Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Prvu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite da u vaše i u svoje ime pozdravim članove hora „Sveti knez Lazar“ iz Kruševca, koji su upravo otpevali državnu himnu Republike Srbije i koji će nastaviti da prate deo današnje sednice sa galerije velike sale Doma Narodne skupštine. Himnu su otpevali sledeći članovi hora: protojerej Dragi Veškovac, starešina crkve Lazarice, Katarina Veškovac, direktor hora, Ružica Veškovac, Jovana Milošević, Jelica Mijatović, Sanja Vučić, Ivana Marković, Valentina Stanković, Marija Nikolić, Dobrila Milosavljević, Marija Milosavljević, Tijana Ivanović, Gordana Matijević, Marijana Đurić, Ivana Pejović, Vera Marinović, Snežana Jovanović, Nadica Toković, Jana Aleksić, Jelena Nikolić, Višnja Dimitrijević, Olga Milićević, Ljubinko Nikolić, Aleksandar Nikolić, Života Aleksić, Slobodan Đurić, Vojno Sakan, Jugoslav Lazić, Dragiša Milosavljević, Bojan Božić, Miroslav Stojanović, Vesko Buntić, Branko Rajković, Branko Simić, Janko Vukotić, Rade Mrkić, Aleksandar Grujić, Marko Toković, Đorđe Tomić, Miloš Marković i Vojin Jagričić. Pozdravimo aplauzom drage goste. [[Aplauz.]] Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 139 narodnih poslanika. Podsećam da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je u ovom momentu registrovano 127 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da sam, pored predstavnika predlagača dr Olivera Dulića, ministra životne sredine i prostornog planiranja, pozvala da sednici prisustvuju i Aleksandra Damnjanović Petrović i Nebojša Janjić, pomoćnici ministra životne sredine i prostornog planiranja i Milija Đalović, načelnik Odeljenja za normativnu delatnost u Ministarstvu životne sredine i prostornog planiranja. Dostavljen vam je zapisnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije u danu za odgovaranje na poslanička pitanja u vezi sa aktuelnom temom, kao i zapisnici sa Šeste, Sedme i Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodne sednice. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na ovaj zapisnik. Prelazimo na odlučivanje o zapisnicima. Stavljam na glasanje zapisnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije u danu za odgovaranje na poslanička pitanja u vezi sa aktuelnom temom, 7. decembra 2010. godine. Od 128 poslanika, za je glasalo 125. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj zapisnik. Stavljam na glasanje zapisnik Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini, održane 30. novembra, 1, 2, 7, 8, 9. i 15. decembra 2010. godine. Od 129 poslanika, za ovaj zapisnik izjasnilo se 116. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik. Stavljam na glasanje zapisnik Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini, održane 15, 16, 17, 20. i 22. decembra 2010. godine. Od 131 poslanika, za su glasala 124. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj zapisnik. Stavljam na glasanje zapisnik Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini, održane 22, 23, 24, 27, 28. i 29. decembra 2010. godine. Od 132 poslanika, za zapisnik je glasao 121. Konstatujem da je usvojen ovaj zapisnik. Prelazimo na utvrđivanje dnevnog reda. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju krivičnih sankcija. Molim da se izjasnimo. Od 143 poslanika, za predlog je glasalo troje. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o davanju garancija Republike Srbije u korist „Hypo-Alpe-Adria bank“ a.d. Beograd po zaduženju opština Kosovska Mitrovica, Zvečan i Zubin Potok. Molim da se izjasnimo. Od 133 poslanika, za predlog su glasala 122. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o davanju garancija Republike Srbije nemačkoj finansijskoj instituciji KfW po zaduženju Javnog preduzeća „Elektroprivreda Srbije“ (Projekat rehabilitacije HE Zvornik). Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, za predlog je glasalo 119. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izvršenju i obezbeđenju, koji je podnela Narodnoj skupštini 30. decembra 2010. godine. Molim da se izjasnimo. Od 132 poslanika, niko nije za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Grupa od dvanaest narodnih poslanika Poslaničke grupe LDP predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o akcizama, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. januara 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 140 poslanika, za predlog je glasalo 13. Predlog nije prihvaćen. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o geološkim istraživanjima, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. januara 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 137 poslanika, niko nije glasao za predlog. Predlog nije prihvaćen. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, koji je podnela Narodnoj skupštini 21. januara 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 133 poslanika, niko nije glasao za. Predlog nije prihvaćen. Grupa od 22 narodna poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim nabavkama, koji je podnela Narodnoj skupštini 7. februara 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 149 poslanika, za predlog je glasalo 18. Predlog nije prihvaćen. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o advokaturi, koji je podnela Narodnoj skupštini 11. februara 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 151 poslanika, niko nije za. Predlog nije prihvaćen. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o kreditu između EU i Republike Srbije i Narodne banke Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 11. februara 2011. godine (tačka 11. predloženog dnevnog reda). Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, za predlog su glasala 122. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru predsednika, zamenika predsednika i članova Upravnog odbora Republičke agencije za elektronske komunikacije, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. februara 2011. godine (tačka 23. predloženog dnevnog reda). Molim da se izjasnimo. Od 135 poslanika, za je glasalo 117. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, koji je podnela Narodnoj skupštini 21. februara 2011. godine (tačka 7. predloženog dnevnog reda). Molim da se izjasnimo. Od 136 poslanika, za predlog je glasalo 125. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, koji je podnela Narodnoj skupštini 21. februara 2011. godine (tačka 8. predloženog dnevnog reda). Molim da se izjasnimo. Od 136 poslanika, za predlog je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji, koji je podnela Narodnoj skupštini 21. februara 2011. godine (tačka 1. predloženog dnevnog reda). Molim da se izjasnimo. Od 133 poslanika, za predlog su glasala 123. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o javnom beležništvu, koji je podnela Narodnoj skupštini 24. februara 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 132 poslanika, za ovaj predlog nije glasao niko. Predlog nije prihvaćen. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora kojim se reguliše odgovornost za naknadu troškova između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Narodnoj skupštini 28. februara 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 131 poslanika, za predlog je glasalo 109. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Predsednica Narodne skupštine prof. dr Slavica Đukić-Dejanović je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, koji je podnela Narodnoj skupštini 1. marta 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 136 poslanika, za ovaj predlog je glasalo 130. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Grupa od 22 narodna poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, koji je podnela Narodnoj skupštini 16. decembra 2010. godine. Da li predstavnik predlagača narodni poslanik Tomislav Nikolić želi reč? Ima pravo na tri minuta, prema članu 92. Poslovnika.
Pošto već drugi put obrazlažem predlog da se urazumite, uozbiljite, pojeftinite troškove Vlade i vladajućeg aparata u odnosu na narod, ne želim da vam uzimam previše vremena, samo da podsetim i vas i građane Srbije da je predlog podnet 16. decembra 2010. godine, u okviru velikog broja predloga koje smo podneli, a kasnije i dopunili novim predlozima kojima želimo da vam pokažemo kako ćemo da vladamo posle sledećih vanrednih parlamentarnih izbora. Da ste tada imali sluha, da ste nas poslušali i tada stavili na dnevni red, izbegli bismo mnoge lomove na srpskoj političkoj sceni. Čak mislim da bismo izbegli lomove u vladajućoj koaliciji zbog kojih ispašta Srbija. Dakle, nudimo vam rešenja koja su bolja za Srbiju. Vi ćete verovatno usvajati ove godine rešenja koja su bolja za vas. Kada treba da se opredeljujete između sebe i Srbije uvek se opredelite za Srbiju i nikada nećete da pogrešite. Dakle, obavezujemo se pred građanima Srbije da ćemo ono što vam sada predlažemo kao opoziciona stranka sprovesti u najkraćem mogućem roku posle pobede na izborima ove godine. Ako imate uši, slušajte. Ako imate oči, gledajte. Ako imate hrabrosti, rešavajte probleme koje ima Srbija, jer oni neće biti rešeni ako se pomire vaši predsednici; oni neće biti rešeni ako neki od vaših predsednika izjave da imaju bolje i sposobnije članove nego što su oni sami; oni neće biti rešeni ako ne rešite sve afere. Neće biti rešeni ako u svakom ministarstvu imate svoje ljude, ako u svakom javnom preduzeću imate svoje ljude. Dakle, potpuno fer i otvoreno, korektno, kao što je bio i miting 5. februara, nudimo vam da popravimo Srbiju, a na vama je da imate odgovornost koju svaka vlast sa sobom nosi. Do sada niste pokazali taj stepen odgovornosti. Još uvek nije kasno, ali moram da vas upozorim da 16. april nije daleko i bolje da se pre toga dogovorimo kako će Srbija dalje, nego da se 16. aprila dogovarate direktno sa građanima Srbije. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 152 poslanika, 20 je glasalo za predlog. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Grupa od 22 narodna poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, koji je podnela Narodnoj skupštini 16. decembra 2010. godine. Da li predstavnik predlagača gospodin Tomislav Nikolić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 151 poslanika, za predlog je glasao 21 poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Grupa od 22 narodna poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim nabavkama, koji je podnela Narodnoj skupštini 7. februara 2011. godine. Da li predstavnik predlagača narodni poslanik mr Jorgovanka Tabaković želi reč? (Da.)
Poštovani članovi Vlade, poštovani građani, kolege u Skupštini Srbije, svaka politička stranka i oni koji deluju u javnom životu tvrde da se zalažu za jeftiniju državu i za interese građana. Prilika da to i u praksi pokažu jeste da glasaju za izmene i dopune Zakona o javnim nabavkama, koje, prema svim relevantnim istraživanjima, nose uštedu od najmanje milijardu evra, u ovom trenutku. Zakonom koji se može kolokvijalno nazvati zakonom kojim sprečavamo nameštanje javnih tendera i postupaka uštede bi bile mnogo veće. Broj izuzetaka na koje se javne nabavke ne odnose ovim izmenama i dopunama zakona se smanjuje. Zdravstvene ustanove ne bi mogle da nabavljaju lek „norvasc“, koji košta 700 dinara, umesto generički istog leka koji leči istu bolest, a košta 170 dinara. Danas je to moguće. Ako bismo usvojili izmene i dopune ovog zakona, ne bi se 41% od ukupnih javnih nabavki završio u pregovaračkom postupku ili, kako narod kaže, u četiri oka. Da li je Srbija u prilici da dopusti da preko milijardu evra otiče nezakonito u privatne džepove u postupcima zbog nedovoljno dobrog Zakona o javnim nabavkama, neka to danas presude njegovi predstavnici. Ovde nema vlasti i opozicije, ovde ima građana koje predstavljamo, koji kupuju lekove, koji plaćaju krečenje škola, gradnju puteva, nabavku kancelarijskog materijala i svega onog što znači njihov život lakšim ili skupljim. Izvolite, pogledajte građanima Srbije u oči, pa odbijte zakon kojim se u ovom trenutku štedi najmanje milijardu evra. Hvala.
Stavljam predlog na glasanje. Od 153 poslanika, 20 je glasalo za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Grupa od 22 narodna poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi, koji je podnela Narodnoj skupštini 16. decembra 2010. godine. Da li predstavnik predlagača gospodin Tomislav Nikolić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 154 poslanika, za predlog su glasala 22 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Gordana Čomić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red dopuni tačkom Predlog odluke o izboru člana Zdravstvenog saveta Srbije, koji je Narodnoj skupštini podnela Vlada 11. februara 2011. godine. Da li predlagač narodni poslanik Gordana Čomić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 155 poslanika, 106 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Branko Ružić, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i članova 170. i 173. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi: 1. zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine, Predlogu zakona o izmenama Zakona o popisu poljoprivrede 2011. godine i Predlogu odluke o Programu zvanične statistike u periodu od 2011. do 2015. godine; 2. zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, koji je podnela Vlada, Predlogu zakona o izmenama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, koji je podnela Vlada, Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist „Hypo-Alpe-Adria Bank“ a.d. Beograd po zaduženju opština Kosovska Mitrovica, Zvečan i Zubin Potok, koji je podnela Vlada, Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije nemačkoj finansijskoj instituciji KfW po zaduženju Javnog preduzeća „Elektroprivreda Srbije“ (Projekat rehabilitacije HE Zvornik), koji je podnela Vlada, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o kreditu između Evropske unije i Republike Srbije i Narodne banke Srbije, koji je podnela Vlada, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore o saradnji i uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima, koji je podnela Vlada, Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma između Saveta ministara Republike Albanije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine, Vlade Republike Makedonije, Vlade Republike Srbije, Vlade Republike Slovenije, Vlade Republike Hrvatske i Vlade Crne Gore o regulisanju duga Republike Albanije po obračunima vezanim za robni promet između Republike Albanije i bivše Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije, koji je podnela Vlada i Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora kojim se reguliše odgovornost za naknadu troškova između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj; 3. zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Trećeg dodatnog protokola uz Evropsku konvenciju o ekstradiciji, Predlogu zakona o potvrđivanju Međunarodne konvencije o zaštiti svih lica od prisilnih nestanaka, Predlogu zakona o potvrđivanju ugovora između Republike Srbije i Crne Gore o izmenama i dopunama Ugovora između Republike Srbije i Crne Gore o izručenju, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o predaji i prihvatu lica čiji je ulazak ili boravak nelegalan, sa Protokolom između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o sprovođenju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o predaji i prihvatu lica čiji je ulazak ili boravak nelegalan, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o regulisanju režima pograničnog saobraćaja, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Veća ministara Bosne i Hercegovine o policijskoj saradnji, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Velike Socijalističke Narodne Libijske Arapske Džamahirije o ukidanju viza za nosioce diplomatskih, službenih i specijalnih pasoša, Predlogu zakona o potvrđivanju završnih akata Svetske konferencije o radio-komunikacijama i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o veterinarskoj saradnji; 4. zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru predsednika, zamenika predsednika i članova Upravnog odbora Republičke agencije za elektronske komunikacije, Predlozima kandidata za predsednike i članove Fiskalnog saveta, Listi kandidata za izbor jednog člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije iz reda Konferencije univerziteta Srbije, Predlogu kandidata za člana odbora Agencije za borbu protiv korupcije, Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama; ukoliko Narodna skupština prihvati predlog da se ovaj predlog odluke razmatra po hitnom postupku, što smo učinili, i o Predlogu odluke o izboru člana Zdravstvenog saveta Srbije, i ukoliko Narodna skupština prihvati predlog da se dnevni red sednice dopuni ovom tačkom, o čemu smo se takođe pozitivno izjasnili. Da li narodni poslanik Branko Ružić želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Stavljam na glasanje predlog gospodina Branka Ružića. Od 138 poslanika, za predlog gospodina Ružića je glasalo 127. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Od 137 poslanika, za predlog je glasalo 128. Konstatujem da smo predlog prihvatili. Molim da stručne službe pripreme prečišćen tekst dnevnog reda. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji, koji je podnela Vlada (broj 351-739/11 od 21. februara 2011. godine); 2. Predlog zakona o socijalnoj zaštiti, koji je podnela Vlada (broj 55-3555/10 od 29. decembra 2010. godine); 3. Predlog zakona o sportu, koji je podnela Vlada (broj 66-3228/10 od 6. decembra 2010. godine); 4. Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine, koji je podnela Vlada (broj 207-571/11 od 4. februara 2011. godine); 5. Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu poljoprivrede 2011. godine, koji je podnela Vlada (broj 053-570/11 od 4. februara 2011. godine); 6. Predlog odluke o Programu zvanične statistike u periodu od 2011. do 2015. godine, koji je podnela Vlada (broj 05-2928/10 od 12. novembra 2010. godine); 7. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, koji je podnela Vlada (broj 43-737/11 od 21. februara 2011. godine); 8. Predlog zakona o izmenama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenja dobara, koji je podnela Vlada (broj 43-738/11 od 21. februara 2011. godine); 9. Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist „Hypo-Alpe-Adria Bank“ a.d. Beograd po zaduženju opština Kosovska Mitrovica, Zvečan i Zubin Potok, koji je podnela Vlada (broj 400-3499/10 od 24. decembra 2010. godine); 10. Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije nemačkoj finansijskoj instituciji KfW po zaduženju Javnog preduzeća „Elektroprivreda Srbije“ (Projekat rehabilitacije HE Zvornik), koji je podnela Vlada (broj 400-3500/10 od 24. decembra 2010. godine); 11. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o kreditu između Evropske unije i Republike Srbije i Narodne banke Srbije, koji je podnela Vlada (broj 400-646/11 od 11. februara 2011. godine); 12. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore o saradnji i uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima, koji je podnela Vlada (broj 011-395/11 od 21. januara 2011. godine); 13. Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma između Saveta ministara Republike Albanije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine, Vlade Republike Makedonije, Vlade Republike Srbije, Vlade Republike Slovenije, Vlade Republike Hrvatske i Vlade Crne Gore o regulisanju duga Republike Albanije po obračunima vezanim za robni promet između Republike Albanije i bivše Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije, koji je podnela Vlada (broj 011-568/11 od 4. februara 2011. godine); 14. Predlog zakona o potvrđivanju Trećeg dodatnog protokola uz Evropsku konvenciju o ekstradiciji, koji je podnela Vlada (broj 011-3421/10 od 20. decembra 2010. godine); 15. Predlog zakona o potvrđivanju Međunarodne konvencije o zaštiti svih lica od prisilnih nestanaka, koji je podnela Vlada (broj 011-3422/10 od 20. decembra 2010. godine); 16. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Crne Gore o izmenama i dopunama Ugovora između Republike Srbije i Crne Gore o izručenju, koji je podnela Vlada (broj 011-343/11 od 18. januara 2011. godine); 17. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o predaji i prihvatu lica čiji je ulazak ili boravak nelegalan sa Protokolom između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o sprovođenju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o predaji i prihvatu lica čiji je ulazak ili boravak nelegalan, koji je podnela Vlada (broj 2-3165/10 od 30. novembra 2010. godine); 18. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o regulisanju režima pograničnog saobraćaja, koji je podnela Vlada (broj 34-3166/10 od 30. novembra 2010. godine); 19. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Veća ministara Bosne i Hercegovine o policijskoj saradnji, koji je podnela Vlada (broj 2-3390/10 od 17. decembra 2010. godine); 20. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Velike Socijalističke Narodne Libijske Arapske Džamahirije o ukidanju viza za nosioce diplomatskih, službenih i specijalnih pasoša, koji je podnela Vlada (broj 27-3134/10 od 29. novembra 2010. godine – Vlada povukla iz procedure, pisanim putem, 3. marta 2011); 21. Predlog zakona o potvrđivanju završnih akata Svetske konferencije o radio-komunikacijama (WRC-07), koji je podnela Vlada (broj 345-3137/10 od 29. novembra 2010. godine); 22. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o veterinarskoj saradnji, koji je podnela Vlada (broj 323-3204/10 od 3. decembra 2010. godine); 23. Predlog odluke o izboru predsednika, zamenika predsednika i članova Upravnog odbora Republičke agencije za elektronske komunikacije, koji je podnela Vlada (broj 02-694/11 od 17. februara 2011. godine); 24. Predlozi kandidata za predsednika i članove Fiskalnog saveta, koje su podneli ovlašćeni predlagači: predsednik Republike (broj 119-3428/10 od 20. decembra 2010. godine), guverner Narodne banke Srbije (broj 119-3498/10 od 24. decembra 2010. godine) i ministar finansija (broj 119-437/11 od 27. januara 2011. godine); 25. Lista kandidata za izbor jednog člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije iz reda Konferencije univerziteta Srbije, koju je utvrdio Odbor za kulturu i informisanje Narodne skupštine (broj 345-2407/10 od 30. septembra 2010. godine); 26. Predlog kandidata za člana Odbora Agencije za borbu protiv korupcije, koji je podnela Vlada (broj 119-397/11 od 24. januara 2011. godine); 27. Predlog odluke o izboru člana Zdravstvenog saveta Srbije, koji je podnela Vlada (broj 02-645/11 od 11. februara 2011. godine); 28. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora kojim se reguliše odgovornost za naknadu troškova između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Vlada (broj 400-861/11 od 28. februara 2011. godine); 29. Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, koji je podnela predsednik Narodne skupštine prof. dr Slavica Đukić-Dejanović (broj 02-868/11 od 1. marta 2011. godine); 30. Predlog kandidata za izbor izbornih članova Državnog veća tužilaca iz reda javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca sa stalnom funkcijom (broj 02-993/11 od 8. marta 2011 – stavljen na dnevni red po hitnom postupku 14. marta); 31. Predlog odluke o izboru članova Visokog saveta sudstva iz reda sudija (broj 02-1002/11 od 8. marta 2011 – stavljen na dnevni red po hitnom postupku 14. marta); 32. Predlog kandidata za izbor izbornih članova Državnog veća tužilaca iz reda javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca sa stalnom funkcijom (broj 02-1213/11 od 28. marta 2011 – stavljen na dnevni red po hitnom postupku 31. marta); 33. Predlog odluke o izboru zamenika članova odbora Narodne skupštine (stavljen na dnevni red po hitnom postupku 31. marta). Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na rad po dnevnom redu podsećam da je grupa od 54 narodna poslanika Poslaničke grupe SRS 25. januara 2011. godine podnela u skupštinsku proceduru Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom. U vezi s tim, predsednik Narodne skupštine, saglasno članu 153. Poslovnika Narodne skupštine, obavestila je predstavnika predlagača narodnog poslanika Lidiju Dimitrijević da Predlog zakona nije pripremljen u skladu sa članom 151. stav 4. Poslovnika, odnosno da uz Predlog zakona nije dostavljena izjava o usklađenosti sa propisima EU. Predstavnik predlagača narodni poslanik Lidija Dimitrijević 31. januara 2011. godine obavestila je predsednika Narodne skupštine da nije saglasna sa mišljenjem predsednika Narodne skupštine, pa je u skladu sa članom 153. stav 2. Poslovnika zatražila da se Narodna skupština o ovom pitanju izjasni na prvoj narednoj sednici. Da li predstavnik predlagača narodni poslanik Lidija Dimitrijević želi da obrazloži svoj stav? (Da.) Ima pet minuta. Izvolite, gospođo Dimitrijević.
Hvala, gospođo predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici ono što nas je navelo da podnesemo Skupštini na usvajanje ovaj predlog zakona jeste nemogućnost velikog broja porodica u Srbiji da prebrodi tešku ekonomsku krizu. Svi smo imali prilike da vidimo javno objavljene podatke o broju siromašnih u Srbiji. Stav naše poslaničke grupe je da u vreme teške ekonomske krize svaka odgovorna vlast mora da vodi računa da građanima stvori preduslove da prevaziđu krizu, a ne da se bavi isključivo sobom. Pad životnog standarda građana je sve intenzivniji iz dana u dan. Mnoge porodice se bore na različite načine da prežive, dok sa druge strane imamo one nepristojno bogate. Osećamo odgovornost da vlasti predočimo da građani ne mogu sami da prebrode teškoće koje su ih zadesile, jer ovo su godine svetske ekonomske krize, a kriza u Srbiji traje mnogo duže od ove svetske. Ovaj predlog za izmenu pomenutog zakona jedan je od načina na koje to činimo. Međutim, nakon podnošenja Narodnoj skupštini usledio je odgovor da Predlog zakona nije pripremljen u skladu sa odredbama Poslovnika i da se neusklađenost ogleda u tome što uz Predlog zakona nismo dostavili izjavu da je Predlog zakona usklađen sa propisima EU. Pokušaću da u toku ovog kratkog vremena obrazložim koje promene smo predložili i zašto je od životne važnosti za građane Srbije da Skupština razmatra ove izmene i da, na inicijativu SRS, usvoji predložene izmene. Izmene Zakona o finansijskoj podršci porodicama sa decom odnose se na dva segmenta. Prvi je pomoć porodicama sa decom koje imaju više od četvoro dece, kroz izmenu odredaba koje se odnose na ostvarivanje prava na dečiji dodatak, tako da se ovo pravo ostvaruje za svu decu. Takođe, predložili smo da se izmene odredbe Zakona koje se odnose na ostvarivanje prava na roditeljski dodatak tako što će ovo pravo moći da se ostvari za svako živorođeno dete majke, a ne, kao do sada, do četvrtog deteta. Jednim delom smo ovo predložili zbog porodica koje očekuju rođenje petog i šestog i svakog narednog deteta, a drugim delom zbog dugoročnih negativnih posledica koje se ogledaju u padu nataliteta u Srbiji. Srpska radikalna stranka se ne slaže sa stavom Svetske zdravstvene organizacije da je adekvatan psihofizički razvoj dece moguć u porodici sa najviše četvoro dece. Inače, Ministarstvo rada i socijalne politike Republike Srbije je podržalo ovaj stav. Slobodno možemo reći da je to najlakši način da vlast izbegne obavezu da porodicama sa više dece pruži potrebnu finansijsku podršku. Stav Poslaničke grupe SRS je da je pristupanje EU štetno po građane Srbije i da je nepotreban imperativ prilagođavanje zakonodavstva Republike Srbije zakonodavstvu Evropske unije, naročito kad znamo da u samoj Evropskoj uniji zakonodavstvo pojedinih članica nije usklađeno sa zakonodavstvom EU. Ako smo svesni te činjenice, svesni smo onda i da nema pravnih prepreka da se ovaj predlog zakona koji je podnela Srpska radikalna stranka nađe na dnevnom redu današnje sednice. Srpska vlast dužna je da vodi računa o interesima svojih građana, da građanima Srbije omogući da prežive ovo teško vreme krize, a posebno da sve ovo ostavi što manje negativnih posledica na razvoj dece koja žive u Srbiji. Dame i gospodo, kolege narodni poslanici, evo, sad je prilika da se pritiskom na dugme za glasanje pokaže kolika je odgovornost prema deci u Srbiji. Zahvaljujem.
Molim da se Narodna skupština izjasni o tome da li je Predlog zakona o izmenama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom pripremljen u skladu sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Od 167 poslanika, 35 je za. Konstatujem da se Narodna skupština izjasnila da Predlog zakona nije u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine. Takođe vas podsećam da je grupa od 54 narodna poslanika Poslaničke grupe SRS 25. januara 2011. godine podnela u skupštinsku proceduru Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost. U vezi s tim, predsednik Narodne skupštine je, saglasno članu 153. Poslovnika Narodne skupštine, obavestila predstavnika predlagača narodnog poslanika dr Dejana Mirovića da Predlog zakona nije pripremljen u skladu sa članom 151. stav 4. Poslovnika, odnosno da uz Predlog zakona nije dostavljena izjava o usklađenosti sa propisima EU. Predstavnik predlagača narodni poslanik Dejan Mirović 21. januara 2011. godine obavestio je predsednika Narodne skupštine da nije saglasan sa mišljenjem predsednika Narodne skupštine, pa je, u skladu sa članom 153. stav 2. Poslovnika, zatražio da se Narodna skupština o ovom pitanju izjasni na prvoj narednoj sednici. Da li predstavnik predlagača narodni poslanik mr Dejan Mirović želi da obrazloži svoj stav? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo, naš drugi predlog je usaglašen sa predlogom gospođe Lidije Dimitrijević i radi se, da bi javnost znala šta je suština predloga, o smanjenju PDV za hleb, mleko, brašno, udžbenike i opremu za bebe. Dakle, radi se o jednom konkretnom predlogu za ublažavanje tereta ekonomske krize, koja očigledno najviše pogađa najsiromašnije delove stanovništva, što je u skladu sa ekonomskom teorijom da je u stvari PDV jedan u suštini nepravedan ekonomski porez, jer pogađa podjednako sve slojeve stanovništva, znači, i one koji su najbogatiji i one koji su najsiromašniji. Međutim, Narodna skupština Republike Srbije, Vlada i ostali probriselski organi u ovoj zemlji očigledno nisu imali sluha za naše predloge, koji su konstruktivni i koji su usmereni ka opštem boljitku svih naših građana. Odgovorili su, moram reći, na jedan skandalozan način, da predlog, koji je usmeren prvenstveno ka našim građanima, nije u skladu sa Aki komuniterom i sa pravom Evropske unije! Dozvolićete da je to u pravnom, ekonomskom i u svakom drugom smislu skandal. Prvo, Republika Srbija nije članica EU i naša stranka se zalaže za to da ona to nikada ni ne bude, ne samo zbog Kosova i Metohije, već i zbog štetnosti, u ekonomskom smislu, pristupanja Evropskoj uniji za zemlje istočne Evrope. Pitali smo premijera Cvetkovića u četvrtak da li postoji cost-benefit analiza za pristupanje Republike Srbije Evropskoj uniji. Ona ne postoji, znači, ne zna se tačno da li će nam u ekonomskom smislu članstvo u Evropskoj uniji doneti više štete nego koristi. To je svojevrsni skandal, u ekonomskom smislu. U pravnom smislu, podsetiću uvažene kolege i javnost, još 1993. godine nemački ustavni sud doneo je presudu povodom usvajanja Mastrihtskog sporazuma, gde se navodi da je nemačko pravo tj. osnovni zakon ili ustav Savezne Republike Nemačke iznad Aki komunitera. Ako vodeća zemlja EU, koja daje najviše sredstava za budžet i na čijoj teritoriji se nalazi glavni, faktički, organ EU, Evropska centralna banka, smatra da je njeno nacionalno pravo iznad Aki komunitera, ne vidim nikakvog razloga zašto bi Republika Srbija išla ispred takvog principijelnog stava. To je potpuno neobjašnjivo u pravnom smislu, u moralnom i svakom drugom. Takođe, podsetio bih vas da je predsednik Republike Češke gospodin Klaus skoro bio u poseti Republici Srbiji. On je tada naveo, kao i u svojoj knjizi, da je evro kao valuta jedan veštački projekat, jer ne postoje zajednički porezi u EU. Prosto je neverovatno da ako u EU ne postoje zajednički porezi, ne postoji jedna usaglašena fiskalna politika, već samo jedan politički projekat kao što je evro, koji faktički ne može dugo da se opravdava u ekonomskom smislu, mi ovde pokušavamo da usaglašavamo poreze Republike Srbije sa porezima EU, koji u suštini ne postoje već su podeljeni po zemljama. Prema tome, to je potpuno neobjašnjivo i smatramo da ovaj odgovor skreće pažnju sa glavne teme, da u EU ne postoji usaglašena poreska politika. Nadovezao bih se i na jednu aktuelnu temu, a to je problem dvostrukih akciza. Skandalozno je da se 22. marta sprema sastanak Komiteta za sprovođenje SSP-a, dan pre nego što će doći ruski premijer. To treba shvatiti kao jednu vrstu provokacije ili jednu vrstu pripreme da se akcize dovedu na nivo koji neće odgovarati srpsko-ruskom preduzeću, naglašavam, ne ruskom, nego srpsko-ruskom preduzeću, kao što je NIS. Dakle, ponovo fraza da „EU nema alternativu“ iznad naših građana, iznad interesa naših preduzeća; kao što smo videli, odbija se čak i nešto što je u socijalnom i svakom drugom smislu dobro, a to je smanjivanje PDV-a za najugroženije delove stanovništva. Jasno je da je EU iznad građana, iznad naših ekonomskih interesa i mogu samo da apelujem u svoje ime i u ime poslaničke grupe da izmenite takav stav jer vam dolazi ruski premijer konačno, posle deset godina. To je jedina ekonomska, izvozna i razvojna šansa Republike Srbije. Zahvaljujem.
Molim da se Narodna skupština izjasni o tome da li je Predlog zakona o dopuni Zakona o porezu na dodatu vrednost pripremljen u skladu sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Od 174 poslanika, za se izjasnilo 48. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da Predlog zakona nije pripremljen u skladu sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PLANIRANjU I IZGRADNjI (načela) Primili ste Predlog ovog zakona. Primili ste izveštaje Odbora za urbanizam i građevinarstvo i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova i da se raspodeljuje tako da Poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi, Poslaničkoj grupi SRS jedan sat, osam minuta i 24 sekunde, Poslaničkoj grupi G17 plus 28 minuta i 48 sekundi, Poslaničkoj grupi Napred Srbijo 25 minuta i 12 sekundi, Poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica 24 minuta, Poslaničkoj grupi SPS-JS 18 minuta, Poslaničkoj grupi LDP 14 minuta i 24 sekunde, Poslaničkoj grupi Nova Srbija 10 minuta i 48 sekundi, Poslaničkoj grupi manjina osam minuta i 24 sekunde i Poslaničkoj grupi PUPS tri minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, što je u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Siniša Stamenković Poslaničku grupu PUPS, narodni poslanik Judita Popović Poslaničku grupu LDP, narodni poslanik Dejan Radenković Poslaničku grupu SPS-JS, narodni poslanik Dragan Stevanović Poslaničku grupu SRS i narodni poslanik Bojana Stanojević Poslaničku grupu ZES. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Da li predstavnik predlagača dr Oliver Dulić, ministar životne sredine i prostornog planiranja, želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine ministre.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Vlade Republike čestitam vam početak redovnog zasedanja i nadam se da ćemo zajednički učiniti sve što je u našoj moći da zemlja napreduje, da donese dobre zakone i da se oni, naravno, primenjuju. Danas je pred vama izmena i dopuna Zakona o planiranju i izgradnji, važnog sistemskog zakona koji uređuje nekoliko izuzetno važnih oblasti u našoj zemlji. Kao što znate, pre dve godine smo ovde u parlamentu bili sa Zakonom o planiranju i izgradnji, i tada smo već najavili da će verovatno u periodu mandata ove vlade biti neophodno da se Zakon izmeni i dopuni kada, primenjujući nove norme, primetimo izvesne probleme u implementaciji. U međuvremenu je došlo do nekoliko presuda Ustavnog suda koje su stavile van snage neke od normi, a i pokazala se potreba da u nekoliko oblasti uvedemo poboljšanja, u smislu ubrzanja postojeće procedure ili preciziranja nekih normi, kao i usaglašavanja sa zakonima koji su doneti pre toga ili koji su u međuvremenu doneti. Dakle, ukoliko postavite pitanje zbog čega smo ušli u izmene i dopune Zakona o planiranju i izgradnji, to nije zbog toga da bismo odustali od reformskog kursa i uvođenja reda u ovim oblastima koje su promovisane zakonom iz 2009. godine, nego da bismo pojačali i potvrdili naše insistiranje na donošenju planskih dokumenata, da bismo precizirali i ubrzali uvođenje mogućnosti privatne svojine na građevinskom zemljištu, da bismo ubrzali procedure za izdavanje građevinske dozvole i da bismo, nadam se, najzad, nakon rešenja koje zakon nudi, završili jedan veliki proces koji boli gotovo celu Srbiju, a to je postupak legalizacije. Ono što je važno reći odmah na početku, razlog za donošenje ovog zakona nije da se odustane od konverzije prava korišćenja u pravo svojine uz naknadu, niti da se omogući da oni koji treba da plate to ne učine. Razlog jeste da se stvori mogućnost da se konverzija završi što je pre moguće, da se jedan veliki obim građevinskog zemljišta stavi u funkciju i da se najzad završi i taj postupak. Ponavljam, ono što je izuzetno važno jeste da se svi reformski procesi koji su započeti, a koji podrazumevaju uvođenje reda u ovako zapuštenu oblast kao što je bila građevina i urbanizam, nastave i dovrše. Hteo bih na početku da razbijem nekoliko zabluda koje su pojedini krugovi pokušali da kreiraju o zakonu iz 2009. godine. Jedna od najvećih zabluda jeste da je zakon iz 2009. godine zaustavio građevinsku operativu. Njegovo donošenje je koincidiralo sa svetskom ekonomskom krizom, koja je prevashodno pogodila sektor građevine i sektor investicija u građevinu, odnosno promet nekretnina. Svetska ekonomska kriza je i nastala kada je u velikim zemljama, u kojima se obrće ogroman novac u sektoru nekretnina, došlo do pucanja „balona“ koji je bio naduvan zbog velikih investicija u ovu oblast. U Srbiji je svetska ekonomska kriza dovela do toga da drastično padne tražnja za stambenim i poslovnim prostorom i da drastično padne potreba za izgradnjom novih prostora. Dokaz za to jeste da su samo u Beogradu u ovom trenutku izdate dozvole za izgradnju preko milion kvadratnih metara što stambenog, što poslovnog prostora, a da ta gradilišta još uvek nisu otvorena zbog toga što tražnja ne postoji. Tražnja ne postoji i zbog toga što je teška ekonomska situacija pogodila one koji taj prostor treba da kupuju, zbog toga što su banke pooštrile kriterijume, zbog toga što je sve manje projektnog finansiranja. Dakle, sve u svemu, sektor građevine je prevashodno u krizi zbog posledica svetske ekonomske krize. Dokaz za to jeste da je samo u prošloj godini u Evropi pet miliona građevinskih radnika izgubilo posao. Nažalost, u Srbiji je tokom prošle godine između 20.000 i 40.000 građevinskih radnika ostalo bez posla. Upravo merama Vlade Republike Srbije, koje podrazumevaju izgradnju velikih stambenih kompleksa, kao i izgradnju nekoliko stotina velikih građevinskih projekata po gradovima i opštinama naše zemlje, mi ćemo, siguran sam, u ovoj godini te ljude vratiti na posao i pomoći da građevinski sektor bude jedan od motora privrednog oporavka Srbije. Naravno, veliki problemi u ovoj oblasti su bili izazvani i problemima u reorganizaciji Republičkog geodetskog zavoda, u funkcionisanju katastra nepokretnosti i u priličnoj opstrukciji u pojedinim sekretarijatima za urbanizam u nekim gradovima da se zakon dosledno primeni i da se uvede red. Iz svih tih razloga, uočavajući sve ono što su bili problemi, nejasnoće i pogrešna tumačenja, mi smo danas pred vama sa izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji, verujući da će nakon ovih izmena i dopuna, uz insistiranje na doslednoj implementaciji ovih izmena i dopuna, problem jačanja naših administrativnih kapaciteta i izvršavanja svih obaveza u implementaciji ovog zakona biti skinut sa dnevnog reda. Idemo redom. Izmene i dopune Zakona o planiranju i izgradnji su pokušale da urede četiri oblasti. Kao prvo, to je pitanje urbanističkog planiranja. Ono što mogu ukratko da kažem jeste da smo izmenama i dopunama ovog zakona olakšali lokalnim samoupravama postupak izmene planskih dokumenata, radi brže realizacije projekta, kao i da smo ukinuli obavezu izrade koncepta plana za manje složena planska dokumenta. Uveli smo jednostavniji postupak za donošenje planova detaljne regulacije u Skupštini kada je u pitanju izgradnja komunalne infrastrukture, kao i mogućnost da se izda jedna lokacijska dozvola na više katastarskih parcela kada je u pitanju izgradnja velikih kompleksa. Mora svima da bude jasno da je Srbija nepovratno ušla u proces uvođenja reda kada je u pitanju donošenje prostornih i urbanističkih akata. Veoma smo ponosni na činjenicu da zbog postojanja našeg čvrstog insistiranja, ali i političke volje na lokalnim nivoima, danas gotovo da nema opštine koja se ne nalazi u nekoj od završnih faza donošenja što lokalnog prostornog plana, što regulacionog plana koji će imati dovoljan nivo regulacije da na osnovu njega mogu da se izdaju lokacijske dozvole. U narednih nekoliko godina Srbija će po prvi put u svojoj istoriji biti u potpunosti pokrivena što planskim, što urbanističkim aktima. To je ogroman doprinos i svi mi zajedno doprineli smo da se najzad u ovoj oblasti uvede red. Praktično, to će značiti da će npr. grad Beograd najzad, nakon mnogo godina i puno problema kada je u pitanju urbanističko regulisanje, nadamo se do sredine sledeće godine, doneti regulacioni plan koji će podrazumevati dovoljan nivo regulacije da mogu da se izdaju lokacijske dozvole na gotovo celoj teritoriji grada. To je izuzetno veliki napredak i siguran sam da će svako od vas ko se u ovu oblast razume to pozdraviti. Ono što je ostalo kao problem jeste da jedan značajan deo opština još uvek kasni u donošenju ovih akata. Mislim da smo i mi kao država donošenjem Prostornog plana Republike Srbije i neprestanim insistiranjem, u smislu inspekcijskog nadzora i u smislu političkog pritiska na lokalne samouprave da izvrše svoj deo obaveza, doprineli da se ovaj problem reši. Vi možete uvek u zakonu da stavite različite datume; i 2003. godine, kada je donošen Zakon o planiranju i izgradnji, dati su rokovi lokalnim samoupravama u kojima moraju da donesu svoje planove, i što se tiče prostornog uređenja i što se tiče urbanističkog uređenja. Nažalost, tada je došlo do promene Vlade i nije postojala politička volja da se Srbija na ovakav način uredi. Ono što je kvalitativni pomak u odnosu na to vreme jeste da danas postoji politička volja da se Srbija uredi. Što se tiče pitanja problema sa građevinskim zemljištem, uveli smo nekoliko ispravki i pojašnjenja Zakona iz 2009. godine da bismo rešili nekoliko problematičnih situacija koje su nastale u praksi i implementaciji ovog zakona. Ono što je bio veliki problem i što je posledica jedne tihe opstrukcije administracije, to je plaćanje prenamene poljoprivrednog u građevinsko zemljište u onim zonama koje su nesumnjivo gradske ili urbane zone. Tako se dešavalo da u centrima velikih gradova, samo zato što ne postoji dovoljno ažuran katastar koji će da prikaže da zemljište više nije poljoprivredno, njiva sa kukuruzom ili voćnjak, nego je od davnih dana to neka urbana zona, katastri insistiraju da se plati prenamena zemljišta. To se dešavalo u jako mnogo slučajeva. Moram da kažem da insistiranje na tome, bez obzira na uporna tumačenja zakona, slata svim katastrima, koja su podrazumevala da to ne važi za urbane zone, jeste izvrgavanje zakona ruglu i pokušaj da se izvrši opstrukcija. Žao mi je što se to dešavalo. Ovim izmenama i dopunama Zakona jasno smo definisali da se ne plaća naknada za prenamena poljoprivrednog u građevinsko zemljište, ako je promena izvršena do 1992. godine, i to zakonom, planskim dokumentom ili odlukom jedinice lokalne samouprave koja je definisala te zone kao gradske zone. Lokalne samouprave će imati obavezu da u jasno definisanom roku dostave katastrima nepokretnosti koje su to zone koje više nisu zone poljoprivrednog rada nego su zone za gradsko stanovanje. Takođe smo uveli jednu novinu kada je u pitanju građevinsko zemljište – definisali smo da se neizgrađeno građevinsko zemljište može unositi kao osnivački ulog u privredna društva. Na taj način smo stvorili mogućnost stvaranja javnoprivatnog partnerstva u sektoru građevine. Smatramo da će lokalne samouprave, koje će vrlo brzo, nadam se, postati vlasnici građevinskog zemljišta, na ovaj način moći, s jedne strane, da iskoriste resurs građevinskog zemljišta za koji nemaju novac da ga razvijaju i, s druge strane, da zajedno sa privatnicima otvore nova gradilišta u kojima će naći svoj zajednički interes. Vlada Republike Srbije će uredbom definisati postupke javnih nabavki kada je u pitanju ovaj proces. Što se tiče pitanja konverzije prava korišćenja u pravo svojine, prvo, smatramo da smo doneli jednu novinu koja podrazumeva veliku uštedu za naše građane, a to je da smo brisali obavezu podnošenja izvoda iz evidencije nepokretnosti kada je u pitanju konverzija prava korišćenja u pravo svojine za fizička lica, što svako radi bez naknade. Takođe smo definisali automatsko sticanje prava svojine na neizgrađenom zemljištu za lica koja imaju pravo na konverziju bez naknade ako imaju upisano pravo korišćenja. Na taj način smo rešili jedan veliki problem koji je postojao u implementaciji prethodnog zakona; mi smo izjednačili gradsko izgrađeno i gradsko neizgrađeno zemljište, i jedno i drugo će moći da bude predmet konverzije. Jedan narodni poslanik je ovde podneo amandman koji će podrazumevati automatsku konverziju, a ne konverziju koja ide po zahtevu naših građana, koji ćemo verovatno prihvatiti. Smatramo da ćemo na taj način proces konverzije, kada je u pitanju konverzija bez naknade, značajno ubrzati i podići u kvalitetu. Što se tiče konverzije uz naknadu, pored unošenja nekih odredaba koje su stajale u Uredbi, u sam zakon uveli smo jednu novinu, a to je da jedinica lokalne samouprave, na osnovu akta, preko urbanističkih zona mogu da odrede tržišnu vrednost građevinskog zemljišta. Konverzija je u primeni imala nekoliko suštinskih problema. Jedan od problema je bio u tome što mi nemamo unutar državnog aparata adekvatnu instituciju koja je u stanju da napravi kvalitetnu procenu tržišne vrednosti zemljišta. Dešavalo se da su te procene uglavnom precenjene i da ne postoji interes onih koji treba da uđu u konverziju da uđu u konverziju prema tim cenama. Kada smo promenili Uredbu i kada smo uveli procenitelje napravili smo jedan kvalitativan korak u smislu da ljudi koji se stručno bave procenama tržišne vrednosti zemljišta to mogu da rade na kvalitetniji način, ali smo onda naišli na drugi problem – da unutar drugih institucija, ukoliko ne postoji potvrda od strane poreskih uprava, a poreske uprave su imale problem da takve procene potvrđuju, ne postoji niko ko će biti spreman da potpiše, da okonča sam postupak konverzije. Zato smo smatrali da najveći razlog za kašnjenje u konverziji upravo jeste procena tržišne vrednosti zemljišta i da postoji, sasvim logično, mogućnost da lokalne samouprave, koje inače preko urbanih zona naplaćuju naknadu za korišćenje građevinskog zemljišta, po istom modelu eventualno utvrde i tržišne vrednosti građevinskog zemljišta. Sigurni smo da ćemo na ovaj način značajno ubrzati postupak konverzije. Ono što moram da kažem jeste da tamo gde je jasno i očigledno da će konverzija uz naknadu ići bez faktičkog plaćanja, zbog toga što je mnogo veća cena kapitala koji je potrošen za pribavljanje tog prava korišćenja, odnosno ukupni kapital koji je investiran u preduzeće, u odnosu na tržišnu vrednost, stvari idu bez problema. U svakom slučaju, bez obzira na ovo rešenje, mi ćemo insistirati na tome da oni koji su kupovali naša preduzeća i fabrike, ne zbog toga da bi nastavili proizvodne procese, zapošljavali ljude i modernizovali preduzeća, nego da bi ih zatvorili i sačekali dobro vreme da iskoriste adekvatno građevinsko zemljišta, moraju da plate državi, odnosno lokalnoj samoupravi i Fondu za restituciju. Što se tiče procedure za izdavanje građevinskih dozvola, uveli smo nekoliko novina koje će, siguran sam, najzad da reše problem presporog i birokratizovanog postupka izdavanja građevinske dozvole. Ne postoji obaveza dobijanja saglasnosti na glavni projekat za priključenje na infrastrukturu, osim u izuzetnim slučajevima kada je to predviđeno lokacijskom dozvolom, i neće biti potrebe da se ponovo čekaju saglasnosti kada se ceo postupak koji se tiče izdavanja dozvola privodi kraju. Nadležni organ koji izdaje građevinsku dozvolu, Sekretarijat za urbanizam, moći će, u skladu sa ovim zakonom, samo jednom da traži dopunu dokumentacije. Dešavalo se da jedan obrađivač predmeta traži dopunu dokumentacije, dok se prikuplja ta dokumentacija obrađivač predmeta se promeni i kada vi prikupite dokumentaciju koju vam je tražio prethodni, dođete u Sekretarijat za urbanizam, taj novi obrađivač vam traži još pet papira, a u međuvremenu vam validnost nekih od tih dokumenata ističe. Tako se vrtite ukrug mesecima, ako ne i godinama, i ne možete da kompletirate dokumentaciju, koja je potpuno jasna i čista. Iz tog razloga smo uveli zakonsku obavezu – imate pravo da tražite samo jedanput dopunu, onog trenutka kada se sve dopuni morate da nastavite postupak za izdavanje dozvole. Takođe, uveli smo i novinu koja se tiče mogućnosti korišćenja objekta kada je u pitanju izdavanje upotrebne dozvole. Čak i kada se formira komisija za tehnički prijem objekta, njihova aktivnost je bila izuzetno spora i čekalo se mesecima da se gotov objekat useli. Iz tog razloga uveli smo mogućnost korišćenja objekta i bez upotrebne dozvole, naravno, uz prihvatanje rizika od strane onih koji objekat koriste, ako nadležni organ ne odluči o upotrebnoj dozvoli u roku od 90 dana. Jedna od novina jeste da će se omogućiti izdavanje građevinske dozvole uz idejni projekat koji je završen i uz koji je dat izveštaj o tehničkoj kontroli, a da se glavni projekat predaje pre izdavanja upotrebne dozvole da bi ostao u arhivi. On neće više biti kontrolisan od strane administracije, nego će biti potvrđivan od strane struke, koja ima odgovarajuće licence. Takođe, ovim izmenama i dopunama Zakona smo sve ono što je bilo predviđeno podzakonskim aktima a tiče se etapne gradnje sada stavili u zakon. Sigurni smo da ćemo najzad tu dobru ideju da odmah po izdavanju lokacijske dozvole, ako postoji projekat konstruktivnog sklopa koji je potvrđen od strane tehničke struke, može da se uđe u gradilište, dok se čekaju sve ostale saglasnosti... Jedna od novina izmene i dopune ovog zakona je rešila jedan od problema koji su bili eklatantni primeri zloupotrebe položaja administracije i čistog maltretiranja naših građana, a tiču se insistiranja na izdavanju lokacijske građevinske dozvole kada je u pitanju tekuće održavanje – farbanje, krečenje, promena WC šolje, promena sanitarija, promena parketa itd. Svako ko se usudio da od građana traži lokacijsku građevinsku dozvolu, znači kompletan postupak za to, vrlo svesno je izvrgavao ruglu i zakon i državu, i maltretirao građane. Svako ko se ljuti na te ljude ima potpuno pravo, jer to nije trebalo da se radi ni prema jednom zakonu. Ti ljudi su pokušali da dovedu do apsurda ceo ovaj postupak koji podrazumeva uvođenje reda. Mislim da ćemo ovim izmenama i dopunama Zakona, pojašnjenjima, koja apsolutno više ne stvaraju problem nikome u glavi na koji način se tretiraju takvi slučajevi, najzad da stavimo tačku na to. Dakle, ne treba nikakva dozvola i neće trebati nikakva dozvola za krečenje, farbanje, zamene obloga, sanitarija, radijatora i slično. Što se tiče investicionog održavanja, koje podrazumeva sve ostale aktivnosti u stanu, a koje ne podrazumevaju promene statike ili elektrike, odnosno sve one intervencije koje ipak zahtevaju stručni rad i stručni nadzor, ne izrađuje se čak ni idejni projekat, već se samo dostavlja popis i tehnički opis radova (koje mogu da urade i majstori koji to rade) i prijavljuje se lokalnoj samoupravi da će se izvesni radovi održavati u kući. To je značajno brže i jeftinije. Sigurni smo da smo na taj način rešili problem koji se dešavao desetinama hiljada ljudi u Srbiji zbog zlonamernog tumačenja zakonskih odredaba. Na kraju, mislim da treba malo vremena da posvetimo i postupku legalizacije i našoj nameri da legalizaciju u Srbiji najzad završimo, da stvorimo uslove da svi oni koji hoće da završe postupak legalizacije sada dobiju maksimalne popuste, pre svega što se tiče prikupljanja dokumentacije, potom što se tiče inicijalnog plaćanja, na kraju, što se tiče plaćanja naknade za uređenje građevinskog zemljišta, da najzad završimo i da legalizujemo Srbiju. Na samom početku izlaganja o tome, naravno, treba prvo postaviti pitanje da li je od donošenja Zakona 2009. godine nelegalna gradnja stala? Nažalost, nije, ali nje ima značajno manje nego što je bilo u prethodnim periodima zato što smo pojačali inspekcijski nadzor, dali mnogo veće ovlašćenje inspekcijama; država je po prvi put počela da gradi svoje objekte uz adekvatne dozvole i da na taj način bude primer svima da nema otvaranja gradilišta i nema radova dok se ne izdaju sve adekvatne dozvole. Mislim da smo uspeli da ohrabrimo i druge građane da moraju da idu u skladu sa zakonom i da smo napravili dobar balans između implementacije zakonskih normi kada je u pitanju inspekcijski nadzor i mogućnosti da se brzo izađe u susret investitorima. Ostaje ogroman problem stotina hiljada nelegalno izgrađenih objekata, čiji su vlasnici ušli u postupak legalizacije i tu i zastali, iz nekoliko razloga. Prvi razlog su veliki inicijalni troškovi, za koje naši građani u situaciji kakva jeste nemaju sredstva. Drugi razlog je – i dalje je obimna dokumentacija, nedostatak svih relevantnih planova, jer je planski osnov bio uslov za legalizaciju, urbanistički parametri su bili uslov za legalizaciju, nerešeni svojinski odnosi na građevinskom zemljištu, ogroman broj kuća koje su građene na zemljištu propalih društvenih preduzeća, na zemljištu koje je stečeno na razne načine, a ne u skladu sa zakonom, jer je bio zabranjen promet zemljišta. Sve su to bili problemi gde su ljudi zastajali jer nisu mogli da prikupe dokumentaciju. Izmenama i dopunama ovog zakona smo ukinuli sve ono što je predstavljalo problem, kada je u pitanju prikupljanje papira. Jedino se neće moći legalizovati oni objekti koji su građeni u zaštićenim kulturnim dobrima, zaštićenim prirodnim dobrima, vodozahvatima, blizu saobraćajnica koje su veoma važne, objekti koji su od neuslovnog materijala, koji su građeni na klizištima; za sve one objekte za koje je u starom zakonu bilo zabranjeno da se legalizuju ostaje ta zabrana. Svi ostali objekti koji de fakto postoje u prostoru a ne spadaju u ove kategorije moći će da budu legalizovani, prema, po nama, do sada najbržoj i najboljoj mogućoj proceduri. Omogućili smo pre svega lokalnim samoupravama da u ime građana, a po potpisivanju ugovora, uđu u postupak prikupljanja neophodne dokumentacije da bi se legalizacija završila. Lokalne samouprave će ugovarati sa geodetskom i inženjerskom strukom sve one izvršioce koji bi trebalo da načine geodetski snimak objekta, odnosno da načine tehnički izveštaj. Takođe smo uveli velike popuste u katastru nepokretnosti, kada je u pitanju pribavljanje dokumentacije za opštine, a na račun građana. Ono što je takođe važno, omogućićemo da potpisivanje tih ugovora bude urađeno u najkraćem mogućem roku. Angažovaće se značajan broj lica kroz javne radove, da idu u kuće onih koji treba da se legalizuju i da im nude mogućnost potpisivanja ugovora. Ono što je dobra stvar, za taj inicijalni trošak, koji je za kuću od 100 kvadrata bio oko 500 evra, opština će omogućiti plaćanje u periodu od četiri godine. Na taj način ćemo inicijalni trošak na mesečnom nivou dovesti na cenu koja je prihvatljiva za svaku porodicu u Srbiji, čak i za one porodice koje su socijalno ugrožene; radi se o nekoliko desetina dinara da bi se taj problem rešio. Što se tiče plaćanja naknade za uređenje građevinskog zemljišta, napravili smo razliku između naših građana u odnosu na to da li su objekti građeni u prvoj, ekstra zoni ili u drugim, nižim zonama. S druge strane, napravili smo razliku kada je u pitanju socijalni status, odnosno da li je objekat koji se legalizuje građen npr. za tržište ili je to objekat koji je gradila porodica isključivo radi sopstvenog stanovanja, koja nema u vlasništvu drugi objekat, koja ima prebivalište na toj adresi duže od godinu dana i ispunjava druge uslove koji se tiču dokazivanja tog socijalnog položaja. Za one koji nisu gradili u prvoj, ekstra zoni, za one koji nisu gradili ekonomske objekte ili objekte za tržište, za one koji su gradili isključivo zbog toga što je to bila socijalna potreba važiće popust od 99% za prvih sto kvadrata, odnosno 25 kvadrata po glavi stanovnika, a za drugih sto kvadrata popust će biti 60%. Sve ovo može da dovede do završetka legalizacije, jer je legalizacija postala vrlo jednostavna – faktički, u ime građana opštine prikupljaju papire – i gotovo besplatna. Ko sada ne bude legalizovao objekat, tu se više ne radi o tome da on to ne može zato što nije u stanju i nije u finansijskoj mogućnosti, nego isključivo o tome da je u pitanju neko ko to ne želi da uradi. Pozivam sve građane da legalizuju objekte. Kada im se pojave iz opštine na vratima i ponude im mogućnost da u njihovo ime prikupljaju dokumentaciju i ponude im sve ove popuste koje će zakon da definiše, pozivam ih da to učine, da potpišu ugovore i da puste da se postupak završi sam od sebe. Na kraju, želim da se zahvalim svima koji su nam pomogli da dođemo do izmena i dopuna ovog zakona. Nekoliko poslaničkih grupa je bilo izuzetno aktivno u tome. Želim da se zahvalim Poslaničkoj grupi LDP, koja nam je sa nekoliko vrlo dobrih inicijativa pomogla da neke zakonske norme preciziramo i da ubrzamo procedure u nekoliko segmenata. Hoću da se zahvalim i drugim narodnim poslanicima koji su sa velikim interesovanjem to pratili i, svakako, stručnoj javnosti koja je pomogla da dođemo do zakona. Kada bude usvojen u formi koju smo predložili, uz veliki broj amandmana koje ćemo prihvatiti, koje su predali narodni poslanici, zakon će, siguran sam, najzad zaokružiti izgradnju pravne mreže za uvođenje reda u ove dve izuzetno teške, neuređene i zapuštene oblasti. Zahvaljujem se. Nadam se korisnoj i plodnoj raspravi tokom današnjeg dana.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Pitam da li izvestioci nadležnih odbora, gospodin Nešović i gospodin Ratković, žele reč? (Ne.) Da li predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa žele reč? Narodni poslanik Siniša Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, gospodo saradnici, u postupku usvajanja važnih sistemskih zakona Narodna skupština Republike Srbije je pored ostalih obaveza stalno imala i obavezu da se zakoni usklade sa propisima Evropske unije, delimično ili potpuno. Ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji je potpuno usklađen, iako ne postoje posebni odgovarajući propisi EU po kojima se obezbeđuje usklađivanje propisa. Moramo imati u vidu da kod donošenja ovog zakona ne postoje odredbe primarnih izvora prava EU koje se odnose na Predlog zakona, a takođe ni sekundarni izvori prava koji bi bili uzeti u obzir prilikom donošenja ovog zakona. Ističemo i činjenicu da u izradi Predloga zakona nisu učestvovali razni konsultanti, na šta je do sada jedan broj narodnih poslanika stavio primedbe i prigovore. Prema iznesenom, ovaj zakon će predstavljati naše uniformno rešenje ozbiljne i odgovorne materije, bez čijeg usvajanja stoje neki poslovi vezani za planiranje i izgradnju, za blokadu građevinske operative i blokadu svih zavisnih podizvođača, odnosno izvođača i proizvođača opreme i sredstava koja se troše u građevinarstvu. Donošenjem ovog zakona se eliminišu sve obaveze proistekle iz odredaba SSP između EU i sadašnjih ili budućih država članica. Zakon uređuje uslove i način korišćenja prostora, zatim, uređivanje i korišćenje građevinskog zemljišta, izgradnju objekata, vršenje nadzora nad primenom odredaba Zakona o planiranju i izgradnji, inspekcijski nadzor, kao i sva druga pitanja od značaja za uređenje prostora, uređivanje i korišćenje građevinskog zemljišta. Neophodno je da napomenemo da se odredbe ovog zakona ne odnose na izgradnju objekata koji su statusno određeni kao vojni objekti. Takođe se ne odnose ni na izgradnju objekata kojima se određuje status rudarskih objekata, što je takođe vrlo važno. Izmene i dopune Zakona o planiranju i izgradnji nude i utvrđuju originalno, naše, srpsko rešenje, kojim se sada svi pravni izrazi vezani za urbanu obnovu i izgradnju, za zemljište, postavljaju u kontekst svih titulara svojine i svih depozitora odgovornosti, kako za neizgrađeni deo, tako i za izgrađeni deo naših urbanih planova i izgradnje zemlje. Date su dobre definicije i PUPS smatra da su one održive i funkcionalne, i to pre svega definicija naseljenog mesta, definicija grada, sela, definicija građevinskog područja, građevinskih kompleksa, investitora, izvođača radova itd. Nama je posebno važno da se sada efikasno definišu ekonomski objekti za gajenje životinja, od objekata za krupne životinje do objekata za skladištenje poljoprivrednih proizvoda, kao što su ambari, koševi, hladnjače, proizvodne hale itd., što je od izuzetnog značaja za poljoprivredu. U praksi će upravo ove tačne i precizne definicije doprineti da se pravilno razreše sva pitanja linijskih infrastrukturnih objekata, kao što su javni putevi, dalekovodi, naftovodi, nadzemni objekti u sklopu građevina. Zakon precizno reguliše sve vrste radova koji prethode građenju objekata, a odnose se na: rušenje postojećih objekata, izmeštanje postojeće infrastrukture na parcelama, raščišćavanje terena, te obezbeđenje prostora za dopremu i smeštaj građevinskog materijala i opreme za samu gradnju, građenje i postavljanje objekata, ugradnju instalacije i opreme privremenog karaktera, kao i na obavezno obezbeđenje sigurnosti susednih objekata, odnosno poštovanje visokozahtevnih radova na statici, nosivosti i izdržljivosti terena na kome se gradi. U Predlogu zakona više nije dozvoljen bilo kakav komoditet ili bilo kakvo izbegavanje pravila struke, niti izbegavanje odgovornosti za kvalitet i trajnost izgrađenih objekata. Nama u Poslaničkoj grupi PUPS bilo je važno, pored ostalog iz ovog zakona, da se sačuvaju svi elementi zaštite životne sredine u kojoj se na osnovu urbanističko-tehničkih dokumenata sprovode planovi i grade tzv. pametni objekti, koji će na osnovu SWOT analize zaštititi sve ciljeve i principe prostornog razvoja i planiranja i sve principe i propozicije zaštite, uređenja i daljeg razvoja prirode i prirodnih dobara. Zadovoljni smo što zakon nameće potpuno poštovanje principa prostornog razvoja i distribucije stanovništva, kao i principe mreže naselja i javnih službi, uz koncepciju i propozicije prostornog razvoja privrede. Poslanička grupa PUPS je svesna da se ovim zakonom moraju uskladiti suprotstavljene i teško uskladljive mere zaštite, uređenja i unapređenja prirodnih i kulturnih dobara sa neophodnim potrebama koje nameću projektovane planske ciljeve zajedničkih prostornih i razvojnih obeležja za potrebe naših građana. Smatramo da su koncepcija i propozicija prostornog razvoja privrede usklađeni sa merama uređenja i pripreme teritorije za potrebe odbrane zemlje, ali i sa merama zaštite životne sredine. Predlog zakona, po nama, pravilno definiše sve regulacione planove, kako nižeg tako i višeg reda i značaja, a naročito planove generalne regulacije prostora i planove za podelu prostora na posebne celine i zone. Mislimo da su ovim zakonom koridori i kapaciteti za saobraćajnu, energetsku, komunalnu, poljoprivrednu i drugu infrastrukturu obavezujući i da se stavljaju u kontekst svih planova detaljne regulacije sa propisima, zabranama izgradnje do njihovog konačnog donošenja i usvajanja. Saglasni smo i podržaćemo nastojanje zakona da svi objekti poštuju stroga pravila uređenja i građenja po celinama i zonama za koje nije i za koje jeste predviđeno donošenje plana detaljne urbanističke regulacije, što do sada nije bilo. Na taj način se više nikada neće pojavljivati potreba legalizacije objekata, bila ona naknadna ili privremena, jer se neće doći u takvu situaciju da se prizivanjem naknadne pameti prizna nešto što nije ispunilo niti jedan od obavezujućih elemenata iz člana 26. zakona, koji zaista podržavamo. Mišljenja smo da zakon sada kompleksno sagledava i planove detaljne regulacije za delove naseljenih mesta, za uređenje neformalnih naselja, za uređenje zone urbane obnove, za uređenje infrastrukturnih koridora, kao i za uređenje objekata opšte, komunalne i energetske infrastrukture, usklađene sa planom jedinica lokalne samouprave. Možda je pozitivno što se sada veliki deo tih obaveza vraća lokalnim samoupravama. Mišljenja smo da zakon sada kompleksno sagledava i planove detaljne regulacije za delove naseljenih mesta za uređenje situacija koje do sada nisu bile uređene, a odnosile su se na zaštićena prirodna dobra. Poslanička grupa PUPS je u analizi Predloga zakona posebno ocenjivala zakonska rešenja vezana za planove detaljne regulacije prostora na kojima se planira i gradi, imajući u vidu da se ovim delom zakona regulišu pitanja iz nadležnosti lokalnih samouprava. Zakon je dobro definisao granice plana i obuhvat građevinskog područja, detaljnu namenu zemljišta; pravilno se utvrđuju regulacione linije ulica, javnih površina, nivelacione kote tih površina, kao i koridori kapaciteta za saobraćajnu, komunalnu i drugu infrastrukturu. Podržavamo jasna, određena pravila uređenja i pravila građenja koja zakon propisuje po celinama i zonama, kao i propisane druge elemente od značaja za lokalnu regulaciju. Zadovoljni smo rešenjima koja zakon posebno daje za pravila uređenja područja sa posebnim namenama kroz koja se ustanovljava obavezni stepen komunalne opremljenosti građevinskog zemljišta po celinama ili zonama, minimum uslova za uređenje površina i objekata za javne namene i, što je za nas posebno važno, određuju se uslovi i mere zaštite prirodnog i kulturnog nasleđa, uslovi za životnu sredinu i opšti uslovi za uređenje prostora važni za život i zdravlje ljudi i posebno osoba sa invaliditetom, što do sada nije bio slučaj. Poslanička grupa PUPS podržava rešenje iz ovog predloga zakona, posebno deo zakona u kome su utvrđeni dokumenti prostornog i urbanističkog planiranja koji moraju biti usklađeni po redu nadležnosti, od lokalnog, opštinskog, do regionalnog i republičkog nivoa. Obaveza javnog uvida u sva dokumenta prostornog i urbanističkog planiranja će ovim zakonom zaživeti u punoj meri i ostvariće dominantan uticaj onih stranaka i građana koji će najviše osećati pravno dejstvo tih dokumenata. Sa dužnom pažnjom, polazeći od principa odgovornosti i principa domaćinskog poslovanja, naša poslanička grupa sagledala je rešenja koja proističu iz prava korišćenja prostora na neizgrađenom građevinskom zemljištu u državnoj svojini, a u skladu sa ranije važećim zakonima kojima je bilo uređeno građevinsko zemljište do 13. maja 2003. godine. Saradnici gospodina ministra i ministar znaju o čemu pričamo, odnosno o potrebi da se od ovog datuma nadalje stvari regulišu drugačije. Konverzija prava po ovom osnovu, koja je data jedinicama lokalne samouprave nadležnim za imovinsko-pravne poslove, izazvala je i kod nas i uopšte u javnosti Srbije potpuno suprotstavljena mišljenja i konflikte, kako pravne tako i ekonomske prirode, bez uspešnog okončanja sukoba interesa izvan sudskih procesa. Nije jednostavno da se pravo na konverziju korišćenja u pravo svojine utvrđuje u korist jedinice lokalne samouprave, a da se isto procesuira i prosuđuje na nivou Republike. Smatramo da bi rasprava u načelu i amandmani i rasprava u pojedinostima trebalo da daju odgovor na pravilnu primenu svih prava iz dugoročnog zakupa na neizgrađenom ostalom zemljištu u državnoj svojini, a u skladu sa odredbama Zakona o planiranju i izgradnji iz 2003, 2006. i 2009. godine. Podržavamo nastojanje države da se u međunarodnim ugovorima što pre urede i sprovedu definitivni sporazumi o pitanjima sukcesije radi nesporno utvrđenog prava korišćenja zemljišta, koje se može konvertovati u pravo svojine uz naknadu, a po okončanju propisanog postupka za povraćaj te imovine. Mišljenja smo da treba zabraniti konverziju zemljišta u posedu privatizovanih privrednih subjekata u gradsko građevinsko zemljište, bez obzira na cenu naknade za konverziju u višestrukom iznosu, koju bi Vlada propisala, jer se time obesmišljava cilj privatizacije a to je nastavak proizvodnog programa i socijalni program za upošljavanje u subjektu privatizacije koji želi konverziju. U postupku analize Predloga zakona o planiranju i izgradnji naša poslanička grupa je naišla na vrlo komplikovano pitanje restitucije, odnosno pitanje povraćaja imovine nacionalizovane posle Drugog svetskog rata. Svesni smo činjenice da su sve političke partije u proklamovanim ciljevima i prioritetima pokušale da, u saradnji sa udruženjima građana za povraćaj oduzete imovine, pravilno utvrde i reše postupke povraćaja imovine koja je nacionalizovana. Mnogo nas je opterećivalo pitanje konverzije prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu koje je nekada pripadalo drugim vlasnicima i korisnicima, jer bi u najvećem broju slučajeva moralo da dođe do primene velikog broja zakona koji regulišu pitanje oduzimanja imovine, pitanje postupaka za njihovu naknadu, pitanje legalizacije i pitanje pravilne naknade, bilo u naturalnom, fizičkom ili novčanom obeštećenju. Poslanička grupa PUPS će se zalagati za javni interes u najširem mogućem smislu, koji mora biti zaštićen efikasnim okončanjem započetih postupaka restitucije, uz obezbeđivanje svih zakonom zasnovanih uslova i principa za povraćaj imovine licima koja na to imaju pravo. U danu za glasanje PUPSće podržati ovaj zakon. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik, potpredsednica Judita Popović. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ponovo se suočavamo sa jednim zakonom o planiranju i izgradnji, nakon nepune dve godine od kada je taj zakon stupio na snagu. Očigledno je da je vlast i dalje nespremna da donese neke jako bitne zakone, koji su morali biti doneti pre nego što je uopšte Zakon o planiranju i izgradnji stigao na dnevni red Skupštine, a to su zakon o javnoj svojini, zakon o restituciji i denacionalizaciji, zakon o vraćanju imovine opštinama i gradovima i AP Vojvodini. To su neki zakoni koji su bili preduslov da bi uopšte jedan ovakav sistemski zakon dao dobre rezultate i ostvario ambicije koje je predlagač imao kada je zakon pustio u proceduru. Pored toga što ovom zakonu nedostaju temelji, očigledno je da posle nepune dve godine ceo taj zakon ne daje one rezultate koji su proklamovani i koji su od njega očekivani, čak ima određene mane koje su sistemske prirode, ugrađene prilikom pisanja samog zakona. Naime, ovaj zakon je imao ambicije da spoji nekoliko oblasti, koje su suviše komplikovane i suviše obimne da bi mogle biti sadržina jednog jedinog zakona, kao što je Zakon o planiranju i izgradnji. Ovaj zakon je trebalo da reguliše pitanje planskih dokumenata, građevinskih i ostalih dozvola, svojinsku transformaciju, legalizaciju. Dozvolićete, ovo su toliko različite oblasti, u jednoj Srbiji koja još uvek prolazi kroz komplikovan period tranzicije, i prosto je nemoguće da se zakon u praksi primenjuje i da olakša građanima da regulišu neka svoja, veoma bitna pitanja koja su predmet ovoga zakona. Zbog toga se nalazimo u situaciji da ponovo postavljamo pitanja, kao što smo postavili pitanja i jula 2009. godine, kada smo raspravljali o Predlogu zakona o planiranju i izgradnji. Da li ove izmene i dopune zakona pojednostavljuju administrativnu proceduru? Da li je postupak transparentniji, kako je to predloženo u ovim izmenama i dopunama? Da li se pojačava odgovornost učesnika u tom postupku koji omogućava Zakon o planiranju i izgradnji? Da li je pojačana pravna sigurnost? Da li su otklonjena uska grla u primeni ovog zakona? Dozvolićete da vam navedem koja su to uska grla, a čini mi se da je i ministar govorio o tome. To su, recimo, geodetski zavod, katastar nepokretnosti, sekretarijati za urbanizam, procenitelji. Dakle, svi oni koji bi i te kako morali da barataju zakonom i da znaju koji je pravi cilj i svrha tog zakona i šta se očekuje od njegove primene. Dobili smo sve osim pojednostavljivanja, transparentnosti, odgovornosti i pravne sigurnosti. Vlada je onda pribegla donošenju nekih uredaba koje su još više zakomplikovale situaciju. Zbog toga je i ovaj Zakon o planiranju i izgradnji i te kako uticao na težak položaj građevinske industrije. Ne bih se složila sa definicijom ministra da je svetska ekonomska kriza jedini uzročnik opšteg propadanja građevinske industrije, jedne grane koja je i te kako važna za ovu našu ekonomiju, koja upošljava preko 120.000 radnika, koja na svakih 100 zarađenih dinara plaća porez 63 dinara, u državi u kojoj je zvanično preko 900.000 ljudi nezaposleno. Građevinska industrija je zaista pogođena ovim zakonom, upravo iz razloga što su sva ta uska grla koja su nabrojana zaustavila određene procedure da bi građevinska industrija funkcionisala i poslovala u sistemu. Ako je građevinska industrija morala da radi i proizvodi u skladu sa zakonima, ona jednostavno te procedure nije mogla da mimoiđe. Ukoliko su se te procedure poštovale, građevinska industrija je morala da doživi neku vrstu kolapsa zato što se zakon primenjivao, odnosno, jednostavno se nije primenjivao jer se nije znalo kako da se primeni. Nažalost, u ovim izmenama i dopunama i dalje imamo određene slabosti. Ne kažem da je ovaj predlog zakona u celosti pogrešan, da nema i neka dobra rešenja, međutim, one osnovne slabosti, one sistemske slabosti koje su bile ugrađena u Zakon o planiranju i izgradnji su očigledno ostale ili su neznatno našminkane i neznatno promenjene. Čitajući zakonski predlog, recimo, može se uočiti da je i dalje veoma komplikovana procedura i da se daju komplikovana rešenja za neka obična pitanja i za neke obične stvari koje u praksi onaj birokrata ili službenik mora da radi u tom procesu saradnje sa građaninom koji je pristupio da bi zatražio neku dozvolu kako bi legalizovao nešto, uradio konverziju ili slično. Kao primer navela bih komplikovanost procedure, član 70. Zakona o planiranju i izgradnji, koji ambicioznim predlogom u ovom novom zakonskom rešenju pokušava da se promeni na cele tri stranice teksta. Interesuje me na koji način će onaj službenik uspeti da definiše pravu nameru zakonodavca i pravi smisao tog zakona kada se bude taj zakon primenjivao, ukoliko se ovaj član u ovoj originalnoj izvedbi usvoji prilikom glasanja? Navela bih kao jednu ozbiljnu grešku, sistemsku grešku ovog zakona i pisanje zakona u smislu nekog leks specijalisa. Kao dobar primer bih navela ova nova rešenja iz člana 103. zakona, koja očigledno ukazuju na to da neki pojedinačni problem koji evidentno postoji u Beogradu predstavlja osnov da se ceo Zakon zbog rešavanja tog problema prilagođava. Mislim da nije dobro kada se pojedinačna rešenja ugrađuju u zakon. Zakon ima daleko ozbiljniju svrhu i cilj. Zakon će se primenjivati na mnogo širem prostoru nego što je Beograd. Zakon treba da ima određenu generalnu važnost, a ne da se bazira na nekim specijalnim problemima. Konkretno, radi se o poslednjem stavu ovog člana koji definiše da zemljište koje je posebnim propisom određeno kao lučko područje neće moći, sve dok ima status lučkog područja, da bude predmet konverzije. Ne bih da zalazim u to da li se želelo da se ovakvim rešenjem pribave određeni populistički poeni, da se jednim demagoškim rešenjem u stvari iskomplikuje cela ta procedura oko konverzije, ili su namere bile neke druge. Međutim, mi smo i 2009. godine isticali da je jako veliki problem sa zakonom to što neka stečena prava i te kako dovodi u pitanje; radi se o nekim svojinskim pravima, kao što je privatna svojina stečena tokom privatizacije, tokom stečaja ili izvršnog postupka. Postavlja se pitanje zašto se toliko insistira na toj vrsti konverzije, koja je kao rešenje data i prvobitno i zašto se pribegava nekoj vrsti zamagljivanja i šminkanja cele te problematike sa ovim novim zakonskim rešenjem, kada se već iz tog predloga zakona veoma dobro vidi da se prilikom konverzije uz naknadu država neće nešto okoristiti ukoliko bude dala određene mogućnosti da se troškovi, koji su bili evidentni u toku privatizacije, izvršenja ili stečaja, i dalje uzimaju u obzir i revalorizuju, pa se tako procenjuje vrednost tog građevinskog zemljišta koje bi trebalo da se konvertuje iz društvene u privatnu svojinu? Dakle, to su ti problemi koji su i te kako ostali sadržina ovog zakona. Mislim da bi pitanje transformacije svojine trebalo da razgraničimo od ovih ostalih pitanja i oblasti koje zakon reguliše nekim novim zakonskim rešenjima, koja će pre svega sadržinski da obrađuju i taj segment tranzicije u Srbiji da bi se napokon dobila tako željena pravna sigurnost kao preduslov za budući ekonomski razvoj i buduće investicije koje su toliko potrebne. Zakonodavac, kada god pribegava donošenju novog zakona ili izmeni postojećeg zakona, mora da ima jasne ciljeve, mora da ima jasnu definiciju problema koji se želi regulisati zakonom i mora da ima određenu viziju kako misli da te probleme tim novim zakonskim rešenjem rešava. Pre svega, on mora da ima u vidu i na koji način će taj zakon da se primenjuje u praksi. Nažalost, 2009. godine se nije vodilo računa o svim tim preduslovima da bi se doneo jedan dobar zakon, a očigledno je da se ni u ovim izmenama i dopunama nije vodilo dovoljno računa o tome, pa se ne bih iznenadila ukoliko u skorije vreme ponovo budemo imali neki predlog zakona o izmenama i dopunama ovih utvrđenih izmena i dopuna. Prema tome, Liberalno-demokratska partija, bez obzira na to koliko je uvek spremna da podrži sva zakonska rešenja koja imaju određenu težinu, u smislu evropskih integracija, ne može da da podršku izmenama i dopunama jednog lošeg zakona, ne može da da podršku ukoliko te izmene i dopune nisu suštinske prirode i zaista kvalitativno ne menjaju sadržinu postojećih zakona. Za saradnju jesmo spremni, međutim, ta saradnja mora biti uslovljena dobrom voljom ili suštinskom promenom zakonodavca, koja se može prepoznati u sadržini teksta predloga zakona koji su na dnevnom redu Skupštine. Prema tome, i ovaj zakon je jedan od zakona koji će u ovoj skupštini najverovatnije biti usvojeni, ali će i dalje da predstavlja jednu veliku smetnju za privredni razvoj, a pre svega za razvoj građevinske industrije u Srbiji. Mislim da je to nedopustivo i mislim da mi nemamo vremena da se igramo sa zakonskim predlozima i da nataložene probleme samo pokušavamo da zataškamo i sklonimo sa dnevnog reda, makar i privremeno.
Zahvaljujem. Dajem reč narodnom poslaniku Radojku Obradoviću.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz Ministarstva, na dnevnom redu je jedan izuzetno važan zakon. Kao što je ministar rekao, o ovom zakonu je raspravljano pre skoro dve godine, negde u leto 2009. godine. On reguliše oblast planiranja, prostornog i urbanističkog, oblast građenja, građevinskog zemljišta, definiše inženjersku komoru, reguliše oblast legalizacije. To je izuzetno važan zakon. Citiraću reči ministra Dulića od pre dve godine. On je rekao: „Na referentnoj listi Svetske banke, kada se poredi kvalitet pravnog okvira za privređivanje u svetu, Srbija je na 94. mestu, među 181 svetskom ekonomijom. To nije dobro i mora da se promeni. Ali, činjenica da je Srbija na nedopustivom 171. mestu kada je u pitanju dobijanje građevinske dozvole jeste alarm koji nas je pozvao na duboko reformisanje u ovoj proceduri i stavljanje na listu racionalnih prioriteta.“ Kada se čuju ovakve reči, da je Srbija na 171. mestu na jednoj takvoj referentnoj listi, to je sigurno razlog da se interveniše. Značaj građevine ne treba posebno isticati. Samo bih citirao skoro objavljenu studiju OECD-a, koja kaže da je u najrazvijenijim zemljama u svetu doprinos građevinarstva, građevine bruto društvenom proizvodu oko 7%; 7% je samo građevina. Najrazvijenije zemlje sveta, Evropska unija, kao organizacija, udruženje, SAD i Japan, u građevinarstvu zapošljavaju četrdeset miliona ljudi. Kada se realizuje nekakav projekat, na deset ljudi koji su direktno zaposleni u građevinarstvu angažuje se još osam ljudi u lokalnoj zajednici, u mestu gde se projekat realizuje. To je posebno važno i za privredu, ali i za regulisanje svih ovih oblasti. Zakon treba da definiše procedure, one bi trebalo da su razumno duge, razumno komplikovane i razumno skupe. Jedino tako možemo da imamo dobar zakon. Ovaj zakon je stupio na snagu pre više od 18 meseci. Bilo je dovoljno vremena da se analizira njegova primena. Ministar je rekao da se ovaj zakon menja zato što se uočila potreba da se neke procedure preciznije definišu, da se usklade sa stavovima sudova i da se otklone neki problemi koji su postojali, a vezani su za odluke Ustavnog suda, koji je oborio određene članove ovog zakona, odnosno stavove pojedinih članova. Uvek je dobro napraviti analizu. Osnovno je pitanje kakva je analiza napravljena za primenu ovog zakona? Mi nismo imali priliku da vidimo jednu takvu analizu, osim što je ministar rekao da se neće odustati od reformskog kursa i da će se samo otkloniti nekakvi minimalni nedostaci. Umesto nas, jednu takvu analizu uradila je Svetska banka, kao što kaže ministar, referentna ustanova i referentna lista. Oni su analizirali proceduru dobijanja građevinske dozvole i ovo je lista za 2011. godinu, znači, analizirali su pre svega ono što se desilo 2010. godine i zakonsku regulativu i primenu u 2010. godini i za ovih nekoliko meseci u 2011. godini. Pošto analiziraju sada 183 (ne više 181) zemlje sveta, imaju stavku „skraćeno vreme za obradu zahteva“, pa su tu: Benin, Burkina Faso, DR Kongo, Hrvatska, Mađarska, Kazahstan, Meksiko, Peru. Pojednostavljivanje procedure – tu je Obala Slonovače, Kazahstan, Hrvatska, Meksiko, Saudijska Arabija, Ukrajina. Nove zakone su prošle godine dobili Hrvatska, Mađarska, Kazahstan, Rumunija. Smanjeni troškovi su u Burkini Faso, Demokratskoj Republici Kongo i sl. Napravljen je one stop shop: Kazahstan, Paragvaj, Ruska Federacija, Saudijska Arabija. Ako ste primetili, nigde nisam pročitao Srbiju, na ovoj listi među ovim pozitivnim efektima nema Srbije. Ali, ima je na prvoj strani, Srbija više nije na 171. mestu, nego je sada na 176. mestu po primeni procedure; pri tom je za ovih nekoliko godina popravljeno, pa je sa 94. sada na 89. mestu. Znači, novi zakon, nove procedure, ubrzane procedure, a sa 171. mesta sada smo na 176. mestu. Mi se ne slažemo, i to smo rekli pre dve godine, sa konceptom zakona. Ovo je izuzetno važna materija i ni tada nismo razumeli razlog da se materija od bar nekoliko zakona nađe u jednom zakonu. I dalje smatramo da je planiranje posebna stvar, kao što je to nekada bilo u jednom zakonu; građevinsko zemljište je moralo da bude definisano posebnim zakonom; inženjerska komora je u svim zemljama definisana posebnim zakonom, zaslužuje da ima poseban zakon, tim pre što sa tim imamo iskustva. Advokatska komora ima svoj zakon, komora zdravstvenih radnika ima svoj zakon, farmaceutska komora ima svoj zakon i ne vidimo razloga da se inženjerska komora definiše sa samo nekoliko članova zakona. Naravno, legalizacija bi, kao nešto što je problem koji će se u jednom trenutku rešiti, morala da ima svoj zakon. Tada smo izrazili sumnju u koncept, sada izražavamo sumnju u koncept. Ako u okviru ovoga koncepta posmatramo pojedinačna rešenja, smatramo da su i dalje nejasna i neprecizna i da će napraviti dodatne, nove probleme, koje nije lako otkloniti. Ja ću pokušati u ovih petnaestak minuta da ukažem samo na neke, pošto ima nejasnoća na pretek. U članu 2. se definišu pojmovi u ovom zakonu. Tačka 28) definiše pripremne radove. Između ostalog, pripremni radovi su izrada šipova ili polja šipova ispod objekta. Gospodo draga, to ne da nisu pripremni radovi, to su najvažniji konstruktivni građevinski radovi i ni na koji način ne mogu da se podvedu pod pripremne radove. Ako podbijate šipove ispod objekta, ako fundirate objekat, morate da imate kompletnu statičku analizu celog objekta i to je najvažniji konstruktivni element u svakoj izgradnji, to je fundiranje. To nije pripremni rad. To je posebno važno jer dalje dajete mogućnost da se kroz pripremne radove radi u nekim međufazama. Fundiranje nikada nije bilo i nikada neće biti pripremni rad. Ne znam kako je prošao, to niste menjali, ali ovaj registar investitora koji je trebalo da vode jedinice lokalne samouprave, gde god sam se raspitivao, nigde ne postoji. Ne znam da li je neka jedinica lokalne samouprave za ovih 18 ili 19 meseci uspostavila taj registar investitora. U članu 7. menjate definiciju regionalnog prostornog plana. Njega donosi Vlada na predlog ministra, ali gde se tu pitaju ovi ljudi iz lokalnih zajednica, ako pričamo o decentralizaciji? Pošto se menja definicija prostornog plana, na koji način ćemo doći do područja koje definiše prostorni plan i na koji način ćemo zainteresovati te ljude iz tog područja da aktivno učestvuju u donošenju prostornog plana? Unosite novine, pa iz nekih planova brišete ocenu postojećeg stanja i analizu stanja u prostoru, a u nekim planovima to ostaje. Svi oni koji se bave planiranjem bilo koje vrste, koji prave bilo kakve planove znaju da je analiza stanja osnovni element za bilo kakvo dalje planiranje. Ako nema ocene postojećeg stanja, to naizgled ubrzava stvari, ali onda sva rešenja vise u vazduhu i nemaju nikakvo uporište u tome da će se određeni planovi realizovati. Prostorni plan jedinice lokalne samouprave više nema ni polazne osnove, ni ocenu postojećeg stanja. Prostorni plan područja posebne namene do sada je morao da bude evidentiran u Prostornom planu Republike Srbije. Sada se uvodi odrednica u izmenama Zakona, koja umesto reči – i mora da bude obuhvaćen Prostornim planom Republike Srbije, kaže – ili je obuhvaćen Prostornim planom Republike Srbije. To možda daje naizgled nekakvu slobodu, jer zaključićemo naknadno da nešto treba da bude područje posebne namene, ali bih vas vratio na definiciju područja posebne namene. To mora da bude specifično područje, sa kulturno-istorijskim osobenostima, turističkim ili nekim drugim. Kako je moguće da Prostorni plan ne evidentira neko područje, tako značajno i važno za Srbiju, a da ga mi naknadno definišemo kao tako važno? To onda stavlja pod sumnju čitav Prostorni plan. Gde je tu onda ozbiljnost u planiranju? Neki članovi su promenjeni, vezano za ova četiri prostorna plana koja postoje: Prostorni plan Republike Srbije, regionalni prostorni plan, prostorni plan jedinica lokalnih samouprava i prostorni plan područja posebne namene. Prostorni plan Republike Srbije ima polazne osnove za izradu plana, ali se briše ocena postojećeg stanja. Regionalni prostorni plan ima polazne osnove za plan, ali nema ocenu postojećeg stanja. Prostorni plan jedinica lokalnih samouprava nema ni ocenu stanja, ni polazne osnove, a prostorni plan područja posebne namene ima i jedno i drugo. Meni to izgleda prilično konfuzno. Svi planovi, osim prostornog plana jedinica lokalnih samouprava, imaju procenu uticaja na životnu sredinu. To je ukinuto u prostornom planu jedinica lokalne samouprave. Zašto? Teško je to reći. Menja se sadržina generalnog urbanističkog plana, izuzetno važnog planskog dokumenta, i tu se dodaje stav da plan ubuduće sadrži i druge elemente značajne za dalji planski razvoj. Moram da priznam, vrlo precizna formulacija, to će da olakša izradu planova drastično. Definiše se međusobna usklađenost planova i procedura za davanje saglasnosti i ti rokovi se pomeraju. Pretpostavljam da se zaključilo da je rok od 30 dana kratak, pa je promenjen i taj rok je 45 dana. Dodaje se jedna nova odredba, takozvano ćutanje administracije. Ako ministar za planove za koje je on nadležan, odnosno jedinica, odnosno organ lokalne samouprave ne daju saglasnost, smatra se da je saglasnost data. Da li neko odgovara za to ako nije u tom roku data saglasnost? Nije to saglasnost na bilo šta, to je najvažniji planski dokument. Kako je moguće da postoji ćutanje administracije i da niko ne odgovara za ćutanje administracije? Da li je to logično? U članu 21. se omogućava pristup planovima, ali su postojale mogućnosti da postoje neki planovi koji su od strateškog interesa za odbranu zemlje. Taj član se sada briše. Vrlo je interesantno da više nema tih objekata koji su značajni za odbranu zemlje. U članu 23, a to je nekada bio član 43, definiše se registar, centralni registar prostornih planova. Taj registar je do sada vodio Republički geodetski zavod i on je imao rok od 12 meseci od stupanja na snagu zakona da uspostavi taj registar. Sada se centralni registar prebacuje u Ministarstvo. Ovo nije dobro rešenje. Znate li zašto? Prvo, ako se prebacuje u Ministarstvo, nigde ne piše kakva je procedura preuzimanja centralnog registra, na koji način po zakonu taj registar prelazi iz Republičkog geodetskog zavoda u Ministarstvo, pod uslovom da taj registar postoji. Onako kako piše u zakonu, očigledno je da taj registar ne postoji. Ako ne postoji, a rok je prošao pre šest ili sedam meseci, kako je moguće da niko iz Geodetskog zavoda nije odgovarao za to što nisu uspostavili registar? Ja odgovor na to pitanje naravno ne znam, ali iz onoga što ovde piše tako sledi. Član 25. definiše šta sadrži i kako se izrađuje generalni plan regulacije. Osnovni element svakog plana su njegove granice, a sada se ta formulacija menja pa generalni plan više nema granice, nego ima okvirne granice. Najvažnija stvar u svakom planskom dokumentu, u svakoj parceli, to su granice parcele, odnosno granice plana. Okvirna granica plana, izvinite, ne znači ništa. Član 27. definiše koncept planskog dokumenta; on sada sadrži i ocenu postojećeg stanja i procenu stanja. To je izbrisano u onim članovima, a u ovom članu je ostalo, kao da je to neko radio na brzinu pa je ostavio članove neusaglašene. Član 28 – po zahtevu investitora, lokacijskom dozvolom se može predvideti i fazna izgradnja. Ovim zakonom fazna izgradnja ni na jedan način nije definisana. Šta znači fazna izgradnja? Mora da postoji definicija. U građevinarstvu je to, i uopšte u gradnji, vrlo komplikovana stvar. Ako ne postoji definicija, onda je to veoma podložno zloupotrebama. Član 54, pošto vreme prolazi, definiše idejni projekat. Idejni projekat sad dobija mnogo veći značaj jer na bazi idejnog projekta može da se dobije građevinska dozvola. Kada pažljivo pogledate član 54, u njemu ne postoji nijedan element koji definiše statičku stabilnost ovog objekta, niti postoji ograda da će se, ako se na bazi ovog projekta dobija građevinska dozvola, usloviti bilo šta. Ne, nego je rečeno samo u sledećem članu da se na bazi idejnog projekta može dobiti građevinska dozvola. Ako hoćemo da zaštitimo građane, kupce stanova (ako pričamo o stanovima), bilo koga, onda je osnovni element statički proračun. Njega ovde nema. Kako će se onda izdati dozvola bez statičkog proračuna? Predviđeno je u nekom članu da se za takve slučajeve dobija, odnosno postoji obaveza da se uradi građevinska dozvola. Da, ali ta građevinska dozvola, tako definisana, mora da se uradi pre početka radova; pri tom, ne podleže tehničkoj kontroli. Nigde ne piše da treba tehnička kontrola. Niko neće imati uvid šta u tom projektu stoji. Onda može da se desi, kao što se desilo na Vračaru, da se cela zgrada sruši. To se već dešavalo u Srbiji, toga ima koliko god hoćete. Daje se mogućnost, članom 58, da radovi počnu pre nego što... na sopstvenu odgovornost, investitor može da počne radove pre nego što građevinska dozvola postane pravosnažna. Pretpostavljam da se radi o svega nekoliko dana dok to ne postane pravosnažno. Ne vidim da ovo ubrzava strašno proceduru, a može da napravi ozbiljne probleme. Šta ako nešto nije u redu? Šta ćemo ako taj građevinski preduzimač, investitor počne sa nekakvim radovima i može da napravi ozbiljnu štetu? Član 58. je svojevrstan kuriozitet, jer tu kaže da stranka može da se žali samo pod uslovom ako će u tom procesu da pobedi; u suprotnom, snosi ozbiljne posledice. Interesantan je član 60, koji definiše važenje dozvole. Dozvola prestaje da važi ako radovi ne počnu u roku od dve godine od pravosnažnosti građevinske dozvole; važi ukupno pet godina. Nakon pet godina može da se produži još dve godine ako je završeno 80% objekta, odnosno ako je objekat ukrovljen i ako je urađena stolarija. A šta ako objekat nije objekat visokogradnje i nema stolarije? U zakonu piše 80% ako ima stolarije. Nema stolarije objekat, šta ćemo sa tim objektom? Drugo, nakon tog roka prestaje važnost građevinske dozvole, ali neki drugi investitor može dobiti građevinsku dozvolu na istoj lokaciji. Znači, investitor koji je sopstvenik toga mora da proda, je l' tako? Mora da ustupi nekom drugom jer se on pokazao kao nesposoban. Ja bih vas podsetio, kada putujete po Srbiji, najveći broj nezavršenih objekata je rađen iz budžeta. Šta se dešava sa objektom rađenim iz budžeta koji nije završen za pet godina (obdaništa, škole, bolnice)? Ima toga koliko god hoćete, što je građeno iz budžeta. Šta se dešava sa svim tim objektima, ako im je vlasnik Republika Srbija? Drugo, ko će da natera nekoga da proda taj objekat? Po kojoj ceni? Ako neko zna da se prodaje, to ima drugu vrednost. Član ima i kuriozitet: ako je neko, na primer, kupio stan po tržišnoj vrednosti, onda on može da dobije dozvolu. Pa, imate zgradu koja nema dozvolu, a čovek koji je kupio stan dobio je građevinsku dozvolu da završi svoj stan na svoje ime. To piše u zakonu. To ne da ne pojašnjava stvari, nego pravi milion i jednu kombinaciju. Ako se upotrebna dozvola ne izda u roku od 90 dana, smatraće se da objekat može da se koristi. Ministar je rekao da je to velika stvar. Šta tu nije u redu? Nije u redu to što upotrebnu dozvolu umesto komisije pravi nadležni organ. To ne pravi niko mimo države. Naravno, izvođači radova mogu da budu firme koje su za to kvalifikovane, ali država formira komisije. Kako je moguće da ta komisija onda ne uradi svoj posao? Ljudi počinju da koriste objekat i šta ako se ispostavi da objekat nije kvalitetno urađen? Šta ako se ispostavi da postoje problemi? Šta ćemo sa tim? Onda kažemo – e mi smo se šalili, nema veze, komisiju smo mi formirali, komisija nije uradila svoj posao, vi ste ušli, ali sad lepo da se iselite. Da li to izgleda ozbiljno? Mislim da ne. Pošto polako ističe vreme, završio bih samo sa još jednom stvari. Menja se mnogo odredaba i članova vezanih za legalizaciju. Menjaju se i procedure i spisak dokumenata koji su potrebni za prijavu objekata za dobijanje naknadne građevinske dozvole. Ne menja se član koji kaže da se menja rok za legalizaciju. Rok je istekao i bio je šest meseci od dana stupanja na snagu; to je bio, ako se ne varam, 11. februar 2009. godine. Ako je rok istekao, kako mogu da se menjaju pravila podnošenja dokumenata za legalizaciju? Više niko nema prava da podnese dokumenta, ili se taj rok sad produžava ili se otvara prostor da se rok produžava. Ako su ljudi predali dokumenta, ne mogu sad po tim zahtevima da izvlače dokumenta i da ih menjaju. Druga stvar, zakon, vezano za legalizaciju, potpuno amnestira bespravnu gradnju ako su to sredstva iz budžeta Republike Srbije. Na primer, država može da radi čak i u zaštićenim prirodnim dobrima i ima pravo da legalizuje. Pa ne može, zakon je isti za sve, pa i za sve one koji su na budžetu. Podsetio bih vas da budžet, ako se pogleda trezor, ima 11.500 korisnika. Ako svi oni imaju pravo na bespravnu gradnju, onda ne treba da se čudimo što je ovolika bespravna gradnja. Vratio bih se na početak. Mislimo da koncept nije dobar, da koncept stvara probleme. Mislimo da je to razlog što smo za protekle dve godine sa 171. mesta po brzini dobijanja dozvole pali na 176. mesto. Za nas je srećna okolnost što tabela ima samo 183 mesta, pa ne možemo još mnogo da padnemo. Hvala.
Reč ima ministar Dulić.
Kratko ću se uključiti u ovu raspravu, povodom jedne stvari koju ste izneli i koja je tačna, a vezana je za utvrđivanje od strane jednog od svetskih tela koja rade generalno konkurentnost zemalja; tiče se rang-liste zemalja po brzini procedure za izdavanje građevinske dozvole. Pad sa 171. na 178. mesto je pad koji se desio ne zato što je donesen novi zakon, jer novi zakon nije ni uzet u razmatranje, nego zbog toga što je u međuvremenu došlo do poskupljenja naknade za uređenje građevinskog zemljišta u gradu Beogradu. Samo ću vam kratko pojasniti kako izgleda rangiranje zemalja i siguran sam da ćemo se svi složiti da Srbija nije među Burkinom Faso, Nigerijom i još nekim afričkim zemljama u kojima ne postoji gotovo ni država na celokupnoj teritoriji, a kamoli institucije koje izdaju građevinske dozvole. Svetski ekonomski forum posmatra tri kategorije: prvo je cena pribavljanja građevinske dozvole, drugo je procedura i treće je vreme trajanja tih procedura. Srbija se nalazi na listi poslednjih zemalja na svetu kad je u pitanju cena pribavljanja građevinske dozvole, jer se trošak plaćanja za uređenje građevinskog zemljišta samo u Srbiji i još u nekim zemljama zapadnog Balkana računa kao cena za pribavljanje građevinske dozvole, zato što se kod nas ustalila praksa da ne možete da dobijete građevinsku dozvolu dok ne regulišete pravno odnose sa Direkcijom za gradsko građevinsko zemljište i faktički ne platite cenu uređenja. U drugim zemljama imate cenu za dobijanje građevinske dozvole koja je u suštini cena administrativnih procedura, a ne i cena koju plaćate za komunalije i uvođenje struje, kanalizacije, telefona, gasa i svega ostalog. Iz tog razloga je Srbija gotovo na zadnjem mestu kad je u pitanju cena. To u suštini vuče Srbiju na poslednje mesto kad je u pitanju analiza Svetskog ekonomskog foruma. Što se tiče broja procedura, mi smo smanjili broj procedura i značajno smo napredovali u tom segmentu. Što se tiče trajanja, kad gledate administrativne procedure koje se tiču državnih organa, one su skraćene. Kad gledate procedure koje se tiču saglasnosti javnih preduzeća, one su nešto produžene. Suštinski, kad bismo cenu prepoznali samo kao cenu administrativnih troškova, Srbija bi bila negde između 50. i 100. mesta po ovom, i ona tu i spada. To nije dobro. Ja bih voleo da bude među prvih dvadeset zemalja i trudićemo se da tako bude. Morate da shvatite da mi imamo sve što imamo kao probleme – katastar nepokretnosti u situaciji u kakvoj jeste, našu administraciju u situaciji u kakvoj jeste, javna komunalna preduzeća bez svih adekvatnih informacija da brzo produkuju i daju svoje mišljenje i saglasnost, odnosno uslove. Imamo sve ovo što imamo i to je jedno nasleđe koje potiče ne od mene ili od nas, poslednje dve-tri godine, nego potiče decenijama unazad. To je glavni razlog zašto smo ovde ovako tretirani. Ja vam garantujem, nakon izmene i dopune ovog zakona, ali suštinski i nakon razjašnjavanja sa Svetskim ekonomskim forumom, odnosno sa kućama koje rade analizu za njih, šta je zaista cena za pribavljanje građevinske dozvole, Srbija će drastično pasti. Onda ću od vas da očekujem, uvaženi kolega, da podržite i da pohvalite, između ostalog, trud ovog ministarstva, ali pre svega trud grada Beograda, jer je analiza rađena samo u gradu Beogradu. Dakle, kao što znate, ključno pitanje, što se tiče ove analize, jeste koliko je vremena potrebno da se izradi jedan magacin na periferiji grada od 2000 kvadrata? To se radi u svih 180 zemalja sveta. Koliko je vremena potrebno? Dakle, od toga se kreće. Upravo iz razloga koje sam naveo mi se rangiramo jako loše, ali ćemo, siguran sam, to ispraviti u budućnosti. Verujem da je sve ovo što ste vi rekli rečeno iz dobre namere, ali je prepuno nerazumevanja svega onoga što smo mi radili. Dakle, svaka od ovih procedura koje vi danas kritikujete je procedura koja je morala da bude menjana da bi se postupak ubrzao. Kada smo promovisali etapnu gradnju rekli smo – dajte što pre da građevinci izađu na gradilište. Jedinu stvar koju građevinci mogu da urade da izađu na gradilišta jeste da im se daju u okviru pripremnih radova one ključne stvari koje predstavljaju prvi veliki rad, a to je, naravno, pobijanje šipova i to je rad koji podrazumeva sve to, dakle, posle svih onih zemljanih radova koji podrazumevaju zaokruženje parcele. Da bi se to desilo, naravno, ne može da se radi bez tehničke kontrole projekta koju potpisuju i rade ovlašćeni i licencirani inženjeri. Ceo koncept zakona (sa kojim se, koliko sam razumeo, ne slažete) jeste što smo sklonili administraciju, a dali prednost struci kada su u pitanju stručne stvari. Onaj zakon koji ste vi podržali, by the way, jeste zakon koji je sve stavio, pa vi sad kritikujete taj koncept, zajedno: i planiranje, i izgradnju, i legalizaciju i zemljište. Mi smo samo nastavili dalje logikom tog zakona iz 2003, odnosno 2006. godine, za koji ste vi glasali. Tim zakonom je mnogo više važnosti dato uticaju administracije, da kontroliše stvari za koje ona realno nema kapaciteta. Nema administracija, niti državna, niti gradska, kapaciteta da kontroliše glavne projekte i da daje saglasnost na nešto što je struka projektovala, što podrazumeva gomilu različitih projekata iz različitih struka. Iz tog razloga smo sada mnogo više preneli fokus na odgovornost ovlašćenih, odnosno licenciranih projektanata, na njihov pečat koji podrazumeva licencu i koji faktički za državu, odnosno za onoga koji izdaje dozvolu predstavlja Sveto pismo. Vidim da vi taj koncept suštinski kritikujete. Taj koncept je dobar, jer je to evropska praksa i to je nešto što mi najzad moramo da uvedemo, da smanjimo birokratiju i moć birokratije da odlučuje o stvarima o kojima realno ne zna. Vi u našoj birokratiji nemate dovoljno licenciranih ljudi da svaki mogući projekat super kontrolišu, u odnosu na udaranje pečata od strane licenciranih projektanata i inženjera koji su svoj deo posla završili. Samo ću na kraju da kažem jednu novinu koju vi i Narodna skupština morate da znate.Nijedan ozbiljni državni objekat danas se ne gradi bez građevinske dozvole, što je bila praksa decenijama unazad. Mi danas u postupku legalizacije državnih objekata imamo desetine, stotine hiljada objekata. Ništa se nije u Srbiji gradilo legalno. Onda su to videla i privatna lica, pa su i ona gradila nelegalno. Putevi, mostovi, škole, bolnice, čak i državne zgrade ovde u Beogradu nemaju upotrebnu dozvolu, odnosno nisu građene legalno. Danas, kada pričamo o mandatu ove vlade, mi ne dopuštamo da se objekat otvori zvanično i svečano dok nema upotrebnu dozvolu. Svaki put, svaki most koji se danas radi, radi se uz adekvatne papire, i to nije lako. Nije lako ne podleći političkom pritisku da se što pre uđe u gradilište, da se što pre nešto otvori, ali upravo našim insistiranjem, ovog ministarstva, na tome mi stvaramo jednu novu praksu, koju će neko drugi morati da nastavi. To je dobro. Dakle, ovo je početak uvođenja reda u to. Dakle, u zaštićenim prirodnim dobrima ne može ni država da gradi bez dozvole, nije tačno da može, kao što neće moći da gradi niko tamo gde to nije moguće prema planu i tamo gde nije moguće dobiti građevinsku dozvolu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Gospodine Obradoviću, ne možemo sad u ovoj fazi sednice imati replike, ali imate dva minuta kao ovlašćeni predstavnik i možete ta dva minuta iskoristiti.
Zašto ne bih imao, gospođo predsednice, pravo na repliku? To nigde nije ograničeno u Poslovniku. Vrlo je teško u dva minuta odgovoriti na sve ovo što je rekao gospodin Dulić. Podsetio bih vas, taj svetski... Tu sam analizu iskoristio zato što ste je vi koristili pre dve godine, jer je to bio povod da se promeni zakon tada, a tada niste imali tu vrstu primedaba. Analizira se mnogo faktora, Srbija nije u svemu na 176. mestu, po nekima od njih je i na petnaestom. Recimo, po dobijanju kredita, po zaštiti investitora je mnogo bolje rangirana. Ne četiri, nego se ukupno šest parametara kontroliše. Niste me ubedili da će strašno ubrzanje biti zbog toga što će da se fundira bez statičkog proračuna. Ako neko ima analizu i ako već ima građevinski projekat, onda će da uradi i fundiranje i sve ostalo. Ako nema, onda je to ozbiljan problem. U zakonu piše da je moguća legalizacija objekata i postoji procedura šta treba da se preda ako se gradi sredstvima iz budžeta. Ako je rok za legalizaciju prošao, onda je prošao i za državne objekte, nije prošao samo za privatne. Onda taj objekat ne može da se legalizuje. Ne znam zašto menjamo član zakona koji se tiče dokumentacije potrebne za legalizaciju ako je rok nepovratno prošao i ako se nećemo vraćati nazad. Ako se vraćamo sad na 2003, 2002. godinu i na sve ostale stvari, bojim se da nećemo daleko stići. Kao što ćemo nastaviti ovu raspravu raspravom u pojedinostima, naravno da ćemo vam čestitati za sve dobro što uradite, ali na ovom zakonu ne možemo da vam čestitamo. Samo bih vam savetovao da razgovarate sa nekim iz struke, zato što ja ni na koji način ne mogu da prenesem sve ono što struka misli o ovom zakonu.
Gospodine Obradoviću, ne znam da li ste razumeli, htela sam da kažem da nije bilo procesnih, niti materijalnih razloga za repliku, odnosno ni forma, ni suština kazivanja gospodina ministra nisu bile razlog da replicirate. Reč ima narodni poslanik Dejan Radenković.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, Poslanička grupa SPS-JS će u načelu podržati zakon, da ne kažem iz jednog jedinog razloga, navešću i više drugih razloga, ali ističem jedan krupan razlog koji je za nas bitan – zato što je zakon u interesu socijalno ugroženih građana. Predloženim zakonom obezbeđuju se uslovi za pojednostavljenje administrativnih postupaka i transparentnost u ostvarivanju prava u ovoj oblasti i pojačava se odgovornost svih učesnika u procesu uređenja prostora, odnosno u izgradnji objekata. Polazeći od rezultata prethodne analize važećeg zakona, kao i podzakonskih akata u oblasti planiranja i uređenja prostora, podzakonskih akata što se tiče građevinskog zemljišta i izgradnje objekata, ocenjujem da bi se donošenjem ovog zakona stvorio osnov za ostvarivanje sledećih ciljeva, pa ću navesti nekoliko ciljeva koji su bitni. Samim pojednostavljenjem administrativnih procedura koje se sprovode, što je bitno za građane, u procesu ostvarivanja prava na gradnju, od faze donošenja odluke o izradi planskog dokumenta do izdavanja upotrebne dozvole, i eliminisanjem dokaza koji se pribavljaju pred drugim organima i organizacijama koji su bili potrebni istovremeno će se skratiti procedura i potrebno vreme za ostvarivanje ovog prava. Ono što je bitno, precizirana su prava i obaveze svih učesnika u postupcima koji prethode upisu prava svojine na novoizgrađenom objektu, tako da će se izbeći da nadležni organi arbitriraju između učesnika kada je ova stvar u pitanju. Između ostalog, proširio se i krug lica koja mogu ostvariti pravo na konverziju prava korišćenja, što je dobro, u pravo svojine bez naknade, čime se omogućava privođenje građevinskog zemljišta nameni, nameni za izgradnju objekta, u skladu sa planskim dokumentom, što doprinosi racionalnom korišćenju postojećeg građevinskog zemljišta. Ono što isto ističemo kao bitno i zbog čega između ostalog podržavamo ove izmene i dopune Zakona o planiranju i izgradnji jeste da se smanjuje obim i vrsta tehničke dokumentacije, čime se smanjuje vreme potrebno za ostvarivanje prava na gradnju. Ono što je u proteklom periodu izazivalo razne dileme, to je ona odluka Ustavnog suda Republike Srbije. Između ostalog, ovim izmenama Zakona o planiranju i izgradnji je i to rešeno, kada je u pitanju onaj član 104. stav 4. Zakona. Ono što moram posebno da istaknem jeste da se zakonom posredno ostvaruju i drugi ciljevi, čime se direktno doprinosi ekonomskom razvoju i prosperitetu Republike Srbije. Prilikom izrade ovog zakona uzeta su u obzir i alternativna rešenja u pogledu prava svojine na građevinskom zemljištu, kao i svojine u postupku legalizacije bespravno izgrađenih objekata, rekonstrukcije i dogradnje postojećih objekata i drugo. Sistemskim rešenjima predviđenim u nacrtu zakona stvaraju se, pored ostalog, uslovi za ulaganje domaćeg i stranog kapitala u izgradnju objekata, u funkciji privrednog razvoja naše republike. Ono što je bitno, tu se ostvaruje i puna pravna zaštita svih investitora, tj. svih ulaganja. Poslove koji se odnose na planiranje i izgradnju mogu obavljati i domaća i strana pravna lica, kao i građani, čime se pospešuje zdrava konkurencija, što je najbitnije sa tog ekonomskog aspekta, a to će dovesti i do osnivanja novih privrednih subjekata. Primena ovog zakona neće izazvati, što je bitno za građane koji gledaju prenos, dodatne troškove ni za građane ni za privredu, tako da je i to jedan od razloga zbog kojih Poslanička grupa SPS-JS podržava ove izmene i dopune. U raspravama koje je Ministarstvo imalo, u kojima smo i mi poslanici uzimali učešća, u saradnji sa organima i organizacijama, kao i pojedinim opštinama i predstavnicima AP Vojvodina, uz učešće svih zainteresovanih strana, imali smo priliku da iznesemo svoje stavove, koji su, koliko mogu da primetim, u velikoj meri uticali na konačna rešenja u ovom zakonu. Moram da napomenem da smo mi kao poslanička grupa uložili par amandmana koji preciziraju neke stvari, pa se nadam, ako bude bilo mogućnosti i prostora, da nešto ne remeti posebno izmene i dopune zakona, da će ih ministar i predstavnici Ministarstva uzeti u obzir, pa da eventualno tim amandmanima pojasnimo neke stvari. Naravno, ono što prati jedan zakon su i podzakonski akti. Koliko sam shvatio na Odboru, predstavnici Ministarstva su rekli da su oni već pripremljeni, samo čekaju donošenje ovog zakona, da bi se ubrzala primena ovog zakona. U samoj fazi primene ovo zakona jedinicama lokalne samouprave, organizacijama, preduzećima, građanima će se pružiti neophodna stručna pomoć, što je mnogo bitno da bi došlo do ostvarivanja ovih ciljeva zbog kojih se i donosi ovaj zakon. Zakon o planiranju i izgradnji pruža i nova rešenja iz ove oblasti, o tome su već govorili neki prethodnici, a ja ću pojasniti par delova zbog čega kao poslanička grupa podržavamo zakon. Zakon pruža nova rešenja iz oblasti urbanizma i prostornog planiranja, iz oblasti građevinskog zemljišta, iz oblasti legalizacije objekata i iz oblasti izgradnje objekata. Kada su u pitanju nova rešenja iz oblasti urbanizma i prostornog planiranja, možemo reći da je pojednostavljena procedura u slučaju izmene planskog dokumenta, čime se stvara mogućnost za bržu realizaciju projekata značajnih za razvoj svih lokalnih samouprava. Plan detaljne regulacije za izgradnju objekata komunalne infrastrukture može se izuzetno doneti i kada prostornim planom jedinice lokalne samouprave nije to predviđeno, nije određena njegova izrada. Samim tim se omogućava ubrzani postupak izgradnje komunalne infrastrukture u svim opštinama, što je mnogo bitno za razvoj svake opštine. Lokacijska dozvola se izdaje samo za izgradnju novih objekata, što je vrlo pozitivno. Za dogradnju postojećih objekata, za radove na rekonstrukciji više nije potrebno pribavljati lokacijsku i građevinsku dozvolu, što će verovatno mnoge obradovati. Lokacijska dozvola izdaje se za katastarsku parcelu koja ispunjava uslove za građevinsku parcelu, što utvrđuje organ koji je nadležan zaizdavanje lokacijske dozvole, a može se izdati i za više katastarskih parcela koje čine građevinski kompleks, u skladu sa planskim dokumentom. Što se tiče još jednog novog rešenja iz oblasti urbanizma i prostornog planiranja, mogu reći da je pojednostavljena i precizirana procedura za postupak izrade projekata parcelacije i preparcelacije, kao i za utvrđivanje zemljišta za redovnu upotrebu objekata. Kada su u pitanju nova rešenja iz oblasti građevinskog zemljišta, i ministar je u svom uvodnom izlaganju rekao da se neće plaćati naknada za prenamenu zemljišta ako je pre 15. 7. 1992. godine, na osnovu Zakona o poljoprivrednom zemljištu, kada je stupio taj zakon na snagu... neće se plaćati naknada za prenamenu tog zemljišta. Jedno od novih rešenja iz ove oblasti, kada je u pitanju građevinsko zemljište, jeste da su data veća i preciznija ovlašćenja jedinicama lokalne samouprave za raspolaganje građevinskim zemljištem. Naravno da će biti doneti i prateći akti koji regulišu i uređuju ova pitanja. Svi vlasnici koji u javnoj svojini imaju isti obim ovlašćenja i prava u pogledu raspolaganja, u tom smislu i Republika Srbija i AP Vojvodina, imaće mogućnost da otuđe ili daju u zakup određeno građevinsko zemljište. Kada je u pitanju konverzija prava bez naknade, ne podnosi se izvod iz javne knjige, evidencije o nepokretnosti, što značajno doprinosi ubrzanju i pojeftinjenju postupka. Možemo slobodno i posle ovog dela da kažemo da mnoge od ovih izmena i dopuna pojednostavljuju i ubrzavaju regulisanje tih pitanja. Licima koja su upisana kao nosioci prava korišćenja na novoizgrađenom građevinskom zemljištu u državnoj svojini prestaje pravo korišćenja građevinskog zemljišta i prelazi u pravo svojine, bez naknade. Moram da napomenem da se ova odredba ne odnosi na lica koja po zakonu moraju da plate naknadu, kao ni na lica koja su regulisana čl. 105. i 106. pomenutog zakona. Kada je u pitanju još par novih rešenja iz oblasti građevinskog zemljišta, moram da kažem da se u postupku konverzije uz naknadu tržišna cena građevinskog zemljišta određuje u skladu sa podzakonskim aktima koja donosi Vlada ili na osnovu opšteg akta jedinice lokalne samouprave, prema urbanističkim zonama, čime se značajno ubrzava ovaj postupak. Zamolio bih predstavnike Ministarstva da pogledaju amandman kojim smo predložili da definišemo i razjasnimo šta je u nadležnosti Vlade, šta je u čijoj nadležnosti, da ne bi dolazilo do preklapanja i do nejasnoća. Ono što je bitno, neizgrađeno građevinsko zemljište u javnoj svojini može se unositi kao osnivački ulog u privredna društva, a vlasnik građevinskog zemljišta u javnoj svojini može sa fizičkim i pravnim licima da pravi ugovore o zajedničkoj izgradnji objekata, čime se ostvaruje ono načelo o kome se dugo pričalo, javno-privatno partnerstvo; biće u skladu sa podzakonskim aktom i nadam se da Vlada neće čekati ovih 60 dana do stupanja na snagu zakona. Dame i gospodo narodni poslanici, kada su u pitanju izmene i dopune i nova rešenja u oblasti izgradnje objekata, mogu da kažem da je pozitivno to što investitor nije dužan da pribavi saglasnost na glavni projekat od organa za priključenje na infrastrukturu, osim ako to nije sadržano u lokacijskoj dozvoli, ali su isti dužni da priključe objekat na infrastrukturu ako je utvrđeno da je objekat podoban za upotrebu, u skladu sa ovim zakonom. Naravno da su tu propisane i sankcije za privredni prestup ako do toga dođe. Ono što mogu još da kažem kada su nova rešenja iz oblasti izgradnje objekata u pitanju jeste da nadležni organ može samo jednom da traži dopunu dokumentacije i po dobijanju traženih dokumenata on više nema pravo da traži dodatnu dokumentaciju. Mislim da se time smanjuje, hajde da se tako izrazim, maltretiranje naših građana koji bi da ostvare svoje pravo. Naravno, opet se vraćamo na preciziranje nekih odredaba o nadležnosti organa za rešavanje po žalbi, što je dobro. Kada je u pitanju građevinska dozvola koja se izdaje rešenjem u roku od osam dana od dana podnošenja urednog zahteva, kao upravni akt na osnovu koga investitor stiče pravo da gradi objekat ona je prenosiva, što do sada nije bilo moguće. Naime, ako se u toku građenja objekta, odnosno izvođenja radova promeni investitor, novi investitor je u obavezi da u određenom roku podnese zahtev za izmenu rešenja kojim je izdata građevinska dozvola. Što se tiče još nekih detalja oko građevinske dozvole, postoji tu i neki skepticizam, hajde da tako kažemo, ona važi pet godina od pravosnažnosti rešenja, kada je izdata; ona može da se produži, uz zahtev, na još dve godine, ali se mora pružiti dokaz o završenosti objekta preko 80%. Pa se onda kaže šta sve podrazumeva stepen završenosti objekta, da li je niskogradnja, visokogradnja. Ovde samo možda preciziramo kada je u pitanju visokogradnja, ali to znači da se omogućava njegovo pravo priključenja na infrastrukturnu mrežu. Posle isteka roka, što je mnogo bitno, jer će to povećati poreski prihod, investitori će morati da plate porez na imovinu, koji je regulisan Zakonom o porezu na imovinu; on bi se plaćao, u skladu sa tim zakonom, za ceo objekat. Izuzetno, objekat se može koristiti i bez izdate upotrebne dozvole ako u roku od 90 dana od dana formiranja komisije za tehnički pregled objekta nadležni organ nije izdao dozvolu, niti je rešenjem odbio izdavanje iste. Jasno je definisano, za tekuće održavanje se ne pribavlja nikakva dozvola. To će omogućiti našim građanima, ako već planiraju neko tekuće održavanje, da to urade odmah. Preciziraju se odredbe o dostavi rešenja građevinskog inspektora. To bi trebalo da doprinese, svima nam je to bitno i svi znamo koliko problema postoji, da se efikasnije obavi taj inspekcijski nadzor. Kada je u pitanju pravna sigurnost, ona je povećana. Na tržištu nepokretnosti destimulisaće se nesavesni investitori i oni naravno neće započinjati investiciju bez obezbeđenih sredstava za njeno sprovođenje. Takođe, predloženim izmenama i dopunama Zakona ubrzaće se završetak nerealizovanih investicija. Da napomenem ono što je bitno, povećaće se visina poreskih prihoda, koji se ne ostvaruju zbog nerealizovane investicije. Na samom kraju, rekao bih par detalja o novim rešenjima kada je u pitanju oblast legalizacije objekata, što naravno najviše skreće pažnju na pomenute izmene i dopune Zakona. Moramo da kažemo, i ako treba da ponovimo nekoliko puta, da se predloženim izmenama i dopunama Zakona otklanjaju pojedine nejasnoće u postupcima legalizacije objekata. Izmenama pojedinih odredaba su precizirane površine po članu domaćinstva za porodične i stambene objekte. Tu se sada vraćamo do onog umanjenja od 99% za te socijalne kategorije, zbog čega mi kao poslanička grupa prioritetno dajemo podršku ovom zakonu. To je u skladu sa našim progresivnim opredeljenjima i, naravno, to je jedan od pet principa oko kojih je i okupljena ova vlada. Tu ima određenih smanjenja, da ne detaljišem, tih 60% koje ostvaruju oni koji ne ispunjavaju uslove, što će dodatno pomoći građanima da legalizuju svoje objekte. Rekao bih ono što je bitno: prijava prebivališta najmanje godinu dana na određenoj teritoriji, da nema nepokretnosti u toj opštini, i povećan i preciziran broj dokaza kojima se u postupku utvrđuje da podnosilac ima rešen imovinsko-pravni osnov, a to je konvalidacija ugovora o prodaji građevinskog zemljišta, davanje na korišćenje i slično. Moram da kažem da je dobro što sada postoji mogućnost privremenog priključenja bespravno izgrađenih objekata, do okončanja postupka legalizacije. Predloženo rešenje odnosi se na sve objekte koji su izgrađeni do stupanja na snagu Zakona o planiranju, a to je 11. septembar 2009. godine. Propisan je postupak za njihovo isključenje sa infrastrukturne mreže po pravnosnažnom okončanju postupka legalizacije, a do uklanjanja objekta, što je vrlo bitno. Predviđena je mogućnost da jedinica lokalne samouprave u ime i za račun podnosioca prikupi potrebnu dokumentaciju u postupku. Ono što je pozitivno za naše građane zbog cele situacije jeste da mogu to da plate u roku od dve do četiri godine. Naravno, ono što moram da kažem je da će odmah po stupanju na snagu zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji stupiti na snagu i pravilnik o legalizaciji, koji je, koliko sam informisan kao član Odbora, već spreman, naravno, uz podršku svih. Nadam se da će opozicija imati razumevanja za ovakve izmene i dopune, koje su u korist građana, a pogotovo u interesu onih koji su socijalno ugroženi. Još jednom kažem, Poslanička grupa SPS-JS će glasati za predložene izmene i dopune Zakona. Hvala.
Zaista zahvaljujem gospodinu Radenkoviću. Dajem reč narodnom poslaniku magistru Jorgovanki Tabaković.
Priču o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji počela bih krajem ovog zakona i pričom o čl. 89. i 88. predloga, koji u stvari ilustruju probleme u ovoj oblasti. Moram da budem potpuno iskrena i da kažem, ne kao stručnjak za ovu oblast, ali kao neko ko je vrlo odgovoran političar, da problemi vezani za bespravnu gradnju, koji jesu glavna tema ovog zakona, jesu problemi koji dugo traju, problemi koje je stvorila sama država nejasnim i zakasnelim propisima, neblagovremenim postupanjem inspekcijskih organa, često se pravdajući objektivnim okolnostima, željom da građanima izađe u susret, a sada donosi zakone kojima te tako dugo stvarane probleme, u velikoj meri svojom krivicom, u stvari želi da reši opet preko leđa građana i na njihovu štetu. To što vam priznajem da su problemi dugo trajali, da su dugo stvarani ne znači da u jednom trenutku oni ne moraju... Oni moraju da počnu da se rešavaju na jasan i precizan način, a to, na primer, član 89. ovih izmena i dopuna sigurno ne govori, jer ako je članom 89. Predloga predviđeno da se licima koja iz nekog razloga nisu mogla da podnesu zahtev za legalizaciju naknada za građevinsko zemljište naplaćuje u trostrukom iznosu... Hoću da ovim primerom ilustrujem kako država nema ispravan odnos prema onome ko nije na vreme predao zahtev za legalizaciju. Ova naknada nije kaznena mera, njome treba da se plate stvarni troškovi komunalnog uređenja, kao što je i sam ministar govorio, i uslovi da se obezbedi rad komunalnih službi. Pitam svakog od prisutnih i građane koji nas gledaju da li smatraju da bi ovako trebalo da izgleda i odredba za one koji prekrše Zakon o saobraćaju, pa, na primer, vozač koji napravi neki saobraćajni prekršaj treba da plati putarinu i gorivo po trostrukoj ceni? Da li je ovakvaanalogija primerena i da li država, kad joj nedostaje novac ili kad treba da uredi neku oblast, treba da pribegava ovakvim merama, koje je ne promovišu kao pravednu i uređenu državu koja radi u interesu građana, već naprotiv, kao državu koja želi da uradi nešto što je u njenom interesu, ali samo u njenom interesu, ne u najvećoj meri u interesu građana? Rekoh da, kao nestručnjak za ovu oblast, neću davati ni lake ni definitivne ocene, ali imam pravo da iznesem svoj sud i da postavim neka, smatram, vrlo ozbiljna pitanja kada je reč o ovom zakonu. Da li je zaista bilo potrebno da članom 71. ustanovimo postojanje Republičke agencije za prostorno planiranje, ako ona obavlja nadležnosti Vlade? Zaista nema nikakvih opravdanih razloga da to radi agencija umesto same Vlade, odnosno njenog organa. Kada agencije mogu da obavljaju neke poslove? Samo ako mogu da ih obave bolje i delotvornije nego sam organ državne uprave i ako ti poslovi zahtevaju stalan politički nadzor. Spremna sam da tvrdim, na osnovu svog iskustva sa nekim ljudima iz ministarstva koje vi ovde danas predstavljate, da ne verujem da u Agenciji mogu da postoje stručniji i sposobniji od vas koji radite u Ministarstvu. Niti treba da postoji neki drugačiji politički nadzor nad poslovima koje Ministarstvo radi da bismo morali da u šumi agencija imamo još jednu koja sebi stvara kontinuirane poslove koji se nikad ne završavaju, da bi te i takve agencije mogle da opravdaju svoje postojanje, da ne kažem svoje velike plate. Da li u agenciji ti ljudi, koji nisu stručni kao vi u Ministarstvu, imaju plate kao vaše? Ne, imaju višestruko veće plate. Nemaju odgovornost koju imate vi, što je još jedan dopunski razlog da se taj deo poslova državne uprave vrati u vašu nadležnost koja je vama izvorna i za koju vi treba da odgovarate pred Skupštinom i građanima. Dopunski razlog za to, koliko ljudi radi u takvim agencijama? Nepoznat broj. Na hiljade. Ni Vlada nema o tome informaciju. Po kom kriterijumu se primaju kao zaposleni? Uglavnom, stranačka pripadnost. Ko kontroliše njihov rad? Vlada kaže – ne, ili preko posrednika, članova upravnih odbora. Nije poznato da se u nekoj od tih agencija primaju zaposleni po javno obavljenom konkursu, a svi se zalažemo za konkurentnost tržišta, privrede, pa i radne snage. To nam ne obezbeđuje ova vlast, a kada govorimo o kvalitetu licenciranih inženjera, o poštovanju struke, poštovanju i pravničke struke, koja je vrlo važna u ovoj oblasti, to se ne obezbeđuje u agencijama, već naprotiv, u samom ministarstvu. Znači, nije mi ovo samo prilika da iznesem načelni stav SNS da je šuma agencija, za koje niko ne zna pouzdan podatak, u kojima ljudi primaju višestruko veće plate za manje poslove, za koje ne odgovaraju nikome, za koje nemamo dokaz stručnosti... Ne usputni komentar, već potpuno namerno, izrečen je na ovom mestu, gde treba da uredimo oblast koja je dugo neuređena i iz koje država ne sme da izađe, jer ovo jeste nadležnost države, najdirektnija. Sledeća moja primedba, primedba javnosti, uglavnom se tiče konverzije prava korišćenja što je proizvelo mnogo buke u javnosti, s pravom. Insistiramo da kada se ova konverzija prava korišćenja u pravo svojine vrši na zahtev nosioca prava korišćenja mora da postoji naknada tržišne vrednosti zemljišta, mora da se plati prava cena, kao što svaki građaninmora da plati pravu cenu svake robe koju kupuje, ali da pravedno postupimo, država mora da taj iznos, tržišno određen, umanji za revalorizovani iznos zakupnina koje su već isplaćene. Zar nije namera svakog zakona da makar bude pravedan? Zašto je to neophodno? Izmenama, svojim amandmanima predložili smo vam da ne možete korisnika da dovedete u situaciju u kojoj će da mu prestane pravo korišćenja ako u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ne podnese zahtev za konverziju. Da li stvarno mislite da svaki građanin kupuje „Službeni glasnik“ i da podrobno proučava svaki propis i rok koji se tiče konkretno njega i njegovog života? Uverena sam, a i mnogi građani, da bi donošenje ovakvog zakona zaista predstavljalo ogoljeno pravno nasilje, da vi onima koji u roku od 30 dana ne podnesu takav zahtev bukvalno oduzmete ono što su stekli, npr. po tržišnim cenama, i već platili. U tom spornom članu 49. Predloga ste propisali da nadležni organ po službenoj dužnosti utvrđuje prestanak prava korišćenja, pri čemu (molim vas da obratite na ovo pažnju) uopšte niste propisali postupak u kojem bi onaj ko je tim postupanjem oštećen ili mu se oduzima zemljište imao mogućnost da podnese žalbu. Čime opravdavate ovakav preki sud? Kakav je to izuzetan značaj ili izuzetna korist za državu da kršite pravo na pravnu zaštitu i pravna sredstva za tu zaštitu, koju jamči Ustav članom 36? Hoću još da kažem da niste propisali da u ovom slučaju treba da postoji izuzetan javni interes i pravična naknada da biste nekome mogli da oduzmete zemljište na ovakav način. Iz ovog teksta to nisam mogla da utvrdim. Zaista ne vidim da postoji pravni interes takve snage da bi ova skupština mogla da izglasa takav predlog u kojem ćete vi nekome oduzeti stečeno imovinsko pravo. Mislim da pravnici dobro znaju da oduzimanje stečenog imovinskog prava jeste, na neki način, ono retroaktivno, povratno dejstvo, za koje nemamo obrazloženje zašto bi trebalo da ga primenimo, a u gradu Beogradu, koji je u mnogim situacijama reper za ispitivanje na kojem se to mestu nalazimo po vremenu dobijanja građevinske dozvole, imamo poseban problem. U zakonu kažete da se utvrđuje pravo svojine u korist jedinice lokalne samouprave, ali se ne navodi koji je to nivo lokalne samouprave, pa je, po pitanju grada Beograda, tu sada dilema da li je to opština, gradovi, grad Beograd ili opštine u sastavu grada Beograda. Postavljam pitanje, a vi ćete rešiti taj nerešivi problem, ko će biti srećan dobitnik besplatnog građevinskog zemljišta, koje će moći kasnije da se proda, pretpostavljam po visokoj ceni? To ove izmene i dopune koje ste nam predložili ni u naznakama ne rešavaju, a ako mi kažete da će to biti nekim pravilnikom rešeno, bojim se da ćemo ga dugo čekati, kao jedan koji ću kasnije pomenuti. Član 60. Predloga izmena i dopuna Zakona govori da će se i ovog puta desiti da će najsiromašniji građani da trpe posledice ovakvih, na brzinu donetih, propisa. Kažu da je svaki propis i zakon nešto nalik na klavir ili glinu, pa onaj ko ume da svira na klaviru iz tog zakona izvuče najbolje, ili onaj ko ume da oblikuje glinu ume da napravi najbolje primenljiv propis, odnosno zakon, koji ovde usvojimo. Bojim se da u samom startu imamo feler ugrađen u ovaj zakon, jer ste zaboravili da članom 60. izuzmete porodične stambene zgrade koje investitor gradi radi rešavanja svojih stambenih potreba. Postavlja se pitanje, kada jednom takvom građaninu koji gradi porodičnu stambenu zgradu za stanovanje oduzmete građevinsku dozvolu, kakvu vi to dobrobit za građanina činite obavljanjem svog državnog posla? Očigledno je da niste vodili računa o tome, nego, kao što sam i rekla na početku izlaganja, isključivo o dobrobiti države, u kojoj vidite sopstvenu administraciju. Pitam se, zar vam se nije učinilo pravno spornim ovo rešenje kako će se regulisati imovinski odnosi u takvim objektima gde su već izvedeni građevinski radovi do nekog nivoa? Sada, kada se oduzme dozvola, što reguliše ovaj član 60, kako će se regulisati odnosi sa novim investitorom i onim koji je do neke faze završio objekat koji je predmet ovog člana zakona? Bojim se da zbog sporosti administracije, stalne promene propisa, njihovih nedostataka, upotrebna dozvola za ove i ovakve objekte može da ne bude izdata i nakon više godina. Jednostavno, ne treba zaboraviti činjenicu da postoje i mnogi objekti u državnom vlasništvu koji nemaju upotrebnu dozvolu. Premainformacijama, možda vi imate drugačije, čak ni Beogradska arena nema upotrebnu dozvolu, a njena gradnja je započeta još pre 20 godina. Kako će se sada u tom galimatijasu propisa, nedoslednosti i državne strogosti, koja nije jednaka za sve jer se država ne ponaša kao majka, nego negde majka, negde maćeha, biti primenjena na one koji grade porodične stambene zgrade, ostaje da vidimo. Želim da ukažem i na specifičan položaj skupština lokalnih samouprava, gde mi se ne čini baš primerenim da vi u njihovo ime oslobađate lokalne samouprave određenih prihoda, iako to utvrđujete zakonom. Uskraćujete lokalnim samoupravama izvorne prihode time što od njih tražite tu vrstu dobročinstva i to činite članom 78. predloga, odnosno osnovnim članom Zakona 185. Smatramo potpuno neprihvatljivim da ograničite rok do kojeg vlasnik mora da zaključi ugovor jer to u najvećoj meri ne zavisi od onog ko podnosi zahtev nego od brzine rešavanja zahteva, gde građanin nije zaštićen nikakvim rokom da ako mu ne odgovorite u nekom primerenom roku može da dobije dozvolu u svakom slučaju. Već je poznato, po dinamici rešavanje sadašnjih zahteva, da će najmanje još pet godina biti potrebno da se ti i takvi zahtevi reše. Ima još jedna sporna stvar, koja vam je možda u brzini promakla. Novim stavom 8. izvornog člana 185. Zakona vi ste pokazali dobronamernost prema građanima jer nudite pomoć u postupku legalizacije, i to tako da organi lokalne samouprave pribavljaju određenu dokumentaciju. Moram da priznam da je to pozitivna inicijativa, ali mislim da bi bilo mnogo bolje da je to uređeno kao pomoć određenim kategorijama građana, a ne kao opšte pravilo, jer će se opštinski organi pretvoriti u organ, odnosno u agenciju za vršenje usluga uz naknadu i postaće stranka u postupku sami sebi. Možda vam je u brzini to promaklo. Mnogi se naši zakoni tako preko noći pišu, preko noći se menjaju. Imali smo slučaj sa poslednjim vraćanjem zakona, ali ovo nije moguća opasnost, ovo je realnost koju proizvodi zakon, da se opštinski organ pojavi kao agencija za vršenje poslova uz naknadu za tu uslugu i sama kao stranka u postupku. Mislim da ste u ime Republike ovog puta ovlastili sebe da oslobodite plaćanja naknade nekoga, ali na štetu lokalne samouprave, pa i građana posredno, jer ta lokalna samouprava iz prihoda, koji joj se ovim putem uskraćuju, neće moći da izvrši neke usluge koje bi inače uradila za građane. Osnovna je činjenica da te lokalne samouprave moraju nekako da obezbede sredstva za izvršenje onih poslova koji predstavljaju stvarne troškove. Kada država oslobodi samu sebe, mora na neki način ta nedostajuća sredstva da nadoknadi. Kako će? Pa, opet od građana koji stanuju u dotičnoj opštini i opet na njihov teret. Znači, taj privid da građane oslobađate nekog troška, a opštini ta sredstva opet nedostaju... Ona će morati preko tih istih građana da uvede neki novi namet, da poveća neku taksu ili naknadu, ili će oni ostati uskraćeni za neku uslugu. Znači, princip uzmi iz levog džepa ili daj iz desnog da bi uzeo građanima iz levog primenjen je i ovde. Član 79. predloga, koji govori o izvornom članu 187, nam ne daje, gospodo, jasne kriterijume kako predviđate rušenje objekata izgrađenih na močvarnim terenima koji su nestabilni, gde predviđate ili rušenje ili odbijanje da izdate dozvolu. Mislim da to nije u redu, pogotovo kada ovaj član kombinujete sa članom 198, gde se propisuje rušenje objekta ako zahtev za legalizaciju bude odbijen. Ne znam da li imate u vidu visinu troškova rušenja objekata, da li imate na umu koliko je objekata izgrađeno na klizištima i nestabilnim terenima. Da li znate primer Holandije, koja je izgrađena kao država na močvarnom terenu? Pa, da li je nekome palo na pamet da je mnogo bolje da te objekte sanira ili uloži nešto u bezbednost takvih terena, a ne da pribegne onoj krajnjoj i najlošijoj meri, a to je rušenje objekata izgrađenih na takvim terenima, a vi znate koliko to košta. Drugo, ono što je već pominjano u raspravi, moram da pomenem da ono što smatrate zaštićenim objektima, zaista, u praksi se pokazuje da postoje zaštićeni objekti, ali da ne mogu da važe različita pravila… (Predsednik: Vreme.) Nastaviću u kasnijoj raspravi. Hvala.
Narodni poslanik Dragan Stevanović ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz Vlade, pošto ministra nema, ono što je Srpska radikalna stranka zamerala još kada se donosio zakon, pa jedne izmene, evo sada i druge izmene, ne tiče se konkretno materije ovog zakona, jeste činjenica da ministar zaista nikada nije mogao da prepozna ili da nađe meru kojom će jedan zakonski projekat da predstavi ovoj skupštini. To nije bilo pitanje sa Zakonom o planiranju i izgradnji i nekim drugim zakonskim projektima koji su dolazili iz tog ministarstva, ali ništa nije za čuditi se. Iz vašeg ministarstva, gospodo, došla je poruka da jun u Srbiji ima 31 dan, a u državi u kojoj jun ima 31 dan sve je moguće. Pročitajte u zakonu šta ste napisali pa ćete da vidite. Sve može za ovaj zakon da se kaže, samo ne može da se kaže da ste prednost dali nauci i da je ovo kvalitativni pomak. Izmene i dopune koje su danas na dnevnom redu možda jesu u korist finansijske i vremenske efikasnosti, kako ih vi doživljavate, ali su zaista na uštrb kvaliteta pre svega postupka u izradi planske dokumentacije, a onda i svega ostalog što ovaj zakon podrazumeva i rešava. Pokušaću da u vremenu koje pripada SRS kažem šta je to što bismo generalno ili načelno mogli da osporimo a tiče se ovog zakona. Znači, ponavljam, sve ste mogli da kažete, ali da u ovom zakonu pričate o činjenici da dajete prednost struci, to zaista niste mogli da kažete. To se naročito odnosi na onaj segment zakona koji reguliše postupak izrade planske dokumentacije. Još kada ste usvajali zakon govorili smo vam da bi bilo pametno da postupak planiranja kroz zakon odvojite od postupka legalizacije, da jedan drugog ne opterećuju, da bi se država pre svega mogla baviti adekvatnim planiranjem. To tada niste poslušali. Dve godine posle usvajanja Zakona, ili koliko je već vremena prošlo, kada saberete i oduzmete sve što danas imate u sektoru prostora i izgradnje u Srbiji rezime ili rezultat je – duplo golo. Svaki put smo na nekom istorijskom početku. Svaki put – biće ovo, biće ono. Da ne bih ponavljao ono što su rekle neke kolege poslanici koji su citirali ministra iz neke od prethodnih rasprava, ja ću samo kratko reći da je govorio da je ovo istorijski pomak u procesu velikog spremanja prostora Srbije, da imate plan u odnosu na izazove koji će zbog svega toga doći, da ćete uporno insistirati na njegovom sprovođenju itd.Umesto da Srbija dobije sve ovo, Srbija je pod pritiscima nesposobnosti Vlade i nadležnih državnih organa, interesnih grupa, o kojima smo slušali takođe u poslednje vreme. Vlada i Ministarstvo za prostorno planiranje menjaju zakonske norme i, u principu, sistem planiranja i uvođenja reda u prostoru samo komplikuju. Zašto sada to kažem? Pogledajte samo ovo što se odnosi na deo planiranja. Od usvajanja Zakona 2009. godine, kojim je data obaveza svim lokalnim samoupravama da urade plansku dokumentaciju do 2012. godine, bilo je lokalnih samouprava koje su bile odgovorne i odmah su pristupile izradi. Na početku 2010. godine, skupštine su donele odluke i krenule su da rade. Sada pogledajte, izrada planskog dokumenta ima faze: koncept, nacrt, predlog, usvajanje. Pogledajte kroz kakvu je šumu propisa prošao jedan prostorni plan koji se usvajao poslednjih godinu dana, i šta je sve to moralo da trpi: najpre zakon, pa u maju mesecu pravilnik na osnovu tog zakona, pa pod raznim okolnostima i pritiscima izmene pravilnika, pa se ponovo menja zakon, pa sad menjamo ponovo zakon i tim izmenama predviđamo donošenje novih pravilnika i novih podzakonskih akata. Vi pričate da dajete prednost struci, vi tražite da vas neko shvati ozbiljno, odgovorno, razumete prostor i značaj prostora. Rekli smo u raspravi o prostornom planu, sreća što niste vi imali, kako bih rekao, veliki upliv u to, nego su radili relativno slobodni ljudi i ljudi iz struke, pa može da se prepozna neki kvalitet, ali iz tog kvaliteta koji treba da bude osnova za sve akte nižeg reda, kako mogu da proisteknu kvalitetni dokumenti nižeg reda kada ih Vlada, Ministarstvo maltretira sa ovakvim izmenama i dopunama zakonskih i podzakonskih akata? Počinjemo da pričamo o onome na čemu vi insistirate – o kvalitetu i struci. Kada govorite o kvalitetu, ja vas pitam zašto ste ukinuliizmenama konačnu saglasnost? Bila je prethodna, pa je bila konačna saglasnost. Zašto je za kvalitet planskog dokumenta bila bitna konačna saglasnost? Zato što gospoda iz Vlade dobro znaju šta se na lokalnim telima, gde se usvajaju ti dokumenti, dešava, kakvi se pojedinačni i grupni interesi ugrađuju u planske dokumente. Onda vam se desi slučaj da u jednoj opštini navrat-nanos skupljena većina donese odluku da se izmeni PGR (plan generalne regulacije) i da se usred grada pravi sportska hala. Onda projektanti izađu i kažu – projekat je ekstra, šeststo mesta za sedenje i 30 parking mesta. Vi tome dajete blagoslov, zato što perete i skidate odgovornost sa sebe da kontrolišete šta se na terenu dešava. To je vaša misija i to je vaš posao. Samo se vi smejte. To se neće ispraviti ni za sto godina posle vas. Naša je sreća što ova vlada neće potrajati još dugo. Ubeđeni smo da biste još deset puta menjali zakone, a da ne govorimo koliko biste puta menjali podzakonske akte. Kada već govorite o struci, pitamo vas zašto licencirane stručnjake povlačite iz komisije? Zašto više nije obaveza da licencirani stručnjaci sede u komisijama za planove? Da li te komisije nemaju značaja ili možda neko, recimo u Gradskoj upravi u Subotici, treba da ostane u komisiji? Navodim ovo primera radi. Nema ko da ga zameni, mora on da sedi. Bez veze, iz Subotice, a nije ni bitno. Lupio sam. Može Surdulica, nije bitno, Velika Plana itd. Zbog čega? Taj posao nije težak, taj posao nije ne znam ni ja kolikog intenziteta. Ako negde treba da je koncentrisana pamet i struka, onda je to u tim komisijama za planove, pošto ste vi posvećeni poslu uređenja države, strateškom planiranju u ovoj državi. Govorite o davanju prednosti struci. Pogledajte prostorne planove predela posebnih namena. Više nećete imati obavezu da donosite program implementacije tih planova. Srpska radikalna stranka vam je još u postupku usvajanja zakona rekla – prihvatite predlog i neka programi implementacije prostornih planova budu sastavni deo upravo prostornih planova. Tada to niste hteli da prihvatite. Sada, pogledajte za koje planove, za područja posebne namene, znači, za prostorne planove za ona područja koja su od nacionalnog značaja, koja su nacionalni interes države Srbije, da biste sebi olakšali posao, nemate obavezu da definišete programe implementacije. Isto tako, u sadržaju prostornog plana posebne namene nemate predviđenu izradu programa implementacije. I vi govorite o struci, govorite o kvalitetu. Neko je malopre to spomenuo, ako ministar ne da saglasnost na neki planski dokument, sada ne u roku od 30 dana, nego u roku od 45 dana, smatra se da je dokument prihvaćen. Ponavljam pitanje – da li znate šta se sve i kakvi interesi ugrađuju u te planske dokumente? Šta je vaš posao? Da se reklamirate na Dejvis kupu? Čime to Ministarstvo treba da se bavi, ako ne ovim? Šta je značajnije za jednu državu od strateškog planiranja? Ovo je suština, a ne forumi na Kopaoniku. Ovde se utemeljuje razvoj, kroz ove dokumente. Ali, vas to ne interesuje. Da se ne dotičemo parcijalnih, pojedinačnih primera iz područja zaštićenih dobara itd., možda će biti vremena u raspravi u pojedinostima da pokažemo javnosti, ali bogami i vama, koliko ste opredeljeni za strateško planiranje i zaštitu i razumevanje prostora u Srbiji. Pazite sada apsurd: nametnete obavezu lokalnim samoupravama da donesu prostorne planove, i deo tih prostornih planova moraju da budu i pravila opšte parcelacije u toj maloj sredini, opštini, lokalnoj samoupravi, jedinici lokalne samouprave, a onda zakonom menjate ili tražite da ministar donese opšta pravila parcelacije itd. S obzirom na to da postoji drugi segment zakona koji je jako važan i treba ga pomenuti, a nema dovoljno vremena, o detaljima i svim amandmanima koje smo podneli razgovaraćemo u raspravi o pojedinostima. Međutim, SRS vam šalje poruku da nađete meru kada predstavljate i promovišete svoje projekte i kada sebe pokušavate predstaviti svesnim značaja prostora, njegovog uređenja, njegove zaštite i njegovog tretiranja. Sada dolazimo i do onog drugog dela koji je za javnost možda interesantniji, za vlast verovatno interesantniji, a to je ta legalizacija i pokušaj vlasti da kroz, kako oni kažu, pojednostavljivanje procedure i ponudu da građani bez novca, gotovo besplatno, legalizuju svoje objekte takođe uvede red. Znate li šta je interesantno? Ministar Dulić je pre nekoliko dana u javnosti rekao da odgovornost za propali postupak legalizacije do sada snose neodgovorne lokalne samouprave sa niskim administrativnim kapacitetima, a drugi razlog je siromaštvo. Pa, ne mogu u siromašnoj državi, u državi u kojoj su građani siromašni, opštine da budu bogate. I te opštine su siromašne. Šta se to u lokalnim samoupravama promenilo u poslednje dve godine, od dana stupanja na snagu ovog zakona, pa su administrativno i kadrovski, u smislu ljudskih resursa, sazrele da nose ovaj posao? Da vi isti nivo posla ostavljate lokalnim samoupravama i da se procedura menjala u nekom drugom smislu, mogli bismo da razumemo – mi ne osporavamo nameru da se procedura ubrza, pojednostavi i pojeftini, na kraju krajeva – ali vi ćete lokalnim samoupravama sada dati gomilu novih obaveza i nadležnosti. Sad čujemo da će tu biti javni radovi, pa će se mnogi angažovati, ići po Srbiji da registruju šupe, kuće, garaže, da popisuju i da rade u ime opštine. Prvo pitanje – ko će to da finansira? Te iste lokalne samouprave koje se žale na transferna sredstva, koje nemaju pare da finansiraju tekuće obaveze sad će da finansiraju sve one predradnje za postupak legalizacije, a onda će na četiri godine tražiti od građana da im vrate. Onda će ti isti građani doći da ih pitaju – pa, na konto toga mi nemamo ni put, ni školu, ni ovo, zato što opštine troše pare na nešto drugo, neće dobiti ništa kroz postupak naplate naknade za uređenje, jer će ona biti svedena na minimum ili je neće ni biti. Istovremeno, te lokalne samouprave niste ubedili, niste podigli svest na tom nivou da i oni razumeju koliki je i od kolikog značaja postupak legalizacije za njih. Šta su uradili? Imate primere od opštine do opštine, pa je u jednoj opštini za kvadratni metar 1.000 dinara, u drugoj opštini 6.000 dinara, a u trećoj 10.000 dinara. Šta je bila vaša misija i posao? Malopre je ministar govorio zašto smo nisko na onoj rang-listi. Velika je naknada. Velika je naknada jer je niste kontrolisali, niste oktroisali pravila po kojima će to moći da se radi po lokalnim samoupravama, nego je svaki lokalni šeik i kabadahija to radio kako je hteo. Bilo je savesnih i odgovornih, pa su donekle posao i uspeli da urade, ali svi ostali to su shvatili kao sredstvo za trenutno zgrtanje para. Tu smo još godinu-dve, da zahvatimo šta možemo da zahvatimo, posle ko dođe, šta nas briga. Šta će biti s prostorom, baš nas briga. Šta ste uradili da podignete svest tih ljudi da je bitno da se to legalizuje zbog poreza na imovinu, da obezbede za sebe konstantne i permanentne prihode u perspektivi, da mogu ozbiljno da se bave svojim razvojem, svojom budućnošću? Vi se tako pojavite u Skupštini i kažete „Evo, mi dajemo prednost struci“, a niko živ ne može da prepozna gde je prednost struke i gde je prednost kvaliteta. Na kraju krajeva, nije legalizacija objekata jedini posao koji lokalna samouprava treba da radi. Čime će se vaše lokalne samouprave baviti u narednom periodu? Popisivaće, rekao sam malopre, šupe i garaže. Tekući poslovi, gde su? Ko će da finansira tekuće poslove, a ko će da obavlja tekuće poslove? Srpska radikalna stranka zaista nema ništa protiv toga što je opredeljenje da se pod najpovoljnijim uslovima omogući legalizacija, ali ja vas, gospodo iz Vlade, pitam, pošto nas je ministar uputio na lokalnu samoupravu, šta će da rade oni koji su platili legalizaciju? Gospođo iz Ministarstva, ovo je lično moj dokument. Meni nisu trebali ni vaš zakon iz 2009. godine, niti ove izmene da pokažem svest o javnom interesu i da izmirim svoje obaveze. Gospodo, u to vreme sam bio predsednik skupštine opštine. Gospodine, vi što se smejete, u moje dvorište nijedan građevinski inspektor nije smeo da uđe, kao lokalni funkcioner, pa sam kao odgovoran i savestan pristupio i 2005. godine platio 280.000 dinara naknadu, podigao kredit da bih regulisao. Pitam vas, pošto Dulića nema, ko će da me obešteti? Na koju adresu da se obratim ja i svi ostali savesni građani, pa da i mi budemo ravnopravni, kao i svi ostali, pred Ustavom i pred zakonom? Pošaljite danas tu poruku, a ne da se bavite političkim populizmom. Lepo je i podržavamo, neka ljudi ništa ne plate za legalizaciju, ali pokažite odgovornost i za ove ljude. Ko će o ovim ljudima da misli i da brine? Kome da se jave? Mi smo jedan amandman predložili u tom smislu. Predložili smo amandman i tražili smo da se svi oni savesni građani koji su poštovali zakon, oni koji su od 2003. godine, od Šumarčevog zakona o planiranju, ne nazad, pa do dana današnjeg, odnosno do dana stupanja na snagu ovog zakona, u narednih pet godina oslobode 50% plaćanja poreza na imovinu. Na vašu sreću, nije puno savesnih bilo u tom smislu, pa vas neće puno koštati. Ali, ako ste spremni da se odreknete sredstava u postupku legalizacije kojih ćete se odreći, evo, pokažite dobru volju i angažujte se u smislu da prihvatite ovaj amandman, jer SRS smatra da ako imate obavezu prema onima koji nisu svoju imovinu uveli u legalne tokove, imate obavezu i prema onima koji su to učinili. Na kraju, u ime SRS mogu samo da vam dam jednu poruku – što se grbo rodi, vreme ne ispravi, a bogami, ni ortoped. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Bojana Stanojević ima reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani predstavnici Ministarstva, kolege narodni poslanici, posle godinu i po dana od usvajanja Zakona o planiranju i izgradnji ponovo imamo na dnevnom redu isti zakon, sa njegovim izmenama i dopunama. Razlog za to je svakako haotično nasleđe, odnosno činjenica da danas trpimo brojne posledice prošlih vremena, kada se o urbanističkom i prostornom razvoju Srbije nije razmišljalo smisleno i kada je struka često ostajala po strani. Zato smo danas u situaciji da neprestano iznalazimo načine za prevazilaženje brojnih problema i otuda je i logično da u relativno kratkom vremenskom periodu razmatramo nove varijante zakona i menjamo nešto radi boljeg funkcionisanja. Urbanistički i prostorni razvoj nekog područja utiče na razvoj brojnih grana privrede. To ću vam jednostavno objasniti na primeru Vrnjačke Banje, mesta iz koga dolazim. Ova nekadašnja kraljica kontinentalnog turizma u poslednjoj deceniji susrela se sa pogrešnim urbanističkim i prostornim razvojem. Došlo je do prekomerne stambene izgradnje, koja je direktno ugrozila turistički razvoj. Ove stanove uglavnom su kupovali ljudi koji ne žive u Vrnjačkoj Banji. Tu dolaze i oni i njihovi rođaci, prijatelji. Tu su neprijavljeni gosti koji ne plaćaju boravišnu taksu, hotelski kapaciteti ostaju neiskorišćeni i sve to, naravno, negativno utiče na budžet opštine i razvoj povezanih privrednih grana. S druge strane, neprimereno veliki objekti su loše arhitektonski oblikovani, zidani su u centru i po njegovom obodu, čak i u zaštitnim zonama termomineralnih izvora, i na najružniji način ugrozili su ambijentalnu celinu po kojoj je Vrnjačka Banja bila čuvena. To je slučaj i sa mnogim drugim gradovima i predelima u Srbiji. Nekada su se u Srbiji izdvajali arhitektonski stilovi, raspoznavali su se tipovi seoskih kuća prema podneblju u kojem su zidane, a u gradovima su svoje tragove ostavljali čuveni evropski graditelji. Nažalost, danas se o arhitektonskom oblikovanju vodi jako malo računa, a dozvoljava se da objekti iz graditeljskog nasleđa budu ruinirani, dotrajali, a često i bespravno dograđivani i rekonstruisani. Tu sada neminovno dolazimo na gorući problem bespravne gradnje. Gotovo je nezamislivo da jedna evropska zemlja u 21. veku ima toliki broj nelegalno izgrađenih objekata. S obzirom na to da sam svoj radni vek provela na izradi i sprovođenju urbanističkih i prostornih planova, teško mi pada što sada u procesu legalizacije moramo da previdimo mnoge urbanističke principe, ali to je prosto neminovnost ako hoćemo konačno da uvedemo red i povučemo crvenu liniju. Da bismo opravdali ovakve radikalne poteze, neophodno je i najvažnije da se sada zaustavi bespravna gradnja. Najveća odgovornost leži na lokalnim samoupravama i pre svega na građevinskoj inspekciji. Upravo je njihov loš rad doveo čitavu zemlju u ovakvu situaciju. Loša primena planova, nepoštovanje urbanističkih parametara, mešetarenja u delovima gde nema planskih akata i vrlo loš rad ili nerad urbanističke i građevinske inspekcije doveli su do tačke usijanja. Iskoristiću ovu priliku da još jednom pomenem i problem sa korišćenjem sredstava od naplate naknade za uređenje građevinskog zemljišta. Ovo je fond iz koga se finansira izgradnja i rekonstrukcija infrastrukturne mreže, a proletos smo bili svedoci da su poplave gotovo uništile mnoga naselja i poljoprivredne površine upravo zbog nepostojanja ili lošeg funkcionisanja atmosferske kanalizacije. Osim toga, brojna su naselja sa lošom uličnom rasvetom, putna mreža mora biti na mnogo višem nivou, a da ne govorim o prolasku gasovoda, toplovoda i slično. Sve se to finansira od naplaćene naknade za uređenje građevinskog zemljišta. Nažalost, praksa govori da se ta sredstva vrlo često troše nenamenski. Mislim da bi se morala sprovesti opsežna kontrola po lokalnim zajednicama i insistirati na striktnom poštovanju zakona, odnosno na strogo namenskom korišćenju ovih sredstava. U čitavoj ovoj gruboj analizi i nabrajanju većih problema sa kojima se susreće urbanizam i prostorno planiranje danas u Srbiji može zaista zvučati minorno, ali ja moram da iskoristim priliku i pomenem zloupotrebu što se tiče postavljanja privremenih objekata, odnosno kioska i tezgi. Kažem, moram to da pomenem, jer se radi o problemu koji je tako čest kod nas, koji ostavlja jako ružnu sliku, a koji je možda najjednostavniji za rešavanje. Umnogim svetskim metropolama i turističkim mestima postoje kiosci i tezge, ali na određenim lokacijama, strogo određenog izgleda i sadržaja. Kako je to kod nas, pokazaću opet na primeru Vrnjačke Banje. Njeno najveće bogatstvo su centralni banjski park i vrnjačka promenada. Park su krajem 19. veka postavile čuvene bečke arhitekte i češki inženjeri hortikulture. Brojne pešačke staze spajaju sve termomineralne izvore, evidentiran je veliki broj biljnih vrsta i park je danas zaštićen od strane Republičkog zavoda za zaštitu prirode. Nažalost, na vrnjačkoj promenadi, kao i u centralnom parku, uz odobrenje lokalne samouprave postavljene su brojne tezge i kiosci potpuno neprimerenog izgleda i sadržaja, koji ostavljaju vrlo ružnu sliku i kod gostiju i kod meštana. Ne smemo žmuriti pred ovim problemima, koliko god delovali mali u odnosu na čitav sistem koji muči ovu oblast, jer se tu stvara prva slika o nekom mestu, o nekom kraju, gradu, pa i u čitavoj državi. Pored zakona, postoje pravilnici kojima i ova pojava može biti uređena. Ovo je samo gruba analiza, deo problema koji muči urbanizam i prostorno planiranje u Srbiji. Potpuno je razumljiva situacija u kojoj se nalazi nadležno ministarstvo i logično je da se iznalaženje rešenja za sve probleme odvija kroz jedan dugoročan proces. Sigurno je da se i ovim izmenama i dopunama neće ukloniti sve nepravilnosti i negativne pojave, ali je isto tako sigurno da se mora insistirati na strogom poštovanju zakona, odnosno na adekvatnoj primeni propisa. Neophodno je i da nadležno ministarstvo, kao i parlament preko svog Odbora za urbanizam, sprovedu kontrolu da li se zakon adekvatno primenjuje. Tu pre svega mislim na lokalnu samoupravu, na rad njihovih stručnih službi, poštovanje rokova za donošenje planskih i drugih akata. Demokratska stranka će insistirati na ovim principima i podržaće svaku inicijativu, akciju, zakonska rešenja koja će doprineti uvođenju reda u urbanistički i prostorni razvoj Srbije. Srbija će, između ostalog, i na taj način poručiti Evropi da je spremna da i zvanično postane njena članica. Da bismo nesmetano išli tim putem, neophodna je aktivna saradnja i što veći stepen saglasja između Ministarstva za životnu sredinu i prostorno planiranje, inženjerske komore, nadležnog zavoda i lokalnih samouprava. Konačno, u danu za glasanje Poslanička grupa ZES izjasniće se za usvajanje ovog zakona. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, evo, mi po ko zna koji put slušamo jednu istu priču, obećanja da će građevinarstvo kao motor razvoja jedne države konačno krenuti kada se usvoji neki zakon, kada se dodaju neke nove stavke u postojeći zakon. U poslednje vreme imamo svake godine ta ista obećanja, neki zakon koji se stalno usvaja, koji se dovodi u red, ali građevinarstvo nikako da krene. Građevinarstvo i poljoprivreda, udarne grane razvoja srpske privrede, nikako ne mogu da počnu da funkcionišu, jer su stisnuti i stegnuti okovima koji se prave, umesto da se oslobodi gradnja, da se daju određene privilegije, da se pokrene građevinarstvo, jer mi imamo velike probleme. Mi ovde sada slušamo, ja sam ministra slušao po stoti put, njegovu priču o velikoj gradnji, firmama, pokretanjima, aktivnostima, ubrzanim procesima dobijanja dozvola. Želim ministra da pohvalim, on je sve učinio i pokazao da dozvola za „Nuba invest“ može da se dobije u toku dana, ali to je kriminal. Zbog toga je on mene optužio, pa smo na sudu. Sada želim da ministar dokaže da je u pravu. Ministar ne sme da radi takve stvari. Ne sme ni činovnik, a kamoli ministar. Dati nekome... Zamislite da date taksisti dozvolu za taksiranje, a on nema vozačku dozvolu. „Nuba invest“ nije imala dozvolu, ne može da dobije taj posao; nije bio tender, nije bilo ništa; to je kriminal i to će se dokazati i pokazati u sudskom sporu koji traje. Molim vas da ne zamajavamo Srbiju raznoraznim zakonima, dok nam giganti u građevinarstvu propadaju, ne postoje. Gospodo iz Ministarstva, objasnite mi po kojoj metodologiji je pet hiljada stanova u Beogradu dobila „Montera“, firma Demokratske stranke. Kako može „Montera“ da pobedi sve gigante u građevinarstvu, koji su u Beogradu veoma značajni? Kako je to moguće? Čija je „Montera“, to znamo; ko je gazda „Montere“ – i to znamo. I, kako može bez tendera da se dodeli nekome pet hiljada stanovau Beogradu? Da li vi to normalno posmatrate, da li je to u skladu sa vašim zakonom koji donosite, i šta ćete promeniti? Dozvola ističe posle pet godina od početka gradnje. Koliko je objekata stalo jer nema sredstava da se završe. Ako ih režim ne pravi, ako njegove firme ne grade, nema kredita i kreditnih linija i svi će objekti tako da se ugase. Šta je sa onim Borom, sa onim velikim gradilištem tamo koje je početo još pre 15 godina, pa sa Kuršumlijom, šta je mnogim banjama koje su počete? Da li ćete to da porušite? Istekle su dozvole svugde. Da li vi verujete, gospodo iz Ministarstva, ovo što sad pravite u Kraljevu, ove „budžerice“, kako ih zovu, ove četvrtaste kućice... Vežbaju se deca da prave montažne kuće. Jeste videli vi kako to ružno izgleda u prirodi? Pa, ti će seljaci moliti da im to neko skloni. Videli ste neki dan tamo kako se prave kuće. Videli ste kako od iverice skujete tamo dva odeljenja sa kupatilom, nekom kuhinjom u četvrt, bez terase, bez ičega. To je tako ružno. Tako se troše te pare nemilosrdno. Ja bih voleo da posetite, da pogledate, da obiđete, da vidite na šta to liči. To je ruglo svakog domaćinstva gde je napravljeno. Ljudi su morali da prihvate da bi negde prezimili. Ne treba ulagati sredstva na takav način. Molim vas lepo, vaši projekti, koji se sada tobože najavljuju, nikako da krenu. Gospodo, ovo vam je četvrta građevinska sezona. Tri su vam prošle. Evo, za mesec dana počinje puna građevinska sezona. Koja vi gradilišta u Srbiji imate? Da li vi verujete, a možete da proverite, ja sam tražio dozvolu da napravim jednu trafo-stanicu, meni je potrebno, znate koliko traje procedura dobijanja dozvole za trafo-stanicu? Godinu dana, gospodo. Stubna trafo-stanica, godinu dana. Znate li koliko traje da se dobije cisterna da se ubeleži za gas? Isto godinu dana. Ljudi, pa vi ne možete da verujete, to je sve ogrezlo u korupciji, ogrezlo u kriminalu, ogrezlo. Da li vi verujete, gospodo, da direktor urbanizma ima agenciju na suprugu? Oni ne izlaze na teren, nego vi odete kod njega da platite taksu. Onda vas on pošalje kod svoje žene u agenciju. Vi odete u agenciju i platite taksu opet 28.000, 26.000, a agencija izađe pa njima donese podatke, pa onda oni ne mogu to da ucrtaju. Ta cisterna se obeleži jednom tačkicom. E sad, izađe tako za vodu, za trafo-stanicu, za ovo, za ono, za protivpožarni put, za sve, i svugde taksa i svugde agencija, agencija do agencije. O čemu se tu radi? Da li vi verujete, vi ste uveli sad za gas, da bi neko u domaćinstvu koristio gas on mora da ima dozvolu da ga pokriva neka kuća, kao neka advokatska kuća i mora da plaća godišnje tu uslugu da bi mogao regularno da koristi gas itd.? Vi ste napravili čudo od administracije. Vi uopšte niste svesni koliko ste iskomplikovali posao. Zato je sva gradnja stala. Znate, kad pođete redom, to je katastrofa. Samo kažu – idite u agenciju, idite kod geometra, idite u ovu agenciju, idite u onu agenciju, ovde uplatite taksu, jeste li doneli ovo, jeste li doneli ono itd. Ovde nam sada najavljujete neke izmene Zakona. Promenili ste neku reč i sada ćemo da vidimo. Ali, veoma je bitno, ako je objekat izgrađen, već 80% pokriven, on podleže naplati poreza na imovinu. E, to vas sada svrbi. To je za vas najbitnija stvar. Porez na imovinu. Kako može za objekat koji ne proizvodi, ne radi, nije u funkciji, nije primljen, nema upotrebnu dozvolu, nije završen da se plaća porez na imovinu? Da li tu vlasnik prihoduje nešto ili ...? Nema čovek sredstva, ne može da ga završi. Šta sad da radi? Da plaća porez na imovinu i da prodaje polako, da krcka delove objekta i da vam isplaćuje porez na imovinu. Vi sada ovde nama pričate o Vrnjačkoj Banji, gde ne valja. Ko je tamo na vlasti? Pričate nam o Beogradu. Ko je na vlasti tu godinama? Ko je na vlasti u Beogradu? Da li vi znate? Pa, tu je glavna gradnja: Beograd, Novi Sad, Niš. Pa, vi ste na vlasti, gospodo. Kragujevac, vi u Kragujevcu nemate građevinske dozvole. Jeste li radili auto-put, ulazak u Kragujevac bez građevinske dozvole? Vi ste radili nadvožnjak bez građevinske dozvole. To je tačno i to možete da proverite. Ja sam vam sto puta to govorio. Nemojte takve stvari da radite. Nije ni čudo što vam se srušila bolnica. Kažete, u porodilištu sestre su junaci. Da li sme bolnica da se sruši u zemljotresu jačine 5,3 stepena Merkalijeve skale? Ne sme. Koja je to statika? Koji je to projektant? Ko je taj ko je dao dozvolu? Kako može bolnica da ispuca? Kako sad milijarde trebaju za sanaciju bolnice? Kako može bolnica, nova, da vam se zapali, za koju ste dali dozvolu, papire, sve uredno? Dve bolnice su vam se zapalile. Da li je u pitanju neki kriminal, ili bahatost izvođača ili loša procena projektanta? Instalacije se, kaže, zapalile. Kako mogu u novom objektu instalacije da se zapale? Da li je to normalno? Da li su vaši inspektori otišli na lice mesta i preduzeli određene radnje? Da li imate izveštaj o bolnici koja je izgorela u Beogradu, zašto je izgorela nova bolnica? Podigla je kredit ova država i ovaj narod mora da plaća taj kredit. Kako može u Sremskoj Mitrovici da se zapali bolnica? Kako mogu da vam popucaju nadvožnjaci koji su urađeni na delu auto-puta Novi Sad - Subotica? Kako mogu? Radila „Borovica“. Kako su popucali? Morali ste da ih promenite o trošku države. I sad radite bez programa, bez plana, bez tendera. I ovo što radite će da vam popuca. Sinoć sam bio u Smederevu, ulazi se u grad sa kraterima. Ljudi, vi ne možete da shvatite koliko je loša gradnja u poslednje vreme. Ovo malo što se radilo, to je tako bahato, tako loše. Važno je danas da imate skijaško takmičenje, da ste se izmirili u Vladi i da danas skijate i da će Dinkić, kao favorit, da pobedi. Je l' tako? To je izuzetno važno i značajno na Kopaoniku. Da vas je Kole tamo zagrlio, obrlatio, pomirio i dao vam sva zadovoljstva ovog sveta da se malo opustite. Ti izmučeni ministri, na čelu sa premijerom, došli su malo da se odmore. Je l' tako? Ne ide to tako. Ne možete tako da se ponašate. Vi svake godine nama donosite neke zakone, jedan te isti zakon, svake godine ovde slušamo priču. Koliko ste legalizovali objekata u Srbiji? Koliko, po vašem skraćenom postupku? Vodili ste kampanju mesecima, godinama. Evo, tri godine ste na vlasti, ljudi, tri građevinske sezone, pune. Šta ste napravili? Ništa. Bio sam ministar i napravio sam 5.860 stanova i kuća. Koliko ste vi? Dajte mi broj. Zašto su vam sve građevinske firme otišle pod led? Zato što pravite „Monteru“, uništavate „Energoprojekt“, uništavate „Rad“, uništavate „Komgrap“, „PIM“ se prodaje u bescenje, sve odlazi, „Ratko Mitrović“, „Planum“, da ne nabrajam sve gigante u građevinarstvu koji su bili ponos ne Srbije nego Evrope i radili po evropskim kriterijumima i evropskim standardima. Prema tome, ovo što vi radite, promenite neku rečenicu i neku tačkicu, izađete pred nas, sad će sve da krene, evo, samo ovaj zakon još da se usvoji, on je bio velika smetnja... Prošle godine ste isto imali zakon, isto ste otklonili sve smetnje, sve probleme itd., i pretprošle, i sve ponovo. Prema tome, uozbiljite se. Vi vodite jednu ozbiljnu granu. Nemojte to – „Očistimo Srbiju“, trošiti milione, nemojte za te sajtove trošiti hiljade evra, nemojte razbacivati, nemojte koristiti... Vi iz Ministarstva koristite skloništa grada Beograda za vaše privatne firme. To ne smete da radite. Sutra će neko da odgovora zbog toga. Garantujem da će neko sutra odgovarati zbog toga. Kako možete da uzurpirate skloništa kad nisu u vašoj ingerenciji i da ih najveći funkcioneri koriste i otvaraju privatne firme, kao da je to vaš miraz? To ne možete da radite. Ne možete. Niz drugih stvari koje radite ne možete da radite. Morate da shvatite da je prazne priče dosta, da treba gradnja da počne, da se gradi i radi. Da li vam je Mišković konačno dobio dozvolu za „Delta siti“? Mislim da ste mu konačno dali. Da li je moguće da ja lično Đeliću kažem – Đeliću, ne otvaraj „Delta siti“, nema dozvolu, a on je otvorio? Njega to ne interesuje. Prema tome, ja vam želim mnogo uspeha u radu, da vi to radite, ali i da se malo opametite i da shvatite da je građevinarstvo ozbiljna grana u Srbiji, da je građevinarstvo, pored poljoprivrede, ključna privredna grana, koja treba da pokrene ovu državu. Vi vodite jedno ministarstvo koje je važno, koje je ključ za ovu državu, a u njemu se ništa ne događa, samo priča. To vi što čistite Srbiju... Moramo prvo da očistimo Vladu. Evo, sad ste počeli da čistite Vladu, pa onda idete dalje. Jer, tu je kočnica. Razumete? Zašto je potpuno stala gradnja u državi? Nemojte – ekonomska kriza, nemojte to da nam pričate. Šta se to u Srbiji gradi sada? Gde su ta velika gradilišta? Kako vas nije bilo sramota da otvorite onaj Avalski toranj kad sam tamo sve ja uradio sam, samo smo čekali lift, i obezbedio sredstva i učinio sve? Kako vas nije bilo sramota da držite govore na otvaranju, da se slikate pored tuđeg dela? To je bio radioaktivni materijal. Kako vas nije bilo sramota da otvorite onu obilaznicu oko Beograda, kad tu niste učestvovali dva sata u poslu? Ali ste se uslikali, tu ste došli svi u kompletu. E, sad slušamo vaš prljav veš. Sad mi slušamo vaše serijale, vaše serije, koje mašine rade, gde rade, čije, ko koliko krade, koliko miliona evra mesečno, odakle, dokle itd. To su vaše priče, zatvorite vrata i raskusurajte se. Očistite Vladu, lako ćemo mi očistiti Srbiju. Srbiju ne treba čistiti, Srbija je dovoljno pametna da će sama to da pokrene, ali Vlada mora da se očisti od štetočina koje sede unutra, od štetočina koje su mnogo skupe, koje joj nanose mnogo štete i mnogo problema. Kad to budete uspeli, onda možemo ići i u ovu drugu fazu. Naravno, neko ozbiljan, posle kad dođe ... (Predsednik: Gospodine Iliću, samo malo terminologiju primerite ovom visokom domu.) Da, da, ja se izvinjavam, gospođo predsednice. Evo, malo ću je podesiti prema vremenu i momentu i biće sve u najboljem redu. Ali, znate kako, „prema svecu i tropar“, tako naš narod kaže. Dobro, vi ćete ovo izglasati, ovo će proći, a u Srbiji se ništa promeniti neće. U Srbiji će se raditi i dalje isto, građevinarstvo neće imati posla, firme su bez posla, građevinski radnici bez posla. Građevinarstvo polako odumire, giganti su stali. Uzmite kolika je proizvodnja betona u pojedinim gradovima, to je dokaz koliko je građevinarstvo stalo. Prema tome, mora da se promeni politika i tih vaših stanova i tih vaših početaka. Kad ste rekli, gospodine Duliću, u martu počinjete, je li tako? Evo, da konačno krene Srbija. Je l' tako? Ali, za to je potrebno da promenite zakon. E, sad pitanje vlasništva, to je izuzetno važno. Ne možete vi nečiju zemlju, koja treba da se vrati u procesu, koji je možda i u toku, da sada prevedete nekom drugom. Ne možete da prodate tuđu muku i znoj. Ne može da dođe ministar odbrane i da pokloni Italijanu, privatnoj firmi, zemljište Vojske Srbije u Kragujevcu i da kaže – evo vam ovo sve, kako on kaže „fraj“, sve vam dajemo. Taj Italijan iz „Fijata“ je privatnik. Ko može privatniku, strancu da da džabe bilo šta u ovoj državi? Ali, kod vas sve to može i vi to sve ozvaničite, legalizujete. Šta je „Fijat“ uradio za Srbiju? To niste videli. Znate li koliko smo miliona evra uložili? Milijardu i dvesta miliona u projekat „Fijata“ je do sada utrošeno. U ovom budžetu 250.000.000 je planirano, a „Fijat“ samo nešto testira, piše, kao što i vas Evropska unija, popunjavate upitnike itd. Boža Đelić, dokon čovek, svake nedelje nas obavesti kako napreduju evropske integracije, da bismo bili zadovoljni. Mi pitamo kad ćemo ući u EU, to je za nas bitno pitanje, i za Srbiju. Prema tome, gospodo, neću da vam smetam, vi radite svoj posao, ali, gospodine Duliću, ja vas prijateljski opominjem, manite se vi ovih zakona, raznorazne šminke i ostalog, i krenite sa građevinskim firmama u izgradnju. Srbiji treba mnogo stanova, Srbija treba da gradi, Srbija treba da izađe na strana tržišta, Srbija treba da radi, Srbija treba da se zaposli. Proizvodnja građevinskog materijala mora da se pokrene i niz drugih stvari u Srbiji mora da krene. Mi očekujemo od vas kao ministra da to uradite. To je prioritet, a sve drugo ćemo usput dovesti u red i doterati, ali je bitno da vidimo da građevinarstvo kreće. Hvala.
Zahvaljujem, dvadeset minuta je prošlo. Reč ima ministar.
Hvala vam na savetu, gospodine Iliću. Naravno, vi niste rekli ništa novo. Sve to što ste rekli da treba da se radi već se radi. Radi se zahvaljujući izuzetno velikim aktivnostima Vlade Republike Srbije, da bi se građevinski sektor spasao u godinama u kojima je svetska ekonomska kriza učinila šta je učinila, da bi se, s jedne strane, povećala ponuda na tržištu nekretnina, a s druge strane, da bi se održala ili povećala tražnja. Da bi se to desilo, mi smo preduzeli nekoliko veoma važnih mera. O rezultatima tih mera najbolje znaju oni koji su bili korisnici toga, a to su naši građani koji su dobili subvencije za kupovinu stanova, subvencije za nabavku domaćeg građevinskog materijala, svi oni koji će zahvaljujući merama Vlade Republike Srbije ući u velike projekte na lokalnom nivou. Dakle, ne postoji nijedan ili gotovo nijedan grad u Srbiji koji ove godine neće imati otvorena najmanje dva ili tri gradilišta, gde će se graditi svi oni državni projekti koji nažalost nisu građeni u prošlosti, kao što su bolnice, škole, stambeni kompleksi, objekti za socijalno stanovanje, domovi zdravlja, obdaništa itd. Sve to radimo isključivo zato što moramo da spasemo domaću operativu i da joj damo posla. Naravno, radimo i zato što našim građanima treba podići kvalitet života. Ovih dana intenzivno obilazim Srbiju i imam priliku da odem na sva ta gradilišta. Svako od tih gradilišta će pored upošljavanja domaće operative doneti jedan novi kvalitet gradovima u kojima se to radi. To se, naravno, radi iz državnih para. Tu je otvorena priča o promocijama, o tome da li mi imamo pravo da se promovišemo politički kada radimo iz državnih para. Ono što jedino mogu da kažem jeste – da nije nas bilo, tih projekata ne bi bilo. Dakle, mi smo u najkraćem mogućem roku uspeli da zaokružimo sve ključne i kapitalne projekte koji se tiču građevine, koji se tiču izgradnje javnih objekata po Srbiji i da to danas budu gradilišta i da vi u toku ove godine 244 gradilišta otvorite, veliki deo njih završite i da pružite našim građanima jedan izuzetno visok stepen ili standard kada je u pitanju mogućnost da imaju novu bolnicu, novu školu, novi vrtić, neki novi sportski objekat ili bilo šta drugo što tim lokalnim zajednicama treba. To je prvi veliki projekat koji se radi da bi se spasla srpska građevinska operativa. Drugi veliki projekat ste vi spomenuli. Hvala vam na tome. Dakle, izgradnja četiri hiljade stanova na prostoru kasarne „Stepa Stepanović“ je krenula. To je najveći građevinski projekat od Titovog vremena, da se na jednom mestu odjedanput uposli građevinska operativa koja će brojati skoro 35.000 ljudi i da se izgradi 360.000 kvadrata stanova. To, naravno, nije dovoljno da se reše sve potrebe za stanovima u Srbiji, ali jeste jedan ogroman projekat, koji je u rekordnom roku izveden, što se tiče obezbeđenja zemljišta, obezbeđenja planskih akata, svih regulacija, što se tiče obezbeđenja investitora za to. To se ne gradi od državnih para, to se gradi od projektnog finansiranja koje će obezbediti banke. Dakle, država se ne zadužuje za taj projekat, samo je uspela da moderira između Građevinske direkcije Srbije, koja uzima zajam za projektno finansiranje... Ti stanovi u pretprodaji se fantastično prodaju i mi možemo da budemo srećni što će na tom velikom građevinskom projektu, siguran sam, ova velika, ogromna građevinska operativa u Beogradu ove godine imati posla. Isti takav projekat u ovom trenutku realizujemo na lokaciji na Novom Beogradu. Nadamo se da ćemo do kraja mandata ove vlade imati otvorena dva velika gradilišta, gde će se graditi preko 6.000 stanova. Da budemo iskreni, to je veliki projekat i svako ko je dobronameran mora da kaže – to država odavno nije radila. Sada je počela to da radi. Treći veliki projekat je projekat socijalnog stanovanja, gde ćemo obezbediti izgradnju 1.600 i nešto stanova u dvadesetak gradova u Srbiji. To će biti stanovi koji će se prodavati po subvencionisanim cenama ili će se graditi za iznajmljivanje za najugroženije socijalne kategorije, i to je posledica Zakona o socijalnom stanovanju. Da vam kažem jednu stvar. Bez obzira na vrlo ružne reči koje ponekad vi izgovarate meni, uvek priznam kada postoji kontinuitet u dobrim stvarima. Tačno je da ste vi započeli Avalski toranj, ali tačno je da smo ga mi završili. Tačno je da kada smo došli za Avalski toranj nije bilo više para, on je stao do jednog nivoa, mi smo pronašli sredstva i završili ga. Vi vrlo dobro znate, jer smo pričali o tome, da sam se ja u izjavama uvek zahvaljivao i vama, između ostalog, kao nekome ko je taj projekat započeo. Kada već kritikujete mene zbog toga, napomenite da smo mi od starta bili korektni. Drugi projekat koji ste započeli jeste donošenje Zakona o socijalnom stanovanju. Nikad niste uspeli da ga donesete, mi smo ga branili pred ovom skupštinom i doneli i on će dati svoje manifestacije. Građevina jeste, pored poljoprivrede, najvažnija industrijska grana. U ovoj godini, zahvaljujući projektima koje je Vlada uradila, zahvaljujući 244 velika građevinska projekta po Srbiji i zahvaljujući velikoj stanogradnji, koja se nije dešavala u poslednjih trideset godina, zahvaljujući izgradnji socijalnih stanova, zahvaljujući izgradnji infrastrukture koja se intenzivno radi, jer bez obzira na kašnjenje, bez obzira na kritike, u ovom trenutku se gradi i sever i jug i istok i gradi se auto-put prema Šumadiji i prema Požegi... Dakle, to su sve gradilišta koja rade. Zahvaljujući i drugim merama koje smo preduzeli, siguran sam da će ova godina, što se tiče građevinskog sektora, biti godina u kojoj će građevinski sektor raditi, biti u plusu i doprineti oporavku naše ekonomije, između ostalog i zahvaljujući ovom zakonu o kome danas pričamo. Najveći problem je pitanje šta će biti sa privatnim investicijama. Mi ih očekujemo. Mi očekujemo da će i privatni investitori krenuti da investiraju i pre svega da grade na ovim gradilištima za koja su dobili građevinske dozvole. Ponavljam podatak, jer vidim da je neprestano potencirana priča – došao novi zakon, stala građevina: građevina je stala 2008. godine, novi zakon je stupio na snagu 1. septembra 2009. godine. Dakle, mi imamo problem zato što se jako malo ljudi danas, zbog krize, zbog neizvesnosti, zbog nedostataka finansijskih sredstava, usuđuje da kupi ono što im je elementarno potrebno, a to su stanovi i poslovni prostor; banke ih u tome više ne prate pod uslovima pod kojima su ih pratile; država daje subvencije, a to nije dosta da svako kupi stan. Imate jednu generalnu nesigurnost, u kojoj građevinski investitori neće da investiraju u zgrade koje ne mogu da prodaju. U ovom trenutku nekoliko miliona kvadrata u Beogradu ne može da se proda, pre svega poslovnog prostora. Dakle, to su sve objektivni problemi. Kada pričamo o analizi situacije u građevini, morate da uzmete, između ostalog, i te parametre. Dakle, građevina je u krizi zbog toga što je građevina u krizi u celom svetu. Glavni razlog za to je svetska ekonomska kriza. Hoću samo da kažem jednu stvar na kraju prepodnevnog dela. Bez obzira na sve kritike koje ste davali i koje su bile usmerene ka istom cilju, a to je da se situacija poboljša, uvek uzmite u obzir, kakav god mi zakon ovde napisali i doneli, najveći problem u svim zakonima jeste njihovo sprovođenje na nivoima koje ne kontroliše politika, u sistemu koji nismo ni mi stvarali, ni vi, koji se stvarao godinama, u kojem postoje užasni problemi zbog višegodišnje i višedecenijske negativne selekcije, zbog loših radnih navika, zbog nedobronamernosti da se radi u korist građana, a ne u korist sopstvenog džepa, zbog velike sklonosti ka korupciji, zbog velike neefikasnosti, zbog elementarne informatičke nepismenosti i odbijanja da se primi bilo šta što su neke nove radne navike. Nažalost, mi pričamo o našoj administraciji. Ona je takva kakva jeste i svako od vas, ako će biti pošten, reći će da je to tačno. To mora da se menja. Ako uspemo samo jedan korak da pomerimo efikasnost administracije za vreme mandata ove vlade, ko god došao posle toga imaće mnogo lakši posao. Neka svako pomeri po jedan korak, tek onda možemo da dostignemo onaj nivo koji nama treba. Zakoni će dolaziti, prolaziti, menjati se. Ako se oni ne implementiraju i ako oni ne dovode do toga da ja kao građanin, kad stanem za šalter, imam nasmejanog radnika koji hoće da mi pomogne da što pre rešim svoj problem, a ne da mi neprestano otežava situaciju i da uživa kad mi fali još jedan papir, pa da ga traži znajući da će mi to odložiti investiciju nekoliko meseci, i koga je baš briga što svojim neradom odbija investitore, što se neće otvoriti nijedno gradilište... Baš ih briga, njima je samo važno da ugroze investiciju, da zaštite sebe ili da uzmu neke pare. Dok god imamo te situacije, a, nažalost, znate svi vrlo dobro da je to svakodnevna pojava u mnogim institucijama ove države, bez obzira na to, ponavljam, ko je na vlasti, ko je političar i ko je ministar, ko je predsednik opštine, mi pričamo o jednom ukorenjenom neefikasnom sistemu, mi ćemo imati probleme sa reformama koje sprovodimo u građevini i urbanizmu. Po meni je to fokus rasprave, kako da se tu pomerimo korak napred. Pišući ovaj zakon prepoznali smo uska grla koja su se javila nakon donošenja Zakona koji smo ovde predlagali 2009. godine. Sve ono što je u međuvremenu administracija uspela da pretvori u usko grlo, u neki meandar u kome će sebi stvoriti neku arbitrarnu mogućnost da uzme neku paru, mi smo pokušali izmenama ovog zakona da rešimo. To ćemo raditi svaki put kada vidimo da problemi postoje. Po meni je to fokus rasprave. Sve ostalo, da li smo rešenje uradili ovako ili onako... Pa, i samu legalizaciju su u nekim opštinama uspeli da pretvore u čistu korupciju, gde su se prodavali brojevi, gde se nekima dopuštalo nešto što nije bilo u skladu sa zakonom, drugima nije. Zatečeni su takvi problemi koji su bili potpuno neverovatni, da postoje ljudi koji rade za državu, za državni novac, a u stanju su da toliko maltretiraju svoje sugrađane, sirotinju i da im uzmu i poslednji dinar da bi im završili nešto što im svakako pripada po zakonu. Svi vrlo dobro znate da to postoji, jer svi dolazite iz realnog života i znate kakva je situacija i po opštinama, po katastrima i svuda. Po meni je to ključ svih naših problema. Ovim zakonom ćemo rešiti deo toga. Odmah da vam kažem da ne verujem da ćemo mi odjedanput, rapidno da unapredimo život u Srbiji i da će odjedanput sve da krene. Sigurno će ti isti pronalaziti nove načine kako da opet komplikuju život. Ono što nas jedino zanima jeste da shvate da politička volja da se uvede red postoji i da će postojati u kontinuitetu, dok se jednom red ne uvede. Građevinska operativa u ovoj godini će da radi, u to budite sigurni. Ona mora da radi, ona hrani stotine hiljada ljudi. Jednu stvar morate da razumete, ko god bio na vlasti, sa krizom sa kakvom smo se mi suočili nisu se suočavale generacije pre nas, decenijama ovakve krize nije bilo. U principu, mislim da smo učinili sve što je bilo moguće da ove godine država iz svojih para zaposli građevinsku operativu. Drago mi je i ponosan sam što ćemo najzad da završimo bolnicu u Vranju, što ćemo najzad da oporavimo i izgradimo stadione u Užicu, Jagodini, Nišu, što ćemo da završiti Klinički centar u Novom Sadu, što ćemo da napravimo zatvoreni bazen u Pirotu, što ćemo rešiti toliko problema koji nisu rešavani godinama i decenijama jer nije bilo investicija u javne objekte. Dakle, to je projekat iza koga stojim i apsolutno mislim da je najbolji i da će unaprediti sve ono što jeste život ili kvalitet života u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Vreme je za pauzu. Nastavićemo u 15.05 časova, a prema redosledu narodnih poslanika prijavljenih za reč u načelnom pretresu Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice. Pre nego što pređemo na raspravu, a po redosledu narodnih poslanika i prijava za reč u načelnom pretresu Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji, na osnovu člana 90. i člana 87. obaveštavam Narodnu skupštinu da ćemo danas raditi i posle 18 časova, ali ne kasnije od završetka rasprave o tački dnevnog reda koja je upravo u toku. Znači, kada završimo raspravu o prvoj tački dnevnog reda to će označiti kraj našeg današnjeg radnog dana. Sutra nastavljamo u 10 časova raspravom o drugoj tački dnevnog reda. Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Milisav Petronijević, posle njega narodni poslanik Bojan Đurić.
Uvažena predsedavajuća, gospodo iz Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, naš stav o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji, stav Poslaničke grupe SPS-JS, izneo je Dejan Radenković, naš ovlašćeni predstavnik, i neću se na tome mnogo zadržavati. Želim samo da kao potvrdu tog stava iznesem još nekoliko reči. Prvo, radi se o jednom veoma važnom zakonu, Zakonu o planiranju i izgradnji. Dva razloga koja smo ovde čuli nas navode da podržimo te izmene. Prvi razlog je to što se ne odustaje od osnovnih ciljeva koji su postavljeni donošenjem osnovnog zakona 2009. godine, a drugi razlog to što se, u stvari, želi ubrzati njegova realizacija pojednostavljivanjem procedura i postupaka, preciziranjem, otklanjanjem nejasnoća itd. Ovo želim posebno da napomenem, jer smatram da je Zakon o planiranju i izgradnji mnogo značajan zakon. To su, faktički, tri zakona: zakon o planiranju, zakon o građevinskom zemljištu i zakon o izgradnji. Od sva tri, ne zna se koji je značajniji od kog. Dajemo punu podršku Vladi zbog toga što je ostala pri osnovnom cilju i stavu da kada je u pitanju planiranje učini napor da što pre dođe do cilja, a to je da Srbija bude planski uređena i pokrivena na svakom parčetu svoje teritorije. Drugi deo, kada je u pitanju građevinsko zemljište, želim samo kratko da napomenem, veoma je važan deo Zakona o planiranju i izgradnji. Želim, takođe, da pružim podršku osnovnom nastojanju da se ne odustaje od osnovnih ciljeva vezanih za tu oblast, već da se samo pojašnjavaju i pojednostavljuju, preciziraju neki poslovi u vezi s tim. Zašto to želim da napomenem? Kada se posmatra građevinsko zemljište, nije ovde u pitanju samo da li je ono uređeno ili nije uređeno, promet, zakup itd., ovde se radi o konverziji, radi se o najvećojprivatizaciji u Srbiji posle privatizacije stambenog fonda. Radi se o jednom velikom bogatstvu; čak se bogatstvo opština i gradova meri po građevinskom zemljištu. Mislim da moraju da ostanu pri tri cilja, a to su: da takva privatizacija mora da bude pravična, socijalno pravedna i Vlada mora da spreči „tajkunizaciju“ građevinskog zemljišta. Treći deo zakona se odnosi na izgradnju i mi želimo da podržimo nastojanja da izgradnja mora da bude uređena, da se pojednostavi procedura i da budu što manji troškovi. To je suština, koliko sam razumeo, promena u ovom zakonu. Ono na šta želim posebno da ukažem, to je ovaj deo koji se odnosi na legalizaciju. Legalizacija bespravno izgrađenih objekata je veliki državni problem. Mnoge vlade pokušavale su da reše to pitanje, i ova vlada se suočila s tim i utvrdila je takođe, uslovno da kažem, tri cilja od 2009. godine: da se popišu svi objekti, da se omogući legalizacija svih objekata osim onih gde ne postoje uslovi (malopre je ministar govorio koji su to slučajevi) i, treće, da se spreči dalja bespravna gradnja. Bez obzira na to koliko su rezultati mali ili manji u odnosu na ono što smo očekivali, od toga ne sme da se odustane. Ne sme da se odustane ni od sledećeg: takva legalizacija, što je karakteristika ovih izmena i dopuna, mora da bude masovna. Znači, svi koji ispunjavaju uslove da to legalizuju, ali mora da bude, što je opet predmet izmena i dopuna ovog zakona, socijalno pravedna. Nije svejedno da li je neko pravio kuću da bi u njoj živeo ili je pravio kuću da bi sticao kapital na osnovu toga. Mislim da se pravi razlika. Ceneći upravo značaj ovog zakona, molim predlagača da do kraja rasprave ili do kraja rasprave o amandmanima obrati pažnju na svaki detalj, na svako pitanje, iz prostog razloga što je svima nama stalo, ne dovodeći u pitanje strateške ciljeve ovog zakona, da on bude primenljiv, efikasan, da omogući sve to. U vezi s tim, ja ću vas upozoriti na par pitanja, sa ciljem da dam šansu ministru da detaljnije objasni, da ne bi bilo zabuna. Svi smo svedoci onih iskustava koja smo imali, da su u pojedinim jedinicama lokalne samouprave tražili dozvolu za promenu WC šolje u stanu itd., o tome je danas bilo reči, krečenje i slično tome. Upravo da ne bismo dolazili više u takve situacije, potrebno je precizirati te stvari. Napomenuću samo tri. U članu 51. se govori o utvrđivanju tržišne vrednosti, to čini Vlada, a u stavu 2 – izuzetno, jedinica lokalne samouprave. Pitam, da li je to dobro osmišljeno i šta znači to „izuzetno“, koji su to uslovi da bi nešto bilo izuzetno? Da ne dođemo u situaciju da i jedni i drugi utvrđuju elemente tržišne vrednosti objekta. Drugo pitanje. U članu 78. je jedno rešenje, dosta pohvalno, da su ljudi koji stanuju u stambenim zgradama 90% oslobođeni plaćanja za 25 m2 po članu domaćinstva za objekte do sto kvadrata, a preko sto kvadrata do 60%. U istom tom članu u stavu 10. stoji da svi imaju pravo na prvih sto kvadrata za 60%. Da li je dobro matematički sve to sračunato? Uzmimo primer jednog čoveka koji živi u kući i jednog čoveka koji ima isto tako kuću do sto kvadrata, a ne živi u njoj, imaće na 25 kvadrata 99%. Šta se događa sa onim ostalim? A ovaj će imati 60%. Kad se sve to sabere, hoće li biti dovoljno pravedno, ceneći glavnu priču da želimo da omogućimo na najlakši mogući način onim ljudima koji su pravili da bi živeli u tim zgradama? U stavu 12. se govori da vlasnik objekta može da poveri jedinici lokalne samouprave posao prikupljanja dokumentacije, kasnije i kod izdavanja građevinske dozvole. Veoma poštujem i veoma cenim napore Vlade da to učini što lakšim, da što više omogući građanima, ali želim da upozorim – da li je to dovoljno razrađeno, imajući u vidu iskustva koja smo imali u prethodnom zakonu? To je usluga, kako bih rekao, to nije posao jedinice po statutu lokalne samouprave, da li postoji mogućnost da će jedinica opet da poveri te poslove nekom privatniku, advokatu itd? Mislim da ta pitanja zaslužuju da se da odgovor na njih, da bi bilo što jasnije i preciznije kada je u pitanju ovaj zakon, i primenljivije. Sasvim na kraju želim da kažem da ova vlada ne sme da odustane, a ni sve druge vlade, da traga za rešenjima koja će omogućiti da legalna gradnja bude podsticajna, lakša, jeftinija, nego bespravna gradnja. Ako omogućimo, pospešimo taj postupak da čovek na legalan način dođe prvo do dozvole, pa onda da pravi, mislim da je to bolje (ovo je nužda, ovo mora da se radi), nego ako čovek kaže – čekaj, meni je najjeftinije da bespravno sagradim, posle ću za male pare legalizovati itd. Molim da se obrati pažnja i na te stvari. Na kraju, da ponovim ono što sam rekao na početku, dali smo neke amandmane, ne dovodeći u suštinu ciljeve, sa ciljem da neke stvari pojasnimo, a u celini, podržaćemo predložene izmene i dopune Zakona. Hvala.
Iskorišćeno je deset minuta i trideset sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Oliver Dulić.
Vrlo ću kratko da vam dam nekoliko odgovora koji se tiču samog postupka legalizacije. Kao prvo, spremili smo sve prateće podzakonske akte koji su neophodni da zakon zaživi u praksi. Tu pre svega mislim na tzv. opšti pravilnik, koji se tiče preparcelacije i definisanja postupaka za izdavanje građevinskih dozvola. Drugo će biti pravilnik o legalizaciji, koji je sada u pripremi, koji će dati odgovore na sva ova pitanja i dileme koje ste danas postavili. Treće je uredba o konverziji prava korišćenja u pravo svojine, uz naknadu. Otvorili ste nekoliko važnih pitanja koja se tiču pravne formulacije da opštine izuzetno mogu da izrade, u stvari, da zoniraju grad, vezano za procenu tržišne vrednosti. To je pravna formulacija zbog toga što uredba o konverziji jeste pravno jača, ali očekujemo da će svi veliki gradovi koji imaju veliki broj zahteva za konverziju kroz ovo zoniranje značajno ubrzati postupak zbog toga što će omogućiti da se više stranke ne usmeravaju ka poreskoj upravi, odnosno nezavisnim proceniteljima koji procenjuju tržišnu vrednost, nego će vrlo jednostavno sa izvesnošću moći da vide kolika je ta tržišna cena. Što se tiče pitanja o legalizaciji, koje ste otvorili, sve su to dileme koje smo imali. Osnovni princip je jasan; sve ono što će biti razrada, biće definisano kroz pravilnik o legalizaciji i kroz konkretno uputstvo lokalnim samoupravama na koji način mi vidimo organizaciju prikupljanja dokumentacije u ime građana. Potrudiću se da zajedno sa kolegama iz Vlade obezbedim lokalnim samoupravama da preko javnih radova zaposle adekvatan broj ljudi koji će biti osposobljeni i ovlašćeni da u kućama objašnjavaju sam postupak legalizacije, da ponude našim građanima ugovore koje bi opština potpisala sa njima, kao što smo spremni i da ovim lokalnim samoupravama koje imaju finansijske probleme pomognemo, kao Ministarstvo i Vlada Republike Srbije, da ugovore što geodetska snimanja, što izradu tehničkih izveštaja. To je ono što smo želeli takođe da uputimo kao poruku lokalnim samoupravama. Zašto izuzetno? Zato što lokalne samouprave to ne moraju da rade. Nadam se da će to veliki gradovi učiniti. Siguran sam da će to uraditi i sve one opštine koje su u stanju da se dobro organizuju i siguran sam da će na kraju neuspeh u legalizaciji podstaknuti i one druge da poput nekih drugih opština uđu u sam postupak organizovanja prikupljanja dokumentacije u ime naših građana. Za sva ostala pitanja stojimo na raspolaganju. Imali smo nekoliko veoma dobrih amandmana, koje ćemo prihvatiti, koji se tiču ekstrapopusta na jednokratno plaćanje, koji se tiču načina definisanja ovih pitanja koja ste postavili, vezano za broj stanovnika u stanovima ili kućama. U svakom slučaju, kada se zakon donese u formi koja će podrazumevati zakon kakav je predložen i ono što ćemo usvojiti kao amandmane poslanika napravićemo, budite sigurni, jednu vrstu medijske prezentacije, da svakome bude jasno o čemu se radi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, a posle njega narodnih poslanik Edip Šerifov.
Potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, Judita Popović, potpredsednica Narodne skupština, dosta je govorila o stavovima Liberalno-demokratske partije povodom ovog zakona, mada verujem da je mnogo stavova naše stranke dobro poznato. Praktično, 19-20 meseci, od kad je postojeći zakon, koji danas u 90 odredaba pokušavamo da promenimo, na snazi, LDP je vrlo jasno definisao ono što nam smeta ili što mislimo da nije dobro u postojećem zakonu. Uostalom, veći deo tih primedaba smo iznosili u julu i avgustu 2009. godine kada je Zakon ovde razmatran. Nekako, ministar Dulić nema sreće, ili ima sreće, sa ovim svojim predlogom zakona. On dolazi ovde u parlament uvek u doba velikih političkih turbulencija. Prošli put se Vlada drmala ili tresla na Zakonu o informisanju, pa je ovaj zakon bio u drugom planu i rasprava o njemu. U ovom trenutku se priča o rekonstrukciji Vlade, ali, ako sam dobro razumeo svojevrsni politički rebus koji je juče izrekao premijer, manje od 20 resora, više od 20 ljudi, ministarstvo gospodina Dulića nije ni na koji način sporno, pa mislim da možemo nešto relaksiranije da razgovaramo o ovom zakonu. Kažem, gospođa Popović je govorila i o nekim konkretnim stvarima. Samo ću pokušati da se izmaknem koraku nazad, da probamo malo da razgovaramo i o nekakvoj političkoj atmosferi u kojoj se ovaj zakon usvaja, odnosno ovaj njegov deo, koji nije samo planiranje, geodetski poslovi, usvajanje planskih akata itd. Naravno da je to vrlo važno i naravno da je vrlo važno da Srbija u tom smislu konačno postane uređena, ali ovaj zakon u svom značajnom delu, pre svega zbog pitanja koja reguliše, ima i ozbiljne ekonomske posledice, u smislu rezultata ekonomske politike Vlade, nivoa investicija, pada ili rasta privredne aktivnosti itd. Mislim da ste, ministre, jutros prilično olako prešli preko tog dela. Svodeći čitavu priču o ozbiljnoj krizi građevinske industrije i građevinske operative vi danas insistirate na tom izrazu ovde u raspravi, koliko vidim, u protekle dve i po godine vezujući to isključivo za posledice svetske ekonomske krize. Naravno da je kriza i u svetu i kod nas pre svega pogodila investicije, velike investicije i investicije u građevinskoj industriji, ali neće biti da je to jedini razlog pada aktivnosti u građevinskom sektoru, velikog broja izgubljenih radnih mesta, zatvorenih kompanija itd., bez obzira na to da li neke od tih kompanija danas mogu da budu angažovane kroz projekte koje vi pokrećete, vodite i reklamirate ili kroz neku drugu vrstu aktivnosti, pre svega kroz onaj zakon za koji i dalje smatramo da je problematičan i neustavan, a koji se zove Zakon o pomoći građevinskoj industriji u uslovima ekonomske krize, ako sam tačno citirao. Znate, i neke druge zemlje su pogođene svetskom ekonomskom krizom. U ovom sektoru ili u ovom segmentu privredne aktivnosti su bile i mnogo više, makar u početnoj fazi, od Srbije, pa su se nekako u međuvremenu izvukle i stale na zelenu granu. Pred sobom imam neke podatke OECD-a, koji je relevantan izvor u ovoj oblasti. Neću govoriti o najuspešnijim zapadnim zemljama. One imaju startnu prednost i institucionalne mehanizme zašto krizu mogu lakše da prevaziđu i da iz nje izađu, ali postoje zemlje koje su makar u nečemu uporedive sa Srbijom. To su zemlje koje su izašle iz socijalističkog sistema, nedavno ušle u EU, poput Češke i Poljske, koje recimo u protekloj godini imaju ne samo zaustavljen pad građevinske aktivnosti, nego ozbiljno povećanje i ozbiljne nove investicije, naravno i na račun nekih drugih zemalja EU koje su bile neuspešne u svom modelu, poput Španije, Portugalije i nekih drugih zemalja. Jedno od pitanja je zašto deo tih investicija nije došao u Srbiju. Mnogo je razloga za to. Odredbe ovog zakona koji danas menjamo svakako su među njima. Osetili ste potrebu da posebno istaknete da kroz ovaj predlog zakona ne odustajete od modela konverzije i od tog dela zakona koji je pre godinu i po dana, ali i u međuvremenu, mi smo i dalje uvereni potpuno neopravdano, guran u prvi plan. Na taj način je prosto proizvedena veća šteta nego što je bila moguća korist od takvih odredaba, a pogotovo s obzirom na činjenicu da godinu i po dana kasnije praktično nemamo nikakve pozitivne ekonomske i finansijske efekte. Od takvih odredaba, s druge strane, imamo ozbiljnu štetu. Vi ste u jednom trenutku rekli da su sami vlasnici ili potencijalni investitori bili obeshrabreni prvobitnim iznosima, da je zbog toga i taj proces bio usporen, a naravno, i zbog nekih drugih odluka drugih državnih organa koje nisu bile adekvatne. Očigledno je da se taj deo zakona u dobroj meri menja, bez obzira na to da li ćete vi reći ili priznati da ste u nekom delu odustali od tih velikih očekivanja ili nuđenja neke vrste imaginarne pravde koja je bila propagirana kroz ovaj zakon, naročito u vreme njegovog usvajanja. Mi smo na taj deo zakona podneli neke amandmane. O njima ćemo detaljnije govoriti. Liberalno-demokratska partija je podnela, čini mi se, sedamnaest amandmana. Verujem da će neki od njih biti prihvaćeni i da su prihvatljivi za vašu vladu, ali na ovom mestu podneli smo amandmane koji se tiču članova 104. i 108. osnovnog teksta zakona. To su članovi 49. i 51. novog predloga zakona. Dakle, ona situacija, to ste delimično u odgovoru gospodinu Petronijeviću pomenuli, kada Vlada, odnosno izuzetno jedinice lokalne samouprave donose podzakonske akte kojima uređuju kriterijume i visine naknada. S druge strane, u članu 104. praktično ispravljate onaj nedostatak koji se tiče odluke Ustavnog suda, odnosno obaveze koja je bila predviđena u starom zakonu, da se proces konverzije završi u određenom roku. U članu 104. vam je rok za podnošenje zahteva vezan za trideset dana, pod pretnjom gubitka prava korišćenja i prelaska u svojinu lokalne samouprave. S druge strane, za Vladu, pa čak i za jedinice lokalne samouprave u tekstu zakona nije predviđen obavezujući rok u kome će doneti podzakonske akte. Verujem vam na reč da su podzakonski akti pripremljeni, ali s obzirom na iskustvo Srbije, duboko verujemo da je mnogo bolje u zakonu definisati rok, a onda da bilo kakav drugi rok koji građane, privredu, bilo koji pravni subjekt dovodi u situaciju da zbog propuštanja roka izgubi neko pravo, vežete, odnosno početak tog roka vežete za ispunjenje obaveze Vlade ili jedinice lokalne samouprave, sasvim svejedno. U jednom trenutku ste rekli, potpuno ste u pravu, da je možda najvažnije pitanje sa aspekta najšireg kruga građana, pitanje koje boli, mislim da je to bila vaša formulacija, praktično celu Srbiju ili većinu Srbije – pitanje legalizacije. Slažem se sa stavovima koji su ovde izneti, da ovakav model intervencije zakonodavstva u pravila legalizacije, odnosno utvrđivanje visine naknade i popusta na takvu naknadu s jedne strane jeste dobar. To je velika pomoć ogromnom broju ljudi koji su u taj proces ušli bilo zbog toga što je to bio jedini način da reše svoja egzistencijalna pitanja ili zbog propusta države, koja u proteklim godinama ili decenijama nije bila u stanju da uvek servisira svaki zahtev ili svaku ideju za gradnju, čak i kada su bili u svemu u skladu sa pravilima struke. Ne možete da dovodite u tako neravnopravnu situaciju građane, doduše malobrojne, koji su bili savesni, koji su do sada uspeli da završe proces legalizacije i da ga privedu kraju i, s druge strane, druge građane koji u taj proces suštinski još nisu ni ušli ili su krajnje formalno do 1. marta 2009. godine podneli zahtev za legalizaciju, najčešće bez pratećih dokumenata, bez ikakve dokumentacije. Neku vrstu satisfakcije moraju da dobiju i ovi ljudi, bez obzira na to koliki je njihov broj, koji su na vreme ušli u proces legalizacije, obavili to, regulisali svoja prava i obaveze, legalizovali objekat i za to platili svotu koja svakako za te ljude nije mala. Poslednje pitanje kojim ću se baviti je pitanje iz člana 89. odnosno 78. Predloga zakona. Ministre, tim odredbama zakona pokušavate da uvedete neku vrstu finansijske sankcije, što je uvek najefikasnija sankcija, za one koji nisu prijavili svoje objekte za legalizaciju, ili su im zahtevi odbijeni, što nije sporno. Uvodite obavezu da se plaća trostruka vrednost utvrđene naknade za građevinsko zemljište, ako se ne varam. To može da ima i nekakav životni i pravni racio i da ne bude sporno sa stanovišta ustavnog položaja i ravnopravnosti građana, ali ovaj treći osnov, gde govorite o tome da lica koja nisu zaključila ugovor iz člana 185. Zakona o planiranju i izgradnji, to je između ostalog i onaj ugovor sa jedinicom lokalne samouprave, sa opštinskom ili gradskom upravom o međusobnim pravima i obavezama u postupku legalizacije, prikupljanja dokumentacije itd., takođe plaćaju ovaj trostruki iznos. Ako ste se već opredelili da date mogućnost zaključenja ugovora, onda mora da postoji neka sloboda ugovaranja. Ne možete ljudima da nametnete obavezu da sa državom ili nekim njenim delom zaključi ugovor u kome su oni u startu u slabijoj poziciji. To će u suštini biti klasičan oblik nekog formularnog ugovora, pošto će manje-više jedinice lokalne samouprave definisati uslove pod pretnjom da u suprotnom plaćaju naknadu za građevinsko zemljište, za koju vidim da je ideja da ona poraste, da bude integrisana u sistem Zakona o imovini i jeste neka vrsta poreske obaveze ili neka vrsta takse koja se plaća svake godine. Mislim da takva odredba nije u skladu sa Ustavom, da je diskriminatorska, ali videćemo kako će to funkcionisati u praksi. Na kraju, kada govorite o članu 78, to je stav 11, taj rok vezujete za 31. jun 2012. godine. Nekoliko puta sam proveravao, mislim da jun ima 30 dana, pa očekujem da ta greška bude ispravljena.
Iskorišćeno je deset minuta i trideset pet sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Edip Šerifov, a posle njega narodni poslanik Zoran Ostojić. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre, kolege narodni poslanici, poslanicima naše Poslaničke grupe ZES malo toga je ostalo da kažu posle fenomenalnog izlaganja uvažene koleginice Bojane Stanojević u jutrošnjem delu zasedanja, ali kada mi je već tako zapalo, iskoristiću ovu priliku da budem kratak, da se fokusiram na neke najbitnije stvari, neka važna mesta u ovom zakonu. Ko je pažljivo čitao izmene i dopune ovog Zakona o planiranju i izgradnji mogao je vrlo jasno da zaključi dve stvari: prva, da je Ministarstvo za prostorno planiranje zajedno sa ljudima iz stručne javnosti i članovima lokalnih samouprava veoma ozbiljno pratilo i analiziralo primenu ovog zakona na terenu i precizno definisalo sve mane i neuralgične tačke koje ovaj zakon ima, i druga, da su predložene izmene i dopune veoma kvalitetne, da su suštinski promenjeni članovi koji nisu funkcionisali u originalnom tekstu Zakona i da su veoma precizno definisane nove zakonske odredbe i razjašnjene sve postojeće nedoumice. Iako je većina prethodnih govornika koja je danas debatovala o ovim izmenama i dopunama Zakona apostrofirala legalizaciju kao najbitniju stvar ovih izmena, sa tim se ne bih složio. Smatram da postoji bitniji napredak koji se postiže ovim izmenama i dopunama od toga što je uređeno u legalizaciji. Prvo, suštinski napredak ostvaren je omogućavanjem direktne konverzije zemljišta starim vlasnicima, odnosno davnašnjim korisnicima; drugo, ubrzane su i pojednostavljene procedure za izdavanje svih tipova građevinskih dozvola. Radi lakšeg praćenja izmena i dopuna u ovom zakonu, možemo ih svrstati u četiri osnovne grupe: one vezane za konverziju zemljišta, vezane za izgradnju objekata, za proces legalizacije i, na kraju, za oblast urbanističkog planiranja. Konverzija je bio revolucionarni deo osnovnog teksta Zakona koji smo usvojili pre dve godine i to je, po mom mišljenju, najveća reforma u ovom izvornom tekstu. Po prvi put se sa ozbiljnošću pristupilo stvarnom rešavanju pitanja svojinskih odnosa u ovoj državi. Definisana je privatna svojina, odnosno dozvoljeno je pravo konverzije iz korisništva u vlasništvo. Besplatna konverzija je bila moguća jedino na izgrađenom zemljištu, ali se odvijala veoma sporo zbog opterećenosti Republičkog geodetskog zavoda, koji je, po mom mišljenju, bio najveći kočničar sprovođenja dela ovog zakona u prethodne dve godine. Novim rešenjima jako je pojednostavljena procedura zato što je definisano pravo automatskog sticanja za lica koja to pravo imaju, bez nadoknade, kao i kod konverzija uz nadoknadu koje su u ovim izmenama i dopunama ubrzane, gde realno još uvek postoji problem određivanja stvarne cene građevinskog zemljišta, kao i dužina tog postupka. Nadam se da će uredbom koju će Ministarstvo doneti posle ovog zakona malo preciznije biti određene te urbanističke zone koje daju lokalne samouprave. Apelovao bih na Ministarstvo u ovom trenutku da pokuša da se uključi zajedno sa lokalnim samoupravama u definisanje pravila za te urbanističke zone, pošto postoji velika razlika između zona, i postoji velika razlika od lokalne samouprave do lokalne samouprave. Molim vas, ako možete, da utičete na lokalne samouprave da to bude ujednačeno na teritoriji cele Srbije. Ono što je još bitno u ovom delu zakona jeste da je prevaziđena ova razlika koja je postojala između Zakona o poljoprivrednom zemljištu i Zakona o planiranju i izgradnji, vezana za prenamenu poljoprivrednog u građevinsko zemljište. Godina preseka je 1992. godina, tako da ljudi koji žive u gradskim sredinama više neće imati problema u konverziji, neće morati da rade prenamenu poljoprivrednog u građevinsko zemljište. Ono što moji prethodnici nisu napomenuli jeste da u ovom delu zakona postoje još dve bitne stvari. Uveden je institut privatno-javnog partnerstva. Nadam se da će Republika Srbija napraviti poseban zakon o privatno-javnom partnerstvu da bi mnoge druge oblasti koje podležu ovom zakonu mogle da budu definisane. To znači, u građevini, da država i privatni preduzetnici mogu da budu partneri tako što država daje zemljište u javnoj svojini, a privatnici investiraju. Tako se pravi partnerstvo koje je prisutno u gotovo svim zemljama EU. Druga važna stvar jeste što se neizgrađeno građevinsko zemljište po prvi put može ovde upisati kao osnivački kapital u privrednim subjektima. Druga grupa izmena se odnosi na izgradnju objekata, gde su znatno ubrzane i pojednostavljene procedure koje treba da dovedu do bržeg i kvalitetnijeg izdavanja svih vrsta dozvola, kao i neke izmene koje će uticati na zaustavljanje koruptivnih procesa koji su opšteprisutni u institucijama koje se bave izdavanjem građevinskih dozvola. Naime, kod izgradnje objekata nije potrebna saglasnost na glavni projekat javno-komunalnih preduzeća, sem ako to nije precizno navedeno u lokacijskoj dozvoli. Takođe, građevinska dozvola se izdaje na osnovu idejnog projekta, što znatno pojeftinjuje izradu tehničke dokumentacije i njenu moguću promenu, i ubrzava proces. Takođe, zakonom je jasno definisano za šta sve ne treba da se pribavi lokacijska dozvola, kao i pojmovi tekućeg i investicionog održavanja, o čemu je dosta reči bilo u svim sredstvima informisanja u prethodnom periodu. Naime, za ove radove je dovoljan samo spisak i opis radova koji se izvode, da bi oni bili započeti. Takođe, bitne su još dve stvari u ovom delu, vezano za delovanje nadležnih organa. Nadležni organ samo jedanput može da traži dopunu dokumentacije. Korisnicima je omogućeno korišćenje objekata bez upotrebne dozvole, ako odgovor na istu nisu dobili u roku od 90 dana od nadležnog organa. Treća grupa izmena, ona koja je danas najviše apostrofirana u parlamentu, jesu izmene i dopune koje se odnose na deo o legalizaciji. Ovo je proces koji trenutno verovatno najviše interesuje građane Srbije. Ovde je Ministarstvo pokazalo jasnu intenciju da se ovaj proces uspešno okonča, da bude efikasan i finansijski prihvatljiv za gotovo sve građane Srbije koji žele da legalizuju svoje bespravno podignute objekte. Posebno se vodilo računa o ugroženim i socijalnim kategorijama, koje ovaj put imaju pravo na velike popuste i mogu efikasno da reše ovaj proces. Osnovna novina jeste da vlasnici bespravno podignutih objekata mogu da zaključe ugovor sa jedinicom lokalne samouprave u kome se jedinica lokalne samouprave obavezuje da pribavi svu potrebnu dokumentaciju i vodi proces legalizacije za ljude koji imaju bespravno podignute objekte. Taj proces mora biti uspešno okončan u roku od četiri godine, što produžuje rok koji već postoji, od 20 godina na 24 godine, kada legalizacija treba da bude okončana. Republika Srbija je garant da će postojati finansijska potpora da se ovaj proces uspešno završi. Ako ste pažljivo slušali i na javnim raspravama, a i danas, ljude iz Ministarstva za prostorno planiranje i ekologiju, cena legalizacije jednog prosečnog objekta od sto kvadrata u nekom srednjem gradu u Srbiji ne bi trebalo da prelazi cenu od 500 dinara mesečno u prve četiri godine, ako sam dobro zapamtio. Proširena je lista dokaza koji se prihvataju u postupku legalizacije kao dokaz rešenih imovinskih odnosa. To je bio najveći kamen spoticanja za uspešnu legalizaciju. Suvlasnici koji se nisu protivili u toku izgradnje objekta se smatraju saglasnim sa legalizacijom, tako da će ovi delovi o imovini na uspešan način biti prevaziđeni. Na kraju, poslednji deo zakona vezan je za urbanističko planiranje. Po meni, u prvom delu teksta tu je i napravljen najveći napredak. U ovom delu zakona je napravljen veliki iskorak u prethodne dve godine. Većina lokalnih samouprava u Srbiji je pristupila ili je već završila izradu planskih akata od velike važnosti, tako da će u kratkom vremenskom periodu konačno Srbija biti pokrivena planovima. Takođe, izmene i dopune koje se ovde donose će znatno ubrzati ovaj proces. Više nema izrade koncepta plana, koji je bio predradnja za izradu plana. Brži je postupak izmene planova kada se rade neki vrlo bitni infrastrukturni projekti. Prvi put je definisan pojam kompleksa. Imate onu priču da ako radite neki veliki građevinski projekat koji zahvata više katastarskih parcela, neće vam trebati više od jedne lokacijske dozvole po tom projektu. Plan generalne regulacije je dopunjen sadržajem analitičkih elemenata, kao što su regulacione i građevinske linije, nivelacione kote raskrsnica. Moje mišljenje je da će na osnovu ovoga ponovo biti data mogućnost da se lokacijske dozvole izdaju iz PDR-a tamo gde je to moguće, u budućnosti. Sve u svemu, Poslanička grupa ZES i njeni članovi se zahvaljuju ljudima iz Ministarstva za prostorno planiranje i ekologiju koji su, po nama, tačno i precizno definisali probleme i rešili ih ovim izmenama i dopunama Zakona. Ubeđen sam da će ove promene u narednom periodu efektivno poboljšati primenu Zakona, koja je bila problematična. Želim na kraju da apelujem da se Ministarstvo malo više pozabavi situacijom u Republičkom geodetskom zavodu, da li promenom njegove strukture ili načinom njegovog delovanja, zato što je definisano od svih ljudi koji aktivno prate primenu ovog zakona da je upravo Republički geodetski zavod bio najveći kočničar primene ovog zakona u prethodne dve godine. Ako tu nešto suštinski ne budemo promenili, velikog napretka ni sa ovim izmenama neće biti. Hvala.
Iskorišćeno je deset minuta i četrdeset pet sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić. Posle njega narodni poslanik Đorđe Milićević.
Hvala, potpredsednice. Koleginice i kolege, bilo je ovde ministara iz Demokratske stranke, obraćam se vama, gospođo Kolundžija, kao šefici ove grupe, koji su sedeli ovde – Malovićka, Šutanovac itd. Ministar je u 13.00 časova otišao na ručak, ovde je sad posle pauze bio deset minuta i otišao; ako mu se zbog toga zahvaljujete, onda u redu. Ako mu se zahvaljujete zato što pokušava da otkloni probleme koje je izazvao donošenjem Zakona 2009. godine, i to je u redu, bolje ikad nego nikad. Sve ono što smo govorili 2009. godine, da će zaustaviti Zakon o stambenoj izgradnji, odnosno o građevini, da ne može u jedan zakon da se ugura i rešenje svojine i planiranje izgradnje, da su bar dva zakona potrebna za to, sve to stoji danas, ali hajde, popravljamo ga. Mi smo podneli sedamnaest amandmana. U meri u kojoj prihvatite te amandmane, toliko će biti popravljen zakon. Nažalost, ne možemo da dajemo amandmane na članove koje niste predvideli za promenu, mnogo bi više amandmana tu moglo da bude, ali šta je tu je, idemo. Kolege su govorile o konkretnim rešenjima koja želimo da popravimo u ovoj izmeni zakona, ja ću se zadržati samo na nečemu što je bitno za strane investicije. Izbrisali ste u članu 101, izmenama člana 145, pravo na konverziju bez naknade zakupaca na preko 50 godina, koji su izgradili objekte, a ostavili ste onaj u članu 101. stav 1 – ko god je stekao, ne znam po kom osnovu, pravo korišćenja zemlje može da konvertuje bez naknade. Mislimo da oni koji su uložili (govorim ovde o firmama) neki kapital, uzeli zemlju u zakup, u javnom nadmetanju, što znači uzeli u zakup po tržišnim vrednostima, isplatili unapred zakupninu preko 50 godina, moraju biti izjednačeni sa ovima iz stava 1, koji ne menjate. Mislimo da je greška ili nekakvo dodvoravanje lokalnim samouprava brisanje stava 3. iz izvornog teksta člana 101. Morate dopustiti i onima koji su uzeli u zakup, platili tržišnu cenu zakupa, isplatili zakup unapred, govorim o zakupu na preko 50 godina, sagradili objekte (na šta su se obavezali) da konvertuju bez naknade zakup, odnosno pravo korišćenja u svojinu. Na kraju krajeva, to je pisalo u Zakonu. Iz nekog razloga, brišući stav 4. obrisali ste stav 3. Vi znate da su mnoge firme ušle ovde, neke neće da uđu u zakup od 99 godina, hoće da imaju zemlju u vlasništvu, kao na primer „Ikea“, ali neki investitori su ušli i prihvatili zakup preko pedeset godina, jer nisu mogli da kupe, a hteli su da investiraju. Uskratiti im pravo na konverziju u svojinu bez naknade, izbrisati to i ostaviti ih na milost i nemilost lokalnim samoupravama (jer jedino rešenje može biti da je sada to odnos lokalnih samouprava i tih investitora), mislimo da nije fer. Ne doprinosi, hajde da kažem, atraktivnosti naše zemlje za strana ulaganja, a njih stavlja zaista u neravnopravni položaj. Kada je reč o Zakonu iz 2009. godine, to je jedina odredba koju ne bismo menjali ili jedna od malo odredaba koje ne bismo menjali, a vi ste baš našli da obrišete tu odredbu. Mislimo da treba da razmislite, na kraju krajeva, to je u interesu ove zemlje, da privuče strane investicije, a i da oduži dug prema onima koji su, uprkos nemogućnosti da postanu vlasnici zemlje, uložili novac u ovu zemlju, bilo da su domaći ili strani investitori, prihvatili da uđu u zakup, isplatili zakup, a sada ne mogu, po izmenama koje predlažete, da postanu vlasnici te zemlje. Mislimo da je to bila greška.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević, a posle njega narodna poslanica Maja Laušević. Poslanička grupa LDP je iskoristila vreme koje joj je na raspolaganju.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Poštovano predsedništvo, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je dosta toga rečeno u dosadašnjoj raspravi. Pokušaću da budem relativno kratak i da se osvrnem na ono za šta poslanički klub SPS-JS smatra da je najvažniji segment kada je reč o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji, o kojem danas govorimo. Na samom početku, želim još jednom da kažem da je Predlog zakona o planiranju i izgradnji stupio na snagu septembra 2010. godine. Reč je, kao što je više puta danas rečeno, o jednom sistemskom zakonu, jednom od najvažnijih sistemskih zakona vezanih za razvoj građevinske, ali, rekao bih, i za razvoj celokupne privrede Srbije. Želim da kažem da je ovaj zakon uveo više reda i zakonitosti u oblast građevinarstva i naravno da nije zaustavio građevinsku operativu. Želim još jednom da istaknem da je ovim zakonom uređena oblast koja se odnosi i na građevinsko zemljište i na planiranje, izgradnju objekata, vršenje nadzora nad primenom odredaba ovog zakona, vršenje inspekcijskog nadzora, ali i druga pitanja koja su važna za uređenje prostora, uređivanje i korišćenje građevinskog zemljišta i samu izgradnju objekata. Potpuno je logično da se nakon određenog vremenskog perioda, kada je reč o sistemskim zakonima, razmatraju i sagledavaju efekti primene sistemskih zakona u praksi, naravno, sa ciljem da se postojeći zakon, ukoliko je to potrebno, kroz određene izmene i dopune unapredi, odnosno popravi, kako bismo dobili još kvalitetniji zakon. Kako je, između ostalog, navedeno u obrazloženju ovog zakonskog predloga, kroz postupak preispitivanja utvrđeno je da je pojedina rešenja potrebno preciznije definisati, uskladiti sa stavovima sudova, posebno kada je reč o odredbama koje se tiču ocene ustavnosti i zakonitosti. Upravo iz tih razloga danas govorimo o Predlogu izmena i dopuna Zakona o planiranju i izgradnji. Tačno je da su predložene izmene i dopune Zakona obimne – predlaže se menjanje 68 članova, dodaje se, čini mi se, oko sedam novih članova, što je otprilike trećina Zakona o planiranju i izgradnji – ali, što je izuzetno važno, ne menja se suština samog zakona. I dalje se insistira na uvođenju planskih dokumenata, uvođenju privatne svojine na građevinskom zemljištu, ubrzanoj proceduri za izdavanje dozvola i legalizaciju; nastavlja se reforma u oblasti građevinarstva, odnosno uvođenje reda u ovoj izuzetno važnoj oblasti. Cilj predloženih izmena i dopuna, jednostavno rečeno, jeste da se procedure ubrzaju, pojednostave i olakšaju. Želim da kažem da će poslanički klub SPS-JS u danu za glasanje podržati predložene izmene i dopune Zakona. Podržavajući ove predložene izmene i dopune želimo zapravo da podržimo cilj koji se želi postići njihovim usvajanjem, kada je reč o ovom izuzetno važnom, sistemskom zakonu. Kao što je rečeno, najvažnije novine jesu u oblasti građevinskog zemljišta i konverzije prava korišćenja zemljišta u pravo svojine, shodno odluci Ustavnog suda. Predložena je dopuna člana 104, utvrđen je rok za podnošenje zahteva za konverziju prava korišćenja u pravo svojine, čime se obezbeđuje primena ove odredbe u celini, ali i stvara mogućnost da se konverzija završi što je pre moguće. Zatim, izvršene su izmene u oblasti urbanističkog planiranja, građevinskih dozvola i legalizacije bespravno podignutih objekata, kao što je rečeno tokom današnje rasprave. Kada je reč o planiranju, nepovratno se ušlo u proces uvođenja reda kada je reč o donošenju urbanističkih akata. Mnogo je važno da postoji politička volja da se Srbija na ovaj način uredi. Ovim predlogom je predviđeno pojednostavljenje procedure za slučaj izmene planskog dokumenta. Predviđeno je, dakle, da se plan detaljne regulacije za izgradnju objekata komunalne infrastrukture može izuzetno doneti i kada prostornim planom jedinice lokalne samouprave njegova izrada nije određena, a lokacijska dozvola se izdaje samo za izgradnju novih objekata i dogradnju već postojećih objekata. Kada je reč o oblasti legalizacije, želim da kažem da je važno da se postupak legalizacije u Srbiji najzad završi. Slažemo se da nije stala nelegalna gradnja, ali je ima značajno manje nego u proteklom vremenskom periodu. Dakle, predviđeno je umanjenje za određene kategorije, povećan i preciziran broj dokaza kojima se utvrđuje da podnosilac ima rešen imovinsko-pravni odnos, a predviđena je i mogućnost da lokalna samouprava u ime i za račun podnosioca prikupi potrebnu dokumentaciju u postupku, a podnosilac plati na rok od više godina, što je takođe od izuzetne važnosti. Što se tiče građevinskih dozvola, mi želimo da verujemo u ono što je gospodin ministar rekao, da će ovaj predlog sprečiti presporo, birokratizovano izdavanje građevinskih dozvola, što je takođe važno. Na samom kraju želim da istaknem i da se osvrnem na član 60, koji se odnosi na dopunu postojećeg člana 140. Zakona – građevinska dozvola investitorima važi pet godina, u tom periodu će morati da završe objekat i pribave upotrebnu dozvolu. Ukoliko se to ne desi, investitor plaća naknadu kao da je objekat izgrađen. Ova izmena je, po našem mišljenju, takođe izuzetno važna jer povećava odgovornost investitora. Na samom kraju želim još jednom potpuno jasno i precizno da kažem da će poslanički klub SPS-JS u danu za glasanje podržati predložene izmene i dopune Zakona. Zahvaljujem.
Šest minuta i dvadeset sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe, a ovim je iskorišćeno i vreme poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Maja Laušević, posle nje narodni poslanik Vlatko Ratković.
Poštovana potpredsednice, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji. Do sada je bilo reči, u današnjoj raspravi, da smo nedavno doneli Zakon o planiranju i izgradnji i da nije nužno donositi izmene i dopune. Mišljenja sam da je ovo primer dobre prakse i rezultat monitoring procesa, u kome su predstavnici predlagača, tačnije Ministarstva, sagledali sve probleme u ovoj širokoj oblasti i to implementirali u predlog zakona o planiranju i izgradnji. Možemo govoriti da su veoma važne, i apostrofirala bih ih, dve oblasti: konverzija prava korišćenja u pravo svojine i oblast legalizacije, koja veoma interesuje naše građane. U članu 101a, odnosno u članu 46, otklanja se pravna praznina koja se odnosi na to da licima koja su upisana kao nosioci prava korišćenja na neizgrađenom građevinskom zemljištu u državnoj svojini u javnoj knjizi o evidenciji nepokretnosti i pravima na njima prestaje pravo korišćenja i prelazi u pravo svojine, bez naknade. U samom pretresu u pojedinostima biće reči o tome da se, a komplementarno je sa pozitivnim zakonodavstvom, što su predstavnici Ministarstva i prepoznali, odredi rok od 60 dana u kome će nadležni organi biti obavezni da postupe po tom zahtevu, što je analogno ćutanju uprave. Nadalje, ono što je veoma interesantno jeste pitanje legalizacije; 770.000 objekata jeste u postupku legalizacije. Taj postupak jeste složen, a ono što je odlično predloženo ovim predlogom zakona jeste da se uvede sukcesivna isplata, što bi za naše građane značilo da im se omogući da isplate legalizaciju na rate. S druge strane, ono što je veoma važno jeste da postoji mogućnost zaključenja ugovora sa lokalnom samoupravom. Na taj način će ovaj galimatijas koji postoji, mnoštvo tih dokumenata koji postoje biće na jednom mestu i zaključenjem tog ugovora sa lokalnom samoupravom, pojednostaviće se procedura, koja je komplikovana. Brojne su novine koje su u ovom zakonu obuhvaćene; kolega Edip Šerifov je istakao izmene koje se odnose na oblast javno-privatnog partnerstva, tako i na druge oblasti, odnosno uvođenje građevinskog zemljišta u osnivački ulog. Poslanička grupa ZES će podržati ovaj predlog zakona u danu za glasanje. Hvala.
Tri minuta i deset sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, a posle njega Milan Lapčević.
Uvažene dame i gospodo iz Ministarstva, dame i gospodo poslanici, kada govorimo o bilo kom zakonu moramo kazati da zakon nije skup ideja, maštanja, teza, već skup stavova i sudova zasnovanih na činjenicama i realnosti. Moje kolege su ovde na odličan način kazale šta struka misli o ovim izmenama Zakona. Odlično je govorila Bojana Stanojević, a posle ovako briljantnog govora gospodina Edipa Šerifova mislim da nema potrebe da govorim o stručnim aspektima ovog zakona, ali moram da kažem o nekim kvalifikacijama, ne zbog kolega koje dobacuju i ljudi koji ne razumeju ovaj zakon, već zbog onih političkih stranaka i njihovih predstavnika koji su izneli ovde političke kvalifikacije kada je reč o ovom zakonu. Pomenuta je brojka od 40.000 ljudi iz oblasti građevine koji su ostali bez posla. Ja bih tražio odmah smenu gospodina Olivera Dulića, kao narodni poslanik, da je samo u Srbiji došlo do otkaza za 40.000 radnika, ali u svetu je 5.000.000 građevinskih radnika ostalo bez posla. Pamtim vreme kada je svuda u svetu bilo vreme, a kod nas nevreme, ali ako je nevreme svuda u svetu, pa i kod nas u Srbiji, moram da pokažem odgovornost i razumevanje za takvu posledicu. Da je samo u Srbiji kolaps i kriza građevinske industrije, to bi bio neuspeh i ovog ministarstva i ove vlade, na kraju krajeva, neuspeh stranke kojoj pripadam, neuspeh Demokratske stranke. Kriza nije opravdanje, već je to činjenica, a ona kaže da usled velikih poremećaja, pre svega na tržištu nekretnina, građevinska industrija svuda u svetu beleži gubitke, beleži pad broja ljudi koji se bave građevinom svuda u svetu, zbog nedostatka tržišta ostaju bez posla. Sledeće godine su Olimpijske igre u Londonu i tek tada će možda doći do porasta obima građevinskih radova, pre svega zbog Olimpijade u Londonu, a zatim i zbog ekonomskog oporavka u čitavom svetu. S druge strane, čuli smo i ozbiljne kvalifikacije na račun ovog zakona, da mi posle 18 meseci donosimo izmene izmena Zakona i da mi samo menjamo postojeće zakone. Mislim da se situacija u građevinarstvu neće popraviti ni ako fabrike stiropora krenu da rade u tri smene, niti ako ovaj izolacioni materijal koji se štancuje ubrzano u tri smene... niti ako koalicioni partner „vojvode od stiropora“ bude krenuo da asfaltira po Srbiji. Čuli smo ovde kritike na račun puteva u Smederevu, o kraterima na putu. Samo ću podsetiti na reči u izbornoj kampanji, u istom tom Smederevu: „Ja ću da ukradem pola metra asfalta na auto-putu, pa ću vama u ovom selu da dam“. Kada ukradete pola metra asfalta na auto-putu a date negde nekom selu, onda za dve godine imate kratere na auto-putu, i to je sasvim normalna pojava. Mislim da zakon o građevini ne može da poznaje polovična rešenja, kraduckanje i krađu na auto-putu, već mora da konkretno odgovori na potrebe građana i da da neke važne odgovore na ovakva pitanja. Ukazaću i na neke nepravilnosti sa kojima smo se suočavali u prethodnom periodu. U jednom gradu u Srbiji čovek je kupio gradsko građevinsko zemljište na licitaciji za izgradnju porodične kuće. Onda se neko pojavio i tražio mu da plati naknadu za prenamenu zemljišta iz poljoprivrednog u gradsko građevinsko. Ako ga je na licitaciji platio kao gradsko građevinsko, onda mora da mu se prihvati činjenica da je to gradsko građevinsko zemljište i ne može da plaća sada neku naknadu; onda je trebalo da bude prodato kao poljoprivredno zemljište, a na kao gradsko građevinsko. Ono što je dobro u zakonskom rešenju, kada je reč o legalizaciji, jeste činjenica da građanina samo jednom neko može da vrati na šalter, samo jednom građanin može da bude vraćen zbog nepotpune dokumentacije. Obaveza ljudi koji rade u toj administraciji, koji prate dokumentaciju koju građani podnose, jeste da pažljivo provere svaki papir. Dobro je da starije građane, mislim na njih, ne mogu da vraćaju u nedogled zbog ovog ili onog papira i da jedan papir, odnosno nedostatak jednog papira bude razlog da se ljudi vraćaju po ko zna koji put. Poseban problem u dosadašnjem periodu predstavljao je... Zato su se često javljali ljudi poput sveštenika Pere Jarakovića iz Bele Vode, koji je došao i kazao mi – evo, hoću da ženim sina, hoću da pravim kuću za sina, ali ne mogu da pravim kuću zato što u Beloj Vodi još nije urađen detaljni regulacioni plan; rekli su mi, biće gotov za godinu dana, a ja sina ženim ove godine i hoću kuću da mu pravim ove godine. Hajde da nađemo rešenje da se ta procedura ubrza. Ono što želim, a što je princip, to je da se ne odustaje od konverzije i da ta konverzija bude sprovedena svuda, jednako i pravično, da se konverzija ne naplaćuje paušalno. Bio sam svedok da su u jednom gradu u Srbiji ljudi koji su vršili procenu određene građevinske parcele procenili tu parcelu više nego što je njena tržišna vrednost, više nego što je ona plaćena, i to nekoliko puta više. Ljudi su bili prinuđeni da plate porez na prenos apsolutnih prava po toj procenjenoj vrednosti, iako ta tržišna vrednost nije dobro procenjena. Upisana je u vlasništvo firme ta parcela pod tim uslovima, iako je kupljena od druge firme iz procesa privatizacije. Sad se radnici u toj firmi bune zašto je parcela prodata po jednoj ceni, a procenitelji su procenili po višoj ceni. Kod nas u Srbiji je vrlo lako napraviti teoriju zavere i kazati da je neko nešto smutio. Za kraj, moram da kažem još jednu važnu napomenu, a iskoristiću citat iz knjige „Parlamentarno procesno pravo“ za sve one koji ne razumeju zbog čega mi ovog puta menjamo ovaj zakon. Možda će im biti jasnije, možda će doneti drugačiju odluku, kad je reč o glasanju o ovom zakonu, kad čuju sledeći pasus: „Zakonopisac je mudar, jer društvenu pojavu ne gleda izdvojenu i usamljenu, već povezanu sa svim ostalim pojavama i događajima koji se javljaju, odnosno dešavaju u društvu“. S obzirom na to da mi imamo viziju kako će ovo društvo izgledati za pet, deset i dvadeset godina, ako hoćemo Srbiju kao zemlju uređenu u skladu sa zakonima savremenog civilizovanog sveta, ja ću svakako glasati za ovaj zakon, poslanici Demokratske stranke će glasati za ovaj zakon, a mislim da sam ovim pasusom razjasnio potrebu da svi shvatite naše aktivnosti i glasate za ovaj zakon. Zahvaljujem se.
Sedam minuta i pedeset pet sekundi iskorišćeno je od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević, a posle njega narodni poslanik Zoran Antić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo jutros ministra koji je obrazlagao Predlog izmena i dopuna Zakona o planiranju i izgradnji. Tom prilikom nam je rekao da je potrebno dodatno ubrzati proces izdavanja građevinskih dozvola, dodatno pojednostaviti te procedure kako bi se omogućilo da se investicioni ciklus u oblasti građevinarstva ubrza, da se ubrza oporavak posustale građevinske industrije itd., da se dodatno pojednostave procedure i smanje troškovi za legalizaciju objekata. Kad tako nešto čujete zaista niko nema lošu nameru da ne poveruje u to, ali gledajući i čitajući ono što je ministar Dulić pričao pre godinu i po dana pri usvajanju prethodnog zakona nailazimo na gotovo iste rečenice i gotovo iste pasuse. Namera Ministarstva je da legalizacija bude masovna i pravedna, pri čemu masovna znači da će svi objekti za koje postoji mogućnost biti legalizovani uz minimum dokumentacije, rečeno je tom prilikom, juna 2009. godine. Takođe, tad je rečeno da jedan od stubova reformi koje ovaj zakon donosi jeste pojednostavljenje procedure za izdavanje građevinskih dozvola. Na referentnoj listi Svetske banke Srbija se nalazi na nedopustivom 171. mestu, kad je u pitanju dobijanje građevinskih dozvola, što je alarm koji treba da nam stavi do znanja da su nam procedure komplikovane i da Srbija treba da pojednostavi te procedure, odnosno da se ubrza vreme za dobijanje građevinske dozvole. Dakle, to je država trebalo da uradi, nadležno ministarstvo i ova vlada – da pojednostavi procedure, da ubrza izdavanje građevinskih dozvola i omogući investitorima da bez prepreka ili sa manje prepreka mogu svoj novac da ulažu u ovu zemlju i da na taj način poboljšaju investicionu klimu i poboljšaju standard građana. Šta se desilo u ovih godinu i po dana? Prvo je krajnje nelogično da ovako obiman zakon, koji smo razrađivali pre godinu i po dana i usvojili ga, menjamo nakon ovako kratkog vremena, i to ga ne menjamo samo u pojedinim članovima, nego, bogami, u skoro više od 60% članova, tako da ovo više ne može da se zove zakon o izmenama Zakona o planiranju i izgradnji, već bi mogao da se nazove čak i novim zakonom o planiranju i izgradnji. Umesto pojednostavljivanja procesa dobijanja građevinskih dozvola i skraćenja vremena za te dozvole, Srbija je pala za pet mesta. Tad se nalazila, po ministrovim rečima, na 171. mestu, a danas se Srbija nalazi, nažalost, na 176. mestu. Umesto da se taj proces ubrza, on se izgleda usporio. Umesto da procedure budu jednostavnije, one su, izgleda, komplikovanije. Danas se Srbija nalazi na 176. mestu, po istraživanju Svetske banke, što nije nikakva preporuka, niti smo interesantni, kako za domaće tako ni za strane investitore. Takođe, ministar je rekao da je zabluda da je Zakon zaustavio gradnju u Srbiji. U 2009. godini, prema statistici, gradnja u Srbiji je pala za 50%, u 2010. godini je pala za 23% u odnosu na 2008. godinu. Dakle, sve što je rečeno apsolutno se može demantovati jasnim statističkim podacima. Prema podacima koje posedujem, godišnje se u Nišu izdaje između 800 i 1000 građevinskih dozvola prema starom Zakonu o planiranju i izgradnji koji je važio u 2009. godini. Sad je taj broj za tri do četiri puta manji. Dakle, najviše 250 - 300 dozvola se godišnje izdaje u Nišu po novom zakonu. Takođe, prema rečima investitora, ranije je bilo potrebno otprilike od dva do tri meseca da se dobiju svi papiri za izgradnju, neko prosečno vreme. U početku primene ovog zakona bilo je potrebno i do šest meseci; sad je to nešto malo uhodanije, ne treba više šest, nego od četiri do pet meseci. Dakle, ne samo prema ovim podacima, nego i prema mišljenju relevantnih stručnjaka, ovaj zakon je samo uneo pometnju u oblast planiranja i izgradnje i dodatno zakomplikovao i usporio procese izdavanja građevinskih dozvola, što je naravno uticalo i na pad proizvodnje u građevinskoj industriji, na otpuštanje radnika i na loše stanje i lošu investicionu klimu u ovoj zemlji. Takođe, ministar nam je rekao da je država ranije masovno radila bez dozvole i da je ovim zakonom, jednim članom, predviđeno da će država po nekoj posebnoj proceduri moći da legalizuje te nelegalno građene objekte. Postavljamo sebi pitanje, zašto su građani masovno gradili objekte bez dozvole, ni dan-danas ne žele da ih legalizuju, odnosno da plate nadoknadu? Ako država može da radi bez papira, zašto onda to građani ne bi radili? Ako državni organi, počev od predsednika Republike, Vlade, ministarstava i svih drugih, ne plaćaju komunalne troškove, kako očekujete da će siromašni građani to raditi? Dakle, država je primer u svemu, i onom dobrom, ali čini mi se da tog dobrog ima vrlo malo, a mnogo više u onom lošem. Niko nema pravo da od građana traži da rade nešto i poštuju zakon ako se ni sami ministri ili članovi vlade, čitava državna administracija toga ne pridržava. Došli smo do procesa legalizacije objekata. Tad je ministar rekao da je potrebno da se u Srbiji nelegalno izgrađeni objekti legalizuju kako bi se svim građanima omogućilo da te objekte koriste na legalan način, da ih stavljaju u promet, da na osnovu njih uzimaju kredite itd. Namera ovog ministarstva, pre godinu i po dana rekao je ministar, jeste da legalizacija bude masovna i pravedna, pri čemu masovno znači da će svi objekti za koje postoji mogućnost biti legalizovani sa minimumom dokumentacije. Danas nam je ministar izneo jednu novinu, koja glasi ovako – zastao je proces legalizacije, mnogo je papira, mnogo je skupo, nerešeni su vlasnički odnosi i treba dodatno da menjamo zakon u ovoj oblasti i omogućimo da se objekti legalizuju, jer su inicijalni troškovi 500 evra, predlažem da to bude na četiri godine da bi građani imali što manje troškova itd. Kaže, 99% će biti popust za prvih sto kvadrata, 60% popust na drugih sto kvadrata itd. Kažite mi, molim vas, na osnovu kojih parametara se došlo do ovih procenata? Kako ćete objasniti ljudima koji su, složićemo se, valjda, u većem procentu, gradili objekte sa dozvolama, uz plaćanje komunalnih troškova, da su oni bili u krivu kada su poštovali zakon i kada su to uradili na onaj način kako procedura nalaže, ako sada omogućavamo svima onima koji su gradili bespravno? Naravno, među njima je najveći broj onih koji nisu mogli da plaćaju; tim ljudima u slučajevima socijalne potrebe treba omogućiti besplatnu legalizaciju, ali se bojim da će kroz ovaj proces legalizacije proći i mnogo drugih koji su gradili objekte ne samo za sopstvene potrebe, već možda i vile ili nešto što se ne može smatrati stambenom potrebom. Na kraju krajeva, rečeno je da je država od dana stupanja prethodnog zakona na snagu, dakle, od septembra 2009. godine, prestala da gradi objekte bez papira, odnosno za svaki objekat koji investira iz državnog ili lokalnog budžeta moraju da postoje validni papiri. Predlažem vam, gospodine ministre, da dođete u Niš i da pitate, odnosno da prođete Bulevarom Zorana Đinđića, koji se rekonstruiše već godinu dana, da tražite samo jedan papir na osnovu kog se taj bulevar radi. Samo jedan, ne treba ni građevinska dozvola do kraja, niti glavni projekat, samo jedan papir da vam daju, da kažu – evo, na osnovu ovog papira radimo ovaj bulevar. Da ne pričam o nekim drugim stvarima. Prokomentarisaću samo na kraju još jedan član zakona, a to je član 60, u kome se kaže da građevinska dozvola prestaje da važi ako se u roku od pet godina od dana pravosnažnosti rešenja kojim je izdata građevinska dozvola ne izda upotrebna dozvola, osim za objekte iz člana 133. Ako se objekat ne završi za tih pet godina, ako investitor ne završi taj objekat, prestaće da mu važi građevinska dozvola, odnosno moći će da produži građevinsku dozvolu za još dve godine ukoliko je završio 80% objekta, što će reći da je pokrio objekat, stavio stolariju itd. Šta ćemo sa onim ljudima, a nažalost takvih je u Srbiji svakim danom sve više i više zbog ovakve vlade, potpuno nesposobne, koja je uništila naše živote i standard građana, koji su ušli u to da grade svoje objekte da bi rešili svoje stambeno pitanje, ali zbog nedostatka novca, gubljenja posla ili ne daj bože nekog drugog nepredviđenog događaja ne mogu te objekte da završe u predviđenom roku? Da li ima takvih situacija? Šta ćemo sa njima da radimo? Oduzećemo dozvolu zato što neko nije imao dovoljno para da završi svoju kuću, pa će on morati to što je gradio da proda nekom drugom, jer ste predvideli da na toj lokaciji može neko drugi da dobije građevinsku dozvolu, a ne onaj ko je vlasnik zemljišta i delom izgrađenog objekta. Mislim da je ovaj zakon potpuno promašen i da se donosi pre svega iz razloga zbog kog se i prodaje „Telekom“, a to je predstojeća predizborna kampanja. Treba se dodatno pripremiti i ulagivati biračima tako što ćemo im reći da ćemo im besplatno legalizovati kuće, objekte, da će to moći da rade na 15-20 godina, da će ih sve to koštati minimalno, da bi se dobio još koji glas. Ovaj koncept zakona je potpuno promašen, nikakve novine nije doneo, niti će izmene bilo šta novo doneti, te ga stoga Poslanička grupa Demokratske stranke Srbije ne može podržati i glasaće protiv njega.
Iskorišćeno je dvanaest minuta i petnaest sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić, a posle njega narodni poslanik Bojan Mladenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred sobom imamo zakon o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji, koji se menja čak u 90 članova, od ukupno 220 članova, koliko je inicijalni zakon imao. Mi smo taj zakon usvojili pre nekih godinu i po dana i ne mogu da se složim sa onim poslanicima vladajuće većine koji tvrde da je taj zakon dobar, jer ako u ovako kratkom roku imamo toliki broj izmena, sasvim sigurno da Ministarstvo u tom trenutku nije sagledalo pravo stanje na terenu i prave potrebe građana i da niz rešenja u tom zakonu nije bio dorečen. Mi smo i tada tvrdili da je sam zakon previše ambiciozan, da u Zakonu želimo da rešimo mnoge stvari koje su se taložile godinama i decenijama unazad i da jednim takvim zakonskim projektom to nije moguće, da je trebalo porazmisliti o tome da se posebno obrađuju pojedini problemi iz oblasti izgradnje, urbanizma, da se posebno ide na probleme iz legalizacije, eventualno restitucije; zatim, planiranje i izgradnja isto tako mora da se odvojeno tretira; instituti koji se unose u zakone moraju da budu mnogo jasniji. Ali, ni tada nije bilo puno razumevanja od strane vladajuće većine, žurilo se sa tim da se građani ubede kako će u relativno kratkom roku, za neke dve godine, čini mi se da ste tako obećavali, da se legalizuju svi oni bespravno podignuti objekti u Srbiji i da je ovaj zakon sasvim dovoljan okvir da bi se taj posao završio. Znači, definitivno je ovaj zakon tada, kao i sada, nažalost, posle ovih izmena, poprilično bio uopšten, površan. Sam po sebi, on ne rešava sve probleme, kao što rekoh, koji su se decenijama unazad gomilali u ovoj oblasti. Ono što je za SNS izuzetno važno jeste da ovaj zakon, uz rešavanje izvesnih problema koji su se pokazali kroz praksu – što je još jedna kritika Ministarstva, jer Ministarstvo treba da ima viziju kada rešava i predlaže neki zakonski projekat, a ne na osnovu onoga što se dešava na terenu da vrši izmene u relativno kratkim rokovima – ovaj zakonski projekat koji nudite, bez obzira na sva poboljšanja, neće rešiti sve probleme na terenu i neće značiti bitno poboljšanje situacije, pre svega kada je u pitanju legalizacija objekata i brzina dobijanja građevinske dozvole, koja se bitno nije poboljšala u prethodnom periodu. Ono što je možda najveća zamerka Srpske napredne stranke jeste činjenica da niz podzakonskih akata koji prate prethodni zakon, i koji prate ovaj zakon, nije donesen, da je jako veliki broj tih podzakonskih akata. Po nekim ljudima koji su stručniji u ovoj oblasti od mene, da objasnim informaciju, taj je broj blizu šezdesetak podzakonskih akata, koje je potrebno usvojiti i primenjivati od strane Ministarstva da bi sam zakon mogao da da rezultate. Zatim, imamo veliki problem političke volje da se ovaj zakon sprovodi u praksi, pre svega na teritorijama lokalnih samouprava. U ovom zakonu nemamo sankcije za one lokalne samouprave koje eventualno odskaču od rokova, sankcije za pojedince koji ne poštuju zakonske odredbe ovog zakona. Uz podzakonske akte ima i niz drugih zamerki. Recimo, u većim gradovima mi ni dan-danas nemamo jedinstvenu evidenciju imovine koja je u vlasništvu države, u vlasništvu opština. To bitno sputava bilo kakvo planiranje namene zemljišta koje stoji na raspolaganju državi i opštinama. Isto tako, veliki problem ostaje i u oblasti komisija, sastava komisija koje se formiraju i koje su često na političkoj osnovi formirane, koje imaju osnovni cilj da što veća novčana sredstva uteraju u kase lokalnih samouprava. Često zaobilaze neke urbanističke zahteve, jer novac i finansije za lokalne samouprave imaju prioritet u odnosu na neke dugoročne ciljeve koji bi, po mišljenju Srpske napredne stranke, ipak trebalo da budu u prvom planu. Što se tiče legalizacije, veliki je broj objekata, između 600.000 i 700.000 hiljada, koji su prijavljeni za legalizaciju, ali je broj zahteva koji su rešeni izuzetno mali. Nisam od ministra čuo koliki je tačan broj. Ne sumnjam da ih ima, ali po onome što u medijima možemo da vidimo, radi se o nepunih 5% od broja zahteva koji su predati. To ponajbolje pokazuje da i u toj oblasti, oblasti legalizacije, imamo jako velike probleme. Tu se postavlja i niz problema na osnovu članova u ovom zakonu kojima se nude izvesni popusti. Činjenica je da dobar deo tih sredstava odlazi u kase lokalnih samouprava, da mi već imamo jedan maćehinski odnos Republičke vlade prema lokalnim samoupravama, da se ni dosad nije poštovao Zakon o transfernim sredstvima koja pripadaju lokalnim samoupravama, da će na ovaj način lokalne samouprave dodatno biti oštećene i biće manji prinos sredstava u njihove budžete, a da se ne vidi na koji način Republička vlada, republička vlast misli da nadomesti nedostatak tih sredstava. Isto tako, neophodno je da ovaj zakon, Zakon o planiranju i izgradnji bude usaglašen sa zakonom o svojini, koji se očekuje u nekom narednom periodu, s obzirom na to da su u procesu pridruživanja Evropskoj uniji svojinski odnosi od izuzetnog značaja i, ne sumnjam, biće jedna jako ozbiljna tema s kojom će EU izaći pred ovu vladu. Prema tome, samo kroz ovaj kratak opis problema vidi se da mnogo toga još treba odraditi u oblasti planiranja, izgradnje, urbanizma da bismo sve ono što je problematično, što je praksa pokazala, ispravili u nekom budućem periodu. Srpska napredna stranka je izašla pred vlast, pred Ministarstvo, sa nekih dvadesetak, tridesetak amandmana. Mislimo da deo tih amandmana može bitno da popravi situaciju i nedorečenost u ovom zakonu. Jedan od velikih problema koje smo tim amandmanima pokušali da rešimo jeste da nemamo dovoljno selektivan pristup kada su u pitanju građani koji su objekte gradili za sopstvene potrebe u odnosu na one preduzetnike koji objekte grade da bi na osnovu toga ostvarili neki dohodak. Mi smo u tom delu reagovali sa par amandmana. Mislim da imamo jako ozbiljan problem i kada su u pitanju nedorečenosti po pitanju spajanja parcela, kada je u pitanju ispravka granica. Iskreno se nadamo da će ovi amandmani od strane predlagača biti tretirani na jedan korektan način, eventualno prihvaćeni, da makar u jednom delu ispravimo ovu problematiku. Žao mi je što na kraju moram da kažem, čini mi se da ćemo se, nažalost, po pitanju Zakona o planiranju i izgradnji viđati u narednom periodu, i to jako skoro.
Iskorišćeno je devet minuta i deset sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Bojan Mladenović, a posle njega narodni poslanik Miroslav Petković.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, važeći Zakon o planiranju i izgradnji Srpska radikalna stranka je više puta argumentovano kritikovala u prethodnom periodu. Dokaz za to da zakon nije dobar jeste odluka Ustavnog suda, koja je stavila van snage član 104. stav 4. važećeg zakona. Nismo očekivali baš da će biti 90 članova u izmeni i dopuni ovog zakona, da toliko članova menjate. Smatramo da zakon koji je od izuzetne važnosti za građane Srbije ne treba da ima toliko promena u ovako kratkom periodu, jer ovaj zakon obuhvata oblasti koje se tiču i prenamene zemljišta, izdavanja građevinskih dozvola, legalizacije, za koju je zainteresovan veliki broj građana Srbije. Konverzija prava nad zemljištem, ne znamo tačno po kojoj ceni će se vršiti. Mora se uzeti u obzir lokacija zemljišta, namena zemljišta i, pre svega, tržišna vrednost tog zemljišta. Znamo da su u prethodnom periodu tajkuni kupovali preduzeća da bi došli do jeftinog zemljišta, na kojem su kasnije pravili zgrade, solitere radi prodaje stanova. Da li će biti određena prava tržišna vrednost, ostaje pitanje. U članu 51. naveli ste da Vlada propisuje način određivanja tržišne vrednosti, a naveli ste da izuzetno i jedinica lokalne samouprave može utvrditi tržišnu vrednost zemljišta na svojoj teritoriji. Ovde, moram da upozorim, postoji velika mogućnost za korupciju, za malverzaciju. Plašim se da će zemljište, pogotovo u opštinama, biti prodavano po ceni koja nije adekvatna, znači, znatno nižoj od one koja je realna. Takođe, konverzija prava biće i sa naplatom i bez naplate. Ko će određivati da li će biti sa naplatom ili ne? Postavlja se pitanje da li će Vlada smoći snage, da li će jedinice lokalne samouprave smoći snage da spreče korupciju prilikom konverzije zemljišta? Poljoprivredno zemljište će se prenamenom pretvoriti u građevinsko zemljište, i to automatski u nekim delovima. Normalno je da u opštinama Stari grad, Savski venac, Vračar poljoprivredno zemljište ne treba da stoji kao što to danas stoji, jer ono odavno ne postoji. Međutim, poljoprivredno zemljište jeste ograničen resurs i postavlja se pitanje da li će biti volje da se planskim dokumentom poljoprivredno zemljište zaštiti, jer ono je neophodno, vidimo da je hrana svakodnevno skuplja. Naša poljoprivreda treba da podmiri ne samo naše potrebe, ona može dosta da zaradi i izvozom hrane. Ne možemo dozvoliti da se poljoprivredno zemljište sve više pretvara u građevinsko, ne možemo dozvoliti da se sve pretvori u zgrade, solitere i na taj način omogući pojedincima enormno bogaćenje na račun države, a na štetu građana Srbije. Ono u čemu imate podršku SRS jeste da građevinske dozvole ne smeju da čekaju, ne treba da se izdaju bez plana, a planovima mora biti pokriveno celo područje Republike Srbije. To je jednini način kako možete privući investitore, bilo da su oni domaći, bilo strani, jer investitori žele da ulažu u nešto što je sigurno, iza čega stoji država kao garant, nešto što im daje sigurnost, kao što su adekvatni, primenljivi i dobri zakoni. Međutim, Vlada često pokazuje svoju neozbiljnost i nesposobnost da neke stvari uradi ili uredi na najbolji mogući način. Navešću jedan primer, a to je više puta danas pomenuto najveće gradilište u Srbiji, na Voždovcu, na području bivše kasarne „Stepa Stepanović“. Kako je moguće da jedna firma, „Montera“, dobije takav posao, i to od Vlade Republike Srbije? Kako je moguće da vlasnik firme, koji je pre nekoliko meseci bio hapšen zbog utaje četiri miliona evra poreza, dobije najveći građevinski posao u Srbiji? Da li je moguće da od toliko firmi posao dobije baš ona firma koja na čelu ima ljude koji su hapšeni zbog malverzacija u poslovanju, zbog utaje poreza, koji su na taj način oštetili i radnike i državu, a sebi prisvojili veliku materijalnu dobit na veoma brz i lak način? Vlasnici su Dragan Kopčalić i Dejan Marković i uprkos tome što su utajili veliku količinu novca ne pada im na pamet da plate svojim radnicima, niti da im uplate doprinose za prethodni period. Tim rukovodiocima, koji ne misle na svoje radnike, koji nemaju nimalo osećaja griže savesti zbog njihovog teškog položaja, koji ne mare da li su upropastili nečije živote, koji su ogrezli u kriminalu, zar takvim ljudima, ministre, vi dajete posao, zar takvim ljudima Vlada Republike Srbije ukazuje poverenje? Da li je bilo ko proverio njihovo poslovanje, njihov odnos prema radnicima, da li se bilo ko zapitao kome se daje na poverenje da radi jedan od najvećih poslova u našoj zemlji? Firma, pored toga što duguje radnicima, pored toga što duguje državi, ima i neizmirene obaveze za preuzimanje građevinske firme „Trudbenik“. Firma „Trudbenik“ imala je 300 zaposlenih. Ugovorom su se obavezali da tri godine neće otpuštati radnike. Za samo godinu i po dana otpustili su 150 radnika bez dinara otpremnine, od toga 45 štrajkača i svih devet članova štrajkačkog odbora. Zbog javnosti, da se zna, Dragan Kopčalić je bio potpredsednik opštine Zvezdara, na predlog Demokratske stranke, a u to vreme bio je i predsednik Gradskog odbora Demokratske stranke. Dejan Marković je brat Dragoljuba Markovića, vlasnika firme „Krmivo produkt“ iz Surčina, čuvene po mnogobrojnim malverzacijama. Umesto zatvora i višegodišnje robije, ova vlada im daruje jedan od najboljih poslova u Srbiji. Zbog ovakvih stvari nama propada država, propadaju firme, zatvaraju se fabrike, radnici ostaju na ulici bez prebijenog dinara. Upravo zbog toga treba konačno neko da odgovara i da se stane ovakvim stvarima na put. Ministre, vi ste dužni da odgovorite zašto Vlada Republike Srbije odobrava i potpisuje ugovor sa ovakvom firmom. Što se tiče legalizacije, mi smo i prošli put govorili najviše o ceni legalizacije. Smatramo da je cena legalizacije nešto što je prioritetno, kada je u pitanju ceo proces legalizacije i rekli smo da legalizacija mora biti jeftina da bi se sprovela u praksi. Podržavamo sve popuste koje ste dali u okviru ovog predloga zakona. Hoću samo da napomenem jednu stvar, što se tiče legalizacije u gradu Beogradu. Grad Beograd je doneo odluku da se legalizacija može platiti na odloženo, odnosno na 20 godina, ali takođe su doneli i odluku da ako se odjednom plati legalizacija, odobrava se popust čak od 50%. Ta odluka je važila do 31. decembra prošle godine. Onda su odluku promenili i produžili rok do 31. decembra ove godine. Smatram da to nije dobro, jer se ceo proces legalizacije sigurno neće završiti u ovoj godini. Interesantno je šta je grad Beograd naveo kao razlog zbog čega proces legalizacije nije završen u prethodnoj godini. Ovo je odluka koju je predložilo Gradsko veće Beograda, a usvojila Skupština grada Beograda, gde oni kažu zbog čega legalizacija nije završena u Beogradu prošle godine: „S obzirom na promenjenu nadležnost u postupcima legalizacije između grada i gradskih opština, dužinu primopredaje predmeta, donošenje podzakonskih akata“, i sad stoji, „nejasnoće u Zakonu koje su uslovile pribavljanje raznih mišljenja...“. Znači, oni kao jedan od glavnih razloga zbog čega legalizacija nije sprovedena u Beogradu navode nejasnoće u Zakonu. Prosto je neverovatno, ovde su poslanici iz DS, G17, SPS, koji su na vlasti, ovaj zakon hvalili kao jedan od najboljih, koji je izuzetno primenljiv, dobar, a odbornici istih ovih političkih partija preko puta, u Skupštini grada kažu da je zakon nejasan,neprimenljiv i da je zbog ovog zakona stala kompletna legalizacija u gradu Beogradu! Prosto je neverovatno da vi između sebe nemate saradnju. Zašto je izostala komunikacija između Ministarstva i grada Beograda? Zašto ove nejasnoće niste sa njima razjasnili? Vlada Republike Srbije mora da prati u narednom periodu da li će se i kako ovaj zakon primenjivati, da li će se poštovati rokovi, da bi se sprečila mogućnost korupcije, pre svega u oblasti prenamene zemljišta, u oblasti legalizacije, da se kontroliše tempo obrađenih zahteva za legalizaciju, da se još više poboljša komunikacija između ministarstva i opština. Vlada, kao i vi, ministre, treba konačno da da odgovore na sledeća pitanja. Prvo pitanje – koliko uopšte ima podnetih zahteva za legalizaciju? Mi o legalizaciji govorimo, evo, godinu, dve, tri i još uvek nemamo tačan podatak koliko ima podnetih zahteva za legalizaciju. Da li je moguće da Ministarstvo ne može da kontaktira sve jedinice lokalne samouprave i da dođe do konačnog zbira, koliko je uopšte podnetih zahteva? Dajte nam već jednom odgovor na to pitanje. Dajte nam odgovor na pitanje koliko je zahteva obrađeno do sada? Koliko je novca uzeto od legalizacije i u šta je taj novac utrošen? Odgovorite konačno na pitanje – zašto je firmi „Montera“ poveren posao izgradnje stanova? Odgovorite zašto je izostala saradnja između vašeg ministarstva i grada Beograda? Još jedno pitanje da vam postavim, rekli ste da ćete na njega odgovoriti pisanim putem – gde su pare iz stambenog fonda? Ljudi su ceo vek radili, na kraju su ostali i bez para i bez stanova. Obećali ste odgovor, a još uvek ga nisam dobio. Evo, za kraj, još jednom, na okruglom stolu koji smo imali pre neki dan kazali ste – ima preko 600.000 predatih zahteva za legalizaciju. Ne zna se tačan broj. Ljudi, 600.000 zahteva za objekte. U objektima živi tri ili četiri člana porodice. Dva miliona građana Srbije čeka odgovor na ono što su poslali, to je zahtev za legalizaciju. Ubrzajte proces legalizacije. Više komunikacije između vas i jedinica lokalne samouprave, dva miliona građana na to čeka. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je jedanaest minuta i deset sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Oliver Dulić.
Vrlo kratki odgovori na vaša pitanja. Do sada je po svim zakonima o legalizaciji ukupno u Srbiji prijavljeno 792.000 objekata. To ne znači da postoji 792.000 nelegalno izgrađenih objekata, jer su se neki prijavljivali više puta, odnosno u skladu sa svakim zakonom. Tačnu cifru ćete da dobijete kada budemo razgovarali o amandmanima jer su sve lokalne samouprave imale obavezu, u skladu sa zakonom, da popišu i prijave nelegalne objekte, i to su uradile. Nažalost, kvalitet tog materijala nije takav da on može da se publikuje. U svakom slučaju, koliko tačno imamo nelegalnih objekata koji su u postupcima – odgovor je 792.000. Što se tiče saradnje sa gradom Beogradom, ona je odlična. Do sada je ukupno u Srbiji legalizovano 17% nelegalno izgrađenih objekata i po zakonu iz 2003. i po zakonu iz 2009. godine. Kada se pogleda postupak za legalizaciju nelegalnih objekata od kad je formiran sekretarijat u Beogradu, on je izuzetno nizak, ali je problem u tome što je po starom zakonu svaki objekat koji je ispunjavao sve uslove za legalizaciju uglavnom i legalizovan. Ključni problemi zašto nije legalizovan jesu nemogućnost pribavljanja sve neophodne dokumentacije koja se tiče urbanističkih akata, planskih akata, odnosno planskog osnova za legalizaciju i rešavanje svojinskih odnosa nad građevinskim zemljištem, koje ćemo rešiti ovim izmenama i dopunama Zakona. Ta dva uslova na neki način uklanjamo kao prepreku da se legalizacija završi. Što se tiče izgradnje kasarne „Stepa Stepanović“, do sada je preko 30 velikih građevinskih kompanija posao dobilo. Očekujemo da će raditi između 40 i 50 građevinskih kompanija. Među njima nema firme „Montera“. Ona jeste dala najpovoljniju cenu u prvom postupku javnih nabavki, ali s obzirom na to da nije ispunila uslove u skladu sa zakonom, ugovor je raskinut. Mogu da vam kažem da sve ostale firme koje su ispunile sve uslove u skladu sa zakonom i pobedile u postupcima javnih nabavki dajući najnižu cenu već sada rade. Kada već pričamo, i otvorili smo pitanje primene Zakona o pomoći građevinskoj operativi u uslovima svetske ekonomske krize, hoću da kažem da smo ovih dana imali i prvi konkretan uspeh, što se tiče postizanja najbolje moguće cene. Vi ste kritikovali taj zakon tvrdeći da će on dovesti do podizanja, pumpanja cena i korupcije. Mislim da smo napravili najbolji mogući model kada je u pitanju ugovaranje građevinskih radova. U svim gradovima u kojima je do sada završen postupak ugovaranja postigli smo nižu cenu nego što je bila u predmeru i predračunu radova, koji je bio osnov za ugovaranje. Mogu da kažem da smo samo na osnovu ušteda koje je postigla gradska uprava Beograda uštedeli novac i da, pored projekata koji su bili definisani, a među njima su Mirijevski bulevar, most kod Obrenovca, neki izuzetno važni infrastrukturni projekti i objekti, zahvaljujući uštedama ovih dana završavamo odobravanje projekta rekonstrukcije, odnosno stavljanja u funkciju stadiona Taš. Dakle, samo zahvaljujući ovom zakonu mi smo uštedeli dvesta miliona dinara, koje ćemo potrošiti tako što će se rekonstruisati Taš. To je zakon koji je doveo do toga da postupak javnih nabavki može da se sprovede po mnogo jeftinijim cenama nego što stoji u predmeru i predračunu radova. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković, posle njega narodni poslanik Mićo Rogović, a nakon njega narodni poslanik Dragan Živkov.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Duliću, kada smo 2009. godine raspravljali o ovom zakonu, mi poslanici Demokratske stranke Srbije smo se sa vama složili samo oko jedne stvari, da je potreba donošenja novog zakona nesumnjiva i da je neophodno da se pojedine stvari urede upravo zakonskim putem. Vi ste tada uspeli da ubedite poslanike vladajuće većine da je novi zakon nešto revolucionarno, da će doneti poboljšanja, da će ubrzati postupak, da će se njime omogućiti da se stvore nova i jasna pravila i da se na taj način privuku direktne strane investicije. Danas smo od vas čuli da direktnih stranih investicija nije bilo u ovoj oblasti zbog svetske ekonomske krize. Očigledno je da niste bili svesni u avgustu 2009. godine da je svetska ekonomska kriza uveliko pokucala i na vrata Srbije. Što se tiče novih jasnih pravila koja treba da urede ovu oblast, slobodan sam da kažem da su izazvala pravi zemljotres u pravnom poretku ove zemlje, u funkcionisanju lokalnih samouprava, zbog njihove primene u praksi. Danas ste rekli da su se nakon dve godine primene ovog zakona pojavili određeni nedostaci, problemi, pa zbog toga menjate ove odredbe. Takođe ste rekli da su na vašu odluku da se u Narodnu skupštinu Republike Srbije upute izmene i dopune uticale i odluke Ustavnog suda Srbije, koji je proglasio pojedine odredbe ovog zakona neustavnim, a na to smo vam jasno skrenuli pažnju kada smo raspravljali prošli put o ovom zakonu. Takođe, razlog za donošenje ovih izmena i dopuna jeste da se dodatno ubrza postupak. Znači, postigli ste određenu brzinu, do sada ste išli trećom, a sada verovatno pokušavate da ubacite u šestu. Mnoge kolege su govorile o nekoj listi na kojoj se Srbija nalazi i vodila se debata da li je dobro da smo na 173. ili 176. ili 181. mestu, ili smo prvi ispod crte. Možemo li u jednoj oblasti da budemo u prvih sto zemalja u svetu? U sto, ne moramo u prvih deset. Znam da je to teško sprovesti za nekoliko godina, ali izuzev korupcije sigurno nismo bliže vrhu ni u jednoj drugoj oblasti. Govorili ste danas o broju izdatih građevinskih dozvola. Sami ste priznali da je nakon šest meseci primene Zakona u Beogradu izdata samo jedna dozvola; dvadeset tri dozvole u 2009. godini. Danas je bilo priče da će ovaj zakon omogućiti da se otvore hiljade kvadratnih metara koje će se graditi u narednom periodu. Pa, više od trećine, znači preko 360.000 kvadrata, ima samo objekat na Voždovcu, na prostoru kasarne, u kome Vlada treba da uzme glavnu ulogu. Predstavnici Ministarstva tvrde u medijima, a i danas smo imali priliku da to čujemo, da ovaj zakon ne odgovara onima koji su jeftino kupili neke fabrike, otpustili radnike i koji žele da na tom prostoru izgrade nove stanove, poslovne prostore, tržne centre i šta već imaju u planu. Pa, naravno da njima ne odgovara. Niste valjda pravili zakon koji će odgovarati tajkunima, koji će na ovaj način zaraditi ogromne svote novca? Nismo dobili odgovor kome odgovara zakon, da li su to građani, da li su to jedinice lokalnih samouprava širom Srbije. Uglavnom se ovde pričalo o Beogradu, kao da sav život i sva izgradnja treba da se odvija u glavnom gradu, a da mi van Beograda ne treba da živimo i da gradimo, kao da tamo ne postoje uspešne građevinske firme koje su imale značajne rezultate ne samo na prostoru bivše Jugoslavije, već i na nekim stranim tržištima. Nisam čuo odgovor na pitanje zašto je Savet za borbu protiv korupcije protiv ovog zakona. Nisam čuo odgovor na pitanje kakve će posledice proizvesti odredbe da se lokalnim samoupravama omogući da daju gradsko građevinsko zemljište ispod tržišne cene ili besplatno. Da li tu postoji osnov za korupciju i za malverzacije? Imali smo priliku danas da čujemo od poslanika vladajuće većine, koji su čitali prezentaciju urađenu u programu „Power point“ od strane vašeg ministarstva i na taj način obrazlagali koliko je ovaj zakon dobar, da ne sadrži polovična rešenja. Mogu da se složim sa tim ako se primeni prosta matematika pa od 223 člana, koliko ima ovaj zakon, vi menjate samo 90, što iznosi 40% zakona, a ne polovinu svih članova. Zaista je nemoguće u kratkom vremenu se osvrnuti na sve odredbe ovih izmena i dopuna, na svih 90 članova, ali zaista mi nije jasno kako, recimo, u članu 25. predviđate okvirne granice obuhvata planskog dokumenta. Šta znači „okvirne granice“? Kada se donosi planski dokument, mislim da za to treba da postoje jasne granice. Ne pravi se planski dokument na salveti, u kafani, hemijskom olovkom. Otvarate mogućnost da se uvek tumači ili ovako ili onako. Dajte da budemo jednom konkretni i da znamo na čemu se planira neka investicija, neka gradnja i razvoj neke lokalne samouprave. Predviđenim članom 36. se menja član 70. To zaista nisam video. Jesam diplomirani pravnik, ali u jednom članu na dve stranice, koje pre podsećaju na neki manji referat, u 15 stavova u tri tačke pokušali ste da objasnite nešto što nikome nije jasno. Pa, da je pisano na kineskom jeziku, bilo bi razumljivije nego ovako. Ovo će neko da protumači prilikom primene ovog zakona? To je zaista nedopustivo. Ovo nisam imao priliku da vidim u Narodnoj skupštini, a već sedam godina obavljam posao narodnog poslanika. U članu 58. stoji – investitor može pristupiti građenju i na osnovu konačnog rešenja o građevinskoj dozvoli i prijavi radova, na sopstveni rizik i odgovornost. U sledećem stavu: „Ako je stranka pokrenula upravni spor, a investitor iz tog razloga ne započne sa građenjem objekta do pravosnažnosti rešenja, ima pravo na naknadu štete i na izgubljenu dobit u skladu sa zakonom, ako se utvrdi da je tužba neosnovana.“ Da li mislite da Ustavni sud Srbije neće reagovati na ovakvu odredbu, da ovo neće biti ukinuto? Ovim direktno ugrožavate pravo građana na pokretanje upravnog spora. Da li je to nova reforma pravosuđa? U članu 79. napisali ste: „Objekti izgrađeni, odnosno rekonstruisani ili dograđeni bez građevinske dozvole u drugom stepenu zaštite prirodnog dobra mogu biti predmet legalizacije ako su izgrađeni pre donošenja akta o stavljanju tog prirodnog dobra pod zaštitu ili su izgrađeni iz sredstava budžeta Republike Srbije, autonomne pokrajine, jedinice lokalne samouprave, odnosno sredstava pravnih lica čiji je osnivač Republika Srbija, autonomna pokrajina, odnosno jedinica lokalne samouprave.“ Šta radi država u ovom slučaju? Na ovaj način omogućavate da država bez dozvole gradi takve objekte i da legalizuje iste. Uz dužno poštovanje, više verujem kolegi Obradoviću koji je građevinski inženjer i koji je radio na ovoj problematici mnogo više od lekara specijaliste i jednog pravnika, tako da ne mogu da poverujem u vašu dobru nameru da će u narednom periodu ovaj zakon dati značajno bolje rezultate. I, ne znamo šta će se desiti iduće nedelje. Ne mogu da govorim o amandmanima koje smo podneli zato što ne znam da li će ministar Dulić biti ministar naredne sedmice kada budemo raspravljali o amandmanima ili će na njegovom mestu sedeti neko drugi. Pošto pojedine kolege imaju potrebu da završe sa čuvenom rečenicom kako će podržati ovaj zakon, Poslanička grupa DSS jednostavno ne sme i ne želi da podrži ovakav zakon koji sadrži protivustavne odredbe i odredbe koje će otežati život svih građana i funkcionisanje lokalnih samouprava u Srbiji. Hvala vam najlepše.
Iskorišćeno je osam minuta i dvadeset pet sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Miladinović, a posle nje narodni poslanik Nemanja Šarović.
Uvaženo predsedništvo, uvaženi narodni poslanici i građani Srbije, prošlo je nešto više od 17 meseci od stupanja na snagu Zakona o planiranju i izgradnji čije izmene i dopune razmatramo. Pred sobom imamo 90 članova zakona o izmenama i dopunama, što čini 40% važećeg zakona, tačnije, jedan recikliran zakon, kao posledicu nove neozbiljnosti Ministarstva koje ga predlaže. Uostalom, to i nije za čuđenje kada oni koji nam spočitavaju da nemamo program i kadrove za Ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja imenuju znamenitog ortopeda. Nameće se pitanje koji je bio razlog onako brzopletog donošenja Zakona iza paravana Zakona o informisanju, gde su bili stručna javnost i osvedočeni kadrovi? Gde je bila Inženjerska komora Srbije kada tek ovom prilikom pokušava da zakrpi Zakon? Koje posledice je izazvao ovako nedorađeni zakon? Zajednički imenitelj za sve odgovore na ova pitanja je – opšta zbrka. Nema građevinskih dozvola u ubrzanom postupku, pitanje imovinskog statusa zemljišta još je nejasnije, skoro da nije legalizovan nijedan objekat u proteklom periodu gradnje, stotinu objekata je započeto bez nagoveštaja kada će biti završeno. Tipičan primer je hotel „Metropol“. Sve zajedno rezultira sveopštom paralizom planiranja i izgradnje. Na osnovu iznetih činjenica opravdana je sumnja da su predložene izmene i dopune Zakona mogle značajnije da poboljšaju Zakon. Mišljenja smo da je neophodno sve zakonske odredbe sistematizovati na način da se donese poseban zakon o građevinskom zemljištu, a postupak legalizacije objekata bi trebalo definisati uredbom, koja bi odredila rokove za završetak postupka. Neodrživo je da ovaj zakon zadrži odredbe koje stvaraju mogućnost legalizacije nezakonite izgradnje pod posebnim, i to povlašćenim, uslovima. U okviru zalaganja za sveopštu racionalizaciju obima državne uprave, SNS predlaže ukidanje Republičke agencije za prostorno planiranje, što bi za posledicu imalo brisanje svih odredaba u trećem poglavlju zakona, s tim da se sadašnji poslovi Agencije ubuduće obavljaju pri Ministarstvu. Inženjersku komoru Srbije i stručne ispite i licence za odgovorne planere, urbaniste, projektante, izvođače radova trebalo bi definisati posebnom uredbom, te mislimo da iz zakona treba brisati odredbe devetog i desetog poglavlja. Predložene izmene i dopune Zakona još više su opteretile ionako preopširne odredbe Zakona koje ga čine nejasnim i neprimenljivim. Stoga predlažemo da odredbe Zakona budu konciznije, a donošenjem podzakonskih akata bi se podrobnije definisale. I pored predloženih mnogobrojnih izmena i dopuna Zakona, predlagač je načinio niz propusta. U poglavlju Prostorno i urbanističko planiranje odredbom zakona je trebalo predvideti u postupku izrade detaljnog regulacionog plana sprovođenje javnog anketiranja svih zainteresovanih pravnih i fizičkih lica, na osnovu kojeg bi bio formiran ukupni javni i pojedinačni interes koji bi se zadovoljio sprovođenjem donetog plana. Takođe, odredbama zakona trebalo bi dati rok za donošenje pojedinih planova. Ne bi se dešavalo, kao sada, da se pojedini planovi detaljne regulacije rade po sedam godina, što je do sada bilo jedan od osnovnih uzroka nelegalne gradnje. Ono što je takođe propušteno jeste donošenje odredaba zakona koje bi definisale rokove u kojima se sprovode doneti planovi. Ovo ima za posledicu smanjenje interesovanja investitora i obima izgradnje. Uočeno je da izmenama i dopunama Zakona nije predviđena odredba koja pruža mogućnost postupka izmene i dopune planskog dokumenta u slučaju izmenjenih okolnosti nastanka šireg javnog interesa. U poglavljima o izgradnji objekata, građevinskoj dozvoli, građenju i upotrebnoj dozvoli odredbe zakona je trebalo doneti na osnovu kategorizacije objekata, prema sledećim kriterijumima: namena, veličina i opremljenost objekata. Mišljenja sam da nije opravdano izlagati istoj proceduri u izradi tehničke dokumentacije, pribavljanju građevinske i upotrebne dozvole i građenju investitore najsloženijih i najjednostavnijih objekata. U poglavlju Kaznene odredbe propušteno je da se odredbama zakona kazne izražene novčanim iznosima primere investicionoj vrednosti objekata u vezi s kojima je došlo do prestupa ili prekršaja. Smatramo da je svrsishodnije doneti odredbe zakona koje bi osnažile instrumente prevencije u kršenju zakona kroz povećanje obima prava, obaveza i ovlašćenja urbanističke i građevinske inspekcije. Na osnovu iznetog u ovoj raspravi u načelu o Predlogu izmena i dopuna Zakona o planiranju i izgradnji, zaključujemo da nije postignuto kvalitativno unapređenje Zakona. Smatramo da to nije moguće učiniti ni podnošenjem amandmana, već, kako je predloženo, donošenjem novog seta zakona i uredbi kojima bi materija planiranja i izgradnje bila adekvatno zakonski uređena. Iako je značaj ovog zakona veliki i potreba za njegovim donošenjem izražena, mišljenja smo da Predlog zakona nije dobar. Poslanički klub Napred Srbijo neće glasati za usvajanje Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji. Hvala.
Iskorišćeno vreme od vremena poslaničke grupe je šest minuta i pedeset pet sekundi. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Posle njega narodni poslanik Vlatko Ratković.
Dame i gospodo, žao mi je što gospodin ministar ponovo nije tu. Ali, obećao je da će slušati, pa će kasnije, kada bude ušao u salu, odgovoriti na ove primedbe. Ponašaću se kao da je on tu. Pre svega, želim da krenem od uvodnog izlaganja gospodina Dulića i da kažem da je ono bilo potcenjivačko prema građanima Republike Srbije i prema nama narodnim poslanicima, jer se on ponašao i pričao, obrazlagao kao da mi nismo čitali postojeći zakon i kao da nismo čitali predlog za izmenu i dopunu zakona koji je danas na dnevnom redu. Naime, i pre dve godine je gospodin Dulić ubeđivao nas ovde dva ili tri dana, koliko se sećam, kako je ovaj zakon odličan i kako će biti ne znam kakvi efekti od primena ovog zakona, kako će se sve ono negativno što je postojalo u prethodnim zakonima rešiti. Međutim, prošle su dve godine od usvajanja tog zakona; on nam ponovo priča nekakve bajke. Sada kaže da Zakon nije bio toliko dobar, ali da su izmene više nego fenomenalne. One su, valjda, pravo otkrovenje i sada će biti rešeni svi problemi građana. I već u sledećoj godini ili u onoj godini nakon izbora videćemo koliko je ova vlada genijalna i kako genijalne zakone donosi. Ono što je prvo morao da nam kaže gospodin Dulić, to je kako se ovaj zakon pokazao u primeni. Jedna od činjenica koje o tome govore je to da je Ustavni sud neke odredbe ovog zakona stavio, praktično, van snage. Kako je to moglo da se desi ukoliko u Vladi sede ti vajni stručnjaci, ukoliko je gospodin Dulić takav stručnjak, to je pravo pitanje. I, pitanje je njegove odgovornosti, da vidimo koja je odgovornost ministra Dulića za to što je Narodnoj skupštini predložio zakon koji se pokazao kao apsolutno neprimenljiv. Znamo da praktično nijedna lokalna samouprava nije u stanju da izda građevinsku dozvolu. Možda je to razlog za ovakvo propadanje građevinske industrije, a ne ono što je govorio ministar Dulić, između ostalog, nekakva svetska ekonomska kriza. Želim i njega da pitam – da li je njegova stručnost ili nestručnost odigrala neku ulogu u tome što je Zakon neprimenljiv? Da li je to na šta smo mi ukazali i prilikom njegovog izbora 2008. godine, a to je, po našem mišljenju, njegova nestručnost i činjenica da njegovo formalno obrazovanje i njegova dotadašnja karijera njemu nisu davale za pravo da se prihvati ovako važnog posla kakav je svakako posao ministra za prostorno planiranje i ekologiju? U trećoj godini mandata gospodin Dulić menja 90 članova zakona, koji je svakako najvažniji zakon, koji je on branio i predložio ovoj Narodnoj skupštini. Kakve su te promene? Daleko od toga da su kozmetičke. Ako biste pogledali stenograme od pre dve godine, videli biste da je jedan deo, nažalost, samo deo, naših primedaba sada unet. Umesto podnošenja bilo kakve odgovornosti, vi nastavljate da pričate nekakve bajke. Između ostalog, prvo je gospodin Dulić rekao da je stala građevinska operativa, a onda je rekao da nema grada u Srbiji u kome nisu otvorena dva ili tri gradilišta. On bi sada morao da se dogovori sam sa sobom, pa da kaže da je građevinska industrija u Srbiji u velikom uzletu ili je na ivici bankrotstva, zbog čega država, kako on kaže, mora da im pronalazi nekakve poslove i da ih od toga spasava. Koliko ste vi bili ozbiljni prilikom pripreme ovog zakona mislim da najbolje govori član 78. u predlogu izmena. On se odnosi na član 185. osnovnog zakona, u kome rok za ostvarivanje prava na umanjenje nadoknade za legalizaciju opredeljujete na 31. jun 2012. godine. Jun je, kao što bi trebalo da bude poznato i Mirku Cvetkoviću i Oliveru Duliću, mesec koji ima 30 dana. Ali, to je upravo ta ozbiljnost s kakvom vi radite i pristupate. Jedino ako niste odlučili da možda Vlada donese nekakvu uredbu dan-dva pre 30. juna, pa da kaže da će izuzetno, da ne bismo utvrdili da je pogrešio ministar, ove godine jun mesec imati 31, pa onda neki od narednih, mogao bi na primer avgust, da ima 29. Naravno, takvih besmislica ima još, ali da pređemo na mnogo važnija pitanja. I prilikom usvajanja osnovnog zakona sam izneo veliki broj primedaba, pre svega na onaj deo zakona koji se odnosi na oblast konverzije. Tvrdio sam i tada da će to pre svega koristiti tajkunima i obrazložio to na konkretan način. Naravno, Oliver Dulić je i tada i sada ostao meni dužan mnoge odgovore. Pre svega, želim da znam, i mislim da to treba da zna i Narodna skupština, koliko je pravnih lica, koliko preduzeća, koliko tajkuna, koliko privrednih društava iskoristilo mogućnost konverzije iz prava korišćenja u svojinsko, po osnovu prethodnog zakona? Za koliko hektara, pod kojim uslovima, na kojim lokacijama i po kojim cenama? Da vidimo koliko je država od toga prihodovala i da li je baš istina ono što pokušava da nas ubedi ministar Dulić, kako, eto, bože moj, tajkuni prete Duliću zato što je valjda mnogo opasan i mnogo ih je oštetio, pa mu onda prete, pa to izlazi tri dana na naslovnoj strani „Kurira“, pa mi svi treba da se sažalimo da kažemo – evo, mnogo je dobar ovaj ministar, jeste da je zakon koji je predložio potpuno neprimenljiv, ali, evo, vidite, nije samo da od toga imaju štetu građani Srbije, opljačkani i osiromašeni, već od toga imaju štetu i pojedini tajkuni i vlasnici krupnog kapitala, pa mu prete. Ministar Dulić je rekao da je u poslednje dve godine pala tražnja za novim prostorom. Ja njemu moram reći da nije pala tražnja jer je tražnja velika, i to je očigledno i evidentno i sama cena kvadrata govori o tome koliko je tražnja velika, da je tražnja manja, onda bi pala i cena kvadrata, već je, u stvari, pala kupovna moć građana. Ne može za to biti opravdanje svetska ekonomska kriza, jer mi sa svetskim ekonomskim tokovima nemamo apsolutno nikakve veze. Ako je tako kako tvrdi Oliver Dulić… Molio bih vas da te osobe koje sede ispred vas, gospođo potpredsedniče, upozorite da se ponašaju pristojno, da se ne smeju i da ne ometaju narodne poslanike koji govore. Ako je to posledica svetske ekonomske krize, najlogičnije je pitanje zašto nisu drastično pale cene kvadrata u gradovima u Srbiji? Kako je to bilo u razvijenom svetu, za kojim vi poslednjih dvanaest godina bezuspešno trčkarate? Ukoliko je pala cena svuda, zašto onda nije pala cena kvadrata i kod nas? Pogledajte, pošto se rado upoređujete sa okruženjem, koja je cena kvadrata u državama u okruženju i onima koje su članice EU, poput Mađarske, Bugarske i Rumunije, ali pogledajte malo i Makedoniju, na primer, Crnu Goru i slične države, uporedite to sa stanjem u Beogradu; uporedite onda kakav je odnos sa prosečnom platom, pa ćete videti koliko može sa prosečnom platom za godinu dana kupiti stanovnik Srbije, a kakva je situacija u tim drugim državama. Što se tiče konkretnih rešenja u samom zakonu, ne mogu da se složim sa mnogim stvarima. Vi ste rekli da ne postoje adekvatni stručnjaci za konverziju, odnosno da ne postoje adekvatni stručnjaci koji mogu odrediti tržišnu cenu i da je to bio neki problem, da je ta cena često bila prevelika, da zbog toga tajkuni nisu želeli da uđu u te poslove, nisu želeli da plate cenu za konverziju, pa država od ovoga nije imala nikakve prihode. Činjenice su drugačije. Naravno da ti ljudi koji su opljačkali srpsku privredu, koji su ispod cene pokupovali srpska preduzeća ne žele da plate realnu cenu. Oni su lovili u mutnom prethodnih dvadeset godina i kada im kažete realnu cenu koju bi morali da plate da bi izvršili konverziju normalno je da to neće učiniti. Znači, da su želeli da plate realnu cenu, platili bi tu realnu cenu i za preduzeća. Ono što oni žele i što je način njihovog poslovanja jeste da plate cenu znatno nižu od tržišne i to je razlog zbog koga su oni čekali sa svojim aktivnostima, jer čekaju bolja vremena, čekaju neku lošiju procenu i vreme u kome će država biti ponovo na gubitku, a oni, naravno, ponovo na dobitku. Što se tiče člana 103, tu je dodat jedan deo gde vi kažete da se tajkunima, koji su po nikakvoj ceni kupili preduzeća, prilikom konverzije odbija cena koju su platili za ta preduzeća. To je potpuno besmisleno, jer cena zemljišta nikada nije bila uključena u kupoprodajnu cenu. Jedino bi imalo smisla reći – evo, koliko ste već platili za zemljište, toliko ćemo vam odbiti. To je nešto što nije ispravljeno u odnosu na prvi put i donošenje Zakona pre dve godine, ali je pogoršano utoliko što ste sada dodali da ćete pored toga platiti i druge troškove, među kojima i neke druge, kako kažu, stvarne troškove, a to će ponovo odrediti Vlada i to će biti bez ikakve kontrole Narodne skupštine. U sledećem stavu istog člana vi kažete da se prethodne odredbe, znači, mogućnost umanjenja, ne odnose na lica koja su stekla pravo korišćenja u postupku javnog oglašavanja, pod tržišnim uslovima, ili su stekla pravo svojine na objektu sa pripadajućim pravom korišćenja. Sada vas pitam: koja je logika da kažnjavate nekoga ko je, uz tržišnu utakmicu, na najkorektniji mogući način nešto kupio i da kažete – ti koji si kupio na tržištu nemaš pravo na umanjenje, a ovi koji su platili znatno manje nego što su morali da plate, oni će ga imati? Ja zaista tu logiku ne razumem. Poslednji stav, na koji su se obazirali i LDP i druge vladajuće stranke, odnosi se na Luku Beograd; vi sada tu pokušavate da ispadnete nekakvi zaštitnici građana Republike Srbije i građana Beograda, pa valjda sprečavate tu ogromnu pljačku. Ja ću podsetiti sve vas koji ste pripadnici vladajuće većine, i SPS, i DS, i G17, i LDP i sve ostale, da je pre više od dve godine u gradu Beogradu u Skupštini grada osnovan Anketni odbor za ispitivanje činjenica u vezi sa lokacijom Luke Beograd. Radili smo nekoliko sastanaka i onda je upravo vašom političkom voljom, pre svega LDP-a, čiji je Dejan Ranđić šef odborničke grupe i predsednik tog anketnog odbora, taj anketni odbor prekinuo rad. Mi smo desetinama puta u pisanoj formi zakazivali i zahtevali, u skladu sa Statutom Skupštine grada Beograda, nastavak i narednu sednicu Anketnog odbora o Luci Beograd. Kada smo videli da od toga nema ništa tražili smo da izveštaj... U skladu sa dve odluke, morao je biti stavljen u roku od 30 dana na dnevni red Skupštine, međutim, vladajuća većina, u kojoj su DS, SPS, LDP, G17, da ih sve ne zaboravim, uporno to odbija da stavi na dnevni red. Naredni član, 104, kaže da će oni koji imaju pravo korišćenja na neizgrađenom građevinskom zemljištu u roku od 30 dana morati da podnesu zahtev za konverziju i da plate tržišnu vrednost. Mislim da je ovaj član najozbiljniji „kandidat“, od ovih članova koje sada ubacujete, za neku novu odluku Ustavnog suda kojom će biti stavljen van zakona. Dakle, gde je ovde pravna sigurnost? Ovo je državni reket. Ako je neko u skladu sa postojećim zakonom platio i dobio pravo korišćenja zemljišta i odredio određenu količinu novca koju je skupio, pa rekao – od tog novca ću da gradim, ne možete da mu sada kažete – više to nije dovoljno, sada moraš platiti celokupan iznos, tržišnu vrednost zemljišta. Onda ljudi, ili većina njih, naravno, neće moći da grade. Nadam se da će se gospodin Dulić, kako je obećao, vratiti, da će odgovoriti na ova pitanja koja sam sada postavio i da ću imati priliku kasnije njemu da se obratim. Hvala.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je trinaest minuta i pedeset pet sekundi. Reč ima narodni poslanik Vlatko Ratković, a posle njega narodni poslanik Dragan Živkov.
Zahvaljujem, gospođo potpredsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, ovih devedeset članova predloga zakona o izmenama i dopunama zakona o građevinskom zemljištu predstavljaju jedan kvalitativan pomak, što se tiče inače dobrog sistemskog Zakona o planiranju i izgradnji. On je, kao što smo čuli i od ministra Dulića, rezultat jednoipogodišnjeg skeniranja i praćenja primene ovog zakona na terenu. Ne postoji bolja verifikacija i bolja javna rasprava u postupku primene jednog zakona, naročito sistemskog zakona, od toga šta kažu oni koji ga primenjuju. Kao što smo videli, novelacije ovog zakona rezultat su, između ostalog, ukazivanja na određene probleme koji su se pojavili u primeni ovog zakona, pre svega od lokalnih odeljenja za urbanizam i planiranje, opštinskih, odnosno gradskih vlasti na teritoriji Republike Srbije. Ovih devedeset članova, po mom mišljenju, predstavljaju pre svega procesne i proceduralne izmene koje omogućavaju kvalitetniju administrativnu proceduru koja se sprovodi u čitavom postupku ostvarivanja prava na gradnju, dakle, u svim fazama, od donošenja odluke o pristupanju izradi planskog dokumenta, pa do izdavanja upotrebne dozvole. Ono što je potrebno naglasiti jeste da se ovim novelacijama eliminiše čitava jedna masa dokaza koji se pribavljaju pred drugim organima i organizacijama, a to na kraju krajeva implicira i skraćenje vremena potrebnog za ostvarivanje ovog prava u postupku građenja, kako u odnosu na građane kao investitore, tako i u odnosu na privredna društva, kompanije, pa i samu državu. Zakon takođe precizira prava i obaveze svih učesnika u postupcima koji prethode upisu prava svojine na novoizgrađenom objektu. Time se, dakle, izbegava arbitrarnost nadležnih organa. Ono što je kvalitet ovog zakona jeste i proširenje prava lica na konverziju bez naknade, dakle, konverziju prava korišćenja u pravo svojine. I, precizira se procedura konverzije uz naknadu. Sve su to popravke koje se tiču procedure, ali istovremeno to su i materijalnopravna rešenja. Hteo bih da istaknem još jedan kvalitet ovih zakonskih izmena, a to je uvođenje instituta privatno-javnog partnerstva. To je model koji egzistira u svim razvijenim evropskim državama, pa i u zemljama u okruženju, i to bih označio kao početak javno-privatnog partnerstva u veoma važnoj oblasti, a to je planiranje i gradnja. Jedan važan institut je takođe ovde obrađen, a to je institut građevinske dozvole, odnosno njena prenosivost, odnosno prometljivost, koja inače postoji po osnovnom tekstu zakona. Ona je predviđala, kao što znamo, i dalje predviđa, da građevinska dozvola prestaje da važi ako u roku od dve godine investitor ne privede nameni, odnosno ne završi objekat. Međutim, postojala je pravna praznina u sadašnjem propisu, u sadašnjem Zakonu o planiranju i izgradnji i nije postojao odgovor na pitanje šta se dešava sa objektima koji su započeti a nisu završeni, dakle, šta se dešava sa onim objektima koje figurativno zovemo „Skadar na Bojani“. Tu smo imali dvostruku štetu: prvo, nesolidni investitori nisu uplaćivali određene poreske prihode; u većini slučajeva oni su prodavali takve objekte, najčešće stanove, savesnim, trećim licima i po nekoliko puta. Predloženim izmenama rešavamo ovu pravnu situaciju i pravnu prazninu tako što se na tržištu nepokretnosti nesolidni investitor destimuliše da otpočne investiciju bez obezbeđenih sredstava za njeno sprovođenje i omogućava se završetak nerealizovanih investicija i ostvarenje poreskog prihoda ili naplate u visini poreskih prihoda koji se ne ostvaruju zbog nerealizovanih investicija. Dakle, važnost planiranja, izgradnje, nadzora, inspekcijskog nadzora nad primenom ovog zakona poboljšava se u odnosu na osnovni tekst ovog sistemskog zakona. Ako gledamo u kvantumu, ovih devedeset članova možda izgleda mnogo, ali sistemski, Zakon o planiranju i izgradnji u svojoj suštini i u svom duhu se ne menja; popravljaju se određene procedure i rešavaju određene pravne praznine. Takođe, mislim da je važna stvar u ovom zakonu preciziranje datuma preseka kada je prenamena poljoprivrednog zemljišta u građevinsko zemljište u pitanju. Ta dilema je ovim zakonom otklonjena. Naravno, o pitanju legalizacije su govorili moji prethodnici i ne bih o tome. Smatram ovaj modalitet i metodologiju mnogo kvalitetnijom i zbog toga Demokratska stranka podržava izmene Zakona o planiranju i izgradnji, onako kako je Ministarstvo predložilo. Hvala.
Iskorišćeno je pet minuta i četrdeset sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dragan Živkov, a posle njega Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, moji prethodnici iz moje stranke su već govorili o nedostacima zakona o planiranju i 2009, i ove godine, kada se dopuna ovog zakona radi. Smatramo da Zakon o planiranju i izgradnji nije postigao onaj efekat o kojem je ministar pričao 2009. godine. Naravno da ne možemo da smatramo da će se postići neki boljitak što se tiče građevinske operative i građevinske industrije, kojima je trebalo da pomogne ovaj zakon, odnosno poboljšanju i prosperitetu građevinarstva u našoj državi. Ovaj zakon se može podeliti u više tačaka. Osnovno i elementarno, što je i moj prethodnik iz Demokratske stranke govorio, da je, u glavi VII, Analiza efekata zakona, nedopustivo da se u prethodnom zakonu dozvolilo da se neki objekti započnu graditi, a bez pravnog osnova i bez neke sigurnosti, da ostanu kao spomenici u državi; ni oni koji su postojali odranije nisu rešavani, a proizvedeni su novi. Postavljam pitanje, u međuvremenu, od 2009. godine pa do dana današnjeg, koliko je takvih objekata nastalo u državi, ako možete da mi odgovorite, ministre? Ciljevi koji se donošenjem ovog zakona postižu ovde su u četiri tačke postavljeni: pojednostavljenje administrativne procedure; preciziranje prava i obaveza svih učesnika u postupcima koji prethode upisu prava svojine na novoizgrađenom objektu; proširenje kruga lica koja mogu ostvariti pravo na konverziju, o čemu je danas bilo dosta govora. Nastala je dilema sada, s obzirom na to da su ovde poslaničke grupe govorile o različitosti konverzije i pravu na konverziju, kad će imati pravo investitor, tj. zakupodavac da uzme građevinsko zemljište bez nadoknade ili sa nadoknadom? Koliko sam ja razumeo, ministar je u svom izlaganju rekao – ako objekat koji je na građevinskom zemljištu, koji je pod zakupom, prelazi tržišnu vrednost te parcele, konverzija je besplatna. Po kojim kriterijumima i kako će se određivati visina cene građevinskog zemljišta kada u raznim situacijama, odnosno raznim prirodnim uslovima građevinsko zemljište nije jednako. To je vrlo komplikovana stvar. Na koji način će to ovaj zakon pravedno da donese? Ovde se spominjalo da na početku, kada investitor dođe u jednu lokalnu samoupravu i treba da krene u investiciju on mora prvo da se pojavi u katastru da bi izvadio kopiju plana građevinskog zemljišta ili poljoprivrednog zemljišta, da bi ga pretvorio u građevinsko zemljište. Državna uprava za katastar uglavnom je kod lokalnih samouprava „podstanar“ u skupštinama opština; to je u stvari praksa, ne plaća lokalnim samoupravama, ali je zato tamo, ima monopol... Kopije plana kod nekih lokalnih samouprava stižu brzo, a kod nekih je to vrlo komplikovano; sve zavisi od uprave koja je tamo, odnosno od ljudskog faktora koji radi, mislim na šalterske radnike i, naravno, od toga kako se katastar ponaša u lokalnim samoupravama. Mogu samo da vam kažem da kopije plana u Vojvodini, na mnogim našim projektima, gde se investiralo, postoje još od davnina. Trebalo bi da naša država zauzme stav i da se donose takvi zakoni koji će da traju decenijama, pa i stotinama godina, a ne da se menjaju svake godine, ili nekim rešenjima, kada je to potreba, tek onda donosimo izmenu i dopunu zakona. Mogu vam reći, na primer, kada je rađen glavni vod za Banatski Dvor, gasifikacija, na oranicama kuda je prolazio tok, odnosno gde su postavljene cevi, na određenim pozicijama su cevi i kaskade stavljene po pet i deset metara ispod zemlje, zato što je tu nekada kanal zacrtan planom, a nikada nije ni postavljen, niti je iskopan. Zbog čega se takve situacije dešavaju i zašto se to u startu nije promenilo? Da bi zakon imao pravu suštinu i da bi dugo trajao, mora da se krene ispočetka. Ovo što se radi, donošenje odluka, akata itd., nije trajno. O konverziji sam govorio. Legalizacija je jedno teško pitanje, oko kojeg lokalne samouprave vode bitku sa svojim građanima, tj. građani sa lokalnim samoupravama. U većini lokalnih samouprava su izrasla naselja bespravno izgrađenih kuća, koje su dobile infrastrukturu, imaju i struju i telefon i vodovod, čak i kanalizaciju i sve ostalo, s tim što navodno nisu legalizovane, a nemaju ni upotrebnu dozvolu. Postavlja se pitanje, sukob je sad između građana, onih koji su plaćali, kao što je kolega Dragan Stevanović na svom primeru objasnio, koji je redovno platio sve dažbine, i ovih građana koji su druga ili treća socijalna kategorija, sa niskim primanjima, koji tada nisu mogli i verovatno su se odlučili da u takvim rejonima grade objekte... Ni danas ne mogu da u legalizaciji, kako vi kažete, maltene džaba, do sto kvadrata, ne mogu to da ispune, zato što su za određene papire koji im trebaju za legalizaciju preskupe takse. Kad sakupite sve papire i dokumenta koja su potrebna građanima da bi legalizovali objekat, naravno da u današnje vreme, u nemaštini i kada ostaju bez posla, ne mogu da obezbede dokumentaciju, a kamoli da legalizuju objekat. Kao što ste rekli, ministre, obavezali ste određenim rokom lokalne samouprave da donesu regulacione planove. Tako je i u mojoj opštini to odrađeno. Regulacioni plan grada Bečeja, odakle dolazim, donesen je i zone su fiksirane; čak je u taj regulacioni plan ubačeno da Bečej treba da postane u budućnosti banjski grad. Na ovom primeru možemo da vidimo da se sve radi kontra. Preduslov da bi Bečej postao banjski grad, zna se šta je. Bečej je poljoprivredno mesto, tamo ima objekata, domaćinstava koja se bave poljoprivredom, nikle su mini-farme bez dozvola, nikle su određene radionice, firme, postoji zagađenje i to ne odgovara ekološkom planu banjskog grada. Na koji će način grad Bečej da ispliva iz ovog problema sad, a doneo je već regulacioni plan, samo zbog pritiska Ministarstva? U svom izlaganju ste, ministre, rekli u početku da mnoge opštine još nisu ni donele. Naravno da nisu donele, jer regulacioni plan je ozbiljan posao za mnoge lokalne samouprave. U početku sam se dotakao građevinske operative, koja je trebalo da oživi, pa i pored ovog zakona, a doneli smo ovde i Zakon o pomoći građevinskoj operativi i građevinskoj industriji. Smatram da ova dopuna osnovnog Zakona o planiranju i izgradnji neće puno pomoći građevinarima, jer su u katastrofalnoj situaciji godinama. Ova godina je još teža što se tiče uslova za izvođenje građevinskih radova, osim što ste vi u svom izlaganju rekli da je to perspektivno spomenuvši primer kasarne „4. juli“ ili ovog velikog stambenog kompleksa koji ste pominjali na početku. Kod investitora, a što se tiče lokalnih samouprava, mislim da bi daleko bolje bilo da je prvo građevinsko zemljište dato lokalnim samoupravama na upravljanje, pa tek onda da se određivalo, jer lokalne samouprave najbolje znaju gde, u kojoj zoni i koji deo građevinskog zemljišta bi bio najidealniji za investitore. Na mnogim primerima ste pokušavali da nam objašnjavate, kao što je opština Inđija – kako je napravila industrijsku zonu, kako su investitori ušli itd. Sada to predstavljate sa opštinom Jagodinom. Smatram da su te dve opštine samo kap u moru u odnosu na ostatak Srbije. Ostale opštine su u mnogo goroj situaciji i ne mogu da privuku takve investitore kao što je privukla Inđija jer je blizu Beograda, blizu auto-puta, koridora itd. Da ne pričam o građevinskom zemljištu pored koridora i auto-puta, koje su nameštenim prodajama, jeftinim zakupima uzimali određeni ljudi znajući da će koridor tuda proći i da će deset puta ili možda više zaraditi po kvadratnom metru. To je nedopustivo i država bi morala da povede računa o tome, da se zaštiti, da zaštiti svoje građane i investitore koji sa iskrenim namerama žele da dođu u našu zemlju i da ulažu. Svojim amandmanima SRS će pokušati da popravi ovu dopunu Zakona. Nećemo glasati za zakon zato što ni osnovni zakon nije proizveo pozitivne reakcije, na osnovu svih ovih problema koje sam spomenuo. Nadam se da ćete u danu za glasanje barem glasati za naše amandmane, koje smo podneli da bismo popravili dopunu ovog zakona. Hvala.
Dvanaest minuta i deset sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, a posle njega narodna poslanica Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, danas razgovaramo o jednom vrlo bitnom predlogu zakona. Zašto je on bitan, govori nam činjenica o urbanističkom i građevinskom haosu u praksi. Nema grada, nema sela, nema zajednice u kojoj nema bespravne gradnje. Bespravna gradnja nije rezultat samo ovog vremena, nego se ona provlači u malo dužem vremenu. Treba sve zajedno da nas zabrine situacija u kojoj se nalazimo, a posebno predlagače zakona. Evo, otkako je 5. oktobra došla jedna nova garnitura, obećala je, između ostalog, i u ovoj sferi zaustavljanje bespravne gradnje i regulisanje svih onih postupaka koji su bili u toku i novih postupaka i završetak procesa legalizacije. Namerno kažem procesa, zato što kad govorimo o legalizaciji onda moramo znati šta u pravnoj terminologiji, u pravnom smislu znači legalizacija. Nema legalizacije postupka. Postoji samo legalizacija, ozakonjenje određenih akata, dokumenata. Zato i vi iz vlasti, iz Ministarstva, pa i svi drugi koji upotrebljavaju ovaj termin, morate koristiti pravnu praksu i pravna pravila ove države, ali i pravna pravila međunarodnog prava, jer je ovo, između ostalog, pravno pravilo međunarodnog prava. Kad govorimo o problemima moramo reći još jedan razlog zbog čega imamo ovoliki broj bespravno sagrađenih objekata. Država Srbija nema strategiju uređenja prostora. Prvi zadatak svake vlasti, svake ozbiljne vlasti koja želi da napravi pomak u određenoj oblasti jeste strategija. Strategija prostora je prvi zadatak vaše vlasti. Nažalost, o tome niko ne razgovara. Nijedan ozbiljan projekat nije napravljen, u smislu uređenja prostora. Posebno je to bitno sa aspekta države, da ne kažem da je manje do lokalne samouprave, koja takođe mora imati svoju strategiju. Dosadašnja praksa primene zakona, koja je krenula, rekoste, reformski 2003. godine, vrlo je loša. Loša je sa jednog aspekta, a to je da ste pokušali jednim zakonskim propisom objediniti više celina, više pravnih celina. Tako ste Zakonom o izgradnji objekata 2003. godine objedinili zakonske propise iz oblasti građevinskog zemljišta, izgradnje, legalizacije, svojine, delom i postupke iz oblasti Zakona o opštem upravnom postupku itd. To je sve udrobljeno u jedan zakon i sve ovo što sada radite je samo vađenje iz blata u koje ste upali zbog tog zakona. Korekcija je učinjena 2006, 2009. godine, a, evo, i sada pravite korekcije. Neprimereno je, zbog stanja u kome se nalazimo, da menjamo gotovo polovinu Zakona iz 2009. godine i onda kažemo sledeće, evo, pokušaću da pročitam razloge za donošenje zakona, to je na strani 35 ovog našeg materijala, kažete ovako: „Polazeći od pomenute generalne ocene i od rezultata prethodne analize zakona...“. Ničim izazvani, kažete: „od pomenute generalne ocene“, a nigde u tekstu nema do tada generalne ocene. Ne znam otkud vam to, generalna ocena. Ko je došao do te generalne? Jesu li to generali neki ocenjivali nešto, pa sad generalna ocena? Ne znam kako ste došli do te generalne ocene i ko je došao? Kažete: „... rezultata prethodne analize zakona...“. Ko je vršio analizu zakona? Kada je ona vršena? Da li ovaj parlament treba da dobije analizu zakona? Analizu zakona radimo i kroz ovu diskusiju. Ove izmene su analiza problema u primeni prethodnih zakona, to je prava analiza, ali vi iz Ministarstva ste morali ovde izaći u obrazloženju sa stvarnim stanjem i našom praksom. To je blagi užas koji imamo u primeni ovog zakona, jer su mnogi od pravnih instituta koje ste inaugurisali u praksi gotovo neprimenljivi. Pričali smo o konverziji, samo ćemo reći ono što je vaše Ministarstvo rekli. Podneto 1.500 zahteva, a rešena dva. Na sva zvona je bilo priče o tome kako ćemo konverzijom napraviti ovo, ono itd. Što se tiče legalizacije, podaci opet od vašeg ministarstva – od jedan do pet posto rešenih zahteva. Šta to znači? Gde su sada te analize koje ste morali navesti ovde? Prava analiza mora se naći ovde i da nam u obrazloženju, u razlozima za donošenje zakona date tu analizu. Ministre, kada ste sprovodili javnu raspravu rekli ste da je primereno da se preispita primena zakona, što je vrlo bitno i treba da se stalno preispitujemo, da vidimo gde su manjkavosti, gde su problemi i da razgovaramo o tim problemima i da se traži rešenje, ali ne stoji činjenica da su za probleme u legalizaciji krive lokalne samouprave i katastar. To ne stoji. Ako je ikome do završetka legalizacije, to su lokalne samouprave, da uberu te pare i da se to potroši, da aktuelna vlast to proćerda, kao što se inače u praksi proćerda. Kada govorite o katastru, vi ste direktno odgovorni za to stanje. Vi ste sami sebe prozvali. Ovde smo govorili, Srpska radikalna stranka vam je govorila ovde – ne dirajte katastar, nije kriv. Natrpali ste mu mnogo zadataka, stvorili ste im mnogo obaveza. Jedini državni organ koji je u državi štrajkovao, i to štrajkovao danima, bio je katastar. Zašto? Zato što, pored ogromnog broja poslova koje su dobili i jako teškog zatečenog stanja: niti dovoljno prostora, niti dovoljno tehničke opremljenosti, niti dovoljno stručne literature, niti dovoljno naobrazbe stručnih radnika u oblastima koje ste im dodali, ništa država nije učinila, prevashodno u vašem ministarstvu, da se pomogne tim ljudima. Štrajkovali su, tražili su da se smanji broj radnika koje ste planirali da otpustite, da se svede u one okvire kao i u svim drugim državnim organima, da im se obezbede adekvatna sredstva. Više su pomogle lokalne samouprave; spomenuću Novi Sad, koji je napravio pomak svestan činjenice da nema države i da nadležno ministarstvo i Vlada nisu učinili sve ono što treba da učine. Druga stvar, u svom izlaganju o predlogu zakona o izmenama i dopunama ovog zakona rekli ste da su lokalne samouprave shvatile legalizaciju kao vid pljačke. To jeste, lokalna samouprava se tako i postavljala, samo zbog toga što su imali takve zakonske propise. Jer, vaši ljudi u lokalnim samoupravama, najveći broj predsednika lokalne samouprave ima Demokratska stranka, zagovarali su tu priču – završiti legalizaciju, ubrati itd. Godine 2003, kada je bio onaj Šumarčev zakon, rekli su – milijardu evra ubraćemo od legalizacije. Oni jadnici ne govore o tome gde će se uložiti ta sredstva. Pa, ne ubere se, nije to porez, nije to vanredno, prisilna naplata nekih dažbina, nego je to davanje državi da bi se izgradila i opremila komunalna infrastruktura. To je obaveza. Znači, kad se govori o milijardu evra ubranih od legalizacije, onda govorimo, kao o kontra meri, koliko ćete izgraditi vodovoda, kanalizacije, puteva itd., sve ono što predstavlja komunalnu infrastrukturu. Ali, kada govorimo o izgradnji, zašto nema legalizacije? Pa, nema zato što je niste definisali na pravi način. Kada govorite o naknadi za uređenje građevinskog zemljišta, nije definisano šta predstavlja naknadu za uređenje građevinskog zemljišta. Pa iz toga proizilaze svi ostali problemi o kojima govorimo. Niko nije shvatio, to vam tvrdim, suštinu tog problema. Šta vam radi lokalna samouprava? Kakve ugovore potpisuje? Vi ne kontrolišete te ugovore. Smeškate se, ali morate shvatiti suštinu, da to brine svakog trećeg čoveka u ovoj državi, jer je jedna trećina nelegalnih objekata, od svih objekata koji postoje u Republici Srbiji. Niste definisali naknadu, niste definisali dvostrani pravni posao koji proizilazi iz ugovora o plaćanju obaveza. Lokalna samouprava propisuje merila i kriterijume za davanje, ali ne definiše drugu stranu, obavezu države, odnosno lokalne samouprave da izgradi komunalnu infrastrukturu za koju dobija sredstva. Baš zbog toga što ne izlazite na teren, zbog toga što ne kontrolišete lokalne samouprave, zbog toga što vaši građevinski inspektori nemaju takve naloge imamo te probleme. Ako pročitate odredbu člana 93. stav 5. to je suština. „Investitor i jedinica lokalne samouprave, odnosno privredno društvo, javno preduzeće ili druga organizacija iz člana 91. ovog zakona zaključuju ugovor kojim se uređuju međusobni odnosi u pogledu uređivanja građevinskog zemljišta, utvrđuje visina naknade za uređivanje građevinskog zemljišta, dinamika plaćanja, obim, struktura i rokovi za izvođenje radova...“. Molim vas, ministre, koliko ste ugovora između lokalne samouprave i investitora proverili i gde ste videli u ugovoru da piše – plaćanje, obim, struktura i rokovi za izvođenje radova? Nemate ni u jednom ugovoru. To je tragično. Ne poštuje se zakon i zato nema legalizacije. Kada sam se pripremao za raspravu o ovom pitanju iskoristio sam znanje svog kolege koji se bavi ovom problematikom, a to je Slobodan Vladisavljević. Gospođa Aleksandra Damjanović Petrović ga poznaje, s obzirom na to da su bili u direktnim kontaktima. Čovek se bavi ovom problematikom, pravnik je udruženja „Lege artis“. Jasno vam je ukazivao i ukazuje godinama šta treba da se učini. U dopisu koji sam dostavio poslaničkim grupama, čak podelio i medijima, jasno su navedena pravila, ne možete sa ovim; njegov stav, stav Srpske radikalne stranke je – ne možete legalizaciju rešiti ovim zakonom. Povucite ovo, legalizaciju morate rešiti lex specialis zakonom, gde će se utvrditi obaveza investitora, jasno utvrđena, sa rokovima i obaveza lokalne samouprave sa tačno utvrđenim obimom, strukturom i rokovima izvođenja radova. Bez toga ne ide. Izađite na teren, snimite objekte, kao što je to rađeno 1998. godine, da dođete do rešenja što se tiče legalizacije. Hvala.
Iskorišćeno je dvanaest minuta i pedeset sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Oliver Dulić.
Zahvaljujem se. Otvoreno je nekoliko pitanja u raspravi do sada i mislio sam da je vreme da razjasnimo neke nejasnoće. Pre svega, hvala vam što ste pokušali da definišete gde su sve problemi. Oni postoje, Srbija je prepuna problema. Građevina i urbanizam, kao dve izuzetno zapuštene oblasti u Srbiji, jesu u problemima mnogo godina unazad. Nažalost, građevinski sektor, u smislu građevinske operative, nalazi se u jednoj velikoj krizi, koja je izazvana pre svega svetskom ekonomskom krizom i deli sudbinu građevinske operative u celoj Evropi. U nekim zemljama je 70% pala aktivnost građevinske operative, pričamo o razvijenim zemljama EU. Ta kriza je zahvatila i sve zemlje zapadnog Balkana. Samo u prošloj godini pet miliona ljudi u građevinskom sektoru u Evropi je ostalo bez posla. Nažalost, u našoj zemlji je to između 20.000 i 40.000. Zakon o planiranju i izgradnji, koji je donet 2009. godine, nije mogao tome da doprinese zato što je njegova implementacija tek počela tokom 2010. godine, dozvole su izdavane i po starom zakonu, ali nije više bilo tražnje za građevinskim aktivnostima, nije bilo tražnje za građevinskim dozvolama. To vreme mi nismo iskoristili uzalud. Ono što moram da kažem, sreća u toj velikoj nesreći, koja se zove svetska ekonomska kriza, jeste što smo ušli u dubinsku reformu ovog sektora i što smo napravili krupne pomake da kada kriza prođe građevinski sektor može po izuzetno brzim procedurama i, siguran sam, u mnogo sređenijem sistemu nego što je bio pre 2008. godine da počne da funkcioniše i da radi. Kada to govorim, to nije optimizam bez pokrića, to je prosto sabiranje nekih činjenica koje ću da iznesem sada. Ovaj zakon koji je donet 2009. godine doneo je nekoliko istorijskih stvari u Srbiji. Mislim da će ostati dve ključne stvari, koje će svakako ostati zapamćene i kada prođe mandat ove vlade. Kao prvo, mi smo nakon 60 godina uveli privatno vlasništvo nad građevinskim zemljištem. Da bi se desila privatizacija građevinskog zemljišta, da bi se taj ogroman resurs koji svaka država ima stavio u punu formu što se tiče samog korišćenja i da bi se promenio svojinski odnos, potrebno je da se dese određene procedure; mi smo to nazvali konverzijom prava korišćenja nekada državnog zemljišta u privatnu svojinu. Milioni ljudi će od konverzije da dobiju značajnu dobit. Danas svaki građanin koji živi u kući ili stanu ima pravo da konvertuje i da postane vlasnik zemljišta koje se nalazi ispod objekta koji je njegovo vlasništvo. To su desetine hiljada ljudi iskoristile kao svoje pravo tokom ove godine. Zahvaljujući izmenama i dopunama ovog zakona, to će ići po automatizmu. Dakle, opštine će dostaviti sve ono što jesu neophodni podaci, katastri će uraditi svoj deo posla, konverzija prava korišćenja u pravo svojine bez naknade će ići po automatizmu. Kada pitate da li je konverzija uspela, kažem – da, jeste, zbog toga što je svako ko je hteo da gradi morao pre toga da stekne vlasništvo nad zemljištem, to je mogao da uradi u postupku konverzije. U katastrima je u početku postojalo vreme da se oni uhodaju sa procedurom. Danas je to proces koji traje relativno kratko i može da se završi relativno brzo. Sada ćemo i to da izbrišemo, neće biti procesa i postupka, to će se raditi automatski. Druga velika stvar koju smo uradili, a koja je istorijska, jeste što smo najzad u Srbiju uveli obavezu lokalnih samouprava da donesu dva ključna plana: prvi je prostorni plan lokalne samouprave i drugi je regulacioni plan, koji će imati dovoljan nivo regulacije da na osnovu njega možete da uđete u postupak za izdavanje građevinske dozvole bez preterano dugog čekanja da se ispune uslovi koji su do sada traženi. Ne kažem da su svi uradili svoj deo posla u rokovima koji su propisani i da su svi u tempu koji će obezbediti da do septembra ove godine ili do marta sledeće godine sve opštine imaju prostorni i regulacioni plan, ali će svi biti u fazama postupka, sa jednim jasnim vremenskim rasporedom kada će najzad Srbija biti pokrivena prostornim i urbanističkim aktima. To je istorijska stvar. Kada smo mi počeli da radimo ovaj posao samo 20% Srbije je bilo pokriveno ovim planovima. Spomenuli ste katastar. Danas sam hteo da iskoristim priliku da vam pokažem koliko se i tu stvari pokrenulo. Bez obzira na to što građani imaju uglavnom sliku o katastru kao uskim šalterima u prenatrpanim prostorijama u kojima se jako dugo čeka na usluge, katastar nepokretnosti je počeo da se reformiše i u poslednje dve godine se ta reforma intenzivirala. Danas Srbija prvi put u svojoj istoriji može da se pohvali da je gotovo izradila katastar nepokretnosti na celoj svojoj teritoriji. Na ovoj mapi Srbije, kada pogledate plavu boju, tu je uspostavljen katastar nepokretnosti. Prvi put u istoriji u nekim oblastima postoji jasan odnos objekata u prostoru i svojinske evidencije tih objekata, zemljišta i svega ostalog. To je ogroman posao i to je posao koji je urađen u protekle dve godine. Svi ovi ostali crveni delići Srbije su postupci koji se u ovom trenutku vode. Do kraja ove godine Srbija će imati u potpunosti svojinsku evidenciju i katastar nepokretnosti. Samo da vam kažem koliko smo mi zaostali: na primer, BiH je nakon austrijske okupacije za šest godina uradila taj posao, naravno, u skladu sa modernim tehnologijama koje su tada bile važeće; sto i nešto godina posle toga mi nismo bili u stanju da ovaj posao završimo, decenijama se taj posao zanemarivao. Mi ćemo uspeti da ga završimo. Kada se to završi, čekanje u redovima za katastar, za dobijanje izvoda, za rešenje svojinskih odnosa, za sve ono što su bili problemi koji su podrazumevali dokazivanje svojine nad zemljištem i nad objektima će biti prošlost. Ono što je dobra stvar jeste da će sve ovo biti prikazano i realizovano u digitalnoj formi. Srbija je zemlja koja na nekoliko procenata svoje teritorije nikada nije imala nikakvu svojinsku evidenciju i gde se promet nekretnina vršio tako što se ljudi rukuju, a da to država nigde nije zabeležila. Dakle, mi smo od jednog veoma lošeg početnog položaja danas došli u situaciju da završavamo jedan ogroman posao. Rekao sam vam ovde tri stvari koje je ovaj zakon doneo: doneo je svojinu nad građevinskim zemljištem, uveo privatnu svojinu nad građevinskim zemljištem, pokrenuo proces pokrivanja Srbije planskim i urbanističkim aktima i, treća stvar, uspeli smo da pokrenemo stvar sa mrtve tačke – u mnogim opštinama uskoro ćemo imati rešene katastre nepokretnosti. Doneo je napredak u mnogim oblastima u kojima je ubrzan proces za izdavanje dozvole, ali svuda gde nema prostornog plana, gde nema regulacionih planova, gde nema rešene svojinske evidencije, gde postoji spora, troma, neefikasna administracija, bili su problemi za izdavanje građevinskih dozvola. Mi smo sačekali da vidimo gde postoje novostvorena uska grla, koja su sve novonastala uska grla, koja su uska grla koja su inače postojala, a koja nismo uspeli da otklonimo Zakonom, da bismo vam predložili izmene i dopune. Izmenama i dopunama ovog zakona mi ne kažemo da je Zakon iz 2009. godine bio loš, samo smo hteli da one tačke koje su loše tumačene na nivoima gde se zakon sprovodi rastumačimo na jasniji način i da izbrišemo svaku vrstu mogućnosti da u ovim postupcima bude arbitrarnosti, usporavanja, zloupotreba. To smo uradili ovim izmenama i dopunama. Nijednog trenutka nismo odustali ni od jednog od reformskih procesa koje smo započeli Zakonom iz 2009. godine. Ostala je konverzija uz naknadu, koja će morati da se plaća, ali po postupcima koji treba da budu ubrzani. Ostalo je smanjenje procedura za izdavanje građevinskih dozvola. Sada smo to pokušali da unapredimo tako što smo mnoge stvari pojasnili tamo gde se bespotrebno komplikovao život našim građanima i investitorima. Uradili smo sve što je neophodno da građevinski preduzimač, da građevinska operativa može hitno da izađe na gradilište, da od trenutka kada se izda lokacijska dozvola u najkraćem mogućem roku može da krene, da se pokreću mašine i da radnici izađu na gradilišta. Dakle, uradili smo sve ono što je neophodno. Sada to pojašnjavamo i popravljamo i siguran sam da će nakon donošenja ovog zakona situacija biti mnogo bolja. Paralelno sa izradom izmena i dopuna Zakona radili smo na svim pratećim podzakonskim aktima koji treba da stave zakon u punu funkciju već tokom ovog ili početkom sledećeg meseca. Ova građevinska sezona će, siguran sam, biti obeležena mnogim dobrim građevinskim projektima, koji će moći brzo da otpočnu upravo zbog izmena i dopuna ovog zakona. Da ne bismo sedeli skrštenih ruku i gledali kako naša građevinska operativa propada i nestaje, kako ljudi ostaju bez posla, država je morala da se uključi i da postane najveći investitor. Danas je država Srbija najveći investitor u građevinskom sektoru Srbije. To smo uradili kroz tri velika projekta. Prvi projekat je izgradnja objekata u gotovo svim gradovima u Srbiji. Ukupno 245 velikih gradilišta ćemo otvoriti tokom ove godine, gde polovinu para obezbeđuje država Srbija, polovinu lokalne samouprave. Projekti su birani po prioritetima koje su same lokalne samouprave prepoznale kao važne. Ono što je najvažnije, ne samo da ćemo zaposliti lokalnu građevinsku operativu na tim projektima, nego ćemo značajno poboljšati život građana tamo. Ako mi ne verujte, pitajte ljude u Obrenovcu šta će im značiti most preko Save, koji su čekali decenijama. Pitajte ljude u Babušnici šta će im značiti sportski kompleks sa otvorenim bazenom, koji čekaju da bi unapredili turizam; ili u Sokobanji, ili zatvoreni bazen u Pirotu, ili bolnica u Vranju, Klinički centar u Novom Sadu. Gomilu infrastrukture, poput kolektora, kanalizacije, putne mreže, svega onoga što su lokalne samouprave tražile da im se uradi, ogroman broj domova kulture, sportskih dvorana, škola, obdaništa, koji su nekada započinjani, nikad nisu završavani, mi ćemo zahvaljujući ovom projektu završiti. To je potpuno novi projekat, koji smo uspeli za samo šest meseci da sklopimo, da počne da radi, da funkcioniše. Kada pitate šta je efekat Zakona o pomoći građevinskoj operativi, upravo je ovo. Uspeli smo da pokrenemo tri ogromna projekta, sa nekoliko desetina i stotina građevinskih projekata, zahvaljujući tom zakonu. Ono što je jako interesantno i to ću da kažem, kada su opštine visokomotivisane da izdaju brzo građevinsku dozvolu, one to i učine. Period za izdavanje građevinskih dozvola za ovih 245 objekata je bio nekoliko meseci. Niko ne može da kaže da zakon ne valja, kada opština sama sebi može da izda dozvolu brzo, a neki investitor ima problem i čeka mesecima da dobije istu dozvolu, na istoj lokaciji, pod istim uslovima. Isto važi i za državu. Mi smo kao ministarstvo izdali sve građevinske dozvole za projekat „Stepa Stepanović“ u roku od nekoliko meseci. Da li neko hoće da mi kaže da zakon ne valja? Ne, nego postoji visoka motivisanost da se dozvola izda, a kada je nema, a nažalost, vrlo često je nema kada su u pitanju privatni investitori, onda se traži papir više, onda se komplikuje procedura, onda se zagorčava život, nažalost, mnogo puta, upravo iz najlošijeg mogućeg razloga, a to je da se eventualno zaradi neki novac i da se traži mito. Upravo ovim izmenama i dopunama hoćemo da postavimo sistem tako da, i bez obzira na nisku motivisanost, koju možemo da očekujemo, dozvola mora da se izda brzo i moraju da se poštuju neki rokovi. Tome služe, između ostalog, izmene i dopune ovog zakona. Drugi veliki građevinski projekat gde je država investitor je naselje „Stepa Stepanović“. Trideset ili četrdeset godina građevinska operativa u bivšoj Jugoslaviji i Srbiji nije gradila jedan tako veliki projekat kao što je „Stepa Stepanović“. Mi ćemo u jednom trenutku graditi 130 velikih stambenih zgrada. Ove godine vi ćete tamo imati ogroman broj kranova i gotovo celokupnu operativu zaposlenu na tom projektu. Pitajte te građevince da li bi preživeli ovu godinu da samo tog projekta nije bilo, a ne i ovih drugih projekata. Dakle, uspeli smo da ih spasemo. Pri tom smo ugovorili cenu izgradnje kvadrata, koja je najniža od kada država ugovara sa privatnicima takav posao, zahvaljujući Zakonu o pomoći građevinskoj operativi, gde smo pozivali sve relevantne firme i dopustili da one međusobno spuštaju cenu da bi došli do cene koja je danas izuzetno povoljna, to je između 350 i 400 evra po bruto metru kvadratnom stambenog prostora, ključ u ruke. Recite mi, gde to ima? Mi smo to uspeli, to će biti izuzetno kvalitetni stanovi, koji su građeni po najnižoj mogućoj ceni. Treći veliki projekat gde država investira u svoju građevinsku operativu jesu socijalni stanovi, koji će se graditi u dvadeset gradova. Sa ova tri velika projekta ove godine građevinska operativa će biti gotovo u potpunosti uposlena, a proizvodnja građevinskog materijala će raditi punom parom. Budite sigurni u to. Ne treba država da bude najveći investitor. Ona to sme da radi i mora da radi samo kada je kriza. Voleli bismo da 2012, 2013, 2014. godinabudu godine u kojima će privatni sektor biti najveći investitor, a da se država polako povlači. Država treba da stvara regulativu koja je dobra, da stvara uslove i privredni ambijent za investicije u građevinarstvu, ali ne treba da bude investitor, čvrsto stojimo iza toga; da ne kažem, neki drugi projekti niskogradnje koji se rade, izgradnja puteva, mostova itd. Na kraju, spomenuli ste pitanje konverzije uz naknadu. Postavljana su pitanja koliko je njih bilo. Predato je nekoliko hiljada zahteva. Očekujemo da će biti između dve i tri hiljade konverzija uz naknadu. Do sada je završena nekolicina njih. Razlozi su poznati i upravo zato što su poznati razlozi, prepoznati problemi, predložili smo konkretna rešenja. Svi gradovi koji budu želeli doniraće svoju površinu i omogućiti da se vrlo brzo dođe do procene tržišne vrednosti kvadratnog metra građevinskog zemljišta. To je rešenje koje su i gradovi prihvatili, da mogu to da urade da bi ovaj problem rešili. Na taj način će se za sledeću građevinsku sezonu, a nadam se i za ovu, osloboditi jedan značajan resurs građevinskog zemljišta na kome će moći da se gradi. O legalizaciji se puno govorilo i puno se reklo. Ne postoji fer legalizacija, pravedna legalizacija, ne postoji legalizacija u kojoj će se svakome ispuniti sve ono što želi. Postoji samo efikasna ili neefikasna legalizacija. Sve legalizacije do sada su padale na dvema stvarima: prva je bila nemogućnost da se dobiju svi neophodni papiri da se legalizacija završi, druga je bio nedostatak finansijskih sredstava kod onih koji treba da legalizuju. Napravili smo model koji mora da uspe. Na vrata porodica koje žive u nelegalnim objektima će zakucati neko iz opštine, ponuditi im papir da potpišu ugovor sa opštinom, u njihovo ime će skupljati sva neophodna dokumenta i to će građane koštati mesečno između nekoliko desetina i nekoliko stotina dinara. Da li postoji bolja stvar od toga? Ne znam i ne mogu da zamislim da postoji bolja stvar od toga. Naravno, to će da se desi kada se budemo organizovali, a da li ćemo se organizovati mogu da kažem u ime Ministarstva, mi smo već organizovani. Da li će se lokalne samouprave organizovati, to će zavisiti upravo od lokalnog pritiska na lokalne samouprave da se organizuju. Za neke gradove sam siguran da će se organizovati i siguran sam da će Beograd, kao najveći grad, sa gotovo 220.000 nelegalnih objekata, uspeti da se organizuje i da na dobar način taj posao završi. Ova godina će biti godina u kojoj će ljudi osetiti da im je država došla na vrata i da im pomaže da reše probleme. To neće biti besplatno, ali će biti po najpovoljnijim mogućim cenama do sada. Najvažnija stvar posle toga jeste da se nikada više ne desi da divlja gradnja buja u ovom procentu koliko je to bilo do sada. Kako to uraditi? Mi se kao Ministarstvo borimo koliko možemo i neprestano rušimo bespravno izgrađene objekte, podnosimo krivične prijave i pratimo tok sudskih procesa, vršeći jednu vrstu institucionalnog pritiska na pravosuđe da te postupke završi. Ostaje da to rade i lokalne samouprave. U sprovođenju ovog zakona, uvođenju reda u Srbiju potrebno je jako mnogo lične hrabrosti, preuzimanja rizika. Potrebno je da budete i nepopularni. Potrebno je nekada da pristanete da budete izloženi različitim napadima, jer se ovde radi o materiji u kojoj je bilo toliko puno kriminala, korupcije, prljavog novca, ogromnih problema i neregulisanosti. Mi smo to prihvatili da radimo. To će čekati svakog ko bude hteo da uvodi red u Srbiju. Mi to sada radimo, a mislim da radimo na najbolji mogući način upravo predlažući danas izmene i dopune ovog zakona. Siguran sam da ćemo nakon ovih izmena i dopuna imati zakon koji će biti najbolji mogući u okolnostima koje danas imamo u Srbiji. Pozivam vas da ga podržite, pozivam vas da nam pomognete u implementaciji, sprovođenju ovog zakona. Budite sigurni, to je na dobrobit svih, bez obzira na naše političke razlike. Ovo je zakon koji se pravi za korist svih naših građana. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta i ona je poslednja na listi govornika.
Mogli ste, ministre, komotno da prekinete ovu nameštenu raspravu pre šest minuta, jer je tada prestao prenos. Zaista, jasno je zbog čega ste pre poslednjeg govornika uzeli reč, ali, bože zdravlja, razgovaraćemo i o pojedinostima. Vaša jutrošnja rasprava, koju ste sada apsolutno ponovili, baš je onako inspirativna, ali je problem u tome, ministre, što je apsolutno identična sa onim što ste ovde govorili 2009. godine. Ne znam da li ste u međuvremenu prespavali ili ste bili u Švajcarskoj pa nam pričate kao da pričate o izgradnji i o planovima izgradnje, o legalizaciji, koja tamo naravno nije ni problem, kao da živite u Švajcarskoj, a ne u zemlji Srbiji. I tada ste, 2009. godine, govorili da je ovo važan sistemski zakon. Jutros i danas ponovo ste to rekli. I tada ste govorili da ovaj zakon ne odustaje od reformskog kursa i popravljanja stanja u ovoj oblasti. I tada i sada kažete da će konverzija da se završi veoma brzo, na neku opštenarodnu dobrobit. I tada i sada ste rekli da će legalizacija da se završi u veoma kratkom roku. Ministre, sedamnaest meseci je prošlo od svih tih vaših obećanja. Rezultati su nula, gospodine Duliću. Kada smo pre nekoliko meseci govorili o ispravci ovog zakona i kada sam vam rekla da se ovaj zakon ne primenjuje vi ste se naljutili, delovali ste uvređeno. Da li možete sada da demantujete poslanike Srpske radikalne stranke? U razlozima za donošenje ovog zakona, između ostalog, kažete: „U postupku preispitivanja Zakona ocenjeno je da je pojedina rešenja potrebno preciznije definisati, u skladu sa stavovima sudova.“ Šta ovo znači, ministre? Šta ovo znači? Valjda zakon postoji da bi ga sudovi primenjivali? Ne znam sa čime vi usklađujete ovaj zakon. Problem je u tome što je Zakon o planiranju i izgradnji, što smo vam mi govorili tada, apsolutno neprimenljiv, apsolutni izvor korupcije u državnim organima, u organima lokalne samouprave, sve do mesne zajednice. To vam govorimo i danas i vi nas opet ne slušate. Ne znamo zbog čega insistirate na nečemu što nije primenljivo i što neće doneti nikakav rezultat. Kažete, izmenama ovog zakona ne priznajete da osnovni zakon nije dobar. Šta nas briga šta vi priznajete ili ne priznajete. Vi sa devedeset članova menjate zakon od dvesta članova. Ubedite nekoga da i sami niste svesni da je to jako loš zakon. Ovde ste izneli mnogo podataka. Hvalite se šta ste sve počeli da gradite, koliko će biti neprofitnih stanova, koliko socijalnih itd. Mi smo se zabrinuli da će nam zafaliti naroda koliko ćete vi da izgradite stanova. Prosto neverovatno. Evo vam podataka, gospodine ministre: 2007. godine je izgrađeno 19.000, 2008. godine 19.800, 2009. godine 2.500, 2010. godine 1.800. Vi pričate, vidim negodujete, i opet ćete da kažete verovatno da je to zbog svetske ekonomske krize. Pitanje za vas, gospodine ministre: da li svetska ekonomska kriza može da utiče na izradu generalnog plana, regulacionih planova, planova izgradnje? Ne može. Zašto to niste uradili? (Oliver Dulić, sa mesta: Radi se.) Radi se? Ko zna šta se još radi. Od vas se očekuje da završite. Pa, niste završili, ministre. Javite se posle. Nadam se da će gospođa Čomić dozvoliti da malo razgovaramo. Nas dvoje uvek imamo lepu komunikaciju, ne samo sa aspekta opozicione stranke, nego sa aspekta nekoga ko ovu materiju, morate da priznate, zaista zna. Bilo bi dobro da ste uvažili i ono što sam vam onomad govorila. Sećate se kada smo govorili o konverziji 2009. godine, kada sam vam rekla da možete zaglaviti zatvor zbog toga što ste na onaj način regulisali tu materiju? Niste verovali, odnosno ubedili su vas da ne verujete. Vama je bilo prilično uverljivo to što sam vam rekla. Šta sada imamo? Neko od mojih kolega je rekao, nekoliko dana unazad pišu na naslovnim stranama – prete ministru Duliću. Zašto prete ministru Duliću? Ako vam prete, ministre, zato što insistirate na primeni zakona, onda imate našu podršku i javno ćemo prozvati svakoga ko vam preti. U svakom slučaju ćemo prozvati bilo koga ko nekome preti jer je to nedopustivo, trebalo bi da je nedopustivo u državi Srbiji. Ministre, ako vam prete iz nekih drugih razloga, možda imate pravo da ne spavate mirno. Nemojte ovo pogrešno da razumete, ne daj bože, kao nekakav poziv da neko ima pravo da vam preti. Naravno, svako ko nije siguran ili ko je svestan da ne primenjuje zakon onako kako bi trebalo ne treba mirno da spava samo zbog organa gonjenja eventualno. Ovo nije ništa lično, naravno. Verujem da ste vi pošten čovek, ali je pitanje, ako ste vi dozvolili konverziju na onaj način, pa sada na ovaj, prvo odgovorite kako ćete naterati... Pustite ovu besplatnu konverziju, to što vi živite u zgradi ili što ja živim u zgradi pa mogu da postanem vlasnik stohiljaditog dela zemljišta ispod zgrade, to nije interesantno. Pitanje je, o tome niste uopšte govorili, to smo govorili pre sedamnaest meseci, šta je sa ogromnim površinama tamo gde su tajkuni i razni kontroverzni biznismeni kupili neku fabriku? Pominjala sam vam primer fabrike koja ima 200 m2 a na parceli je od devet hektara. Kako će to da se reguliše? Kako ćete ih naterati da plate? Ne možete ih naterati zato što prošli put niste prihvatili naš amandman da se takvo zemljište, koje nije u okviru neophodne namene za taj objekat, stavi na licitaciju. Ovako, zakon ga čuva, doneli ste zakon, i razni tajkuni koji su izgradili hotele i megamarkete na mestu fabrika uživaju, a država Srbija i građani Srbije plaćaju to što oni razvijaju sopstveni biznis. Kažete da je gradnja u Beogradu, kako ste rekli, beležila sam sve što ste rekli, da je zabluda da je ovaj zakon zaustavio građevinsku operativu, ali niste nas ubedili da nije tako, niste nam kazali šta ste to gradili. Kažete, gradi se u Beogradu. Grade se i dalje tzv. divlji objekti, ministre. Vi pošaljete inspektora... Prošli put sam vam govorila o nekim primerima iz Zemuna, i danas ću vam navesti neke primere iz Zemuna, da se razumemo, ne zato što su u Zemunu na vlasti naprednjaci, nisu oni tema za nas, oni su tema za javnog tužioca, za organe gonjenja po mnogo osnova, nego zato što sam ja narodni poslanik koji živi u Zemunu, komuniciram sa ljudima, prolazim i vidim. Gradi se objekat u Tvorničkoj ulici u Zemunu. Kažu Zemunci da je vlasnik tog objekta Vučićev prijatelj Peconi. Eno, čoveku iza objekta gde on sad zida srušio kuću, porodici su srušili kuću i nikom ništa. Vaš inspektor ode, kao što je išao tamo gde je onaj zid u Vrtlarskoj ulici, konstatuje da je dozvola izdata u opštini Zemun, ali ne čačne da vidi kakvi su papiri koji su prethodili izdavanju dozvole. Pošaljite ih ponovo da vide. Potrudili smo se mi, gospodine ministre. Imamo ljude koji rade tamo, koji su nam pokazali to što vaši inspektori nisu želeli da vide. Govorite o legalizaciji, o 99 ili ne znam koliko posto. Najpre ste pričali da će legalizacija biti potpuno besplatna, pa vas onda vaš pomoćnik na televiziji demantuje, kaže – gospodin Dulić se u to ne razume, on nije pravnik, ja sam pravnik. Vi tako u Vladi funkcionišete, državni sekretari i pomoćnici vode politiku i ruše neke ministre itd., to nije ništa novo, ali to je vaš problem. Sada kažete da neće biti sto posto, nego će biti 99% umanjenje, pa onda govorite o nekim zonama, pa je pitanje kako ćete legalizovati, po kojoj ceni. Vi ste to već regulisali, očigledno. Kako će sve kuće, recimo, na Vračaru, Savskom vencu i Starom gradu u Beogradu? Tamo ima i siromašnih ljudi i jedva sklepanih kućica, i pravljenih više godina, ali oni su u toj zoni koja je ekstra i nema popusta. Da li je to pravično? Nije. Evo, dok je neko od mojih kolega govorio dobila sam poruku iz Ćićevca, kažu – pitajte ministra kako ćemo legalizovati kuće koje su napravljene pre šezdeset ili sedamdeset godina. Nema pojma ministar. Zapravo, nema pojma zakon. Ministre, kako brutalno pljačkate građane Srbije kroz legalizaciju, molim vas da ovo pažljivo saslušate i da zamolite pomoćnika pravnika, ako sama do sada nije primetila, da proveri i kada budemo govorili o amandmanima da nam objasni kako će se rešiti, recimo, slučaj jedne porodice koja je pre tri godine legalizovala objekat, zaključila sa Direkcijom ugovor o plaćanju naknade, otprilike 36 rata. Dakle, tri godine su prošle. Prva rata je bila četiri hiljade dinara, 36. ili 37. je 6.500 dinara. Šta je ta razlika i na osnovu čega je došlo do te razlike? Ostatak... Slušajte sad, nemojte da se mrštite, draga gospođo, nego slušajte pa ministru, koji nije pravnik, kao što ste vi rekli, pa ne zna i ne razume se, to ste vi rekli, ja mu nikad nisam rekla da ne zna jer ga cenim, kažite. Ta ista porodica, kojoj je ostalo još dvadeset rata da plati... Kad se izračuna, tih dvadeset rata iznosi, odnosno od ukupnog duga je ostalo oko 50.000 neplaćeno; kad se pretvori u ove rate koje svakog meseca rastu, pod uslovom da više ne rastu, to je 130.000 dinara. Ljudi, naravno, nemaju 50.000 dinara da to plate, ali će zato da plate još 130.000 dinara. Tako vi brutalno pljačkate građane Srbije. Ništa se neće promeniti ni u ovom zakonu o kojem danas govorimo, jer ništa suštinski, ministre, ovde nije promenjeno. Možete vi da pričate koliko god hoćete. Nažalost, ne znam koliko mi je još ostalo vremena, ali svakako je nemoguće da ispričam sve ono što bih htela, što su primedbe. Vi ste menjali pojmovnik u ovom zakonu. Recimo, promenili ste šta je građevinsko područje. Građevinsko područje vam više nije određeno planskim dokumentom. Pa čime je, ministre? Tarabom? Čime je određeno građevinsko područje? Pa ste menjali formiranje građevinske parcele, pa ste onda uveli još jedan član koji kaže – urbana komasacija, što je potpuno isto, što je opet krađa, opet zloupotreba lokalne samouprave prilikom dodeljivanja građevinskog zemljišta koje je pripadalo lokalnoj samoupravi za formiranje parcela, pa ćemo opet imati „Ušće“. Imamo „Ušće“, koje je dobilo pet hektara za džab džabe i nikom ništa, zato što se menjao taj plan po kojem je izgrađen taj objekat. Ili ćete, kao što ste srušili u Zemunu objekat... Kad kažem vi ne mislim na vas, ali je sve to posledica ovakvih propisa. Srušili ste objekat zato što su geometri iz katastra ustanovili da nije bila dobra građevinska linija, da nije dobro postavljena; za sedamnaest centimetara je taj čovek ušao komšiji u parcelu. Bio je spreman da plati. Da, naravno. Ne, morao je da sruši, zato što je onaj drugi više platio funkcionerima u opštini Zemun, a sve to zato što je loš zakon. Šta ste sad promenili u tome? Niste ništa. Ništa niste promenili. Hvalite se šta ćete da izgradite i koliko ćete da izgradite. Šta ste uradili da legalizujete, otprilike, sedam hiljada objekata u zemunskim naseljima Plavi horizont, Grmovac i Busije? To je bila gradnja, ministre. To je bila gradnja. Idu sada vaši stručnjaci na teren, dive se kada odu, kažu – kako je moguće da ste napravili ovako ulice, kao avenije, široke po 14 metara? Pa još po četiri metra do svakog objekta, pa svaki objekat na liniji izgradnje pet metara od početka svoje parcele. Vodilo se računa zato što se znalo da to treba jednog dana da se legalizuje, ali vi to ne radite. Uzeli ste od lokalnih samouprava, sada govorim za nivo Beograda, uzeli ste predmete pa ste ih odneli u grad Beograd. Sada tamo kažu da nemaju dovoljno ljudi. Kako se priča, ponovo će to da vrate u jedinice lokalnih samouprava. Pogubiće papire iz svih predmeta dok ih šetaju od jednih do drugih. Ministre, vi dobro znate da ovaj posao može da se završi prilično brzo i vrlo jednostavno. Problem je, sami ste rekli da postoji tihi bojkot administracije. Zar to ne govori o nemoći države? Nemate prava, ministre, posle tri godine ministrovanja, a već je jedanaesta godina dosovske vladavine, da se žalite, kako ste rekli, na zapuštenost u ovoj oblasti. Mogli ste sve da pozlatite za jedanaest godina, ne znam koliko da je bilo zapušteno. Pokazivali ste nam malopre kartu katastra, šta ste uradili na nivou katastra. Šta ste uradili, ministre? To što ste vi ofarbali u plavo, šta ste uradili? Koliko je plavo ofarbano, je li toliko objekata uknjiženo? Nije. Je li toliko objekata snimljeno? Nije. Je li bilo avio-snimanja predviđenog u Zakonu o katastru? Jeste. Je li tako? Dobro. Odgovorićete kasnije. Rekoh, nije, ali hajde. Još dvanaest minuta, što reče kolega. Dakle, šta ste uradili na temu prenosa katastarskih operata iz zemljišno-knjižnih odeljenja sudova u katastre? Tu je kolaps. Vi pričate o katastrima koji su i ranije postojali, ali tu je kolaps. Niti rade zemljišno-knjižna odeljenja sudova, niti su službe katastra nepokretnosti preuzeli… (Predsedavajuća: Narodna poslanice, vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi je iskorišćeno. Zahvaljujem.) Hvala lepo.
Reč ima ministar Oliver Dulić.
S obzirom na to da je puno tema otvoreno, ipak predlažem da ovu raspravu nastavimo kada bude reči o pojedinostima. Vi ste ovde naveli nekoliko stvari koje apsolutno ne stoje i to ćemo vam i dostaviti. U svakom slučaju, sve ovo što vi pričate i što tražite od nas jeste brzo rešenje nečega što zahteva proces. Kada pričamo o seljenju iz zemljišnih knjiga u katastar nepokretnosti svih onih akata koji su neophodni za svojinsku evidenciju objekata, knjiženje itd. i kada pričate o donošenju svih prostornih i regulacionih planova, urbanističkih akta, to su sve procesi. Dakle, po Zakonu iz 2009. godine lokalne samouprave su dužne da do septembra, odnosno marta sledeće godine završe što prostorni, što regulacioni plan, i oni rade na tome. Vrlo dobro znate, radili ste kao sekretar, koliko znam, u jednoj opštini, da je tu potreban proces, koji podrazumeva izradu različitih akata, javne rasprave, niz skupštinskih odluka. Mi smo sada u tom procesu, ali se to radi i to se prvi put u Srbiji radi. U mnogim opštinama zaista toga nije bilo nikad, svi planovi koji su neophodni za izdavanje dozvola su rađeni samo prema interesima investitora, možete zamisliti pod kojim uslovima. Hoću da budem jasan. Ne žalim se na administraciju, samo hoću da ukažem na problem koji svi mi zajedno imamo, a to je –kada se neki zakoni koji smanjuju arbitrarnost i koji treba da uvedu red predstave javnosti i počnu da funkcionišu, po automatizmu se traže načini da se ti zakoni izbegnu. To nije od danas, godinama unazad, decenijama unazad, još možda od turskog vremena, kada smo genetski, valjda, učeni da pokušamo da zaobiđemo državu i da je prevarimo. To je prosto nešto što postoji kao problem, a najočiglednije je u ovim oblastima u kojima postoji veliki interes i velika nesređenost. Dakle, nemojte da mislite da se mi žalimo. Ne, mi radimo. Kada vidimo da nešto ne valja, mi ispravimo. Svesno ulazim u rizik da me vi kritikujete da ne valja ovo ili ono, zbog toga što znam da ovo što radim sada radim iz uverenja da će sada biti bolje i siguran sam da će biti bolje. Hvala vam na tome što ste rekli da sam pošten čovek; nećete se stideti tih reči, jer to zaista stoji. Svi napadi na mene ili na moje saradnike upravo su zbog toga što pokušavamo da taknemo u močvaru u koju niko nije smeo da takne. Mi ćemo to raditi do kraja, mirno spavamo, a možete i vi mirno da spavate, jer budite sigurni da kada ponekad kažete neku pohvalu za to i te kako ima argumenata. U svakom slučaju, postoji puno stvari koje ste otvorili i o kojima ćemo razgovarati. Konverzija je jedna užasno teška i široka tema. Mislim da koncept, ja ga se dobro sećam, koji ste predlagali u raspravi koja se ticala prethodnih zakona nije bio moguć. Pokazalo se da ovaj koncept treba da bude mnogo efikasniji. Iz tog razloga smo izmenili i dopunili. Ne bih sada više dužio. Imaćemo prilike još da razgovaramo. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika Narodne skupštine? Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Ovim završavamo naš današnji rad. Rad nastavljamo sutra, 3. marta, u 10.00 časova, raspravom o zakonu koji je drugi po dnevnom redu. Želim odmah da najavim narodnim poslanicima da ćemo tokom sutrašnjeg radnog dana voditi raspravu o toj tački dnevnog reda, dakle, druga tačka dnevnog reda, samo to. U petak neće biti plenarnog zasedanja, ali ćemo raditi u ponedeljak, pošto imamo posetu predsednika Parlamentarne skupštine Saveta Evrope. Hvala vam.