano za zaštitu prirode. Ono za šta se ja zalažem i mislim da je to opšta politika i Vlade je pre svega da se takvi objekti ne grade u zonama zaštite, jer ako se ne grade u zonama zaštite mi ključni problem rešavamo, a u svim drugim segmentnima, naravno, to mora biti procedura koja će striktno voditi računa o zaštiti prirode i ugrožavanju životne sredine i to je ono na čemu ćemo mi insistirati u narednom periodu i mislim da u nekoj budućnosti sa nekim novim dozvolama koje ćemo mi izdavati mi ovu vrstu problema nećemo imati. Meni ponekad imamo određenu neprincipijalnu kampanju. Na primer, slučaj reke Grze i male hidroelektrane na teritoriji opštine Paraćin je za mene savršen primer. Dakle, Paraćin je taj objekat predvideo svojim Planom detaljne regulacije, izdao građevinsku dozvolu da bi se danas maltene oni nalazili na čelu kolone koja se tobože bori protiv te mini hidroelektrane zato što im to deluje da je popularno u ovom trenutku i da je deo nekog dobrog trenda. Zalažem se da svi državni organi radeći striktno i kvalitetno svoj posao obezbede da iznađemo upravo takve uslove koji će obezbediti da se naš energetski sistem razvija, ali da se to realizuje na jedan održiv način i uz puno poštovanje svih onih ključnih faktora vezano za zaštitu životne sredine.
Ministar Trivan. Molim vas samo kratko da damo i drugim šansu.
Hvala lepo. Budući da ovo pitanje tangira oba ministarstva, kratko, predsednica Vlade je već dala širi okvir i ono što se zna da je važno da je ovo pravna država i da ona ne može i neće rušiti objekte koji su napravljeni već do sada. Ono što je intencija to je da se objekti privedu nameni, da poštuju zakone i propise kako je to ministar Antić već rekao i poenta je da u 7,8% zaštićenih dobara, koliko obuhvata to u Srbiji, izbegnemo izgradnju i narušavanje životne sredine i mislim da ima dovoljno lokacija koje su i van i mi ćemo kao ministarstvo svakako razgovarati sa onima koji su u nameri da to rade da to radimo van toga i bez ikakve dileme ćemo zaštiti prirodu i taj vodni resurs koji je jedan od ključnih vodnih resursa. Ne možemo da se vraćamo u prošlost na ovaj način kako i ja sada govorim. Moramo da ispoštujemo sve ono što je do sada urađeno, ali smo svesni grešaka koje su napravljene i mi ćemo ih svakako ispraviti i svakako ćemo zaštiti naša zaštićena prirodna dobra. Hvala vam puno.
Hvala. Želite komentar? Izvolite.
Zahvaljujem na odgovorima. Svaki od njih bi mogao da bude tema elaboracije celodnevne. Govorio sam tri minuta, a odgovarano mi je 20, ali to je tako Poslovnikom uređeno. Šta da se radi. Samo vas molim da me bar naknadno ne poklapate kada isteknu ona poslednja dva minuta. Dakle, nisam ovde advokat televizije N1, niti tog kablovskog operatera. Samo bih morao ispraviti gospođu premijerku da joj procenti nisu adekvatni, odnosno jesu adekvatni kada je reč o udelu kablovski operatera. Procenti imaju najveći udeo pojedinih operatera unutar kablovske mreže. Rekao sam i ponavljam – većina građana Srbije, mislim oko 60%, možemo da licitiramo tačno koji je procenat, to nije sasvim jasno, ali svakako veliki deo građana Srbije ne može da gleda tu televiziju. To je poenta. Ovo što se tiče zakona isterati pravdu, ko šta krši. Ja nemam ništa protiv i podržavam svako privođenje pravu po tom pitanju, ali se stiče utisak i to bojim se iz ove današnje rasprave, a kamoli u čitavoj kampanji koja se vodi, da je ovde ipak reč o jednoj vrsti kampanje protiv jednog kablovskog operatera i jedne televizije, odnosno jednog kanala koji ne odgovara aktuelnoj vlasti. Dakle, jedno je regulisanje prava i zakona, a drugo je nešto što se stiče kao utisak kampanje protiv te jedne kompanije i protiv jedne televizije koju, ponavljam i naglašavam, većina građana Srbije ne mogu ni da čuju, ali čuju samo kritike i grdnju na račun njih. Što se tiče ove ključne teme, to je Briselski sporazum, to je ključna stvar našeg neslaganja, pošto vi imate više vremena gospođo Brnabić, vi ste elokventno ovde potezali i pet puta ponovili zapravo istu stvar – da to što Priština okleva da implementira Briselski sporazum je najbolji znak da je on dobar. To ste rekli i prošli put i sad, ali je problem u tome što ste vi sami implementirali sve ono što Prištini odgovara. Tako Priština samo izbegava da implementira ono što bi bila njena obaveza. Uostalom, pročitajte, ako nećete sve, onda barem tačku 14. ovde pred građanima, Briselskog sporazuma gde se kaže da dve strane neće jedna drugu blokirati u procesu evrointegracija. Šta je to, gospođo Brnabić, ako ne priznanje, tačka 14, da neće se dve strane blokirati uzajamno u procesu evrointegracija? Poslednja stvar, gospodine Stefanoviću, pošto mi vreme ističe, hteo sam da vas pitam u vezi sa aferom „Omča za Srbiju“, koja je očito lansirana iz nekih provladinih krugova, da li vi imate indicije, da li postoji neka zavera svetskih centara protiv nas? Drugo, da li nameravate da razrešite aferu „indeks“ odnosno aferu „diploma“ jer je to nešto što objektivno opterećuje vaš rad. Ja bih voleo da vi to efikasno otklonite te dileme. Možemo mi o tome ćutati, to je neki način – slon u prostoriji koji se možemo se praviti da ne primećujemo. Dakle, za ovo uspešno obavljanje vašeg posla poželjno je da se stvar dobro reši.
Odgovoriće vam Nebojša Stefanović.
Nekako sam znao, kada pomenem Šolaka i Đilasa da odmah ide odgovor. Ne znam da li Đilas šalje SMS ili programirano unapred. Nema sumnje, nepogrešivo je, apsolutno je nepogrešivo. Ja sam spreman da trpim udarce i kao neko ko je nosilac javne funkcije, ali nažalost to se dešava svakom čoveku u Srbiji koji se usudi da stane protiv ove hobotnice, svako ko se suprotstavi toj vrsti kriminala. Sada ću vam reći zašto to i kažem. Ovde kaže gospodin Vukadinović, pažljivo sam ga slušao, kaže ovde se vodi kampanja. Kada vi kažete da neko od njih krši zakon onda je to kampanja. Postavlja se pitanje, izvinite, šta nije tačno? Jesu li se protivzakonito priključivali? Jesu. Jesu li uzimali struju građana da priključe za svoje poslovne interese? Ne rade oni javni posao, nisu oni državna firma, nisu oni dom zdravlja, oni zarađuju ogroman novac na tome, protivzakonito, za račun svoje kompanije, a protiv interesa građana. Kada to kažete, vodi se kampanja protiv njih. Ne kažu, ne, izvinite, to nije tačno. Nismo se ljudima priključivali na struju za lift. Jesu se priključivali. I još uvek su priključeni. Veliki broj ljudi to čak i ne zna. I plaćaju njihove račune. Ne kažu, da tačno je, tako smo napravili svoje poslovne imperije. Ne. Očekujem sada da će uskoro Đilas i Obradović da pokrenu jednu inicijativu da se zabrani da se promeni azbuka i da se izbaci slovo č, pošto Češka više ne sme da se spomene u Srbiji, pa bolje da izbacimo slovo č iz azbuke i da slučajno neko ne pomene Češku. Ćute svi ko zaliveni, ne samo Đilas i Obradović, nego i svi njihovi poslanici, svi oni iz Saveza za Srbiju, okreću glavu na drugu stranu. Ne sme da se izgovori reč Češka. I kada postavite pitanje kako je Dragan Đilas zaradio svoje milijarde, milijarde dinara? Kako ih je zaradio? Jer nam je on govorio ovde, na svakom mestu, a bio je direktor Kancelarije predsednika Republike, ministar za nacionalno-investicioni plan, gradonačelnik Beograd, zamenik predsednika DS, vlasnik svih sekundi u Srbiji i komandant svih medija u Srbiji, što je rekla i pokojna Verica Barać. Ne kažem to ja. On je bio alfa i omega u tom režimu kojim je upravljao svim medijima, diktirao naslovne strane. Imamo ljude iz te kompanije koji su u to vreme radili, i oni su spremni da o tome govore. Da su zvali po Đilasovom nalogu medije da im diktiraju naslove za sutra, da slučajno reč ne bude drugačije, ne daj bože. Kad ste mogli da izjavite kritiku protiv Dragana Đilasa u tom periodu? U kojim se to medijima mogla pojaviti kritika, u kojem? Recite mi jedan gde je mogla da se pojavi naslovna strana gde kaže Dragan Đilas, ne radi baš najbolje svoj posao, da ne kažem nešto oštrije. Kojim medijima? U koje vreme? U kojoj sekundi? Gde? Da nije mogla na RTS, gde su imali najpovoljnije ugovore pod navodnicima ali za sebe i svoju kompaniju, a protiv interesa Republike Srbije. E, tako se steklo i onda je došla priča, zaradio sam te pare u Češkoj i došao sam ovde kao bogat čovek, onda ušao u politiku da pomognem našem narodu. Onda proverite, i kaže da budem vrlo precizan – kompanije „Krokus“, „Linea“, IMD Internacional. To su tri kompanije koje su Đilas i njemu blisko povezana lica osnovali u Češkoj u periodu dok je poslovao u Češkoj. I sada, da vam ne čitam svaki detalj svega, na kraju sve te firme su prijavile dobit za sve godine poslovanja, kada saberete, od ukupno 74.000 evra za sve godine poslovanja, sveukupno, sve zajedno, da nije dinara potrošio, mogao je da donese u Srbiju za sve te godine 74.000 evra. E, od 74.000 evra, kako je Dragan Đilas došao do zvanično danas prijavljenih 25 miliona evra? To vam pričam o zvanično prijavljenom novcu, direktno povezanim za njegovo ime, nekretnine, kompanije i da kažem lica koja su direktno pod njegovom upravom, to neće nikada da objasni građanima Srbije. Tu imate apsolutnu medijsku tišinu. I kada pokrenete to pitanje, dobijete najgoru moguću kampanju, to vas provlače kroz blato od jutra do mraka, jer ne smete da postavite pitanje odakle Đilasu novac i zašto je lagao 6da je milioner postao u Češkoj kada smo utvrdili da je sve apsolutna laž. Kada smo utvrdili da je novac iz Češke laž, od tog trenutka više niko ne sme da izgovori reč Češka. Možete da ih pitate kad god hoćete. Što kaže gospodin Vukadinović, ne slon, mamut je u sobi, ali tog mamuta više ni gospodin Vukadinović ne sme da pomene, ne Češku, ne ove tri kompanije, ne daj bože da se pita kako je moguće da je neko dok je bio na svim ovim funkcijama, imao sve vreme kompanije, na koje je kako on kaže preneo je upravljačka prava. Pa šta to znači? Vi osnujete kompaniju, date da to vodi neki direktor i vi ste od tog trenutka, kao nemate nikakve veze sa tim, a te kompanije valjda dobijaju poslove što je direktor lep i dobro je doručkovao to jutro. Pa ne, dobijate zato što vam je šef, odnosno vlasnik kompanije, politički moćnik, koji upravlja zemljom, zato dobija. Onda kada te kompanije za godine u kojima posluju povećaju abnormalno svoje bogatstvo, 18 milijardi dinara je prošlo samo kroz te kompanije za vreme vlasti Dragana Đilasa, 18 milijardi dinara. Ljudi nezamisliv novac, nezamisliv novac. Zahvaljujući vlast, ne zahvaljujući tome što su to bile jedine i dobre kompanije. Otkrijemo sledeću stvar, otkrijemo da je samo mali "M-tel" Republike Srpske, a da ljudi ne misle da je to neka kompanija Republike Srpske, to je srpska kompanija, to je kompanija ćerka firme "Telekoma" koja posluje u Republici Srpskoj. Taj "Telekom" Republike Srbije" sa Đilasovim firmama u samo kratkom periodu od tri godine ima 30 miliona evra prometa u "Media baingu" i u raznim marketinškim promocijama, koje je plaćao Đilasovim firmama. Samo "M-tel" Republike Srpske 30 miliona evra. Ljudi, pa gde je RTS, gde je "Telekom Srbija"? Ima i ćerci firmi "Telekoma" u Crnoj Gori i to je samo jedan deo posla. Gde su sve one kompanije koje su radile ovde sa RTS rijalitije. Čovek je osnovao rijalite u Srbiji, imao je licence za sve rijalitije. On nam je doveo "Velikog brata", on nam je doneo "48 sati svadba", ženi se, ne oženi se, kako su se već zvali. To su sve bili rijaliti koje je Đilas plasirao u ovoj zemlji i ozbiljno zaradio na tome. Valjda su njegovu kompaniju izabrali zato što je bila najbolja. Pobedila na tenderu. Uveren sam da je moralo biti tako. Kada to pomenete, dobijete blato u lice i bezveze, koliko god morali da se branite, demantujem ja, izađe fakultet, pokažu ljudi dokumentaciju, dozvole da dođu mediji sa snime izveštaje sa svakog ispita, sa polaganja, sa imena domaćih profesora, sve to uradite i laž se nastavlja. Ja vam to kažem, ne nameravam da odustanem od borbe za zakonitost u Srbiji. Ja lično i MUP insistiraćemo na rasvetljavanju svih malverzacija koje su se događale u ovoj zemlji. Zašto oni pokušavaju da se vrate na vlast? Pokušavaju da se vrate na vlast, jer više to ne može. Danas nemate te firme, imate medije koji mogu da pišu o kome god. Šta pišu o Aleksandru Vučiću, o njegovoj porodici, o mojoj porodici, o Ani Brnabić, o ljudima koji su njoj bliski, o svima nama, gde ste to mogli od 2008. do 2012. godine. Bio sam predsednik Gradskog odbora stranke kojoj pripadam u tom periodu, "Studio B" u to vreme je bio državna televizija, televizija koju su plaćali svi građani Beograda, javni servis. Znate li koliko puta sam gostovao za četiri godine kao predsednik Gradskog odbora najveće opozicione stranke na "Studiju B", koji ni tada, ne mogu da kažem da je imao neku preveliku gledanost? Nula puta. Dobio sam jedan termin u obaveznom predstavljanju stranaka za izbore 2012. godine. tada sam bio kao gost, jer je to zakon propisao pa su morali da me pozovu. Nula puta, nisu moju izjavu hteli da prenesu. Javni servis "Studio B" pod direktnom palicom Dragana Đilasa. Mogao je bar trik da napravi, da nas zove jednom u tri meseca, pa da kaže – evo, dao sam vam 20 minuta, jednom u tri meseca, malo li je. Nula puta. To su ljudi koji su upravljali našim životima, to su ljudi koji su partijski postavljali sudije i tužioce, razmišljajući o vremenu posle vlasti. Imate, videli ste svuda, javno su dostupni oni dokumenti iz opštinskih odbora DS, direktno pod Đilasom, Tadićem, Đelićem, svima onima koji su nam vrlo lepo radili ekonomiju , o čemu bih mogao da pričam satima. Ti ljudi su pisali – ovo je tužilac koji je povoljan po mišljenje Opštinskog odbora DS, njega izaberite. Ovo je sudija, izaberite njega. Da bi oni došli 2014. ili 2015. godine da kažu – pa, ako smo nešto radili, što nas niste tužili? Ko da vas tuži? Sa kojim tužiocima, sa kojim sudijama? Danas se mnogi tresu od pomena Đilasovog imena, Jeremića, sa njegovim Patrikom Hoom. Znate, Patrik Ho bude osumnjičen za najviši stepen korupcije i misli da smo ga zaboravili. Vidite, ljudi misle da smo zaboravili Patrika Hoa. Nismo zaboravili Patrika Hoa i vratićemo se na temu Patrika Hoa. Dakle, Patrik Ho, sa drugim čovekom, budu obojica osumnjičeni, jedan za davanje, jedan za primanje mita, najviši oblici korupcije, a čovek koji im je bio posrednik, Vuk Jeremić, treba da bude aboliran. Kako je to moguće? Kako je to moguće da je sasvim u redu da uzme novac za to, da njih dvojica budu osumnjičeni u velikoj kriminalnoj aferi, da budu osuđeni za to, a on koji je posredovao u kriminalu da uzme novac za to i da je to čisto? Ja to ne razumem. Ja ne razumem da li je to moral za koji se zalažu? Ili će da kažu, što se morala tiče, pa znate već šta ide dalje. Ali, ono što je očigledna istina, da ne postoji način da pomenete ime Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Šolaka, Boška Obradovića, a da vam se čitava kampanja ne sruči na glavu i besmisleno je, šta god vi da odgovarate, jer oni samo nastavljaju dalje. Ali, neće da odgovore na Češku, neće da odgovore na milione, neće da vam kažu odakle novac. Neće da vam to kažu, jer taj novac je stečen političkim uticajem, za vreme vlasti. Tako je stečen, tako su te kompanije poslovale. To ne sme da se pomene. Ne sme da se pomene RTS, ne sme da se pomene „Telekom“, ne smeju da se pomenu ti ugovori koje su oni imali, zato što su izvlačili novac u vreme svoje vlasti, poslujući sa državnim preduzećima. Pa, jel nas Đilas ubeđivao kako nije imao ni jednog državnog klijenta? Jel nas ubeđivao to? Samo sa „M-tel“ Republike Srpske 30 miliona evra. Ljudi, pa to je ogroman novac za samo par godina. Kada otkrijete to, što da neće, neću da pominjem druge televizije, pošto mene ti uređivački programi i kako će oni to da rade, uređivanje njihovog programa, ne zanima. Što, da nisu imali specijalne emisije o tome? Da se nije neki istraživački novinar zainteresovao da pita – izvinite, izneli su neki ljudi informacije, dajte da vidimo, malo je čudno, dok ste bili u vlasti, dok ste bili ministar, da baš vaše firme ostvare toliku dobit, malo je čudno. Ne, ti istraživački novinari se za to neće zainteresovati. Ne daj Bože da se pomene, mislim da Đilas lupa packe ko pomene slovo „č“, odmah ide vaspitno–popravna. Dakle, nema šanse, ni iz njihovih redova niko ne sme. Kada pomenete Češku, oni svi vidi, ti si na konferenciji za štampu, svi gledaju gore, imaju komandu u koji ugao moraju da pogledaju, ne smeju da obore pogled. Nema, slovo „č“ se izbacuje, očekujem tu sledeću inicijativu da se „č“ izbacuje i da više nema uopšte potrebe da se koristi u našem jeziku. Dakle, istražićemo sve i ono tamo gde su menjali zakone. Nažalost, pitaju me ljudi u Srbiji – kako je moguće da je bila tako velika pljačka građana Srbije, privatizacije koje su bile pljačkaške, najgore na svetu? Kako je moguće da je to sve urađeno? Urađeno je, svedoci smo svi toga. Za razliku od ovog vremena, kada taj neki Aleksandar Vučić i Vlada Srbije otvaraju mnoge fabrike, kada je nezaposlenost sa 26%, koliko smo je zatekli, došla na ispod 11%, kada imamo danas suficit u budžetu, kada ljudi rade. Pitaju me – kako je moguće da su ti ljudi sve to pljačkali i da manje-više te krupne ribe nisu odgovarale? Zato što su donosili zakone, nažalost, koji su to omogućavali. Donosili su zakone u kojima je pljačka bila legalizovana, gde su faktički privatizacije rađene na način da vi faktički uđete u posed firme koju privatizujete i da ne morate da ispunite privatizacionu obavezu, uništite firmu, a onda se samo povučete i raskinete odgovor i državi vratite ljušturu, vratite joj ništa, razvalinu, itd. Tako je bilo moguće. Danas, ti ljudi se smeškaju, stoje sa strane. U redu je što je uzeo 30 miliona od „M-tela“ Republike Srpske, to je njemu pripadalo, jer on je ipak bio najbolji. Zamislite da neko iz ove Vlade ima firmu koja se bavi prodajom sekundi, uticajem na medije i da kaže – preneo sam upravljačka prava, nisam ja, ali ja nemam ništa sa tim, ja sam samo vlasnik, ja samo uzimam pare. I, da ta firma, recimo, sa „Telekom-om“ ima danas ugovor na 30 miliona. Mislite li da bi taj mogao da preživi? Pa, obesili bi ga o prvu banderu, zaista. Ali, zaista ne bi mogao. U to vreme je moglo i u redu je. U redu je što su oni mogli i u redu je kad Verica Barać napiše… Mislite da izveštaj Verice Barać, kad se pojavio 2011. godine, da je bio publikovan na nekoj televiziji, da su ga objavili na javnom servisu, na RTS-u, na „Studiju B“? Ja sam očekivao, Dragan Đilas kao veliki demokrata, pusti da „Studio B“ napravi specijalnu emisiju i kaže – ovo je skandalozno da predsednica Saveta za borbu protiv korupcije iznese tako teške optužbe, očekivao sam da možda u to vreme, gospodin Vukadinović, kaže – slon je u radnji, veliki slon, dajte da odgovorimo. Ne, tada nije moglo. Tada pitanje Draganu Đilasu, kao ni danas, mnogi ne smeju da postave. Neki su nažalost od Đilasa dobijali batine kada su postavljali pitanja, a to je neka sledeća tema. Nažalost, u jednom delu naše istorije, tim ljudima nije smelo da se kaže ništa, bili su gospodari naših života. Ono što sam video poslednje, iz saopštenja, shvatio sam konačno šta im najviše nedostaje. Sad sam konačno shvatio gde je najveća bol, a to je Miroslav Mišković. Vidim da nedostaje ljudima to vreme kada su zajednički upravljali Srbijom, vidimo koliko ga zdušno brane, kako pominju njegovo ime i kako pokušavaju da ga jednom kvazi pričom, znate to je ono, na mala vrata da pokušaju da relativizuju sve i da kažu u stvari kako je to sve politička neka igra. Njima je u stvari, uželeli su se Miškove kase. E, kad bi ponovo mogla da se vrate ta vremena i kasa, ja verujem da bi oni bili mnogo srećni, ali mislim da građani Srbije to još dugo neće dozvoliti. Hvala lepo.
Ne znam, pošto sam izbrisala ekran, jer je bilo previše prijavljeni. Ne mora, poslanici, ja imam redosled po kojem ću vas prijavljivati, mislim na ministre. Reč ima ministar, Zlatibor Lončar.
Uvažene predsednice, poštovani narodni poslanici, pažljivo slušam sva ova izlaganja i naravno radi se o izuzetno ozbiljnim temama. Drago mi je da je i predsednica Vlade i potpredsednik Vlade, da su nas podsetili na vremena koja su bila iza nas i naravno sve se te stvari brzo zaborave, preorijentišemo se na nešto novo i krenemo u tom pravcu, i onda smatramo da je to sve normalno i da to treba da ide tako. Ali, ja ne mogu da se otmem jednom utisku, znam, svi smo radili danas i vi ste bili ceo dan ovde, mi smo imali razne obaveze, neko je to video, čuo, neko nije, mislim da je danas dotaknuto dno dna u Srbiji. Danas su pojedinci priželjkivali, odnosno priželjkuju, teško mi je i da izgovorim, da deca predsednika, sin i ćerka, da budu mrtvi. Znači, to je nešto što mislim preko čega ne možemo da pređemo. Stvarno mi je dosta toga da mi apelujemo stalno, javljaju se pojedinci i mi ne apelujemo na nadležne da nešto urade. Ali, ljudi, hajdemo samo da budemo realni, većina nas su roditelji, neko ima mlađu, neko ima stariju decu, završiće se ovo, otići ćemo kući, postoje deca koja to čitaju, koja to vide. Pa, pitaće nas, evo, vidimo ovo šta hoće Danilu, šta hoće Milici. Vi ste na nekoj vlasti, a šta ste vi to uradili, da to ne postane normalno u Srbiji, jer nažalost ovo niko nije mogao, verovatno, ni da zamisli da može da se desi, a ovo se desilo? Zato apelujem na sve vas, i na nas kao Vladu i kao poslanike, nalazimo se svi na jednom mestu, da li ćemo da odreagujemo na to ili ćemo to da pustimo da prođe, da sutra već bude kao da se ništa nije desilo, a mislim da je jedinstvena prilika da svi poslanici, ako su protiv ovoga i mi iz Vlade koji smo sigurno protiv toga, da izađemo i da kažemo da to ne sme više nikad da se desi i da to mora da se sankcioniše, da to više nikome ne padne na pamet. A onda oni neka čekaju i Miškovića i Đilasa i Jeremića, pa onda to neka rade sa njima.
Komentar, izvolite.
Ovo poslednje ne bih komentarisao, ne znam o čemu se radi, ali mislim da je zaista dotaknuto dno, u različitim smislovima. Što se tiče gospodina Stefanovića, mislim da je on promašio temu i mesto i da je ovih dvadesetak minuta koliko je govorio, govorio kao potpredsednik SNS-a, to je primeren govor na nekoj stranačkoj konferenciji za štampu, ali ne u Narodnoj skupštini, jer on je ovde u svojstvu potpredsednika Vlade i ministra unutrašnjih poslova koji odgovara na pitanje poslanika. On je uspeo da ne odgovori na dva moja pitanja, na jedno je objasnio zašto neće da odgovori, a drugo je prećutao. Gospodine Stefanoviću, verovali ili ne, ja navijam za vas. Znate zašto? Zato što znam da onaj ko dođe posle vas, biće gori od vas ministar. Tako da, ja uopšte nemam taj problem, ali samo vam kažem, da li je slon, da li je mamut, o tome možemo razgovarati, ali za aferu sličnog tipa su padali ministri ili ponekada i visoki državni službenici i u Nemačkoj i u Češkoj, vidite, smem da izgovorim reč Češka, i u okruženju. Dakle, prosto, molim vas, ako možete, napravite razjašnjenje te afere, pokažite indeks, otklonite to, a posle ćemo da pričamo, ili pričajte to o Šolaku i Đilasu. Na kraju krajeva, kao potpredsednik stranke, napravite duel na RTS-u, na Studiju B, na N1, pozovite gospodina Đilasa, pa raspravite šta imate sa njim o tim milionima, milijardama i ostalo. Znači, prosto to nije mesto za ovo. Drugo, pre nego što mi isteknu ova dva minuta, moram vas podsetiti da ste prećutali da kažete nešto o ovoj sramnoj aferi „Omča za Srbiju" i insinuacijama prorežimskih medija da neko radi o glavi državi i predsedniku, neki prijatelji iz zemlje iz vrha NATO alijanse. Ili demantujte ili potvrdite, nemojte da se bavimo slonovima ili mamutima.
Hvala. Nije korektno, ne može da se odgovori na vaš komentar, i to znate. Nije korektno da postavljate pitanja i da ispadne kao da neće neko da vam odgovori. Aleksandar Stevanović ima reč. Izvolite.
Uvaženi članovi Vlade Republike Srbije, poslanička grupa Stranke moderne Srbije imaće dva pitanja, oba su povezana sa 35 velikih setova pitanja koja se nalaze pred Srbijom. Prvo pitanje se tiče upravo ispunjenja Poglavlja 30. Srbija je jedna od retkih zemalja u Evropi, uz Belorusiju i Bosnu i Hercegovinu, koja nije članica Svetske trgovinske organizacije, pardon, tu su još i Andora i, ako se ne varam, San Marino, ali oni zaista nisu relevantni. Godine 2004. kada je usvojena politika dva koloseka i kada je Srbija tada kao carinska oblast počela pregovore, od tada je prošlo nekih 15 godina. Mi sa dva stuba međunarodnog finansijskog poretka imamo odlične odnose, i sa MMF-om i sa Svetskom bankom. Međutim, sa Svetskom trgovinskom organizacijom imamo jedan problem koji je do nas u potpunosti, imamo neku bilateralu koja se vuče godinama i koja verovatno bi mogla da se reši, da nemamo taj jedan problem koji se tiče vrlo čudnog shvatanja prirode napretka u oblasti poljoprivrede, kod nas poznat pod strašnim imenom GMO, gde ćemo imati paradajze koji će verovatno da ujedaju i sve to što će da se pojavi vodiće ka uništenju naše poljoprivrede. To, naravno, nije tačno i to nije ništa sporno. Međutim, naš zakon je takav da mi sa takvim zakonima ne možemo ući u Svetsku trgovinsku organizaciju. Da bismo ušli u Evropsku uniju, moramo biti članica Svetske trgovinske organizacije i poželjno je da to ne uradimo u poslednjoj godini. Mislim da ne bismo ni mogli, jer prvo treba zemlje da nas potvrde, svaka pojedinačno, da jesmo ispunili sve uslove. S te strane je pitanje zašto u regularnoj proceduri puta zakona u Srbiji ne otklonimo taj problem. Naime, Evropska unija ima vrlo restriktivne zakone o GMO koji su potpuno u skladu sa principima Svetske trgovinske organizacije i pitanje je do kada ćemo čekati i voleo bih da u našoj zemlji taj problem ne stoji po strani, da ne budemo u društvu Uzbekistana, Iraka, Irana, Sirije, Sudana, Etiopije, jer nama tamo nije mesto. Voleo bih da naša trgovina spoljna ne trpi troškove zbog toga što ne možemo praktikovati multilateralizam. Pored sve naše diplomatije, mi kroz bilateralu ne možemo rešiti trgovinske odnose sa zemljama sa kojima se ne trguje previše, a opet treba se boriti za svaku firmu, za svako radno mesto i za svaki evro koji ćemo zaraditi na stranom tržištu, jer samo ekspanzija izvoza može voditi brzom rastu, nacionalno tržište nije dovoljno. Dakle, moje pitanje je - kada ćemo dobiti regularnim putem zakon koji će biti u skladu sa pravilima Svetske trgovinske organizacije, da ga ovde u Skupštini prodiskutujemo i usvojimo? Šta ćemo raditi sa protokolima 5 i 7 CEFTA-e i izgradnjom administrativnih kapaciteta vezanih upravo za Poglavlje 30, što i jesu bile neke primedbe Evropske unije?
Zahvaljujem. Predsednice, izvolite.
Vratiću se samo kratko na neke od komentara prethodnog narodnog poslanika. Dakle, rekli ste mi da ne razumete napade na N1 televiziju. Ja nisam napala N1 televiziju i nemojte da menjamo teze. Dakle, apsolutno nisam napala N1 televiziju. Pričala sam o SBB-u, kao distributeru medijskog sadržaja. Što se tiče N1 televizije, ja se ne mešam u njihovu uređivačku politiku, nek rade ovo ili ono, nek pričaju ovo ili ono. Dakle, potpuno koji su im prioriteti uopšte niti želim, niti jesam, niti imam nameru. Dakle, nisam napala N1 televiziju, nisam ih pomenula apsolutno bilo kako, osim da kažem da su na SBB-u, kao distributeru medijskog sadržaja, sa 53% tržišta oni broj jedan kanal, pa dva Nova S, pa je tek tri onaj kanal za koji je nezavisno telo reklo da mora da bude kanal broj jedan. Rekla sam - SBB direktno i nedvosmisleno krši Zakon o elektronskim komunikacijama Republike Srbije. To što vi dajete znak jednakosti između SBB-a i N1, ja to nisam uradila, to ste uradili vi. Ali, to što ja mogu ili što možemo onda papirima svakako, posredno i neposredno da utvrdimo znak jednakosti između SBB-a, odnosno Šolaka i Đilasa, to takođe možemo, ali ja N1 pomenula nisam i nisam ih napala i neću ih nikada napasti. Ako pričamo o napadu, a vi bi to trebali da znate, ali nisam čula da ste se naročito glasno oglašavali povodom toga, napad na medije direktno i nedvosmisleno možemo da vidimo kada se napadne RTS i novinari RTS-a, fizički napadnu, polome vrata, uleti neka rulja tamo, preti novinarima, zahteva svojih pet minuta, hoće uređivačku politiku, iako opoziciona. Pa zamislite kako bi to danas izgledalo, kako je izgledalo pre, a kako bi tek danas izgledalo, da su na vlasti, kad u opoziciji fizički prete da oni uređuju Dnevnik RTS-a. Tako izgleda napad. Može biti i verbalni, ali ovako izgleda direktni nedvosmisleni fizički napad na javni servis i novinare, sve one, i novinare i tehničare i sve druge ljude, šminkere koji tamo rade i koji su tamo radili to veče. Dakle, ja nisam napala N1, neću ih nikad napasti, potpuno nemam nikakvo interesovanje da ih napadam, to nije u skladu sa politikom Vlade Republike Srbije koju vodim i našim vrednostima i našim principima. Sa druge strane, videli smo kako izgledaju napadi na medije kada smo imali Savez za Srbiju i Đilasa i Boška Obradovića i sve ostale koji se danas hvale da su ušli tamo i pretili ljudima. Videli smo kako izgleda napad na Pink, kada smo imali fizički napad na dve devojke novinarke Pinka. E, tako izgledaju napadi na medije, surovi, fizički napadi na medije, sa čijom uređivačkom politikom se ne slažete, samo zato što se sa njihovom uređivačkom politikom ne slažete. Mi takav manir nemamo. Mi naše poštovanje prema medijima, i onima koji imaju drugačiju uređivačku politiku, odnosno uređivačku politiku koja ne podržava ono što mi radimo, naše projekte, ne vole naročito da pričaju o našim rezultatima, podržava neke druge ljude, što je sve legitimno u jednom demokratskom društvu, mi naše vrednosti, naše principe pokazujemo svaki dan na javnim događajima, na pres konferencijama koje organizujemo time što svakog od njih pozivamo i stojimo koliko god treba da odgovorimo na koliko god pitanja i pod pitanja. Što ponovo, apsolutno paralelno, kao u ogledalu možete da vidite kada odete na pres konferenciju Saveza za Srbiju, gde kada neko ko se njima ne sviđa, postavi pitanje, oni kažu - neću da vam odgovorim vi niste mediji. Ko ste vi da određujete koje mediji? Jel to je sloboda medija? To je vladavina prava? To je moderna Srbija? Evropska Srbija, to je ono što oni obećavaju građanima Republike Srbije. I onda kažu nama, vi napadate medije. Mi napadamo medije? Sedimo, stojimo, odgovaramo na sedam pitanja, 17 potpitanja iz dana u dan, svaki dan. Privatna, državna, koja se tiču generalno porodica, ne postoji šta nam nisu rekli, ne postoji šta nam nisu rekli, hajde ne nama ovde što se bavimo javnim poslom pa smo to zaslužili, to smo tražili, to smo dobili, nego porodicama, maloletnim licima, koji nikakve veze nemaju sa tim, ničega se ne libe, ničega. Ne postoje danas, kao što je ministar Lončar rekao, ne postoje nažalost danas u politici crvene linije. Da li znate ko je to uveo? Nismo mi, to su uveli oni istraživački mediji, takozvani istraživački mediji i opozicionari koji se nisu libili da prvo upere prstom na brata, tadašnjeg premijera Vučića, pa na oca, pa na sina, pa nije ni bitno ni koliko ima godina, ni koliko je mlad, ni koliko je star, ni da li ima veze sa istinom, nema veze sa istinom, bez i jednog jedinog dokaza, paušalne tvrdnje i onda je to postalo normalno. To je onda bio brat Ane Brnabić, otac Nebojše Stefanovića, sin ne znam kog ministra, brat Siniše Malog, supruga, beba, ma nema ni veze sada, zato što je to postalo normalno. Ja se ponosim što mi to ne radimo i nećemo nikada ni raditi. Da li smo napali porodicu? Čiju smo porodicu napali? Kada smo napali fizički nekog novinara? Kada smo napali verbalno novinara, osim verbalno da raspravljamo da nemamo iste stavove. Ja se time ponosim. Građani Republike Srbije znaju i ko napada medije i da ne pričamo o sivoj zoni. Da li sam ih ja napala? Ne, fizički, udri šamarčinu devojci, pošto je novinarka Pinka. U redu je to, zašto ne? Jel Dragan Đilas rekao da oni nisu mediji. Nego šta su onda? A, ko je on da određuje ko su mediji? Fizički napad na RTS, hoću mojih pet minuta, ja ću da uređujem Dnevnik, gde je ovde studio? Pa, čekajte ljudi, stanite. Da li je to Srbija koju zastupamo, Srbija koju želimo, to je evropska Srbija? Dakle, nisam napala N1, molim vas, nisam napala čak ni SBB, rekla sam da krše zakon. Krše ga. Da li želite da kažem da ga ne krše, da ne smemo o tome da pričamo, da ne bi bilo nemojte to je ugrožavanje slobode medija. Ne, ovo je poštovanje vladavine prava. Evo, neka kažu da ne krše. Evo, neka kažu da numeracija nije onakva kakva je REM trebao. Evo, mogu večeras da promene numeraciju i da poštuju zakone Republike Srbije i neka nastave onda svaki dan, 24 časa, da pričaju o vladavini prava i kako ovo država, ova Vlada ne poštuje vladavinu prava. A, vi gospodo? Mi menjamo zakone, trudimo se. Da li ima još puno stvari koje treba da se urade? Ima još mnogo mnogo stvari. Da li idemo brzo? Pa, ne idemo dovoljno brzo, možemo i brže. A, vi gospodo, koliko je vama teško da poštujete zakone Republike Srbije i vladavinu prava? Evo, pozivam vas da poštujete numeraciju, u skladu sa zakonom, odnosno da poštujete to što je nezavisno telo dalo. Koliko je to teško? Sada, što se tiče konkretnijih tema, od narodnog poslanika, Poglavlje 30, Svetska trgovinska organizacija. Želim samo da vam kažem da je ovo užasno važna tema, od koje mi ne bežimo i vi ste u pravu, ostalo je samo još jedna otvorena tema, to su izmene Zakona o GMO. Nažalost i vi to znate, ovo je tema koja se bespotrebno politizuje i to je tema na kojoj ćemo svakako videti i vi ćete se uveriti u to, jedan potpuno neprimereni politički oportunizam, zato što je ovo važno za Srbiju, bitno za Srbiju, nama izuzetno važno da budemo članice Svetske trgovinske organizacije i čim otvorimo, a otvorićemo temu izmene i dopuna Zakona o GMO, videćete sve ljude koje baš briga i za GMO i za naše poljoprivrednike i šta će u stvari pisati. To što ćemo predložiti mnogo bolje rešenje nego što imamo trenutno, biće samo važno da ponovo spinuju stvarnost i da optuže nas da želimo da otvorimo Srbiju za ovo, što ovo nije poenta. Srbija je i pre 2009. godine imala zakon koji je nama bio dovoljno dobar da postanemo članica STO. Godine 2009. je taj zakon izmenjen da je nama blokirano članstvo u Svetskoj trgovinskoj organizaciji, nažalost. I jeste teme, i želim da vas uverim da je tema koja je visoko na listi naših prioriteta i kojima ćemo se baviti i bavimo se već, ali bavićemo se još više u narednom periodu. Želim sve, uključujući i vas ili možda pre svega vas, da zamolim za podršku sa tom temom koja će biti bez obzira na stranku podrška vladajućoj većini, Vladi ili ne, zato što je ovo tema koja je važna za Srbiju. Zato što svi zajedno treba ozbiljno da se pozabavimo ovom temom. Takođe, želim da vam kažem da mi imamo odličan odnos i što je još važnije imamo stalnu komunikaciju sa predstavnicima Svetske trgovinske organizacije, pa čak je i jedna osoba, a savetnica u mom kabinetu koja je radila, otišla je i sada je predstavnik Srbije u Svetskoj trgovinskoj organizaciji, što čini mi se makar indirektno govori o kredibilitetu koji mi imamo u STO. Mogu vam reći da i oni generalno očekuju izmene zakona kako bi brzo i efikasno mogli da dovršimo ovaj proces. Što se tiče CEFT-e Protokola 5 i 7, vi znate da smo mi, odnosno na inicijativu Vlade i Skupštine ratifikovali Protokol 5. Privremene institucije u Prištini su jedine u regionu koje još nisu ratifikovale Protokol 5 CEFT-e o Protokolu 7, mi raspravljamo, našli smo rešenja za neka otvorena pitanja, ali je nažalost CEFT-a, kao CEFT-a suspendovana kršenjem, direktnim kršenjem CEFT-e od strane Prištine, uvođenjem taksi od 100% za robu za centralu Srbiju i BiH. Tako da u ovom trenutku CEFT-a kao takva nažalost ne postoji, odnosno na ledu je. Ono što ćemo mi raditi u interesu Srbije, regionalne stabilnosti, regionalne saradnje, bolje regionalne trgovine, je to da ćemo mi sada, dok je CEFT-a praktično suspendovana, ići na što više i na što pre direktnih bilateralnih sporazuma. Na kraju krajeva i na dnevnom redu Skupštine je i ratifikacija Sporazuma sa Severnom Makedonijom. Očekujem da ćemo čak u prvoj nedelji avgusta mi potpisati da ćemo imati jedno šalterski granični prelaz, odnosno sistem i da ćemo međusobno mi sa Severnom Makedonijom bilateralno ratifikovati ono što se zove AEO, odnosno povlašćeni ekonomski privredni operateri. Tako da ćemo mnogo brže ići u razmenu između Srbije i Severne Makedonije, a onda bilateralno i sa svim ostalima, odnosno sa što više zemalja zapadnog Balkana i to je jedini način na koji mi odgovorno u ovom trenutku možemo da se borimo. Hvala vam.
Reč ima Aleksandar Stevanović. Izvolite.
Nije da smo baš hteli da idemo hronološki, ali tako je jednostavno ispalo. Drugo pitanje Stranke moderne Srbije, se odnosi upravo na Poglavlje 31. Poglavlje 31. ima jednu dozu koja unosi jedan osećaj odbojnosti u delu naših građana u Srbiji. To se zove usklađivanje, zajednička, spoljna i bezbedonosna politika. Mi ćemo to morati uraditi u nekom momentu, a taj momenat se približava, barem se ja nadam da je tako, da nije to momenat koji nam beskonačno ide i da ga nećemo dočekati u nekim poznijim godinama života što ne bi bilo dobro za razvoj ove zemlje. Dakle, u 2017. godini mi smo imali usklađenost od 53% sa spoljnom politikom EU. Paradoksalno, čak i pre što smo otpočeli pregovore, ta usklađenost je bila na sličnom nivou i to je nešto što nas čeka, da se moramo uskladiti. Mislim da nije poenta da godinama to izbegavamo jer to kasnije može izazvati posledice koje mogu biti neugodne. Ja mogu razumeti zbog tradicionalnih odnosa i pogotovo zbog nekih savezništava koja su nam koristili da mi imamo različite stavove, recimo kada je u pitanju odnos sa Ruskom Federacijom, ali mi je jako teško razumeti različite odnose po pitanju zemalja koje nama nisu bitne u spoljnopolitičkom smislu, npr. kao što je Venecuela ili kao što je nekoliko puta bilo podržavanje Irana kontra politici EU Dakle, postoji jedna doza zabrinutosti u stranci Moderne Srbije, da mi težeći da imamo što više oslonaca ne izgubimo onaj oslonac za koga su glasale naše firme i naši građani svojim novčanicima kada smo odabrali da nam 80% trgovinskih tokova, kapitala bude sa zemljama Evropske Unije.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Stefanović. Izvolite.
Da ne ostane da smo ostali dužni odgovora na nekoliko pitanja, pre svega pitanje je vezano za ovo što se naziva omča. Dakle, ljudi moraju da razumeju da se vode operativne obrade i kada država, a naravno da ima uvek onih koji žele da naškode interesima svoje države i da štite svoje interese i nije njima, tim određenim stranim službama i silama, nije njima u najboljem interesu naš nacionalni interes već njihovi. Kada se ti interesi ne poklope, naravno da postoji delovanje tih sila da ostvare svoje interese. Dokle će ići zavisi od mnogo faktora. Nismo imali samo jednom, javnost je o tome upoznata, imali smo hapšenje u ovoj zemlji stranih državljana kod kojih je pronađeno oružje, koji su ovde bili očigledno sa oružjem koje je brušeno, na kome nema serijskih brojeva i nisu sigurno dolazili u našu zemlju da se interesuju o GMO ili kako će najbolje da investiraju, nego su dolazili da počine neko teško krivično delo. Ono što javnost mora da zna, o tome tužilaštva i bezbednosne službe vode računa, ne može se izlaziti u javnost ni sa preliminarnim rezultatima, ali ni sa rezultatima istrage koje su u toku, prosto tu postoje razlika, ljudi ne razumeju. Mi kada govorimo o istragama, mi govorimo o istragama koje su tužilački završene, koje imaju početak i kraj, gde su dokazi obezbeđeni i gde se ide u sledeću fazu krivičnog postupka. Dok je to u istražnoj fazi, ne možete govoriti - e, da radimo ovo, ili ne radimo ovo, najbolje da obavestimo sve one koji su pod merama obrade državnih organa vezanih za potencijalni terorizam ili organizovani kriminal, da mi sagledamo vaš kriminal. Naravno da to ne možemo da uradimo. Dakle, ono što jeste dobro, to je da bezbednosni aparat dobro funkcioniše, da Republika Srbija ima službe koje mogu da izađu na kraj sa organizovanim kriminalom, sa potencijalnim terorizmom i sa onima koji hoće da ugroze našu sigurnost. Zahvaljujući tome, i naravno, pre svega ekonomskoj stabilnosti zemlje mi imamo mir u našoj zemlji, mi u našoj zemlji imamo stabilnost, imamo mogućnost da naša zemlja napreduje. Hoću samo da kažem ljudima da imaju poverenje, da će državni organi svaku stvar istražiti do kraja i da će na kraju građani imati informaciju šta se dešavalo i kako se dešavalo. Što se tiče drugog pitanja gospodina Vukadinovića, znate teško je uvek komentarisati izmišljene afere jer vi možete da ih fabrikujete na dnevnom nivou i onda očekujete da to neko komentariše. Ja razumem da vam se ne sviđam ja, ne sviđa vam se moj fakultet, ne sviđa vam se studijski program, ne sviđa vam se profesor sa fakulteta, džaba izađe i akademik Rakić kaže – da, od tada u skladu sa svim zakonima urađeno je sve u skladu sa zakonom. Fakultet uradi najviše što je mogao. Otvori svoje arhive, pokaže vam svu dokumentaciju, dakle ne Indeks, nego vam pokaže zapisnike sa položenih ispita, prijave ispita i sve ostalo, ali to, naravno, nikada neće biti dovoljno. Zašto? Zato što onda bolje je da se govori o tome, nego da se govori o lopovluku i pljački. Ne može da se govori o Đilasovom novcu. Da se ne bi govorilo o Đilasovom novcu, kada pomenete Češku dobijete jednu aferu, kada pomenete nešto drugo dobićete drugu aferu. Samo da se ne govori o tome i to je tema koja je prethodno nastala. Nije ova tema nastala juče, to je tema koja je nastala o kojoj se ne govori već godinama, o kojoj ne sme da se govori godina, ne sme da se govori o odnosima između RTS i Đilasovih kompanija. Prosto, ne sme da se govori o tome. Zašto? Pa, zato što je bilo sve regularno i čisto. Nije, nego da vidimo kako je to RTS, kome, po kojim uslovima davao te ugovore, da vidimo da li je to bilo u skladu sa zakonom, da vidimo kako je to i ko odlučio da ovima da ogromne milione evra, kao što je bilo 30 miliona evra u saradnji samo sa Telekomom. Razumem zašto pokušavaju da pobegnu, a da se o tome ne govori, neće da govore o pljačkaškim privatizacijama. Neće da govore o tome kako da dođe do praćenja šestomesečne bebe. Znate, kad dođe do teme, svi beže, evo i ovaj heroj što neće da se javi, taj što je pratio bebu, sad se zabio u neku mišiju rupu, ne sme da mrdne, ne sme nos da promoli, ne znamo ni ko je, naći ćemo i ko je taj, ko je heroj koji se odlučio da prati šestomesečnu bebu. E, to je skandalozno. Izvinite, da prate vašu šestomesečnu bebu, svako od vas u ovoj sali bio bi šokiran, osećao bi se uplašeno, osećao bi se užasno grozno, užasno bi se osećao u ovoj zemlji, u svakoj zemlji. Ali, nekima je to dozvoljeno i to rade sa sladostrašćem, izmišljaju stvari, fabrikuju ih, imaju fabriku za proizvodnju, svaki dan nešto novo. Opet da se ne govori o novcu, o onome što se dešavalo, kako su isisavane pare iz zemlje, jer u to vreme, 400.000 ljudi je ostalo bez posla, u to vreme su se zatvarale fabrike, nije bilo novih radnih mesta, tad se na satu merilo koliko smo gubili poslove na sat. Razumem da to ne razume ovaj Obradović, on je i sa azbukom imao problem, on je stigao do „č“, tu je stao, ali ja razumem da ovi koji su ozbiljniji u tome, koji fabrikuju sve ovo, oni to rade upravo iz razloga da se ne bi pričalo o ovim temama, da se ne bi govorilo o tome kako je neko od toga da je prijavljivao, da je postao milijarder u Češkoj, doneo 74.000 evra iz Češke i onda postao multimilioner u Srbiji za vreme vršenja vlasti i za vreme dok je njegova stranka sve vreme bila na vlasti. Nema odgovora na to pitanje, ne sme da se pokrene kao tema jer bi oni da se vrate na vlast. Oni bi da se vrate na vlast, ali ne da se vrate na vlast da bi nešto dobro uradili, jer to nisu uradili ni kad su bili na vlasti. Meni je stvarno smešno kada neko u čije vreme je minimalna plata u Srbiji bila toliko niska, da je bila skandalozna, da je prosečna plata bila 320 evra, minimalna plata, ukoliko se dobro sećam 159 evra. I, onda, ti ljudi kažu – Nedovoljno je sada. Sad nije dobro. Nije dobra prosečna plata od 462, 465, 467 evra, koja raste i, Bogu hvala, dobrim radom i predsednika Vlade imaćemo priliku da ponovo povećamo i plate i penzije. Nije dobro skoro 500 evra, ali bilo je dobro naših 300 evra - to vam kažem iz razloga što bilo ko u Srbiji, čini mi se, nema iluziju da kad bi se oni vratili na vlast da bi to nešto bilo dobro po građane, oni se na vlast vraćaju zbog sebe, zbog svoje kase i da ako bi mogli Miška ponovo vrate u igru, to bi bilo super.
Hvala, lepo. Reč ima ministar Dačić. Izvolite.
Ja sam se malopre javio povodom ovog pitanja koje se odnosi na Poglavlje 31 - usklađivanje spoljne, bezbednosne i odbrambene politike Republike Srbije sa politikom EU. Tačno je da iz godinu u godinu je različit procenat naše usklađenosti. Trenutno je ta usklađenost oko 62%, 63%. Međutim, to je pitanje na koje se ne može odgovarati statistički i procentualno, jer mi treba da budemo načisto sa jednom stvari. Jeste da smo mi postavili kao svoj strateški cilj članstvo u EU, ali imamo mi i druge strateške ciljeve čije ostvarenje ne možemo da ugrozimo time što bismo se pridruživali nekim stavovima, deklaracijama, rezolucijama i osudama nekih zemalja koje nam pomažu u realizaciji naših nacionalnih i državnih interesa, tako da je to pitanje veoma kompleksno i to svi u EU znaju. Ko je taj ko bi izvršio sopstveno političko samoubistvo, osim, naravno, dela opozicionih stranaka kod nas, ali govorim o međunarodnoj političkoj sceni? Govorim o tome kako vi sada možete da se obraćate Kini, Rusiji, Indiji, Indoneziji ili bilo kojoj drugoj zemlji za pomoć kada je reč o našem teritorijalnom integritetu i suverenitetu, a da vi njima na prvoj političkoj krivini uvedete sankcije? To jednostavno nije moguće. Kada je reč o Venecueli, Venecuela je jedna od zemalja koja je najsnažnije i najjače podržavala Srbiju i naš teritorijalni integritet. Gvaido je kontaktirao sa Pacolijem i Pacoli je priznao Gvaida. Nije valjda naš interes da u Venecueli na vlast dođu oni koji će priznati Kosovo? To, na kraju krajeva, nije naša stvar. Naša stvar nije da se mešamo u unutrašnje stvari Venecuele i drugih zemalja. Mi nikada nismo podržali Madura kao Madura, nego nismo podržali Gvaida kao predsednika koga nije izabrao narod. To je suština svega. Ne možete vi prihvatiti… Mi kao zemlja mi ne priznajemo vlade nekih zemalja, nego priznajemo države. Uostalom, kada je reč o Iranu i tako dalje, Iran je glasao, kao što znate, protiv članstva Kosova u Interpolu. Mi ne možemo sada tek tako glasati protiv Irana. Bilo je to tako u vreme prethodnih vlasti, pa smo imali sa njima velike probleme u smislu glasanja. Podsetiću da su naši nacionalni državni interesi zbir naših spoljnopolitičkih prioriteta. U vreme Tadića, Koštunica i ostalih procenat pridruživanja, iako nas na to niko nije terao, je bio veći od 90%. Kažu da u nekim zemljama bivše Jugoslavije u službi u ministarstvima spoljnih poslova i u misijama pri UN ili EU gotovo da nisu potrebni diplomatski službenici tih zemalja, da sve što stigne na mejl ili na faks se automatski podrži. Mi, nažalost ili na sreću, nismo u toj situaciji zato što ne znamo šta će stići na mejl, odnosno faks i zato što mi nismo zemlja koja tako reaguje, već imamo svoje nacionalne i državne interese. Prema tome, ništa što je na našu štetu nećemo prihvatiti, a to znači da ćemo voditi računa o našim nacionalnim i državnim interesima. Naše prijatelje ne možemo da osuđujemo. Uostalom, oni ne daju da se osude njihovi prijatelji, kao što su teroristi sa Kosova. Takođe, videli ste da je Pacoli juče rekao na nas se vrši strašan pritisak da mi prestanemo sa povlačenjem priznanja Kosova, da pustimo Kosovo da uđe u međunarodne organizacije, a oni su se ponovo prijavili za članstvo u Interpolu. Oni su se prijavili za članstvo u drugim međunarodnim organizacijama, u Svetskoj carinskoj organizaciji. Juče je Pacoli objavio da je za Kosovo veliki dan, uspostavili su diplomatske odnose sa Antigvom i Barbudom, koja ih je inače priznala još pre dve-tri godine. Znači, oni će da rade, a nama ne daju. Sa time je gotovo. Evo, ja upozoravam sve, sutra i preksutra će imati reakciju na to, mi nastavljamo našu borbu za povlačenje priznanja nezavisnosti Kosova. Šta to znači? Da mi gledamo sada kako će oni… Šta treba, da aplaudiramo da oni uđu u Interpol? Zato će pred Nebojšom Stefanovićem i Ministarstvom unutrašnjih poslova i Ministarstvo spoljnih poslova biti velike aktivnosti u oktobru. U Čileu će biti ponovo konferencija Interpola, gde će oni ponovo da se kandiduju. Da li će biti na dnevnom redu ili ne, videćemo. Kada je reč o Briselskom sporazumu, samo bih vas podsetio, ja sam potpisao. Briselski sporazum nigde ne definiše da Kosovo treba da bude član međunarodnih organizacija. Nije to definisao Briselski sporazum, to su definisali sporazumi pre Briselskog sporazuma koje je potpisao Borko Stefanović, a to je učešće Kosova u regionalnim inicijativama, organizacijama, ali i to na način kako je dogovoreno, a to znači sa zvezdicom i fusnotom. Prema tome, svaki sadašnji pokušaj Kosova, odnosno odbijanje Kosova da pod tim znacima učestvuje u regionalnim forumima kazuje da je to tada njima bilo prihvatljivo, a danas više nije i da oni insistiraju na tome da toga ne bude. Tako je bilo sada u Sarajevu. Nisu došli. Tamo je bila premijerka. Ja sam bio na tom ministarskom nivou, proces saradnje u jugoistočnoj Evropi, iako je prva takva konferencija kada su oni ušli u ovaj proces održana u Albaniji pod istim tim uslovima, a ti uslovi danas više za njih nisu prihvatljivi. Ako nisu prihvatljivi, ni za nas nije prihvatljiv povratak na nešto o čemu se nismo dogovorili. Znači, Briselski sporazum apsolutno ne obuhvata nikakvo članstvo Kosova u međunarodnim organizacijama, a naročito u onim međunarodnim. Reč je o inicijativama, čak i kada se Srbija saglašavala sa tim. Reč je o regionalnim inicijativama po kojima je potpisan sporazum i naveden čak spisak, a to je potpisao Borko Stefanović. Kada je reč o UN, OEBS-u, Savetu Evrope, Interpolu, UNESKO-u i svemu ostalom, o tome ne postoji nikakav sporazum, nikakav dogovor. Oni stalno hoće da kažu – mi ćemo da ukinemo takse, a vi nas pustite u te organizacije. To ne dolazi u obzir, jer to su jednostrani akti koji ne smeju da budu razmatrani uopšte kao deo pregovaračkog procesa, tako da jeste dijalog u problemu, ali je dijalog blokiran pre svega zbog nerazumnih poteza Prištine. Na samom kraju želim da… Predsednik Vučić je rekao da, mislim da je juče ili prekjuče bio na televiziji, gde je rekao da će pozvati Vladu Srbije, odnosno premijerku da pozovemo ODIR za izbore. Oni koji to ne prate, ODIR je specijalizovano telo, odnosno institucija OEBS-a, koja se bavi praćenjem izbora i ja na to nisam do sada video ni jednu reakciju od strane ovih stranaka koje su se do sada zalagale za stvaranje uslova za izlazak na izbore. Znate, 1991. ili 1992. godine, kada se mnogi nisu ni rodili ovde, nažalost, ja jesam, je bio dijalog vlasti i opozicije. Maja i ja smo tada bili najmlađi, a sada smo već pred penzijom. Tada je Nikola Milošević, ugledni akademik, koga sam mnogo poštovao, učestvujući u ime Srpske liberalne stranke, rekao onako iskreno, ne vodeći računa kakve će to reakcije da izazove: „Ma, dobro bre…“. Mi smo pričali o različitim uslovima - koji izborni sistem, kako će to da se kontroliše i tako dalje, izborna komisija i onda je u jednom momentu rekao: „Ma, neću da pričam, bre. Ne postoje ti uslovi pod kojima ću ja da izađem na izbore.“ To je suština i politika ovde nekih stranaka. Znači, ne postoje uslovi, ne postoje ti uslovi pod kojima će izaći na izbore zato što će videti koliko u stvari nemaju glasova. I to je velika razlika. Inače bi danas ovo što je gospodin Lončar malopre rekao, inače bi danas predstavnici tih stranaka sami, bez bilo kakve kritike, se ogradili od ovih pretnji i sramnih poruka koje idu ka predsedniku Vučiću i njegovoj porodici, jer to nije politička borba i o tome zaista politički ne treba uopšte da razgovaramo. Reakcija za to se zna, to je hapšenje i o tome nema šta da se vodi politička borba. Ja zaista pozivam one koji se time bave da se time stvarno bave. To nije politika. (Nebojša Stefanović: Bave se.) Pa, dobro, ako se bave da vidimo rezultate. Hoću da vam kažem da zaista mislim da to prevazilazi sve oblike političke borbe, jer to nije politička borba i o tome ne treba uopšte da diskutujemo. Od toga treba da beže i da se ograđuju svi oni koji žele da se bave politikom. Zukorlić je otišao, a želeo sam samo njemu još da dodam, dijaspora, oni ne razumeju o čemu se tu radi, nije dijaspora samo srpska dijaspora. Po zakonu, dijaspora su svi građani Srbije koji žive u inostranstvu. Tako da, postoje dve vrste konkursa za udruženja i za organizacije, mogu i udruženja i organizacije da se jave na konkurse zavisno od programa, ne mora da bude samo srpska dijaspora. Ako je to dovoljno, mi smo spremni da, pošto to sada po nekoj reorganizaciji pripada mom ministarstvu, ali to je sasvim normalno da će i bošnjačka dijaspora, ukoliko smatra da je Srbija matična država, imati ravnopravan status kao i srpska. Sutra dolazi na primer Nikaragva. Evo, sad ste me vratili ponovo na to. Ministar iz Nikaragve večeras dolazi, sutra imam sastanak sa njim. Nikaragva je glasala za nas. Nikaragva, protiv nje se sada daju, treba mi da se pridružimo osudi Nikaragve. Šta ćete da radimo? Razumete? To je nešto što svaka zemlja vodi računa o svojim interesima. Oni da nemaju dvostruke aršine, sigurno ne bi priznali Kosovo, jer reč je o potpuno jednom aktu koji se ne može primeniti na druge zemlje, jer oni kažu da je to sui generis, znači da je to jedan posebni pojedinačni akt. Ovde oni zbog svojih interesa priznaju Kosovo, a mi sada treba da povlačimo poteze koji će nama naneti političku štetu. Ja se izvinjavam, ali bez obzira na EU, EU je cilj strateški, ali je i dovoljno strateški da je daleko, a ovo nam je nešto što se dešava danas. Mi imamo obavezu do ulaska u EU da izvršimo korekciju, odnosno usklađivanje naše spoljne i zajedničke politike, a kad ćemo ući u EU i da li će ta EU da opstane dotle videćemo, na dalekom štapu. Hvala.
Zahvaljujem. Želite komentar? (Da) Izvolite.
Jedina stvar koja je kada birate prijatelje što u nekom momentu se moramo odlučiti između toga koji su nam prijatelji bitniji, a koji su nam manje bitni. Jednostavno, svet je dosta surov i takav je kakav jeste i treba uvek da gledamo naše interese i da nikada ne pogrešimo oko toga šta nam je bitno danas, šta je bitno za godinu, šta je bitno za pet dana, jer takve greške nekada mogu ispostaviti veliku cenu. Nije sporno, dok god imate mogućnost da imate i malo neobičnije prijatelje koji su od koristi, male zemlje s dobrom diplomatijom to treba da koriste, ali treba imati jednu lepu meru i pogotovo izračunati gde su to koristi za nas danas, a gde su mnogo veće koristi u budućnosti. Nema tu egzaktne matematike, ali može se dosta dobro planirati ta stvar. Tu mi se u stvari nametnula jedna stvar, koja neće biti zaključak ne daj Bože kao neko poklapanje ili slično, to je bez veze inače u normalnoj raspravi o budućnosti, o ključnim problemima koji postoje u Srbiji, a to je jedno pitanje da stalno kada govorimo o našim budućim tokovima i uopšte kada raspravljamo upravo o ovim pitanjima EU, nekako stalno zaboravljamo na jednu stvar. Tačno je da mi ćemo imati tamo korist i troškove, ali u našim raspravama, to nek bude pitanje za razmišljanje, ko želi o tome razmišljati, ključno pitanje danas na koje mi trebamo dati odgovore a šta ćemo mi kao Srbija tačno tamo uneti, zbog čega ćemo mi biti dobrodošli? Šta je kvalitet specifični koji mi unosimo, koji možemo doprineti našoj budućoj kući? Da li je to samo poštovanje onoga što moramo usvojiti da bismo bili deo jedne velike kuće? Imamo li mi nešto da ponudimo što će tu kuću da unapredi? I to jedno pitanje o kome se malo razmišlja, a stalno smo zauzeti pričama koje ćemo imati koristi i koje troškove samim time što prihvatamo nešto što je u našem najboljem interesu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri, moje prvo pitanje je za ministra unutrašnjih poslova, ne sviđa mi se današnja diskusija, umesto da ste svi vi ministri pričali o izveštaju o radu koji je impozantan, a mi se žalimo na nekoliko slaninara koji sve vreme pokušavaju da ono što uradi ova Vlada i ova država da devalviraju. Ja vas molim da sprovodite zakon. Da li se mi bojimo izveštaja Evropske komisije pa ne smemo tu barabu da uhapsimo ili ne možemo da je nađemo tri dana, koja je napala ženu sa bebom, a žena nije javna ličnost niti je njen suprug javna ličnost? Da li ne možemo slaninare i barabe da uhapsimo koji prete deci predsednika Republike Srbije? Kakva smo mi to vlast? Ministre unutrašnjih poslova, vas će da napadaju uvek kada god budete uhapsili neku kriminalnu grupu i to vešto rade i ne treba da nasedate na to. Danas građani Srbije čekaju da čuju šta će raditi ova Vlada u narednom vremenskom periodu, da se živi bolje, da očekuju neko povećanje itd, vi svi kukate, bre. Sprovodite zakon. Ova Vlada ima rezultat. Kakva Evropska komisija? Kako se to zove u Francuskoj da neko napada decu predsednika Srbije i da neko napada brata, rođenog brata i njegovu ženu i bebu u tunelu itd? Zakon mora da se primenjuje i to nije isto, nasilje između dve odrasle osobe, nego je to nasilje koje mora da ima tretman u krivičnom delu nasilje nad bebom i majkom. Znate li šta kažu obični ljudi? Hej, pa mi nemojmo da izlazimo, bre, iz kuće, vidite šta se dešava, pa nije ovo Bliski istok. Svako da radi svoj posao. Pustili ste onog što je sa testerom ušao u RTS. Pa čekajte, naravno da će da se ponašaju tako. Da li bi ga pustili iz Velike Britanije, iz zatvora? Ne bi. Da li bi ga pustila Angela Merkel? Ne bi. Da li bi ga Makron pustio? Ne bi. Da li bi ga pustili iz Amerike? Kome se mi to šlihtamo, više? Da znate, globalna politika tih zemalja je ista, nevezano za personalnu promenu pojedinca prema Srbiji. Ova država ima rezultat, nikada više kriminalaca nije uhapšeno i narko-dilera nego poslednjih godina i time se bavite. Svakog trećeg dana oni će nešto da izmišljaju. Ima da izmisle za deset dana da ste jahali kozu i time da se pravdate. Sprovodite zakon ove države. Jedan MUP nudi 500 hiljada dinara ko poznaje ovu osobu da javi MUP. Pored tolike tehnike i kamera, sad treba neko da mi javlja. Ako nemate ko da nađe, angažujte neku međunarodnu instituciju da tu bitangu pronađe i da se kazni.
Hvala. Ministar Stefanović, izvolite.
Pre svega, kao što sve našli, i ovaj Milićev kada je pobegao u Kinu, posle onoga na Brankovom mostu, mislio je da ga nećemo naći, pa smo ga našli. Dovešćemo svakoga, svakoga ko se ogrešio o zakon, biće pod oštrim udarom države i država nema milosti za one koji prete ženama i deci na bilo koji način. Ni protiv narko dilera, ni protiv ovih nećemo pokazati nikada milost, pokazaćemo odlučnost, pokazaćemo poštovanje zakona. Ovo se dogodilo danas i mi smo odmah reagovali. Mislim da su kolege već identifikovale o kome se radi. Videćemo odakle ti ljudi šalju. Da bih građanima objasnio, nekada pretnje koje se upućuju internetom mogu da se pošalju van naše zemlje. Nekada se ta lica ne nalaze u našoj zemlji. Mi se nekada obraćamo, to sam razgovarao sa ljudima koji su me pitali kako to funkcioniše i zašto nekada to nije brže. Vi se obratite, recimo, kompanijama „Fejsbuku“ ili „Tviteru“, zavisi koja je platforma iskorišćena, i oni kažu – po našim pravilima ovo nije dovoljno za hitan odgovor o identifikaciji lica koje je uputilo tu pretnju. I tu ne možete ništa protiv kompanije. Mi onda putem našeg tužilaštva upućujemo zahtev za međunarodnu pravnu pomoć zemlji domaćinu gde se kompanija nalazi i ona pravnim putem, putem suda traži identifikaciju lica koje je uputilo pretnju. To nekada traje. Nažalost, kada se nešto nalazi mimo naše zemlje, nemamo mnogo mehanizama da mi utičemo na brzinu. Kada se nalazi u našoj zemlji, naravno da je neuporedivo brže. Naravno, identifikujemo sve. Ne interesuje nas kome se preti, pošto sam to slušao od nekih u našoj javnosti – e, za ove reagujete, a za ove ne reagujete. Ne. Reagujemo za sve, apsolutno za sve. Kada je pretnja, kada ugrožava nečiju bezbednost, reagujemo, policija hapsi. Predajemo tužilaštvu, sudovi procesuiraju. Ono što jeste tačno je da smo nekada imali situaciju da sudovi puštaju. Lično sam govorio o tome, ne mogu da se mešam u rad suda, to je nezavisna grana vlasti. Oni rade onako kako misle da treba i to potpuno poštujem. Ja sam ih samo molio da uvek uzmu u obzir društvenu opasnost kada uhvatimo nekoga sa oružjem, kada ga uhvatimo sa drogom, kakvu poruku mi šaljemo našoj deci ako tom ne odredimo zadržavanje, ako ga pustimo da se brani sa slobode? Zašto? Nađeno mu brušeno oružje, pa šta je krenuo sa tim oružjem na pijacu? Krenuo je nekoga da ubije. Tog treba da zadržimo. Prvo, zakon je tu veoma oštar, od dve do 12 godina može da dobije taj za nelegalno nošenje oružja. Hajde da mu ne damo baš uslovnu kaznu i onu nanogicu i takve stvari. Hajde da mu odredimo nekada šest godina, sedam, deset, nek sudija odredi, ali nemojte da mu dajemo uvek minimum. Dajte mu ozbiljnu kaznu, onda kriminalci više neće nositi ilegalno oružje. Plašiće se ruke zakona. Ja vas tu potpuno razumem i slažem se. Vi znate da je moj stav isti takav. Nekada policija uhapsi nekoga, sud ga pusti da se brani sa slobode. Ti procesi onda traju godinama i ljudi imaju osećaj, utisak da se tu u stvari ništa nije desilo. Nema veze, dođe presuda za pet godina, ljudi su već zaboravili. Njima je u onom momentu, rekli – vi ga uhapsili, on je pušten. Ljudi ne shvataju da pritvor nije krivična sankcija, samo mera obezbeđenja tog osumnjičenog u krivičnom postupku da sprečimo da utiče na svedoke, da ponovi izvršenje krivičnog dela ili da napusti zemlju. Međutim, utisak javnosti je uvek loš kada nekome ne odredite pritvor. To je nešto na šta policija ne može da utiče. Mi se trudimo da obezbedimo najkvalitetnije dokaze i tako ćemo raditi. Što se tiče ovog slučaja, potpuno se slažem, monstruozno je. Mi smo uspeli da u zonama škola, da radom sa decom, nastavom, preventivnim delovanjem, represivnim delovanjem, da štitimo više našu decu i u sajber prostoru i u realnom svetu i od droge i od svega i uvek smo posebno osetljivi kada se radi o napadima na decu. Ovo je bio slučaj, i upravo zato smo se odlučili, iz dva razloga, reći ću vam koji su, za raspisivanje novčane nagrade. Pre svega, radi se o nečemu što je do sada relativno nezabeleženo u našoj zemlji, da se neko usudi da prati majku sa šestomesečnom bebom. Ne znam kako ne razmišlja da toj ženi može da napravi stres, može da joj učini zlo samim tim što će ona da vidi da je neko prati, neki nepoznati ljudi se vrzmaju, presreću je tamo, što je monstruozno. Znate, postoji jedna fina razlika, ne možete vi pod plaštom istraživačkog novinarstva da uradite sve, ne može tako, to je prosto nemoguće. Zna se kako se to radi. Plasiralo se hiljade afera, svi oni koji su dolazili da proveravaju i u službama bezbednosti znaju, ne može bez sudskog naloga. A, istraživački novinar sebi daje za pravo da presreće majku sa bebom, istraživački novinar pod navodnicima, mi još uvek ne znamo koje je ovo lice. Mi još uvek ne znamo koje je ovo lice, jer očigledno svi prikrivaju identitet ovog lica. Međutim, šta postoji mogućnost? Postoji mogućnost da ovo lice nije iz naše zemlje, da nije naš državljanin, da je državljanin jedne od susednih država. Zato smo se odlučili i raspisivanje nagrade, jer naprosto, on ako se prikrije u toj od tih zemalja, mi na osnovu naših baza, podataka i svega onog možda nećemo imati takvo lice u bazi podataka i možda nećemo znati ko je. Dođe vam neko npr. iz Bugarske, dođe vam neko iz Crne Gore ili BiH, vi nemate to lice u bazi podataka. Znači, iz ta dva razloga smo se opredelili za novčanu nagradu, što ne znači da policija ne radi paralelno. Dakle, nismo se mi oslonili na to, dali smo poziv za nagradu, pa ako se neko javi. Ne, mi radimo, ali smo želeli da upravo tim signalom pojačamo šansu da brzo dođemo do identiteta tog lica i da pokažemo da pravda može da se primeni, da vidimo zašto je to radio i za čiji račun, zašto je pratio tu ženu sa bebom, ko mu je rekao da to radi i šta je bio cilj, šta je bila namera, pogotovo što se radi o osobi koja nije javna ličnost, koja isto ima i svoja prava, koja ima pravo na bezbednost, na privatnost i sve ostalo. To je nešto što moramo da pokažemo našoj javnosti, da takve stvari nisu dozvoljene. I tu podržavam i Narodnu skupštinu i sve poslanike koji se za to bore, da pokažemo da Srbija jeste sigurno mesto za život, kao što i jeste, kada pogledate statistiku, kada pitate strance. Kažem – nemojte da pitate nas, pitajte strance koji žive u Beogradu kako se osećaju u svojim zemljama, što se tiče bezbednosti, kako se osećaju u Beogradu, da li neko može u dva ili tri noću da šeta Beogradom i da li strahuje od bilo čega. Ja vam sada kažem odgovorno – ne strahuju ljudi. Potpuno su opušteni, normalni, šetaju. Imamo zaista mali broj krivičnih dela koji se izvrše, pogotovo mali broj protiv života i tela. Ozbiljno smo napredovali u tome i policija i tužilaštvo svakog dana rade na unapređenju i tehničkih i personalnih kapaciteta da budemo sposobniji da se sa tim borimo i imamo dobre rezultate, ali to, naravno, ne znači da smo u potpunosti zadovoljni. Ja ću biti zadovoljan kada ne budemo imali izvršeno ni jedno krivično delo. Naravno, da li je to realno moguće, ne znam, ali ćemo se truditi da taj broj bude što bolji. Obećavam, ove pretnje predsedniku Republike, odnosno njegovoj deci, monstruozne pretnje, ovo što je izrečeno i protiv njegovog sina i ćerke, apsolutno ćemo dovesti do kraja. Ja mislim da već imamo identitet lica koje je to učinilo, ali sačekaćemo kraj istrage, da kažem, da tužilaštvo završi taj posao. Videćemo da li ćemo dobiti brz odgovor od „Tvitera“ i da na osnovu toga nedvosmisleno imamo formalno-pravni osnov za ulazak u prostorije, obezbeđivanje dokaza i privođenje. Vrlo brzo očekujemo da ćemo takvu stvar moći da realizujemo. Naprosto, hoću da pozovem ljude. Zašto se to dešavalo? Dešavalo zbog ovog govora mržnje. Dešavalo se zbog toga što i Đilas i Jeremić i Obradović svakog dana ne propuštaju da satanizuju i Aleksandra Vučića i svakog ko im se suprotstavi. I satanizacijom tih ljudi, u ovom slučaju predsednika Republike i njegove porodice, vi faktički dajete ljudima jednu vrstu podstreka da mogu da urade neko zlo. Naravno, onda odmah ide kontra spin. Kada to kažete, oni odmah kažu kontra spin – e, mi smo ugroženi, i onda konferencije za štampu, dešavaju nam se užasi. Nikome dlaka s glave nije falila, ni u jednom trenutku. Tamo gde su se dešavala krivična dela, hapsili smo odmah, završavali posao. Nedozvoljeno je napasti bilo koga u ovoj zemlji, nedozvoljeno je pretiti. I odmah smo hapsili, pokazali da država stoji iza toga, apsolutno, da stoji iza vladavine prava. Ono što jeste važno, važno je da uputimo građanima Srbije - vi imate pravo na različito mišljenje, ovo je demokratsko društvo, demokratska zemlja. Imate pravo da razmišljate o čemu god hoćete i kako god hoćete. Ali, molim vas, zaboravite nasilje. Nasilje u ovoj zemlji nikome nije dozvoljeno. Zaboravite nasilje, zaboravite pretnje. Probajte idejama da se izborite za glasove. To što nekima ne ide, prosto, neće ih narod. Pa, šta treba, da uzmu na ulici da nas sve pobiju da bi došli na vlast? To ne može. Izađite, ljudi, na izbore. Kao što je rekao gospodin Dačić, neki neće na izbore ni po koju cenu, jer će na izborima da dobiju kao u Lučanima, ispod 10%, ispod dvocifrenog broja. Onda ne mogu da objasne, znate, to je problem. Ako Đilas i ovi izađu na izbore i dobiju 9%, 8%, tu cela priča o tome kako iza njih stoji ceo narod i kako su oni većina pada u vodu. I za njih je politički oportuno samo da ne izađu na izbore. Oni zato guraju u bojkot, jer kada ne izađu na izbore, onda ostavljaju iluziju – e, da smo mi izašli. Znate i sami, na izbore u Srbiji izađe između 53%, 54% i 56%, 57% građana, uvek, unazad 100 godina. Nikad nije izašlo 90% na izbore. Nikada. Vi onda imate, naravno, iluziju i kažete – jeste, ali, evo, 30, ne znam, 40 i par posto ljudi, 43%, 44% ljudi nije izašlo na izbore, a to su sve naši, naravno, što je besmislica. Mi svi znamo da je besmislica, ali to onda stvara iluziju kako tu ima neke političke snage. Kako da ima političke snage kad je jedina ideja mržnja i, druga, povratak na kasu, a nijedna nije baš inspirativna za građana da glasa vas. Nijedna. Pošto je to tako, onda jedina priča koju oni mogu da sprovedu je da ih nema, jer ovde u Skupštini bi morali da razgovaraju o temama u kojima su sami učestvovali, morali bi da odgovaraju na pitanja: zašto je bilo korupcije i zašto nas je EU označavala u vreme njihove vlasti kao jednu od najkorumpiranijih zemalja, zašto su one 24, od 224, privatizacije označene kao užas Evrope, kako su sprovede u njihovo vreme, zašto ništa nisu radili po tom pitanju, zašto su fizički likvidirali pripadnika opozicije Ranka Panića na protestu opozicije, jel to bila vladavina prava i poštovanje demokratije, zašto su išli na to da kontrolišu sve medije? Zašto da odgovaraju na ta pitanja? Mnogo je lakše da ne dođu. Nema dolaska, nema na izbore, dođu ovde, jedna konferencija za štampu, onda odu na neku od ovih ekskluzivnih destinacija, sad je leto, oni moraju ljudi na brodove, na jahte, na ostrva, po raznim gradovima da obiđu sve svoje nekretnine koje imaju, da provetre, da se tu prašina ne skuplja i, naravno, onda se vrate posle pet dana, preplanuli, opet jedna konferencija za štampu. To je taj naporni rad za građane. Neko mora za to vreme da se suoči sa svim problemima koje su nam oni ostavili. Bogu hvala, zemlja je uradila mnogo. Ova Vlada i predsednik uradili su mnogo za ovu zemlju. Prethodna Vlada, koju je vodio Aleksandar Vučić, i ova Vlada radili su na tome da smanjimo, prvo da se izvučemo iz ponora u koji su nas gurnuli da smo došli do toga da možda ne možemo da isplatimo plate i penzije, do toga da danas imamo, ne neuporedivo više, nego zaista najveći rast od svih zemalja koje su u našem regionu, ubedljivo najveći, imamo najviše smanjenje stope nezaposlenosti, da smo uspeli da povećamo uposlenost, što je mnogo značajnije, i da i dalje budemo atraktivni za investitore, da se ovde takmičimo ko će da dovede više fabrika, ko će da otvori više radnih mesta. To i jeste naš posao. Hoću da se zahvalim poslanicima Narodne skupštine, jer bez vaše podrške, ne samo formalne, nego i suštinske, bez donošenja dobrih i kvalitetnih zakona, bez ozbiljnog rada na tome da stvaramo ugled zemlje, zajedno sa predsednikom i sa Vladom, mi u ovome ne bi mogli da uspemo. Hvala vam još jednom.
Zahvaljujem. Vi imate još jedno pitanje? Izvolite.
Pitanje za Ivicu Dačića – kakav je stav Srbije kad je u pitanju ponašanje Ramuša Haradinaja u Haškom tribunalu? Građani samo da znaju da to nije onaj Haški sud koji je bio za Srbe. Ovo je sud koji je napravljen za ratne zločine počinjene na KiM od strane UČK. Šta možemo da očekujemo od afričko – arapskih država u narednom vremenskom periodu, imajući u vidu da je počelo prijateljstvo da se vraća kao nekada, pre 40, 50 godina? Pitanje za gospodina Lončara. Želim prvo da vam zahvalim na kvalitetu i kvantitetu u zdravstvu, ali ima jedan mali problem u bolnici u Kragujevcu, pošto ceo Šumadijski okrug, kada je hitan slučaj, odlazi tamo. Kada se desi pacijentu u subotu ujutru da ima infarkt, onda kažu iz bolnice – ne možemo da vas primimo u subotu i nedelju, zato što je tada predviđeno samo za građane iz Kragujevca. Imali smo i nekoliko slučajeva, ne samo u Jagodini, i u nekim drugim gradovima gde ljudi ne mogu da čekaju ponedeljak, nego smo zvali Beograd, Bojića, itd, pa vas molim da mi odgovorite na to pitanje.
Hvala. Reč ima Ivica Dačić. Izvolite.
Pošto je Dragan postavio pitanje vezano za Haradinaja i sud za zločine OVK, kao što se sećate, taj sud je formiran na osnovu velikog pritiska dela međunarodne zajednice posle izveštaja Dika Martija u Savetu Evrope o zločinima OVK, trgovini organima, itd. On je na neki način iniciran zvanično od strane Saveta bezbednosti UN i prihvaćen, uz veliki pritisak, od kosovskih predstavnika koji su delegirali ta ovlašćenja Holandiji, odnosno međunarodnim tužiocima i sudijama koji će tamo zasedati. Da li se nešto može očekivati od toga? Vi ste videli da se odlazak Haradinaja pretvorio u političku farsu. Pretvorio se u još jedan vetar u leđa i on želi sutra već, za sutra, mislim, da je već zakazao, pokušao da zakaže sednicu Vlade, ali su drugi sada proglasili da je on već sada podneo ostavku i da on ne može da zakazuje više sednicu Vlade. Znači, više niko i ne razmatra to pitanje zbog čega je on pozvan da da izjavu u Hagu. Mi se nadamo, da ne govorimo ništa u napred, ali ovaj ad hok sud, tzv. Haški tribunal, koga smo mi tako zvali, koji je sudio za zločine u bivšoj Jugoslaviji, nije osudio ni jednog Albanca, odnosno nikoga nije osudio za zločine protiv Srba na teritoriji KiM. Haradinaj je pobio sve svedoke, i to u zemljama zapadne Evrope. Kakva je to zaštita svedoka u zemljama zapadne Evrope? Jedan od njih, koliko se sećam, je ubijen u Nemačkoj. Pitanje je koliko i dalje ima živih svedoka, ali svi to znaju. Deo međunarodne zajednice je prikrivao dokaze i za to imamo dokaze, prikrivao je izjave koje su UN imale još na početku događa u toj tzv. žutoj kući. Znači, nemamo neka prevelika očekivanja da će pravda biti zadovoljena, ali da ne govorimo i da ne prejudiciramo stvari unapred. Ono što je sigurno, srpski narod i srpska država ne smeju nikada to da zaborave, ne smeju nikada da prestanu da nekoga za to optužuju. Lično mislim da je naša država napravila grešku posle 5. oktobra 2000. godine kada je povukla neke presude prema nekim međunarodnim činiocima koji su bombardovali Jugoslaviju, a povukli smo da bi mogli da posete, povukli smo protiv Solane da bi mogao da dođe u posetu. Ne znači da su svi trebali da budu tako kažnjeni, ali neki kojima je tako presuđeno su zaista počinili ratni zločin prema Jugoslaviji, prema Srbiji, prema srpskom narodu, prema svim građanima naše zemlje. Kada je reč o ovom drugom pitanju, već sam rekao da mi moramo da posvetimo pažnju celokupnoj strukturi onih organizacija koje čine najvažnije svetske organizacije, kao što su UN. Ima 193 članice UN. Od toga u Africi 54. Znate, mi imamo mnoge od tih zemalja koje su na našoj strani, a gde niko nije išao po 10, 20, pa i 30 godina. Sa druge strane, imamo mnoge zemlje sa kojima tek sada radim na uspostavljanju diplomatskih odnosa. Daću vam jedan primer. Samoa, zemlja sa istim pravom glasa kao i Kina, Indija, znači, ostrva u Pacifiku, ima diplomatske odnose sa Kosovom, a nema sa Srbijom. Zašto? Zato što nas, mislim nas, one koji su vodili ovo ministarstvo u prethodnom periodu, u vreme Vuka Jeremića i Tadića, nije to jednostavno zanimalo. Kao što sam rekao, od proglašenja nezavisnosti do 2012. godine, mi smo imali situaciju da su 84 zemlje priznale Kosovo. Za vreme naše vlasti, odnosno, hajde da sad kažem naše vlasti, ja nisam bio u te dve godine, ali pošto taj broj računam od kad sam postao ministar spoljnih poslova, znači od 2014. godine, 13 zemalja je povuklo priznanje, a sedam zemalja je priznalo Kosovo. Za dan, dva se nadam da ću moći da saopštim i četrnaestu. Znate, mi smo bili korektni, ali oni se mnogo čačkaju, ovi sa Kosova, mnogo se hvale. Oni misle da se mi plašimo toga da oni nama prete, mi sada ne smemo dalje da nastavimo da radimo na tome. I sve nam se tresu noge od toga kako sada Pacoli, Haradinaj, Tači i ostali, oni imaju veliki dan za Kosovo itd. Oni su se kandidovali u Interpolu. Oni ne mogu da uđu u Čile, jer Čile njih ne priznaje kao državu. Mogu da uđu sa našim pasošima, naravno. Mogu da uđu ako im Nebojša da pasoše. Mislim da bi mogli na takav način da dođu u Čile, a kamoli da postanu članovi Interpola. Mada, u suštini, oni veoma dobro sarađuju sa Interpolom, jer se nalazi većina njih na poternicama Interpola. U svakom slučaju, nama je prioritet, osim EU, ja sada to zaista potpuno iskreno i otvoreno kažem, ja jesam za EU, ali sam istovremeno najviše za Srbiju, jer mi moramo da vodimo računa o našim nacionalnim i državnim interesima i da popravljamo odnose. Izvanredna je bila poseta Makrona, ako mogu to da kažem, ja se izvinjavam predsednici Vlade, da ne uzimam previše vremena. Ali, predsednik Vučić i predsednik Makron su napravili jednu izuzetnu posetu. To je istorijski važna poseta. Osamnaest godina je prošlo od poslednje posete Francuskog predsednika. Poslednja engleska premijerka koja je došla u Srbiju bila je Margaret Tačer kad je Tito umro 1980. godine. Boris Džonson je bio ovde. Nadam se da će uskoro doći. Poslednji američki predsednik koji je bio u Jugoslaviji je bio Džimi Karter. Isto tako mislim da većina vas nije ni bila rođena kad se to desilo. Kako mi možemo sa njima da imamo strateške i partnerske odnose? Zato je potrebno i mislim da je velika stvar, mogu to sa zadovoljstvom da kažem, velika je promena… Ovde je Slavica Đukić Dejanović, ona je bila pre predsednica Skupštine Srbije, i pre nekoliko godina je bila, kada je bila predsednica parlamenta, u poseti SAD, razgovarala je sa Nensi Pelosi, koja je tada isto bila šef Predstavničkog doma, tada je bila demokratska administracija, odnosno administracija Obame, odnosno Klintonovih, i Slavica je pitala – šta je oko Kosova. Slavica mi je to ispričala pre nekoliko godina. Njihov odgovor je bio sledeći, njen odgovor – Kosovo, pa kakvo Kosovo, to je za nas završeno pitanje. Time se sada niko ne bavi ozbiljno više ovde. Time se sada bave staferi trećeg i četvrtog reda u Stejt departmentu. Danas Bolton, Trampova administracija smatra da je to pitanje veoma važno za nacionalni i državni interes SAD i podržavaju kompromis i smatraju da Kosovo nije rešeno. To je rezultat ove politike koju smo zajedno vodili u poslednjih sedam godina. Za to je potrebno da zadržimo i da stvaramo nove prijatelje, da zadržimo stare prijatelje, da nijednog ne izgubimo. Ono što je Dragan Marković pitao, u svakom slučaju sigurno ćemo voditi računa o tome da širimo broj zemalja koje će dolaziti ovde, a on je izašao i na grčko more i na egipatsko more. Očekujem sada da proširi aktivnosti Jagodine još dalje – na Pacifik.
Ministar Lončar.
Gospodine Markoviću, upravo sam proverio sa direktorom Sazdanovićem u Kragujevcu. Nije po njihovoj evidenciji niko vraćen, ali da ne ulazimo u priču. Apsolutno i od ovog vikenda to se sigurno neće dešavati. Zahvaljujem.
Hvala. Imate komentar, poslaniče Markoviću, dva minuta.
Zahvaljujem ministre Lončar i ministre Dačiću. Želim samo da kažem još nekoliko rečenica vezano za odnos međunarodne zajednice prema ratnim zločinima, kako oni to zovu, kada su u pitanju Srbi i kosovski Albanci jer ono što se desilo juče u tom novoformiranom sudu u Hagu, oni su ga namerno formirali u Hagu da bi taj sud bio za respekt, da građani misle da je to onaj sud koji je sudio do pre par godina samo Srbima, i samo da konstatujemo da Ramuš Haradinaj je ćutao sve vreme dok su ga u smislu osumnjičenog saslušavale sudije. On nije ukrao traktor iz srpskog dvorišta, pa je ćutao. U knjizi Dika Martija sve tačno stoji šta je radio i Haradinaj i Hašim Tači i mi koji se bavimo politikom i ne samo mi koji se bavimo politikom, i sve ostale javne ličnosti, moramo oko nacionalnog pitanja da budemo jedinstveni. Kako to kosovski Albanci, koji se ubijaju međustranački, kada je u pitanju nacionalno pitanje svi su zajedno, a naša opozicija jedva čeka da neko nešto kaže protiv Srbije i da kažu – kriv je Vučić, kriv je Dačić, kriv je ministar policije, Mali, ministar zdravlja itd. Jel možemo mi da naučimo nešto od drugih država koje su imale sličnu istoriju kao što je imala Srbija? Albanci su krvni neprijatelji Srbiji. Ono dete kada se rodi oni ga vaspitavaju da je Srbin njegov neprijatelj i da sa Srbima nikada nema nikakve odnose itd. Svake nedelje na Kosovu se dešava da se napadne neka porodica srpska ili neki incident u srpskom kafiću… (Predsednik: Zahvaljujem.) Sve je to predočio… Kako brzo prođe ovo vreme, ljudi.
Brzo prolaze godine. Hvala. Reč ima poslanica Olena Papuga.
Hvala predsednice. Sva svoja pitanja sam htela da postavim ministrima resornim, ali pošto nema nijednog koga sam htela da pitam, sva pitanja postavljam premijerki Ani Brnabić. Prvo pitanje koje sam htela da postavim ministru poljoprivrede Branislavu Nedimoviću – koliko je za 2018. godinu isplaćeno podsticaja za traktore, a koliko za poljoprivrednu mehanizaciju? Koliko još nije isplaćeno, zašto i kada će biti isplaćeno? Država duguje poljoprivrednicima premije za mleko, za junad i po raznim drugim osnovama, novac koji kasni često i po godinu dana. Zašto? Drugo pitanje takođe sam htela da postavim ministru Nedimoviću – da li je Kinološki savez Srbije obavestio Ministarstvo poljoprivrede da je oduzeo prava izrade i izdavanja rodovnika u poslovnom sedištu Kinološkog saveza Vojvodine i zašto je to urađeno? Šta ćete uraditi povodom toga što opština Vrbas uporno izbegava zakonsku i ustavnu obavezu uvođenja crnogorskog jezika u službenu upotrebu, imajući u vidu da su za to ispunjeni svi zakonom propisani uslovi? Zakon je veoma decidan i jasan. On ne predviđa bilo kakvu anketu o tome da li neko govori određeni jezik ili mu se sviđa taj jezik ili ne. Zakonski uslov je jedino taj – to je broj nacionalno izjašnjenih građana na popisu. Pitam takođe – da li će stvarno početi izgradnja fruškogorskog koridora na jesen? Ovo sam htela da pitam ministra Đorđevića. Više od 13 hiljada mama u Srbiji je oštećeno primenom Zakona o finansijskoj podršci porodicama sa decom. Ministar je govorio da će biti izmenjen taj zakon, kada će biti izmenjen taj zakon? Da li će on biti izmenjen do septembra, da li će se prema mamama drugačije odnositi novi zakon?
Hvala. Reč ima predsednica Vlade, Ana Brnabić. Izvolite.
Hvala. Što se tiče podsticaja za poljoprivredu, moram da kažem da sam juče gledala tabelu, pošto sam išla u posetu Lučanima i Požegi, i da je za 2018. godinu 98,2% ukupnih podsticaja isplaćeno. Bilo je nekog kašnjenja, zbog čega mi uvodimo e-agrarnu upravu, dakle potpuno elektronski sistem, da možemo lakše da pratimo, da možemo lakše da primamo prijave, da zahtevamo ljudima ako treba dodatna dokumentacija i brže da isplaćujemo. Ali, u ovom trenutku, za 2018. godinu, ako se ne varam, mislim da je 98,2% podsticaja isplaćeno. Zamolila sam sada moj tim da mi pošalje tu informaciju, da imam tačnu cifru koliko je isplaćeno. Za ovo drugo pitanje moram da se konsultujem sa ministrom poljoprivrede. Što se Vrbasa tiče i crnogorskog jezika u službenoj upotrebi, evo ako se sa ovim Nacionalni savet crnogorske nacionalne manjine nije obraćao, ja molim da se obrate. Ja sam i predsednica Republičkog saveta za nacionalne manjine, tako da je to direktno moj posao, da obezbedim da ukoliko je Crnogorski nacionalni savet to tražio, da ukoliko postoje svi uslovi, da oni to i dobiju. Što se tiče Zakona o finansijskoj podršci porodicama sa decom, mi smo nakon najave da ćemo ići na izmene i dopune Zakona, imali još jedan sastanak u Vladi Republike Srbije, sa čini mi se svim relevantnim udruženjima roditelja i udruženjima koji se bave pitanjem porodice. Imali smo jednu, čini mi se otvorenu i konstruktivnu raspravu oko toga šta je bila intencija, šta su mane šta možemo da popravimo. Imali smo i dobrih predloga. Ja sam u ponedeljak imala sa ministrima Đorđevićem i Đukić Dejanović sastanak i Ministarstvom finansija, da prođemo kroz različite modele, kako možemo da unapredimo dodatno ovaj zakon i koliki će biti fiskalni efekti. Očekujem da ćemo ta udruženja pozvati na sastanak već sledeće nedelje, da predstavimo. Ako vi želite, možemo da pozovemo i vas da čujete dokle smo došli, na čemu radimo, koje su ideje, pa mislim da ćemo odmah nakon ove letnje pauze ići na izmene i dopune zakona. Ne bih se složila sa tim da je 13 hiljada žena oštećeno. Mislim da se ne govori o tome koliki je broj žena koji je uključen u sistem podsticaja, koje nikada pre nisu bile u sistemu podsticaja. Možda ministarka može nešto o tome da kaže. Svakako ćemo ono što mogu da garantujem, da ćemo onu grešku za koju mislim da je došlo do greške, da nismo trebali to tako da uradimo, gde je za one žene koje imaju nadprosečna primanja, gde je prosek zarada tri umesto pet, da ćemo to ispraviti. Gledamo, takođe finansijske efekte da ako se smanji prosek plata sa 18 na 12, da vidimo kako možemo da obezbedimo da i one žene koje sa tim prosekom primaju 800, 1.000 ili 2.000 dinara, da li da idemo na minimalnu platu, prvih tri meseca ili godinu dana, ali sve je to ono što ćemo predstaviti na tom sastanku sledeće nedelje. Tako da vas pozivam, svakako ću upisati sebi da dođete. Što se tiče traktora, samo da vam kažem, za traktore za 2018. godinu, ispraćeno 2,3 milijarde dinara. Kupljeno je preko 1.600 traktora. U stvari, 1682 traktora tačno, od čega je 150 iz IPARD i sada je sve isplaćeno što je bilo budžetirano za 2018. godinu. Hvala.
Hvala. Reč ima Slavica Đukić Dejanović.
Zahvaljujem na interesovanju vezanom za ovo pitanje. Premijerka je zapravo iznela suštinu svega što Vlada radi. Naravno da je pitanje interdisciplinarno, ali moram reći da smo zakonom koji je izazvao mnogo polemika po prvi put toliko povećali obim prava da po prvi put ona deca koju su rodile mame koje rade ugovorom u delu, koje rade privremene i povremene poslove, poljoprivrednice, po prvi put izjednačene sa ženama koje su u stalnom radnom odnosu. Dakle, obim prava je apsolutno povećan, količina novca apsolutno u ogromnom povećanju. Ono na čemu sada radimo, svesni da koliko god povećavali prava za ovaj osetljiv segment, to nikada nije dovoljno i uvek može više i na tome ćemo raditi. Usklađuje se finansijski potencijal sa procenama šta zapravo moramo učiniti. Nije istina da je 13.000 mama oštećeno. Postoje različiti osnovi po kojima porodica mame, odnosno standard dece obezbeđujemo i taj procenat i broj je nešto manji. Krivo je interpretirana jedna informacija koja je iz Vlade izašla i to ne odgovara istini, ali ćemo u svakom slučaju u jesenjem zasedanju imati prilike da ispravimo sve što je moguće, a izvesne greške jesmo uočili. Hvala na pitanju.
Hvala. Reč ima Olena Papuga. Izvolite.
Hvala. Niste mi odgovorili za Fruškogorski koridor i Kinološki savez Vojvodine. Hoću da vam kažem da to što se tiče službene upotrebe jezika i pisma, o tome nacionalni saveti ne treba da se izjašnjavaju. To uopšte nije posao nacionalnih saveta. To je posao opštine na čijoj teritoriji treba da se uvede jezik koji treba da bude u službenoj upotrebi. Znači, u opštini Vrbas se po popisu izjasnilo preko 7.353 stanovnika koji se izjašnjavaju kao Crnogorci, i to je 17,5%. Znači, opština Vrbas je u svakoj obavezi po Zakonu o službenoj upotrebi jezika i pisma u obavezi da uvede taj jezik. Pre devet godina, opština Mali Iđoš, gde su Lovćenac i druga sela koja su pretežno naseljena Crnogorcima, su bez problema uveli crnogorski jezik u službenu upotrebu, a Vrbas to devet godina ne uvodi. Znači, nije uopšte na nacionalnom savetu da o tome odlučuje. To određuje Zakon o službenoj upotrebi jezika i pisma i opština to treba da uradi. Za Kinološki savez molim vas da mi odgovorite – zašto se na neki način ukida Kinološki savez Vojvodine koji ima tradiciju od 70 godina? Jednostavno je predsednik Kinološkog saveza iz Beograda došao, uzeo pečat itd. Najverovatnije da se radi o dobrim novcima koji jednostavno neće da se daju Kinološkom savezu Vojvodine. Takođe niste odgovorili – da li će se Fruškogorski koridor početi graditi od jeseni, jer je Vojvodina, Novi Sad. Odsečeni na neki način od Beograda i od drugih delova Srbije, jer znamo da je u izgradnji brza pruga Beograd-Budimpešta. Stanovnici su oštećeni time što jednostavno nemaju kako da doputuju do 2022. godine. Znači, još tri godine će se graditi pruga. Autobusi nisu uvedeni, znači više autobusa nije uvedeno. Putnici moraju da putuju autobusima po nekim višim cenama, jer železnica ne radi, a sav transport taj, koji je nekada išao železnicom i taj teretni transport je usmeren na drumski saobraćaj, tako da kroz Frušku goru i ima dokaza da je bio preopterećen, da je do 12.000 vozila dnevno prolazilo kroz Iriški venac i kroz Irig. Sada je to svakako više, tako da vas pitam da li će stvarno po najavama ministarke Mihajlović početi izgradnja Fruškogorskog koridora od jeseni?
Zahvaljujem. Izvolite.
Izvinite, istina je, preskočila sam pitanje o Fruškogorskom koridoru. Nadam se da će početi u poslednjem kvartalu ove godine. radimo sve što možemo, što se tiče uzimanja kredita, zajmova, projektovanja, svakako je to sada samo pitanje meseci kada će početi da se gradi Fruškogorski koridor. Što se tiče rešavanja tog problema, moram da vam kažem dva odgovora. Prvo, to morate da uradite ako hoćete da modernizujete železnice. Ne znam kako hoćete da ih modernizujete bez toga da ih zatvorite. Stvarno ne znam kako je to uradila bilo koja druga zemlja. Dakle, to je nešto što svi zajedno, na žalost, moramo da istrpimo. Ja bih takođe mnogo više volela da nismo morali to da radimo i da smo već imali tu modernu železnicu, zato što bi to značilo da u ovom trenutku mi ne moramo da se dovijamo sa dizel lokomotivama kojih nemamo dovoljno, da otvaramo druge pružne prelaze, alternativne, da zbog toga trpi naša ekonomija, i lakše bi i politički bilo da smo rekli - dobro, dajte da odložimo to, neka radi neka druga Vlada. Zato što u ovom trenutku, onako - drži bure vodu, dok majstori ne odu. To je neodgovorno i ja se nadam da ćete se složiti da je u redu što smo krenuli u tu stvarnu kapitalnu investiciju da napravimo potpuno modernu rekonstruisanu prugu, između Beograda i Kelebije, odnosno Beograda i Budimpešte. Ali, za to smo morali da zatvorimo tu prugu i to je tako. Što se tiče, opet Fruškogorskog koridora. Dakle, pitanje je meseca kada ćemo mi da gradimo Fruškogorski koridor, ali Fruškogorski koridor neće da se završi za šest meseci, pa će to biti alternativa. To će biti neki radovi, to je ozbiljan projekat koji će takođe trajati godinama. Ja sam, što se tiče drumskog saobraćaja, trudimo se da to olakšamo koliko možemo, ja sam skoro prolazila tamo, nisam osetila da je toliko opterećenje, ali ponovo, nisam ja relevantna, ja tamo ne živim. Dakle, ako imate ideju šta dodatno možemo da uradimo, ali Fruškogorski koridor ćemo mi početi da radimo u narednih nekoliko meseci, ali on neće biti odgovor na pitanje kako će ljudi lakše da se kreću Vojvodinom. Verujte, ja sam juče, nema veze sa tim, znate li vi koliko će biti ljudi, ja sam juče čitala intervju sa Draganom Đilasom u nedeljniku „NIN“, koji čovek kaže, nisam mogla da verujem, mislim da je to, četvrtak je danas, danas je izašao, gde čoveka kaže, kada pričam o Fruškogorskom koridoru i pričamo o tome koliko investicija, koliko ulažemo, kada će ići, kada će krenuti, čovek kaže, bez problema, kaže – ja ne znam uopšte zašto se gradi Moravski koridor? Moravski koridor je potpuno nepotreban za Srbiju. To je bacanje para. Moravski koridor, nepotreban za Srbiju? Znate li vi koliko je, recimo, Moravski koridor je još potrebniji od Fruškogorskog koridora. Znači, ljudi koji žive u Kraljevu, u Vrnjačkoj Banji, Trsteniku, Kruševcu, Ćićevcu njima autoput nije potreban. Vi ne znate danas kako da dođete, i to sam govorila sto puta, vi ne znate kada krenete od Niša do Užica, vi ne znate kojim putem da idete. Vi imate lidera opozicije koji kaže - Moravski koridor nije potreban za Republiku Srbiju, a onda imamo ovde kada ćete krenuti sa Fruškogorskim koridorom. Dakle, samo malo, izvinite, stvarno samo malo strpljenja dok stignemo na sva mesta, jer na kraju krajeva imate ljude koji bi danas… bili su na vlasti deset godina, pa nisu ništa od tih puteva izgradili, nisu ih ni planirali, a sada znamo zašto. Evo, ja sam juče kada sam čitala taj intervju, prvi put u stvari shvatila da nije to ni do toga da nije bilo para, da su pare išle za nešto drugo, da nije bilo projekata ili su krenuli sa projektima pa nisu stigli da ih završe. Nego ljudi misle da je to sve nepotrebno za Srbiju, da to sve nije bitno za građane Srbije. Šta će građanima Srbije koridori? Šta će im autoputevi? Nisu oni zaslužili, ljudi u Kraljevu, Vrnjačkoj Banji, ma nisu oni zaslužili autoput. Šta će vam ljudi Moravski koridor? Tako da smo došli do toga da morate da završite i projektovanje i finansiranje i izbor izvođača i da vidite kako je to u najboljem interesu Republike Srbije, a i najveći problem je da imate novac za to. E, sada to sve imamo i biće u narednih nekoliko meseci. Što se tiče ponovo Vrbasa, pomenula sam, nisam ni rekla da je to odluka Nacionalnog saveta crnogorske nacionalne manjine, to je svakako odluka lokalne samouprave. Ali, da se to podigne na republički nivo, kao što vi tražite od mene, kao narodna poslanica, zato služi Republički savet za nacionalne manjine i zato služi između ostalog i Nacionalni savet crnogorske nacionalne manjine. Zato što, ako ne mogu da se dogovore sa lokalnom samoupravom, onda taj nacionalni savet digne to na nivo Republičkog saveta za nacionalne manjine. Zato što, složićemo se, pa ne mogu ja kao predsednica Vlade da znam šta se dešava u svakoj lokalnoj samoupravi i sa svakim nacionalnim savetom za svaku nacionalnu manjinu. Zato služi ta institucija Republičkog saveta za nacionalne manjine, koji su svi, pa i evropske institucije, pre svega Savet Evrope, pohvalio. Zato što postoji institucionalni mehanizam da o tome mi pričamo. U redu, sada ste mi vi skrenuli pažnju, ali kada kažem da je to nešto što jako lako može da se završi zato što imamo institucionalan mehanizam, koji se stalno sastaje. Ako mi verujete, ja mislim da 2009. do 2014. godine jednom se sastao, jednom. Mi imamo na četiri meseca sastanke. Dakle, lako se institucionalno to rešava u ovom trenutku. Što se tiče ovog Kinološkog saveza Vojvodine. Jel Kinološki savez Vojvodine nevladina organizacija ili institucija? Dakle, u svakom slučaju ja ću proveriti sa ministrom Nedimovićem i videću da li se to ponovo tiče republičke vlasti ili pokrajinske vlasti, čija je to nadležnost. Hvala.
Komentar.
Hvala. Kinološki savez je pod, da kažem, upravom Ministarstva poljoprivrede, tako da je to to. Niko ne osporava izgradnju svih puteva i svega onoga što se radi u Republici Srbiji, ne osporavam ni ja brzu prugu koja se radi, u punom jeku je Budimpešta. Znači, ja i Liga socijaldemokrata Vojvodine, uopšte nismo protiv toga šta se radi i koliko se radi, nego jednostavno mislim da se ne poštuju prioriteti, da jednostavno Fruškogorski koridor, o njemu se isto razgovara da će biti na jesen, na proleće, na ne znam kada, od 2016. godine. Vi ste sedam godina na vlast, tako da jednostavno mislim da su građani Vojvodine razmišljali o tome da Republici Srbiji, ministarstvu, Vladi nije prioritet Fruškogorski koridor zato što im se godinama, znači od 2016. godine obećava i jednostavno su možda skeptični prema tome. Tako da, ne osporava se ništa što se radi, ali se osporava to što se obećava, a ne uradi se. Jednostavno, za sve ono što smo rekli da je Vojvodina odsečena, građani su osećali da će se napraviti neke alternative koje se, eto, možda nisu napravile, možda je trebalo da se uvede i više autobusa, možda su trebale da budu neke povlašćenije cene za ljude koji putuju iz Novog Sada na posao u Beograd, itd. Mislim da se moglo pomoći građanima, ako već tri, četiri godine neće imati mogućnost da putuju železnicom koja je jeftinija od autobusa. Eto, toliko.
Zahvaljujem. Imamo prostora još za pitanje Grozdane Banac. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Ja sam htela da zamolim, pre svega predsednicu Vlade da resorna ministarstva, ne sva, ali uglavnom sve odgovore za poslanike, daju svojim saradnicima koji, koliko ja vidim, nisu baš mnogo stručni. Onda, na ponovno insistiranje, malo se uozbilje, ja bih vas zamolila da kada imate sastanke u Vladi, da zamolite ministra da zaista obrate pažnju na svoje saradnike i zaista da ti odgovori ne budu - može da bidne, ali ne mora. Htela sam da vas zamolim nešto. Molim vas, imam par odgovora ja lično, a imaju i moje koleginice, nije ni bitno sada. Htela sam da vas zamolim i da vas pitam, da li… Svi imaju pitanja, ja se izvinjavam, ne možete mene da čujete ako razgovarate sa ministrima.
Ne, ne, sluša vas premijerka.
Nema problema, molim vas. Što se tiče regionalnog razvoja uopšte, u celini, ako mi mislimo da nam ti mladi ostaju, znači, mi moramo da imamo neke uslove da im pružimo da bi ti ljudi ostajali na toj zemlji, da bi radili tu zemlju, da bi je obrađivali itd. Ja sam htela da vas zamolim, da vas pitam, da li vi razmišljate o infrastrukturi naše zemlje Srbije. Vrlo dobro znate kakvo je stanje na terenu, ne moram vam pričam, bili ste i sami, odlazite svakodnevno. Da li ste razmišljali uopšte o toj infrastrukturi sa gospođom Zoranom Mihajlović, čiji je resor? Mnoge stvari, ona se ograđuje da to nije njen resor, možemo da porazgovaramo, ja ću vam pokazati njene odgovore itd. To sam htela da vas zamolim. Ujedno bih da zamolim i ministra gospodina Stefanovića. Vidim da Palma se… Nema problema. Jel mogu da pitam gospodina Stefanovića, da vas zamolim, pošto ima problem na Voždovcu, Policijska uprava Voždovac je dostavila tužilaštvu problem koji se odnosi pored samog auto-puta prvog reda. Ja ne znam da li su oni identifikovali to lice koje je napravilo ogromnu štetu i ljudima, to se nalazi u Ozrenskoj ulici, napravio je put na zelenoj površini, isekao je drveće, to se odnosi na gospodina Trivana. Znači, sva ministarstva praktično treba da budu umrežena. Ja vas samo najlepše molim ako možete da proverite.
Hvala. Dobićete odgovore. Predsednice, izvolite.
Samo da se vratim kratko na ovo – sedam godina ste na vlasti, pa treba da se znaju neki prioriteti. Ja se slažem sa vama. Tako sam ja isto mislila dok nisam, pravo da vam kažem, na poziv Aleksandra Vučića ušla u Vladu i postala ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, onda i predsednik Vlade. I onda vi pogledate da ne da ne mogu da se znaju prioriteti, nego ne znate gde pušta, s obzirom na to koliko ništa nije bilo urađeno i koliko ničega nije bilo, pa kažete – prioritet mi je da gasim požar. Od tih sedam godina na vlasti, dve godine makar su bile mere teške fiskalne konsolidacije kojima je trebalo makar tri godine da daju rezultate. Samo da vam kažem, dakle, tri godine da daju rezultate. Mi smo bili na tri meseca od bankrota, to je bio prioritet. Nije bilo – e, postao je Aleksandar Vučić predsednik Vlade 2014. godine, hajde da gradimo Fruškogorski koridor. Pa, odakle? Zemlja je pred bankrotom. Odakle? Nemate odakle penzije da isplaćujete. Odakle? Nemate plate za doktore, za vojsku, za policiju, policija pocepana, nema cipele. E, gde je sada Fruškogorski koridor, sedam godina ste na vlasti? Pa trebalo je prvo stabilizovati zemlju, uraditi makroekonomsku stabilnost, imati novac, pa onda završiti ono što se krenulo pre pet decenija, Koridor 10, Koridor 11 nastaviti, napraviti projekat za Fruškogorski koridor, popraviti regionalne puteve, početi da stavljate zdravstvo na noge, pa ljudi su radili u poljskim bolnicama. Pa pitajte samo u Vojvodini, pa vi znate koliko je bilo skenera u Vojvodini. Koliko je bilo skenera? Koliko je bilo magnetnih rezonanci samo? I tu sve koliko to sve košta. Pa, ne, naravno. Sada je lako reći – sedam godina ste na vlasti, još niste počeli Fruškogorski koridor. Pa da, sedam godina smo, da kažemo, svi zajedno na vlasti, pa imamo danas i makroekonomsku stabilnost i suficit u budžetu od 21 milijardu dinara, umesto deficita, i smanjen javni dug na 51% BDP-a i, konačno, održiv rast BDP-a prošle godine 4,3%, ja se nadam ove godine 3,5% ili malo više, pa smo spustili nezaposlenost ispod 12%, a bila je preko 25%, pa samo završili južni krak Koridora 10, završavamo sada istočni krak. Jel završavamo sada 15. avgusta Koridor 11, otvaramo od Obrenovca do Čačka? Pa jel smo počeli u maju da radimo Preljina-Požega, od Čačka do Požege? Pa treba da krenemo u septembru Moravski koridor, za koji Dragan Đilas kaže da je apsolutno nepotreban, nepotreban. Šta će ljudima iz Kraljeva, molim vas, auto-put? Šta će ljudima iz Vrnjačke Banje auto-put? Koga briga za njihove turističke potencijale? Pa smo krenuli modernizaciju Beograd-Budimpešta. Dakle, nemojte da mi kažete, molim vas, samo – deluje kao da Vojvodina nije prioritet. I vi znate isto tako da se danas u budžetu odvaja mnogo više nego 7% za Vojvodinu. Pa Naučno-tehnološki park Novi Sad se kompletno finansira iz republičkog budžeta, Klinički centar Srbije iz kredita koji je uzela Republika Srbija. Dakle, nemojte samo da kažete – da, ali koliko smo čekali. Pa naravno da smo čekali, čekali smo svi mi skupa, i Zrenjanin i Novi Sad i Niš, ali za to nismo mi krivi. Što se tiče savetnika u ministarstvima, poštovana narodna poslanice, apsolutno ne pristajem na to i ne prihvatam da imamo nestručne ljude, apsolutno ne pristajem na to i apsolutno to ne prihvatam. Zato što sa nestručnim ljudima ne bi uradili ovoliko stvari, a svi građani Republike Srbije vide koliko smo uradili i koliko radimo i to bi bilo nemoguće sa nestručnim ljudima. Da li su svi najbolji na svetu i stručni? Ne. Na kraju krajeva, ja bih takođe volela da imamo i u budućnosti takav budžet, a ako nastavimo ovako imaćemo, da možemo i te stručnije ljude ili ljude koji ne rade u svim tim samo volonterski ili iz ljubavi prema zemlji, da ostaju u državnoj upravi i sa tim. Ali, mislim da ljudi daju sve od sebe, mislim da imamo, posebno po kabinetima ministara, jako dobre ljude, koji dobro rade, trude se, imamo dobre državne sekretare, dobre i iskusne pomoćnike ministara i mislim da nije u redu i nije fer da uopšte kažemo – molim vas da ministri imaju stručnije ljude. Ne, mislim da bez tih ljudi, bez nas kao tima, mi sve ovo što sam upravo sada rekla ne bi ni mogli da postignemo. Što se tiče regionalnog razvoja i infrastrukture, opet ne mogu da verujem kako vi to mene možete da pitate. Pa ako se nešto vidi, onda se vide ti putevi. Ako se nešto vidi, onda se vide ti putevi. Pa za koga ih mislite gradimo? Za nas? Za Beograd? Za koga mislite da ih gradimo, ako sa tim putevima ne podstičemo regionalni razvoj, da je svako selo važno, da je svaka opština važna? Pre deset dana bila sam u selu Tmava, u opštini Kuršumlija, zato što mi se jedna penzionerka obratila, zato što lokalno rukovodstvo nije bilo dovoljno brzo, za 150 metara puta. Zato što tim lokalnim rukovodiocima hoću da kažem da je svaki građanin važan, da je svaka opština važna, da je svako selo važno i za sve njih se borimo. Kada ste vi pre Aleksandra Vučića i naše Vlade imali Vladu koja se bavi svakim pojedinačno građaninom, koji odgovara penzionerima iz Kuršumlije na mejlove, na pozive, da se borimo svaki dan, a pitate me za puteve i regionalni razvoj? Pa gde je Koridor 10, pa gde je Koridor 11? Počinjemo Moravski koridor. Koliko je mreža lokalnih puteva? Pa ja sam lično bila da obiđem put između Rače i Lapova, da opštinu Rača vežemo direktno za Koridor 10. To je sve urađeno, to je sve završeno. Ne razumem kako me takve stvari pitate. Za poslednje dve godine je izgrađeno više od 150 kilometara samo auto-puteva. Pa to je regionalni razvoj. Povezivanje svih osnovnih škola u Srbiji na internetu u okviru Akademske mreže Srbije, što je urađeno u prethodne dve godine, pa to je regionalni razvoj. Dakle, ne znam šta više da radimo da bi pokazali koliko nam je regionalni razvoj važan, a posebno u oblasti infrastrukture. Molim vas još jednom, malo poštovanja prema tim ljudima koji rade stvarno izuzetno naporno i daju sve od sebe. Ja kažem, ako prvi mi uvek za sebe kažemo da možemo i bolje i moramo bolje i moramo brže, zato što građani Srbije ne mogu da čekaju, moramo brže, ali, ljudi, mi to kažemo za sebe, svi ti ljudi koji svaki dan rade sa nama rame uz rame da ova zemlja ide brže i da naši građani žive bolje i u skladu sa onim koliko oni imaju potencijala i koliko su zaslužili. Hvala.
Poslanica Grozdana Banac ima pravo na komentar. Izvolite. Time ćemo završiti.
Izvinjavam se, možda smo premoreni, možda se nismo razumeli. Molim vas, infrastruktura se ne odnosi samo na puteve, pa treba valjda i prodavnice, pa treba valjda i lekar, treba valjda i pošta, pa treba valjda i kafić, treba negde gde će ti mladi da provode vreme. Ne mislite valjda da će oni samo da sede na zemlji i da rade, da idu putem i da se vrate putem? I to nije bitno, hvala vam u svakom slučaju. Izvinjavam se.
Hvala vama, poslanice. Hvala svim ministrima, predsednici Vlade Republike Srbije. Hvala svima koji su učestvovali u raspravi. Pošto je sada prošlo 19.00 časova, završavamo današnju sednicu. Nastavljamo sutra sednicu u 10.00 časova raspravom o amandmanima na zakon koji je na dnevnom redu.