Poštovani narodni poslanici, na jučerašnjoj sednici izrečena je mera udaljenja sa sednice od strane Narodne skupštine, narodnom poslaniku i predsedniku poslaničke grupe SRS-a prof. dr Vojislavu Šešelju. Tom prilikom povređen je Poslovnik i u formalnom i u materijalnom smislu. U formalnom smislu Poslovnik je povređen zbog činjenice da je predlog za izricanje mere udaljenja sa sednice potekao od strane narodnog poslanika, o čijem predlogu se tom prilikom i glasalo. Članom 100. stav 3. Poslovnika decidno je predviđeno da Narodna skupština na predlog samo predsednika Narodne skupštine može da izrekne meru udaljenja sa sednice. Dakle, samo na predlog predsednika Narodne skupštine, a ne narodnog poslanika, može se izreći ova mera. Zbog čega? Zbog toga što u članu 100. stav 1. predsednik Narodne skupštine je taj koga Poslovnik obavezuje da se stara o redu na sednici. U materijalnom smislu Poslovnik je povređen zbog činjenice da prof. dr Vojislav Šešelj nije učinio ni jednu radnju predviđenu članom 103. stav 2, na osnovu koga je Narodna skupština i donela odluku o njegovom isključenju, odnosno udaljenju sa sednice. Član 103. stav 2. Poslovnika taksativno nabraja te slučajeve. To je slučaj fizičkog napada od strane narodnog poslanika, koga svedoci ste svi, nije bilo. Odnosno, drugog sličnog postupka kojim se ugrožava fizički ili moralni integritet učesnika sednice u zgradi Narodne skupštine. Ni jednog učesnika sednice nije ni na koji način bio ugrožen, ni fizički, ni moralni integritet od strane narodnog poslanika i šefa poslaničkog kluba SRS-a, prof. dr Vojislava Šešelja. Pored toga, predsednik Narodne skupštine povredio je član 93. stav 3. Poslovnika, jer je nakon što je izrečena mera udaljenja sa sednice narodnom poslaniku, samoinicijativno prekinuo rad Narodne skupštine, iako to može da učini samo ako se o tome Narodna skupština izjasni. Činjenica je da se Narodna skupština o tome nije izjašnjavala. Zbog ovako grubog kršenja Poslovnika od strane predsednika Narodne skupštine koje je nesumnjivo, očekujemo da predsednik Narodne skupštine podnese ostavku. Hvala. [[Aplauz radikala.]]
Da li očekujete odgovor? (Gordana Pop-Lazić sa mesta: Normalno.) Odgovor je sledeći: koristili ste neautorizovane beleške. Zvanični i pravi dokument stenografskih beležaka, sa te sednice može se koristiti posle autorizacije. Dakle, mi smo imali juče situaciju da je narodni poslanik izneo prigovor na kršenje Poslovnika iz člana 99, 101. i 103. stav 2, kojim je utvrđeno da sam kao predsednik Narodne skupštine propustio da učinim ono na šta me Poslovnik obavezuje, a to je da predložim meru udaljenja sa sednice gospodina Vojislava Šešelja. Narodna skupština se o tome izjasnila i utvrđena je povreda Poslovnika,a posle čega sam, ja dao na osnovu predloga narodnog poslanika, predložio Narodnoj skupštini odluku. Prema tome, to ćete imati u aturizovanom tekstu koji,uzgred budi rečeno, nisam imao vremena da pogledam. Dakle, jeste izvorno predlog narodnog posalnika, ali procedura predviđena Poslovnikom nije prekršena. Što se tiče drugih primedbi, za sada nemam nameru da podnesem ostavku. Hvala na sugestiji. Izvolite, po Poslovniku? Da li tražite da se o ovome Skupština izjasni? (Ne.)
Dame i gospodo narodni poslanici, juče se u Narodnoj skupštini Republike Srbije dogodilo nešto što nije smelo da se dogodi. Dogodilo se nešto što se nije dešavalo u prethodnih 11 godina višepartijskog sistema ili pluralizma u Srbiji i SRJ. Naime, na brutalan način, kršeći Poslovnik, većina u Narodnoj skupštini Republike Srbije, odnosno DOS-ov režim uklonio je svog najvećeg političkog protivnika iz Narodne skupštine Republike Srbije, na jedan brutalan, neprimeren način, način koji je pre karakterističan za zemlje diktarutra i najgorih autokratija. Molio bih službenike da me ne ometaju dok govorim.
A ja molim gospodina Vučića da ukaže na koji član Poslovnika se odnosi njegova primedba, koji član Poslovnika je prekršen, a da ne komentariše odluke Narodne skupštine, koje se mogu komentarisati na konferencijama za novinare.
Upravo, pročitaću vam, pokušaću da vam prevedem po znanju prava, a neću komentarisati čak ni vaše psovke juče ujutru, u 10 časova i 10 minuta, kada ste psovali majku poslanicima, čak i to neću komentarisati, ali ću vam tačno ukazati, gospodine predsedniče, na kršenje poslovničkih normi, poslovničkih odredbi, član po član i pročitati vam ono što ste vi zaboravili da se dogodilo juče. Naime, za ovu govornicu je, suprotno članu 100. stav 3, izašao Vlastimir Budimović, nadam se da nisam pogrešio u prezimenu kao neki drugi juče, i rekao sledeću stvar, između ostalog - predlažem Skupštini..... (Predsednik: Gospodine Vučiću, po drugi put vas opominjem da ovde ne otvaramo raspravu o onome što je bilo juče. Jučerašnja sednica je završena.) Nemojte da me opominjete,imam poslovničku primedbu. (Predsednik: Vi možete izneti primedbu na kršenje Poslovnika sa današnjeg zasedanja.) Govorim vam gde ste vi prekršili Poslovnik. (Predsednik: Juče.) Zato što ste vi posle toga protivposlovnički i protivzakonito prekinuli sednicu Narodne skupštine Republike Srbije. [[Predsednik: Ne, nego sam dao pauzu.]] Reći ću samo čime ste vi to povredili Poslovnik, i ništa drugo. Što vas toliko plaši činjenica da ste povredili Poslovnik na brutalan način. (Predsednik: Zato što, gospodine Vučiću, ne govorite o onome što je na dnevnom redu, već vraćate na jučerašnji dan, a to nemate pravo.) Zato što nećete da čujete istinu. Malopre ste saslušali, gospodine Maršićanin, budite malo strpljivi, to je dva minuta, neće duže trajati. (Predsednik: Obećavate?) Dakle, V. Budimirović: "Predlažem Skupštini i predsedniku da donesemo odluku o udaljenju gospodina Šešelja sa sednice". Gospodin Maršićanin iza toga kaže: "Prvo ću morati da stavim na glasanje vaš predlog". A zatim, kaže: "Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika". Ne može na predlog narodnog poslanika doktor Vojislav Šešelj da bude udaljen iz skupštinske sale. Ne može da bude i to ne može ni na koji način. Što se druge stvari tiče, materijalnog kršenja, juče ste na najgori način vređali poslanike Srpske radikalne stranke. Najgore ste stvari izgovarali. Juče je jedan, koji je odavde mahao rukama i pretio, govorio da su neke druge nacionalnosti od one koje jesu. To vam nije bilo izazivanje rasne, nacionalne i verske mržnje. Meho Omerović je sa ove govornice govorio kako smo klali zarđalim kašikama negde, ne znam ni ja koga, zbog naših snova o velikoj Srbiji. Gde su ti koji su klali i kako su klali? Šta su psovali? Šta ste, gospodine Omeroviću, juče rekli gospodinu Šešelju kad ste sišli sa govornice? Šta ste govorili? Tako strašne stvari nikada niko nije izgovorio nikome. Nikada niko. Izađite pa kažite šta ste rekli. Izađite i kažite svima drugima. Šta je to bilo na nacionalnoj osnovi i zbog čega je materijalna povreda? Da li je to na nacionalnoj osnovi povreda što je vama rekao? Na nacionalnoj osnovi, to što je hteo da smiri situaciju, a vi ste režirali sve? To što je hteo da vam kaže da u našoj stranci ima mnogo onih koji nisu Srbi? Da li je to na nacionalnoj osnovi bilo, gospodine Omeroviću? Da li ima, ako ćete ono što je dobacio sa mesta, što je rekao, a vi dobacujete svaki put, pa i sada, pa i psujete, i najgore reči moguće govorite, pa nikome ništa, da li je to karakteristična reč, to pušenje, da li je to karakteristična reč za neke nacije, pa zato možete da radite to? Da li za to izbacujete ljude, zato što drugačije misle? Nemojte da dobacujete i nemojte da vičete. (Aplauz poslanika Srpske radikalne stranke.) To što vi mislite da možete da vičete, da možete da pretite i da hapsite.... (Predsednik: Gospodine Vučiću, pet minuta govorite, a Poslovnikom je utvrđeno tri minuta i ne govorite o onome što je na dnevnom redu.) Završavam. Dakle, i u formalnom i u materijalnom smislu Poslovnik je povređen na najgori mogući način. Postoji nešto što je problem. Neverovatna je stvar da se samo radujete nečijim hapšenjima, da se radujete na pomen nečijih likvidacija, da se radujete na pomen nečije muke i nečije nesreće. Neverovatno je šta ste uradili juče, ali vamkažem, ni ta vam radost, makar trajala i tri meseca i pola godine i godinu dana, neće doveka trajati. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vujić. (Slobodan Janjić, sa mesta: Vi ste meni dali pravo na preliku i prekinuli sednicu, na jučerašnjem zasedanju.) Jučerašnje pravo na repliku, izvolite.
U dijalektu kojim govorim, dijalektom kojim se govori na jugu Srbije, nikada niko niti je znao, niti razumeo šta znači reč balija. U svom opštinskom odboru imam 110 članova muslimanske veroispovesti, kako Srba, tako i Roma. To ću vam doneti. Doneću vam i 10 telefonskih imenika, gde ima građana svih nacionalnosti. To ću vam doneti na sledećem zasedanju, pa po uzorku napravite anketu. Ako jedan kaže da sam igde verski bio netolerantan, sam ću se odreći poslaničkog mandata. A, kameru bih zamolio, pošto sam prozvan i zbog zelenog odela, molim kamermana da snimi - najlepša zelena odela u državi Srbiji pravi Modna konfekcija "Naša mladost" - Niš.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vujić, a posle njega narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ušli smo u treći dan rasprave o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima. Ovo je samo jedan od niza zakona koje ćemo ovih dana raditi iz oblasti ekonomsko socijalne politike, i to iz oblasti radnog zakonodavstva. Ono po čemu je ovaj zakon interesantan za javnost, pa i za sve nas, i zbog čega raspravljamo, jeste da bitnih i korenitih promena u njemu, u odnosu na stara zakonsko rešenje koje još važi, i nema. Uostalom, to su reči ministra za rad koji je to izgovorio za ovom govornicom, ne doslovce tim rečima, ali rekavši da je ovo prelazno, da je ovo privremeno, a možda i povremeno rešenje, kao prelazak na nešto što cela jedna ekipa u Ministarstvu, a i šire, cela jedna ekipa eksperata radi kako bi radno zakonodavstvo u ovoj oblasti, u oblasti radnih odnosa, ustrojila i organizovala na drugačiji način od onoga što je do sada važilo. Možda bi to bilo i u redu, možda potrebe za tim postoje, ali ovo je samo jedan od dokaza onog što radi ova skupština od prvih dana, od Prvog vanrednog zasedanja, pa do danas. Kao što je ministar za privatizaciju predložio ukidanje Zakona o vlasničkoj transformaciji, a sa druge strane, tražeći da pojedine i veliki deo tih odredbi staroga zakona koji je ukinut i dalje važi, dok god se ne donese novi. Koliko iz štampe vidimo krenula je cela jedna serija javnih rasprava o nacrtu tog zakona. Kao što je ukinut Zakon o taksi na električno brojilo, samo zato da bi struja poskupela, a sada će se ponovo uvoditi neka taksa i zvaće se pretplata. Kao što je ukinut Zakon o univerzitetu, a da novi nije donet, jer važe odredbe starog i tog ukinutog zakona. Kao što je ukinut Zakon o informisanju, a i dalje važi dok se ne donese novi. Tako je i ovo jedan od onoga samog paketa - ukidamo staro koje važi, dok ne donesemo novo. Kad ćemo doneti novo, verujte nam, donećemo. Tako kažu DOS-ovci. Ono što sam niz puta za ovom govornicom sa aluzijom izgovarao da postoje eksperti u Republičkoj vladi, te eksperte pronašle su institucije i orgnaizacije pri Vladi i ne vladi, i evo, zbilja je pronađen ekspert. Taj ekspert se ogleda u liku i nedelu sindikalnog aktiviste, sada nazovi ministra, nezavisnog ministra, Nezavisne asocijacije, Asocijativnog sindikata, nezavisnog ministarstva. Sve to imamo u njegovom liku. Imamo veliku borbu da se pripomogne budžetu kao osnovnoj stvari, budžetu koji služi za haračenje, a ovo je zakon da se oduzimaju prava i obaveze koje su zaposleni imali po onom osnovu do sada važećeg zakona. Zakon zbilja vrši delimične prepravke do donošenja novog zakona, i to u oblasti, koliko prava i zaštite u okviru radnih odnosa, i još više u oblasti kaznenih odredbi. Osnov za to, po objašnjenju, leži u činjenici da se prelazi na bruto zarade, leži u činjenici da garantovana prelazi u minimalnu zaradu. Takođe, leži u činjenici objašnjenja, da se na ovaj način ukida siva ekonomija. Gle, čuda, gde nađosmo sivu ekonomiju? Nađosmo je u toplim obrocima jer je to tobože siva ekonomija, gde poslodavac izbegava plaćanje poreza, dažbina, taksi, harača državi, nađosmo ga u regresima, nađosmo ga u putnim troškovima, nađosmo ga u raznim drugim naknadama koje zaposleni dobijaju i nađosmo ga u isplati u robi. Sve je to do sada bilo na neki način prećutno priznavano, sve je to na neki način bio izraz zatvaranja socijalnog ventila, sve je to na neki način služilo za preživljavanje stanovništva u uslovima u kojima se naša zemlja, a prevashodno privreda, nalazila pod sankcijama i pod blokadom. Zahvaljujući vama, izgleda da blokade i sankcija više nema, zahvaljujući vama stigle su šest milijardi u ovu državu, zahvaljujući vama postaćemo eldorado u Evropi, a u tom smislu i ovo je jedan od niza tih zakonskih projekata. Eliminisaćete sivu ekonomiju, sigurno da preduzeća ili poslodavci u tim preduzećima, uplate sve ono što su po zakonu dužni na osnovu doprinosa, poreza i prireza, i ono što ostane za te takozvane nove bruto zarade, a to su sada DOS-ove zarade, jer nema više veze da li su one neto, bruto ili bilo kakve druge zarade. Neće više biti ni toplih obroka, neće više biti isplata ni za regrese, ni za sve ostale druge naknade. Ostaće ta plata koja se zove bruto zarada i biće onolika, kakav ste vi stvorili ambijent da se privreda pokrene. Vi ste izmislili toplu vodu, a korenitim promenama u fiskalnom sistemu smatrate da ćete obrnutim redosledom doći do toga da se pokrene privreda. Umesto pokretanja privrede, da stvorite osnov za bogato društvo kako bi se fiskalnim sistemom država služila i izimala sve ono zašta treba da uzme, kako bi posle davala onima koji su korisnici, vi idete obrnutim redom. To će ovaj narod i ovo stanovništvo znati da cene na prvim narednim izborima. Vi ćete eliminisati tu sivu ekonomiju, u toj oblasti. To hoćete i to će biti jedini vaš doprinos. Radnici će to znati da cene. Ovde je očito došlo do određenih zamena teza, ali ne treba zameriti ovom čuvenom ekspertu - asocijacije nezavisnih ministarstava sindikata. Došlo je tu do zamene teza. Ono što je bio pravi galimatijas, što vi sada uvodite, doći ćemo stvarno do toga, da Matija postaje Gusanu, a ne Gusan Matiji.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega narodni poslanik Veroljub Arsić.
Prelaskom na metodologiju bruto dohotka i bruto budžeta, Vlada predlaže prve zakone iz oblasti rada, odnosno socijalne politike, kako to saopštiše ovde predstavnici ili pojedinci, bolje rečeno iz ove korporacije DOS. Ovo je rezultat onoga što oni zagovaraju - tržišno ćemo se ponašati, a pametno sprovoditi ili voditi socijalnu politiku. U prvom delu tržišnog ponašanja, pokazali su da će poštovati to svoje pravilo, jer kada su u pitanju poreska politika, uzimanje na ime poreza, tu se stvarno tržišno ponašaju. Tu ne gledaju ni ko kakve tržišne uslove ima, ni da li su svi pod istim, ili približno istim uslovima u kojima posluju, oni jednako od svih uzimaju i stavljaju u budžet, odnosno kako narod kaže - uzimaju iz tuđeg džepa, stavljaju u svoj džep. Što se tiče pametne socijalne politike, upravo se vidi na prvom predlogu zakona. Ovaj zakon reguliše dva dela. Deo koji se odnosi na radne odnose i deo koji se odnosi na sprovođenje socijalne politike, unutar radnih organizacija. Za deo koji reguliše radne odnose, terminološki je napravljena zamena, umesto - garantovane zarade, sada se govori o - minimalnoj zaradi. Garantovana zarada je nešto što je ranije funkcionisalo, garantovana zarada je bila procentualni deo od proseka primanja u Republici, odnosno Saveznoj Republici Jugoslaviji. Tu prosečnu zaradu ili prosečni iznos objavljivala je Vlada Srbije ili Vlada Jugoslavije, prosto rečeno država. Na taj način što je koristila podatke od zvaničnih kuća koje su zadužene za praćenje statističkih podataka. Kada je ova vlada predložila ove izmene, izbrisala je svoju ulogu u svemu ovome. Nema više da prosečnu zaradu objavljuje Vlada ili država. Sada prosečnu zaradu objavljuju institucije koje su ovlašćene za praćenje statistike, a minimalnu zaradu utvrđuju direktor i sindikat. Direktor i sindikat, ako nema upravnog odbora. Nameće se pitanje koji sindikat će pregovarati sa direktorom. Naravno, odgovor je uvek isti, ili približno sličan - većinski. Koji je to gospodo, od kada ste vi došli na vlast - većinski sindikat? Jedino što može da se tvrdi to je onaj gde su smešteni vaši krizni štabovi. Samo te sindikate uzimate kao relevantne, njih uzimate kao prave predstavnike radnika. Bezbroj primera je u privredi, u radnim organizacijama gde ste to uradili. Onaj sindikat koji je većinski po članstvu, vi ga proglašavate preko svojih direktora da je sindikat režimski, bivšeg režima, neprevaziđen. Sada možete misliti, kako će biti zaštićena prava radnika kada pregovaraju i utvrđuju cenu minimalnog rada, odnosno zaradu minimalnu, vaš direktor i vaš sindikat. Teško tim radnicima koje vi na ovaj način štitite. Drugo, gospodo vi ste ovaj zakon predložili, odnosno izmenu i dopunu zakona, kako bi izvršili dobre bazične pripreme za vašu privatizaciju po modelu - strateški partner. U onom delu gde određujete minimalnu zaradu, a pogotovu u onom delu gde predlažete minimum otpremnine za one za čijim je radom prestala potreba, to je dobra osnova sutra za vaše strateške partnere da za tepsiju ribe otpuste većinu radnika iz firme. Šta je vašem strateškom partneru problem da radniku koji je radio od 25 do 30 godina, izbroje na ruke 750 maraka. Nikakav problem nije. Na taj način rešava se tog tereta, radne snage, jednog po jednog će proglašavati kao tehnološki višak, davati mu tu otpremninu, zahvaljujući upravo predlogu, odnosno izmenama i dopunama ovog zakona. Vi ste ustanovili koji su to kriterijumi i koja je to visina zarade, od dva do pet meseci prosečne zarade. Gospodo, tvrdite da je nominalno povećan iznos radnicima. Jeste, tačno je. Osnovna elementarna predznanja iz matematike, govore da je ovo nominalno veće, a da vidimo šta je to poboljšalo, realno, položaj radnika. Minimalna zarada izražena u markama na osnovu sada objavljenog proseka od 150 maraka je 55 maraka, pošto je u privredi procentualno 35% od prosečne zarade. Dakle 60 maraka, hteli vi to ili ne, morate se složiti, to je na ivici između onoga što je socijalna pomoć i onoga što je ekonomska kategorija koja bi trebalo da bude naknada za uloženi rad ili kako se to zove, zarada. To je ta ivica egzistencije. Šta se može za 60 maraka? Šta to može radnik da kupi za 60 maraka? Privreda će vašim poreskim zakonima koje ste usvojili biti prinuđena da u većini slučajeva zadovoljava taj zakonski minimum, da isplaćuje minimalnu zaradu, znači 60 maraka i za 60 maraka radnik ne može ni hranu da kupi. Možda bi i mogao da ste zadržali cene, da ste tu poštovali tržišne zakonitosti, ali ako bi i tu poštovali. Gospodo, vi ste doneli odluku o poskupljenju struje, vi ste doneli odluku o poskupljenju telefonskih usluga i faktički još u veću bedu ste uvalili radničku klasu. Brinete za radničku klasu, to se vidi. Stavili ste bivšeg predsednika Sindikata za ministra, a sadašnji je poslanik. Možete misliti, kada vlast razmišlja i brani i štiti interese radnika, kako će biti odbranjeni ti interesi, kako će biti ostvareni ti interesi. Ima jedna druga strana, gospodo, a to je kada je ministar za finansije sa ove govornice izgovorio marketinški dobro opremljenu rečenicu, da se vlada usprotivila Evropskoj ekonomskoj zajednici kada je Evropska unija predložila da prosek bude 80 maraka. Onda je Vlada odbacila taj predlog Evropske unije. Mi radikali smo se, verovali ili ne, uplašili. Nije valjda da se ova nova vlast drznula tako da kaže Evropskoj uniji, da kaže svojim nalogodavcima da nisu u pravu, pa bar u ovome kada je u pitanju zaštita standarda stanovništva. Međutim, kroz predlog ovih zakona se vidi kako vi to radite. Evropska unija je vama gospodo dala okvirno budžet, ali vam je jasno naložila da se fiskalnom politikom, da politikom koja se odnosi na rad i radne odnose u socijalnoj sferi morateprilagoditi onome što vam je ona zadala. Vi možete da pravite različite modele, možete preko svojih dosovizija da tumačite narodu. Najmanji vam je problem opozicija u ovoj skupštini, pogotovo Srpska radikalna stranka. Taj problem možete da rešite, lako nas možete ubediti, onako kako ste do sada pokazivali, ubacite kartice, većinom izglasate. Možete nas sve izbaciti iz ove skupštine, možete nas sve hapsiti. Uhapsili ste 11 radikala, izbacili ste predsednika Srpske radikalne stranke, uhapsili ste predsednika Gradskog odbora Srpske radikalne stranke zato što je lepio nalepnice gde piše - DOS je najgori. Šta vi mislite, da možete toliko da hapsite koliko je rasprostranjena ideja srpskog radikalizma. Zar vi mislite da vam je policija i vaša snaga toliko jaka koliko su velike vaše greške? Izađite, gospodo, objasnite to narodu. Nemojte kada ulazite u ovu skupštinu da pretrčavate ulicu, da bežite od onih koji su vas do juče izabrali. Obratite se tom narodu. Meni je zadovoljstvo kao srpskom radikalu da slušam kako vas pozdravlja narod na ulicama, psuje vam porodicu, ali čoveku, moram da kažem, nije baš svejedno da priča sa ove govornice. Ipak sa ove govornice, mi, srpski radikali, pričamo pod pritiskom. Ne znamo koji sve žbirovi i doušnici sede u ovim klupama, pa će istrčati za ovu govornicu da ocinkare.
Gospodine Mirčiću, vreme je isteklo i ja Vas molim vas da govorite o temi, ukoliko već ne možete da završite, a ne da držite politički govor. Reč ima narodni poslanik gospodin Jovanović, zatim Veroljub Arsić.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, javio sam se u skladu sa članom 96. stav 2. Poslovnika o radu Narodne skupštine, u kojem se kaže da imam pravo na repliku kao predsednik poslaničke grupe, ukoliko se za govornicom izreknu uvrede na račun poslaničke grupe koju predstavljam. Mislim da zaslužujem pravo da iskoristim takvu slobodu. Ne bih komentarisao primedbe svog prethodnika koje se odnose na stav parlamenta i poslanika prema stranci koju on predstavlja. Mislim da su činjenice same za sebe dovoljno već govorile. Mislim da je potrebno na vreme otkloniti onaj deo uvreda koji se odnosi na zlonamerno tumačenje nastojanja Vlade i poslaničke grupe DOS-a da u ovom parlamentu kroz ovakav predlog zakona dodatno reguliše odnose u veoma bitnom segmentu našeg društva, dakle radne odnose. Što se tiče minimalne zarade, pravilno ste primetili veliku razliku između minimalne zarade i garantovane zarade, između 60 i 7 maraka. Dramatična je razlika, mada se ni sa 60 maraka ne može pristojno živeti, kao ni sa 150. Naša želja je da se ti odnosi menjaju tako brzo kao što su promenjeni odnosi između 7 i 60 maraka. Mislim da vam je potrebno pojašnjenje uloge sindikata u procesu definisanja minimalne zarade. Minimalnu zaradu ne definiše sindikat, niti minimalnu zaradu definiše direktor. Minimalna zarada je definisana standardom našeg društva i stanjem u kojem se nalazi privreda. Stručni državni organ, dakle, Republički statistički zavod proceniće kolika je prosečna zarada u Republici i definisati u skladu sa tim prosekom i nivo minimalne zarade. Uloga sindikata, ne jednog, već svih koji postoje u preduzećima, se sastoji pre svega u onom delu u kojem poslodavac, dakle direktor ili upravni odbor donose odluku o isplati minimalne zarade. Naime, bilo bi veoma loše kada bi sva preduzeća, koristeći ovakvu zakonsku regulativu, definisala plate na nivou minimalne zarade. Kad bi rekla - ne postoje uslovi da mi vama isplaćujemo zaradu u skladu sa poslovanjem preduzeća, već mi moramo vama isplatiti minimalnu zaradu i izvolite 60, a ne 150 maraka i to vam je to. Tu je važna uloga sindikata i ne jednog, već svih sindikata koji postoje u okviru preduzeća. Da li je to Savez samostalnih sindikata, da li je to Asocijacija slobodnih i nezavisnih sindikata ili je to Sindikat "Nezavisnost", nije na parlamentu da o tome razmišlja. O tome moraju razmišljati radnici koji se udruživanjem, stvaranjem lobi grupa, praktično štite pokušavajući na takav način da afirmišu sopstvena prava i da ih prošire. Dakle, uloga sindikata nije svakako u onom delu u kojem ste vi govorili i stoga mislim da je potrebno na vreme ukazati na takvu vrstu nepravilnog tumačenja ovog predloga kako ne bi došlo do dezinformisanja javnosti.
Izvolite po Poslovniku.
Po Poslovniku, član 96. stav 2. Vidite, gospodine predsedniče, vaša je krivica što je poslanička grupa DOS-a stvorila mučnu atmosferu u ovoj skupštini i ne delujete mi, bar većina od vas, preterano radosni i veseli zbog toga. Istina, dve grupe poslanika DOS-a deluju radosno i to iskazuju manifestacijama iz klupe. To su jedni koji ništa ne znaju, ništa ne razumeju i oni drugi koji su prodali dušu đavolu i za novac bi ovde pozdravili i obaveštenje da je neko ubijen na ulici. To je vaša mana zato što kada ste opozicija ili ne idete uopšte na izbore ili kada izađete na izbore ne idete dalje od blagajne zgrade Narodne skupštine. U sali vas vlast nikad ne viđa da sa vama ovde podeli priču o argumentima i zato ne umete da se ponašate kada ste vlast i zato ne znate šta je opozicija.
Gospodine Nikoliću, nemojte pričati priču o drugim poslaničkim grupama, nego po Poslovniku.
Sada bih vas zamolio da ćutite, kao što ste ćutali, gospodine predsedniče, dok je gospodine Čedomir Jovanović pozivom na ovaj isti član govorio o sasvim drugoj tački. Molim vas, pružite mi bar priliku da budem ravnopravan kao zamenik predsednika poslaničke grupe sa predsednikom poslaničke grupe DOS-a.
Bićete ravnopravni ukoliko ne vodite političke govore, nego ukoliko iznesete ono zbog čega ste se javili, a to je - prigovor na kršenje poslovnika. I recite, molim vas, šta i kako.
Naravno, gospodin Jovanović je govorio o stavovima poslaničke grupe sa kojima se nije složio i onda je okrenuo da obrazlaže zakon. A, ja se sad ne slažem sa tim...
Vi se niste javili za repliku. Gospodin Jovanović se javio po pravu za repliku.
Rekao sam član 96. stav 2, gospodine predsedniče.
On se javio po pravu za repliku zbog pogrešnog tumačenja uvrede izrečene poslaničkoj grupi.
Rekao sam vam - pozivam se na član 96. stav 2.
I, onda hvala.
I onda govorim.
I, onda ne možete govoriti samo o tome.
Pa, kako je mogao gospodin Jovanović?
Jer je imao pravo na repliku a ne - po Poslovniku.
I ja imam pravo na repliku, gospodine predsedniče.
Nemate pravo.
Izašao sam i rekao da se javljam po članu 96. stav 2. ...
Javili ste se po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, zar vidite da sami dokazujete moje tvrdnje.
Da li vi uopšte znate za šta ste se javili?
Pa znate vi, gospodine predsedniče, vi sad isterujete dlaku u jajetu, a sad nam tvrdite da ono što smo juče čuli, što je zabeležio stenograf, da nije tačno nego da vi treba da autorizujete. Pa, kakav ste to čovek, gospodine predsedniče? Juče ujutru u 10,00 sati iz cela Srbije me zovu ljudi. Psovali ste majku poslanicima DOS-a. Čulo se na televizijskom prenosu...
Pa su vas zvali?
Proverite kod svojih, ako neko vaš gleda, proverite da li ste rekli .... Hoćete da kažem doslovce šta ste rekli?
Hoćete vi da se vratite na ono zbog čega ste se javili?
E, onda šta su uradili noćas... i onda ste im pominjali porodicu. Gospodine predsedniče, juče niste reagovali. Niste reagovali kako treba. Vi ne reagujete kako treba. Vi dozvolite da stvari izmaknu kontroli i izmiču kontroli, i zahvaljujući nama i poslanicima DOS-a, ali samo nas opominjete, samo nas izbacujete, samo nas opominjete na Poslovnik i samo nas opominjete na temu, gospodine predsendiče. Nikada poslanike DOS-a. Juče je jedan poslanik ovde rekao da mi ne smemo da nosimo zelena odela. JelÄ treba da vas podsećam na istoriju, kad je Srbima bilo zabranjeno da nose bilo koju boju osim crne i bele, samo u vreme turske okupacije, gospodine predsedniče. Tada su samo Turci smeli da nose vesele boje. Srbi su nosili crnu i belu. JelÄ treba da vas opomenem šta je tajposlanik, oko čega je juče sve ovo nastalo, rekao Vojislavu Šešelju, podsetio ga na to da je bilo 500 godina i da se to sad ponovo vraća u Srbiju. Da li treba da vas na to podsećam, gospodine predsedniče? Šta ste vi rešili?
Ne, nego treba da završite, već je prošlo četiri minuta.
Da ovo bude sudilište Srpskoj radikalnoj stranci? Mi vam kažemo danas da je noćas uhapšen predsednik Gradskog odbora SRS Beograda zato što je lepio nalepnice "DOS je najgori". Pa, koliko ste samo skakali u odbranu dece iz Otpora koja su žvrljala po zidovima. Ceo svet se dizao. Ujedinjene nacije zasedale da onog ludog Vlajka Stojiljkovića kritikuju što hapsi tu decu....
Gospodine Nikoliću, opominjem vas, vi uporno govorite o onome zbog čega se čak niste ni javili.
... a vi hapsite stranačke aktiviste SRS zbog toga što lepe nalepnice po zidovima. O čemu vi razgovarate. [[Žagor. Glasovi: Oduzmite mu reč.]] Oduzimajte reč, izbacujte iz sale. Jer sprečavate istinu time? JelÄ bolje u Srbiji od kad ste došli na vlast? Jesu li dobri ovi zakoni? Je li ih branite kako treba? Molim vas, gospodine predsedniče, da poštujete poslanike koje je narod ovde izabrao podjednako. Mi ne tražimo ništa više od drugih. Naravno, pokušavaćemo da to za govornicom ostvarimo. Pa, kad nas opomenete, pomislite nekad da ste predsednik i onih drugih koje takođe treba da opomenete. Pa, kad donesete odluku da prihvatite predlog poslanika da bude izbačen drugi poslanik, a znate da na to nemate pravo, pomislite na to, gospodine predsedniče. Da ste tuodluku doneli samo zato što smo počeli da kritikujemo i vašeg predsednika Koštunicu. Dok smo o Đinđiću govorili ovde najgore stvari ćutali ste i smejuljili se zajedno sa sekretarom, e a,sad kad je došao na red glavni [[poslanici SRS-a aplaudiraju]]
Pet i po minuta, gospodine Nikoliću.
Kad je došao na red glavni, sad izbacujete iz sale.
Gospodine Nikoliću, zaista sam dužan da vam odgovorim. I vi vrlo dobro znate, meni je najžalosnije kad ljudi koje smatram inteligentim i pametnim svesno govore neistine. Dobro, politika je politika, imate na to pravo. Ali, to je sramotno. Vi ćete se danas javljati po 15 puta da lamentirate o teškoj sudbini srpskih radikala,u koju ih još i ja kao predsednik ove skupštine uvaljujem time što sam prethodnih dana kršio Poslovnik stavljajući ih u neravnopravan položaj, kako kažete, u odnosu na poslanike DOS-a. A, vrlo dobro znate, jer vidim da uredno pratite stenografske beleške, da sam isti odnos imao prema poslanicima DOS-a, kao i prema poslanicima vaše poslaničke grupe. Pogledajte to još jednom pažljivije i nepristrasno. Uostalom, o tome smo i razgovarali. Reč sam oduzimao i mojim narodnim poslanicima, iz moje stranke. (Poslanik Nikolić - ne znam.) Ne znate? Podsetiću vas. Evo ga jedan od njih sedi ovde pa će vam potvrditi. Reč nisam davao ni gospodinu Čedomiru Jovanoviću kada na to nije imao pravo. A, vi ste izašli za govornicu javljajući se - po Poslovniku, da pričate o hapšenjima, da pričate o tome kakvu politiku vodi Demokratska opozicija Srbije, da pričate o tome pet i po minuta, a imate pravo na tri minuta, a onda ćete mi prigovoriti kako imam nekorektan odnos prema poslanicima SRS. Molim vas da usmerimo pažnju na ono što je na dnevnom redu. Predložite razrešenje predsednika Skupštine. Predložite ispitivanje odgovornosti Vlade. Razgovaraće se o tome ovde, ali danas su na dnevnom redu zakoni. Imate prava da o tim zakonima izreknete sve što vaša poslanička grupa misli da treba da kaže i da na najoštriji način kritikujete predloge Vlade. Na to imate pravo i tu vas niko neće sprečavati. Ali, ja ću i dalje sprečavati sve poslanike, i jedne i druge strane, na način na koji mislim da je potrebno, kada se ne drže onoga što je tema dnevnog reda, a možete na dnevni red ove skupštine staviti sve ono što želite, kao što je na dnevnom redu i predlog vašeg poslanika, zakonski predlog gospodina Marjanskog. O tome će se ovde razgovarati. Molim vas da budete i vi korektni [[Poslanik Nikolić, sa mesta - replika.]] Nema replike na odgovor po Poslovniku. Možete samo izreći nezadovoljstvo. Vi ste se javili po Poslovniku, dobili ste odgovor, to mi je dužnost. ... (Poslanik Nikolić, sa mesta - replika, pogrešno ste me protumačili kada ste rekli da sam inteligentan.) Nema tu replike. Ako je pogrešno tumačenje to što sam rekao da ste inteligentni, ipak vam neću dati pravo na repliku. Moja je dužnost da vam odgovorim, neću po replici, nemate pravo. (Poslanik Nikolić, sa mesta - replika, molim vas da nas stavite u isti tretman, gospodine predsedniče, jer poslanik koji je o meni govoriopet minuta....) Vi ste poslanik koji je istakao kršenje Poslovnika i ja kao predsednik sam dužan da vam dam odgovor. Po Poslovniku sam dužan. Vi možete sa tim da se složite, ne složite i tražite izjašnjenje Skupštine. Objasnio sam zašto mislim da nije došlo do povrede člana 96. Vi ste govorili pet i po minuta, a sada je 8,48 minuta, znači ja sam govorio tri minuta. Ako niste zadovoljni mojim odgovorom, molim vas da se izjasnite o tome. O tome će se izjasniti Skupština. (U međuvremenu narodni poslanik Dragan Čolić traži reč po Poslovniku.) Po Poslovniku? Neće vas mnogo ostati ako ovako nastavite. [[Komentar poslanika Nikolića se ne čuje.]] Pa i treba da se čuje, ne stidim se toga. Blokirate rad Skupštine. Ako vam je to cilj - destrukcija, izvolite nastavite.
Gospodine predsedniče, povreda Poslovnika Narodne skupštine sadrži se u članu 100. Gospodine predsedniče, kao narodni poslanik Narodne skupštine Republike Srbije molim vas da mi omogućite da obrazložim svoje motive - u čemu se sastoji povreda Poslovnika, a onda, eventualno, ukoliko sam kao narodni poslanik to loše protumačio, vi onda kažite vaše viđenje situacije i uradite kako god želite. Samo vas molim da mi dozvolite da obrazložim, bez ometanja i bez prekidanja. Znate, jako sam zbunjiv čovek i smeta mi kad mi neko sa strane dobacuje i ometa me.
Samo da se razumemo, ukoliko se odnosi na kršenje Poslovnika na današnjoj sednici, a ne šta je bilo pre pet dana.
Gospodine predsedniče, duže vreme sam razmišljao i bio sam u dilemi da li da se javim za reč. Nisam želeo jer sam hteo da dam svoj doprinos uspešnom radu srpskog parlamenta, međutim, evo čaša je prelila meru, i dara meru, tako da sam, evo, isprovociran da sada reagujem na ono što se događa, a na to imam pravo kao narodni poslanik. Da li vi meni omogućujete da obrazložim to. Naveo sam član 100. Rekao sam - o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine, pa bih hteo da obrazložim kako i na koji način se predsednik stara. Da li imam pravo na to? Gospodine predsedniče, vaše ponašanje je diskutabilno i problematično, vi često ne vidite, vi često ne čujete, što su znaci, simptomi gluvoće i slepila, jer čovek kada ne čuje, asocira me na gluvoću, a kada ne vidi, čini mi se da je slep. Bavite se pantomimom. Svi smo bili svedoci kada ste čitav minut, minut i po, a to je večnost, pratili narodnog poslanika SRS i fiksirali ste svoj pogled, sve do onog momenta dok on nije seo. To je pantomima za mene. Vi često ne stignete da reagujete, vaša koncentracija je problematična. Niste reagovali kada je poslanik DOS-a uvredio sve poslanike SRS, govoreći kako među nama nema ni jednog Srbina. Evo,pozivam svog sina Dušana da upali kandilo ispred ikone Svetog Jovana, naše krsne slave, i mi Srbi ćemo zažeći još mnoga kandila na oltaru Crvke pravoslavne. Pogrešno ste reagovali na veštu provokaciju, unapred planiranu, od strane poslanika Mehe Omerovića. Na predlog poslanika, što je nedopustivo Poslovnikom Narodne skupštine, vi glasate sramno, da sramnije ne može biti, i donosite odluku o udaljavanju dr Vojislav Šešelja, najžešćeg političkog protivnika i čoveka koji vas je razgolitio pred građanima Srbije. Često poslanici govore, a vi ne uključujete mikrofone, pa se setite i uključite tek kada mi iz poslaničkih klupa reagujemo i upozorimo vas na to. Dr Vojislav Šešelj je govorio o vašoj biblioteci, koja sadrži dela beletristike, ali i veliki broj dela klasične literature, gde počasno mesto zauzimaju kleka, loza, vinjak itd. Možda su te knjige uzrok vaše loše koncentracije i lošeg vođenja sednica Narodne skupštine. Hapšenjem srpskih sinova, srpskih radikala, jer to su vam najjači argumenti, nećete izbeći gnev građana Srbije, zbog surovog harača koji ste im nametnuli. Vaša ostavka bi bila moralan čin. Objasnite građanima otkuda ovoliko obezbeđenje u Skupštini Srbije, po 10 radnika obezbeđenja, specijalaca, na jednog srpskog sina, srpskog radikala.
Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić (po Poslovniku).
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se ne bih li reklamirao povredu Poslovnika. Naime, predsednik Narodne skupštine Republike Srbije često koristi mesto predsedavajućeg za odgovore, odnosno za repliku narodnim poslanicima SRS. Nije ovo malopre bio prvi put, u pitanju je član 90. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, ako me pitate za taj član. Želeo bih na nešto da vam ukažem u nekoliko rečenica, i da, čini mi se, učinimo jedan napor da se u ovoj Narodnoj skupštiniubuduće radi drugačije. Naime, reći ću vam nekoliko stvari koje su potpuno neverovatne, a o kojima novine ne pišu. Danas, na naslovnim stranama, centralni stranama nekih novina, kažu - dr Vojislav Šešelj isključen zbog verske mržnje. Izađite, pa mi kažite koja je to reč, nijednom rečju nijednu veru ni naciju juče nije uvredio, nijednom rečju, ali ću vamreći nešto drugo. Svi drugi su to činili, niste reagovali, gospodine predsedniče, čak ste mene, kad sam vam ukazivao na to, opominjali zbog toga što vam na to ukazujem. A molio bih vas da insistirate, kao što ja sada insistiram, da izađe poslanik DOS-a, Meho Omerović, i da kaže Narodnoj skupštini šta je rekao dr Vojislavu Šešelju. To što mu je rekao, to nikada, garantujem vam, svi poslanicima koji ne znaju, nikada niko nikome, nigde, van zgrade Skupštine nije izgovorio, nikada niko, nikome i nigde. Takve reči, takve rečenice, takve zastrašujuće uvrede, koje ne možete da sanjate da je neko bio u stanju da izgovori, i sa takvim pretnjama, koje su potpuno neverovatne. Zato bih vas molio, meni ne smeta, gospodine predsedniče, možete i da psujete majku, nije to na verskoj i nacionalnoj osnovi, nećemo tražiti vaše udaljenje zbog toga, niti mi možemo, već to možete vi da učinite, i možete to svim poslanicima da činite, a ne samo poslanicima DOS-a, i nećemo reći da je to bilo na verskoj osnovi, nećemo tražiti od medija da vas hapse zbog toga ili da sprovode najgoru moguću hajku i harangu na vas, ali ono štotražim od vas, kao ljudi, ne kao naših političkih protivnika, već kao ljudi, da čujete, ako ne znate, a tvrdim da ne znate, a može se videti na televizijskom video snimku, šta je to izgovoreno i šta je to rečeno predsedniku SRS. Garantujem vam da takve reči nikada i ni od koga ni na jednom mestu niste čuli, toliko su zastrašujuće, dane mogu da ih izgovorim uopšte. Hvala vam.
Samo da raspravimo još jednom ovo pitanje, ista uvodna napomena kao kod gospodina Nikolića. Vi znate da ne govorite istinu, i to je najžalosnije pri svemu, vi znate da u Poslovniku piše da ste vi prigovorili da zloupotrebljavam ovo mesto, ne izlazeći za repliku pred govornicu. Jošjednom vas podsećam, a to sam već činio u više navrata, da u članu 95. (vi ste se javili po Poslovniku) piše da je predsednik Narodne skupštine dužan da nakon toga da objašnjenje. Apsolutno, ako ste vi argument o tome šta je gospodin Šešelj juče govorio, izneli kao argument u prilog tvrdnje da sam prekršio član 90. Poslovnika,imam pravo i na to da odgovorim. Naravno, neću, svi su to čuli i videli, ali nemojte tvrditi ono što je neistina i što znate da je neistina. Ne zloupotrebljavam ovu govornicu, odgovaram na vašu primedbu o kršenju Poslovnika i ništa više od toga. Kada budem imao potrebu da vam repliciram, a retko ću tu potrebu prema vama imati, izaći ću za ovu govornicu [[Mirčić traži repliku.]] Kome? (Mirčić, sa mesta: Jovanoviću.) Pa to je bila replika, a replika na repliku gde stoji? Nema replike na repliku, šta vam je. To je bila replika, gospodine Mirčiću, nema replike na repliku. Nema, ne dajem vam reč. Izvolite, gospodine Arsiću.
Dame i gospodo poslanici, dosta dugo smo raspravljali o zakonu o dopunama Zakona o radnim odnosima, toliko dugo da smo imali priliku da čujemo svašta i od predlagača ovog zakona, eksperata iz Vlade DOS-a, čak i od poslanika DOS-a, koje bih mogao da podelim u tri grupe - na poslanike koji pripadaju nekoj asocijaciji nezavisnih sindikata, na poslanike Demokratske stranke Srbije, i na ostatak DOS-a. Što se tiče Asocijacije nezavisnih sindikada, ne znam da li je ona bila na listi za izbore u decembru 1994. godine i koga ti ljudi predstavljaju? Da li predstavljaju DOS ili Asocijaciju nezavisnih sindikata? Isto tako mi nije jasno šta je gospodin ministar tražio u ovoj vladi, kao sindikalac, jer do sada se bunio protiv državnih sindikata, koje je država koristila, i pričao da oni ne rade u interesu radnika i raničke klase. E, sada je gospodin, dosadašnji predsednik jednog sindikata, ministar, i mene to navodi na sledeće - sjašio kurta da uzjaši murta. Baš tako. Asocijacija nezavisnih sindikata je karikatura DOS-a, koja je stvorena za to da u slučaju da DOS dođe na vlast, smiruje socijalne nemire, a u slučaju da izgubi vlast, i kao opozicija, raspiruje socijalne nemire. To je bio plan vašeg sindikata, gospodine ministre. Mislim da vrlo loše prolazite, pogotovo u Braničevskom okrugu, gde sam ja, gde ste u pojedinim organizacijama morali da bežite od radnika, kada ste vodili svoje kandidate za narodne poslanike, da predstavljaju vaše sindikate. Što se tiče poslanika DSS-a, ne znam da li je DSS bila na listi, bio je DOS. Mora da vam bude jasno da ste i vi poslanici DOS-a. Prema tome, nemojte da izlazite za ovu govornicu i da kažete, mi iz DSS-a. To imamo pravo mi iz SRS-a. A, vi iz DSS-a ste poslanici DOS-a, a kao takvi....
Molim vas da posle 2,5 minuta pređete na ono zbog čega ste se javili, a to je Zakon i da počnete raspravu o zakonskom predlogu. Ako ne, izreći ću vam opomenu.
Svako izlaganje ima uvod, razradu i zaključak. Završavam sa svojim uvodom. Možda je malo duži, pa pričam o onome što se slušalo ovih dana. Što se tiče poslanika DSS-a, čini mi se da brod koji se zove DOS, počinje polako da tone. Po tom pitanju, podsetiću vas na jednu narodnu poslovicu, ko prvi beži sa broda koji tone. Da se vratim na temu, da ne bih bio u situaciji da budem isključivan, na Predlog ovog zakona koji je sačinio gospodin ministar, ekspert. Najviše bih se obratio na član 15, a to u delu stav 6, koji se tiče mera prilikom utvrđivanja da li je poslodavac mogao da isplati zaradu ili ne. Pročitaću taj stav, znači - "ako inspektor rada u postupku kontrole utvrdi da poslodavac nije isplatio zaradu, odnosno minimalnu zaradu, kao i ako je isplatio zaradu suprotnu odredbama člana 64. stav 2. ovog zakona,a raspolagao je sredstvima za isplatu na računu, zabraniće obavljanje delatnosti poslodavcu". Taj stav je gospodin šef poslaničke grupe DOS-a pokušao da opravda, znači da će inspektor rada utvrditi da li je imao poslodavac sredstava na žiro računu ili nije. Verujem da su inspektori rada školovani ljudi. Mislim da imaju neki određen uslov da bi to postali, da završe neku školu. Ne kao pojedini ministri. Sada mi nije jasno da li oni moraju da znaju finansijsko poslovanje jednog preduzeća. Sa kojim to materijalnim sredstvima preduzeće raspolaže, sa kojim obrtom sredstava raspolaže, sa kojim koeficijentom obrta raspolaže i kako će on to sve da zna, da bi mogao da utvrdi da li je poslodavac bio u situaciji ili nije. Znači ovim stavom i ovim članom zakona ostavlja se firma na milost i nemilost tržišnoj inspekciji ili inspekciji rada, kako će ona da sprovodi ovaj zakon. Bukvalno na milost i nemilost. Koliko je gospodin ministar ekseprt, to se vidi iz stava 5. ovog zakona, kaže - obaveštenje stava 4. ovog člana dostavlja se inspektoru rada prema sedištu poslodavca. U tom delu meni ovaj član i ovaj stav nikako ne mogu biti jasni. Prvo, kome se dostavlja? A gospodinu ministru mora da bude jasno, da se prijava dostavlja inspekciji rada. Ne inspektoru rada. Morao bi da zna, pošto je ta inspekcija rada u njegovoj nadležnosti, da ona postoji u svakom sedištu okruga i da se zove odeljenje ministarstva tog i tog, inspekcija rada ta i ta. Znači, po teritorijalnoj pripadnosti. Po ovome kako je ovaj zakon formulisan, znači prijave ćemo da dostavljamo jednom jedinom inspektoru, iako ih ima 10, pa će taj jedan jedini da obavlja taj posao. Gospodine ministre, to ste morali da znate, to je vaše odeljenje, koje je pod vašom direktnom upravom. Inspekcije rada su kod organa, državnih organa uprave. Dalje, u stavu 4. - organizacija nadležna za poslove platnog prometa dužna je da, najkasnije do kraja tekućeg meseca, obavesti nadležnog ministra rada o poslodavcima koji nisu izvršili isplatu zarade, odnosno minimalne zarade za prethodni mesec. Koje su to organizacije nadležne za platni promet? Mislim da postoji u Jugoslaviji samo jedna i ako se to poveže sa ovim stavom 5, ovaj zakon u suštini ništa ne valja i vrlo ga je teško i široko moguće tumačiti. Nije ni čudo što je ovakav zakon gospodin ministar napravio jer je on ekspert koji je upisao fakultet kada sam se ja rodio.
Reč ima narodni poslanik Emilija Krstić, a posle nje narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uzimajući učešće u načelnoj raspravi o ovom predlogu, o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, želim sa ove govornice i građanima Srbije, odnosno zaposlenima i svima ostalima koji će to ubuduće biti, da prezentiram ono što ovaj predlog zakona nosi sa sobom, a što će naravno zaštiti i sve njih, kako u smislu same definicije onoga što im sleduje kao zarada, tako i po pitanju svih prava koje imaju u tom smislu. Naime, ovaj predlog jasno definiše bruto zaradu, a koja je izazvala velike polemike i kritike od strane poslanika opozicije. Moram reći neargumentovano, rekla bih pomalo ishitreno. Koncept bruto zarade kao i ovaj Predlog zakona, primenjivaće se tek od 1.6. 2001. godine, pa on podrazumeva proširenje osnovice oporezivanja i definiciju zarade i šta se sve pod zaradom podrazumeva. U tom smislu, treba građanima Srbije i zaposlenima reći da je bruto zarada najpouzdaniji način da će im onog momenta kada budu ostvarili pravo na penziju, osnovica za obračun penzije biti veća. Sve ono što do sada nije ulazilo u zaradu, a radnici su primali,misli se na regres, na topli obrok i sva ostala primanja, koja nisu oporezivana do sada, ona će po ovom sistemu bruto zarade ući u osnovicu oporezivanja i samim tim omogućiti veći osnov za obračun penzija. Dalje, otpremnine, oko kojih je isto bilo velikih kritika od strane poslanika opozicije za ovom govornicom, i broj zarada koje će se prilikom otpremnina isplaćivati, ovog se puta po ovom predlogu smanjuju. Naime, smanjuju se zbog toga što je sada osnovica za isplatu otpremnine bruto zarada, koja je nominalno veća i koja će i povećati iznos otpremnine, bez obzira što će se brojno smanjiti. Svih ovih godina unazad imali smo specifičnu situaciju, odnosno pojavu u privatnom, a i u društvenom sektoru, gde je masa zaposlenih naime ili bila neprijavljivana, odnosno imala tretman zaposlenih na crno, ili je bila prijavljivana, a isplaćivana im je i obračunavana osnovica za penziju po garantovanoj zaradi. Ovim predlogom zakona jasno je definisano da će se poslodavcu zabraniti rad, odnosno obavljanje delantosti, ukoliko sa zaposlenim nije zaključio ugovor i nije ga prijavio, odnosno najmanje dva zaposlena nije prijavio. Tako da će u privatnom sektoru to dovesti do poboljšanja tretmana zaposlenih. Da, govorim da je to bilo do sada. Što se društvenog sektora tiče, poslodavci će biti u obavezi da isplaćuju minimalnu zaradu. Ukoliko je ne isplaćuju, snosiće naravno, po članu 140. konsekvence zbog toga. Minimalna zarada koja je definisana ovim predlogom u iznosu od 35% proseka u Republici Srbiji, koja u ovom momentu, kako smo čuli ovih dana, iznosi negde oko 1.800 dinara, 1.6. 2001. godine očekujem da će biti, odnosno svi očekujemo da će biti veća. Ako je oktobra meseca prosečna plata u Srbiji bila 80 maraka, a danas je 130 maraka, znači da će minimalna zarada i juna meseca, kada se budu isplaćivale plate, odnosno zarade zaposlenima po bruto zaradama, biti veća. Sve ovo ukazuje na nameru predlagača da na sve moguće načine zaštiti zaposlene i sva njegova prava i da mu u isto vreme obezbedi kako sadašnjost, tako i budućnost u smislu ostvarivanja svog prava na penziju. Želim i da demantujem tvrdnje da će svi ovi zakonski projekti koje smo do sada donosili u ovom parlamentu, blokirati svaku privrednu aktivnost. Svi ovi prethodni sistemski zakoni, pa i ovaj, su baza za ono čemu Srbija i svi građani Srbije idu u susret, a to su investicije, pokretanje privredne aktivnosti, krediti. Zbog svega ovoga, kao predstavnik Demokratske stranke Srbije u ovom parlamentu, mislim da treba podržati ovaj predlog.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, a posle njega narodni poslanik Dragan Tomić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, prvo bih zamolio predsednika da malo regulišemo ovu klimu, zaista sa ove strane mnogo duva. Sve je to nameštaljka, sa neke strane. Mislim da sam u interesu svih poslanika sa leve strane rekao i nema potrebe dalje da komentarišem. Dozvolite mi da se u kratkim crtama osvrnem na Predlog zakona koji već duži vremenski period i duže vremena razmatramo. Naš narod kaže - gde ima dima, biće i vatre. Mislim da ima još stvari o kojima bi trebalo ozbiljnije da razmislimo i razgovaramo. Zbog toga bih odmah rekao gospodinu predsedniku i zamolio ga da mi nakon ove moje diskusije dozvoli još par minuta da se zaista založi za jedno hitno razmatranje i zahtev Vladi, koji ću izneti na kraju mog izlaganja. Prvo, moram da kažem da u samom obrazloženju stoji da se fiskalni sistem u Republici Srbiji postavlja na nove osnove, polazeći od fiskalnog sistema utvrđenog u evropskom zakonodavstvu. Novine, koje se uvode u oblasti plaćanja poreza i doprinosa i zarada, zahtevaju odgovarajuće izmene i dopune Zakona o radnim odnosima u delu kojim se uređuje sistem zarada, naknada i drugih primanja zaposlenih. Ako menjamo samo 10 članova u odnosu na 150, koliko je dosadašnji Zakon o radnim odnosima imao, zaista mogu da kažem da su i postojeći sistemski zakoni, koji su regulisali ovu oblasti, bili dobri i da je ovo samo jedno prilagođavanje zakonskog propisa, kao i ono što smo u prethodnom periodu imali, imajući u vidu da najveći deo zakonskih propisa i osnova je bio dobar. Jedino što u ovom trenutku uvedenim novinama narod više ne zna koliko i šta će plaćati, što će biti posledica i primene ovih zakonskih propisa. Mogu da kažem da zaista ne mogu da shvatim da nema jednog jedinstva u predlaganju poreskih zakona i zakona koji će kasnije regulisati zahvatanja po osnovu socijalnog i penzijskog i invalidskog osiguranja. To je onaj problem na koji sam i prošli put ukazao. Ako imamo osnovicu za plaćanje, nemamo stopu. Ako imamo stopu, nemamo osnovicu za plaćanje. Prošli put smo poreskim zakonima utvrđivali stope, a nigde nema osnovice. Ostavljanje osnovice poreskim upravama i Vladi Republike Srbije, građani Srbije ne znaju šta ih očekuje u pogledu plaćanja, što je rezultat vidljiv i ovih dana, gde nigde u zakonskim propisima nema da uprave prihoda mogu, na osnovu rasta cena, da povećaju iznos poreza, konkretno poreza na imovinu. Tek od 1. juna doći će do utvrđivanja novih akontacija, odnosno novih iznosa poreza na imovinu. Nešto slično je i sa ovim zakonom. Utvrđene su osnovice na koje će se obračunavati i plaćati doprinos za zdravstveno i za penzijsko osiguranje, a stope nema nigde. Samo se kaže da će stope biti nešto manje zbog povećanja bruto osnovice. Nigde nema, ni u jednom predlogu zakona, da se kaže kolike su to stope. Želim da podsetim da je već ova skupština svojim zakonskim propisima utvrdila 14% porez na bruto zaradu i 3,5% naknadu, odnosno bruto naknadu za opštinske budžete, što je već 17,5%. Koliko je to što će biti za penzijsko i invalidsko osiguranje? Pogotovo, imajući u vidu daove osnovice koje ste predložili u Zakonu o penzijskom i invalidskom osiguranju i Zakonu o zdravstvenom osiguranju, nisu te osnovice. Te osnovice će u junu mesecu biti usklađene sa rastom neto zarada u periodu februar - april mesec, što znači da i te osnovice koje sad usvajamo i predlozima ovih zakona, nisu relevantne, za utvrđivanje bruto zarade koja će se primenjivati od 1. juna. Takođe, želim da kažem da kroz deo ovih propisa socijalu izvlačimo iz preduzeća, a politiku vraćamo u preduzeća. To smo počeli od 5. oktobra. Ovo što ste izneli i pre neki dan ste ovde pozdravljali, oko "Zastave", šta je to drugo nego politika. Mislim da politika u preduzećima nikome nije donela nikakvo dobro. Takođe, i ovi vaši sindikati više vode računa o vraćanju samoupravljanja u preduzeća i više misle na udar na poslodavce, nego što štite prava radnika koja ste im ovde uskratili i smanjili. Moram da kažem da pored uništenja fabrika, dozvolite mi, gospodine predsedniče, još jedna fabrika pod vedrim nebom u Kolubarskom okrugu je ništena. U zadnje dve godine, ne znam koja je ovo prirodna nepogoda koja je zadesila Kolubarski okrug, i zaista ova naša vlada kao da nije u ovoj našoj državi. Nigde nema gospodina ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Kolubarski okrug su zadesile izuzetno velike i katastrofalne poplave, sneg preko 20-25 sm, koji je nezapamćen u brdsko- planinskom području, velike štete, katastrofalne štete. Bila je Komisija za poljoprivredu Skupštine, gospodin Živko Selaković i, čini mi se da sam primetio gospodina Mićovića, a ja sam i juče i prekjuče boravio na terenu, i oni su obišli samo deo opština. Znači, opštinu Ljig, Lajkovac i, čini mi se, prema Obrenovcu. Ostalo je još šest opština Kolubarskog okruga i dalje, opštine prema Podrinjskom delu u Mačvanskom okrugu. Zaista,mogu da kažem da narod Kolubarskog kraja više nema ni čiste vode, odnosno pijaće vode, da se snalazi kako ko zna i ume. (Predsednik: Gospodine Muciću, malo sam ipak tolerisao.) Završavam. Zato bih predložio da Vlada odmah preduzme mere, imajući u vidu da poljoprivredni proizvođači ponovo moraju zasejati ono što su već jednom zasejali, da je pšenica dobrim delom povaljana, a da je voće uništeno. Predložio bih da odmah uputimo apel Vladi da izađe konkretno sa programomhitnih mera za sanaciju ovog područja. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomoć, a posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Imam pravo na repliku.
Izvolite, imate pravo.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se za repliku, ne da kritikujem, ne da repliciram kolegi narodnom poslaniku, već sam osetio potrebu da treba da kažem, ali, nažalost, našim Poslovnikom ne možemo nešto reći što se dogodi na terenu, na poljima naših poljoprivrednika u vreme dok mi zasedamo ovde u parlamentu, i eto, moramo na ovakav način da se snalazimo da obavestimo javnost. Odbor za poljoprivredu juče je imao sastanak u vreme zasedanja našeg parlamenta i jednoglasno smo odlučili da ipak treba da izađemo na teren i da vidimo šta se tamo dešava. Predsednik Odbora za poljoprivredu, ja kao potpredsednik, Zoran Nikolić kao član i gospodin Rafailović kao poljoprivrednik, poslanik i član Odbora za poljoprivredu, izašli smo i posetili opštinu Ljig, deo Lajkovačkog atara, Mioničkog i posle toga smo svratili u opštinu Obrenovac, gde smo posetili ta ugrožena područja. Stvarno, to je katastrofa. Kada kažem katastrofa, ona je načinjena izlivanjem, da kažem potočića. To su male reke, Ljig, deo Kolubare i neke tamo pritočice, odnosno potoci. Stoga želim da kažem da nas niko posle toga kada smo se vratili, mislim konkretno na gospodina ministra Dragana Veselinova, nije ni pitao šta se to dešava na našim poljima širom Srbije. U ovom trenutku smatram da je gospodinu Veselinovu mnogo važnije da vodi politiku sa gospodinom Čankom, o nekakvim autonomijama, o cepanju Vojvodine itd, a da mu je svejedno šta se dešava na poljima širom Srbije. Stoga želim da podvučem, kao što je moj prethodnik rekao, da ipak Vlada treba da ima ovo u vidu, da stavi na dnevni red. Mi smo zatražili da nam predstavnici tih opština dostave površinu i eventualnu procenu te štete. Još da potkrepim time, možda se sećate, nedavno sam rekao kroz moju diskusiju, da je poljoprivreda fabrika pod vedrim nebom. Eto, desilo se, ovi seljaci su, kažnjavanjem od Boga, šta im je naneto, pogođeni da nikakva druga obaveza, porezi, dažbine nisu potrebni. Sada dolazim na to za šta sam se zalagao, da se ipak kroz sistem oporezivanja doprinosa, i drugog, ima u vidu kada je u pitanju seljak. Želim da još jednom podsetim Vladu da ima ovo u vidu i da što hitnije izađe sa jednim predlogom o sanaciji, pomoći tim delovima koji su nastradali od poplava. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, a posle njega Ljubomir Kragović.
Poštovana gospodo, narodni poslanici, ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima trebalo je da bude paralelno stavljen u raspravu pre zakona koji će tek doći posle Đurđevdana, a to je zakon o vlasničkoj transformaciji. Definitivno, ovde postoji jedna najznačajnija veza između ova dva zakona, zato što će jedan deo prava radnika koja su rešena u ovom zakonskom predlogu, biti dosta ugrožena. Biće ugrožena, zato što Vlada Republike Srbije u ovoj oblasti nema ozbiljne socijalne programe, čak ni u javnost sa tim nije izašla, osim političkih poruka koje se šalju sa ove ili sa neke druge govornice. Moram da kažem o čemu se konkretno radi. Ovde se gasi jedno od prava koje je ustanovljeno kao tekovina prethodnog vremena, mislim da bi bilo dobro da ostane, jer smo prošli kroz ovu eru silnih sankcija, osiromašenja države i privrede. I u prethodnom periodu, da podsetim, čak 1992, 1993, 1994, 1995. i 1996. godine bilo je predviđenoZakonom o radnim odnosima da se zaposlenom za čijim radom prestaje potreba od strane poslodavca isplati 36, a kasnije 24 zarade. Ovde je osnovni motiv bio da deo tih zaposlenih radnika ostvari nekakav drugi vid prekvalifikacije, odnosno da započne bavljenje nekim drugim poslovima. Veliki broj ljudi koji su iskoristili to svoje zakonsko pravo, danas posluju kao mali privrednici, zaposlili su i porodicu i familiju, ili ostavili svojim članovima domaćinstva da se bave izuzetno bitnim poslom u oblasti usluga, proizvodnje, male privrede itd. Ovo zakonsko rešenje se značajno umanjuje ta prava. Ne možemo se ovde baš tako lako pozivati na bruto zaradu u nekim oblastima, jer ona zaista nema svoju težinu. Još se nije videla prava suština bruto zarade, zato što u momentu kada bude zaživela, ostaće jako malo vremena za razgovore između poslodavaca, sindikata i Vlade o novim kolektivnim ugovorima, kako će oni biti regulisani. Takođe, Privredna komora Srbije se po ovome nije uopšte oglašavala, niti je imala neke svoje stavove, osim pojedinih odbora koji su od poreskih propisa, pa do ovih propisa upozorili na ozbiljne manjkavosti i na ono što će se desiti zaposlenima. Ono što je bitno je reći da Zakon predviđa da poslodavac može zaposlenom raskinuti radni odnos, onog momenta kada prestane potreba za njegovim radom, pod uslovom da mu isplati otpremninu. Mi imamo u narednom mesecu raspravu o zakonu o vlasničkoj transformaciji, koja se najavljuje na velika vrata. Tokom vlasničke transformacije, a tu su i podaci iz štampe i izjave zvaničnika ove vlasti, veliki broj zaposlenih ostaće bez posla. Naravno, sve bi to imalo puno smisla da postoji jedan ozbiljan socijalni program kojim će to biti rešeno, odnosno omogućeno ljudima koji ostaju bez posla da se prekvalifikuju ili, dokvalifikuju, ali o tome treba da vodi računa Republički zavod za tržište rada. Ne vidi se za sada koji će to obim biti, u kojim oblastima i da li uopšte ova država u ovim uslovima ima snagu da tih 300 ili 400 hiljada zaposlenih, koji će ostati bez posla, odjedanput prekvalifikuje ili dokvalifikuje. Posebno je to problem u pojedinim oblastima, kao što su građevinarstvo, metaloprerađivački kompleks, tekstilna industrija. Moram da kažem da su sindikati kože i tekstilne industrije, upozorili da su tu uglavnom zaposlene žene u starosnom dobu između 45 i 55 godina, da je najveći broj već prešao polovinu svog radnog iskustva i jedan dobar deo se nalazi pod određenim stepenom invaliditeta. S obzirom na kvalitet te radne snage, na njihovu potrebu da ostanu samo u kolektivima u kojima rade, gde doprinose, neće tražiti niko tu radnu snagu kao novu radnu snagu u nekim drugim granama ili oblastima, gde se govori opet o prekvalifikaciji. Oni amandmani koji su ponuđeni od strane poslanika iz svih poslaničkih grupa mislim da imaju puno smisla i trebalo bi da budu ponovo razmotreni, jer, definitivno, mnogi sad zaposleni imaju karakter jedne socijalne kategorije o kojoj je potrebno u ovom momentu voditi računa. Mislim da u Predlogu zakona o radnim odnosima ima jedno cinično obrazloženje. Kategorija toplog obroka, regresa, prevoza i terenskog dodatka okarakterisana je kao oblast sive ekonomije. Moram da kažem da za ovo zaista nema smisla, jer ta oblast ne da nije imala karakter sive ekonomije, već je imala dvostruki karakter. Prvo je imala karakter, po Ustavu, prava koja pripadaju zaposlenim radnicima, dajućiobavezu poslodavcu da ta prava poštuje. Druga stvar, što su poremećeni odnosi u društvu, a nastali su od sankcija, nezaposlenosti privrede i svega što nam se dešavalo u prethodnom periodu, držala je jedan socijalan milje, jer ta sredstva su bila dovoljna za neko puko preživljavanje. Naravno, pod onim uslovima i onim cenama u oblasti životnih namirnica koje su bile na snazi do septembra, a očigledno da pod ovim cenama ni to više nije dovoljno i ta bruto zarada neće imati značajan uticaj u oblastima gde su prosečne zarade bile na najnižoj zaradi od 470 dinara, gde se isplaćivala ona najniža cena rada. Jer, vidimo da će u ovim zakonskim rešenjima najniža cena radabiti 3.033 dinara, pa bez obzira da li će biti isplaćen neki dinar neto, uz obavezu da se do 30-og za prethodni mesecisplati taj puni iznos, mislim da će veliki broj preduzeća doći u ozbiljne probleme kada je u pitanju ovakav način tretiranja odnosa poslodavca, države, budžeta i zaposlenog radnika. Mi moramo da konstatujemo da u ovom momentu veliki broj srpske privrede ne radi. Neću to da karakterišem nikakvim političkim razlozima. Hoću da govorim samo o socijalnim razlozima. Znači, niti imam nameru da ovde ubiram bilo kakve političke poene, niti imam potrebu, ali moram da konstatujem da je situacija u privredi dosta teška. Naravno, opet nekim poslanicima ovo što mi pričamo nije interesantno, nije važno, nije bitno. Gospodo, ovo je vrlo važna tema. Bogdanoviću, predlažem da izađeš da repliciraš ovde. Ovo je jako bitno i ovo govorim iz razloga da ovu diskusiju shvate svi jako ozbiljno, jer ne bi bilo dobro da parametri koji su poremećeni zbog pada proizvodnje u privredi, zbog nemogućnosti da privreda dobro radi, zbog najave o vlasničkoj transformaciji, a najmanje u ovom momentu jasne definicije zbog šetanja jednog broja ljudi po Srbiji, koji nude određena preduzeća na rasprodaju i znači, niza nekih neargumentovanih priča koje stoje, a mislim da ne trebaju u ovom momentu nikome. Treba da govorimo o pravima radnika, socijalnoj karti radnika i kako ćemo uopšte svi zajedno preživeti narednu godinu. U tome je suština ove naše priče. Na kraju, da kažem još par rečenica, molio bih ministra za rad i boračka pitanja da se mnogo ne poziva na Sindikat, jer moji prethodnici iz Socijalističke partije su rekli da ono što smo mi dobili ovih dana, a dobili smo pisma od Sindikata gde mole gospodina Dragana Milovanovića da ih više ne zastupa, ni njihova prava, oni će ostvarivati svoja prava onako kako je propisano zakonom. Znači, da na kraju kažem samo dve rečenice, da napravimo nekoliko parametara šta da radi Vlada u ovom slučaju, da li će izaći sa socijalnim programom, da li je dobra ova kategorija najniže zarade o kojoj se priča i nemojte govoriti o toplom obroku, regresu i naknadi za terenski dodatak kao sivoj ekonomiji, mislim da to nema smisla zbog zaposlenih u privredi Srbije.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović i on je poslednji prijavljeni kandidat za diskusiju o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima.
Poštovane kolege, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima počinjemo raspravu o jednom setu iz radnog zakonodavstva, nakon usvojenih poreskih zakona kojima se puni budžet, koji je nerealan i inflatoran. Ovaj zakon je restriktivan iz dva razloga. Jedan, zato što je restriktivan prema poslodavcima, a drugi prema radnicima. Restriktivan je prema poslodavcima zato što su dužni, bez obzira na to da li isplate zaradu, da isplate poreze i doprinose, znači da izmire sve obaveze prema državi. Prema radnicima je restriktivan naročito u članu 1. kojim se regulišu otpremnine, gde se restriktivnost odnosi na to da se iznos od dvostrukog do petostrukog smanjio sa nekada šestostrukog do dvanaestostrukog iznosa otpremnine za ove radnike za koje prestaje obaveza rada ili koji postaju tehnološki višak. Minimalna zarada definisana ovim zakonom stvara dilemu i u članu 6. stoji da je minimalna zarada iz ovog člana 35% od prosečne zarade u privredi Republike, dok u obrazloženju stoji da je ta minimalna zarada 40% od prosečne zarade u Republici. Ne samo što je razlika u procentima 35 i 40%, nego je razlika i od prosečne zarade u privredi i prosečne zarade u Republici, jer prosečna zarada u Republici obuhvata i onu vanprivrednu delatnost, a znamo da je tu prosečna zarada veća nego što je u privredi Republike Srbije. Govori se da se uvođenjem bruto plata i oporezivanjem toplog obroka, regresa, naknade za terenski dodatak i naknade za prevoz eliminiše siva ekonomija, a ja tvrdim suprotno, da se ovim oporezivanjem uvodi još veća siva ekonomija, jer doći će do toga da će se još veći broj radnika naći na ulici, a on će biti prinuđen da se baš upravo bavi tom sivom ekonomijom kako bi uspeo da preživi ovaj režim, koji nema nikakav osećaj za ono što se dešava u Srbiji i koji samo nametima i nekim jasnim zakonodavstvom želi da uvede neka pravila igre, kao da se Srbija nalazi na nivou zemalja Evropske unije, a ne kao zemlja koja je bila 10 godina pod sankcijama, koja je bombardovana pre dve godine i u kojoj se dosta teško živi. Ovim zakonom nigde se ne precizira šta se dešava sa jednom populacijom radnika koja živi na prostorima Kosova i Metohije, koji su ne svojom krivicom ostali bez radnih mesta, bez svojih fabrika, bez svojih preduzeća. Kakvu će sudbinu imati ti radnici i ko će voditi brigu o njima za sada je nepoznata činjenica, a Vlada se o tome nikako ne izjašnjava. Šta hoće radnik? Radnik ne traži milostinju, nego traži da vi onih 6 milijardi dolara, koje ste obećavali u predizbornoj kampanji, uložite u investicije, u privredu, industriju i samim tim radnik će moći bolje da živi i da sebe prehrani, kako sebe, tako i svoju porodicu. Kaznena politika ovog zakona, u stvari sankcije za nepoštovanje ovog zakona su jako rigorozne i stoga što se predviđa i zatvaranje preduzeća koja ne poštuju ovaj zakon, u trajanju od 30 do 90 dana, a kao i zbog same činjenice da je raspon novčanih kazni u razmeri 1 : 100, tako da za jedno isto delo, za jednu istu krivicu, neko će biti kažnjen sa jedan dinar, a neko sa 100 dinara, normalno mnogo puta uvećano. Međutim, razlog što su prava radnika ovim zakonom smanjena, a to je upravo predstojeći zakon o vlasničkoj transformaciji, kojim treba da uvedete tzv. strateške partnere, tako da bi oni imali manju obavezu prema onim radnicima koji budu u tim firmama. Ići će se na to da dođe, pošto firme neće moći da isplate ove poreze i namete, kao i obaveze zbog poznate situacije, do rasprodaje preduzeća u Srbiji, ali se ovim zakonom povlašćuje onaj strani partner ili tzv. strateški partner, kako vi to kažete, a nikako radnička klasa koja je zaslužna za postojanje te firme koja je radila dugi niz godina i koja je ceo svoj život ulagala baš u razvoj te firme i tog preduzeća. Znači, nema ništa od onih šest milijardi dolara. To ste stavili u svoje džepove, a sada očekujete....
Molim vas da se držite teme dnevnog reda, tema je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, nije zakon o privatizaciji, nisu donacije, nego izmene i dopune Zakona o radnim odnosima.
Upravo govorim o tome. Malo bolje me saslušajte i upravo ćete čuti da sam konstantno pričao o temi dnevnog reda, o položaju radnika i Zakonu o radnim odnosima, koji je na dnevnom redu. Što se tiče restriktivnosti ovog zakona, to je jedna osobina vladajuće koalicije DOS-a, jer je on restriktivan ne samo prema radnicima, konkretno u ovom zakonu, ne samo prema građanima sa ovim nametima i porezima, nego i prema svakom drugom ko ne misli kao on. Ta restriktivnost se odnosi na to da se trenutno vodi hajka protiv SRS, da se na ničim pravdan način hapse srpski radikali zato što lepe nalepnicu "DOS je najgori", zato što je udaljen predsednik poslaničke grupe SRS, zbog nekih reči koje su izgovorili drugi poslanici, tj. poslanici DOS-a. To je sramota za ovaj parlament i upozoravam da se takve situacije više ne dešavaju i da se ne može po predlogu ni jednog poslanika izjašnjavati Skupština, jer to ne postoji, jer je to kršenje Poslovnika.
Drugi put vas opominjem da se držite teme dnevnog reda i izričem vam opomenu na osnovu člana 101. i povrede člana 98. stav 1.
Hvala vam na opomeni, ali ja sam zaključio. Hvala.
U međuvremenu su se prijavili za diskusiju narodni poslanik Aleksandar Vučić i Srđa Popović. Reč dajem narodnom poslaniku Aleksandru Vučiću.
Naravno, javio sam se za diskusiju, to je razumljivo jer do sada nisam učestvovao u tome. Čitajući stenografske beleške zaključio sam da oni koji su govorili u ime predlagača zakona o radnim odnosima su uglavnom držali političke tirade, ne trudeći se da uđu u suštinu izmena i dopuna, ne trudeći se da pokušaju da objasne građanima Srbije zašto se menjaju neki od ključnih članova, menjaju na gore, na lošije, i čini mi se da je to nešto o čemu mi danas treba da govorimo ovde, kao što smo pokušali da govorimo juče, dok nas predsednik Narodne skupštine nije sprečio u tome. Naime, zanimljivo je, kada je reč o otpremninama, da oni koji su govorili o većoj socijalnoj sigurnosti građana, o obezbeđenju socijalne egzistencije svakom čoveku u našoj zemlji, da će to učiniti na neuporedivo bolji i kvalitetniji način nego što je to doskora bilo, da skraćuju zarade i isplatu sa šest do 12 na dva do pet meseci, što zaista predstavlja ugrožavanje elementarnih radničkih prava. Zbog čega se to događa? Zato, malopre, predsedavajući Narodne skupštine nije razumeo kada su neki naši narodni poslanici govorili o nekim drugim sistemskim zakonima koji su povezani....
Izvinite, gospodine Vučiću, molim narodne poslanike da budu malo tiši, pošto ne čujem dobro šta poslanik priča.
Dakle, ni predsedavajući a verovatno ni neki drugi nisu razumeli zašto se govori i o nekim drugim bliskim, srodnim sistemskim zakonima, vezanim za Zakon o radnim odnosima, jer je ovakva otpremnina predviđena upravo zbog činjenice da se priprema drugačije sprovođenje privatizacije od one kakva je najavljena. Tom drugačijom privatizacijom trebalo bi veliki broj ljudi da ostane bez hleba, bez posla ali ne bi trebalo poslodavac da se optereti i trebalo bi mu smanjiti izdatke što je više moguće, a šta će biti sa radnicima, sa onima koji dobiju otkaz, koji moraju da napuste svoja radna mesta, da li će za dva ili pet meseci moći da pronađu neki drugi posao, da se izvrši bilo kakva vrsta prestruktuiranja ili nešto slično - to se ostavlja radnicima, da sami svoje probleme rešavaju. Čininam se da to nije ni demokratski, ni reformski i da ne liči na ono što ste govorili i narodu objašnjavali. Dalje, primetio sam i nekoliko nelogičnosti u samom tekstu predloga. Možete proveriti dobro različitost u predloženom tekstu zakona i samom obrazloženju teksta zakona. Naime, govori se u tekstu zakona u članu 6. stav 2. da je minimalna zarada 35% od prosečne zarade u privredi Republike, a u obrazloženju se kaže da minimalna zarada iznosi 40%. (Ministar, sa mesta: - Greška.) Evo, sad ministar kaže da je to greška. Ali, to je ipak neverovatna greška i nešto što ne bi smelo da se dogodi nekom ko u Vladi na tome radi. Ne bi trebalo sa takvim predlozima ili obrazloženjima izlaziti pred narodne poslanike u ovoj skupštini. Da pređem na meritum i suštinu. Može li se živeti sa 35%? Reći ćete - nekada je bilo sedam maraka, a danas je 60 maraka. Ali, cene su ne udvostručene, ne utrostručene, troškovi života, potrošačka korpa, nego je najmanje upetostručena u međuvremenu. Najmanje upetostručena. Danas, samo da bi se za 1.850 dinara, koliko iznosi minimalna zarada, ili nekada garantovana zarada, kako god hoćete, ne možete da kupite dnevno hleb, mleko i litar jogurta. Samo to ne možete. A kamo li nešto drugo da neko u narodu sebi priušti. To je suština. Dakle, ne može se govoriti o nominalnom iznosu novca, već o realnom novčanom iznosu. Ne možete reći - povećali smo platu sa 80 ili 90 maraka na 130 maraka. Jeste nominalno. Postoji u našem pravu i ekonomiji princip tzv. monetarnog nominalizma, ali se mora posmatrati da li su realno skočile plate, da li su realno skočile zarade. Ne, naprotiv. One su realno znatno niže nego što su bile zato što su troškovi neuporedivo veći i čini mi se da to svi građani na najbolji mogući način osećaju na svojoj koži. Drugo, ne znam na koji će način sve što je sada obračunato u bruto primanja moći država da obezbedi. Čini mi se da i ovo što se moraju plaćati porezi i doprinosi na sve, ne mora se isplaćivati plata, ali se moraju plaćati porezi i doprinosi i razumem kao potrebu da se budžet napuni, ali bih voleo da je mnogo više dato prilike radnicima, onima koji će biti otpuštani, posebno u njihovim pravima za otpremninu, i da je trebalo poslodavca sa mnogo više stvari obavezati. Na kraju, nadam se samo da mi nećete zameriti što ću reći da je potpuno neverovatno, a to smo saznali jutros, ono što se dogodilo, pa bih apelovao na vas da to zaista ne činite, da pogledate šta se dešava. Uhapšen je predsednik GO SRS Beograd, zato što je lepio nalepnicu "DOS je najgori".
Molim vas, gospodine Vučiću, već ste nas obavestili o tome dva puta i to nije tema dnevnog reda.
Ljudi moji, na šta smo to spali i šta se to događa u ovoj zemlji. Ovakve se stvari nikada u Srbiji nisu dešavale.
Reč ima kao predsednik poslaničke grupe Čedomir Jovanović.
Poštovano predsedništvo, gospođo Mićić molim vas da mi u skladu sa članom 96. stav 2. dozvolite da iskoristim pravo na repliku, kako bih pokušao da umanjim negativnu posledicu uvrede koja je izneta u nastupu mog prethodnika, a koja je upućena poslaničkoj grupi DOS-a. (Neki poslanici Radikalne stranke negoduju.)
Izvolite, imate pravo na repliku.
Objasniću vam u čemu se sastoji uvreda. Poslanička grupa DOS-a je od prvog dana svog nastupa u ovom parlamentu pokušavala da izgradi korektan odnos sa svim strankama opozicije u ovoj skupštini. Pokušali smo to da uradimo i sa SRS. Svi, osim predstavnika SRS, su pristali na odnose koji su definisani, ne voljom DOS-a, već voljom građana na izborima, održanim 23. decembra. Došlo je do izmene Poslovnika, kako bi se otvorila mogućnost i predstavnicima SRS da imaju potpredsednika u ovoj skupštini. Na tu mogućnost vi niste pristali. Došlo je do promene Poslovnika, kako bi se u skupštinskim radnim telima otvorio prostor za predstavnike SRS, u skladu sa procentom dobijenim na izborima održanim 23. decembra. Sve vreme, poslanici DOS-a ovde trpe ponajčešće neprimerene stavove,koje predstavnici SRS iznose predstavnicima DOS-a. Sada ću vam reći u čemu ste konkretno povredili poslanike DOS-a - ni jedan poslanik DOS-a, samo zbog svog statusa, političkog, nije izuzetak pred zakonom, i, ako nismo mi izuzeci pred zakonom, ne očekujte od nas da mi imamo razumevanje za predstavnike SRS, u situacijama u kojima oni krše zakone ili Poslovnik o radu ovog parlamenta. Povredili ste nas, jer vi od nas očekujete da se mi ponašamo onako kako se ponašala poslanička većina u prošlom sazivu. Mi nismo ti koji će tolerisati bilo kome kršenje zakona, pa ni predsedniku Gradskog odbora SRS. Svime što smo do sada radili, mi smo pokušali da se predstavimo bitno drugačijim od svojih predhodnika, i stoga je za nas uvreda kada kažete da sve ono što smo mi uradili nije dovoljno i da od nas očekujete da budemo baš onakvi kakvi su bili predstavnici SPS. Gospodin Šešelj je prekršio Poslovnik, o tome se Skupština jasno izjasnila, uz naše žaljenje, ali to je obavezujuće za njega, kao i za mene, ili za bilo koga drugog od 250 poslanika ove skupštine. Kada predsednik Gradskog odbora Demokratske stranke bude onakav kakav je predsednik Gradskog odbora SRS, ne očekujte od nas da ćemo biti drugačiji, nego što smo u ovom trenutku. Dakle, primeniće se zakon prema bilo kome, to je obaveza MUP-a, tužilaštva, i tako će biti i ubuduće. Prestanite da nas vređate na način kako je to bilo slučaj prethodno, prestanite da nas posmatrate kao SPS i poslanike koji su pružali zakonski osnov za vas da radite ono što ste radili prethodnih 10 godina [[Tomislav Nikolić traži repliku.]]
Ne može replika na repliku [[Tomislav Nikolić sa mesta: Tražim repliku u ime poslaničke grupe SRS.]] Ne možete, zato što je repliku izazvao u ime SRS narodni poslanik Aleksandar Vučić, a ne postoji replika na repliku. Nemate pravo na repliku, zato što je član vaše stranke izazvao repliku. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Ne tražim repliku u vezi sa Aleksandrom Vučićem, imam pravo na repliku na navedeno izlaganje, radi se o povredi Poslovnika.) Izvolite.
Mislim da bi trebalo bar da vas upozori sekretar Narodne skupštine da imam pravo na repliku povodom izlaganja gospodina Čedomira Jovanovića. To što je on imao repliku na izlaganje Aleksandra Vučića, sprečava Aleksandra Vučića da ima repliku, ali pošto je pominjana neprekidno poslanička grupa SRS, SRS, predsednik poslaničke grupe SRS, kako sam zamenik predsednika, a predsednika na sednici vašom voljom nema, ja ga zamenjujem i imam pravo po članu 96. stav 2. na repliku. Da li mi dajete pravo na repliku? (Glasovi iz sale: Ne) Pa vas i ne pitam, šta vam je džaftare jedne? Pitam onoga ko vodi sednicu Skupštine, a vi ne dobacujte govorniku koji se nalazi za govornicom.
Dajem vam pravo na repliku.
Hvala najlepše, ništa mi niste dali, samo ste poštovali odredbe Poslovnika. Hvala najlepše. Izrečen je niz neistina o konstituisanju Narodne skupštine. Poslovnik nije menjan da bi bilo kakav ustupak bio učinjen SRS. Izborni rezultati govore da imamo pravo na predsednika odbora, dva zamenika predsednika odbora u Narodnoj skupštini i tu ništa ne zavisi od volje većine DOS-a. Može da zavisi samo da nam ne date, kao što i niste dali, jer niste hteli da uđemo u kompletne razgovore o svim odborima, pa da se dogovorimo u kom odboru to radikali imaju predsednika, u kom imaju zamenika predsednika, nego ste tražili da se ključni odbori što pre konstituišu, da u njima vi imate mesto predsednika odbora, a kasnije ćemo ostale odbore. Mi na takva parcijalna rešenja nismo hteli da pristanemo. Zašto ste proširivali broj potpredsednika Narodne skupštine? Po starom broju nam je pripadalo jedno mesto potpredsednika Narodne skupštine. Nije zbog nas proširivan broj potpredsednika Narodne skupštine, ali vama treba taj broj potpredsednika, zašto neki kolegijum Narodne skupštine, koji ste izmislili, neprekidno zamenjuje Skupštinu, kada treba Skupština da izda veoma važna saopštenja o veoma bitnim pitanjima, i onda se sastanu predsednik i potpredsednici Skupštine, sa predsednicima poslaničkih grupa, naravno, bez predstavnika poslaničke grupe SRS, dogovore se da izdaju neko malo kratko saopštenje, da osude KFOR, UNMIK, DOS, da pišu Ujedninjenim nacijama, i sutradan mediji govore o tome kako je Narodna skupština pisala Ujedinjenim nacijama. Nije pisala zato što to nije bilo ovde na raspravi i zato što to nije odluka Narodne skupštine. Gospodine Jovanoviću, ponašate se isto kao i SPS kada je imao većinu u ovoj Narodnoj skupštini, na isti način tumačite Poslovnik, na isti način oduzimate reč, na isti način izbacujete poslanike iz Narodne skupštine. Nema razlike, gospodine Jovanoviću. Sva vaša zalaganja za demokratiju važila su dok niste stvorili neophodnu skupštinsku većinu. Sada vam smetaju poslanici opozicije, smetaju vam naše duge rasprave, smetaju vam naše priče koje nekada i nisu o temi, ne smetaju vaše priče koje nisu o temi. Izuzev ministra Đelića, ali je i on to prekoračio dva puta, ni jedan ministar ovde nije izašao da govori o zakonima, svi su držali političke govore. To su poslanici mogli da otrpe. Kada ste, za govornicom gospodine Jovanoviću, uvek koristite priliku da počnete o zakonu, a onda to prebacite mahom na poslanike SRS, i sve prođe nekažnjeno. I nemojte molim vas da vi, koji pripadate Demokratskoj stranci, govorite da je kriminal kada neko lepi nalepnice po gradu Beogradu, na kojima piše "DOS je najgori". Pa onda, na čemu je gradila današnja vlast svoje političko delovanje sve do sada - na čemu, na nalepnicama, na grafitima, na demonstracijama, na paljenju zgrade Skupštine. Mi to ne umemo da radimo. Mi umemo ovako, da napišemo jednu malu nalepnicu. Možda vam bode oči, ali nemojte da hapsite ljude zbog toga, jer to nije demokratski, uhapsiti čoveka, predsednika Gradskog odbora, do juče poslanika Narodne skupštine, zato što nosi u ruci nalepnice na kojima piše "DOS je najgori". Pa molim vas, pustite vi to - nije tačno, a kada posle izađe, policija da zapisnik - oduzeto mu je 22 nalepnice "DOS je najgori". Vi ste izbacili poslanika SRS, Vojislava Šešelja, zbog reči za koju kažete da je ružna. Prvi put sam je čuo na mitinzima vaše političke grupacije. Horski ste vikali "mogu da ti puše Zorane", je li bilo tako? Na naslovnoj stranici "Srpske reči" bila su naslikana tri funkcionera Gradske skupštine i dole je pisalo "Možeš da im pušiš Zorane". Nisam ni znao šta taj termin znači, dok se vi niste pojavili u javnosti.
Ima reč narodni poslanik Milka Marinković.
Zbog službi, zovem se Milka Marinković, ženski poslanik, kako god da se to naziva, u ovoj skupštini sam žena i poslanik, u Skupštini Republike Srbije, DOS-a, Demokratske stranke, kako god hoćete. Tražim da se Skupština glasanjem izjasni o tome da je potpredsednik Skupštine prekršio član 101. tačka 6. Poslovnika, što nije izrekao opomenu narodnom poslaniku, koji se uvredljivo izrazio po ko zna koji put, i ne samo on od poslanika SRS, o nama ženama, kada je rekao da smo džaftare. Može biti da smo mi i dobacivale i prekršile Poslovnik, poslanik je mogao tražiti takođe da nam se izrekne mera koja nam pripada po Poslovniku,nemam ništa protiv, jer se zalažem da se prema svakom od 250 poslanika Poslovnik doslovce primenjuje. Ovo nije prvi put da se prema poslanicama iznose takve uvrede, kakve se ni u kafanskom, polupijanim društvom ne bi mogle čuti. Mi smo okarakterisane kao vremešne gospođe sa apstinencijalnim krizama. Ne znam, nisam ni u kakvoj krizi, a da li je neko to se vidi najbolje kada uzme reč ovde za govornicom. Ono šta vam se kaže nezvanično, mimo ove govornice, je već neshvatljivo. To kada biste čuli, mislim da bi se građani Srbije krstili, ne bi mogli da veruju šta su namgospodin Šešelj i neki drugi radikali govorili, pa čak ženski poslanici Srpske radikalne stranke, poslanice. Da li će nekoga da počupaju na hodniku, to bi već bilo pitanje ko bi koga počupao, ali to nije tema ovde. Mi smo demokrate, mirni, tihi, ali ponekad vrlo i krvoločni ako treba. [[Žagor u sali.]] Dakle, tražim da se zabrane pretnje. Mi nismo na pijaci, mi smo na radnom mestu. Ovo je odgovoran posao. Ljudi su nas ovde poslali da odgovorno radimo, a ne da pretimo jedni drugima i da se nazivamo, ministra ludakom, gospodina Đelića Miki Mausom koji je pao sa Marsa, Batića strašilom koji plaši decu. Mislim da je krajnje vreme da se prekine ovakva praksa, makar prema damama, koje su krvavom borbom da spasu sebe, svoje porodice, svoju decu i u krajnjoj liniji građane ove zemlje, dospele u ovaj parlament. Tražim da se o ovome izjasnimo i da se narodnom poslaniku Tomislavu Nikoliću izrekne opomena za ovo što nas je nazvao džaftarama. Kakva replika na Poslovnik, svašta.
Dužna sam da dam objašnjenje. Zaista sam onda propustila da dam opomenu, ali verujte da nisam čula, zato što je poslanik okrenut leđima, a ja od vas pola ne čujem šta se priča, verujte mi. Mogu opomenu i naknadno da izreknem.
Da se opravdam. Replika.
Ne možete da se pravdate, nisam vam dala reč. Vi ste to koristili. Sedite, nisam rekla da ćete dobiti reč. Po Poslovniku se javio prvo narodni poslanik Lazar Marjanski. Izvolite.
Da li mi dajete repliku? Po Poslovniku.
Pre nego što dam po Poslovniku narodnom poslaniku Lazaru Marjanskom, čujem da se predlaže da glasamo. Znači, konstatujem da je došlo do povrede Poslovnika, jer zaista sam propustila da opomenem narodnog poslanika Tomislava Nikolića, ali zaista nisam čula kada se uvredljivo obratio poslanicima.
Nije došlo do povrede Poslovnika.
Kažem da jeste došlo. Onda predlažem da se izjasnimo da li je došlo do povrede Poslovnika.
Po Poslovniku.
Dobićete reč kada završimo po ovom.
Dobijam reč kada je zatražim.
Pročitajte član 95. Sedite i pročitajte član 95. [[Aplauz.]] Predlažem da se izjasnimo o predlogu Milke Marinković, da je povređen Poslovnik u članu 101. Stavljam na glasanje predlog. Za 110, protiv 37, troje uzdržanih, nije glasalo 28, ukupno 178 narodnih poslanika. Dakle, izvršena je povreda Poslovnika iizričem opomenu narodnom poslaniku Tomislavu Nikoliću, koji je uputio uvredljive izraze Milki Marinković i njenim koleginicama. Povreda Poslovnika, imamo više prijavljenih. Dala sam reč prvo narodnom poslaniku Lazaru Marjanskom. (Iz sale: Odustao je.) Odustao je, onda izvolite.
Ne znam zašto tako grubo i tako rigorozno kršite Poslovnik. Zašto terate većinu da glasa za ono što ste predložili, iako zna da je Poslovnik prekršen. Član 95, na koji se pozivate, stav 1. glasi - narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika, predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika. Na to sam vas opominjao iz klupe. Prethodni govornik je završio izlaganje, a ja tražim reč, prijavljujem povredu Poslovnika. Vi mi ne date tu reč, hoćete da obavljate još neke radnje. Da ste me saslušali, da ste mi dali reč, ne biste dovodili većinu u situaciju da glasa za nešto što nije po Poslovniku, a može da se nazove da je danas nedelja. Ja to prihvatam. Imao sam takvih predsednika skupština u ovih devet godina koliko god hoćete. Gospođa se osetila krvoločna, gospođa krvolok se osetila ugroženom zato što sam ja, koji sam dobio reč morao da reagujem na njeno dobacivanje iz klupe, a ona nije imala reč. Kada vi tim svojim zvoncetom ne možete da je smirite, kako drugačije ja da reagujem nego tako da ona mora da ućuti. Sada biram reč koja uopšte nije uvredljiva, a posebno ne za jednu damu, sve dok ne pretera dama i dok mi ne dokaže da nije dama. Izabrao sam reč iz srpskog jezika. Reč džaftara se odnosi na ženu koja mnogo priča bez ikakve veze i ništa drugo. To nije uvredljivo. Molim vas, raspitajte se, odrastao sam...
Gospodine Nikoliću, izričem vam drugu opomenu zbog uvrede koju ste ponovo naneli koleginicama, kao i meni kao predsedavajućem. To je druga opomena.
Znate šta, vi ste jedna mlada žena, delujete simpatično - možete da izazivate, ne boj se ti što ličiš na svoje pacijente, reći ću još jednom samo da ti budeš miran i srećan, inače si veterinar po profesiji - delujete mi zaista kao neko ko se neće služiti takvim trikovima. Molim vas da ne sprovodite diktaturu većine u ovoj skupštini. (Iz sale: Tema.) Već nam je svega dosta. Već nam je svega dosta. Vi biste hteli da u ovoj skupštini sve bude med i mleko, da ja vama kažem, draga moja lepa gospodo, a vi svake noći da ulećete kao hajduci u stanove radikala i da hapsite ljude. Vas nikada niko nije hapsio. Ni onaj diktator za koga kažete da je bio diktator, dok je bio na vlasti, nikome od vas nije smetao da se bavite politikom, ne biste došli dovde. Vi ste našli opozicionu stranku koju ćete zaustaviti. Polako i ne dobacujte mi da vam ne kažem još jednom da ste džaftara.
Po Poslovniku? (Iz sale: Bio je odustao.) Da li ste odustali ili niste odustali?
Nisam odustao. Povreda Poslovnika, član 101, stav 4, a mislim da je taj stav 4. uzrok članu 99. stav 1. i stav 2. Pročitajte jedan i drugi član, pa ćete videti uzrok svih ovih rasprava, zašto se to dešava član 101. stav 4. mislim da je uzrok svemu.
Ne vidim da član 101. ima stav 4, pa ne mogu ni da prokomentarišem. Nema stav 4. To se zove drugačije, ne zove se tako. Ako neko prigovara primeni Poslovnika, mora da zna i da nauči da ga čita. Izvinite, stava 4. nema. Gospodin narodni poslanik Čedomir Jovanović, pa zatim, po Poslovniku? Isto po Poslovniku, je li? Zatim narodni poslanik Vučić. Imamo poslanika dosta.Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ja se izvinjavam se onima koji su ovde došli da bi razgovarali, obrazlagali ili kritikovali Predlog zakona, ali sam dužan da, kao šef poslaničke grupe DOS-a, još jedanputa zatražim pravo na repliku, pozivajući se na stav 2. člana 96, grubo je povređena poslanička grupa Demokratske opozicije Srbije. (Tomislav Nikolić, sa mesta: To nije povreda Poslovnika. Prvo dobija reč onaj ko ukazuje na povredu Poslovnika.)
Tako je, u pravu ste. Dakle, utvrđena je povreda Poslovnika. Dobićete pravo na repliku kad završimo sa prigovorima na kršenje Poslovnika, redosledom kako su se svi narodni poslanici prijavili. Ima reč gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije čuo predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, bio je odsutan, pa nije čuo da je gospodin Jovanović dobio pravo na repliku, iako ničim nisam uvredio poslaničku grupu DOS-a. Govorio sam o zakonu pet, pet i po minuta, a na kraju sam samo rekao da je protivzakonito ili, vi me obavestite ako je drugačije, uhapšen predsedndik Gradskog odbora SRS Dragan Ljubojević, zato što je lepio nalepnicu - DOS je najgori. Ni po kom osnovu, po članu 96. stav 2. niste imali pravo da pružite pravo na repliku Čedomiru Jovanoviću. Ni po kom osnovu. Mogao je da se javi po povredi Poslovnika, ali nikakve povrede Poslovnika nije bilo, jer sam se javio i učestvovao isključivo u diskusiji i ni o čemu drugom nisam pričao. Suština je u sledećem: u stanju ste kao malo pre, da date reč povodom povrede Poslovnika, ali da se pozove na repliku, malo pre gospođa predsedavajuća. Kada govore poslanici iz DOS-a, onda više nije važno ni o čemu se govori, ni da li se pozivaju na Poslovnik ili se pozivaju na repliku. Kada govori neko iz Srpske radikalne stranke, onda može sve i svako da govori šta hoće. Ja ću vam sad reći, pošto su malo pre govorili ovde predstavnici DOS-a, pa su rekli da jesu dobacivali, a svaki put kad izađem za ovu govornicu, vi dobacujete. Ranije sam vam govorio dobar dan, u hodniku, a više neću ni dobar dan da vam govorim, zato što će vam to biti uvredljivo ili ne znam šta. A, ne mogu više da vam govorim ni dobar dan, kada sami kažete za ovom govornicom da ste krvoločni. (Glas iz sale: Ja sam to rekla.) Dobro, to je pohvalno za ovu Narodnu skupštinu i za vladajuću većinu, to što ste vi krvoločni, ali za jednu damu to nije pohvalno. Znate, meni se bar tako čini. Čini mi se da nijedna dama ne bi trebalo time da se ponosi i time da se hvali. Samo vas još jedanput pozivam da ne upotrebljavate dvostruke aršine, da nemate različite pristupe prema narodnim poslanicima. Ovde se, verovali ili ne, dogodila još jedna stvar koja se nikada nije dogodila, a sad se dogodila. Tomislavu Nikoliću izrečena je opomena zato što je onima koji su mu dobacivali s mesta, dakle, brutalno kršili Poslovnik, rekao da su džaftare. Zbog toga mu je izrečena opomena. Pa, to nikada nije bilo ni u jednoj skupštini. Molim vas da razmislite o tome i da to ne radite, da pustite da teče rasprava na najnormalniji način. Ako je normalno da ona kaže da je krvolok, da je krvoločna i da bi čupala kose i to nije uvreda, a uvreda je ako joj kažete da je džaftara i zbog toga se izriču opomene i udaljavanja sa sednice, to onda zaista više nema nikakvog smisla. Hvala vam.
Gospođa Gordana Pop-Lazić, kršenje Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, član 99. i 103. stav 2.. Samo da vas malo poučim, malo pre nisu bile u pitanju tačke nego alineje. To je za one koji nisu dovoljno upućeni. Nemojte da nam dajete lekcije, znamo toliko da čitamo zakone i Poslovnik i da tumačimo to kako treba. Zašto reklamiram povredu Poslovnika u članu 99? - "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine". Kako se poštuje dostojanstvo Narodne skupštine, pretpostavljam svako tumači na svoj način, ophođenjem, načinom na koji se izlazi za ovu govornicu, načinom kako se ulazi u raspravu, kako se međusobno ophodimo u ovoj sali, ali evidentno je gospodo da vi u toku sednice, vi iz DOS-a, čitate novine, popunjavate ukrštenice. Predložila bih sa ovog mesta da formiramo jednu komisiju koja bi utvrdila da li ste te ukrštenice pravilno popunili, pa, ako jeste, da ostanete narodni poslanici, a ako niste, da ponovimo to još jednom. Član 103. stav 2. odnosi se na predsednika Narodne skupštine, koji je meni dobacio upravo ovo: "Neće vas mnogo ostati ako ovako nastavite". Neka kaže da to nije rekao. Da li je na taj način ugrožen moj fizički ili moralni integritet? Pretpostavljam da jeste. Zaista ne znam šta je on mislio sem da to tumačimo onako kako sam ja to doživela. Možda misli da me neko ovde u zgradi Narodne skupštine likvidira, da mi uradi nešto što je neprimereno jednoj dami. On neka to objasni, ali ne može da porekne da je to rekao. Na osnovu istog ovog člana ste na predlog narodnog poslanika juče glasali o isključenju prof. dr Vojislava Šešelja iz daljeg toka sednice. Molim vas da na isti način, na moj predlog, stavite sada na glasanje, bez obzira kako će se glasanje završiti, da li predsednika Narodne skupštine treba isključiti sa ove sednice zbog ovakve pretnje upućene meni kao narodnom poslaniku.
Daću vam objašnjenje, gospođo Pop-Lazić. Priznajem da sam rekao to što sam rekao i to govorim i novinarima kada me pitaju kako vidim tekući rad Narodne skupštine. Upravo objašnjavam da je juče i prethodnih dana Narodna skupština donela verovatno najtežu odluku, a to je mera udaljenja sa sednice jednog narodnog poslanika. To je mera koja se mora primeniti ukoliko u određenim momentima druga sredstva ne pomažu da se omogući normalan rad Parlamenta, kada postoji opasnost od strategije blokade rada Parlamenta kao institucije, a to smo juče imali na delu. Pogledajte stenografske beleške i vidite, pogledao sam ih u međuvremenu. Pročitao sam sve ovo što ste prigovorili. Pogledao sam ceo stenogram i video da se juče tokom celog radnog dana o onome što je na dnevnom redu govorilo oko 25 minuta, tokom celog dana. To ne predstavlja ništa drugo nego pokušaj blokade rada Parlamenta. Ne znam kako vi to tumačite. Kao poslednju meru na incidente koji su juče popodne bili, Narodna skupština je donela najtežu meru, meru udaljenja. Ukoliko se sa takvim pojavama i delovanjem nastavi, potpuno je prirodno i obaveza je Narodne skupštine da sa takvim merama, kao odgovorom, nastavi. Do jednog momenta tolerancija skupštinske većine može da urodi plodom, a od nekog momenta, ako ne urodi plodom, onda se pragovi menjaju. To je ono što sam rekao i to je tumačenje. Vaš predlog ću, naravno, staviti na glasanje ako pri njemu ostajete.
Želim da vam ukažem, gospodine predsedniče, pošto ste ponovo govorili o tome, pričali ste o onome što se dešavalo juče, iako je narodni poslanik Srpske radikalne stranke govorila o onome što se događalo danas. Moram da vam kažem nekoliko reči. Prvo, vi ste nama sada priznali da zbog toga što se o zakonu o radnim odnosima govorilo toliko i toliko minuta, da ste zbog toga izbacili Vojislava Šešelja, jer niste mogli da pronađete ni jednu jedinu reč o veri, naciji ili bilo čemu drugom. Kao što ste to rekli i kao što ste pričali juče i danas ceo dan, pozivam vas da još jedanput kažete na koji način je on to ugrozio bila čija nacionalna i verska prava, čime, kojim izrazima, a reći ću vam da niste..... (Glas iz sale: Tri puta to pričaš.) (Predsednik: Nemojte dobacivati, nema potrebe.) A, njega nećete da opominjete? (Predsednik: Upravo sam to učinio ako ste dobro čuli.) Samo vam još jednaput govorim, izbacili ste čoveka sa potpuno pogrešnim obrazloženjem, ni sa kakvim obrazloženjem i povredili ste Poslovnik i u materijalnom i u formalnom smislu. Evo ga stenogram, ne mogu se falsifikovati stenografske beleške. Može da ide na autorizaciju ako je bila neka korektorska greška, ali ne falsifikat da se donosi, ne da se potpuno promeni sadržaj. U tom stenogramu ste mogli da pročitate brojne najteže i najgore moguće uvrede izrečene na račun poslanika Srpske radikalne stranke na koje nijednog trenutka niste reagovali. Govorite o toleranciji, o čijoj toleranciji govorite, gospodine predsedniče. Najgore izraze, najgore reči ste ovde upotrebili, a naše poslanike izbacujete, ni krive ni dužne, još kažete kako ste tolerantni, pa ćete nastaviti da izbacujete. Koliko ćete danas da izbacite, jednog, dvojicu ili trojicu, kada budete zakazali neku pauzu, pa se budete dogovorili za to. Nemojte samo, molim vas, više da govorite o vašoj toleranciji, jer ste vašu toleranciju pokazali. Radimo svoj posao na najbolji mogući način, za razliku od dobrog dela vaše većine, čitamo zakone, trudimo se da izađemo da o njima smisleno govorimo, ali nemojte nam držati pridike, nemojte nam držati pridike o onome gde mesta nema, a posebno ne o toleranciji i da nam o toleranciji govore oni koji udaljavaju narodne poslanike iz Narodne skupštine, što se zaista nije dešavalo još od 1990. godine.
Uvek mi je teško da govorim, ... niste vi na redu, vi možete istaći neslaganje sa argumentima koji su iskorišćeni. Vi ste rekli da je pogrešna argumentacija. Argumentacija, obrazloženje ne može da bude pogrešno, može samo za vas da bude nezadovoljavajuće. Mislim da se tu slažemo, za vas nezadovoljavajuće, a za većinu koja je tu odluku donela - zadovoljavajuće. Ne može biti ni pogrešno ni tačno, ono je onakvo kakvo jeste i kako stoji u beleškama na koje se vi pozivate. Staviću najpre na glasanje vaš predlog o tome da se Narodna skupština izjasni da je došlo do povrede, ali sa čije strane, sa strane Gordane Pop-Lazić ili sa moje strane da predložim moje isključenje? Molim vas da precizirate, sada je ona rekla nešto drugo. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Ona traži da na njen predlog glasamo o vašem isključenju sa sednice.) Tako je, da na moj predlog, ne može na vaš predlog pošto ... pogledajte autorizovane beleške. Gospodin Budimirović je dao predlog, ja sam ga istakao kao sopstevni. Izvolite, kršenje Poslovnika? Makar smo uvideli da postoji rupa u Poslovniku, da nema ko da predloži isključenje predsednika, sem on sam.
U skladu sa članom 95. Poslovnika povređene su odredbe člana 98. stav 2.: "Niko nema pravo da narodnog poslanika koji izlaže upozorava i da mu na bilo koji drugi način skreće pažnju dok je za govornicom". Potpuno je tačno, dok je za govornicom bio narodni poslanik Tomislav Nikolić, više narodnih poslanika je praktično sa njim vodilo direktan dijalog i direktan govor. S tim u vezi, neumesno je da onaj ko je dobacivao reklamira Poslovnik i predlaže da se ovom, koji nije mogao zbog toga da govori, izrekne opomena. To je neprincipijelno i nekorektno. Nisam ničiji advokat, samo se ponašam u skladu sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Izlažući kasnije u formi povrede Poslovnika, narodni poslanik Milka Marinković je rekla da je u Skupštinu došla, između ostalog, vodeći krvavu borbu. Mi treba da znamo šta su posledice te borbe, ko je oštećen, jer krvava borba podrazumeva vrlo teške realne posledice za političke i druge protivnike. To je istina. Dakle, potpuno je tačno da narodnom poslaniku nije bilo omogućeno da započne svoje izlaganje, kao što je potpuno tačno da onaj ko to nije omogućio kasnije, ustao za ovu govornicu i reklamirao Poslovnik govoreći da je povređen izjavom narodnog poslanika. Dakle, molim da se Narodna skupština izjasni o povredi člana 98. stav 2. Zahvaljujem.
Sa čije strane, ko je povredio, gospodine poslaniče, gospodine Baraliću? (Rajko Baralić: Mila Marinković. Potpredsednica Skupštine nije odreagovala kako treba, a znam da se to vama ne bi desilo.) Dobro, član 96. stav 2.? Nije, samo malo, član 98. stav 2. Stavljam Narodnoj skupštini na izjašnjavanje predlog gospodina Baralića da je došlo do ... (Gordana Pop-Lazić, sa mesta: Molim vas, dajte moj predlog prvo.) Da li se odnosi na ovo isto?
Gospodine predsedniče, čitam stenogram i u skladu sa stenogramom sa jučerašnje sednice tražim da se glasa o povredi Poslovnika, onako kako sam malopre izložila. Vi ste juče rekli - stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Vlastimira Budimovića da se narodnom poslaniku, gospodinu Šešelju, izrekne mera udaljenja sa sednice. Zahtevam da na moj predlog sada Skupština glasa o vašem udaljenju sa sednice, jer ste povredili moj fizički i moralni integritet, preteći mi sa tog mesta predsedavajućeg. Juče je ovde čitava sala poslanika DOS-a za nama, kada ste objavili pauzu i nakon što ste isključili mikrofone, vikala: "Napolje, fašisti". Ko treba da bude isključen sa ove sednice, ko ovde širi i versku... (Poslanici DOS-a dobacuju: Fašisti.) jel( fašisti, rekli ste, potvrdili ste. Molim vas da u skladu sa mojim predlogom stavite ...
Ne mogu, zaista, da stavim na glasanje da se odlučuje o nečemu na šta je trebalo da reagujete juče, ukoliko ste uočili kršenje Poslovnika. Juče... (Gordana Pop-Lazić, sa mesta: Danas ste prekršili.) ... posle donošenja mere Skupštine, još tri narodna poslanika su se javila za kršenje Poslovnika, imali ste pravo i vi, pogledajte stenografske beleške, juče je raspravljano o tome, mislim tri ili dva narodna poslanika vaše poslaničke grupe su se javila, uočila po svom uverenju kršenje Poslovnika ... (Gordana Pop-Lazić, sa mesta: Lakše je bilo da se brinete o Poslovniku.) Naravno, i o tome je bilo reči juče i sada ne možemo da stavimo na glasanje nešto što je istorija. Izvolite, pogledajte stenografske beleške i radimo dalje po Poslovniku, zaista nemam šta da stavim na glasanje po vašem predlogu da je juče prekršen poslovnik? (Gordana Pop-Lazić, sa mesta: Danas ste ga prekršili.) Odlukom jučerašnjom? (Gordana Pop-Lazić, sa mesta: Pretili ste mi, da li ste mi pretili?) Pitao sam vas da li to stavljate na glasanje, onda to nije ovo što ste maločas govorili. Staviću na glasanje i to, samo da zapišem šta sve imamo. Da li se još neko javlja po Poslovniku? Imamo dva predloga narodnog poslanika gospodina Baralića, da je došlo do povrede člana 98. član 2. od strane predsedavajuće ... (Tomislav Nikolić, sa mesta: Čitajte malo taj poslovnik, ne može da bude član 98. član 2.) Niko ne može prekidati govornika, molim vas, na to se pozvao gospodin poslanik, nije moje da menjam. Član 98. stav 2. (Tomsilav Nikolić, sa mesta: Rekli ste član 98. član 2.) To je u stenografskim beleškama, ispraviće se. Prihvatam primedbu, pogrešio sam. Stavljam Narodnoj skupštini na izjašnjenje ovaj predlog gospodina Baralića. Za 53, protiv 98, uzdržanih nema, nije glasalo 27, a ukupno je prisutno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila da nije bilo povrede Poslovnika iz člana 98. stav 2. Stavljam na glasanje zahtev narodnog poslanika Gordane Pop-Lazić da Narodna skupština donese odluku da je sa moje strane učinjena povreda Poslovnika iz člana 103. stav 2. To je predlog. Molim narodne poslanike da se o tome izjasne glasanjem. Izvolite. Traži se povreda Poslovnika.
Nemojte molim vas, gospodine predsedniče, da se bavite obmanama javnosti. Nije Gordana Pop-Lazić tražila da se utvrdi da li ste vi povredili Poslovnik. Tražila je da glasamo da se isključite sa sednice po članu 103. stav 2. Tu ne piše povreda Poslovnika, tu piše - mera udaljenja sa sednice donosi se u dva određena slučaja. Mislim i tako ću glasati da ste vi zaista zaslužili da budete isključeni sa sednice. Pretili ste poslaničkoj grupi Srpske radikalne stranke da nas neće biti u ovoj sali. O tome odluku donosi Skupština. Vi treba samo da stavite na glasanje predlog narodnog poslanika Gordana Pop-Lazić da vi budete isključeni sa daljeg toka sednice. Tako je izgledao njen predlog.
Izvolite, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, Gordana Pop-Lazić nije predsednik Narodne skupštine Republike Srbije i stoga njen formulisani zahtev ne može biti stavljen na glasanje pred parlament, s obzirom da je tako nešto isključivo u nadležnosti predsednika Narodne skupštine. Skupština se može izjasniti samo o tome da li je predsednik Narodne skupštine prekršio Poslovnik ili nije. Skupština će se o tome izjasniti, ali nikako Skupština ne može preuzeti na sebe one nadležnosti koje su isključivo u rukama predsednika Narodne skupštine. Tako smo se ponašali i juče u slučaju gospodina Šešelja i predloga poslanika iz DOS-a.
Izvolite. Gospodin Ivković po Poslovniku.
Poštovani gospodine predsedavajući, zamolite poslanike da ne rade ono što su radili dok je govorio poslanik Tomislav Nikolić, dobacivali. Iako je sada Skupština izglasala da nije bilo dobacivanja, a poslanik koji je dobacivao je za ovom govornicom rekao da jeste dobacivao. Istina je. Dame i gospodo poslanici ...
Nemojte sada dobacivati.
Poštovani gospodine predsedavajući, ocenjujem da je ova skupština daleko dogurala. Ovo što se događalo juče po podne i što se sada događa je mnogo daleko od tačke dnevnog reda koja se zove zakon o radnim odnosima, tačke dnevnog reda o kojoj je, gospodine predsedavajući, govorilo 17 socijalista i ni u jednom od tih govora ne možete da pronađete ništa što je bilo mimo tačke dnevnog reda. Prema tome, ne znam gde ste pronašli tih 25 minuta o zakonu o radnim odnosima, kada je 17 poslanika Socijalističke partije Srbije govorilo isključivo o zakonu o radnim odnosima. Mislim da je ova skupština daleko dogurala. Ovo sve što se događa, želim da kažem, je mimo Socijalističke partije Srbije i poslanika Socijalističke partije Srbije. Mi nećemo da uletimo u zamku Vlade Republike Srbije i onih poslanika koji govore u ime Vlade Republike Srbije, koji su nemoćni da objašnjavaju predloge zakona, jer su predlozi katastrofalni i zamku čine nama govoreći o prošlosti. Mi o prošlosti nećemo te prozivke da prihvatimo. Nećemo, jer hoćemo da vas nateramo da govorite o zakonu o radnim odnosima i da kažete istinu, da radni ljudi znaju da im njihov predsednik Unije nezavisnih sindikata ...
Gospodine Ivkoviću, vi sada kršite Poslovnik, jer ste se prijavili po Poslovniku u vezi dobacivanja narodnih poslanika, a govorite sada o strategiji Vlade. Kao građanin Srbije ne možete govoriti u Parlamentu.
Predstavnik sam ovde građana Srbije i hoću da kažem da su nas građani ovde izabrali da mi radimo svoj posao. Ovde su nas građani Srbije izabrali, da 250 poslanika donosi zakonodavne projekte koji će građanima Srbije doneti red, mir, doneti im prosperitet, privredni i porodični, a mi ovde dolazimo u situaciju da se politički prepucavaju poslanici dve političke opcije. Moram da vam kažem gospodine predsedavajući, sada kada se vratila, a nije se vratila potpredsednica, ja vas visoko uvažavam gospodine Maršićanin i mislim da vrlo dobro vodite sednice Skupštine Republike Srbije, ali znajte da gospođa koja vas zamenjuje, daleko lošije od vas to čini. Ona se zaista ponaša navijački. Ona dopušta poslanicima, predstavnicima DOS-a, da govore one stvari koje nikako nisu u dnevnom redu. Stideo sam se dok sam čitao sinoć stenogram sa diskusija koje su prethodile isključenju Vojislava Šešelja. U tim stenogramima pronašao sam svašta, zarđale viljuške i kašike, vađenje očiju. To je sramota, da se u ovoj skupštini takve stvari govore. Pozivam i apelujem na sve poslanike da se vratimo dnevnom redu i zato sam se javio. Molim vas da se vratimo dnevnom redu.
Gospodin Šabić, po Poslovniku.
Pozivam se na član 99, koji svima nama nalaže da poštujemo dostojanstvo ove skupštine. Malopre smo od strane gospodina Ivkovića, mi iz DOS-a i, sticajem okolnosti, a prvi put valjda zajedno, i gospoda iz Srpske radikalne stranke, dobili jedno upozorenje kako treba da se ponašamo. Da ne citiram sada još bezbroj odredbi Poslovnika, koji se ovde, u radu ovog parlamenta, nažalost sistematski krše. Pozvaću se na nešto što važi u pravu uopšte, pa onda hvala bogu i u odnosu na Poslovnik, pošto je to par ekselans pravni akt, snažan gotovo kao zakon. Niko ko krši prava ne bi na toj činjenici trebalo da zasniva neko svoje pravo. Znate, gospodine Ivkoviću, gledao sam pre neki dan celu grupu i vas kako otvarate pitanje kvoruma - kada već nekom ovde docirate o tome kako pred građanima Srbije treba da se ponašamo, kako treba i kako treba savesno da radimo - kako vadite kartice, pa se pozivate na kvorum, pa onda kada kvorum očigledno postoji i zatražimo prebrojavanje, onda napustite salu trčećim korakom. Onda kada radnici prebroje poslanike u sali, onda uđete na mala vrata, pa sednete. To je katastrofalno. Takav neko ne može nama da docira o dostojanstvu u radu ove skupštine, a pogotovo ne predstavnik političke opcije koja nam sa nekakvog mitinga u Novom Sadu šalje poruke, koje ovde neću da citiram. Ne pada mi na pamet da to izgovaram, i ovo se na vas ne odnosi, gospodine Nikoliću, nego upravo na stranku gospodina. Izvinjavam se, ako sam preterao, ali ponovo - niko ko krši pravo ne može da se poziva na prvo.
Replika, izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, zahvaljujem se što ste mi dali reč za repliku. DOS ima 176 poslanika. Ne očekujte da opozicija vama daje kvorum. Neka vam 50 bude zaposleno, a 126 u sali morate imati. Nikada vam opozicija neće dati kvorum, jer vas ima 176 i vi morate da imate svojih 126. To je princip koji je ne samo u ovom parlamentu, nego u svim parlamentima. Ako je u pitanju nešto što je stvarno od izuzetnog značaja za državu kao što je jug Srbije, kao što je Kosovo i Metohija i sve što se događa, onda ćemo sedeći da namaknemo 126, jer izgleda vas neće biti dovoljno kada su te stvari u pitanju. Što se tiče vađenja kartica, tvrdim da je to bilo jedan jedini put, kada je DOS želeo da iskoristi činjenicu što se MUP odjedanput setio da možda papiri sa džipom Vojislava Šešelja nisu u redu i tako izveo sve poslanike napolje, kada ste hteli da iskoristite činjenicu na jedan dosta neprijatan način za vas, za vaš ugled, da se radi dok se ne završi dnevni red sa 26 tačaka zakonskih projekata, kad ste time građanima Srbije pokazali da hoćete da smandrljate taj dnevni red i da bude onako kako je Vlada predložila, e tad smo se pobunili. Da znate, da ste imali kvorum, svi bismo na svaku tačku izlazili, jer ne dozvoljavamo da se smandrljaju stvari koje su od interesa i značaja za građane Srbije.
Izvolite. Po Poslovniku.
Dame i gospodo poslanici, hteo bih da ukažem na kršenje Poslovnika u članu 28: "Predsednik Narodne skupštine stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine".U članu 100: "Narodna skupština, na predlog predsednika Narodne skupštine, bez pretresa može da izrekne meru udaljenja sa sednice" i primeni član 105. Poslovnika "a mere koju izrekne Narodna skupština primenjuje se za sednicu na kojoj je izrečena". Gospodine predsedniče, prvo, Narodna skupština je donela odluku koja je protivna Poslovniku Narodne skupštine. Samim tim ne možete da primenjujete član 105. Poslovnika Narodne skupštine, jer samim tim niste ispoštovali ni prethodnu proceduru koja je za to predviđena.
Vi opet ono juče? Jel to to? O onom juče? Kad, o čemu?
Gospodine predsedavajući, ako poštujete ovaj poslovnik, ne možete da poštujete član 105. jer je odluka doneta protivno Poslovniku....
Koja odluka?
O udaljenju predsednika Srpske radikalne stranke.
Ono juče?
Jeste.
O tome smo odlučili gospodine poslaniče. Imali smo već nekoliko rasprava na tu temu i o tome smo odlučivali.
Nije bilo ovako temeljito. Znači, nema pravno dejstvo. Poslovnik je maltene Ustav za ovu skupštinu. Morate to da poštujete. Ako ne poštujete Poslovnik kako ćete poštovati zakone koje sada ovde servirate.
Budite bez brige. Da li se još neko javlja za reč po Poslovniku? (Glasovi: Hajde malo da radimo.) Reč ima narodni poslanik Srđa Popović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ima sat i dvadeset kako je predsednik pročitao da treba da govorim sledeći. To je slika i prilika ovog zasedanja, ali da obradujem gospodina Ivkovića i narodne poslanike koji su ovde došli da rade i usvajaju zakone, a siguran sam da su narodni poslanici DOS-a ovde sa tom namerom, sada ću nešto reći o zakonu o radnim odnosima. Ovaj zakon o radnim odnosima je deo jednog šireg konteksta koji mi na ovoj sednici u Narodnoj skupštini razmatramo. Moguće je da su poslanici, a i gledaoci ovog prenosa, nešto od toga zaboravili. Jer, mi smo u ovu priču ušli pre 14 dana, pa nam je bila namera prvo da regulišemo stvari u oblasti poreskih zakona, pa smo uspeli da usvojimo zakone koji su reformisali naš poreski sistem, pa smo vratili deo nadležnosti lokalnoj samoupravi, što je bilo vrlo važno da bi ona mogla da funkcioniše. I, sada smo došli do usklađivanja Zakona o radnim odnosima sa izmenama zakona o poreskim odnosima, da bi naša preduzeća mogla normalno da funkcionišu...
Gospodine Mirčiću, ne dobacujte. [[Komentar poslanika Mirčića se ne čuje.]] To je moja briga, a ne vaša, to smo maločas konstatovali. Molim vas da ne dobacujete.
Ovim zakonom o radnim odnosima, koji je samo još jedan korak prema tranziciji koja će se u ovoj državi desiti sedeli mi ovde satima, danima ili mesecima i čekali da poslanici govore 15 minuta, dva ili tri sata, bežali neki poslanici iz sale, vraćali se u salu, .... jel to neko od ovih koji su se žalili da im se dobacuje? Ovim zakonom dame i gospodo, da ste pogledali tabelu i da ste se obratili ministru sa nečim drugim, osim da utvrdite kako se zove njegov sindikat, unija ili asocijacija, i da li je on u vlasti ili nije u vlasti, kako zastupa sindikalno pravo, da ste bili obavešteni o konsultacijama koje su Vlada i predstavnici Ministarstva zarad imali sa sindikatima, došli biste do zaključka da ćemo mi iz DOS-a glasati za ovaj zakon zato što je on dobar i njime dobijaju i poslodavac i zaposleni. Prosečna plata u privredi, naime, kako stoji u uputstvu ovog ministarstva, a o tome naravno niko nije pričao, koja je sada 4.087 dinara, po sadašnjim propisima, relativno lako digitronom može da se izračuna, da je poslodavac na godišnjem nivou za jednog radnika sa tolikom prosečnom platom opterećen 45.500 dinara. Po novom zakonu, kada se plata obračuna bruto, o čemu smo pričali i što je suština poreske reforme, prelazak na bruto plate, znači topli obrok, regres, ta osnovica je 5.434 dinara, a na toliku bruto platu opterećenja su oko 43.000 dinara. Znači, zakon je dobar za poslodavca zato što mu smanjuje, doduše neznatno, opterećenja. Ovde se radi o nekih 2.500 dinara na godišnjem nivou, za radnika sa prosečnom platom, ali je zaposleni mnogo više na dobitku zato što mu osnovicu za penziono osiguranje, o čemu je puno govorio ministar Đelić, ulazi 5.434 dinara umesto 4.087 dinara. Dame i gospodo, suština ove priče je u sledećem: bilo je ovde mnogo brige o radnicima, o sindikatima, o preduzećima, polutke, topli obroci, regresi - radnici će primati plate. To je prva razlika. I to je prvi kvalitet koji ovaj zakon donosi. Neće više preduzeća biti socijalne kategorije. Za isplatu neke crkavice koja onda ne ulazi u penzijski osnov, pa su onda i penzije socijalna kategorija a penzioneri, kao i većina građana naše zemlje, socijalni slučajevi. To je situacija koju je zatekla ova vlada i koju ova vlada mora da reši. To je situacija koja će delom biti rešena u Predlogu ovog zakona. Dame i gospodo, naš posao je da sedimo ovde i usvajamo zakone. Zato vam neću čestitati na tome što sam izgleda, molim boga, poslednji prijavljeni govornik i što ćemo konačno preći na odlučivanje o zakonu u načelu, posle tri dana, gde je statistika bila sledeća - u ponedeljak smo oko 60% vremena govorili o zakonima, a 40% nismo, u utorak smo oko 35% vremena, a ta sednica se juče završila kako se završila, govorili o zakonu. Ne kažem da su poslanici bili ili nisu bili na temi, nego nisu pričali o ovom Predlogu zakona već o tome ko je koga klao, o tome šta predsednik Skupštine pije, o tome ko kome dodaje flaše ovde za šankom. To smo slušali juče ovde, pa smo jutros 20% vremena proveli raspravljajući o zakonu. Koga zanima koja je marka mog sakoa neka me pita na hodniku. Ne moramo o tome da govorimo za govornicom. Dame i gospodo, konačno radimo ono što Skupština treba da radi. Posle zakona o radnim odnosima prelazimo na paket zakona iz oblasti socijalne politike i onda, hvala bogu, na zakon o vlasničkoj transformaciji, kojim ćemo omogućiti prestruktuiranje naše privrede. Što se tiče onih kojima nije jasno da je vreme pravljenja cirkusa u ovoj skupštini prošlo - "oprosti im bože, ne znaju šta rade".
Ima reč gospodin Ivković.
Dame i gospodo narodni poslanici, govorio sam među prvim govornicima, kada je počelo razmatranje Zakona o radnim odnosima, i nisam imao nameru da se javim za reč ponovo, da nisam sinoć imao priliku da slušam ministra za rad i socijalna pitanja, kako daje izjavu, ovde, ispred vrata ove sale, i u toj izjavi vrlo pežorativno, po sistemu - opozicija se zamajava, govori o nama. Prema tome, kada razmatramo ukupno ponašanje nas poslanika ovde, u ovoj sali, što imamo puno pravo i obavezu da tražimo od građana Srbije i u njihovo ime ovde, moramo razmatrati i ponašanje svih nas, ali i članova Vlade, kada govore u ovoj sali, i nama poslanicima pred televizorskim ekranima. Da počnemo sa dobrim - socijalisti podržavaju ideju u Zakonu da se uvedu minimalne zarade, umesto garantovanih zarada, i to je jedino dobro rešenje u ovom zakonu, rešenje koje mi apsolutno podržavamo. Problem za primenu ovog rešenja minimalne zarade je u tome što se zahteva da poslodavci isplaćuju 35% od sada bruto zarade u Republici Srbiji, i sada dolazimo do odgovora na pitanje - zašto ovaj zakon nije dobar? Ovaj zakon je apsolutno anulirao zatečeno trenutno stanje u privredi Republike Srbije. Mi imamo objašnjenje zašto je takvo. Vi to objašnjenje ne morate da slušate, zato ga neću govoriti, ali je činjenica da je od septembra do danas 50% privrede prestalo da radi, u odnosu na privredu koja je radila. Činjenica je da samo 25% privrede Republike Srbije danas radi. Činjenica je da mi ovde u Skupštini moramo da iniciramo kod Vlade podsticaje privredi da krene, privredi da stane na noge, privredi da se bolje proda u sutrašnjoj vlasničkoj transformaciji. Šta mi radimo - mi sada usklađujemo sa poreskim zakonima, a koji je rezultat poreskih zakona - rezultat poreskih zakona je da sada rukovodilac u privredi nema izlaze da utiče na socijalni status svojih radnika, u vidu nečega što bi predsednik sindikata, makar se zvao i nezavisnost, morao da zastupa. Ne može više 1.500 dinara da isplati topli obrok. Isplatiće 700, jer će morati za svojih budućih 20 godina da misli da uloži 800 u penziju za 20 godina. Molim vas, bruto zarada jeste obaveza EU, bruto zaradu treba da uvedemo, ali treba da imamo otvorene oči, da očistimo naočari i da shvatimo da rukovodioci u privredi ne mogu sada lako da isplate ovaj "damaklov mač", koji nosi Zakon o radnim odnosima. Ne može rukovodilac, nema ventil, da isplati regres, da isplati prevoz, da isplati terenski dodatak, da time stimulativno utiče na standard svojih radnika, da ih motiviše da rade. Mogli smo da kažemo - neka budu bruto zarade od 1. jula 2002. godine. Mi bi socijalisti odmah glasali za taj zakon. Ali, mi smo ovde sada vezali ruke rukovodiocima u preduzećima, ako hoćete, i vlasnicima preduzeća, vezali smo ruke da imaju socijalni ventil da poprave standard svojih zaposlenih, da mogu da krenu. Mi ih davimo ovim zakonskim projektima, kao što ih davimo taksama i porezima. Mi, jednostavno, ovim zakonom o radnim odnosima, gde sramno kažemo da nema sive ekonomije, nema sive ekonomije ni u zakonu na ekstra profit. Mi ćemo glasati za taj zakon, a dobićete amandmane, kojima ćemo i te kako da udarimo sivu ekonomiju, da objasne svi oni koji su bili u opoziciji, a sada su u vlasti, odakle im stanovi, odakle im kuće, i zašto im je porez 8.000 dinara mesečno, a imaju prihod preko 200-300 hiljada maraka. Nije siva ekonomija butke preko sindikata. Siva ekonomija je bila uvoz cigareta, uvoz kafe, prodaja na crno. O tome ćemo da razgovaramo ovde i te kako, i ko je šta stekao ovih osam godina, i te kako smo mi socijalisti za to otvoreni. Međutim, ovaj zakon proglašava sivom ekonomijom nešto što je bila nužnost i nešto što je i danas nužnost, nešto što je omogućavalo poslodavcima da stimulišu radnike koji dobro rade i da im, isplaćujući topli obrok, markicu, regres, terenski dodatak, faktički daju ventil za socijalno stanje. Kažem vam, prihvatili bi da glasamo za bruto zarade, a da te bruto zarade važe od 1. jula 2002. godine, da pružimo šansu da privreda stane na noge. Šta mi radimo - ovim zakonom ne samo što oporezujemo sve, samim tim, radnicima treba reći - biće manje, neće imati regres,jer će biti duplo manji, neće imati topli obrok, jer će biti duplo manji, neće imati terenski dodatak, jer će biti duplo manji. To treba reći, istinu. Ali, ovim zakonom, nažalost, ministar koji predsedava nezavisnošću, umanjuje im prava za otpremnine. Ne što ne znam da računam neto i bruto, da me ne bi ovde opominjali da sam završio matematiku, nego uzmite bruto zarade, uzmite dva puta bruto zarada, uzmite šest puta neto zarada, i videćete da su dva puta smanjene otpremnine radnicima. Pa zašto im to radite? I sada, dolazimo do finala, do zakona o svojinskoj transformaciji. Ne mogu, a da ne kažem da je ovo priprema da se lako proda društvena i državna imovina i da je ovo priprema da budući poslodavci, koji lako kupe, lako i otpuste radnike.
Za reč se javio gospodin Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je što smo ipak uspeli da se vratimo svom poslu, mada je deo, sasvim sigurno, parlamentarnih obaveza i suprotstavljanje i međusobno osporavanje, koje, nažalost, često ode i u pravcu u kome se možda ne želi, kojim ne treba previše da se ponosimo. Pokušaću da uradim i sada ono što sam uradio, čini mi se, više puta, dakle, da se bavim činjenicama. Moj prethodnik, predstavnik poslaničke grupe SPS-a, stranke koja je prethodnih 10 godina kreirala karakter našeg društva, pozivao se na činjenice, ali sam siguran da te činjenice ni u jednom od slučajeva nije pomenuo, ni jednu jedinu činjenicu, ni u detalju, samo jasne političke stavove, ali apsolutno neargumentovane. Vi ste optužili Vladu i poslaničku grupu DOS-a da ovim predlogom zakona ona praktično želi da obezbedi preduslove za rasprodaju društvene i državne svojine. Društvenu svojinu ste, gospodine Ivkoviću, kao predstavnik stranke koja je 10 godina bila na vlasti u ovoj zemlji, vi pokušavali da transformišete 10 godina, i kada danas napravimo analizu uspele transformacije, videćete da su upravo predstavnici vaše stranke u vlasti omogućili ono za šta vi danas optužujete DOS. Optužujete, ponavljam, bez ijedne činjenice, i optužujete potpuno neosnovano, s obzirom da ne znam na osnovu čega vi možete da donosite takvu vrstu zaključka o nama, jer ste nas upravo vi, pre dva meseca, kritikovali kao one koji sputavaju reforme u društvu, stopirajući postojeći Zakon o svojinskoj transformaciji, koji je doveo do nezamislivog paradoksa, da se poslednjih dva meseca vaše vlasti u proces privatizacije uključi 100 puta više društvenih preduzeća, nego što je to bio slučaj za prethodnih 10 godina. To je veoma jasna činjenica. Sto puta više preduzeća se uključilo u periodu prelazne vlade u proces privatizacije, nego što je to bio slučaj za prethodnih 10 godina. Po kojim cenama i na kakav način su direktori tih preduzeća, koji su po pravilu, ne uvek, ali po pravilu članovi SPS-a, započeli taj proces privatizacije. To ne ide u prilog socijalnoj pravdi, za koju se vi ovde formalno zalažete. Kada govorimo o pravu na rad i postojećoj zakonskoj regulativi, kojom se građanima ovog društva takvo pravo definiše, ja ću vas podsetiti da je u periodu vaše vlasti 14.000 preduzeća u ovoj zemlji propalo, da je 1.100.000 ljudi bez posla, da je 60% radno sposobnog stanovništva ili na prinudnom odmoru, ili na plati od 200 dinara, ili bez posla, da živimo u zemlji koja je po pitanju unutrašnjeg duga, ne spoljnjeg, nego unutrašnjeg, preduzeće - preduzeću, društveno preduzeće - društvenom preduzeću, preduzeće - državi, i država preduzeću, dužno preko 800 milijardi dinara. I kada konačno, govorimo o socijalnoj pravdi, onda moramo da se osvrnemo na činjenice koje vašu vlast predstavljaju u bitno drugačijem svetlu. Mi smo u svakom trenutku spremni da položimo račun za ono što radimo i da između ostalog i pred Skupštinom i pred građanima ukažemo na način na koji smo stekli svu imovinu, ukoliko je imamo. Ovo ne može biti Ä45. godina, niti je zakon čiji je nacrt prosleđen javnosti, pokušaj da se ovo društvo vrati u Ä45. godinu, već naprotiv zakon o porezu na ekstra dobit jeste naš pokušaj da se uspostavi ponovo u ovom društvu princip socijalne pravde, koja nas obavezuje na to da predstavnike, po pravilu stranke koju vi danas predstavljate ovde u Skupštini, oporezujemo s obzirom da su samo oni mogli da raspolažu sredstvima iz zajma za preporod Srbije, da su samo oni mogli da raspolažu sredstvima iz primarne misije, da su samo oni mogli da imaju monopolski položaj, a na osnovu monopolskog položaja da privređuju, da su samo oni mogli da kupuju devize od NBJ po zvaničnom kursu, koji je 5. oktobra bio pet puta niži od onog realnog. To su osnove za oporezivanje ekstra dobiti, a nikako naša želja nije da se vraćamo u Ä45. godinu, da ljudima preturamo stanove i kuće, novčanike, torbe, ispostavljamo račune samo za situacije u kojoj su oni eventualno naši politički neistomišljenici. Dakle, bavljenjem činjenicama mi ćemo doći do toga. Vi podržavate princip bruto plate i minimalnu zaradu, ali istovremeno vi niste spremni da prihvatite i ono što je logična posledica bruto principa i minimalne zarade, a to jeste otpremnina koja je drugačija u formalnom smislu od one postojeće do sada, ali i u onom suštinskom. Ona je veća od 13 do 25%. Možda nismo želeli da se bavimo matematikom za skupštinskom govornicom.To možemo da radimo na nekom drugom mestu u Skupštini, ali ovde možemo samo da raspravljamo na osnovu činjenicai da se na njih pozivamo kada smo spremni da ih saopštimo. Niko u parlamentu ispred DOS-a nije želeo da smandrlja zakon, niti da se ratosilja odgovornosti koja nas prati kao predlagača zakona. Mi smo sasvim svesni da su potezi koje mi vučemo nepopularni. Nepopularni zbog toga što mi moramo da izmenimo desetogodišnje ili čak poluvekovno nasleđe jedne države i jednog društva koje samo po sebi nema nikakvu perspektivu. Tačno je da će radnik dobiti platu ili će njegovo preduzeće biti sprečeno u daljem radu. Nema smisla držati radnika u preduzeću, u situaciji ako on prima 200,00 dinara i pri tom tako definisati njegovu budućnost za narednih 10, 15, 20 godina, kao budućnost bez elementarnih uslova za život. Kroz budžet ste imali priliku da vidite da smo mi pripremili budžetska sredstva sa kojima ćemo raspolagati u onim trenucima u kojima je potrebno dotirati određene socijalne programe, a pogotovo u situacijama u kojima se jave očekivana i realna socijalna nezadovoljstva. S obzirom da će neki radnici morati da ostanu bez posla, ali kako vi mislite da 35.000 radnika "Zastave" radi na programu koji je sam po sebi program koji nema nikakvu perspektivu. Kako mislite da rade radnici u tekstilnoj industriji sa tehnologijama koje su prevaziđene pre 20 i 30 godina, sa proizvodima koji su nekonkurentni, sa cenama koje su s obzirom na uloženi rad sasvim sigurno veće od onih cena sa kojima se suočava njihova konkurencija. Dakle, ako razgovaramo o ovom predlogu zakona i ako razgovaramo o onome što Vlada pokušava da uradi, kao izvršna vlast, koju smo mi ovlastili za nešto tako, razgovarajmo na osnovu činjenica, a činjenice su teške. Mi ih prihvatamo kao odgovorni ljudi, jer smo svesni da su ovo potezi koji će u Srbiji napraviti društvo, za koje verujem da ga i vi želite. Društvo do toga ne može stići politikom koju ste vodili vi i politikom koju mi nismo spremni da vodimo. Dakle, socijalna pravda, opterećenje onih koji se mogu opteretiti, pošteni zakoni i čista rasprava u parlamentu sa argumentima i činjenicima. (Apaluz.)
Gospodin Ivković, replika.
Nije replika, proverite svoju evidenciju, ovo je moj treći izlazak povodom ovog zakona zbog dužine.
Dobro.
Zahvaljujem se gospodinu Čedomiru Jovanoviću na njegovom iscrpnom izlaganju i što mi je dao prostor u suštini da još dodanto objasnim činjenice onakim kakve jesu. Da se vratim na ono što nije tema ovog dnevnog reda, najavio sam i ja, a gospodin Jovanović je prihvatio zakon o ekstraprofitu. Ponavljam, sve ono što je predloženo u zakonu o ekstraprofitu, ekstra oporezivanju onih koji su imali pravo da kupuju devize po nižem kursu, to sve podržavam. Mi ćemo glasati za to, ali ćemo dati amandmane koji će iskazati jednu realnost koja je bila u ovoj zemlji u poslednjih 10 godina. Realnost tragične sive ekonomije, koja je bila namerno izazvana od međunarodne zajednice, koja je bila nametnula ovoj državi embargo i koja je ovu državu uništavala. Taj isti Kragujevac, ta ista "Zastava", nije valjda Sloba Tomović, narodni poslanik iz Kragujevca, kriv što je bombardovana "Zastava" kragujevačka, uništavana je. Prema tome, zbog embarga bila je izuzetno razvijena siva ekonomija, zbog embarga deo društva, krupni kapital ovog društva, koji je finansijski moćan, a neki u ovoj sali to jako dobro znaju stvorio je ogroman kapital sivom ekonomijom. Mi ćemo socijalisti tražiti, ako treba i socijalna karta, ima i Bane Ivković i svako da dokaže odakle im sve što imaju. Ima tu da se plati ekstraprofit, draga gospodo. Ne samo na one koji su budžetska sredstva usmeravali ili plaćali 6,00 dinara umesto 30,00 dinara marku, nego na one koji su stekli dobra i pet stanova u Beogradu i apartmane na Zlatiboru i apartmane u Petrovcu na moru, ima da objasne odakle im. Neka im ta dobra ostanu, ali ima da plate ekstraprofit. U ovoj zemlji je najmanje 50%, a nekada u nevoljama embarga i 2/3 kapitala je išlo nelegalnim tokovima.To su ti krupni finansijeri, koji i te kako sada imaju interes da svojim kapitalom kupe preduzeća. Što se tiče društvene svojine, ako smo nešto grešili, a ja se slažem tu, mi smo grešili što nismo ubrzali proces privatizacije. Međutim, oponenti meni u redovima partije kojoj pripadam su bili oni koji su tvrdili da ne sme da se rasproda društvena svojina u vreme embarga. To morate priznati, u vreme kada nije bilo lakog uvoza repromaterijala, kada nije bilo lakog izvoza, kada ste preko trećih i četvrtih i petih lica morali izvoziti, morali otvarati privatne račune da bi uopšte mogli kapital da prihvatite na te račune i kupujete repromaterijal. U to vreme, molim vas, u to vreme društvena svojina apsolutno nije mogla da ima onu vrednost realnu, koju treba da ima. Zato socijalisti nisu žurili sa privatizacijom u vreme embarga, a pogotovo nakon bombardovanja, zato što je bilo obezvređeno. Molim vas gospodine predsedavajući, imam dobar glas, ali molim vas, vrlo dobar glas gospodine ministre. Da li primećujete šta radi ministar jedne Vlade Republike Srbije?
Nisam čuo, ali ako je dobacio...
Gospodin ministar misli da je u Uniji nezavisnih i slobodnih sindikata, a da nije u Vladi Republike Srbije i dobacuje govorniku iz klupe. Tek toliko da se zna šta rade ministri u Vladi Republike Srbije. Prema tome, proces svojinske transformacije smo mogli ubrzati, ali prelazna Vlada Republike Srbije u kojoj je bio i DOS i SPO i SPS donela je onu logičnu odluku koja je bila neophodna za ubrzanje procesa svojinske transformacije. Izvršila je revalorizaciju vrednosti odnosa dinar marka sa 6,00 dinara na neku sumu koja je tada bila, da li 25,00 ili 30,00 dinara. Od tog trenutka gospodine Jovanoviću, jeste došlo stotine zahteva za proces privatizacije, jer ste sada imali realno vrednovanu imovinu, a ne šest puta gore vrednovanu imovinu. Zato jeste ubrzan proces svojinske transformacije. Šta se događa? Sada kada imate realno vrednovanu društvnu imovinu, umesto da im omogućite da radnici sami imovinu koju su stvarali, mahom je takav slučajda znate, mnogi nisu primali plate, jer su ulagali u proširenu reprodukciju, umesto njima da omogućite da nastve autonomnu svojinsku transformaciju, gospodine Jovanoviću, vi donosite zakon kojim to sprečavate. Onemogućavate radnike da izvrše svojinsku transformaciju i pripremate zakon kojim ćete radnicima, na sreću, ne samo 10%, kako stoje stvari, ali dopustiti samo 30% kapitala da se privatizuje unutar kolektiva ove države, a 70% jednokratno u jednom trenutku imate nameru da date u prodaju. Moram reći rasprodaju, jer 5.000 tona čokolade vas ne raduje, a jednoj čokoladi se radujete. Kada se mnogo imovina ove države pojavi na tom veb sajtu Svetske banke, neće biti postignuta ni blizu cena koja bi bila da ide jednim usporenijim ritmom i da se omogući privredi, bez ovakvih zakonskih projekata, da stane na noge, da se istimari taj konj, pa da se dobro proda. Što se tiče "Zastave" Kragujevac, jako dobro znam da je "Pežo" odavno prisutan i da je hteo to da radi, ali je imao sprečavanje dela međunarodne zajednice. Želim, zbog radnika Kragujevca, zbog ove države, da pregovori sa "Pežoom" uspeju, jer to sigurno jeste put da ulaganjem stranog kapitala, ulaganjem novih tehnologija sve ova zemlja stavi na noge. Radi istine, gospodine Jovanoviću, samo jedan primer - ako imate član 1, kaže: do 10 godina staža osiguranja, najmanje u visini dvostruke zarade. To je bruto zarada. Toliko znam matematiku, kao što reče jedan poslanik. A, ranije je bilo do 10 godina staž osiguranja najmanje u visini šestostruke zarade. Ako uzmemo primer da je prosečna neto zarada 4.000 dinara, ako ćemo činjenice, 6 h 4 = 24. Ako uzmemo da je ta neto zarada od 4.000, bruto 9.000, 2 h 9 = 18. Na najblažem primeru za vas, vi ste je umanjili radnicima 6.000 dinara. A, kad bi tek uzeo primer za 30 godina i uporedio dvanaestostruku neto platu i petostruku bruto platu, onda bi došli do toga da se dva puta manje dobija, eto, činjenice radi. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine predsedniče, molim vas da utvrdite da li imam pravo na repliku gospodinu Ivkoviću, koji me je pomenuo i lično, a pomenuo je i zakonske projekte koje ovde branim u ime Vlade i poslaničke grupe DOS-a, a da je on dobio reč kao šef poslaničke grupe SPS-a, po pravu koje mu pripada Poslovnikom.
Naravno, samo izvolite.
Zainsta ne stoji ono što ste vi ovde naveli kao činjenicu kojom se osporava ovakav predlog zakona. U prelasku između neto i bruto plate, javila se potreba za promenom tog odnosa pri otpremnini. Ne može se primeniti bruto princip i zadržati broj otpremnina koji je bio propisan Zakonom o radnim odnosima iz 1996. godine. U tome je razlika i u tome je nužnost umanjenja broja otpremnina, pri čemu se ne govori o iznosu svake od tih otpremnina. Kada se primene postojeća poreska opterećenja, kada se primeni pretpostavljena prosečna zarada, kada se definiše minimalna zarada, kada se utvrde olakšice do kojih je došlo kroz umanjenja koja su učinjena ukidanjem dažbina, taksi, kroz poresku reformu, od 13 do 25%, u zavisnosti od modela, prednosti su ovog zakona u odnosu na onaj postojeći. Ne može biti manje, pri čemu možemo istovremeno ući u analizu otpremnina i nivoa otpremnina koje su isplaćivane radnicima koji su ostali bez posla ili radnicima koji su zatražili nešto tako. Konačno, ima je još jedna komponenta socijalne pravde, s obzirom da se nama često zamera da ne vodimo računa o interesima radnika. Činjenica je da će neki radnici u procesu privatizacije ostati bez posla, jer nije realno graditi budućnost Srbije na kolektivima preduzeća koja smo nasledili iz socijalističkog perioda, koja su po pravilu funkcionisala na kompenzaciji socijalne pravde za proizvodnju koja sama po sebi nije bila onakva kakve su bile zarade i plate, pri čemu mi danas moramo razmišljati i o milionskom dugu koji imamo prema svetu, bilo da je reč o londonskom ili pariskom klubu. Ova zemlja je dužna milijarde dolara, upravo zbog toga što je komunistički režim i socijalističko društvo kupovalo socijalnu pravdu kreditima koje su uzimali u inostranstvu. Dakle, svaki radnik će u periodu od 24 meseca biti zbrinut otpremninom, za svakog radnika koji ostane bez posla su obezbeđena budžetska sredstva za prekvalifikaciju. Konačno, mi računamo da će procesom privatizacije biti otvorena nova radna mesta, jer nema primera zemlje u svetu u kojoj se izvršila privatizacija, a da je ona za posledicu dobila manje radnih mesta u svom konačnom izrazu. Privatizacija je korak koji i mi i vi želimo da povučemo i korak koji će ovo društvo pomeriti unapred, pa tako i radnike, otvarajući prostor za nova radna mesta, za kompanije koje će doći iz inostranstva, privučene ovakvim zakonom, zbog toga što imaju status strateškog investitora. Neće ući "Pežo" u "Zastavu" ako vi podelite 80, 90 ili 100% akcija radnicima "Zastave", a onda očekujete da izvršite neku dokapitalizaciju. (Predsednik: Vreme.) To nije realnost i tako nešto nigde u svetu ne funkcioniše. Naša stvarnost je surova i mi se sa njom moramo suočiti. Verujem da će ovo društvo imati snage i da će pobediti te probleme, jer smo po pravilu, uvek kada smo radili, mi bili ti koji na kraju nemaju razloga da se stide svoje zarade, osim u situacijama u kojima su bili sputavani ili lošim zakonima ili nesposobnim menadžmentom ili nerazumnim odnosom sveta prema nama.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a posle njega narodni poslanik Jovan Todorović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni novinari, socijalizam, pre svega, karakterišu socijalistički produkcioni odnosi. Jedan od najvažnijih principa u tim odnosima je princip socijalne pravde. Koliko god vi podsmešljivo reagovli na to, to je onaj princip koji je najvećem broju ljudi koji ovde prisustvuju omogućio decenijama iza da se normalno i redovno školuju, da postanu vlasnici velikog broja dobara, da normalno dobijaju stanove, da letuju i da se usavršavaju, da žive u državi u kojoj je živeti bilo dostojanstveno. Sa ove govornice, čak i vaš predsednik Vlade, govorio je da se vratimo na nivo do 1989. godine. Šta to, gospodo, nije bilo dovoljno dobro 1989. godine, kad se u međuvremeno pokvarilo. Optuživati sve nas da je u decenijama iza nas sve upropašćeno je potpuno bespredmetno i neprincipijelno. Trebalo bi kao član Socijalističke partije Srbije..... (glas iz sale - da se ubiješ.) Gospodine predsedniče, gospodin koga mogu da vam pokažem, čije ime ne znam, rekao je - da se ubiješ. Dakle, hoćemo li da radimo ili nećemo da radimo? Ako treba da ga pokažem, mogu da dođem do njega, jer samo se na lopova i golog čoveka pokazuje jednim prstom. Dakle, sedi u petom redu, ima nekakvu bubi frizuru i drži u ruci jednu knjižicu sada. Neka se sam javi da ne dođem do njega da ga ne pokažem. Dakle, nema nikakvog smisla to što radite. Gospodine dragi, ko i kada će se ubiti, o tome odlučuje neko ko ne hoda zemljom. Najmanje je u vašoj nadležnosti da licitirate moj život. Nemojte ni pokušavati, rđavo ćete se provesti. (Nenad Bogdanović, sa mesta: Baraliću, nismo mi, majke mi.) (Predsednik: Nemojte dobacivati, molim vas. Prekinite sa dobacivanjem i pustite poslanika da govori.) Ponavljam, tamo gde me je jedan nepristojan čovek prekinuo, kao socijalista bi trebalo da se založim i da glasam za ovaj zakon zato što bi on bio negativna referenca vašoj političkoj opciji. Ali, iz kolegijalnih i političkih razloga ne mogu glasati za ovaj zakon, kao što ste ga predložili. Šef vaše poslaničke grupe, žao mi je što je on svima predsednik poslaničke grupe, jer i jedan broj ljudi među vama drugačije posmatram i imam drugačiji odnos s njima, rekao je, između ostalog, da smo mi odgovorni što je stvoren politički i društveni ambijent proteklih 10 godina i da je sve upropašćeno. Draga gospodo, u poslednjih 10 godina međunarodna zajednica je stvorila takav društveni i politički ambijent.... (Predsednik: Molim vas da se držite teme, da ne vodimo ovde opšte političke rasprave.) Sve je apsolutno u domenu dnevnog reda. Stvorena je međunarodna zajednica, koja je neviđenim sankcijama, pritiscima, drobljenjem države, učinila sve to da dođemo u poziciju u kojoj jesmo bili i koja vam je omogućila da dođete na vlast. To jeste suština. Vi sada možete govoriti, jeste ovako ili onako, ali kada budete sami pred sobom, recite to sebi, nemojte nama. Zakon o radnim odnosima je najsuptilniji zakon koji reguliše prava zaposlenih i obaveze poslodavaca. Vi ste, između ostalog, rekli, da će ovim zakonom biti zadovoljni i radnici i poslodavci. Nema takvog zakona na svetu. Vi stvarate uslove koji se nazivaju, pre svega liberalnim kapitalizmom. Još uvek je na sceni tzv. prvobitna akumulacija kapitala. Vi ćete biti odgovorni za socijalnu situaciju u ovoj zemlji koja je počela i koja traje. Koliko god vi danas galamili, žamorili, potpuno je jasno da ono što se dešava, ne ide u prilog opciji koja danas drži vlast u Srbiji. Vi imate za ministra čoveka koji je bio sindikalni borac. Ja protiv toga nemam ništa, nemam ni protiv čoveka personalno ništa, apsolutno, samo je drugačije govorio na mitingu u Čačku i gostujući na televizijskim emisijama u Čačku, od onoga što danas govori ovde i za šta se ovde zalaže. No, to je njegov problem i problem onih koji ga kadruju. Samo hoću da kažem da mu politička borba nije konzistentna i da je jedno govorio, a da drugo čini. Zakon koji ćete danas usvojiti, kao i sve druge, diskvalifikovaće vas. U vremenu koje dolazi vi ćete morati da objašnjavate onim ljudima kojima su kresana prava, ali to jeste težina vršenja vlasti i to jeste prilika za one poslanike koji su u opoziciji, da vas na tim elementima kritikuju i da iz toga izvlače političke poene. Nemojte se zbog toga ljutiti, kada neki od poslanika primenjuju sva dozvoljena sredstva političke borbe. To, između ostalog, podrazumeva i ono što vi nazivate opstrukcijom. Dakle, sve što je dozvoljeno, ne može biti zabranjeno. Nisam socijalista zbog toga što je to ranije bilo moderno, ja sam socijalista zato što mislim da socijalizam jeste sistem koji može da obezbedi svakom čoveku dostojanstven život, da se njegova deca, normalno školuju, da može normalno da se leči, i da može da za te ciljeve učini ono što su učinili Dimitrije Tucović i oni pre njega. Ali, danas biti socijalista je mnogo bolje i mnogo modernije nego pre nekoliko godina.
Gospodine Baraliću, molim vas da se vratite temi.
Doći će vreme kada ćemo svi mi pomalo biti socijalisti. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović. Molim vas da prestanete sa dobacivanjem.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, nisam se javio za diskusiju da bih produžavao vreme rada ove skupštine, nego da bih rekao nešto što do sada nisam u prethodnoj raspravi čuo. Čitav svoj radni vek sam proveo u privredi i verujte mi da poznajem situaciju u preduzećima. Verujte mi na reč da u privredi nikada nije bilo teže nego što je danas. Utoliko zakon, odnosno Predlog o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, zvuči pomalo nestvarno kada se pogleda realna situacija u privredi. Rekoh, radim 26 godina u privredi i ne govorim ovo zato što je moja firma u takvoj situaciji da ne uplaćuje poreze i doprinose, jer ovaj zakon neće pogoditi one firme koje su do sada uspešno radile, čak i ukoliko se ne ostvari obećanje ministra Đelića da će biti smanjene obaveze na zarade radnika. Ono što je realnost, ono što svi mi kao poslanici moramo da uočimo, to je da je najveći deo privrede u takvoj situaciji da će drastično biti pogođen, upravo ovim zakonskim rešenjima. Iz objektivnih razloga, nisam bio u mogućnosti da podnesem amandmane na ovaj zakon, ali da jesam, onda bih Vladi i vama, poslanicima DOS-a, predložio da se neka rešenja iz ovog zakona odlože, u pogledu privrede. Posebno da se odlože kada su u pitanju velika preduzeća, veliki sistemi i posebno kada su u pitanju preduzeća koja se nalaze na spisku od 75 imena naših najvećih sistema koja treba prema prethodnoj odluci Vlade da se transformišu po posebnom zakonu. Takođe, budući zakoni na ovom dnevnom redu su u ovom kontekstu i, čini mi se, šteta je što nismo upravo na ovom pitanju sastavili diskusiju, pa razgovarali o penzionom i invalidskom osiguranju, o zaštiti nezaposlenih i o zdravstvenom osiguranju naših radnika. Zašto? Zato što je u tom kontekstu važno pomenuti da ćemo mi ubuduće, po ovom zakonu o radnim odnosima, plaćati obaveze na najnižu osnovicu od 3.033 dinara neto zarade, na najvišu osnovicu nešto preko 12 hiljada dinara, za doktore nauka, za visoku stručnu spremu na 9.400, za višu stručnu spremu sedam hiljada i nešto itd. Sada se postavlja pitanje -kako ćemo to uraditi u uslovima kada je privreda nelikvidna, a kada smo kao poslodavci obavezni da isplatimo, ako ne te zarade, onda minimalnu zaradu, a istovremeno je ovim zakonom propisano da se te isplate moraju obaviti isključivo u novcu. Zašto pominjem tu odredbu zakona - isključivo u novcu? Zato što kao čovek iz privrede sasvim sigurno ne mogu da uočim nijedan razlog zašto se ne bi deo zarade mogao isplaćivati, često smo to pominjali, i upolutkama, ali uz obavezu poslodavca da se o tome dogovori sa sindikatom, da donese odgovarajuće odluke na upravnom odboru i da na te tako izvršene isplate, obračuna poreze i doprinose, u skladu sa zakonom. Zašto o ovome govorim? Ima mnogo firmi koje su uradile posao... Molim vas, gospodo poslanici, bilo bi korektno sa vaše strane da me saslušate, ako ništa drugo, ne govorim niti politički, ne govorim ni kao poslanik SPS-a, već govorim kao čovek koji ima neka iskustva u tome i mislim da ćemo doći u situaciju da i ono što možemo da uradimo za naše radnike, ako primenjujemo strogo i neselektivno zakon ne uradimo. Ako je sindikat saglasan, ako je radnik saglasan, ako je upravni odbor saglasan da se isplati deo zarade u robi, u polutkama, u bilo kojim drugim stvarima i pravima, a da se pri tome obračunaju i odgovarajući porezi i doprinosi i obezbedi penziono, zdravstveno i socijalno osiguranje, šta je tu sporno? Sporno je što poslodavci u ovom momentu nemaju pare da isplate te pune zarade u bruto iznosima, a imaju urađene poslove koje ne mogu na tržištu da naplate. Znači, potreban je selektivan pristup toj stvari ili odredba da onaj poslodavac koji nije isplatio minimalnu zaradu, može dobiti kaznu time da će mu biti zabranjena delatnost od 30 do 90 dana. Molim vas, to jeste tačno.
Molim vas, nemojte polemisati sa mesta, javite se za reč, pa recite.
Molim vas da mi ovo vreme ne računate. Uzmite ovakvu situaciju: imam pare na računu, imam iskazanu poresku obavezu po osnovu poreza na dobit, poreza na imovinu, poreza na promet, poreza na usluge, imam milion dinara na računu, imam vreme za isplatu minimalnog ličnog dohotka. Šta ću prvo da isplatim, minimalni lični dohodak ili porez državi? Ako isplatim porez državi, inspektor utvrđuje da sam imao pare na računu, nisam isplatio minimalni lični dohodak radniku, imam potencijalnu opasnost da mi zabrani delatnost 30 do 90 dana. Šta je time država dobila? Ili, sporazumeli se sindikat, radnici, rukovodstvo, upravni odbor, doneli smo odluku, podigli smo kredit kod poslovne banke, hoćemo da kupimo mašinu koja poboljšava produktivnost rada, obezbeđuje veće zarade radnicima. Imam pare na računu, podigao sam kredit, moram da isplatim radniku, ali moj radnik traži od mene i saglasan je sa mnom da mu ne isplatim zaradu tog meseca, nego da kupim mašinu na kojoj će sledećeg meseca zaraditi duplo veću platu. U čemu je problem? Dakle, ne možemo samo zakovati stvari i reći to je tako, ovo je naš predlog, a vi, gospodo iz opozicije, pričajte šta god hoćete. Život nameće nekakva druga rešenja. Prema tome, nisam mogao da podnesem amandman, ali predlažem svima vama da razmislite da se ovaj zakon po predlogu Vlade, može urediti i u ovom kontekstu o kojem sam govorio. O tome se radi, gospodo poslanici. Mi se ovde u obrazloženju izrazito pozivamo na potrebu da se zaštite prava radnika. Niko razuman od poslodavaca nije protiv tih radnika i nije protiv zaštite prava radnika. Da li mislite da postoji normalan poslodavac koji bi imao pare na računu, a da ne bi isplatio platu radnicima? Vi ne možete na izuzecima graditi pravilo. Za to postoje drugi zakoni. Vi kažnjavajte na drugi način i vi, gospodine ministre, morate znati da nisu svi poslodavci pokvareni, nisu svi poslodavci u poziciji da prave ono što vi zovete sivom ekonomijom, ali nije siva ekonomija ni topli obrok, ni regres, mnogo toga drugog što je ovde rečeno. Od svih primanja, mogu samo da prihvatim da je regres za godišnji odmor nešto što bi se moglo računati kao zarada. Topli obrok to nije. Došao sam na posao, pa moram da pojedem nešto da bih mogao da radim. Ovde se mora eksplicitno reći da one firme koje svojim radnicima obezbeđuju ishranu u toku rada, dakle, topli obrok, ne podležu obavezi obračunavanja poreza i doprinosa na visinu tog toplog obroka. Moja firma organizuje da moj radnik kada dođe na posao ima bon, u 9 sati ide na doručak i doručkuje. Je li to plata? Treba li na to obračunavati poreze i doprinose u ovim iznosima? Ne treba. Moj radnik koji je udaljen samo 2 ili 3 km od posla, ima prevoz obezbeđen od moje firme, ali je platio prevoz. Da li je to plata da dođe na posao i da se vrati kući? Nije plata. Verujte mi, kolege poslanici, ne postoji relacija na kojoj je mesečna karta ispod 800 dinara, što jeste osnovica koja nije oporezovana. Šta ćemo sa građevincima, gospodo? Na terenu sam, odvojen od porodice i, ako ništa drugo, tih 50 dinara dnevno moram da potrošim na toalet papir i neke slične stvari. Ne živim sa porodicom, odvojen sam, a vi mi računate da mi je to plata i zarada. Nije tačno. To nije zarada. Takva primanja jednostavno ne mogu ulaziti u osnovicu, jer nije normalno da uđu u osnovicu, ali jeste normalno da se svaki poslodavac natera da poštuje zakon u onoj meri koliko to ova situacija dozvoljava. Dakle, moramo napraviti selektivan pristup. Ne možemo odjednom dati bolesniku prejak lek, umreće. Mi sada imamo bolesnu privredu i od nje tražimo da ustane i da trči. Nemoguće je. Još jednu stvar na samom kraju, izvinjavam se predsedniče, imamo rokove i do 1. juna moramo uskladiti kolektivne ugovore, a mi do 1. juna maltene nećemo završiti, ako ovako radimo, raspravu po ovim zakonima. Ne znamo kolika nam je stopa za penziono, ne znamo kolika je stopa za zdravstvo, ne znamo kolika je stopa za slučaj nezaposlenosti, mnogo toga ne znamo i kako ćemo uskladiti kolektivne ugovore i kako ćemo od 1. juna primeniti ove zakone? Vreme je, gospodo, da počnemo da mislimo racionalno, a ne da razmišljamo sa stanovišta svojih političkih stranaka, kako bi nešto bilo ovako ili onako. Ako već pričamo o interesu radnika, donosimo zakone koji se mogu primeniti u interesu radnika.
Nema više prijavljenih govornika. Da li se neko javlja za reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, svodimo raspravu u načelu o ovom predlogu zakona. Bila je veoma plodna i upućuje nas, poslanike opozicije, na to da upozorimo građane Srbije i na nešto što su ovde izgovorili predstavnici vlasti, što u zakonu ne piše, a što će verovatno biti sudbina mnogih građana Srbije u narednim mesecima. Tako nam i treba. Čuli smo da privreda zemlje više neće računati na preduzeća koja su u vreme socijalista, Miloševića, zapošljavala veliki broj radnika, u kojima je zastarela tehnologija, čiji su proizvodni programi ispod mere prihvatljive za strane partnere. Onaj ko je u životu ušao u jednu fabriku u Srbiji može sa pravom da konstatuje da Vlada Republike Srbije ne računa ni na jednu fabriku koja trenutno postoji u Republici Srbiji. To što ne računa na fabrike, neka bude, ali šta ćemo sa radnicima? Osnovni problem ovog zakona, čitave hrpe zakona koja nas posle toga čeka, je šta sa radnicima koji neminovno ostaju bez posla zato što dolazi surovi eksploatator koji više neće imati razloga o njima da razmišlja na način na koji su razmišljali prethodnici. Zašto to govorim? Iz usta predstavnika vladajuće većine u ovoj skupštini, čuo sam dve definicije. Za opoziciju su sami rekli da smo cirkusanti, a za vladajuću većinu da su krvoloci. Pomisliće građani, evo cirkusante smenjuju krvoloci. Ako zaista dolaze krvoloci, niste valjda svi u poslaničkoj grupi takvi. Onda se loše piše radnicima, posebno ako nam zakone koji će biti strašno surovi i bolni, ovde obrazlaže šef poslaničke grupe DOS-a, Čedomir Jovanović. Onda im se loše piše ako te zakone ovde, kao jedini predstavnik Vlade, brani prisutni ministar koga sam u hodniku čuo, stajao je okružen sa pet ili šest poslanika DOS-a, ne znam o čemu je govorio, ali kada sam prolazio, on kaže - a onda se pojavi neki ludi radikal i samo pritisne dugme. Neka kaže da lažem. Neka kaže da nije tako bilo. (Dragan Milovanović, sa mesta: Laže.)
Nemojte voditi polemiku sa mesta. Možete se javiti za reč i odgovoriti gospodinu Nikoliću.
Kod mene u narodu se kaže - ko laže, nek jede ... Ministre, grešna ti duša. U životu ne lažem, ali kako si obmanuo radnike u predizbornoj kampanji, kako si dizao ustanke protiv prethodne vlasti da bi ti bio ministar, tako se i ponašaš u ovoj Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ne lažem, ministre. Bilo je pet ili šest poslanika DOS-a. Mogu da ćute sada, zato što ih je sramota, a rekao si - onda se pojavi neki ludi radikal i pritisne dugme. Šta si mislio ne znam, ali to sam čuo. Međutim, dolazi priča o privatizaciji. Upozorio nas je predsednik poslaničke grupe DOS-a da dosadašnja privatizacija nije valjala, da su se ljudi obogatili, da su u poslednja dva meseca vladavine prelazne vlade sto puta povećane akcije na privatizaciju i preduzeća, da su to inicirali socijalisti - direktori, ministar za privatizaciju, da bi došlo do nekog bogaćenja. Nisam razumeo samo ko se tu i kako obogatio, ali znam zašto su radnici insistirali da se sprovede privatizacija pre nego što vi dođete na vlast. Nagovestili ste da će radnici mnogo manje dobiti od fabrika, po vašem zakonu. Rekli ste da će odmah biti Zakon o privatizaciji, a evo, nema ga već tri meseca. Ali, neka rešenja koja pružate novinarima, s vremena na vreme, sporadično, govore da će radnici dobiti samo 30% akcija, ili ja možda ponovo lažem. Ako je to 30%, to je više nego duplo manje nego što su do sada dobijali radnici po osnovu prava na upis besplatnih akcija i po osnovu prava na kupovinu po povlašćenim cenama. To je znak da se sprema sasvim drugačija prodaja društvenih preduzeća. A kako drugačije da tumačim nego kao pripremu za otimanje, to što je i ministar Vlahović otkupio Ekonomski institut po starom zakonu. Što on ne sačeka novi zakon pa da uđe u otkup Ekonomskog instituta, nego mu prvo vrednost skinuše sa tri miliona maraka na 350.000 maraka, pa ga nekoliko njih vrlo lako otkupiše i sad su oni, sa zajedničkim ulaganjem "Diloiti-Tuš" u Ekonomski institut, referenti za procenu. Čak su procenjivali i Saveznu direkciju posebnih rezervi, našu ratnu, vojnu rezervu, procenjivao je "Diloiti-Tuš", strana firma, strana agentura. Ovo je upozorenje za sve radnike, a i za radnike "Zastave" koji se sa vama, pritisnuti ucenama, dogovoriše pre neki dan, a evo danas čujem informacije iz Kragujevca da ste već pogazili te dogovore. Ne kažem da ne treba da prihvate dogovore sa vama. Neću da ličim na vas iz prethodnih vremena. Ako se dogovore Vlada - poslodavac - sindikat, eto im dogovora, neka potpisuju, neka se ponašaju prema dogovoru, samo ih upozoravam da strogo paze šta sa vama potpisuju, zato što će te ih prevariti. Pričate ovde o penzijskim osnovama. Danima slušam tu priču. Ne mogu da izađem za govornicu. Više ne vredi neke stvari ljudima ni objašnjavati. Ispade da čitav paket zakona donosimo da bi od ovog meseca, ili idućeg, radnicima u penzijski osnov ulazila bruto zarada kako bi odjednom dobili svi duplo veće penzije nego što su imali do sada. Ovde ima vrlo malo vas iz vladajuće većine, koji se bilo čime ozbiljnim u životu bavite. Da vas ima ovako ozbiljnih kao što je bioprethodni govornik, vi biste znali da kompjuter sam izbacuje najbolji desetogodišnji prosek radniku koji kreće u penziju, i taj prosek je obavezno pre 80-te godine. To je ono vreme kada je moja supruga (94. godine dobila otkaz, kao višak, ali je otpremnina bila 4.000 maraka, pa smo nešto i uradili sa tim. Sada je otpremnina 700 maraka. Šta će sada da uradi radnik? Videćemo se mi za ovom govornicom, ako nas ne postreljate, više puta, tvrdim vam - svi ti radnici ne ostaju privremeno bez posla. Ostaju zauvek bez posla. Socijalnu brigu izvlačite iz fabrika na ulicu. Nije Vlada preuzela ni jednim zakonom obaveze o rešavanju i socijalnom zbrinjavanju onih koji ostanu bez posla. Nema tog zakona. Nema zakona kojim se Vlada obavezuje da ljude zbrine, čak ste i ovim ljudima koji imaju više od 30 godina staža smanjili prava koja su imali za vreme diktature, do pre nekoliko meseci. Odjednom postadoše za vas jednaki sa onima koji imaju 25 godina radnog staža. Pitam vas, da dođe privatnik najspremniji na svetu da ulaže u ovu zemlju hoće li da zapošljava ljude sa 35 godina starosti ili će da crnče naša deca koja imaju 18 i 19 godina, koja mogu da zapnu i da rade. A, gde će oni koji imaju 30 i35 godina rada, na čijoj će grbači oni biti? Ko će njim da rešava socijalne probleme? Kada će da dođe uopšte da mu neko računa osnov za penziju, pa makar mu po ovom vašem zakonu sto puta bila veća penzija, kad da dođe do 40 odnosno 35 godina staža. Ponavljam, upuštate se u surovu igru. U igru kalemljenja kapitalizma na društvo kometreba socijalna pravda još dugo godina. Voleo bih da obezbedite mnogo prihoda u budžet. Bio bih srećan zbog toga. Da ste uspešna vlast zašto bismo se mi bavili politikom, šta će opozicija, ako biste vi uspeli ono što mi nismo, pa zaboravili sankcije i rat. Kada biste vi obezbedili ljudima da imaju ono što ste im obećali u predizbornoj kampanji. Voleo bih da napunite budžet, da više nemate na šta novac da trošite. Ali, to je nemoguće, draga moja gospodo. Čak iako dobijete neki dinar sa strane, ta minimalna pomoć postigne samo to da stignete do nivoa socijalnih prava koja su postojala u ovoj zemlji bez ikakve pomoći.
Dame i gospodo narodni poslanici, na ovom mestu završavamo prepodnevni rad, imamo još prijavljenih govornika i ministra koji će dati završnu reč, pretpostavljam, a imamo i gospodina Jovanovića za repliku, pa da završavamo, da sa tim okončamo.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da ima taman vremena za repliku, konačno pristojnije je da sada iskoristim to pravo i odgovorim gospodinu Nikoliću, nego da to radim za dva sata, pa vas molim da kao poslanici očuvate kvorum da bih imao formalno pravo na nešto tako. Naime, slažem se sa slobodom u kritici koju svako uživa, ali ipak ne mogu a da ne insistiram na argumentima. Sve što vi kao opozicija, pa i vi, gospodine Nikoliću, stavljate danas nama na dušu, samo su pretpostavke. Vi pretpostavljate da ćemo mi jednog dana biti takvi kakvima ste nas opisali u svom malopređašnjem nastupu. Ali, mi vama oduzimamo moralno pravo na nešto tako, jer mi, ne na osnovu pretpostavki nego na osnovu činjenica, znamo da niste čovek koji može danas ovde uzeti slobodu da govori u ime radnika, možda u ime nekih drugih. Ali, recimo, u ime radnika Zavoda "Crvena zastava" nemate apsolutno nikakvo moralno pravo da se zalažete za njihovu socijalnu pravdu. Možda ima neki drugi radikal, verujem gospođa Pop - Lazić, gospodin Vučić, gospodin Vučurović. Nisu oni bili u upravnom odboru Zavoda "Crvena zastava". Možda oni čak i ne znaju da je upravni odbor Zavoda "Crvena zastava", u kome ste vi bili član, na ime donatorstva uplatio SRS, vašom odlukom, 128.000 dinara i to 19. maja prošle godine, gospodine Nikoliću. Posle deset godina sankcija, posle bombardovanja, posle haosa stranih agentura. Vi nađoste u upravnom odboru Zavoda "Crvena zastava" 128.000 dinara u kasi radnika da uplatite na ime donatorstva svojoj stranci. Nemate moralno pravo da nas kvalifikujete onakvima kako ste to učinili malopre, niti ja smem kao šef poslaničke grupe da se sa tim složim i da vam ne odgovorim, jer vi niste osoba kojoj moral tako nešto dopušta, jer ga nemate. Svaki dan vam tako nešto dokazujemo činjenicama, dokazima, argumentima, svim onim čime vi ne raspolažete.
Ovim smo završili prepodnevni deo, gospodo [[Poslanik Tomislav Nikolić traži reč posle pauze.]] Nastavljamo rad u 15 časova i 30 minuta. [[Posle pauze - 15,50]] Molim narodne poslanike da utvrdimo da li imamo kvorum za nastavak sednice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo da nastavimo rad. Pravo na repliku, gospodin Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam zašto gospodin Jovanović ne traži od svojih stranačkih kolega koji kopaju naše dosijee da mu konačno odgovore na pitanje - ima li ičega što o radikalima može da se iznese za ovom govornicom kao kompromitujući materijal, kao dokaz da smo kriminalci i nemoralni ljudi, ili nema? Već to postaje i malo bljutavo da iz dana u dan govorite o nekoliko stanova koje smo dobili od države i o jednoj donaciji, koju je Fabrika automobila dala SRS, u vrednosti od 120 i nešto hiljada dinara. Rekli ste da ja nemam moralno pravo da štitim interese radnika. To je vaše mišljenje, verovatno je to potkrepljeno nečim argumentovanim. Uopšte neću da govorim da li vi imate moralno pravo, o tome će da odlučuje narod i ova skupština. Vi ste sada predstavnik DOS-a u ovoj skupštini,vi ste šef svim poslanicima DOS-a. Sada narod šta misli o Maršićaninu, gleda kroz vas, šta misli o profesoru Simonoviću, gleda kroz vas. Svi poslanici DOS-a u ovoj skupštini ste vi, vi ste im šef, vi im komandujete, vi im naređujete, vi im dajete reč, kao što je rekla jedna poslanica koja pripada vašoj poslaničkoj grupi. Ali, gospodine Jovanoviću, otkako je DOS došao na vlast, desilo se toliko mnogo lošeg u raspolaganju državnom i narodnom imovinom, da smo mi radikali sigurno mala deca iz obdaništa, u odnosu na vas, a mislim da ste prevazišli i ono što su socijalisti 10 godina učili. Gospodine Jovanoviću, vaši automobili, vaše obezbeđenje, košta državu sigurno 3.000 maraka dnevno. Vi vozite " audi S8", potpuno blindiran, vi ga lično vozite. Troja kola idu sa vama u pratnji, osam do 10 ljudi, verovatno sada zaposlenih kod MUP-a, vaše je lično obezbeđenje. To su još dva ili tri automobila, gde god vi krenete, gospodine Jovanoviću. Ne znam kako se vozio Slobodan Milošević, ali nikada se niko u ovoj državi sa takvom pratnjom i sa takvim obezbeđenjem nije vozio, niko dok se niste vi pojavili na vlasti. Procenili ste da vam je život ugrožen, ne znam od koga, mislim da ni od koga od nas iz opozicije nije. Vi biste nam pokupili i čačkalice za zube iz džepova, koliko pretresa već izvršite kod naših ljudi, za koje mislite da nešto imaju. Ali, nemojte da nas prozivate za nešto na šta vi uopšte ne obraćate pažnju - ne obraćate pažnju uopšte na troškove koje sada ovoj državi donosite, a tek ste počeli da vršite vlast. Ne obraćate pažnju na to da su na spratovima u Nemanjinoj 22 sada svuda postavljeni detektori za metal, sada više niko od ministra Batića ne može da stupi u hodnik, dok ne prođe kroz dodatni detektor za metal. Već deset ljudi iz Vlade Srbije se vozi u blindiranim automobilima. Koliko to košta ovu državu? I otkuda to da se vozite kolima za koja u novinama piše da ih je država poklonila, te Milošević Slobodanu, te Marku Miloševiću? Sada je te automobile država poklonila vama. Hoće li neko od novinara da stisne petlju i da kaže - država poklonila Čedomiru Jovanoviću "audi S8", blindirani, da se vozi, ili možda to nije državni auto, možda je vaš lični, možda ste vi to zaradili. Ali, nemojte da mi držite moralne pridike, ako nisam zaista načinio neko krivično delo. Pozvao sam vas pre 15 dana da me, ili pozove istražni sudija, ili da pustite na miru te priče. Ne osećam uopšte da sam moralno nečist za ovo vreme od kada se bavim politikom [[Poslanik Čedomir Jovanović traži repliku.]]
Nema replike, ovo je bila replika. (Poslanik Čedomir Jovanović traži reč, po Poslovniku.) Po Poslovniku, izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, nema potrebe za izbegavanjem bilo kakvih tema. Vi ste prekršili Poslovnik u onom njegovom delu u kome se definiše sloboda poslanika da iskoristi pravo na repliku. Replicirao sam vam, vi ste tražili povredu Poslovnika i dobili ste obećanje predsednika Skupštine da ćete u nastavku sednice imati pravo da govorite o Poslovniku. Sva pitanja naše elementarne lične bezbednosti i ugroženosti koja prati posao kojim se mi bavimo, pitanje obezbeđenja koje nas okružuje, možemo da rešavamo kroz skupštinska radna tela, Odbor za bezbednost, anketne odbore, dakle, kroz svaki oblik parlamentarne kontrole ćemo proći i od toga ne bežimo. Ali, naše primedbe nisu vama usmerene, iz razloga iz kojih vi pokušavate da kritikujete nas. Dakle, vi nemate moralno pravo da se ponašate na takav način, jer vi nešto pretpostavljate, a pri tom isključujete sve ono što je vaš karakter, s obzirom da su konkretni događaji počinjeni uz vaše prisustvo, saglasnost, makar donacija bila jedan dinar. Dakle, radi se o Poslovniku, s obzirom da je napravljena greška u tom smislu što ste iskoristili pravo na repliku, a imali ste samo pravo na povredu Poslovnika, koje ste konačno i zatražili.
Gospodin Nikolić je zatražio pravo na repliku posle vašeg trećeg obraćanja. Ono je trajalo 10-tak minuta i pravo za repliku nije sporno.
I sada sam dobio pravo na repliku.
Nije ništa sporno, bar za mene. Reč ima narodni poslanik Dragiša Marinković.
Poštovane dame i gospodo, poštovani ministri, poštovano predsedništvo, izašao sam za ovu govornicu, jer sam u govorima nekih ljudi, a pogotovo gospodina iz opozicije, iz SPS-a, našao nešto što je iskreno u njemu, našao čoveka, koji je o temi o kojoj je pričao, iskreno pričao ono što je mislio. Da ne pričam o onima koji izađu, pričaju jedno, a sasvim drugo rade, pričaju o patnji radnika, a od tih istih radnika uzimaju novac. Zašto, a gde se mi razlikujemo kada pričamo o svim ovim stvarima? Razlikujemo se u tome što ste, na žalost, vi vodili firmu u jednoj ekonomiji koja se zove ekonomija haosa. Ekonomija haosa izmišljena je iz tog razloga da oni koji su na čelu te države mogu da love u mutnom. Uzimali su novac iz banaka, onda su krenuli prema firmama, a na kraju su te firme osiromašili i doveli ih do prosjačkog štapa. Meni vaša briga o radnicima i kada pričate o tim polutkama koje ste davali, stvarno lični na brigu. Ova vlada, moram da kažem odgovorno, pametna Vlada sa ekonomistima koje smo mi izabrali, onako kako smo ih izabrali, formira jednu sasvim drugu ekonomiju.To je ekonomija koja dolazi sa Zapada, tržišna ekonomija, koja će brinuti o radniku, o njegovoj budućnosti, za njegovu penziju, za njegovu decu.
Gospodine Marinković, molim vas da se ipak držite dnevnog reda ovde, da ne vodimo raspravu načelno o programskim razlikama stranačkim, već o konkretnom zakonu.
Da, da, pogodila me je tema gospodina koji je tako pričao, vidim iz srca, na žalost malo smo ga slušali. Želim samo da mu kažem da je i ovaj zakon o kome danas diskutujemo samo jedan iz paketa zakona koji bi ovom narodu morao da donese dobro. Postoje oni prvi koji se, na žalost, o ovom narodu ne brinu i ne sekiraju, a to su oni koji uzimaju i izvlače zadnji dinar iz njegovog džepa. Hoću samo sa ovim da završim, pre neki dan me pita jedan poslanik iz opozicije, neću da kažem iz koje opozicione stranke, jer bi se radikali naljutili, kaže - gospodine od kako ste vi u DOS-u, došli na vlast, biznis je u ovoj zemlji stao. Kako stao, začudio sam se, pa - kaže - pritisla policija, ne može ništa da se radi. To jeste tako otprilike u ekonomiji haosa. Hvala.
Ako više nema prijavljenih govornika... Najdobronamernije ste, niste pogrešno protumačeni, naprotiv, pohvaljeni ste. Šta je ovo, počele su replike i kada se hvalimo. Izvolite.
Izvinite, gospodo poslanici, prepoznao sam se i neću da kontriram kolegi poslaniku, ali samo jednu stvar hoću da razjasnimo.
Molim vas da se saslušamo.
Jednu stvar hoću da razjasnimo. Nisam ja direktor firme koja je davala plate radnicima u polutkama. Naprotiv, ja sam direktor firme koja postoji 20 godina i svih 20 godina isplaćivala je plate 15-tog u mesecu za prethodni mesec. Svih 20 godina, u bruto iznosu sa porezima i doprinosima. Čak i u vreme NATO bombardovanja smo to radili. Dakle, ja sam od onih privrednika koji su punili budžet države, ali sam za ovom govornicom izrazio brigu za one firme koje neće moći naglo da pređu na nov sistem obračuna, poreza i doprinosa i na punjenje državnih fondova. To sam hteo. Hvala.
Nema više prijavljenih, zaključujem načelni pretres. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, uvaženi narodni poslanici, pre nego što pređete na glasanje, samo bih izneo neke konstatacije i odgovore na neke primedbe koje su bile iznesene od strane narodnih poslanika, a koje su, čini mi se, dominirale u tim izlaganjima. Glavna primedba je bila, čini mi se, zašto isplata samo u novcu. Pa, mislim da je osnovno ljudsko pravo, odnosno pravo radnika da svoju platu dobijaju u novcu i da mu niko ne određuje šta će da dobije za svoj rad. Mislim da su radnici u ovoj zemlji apsolutno sposobni da upravljaju tim svojim novcem i da za taj svoj novac kupuju šta hoće, a da ne bude poslodavac taj koji će mu to određivati. Bilo je primera u našoj zemlji, da su poslodavci radnicima isplaćivali platu u kuhinjskim krpama, pa su oni bili prisiljeni da posle te kuhinjske krpe prodaju na raznoraznim buvljacima. Mislim da je isplata u novcu i jeftinija za poslodavca; podsetiću vas da prilikom isplate u robi, poslodavac plaća porez i doprinos na istu osnovicu kao pri isplati zarada u novcu.
Molim vas da se stišate i da saslušamo.
Ako je roba koja se daje kao zarada nabavljena kompenzacijom, plaća se porez na promet. Ako daje svoju robu, obračunava i plaća porez na promet i praktično, prilikom isplate zarade u robi, roba koja se zaposlenom daje na ime zarade ima maloprodajnu cenu. Mislim da je jeftinije da se zarada isplaćuje u novcu, nego u robi. Druga velika primedba je bila vezana za topli obrok i regres. Mislim da da se ovim zakonom ne ukida ni topli obrok ni regres, nego se zakonski definiše. Poslodavac je obavezan da isplaćuje topli obrok i regres, a to je i definisano opštim kolektivnim ugovorom, članom 41, tako da radnici nisu zakinuti po tom pitanju. Pošto je kolega koji je pre mene govorio postavio pitanje da li će radnici imati taj topli obrok, da se to kod njega reguliše bonovima, normalno da će ga i dalje imati. Poslodavac je dužan da organizuje ishranu u fabrici za radnike i da ishrana bude u visini tog regresa, znači da radnik može za taj svoj bon normalno da ruča u fabričkoj menzi. Nijedno pravo nije ukinuto po tom pitanju. Drugo pitanje je bilo vezano za otpremnine. Vi vrlo dobro znate da je to pravo bilo navedeno, ali da nije bilo poštovano. Jednostavno, veoma je mali broj radnika koji su uopšte dobili bilo kakvu otpremninu. U pauzi ovog zasedanja, meni su se javili radnici "Kablara", koji su bili prisiljeni da potpišu da se odriču svojih otpremnina, da bi mogli da pređu na tržište rada i da bi na tržištu rada mogli da dobijaju onu nadoknadu. Ovim zakonom je garantovano da se te otpremnine isplaćuju. Možda jesu manje, ali će sigurno biti isplaćene. Mislim da se ovim zakonom o radnim odnosima povećava sigurnost radnika, kako trenutno,tako i u budućnosti kada budu išli u penziju, a to su neki od diskutanata izložili. Zato predlažem poslanicima da usvoje ovaj zakon. Hvala.
Nemojte se nervirati ako se neko javi za reč.
Nerviraju se, gospodine predsedniče, zato što im ne pada na pamet da izađu za govornicu, niti da čitaju Poslovnik, ni zakone koje predlaže Vlada, nego samo da se što pre završi i da idu kući. Izašao sam za ovu govornicu da vam ukažem na nekoliko stvari, pomenuću vam i član Poslovnika, ali bih pre toga želeo da govorim o Ustavu, u kome se govori da mora biti obezbeđena javnost rada nadležnih državnih organa. Ovo je vrhovno telo Republike Srbije. Mi postavljamo pitanje ko je i po čijem nalogu ukinuo TV prenos ove sednice Narodne skupštine Republike Srbije? Za one koji to ne znaju, to se dogodilo i sve što se desilo u popodnevnom zasedanju niko nije mogao da čuje ni da vidi. Kada govorim o javnosti,znam da će mi predsednik reći da će biti obezbeđena time što će mnogi napraviti svoje izveštaje i reportaže u raznim dnevnim TV emisijama i sutra u novinama. Imajući u vidu naša iskustva i imajući u vidu iskrivljavanje istine, falsifikovanje istine, prećutkivanje onoga o čemu govore radikali, a favorizovanje onoga o čemu govori režim, pozivam vas da se obezbedi TV prenos.Vi ste se u to zaklinjali kao poslanička većina, a nama prebacivali kada smo govorili da u Poslovniku nema te odredbe o direktnom TV prenosu, da to nikada ne biste ukinuli, da to nećete ukinuti. Treba da nam kažete šta je to važnije danas posle podne zbog čega građani Srbije ne mogu da gledaju TV prenos, zbog čega ne mogu da gledaju svoje narodne poslanike? Čini mi se da je ipak važniji posao ovde nego bilo kakva sportska manifestacija. (Glas iz sale: Vi ste kao redari na utakmicama.) Čini mi se da ćete se sa tim složiti. Znam da vama nije, ali mi se činilo da bi to trebalo da bude nešto što se pretpostavljalo. (Predsednik: Narodni poslanik će dobiti odgovor.) Molio bih vas još jedanput i da se ustanovi kvorum. Hvala vam.
Javnost rada je obaveza Narodne skupštine. Naravno, nigde Poslovnikom, ni Ustavom, ni zakonom nije utvrđeno da javnost rada podrazumeva i javne TV prenose. Mi se za njih zalagasmo kao opozicione stranke onoliko dugo, a vi nam ih ne dadoste. (Aleksandar Vučić, sa mesta: To nije tačno.) Danas smo ih uveli i nismo ih ukinuli. To je moj odgovor, a vi se možete ne slagati sa mnom. Dajem vam odgovor u vezi TV prenosa. Dakle, ne postoji obaveza po Ustavu i po Poslovniku da se vrše direktni TV prenosi zasedanja, a mi ih vršimo. Lično sam dao saglasnost urednicima RTS-a da prebace prenos, i nije ukinut prenos, nego je prebačen na Treći kanal zbog ranije preuzetih obaveza u vezi prenosa utakmice Jugoslavije i Rusije. Prema tome, TV prenos je u toku, ali na Trećem kanalu. Bar je takva saglasnost data.
Samo da ukažem na jednu grubu neistinu koju je izrekao predsednik Narodne skupštine gospodin Maršićanin. Tačno je, gospodine Maršićanin, vaši poslanici i mi smo se nekada zajedno zalagali za direktne TV prenose u Narodnoj skupštini Republike Srbije, i nismo ih imali dok nisu uvedeni početkom 1996. godine, ako se ne varam. Da li je tako bilo, gospodine Nikoliću? Kada smo bili mi u Vladi, od 1998, bio je direktan prenos svake skupštinske sednice. To je ono što je istina, a to je ono u čemu se prevario gospodin Maršićanin i vi koji ste ga u tome podržavali. Hvala vam.
Pošto smo utvrdili dve neistine, prvo vašu da je ukinut TV prenos, a nije, i moju neistinu da ste vi podsticali TV prenose dok ste bili na vlasti, sada možemo da nastavimo sa radom. Ako se gospodin Vučić javio po kršenju Poslovnika.... (Tomislav Nikolić, sa mesta: Rekao je da ste izrekli neistinu.) Ja na to odgovaram. Po Poslovniku sam dužan da odgovorim. (Božidar Vučurović, sa mesta: Istinu, a ne neistinu.) Ako ne želite odgovore, nemojte postavljati pitanja. Zaključujem načelni pretres. Tražili ste da se utvrdi kvorum. Molim narodne poslanike da utvrdimo da li imamo kvorum za rad. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, u načelu. Za 116, protiv 55, uzdržanih nema, nije glasalo četiri, od ukupno 175 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Na član 1. narodni poslanik Božidar Vučurović podneo je amandman kojim predlaže da se član 1. briše. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman kojim sam tražio da se član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima briše. Samim tim što se on briše, ostaje prethodno rešenje, rešenje iz prethodnog zakona. Mi smo ovde danima pokušavali da ubedimo, ne vas, jer vi to znate, nego građane Srbije, da ovoga puta i ovakvim zakonskim rešenjem dobijaju manje. Vi ste nas sve ove dane ubeđivali da dobijaju više, dok danas nije ministar izašao i rekao - oni dobijaju manje, ali na nekoj drugoj strani će im to biti više. Ovo, kako je sada predloženo, jeste tako, kako vi kažete, samo u jednom slučaju, u slučaju da svi radnici u ovoj državi dobijaju garantovane ili minimalne lične dohotke. [[Žagor u sali.]] Zamolite ih lepo, gospodine predsedniče, pošto njih lepo molite, a nas izbacujete, zamolite ih lepo da se umire.
Molim narodne poslanike da saslušamo narodnog poslanika Božidara Vučurovića, kao podnosioca amandmana.
Opet AFŽ. Kod garantovanih ili minimalnih ličnih dohodaka radnici će dobiti neznatno više, ali je mali broj radnika koji to dobijaju. Ako ja danas otpustim, a moraću uskoro da otpustim 50-tak svojih radnika, poslaću vam ih u Skupštinu da ih vi malo izdržavate, dužan sam da svakom radniku isplatim od 60 do 120 hiljada dinara. Ovim vašim rešenjem ću im isplatiti od 12 do 24.000 dinara, i to je za mene sasvim u redu. Nemojte onda da se zaklinjete u prava radnika. O pravima svojih radnika vrlo dobro brinem, oni dobijaju platu svakog prvog u mesecu, država dobija svoje doprinose, svoje poreze. Vi ne možete ni da napišete cifru koliko sam ja prošle godine, akciza, poreza, doprinosa, carina i ostalih fiskalnih obaveza, platio ovoj državi. Hoćete li vi da izreknete neku javnu opomenu ovde ili ćete samo da zvonite? Meni to zvono smeta, njima izgleda ne smeta. Oni su bučni i dalje. Ali, šta da se radi, tako su vam dobri zakoni, tako su vam dobriovi kojih ih brane. Sindikalni funkcioner koji je postao ministar, i šef poslaničke grupe koji nije mogao valjano da završi ni srednju ekonomsku školu, a sada brani ekonomske zakone pred ovom skupštinom. Svaka vam čast.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, kao predsednik poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, predlogom ovog amandmana u potpunosti bi se obesmislio zakon do kojeg je nama veoma stalo. To je deo sveobuhvatnog programa reformi, bilo da je reč o onim fiskalnim, o kojima smo konkretne odluke već doneli, bilo da je reč o reformama u oblasti radničkih prava, ili o reformama koje će potom uslediti, u oblasti socijalne politike. Mislim da ne stoje argumenti sa kojima je pred parlament izašao predlagač ovog amandmana i ipak insistiramo na tome da se ovaj amandman odbije, a da potom isto to uradimo i sa svim onim amandmanima koji su, pre svega, motivisani nastojanjem da se stvari u društvu zadrže u postojećem stanju. Možda je neko u vremenu koje je ostalo za nama mogao da izgradi firmu, da bude uspešan prema svojim zaposlenima, ali to, sasvim sigurno, postojeća zakonska regulativa nije omogućavala svima, niti je zagarantovana prava konkretno realizovala u slučaju ovog zakona. Naveli smo brojne primere, a ministar vam je pomenuo recimo, postupak kojim su radnici "Kablara" otišli na tržište rada i mene čudi da oni koji su bili zagovornici kritičkog odnosa prema ovom zakonu nemaju nikakav komentar na takvo flagrantno kršenje i zakona, i radničkih prava. Dakle, za nas je ovaj amandman neprihvatljiv.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, kao zamenik predsednika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, čitajući amandmane, zapazio sam da su narodni poslanici opozicije pokušali na dva načina da vam isprave ovaj član 1. Predloga zakona. Prvi način je ovaj na koji je to pokušao da ostvari poslanik Božidar Vučurović, da se prvi član obriše, tako da zakon važi u tekstu u kome je i do sada važio. Nas ovde zbunjuju predstavnici, sa jedne strane predstavnik Vlade, a sa druge strane šef poslaničke grupe vladajuće većine. Malopre nam je ministar zadužen za ovaj zakon rekao da je tačno da će primanja radnika, po osnovu otpremnine biti manja, ali će biti sigurno isplaćivana, tako je rekao. Kada je Božidar Vučurović obrazlagao amandman i rekao da će biti manja primanja, izašao je šef poslaničke grupe DOS-a i rekao da to nije argumentovano i da nije tačno, i da mi želimo da zadržimo stare odnose u društvu, a to je sada već bila politička priča. Jedno je sasvim jasno - radnici će sada članom 1. imati manje otpremnine nego što su imali do sada, to je sasvim jasno. To uvijanje u bruto zaradu u odnosu na neto zaradu može da se prihvati, ali nikada ne može da se prihvati da je bruto zarada tri puta veća nego neto zarada, kao što to ovde zakonodavac pokušava da nam provuče i stalno po jednu zaradu umanjuje radnicima. Rekli ste - sada je odnos 1:1, a rekli ste - smanjivaćete čak obaveze poslodavca pa će te obaveze biti samo 70% od isplaćenih neto ličnih dohodaka. U tom slučaju, ovo će biti još manje za radnike. Nama je bilo dosta teško da reagujemo na ovaj zakon, na Predlog zakona. Sa jedne strane, čovek mora da razmišlja o poslodavcima, a sa druge strane o zaposlenima. Opozicija mora da pronađe greške koje će oštetiti poslodavca i greške koje će oštetiti zaposlenog. U ovom slučaju, radi se samo o jednokratnoj obavezi poslodavca. Naime, on tog časa prestaje da brine o radniku. Kada je takav član u pitanju, moramo da brinemo o radniku. Njegova prava u odnosu na poslodavca se gase isplatom otpremnine. Pitanje je hoće li do kraja njegovog radnog veka uopšte biti ostvareno njegovo pravo Ustavom zagarantovano, kao i pravo na rad. U tom slučaju morate da imate duše, ne samo tržišnu ekonomiju od ministara iz inostranstva, kao što je rekao jedan prethodnik, predstavnik DOS-a koji je ovde govorio. U ovom slučaju mora da se misli o radnicima. Pripremama zakona o privatizaciji očigledno je da će mnogi radnici ostati bez posla i već sad nas upućujete na to da nam fabrike nisu u stanju da će neko sa kapitalom u njima moći da zapošljava naše radnike. Već sada ste radnicima "Zastave" jasno i otvoreno rekli, samo na trećinu računate od onih koji su sada radno uposleni. Zašto onda smanjujete obaveze koje neko ima prema radnicima koji će sigurno ostati bez posla. U najmanju ruku je postupak bezdušan. Ako zaista ostaju bez posla, ako više nemaju mogućnosti, a neće imati mogućnosti da se zaposle, posebno ljudi sa 25 godina staža i više, nemojte da im umanjujete ona prava koja su imali, koliko do juče, ili do dana stupanja na snagu ovog zakona. Zato se zalažem da amandman usvojite, zalažem se da kada predlažete neki zakon, izmene i dopune zakona ili celovit zakon (a ovi do sada celoviti zakoni bile su u stvari izmene i dopune postojećih zakona), da uvek nađemo najbolje rešenje. Najbolje rešenje, prvo za radnika, a onda najbolje i za poslodavca. Mi od vas ne tražimo da sada donesete zakon kojim će poslodavac biti obavezan petostruku naknadu, odnosno 50 puta veću platu da daje radniku nego do sada. Znamo da je to nenormalno. Nemojte ni vi da tražite od nas da glasamo za nešto što je nemoralno, a skraćivanje prava, manji finansijski iznos radniku za koga se fabrička kapija zauvek zatvara, u najmanju ruku je nemoralan potez. Hvala najlepše.
Upravo sam dobila informaciju od Službe Narodne skupštine, da je u istovetnom tekstu na član 1. amandman podneo i narodni poslanik Srboljub Živanović. Da li vi kao podnosilac amandmana želite reč? (Da.)
Dame i gospodo uvaženi poslanici, podneo sam amandman na član 1, stav 1, tačka 4. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, zamenjuje se reč: "dvostruko" rečju: "četvorostruko". Obrazloženje - u cilju zaštite zaposlenih kod poslodavaca, smatram da je predloženi iznos mali i da se njime ne štiti ekonomska sigurnost zaposlenog koji mimo svoje volje ostaje bez radnog mesta i zarade. Predloženi iznos zaposlenom na neki način daje sigurnost da mu se za period dok je bez zaposlenja bar donekle obezbedi egzistencija. Ekonomska situacija u zemlji je vrlo teška, naročito posle petooktobarske revolucije, kada nijedna privredna grana ne radi ili radi sa umanjenim kapacitetom. Vrlo teško dolazi do ponovnog zapošljavanja radnika, pase ovaj predloženi iznos mora udvostručiti.Iznos dat od strane predlagača zakona mora se udvostručiti. Takođe, član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima stigao je pred poslanike Narodne skupštine bez ikakvog konsultovanja sa sindikatom. Sada vam oni ne trebaju, kada ste dolazili na vlast iskoristili ste ove sindikate, radnike preko kriznih štabova, zborova, mitinga, da biste došli na vlast, a danas su ti sindikati postali socijalni slučajevi. Osvrnuo bih se i na privredu u Mačvanskom okrugu u velikim gigantima, vezano za ovaj član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima. To je: "Viskoza" - Loznica, rudnik Veliki majdan - Ljubovija, Hemijska industrija "Zorka" - Šabac. "Viskoza", nekada jedan od uzornih kolektiva, svoje pogone nije ove zime pokretala, jer nije imala energenata. Radnici su, njih oko 70%, na plaćenom, fabrika nije u mogućnosti da isplati bilo koju otpremninu radnicima. Veliki majdan - Ljubovija je u sličnim uslovima rada. Hemijska industrija "Zorka", Šabac, nekada jedinstveni kolektiv, pa onda holding - kompanija, a danas nije ništa, ne zna se više kojem tipu organizovanosti pripada. Teška kriza, nerad, jer Hemijska industrija "Zorka", Šabac, po svojoj strukturi poslovanja treba da je pod zaštitom Vlade i države. Uvozom đubriva, a ne sirovina, komponenata, dovedene su fabrike đubriva u težak položaj, a takođei njihovi radnici. Rukovodstvo fabrike đubriva iz Šapca pokušava da raznim alternativnim programima obezbedi platu radnicima i da isplati državi porez, iako je predsednik Vlade, gospodin Đinđić, prilikom svoje posete Holding kompaniji "Zorka", Šabac, izjavio da je ona arheološka vrednost i da je treba što pre zatvoriti. Danas radnici Hemijske industrije "Zorka" svoju sudbinu uzimaju u svoje ruke, solidarno neće dozvoliti da nijedan radnik napusti radno mesto kao tehnološki višak. Predstavnicima vlasti ponudićemo ovakve otpremnine kada postanu tehnološki višak. Dame i gospodo, juče ste me prekinuli kada sam diskutovao u načelu o Zakonu o radnim odnosima, a mislim da je sve bilo po dnevnom redu. Gospodin Veselinović, pošto je oteo fabriku, 2. maja peče vola ispred fabrike, a gospodin Batić, ministar pravde, na lepom i belom konju treba da ujaše u fabriku.
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju po ovim amandmanima, u istovetnom tekstu, na član 1? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman i molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za 14 narodnih poslanika, protiv 102, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 17, ukupno133. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanikNikolić Tomislav. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Nemam potrebe da vam dodatno obrazlažem. Mislim da sam obrazloženjem na prethodni amandman, kojim je traženo ukidanje ovog člana, obrazložio i svoj amandman. Praktično, prihvatanjem ovog amandmana ne bi ostao tekst zakona koji je važio do sada, ali kome ja to pričam, nema ni ministra više. Ako vodite ovu skupštinu po Poslovniku, iako nema Vlade u celokupnom sastavu, trebalo bi bar ministar, čiji je zakon na dnevnom redu, da sedi u klupama. Neshvatljivo je da baš nijedan član Vlade ne sedi na sednicama. Ubeđen sam da neće ni doći do kraja utakmice nijedan član Vlade na sednicu Narodne skupštine. Onda ispada da mi ovde pričamo samo zbog poslanika, tim pre što je prenos prebačen na treći program, a građani o tome nisu obavešteni. Mislim da će sednica vrlo brzo biti i prekinuta. Hteo sam da uvedemo bruto zarade u otpremnine, ali da to bude makar u skladu sa onim što su ljudi imali do sada. Nema predstavnika Vlade, nema ko da mi odgovori, ali mi jednu bruto zaradu skidamo radnicima samo zato što ste umesto da 6 neto zarada budu 3, da 8 budu 4, predvideli da bivša dvanaestostruka neto zarada sada bude petostruka bruto zarada. To je zakidanje po jedne bruto zarade zaposlenima, u odnosu na dosadašnja primanja. Možda će im plate biti veće, ali to što će biti veće plate ne treba da bude osnov za ukidanje i smanjivanje prava u zakonu. Daj bože, neka im budu veće, pa isplaćujte im više. Ostali su bez posla, brinite o tim ljudima. Nema ih toliko sada, koliko će ih biti pred kraj ovog vrelog leta. Molim vas da pre glasanja o ovom amandmanu utvrdite kvorum.
Povredu Poslovnika je istakao narodni poslanik Tomislav Nikolić, jer sumnja da postoji kvorum. Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace identifikacione kartice. Pre nego što pozovem službu da utvrdi prebrojavanjem koliko je prisutno narodnih poslanika, molim narodne poslanike Srpske radikalne stranke da u skladu sa čl. 80. i 113. stav 1. ubace identifikacione kartice u svoje poslaničke jedinice. Najlepše vas molim. Srpska radikalna stranka je napustila salu. Molim službu da utvrdi kvorum prebrojavanjem narodnih poslanika. Prebrojavanjem je utvrđeno da je u sali prisutno 138 narodnih poslanika, što znači da imamo kvorum i da možemo da nastavimo sa radom. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, kao predsednik poslaničke grupe. Izvolite.
Pozvao bih se na član 166. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije u kome se kaže da su sednice Narodne skupštine i njenih odbora javni. Naša želja nije bila da se rasprava o ovom zakonu, bilo da je reč o raspravi u načelu ili o raspravi u pojedinostima, vodi bez prisustva javnosti. Ne želimo da ulazimo u terminološku procenu da li su novinari ili direktan televizijski prenos dovoljno konkretni, ali mi smo svojevremeno, kao opozicija, kritikovali svaku situaciju u kojoj parlament radi bez televizijskog prenosa, pa molim skupštinsku službu da utvrdi da li postoji mogućnost da Radio - televizija Srbije prenosi rad parlamenta i ukoliko ta mogućnost ne postoji da konstatujemo da je prekršen član 166. Poslovnika koji garantuje javnost rada parlamenta i da se sednica prekine dok se ta javnost ne omogući.
Određujem pauzu od deset minuta dok ne dobijemo potrebno obaveštenje koje je zatražio narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da utvrdimo kvorum. Dužan sam, pre nego što konstatujem da nemamo kvorum za nastavak sednice, da vas obavestim da televizijskog prenosa, od 14,00 časova, kada smo dali pauzu, nije bilo, u našem popodnevnom delu rada televizijski prenos nije vršen. U tom smislu je gospodin Vučić bio u pravu, te mu se izvinjavam što sam izgovorio ovde da je izneo neistinu. Pošao sam od toga da je postojao dogovor između mene i uredništva televizije da se prebaci prenos sa drugog kanala na treći kanal, da bi se omogućilo sprovođenje njihovih ranijih obaveza u vezi preuzimanja utakmice od 14,00 sati i od 17,00 sati na drugom kanalu. Najpre imamo činjenicu da nemamo kvorum za nastavak rada i činjenicu da, verovatno iz tehničkih razloga, nemamo obezbeđen televizijski prenos, i pored toga što je naša odluka da se sednice direktno prenose. Zaključujem da ćemo sednicu sada prekinuti zbog nedostatka kvoruma i nastaviti sa radom sutra u 10,00 časova, uz obaveštenje da će sutra biti i poslednji dan rada ove nedelje i da ćemo rad nastaviti posle prvomajskih praznika, dakle, 3. maja, u četvrtak. Znači, nastavljamo rad sutra u 10,00 časova.