Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 119narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 94 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Jelena Marković, Marko Đurišić, Dušan Bajatović i Riza Halimi. Prelazimo na zajednički jedinstven pretres 10 - 14. tačke dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU KONVENCIJE UJEDINjENIH NACIJA O BORBI PROTIV DEZERTIFIKACIJE U ZEMLjAMA SA TEŠKOM SUŠOM I/ILI DEZERTIFIKACIJOM, POSEBNO U AFRICI, PROCENI UTICAJA NA ŽIVOTNU SREDINU U PREKOGRANIČNOM KONTEKSTU, ZAŠTITI I ODRŽIVOM RAZVOJU KARPATA, OČUVANjU EVROPSKE DIVLjE FLORE I FAUNE I PRIRODNIH STANIŠTA I OČUVANjU MIGRATORNIH VRSTA DIVLjIH ŽIVOTINjA Pre nego što nastavimo po redosledu narodnih poslanika, po Poslovniku se javio narodni poslanik Elena Božić-Talijan. Izvolite. Nije taj redosled, ali da budemo kolegijalni.
Po članu 104. Poslovnika. Molim vas, nakon sednice Odbora za ravnopravnost polova, koja je održana 3. oktobra, na kojoj je doneta Odluka da se uputi zahtev generalnom direktoru RTS, Aleksandru Tijaniću, da podnese ostavku i zahtev Upravnom odboru RTS da ga razreši sa dužnosti generalnog direktora ukoliko ne podnese ostavku, nemoralnim, nečasnim i nepoštenim istupom u javnosti pojedinih članova Odbora iz redova DSS i Nove Srbije, Zorice Kovačević i Milice Vojić-Marković, koja je govorila u ime svoje stranačke koleginice Biljane Knežević, na najgrublji mogući način narušen je ugled i dostojanstvo Odbora za ravnopravnost polova, a samim tim i Narodne skupštine. Takođe, ugrožen je i moralni integritet članova Odbora za ravnopravnost polova. Pomenute članice Odbora, na sednici 3. oktobra, glasale su za zahtev za smenu direktora RTS Aleksandra Tijanića. Sutradan su, obraćajući se medijima, na najgrublji način vređale ostale članove Odbora tvrdeći da su obmanuli javnost. Bez imalo stida izgovorile su apsolutnu neistinu da se o zahtevu za smenu Tijanića uopšte nije glasalo na sednici, iako su sednici prisustvovali mnogobrojni mediji, iako je čitav tok sednice pratilo više kamera, iako su mediji tog i narednog dana sasvim precizno i ispravno izvestili o onome što se događalo na sednici Odbora. Zato, od predsednika Narodne skupštine tražim da se izjasni o ovom skandaloznom postupku Zorice Kovačević, Milice Vojić-Marković i Biljane Knežević, kao i da zaštiti ugled i dostojanstvo Odbora za ravnopravnost polova i Narodne skupštine. Materijal sa sednice od 3. oktobra dostaviću predsedniku Skupštine i novinske članke koje sam pomenula, a dobiće i materijal za sednicu koja će se održati u 10,30 časova, na kojoj će se o ovome raspravljati. Takođe, još je jedan aspekt čitave priče koji je doveo u pitanje ugled Odbora za ravnopravnost polova jeste tendenciozno i vešto plasiranje u javnosti pogrešnog konteksta koji je inicirao i doveo do zahteva za smenu direktora Javnog servisa, Aleksandra Tijanića, dakle, još jednom, zarad istine. Nisu neke žene tamo donele Odluku da smene Aleksandra Tijanića zato što pušta emisiju o nekim svadbama, u kojoj mladoženja tuče svoju ženu, već je zahtev i inicijativa potekla zbog reakcije gospodina Tijanića na osudu i kritiku koja je upućena za promovisanje nasilja nad ženama. Gospodin Tijanić nije uzeo u obzir u ozbiljno razmatranje upućenu kritiku. Prvo što je uradio, jeste to, zamenio je teze, identifikovao je svoje političke protivnike, upućenu kritiku je okvalifikovao kao politički napad, precizno je odredio političke protivnike sa kojima je krenuo u obračun, a to su: LDP, deo radikala i deo socijalista. Dakle, gospodin Tijanić je, zatim, izvređao poslanike koji, prema njegovim rečima, ''donose pogrešne zaključke zbog loše dioptrije''. Tek je na kraju počeo da se bavi upućenom kritikom i to na podrugljiv način, da bi kao vrhunac njegovog izrugivanja on sebe kvalifikovao za vaspitača koji je u emisiji "48 sati svadba" – ''prevaspitao jednog siledžiju''. Još jedna važna stvar, a to je da neki mediji vrlo tendenciozno poturaju temu da je cilj čitave ove priče bio da se prećuti veoma važan problem u našem društvu – nasilje nad ženama i decom. To nije tačno. Ovo je bilo ukazivanje na to kako treba tretirati ovaj veoma složen i delikatan problem, ne u emisiji zabavnog karaktera, već ga treba obraditi u ozbiljnim emisijama, svakako sa dokumentarnim materijalom, uz analizu zdravstvenih radnika, psihologa, sociologa itd, a ne da se gospodin Tijanić proglašava za vaspitača, sociologa, koji prevaspitava siledžije u emisijama na Javnom servisu. Hvala, toliko sam htela da kažem.
Hvala. Reč po Poslovniku ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javio sam se u vezi sa članovima 225. i 226. Poslovnika Hteo sam da postavim neka pitanja, pre svega, ministru Šutanovcu i ministru Jočiću. Ja sam Novosađanin i znam ovde neke poslanike iz maltene svih političkih partija koji su, takođe, Novosađani. Neki su bili na jučerašnjem antifašističkom protestu u Novom Sadu, neki nisu bili. Hteo bih da postavim pitanje gospodinu Šutanovcu: Otkud Nacionalni stroj, fašistička organizacija u Domu vojske? Da li je sledstveno tome, jer je pre nekoliko godina i Obraz osnovan u Domu vojske, i Nacionalni stroj čekao mirni protest građana u Domu vojske? U današnjem "Dnevniku" imate izjavu čoveka koji predvodi Nacionalni stroj, koji na pitanje novinara, pre hapšenja, da li se boji, odgovara – ne bojim se, pod zaštitom sam Šutanovca. Duboko sam ubeđen da sam ministar Šutanovac ne daje tu zaštitu gospodinu Davidoviću, ali bih voleo da odgovori – otkud Davidović može tako nešto da kaže. Voleo bih da se Šutanovac izjasni o tome. Drugo pitanje je za gospodina Jočića. Juče je Novi Sad bio pod opsadom hiljade policajaca koji su se trudili da do sukoba ne dođe. Međutim, u mirnoj povorci koja je išla ka Keju žrtava racije, da se polože venci tamo gde su stradali ljudi 1942. godine od strane Fašista, njihovi sledbenici koje je predvodio Nacionalni stroj iz Doma vojske su krenuli sa povicima i kamenicama da napadaju učesnike mirnih protesta. Policija nije bila s one strane sa koje je trebalo da bude, stajala je van objekta i pustila je da Nacionalni stroj pritrči ogradi i da izazove sukob, verovatno iz tog razloga da bi i nas predstavili kao ekstremiste, bez obzira što je naš protest bio apsolutno miran. Pre 20 godina Milošević je doveo zabrađene bitange u Novi Sad da ruše vlast, pod plaštom odbrane Kosova. Danas pod plaštom odbrane Kosova, odnosno juče, Nacionalni stroj je napao građane Novog Sada. Na svu sreću, građani su izašli, više hiljada Novosađana je bilo da odbrani, ne samo Novi Sad, nego celu zemlju od ove pojave fašizma. Da li se to dešava pod okriljem države, voleo bih da čujem odgovore, zato što je u porti Saborne crkve, Irinej kome smeta "Kobasicijada" u Turiji, kome smetaju ''Zmajeve dečije igre'' u Novom Sadu i ne dozvoljava da se održavaju ispred Vladičinog dvora, pustio je organizaciju ''Obraz'' da iz te iste porte na govore Ane Frenkel iz Jevrejske zajednice uzvikuje poruke i peva – ''Spremte se spremte Četnici'' i ostale pesme, da bi uplašili građane. Zaista pitam, da li institucije ove države stoje iza ovog protesta fašista i napada na antifašističke demonstracije, jer je, ponavljam, Obraz bio u porti pravoslavne crkve, Nacionalni stroj je bio u Domu vojske, policija je to gledala mirno sve dok nisu poletele kamenice i nije prolivena krv.
Narodni poslanik Milica Vojić-Marković, zatim, gospodin Miloš Aligrudić, pa gospodin Tomislav Nikolić.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo, javila sam se po Poslovniku zbog onog što je predsednica Odbora za rodnu ravnopravnost, gospođa Božić-Talijan, iznela ovde, a i zbog propratnog materijala za dnevni red sednice Odbora rodne ravnopravnosti koji je stigao članovima tog Odbora, pošto me jako podseća na Osmu sednicu, a ne bih volela da završim kao oni sa Osme sednice, pa na taj Odbor neću ići. Hoću da kažem sledeće: rečeno je da sam ja jedna od onih koji su ugrozili moralni integritet Odbora. Vrlo je zanimljivo da u materijalu, koji je ovde stigao, dnevni red i zapisnik ne odgovaraju činjeničnom stanju kako se Odbor onda odvijao. Moram da kažem i ono što sam tada rekla, vidim nije u zapisniku, Odbor nije nadležan ni da postavlja ni da smenjuje direktore, nikoga, pa naročito RTS-a, a naročito Odbor nije nadležan da brani moralni lik i delo bilo koga, a ovde je gospođa Božić-Talijan rekla da smo zaduženi da branimo koaliciju, kako je ona ovde rekla, radikala, socijalista i LDP-a. Ugled Odbora su ugrozile i predstavile ga kao skup žena koje pojma nemaju o čemu pričaju, a pozivam se na intervju dve članice tog Odbora koji je bio na ''Dnevniku'' u dva, 3. oktobra ove godine, kada su članice predstavljene kao da pojma nemaju o čemu su pričale, ne govorim da li su to rekle ili nisu, tako je izgledalo. Dakle, time je ugled Odbora ugrožen. Taj Odbor je radio izuzetno dobro, izuzetno korektne stvari je donosio. Ako ga predstavljamo kao skupštinski odbor koji ima zadatak da brani bilo čiji lik i delo, predstavlja problem za rad Odbora. Volela bih ako mogu da nastavim, a oni koji imaju želju da izađu mogu da kažu posle. Ugled je narušen i zbog toga što je Odbor iskorišćen za političku hajku koja nema nikakve veze sa onim što jeste problem, a to je nasilje. Mi hoćemo da se bavimo nasiljem kao temom, hoćemo da pokazujemo šta je to nasilje, hoćemo da radimo na toj temi, hoćemo javno da je obeležimo, ali to nema nikakve veze sa onim što hoće da se predstavi, jer kako onda nikome ne smeta, naročito članicama Odbora koje se toliko zalažu za ovaj problem, emisije tipa "Veliki brat", kako tamo ne smenjujemo urednike i direktore, kako ne smenjujemo urednike i direktore emisija "Menjam ženu" itd. Nemamo, nadležnost. Imam pravo da kažem, onako kako sam doživela Odbor, tako sam i rekla. S druge strane, to nije moj lični doživljaj. Pet članova Odbora je na isti način doživelo ono o čemu smo ovde pričali. Tvrdim da ovo, ovako kako jeste zapisnik napravljen, nije realno stanje kako se sednica vodila, ni proceduralno nije bilo u redu, a naročito ne u našoj nadležnosti. Hvala.
Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, predsednik poslaničke grupe DSS-NS - dr Vojislav Koštunica.
Ne bih se javio da nije bilo izlaganja gospodina Maraša i to izlaganje gospodina Maraša je razlog na reakciju, umesto pred novinarima ili na konferenciji za štampu DSS, gde to i priliči, imamo ovde, a u cilju odbrane dostojanstva narodnih poslanika ovog doma, sve u skladu sa odredbom člana 104. Poslovnika. Dakle, gospođo Radeta, molim vas, da ne dobacujete sa mesta, imaćete prilike da izađete za ovu govornicu pa da kažete šta želite. Ono što nikako ne možemo prihvatiti, to je da se demokratijom naziva ''strategija motke''. Dakle, nije samo nešto loše što se u programu neke organizacije, registrovane ili ne registrovane, poziva na nedopuštene stvari koje nisu u skladu sa Ustavom, nego se tu govori i o metodama koje se primenjuju radi realizacije političkog programa. Zamislite jedno udruženje građana, jednu političku organizaciju koja ima isključivo u svom programu sađenje rosnog cveća. Ali ako je njihov metod rada takav da, dok sade rosno cveće, kako bi to realizovali porazbijaju par glava naših sugrađana, onda svakako treba zabraniti i osuditi rad takve političke grupe ili takve društvene grupe. To je nešto što je zabranjeno. Podsetiću vas sa čim smo mi danas ovde suočeni. Suočeni smo sa istim mehanizmom delovanja koji je narod i svet mogao da vidi dvadesetih godina prošlog veka, kada je reč o Italiji, kasnije i o Nemačkoj, kada se u društvenim portretima identifikovala jedna grupa, jedan cilj, jedan ''target'', koji je bio zaslužan za to da ljudi imaju pravo, po njihovom viđenju, da izađu na ulicu, uzmu motke i da im u ime zaštite društva od te pošasti, negativne pojave i bauka, razbijaju glave. Dakle, nebitno je šta stoji u programu LSD i LDP. Bitno je kako se te političke stranke ophode na ulicama naših gradova i na šta one pozivaju. Svima je poznato da je LSD pozivao ljude da uzmu motke i kamenje u ruke i da se obračunaju sa onima koje su targetirali kao društveno zlo i opasnost. Da se u ovom trenutku mi dobro razumemo, bilo ko ako propagira ideje nacizma ili fašizma u ovom društvu mora biti anatemisan. Dakle, ne samo javno prozvan od strane svakog ko želi da zaštiti demokratiju u društvu, nego i državni organi imaju obavezu da na svaki način u korenu spreče takve pojave. Način na koji je policija juče reagovala bio je na mestu i visini zadatka, sprečen je sukob većih razmera i pohapšeni su pripadnici one male, minorne, ali u korenu može biti opasno, društvene grupe, s obzirom na njihovu retoriku i na ono što zastupaju. Na taj način se sa takvim ljudima obračunava svuda u modernom demokratskom svetu. Međutim, ovde je u pitanju nešto drugo. Vi ste mogli da čujete ovih dana od lidera LSD, Nenada Čanka, kako ide sa jednom izuzetno opasnom tezom, on kaže – pojavila se organizacija Nacionalni stroj koja želi da maršira kroz jedan od naših velikih gradova, a to je Novi Sad, i da na taj način ugrozi demokratske tekovine ovog društva, s čim bih se ja složio. Međutim, on kaže nešto drugo, da iza Nacionalnog stroja stoji jedna šira društvena organizacija, jedna šira društvena grupa i on je nju identifikovao kao DSS i premijera ove države koji je na čelu te stranke, Vojislava Koštunicu. On kaže da su oni organizovali Nacionalni stroj i slične druge društvene grupe, da bi, boreći se protiv njih, navodno, zato su ih organizovali, mogli na lakši način da eliminišu svoje političke protivnike. Gospodo, ovaj argument je čist argument po principu – drž` te lopova. Oni koji organizuju te političke grupe to su isti oni koji su išli na protest protiv tih grupa, spremni da upotrebne motke i kamenice, jer je to, zapravo, način na koji može da se jedna targetirana pojava, bez obzira na njen stepen opasnosti u tom trenutku u društvu, transponuje na druge društvene grupe, tako, da nakon toga etiketiranja više niko nije siguran. Prosto, nakon toga, niko u ovom domu više ne može biti siguran da neće biti etiketiran kao nacista ili fašista. To je upravo metodologija kojom se Adolf Hitler služio 20-tih i 30-tih godina prošlog veka, kada je targetirajući jednu grupu, komuniste, a kasnije i Jevreje, koji su po njemu predstavljali društvenu opasnost i bauk, on je prvo i prethodno smatrajući i propagirajući da ne postoji dovoljna državna akcija protiv tih nedopustivih grupa, prvi je i sam upotrebio motke, kamenje i drugu vrstu hladnog, a kasnije i vatrenog oružja, kako bi se obračunao sa onim što je predstavljalo elementarnu društvenu opasnost. Zatim, nije bilo kraja targetiranju, nije bilo kraja označavanju onih koji mogu biti u vezi ili mogu biti na najposredniji način dovedeni u vezu sa onim grupama koje čine osnov za strah takve vrste društvene opasnosti. Prema tome, ono što je ovde rađeno u svojoj suštini, u metodologiji rada na terenu, ne razlikuje se ni u čemu od načina na koji reaguju grupe koje su sklone nacističkoj ili fašističkoj ideologiji. Ono što ja mogu da vam kažem sa sigurnošću, nakon svega što smo doživeli juče, naročito nakon izjava lidera LSD, Nenada Čanka, u jednoj emisiji sinoć koja je bila na nacionalnoj frekvenciji, a to je, da nema nikakve razlike između one minorne grupe, opasne po ideji, ali minorne po broju članova, i ove grupe koja, nažalost, danas sedi u Parlamentu Republike Srbije, koja je registrovana kao politička stranka. Jer, bez obzira šta oni propagiraju, ti uslovi za zabranu rada, za koje se iskreno nadam da će doći kada se bude formirao Ustavni sud, ne moraju biti kumulativno ispunjeni, dovoljno je da bude ispunjen samo jedan – rosno cveće i batine. Batine su dovoljne. Prema tome, Nenad Čanak i LSD i oni koji mu u tome svesrdno pomažu su, zapravo, ekstremisti i oni su Nacionalni stroj.
Gospodine Aligrudiću, ne znam da li ste namerno ili slučajno grešili u nazivu LSD, LSV – Liga socijaldemokrata Vojvodine. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe SRS, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, mene je indirektno prozvao jedan od prethodnika kada je nešto prigovorio pesmi – ''Spremte se spremte Četnici'', koja je himna SRS, a ništa ne bi falilo i da je himna Srbije. Dakle, bliže se izbori, a bliži se i rešavanje statusa Kosova i Metohije i ova igra koju igraju sada pojedine političke stranke u Srbiji veoma je providna i jasna, traje već dugo godina. U vreme Slobodana Miloševića lako je bilo igrati tu igru. Danas je to malo teže. Tada je bilo dovoljno da neko nacrta u Beogradu na jednom zidu tri ili četiri kukasta krsta i da o tome 15 dana bruje svetski mediji, da se podignete vi, gospodo, iz DOS-a da optužujete Srbiju za fašizam, a sada ste vi na vlasti. Sada to izgleda više nije dovoljno, trebalo je pronaći negde neku grupu preko koje će da se Srbija optuži za fašizam. Imam 55 godina, malo vas je u sali koji imate više godina od mene, odrastao sam u Srbiju u kojoj nikada nisam mogao niti da postanem fašista, niti da veličam fašizam, niti da odobrim bilo koji potez koji su fašisti bilo gde u svetu i bilo kada načinili. Smatram sebe običnim građaninom Srbije. U Srbiji fašista nema. Ima vas koji preko grupe optužujete Srbiju za fašizam i čekate ko bi se od velikih upecao pa da i njega možete direktno da uključite u tu, takozvanu, borbu protiv fašizma i sad tu trenutno za vas fašističke neke stranke koje su na vlasti, sa kojima ste negde zajedno na vlasti, pa raščistite to sa svojim fašistima, je li to dovoljan osnov da budete zajedno na vlasti ili ne. Ali ovo što radite, zaista je potpuno bljutavo i mislim da vlast uopšte u ovome ne ume da se snađe. Vi znate kakve su preporuke Saveta Evrope. Uskoro će biti ukinuto krivično delo klevete, a tek nećete nikada moći nikome da zabranite da ide ulicom i da iznosi svoje stavove. Ima neka grupa, nijednog člana te grupe ne poznajem u Novom Sadu, ne znam kakva im je ideologija, optužujte ih za fašizam. Juče sam među njima video jedan fašistički znak, tamo među tih 20-tak dečaka, a to viđam u Nemačkoj skoro svakog dana na ulicama. Takvi ljudi šetaju ulicama, levo i desno od njih je kordon policije, imaju obeleženu stazu kojom mogu da se kreću, imaju vreme koje mogu da provedu na ulicama i imaju predstavnike u parlamentu, u zemlji koja je bila fašistička i nanela zlo celom svetu. To je zapadna demokratija. Svako može da iznese verbalno svoj stav i to nije za osudu i tu građani nemaju razloga da se mešaju, niti smeju u to da se mešaju. Ne postoji grupa koja sme da zabrani drugoj grupi ili pojedinac koji sme da zabrani drugom pojedincu da iznese svoj stav, da kaže ono što misli, da propagira ono što misli. Ja sam to i gospodinu Jovanoviću rekao u jednoj emisiji, vi imate potpuno pravo da govorite da Kosovo i Metohija nije u sastavu Srbije, vi to tako vidite, ali ne smete ništa da uradite da Kosovo i Metohija ne budu u sastavu Srbije, jer vi onda padate pod Ustav, zakona koji proističu iz Ustava. Znači, pronašli ste 20 bezumnika, na njima gradite priču o fašizmu u Srbiji – dovedete 50 stranih kamera da snimaju kako mirne građane napadaju fašisti. A šta ste hteli na ulicama tog dana? Da se borite protiv onih 20? Protiv koje Srbije ste se borili juče, da se borite protiv fašizma u Srbiji, ko je to, imenujte, optužite pojedince, stranke, donesite dokaze u Skupštinu Srbije. Hajde, jednom, konačno, da raspravimo tu vašu priču o fašizmu u Srbiji. Da vidimo šta je fašizam. Da li je fašizam kad vaš predsednik kaže da našu stranku treba zabraniti zato što je fašistička? Šta je to? Da li je fašizam kad Demokratska stranka cele noći davi Skupštinu zato što ne sme da bude izabran predstavnik Srpske radikalne stranke za predsednika Skupštine, tragedija, naneće se zlo Skupštini? Da li je to politički fašizam? Da li svaka vrsta isključivosti, koja ide do te mere da diskriminiše čoveka, može da se svrsta u fašizam? Šta smo postigli jučerašnjim danom? Da se potuku građani Vojvodine, Srbije, Novog Sada, ne znam odakle su sve ljudi došli? Zašto nisu na miru prošli jedni, pa prošli drugi, da policija obezbedi jedne, da obezbedi druge i da obezbedi građane i od jednih i od drugih i da se sve to mirno završi? Zašto je policija zabranila jedan skup, a drugi dozvolila? U čemu je bila razlika u skupu koji prođe ulicom, između tih 20 i onih 5.000? U čemu bi bila razlika, oni nerviraju vas? Pa i vi nervirate njih. Sad ste vi u stanju da zabranite one koji vas nerviraju. U ovoj zemlji svako treba da živi pored svakog. To su deca od 20 godina, 18, 30. Jesu li fašisti? Jesu li načinili jedan akt kojim biste mogli da kažete da su fašisti? Nisu. Najlakše je to. Mediji već pet-šest dana pripremaju Srbiju za narastajući fašizam. Optužujete stranke na vlasti da su fašističke. Baš mene briga što vi njih optužujete, mogao bih da se radujem, da seirim, ali ne mogu, jer vi tu optužujete većinsku Srbiju da je fašistička. To je vaša priča za Evropu. Znači, ne smemo da dozvolimo da pobedi Srpska radikalna stranka, ali ne smemo ni ove koji su na vlasti da vladaju i oni su fašisti. Pa, ko će da vlada, ljudi? LDP i LSV?! Imali vas dovoljno? Ako vas ima, vladajte. Ako vas Srbija želi sa 50% plus jedan, vladajte. Ako vas ovi žele u lokalnim samoupravama – vladajte, ali nemojte da se optužujete međusobno. Neprihvatljivo mi je da sa fašistima budete u koaliciji, a toliki ste borci protiv fašizma. Ja to uopšte ne razumem. (Predsedavajući: Gospodine Nikoliću..) Završavam i izvinjavam se. Morao sam ovo da kažem u ime Srpske radikalne stranke, koja se uopšte ne oseća umešanom ni u šta što se trenutno u Srbiji dešava, ali kako smo najveći i kako od nas mnogo toga zavisi, moramo da vam iznesemo svoj stav. Nikada nećete videti nijednog radikala, ili sutra neće biti radikal, da sprečava bilo koji skup u Beogradu. Nijedan skup ne može ni da bude zabranjen, nikada. Vi, svakako ne možete nas nigde ni da sprečite, nas ima toliko da možemo da pregazimo Srbiju. Ali, molim vas, ne uplićite Srbiju u svoje partijske sukobe i nemojte za novac svoju rođenu zemlju da optužujete za fašizam. Nijedan drugi motiv, osim novca koji dobijate sa Zapada, ja trenutno ne vidim da izreknete toliku gomilu bezočnih laži. Srbija nije fašistička, Srbija je propatila pod fašizmom. I, ako je fašistički znak bio kod one dece tamo kojima je milicija polupala glave, i u vašoj koloni sam video mnogo NATO znakova, to su najgori fašistički znaci koji trenutno nešto u Srbiji predstavljaju. [[Aplauz.]]
Trenutno imamo prijavljenih za reč, po Poslovniku, preko 40 narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić.
Poštovani narodni poslanici, poštovani predsedavajući, želim da krenem od jedne konstatacije, odnosno od svog uverenja da u ovoj skupštini, bez ikakve dileme, sedi 250 poslanika, redom svi antifašisti, odnosno ljudi koji o fašizmu imaju jasno negativno mišljenje. Govoriti o fašizmu u Srbiji je, prosto, stupidarija. Ne postoji čovek u ovoj zemlji čija familija nije stradala od fašizma. S tim u vezi, teško je poverovati da fašizam u bilo kojoj ozbiljnoj formi u ovoj Srbiji može postojati, ali postoje političari kojima se čini da je ova tema profitabilna i postoje političari i političke stranke kojima se čini da na ovoj temi mogu zaraditi određene političke poene. Pri tome, ti političari i te političke stranke koriste retoriku, a bogami i sredstva koja su bliže ekstremnim političkim organizacijama koje smo u prošlosti jasno identifikovali kao fašističke, nego onima koji pripadaju građanskoj i demokratskoj opciji. Sad se postavlja pitanje zbog čega oni to rade? Osim tih glasova, koji su verovatno neophodni, jer, pretpostavljam, rejting treba stalno da raste. Ono što je opasnija teza i ono što je veoma opasniji pokušaj jeste da se ova država, odnosno stanje u ovoj državi, predstavi na najnegativniji mogući način i to baš u trenutku kada je država u jednoj delikatnoj situaciji, odnosno u poziciji, u završnoj fazi rešavanja pitanja Kosova i Metohije. Ovaj parlament je, skoro jednoglasno, poručio i svetu i svojim građanima, ali je rekao i na bazi podrške tih građana, da je Kosovo i Metohija neotuđivi deo naše države. Možda neko sada prevrće oči u ovoj sali, pa kaže dokle o tom Kosovu i zar je to tema, ali ja vam kažem, da, to je tema i to će biti tema svakog dana i svakog sata i svakog minuta dok to pitanje ne rešimo na najbolji mogući način za našu državu i za naš narod. Baš zato, da bi se pažnja javnosti skrenula na neke druge teme ovde se otvara tobože pitanje nekakvog fašizma u Srbiji. On de facto, to je moj stav, ne postoji u Srbiji. Postoje neke marginalne socijalne grupe, postoje neki mladi momci koji se okupljaju ne znam oko kakvih ideja, ali postoje i oni kojima je u interesu da ta grupa bude veća, postoje oni koji u tome žele da vide najozbiljnijeg protivnika u Srbiji da bi sebi dali na važnosti. Gospodin Čanak je najneodgovorniji i najneozbiljniji političar u ovoj državi. On je nedorastao političkom trenutku. To je bio i u prethodnom periodu, a naročito to dokazuje sada. Zato je njegova ekstremna politika i stranka koju predstavlja, uključujući i Liberalno demokratsku partiju, veoma opasna zato što poslanici tih stranaka sede u Parlamentu, ne sede predstavnici Nacionalnog stroja niti je to u Srbiji u teoriji moguće da će oni ikada sedeti u Parlamentu, ali sede predstavnici ekstremnih organizacija, čiji je predstavnik i idejni vođa gospodin Nenad Čanak. Tome se mora stati na put i tome se mora već jednom reći istina u oči – fašizam u Srbiji ne postoji! Ekstremna politika koja želi da slabi našu državu postoji, nju predvode Lige socijaldemokrata Vojvodine i LDP. Zahvaljujem.
Poštovani narodni poslanici, trenutno je ovakva situacija. Prijavljeni za reč su sledeći: svi narodni poslanici poslaničkog kluba Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija, zatim Nada Kolundžija, Milena Milošević, Milena Stanković, Aleksandra Jerkov, Čedomir Jovanović, Aleksandar Marton, Radovan Radovanović i Miloš Aligrudić. Reč ima narodni poslanik Branislav Nedimović.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, javljam se po Poslovniku član 104, povreda dostojanstva Narodne skupštine. Ona se ogleda u nekoliko stvari i bila je izrečena u nekoliko prethodnih dana u različitim istupima pojedinih predstavnika različitih političkih stranaka. Ovde dolazi do klasične zamene teza, što je neko malopre rekao. Pokušava se uneti u našu državu nešto što po njenoj tradiciji ne postoji i nešto zbog čega je Srbija do sada u velikoj meri mnogo propatila u prethodnih desetinu godina. Potičem iz Vojvodine, potičem iz Sremske Mitrovice. Ne dozvoljavam nikom autonomno pravo da kaže da je on jedini branilac Vojvodine i da je jedini branilac svih građana Vojvodine od fašizma. U Vojvodini su se desila brojna zlodela u prethodnom periodu, u prethodnih stotinu godina. Bilo je različitih patnji od strane fašista. Ovde neko želi da prikaže Srbiju da ona trenutno to jeste i da u Srbiji trenutno vlada fašizam. Takva nije situacija i to nije činjenica i ne može niko jednu marginalnu grupu da pokušava da prikaže da je to jedinstvena pojava u Srbiji, da je Srbija takva. Jasno su poznate stvari zbog kojih to neko želi da učini. Želi Srbiju da oslabi u ovom trenutku kada se Srbija bori za ono što je njeno, kada se bori za Kosovo i Metohiju. Država je u prethodnim danima i njena institucija preduzela mnogo da se ovakve stvari suzbiju i da ne dođe do eskalacije nasilja u Novom Sadu, u vreme kada su zakazani ovi protesti, u prethodnih nekoliko dana. Jasno, predstavnici jedne političke stranke na čelu sa gospodinom Čankom žele da istaknu u prvi plan sebe kao branioce onih koje možemo nazvati fašističkim elementima i marginalnim grupama u srpskom društvu. Oni žele, zarad sticanja jeftinih političkih poena, da sebe predstave kao jedine zaštitnike. Možda postoje mnogo veći razlozi, i mnogo dublji razlozi za to. Možda baš zbog toga što se Srbija u ovom trenutku brani svim svojim sredstvima, zahvaljujući svim narodnim poslanicima u Skupštini Srbije, i želi da odbrani Srbiju, želi da odbrani Kosovo i Metohiju i da konačno kaže da je Kosovo sastavni deo Srbije. Na ovaj jeftin način koristeći politiku – drž' te lopova, želi se prikazati da je Srbija fašistički orijentisana i da u Srbiji postoji mnogo ovakvih pojedinaca i veliki broj grupa. Država tome staje jasno na put i stala je juče. Ja se zahvaljujem svim policajcima, svim predstavnicima javnog reda i mira, koji su juče sprečili da ne dođe do nasilja na ulicama Novog Sada. Želim na kraju, još jednu stvar da kažem. Pojedinci pokušavaju da se zaštite koristeći institut samopomoći, međutim, država je dovoljno jaka i mogu da poručim onima, pre svega gospodinu Čanku da on ne može da bude jedini zaštitnik Srbije od fašizma jer on u Srbiji ne postoji, a on je jedan ekstremista koji pokušava istim metodama da se obračunava sa onim licima, onim marginalnim grupama koje se pojavljuju s vremena na vreme. Samo da kažem još jednu stvar. Gospodin Čanak je ekstremista i gospodin Čanak je u stvari Nacionalni stroj, jer koristi iste one metode koje pokušavaju pojedine marginalne grupe u Srbiji da koriste.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici pozivam se na član 104. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Ono što je činjenica, mi u poslaničkoj grupi Demokratske stranke Srbije - Nove Srbije očekivali smo da će ova sednica upravo ići ovim tokom. Zamenom teza, najstrašnijom mogućom zloupotrebom medija, izvrtanjem istine i imaginarnom pričom, tačno smo znali kako će početi današnja sednica, ko će se prvi javiti i koja će tema biti nametnuta. Nažalost, ministar je otišao tako da ne možemo raspravljati bar u doglednom periodu o dnevnom redu. Ali, nema veze, mislim da je ovo vrlo bitno i poslanici DSS i Nove Srbije će iskoristiti danas priliku da građanima Srbije kažu šta zaista misle o onome što se juče događalo u Novom Sadu. Mi smo doživeli da se za ovom govornicom čitaju novine, da se prepričavaju pojedine televizijske emisije, da se maše plakatima, da se rade razne stvari. Ono što je činjenica, gospodin Čanak je u svojoj izjavi rekao: "Letve u šake i da jednom zauvek rešimo pitanje neonacista u Vojvodini". Ništa nije sporno, i mi stojimo iza toga da treba da se razreši to pitanje, ali ne sa letvama u rukama. Nismo mi horde, nismo mi huligani, nismo mi neke grupe koje treba da se obračunavaju kamenicama i letvama po ulicama jednog grada kao što je Novi Sad. To nije zaslužio ni Novi Sad a ni Srbija, svakako. Jedan građanin na nacionalnoj frekvenciji pokušava da izjednači Nacionalni stroj sa jednom nacionalnom strankom. U jednoj izjavi stoji – Nacionalni stroj izgleda kao omladina DSS. To je sramno. Sram vas bilo, ko je to izjavio, to nema dalje! Ja sam bio pripadnik omladine DSS, mnogi ljudi koji sede ovde u Skupštini Srbije kao poslanici Demokratske stranke Srbije su bili pripadnici. Da li mi vama ličimo na naciste, na fašiste, da li smo mi ozbiljni ljudi ili želimo da se bavimo nekim potpuno nebitnim i efemernim temama? Jasna je naša poruka. Gospodin Čanak je ekstremista koji koristi ovu situaciju da od Srbije napravi ono što ona nikad nije bila, niti će biti. Zato, samo hrabro, nema povlačenja i mi ćemo braniti zaista ono zašta se srpski narod borio kroz svoju istoriju. Hvala vam.
Poštovani narodni poslanici, ova situacija se javlja kao situacija koju ja kao predsedavajući sam ne mogu da prevaziđem. Dakle, 50 ljudi prijavljenih po Poslovniku, to znači da smo blokirali normalan rad Skupštine. Određujem pauzu, po članu 98. Poslovnika,, od 30 minuta i pozivam šefove poslaničkih grupa, zamenike šefova poslaničkih grupa i potpredsednike Narodne skupštine na konsultacije, na prvi sprat, da se dogovorimo o načinu daljeg rada. [[Posle pauze – 12,00]] Dame i gospodo poslanici, nastavljamo rad. Na konsultacijama šefova poslaničkih grupa dogovorili smo se da povučemo javljanja za reč po Poslovniku. Ne možemo nametnuti takav dogovor narodnim poslanicima, jer je bilo protivljenja, jer su narodni poslanici slobodni da se javljaju po Poslovniku, kako sami žele. Ovo je, prosto, preporuka dogovora šefova poslaničkih grupa da tako postupimo i da damo reč po Poslovniku šefovima poslaničkih grupa. Zahvaljujem, zaista, na ovoj konstruktivnosti. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe LDP.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, na početku ove diskusije želim da vam kažem ono što sam rekao i na konsultacijama sa kolegama, šefovima poslaničkih grupa. Mislim da bi bilo veoma važno da svaki poslanik učestvuje u ovoj raspravi. Lično mi je žao zbog odluke koja je doneta, ali ćemo tu odluku poštovati, jer smatram da je ona doneta kako bi se očuvao makar deo integriteta ove institucije, koja je ugrožena i odnosom poslanice i poslanika prema njoj samoj, ali i odnosom drugih organa vlasti. Raspravu kojom smo započeli današnji radni dan morali smo pokrenuti ranije. Mislim da će oni koji su učestvovali u ovoj diskusiji imati puno razloga da se stide kada za šest meseci ili godinu dana pročitaju ono što su danas izrekli sa ove govornice. Nije potrebno dokazivati da Srbija nije fašistička zemlja. Danas više ne, ali je takvom nisu učinili poslanici i poslanice Skupštine Republike Srbije. Takvom su je učinili građani Novog Sada, Vojvodine, Srbije, učesnici antifašističkog skupa koji je održan juče u Novom Sadu. Čuli smo na početku ove diskusije šta Srbija nije, ali nismo čuli šta Srbija jeste. Čuli smo za šta Srbija nije odgovorna, ali nismo dobili odgovor na pitanje šta je Srbija dužna da uradi da bi kao država ispunila onu obavezu koju ima prema svom društvu. Juče je Novi Sad bio grad pod opsadom, hiljade policajaca, stotine policijskih kola, kordona koji su išpartali grad. To nije pristojan život, a jedino što smo dužni da obezbedimo ljudima u ovoj zemlji je, zapravo, taj pristojan život. Došlo je do incidenata i oni su mnogo manji od onih do kojih bi došlo da policija nije bila tu i da država nije ispunila deo svoje obaveze prema društvu. Ali je država to učinila kasno, previše kasno. Zbog toga je država odgovorna za sve dileme koje opterećuju našu svakodnevicu, mnogo više od stranaka koje su bile u drugom planu, ne zbog toga što nisu spremne da preuzmu odgovornost u borbi protiv antifašizma i neonacizma, nego upravo zbog toga što nismo želeli da stranački kontekst svedemo – tako velike ideje koje ne mogu monopolizovati ni Liga socijaldemokrata Vojvodine, ni LDP, ni SRS, ni DS, ni DSS, ni G17, ni NS, ni Savez vojvođanskih Mađara, nijedna stranka u Srbiji. Pravo na slobodan, srećan i miran život je pravo zbog koga mi postojimo i svako od nas treba da doprinosi ostvarivanju toga prava, ali očigledno da nismo spremni da uradimo tako nešto. Srbija u 2007. godini tumara stranputicama na kojima se našla zbog nespremnosti naših institucija da izmene pogrešan sistem vrednosti, da određene pojave u društvu na vreme nazovu pravim imenom, a ne sa zakašnjenjem, krivim. Previše je reči potrošeno da bi se opisalo nešto što je tako jednostavno i prosto, tako ogoljeno, vulgarno, primitivno, o čemu je Srbija ćutala više od mesec dana, o čemu su ćutale njene institucije i o čemu mi danas govorimo – o Fireru koji je odlučio da slavi Himlerov rođendan. Koliko god bile velike razlike među nama, ja sam siguran da u ovom parlamentu nema ljudi koji bi bili spremni da se u političkom smislu poistovete sa simbolikom koja prati taj događaj, ali nismo svi jednako odgovorni pred poražavajućom istinom, da su naše institucije predugo ćutale o tome, da nisu poštovale Ustav i zakone ove zemlje, a da su onda nemoćne da deluju onako kako treba da deluju pokušali da pronađu dežurne krivce. Pa smo tako opet postali snage haosa i bezumlja. Je l` tako? Jedanaest godina posle 1996. ili 15 godina posle Vidovdanskog sabora, ili 16 godina posle 9. marta, ''snage haosa i bezumlja'', zbog toga što smo građanima poslali poruku da žive u prividu od organizovane zemlje, da je ta zemlja konkretna onda kada im pošalje poziv za vojsku, onda kada im naplati porez, onda kada im naplati TV pretplatu, ali ta država nije efikasna onda kada treba da zaštiti njihova građanska prava i slobode. Mi, poslanici LDP ponosni smo zbog toga što živimo u ovoj zemlji, ali nas ponosnim nisu učinile njene institucije, ponosnim su nas učinili divni ljudi, koji su kao i toliko puta do sada, zapravo, jedini izvor pozitivne energije, nade i optimizma u ovoj zemlji. Parlament Srbije je paradigma same Srbije. Mi možemo za sebe reći sve, samo ne možemo reći da smo efikasna institucija, ne možemo reći da smo pristojna institucija, ne možemo za sebe, na kraju, reći da, s obzirom na te okolnosti u kojima radimo, mi uopšte smemo da budemo bilo kakav uzor društvu u čije imedonosimo odluke. Kakve su posledice rasprave koja je pokrenuta. Ako se tako razgovara ovde u Parlamentu, šta mislite kako će se razgovarati na nekim drugim mestima u Srbiji, kako će se razgovarati u Parlamentu Vojvodine, u Skupštini Grada Novog Sada, u nekom lokalnom parlamentu opštine u Srbiji, kako će se razgovarati u okviru porodice? Mi ne pristajemo da se u političkom smislu prave razlike u odnosu prema toj pogubnoj ideji nacizma, odnosno fašizma. Smatramo da je obaveza svake parlamentarne stranke da se u granicama svojih mogućnosti bori protiv toga. Ne možemo 65 ili 70 godina posle početka Drugog svetskog rata raspravljati o reviziji istorije, a pogotovo nije prihvatljivo da nas koji smo juče otišli u Novi Sad da bismo, između ostalog, branili ugled i ove institucije, optužujete da smo mi ti koji deluju po nalogu neke druge zemlje i koji rade protiv interesa svoje zemlje. To su samo blede replike, prazna ponavljanja optužbi koje smo već jednom slušali. Toliko puta smo do sada rekli da mislimo da je naša državna politika odabrala pogrešan kurs kada je krenula ka traganju rešenja kosovske krize. Mi smo rekli šta mislimo i ponudili smo svoju pomoć i iskazali spremnost da u svakom trenutku u kojem ta državna politika poželi da se promeni damo svoj puni doprinos tim promenama, ali nikada nismo optužili predsednika i premijera da su izdajnici ove zemlje, da rade protiv interesa ove zemlje, da rade u skladu sa potrebama neke druge zemlje. Mislimo da bi to bili sramno, jer, konačno, u to ne verujemo. Ovde smo čuli od osobe koja je bila predsednik Parlamenta, žal za nekim drugačijim oblikom državnog uređenja, ali čak ni tada nismo pomislili da je to posledica iskrene namere da Srbija postane bilo čija provincija. To smo smatrali političkim lapsusom LDP će insistirati na dva oblika političkog delovanja: jedan je, prevazilaženje pogubnih razlika koje je svojom nesposobnom politikom država kroz svoje nesposobne i neefikasne institucije ponovo proizvela u Srbiji; drugi, beskompromisno insistiranje na onom putu kojim Srbija mora da se kreće ukoliko želi dobro građankama i građanima koji u njoj žive. Juče je policija reagovala u Novom Sadu. Uhapšeni su pripadnici profašističkih, neonacističkih organizacija. Do incidenta je došlo zato što to policija nije uradila onda kada je to morala da uradi. Taj period oklevanja i taktiziranja, strančarenja i politikantstva ne može da prođe bez postavljanja pitanja odgovornosti. Da li je ministar policije tražio pomoć od nas? Da li je on zatražio podršku za svoje delovanje? Nije. Umesto toga je uhapsio onda kada su izvršili nasilje pripadnike organizacija koje ne bi smele da postoje ukoliko taj ministar vodi računa o svojim obavezama prema zemlji u čije ime obavlja svoju dužnost. Zašto da završim?
Zbog vremena.
Razumeli smo se da imamo 20 minuta kao šefovi poslaničkih grupa da govorimo ovome.
Izvolite, završite.
Završiću za jedan minut. Ono što u ovom trenutku naše društvo treba da dobije kao poruku iz Parlamenta, ja ću ponoviti, za to mi je potrebno i manje od jednog minuta, nema kompromisa sa suštinom i nema nijedne ideje, bez obzira koliko ona nama intimno bila velika i vredna, koja je značajnija od demokratije, od poštovanja prava na normalan i slobodan život, i stalne borbe protiv one politike koja je od naše zemlje napravila tako nesrećno društvo, politike nacizama, fašizama, ekstremnog nacionalizma, politike koja nema snage da skine ljagu sa obraza naše dece, ako ne nas samih, koji žive u zemlji optuženoj za podstrekivanje na genocid i nesankcionisanje genocida. Mi ćemo kao LDP nastaviti da sprovodimo svoj program, a onima koji su pre nego što su pomislili da treba da nas zabrane kao stranku Srbiji poručili da joj nisu potrebni izbori onda kada to nalaže Ustavni zakon i drugi zakoni, već onda kada njima to odgovora, želimo da pošaljemo jednostavnu poruku, onu koju smo poslali njihovim uzorima 5. oktobra 2000. godine. Tada smo vrlo jasno branili ideje, koje branimo i danas. Tada su nam zalepljene etikete koje nam danas lepite vi ponovo, te etikete su za nas privilegija, a ne teret koji ne možemo da nosimo. Nastavljamo borbu za demokratsku, modernu, evropsku Srbiju, protiv ideja onih koji su juče pokušali da u Novom Sadu, Vojvodini i Srbiji organizuju neonacistički skup, na takav način kompromitujući sve ono pristojno što postoji među nama.
Reč ima narodni poslanik Nada Kolundžija, predsednik poslaničke grupe Demokratske stranke.
Poštovani predsedavajući, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici ja nemam inspiraciju da držim vatren govor na ovu temu, zato što mislim da o ozbiljnim temama treba razgovarati ozbiljno u onoj meri u kojoj one jesu ozbiljnost i opasnost po društvo. Dakle, mi kao Demokratska stranka smo uvek gradili i podržavali osetljivost društva na sve negativne pojave. Mi smatramo da je osetljivost društva na pojavu koja je negativna važna da bi se društvo sa tom pojavom izborilo u samom začetku, da one ne bi dobile razmere koje kasnije mogu da nanose posledicu građanima ove zemlje. Naravno da je svaka pojava nacizma i fašizma za Demokratsku stranku nešto na šta je spremna da reaguje i smatra da ta reakcija mora da bude adekvatna, mora da bude srazmerna opasnosti i sredstvima koje jedno društvo ima na raspolaganju. Svaki put kada se jednoj temi da važnost veća nego što ona ima postavlja se pitanje da li ta tema raste ili se suzbija time. Dakle, ne dovodeći u pitanje potrebu da društvo reaguje na pojave koje su nacizam i fašizam, mi smatramo da je reakcija koja je prekomerna nešto što nanosi štetu samoj ideji reakcija. Za nas se ovde postavlja jedno suštinsko pitanje, da li reakcija koja ima za definicije narastajući fašizam, preovlađujući, nadolazeći itd, da li takve reakcije nanose štetu državi ili joj koriste. Dakle, nas spolja čitaju po onome što mi ovde govorimo kao prepoznate opasnosti u našem društvu. Ako nas oni čitaju na osnovu nekih od formulacija koje smo mi ovde čuli, onda smo mi ovo naše društvo definisali kao društvo u kome preti ozbiljna opasnost od fašizma i nacizma. Ja mislim da to nije tačno. Dakle, radi se, pre svega, o istini, to nije tačno, iako mislim i kao Demokratska stranka reagujemo u samom začetku nastajanja svih negativnih pojava. Mislim da ne donosi nikome političku korist ukoliko na način na koji predimenzionira pojavu pokazuje da ovo društvo ima identifikaciju sa nečim što ceo svet prepoznaje kao zlo. Mislim da je pogrešna tema i mislim da greše svi oni koji ovu temu pokušavaju da uzmu kao svoje oružje za međustranačke obračune. Nema opravdanja i nema ničega moralnog u tome da se najveće zlo koje je civilizacija 20. veka prepoznala kao nacizam i fašizam povezuje sa političkim protivnicima i da se koristi kao sredstvo obračuna sa političkim protivnicima. Demokratska stranka je, takođe, danas bila u jednom kontekstu, vrlo smišljenom, prozvana kao neko ko se nije odupro takvoj jednoj pojavi. Prosto, to, ne samo da nije politički fer, ne samo da nije moralno, to je šteta koju trpe građani Srbije u čije ime se navodno sve ovo radi. Želim samo da kažem da lokal koji je ovde pominjan je javni objekat, ugostiteljski objekat, a on je vrlo tendenciozno povezan sa vojskom, dakle, pokušavajući da se pokaže kako u vojsci postoji podrška za one koji su bili u ugostiteljskom objektu. To smatram kao primerom nekorektne političke borbe i opasne zloupotrebe jedne teme, oko koje mislim da ćemo se svi saglasiti, da ukoliko ima takvih pojava mislim da nema nikoga ovde ko neće stati u odbranu ovog društva od takvih pojava. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Nenad Čanak, predsednik poslaničke grupe Vojvođanski poslanici LSV-SVM, a zatim Ivica Dačić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine predsedavajući, uvaženo predsedništvo, juče smo u Novom Sadu imali priliku da vidimo na delu grupe neonacista, fašista i klerofašista koji su se okupili na ulicama Novog Sada. Juče smo imali priliku u Novom Sadu da vidimo hiljade policajaca koji su došli da održe red u Novom Sadu i više hiljada građana koji su došli da protestuju protiv pojava neonacizma i fašizma u našem gradu. Međutim, došlo je do incidenta. Neonacisti su napali grupu koja je prolazila, nepreglednu povorku antifašista i kamenjem počeli da ih ozleđuju. Gospodinu Pavelu Domonjiju, predsedniku Helsinškog odbora Vojvodine, tom prilikom je naneta povreda od koje su kapi krvi pale na novosadski pločnik. Krv je, dakle, pala na ulicama Novog Sada. Danas kapi! Da li ćemo čekati da to budu potoci zato da bismo onda počeli da reagujemo? Da li ćemo doći u poziciju da razmišljamo uopšte o svojoj bezbednosti na ulicama gradova Srbije od strane onih koji su sledbenici ideologija pobeđenih u Drugom svetskom ratu i antifašističkoj borbi? Skrenuću vam pažnju na to šta je suština pitanja. Suština pitanja je ta – zašto policija ne radi svoj posao? Godine 2005. posle upada grupe "Nacionalni stroj" na tribinu o antifašizmu na Filozofskom fakultetu u Novom Sadu Skupština Vojvodine je tražila i dobila je izveštaj policije o delovanju ekstremističkih grupacija na teritoriji Srbije. U tom izveštaju "Nacionalni stroj" i klerofašistička organizacija "Obraz" i "Krv i čast" su taksativno nabrojani sa svim svojim elementima i sa svim kategorizacijama koje ja sada spominjem. Sada postavljam pitanje, ako se još 2005. godine znalo za postojanje nacističkih i fašističkih grupa u Srbiji i to znala policija, od koje je Skupština Vojvodine dobila izveštaj, zašto onda policija nije preduzela potrebne korake? Zašto pravosuđe nije preduzelo potrebne korake? Zašto se došlo do toga da juče dolazi do konfrontacije na ulicama Novog Sada? Sasvim je jasno da neki ovde pokušavaju da nipodaštavaju značaj ovoga što govorim. Naravno da nekima ne smetaju fašisti na ulicama Novog Sada, kada su njihovi poslanici rasisti! Naravno da im ne smeta što Novosađanima smeta povampirenje fašizma, zato što pokušavaju da rehabilituju Milana Nedića i Dimitrija Ljotića! Naravno da im ne smeta to što su predstavnici fašističke organizacije "Nacionalni stroj" širili zastavu Nedićeve Srbije, zato što misle da je to ispravno! Ja ću svakoga onoga ko to misli pozvati da pođe na jedno važno mesto u ovoj zemlji,posle ću reći i koje. Suština pitanja koja smo juče imali u Novom Sadu je: da li Srbin može biti fašista, da li Srbin može biti nacista, da li Srbin može biti zločinac?! Ako nekome nije jasno neka pođe na to važno mesto o kome govorim, a ono se nalazi u Srbiji, u gradu Kragujevcu, a mesto je Šumarice. I neka se na tom mestu podseti ko je bio Marisav Petrović. I neka se podseti koliko je đaka Marisav Petrović odveo na streljanje. I neka se podseti šta su izdajnici ovog naroda uradili ovom narodu u Drugom svetskom ratu obučeni u srpske uniforme sa srpskim znamenjima. To je ono što smo juče gledali. Gledali smo fašiste koji su se skupljali iz cele Evrope. Uhapšeno je desetak slovačkih državljana. Sa granice je vraćeno neonacista iz Poljske, iz Slovenije, iz Bugarske i bog te pita odakle. Je l' su oni svi došli zato da brane Srbiju od Srba, od građana Srbije? Je l' su došli da štite integritet i celovitost Srbije ili su došli da unose haos u ovu zemlju i da svi mi treba da pognemo glave i izvinimo se onima koji razvijaju fašističke zastave, a zastava Nedićeve Srbije je fašistička zastava. Ako neko misli da je juče u Novom Sadu bio skup koji se desio konfrontacijom šačice ekstremista sa jedne i sa druge strane, taj se grdno vara. Poistovećivanjem fašista i antifašista radi se u korist fašista. Ima stvari koje se ne mogu legalizovati i upravo zbog toga pustiti naciste na ulice grada u ime demokratije je kao pustiti pacove u dečiju sobu u ime ekologije. To, jednostavno, nema veze jedno sa drugim. Svi oni koji pokušavaju da opravdaju to, a mene napadaju što sam se, eto, usudio da spomenem da ih treba zaustaviti letvama, posle dve godine od kada je policija podnela izveštaj sa imenima, prezimenima i adresama neonacista u Novom Sadu ništa nije preduzeto, nego treba da padne krv na ulicama, jer policija ne radi ništa. Šta je trebalo da čekamo? Kažu – mali su, ne treba im pridavati značaj. Da li to znači da je trebalo da sačekamo da porastu? Tihi su, samo će prošetati, kao što su prošetali ulicama Beograda i nije bilo reakcija. Je li to trebalo da čekamo? Da čekamo da porastu i budu glasni? Da prestanu da tuku pojedinačno, nego da počnu da tuku masovno? Da li je to trebalo da sačekamo? Pozvao sam na letve zato da sutra ne bih pozivao na oružje. Shvatite šta vam govorim, jer nacisti ne biraju sredstva. To ste juče mogli da vidite. Njih 50 je vuklo za nos ceo jedan grad od više stotina hiljada ljudi. Imali smo opsadu Novog Sada. Hiljade antifašista su prolazili i bili kamenovani. To je bilo od 50, šta bi bilo sa 500, šta bi bilo sa 5.000? To je upravo ono što se ovde smeće sa uma, zato što se poigrava u dnevnopolitičke svrhe sa najmračnijim i najmonstruoznijim idejama koje je moderna civilizacija ikada videla, koje je Evropa videla u HH veku.
Gospodine Čanak, jedna mala intervencija. Ni letve, ni oružje, nadležni državni organi.
Mogu da završim? I upravo zbog toga, pogledajte šta vam se događa u Sandžaku. Borba za prevlast u islamskoj zajednici između onih koji će je kontrolisati i onih koji hoće da bude izraz volje građana, naroda. Isto to ste imali u Novom Sadu, potrebu da se izjednače oni koji napadaju i koji se brane. To u Novom Sadu, Vojvodini i Srbiji, koliko ja poznajem, neće proći. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Ivica Dačić, predsednik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je ovde bio dogovor da nekoliko šefova poslaničkih klubova nešto kaže povodom svih ovih tema koje su od jutros, a pretpostavljam i ovih dana, zaokupljale domaću političku javnost, želim samo da iznesem ono što svi vi ovde dobro znate i mi smo o tome govorili, upozoravali čitav niz godina i pre toga, a to je da se Srbija opasno poigrava sa zaboravljanjem i brisanjem svoje istorije, da ste napravili ozbiljnu političku grešku time što ste, možda svesno, možda nesvesno, možda zbog birača, možda zbog svojih predaka, izjednačili one koji su se borili za slobodu svog naroda i one koji su sarađivali sa okupatorom, barem jednim delom za vreme Drugog svetskog rata. Za to ste glasali svi vi ovde u Narodnoj skupštini, koji ste tada bili, osim Socijalističke partije Srbije. Takođe, ovo o čemu je govorio gospodin Čanak. Glasali ste i za mogućnost rehabilitacije Milana Nedića, čak je neko ovde u Narodnoj skupštini spominjao i Dimitrija Ljotića. Znači, mi smo o tome govorili na vreme, samo smo protiv toga da se čitav jedan narod gura u fašizaciju i nacifikaciju i protiv toga smo, kao što je jednom rekao glumac Predrag Ejdus, da Srbija treba da prođe proces denacifikacije. Srbija kao država nikada nije bila fašistička, niti nacistička, bez obzira da li je u njoj na vlasti bio Slobodan Milošević, Vojislav Koštunica, Zoran Đinđić ili Boris Tadić. Zato vas molim da time što se međusobno prepucavamo ne nanosimo štetu Srbiji kao državi. A normalno je da je Srbija imala najslabiju proslavu 50 godina oslobođenja od fašizma. To je normalno, zato što nisu imali kako da obeleže tu proslavu. Zato što je trebalo da prikažu one koji su oslobodili zemlju od fašizma. Kako onda da prikažu samo njih, a da ne prikažu i ove druge koje su izjednačili sa ovima koji su učestvovali u Drugom svetskom ratu. Sećate se tih proslava. Sećate se, proslava je bila u ''Sava'' centru, ljudi koji su bili prisutni pitali su se da li je uopšte bio Drugi svetski rat. I dok se nije pojavila slika čoveka koga nikada nisam ni video ni upoznao, a neki su ga videli i tri puta, pa su o tome pisali i pesme, pa su ga videli više puta, pa su ga i sahranjivali i sve ostalo, znači, dok nisu videli sliku Josipa Broza Tita – nije se čuo ni aplauz u ''Sava'' centru te godine kada ste obeležavali 50 godina, odnosno 60 godina pobede nad fašizmom. Znači, cela ova priča o kojoj danas govorimo nije od juče. Ja sam protiv toga da se iz ovoga izvlače političke koristi za određene političke stranke, ali bih vas podsetio da mi sada treba da donosimo zakon o boračkoj i invalidskoj zaštiti u kojem će biti i ta odredba o izjednačavanju prava partizana i četnika i ne samo četnika. Nismo mi izjednačili samo četnike, izjednačili smo i neke druge, sve koji imaju tri svedoka da su se borili protiv okupatora. Među njima su svakako i nedićevci. Sećate se da je u vreme vaše vlasti bila inicijativa da jedan trg dobije ime Dimitrija Ljotića, u jednom gradu u Srbiji, u Smederevu. Nemojte se sada čuditi odakle sada vama te ideje o nacifikaciji ili fašizaciji i sve ostalo. Apsolutno sam protiv toga da se jedna politička organizacija ili udruženje zbog toga što zastupa nacionalne političke stavove proglašava za fašističku ili nacističku. Treba praviti razliku između fašizma, nacizma i onoga za šta neko misli da jeste. Naravno, državni organi u svemu tome treba da učestvuju. Imamo mi i drugih primera. U Srbiji ima i drugih problema. Ja sam očekivao danas ovde da se govori o tome, mada su neki odavde izašli, iz ove sale, odnosno jedan muftija kaže u Novom Pazaru da se nikada neće odreći Sarajeva. Nisam sada čuo da je neko ovde reagovao tim povodom. Želim da vam kažem da oni koji traže da se Srbija odrekne Kosova, oni koji traže da se Srbija odrekne Republike Srpske ili da se Srbin iz Banjaluke odrekne Beograda od nas sada traže da to prihvatimo i da slušamo to mirno. Ne mešamo se u verske sukobe, niti me to zanima, ali sećate se da je jedan od ambasadora rekao da ćete se uskoro zabaviti ne Kosovom nego Vojvodinom i Sandžakom, odnosno Raškom. Znači, ako može da postoji poruka iz svega ovoga, jeste da ne postoji politička stranka u Srbiji koja podržava fašizam, nacizam itd, javno. Zalažem se, naravno SPS se zalaže da se zabrani svaki oblik fašizma i nacizma u Srbiji. SPS se zalaže za čuvanje antifašističkih tradicija, a ne za rušenje antifašističkih spomenika i obeležja širom zemlje. Ovde su postojali neki koji su se dičili time što će srušiti neki spomenik ili neko groblje. I Stevana Filipovića su rušili pa su posle neki bili kod vas u DOS itd, a sada ne znam kod koga su. Bili su, da ne pričam gde su, jer više ne znam ni gde su ni šta su, ali ono čime Srbija treba da se ponosi jeste antifašistička tradicija. Srbija je dala ogromne žrtve u borbi protiv fašizma i nacizma. Danas da Srbin bude nacista bilo bi isto kao kad bi neki Jevrejin bio nacista. Koliko je Srba stradalo u Jasenovcu, koliko je Srba stradalo unutar Srbije zbog naših unutarsrpskih sukoba zbog fašizma i nacizma? Zato, sve u svemu, SPS podržava napore da Srbija ide jednim putem u kome neće biti bilo kakvih tragova fašizma i nacizma, ali smo, naravno, i protiv toga da se jednoj organizaciji ili udruženju, tek tako, da im se olako pripisuju fašistički znaci. Ja ću vam ovde reći da ste mnogo puta, vi znate to, u svojoj istoriji, za našu stranku, za stranku kojoj pripadam, govorili da je ovakva ili onakva, fašistička, nacistička, nacionalistička. Treba da vodite računa kada o tome govorite. Danas kad govorite o svemu ovome, takođe, treba da vodite računa da ovo neko sluša i to sluša sa strane i o ovome će se pričati. Ali se neće pričati o tome da je Srbija antifašistička, nego će se pričati o tome da je 20, 30, 50 fašista u Srbiji maltene napravilo darmar u Srbiji. Zato, kada govorimo o svemu, moramo da vodimo računa o nacionalnim i državnim interesima. Apsolutno se zalažem da država radi svoj posao, ako država radi svoj posao, onda nećemo imati takvih problema. Naravno, pošto je ovde bilo različitih primedbi na tu temu, Srbija nikad nije bila fašistička niti nacistička, a naročito u vreme posle Drugog svetskog rata, bez obzira da li je bio na vlasti Slobodan Milošević, Koštunica, Đinđić ili Tadić, daleko smo od toga da je srpsko društvo fašističko i nacističko. Naravno da smo daleko od toga, jer živimo u državi u kojoj sigurno jedna trećina stanovnika nisu Srbi i gde postoji nacionalna ravnopravnost, između ostalog, i svih ovih godina koliko je SPS bila na vlasti – Srbija je bila definisana kao država svih građana, a ne samo kao država srpskog naroda. Znači, SPS će podržati svaku borbu protiv fašizma, protiv nacizma i tražimo da država tome posveti pažnju. Ali, pažnja se ne posvećuje samo kada se organizuju neke demonstracije. Pažnja se posvećuje i sramota je za jednu državu kada nema svoje predstavnike kada čitav svet slavi pad fašizma i godišnjicu pada fašizma. Očigledno da mi danas imamo one koji se stide toga što je Srbija porazila fašizam 1944. i 1945. godine. Možda su 1944. i 1945. godine poraženi i neki politički preci nekih koji ovde sede, u Srbiji, ali to je naša unutrašnja srpska stvar. Za spoljašnju stvar, za ono što je potrebno kao politički reprezent Srbije, u ovom trenutku je važno da Srbija bude država u kojoj će državni organi i sve političke stranke u Srbiji imati sličan stav ovim povodom. Znači, ''smrt fašizmu'', je l' tako gospodine Čanak? Smrt fašizmu i naročito mi se sviđa ono što ste na parolama imali – NATO jednako kukasti krst. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe SRS, zatim Miloš Aligrudić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izneo sam stav SRS, čini mi se, dovoljno jasno na početku današnje sednice. Onaj ko zaista želi da sazna kakvo je opredeljenje Skupštine, neka predloži nekakvu rezoluciju o kojoj će se ovde voditi rasprava. Ustanovićemo koji je tekst najbolji, izjasnićemo se kao Skupština o tome da li u Srbiji ima fašizma ili nema i da li je Srbija zemlja koja će to gajiti ili neće i to možemo vrlo lako da završimo. Ja i dalje ostajem pri tezi da gospodin Čedomir Jovanović i gospodin Nenad Čanak imaju teško ostvariv zadatak da Srbiju optuže za narastajući fašizam, da Srbiju dovedu u situaciju da, u vreme kada se nameću teška rešenja, nije u stanju pred svetskom zajednicom da se pokaže kao država kojoj treba omogućiti prava, pošto tobož ta država svojim građanima, posebno ugroženim, ne omogućuje ista prava. Ovde sam čuo priču o Kragujevcu. Ko mi govori tu priču? Gospodina Čanka bih mogao da nazovem vojvođanskim Marisavom Petrovićem. To za šta optužujete Marisava Petrovića, to vi sad radite, gospodine Čanak. Šta ste još uradili posle toga? Na osnovu Marisava Petrovića gradite stav o Srbiji i Srbima. Onda to ovde recite jasno – Nemci ne valjaju kao narod, imali su Hitlera, Italijani ne valjaju kao narod, imali su Musolinija, Francuzi su imali Petena, ovi su imali Hortija, znači, po vama, ne valja nijedan narod, jer je imao pre 10, 20, 50 godina nekoga ko je počinio zlo. I sad tu teza gospodina Jovanovića – Srbija je počinila zlo, Srbija treba da se ogradi od nekog zla koji je počinila. Kakvo zlo je počinila Srbija i kako može Srbija da počini zlo i gde Srbija da načini ustupke? Ima li građanina koji je počinio zlo, zločin? Neka odgovara. Ne Srbija, ne rasprava ceo dan samo zato što vas dvojica vidite narastajući fašizam. Vaša motka je opravdana, gospodine Čanak, jer vi sudite. Kad vi kažete – može neko da se tuče motkom, gotovo je, rekao Nenad Čanak. Taj treba da bude umlaćen motkom. Ako neko baci kamen na Nenada Čanka, on je fašista, jer Nenad Čanak nije odobrio bacanje kamena na svoju visost. Što nemate iste aršine? Šta je fašizam? Sve vas ovde mogu da optužim. Otkad ste došli 1996. godine na vlast u Srbiju, jedan vid ulagivanja fašizmu postao je jasan. Neka moji Kragujevčani kažu koliko još ulica sa imenom dece koju su pobili Nemci postoji u Kragujevcu, koji su poginuli 1941, 1942, 1943, 1944. od Nemaca, koliku sam raspravu vodio tada sa Koalicijom zajedno, pa sa DEPOS-om, pa sa DOS-om. Bio u ratu, borio se protiv Nemaca! Ukidaj mu ulicu. A borio se protiv fašizma, gospodine Čanak. Hajde da vidimo da li je tako i u gradovima u kojima ste vi na vlasti. Ima li tih ulica koje nose imena ilegalaca, SKOJ-evaca, boraca protiv fašizma, ili možda mislite da su to bile komunjare koje su čupale brkove 1941. godine? Znači, sve stavimo pod lupu, i vaše i naše ponašanje. Baš mene briga što vas forsiraju izdajnički mediji, što vas forsira celokupna zapadna štampa i zapadna televizija, što ovde ima kamera koliko hoćete, vidi se da su došli čak i iz inostranstva, nemaju ni dopisništva ovde, da čuju šta će Nenad Čanak i Čedomir Jovanović reći o fašizmu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Baš njih briga što 230 poslanika misli drugačije. Ko još pita većinu u Narodnoj skupštini? Većina u Narodnoj skupštini ne postoji, za jednu ideju formirate je sa DSS, drugu sa DS, za treću s ovim, za četvrtu s onim. Ovde nema formirane većine, ovde nema formirane ideologije. Ovu državu ne vodi jedna jedinstvena ideologija, pa neka je 50 stranaka u koaliciji. Ovu ideologiju vuku kočije na sve strane i vi to koristite, uleteli ste u to. Kada bi gospodin Jovanović ušao u Parlament da ga Koštunica nije forsirao u kampanji i da nije imao toliko para? Kada biste vi ušli, gospodine Čanak, da ste, recimo, osudili Honved ili onaj pokret u Županiji? Kada biste vi, da ste nekad rekli da je to fašizam, ušli u Parlament Srbije? Vi i jeste, vidim, pravili ste demonstracije protiv toga, ali ste čuli da postoji nekih 30 nedovoljno odraslih, verovatno nedovoljno obrazovanih, koji ništa o životu ne znaju, koji dozvoljavaju da ih neko zove fašistima i time se hvale. I da na tome vi meni pričate priču kako smo mi svi Srbi potomci Marisava Petrovića, pa ćemo svi mi biti fašisti. Samo će da nas izvadi Nenad Čanak iz svega toga. Ne može tako, gospodine Čanak, ja to ne dozvoljavam za SRS. Kad god ovde izreknete neku neistinu o stranci, računajte da ste time dobili poene kod onih svojih glasača i na to samo i idete, ali računajte, gospodine Čanak, da vas sve više građana Srbije zbog toga ne voli. Za vas ne kažem da treba motka. Taman posla, nikada to nikome nisam preporučio. Nisam čuo da ste nekad skočili u odbranu ljudi koji su vam politički suparnici, a koji su doživljavali teror i maltretiranje vlasti, pa i moja malenkost i kad sam ovde tučen i kad sam zatvaran u zatvor u Gnjilanu, nisam baš od vas dobio neku veliku podršku. Šta radikali, neka, neka ih tuku. Koja god vlast dođe – neka bije radikale. Šta ja da očekujem kad vi dođete na vlast, ako vi sad kažete da smo mi fašisti. Vaš problem je, gospodine Čanak, što vas je neko još u detinjstvu udario, izgleda, usranom motkom.
Gospodine Nikoliću, molim vas, da vodite računa o terminima. Narodni poslanik Miloš Aligrudić, predsednik poslaničke grupe DSS, a zatim Nenad Čanak, replika.
Meni je izuzetno drago da smo imali priliku da čujemo na koncu i Nenada Čanka, koji je u svom izlaganju potvrdio dve teze koje on zastupa i koje će pomoći maksimalno odbrani onoga što sam ja rekao na početku, izazvan zaista nepriličnim nastupom gospodina Maraša, koji je, zapravo, izazvao čitav ovaj lanac diskusije, a te dve teze su sledeće. Prva je da imamo opasnost od narastajućeg fašizma u Srbiji, da imamo neonacističke grupe koje vršljaju po Srbiji, ubijaju, haraju i maltretiraju građane Srbije, to je osnovna teza. Mera u kojoj je to tačno će ostati za diskusiju, pretpostavljam, i koliko je to zaista ozbiljno. Druga teza je vrlo opasna i to je ono o čemu hoću da govorim, a to je, da neka politička stranka, neke druge društvene grupe, ovde je predvodnik takvih snaga, srećom još uvek vrlo mali u Srbiji, Nenad Čanak, imaju pravo da kažu sledeće – institucije ove države, institucije sistema ne rade, ne sprečavaju divljanje nacističkih hordi po Srbiji u čijem znaku očigledno, prema Nenadu Čanku, Srbija živi, pa s obzirom na to da ne postoji mogućnost da država odreaguje na adekvatan način, onda je dozvoljena narodna samopomoć. To je vaša teza. Reći ću vam ovako, takvu tezu je iznosio na stranačkim sastancima tadašnje Nacionalsocijalističke radničke partije Nemačke, koja je nastala iz jedne bavarske partije pre toga, nakon što je Hitler učlanjen u tu novu stranku, s promenjenim imenom, takve teze je zagovarao u svom društvu saradnik Adolfa Hitlera, Erst Rem. Ne samo da je to izgovarao, nego je to i radio. Evo vam vrlo jednostavna paralela. On je označavao takvu opasnu društvenu grupu čije horde razaraju nemačko tkivo, komunističku partiju tada u Nemačkoj i naravno, što je svima poznato, još jednu grupu ljudi u Nemačkoj koja nije bila tako mala, čija je krivica bila jedino što su pripadnici jednog naroda – Jevreja. Onda je, naravno, optužujući nemačke vlasti da su nakon Prvog svetskog rata nesposobne da uvedu red u državu, odlučio da puškama, motkama, kamenicama i drugim sredstvima razjuri tu gamad sa ulica i na taj način je otvorio širok put za nešto što za demokratiju nema nikakve veze, otvorio je mogućnost da bilo ko može dovoditi i kasnije u vezu bilo kog člana tog društva sa onim grupama koje su bile označene kao opasne, bez obzira da li za to postoji opravdanje ili ne, da li postoji ikakav dokaz za tako nešto i da se može, naravno, njegov pohod, kao što je bio Musolinijev pohod na Rim, ostvarivati u onom smeru, koji svima danas koji su malo pročitali iz istorije, pogledali makar dve tri emisije na televiziji, kojima je jasno kako se stvar dalje razvijala. Razvijala se tako što su ljudi bili progonjeni za izgovorenu reč, završilo se tako što su knjige bile spaljivane, što su ljudi bili premlaćivani, hapšeni i uništavani, ne samo ljudi koji drugačije misle, nego i oni koji su pripadnici drugog naroda, samo zbog toga što su se kao takvi rodili. Gospodine Čanak, ovo što ste vi govorili par prethodnih nedelja za medije, ono što ste sinoć govorili u emisiji, nije ništa drugo nego takva metodologija rada u odbrani naših političkih ideja. Ja sam jutros rekao da u vašem stranačkom programu stoji, da je vaše jedino zalaganje i jedina ideja sađenje rosnog cveća. Ako mislite da to realizujete tako što ćete batinati sve one za koje vi smatrate da vam stoje na putu, u toj realizaciji te ideje, to je sasvim dovoljno i to je moje mišljenje. Ja ne prozivam, to je moje mišljenje da se vaš rad zabrani, jednako tako kao što nikada ne bih dozvolio bilo kakvu političku aktivnost onima na koje ste navodno kivni i zbog kojih ste navodno demonstrirali po Novom Sadu juče. Jer, vi to niste radili zbog šačice od 30-tak, po meni, potpuno, blesavih klinaca, koji ne znaju gde su šuplji, nego bez obzira što je naziv njihove organizacije, jedna od tih organizacija čak internacionalno poznata, o čemu svakako treba da vode računa organi reda, policija i svi ostali i oko toga bismo se složili, nego je vaša ideja bila nešto sasvim drugo, da reafirmišete jednu mnogo opasniju ideju, a to je da vam se u ovom društvu omogući da etiketirate koga god hoćete i kada god se to vama navrne, gde je element za odstrel, pa verovatno i posle ovog događaja juče i posle vašeg nastupa na B92 i posle onoga što ste rekli za ovom govornicom, što ste otvoreno priznali. Dakle, vaša metodologija je metodologija motke. To je ono što ste danas rekli, otvoreno, postoji stenogram, pa svi to mogu da pročitaju. Da li to znači da to predstavlja otvoren poziv da mene ili bilo koga drugoga koga vi dovedete, zato što vi tako želite, u vezu sa nečim negativnim, kao što je nacizam ili fašizam, svakome kada ja prođem ulicom da može da me gađa kamenom, da me udari motkom i da me na taj način spreči u mojim tzv. zlim naumima. Gospodine Čanak, ako to što ste vi danas rekli nije opasno za društvo, onda ne znam šta je. Ako to nije razlog da se u jednoj normalnoj državi, za koju se nadam da je gradimo, oglasi javni tužilac sutradan i kada uspemo, nadam se da ćemo to brzo uraditi i formirati Ustavni sud u ovoj državi, da se i taj organ pozabavi takvim izjavama, a ne samo izjavama, nego i delima i onome što se dešava na ulici. Dakle, nije to bio normalan skup juče koji ste vi organizovali, da biste skrenuli pažnju javnosti Srbije na opasnost od fašizma, a ako ćemo realno da pogledamo, opasnosti nema, nego postoje razne ekstremne grupe kojima se bave institucije sistema i policija, nego ste to uradili da biste skrenuli pažnju na sebe, da biste od vašeg iskompleksiranog položaja lokalne stranke napravili nešto više od toga u Srbiji, što nikada nećete uspeti. Dakle, tri života da živite, vi nećete moći da obavite taj svoj zadatak. Jedino što možete da proizvedete je ovakva reakcija koja vam delimično odgovara, zbog toga što se priča o vama i, nažalost, u tome ste uspeli, jer je prosto nemoguće da izgovorite takvu gomilu svačega, takvu gomilu opasnih stvari koje mogu da podriju u sam temelj ovog društva, a da to ostane bez ikakvog odgovora i bez ikakve reakcije. To je prosto nemoguće, sa ovakvim vašim govorom vi biste bili etiketirani od ogromne većine društva u svakoj normalnoj razvijenoj evropskoj demokratskoj državi kao ekstremista. Vi biste bili zaista glavna tema novinara i njihova glavna meta na naslovnim stranama listova, ali pretpostavljam, da oni građani koji su svikli na demokratiju kroz višedecenijsko iskustvo, da nikada ne bi nakon toga dali pravo da se ikada više obrate u Parlamentu, jer to pravo ovde kod nas u demokratskom društvu daju građani. I ono što će građani iz ovoga da izvuku kao pouku, ja se iskreno nadam, to je da takvu omašku i takvu nesrećnu grešku koju su napravili iz neke zablude, koju su imali u nekom trenutku, više nikada neće ponoviti, bar ne onaj kritičan deo onih koji će vam omogućiti da pređete cenzus i to je ono čemu se ja iskreno nadam. To je ono za šta ja mislim da će se ova stvar tako na kraju završiti, jer sve što ste izrekli za ovom govornicom, zapravo, nije opovrglo bilo šta o čemu smo pričali, vi jednostavno transponujete. Znate da će se desiti skup jedne ekstremne grupe mladića, koja inače internacionalno deluje i to nije ništa sporno, koja će pokušati da svojim javnim skupom skrene pažnju na svoje ideje, koje su očigledno neprihvatljive za 99,999 posto ljudi koji žive u ovoj državi, bez obzira na etničku pripadnost. I onda vi koristite taj skup kojima treba, zna se ko, da završi čitav posao, kako biste promovisali vaše ideje, a očigledno, od svih ideja koje ćemo mi zapamtiti sa ove govornice, koje ste vi izrekli unazad ne znam koliko, i što smo videli po medijima, nije ideja ni demokratskog društva, ni normalnog života, ni levičarska, ni desničarska, nego je to ideja ''motke''. To je ono o čemu vi govorite. Ako ova skupština misli da može tek tako sa tim da prođe i da ideja ''motke'' može da bude osnova razvoja demokratskog društva, onda se ljuto varate. Prošle nedelje stranačka delegacija je bila u Strazburu i bili smo svedoci ponovnog pokuša oživljavanja rezolucije o nezavisnom Kosovu, to će nas verovatno sustići u januaru mesecu. Za vreme, dok mi ulažemo napore da ubedimo naše kolege iz drugih parlamenata u Evropi, zbog čega je ta ideja u jeku pregovora, kada zaista nije dogovoren status buduće pokrajine Srbije, nije dogovorena forma tog statusa, da će to naneti veliku štetu i kada smo u to uspeli da ubedimo većinu prošli put, prošlog januara, posao se mora raditi ispočetka, vi za to vreme pokušavate da medijima u Srbiji prodate, što je najgore i stranim medijima, priču o tome kako predstoji fašizacija Srbije. To je sjajna poruka. Vi možete tako da pričate koliko god hoćete. Pričajte vi šta god želite. Ja, kao demokrata ne želim u tome da vas sprečavam, pa neka ljudi onda procene da li je jedno ili drugo ispravno, ali ono što nemate pravo da uradite i zašta verujem da policija u ovoj državi mora da spreči, i zameram što nije sprečena zabrana vašeg skupa, a to ću zameriti svom ministru, možemo da se ne slažemo u tome, to je da ne može biti održan i podržan skup u javnosti, na koji oni koji organizuju taj skup pozivaju članstvo da dođu i da budu spremni da motkama zaustave nekoga drugoga koji demonstrira. To prosto ne biva. Neko je pomenuo da je na skupu bilo ljudi koji su nosili transparent NATO jednako kukasti krst, jednako nacizam, pa ste mi vi onda rekli, kada sam vas pitao, da su to neki anarhisti. Znate zašto su oni tu? Obećali ste im tuču, da im niste obećali tuču, ti ljudi ne bi došli. Šta bi njima bilo zabavno da demonstriraju sa takvim transparentom na vašem skupu. Vaš skup je okupio razne ljude, čak i one koji su bili najdobronamerniji, koje lično poznajem i sa kojima sam razgovarao i koje ja nemam nameru da napadam zbog prisustva tom skupu, jer su verovatno ljudi mislili da će učešćem na tom skupu zaista izraziti jedan lični stav, jedno lično ubeđenje striktno protiv nacizma ili fašizma ili njegovih korena ili mogućih pojava u Srbiji. Ja to poštujem, gospodine Čanak, ali ne mogu da poštujem vas koji ste bili spremni da bude razbijenih glava na tom skupu, da biste vi ostvarili vaše sitne političke poene. Gospodine Čanak, vi ste ekstremista. Ako postoji iko ko je ovde u Srbiji ekstremista, u ovom trenutku, a ima određenu težinu jer ste u Parlamentu, vi ste ekstremista i vi ste Stroj.
Reč ima narodni poslanik Nenad Čanak, replika. Jedino vas molim, zaista, da replikom ne širimo dalje, po dogovoru, diskusiju, ako je moguće. Svako je izneo svoj stav.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde je očigledno došlo do ozbiljnog nesporazuma. Gospodine Nikoliću, kada sam govorio o Marisavu Petroviću, govorio sam o tome da nacionalna pripadnost ne znači po definiciji i političku pripadnost, govorio sam o tome da to što je neko Srbin ne znači da ne može biti fašista. Nisam govorio o srpskom narodu, kome i sam pripadam, nego sam govorio o onome što biste vi nazvali ''izrodi ili izdajnici'', a ja bih se sa vama, samo u tom slučaju, složio. Međutim, govorim o nečem drugom. Govorim o tome da upravo takve političke, pre svega, pojave prave štetu ovoj zemlji i njenom većinskom narodu. Podsetiću vas da ovo što je govorio gospodin Aligrudić, o ekstremnim grupama kojima se bave institucije sistema, pa mi, građani, ne treba njima da se bavimo, u međuvremenu su od 2005. godine, kada je policija dala svoj izveštaj gde ih karakteriše kao međunarodne tajne neonacističke grupacije koje postoje u više od 18 zemalja, koje funkcionišu na način na koji funkcionišu, došli su u poziciju da se njima više ne bave, pa da oni u međuvremenu mogu da prave hiljade provokacija, da maltretiraju ljude, da tuku ljude, da ih zlostavljaju, a da tu režim ništa ne preduzima. I vi, ako meni kažete, da su antifašisti i fašisti isto, da imaju pravo i jedni i drugi da se pojave na ulicama i da su i antifašisti i nacisti tu da pokažu demokratski svoje mišljenje, onda ste vi čovek koji propagira nacizam i daje šansu najgoroj ideologiji koja se pojavila u 20. veku, da slobodno ide ulicama Srbije da maršira, da režim kaže, pa eto, to je pravo na drugo mišljenje i da oni pozivaju na istrebljenje čitavih nacija, da pozivaju na istrebljenje niže rase, da sve to rade samo zato što je to, eto, vaše viđenje demokratije. E, vidite, od takvog viđenja demokratije su milioni ljudi na ovim prostorima platili glavom i to nije bla – bla, nego je to istorijska činjenica. A, to što vi u vašem vlastohlepnom politikantstvu možete da idete od levog do desnog, od desnog do levog, da ovoga nevoljnika izaberete za predsednika Skupštine Srbije pa da ga smenjujete posle par dana i gazite elementarno ljudsko dostojanstvo, da postupate na najsramniji mogući način prema ljudima koji vam poveruju, to je na vaš obraz. Još jednu stvar bih rekao, to je bio međunarodni skup od strane neonacista. Oni su se skupili iz cele Evrope. Ološ iz cele Evrope je došao u Novi Sad da vršlja ulicama Novog Sada, ''zighajluje'' i viče "legalno - legalno". To je ono što se desilo u Novom Sadu. A što se tiče Srpske radikalne stranke, gospodine Nikoliću, gost Vojislava Šešelja je bio izvesni Lepen, je l' tako bilo? Taj Lepen je imao dobrovoljce u ratovima na prostorima bivše Jugoslavije, koji su se borili na strani Hrvatske.
Narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Potpuno sam razumeo gospodina Čanka, možda on nije razumeo kako sam ja njemu odgovorio. Dakle, jedini fašizam trenutno u svetu je globalizam. Kada bi ti globalisti došli u Srbiju, Nenad Čanak bi igrao ulogu Marisava Petrovića, samo sam to rekao. On bi pokazao prstom ko treba da bude motkom, ko treba da bude streljan, ko ide u koncentracioni logor, a koga treba pustiti. Ništa drugo o tome nisam govorio. To nije bio internacionalni skup zato što su ove iz inostranstva već bili pohapsili. Ako su učestvovali tamo onda je to bio internacionalni skup. Ali, gospodine Čanak, da budemo potpuno načisto, fašizma u Srbiji nema i nikada ga neće biti. Ne gradite na tome nikakvu političku platformu. To biste mogli ako ste vlasnik neke nevladine organizacije, pa neki projekat, kojim oni finansiraju vas, iz tih nevladinih organizacija, pa, na primer, projekat narastajući fašizam u Srbiji, pa onda vam daju 500.000, milion evra, vi pravite projekat i opravdavate. U Skupštini Srbije nemojte to da govorite. Kakav ste vi Srbin, gospodine Čanak? Kako sebe možete da nazovete Srbinom i da svoju državu i svoj narod optužite za fašizam? Da smo fašisti cenio bih to što kažete sa govornice, pa makar vam i glava otišla, ali ovde nije potrebna hrabrost da optužite ceo narod i celu državu, ovo je Srbija. Ovu Srbiju niko ne brani. Ovu Srbiju samo napadaju. Ove kamere napolju, nisu došli da čuju glas razuma koji iznose drugi poslanici nego da čuju vas, gospodine Čanak, da vas prenesu u inostranstvo. Da ova Srbija dobije Kosovo i Metohiju sa velikim stepenom autonomije, takva fašistoidna ili sa narastajućim fašizmom, ili već zahvaćenim fašizmom, pa koće nam to dati? Sutra Albanci treba s pravom da kažu, ljudi, vi nas gurate u ruke fašista, da oni upravljaju Kosovom i Metohijom. Od Miloševića pa naovamo ništa se nije promenilo, fašisti bili, fašisti ostali, to je vaša teza, gospodine Čanak. To ne valja, to je neopravdana teza. Imate pravo da iznesete za ovom govornicom, ne može vam niko ništa. Nema tu tužioca za ono što govori gospodin Čanak. On ima pravo to da kaže, ali ovo nije ta Srbija. Evo, ubedite Srbiju da je tako. Ajmo na izbore da vidimo koliko ćete procenata da osvojite. Vama je bitno da ne padnete ispod 5% da bi vam se glas čuo. Ne zaboravite, ono što ste pokazali dok ste bili na vlasti ili gde ste i sada na vlasti ne govori previše o vama kao o moralnim ljudima, o vama kao ljudima koji su demokrate, ni o vama, gospodine Čanak, ni o vama, gospodine Jovanoviću. Ne daj bože da objavite knjigu svojih stenografskih beleški dok ste bili šef poslaničke grupe, tada arogantnog DOS-a, postideli biste se svega onoga što ste radili ostalim narodnim poslanicima. Sada je drugo vreme. Mislim da smo konačno uplovili u neke demokratske tokove, vas dvojica mi nešto iskačete. Vas dvojica nikako da se uključite u tu demokratiju. Sad vam smeta, sad biste vi voleli da radikali rasturaju ovu skupštinu, ali nema razloga, niko nas ne tera na to, imamo svoju govornicu, imamo televizijski prenos, nama više ništa ne treba. Naše ideje stižu do građana Srbije. Naše ideje su veoma moderne, a vama, ne znam čije ideje zastupate i zašto evropske vrednosti, koje su ušle u Ustav Srbije, ne primenjujete uvek i doslovce, nego samo gde vam odgovara. Evropska vrednost je, na primer da u Nemačkoj neonacisti marširaju ulicama, da im policija obezbedi potpunu bezbednost, samo nemaju pravo da nose obeležja iz Drugog svetskog rata. Veoma je tačno, ako ništa o fašizmu ne znate, pročitajte bar magistarski rad dr Vojislava Šešelja. U njemu ćete moći mnogo toga da saznate. Dakle, u Nemačkoj narasta fašizam i ceo svet ćuti zato što prolaze ljudi koji veličaju naciste, ne fašiste, samo im policija kaže imate određeno vreme, određeni prostor, policija će biti oko vas. Istuku se sa policijom, jer su to isto tako blesavi ljudi kao i ovi koji su juče vas napali, kao što i ovi organizovani navijači vole da se tuku sa policijom, nešto ima između njih, neka veza, ali istuku se sa policijom i niko u Nemačkoj nije rekao – e, zato što vi to dozvoljavate vi veličate Hitlera. Ne, Nemačka je veoma savremena evropska zemlja, ne pada joj na pamet da bude ponovo fašistička. Šta će joj to, kad je Amerika već zauzela tu poziciju.
Gospodine Čanak, vi se ponovo javljate po Poslovniku, repliku i tako dalje? Ako je tako, reakcija pre vas je da se ponovo javio čitav poslanički klub DSS - NS, po Poslovniku. Nećemo to raditi. Nešto smo se dogovorili. Gospodine Aligrudiću, da završimo diskusiju. Zamolio bih sve da stanemo.
Prethodno ću da kažem da bih zaista voleo, ako mogu da uvažim vašu molbu, da se sa ovim prestane, međutim, ako nema dogovora koji smo hteli da postignemo onda se naravno ne može raditi na takav način. Gospodine Čanak, vi ste maločas izrekli da ja ne razlikujem fašiste i antifašiste. Naravno da ih razlikujem, ali odlika onih koji su antifašisti nije dovoljno samo da su antifašisti. Da bi poštovali moraju biti demokrate, što vi očigledno niste. To je, znači, osnovna razlika. A ne samo da niste demokrata nego ste i neko ko radi uporno protiv interesa ove države, onako kako ga ja vidim i kako ga srećom vidi ogromna većina stanovništva ove države. Sećam se događaja od pre tri godine kada smo zajedno bili na kongresu lokalnih i regionalnih vlasti u Strazburu, kada je bila neka tačka dnevnog reda, više ne mogu da se setim, ali se zato dobro sećam vaših reči. Vi ste tom prilikom, javno pred poslanicima Kongresa lokalne regionalne vlasti, izgovorili rečenicu da je Srbija, po vama, klerofašistička država. To ste rekli, jeste, jer imam stenogram na francuskom jeziku koji je u međuvremenu dat da se prevede i čuvao sam ga za jednu ovakvu situaciju kada se dogodi da može to da bude sporno po vama, pa ćemo onda to, naravno, objaviti u novinama i dokazati šta ste vi tada izgovorili, a srećom ti ljudi snimaju magnetofonski snimak onoga što se dogodilo unazad tri godine. Prema tome, nadam se da čak postoji i snimak onoga što ste rekli. Dakle, to je bilo tako užasno, tako grozno da nije da su reagovali poslanici iz Srbije koji su jednostavno bili zatečeni, nisu znali šta da rade, nego je reagovala predsedavajuća, Dubravka Šuica, član HDZ i gradonačelnik Dubrovnika, koja vam je oduzela reč i rekla je da rečnik koji vi upotrebljavate nije rečnik primeren tom domu i da prema tome ne može da vam dozvoli dalje učešće u diskusiji. To je prava istina. Dobro je da ovo ljudi čuju i da čuju ko je taj koji mene sa ove govornice proziva da ne razlikujem antifašiste i fašiste. Vrlo dobro razlikujem šta su demokratski metodi političke borbe a šta nisu. Vi ste svakako ona osoba koja se otvoreno zalaže, i današnji stenogram sa ove sednice i oni koji su pratili prenos to može potvrditi, za fizički obračun kao metod političke borbe. Prema tome, sa ovog mesta pozivam sve građane Srbije da se suprotstave nenasilnim metodom protiv onih koji zagovaraju nasilje. Prvo ćemo mi to kao njihovi izabrani predstavnici iz ovog doma činiti rečju, jer je to jedino i moguće, a nadam se da će državni organi bez obzira ko je na vlasti u Srbiji, da li moja politička stranka ili neka druga, svakako raditi šta je potrebno da se pokušaji prevođenja političkog jezika u jezik obračuna na ulici u ovoj državi zaustavi bez obzira u ime koje ideologije se on čini, i bez obzira u ime čega, jer vi ste ekstremista iz Stroja.
Poštovani narodni poslanici, ili stajemo i nastavljamo po dnevnom redu ... Nema stajanja? U redu. Po članu 98. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije predsedavajući može odrediti pauzu u radu sednice Narodne skupštine da bi se izvršile potrebne konsultacije ili pribavilo mišljenje. Pošto svi vidimo da je uzavrela atmosfera, a zarad očuvanja ugleda ove institucije, mislim da je potrebno da uvažimo našmeđusobni dogovor na sastanku šefova poslaničkih grupa. O tome ćemo se konsultovati još u toku dana. Zato određuje nastavak sednice sutra u 10,00 časova. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 127narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 98 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Jelena Marković, Marko Đurišić, Dušan Bajatović, Vensa Pešić i Elvira Kovač. Prelazimo na zajednički jedinstveni pretres 10-14. tačke dnevnog reda: –PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU KONVENCIJE UJEDINjENIH NACIJA O BORBI PROTIV DEZERTIFIKACIJE U ZEMLjAMA SA TEŠKOM SUŠOM I/ILI DEZERTIFIKACIJOM, POSEBNO U AFRICI, PROCENI UTICAJA NA ŽIVOTNU SREDINU U PREKOGRANIČNOM KONTEKSTU, ZAŠTITI I ODRŽIVOM RAZVOJU KARPATA, OČUVANjU EVROPSKE DIVLjE FLORE I FAUNE I PRIRODNIH STANIŠTA I OČUVANjU MIGRATORNIH VRSTA DIVLjIH ŽIVOTINjA (nastavak) Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku, a zatim Miroslav Markićević, po Poslovniku.