Hteo sam da reklamiram kršenje čl. 142. i 143. Poslovnika o radu Skupštine Republike Srbije. Naime, po članu 143. predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada dužni su da pre sednice Narodne skupštine razmotre amandmane koji su podneti na predlog zakona i da Narodnu skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije. Čuli smo od vas da je bilo zasedanje Odbora za finansije, koji jeste jedan od nadležnih odbora po pitanju zakona o nacionalnoj korporaciji za obezbeđivanje garancija kredita za stambenu izgradnju, međutim, na osnovu člana 52. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije Odbor za razvoj i ekonomske veze sa inostranstvom je takođe nadležan odbor koji treba da se izjašnjava o ovom zakonu. Odbor za razvoj i ekonomske veze sa inostranstvom do sada nije zasedao i nije razmatrao amandmane koje su narodni poslanici podneli, pa samim tim i ne možete da otvorite raspravu u pojedinostima o predlogu ovog zakona.
Zahvaljujem. Dakle, služba obaveštava da nije nadležan odbor, kao matični, Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom. Izvolite.
Hteo bihj da vam ukažem na kršenje tog člana, jer ne piše "matičan odbor", nego "nadležni odbori". U članu 52. piše da Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom razmatra planove i programe razvoja; privredni razvoj i kreditno-monetarni i bankarski sistem. Koliko je meni poznato, ovde je reč o garancijama koje Vlada Republike Srbije treba da da bankama i svakako da je ovaj odbor jedan od nadležnih odbora. Nigde ne piše "matičan" i ne piše da je samo jedan odbor po jednom zakonu nadležan.
Gospodine Arsiću, molim vas da se obratite predsedniku Odbora koji očito ne deli vaše mišljenje i nije smatrao svoj odbor nadležnim i nije zakazao pregled amandmana. Oprostite, kao što znate, kada odbor ne zaseda i ne dostavi izveštaj ovde nemate izveštaj, a po članu 159. obavestio sam vas da su Odbor za finansije i Zakonodavni odbor dostavili svoje izveštaje, jer su obavili pretres po amandmanima. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, gospodine predsedniče, mislim da je predsednik Odbora za razvoj i ekonomske veze sa inostranstvom zakazao za danas sednicu Odbora, sa početkom u 14,00 sati, da razmatra predloge amandmana koje su narodni poslanici podneli na ovaj predlog zakona. Isto tako je bila zakazana i sednica Odbora za razvoj i ekonomske veze sa inostranstvom za prošli petak, sa početkom u 14,00 časova, međutim, nije se održala zbog nedostatka kvoruma. Tražiću da se Administrativni odbor izjasni o kršenju ovog poslovnika. Kada je amandman u pitanju, tokom rasprave u načelu o Predlogu ovoga zakona gospodin ministar je objašnjavao da je reč o tome da se podstiču stambeni krediti na osnovu garancije koju bi Vlada Republike Srbije davala bankama, opet na osnovu hipoteke koju bi banke uzimale od građana Srbije; i, navodno po objašnjenju, mada to u zakonu nigde ne piše, predmet kredita je i predmet hipoteke, a ministar nam obrazlaže da će na nekom posebnom formularu to pitanje biti rešeno. Ja sam tražio svojim amandmanom da hipoteku uzima nacionalna korporacija, a ne banka, jer nacionalna korporacija već daje garanciju banci na mogući gubitak u toku postupka davanja kredita. Navodno, ovaj zakon će uticati na to da se smanje kamate, pa se čak obećavaju i jednocifreni iznosi kamata na godišnjem nivou. Opet se postavlja pitanje ko to ima pravo da u ime banaka koje su nosilac kredita daje određena obećanja. Naime, mi smo obavešteni da li će to biti tih 9% kako to ministar obećava, po jednoj fiksnoj stopi kredita, koja će se naplaćivati, bez obzira da li je vraćeno 90% duga ili uplaćeno samo 10, koji se smatraju kao učešće, ili će biti po preračunatoj stopi obračun kamate za onoliko koliko uzimalac kredita duguje banci, odnosno nekoj drugoj instituciji koja se time bavi. U jednoj stvari predlagač je prilično pogrešio - da banke kojim slučajem imaju slobodnog kapitala da plasiraju za kredite kojima je rok vraćanja 20 godina, ne bi bilo potrebno da ih jednim ovakvim zakonom podstičemo. Činjenica je da banke imaju ograničena sredstva sa kojima raspolažu i više im se isplati da daju kratkoročne kredite od šest meseci do dve godine, jer im je samim tim zarada za davanje takvih kredita veća. Nigde u ovom zakonu ne postoji obaveza ni za jednu banku da prihvati da nekog građanina ili pravno lice kreditira 20 godina. Predlagač je zaboravio da se višak sredstava koji banke mogu da plasiraju na kredite od 20 godina, koji mogu biti predmet stambene izgradnje, može postići samo ako se poveća štednja građana u bankama. To je sada nemoguće iz razloga što nijedan bitan privredni subjekat koji nije javno preduzeće ili gde nije vlasnik država trenutno ne funkcioniše. Zahvaljujući politici koju ova vlada sprovodi, koja ima kontinuitet sa prethodnom vladom, a to iz razloga što su članovi Vlade koji sada vode finansijski sektor vodili finansijski sektor i u prethodnoj vladi. Samo jedan kraći period nisu bili u toj istoj vladi, što je dovelo do pada produktivnosti, smanjenja proizvodnje i samim tim do pada životnog standarda i do otpuštanja većine radnika. Dokle god to pitanje ne rešite, svaki ovakav zakon može biti samo vrsta predizbornog obećanja i nikad neće zaživeti.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanikMilorad Mirčić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Žarko Obradović i Bojan Kekić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanikGordana Pop-Lazić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodin Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa članom 141. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 9. stav 2. predloženog zakona o korporaciji za osiguranje stambenih kredita. Molio bih vas, gospodine predsedniče, da umirite ovu većinu DOS-ovsku, jer ovako zaista nema smisla raditi. Ako me ne čujete, ne čujete me zato što vladajuća većina u ovoj skupštini onemogućava da se radi na normalan način.
Moje je da intervenišem. Molim vas, bez dobacivanja. Moje je da intervenišem i to radim svaki put, a odnosi se na sve poslanike, pošto ne delim poslanike na taj način, nego na one koji ometaju rad i koji ne ometaju. Nažalost, tokom diskusije prethodnog govornika većina poslanika je međusobno razgovarala. Još jednom vas molim, nekoliko puta sam dao znak, omogućite govorniku da govori. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Molio bih vas, gospodine Markoviću, da mi ovih proteklih minut i 15 sekundi ne računate u tri minuta koje imam za ovaj amandman. Članom 9. definiše se maksimalan iznos obaveza koje korporacija može da preuzme na sebe u odnosu na ukupni kapital. Postavlja se pitanje zašto je određeno baš 16 puta više. Za tako nešto svakako nema nikakvog ekonomskog opravdanja, jer čuli smo i od strane samog ministra da je stopa povraćaja kredita kod naših građana, koji su po tom pitanju izuzetno disciplinovani, čak 97%. Znači, ako bismo primenili ekonomske kriterijume, ovaj odnos mogao bi da bude i 30 puta veći. Kao drugo, ukoliko se zna da korporacija ne preuzima obavezu za kompletan kredit, već samo za razliku koja se ostvari između kredita i kada dođe do prodaje po osnovu hipoteke, ta obaveza svakako ne može toliko propasti. Kaže - poslovna banka, kao instrument obezbeđenja kredita uzima hipoteku na imovinu koja je predmet kredita, i to u odnosu 1:1. U kom slučaju će ovaj odnos biti 1:1? Garantujem vam da u 99,99% slučajeva to neće biti tako. Evo i zašto. Kao prvo, poslovne banke koje daju kredit same procenjuju koliko nepokretnost na koju stavljate hipoteku vredi. Znači, ukoliko vaša nepokretnost vredi npr. 50.000 evra, oni će nepokretnost proceniti na 40.000. Znači, kada dođe do prodaje osigurane nepokretnosti, nikada neće biti šteta po ovu komisiju veća. Hvala.
Hvala vama. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanikZoran Krasić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Krasić, izvolite.
Naravno, ovim amandmanom ne može u potpunosti da se popravi Predlog zakona koji je besmislen, ali svrha ovog amandmana jeste da se ograniči korporacija, za koju ovde nije definisano da li je javno preduzeće, da li je fond, da li je akcionarsko društvo, pre bi se reklo da je to neka asocijacija. Stav 3. u članu 9. Predloga zakona propisuje da od poslovne politike korporacije zavisi koliki će nominalni iznos obaveza da bude prema pojedinačnoj poslovnoj banci. Ako je to predlagač mislio da uredi na način da prepusti slobodnoj volji korporacije, onda uopšte nije trebalo da upisuje ovo u zakon, jer se to podrazumeva, da onaj ko stupa u neke poslovne odnose samostalno formira svoju volju. Ovim amandmanom mi to želimo da ograničimo na 20% od nominalnog iznosa kapitala prema poslovnoj banci, i na 3% prema pojedinačnom korisniku. Znači, želimo da stavimo neke limite gde bismo mogli da vršimo i kontrolu da li se zakon primenjuje na način i radi ostvarenja onog cilja koji je predlagač hteo da udahne ovom zakonu. Opet smo svesni činjenice da ni ovaj amandman ne može da popravi nešto što je iz temelja krivo, a krivo je zbog toga što je možda ovakav predlog zakona 1945. godine mogao da da neke rezultate u Kanadi, ali 2004. godine ovaj zakon u Srbiji ne može da da nikakav rezultat zato što postoje strukturni poremećaji na našem tržištu i u našoj ekonomiji. Nema dugoročnih sredstava, nema dugoročnog kapitala poslovnih banaka i ove koje dolaze iz inostranstva obezbeđuju neka dugoročna sredstva, ali i sami znate da su to skupa sredstva. Novac je kao voda, gde se pojavi šupljina, po principu spojenih sudova, ide gde je veliki profit, gde je velika dobit, tamo se seli kapital. Ovim zakonom se obezbeđuju banke. Država preko te korporacije potpuno nepotrebno preuzima obavezu da garantuje profit poslovnim bankama. U krajnjem slučaju, to nije moralno sa gledišta Narodne skupštine, bez obzira na priče da će nekome da se pomogne, da se omogući izgradnja itd. Da ispravimo jednu veliku nepravdu koja se čula u petak ovde. Nigde u ovom predlogu zakona ne stoji koliko će biti mesečna otplatna rata za ove kredite, niti u odredbama zakona, niti u obrazloženju. Stoje samo tekstualni navodi o ciljevima, željama i nečemu što je namera Vlade. Ovo je, praktično, samo zakon o lepim namerama, zakon koji nema uporište u Ustavu, jer niko ne zna da li je ova korporacija javno preduzeće, da li je akcionarsko društvo, da li je društvo sa ograničenom odgovornošću, šta je. Fond očigledno nije. Ovaj zakon bi mogao da ima i drugi naziv, a to bi trebalo da bude - predlog zakona o obezbeđivanju potraživanja po osnovu stambenih kredita. Jer, ako idete sa terminom "osiguranje", onda znajte,sledeći zakon koji je na dnevnom redu propisuje u nekoliko članova i zabranu upotrebe reči "osiguranje". Ovde se ne osiguravaju krediti, nego se obezbeđuju potraživanja, obezbeđuje se profit onih banaka koje budu preuzele danas rizik da dugoročno kreditiraju stambenu izgradnju. To treba jasno reći. Mene čudi da predlagač zakona nije pravno usaglasio naziv i neke odredbe ovog zakona, a imao je prilike da u ovom periodu dostavi amandmane i otkloni ove sistemske probleme ovog zakona. Na bazi ovog zakona korporacija neće biti ni registrovana u Trgovinskom sudu. Ovde se ne vidi ni šifra delatnosti. Za obično preduzeće ovakva prijava bi se vratila i nikada je ne bi niko upisao.
Reč ima gospodin Arsić.
Dame i gospodo poslanici, mislim da bi ovaj amandman mog kolege Zorana Krasića trebalo prihvatiti, pogotovo zato što smo u proceduri imali jedan sličan zakon koji je regulisao sličnu materiju, za razvoj malih i srednjih preduzeća, davanje garancija i baš je sa ovakvim tekstom koji je predložen u amandmanu prošao vaš Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Ja sam na Odboru raspravljao o predlogu ovog amandmana i mislim da u nekim nesmotrenim izjavama polako počinje da se razobličuje prava namera predlagača zakona, jer u stavu 3. koji je predmet ovog amandmana kaže se - ukupan nominalni iznos obaveza korporacije koje proizilaze iz obavljanja delatnosti korporacije iz stava 1. ovog člana prema pojedinačnoj poslovnoj banci i pojedinačnom pravnom licu ... Ovde se čitavo vreme vrti priča kako ćete kreditima da pomognete građane Republike Srbije. Međutim, vidim da se ovde u suštini daje garancija bankama i pravnom licu koje je angažovano kao izvođač radova, da sa novcem banke i garancijom koju će da izda Vlada Republike Srbije zarađuje novac na nerešenom stambenom pitanju građana Republike Srbije.
Reč ima ministar Dinkić.
Gospodine predsedavajući, vidim da ovde ima ili nedovoljno pažljivog čitanja teksta ili nerazumevanja. Jasno je da zakon ne može da propiše kolika će biti svaka pojedinačna rata. To zavisi od kvadrature stana, roka otplate, kamatne stope. Verovatno većina poslanika shvata zašto to ne može biti u zakonu i ne može biti predmet podzakonskog akta, već pojedinačnih ugovora koje će građani sklapati sa državom. Ako se pažljivo čita tekst, a oni koji su izlazili prethodno nisu ga očito pažljivo čitali, jasno se vidi ko je vlasnik ove institucije. Amandmanom koji je prihvaćen kaže se da se može osnovati i kao akcionarsko društvo. Dakle, molim poslanike da pažljivo razmatraju amandmane koje Odbor usvaja, a i osnovni tekst zakona. Takođe, što se tiče garancija pravnim licima, ako tu postoji nejasnoća, radi se o garancijama koje će korporacija davati građevinskim preduzećima, jer osnovna delatnost korporacije je osiguranje kredita za građane, stambenih kredita, ali nakon toga davanje garancija građevinskim firmama da bi mogle da grade stanove. To su ta pravna lica. To je samo razjašnjenje ovoga što ste vi dali.
Reč ima gospodin Mirović.
Gospodine ministre, imamo negativna iskustva po pitanju jasnog opredeljenja Vlade, pa i vas, kada je reč o učešću države, državnog kapitala u nekim institucijama ili ustanovama koje bi po definiciji trebalo da imaju dominantno učešće državnog kapitala iz dva razloga. Prvo, zato što ih država osniva svojim sredstvima, dakle to je ekonomski razlog. Drugi razlog, koji možemo naći u uporednom pravu ili u zemljama sa kojima želimo da se poredimo, jeste što u tim zemljama državni kapital u većini stoji u tim institucijama. Ovo vam govorim zbog toga što taj državni kapital niste na odgovarajući način zaštitili kada je reč o Nacionalnoj štedionici. Otuda i bojazan narodnih poslanika i otuda i ovi amandmani koji govore o zaštiti državnog kapitala i zato najmanje od vas očekujemo, s obzirom na to iskustvo iz Nacionalne štedionice, da se nekako površno, na osnovu vaše izjave ili obećanja, mogu zaštititi osnovni državni interesi u odnosu na budžet koji je glavni ulagač sredstava u nacionalnu korporaciju za osiguranje stambenih kredita. Dakle, na osnovu iskustava koja imamo, a reč je o velikoj aferi i o velikom gubitku državnog novca, mi poslanici SRS vama ne verujemo na reč i zato vam tražimo jače uporište u zakonu.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima gospodin Dinkić.
Gospodo, kao što znate, nadležna institucija za zaštitu državnih interesa jeste Ministarstvo finansija. Dok sam bio guverner Narodne banke Srbije mi smo radili samo kontrolu nad institucijama. Zaštitu državnog interesa u svim institucijama vrši isključivo Vlada Republike Srbije. Kao što znate, ja nisam bio član te Vlade. Narodna banka Srbije ne vrši upravljanje državnim kapitalom u institucijama, već vrši samo nadzor nad radom finansijskih institucija. Što se tiče isfabrikovane afere, vidite i sami da nema od toga ništa. Moram da skrenem pažnju da ovaj zakon, mogli bi građani steći pogrešan utisak, nije namenjen onima koji su već sebe stambeno obezbedili, kao što je većina poslanika SRS, već onima koji te stanove nemaju.
Replika, predstavnik Srpske radikalne stranke po ovoj tački, gospodin Mirović.
Ne želim da se spuštam na vaš nivo i da govorim o stanovima. Čujem da živite na Novom Beogradu, to ste sami rekli; to je jedan lep kraj Beograda i ja vam u tom kraju želim svaku sreću. Ovde su neka važnija pitanja na sceni. To vaše olako, formalno prihvatanje pljačke državnog kapitala u odnosu na Nacionalnu štedionicu bilo je, jeste i biće predmet naše zabrinutosti i naših namera da do kraja tu stvar rasvetlimo. To sa vama lično zapravo i nema neke veze, naravno ukoliko oni koji budu rasvetljavali taj slučaj ne dođu i do vašeg imena u tom lancu od osnivanja Nacionalne štedionice do tzv. kapitalizacije, pa sve momenta kada je Nacionalna štedionica prešla u privatne ruke. Ako se vaše ime nađe u tom lancu, pričuvajte se. Verujem da će se naći i za to, kažu mnogi, ima dokaza. Ovde je nešto drugo na dnevnom redu. Da li vi kao ministar finansija nakon te afere uživate poverenje većine u Skupštini, a verujem da ne uživate, bez obzira što će vam možda iz čisto formalnih razloga opstanka koalicije poslanici drugih stranaka, koji ne pripadaju redovima Srpske radikalne stranke, dati glas za ovaj zakon; dakle da li posle te afere uživate poverenje da, kao što je slučaj i sa ovim zakonom, ulažete državni novac, deset miliona evra ili možda više (nekoliko amandmana je podneto na tu temu) osnivačkog uloga za formiranje jedne ovakve važne institucije, sa mogućnošću da ako ne daj bože duže ostanete na vlasti na jedan, drugi ili treći način (kao što je bilo reči kada je Nacionalna štedionica bila na dnevnom redu) privatizujete i nacionalnu korporaciju za osiguranje stambenih kredita. Da ili ne? Dakle, te vaše priče o stanovima, o automobilima, ja recimo vozim automobil "vektra", možda ću voziti lošiji ili bolji, to više nikoga ne zanima, da li vi živite u dvosobnom ili trosobnom stanu. Neko živi u dvosobnom, neko u četvorosobnom, to su priče koje su ne samo demagoške nego koje sa vama, a vi ste ministar finansija, ne treba da imaju neke veze. Sa vama treba da ima veze ta priča koja će omogućiti građanima Srbije da žive bolje, a građani Srbije vama ne veruju, u vaša obećanja da će živeti bolje, jer sa vama imaju veoma loša iskustva.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Nema replike na repliku. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospođica Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, obratiću vam se kao da ministar Dinkić nije ovde, a on slučajno jeste, iz prostog razloga što svojom ostrašćenošću i svojom mržnjom koju pokazuje pre svega prema poslaničkoj grupi SRS, koja je najvrednija i najkonstruktivnija poslanička grupa u ovom sazivu Skupštine, pokazuje elementarno nepoznavanje demokratije i rada Narodne skupštine. To što ste vi došli, gospodine Dinkiću, onako u prolazu pred nas narodne poslanike ne daje vam za pravo da se nekulturno i, pre svega, ponižavajuće za ovaj visoki skupštinski dom, obraćate narodnim poslanicima. Pa, kada ste već došli, a tu je i poslanička grupa, odnosno koaliciona grupa poslanika koja je predložila ovaj zakon, treba da imate elementarne stvari u vidu kada pišete jedan član zakona, naročito ako on ima više stavova; u pitanju je kontradiktornost između 2. i 4. stava člana 9. predloženog zakona, na koji sam podnela amandman u ime poslaničke grupe SRS. Nemoguće je da se zakonom u stavu 2. pomenutog člana obaveže korporacija da utvrdi maksimalan iznos sredstava koji može biti, kako stoji u stavu 2, do 16 puta veći od iznosa kapitala korporacije, a taj inicijalni kapital se pominje u iznosu od 10 miliona evra. Postavlja se pitanje, prvo, odakle tih 10 miliona evra, a onda - kako je moguće da stav 4. predviđa da izuzetno, po odobrenju Vlade, taj iznos može da bude veći. Vi i ovom prilikom, kao što ste to uradili pre 20 dana, kada je od strane narodnih poslanika izglasan zakon o pomoći haškim optuženicima, pokazujete svojevrsno pravno nasilje kao ministar finansija, odnosno eksponent Vlade Vojislava Koštunice. Ne može Vlada da bude iznad zakona. Narodna skupština Republike Srbije, kao najviše zakonodavno telo, propisuje zakone koje svi moraju da poštuju. To što ste vi preko vašeg političkog suda Slobodana Vučetića u slučaju zakona o pomoći haškim optuženicima za 24 sata pokušali da izdejstvujete neku privremenu meru suspenzije tog zakona i što ovakve stavove unosite u član 9. ovog zakona pokazuje opet elementarno nepoznavanje onoga šta treba da radi izvršna, šta zakonodavna, a šta sudska vlast. Toliko o vašim predlozima zakona i o načinu na koji ih pišete. Umesto da upristojite makar zakon i da ga prilagodite onome što može da radi Narodna skupština, odnosno što obavezuje sve druge organe u sprovođenju zakona, vi se, gospodine Dinkiću, bavite predsedničkom kampanjom i pri tom širite neistine i, blago rečeno, laži i izmišljotine kada govorite pre svega o predsedničkom kandidatu i, uverena sam,pobedniku na predsedničkim izborima gospodinu Tomislavu Nikoliću. Vi treba da se bavite time što ste predložili zakon koji neće doneti ništa dobro onima, a njih ima na stotine hiljada, koji nemaju stan. Kada ste već bili tako "pametni", gospodine Dinkiću, da nam objašnjavate da su povoljne kamate poslovnih banaka od 9%, zašto niste vašim vrlim prijateljima, kumovima Hamoviću i Lazareviću ponudili da kupuju struju sa 9% kamate, nego nudite građanima stanove sa 9% kamate, koji treba da plate dva i po ili tri stana posle 20 ili 30 godina otplate. Kako je moguće da Vlada čiji ste vi ministar, Vlada Vojislava Koštunice, sve to nemo posmatra, kada se ima u vidu da je radio Anketni odbor o utvrđivanju malverzacija, odnosno krađe električne energije od strane pojedinih lica, vama veoma bliskih, i firme EFT, i da posle svega toga EFT prodaje i dalje našu struju po cenama, naravno, koje im donose basnoslovnikapital i bogatstvo. Naravno, sve je to moguće, s obzirom na to da onaj koji vas je birao na funkciju ministra finansija nije slušao glas razuma koji su sa ove govornice uputili poslanici SRS, rekavši mu da nije vama mesto u Vladi Republike Srbije, nego negde drugde - da polažete račune za sve ono što ste radili i kada ste bili guverner Narodne banke i pre nego što ste to postali, a i posle, kada ste vršili funkciju potpredsednika te vaše šifrovane političke organizacije G17 plus. Kada smo već kod te organizacije, a vi ste potpredsednik te organizacije koja sebe zove političkom strankom - G 17 plus, juče su vaši aktivisti, tzv. "Omladinska mreža G17 plus", usred Beograda, u centru Knez Mihailove delili ove letke. (Predsednik: Gospođice Jovanović, vreme je davno isteklo, pre 37 sekundi. Izvolite, završite.) Slušajte, gospodine Markoviću, vi ste eksponent te političke stranke. Na letku piše: "Srbijo, imaš izbora, mi znamo šta želimo". Ne znate vi ništa, sa vama možemo samo u dalje propadanje i u sunovrat. Što se tiče onoga što piše na ovoj strani, a piše: "Stop fašizmu u Srbiji" i tu je slika najvećeg srpskog junaka dr Vojislava Šešelja. Moram da vam kažem, gospodo iz G17, da se vidi ko su fašisti, a to ste vi. To što radite treba vama da služi na čast i građani će znati da ocene vaše fašističke metode.
Upozoravam da nije pristojno propagirati fašizam sa govornice. Molim sve sledeće govornike, zbilja ću morati zbog ovolikog prekoračenja vremena da isključujem govornicu, naročito kada upozorim dva puta, a mislim da smo dovoljno tolerantni. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, ministar finansija gospodin Dinkić.
Zaista sam fasciniran kulturom govora naše lepe govornice, nadasve pametne, kulturne, tolerantne, sve ono što pristaje uz stas. No, trebalo bi pažljivo da čitate Zakon o budžetu i onda biste videli, kao i drugi poslanici koji su imali tu primedbu, da je 10 miliona evra predviđeno za početni kapital ove institucije za osiguranje stambenih kredita. Dakle, stalno pitate otkud 10 miliona evra. Predviđeno je u budžetskoj rezervi, a u obrazloženju Zakona o budžetu stoji da će taj iznos, između ostalog, biti upotrebljen i za osiguranje kreditiranja za stanove. Sa druge strane, protiv smo ovog amandmana, iz razloga što je potrebno da, u slučajevima nepredviđenih poremećaja na finansijskom tržištu, postoji mogućnost da Vlada da mogućnost da se uveća odnos osiguranih kredita i kapitala, kako ne bi došlo do nekih nepredviđenih lomova. Još jednom da kažem, nemam ništa protiv što će radikali, to je demokratsko pravo, glasati protiv institucije koja omogućava da građani Srbije dobiju stambene kredite. Sada nema stambenih kredita. Bez ove institucije neće ih ni biti. Vaši lideri su dobili stanove, gospodin Nikolić dobio je od države stan od 160 kvadrata 1999. godine Aleksandar Vučić takođe je od države dobio stan, Gordana Pop-Lazić od Opštine Zemun 1000 kvadrata, ali nemojte onemogućavati i sprečavati obične građane Srbije da dobijaju stambene kredite. Vaši lideri imaju ogromne stanove, koje su dobili dok su bili u prethodnoj vladi, a građani su zaboravili, ali nemojte velikom broju današnjih podstanara Srbije uskratiti tu mogućnost, odnosno uskratite, ali im jasno kažite - nećemo stambene kredite zato što naši lideri imaju stanove koje su besplatno dobili od države.
Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović. Samo mi recite član Poslovnika.
Gospođo Krstić, član 100. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije jednako obavezuje i nas narodne poslanike i ministre koji se pozivaju da dođu i učestvuju u radu ove sednice. Gospodine Dinkiću, ovo nije snimanje za emisiju "Nikad izvini" na TV "Pink", ovo je ozbiljna institucija, ovo je Narodna skupština Republike Srbije i ponašajte se u skladu sa onim što ministar treba da govori sa ove govornice, a ne kao da ste na snimanju pomenute popularne serije koju građani sa oduševljenjem, naročito kada ste vi akter, prihvataju. Što se tiče razlike između vas, gospodine Dinkiću, gospodina Tomislava Nikolića, jednog časnog Srbina, budućeg predsednika Srbije, Aleksandra Vučića, jednog mladog pravnika, jednog divnog političara, kolege i Srbina, takođe, gospođe Pop-Lazić, majke tri divne ćerke, potpredsednika Skupštine i borca za nacionalne interese, pravdu i demokratiju, razlika između njih i vas je što su oni te stanove dobijali po zakonu, a vi ste krali i nastavićete da kradete i da pljačkate... (Predsedavajuća: Molim vas da pazite na terminologiju koju koristite.) ... jer ništa drugo ne znate, to je ono za šta ste vi usko specijalizovani i nemojte nama da pričate o nekom poštenju.
Replika, samo mi recite po kom osnovu, pomenuti ste? Izvolite.
Gospodin ministar, kao doživotni asistent Ekonomskog fakulteta u Beogradu, očigledno nije stekao elementarna znanja o demokratiji, jer nije stekao elementarna znanja o ustavnom pravu, a to je izučavao na tom fakultetu, to znaju čak i srednjoškolci, razlika između parlamenta i vlade je ogromna. Vlada polaže račune parlamentu. Parlament polaže račune samo građanima Srbije. Mi ćemo i na sledećim izborima, kao što smo na ovim prethodnim, položiti račune građanima Srbije i, kao što vidite, svakim danom naša popularnost je sve veća, što znači da smo zaslužili to poverenje, za razliku od vas. Vi ćete, gospodine ministre, vrlo brzo biti ovde na tapetu i moraćete da polažete račune ovom parlamentu. Stoga, zapamtite ubuduće kada uđete u ovaj visoki dom, mi smo vas pozvali, obraćajte se poslanicima sa dužnim uvažavanjem. Vaše kolege koje vas podržavaju u ovom parlamentu mogu da izađu za ovu govornicu i da sučele stavove sa poslanicima SRS, mogu i da nas uvrede i mi možemo da izađemo i da odgovorimo, ali vama to ne dolikuje. Vi, kao predstavnik izvršne vlasti, morate ovde sa osobitim uvažavanjem da se odnosite prema svakom narodnom poslaniku. Molim vas, jezik mržnje koji vi pokušavate da širite poslanici SRS neće prihvatiti. Stoga vas još jednom upozoravam na elementarnu kulturu, jer mi možemo da odlučimo i da vas ne pozivamo u ovaj visoki dom, možemo da odlučimo i da više ne budete ministar, a to što ste sada ministar vas ne amnestira od odgovornosti za sve ono što ste radili dok niste bili ministar, kao i ovo što radite dok ste ministar. Kad-tad ćete položiti sigurno račune nadležnim državnim organima, a mi smo spremni u svakom momentu, jer vlast je u vašim rukama, pokrenite sporove, imate sudove - neka rade svoj posao, imate policiju - neka radi svoj posao. Ko god je od nas prekršio bilo koju odredbu zakona, mi smo spremni da snosimo konsekvence, ali vi samo pričate, jer od kršenja zakona nema ništa, to znate i vi.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da bi Narodna skupština trebalo da prihvati ovaj amandman, jer je već u članu 9. stav 2. Predloga zakona predviđeno kako i na koji iznos korporacija može davati garancije banakama. Obrazloženje ministra je da je ako dođe do poremećaja na tržištu hartija od vrednosti potrebno da Vlada interveniše, a ne da interveniše Narodna skupština Republike Srbije; onda biste vi, gospodine ministre, bar dok obavljate tu funkciju, ako uopšte dovodite u pitanje pretpostavku da to može da vam se desi, pošto pripadate jednoj ekspertskoj grupi, trebalo da podnesete ostavku, a pogotovu vam skrećem pažnju kada čitate zakone, jer ste malopre i mene i mog kolegu Zorana Krasića optužili da ne čitamo zakone. Podsetio bih vas da je baš član 9. stav 3. Predloga zakona, vi to niste znali, nego sam ja morao da vam čitam na Odboru za finansije i o tome postoji stenogram, postoje kolege poslanici iz moje poslaničke grupe, iz poslaničke grupe koja vas podržava. Nemojte da optužujete poslanike SRS da ne znaju o čemu pričaju, i te kako znaju dobro zakone... (Predsedavajuća: Molim vas da se vratite na amandman.) ... i te kako se dobro spremaju, i te kako dobro i stručno diskutuju o tim zakonima.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Očigledno da poslanička grupa SRS treba ministru da čita predlog zakona koji je verovatno izašao iz tog ministarstva, makar kao inicijativa. Vidite, radi javnosti, da bi baš imali pravi uvid kako se čita, stav 2. člana 9. glasi: "Ukupan nominalni iznos obaveza korporacije koje proizilaze iz obavljanja delatnosti korporacije iz stava 1. ovog člana može biti najviše do 16 puta veći od iznosa kapitala korporacije". Ako je za osnovni kapital korporacije obezbeđeno u budžetu 10 miliona evra, prosta matematika kaže da korporacija može ne da osigurava, nego da obezbeđuje 16 puta veća potraživanja, znači, u dinarskoj protivvrednosti od 160 miliona evra. Sada idemo na stav 4. gde je gospođica Jovanović dala amandman i tražila da se briše taj stav 4. Stav 4. glasi: "Vlada Republike Srbije", znači, organ na čelu izvršne vlasti, "na obrazloženi zahtev korporacije..." Korporacija, znači, podnosi pismeni zahtev. Korporacija, kako je ovde data, u perspektivi tek može da bude akcionarsko društvo. Ona po osnivačkom aktu nije ništa, niti je fond, niti je društvo kapitala, ona je nešto imaginarno. Znači, to imaginarno podnosi zahtev Vladi i tim zahtevom traži od Vlade saglasnost da poveća obim preko iznosa iz stava 2. ovog člana i, naravno, dalje sledi da to može za određeni vremenski period da traje. Šta to znači? Na bazi jednog običnog zahteva Vlada bi dala saglasnost da osnovni kapital koji iznosi 10 miliona, znači, to je osnova za neke obaveze, ide ne sa koeficijentom 16, nego 30, 40, 50, neograničeno, a ako je to tako, onda vam ne treba ili stav 2. ili stav 4. Ako ste hteli tolika ovlašćenja da date Vladi Republike Srbije, onda vam ovaj zakon uopšte nije ni bio potreban. Bio je potreban jedan zakon, formira se neka korporacija, ciljevi su ti i ti, uslove i način reguliše Vlada, drugi član – zakon stupa osmog dana od dana objavljivanja, ali tako ne mogu da se pišu zakoni, jer onda zakon postaje svoja suprotnost, on nije norma, on nije pravilo ponašanja, on ne sadrži odgovarajuća ograničenja. Naravno, mi procenjujemo, znamo za šta je potrebna vama jedna ovakva formulacija. U vašoj terminologiji, kako vi to želite da kažete, da stvorite predispozicije, neki veći potencijal, da što više obezbedite, ne da osigurate, nego da obezbedite. Vi pogrešne termine koristite. Onaj ko je pisao ovaj predlog zakona i onaj ko je pisao Predlog zakona o osiguranju su u debeloj svađi. Oni se ne razumeju. Ta dva akta ne mogu da potiču od istog predlagača, jer jedan drugog isključuju, i predlagač sam sebe demantuje. Gde? Da li u Zakonu o osiguranju, da li u Zakonu o nacionalnoj korporaciji? U krajnjem slučaju nije ni bitno, ali se demantuju. Ne možetevi u jednom danu da dajete i vodu i vatru. Pričate nam da su i voda i vatra istovremeno dobri, i da će od toga da bude koristi, a svesni ste toga da vatra pali a voda nosi. (Predsedavajuća: Molim vas da se vratite na amandman.) O tome se radi. Znači, zato je potrebno da koliko - toliko ova skupština ima neku kontrolu i prema korporaciji i prema Vladi. Potrebna su ograničenja, limiti. Ukoliko norma nema ograničenja, nema nikakvog limita, onda to nije zakon. Molim vas, ovaj zakon nema ni kaznenih odredbi. Korporacija će biti bezgrešna. Nema ni prekršaja, ni privrednog prestupa, nema ničega. I, onda se izađe sa epopejama o tome šta je bilo, kako je bilo, ispriča se velika briga, samo fale još čarape.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Niko.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Kekić. Odbor za finansije i predstavnik Vlade nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Odbor za finansije i predstavnik Vlade nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 14. Predloga zakona, koji glasi: "Direktora korporacije imenuje i razrešava upravni odbor korporacije, uz prethodnu saglasnost Vlade", podnela sam zbog toga što je u osnovnom tekstu zakona predviđeno da direktora korporacije imenuje i razrešava Vlada Republike Srbije, a upravni odbor takođe Vlada Republike Srbije. Imenovanje direktora specijalizovanih organizacija u svim drugim oblastima tzv. javnog sektora, dakle i organizacija osiguranja, u skladu sa trenutno važećim propisima je u nadležnosti upravnog odbora, a po pribavljenoj saglasnosti Vlade, i zbog toga bi trebalo prihvatiti rešenje predloženo ovim amandmanom. Pogotovo što je ministar prihvatio i amandman narodnog poslanika Žarka Obradovića, koji nije u direktnoj vezi sa ovim amandmanom, ali podrazumeva da nacionalna korporacija može da postane akcionarsko društvo, i to sa rešenjem sličnom onom u Garancijskom fondu. Odluka ministra da ne prihvati amandman ne može da nađe uporište u tome da osnovni tekst zakona na bilo koji način poboljšava, osim što daje poruku da je neko slučajno negde, na nekom mestu tako napisao, pa iz čiste tvrdoglavosti sada nećemo da menjamo. Ukoliko se uporede propisi za druge organizacije, ovo je jedino moguće rešenje. Dakle, niko ne spori Vladi Republike Srbije, koja je u rezerve stavila 10.000.000 evra, da izabere ljude za upravni odbor, ali je prosto zdravorazumski bilo, i ja nemam ništa protiv da i Vlada sama podnese taj amandman, da se ostane u skladu sa zakonom i da upravni odborbira direktora korporacije. Ovaj amandman jednostavno popravlja zakon i dovodi ga u direktnu vezu i u sklad sa zakonima slične vrste i drugim propisima koji se odnose na upravljačka tela preduzeća. Ukoliko ga ne prihvatite sada, moraćete ga prihvatiti ili sami predložiti na prvoj sledećoj stepenici, ako i kada nacionalna korporacija za osiguranje stambenih kredita stvarno zaživi, pošto će to biti neminovno zbog drugih propisa.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Izvolite.
Uvažene koleginice i kolege, gospodine ministre, stvarno nema nijednog razloga da ne prihvatite ovaj amandman, jer mislim da se prilikom pisanja Predloga zakona praktično potkrala greška. Napravili ste jedno rešenje koje je u najmanju ruku nelogično a istini za volju ne postoji ni u jednom sličnom sistemu, ni u jednom sličnom slučaju kao što je ovaj. Međutim, ono što smo mi već rekli o ovom zakonu, a stojimo i dalje pri tome, mi ćemo ga podržati, bez obzira na ovako tvrdoglav stav Vlade, ali prilikom obrazlaganja amandmana i odgovora na ono što se želi amandmanima ovde su se potkrale dve neistine i potrebno je da javnost zna koje su to dve neistine. Znači, rečenoje da do sada nije bilo stanova, a da će ih sada biti, nakon donošenja ovog zakona. Ono što građani treba da znaju je - bilo je do sada stanova tamo gde su se lokalne samouprave, kao što je npr. grad Beograd, potrudile da obezbede povoljne uslove za dobijanje stanova. To je Beograd uradio, 1000 stanova po ceni izgradnje je već urađeno; a drugo, neće biti omogućeno ni nakon donošenja samo ovog zakona lakše dolaženje do stanova, zbog toga što je ovaj zakon ipak i očigledno dat samo u predizborne svrhe predsedničkog kandidata vladajuće koalicije. Svima je jasno, svi u ovoj sali znaju da posle ovog zakona sledi još niz drugih zakona, praktično jedna razrada, da bi on jednog dana ozbiljno zaživeo. Ali, nezavisno od toga, zakon treba da postoji u pravnom poretku, ne po hitnom postupku i ne sa ovakvim omaškama kao što je ova koja se odnosi na izbor direktora upravnog odbora korporacije. Ukoliko članom 12. predviđamo da Vlada imenuje upravni odbor korporacije, pa zatim i članom 14. da direktora imenuje Vlada, pa nadzorni odbor korporacije imenuje Vlada, prosto postaje nejasno zašto uopšte postoji korporacija. Ovde je dovoljno da postoji Ministarstvo finansija i da ono radi sve to. U svakom slučaju, koleginica Gordana Čomić je lepo rekla, ukoliko ovo zaista bude zaživelo i krenulo u dalju razradu, već prvi sledeći korak, prva stepenica će značiti izmenu i dopunu postojećeg zakona, a to je promena ovog člana, koju mi sada predlažemo. Zaista nam nije jasna ta tvrdoglavost, da sve što predlaže DS mora da se odbije, iz meni nepoznatih razloga, a to i ovog puta dolazi do izražaja.
Po amandmanu, narodni poslanik Zoran Krasić.
Nažalost, evo danas zbog ministra moramo da se bavimo čitanjem zakona, ovog predloga zakona i zakona koji su već u pravnom poretku. Evo, vidite, amandman gospođe Čomić bi imao nekog smisla kada bi članovi 1, 2. i 3. govorili o društvu kapitala, ali oni govore o magli. Zbog toga taj amandman ne može nikako da se uklopi u maglu. Znači, kada bi korporacija bila društvo kapitala, amandman bi bio na mestu. Međutim, mi ovde od ničega pokušavamo da napravimo nešto, da neki shvate kao da se pravi nešto, a u stvari biće ništa. I, evo dokaza za to, vidite, u članu 14. se kaže da direktora korporacije imenuje i razrešava Vlada na predlog ministra. To bi moglo kada bi korporacija bila neka republička direkcija i pod nekim uslovima javno preduzeće od republičkog i državnog značaja. pre svega, strateško javno preduzeće. Ali, ova korporacija, kako je data, mogla je da se zove i - kompanija. Korporacija, kompanija, to su drugi nazivi za društvo kapitala. Da li je osnovni kapital izdeljen na udele, akcije, u krajnjem slučaju nije bitno. Ali, ovde nema ni udela, nema ni akcija, ima nekog osnivačkog iznosa od 10.000.000 evra i po nekoj logici stvari, ako je to privredno društvo, a jeste, jer kako ste rekli bavi se osiguranjem, onda dolazimo u situaciju da će - kada se usvoji vaš Zakon o osiguranju, i ako se usvoji vaša varijanta - Narodna banka Srbije da daje dozvolu za bavljenje poslovima osiguranja nacionalnoj korporaciji koja je državno preduzeće, odnosno državno ništa, da budem baš precizan. Nema logike. Vi ste u teškoj svađi kada pišete zakone. Ja razumem da je razmak između dva predloga zakona mesec dana, ali isti dan, istog dana se svađate. To je ono što zabrinjava, to je ono što prepoznajemo kao jednu običnu podvalu iza koje će da se završi jedan posao, da se obezbede potraživanja i profit izabranih banaka. Znači, direktor te korporacije, koga bude imenovala Vlada, javiće se guverneru Narodne banke Srbije da mu da dozvolu da se bavi poslovima osiguranja, ali kada se pogleda o čemu se radi, vidi se da nacionalna korporacija ne može da se bavi poslovima osiguranja, jer ona ne zaključuje ugovore o osiguranju stambenih kredita, nego izdaje hartije od vrednosti, kojima obezbeđuje potraživanja banaka po osnovu datih stambenih kredita građanima. Dolazimo do centralnog pitanja i gospođa Čomić je u pravu, bilo koji član da ste pipnuli da ga usaglasite sa nekim od zakona koji su već u pravnom prometu, vi nailazite na zid, nailazite na probleme. Nailazite na situaciju da bi onaj ko se imalo razume u ovo, pa neka to bude i Slobodan Vučetić, samo mogao da se prekrsti; doduše on se ne krsti, mogao bi da pozove svog prijatelja iz one banke da mu protumači šta je pisac hteo ovim da kaže. Čim se norma tako piše da nikome nije jasno šta to treba da znači, kada se brkaju pojmovi šta je osiguranje, a šta je obezbeđivanje potraživanja, kada se brka pojam šta je hipoteka i u čiju korist, kada nam se u obrazloženju zakona priča o hipotekarnim založnicama itd, kada nam se, apelujući na poslanike da prihvate ovaj zakon, priča o mesečnoj rati od 160 evra, o proseku 75% obezbeđenih potraživanja - a te matematike nema, ne u tekstu Predloga zakona, nego nema ni u obrazloženju, nema ni u prilogu, nema ni te ankete na bazi koje ste došli do ovakvog predloga zakona - naravno da to sve izaziva sumnju i da tvrdimo da se ovde radi o jednoj običnoj podvali i načinu kako da se kreira poprilično tzv. sekundarni novac, a ima razloga zašto je to potrebno Vladi Republike Srbije, barem u ovom sastavu.
Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Vučić. Samo mi recite koji član.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 100. stav 3, u kojem se kaže da nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica koje se odnose na privatni život drugih lica. Realno tako piše, realno neki to nisu poštovali. Ne bi bio problem da to ne poštuje neko od narodnih poslanika, pa ga opomene ili upozori predsednik Narodne skupštine, ali nije realno i obično nije dobro kada to rade predstavnici najviših organa izvršne vlasti. Nije dobro kada se služe lažima ni insinuacijama, falsifikatima, ali na to smo navikli od gospodina Dinkića,nije mu prvi put da iznosi laži sa ove govornice, te ću sadajednom zauvek da mu odgovorim. Odgovoriću i na to što rade predstavnici pojedinih političkih stranaka i bivšeg režima i aktuelnog režima. Naime, gospodin Dinkić je kada je izašao za ovu govornicu valjda po sedamhiljaditi put ponovio neku priču o stanovima. Jadan on, sirotinja, a dobiše stanove silni radikali, te Gordana Pop-Lazić dobi 1.000 kvadrata. Gordana, ne pokaza mi ti tih ostalih 900 i nešto. (Mlađan Dinkić, sa mesta: Prodala.) Prodali ste vi, gospodine Dinkiću, pokušali ste da prodate Srbiju, pa niste uspeli. Nemojte da mi dobacujete, nego se upristojite, to možete nekom drugom da govorite. Sada, gospodine Dinkiću, naučiću vas ja pameti i redu, ne brinite, sad ćete da čujete. Gospodine Dinkiću, problem je u tome što ne znate više šta ćete sa izmišljotinama. Ja od imovine, da ne pričam o drugima, imam trosoban stan. Dobio sam od države, država mi je dala 61 kvadrat tačno, ostalo sam platio. Što se tiče gospodina Dinkića... Meni se to zna, ja nisam mogao, pravo da vam kažem, drugačije ni da zaradim, nisam mogao na drugačiji... Ne dobacujte, rekao sam da ću vas dovesti u red, smirite se malo i sačekajte. Dakle, gospodine Dinkiću, to je bio jedini način da ja to dobijem, jedini način da ja to zaradim, drugačije ne mogu, osim da kradem kao vi, a to ne želim da radim. Gospodine Dinkiću, otkud Labusu stan od 160 kvadrata, otkud mu vila na Adi Ciganliji, vila na Zlatiboru, odakle sve to, gospodine Dinkiću? Odakle vama tolike pare? (Mlađan Dinkić, sa mesta: To je u vašoj mašti.) To je on rekao kao predsednički kandidat, gospodine Dinkiću. U mojoj mašti? Jeste u mojoj mašti. Hajde mi bez mašte, gospodine Dinkiću, još jedanput vam to ponavljam, pošto smo mi ovakvi ili onakvi, a vi ste fini i dobri i onako pošteni eksperti, da mi menjamo imovinu, zašto brinete onda. Da menjamo imovinu, može u odnosu 5:1, kao što sam već ponudio, i to je lepo da konačno vidimo ko je kako, šta i na koji način stekao. Nemojte da govorim narodu i građanima Srbije u kojem automobilu ja sustižem vas, a u kojem se vi vozite. Nemojte, jer to nema smisla i neću čak tom vrstom demagogije kojom se vi služite da se koristim. (Mlađan Dinkić, sa mesta: Onaj što vam je Karić dao.) Ovo što radite, ja nisam video Bogoljuba Karića ne pamtim od kad, a vi ste sa Bogoljubom, nije mi dao nijedan, gospodine Dinkiću. (Predsedavajuća: Vreme, gospodine Vučiću.) Nije dao ni Tomislavu Nikoliću, ali to što vi morate da izmišljate i što morate tako cinično da se smejete i dobacujete pokazuje koliko ste žalosni, a meni je vas žao, gospodine Dinkiću. (Predsedavajuća: Gospodine Vučiću, vreme.) Završavam. Izvinjavam se, gospođice Krstić. Imam još jednu stvar da vam kažem, a čuo sam, u krajnjoj liniji, da taj gospodin Karić podržava vašeg kandidata, demokratskog, u drugom krugu, a ne Tomislava Nikolića. Toliko što se toga tiče, gospodine Dinkiću. Što se tiče, vaših letaka koje vam je pokazivala ... (Predsedavajuća: Molim završite, prekoračili ste vreme.) Što se tiče vaših letaka, gospodine Dinkiću, ja znam dvojicu ljudi kojima je najteže došla pomisao da će pasti sa vlasti ili događaj kada se to zbilo. To ste vi i onaj bivši koji je pokušao od naše armije da napravi gradsku čistoću. Da vam sada nešto kažem: vi da proglašavate Vojislava Šešelja za fašistu, vi da proglašavate za fašistu oca četvoro dece koji se pošteno borio za Srbiju?! Ja sada završavam i hvala vam što ste imali strpljenja, gospođice Krstić. Gospodine Dinkiću, pogledajte se u ogledalo, pa u odnosu na vasHitler je Mona Liza, kakav ste vi fašista i čime se vi bavite.
Na osnovu čl. 101. i 102, poštovani narodni poslaniče gospodine Vučiću, izričem vam opomenu. To je prvo. Drugo, poštovanje dostojanstva Narodne skupštine na koje se svi pozivate je poštovanje Poslovnika Narodne skupštine. Vi ste izašli za govornicu, prvo niste poštovali vreme, onda niste poštovali ono što ste reklamirali za ovom govornicom i na kraju ste sa te iste govornice uvredili, neću da napominjem koga, na kraju uvredili ste dostojanstvo Narodne skupštine. Izvolite, narodni poslaniče. Po kom osnovu? Po Poslovniku, član 100.
Zahvaljujem se predsedavajućem što je to već uradio pre mene. Nažalost, imamo priliku da slušamo svašta, imamo priliku da čujemo neodgovorne ljude kojima nije cilj da se ijedan zakon donese u ovoj skupštini. Imamo priliku da slušamo predstavnike SRS koji žele da opstruiraju rad na donošenju bilo kog zakona; imamo priliku da vidimo ljude koji ovde sede na račun građana Srbije i koji otvoreno kažu da ih ne zanima zakon koji omogućuje da se stvori konačno početak uslova za obezbeđivanje stambenih kredita za građane Srbije. Slušam kako su neki dobilistanove od države, i većina članova SRS koji sede u ovom parlamentu su to dobili od države. Zašto nisu dobili neki drugi građani stanove od države, nego moraju da ih kupuju. Upravo zbog drugih građana moramo doneti zakon i pokušati da stvorimo konačno normalnu državu, u kojoj će to biti moguće. Razumem vašu potrebu da u predsedničkoj kampanji ovde izlazite i da govorite svakakve neistine i da pokušate da ubedite građane Srbije da ste vi budućnost ove zemlje. Ukoliko ste vi budućnost ove zemlje, Srbija nema budućnosti. To građani vrlo dobro znaju.
Izvolite. Replika, narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Hvala vam, gospođice Krstić, što ste mi izrekli opomenu. Izgleda da sam ja čovek koji najčešće dobija opomene u ovom parlamentu, izgleda da sam se pretplatio na to da mi redovno oduzimate od plate, ali zanimljivo je da niste dali opomenu gospodinu Paunoviću koji je rekao nešto što je mnogo gore od onoga što sam ja izgovorio, a ja se ne stidim i ne povlačim nijednu svoju reč. Gospodin Paunović je govorio o tome da li Srbija ima ili nema budućnost sa pojedinim strankama na svom čelu. Zanimljivo je da niste primetili, iako je promašio temu, niste mu dali opomenu. Zanimljivo je da juče, odnosno u petak niste dali opomenu gospodinu Ristivojeviću, koji je govorio četiri i po minuta, pa mu je prekinuto vreme i nastavio je još minut. To što radite samo pokazuje kolika je vaša nervoza. Nemam ništa protiv toga. Znam da vi znate ko je budućnost Srbije, znam da znate ko pobeđuje na ovim izborima, ali ću vam reći još nešto. Razlika između nas i vas je u tome što vi nama možete da govorite - vi ste ovakvi, vi ste onakvi, ali ja vama, a vi ste sve i svja u državi, u vašim rukama nož i pogača, vi odlučujete o svemu, imate policiju, radite šta hoćete, imate sudove, imate tužilaštva kojima zapovedate kako da se ponašaju, nažalost, isto kao i oni pre vas, samo otvoreno kažem u lice, ne iza leđa i da čekam da napustite salu, razlika između nas i vas je u tome što ste vi lopovi, a mi nismo. To je suštinska razlika. (Predsedavajuća: Upozoravam vas da ćete dobiti još jednu opomenu, gospodine Vučiću.) A sve o vašem lopovluku i o leku za taj lopovluk možete čuti i danas od našeg predsedničkog kandidata, gospodina Tomislava Nikolića, na centralnom gradskom trgu u Kruševcu, sa početkom u 18 časova. Hvala vam najlepše.
Replika, narodni poslanik Branislav Ristivojević. Izvolite.
Uvažene kolege narodni poslanici, pokušaću malo da smirim ovu tenziju koja se bespotrebno napravila u parlamentu u poslednjih 15-20 minuta i da ovu raspravu dovedem u tokove gde joj je i bilo mesto, a to je rasprava o pojedinim amandmanima na Predlog zakona. Niko u ovoj državi, gospodine Vučiću, barem ne za vlade gospodina Vojislava Koštunice i ove vladajuće većine nema, niti će imati policiju, niti tužilaštvo, niti nož, niti pogaču, niti će, pokušaću da vas citiram - raditi šta hoće. Pokušaćemo ovde, u meri u kojoj možemo, a to i radimo, da izgradimo pravnu državu. U njoj policiju i tužilaštvo ne drži niko, drži ih zakon, drže se sami. Bez obzira na to ko je ministar unutrašnjih poslova, postoje zakoni, postoje norme i po njima će postupati i po njima postupa policija. Neće postupati po bilo čijoj slobodnoj volji, po bilo čijoj samovolji, niti ova država treba da ide u tom pravcu, niti je trebalo da ide u tom pravcu. Nažalost, ona je stigla dotle u prethodnom periodu. Kada se bilo koji pojedinac uzdigne iznad institucije, tada dobijete, kao rezultat, diktaturu. Mi ćemo se ovde kao parlamentarna većina i u izvršnoj vlasti u vladi koju smo izabrali boriti protiv toga. Nikad više se nijedan pojedinac neće uzdići iznad institucije i neće biti diktature. Zahvaljujući toj činjenici ovde niko više nikad (nadamo se da ćemo uspostaviti tu političku kulturu i takve norme) neće imati u svojim rukama tu moć gde su policija i tužilaštvo, da može da maltretira bilo koga drugog. Počevši da radimo u ovom parlamentu mi smo dali jedan svetao primer ne samo vama nego svakom ko bude u sledećem mandatu ili u budućnosti u ovoj državi imao skupštinsku većinu; nemojte da vam bude teško i nemojte da vam bude čudno da sa opozicijom podelite npr. skupštinske odbore. Budite hrabri jednog dana, ako ikada dođete na vlast, pa opoziciji dajte, kao što smo mi vama dali prvi put u istoriji Srbije da budete predsednici u određenom broju odbora. I tada smo poslednji put iskoristili tu moć većine. Nikada pre ovoga nijedna opozicija nije imala predsednika jednog skupštinskog odbora. To ste dobili vi sada bez ikakvog straha, zato što je to cilj. Nije opozicija sa druge strane zida, nije ona izopštena u državi, ona je takođe deo sistema. Ustav ove zemlje, budući, koji treba da se donese, treba i tu stvar da postavi. Ako je neko u opoziciji, nije izopšten. On se ne nalazi van ove države, van ove skupštine, van sistema... (Predsedavajuća: Vreme.) ...On ima svoje mesto,svoju ulogu. Sada je u opoziciji, sutra će biti na vlasti. Sutra je na vlasti, prekosutra u opoziciji. To je država koju pokušavamo ovde da izgradimo i zbog toga odlučno odbacujem sa ove govornice bilo kakve insinuacije gospodina Vučića - vi imate policiju, tužilaštvo, radite šta hoćete. Niko ovde ne radi šta hoće, niko ovde nema policiju, niko ovde nema tužilaštvo. (Predsedavajuća: Vreme.) Njih ovde imaju, drže i ograničavaju samo zakon, a suverenitet leži samo na narodu, isključivo i samo na narodu. Kada bi ovako razmišljao svako u ovoj zemlji, kada bi svako usvojio ovu političku kulturu, onda biste ušli u Evropu pre nego što vas formalno prime u nju. Nije, gospodo, ulazak u Evropu ispunjavanje nekih normi, nije ulazak u Evropu prepisivanje evropskih zakona, ulazak u Evropu... (Predsedavajuća: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) ... je prihvatanje evropskih vrednosti. To je, gospodo, ulazak u Evropu i to je ono što smo mi pokušali i što pokušavamo da uradimo ovde, da vas integrišemo u taj sistem, čak i pre nego što donesemo novi ustav koji bi trebalo da bude oličenje tih vrednosti. Pokušavamo primerom da vam pokažemo kako to jeste, kako to treba da izgleda. (Predsedavajuća: Gospodine Ristivojeviću, treći put vas upozoravam na vreme.) To je ono čemu treba da težite.Da završim: podvlačim, niko ovde ne drži policiju, ne drži tužilaštvo, ne drži nož, ne drži pogaču, niti radi šta hoće. Hvala.
Određujem pauzu u trajanju od sat vremena. Nastavak u 15,00 časova.
Dame i gospodo, nastavljamo rad po prvoj tački dnevnog reda - Predlogu zakona o nacionalnoj korporaciji za osiguranje stambenih kredita. Molim poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da su u sali prisutna 84 poslanika i da imamo kvorum za rad. Da li još neko želi reč po amandmanu na član 14? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Kekić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 24. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Poštovani predsedniče, ja sam jednostavno morao da izađem za govornicu, jer vidim da strašno brzo čitate amandmane pa pola poslanika niti čuje koji su amandmani na dnevnom redu, niti može o njima da diskutuje, iako je to njihovo pravo po Poslovniku. Što se tiče amandmana gospođe Gordane Čomić, to je jedan dobar amandman, posledica amandmana koje smo ranije obrazlagali, a tiče se jednog po nama nelogičnog rešenja (a nije jedino nelogično, u pravu ste kolega), kojeje verovatno posledica nečije greške prilikom pisanja Predloga zakona i sada se zbog tvrdoglavosti jednostavno ovaj amandman neće prihvatiti. Nema nikakve logike da direktora bira Vlada kada postoji upravni odbor koga takođe bira Vlada, kada postoji nadzorni odbor koga takođe bira Vlada. Nije to slučajno predviđeno da uvek upravni odbor bira direktore. Postoji potreba za izvesnom ravnotežom i ovakvim našim amandmanom se ta potreba ostvaruje. Posebno smo upozorili na činjenicu da ukoliko će se, a nadamo se da hoće, dalje razvijati celo to pitanje oko nacionalne korporacije. Posebno se postavlja pitanje šta ćemo onda ako ona zaista promeni svoj statusni oblik. Onda će morati da se menja ovaj zakon i zašto bismo to radili tada, kada već možemo sada da prihvatimo jedan amandman gospođe Gordane Čomić, koji je potpuno logičan i potpuno primeren ovoj situaciji. Pošto su poslanici napokon uspeli da uđu, možemo da nastavimo da radimo polako, bez mnogo žurbe. Mislim da nema potrebe za žurbom, niti za nekom posebnom nervozom.
Nisam ispoljavao nikakvu žurbu, budući da već 40 minuta kasni početak sednice. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li još neko po članu 138. Poslovnika Narodne skupštine želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O OSIGURANjU (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Igor Mirović, Leila Ruždić-Trifunović, Milan Marković, Miodrag Đidić, Slobodan Vučković, Milovan Marković, Dragan Vuksanović, Dobrica Janković, Milan Stanimirović, Gordana Čomić, Žarko Obradović, Milisav Petronijević, zajedno Žarko Obradović i Milisav Petronijević, Miloje Savić, zajedno Milisav Petronijević i Miloje Savić, Aleksandar Vučić, Milko Štimac i Vladan Vučićević. Pisanim putem amandmane su povukli narodni poslanici: Milisav Petronijević na član 14, Miloje Savić na član 39, Žarko Obradović na članove 142. i 237, zajedno Žarko Obradović i Milisav Petronijević na član 243. i Igor Mirović na članove 142. do 180. podnete 4. maja 2004. godine. Nešto nije u redu već drugi put danas sa mikrofonima, a ako neko oseća da i sa njim nešto nije u redu molim da se to rešava izvan ove skupštinske sale. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres u okviru koga je razmatran i Predlog zakona o osiguranju, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Igor Mirović. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović jednim amandmanom je predložila izmene naslova iznad člana 18. i člana 18, kao i članova 25, 32. stav 1, 34, 35, 37, 39 (osim stava 4), 41. do 44, 48, 49, 51. do 54, 57, 59, 73, 76, 78 (osim stava 3), 79, 81, 82 (osim stava 3), 83, 86, 88, 91, 94, 95, 96, 113 (osim stava 6), 115, 118, 119, 122, 124, 132, 142, 144. do 182, 187. do 191, 197. do 201, 209, 210, 212, 213, 214, 216, 217, 221, 222, 225, 226, 229, 230. do 237, 241. i 244. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Marković.
Poštovane koleginice i kolege, amandman uvažene koleginice Leile Ruždić odnosi se na uvođenje jedne nezavisne agencije koja bi vršila nadzor osiguranja. Naime, u načelnoj diskusiji mi smo istakli da u savremenom svetu postoje tri načina nadzora kada su u pitanju poslovi osiguranja. Prvi način nadzora jeste onaj koji vrši ministarstvo finansija. U tom slučaju, ministarstvo finansija formira jedno posebno telo koje sačinjavaju eksperti iz date oblasti i oni vrše nadzor nad poslovima osiguranja. Postoji drugi vid nadzora, za koji se DS zalaže, a to je nadzor putem jednog nezavisnog tela. Znači, Republička vlada predlaže članove upravnog odbora ili, nije bitno kako će se nazvati, organe tog tela, ali uglavnom predlaže one koji treba da čine organe tog tela i to telo je, u okviru poslova koji su utvrđeni zakonom, samostalno i nezavisno u svom radu. Mislimo da je to najbolje moguće rešenje za situaciju u kojoj se mi nalazimo. Prilikom načelne diskusije mi smo se osvrnuli i na deo onoga što je ministar u svom izlaganju rekao, a to je, takođe, postojanje jednog nezavisnog tela koje vrši nadzor nad poslovima osiguranja, ali to je jedan viši nivo takvog nadzora i on se primenjuje u državama sa razvijenim finansijskim tržištem, gde takvo telo ne vrši samo nadzor nad poslovima osiguranja, već i nad svim bankarskim poslovima. Međutim, ministar finansija sada nije ovde. Uzeo sam stenogram njegovog izlaganja prilikom obrazlaganja predloga zakona. Gospodin ministar je na sledeći način objasnio zašto predlaže jedan metod ili jedan sistem nadzora koji smo mi nazvali do sada neviđenim sistemom nadzora, jer ni u jednoj od nama poznatih država takav sistem nadzora nije primenjen. To je nadzor koji treba da vrši Narodna banka Srbije. Gospodin ministar je tada rekao da agencija, kako mi predlažemo, ne može da se formira, jer bi za to trebalo vremena, a oni nemaju resurse. Drugim rečima, Vlada nije sposobna da formira tu agenciju, ali je zato centralna banka sposobna. Ne znam zašto gospodin ministar na ovaj način priznaje nesposobnost Vlade koju, manje - više, svi ovde primećujemo u poslednja dva meseca. Zatim, kaže: "Kod razvijenih evropskih zemalja poslove nadzora vrši nezavisna agencija", znači da i sam priznaje postojanje nezavisnih agencija, ali kaže: "to su zemlje Evropske unije, gde nezavisne agencije vrše istovremeno i nadzor rada osiguravajućih društava, ali i nadzor nad radom banaka". To jeste tačno, ali nije tačno da je isključivo ovaj sistem nadzora. Gospodin ministar tu nije bio iskren, zato što je sistem nadzora koji mi predlažemo, recimo, primenjen u Sloveniji, Hrvatskoj, Mađarskoj. Njih pominjem jer su to države koje se otprilike nalaze na istom putu na kom se nalazimo i mi, istina, nešto su malo brže od nas, ali se primenjuje i u nekim drugim evropskim državama, kao što je, recimo, Finska. Dakle, mi predlažemo uvođenje nezavisnog tela koje bi vršilo nadzor nad osiguranjem. Smatramo da će ukoliko se ne prihvati ovaj amandman i ostane rešenje da taj nadzor vrši centralna banka, to biti svojevrsna etatizacija, svojevrsna centralizacija te funkcije. Pri tom smo vam i tada već rekli da je ovo u suprotnosti sa Zakonom o ministarstvima, koji smo usvojili nedavno. Takođe, nije u skladu sa Zakonom o Narodnoj banci Srbije, gde je članovima 5, 6. i 7. i članom 54. predviđen delokrug rada Narodne banke, posebno onih poslova koji se tiču kontrolne funkcije Narodne banke Srbije. To sve pobuđuje u nama sumnju da se dosta neoprezno klizi u jedan eksperiment koji će na kraju ipak skupo koštati poreske obveznike. Tako vas na kraju molim, iako gospodin ministar nije prisutan ovde na sednici Skupštine, da prihvatite ovaj amandman za koji smatram da je vrlo bitan i od suštinske važnosti za funkcionisanje sistema osiguranja u našoj državi. Ukoliko bisteprihvatili ovaj amandman, iz osnova biste promenili ovaj predlog zakona, a to bi, naravno, uticalo na nas da podržimo zakon u celini. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Igor Mirović. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine Miroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u raspravi je jasno utvrđeno da je Ministarstvo, verujem namerno, u obrazloženju Predloga ovog zakona napisalo notornu neistinu koja se u najvećem delu odnosi upravo na potencijalni upliv Narodne banke Srbije u proces nadzora nad obavljanjem delatnosti osiguranja u našoj zemlji. I kolege iz drugih poslaničkih klubova su ukazale na ovu netačnost, u najmanju ruku nepreciznost, a ja sam, ponavljam, uveren da se radi o svesnoj nameri da se obmanu poslanici Narodne skupštine. Neverovatno je u obrazloženju predloga zakona napisati da je nadzor nad osiguranjem koji bi obavljala Narodna banka Srbije evropsko rešenje, a da nijedna evropska zemlja, mislim na zemlje Evropske unije, u praksi nadzora nad osiguranjem nema narodnu banku kao neku vrhovnu kuću koja vrši nadzor nad tom delatnošću. Dakle, Ministarstvo finansija nas je obmanulo, ministar Dinkić nas je obmanuo. I da jesmo zaista demokratska zemlja i da jesmo baš onakvi kakvim nas je makar u namerama opisao gospodin Ristivojević u prepodnevnoj raspravi, mi bismo danas videli na delu nekog novog ministra, a ne ministra Dinkića, upravo zbog ovakve obmane. Dakle, mi moramo da ispravimo to što je pogrešno u Predlogu zakona. Pokušao sam to amandmanom na član 18. Dva su moguća rešenja. Prvo rešenje je ovo o kojem je govorio prethodnik - da se formira posebna agencija za nadzor nad delatnošću osiguravajućih kuća. Mislim da je to neprihvatljivo, najpre iz jednog jednostavnog razloga: u našoj državi već imamo previše agencija. Mislim da se možemo rukovoditi primerom nekih zemalja poput Francuske, Belgije, Rusije. Makar kada je o Francuskoj i Belgiji reč, imamo primer koji može biti kompatibilan sa ovim našim primerom i koji može biti na tragu naše potrebe da usaglasimo zakonodavstvo sa zakonodavstvom Evropske Unije. Kod njih nadzor vrši Ministarstvo finansija. Ne znam zašto ministar finansija beži od toga da nadzor nad osiguranjem vrši Ministarstvo finansija. Koji je motiv? U amandmanu sam naznačio, a verujem da ćete vi to prihvatiti, da uprava za nadzor osiguranja Ministarstva finansija vrši nadzor nad obavljanjem delatnosti osiguranja i obavlja druge poslove propisane ovim zakonom. Dakle, već postoji ministarstvo, već postoje i stručni ljudi zaposleni u Ministarstvu, koji su do sada, istina sa mnogo manje značaja nego što bi imali kroz posebnu upravu, vršili nadzor. Postoji i tehnička podrška u samom ministarstvu i nije ništa prirodnije od togada Ministarstvo kroz posebnu upravu vrši nadzor nad delatnošću osiguranja. Ukoliko je motiv da se vrši stvarni, istinski i stručni nadzor, onda je to najbolje kroz upravu za nadzor, gde bi radili kvalifikovani i stručni ljudi. Ukoliko je motiv nešto drugo, izgleda da jeste, da se u kratkom vremenu naše osiguravajuće kuće bez bilo kakve kontrole iznesu na tržište, rasprodaju, prodaju ispod vrednosti, da se popuni budžet, jer ministar izgleda ima problema sa popunom budžeta, onda i ne vredi da raspravljamo. Ukoliko je osiguranje predmet naše ozbiljne rasprave i ukoliko želimo ne samo pravi nadzor već i ojačanje pozicija naših domaćih osiguravajućih kuća, onda verujem da ćete glasati za moj amandman na član 18. kojim se obezbeđuje evropsko rešenje, primenjeno u praksi evropskih zemalja i kojim se obezbeđuje stručan, adekvatan, realan i jeftin, jer već postojeći državni organ vrši nadzor nad osiguranjem, način nadzora nad radom domaćih osiguravajućih kuća.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Gospodin Marković, pa gospodin Krasić.
Poštovane kolege, ovo što je uvaženi kolega Mirović govorio u principu samo ukazuje da kada imamo različito mišljenje, a očigledno imamo različito mišljenje po pitanju vida nadzora koji bi trebalo primeniti u našoj zemlji, ali očigledno je da se i jedna i druga poslanička grupa praktično čude načinu, odnosno vidu nadzora koji je odabrala Vlada Republike Srbije. Dakle, opet ponavljam, nezavisno da li ćete prihvatiti naš amandman, ako već ne prihvatate naš, možete razmisliti o nekom drugom amandmanu, ali nemojte insistirati na rešenju za koje se u obrazloženju, kako reče kolega, navodida je evropsko, a nema ga ni u jednoj evropskoj zemlji. Inače, u Rusiji jeste predložen sistem nezavisnog nadzora i tamo su ga ocenili kao budućnost za njih; oni trenutno ne mogu da ga primene zbog drugih vrsta administrativnih prepreka. Očigledno je da nezavisni nadzor od strane praktično nezavisnog tela koje bi Vlada formiralajeste ono što pre ili kasnije čeka našu zemlju i opet tu dolazimo u situaciju da se možda iz nekih drugih pobuda ovde predlaže rešenje koje nije svojstveno onim državama, odnosno onim tokovima za koje se mi, odnosno vladajuća većina ovde zalaže da im pripada. Stoga, definitivno, jedan od ova dva predloga treba prihvatiti. Predlažem da prihvatite predlog DS, on je sigurno korak unapred, ali ono što je sto posto sigurno, ne treba prihvatiti predlog Vlade Republike Srbije, jer to je eksperiment. Znači, ponavljam, to je definitivno eksperiment koji treba kasnije da podnesu građani, odnosno poreski obveznici naše države. Hvala vam.
Hvala vama. Gospodin Krasić, izvolite. Da ne bude zabune, verovatno ste mislili na predlog amandmana gospođe Ruždić, da li je tako, gospodine Markoviću, pošto ne postoji predlog DS, mislili ste na ovaj predlog narodnog poslanika Leile Ruždić-Trifunović? Izvinite molim vas, samo potvrdite da ne bi bilo zabune među poslanicima, da ili ne, oprostite molim vas.
Moram da objasnim, jer ovo što ste vi rekli dovelo bi u sumnju moju vezu sa materijalom o kome govorimo. Nažalost, na vašu žalost, a na moju sreću, ja sam potpuno u vezi sa materijalom o kome govorimo a govorimo o sistemu nadzora i govorimo u ovom konkretnom slučaju o jednom amandmanu, a pre toga su bili drugi amandmani. Dakle, ne govori se o amandmanu Leile Ruždić-Trifunović, niste, nažalost, vi u pravu, odnosno vi niste dobro proučili materijal koji danas imamo kao tačku dnevnog reda.
Dakle, još jednom vas pitam, dakle, mislite na prethodni amandman, je li tako, a to je amandman Leile Ruždić, a sada je na dnevnom redu amandman gospodina Mirovića? Izvolite, gospodine Krasiću. Nema potrebe da proučavam ono što piše. Izvolite, gospodine Krasiću, izvinite, molim vas, samo trenutak, oprostite.
Ovo je verovatno centralni amandman i zadire u samu suštinu celokupne promene koja se najavljuje u sistemu osiguranja u Srbiji. Gospodin Igor Mirović i gospođa Leila Ruždić su na isti član podneli različite amandmane. Gospodin Igor Mirović baca težište kontrole, nadzora izdavanja, oduzimanja dozvola i ovlašćenja organu izvršne vlasti, jer to je koncept SRS. Gospođa Ruždić zastupa stav nezavisnog organa ili organizacije koja bi bila izvan izvršne vlasti. To su dva predloga amandmana koja se bitno razlikuju od Predloga zakona, jer se u njemu predlaže nešto što je praktično nemoguće. Ja bih vratio samo malo diskusiju na ustavni i pravni osnov za jedan ovakav zakon i pogotovu za jedno ovakvo rešenje ko treba da radi ove poslove. Vidite, Ustav Republike Srbije donet je 1990. godine. Do pre godinu dana čitav sistem osiguranja je bio na saveznom nivou, a kompletan posao vezan za nadzor, izdavanje dozvola, ovlašćenja, bio je u nadležnosti Saveznog ministarstva finansija. Usvajanjem te Ustavne povelje, po logici stvari, ti poslovi prelaze na republičko Ministarstvo finansija. Sada se predlaže potpuno nešto treće, i to ne može da postoji. Ustav Republike Srbije kaže da zakone izvršava, da se stara o sprovođenju zakona izvršna vlast, a izvršna vlast su organi državne uprave, a to su pre svega ministarstva. Mi već tri i po godine imamo na delu svojevrsnu reviziju Ustava Republike Srbije, i to tako što se formiraju bez ustavnog osnova razne agencije, asocijacije itd. Ustav Republike Srbije dozvoljava mogućnost da se stručni i privredni poslovi iz nadležnosti i od interesa za Republiku izvlače iz državnih organa i daju u republičke organizacije ili posebna preduzeća. Ali, klasične upravne poslove ne može niko drugi da radi osim državni organi. Narodna banka Srbije je centralna emisiona ustanova, odgovorna za monetarnu politiku i finansijsku disciplinu. Ona nema nikakvog upliva niti bilo kakvog mesta kada su u pitanju svi poslovi koji se tiču osiguranja. Znači, poslanicima ostaje praktično da samo prihvate amandman SRS, jer jedino on može biti u skladu sa Ustavom. Ukoliko se promeni Ustav, pa se stvori ustavni okvir da se izvršenje zakona, pogotovu kontrola, nadzor, izdavanje dozvola izvuku iz državne strukture, mislim na organ državne uprave, onda je to druga situacija i onda ima mesta ovom amandmanu DS. Ono u šta smo svi apsolutno sigurni jeste da je ono što je predložila Vlada apsolutno nemoguće. E, sada, zbog čega se insistira na tom rešenju? Naravno tu su lukrativni poslovi, simulovani zakoni i verovatno interesi po sistemu – gde su pare, gde je finansijsko tržište, gde je koncentracija kapitala, to i vrapci na grani znaju ko tu može da se pojavi i ko ima tu potrebu da stavi šapu i da kontroliše sve. Lepo ste malopre primetili da se ovde javlja jedan obrnuti proces, bivša vlast je gledala da što više prigrabi Ministarstvo finansija, pa su videli kada su pali sa vlasti da je to bio pogrešan koncept, izvukli su pouku. Sada ide drugi proces, ali je taj proces unutar one stranke koja drži i Narodnu banku i Ministarstvo finansija. Ove priče o stručnosti, o kvalitetu, itd. sve to pada u vodu, sve to isto može da se preseli u posebnu upravu u okviru Ministarstva finansija i da se završi posao. Samo vam skrećem pažnju, ukoliko se nastavi da se na ovaj način definiše organ ili organizacija ili čak, da budem precizniji, asocijacija koja treba da vrši neke državne funkcije, znajte, dolazi nam Zakon o igrama na sreću, a finansijska sredstva se javljaju još u nekim oblastima, pa ćete se grdno razočarati kada budete čuli kako će da se izvrši svojevrsna deetatizacija mimo Ustava. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, gospođa Ruždić.
Hvala. Nisam bila tu da obrazložim svoj amandman i jako mi je žao. Mislila sam da se ne javljam za reč, međutim, vidim da je tu nastala neka zabuna, pa imam želju da to objasnim. Oba amandmana govore o tome da ne može NBS da bude nadzorni organ. Međutim, moram da primetim da gospodin Krasić nije u pravu. Organ koji mi predviđamo, tj. agencija za nadzor jeste samostalan organ, ali pri Vladi. Nadzor treba da vrši nezavisno telo koje za svoj rad odgovara Vladi, odnosno nadležnom ministarstvu. Takva su rešenja i u zemljama u tranziciji i u Evropi. Recimo, to ima Finska, Hrvatska, Slovenija, Mađarska. Da je gospodin Krasić video sve amandmane, koje sam podnela, znao bi da i na član 42. imam amandmane koji predviđaju kako se formira agencija i šta ona radi. Iz toga se jasno vidi da je agencija vezana za Vladu, ona je nezavisno telo, ali bira se od strane Vlade, njen statut prihvata Vlada. Uostalom, kada dođe na red amandman na član 142. onda ću ga obrazložiti.
Replika, gospodin Krasić.
Evo, samo da se razjasnimo oko nekih stvari. Koristiću postojeće primere. Poresku upravu ste formirali pre dve godine, i na velike muke ste je stavili, da bude pod patronatom Ministarstva finansija. Pre toga je ona bila Republička uprava javnih prihoda, više kao samostalni organ koji je vodio čak i upravni postupak. Ustavni sud vas je upozorio da to mora da se vrati pod patronat Ministarstva finansija. Nađite sami analogiju u odnosu na ove vaše agencije, a da ne pričamo o rešenju Narodne banke Srbije. Drugi primer, imate Upravu za javne nabavke, koja takođe vrši upravne poslove, sprovodi zakon, vrši kontrolu, i da ne pričam o svim drugim organima i upravnim organizacijama. A, uzmite i primer carine. Sada je to Republička uprava carine, posle transformacije SRJ u državnu zajednicu, i ona je u neposrednoj vezi sa Ministarstvom finansija. Stoji spor, i pretpostavljam da većina deli mišljenje da bi ta Uprava carina trebala da bude bliža Ministarstvu za ekonomske odnose sa inostranstvom, ili čak Ministarstvu trgovine. Da, da, mogla bi. Drugo, imate niz upravnih organizacija koje izvršavaju zakone i zato Ustav Republike Srbije ne zna tip organizacije koji bi se nazivao - agencija, biro ili nešto drugo. Za te stručne poslove, koji su neophodni za državu, mi imamo Republički zavod za statistiku, kao posebnu upravnu organizaciju. Nekada je bio Republički zavod za razvoj,on radi stručne poslove za državu, pojedine upravne poslove, ali nikako nadzor, kontrolu, izdavanje dozvola, ovlašćenja, odobrenja itd. Izmeštanje državnih poslova, poslova iz nadležnosti državnih organa, u takve nedefinisane agencije, asocijacije rekao bih, Ustav ne poznaje. To je problem. Promenite Ustav. Dajte mogućnost da se formiraju samostalni organi i samostalne organizacije koje bi sprovodile zakone i onda neće biti problem ni sa ovim jednim rešenjem koje dolazi iz Demokratske stranke. Ali, ovo rešenje koje potiče od Vlade, da NBS radi ove poslove, praktično je nemoguće. Ustav to ne zna, bez obzira što Ustav Republike Srbije ima samo jedan član koji govori o NBS. Ali, treba da shvatite da je taj ustav donet jer je podrazumevao Ustav savezne države, kada je NBJ bila centralna emisiona ustanova, a NBS ostala kao neko ustavno rešenje zbog zaštite interesa Srbije, zbog onog poslednjeg člana Ustava Republike Srbije. Znači, problem je jednostavan. Rešenje postoji u Ustavu i jedino zakonski moguće rešenje je - dozvole, odobrenje, kontrola, nadzor, u nekom od organizacionih oblika u sastavu Ministarstva finansija.
Gospodine Krasiću, vreme, tri minuta je za repliku. Hvala. Izvinite, molim vas. Da li se još neko javlja za reč o amandmanu? (Ne.) Na član 24. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, gospođa Leila Ruždić-Trifunović.
Hvala. Član 24. predviđa zabranu zaključivanja ugovora o posredovanju i ugovora o zastupanju u osiguranju. Tražila sam da se taj član potpuno izmeni i da glasi: "Društvo za osiguranje, u granicama dobijenog ovlašćenja, može da zaključi ugovor o posredovanju u osiguranju i ugovor o zastupanju u osiguranju samo sa licem koje je dobilo dozvolu za obavljanje tih poslova ili pravnim licem koje poslove posredovanja u osiguranju obavlja na osnovu posebnog zakona, a po prethodnoj evidenciji kod agencije i pod uslovima propisanim ovim zakonom." Ovim rešenjem sam htela da se utvrdi obaveza evidentiranja subjekata koji poslove zastupanja i posredovanja obavljaju na osnovu posebnih zakona, ali po prethodnoj evidenciji kod agencije. Naravno, član 145. predloženog zakona predviđa da se izveštaj, odnosno registar podataka vrši u Narodnoj banci, i s obzirom da sam tražila da Narodna banka ne bude nadzorni organ nego sam uvela agenciju za nadzor, bilo je neophodno da se i ovaj član u tom smislu promeni i da se ta evidencija vodi u agenciji.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, gospodin Marković.
Amandman koleginice Ruždić je još jedan od onih koje bi, nezavisno od samog sistema za koji se opredeljujemo, trebalo prihvatiti, jer je to jednostavno amandman kojim se popravlja postojeći tekst zakona. Ovim rešenjem se utvrđuje obaveza evidentiranja subjekata koji poslove posredovanja i zastupanja obavljaju na osnovu postojećeg zakona, po prethodnom evidentiranju kod agencije. Mislim da je to daleko bolje i preciznije rešenje, koje će se u praksi sigurno ostvariti u punom obimu, zbog toga što ukoliko zadržimo rešenje koje je utvrđeno u prethodnom stavu sigurno ćemo, pre ili kasnije, imati ozbiljne probleme kada je u pitanju zaključivanje ugovora o posredovanju i ugovora o zastupanju u osiguranju. Međutim, pošto nisam iskoristio priliku za repliku prošlog puta, želim samo da jednu nejasnoću ispravim. Dakle, ono što u demokratskim društvima nije zabranjeno, izričito zabranjeno, jeste dozvoljeno. Prosto, to je neki aksiom, to je ono što svi znamo. Drugo, ukoliko pažljivije pogledate naše amandmane, koji slede našu ideju da se formira agencija kao nezavisan i samostalan organ koji bi vršio nadzor, videćete da ta agencija može da se podvede pod odredbu Ustava koja, kada nabraja nadležnosti Vlade, jasno govori o obrazovanju agencija, drugih tela, i kaže - obavlja druge poslove u skladu sa zakonom. Nema ni govora o neustavnosti predloženog rešenja, ali je definitivno više nego jasno svakome da je nažalost(jer je to ipak naša Republička vlada) rešenje koje je predložila Vlada Republike Srbije i sa stanovišta Ustava i unutrašnjeg zakonodavstva, a i sa stanovišta potreba ove države potpuno necelishodno.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 28. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Vladan Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o osiguranju koji je podnela Vlada Republike Srbije je jedan od izuzetno dobrih i kvalitetnih zakona, koji apsolutno unosi red i reguliše rad osiguravajućih društava. Naravno, podneo sam jedan amandman, i to je amandman na visinu cenzusa, jer sam smatrao da je cenzus bio previsok i da visina cenzusa ne određuje kvalitet osiguravajućeg društva, niti poštenje jedne kuće. Postoje u Srbiji male osiguravajuće kuće, koje su časne i poštene i kod kojih se vrlo brzo i efikasno naplaćuje šteta, a postoje i velike osiguravajuće kuće koje danas na sudu imaju preveliki broj svojih komitenata. Smatram da poštenje i kvalitet jedne kuće određuje program i rad te kuće, poštenje vlasnika te kuće i naravno način na koji ona želi da radi i šta ta kuća želi da postigne; da li želi da radi dugovečno ili želi da u kratkom vremenskom periodu dođe do određenih sredstava. Želeo bih da istaknem jednu šumadijsku kuću koja nije tako snažna i jaka, ali je časna i poštena; to je osiguravajuća kuća "Takovo", i svi njeni komitenti znaju da vrlo brzo i efikasno, kvalitetno naplaćuju štetu kada za to imaju potrebe. Iz tih razloga smatrao sam da taj cenzus treba biti primeren, da i ove manje kuće mogu da plate taj cenzus, kako ne bismo došli u situaciju da na neki način samo veliki, jaki i snažni mogu imati osiguravajuće kuće i osiguravajuća društva, a naravno da na neki način sutra budu i monopolisti, tj. da samo veliki, snažni i jaki diriguju visinu budućih osiguranja. Zato predlažem da jedan ovako kvalitetan i dobar zakon na neki način zaštiti i ova mala osiguravajuća društva, koja časno i pošteno rade znajući da naplata štete zavisi od način rada; 80% od visine osiguranja se odvaja za isplatu štete, a 20% sredstava se odvaja za sve ostale troškove, uključujući i lične dohotke. Apelujem na narodne poslanike da razmisle o ovom amandmanu. Na neki način, ovih 40% neće značiti velikim kućama ništa, ali ovim malim časnim osiguravajućim društvima će značiti mnogo, jer će ostati samostalna. Ovako, ako se ne bude smanjio cenzus ulaganja,male kuće biće primorane da sklapaju neke dogovore i da se udružuju kako bi mogle da isplate ovu visinu cenzusa.
Da li se još neko javlja za reč? Gospodin Mirović, izvolite.
Sigurno je, dame i gospodo, da visina novčanog dela osnovnog kapitala, taj minimalni cenzus za osnivanje osiguravajućih kuća ne može da bude ovako velik i u ovakvom iznosu kao što to predlaže Vlada, odnosno ministar finansija. Ponovo je na delu jedna obmana. Dakle, evropski zakoni, reforme, direktive, nekada Evropske ekonomske zajednice a sada EU koje propisuju to što bi mi kroz naše zakone trebalo da pretočimo ukoliko jednog dana želimo da budemo deo EU, ali predlagač ne radi na taj način. Pogledajte te direktive, konkretno direktiva 73/239, koja govori, kada je reč o životnom osiguranju, o 800 hiljada evra kao o iznosu koji je minimalan za osnivanje i rad osiguravajućih društava, a kod nas je taj iznos četiri miliona evra. Pogledajte drugi primer: za neživotna osiguranja 1.400 hiljada evra, kao neka vrsta direktive ili neka vrsta obavezujućeg pravila ili obavezujuće instrukcije za zemlje EU. Kod nas je to za neživotna osiguranja 4,5 miliona evra. Kolega Vučićević je tu u pravu. Šta je cilj Ministarstva finansija? Izgleda da je cilj da se uguše male osiguravajuće kuće, da u kratkom vremenskom periodu ostanu da rade samo velike, da se te velike po odredbama ovoga zakona u još kraćem roku privatizuju i da mi u Srbiji više nemamo domaće osiguravajuće kuće. Ceo zakon, kada analizirate od prvog do poslednjeg člana, na tragu je ove namere ministra finansija Mlađana Dinkića. Zato će SRS podržati sve amandmane koji su na tragu zahteva da se osigura kapital domaćih osiguravajućih kuća pred privatizaciju i da se upravo ove direktive EU samo primene na ovaj naš zakon.
Narodni poslanik Zoran Krasić, izvolite.
Da bi se obezbedila stabilnost funkcionisanja bilo kog sistema i garantovalo korisnicima da je jedna organizacija u stanju da bude pravno lice, a to znači nosilac prava i obaveza i da uredno ispunjava svoje obaveze, posebno se propisuje novčani iznos osnovnog kapitala svakog društva kapitala, svakog pravnog lica. Ako za razvijene države Zapadne Evrope postoji cenzus prilikom osnivanja, i to novčanog dela, i ako su tu baš oni iznosi o kojima je gospodin Mirović malopre pričao, onda bi kod nas verovatno trebalo da budu cenzusi i niži od tog iznosa. Međutim, ovde se radi nešto što država ne sme da uradi. Jedno od pravila antimonopolskog zakonodavstva jeste da se podstiče konkurencija. Znači, neko je zaključio da nije dovoljno da se monopolista pritiska nekim odredbama, nego je mnogo delotvornije kada se podstiče konkurencija i razvija tržište. Ovde imamo Vladu koja priča o tome da je opredeljena prema tražišnoj ekonomiji, da se zalaže za konkurenciju, a postavlja uslove koje mogu da ispune dve, tri firme u ovoj zemlji i stvara prostor da nam dođu osiguravači iz inostranstva, koji naravno uvek mogu da se povuku, jer onaj osnovni kapital u novčanom delu koji bude ostao ovde posle njihovog povlačenja je za njih beznačajni iznos sredstava. Narodna skupština Republike Srbije nema prava da uništava domaće osiguravajuće kuće. Ona je ovlašćena da ih dovede u red. Ovde je postavljen tako visok limit koji ne mogu da ispune, a znamo da naša osiguravajuća društva pretežno imaju u osnovnom kapitalu nepokretnosti izuzetne vrednosti, znači, ona su u mogućnosti uvek da ispune gro svojih obaveza, ne treba da se guše i gase ovakvim odredbama o novčanom delu osnovnog kapitala. Na taj način čini se šteta. Problem što neka osiguravajuća društva ili većina ovih malih, sitnih nisu u mogućnosti da ispune sve obaveze prema osiguranicima ne nalazi se u odredbama Zakona o osiguranju, nego u opštem ekonomskom stanju u našoj državi. Kad bi se popravilo to opšte ekonomsko stanje i usaglasili tokovi novca i robe, povećao volumen robe domaće proizvodnje i nivo usluga i uopšte povećala vrednost rada i društveni proizvod u našoj zemlji, i naša osiguravajuća društva bi bila u prilici da ispune sve svoje ugovorne obaveze. SRS je protiv ove inverzije, zamene. Problem se nalazi u nečemu što nije problem, da bi se stvorio prostor za odabrane i napravila neka nova konkurencija. Mi nemamo prava da podržimo ovo. Zato će SRS da podrži svaki predlog i svaki amandman kojim se smanjuje novčani iznos osnovnog kapitala za osiguravajuća društva.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Izvolite po Poslovniku, gospodine Markoviću.
Javljam se po Poslovniku. Tražim da se utvrdi kvorum. Razlog za to je što ovde jedan deo poslanika pošteno dolazi, radi, izlazi za govornicu, trudi se da nešto kaže ili da nešto sasluša, a jedan deo poslanika iz vladajuće koalicije uglavnom je za bifeom, u holu. Mislim da je krajnje vreme da se ovde utvrdi kvorum i da se povede računa o redu na skupštini. Hvala.
Zahvaljujem. Molim sve poslanike da ubace svoje kartice da bismo proverili kvorum. Elektronski sistem pokazuje da je u sali prisutno 78 poslanika. Pošto nije dozvoljeno obmanjivati građane, molim da služba proveri brojanjem. Prebrojavanjem smo konstatovali da je u sali prisutno 90 poslanika i da svi koji su prisutni, kao što je gospodin Marković rekao, rade posao za državu i za sve nas. Na član 28. amandman sa ispravkom je podneo narodni poslanik Vladan Vučićević. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu koji smo do sada razmatrali? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Markoviću.
Poštovani predsedniče, i kod nas je bilo čudo u Skupštini, ali ovakvo, da se izbroji 90, a 84 kartice, tako baš nije bilo.
Izgleda da neki poslanici neozbiljno shvataju svoj posao, pa ne ubacuju kartice. Ne brinite, možemo da prebrojimo još jednom, ako želite. Izvolite.
Meni je dovoljno da po osmesima poslanika vidim da nešto nije u redu. Amandman na član 32 - radi se o još jednom amandmanu kojim želimo da popravimo Predlog zakona o osiguranju. Dakle, član 32, kako je predloženo, glasi ovako: "Za sticanje akcija društva za osiguranje na osnovu kojih jedno lice posredno ili neposredno stiče kvalifikovano učešće (u daljem tekstu: kvalifikovani imalac) u društvu za osiguranje potrebna je saglasnost Narodne banke Srbije. Lice koje je dobilo saglasnost iz stava 1. ovog člana dužno je da pribavi saglasnost Narodne banke Srbije za svako dalje sticanje akcija društva za osiguranje, u slučaju kad novim sticanjem prelazi iznos od 20, 33, 50 i 66 procenata učešća u kapitalu drugog lica ili učešća u pravu glasa drugog lica. Kada se učešće akcionara u kapitalu društva za osiguranje smanji za iznos od 10%, društvo je dužno da o tome obavesti Narodnu banku Srbije." Naš predlog je sledeći: "Lice koje je dobilo saglasnost iz stava 1. ovog člana dužno je da pribavi saglasnost agencije za svako dalje sticanje akcija društva za osiguranje." Znači, prema našem rešenju, za koje mislimo da je preciznije nego prethodno, utvrđuje se obaveza za kvalifikovanog imaoca da pribavi saglasnost agencije u slučaju svakog daljeg sticanja akcija društva za osigurnje nezavisno od procentualnog učešća u kapitalu drugog lica. Naravno, jasno vam je da je termin agencija posledica svih onih naših amandmana koji se tiču osnovne zamerke na predlog vašeg zakona, a to je da hoćete da primenite rešenje koje očigledno dobrom delu poslanika nije poznato, a to je da centralna banka vrši nadzor.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Milan Marković. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 78. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Da ne bi ostalo nedorečeno, pošto se nisam javio povodom prethodnog amandmana koji sam podneo, a ni koleginica Gordana Čomić se nije javila, a gospodin ministar se pojavio u Skupštini, reći ću o čemu je reč. Dakle, prethodna rasprava gospodina ministra odnosila se na želju ili nameru, odnosno predlog poslanika Demokratske stranke, ali i poslanika drugih opozicionih grupa, da odustanete od rešenja da centralna banka vrši nadzor nad poslovima osiguranja. Upravo ovaj amandman koji sada obrazlažem jeste posledica te naše ideje. U Skupštini postoje dva pristupa. I jedan i drugi pristup oštro su suprotstavljeni vašem predlogu i oštro kritikuju vaš predlog, za koji i dalje smatramo da niste dali valjano obrazloženje, niti što se tiče pozivanja na praksu drugih evropskih država koje su navodno primenile takav pristup, a da je to bilo uspešno, niti ste nam dali valjano obrazloženje sa aspekta unutrašnjeg zakonodavstva, koliko je taj vaš pristup kompatibilan onome što sada egzistira u našem pravnom poretku. Jedan pristup je da rešenje bude kao što je u nekim zemljama tipa Francuske ili Rusije, kojima je ipak strateška politika takva da će preći pre ili kasnije na drugo rešenje.To prvo rešenje jeste da nadzor vrši Ministarstvo finansija preko posebne uprave, gde bi bili stručnjaci, kadrovi koji se bave poslovima osiguranja. Drugi predlog jeste predlog koji nudi Demokratska stranka, rešenje koje je primenjeno u Sloveniji, Mađarskoj, Hrvatskoj, Finskoj, a to je da poslove nadzora nad osiguranjem vrši nezavisno telo koje formira Vlada Republike Srbije, koje je u okviru poslova koji su utvrđeni zakonom samostalno i nezavisno. Dakle, to je nešto oko čega ovde poslanici vode polemiku prethodna dva sata. Nadam se da sam podneo dovoljno iscrpan izveštaj da bismo mogli da nastavimo dalje da radimo. Mi podnosimo ovaj amandman na član 78. stav 3. i predlažemo da se reči "Narodna banka Srbije" zamene rečju "Vlada". Zašto to predlažemo? Zato što mislimo da Narodna banka Srbije ne treba da vrši ove poslove, zato što znamo da Zakonom o Narodnoj banci Srbije uopšte nisu predviđeni poslovi koji joj se sada stavljaju u nadležnost. Zato što znamo da su Zakonom o ministarstvima poslovi kontrole, nadzora i drugi poslovi u ovoj oblasti stavljeni u nadležnost Ministarstva finansija. Zato predlažemo da se u članu 78. stav 3. reči "Narodna banka Srbije" zamene rečju "Vlada". Moram reći da je u ovom parlamentu sve više izraženo mišljenje da je kod ovakvog rešenja, za koje smatramo da je eksperimentalno u neku ruku, u pitanju podela moći unutar vladajuće koalicije, gde bi u okviru jedne stranke trebalo da budu svi resursi finansijske moći u našoj državi. Dakle, mi smo protiv toga i principijelno, a u konkretnom zakonu protiv smo zato što smatramo da postoje manje riskantna i primerenija rešenja za naš poredak i vreme u kojem se nalazimo.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima gospođa Čomić.
Amandman na član 78. odnosi se na stav 3. gde se reči "Narodna banka Srbije" zamenjuju rečju "Vlada". Naš predlog u okviru ukupnog broja amandmana koje smo kao poslanička grupa Demokratske stranke podneli na ovaj zakon odnosi se na ideju da se nadzor prenese u nezavisno telo, koje je naravno pri Vladi Republike Srbije i pod kontrolom Vlade, pa onda naravno pod kontrolom Skupštine Srbije, i da to bude agencija. To je blisko rešenju koje je u svojim amandmanima predložio narodni poslanik Igor Mirović; različito po strukturi naravno i različito u obrazloženju, ali je ideja ista. Nemojmo Narodnoj banci Srbije da dajemo ovlašćenja za koja Narodna banka ne bi smela da ima nadležnosti ni u jednoj zemlji, pa tako ni kod nas. Šta se ovde otvara kao mogućnost? Narodna banka ne samo da vodi monetarnu politiku nego vodi i ekonomsku politiku, što je nedopustivo za instituciju Narodne banke. Ekonomska politika i fiskalna politika su u nadležnosti Vlade Republike Srbije. Nadzor nad ovakvim organizacijama ili institucijama, kao što su ove koje se spominju u zakonu o osiguranju, mora biti u okviru izvršnih organa vlasti, a time i pod Narodnom skupštinom Republike Srbije. Sve to što se tiče uslova za izdavanje dozvole za obavljanje poslova osiguranja i reosiguranja treba da propisuje Vlada i da se time bavi agencija. Agencija kao regulatorno telo nailazi na suviše veliki otpor kod svih onih koji bi da se držimo Ustava onda kada nam to odgovara i kada ga tumačimo tako kako nam odgovara. Ali, onda i uprava može da bude prelazno rešenje, uz punu svest da ćemo u sledećem koraku, dakle za godinu ili godinu i po dana, ponovo menjati zakon o osiguranju. Zašto ne Narodna banka? Zbog toga što ovim praktično bez ikakve kontrole dajete Narodnoj banci u suštini finansijsko tržište u ruke. Ako nekome dajete finansijsko tržište u ruke; dakle osiguranje kao delatnost, predstavlja kapu, vrh nad onim što se inače dešava u ekonomiji zemlje i finansijski vrh, kao kapa ili kao što deca kažu višnja na vrhu torte, mora da bude na ovim poslovima uslova izdavanja dozvola za obavljanje poslova osiguranja i reosiguranja u nadležnosti izvršnih organa. Ako ostanemo ustrajno pri ovom rešenju da se stavi i ovo u Narodnu banku, onda je veliko pitanje za ovu skupštinu šta je to što je ekonomska politika, a čime će se baviti Vlada Republike Srbije. Ako ima iluzija kod ministra finansija ili kod ministra privrede i privatizacije (u ostavci) ili kod ministra za zapošljavanje i socijalna pitanja da će moći ovoj skupštini da se umesto ekonomske politike predstavi bilo kakva demagogija, onda je bolje da od te iluzije odustanete sami, nego da se do odustajanja dođe pod pritiskom loših posledica ovakvih zakona, koji od Narodne banke prave potpuno nekontrolisanu instituciju. Ako finansijsko tržište stavite u ruke Narodne banke, ako joj otvorite prostor za, praktično, sve poluge za ekonomsku politiku zemlje, onda nemate nijednu instituciju kojom možete da periodično ili bilo kako vršite kontrolu i nadzor nad Narodnom bankom. Može da se da primedba da imamo Zakon o Narodnoj banci i u delu koji se tiče razrešenja guvernera Narodne banke ili u delu izveštaja koji Narodna banka Srbije treba da podnese Skupštini Srbije, ali to je tanak argument kada su u pitanju poslovi koje voljom zakonopisca treba dati u ruke Narodnoj banci Srbije. Ponavljam, bez sujete opozicionog poslanika, prihvatite ili amandmane poslaničke grupe DS ili amandmane koji predstavljaju korak niže, ali ipak korak napred u odnosu na postojeće rešenje u Predlogu zakona.
Predlagač - ministar finansija Mlađan Dinkić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo, da razjasnimo ovu lažnu dilemu gde treba da se vrši supervizija osiguravajućih društava. Postoje tri načina, tri institucije, tri mesta gde se vrši supervizija osiguravajućih društava u svetu. Prvo, to može biti samostalna agencija za nadzor osiguranja, kao što je prethodna gospođa predložila i poslanička grupa DS. To je legitimno rešenje i ono postoji u svetu. Drugo legitimno rešenje je posebna institucija pri Ministarstvu finansija. To je ovo što je predložila SRS. Treće rešenje, koje takođe postoji, to je centralna banka. Dakle, u svetu ima tri potpuno jednaka rešenja, pri čemu sama zemlja odlučuje koje će od ova tri rešenja da odabere. Pretpostavljam, da se Ministarstvo finansija opredelilo za agenciju, bilo bi kritikovano zašto to ne radi Narodna banka, bili bi kritikovani zašto sve, navodno, hoćemo da koncentrišemo u rukama Ministarstva finansija. Sada kada izmeštamo nešto iz Ministarstva finansija i stavljamo u centralnu banku, koja je jedina nezavisna državna institucija u zemlji, kritika je zašto to nije ostalo u Ministarstvu finansija. To je nešto što zaista nije pravi argument. Nije bitno gde se vrši supervizija osiguranja, bitno je kako se vrši, na koji način, da li je kvalitetno. Moram da vam kažem, mi nismo ni u jednom trenutku razmišljali o mogućnosti da to radi Ministarstvo finansija, posebna uprava pri ministarstvu. To je najgore moguće rešenje. Razmišljali smo i, priznajem, imali smo dilemu da to bude nezavisna agencija ili da bude centralna banka. Prevagnuo je pragmatizam, jer centralna banka može najbrže i najefikasnije da krene u proces kontrole osiguravajućih društava, bez dodatnih troškova u budžetu, bez stvaranja dodatne administracije koju bi agencija morala da stvori, bez stvaranja dodatne logističke podrške. To je jedina prednost centralne banke u odnosu na nezavisnu agenciju. Da bismo stvorili nezavisnu agenciju, proteklo bi daleko više vremena i tražilo bi para od poreskih obveznika Srbije. Inače, u suštinskom smislu, to bi bilo kvalitetno rešenje. Na kraju, moram da kažem da smo imali debatu koja je trajala skoro godinu dana, i ranije i sada, na kraju, i sa misijom Svetske banke. Na kraju je prevagnulo mišljenje da to bude centralna banka. Dakle, moram da kažem da je institucionalna osposobljenost Narodne banke Srbije bila jedan jedini razlog zašto će ona vršiti taj posao. Ne sporim da bi jednako kvalitetno to moglo da se radi u agenciji, ali bi iziskivalo dodatne troškove, dodatne operativne izdatke. To je jedan jedini razlog zašto smo ovo poverili Narodnoj banci Srbije. Uostalom, Narodna banka Srbije je pokazala u poslednje tri godine da je sposobna da vodi računa, kao što joj zakon nalaže, o stabilnosti svih finansijskih institucija u zemlji. Bio je još jedan razlog zašto smo se opredelili za Narodnu banku Srbije. U razvijenim zemljama, posebno u zemljama Evropske unije, kojima i mi težimo, nadzor i nad bankama i nad osiguravajućim društvima vrši se u okviru iste institucije. Obično su to agencije za nadzor finansijskog sistema, gde ima poseban odsek za nadzor osiguravajućih društava i za nadzor banaka. Međutim, sve zemlje Evropske unije osnivale su ovakve agencije nakon jednog stepena evolutivnog razvitka, ne u samom početku. Naše je mišljenje bilo da bi bilo prerano da se sada izmeste poslovi kontrole banakaiz Narodne banke Srbije i da se premeste u agenciju. Prednost nad tzv. polovičnom separatnom supervizijom ima integrisana supervizija. Integrisana supervizija znači kada jedna institucija vrši nadzor i banaka i osiguravajućih društava. Tome mi težimo, ali u ovom trenutku se Srbija nalazi u drugoj fazi tranzicije i nismo još u mogućnosti da izbacimo iz centralne banke poslove supervizije banaka. Kada to bude učinjeno, a to će biti onoga časa kada uđemo u Evropsku uniju, onda će zajedno sa poslovima supervizije banaka biti izmešteni i poslovi supervizije osiguravajućih društava i biće formirana agencija o kojoj sada govore poslanici DS. Međutim, želim da zaključim da ovo nije suštinsko pitanje. Ovo je pitanje tehnike, pitanje troškova, pitanje efikasnosti. To je jedan jedini razlog zašto smo se mi opredelili za ovo rešenje, uvažavajući da je moglo da se opredeli i za agenciju. Međutim, malo više argumenata je na strani centralne banke u ovom trenutku, u Srbiji 2004. godine. U Srbiji 2008. ili 2010. godine, slažem se, biće to jedna nezavisna agencija. Trenutno, ovo je bolje rešenje. Što se tiče izveštavanja, Narodna banka Srbije je po zakonu dužna da jednom godišnje Skupštini Srbije dostavlja izveštaj o svom celokupnom radu, a još plus jednom godišnje izveštaj o kontroli rada finansijskih organizacija, koji će uključiti i izveštaj o radu osiguravajućih društava. Na taj način je omogućeno da poslanici ovog visokog doma kontrolišu rad i superviziju kako banaka, tako i osiguravajućih društava.
Replika, pa gospodin Krasić po amandmanu. Replika - po osnovu da ste pogrešno protumačeni?
Član 97. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine - o pogrešnom tumačenju i direktnom pominjanju prethodnog govornika za govornicom. Duboko ne želim da verujem u vašu rečenicu, citiram: "Ministarstvo finansija nije institucionalno osposobljeno da izdaje dozvole i vrši nadzor nad poslovima osiguranja i reosiguranja". To bi, kada bi bilo tačno, podrazumevaloda vi ne možete da budete ministar, jer nemate čemu da budete ministar, ako Ministarstvo nije institucionalno osposobljeno da obavlja elementarno jasne poslove kod izdavanja dozvole osiguranja i reosiguranja. To je pod jedan. Rekli ste da postoje tri ravnopravna sistema: centralna banka, agencija, uprava, odnosno nešto pri Vladi; onda morate da date nekakav argument ovoj skupštini u čemu je to ravnopravno. U brojnoj zastupljenosti u zemljama sa bliskim stepenom ekonomskog i političkog razvoja ili je jednako po količini novca koja postoji na finansijskom tržištu ili je jednako i blisko po nekakvom političkom sistemu koji u toj zemlji postoji? Nemam nameru da sporim pravo vladajuće većine da odabere, konačno, centralnu banku.Moja je obaveza, kao poslanika opozicije, da upozorim da to proizvodi loše posledice, ne po vladajuću većinu, za to ste se sami pobrinuli, s obzirom kako teče i predlaganje zakona i rad ove skupštine, nego proizvodi loše posledice po finansijsko tržište osiguranja i reosiguranja. Naša procena o tome da li je Srbija spremna da u okviru Ministarstva finansija preuzme to 2004, a vi kažete 2008, razlikuje se od vaše. Dakle, mislim da je Ministarstvo finansija spremno da obavlja i sada takve poslove i da bi to bio dobitak za Vladu Republike Srbije i za Skupštinu, jer ne bi imali opasnost da vam Narodna banka Srbije u budućnosti praktično vodi i ekonomsku politiku zemlje, a ne samo monetarnu politiku. Da je Narodna banka Srbije imala takvu logiku u vreme dok ste vi bili guverner ili gospođa Udovički posle vas ili gospodin Jelašić sada, da Srbija za nešto nije spremna, ne bi ostvarila, i tu se potpuno slažemo, značajne rezultate kao centralna monetarna institucija. Ljudi sami sebi stave pregradu. Ako je stave prenisko, onda i ne mogu da dostignu rezultat. Poslanička grupa DS misli da je Ministarstvo finansija institucionalno osposobljeno i da je to ona prečka koju treba da stavi ova skupština i da je Vlada Republike Srbije preskoči, jer je to dobitak za finansijsko tržište osiguranja u zemlji. Hvala vam.
Povodom istog amandmana reč ima gospodin Krasić.
Mislim da napokon moramo da raščistimo neke stvari. Narodna banka Srbije je centralna emisiona ustanova monetarnog sistema, odgovorna za finansijsku disciplinu itd. Ona je u organizaciji državne vlasti približno u istom rangu kao vrhovni organ izvršne vlasti, Vlada. Ne možete vi sada Narodnu banku da srozavate na nivo ministarstva poveravajući joj poslove koji pripadaju ministarstvu. Vi ste upravo to uradili. Nešto što po Ustavu, prema postojećem pravnom poretku kod nas pripada Ministarstvu finansija, vi izmeštate i dajete Narodnoj banci Srbije koja je za stepenicu više u hijerarhiji u odnosu na ministarstvo. Ona je približno u rangu sa Vladom Republike Srbije. Znači, to je prva stvar. Druga stvar, cenim to što ste rekli da je najgore rešenje ukoliko Ministarstvo radi te poslove, ali onda morate da objasnite da li se to najgore rešenje zasniva na nekim personalnim razlozima, nasleđu ili ko zna kom drugom razlogu, zbog čega Ministarstvo nije osposobljeno da to radi. Ako ministar nije sposoban da otkloni te smetnje da bi ovi poslovi prešli na Ministarstvo, onda je to stvarno problem Vlade, koalicije, pa čak i ministra i onih koji su glasali za takvog ministra. Dalje, ministar je ukazao na postojanje tri različita sistema kako se dolazi do organizacije ili organa nadležnog za izdavanje dozvola, ovlašćenja, kontrolu, superviziju itd, ali sva ta tri sistema se zasnivaju na nekom ustavnom rešenju. Ustavni sistemi u državama Zapadne Evrope dozvoljavaju postojanje samostalnih institucija. Mi ne možemo na bazi neke direktive, neke preporuke i neke prakse da prenebregnemo činjenicu da postoji još uvek Ustav Republike Srbije. Ne može puki pragmatizam da pobedi ustav kao najviši akt u jednoj državi. Ako neko celokupnu argumentaciju i svoj ustavno-pravni osnov za ovu ekskurziju zvanu kontrola, nadzor, supervizija od strane Narodne banke Srbije, kada su u pitanju poslovi osiguranja, ako zasniva na praksi, na iskustvu, a ne na našem Ustavu, molim vas, onda mi nismo ovlašćeni da o tome pričamo. Svako ko bude glasao za bilo koji zakonski predlog na prvom mestu mora da razmišlja šta piše u obrazloženju, a to je pod I - ustavni osnov. Ustavni osnov za poveravanje ovih poslova Narodnoj banci Srbije ne postoji i tu je kraj priče, jer u našem ustavno-pravnom poretku ništa se značajnije nije desilo ni donošenjem Ustavne povelje, osim što su sa saveznog nivoa prenete neke nadležnosti na republički nivo. Ako je bilo nadležno Savezno ministarstvo finansija, verovatno je to sada u nadležnosti republičkog Ministarstva finansija. Ta analogija je primenjena kod mnogih poslova iz nadležnosti savezne države koji su preneti na republički nivo. Dalje, osposobljenost kadrova, da završimo sa tom tabu temom; pa dajte, ljudi, molim vas, tim ljudima koji će da rade na ovim poslovima platu 80 ili 100 hiljada dinara i dobićete kadrove. Da li neko prima platu od 80 ili 100 hiljada dinara u Ministarstvu finansija ili u Narodnoj banci Srbije, sa gledišta osiguranja sasvim je svejedno. To je trošak, pa je trošak. Molim vas, veće plate u Narodnoj banci Srbije su garancija da će bolje da se sprovede zakon. Nemojte više da menjate teze u nedostatku kvalitetne argumentacije za stav koji zastupate. O tome mora da se vodi računa. Zakonski predlog mora da izvire iz našeg Ustava. Ova rešenja oko nadzora, kontrole dozvola itd. ne zasnivaju se na Ustavu. Mene ne bi iznenadilo da kroz nekoliko meseci dobijemo predlog zakona gde se gasi Komisija za hartije od vrednosti, jer su to slični poslovi, pa to može da radi Narodna banka Srbije. Dokle ćemo da idemo, mislim na tu eroziju državih poslova?
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Igor Mirović.
Gospodine ministre, vi pledirate za to da je kroz rešenja koja nudi ovaj zakon bitno obezbediti dve stvari, naravno, reč je o nadzoru nad delatnošću osiguranja: prvo, ko i drugo, kako vrši nadzor. Rekli ste da je nadzor nad ovom delatnošću u nekim zemljama sveta poveren narodnim bankama, centralnim emisionim ustanovama ili centralnim bankama. Ja vam kažem da je to samo u četiri zemlje sveta. Ako mi vi navedete više od četiri zemlje gde centralna banka vrši nadzor, onda ću ja biti spreman da povučem svoj amandman. Vi vrlo dobro znate da je to samo u četiri zemlje, dve su u Latinskoj Americi, a jedna je Kazahstan i mislim da je još jedna ona zemlja koja je u procesu tranzicije. To je prvo. Kako onda da shvatimo vaše generalno zalaganje za komplementarnost našeg zakonodavstva i zakonodavstva Evropske unije, kako da shvatimo greške u obrazloženju zakona, najblaži je to izraz – greške, kako da shvatimo pozivanje na direktive Evropske unije u mnogim drugim segmentima zakona, a razlikuju se od ovih rešenja koja vi nudite. Drugo pitanje, ko vrši nadzor. Govorili ste da je bitno da stručni, osposobljeni kadrovi sa iskustvom u osiguranju, odnosno u nadzoru nad poslovima osiguranja vrše nadzor, međutim, u članu 151, gde se govori o inspektorima osiguranja, vi predlažete da, sada ću citirati: "Inspektor osiguranja može biti lice koje, pored opštih uslova propisanih zakonom, ispunjava i sledeće uslove: ima visoku školsku spremu ekonomskog ili pravnog smera; nije bezuslovno osuđeno na kaznu zatvora dužu od šest meseci i protiv njega se ne vodi krivični postupak". Više se uslova traži za pripravnika u bilo kojoj poslovnoj banci. Prema tome, govorite o pitanju stručnosti onih koji će vršiti nadzor, a predlažete nam da upravo ta lica imaju krajnji minimum stručnosti, zapravo i pripravnici mogu biti primljeni da kao inspektori osiguranja vrše nadzor nad delatnošću osiguranja u osiguravajućim kućama. Dakle, nešto je krajnje kontradiktorno u vašim stavovima. Prema tome, moguće je da ćemo jednog dana, kada dalje, do krajnjih granica budemo razvijali sistem nadzora, doći u fazu da formiramo jedno nezavisno telo, jednu nezavisnu agenciju, ali danas, i gospodin Krasić je o tome lepo govorio, a SRS stoji iza toga, imamo Ministarstvo finansija, imamo stručne ljude u Ministarstvu. Jer, u članu 228. vi kažete da će Narodna banka Srbije preuzeti zaposlene u ministarstvu nadležnom za poslove finansija koji su u Ministarstvu, na dan stupanja na snagu ovog zakona, obavljali poslove iz oblasti osiguranja imovine i lica, kao i opremu, arhivu i drugu dokumentaciju i sredstva za rad koja su služila za obavljanje poslova osiguranja. Dakle, u Ministarstvu sve već imamo. Potrebno je da formiramo posebnu upravu, da ta posebna uprava prođe kroz dalji proces specijalizacije, da se povuku kadrovi iz Saveznog ministarstva, ako se nisu povukli, i da ova stvar bude rešena upravo na način za koji se zalaže većina narodnih poslanika, dakle da imamo nadzor koji odgovara pravilima Evropske unije i koji je kompatibilan sa njihovim zakonodavstvom i njihovim direktivama, i da imamo stručne ljude koji će vršiti taj nadzor. Dakle, nešto u vašem javnom zalaganju i zalaganju za ovom govornicom nije isto, nije podudarno sa tekstom Predloga zakona.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 82. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Samo ću vas zamoliti da prvo stavite karticu u poslaničku jedinicu. Hvala. Izvolite, reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na početku izvinjenje. Na ulasku u salu zatekla sam se u razgovoru sa narodnim poslanikom poslaničke grupe G17. Bila je zanimljiva diskusija o sposobnosti ove vlade u celini, te je to bio razlog zašto sam sa zakašnjenjem stavila karticu. Na iznenađenje vas većine, predstavnici vladajuće poslaničke grupe i opozicije su se složili oko nivoa kompetentnosti Vlade. Narodni poslanici dobacuju - ime. Kada provedete u Skupštinidovoljno dugo vremena umete da kažete šta hoćete, a da ne izazovete repliku. Naučićete vi to tokom vremena, nije problem. Narodni poslanici i dalje dobacuju. Da li mogu da počnem sa amandmanom? Narodni poslanik dobacuje - tema. Tema ovog našeg zasedanja je zakon o osiguranju. Amandman koji sam podnela je u skladu sa prethodnim amandmanom, dakle, odnosi se na član 82. stav 3. gde se reči "Narodna banka Srbije" zamenjuju rečima "ministar nadležan za poslove finansija ". Nadam se da ministar neće imati isto obrazloženje, da nema dovoljno sposobnosti za ovakve poslove, jer ja duboko verujem da ima. Prema tome, bar to obrazloženje neće moći da prođe u odbijanju ovog amandmana. Znači, po rešenju predloženom u amandmanu na član 18.koji je podnela narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović nadzor nad obavljanjem delatnosti, po predlogu poslaničke grupe DS-a, vrši agencija, a sadržinu i način polaganja ispita za obavljanje poslova posredovanja u osiguranju propisuje ministar. Čak i da ostanete, što većina očigledno hoće, pri odredbi - Narodna banka Srbije, to bi moralo da se uredi bez obzira što ćete te poslove dati u nadležnost Narodnoj banci Srbije i tako joj stvoriti mogućnost da potpuno nekontrolisano, u suštini, vodi ekonomsku politiku zemlje. Možda vam se čini da dobri lični odnosi sa trenutnim guvernerom mogu da produkuju pozitivan rezultat. Onog trenutka kada se politika jedne vlade osloni na to da postoje dobri lični odnosi između guvernera i ministra finansija i predsednika Vlade, tog trenutka je sistem u kancerogenoj opasnosti. O tome sam govorila kada sam govorila o zakonu u načelu. Dakle, ovakvo rešenje je opasno po sistem u celini. Zbog toga je potrebno da napravite rešenje kojim ćete, ukoliko i ostanete tvrdoglavo pri odredbi - NBS, svugde i na svakom mestu za ogromno finansijsko tržište osiguranja i reosiguranja da uredite poseban način kako ćete kontrolisati NBS, što će proizvesti dodatne teškoće, čime se vraćam na početak izlaganja o amandmanima. Dakle, mnogo je bolje postaviti prečku visoko i ući u nadzor sa agencijom, a ne sa Narodnom bankom Srbije.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Ukoliko biste me ubedili da ste u sali, a jeste - izvolite. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Bez ovog ubeđivanja ko je u sali pokušaću da ubedim poslanike da je ovo rešenje koje stoji u članu 82. stav 3. praktično neodrživo. Pod nekim uslovima je moguće samo u delu monetarne politike da Narodna banka Srbije ima tako veliko ovlašćenje da propisuje sve u monetarnoj sferi. Ali, kada se radi o pitanjima finansijskog poslovanja, finansijskog sistema, finansijske discipline, ili ovde konkretno, pošto vidim da forsirate ovo rešenje da NBS bude ovlašćena za kontrolu, nadzor i izdavanje dozvola, odobrenja i ovlašćenja, onda moram da vas upozorim da je nekada bila praksa da se normativa selektivno deli sa klasičnom državnom vlašću. Pa se dešavalo da i u finansijskoj sferi savezna vlada propisuje uslove i način, i na taj način definiše ponašanje nekih subjekata, a ovlašćena je NBS da to primeni i da to kontroliše. Sledstveno tome, pošto to odgovara našem ustavnom sistemu, član 82. stav 3. bi trebalo da glasi, ukoliko se prihvati ovo rešenje o NBS - Vlada Republike Srbije propisuje bliže sadržinu i način polaganja ispita iz stava 2. tačka 3) ovog zakona. Ne postoji mogućnost da se tako velika ovlašćenja daju jednom organu, pa makar to bila i NBS. Jer, ako bi to bilo tako, onda bi ovaj zakon mogao da se svede na pedesetak članova. Bilo bi dovoljno da se kaže šta je osnivački kapital, ko vrši nadzor i sve drugo da se prepusti Ministarstvu, Narodnoj banci i Vladi. Nijedan ustav tako nešto ne dozvoljava. I ako neko misli da vi idete u susret nekim budućim promenama Ustava i nekim novim ustavnim rešenjima, grdno se vara. Na ovaj način se samo cementira monopol u NBS, koja će, nažalost, uz logistiku Ministarstva finansija, da drži kompletno sve novčane tokove pod svojom kontrolom. A kad se kaže - kontrola, onda može da se kaže slobodno i - mogućnost učestvovanja u zloupotrebama. Pogodno tle za zloupotrebe uvek postoji kada se daju neograničena ovlašćenja nekome. Ovim stavom se praktično daje neograničeno ovlašćenje NBS. Znam da 126 kartica rešava sve, ali budite uvereni - rešava samo privremeno. Više pričam zbog posledica koje mogu da nastupe i problema koje će da ima buduća vlast. Znate i sami, šta jedan uradi, sto pametnih teško to posle mogu da isprave. Mi ne smemo da razgradimo naš državni sistem, a vidite, ovim zakonima se ulazi u sadržinu i suštinu nekih organa, u njihove poslove, nadležnosti, ovlašćenja i praktično se vrši razgradnja državne strukture. Plašim se da neka buduća vlast za nekoliko meseci može da sačeka samo ruinu, kao što je jedan od guvernera pre nekoliko godina, odnosno prošle godine sačekao ruinu u Narodnoj banci Srbije. A vreme crnih čarapa i dugog oružja je odavno prošlo, nikada se to više u Srbiji neće pojaviti.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Narodni poslanik Goran Paunović, replika.
Došla su poslednja vremena da su radikali počeli da citiraju direktive EU. Ima jedan mali problem: direktive koje vi citirate su iz 1973. i 1979. godine. Pogledajte malo novije direktive iz 2002. godine. Kako da vam verujemo kada se pozivate na Ustav, kada se pozivate na direktive koje su stare preko 30 godina? Kako ja da verujem prethodnom govorniku da se ne poziva na turski ustav iz 1839. kada traži ustavni osnov za ovaj zakon.
Replika, gospodin Mirović.
Kao predstavnik poslaničkog kluba.
Gospodin Mirović je ovlašćen za ovu tačku dnevnog reda.
Ne samo da sam ovlašćen, već sam sa stručnim timom SRS, sa jednom ozbiljnom ...
Gospodine Miroviću, oprostite, ja sam dužan da obavestim o onome što je regulisano Poslovnikom. Stručni timovi nisu regulisani Poslovnikom.
Ja vam dajem neko dodatno objašnjenje u jednom širem kontekstu, pa se nadam da ćete me shvatiti. Dakle, ja sam radio sa jednim stručnim timom i jednom grupom eksperata iz SRS, pravih eksperata, a radi se o profesorima univerziteta, a ne kao vi, eksperti sa železničke stanice itd., to ne postoji naravno. Ušao sam u sve norme ovog zakona i to vas je iznenadilo, morate da priznate. Proučili smo zakonodavstvo zemalja EU, da bismo vam pokazali da je naš stručni tim jači od vašeg, jer vaš stručni tim priprema zakon koji se poziva na zakonodavstvo EU, a rešenja u zakonu nisu kompatibilna sa rešenjima zemalja EU. I na moja pitanja, kao što vidite gospodine, ponoviću, ministar Dinkić nema odgovore. Ja sam ga pitao da mi navede više od četiri zemlje kod kojih narodna banka, centralna banka vrši nadzor, a on to nije u stanju da uradi, jer ne postoje te zemlje; i pitao sam ga mnoge druge stvari. Od zakona o osiguranju pa ubuduće svi naši ekspertski timovi igraće utakmicu sa svim vašim tzv. ekspertskim timovima i te će utakmice uvek dobijati. Tek toliko da znate.
Izvolite, gospodine Krasiću, po istom amandmanu? Molio bih poslanike da se drže Poslovnika i da svoje identifikacione kartice.. Ne odnosi se na vas, gospodine Krasiću, izvinite molim vas.
Predsedniče, vi ste došli kada sam ja završio. Samo da vam kažem, ja se javljam po Poslovniku, ja sam već diskutovao o amandmanu. Pozivam se na član 100. zato što je predsednik poslaničke grupe G17 plus izrekao jednu rečenicu. Vi ste menjali mesta, pa niste čuli, pa niste mogli da reagujete, to je velika uvreda za Narodnu skupštinu šta je saopštio. Replicirajući SRS, mada ga niko nije ni prozvao, saopštio jesledeće: "Kako da vam verujemo kada se pozivate na Ustav". Molim vas, to je vrlo opasna izjava, jer ako poslanici u Narodnoj skupštini negiraju postojanje Ustava, onda šta da očekujemo od nekog običnog građanina koji je suočen sa nekim realnim životnim problemom, zna i da kaže - ma kakav zakon, kakav Ustav, vidi poslanik kaže – nije nam potreban Ustav. Ako bi Narodna skupština htela, a dužna je, da očuva dostojanstvo, moram da vasobavestim da je ona prva instanca koja čuva ustavnost jedne zemlje. Oni koji sede u ovoj sali i koji smatraju da je Ustav nešto što ne obavezuje moraju ili da promene svoj stav ili da se ne bave ovim poslom ili ukoliko tako lično misle da to saopšte ženi i deci kući, ali nikako sa ove govornice. Moramo da budemo načisto, taj Ustav je bio okvir da neko bude poslanik, taj Ustav je bio okvir i za suverenitet, taj Ustav je okvir i za ovo što se danas radi, bez obzira kako ga ko tumači, kako ga ko doživljava, ali ne sme da se kaže, u nedostatku neke normalnije argumentacije za svoj politički stav - ne slažem se sa stavom SRS, jer je zasnovan na Ustavu. To je stvarno poražavajuće i ja bih vas zamolio, kada se javljate vodite računa, ova govornica je opasna, stenogram je opasan, sve ovo ulazi u istoriju. Sada me doduše i ne čudi zašto imate stav da Kosovo i Metohija treba da budu nezavisni.
Zahvaljujem, gospodine Krasiću, samo nisam shvatio, oprostite, pošto ja nisam bio tu kada se to dogodilo, tražite da se izjasni Skupština? Ne. Da li još neko želi reč? Predstavnik predlagača, gospodin Dinkić.
Samo da znatiželju jednog poslanika zadovoljimo: u 39 zemalja u svetu je integrisana supervizija banaka i osiguravajućih društava. Kada ovaj zakon bude usvojen mi ćemo biti 40-ta zemlja. Što se tiče vašeg brojanja, neću komentarisati, 39 zemalja u svetu ima integrisanu superviziju i banaka i osiguravajućih društava.
Replika, gospodin Mirović.
Dakle, gospodine Dinkiću, vi uporno govorite o agencijama koje vrše integrisani nadzor nad bankama i osiguravajućim kućama. Govorite o 39 zemalja gde je, verujem, to slučaj, ali ovde se ne radi o tome. Vi ste očigledno, kao što neko reče, promašili temu. Ovde govorimo o nadzoru, isključivo o nadzoru nad delatnošću osiguravajućih društava. Mi smo još daleko od tog integrisanog sistema. Mi ćemo ga imati tek onda kada budemo pratili iskustva onih zemalja koje su nekada bile na početku u sistemu razvoja osiguravajućih kuća i nadzora nad njima i kada tim koracima kojima su oni išli budemo išli i mi, a ne uključivanjem Narodne banke koja zaista (govoreći stručno, a stručan sam da to govorim, jer sam završio ekonomski fakultet i radio u Ministarstvu finansija) nema nekakve veze sa osiguranjem kao nekom vrstom posebne ekonomske oblasti ili nekim sektorom ekonomije, da tako uslovno kažem. Dakle, jedno je integrisani nadzor posebne agencije koja vrši nadzor istovremeno (verujem, u velikom broju zemalja) nad bankama i osiguravajućim drušvima, a drugo je pitanje da li igde u svetu narodna banka vrši nadzor nad osiguravajućim društvima. Ja vam kažem da se to čini samo u četiri zemlje. To je sigurno. Ne želim sa vama da se kladim, jer vi ste ministar finansija i ne bi trebalo takve ponude da izgovarate, oko klađenja. Uostalom, kada bude na dnevnom redu Zakon o igrama na sreću, onda ćemo se možda kladiti.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Baralić, pa gospodin Marković. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni novinari, nadzor nad kompanijama i društvima koja vrše osiguranje, nad osiguranjem kao takvim, očigledno je pobudio veliko interesovanje kolega narodnih poslanika i mogli bismo da pogađamo zbog čega. Moguće je da neko ima iskrenu nameru da razjasni ili poboljša način na koji se ovo čini. Neki od kolega su bili sjajni spikeri nekih osiguravajućih kompanija i to nije zabranjeno, mada nije baš najbolje da se to ovde dešava. Rekao bih da postoje dva razloga zbog čega je važno da se precizno propiše kako se vrši nadzor nad ovom oblašću, pre svega zbog toga što ogroman broj građana i ogroman broj privrednih subjekata jeste zainteresovan da se ovaj nadzor sprovodi. A i kod jedne i kod druge kategorije postoji jedan deo gde ne mogu da utiču, gde ne mogu dobrovoljno da se opredeljuju. Dakle, dužni su po zakonu da osiguraju vozila ili nešto drugo. Onda je važno da država precizno propiše način na koji se taj nadzor sprovodi. Bilo je tvrdnji da kada vlada formira organ koji to čini, onda je to nezavisno telo, a kada to učini narodna banka - nije. Želim da kažem da kakva god da je vlada i čija god da je, kad god formira takvo telo ono je taman toliko nezavisno koliko su nezavisni mediji koje finansiraju lokalne samouprave, gradovi, Republika i autonomne pokrajine ili njihove mecene i patroni. Nema onog stepena nezavisnosti kada nešto propisuje vlada, zato što vlada ima precizne interese koji nisu baš uvek u skladu sa opštim interesom svih građana. Nekad su oni povezani sa uskim političkim interesima onih koji vladu čine. Bilo je pozivanja na ustav, sa ovakvom ili onakvom konotacijom. Da ne bismo odavde otišli a da ne pomenemo tri važne stvari i da u izvesnom smislu polemišem sa kolegama koje su ovde govorile o tome, govoriti o ustavu u zemlji u kojoj nije postojao ustavni sud, u kojoj je donet Zakon o privatizaciji suprotno odredbama tog ustava i u kojoj je Zakon o izboru predsednika Republike donet suprotno odredbama ustava, moglo bi se tumačiti na ovaj ili onaj način; ko želi to da čini a da ne poštuje ustav mora da ima snagu, političku volju i saglasnost da promeni ustav, pa da donosi zakone koji onda proističu iz željenog ustava, a dok postoji ovaj koji postoji, treba da bude poštovan. Hvala. Zahvaljujem što sam bio u prilici da ovo kažem.
Hvala vama. Izvolite, gospodine Markoviću.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom gospođe Gordane Čomić naš poslanički klub ostaje dosledan onome što smo zastupali u načelnoj raspravi, a to je da sistem nadzora, odnosno vid nadzora u predloženom zakonu nije dobar. Međutim, o ovom amandmanu se otvorila vrlo interesantna polemika. Najpre smo čuli nešto što svakako ne bi valjalo da je istina, a to je da Vlada Srbije, odnosno Ministarstvo finansija nije sposobno da formira jednu agenciju. Ukoliko je to tačno, to je izrazito visok stepen nesposobnosti, jer ta agencija treba samo da se bavi poslovima koji su ionako Zakonom o ministarstvima predviđeni kao poslovi Ministarstva finansija. Sve to znači da Ministarstvo finansija nije sposobno da se bavi tim poslovima. To je prvi dosta ozbiljan problem, za koji očekujem da je, u stvari, posledica atmosfere i da je to rečeno u žaru diskusije. Nešto drugo je posebno zaintrigiralo, moram priznati i uvredilo. Već danima mi ovde govorimo o vidovima nadzora i kažemo da postoje tri. U stvari, pominje se ukupno četiri. Jedan je Ministarstvo finansija, već smo pričali o tome, drugi je agencija koja bi bila nezavisna i samostalna u okviru poslova koji su joj povereni zakonom, a treći je integrisani (mi smo ga definisali kao treći) nadzor. Ali, ministar finansija je rekao - ne, nije integrisani nadzor, treći je centralna banka. Onda smo jasno razlučili da s jedne strane imamo integrisani nadzor, s druge strane centralnu banku, i hajde da ne mešamo te pojmove.Onda su poslanici ovde, više nas, što u načelnom pretresu, što danas, pitali - dobro, gde se ovakav sistem kakav se nama predlaže primenjuje i kakve je rezultate dao? Svako od nas u zastupanju svog sistema je pored teorijskih argumenata dao i argumente iz prakse, odnosno pozivao se na uporednu praksu. Mi kažemo da ono što mi predlažemo postoji u nekim zemljama u tranziciji, pa smo rekli Slovenija, Mađarska, pa smo rekli da postoji u nekim evropskim zemljama kao što je Finska itd. Neke druge kolege koje su zastupale jedan drugi sistem kažu da on postoji u Francuskoj, Rusiji itd. Ali smo, i jedni i drugi, postavili pitanje - Vlada nam predlaže nešto novo, gde postoji to što Vlada predlaže? Dobijamo odgovor da integrisani nadzor postoji u 39 zemalja. Znamo da postoji integrisani nadzor u mnogim zemljama, to je jedan viši stepen, izvedeni stepen iz ovog prethodnog stupnja. To uopšte nije sporno. I dalje ostaje pitanje u kojim to zemljama postoji nadzor od strane centralne banke i ostaje pitanje da li je to bio lapsus. Ja ovo smatram uvredom, jer danima se već bavimo ovim zakonom i onda neko izađe i misli da toliko ne razumemo i kao odgovor na jedno pitanje da nam odgovor na nešto što ga nismo ni pitali. Mislim da to nije korektno. To me je dosta uznemirilo. Ta diskusija u parlamentu zaista ne vodi ničemu dobrom. Što se tiče samog amandmana gospođe Čomić, sve i da ostanete pri ovom sistemu koji predlažete - za koji vas molimo da nam otkrijete, kolega Mirović je otkrio nekoliko zemalja, ali voleli bismo da čujemo i tu koja je u našem okruženju – voleli bismo da usvojite amandman gospođe Čomić. Jer, nema potrebe da mogućnost propisivanja izuzmemo iz nadležnosti Ministarstva finansija, ako već Ministarstvo finansija priznaje da nije sposobno da vrši ono što mu je Ustavomi Zakonom o ministarstvima nadležnost, a bilo je sposobno, pri prethodnim ministrima, imali smo vlade i ranije, nijedan ministar nije rekao da oni to ne mogu da rade. (Predsednik: Vreme.) Ne može me niko ubediti da Ministarstvo finansija nije sposobno da propiše ove uslove o kojima govorimo. Hvala na pažnji.
Hvala vama. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 93. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Čomić.
Dame i gospodo, kolege narodni poslanici su me ispratili do govornice sa komentarom - zašto obrazlažeš kada neće da prihvate. To pokazuje da postoji odsustvo smisla čemu skupštine služe, i narodni poslanici dobacuju da im je to poznato iz prethodnog mandata. Uspešni ljudi se razlikuju od neuspešnih po tome što uče iz svojih i tuđih grešaka, a neuspešni ne nauče ništa ni iz svojih, ni iz tuđih. Dakle, amandman se odnosi na član 93. stav 3 - reči "Narodna banka Srbije" zamenjuju se rečju "Vlada". Prema rešenju predloženom u amandmanu na član 18. koji je podnela narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović nadzor nad obavljanjem delatnosti osiguranja vrši agencija, te mi smatramo da bliže uslove za izdavanje dozvole za obavljanje poslova osiguranja i reosiguranja propisuje Vlada. Kvalitet ovog predloženog rešenja, kada ne bi bilo bahatosti nego volje da se čita ono što se predlaže, jeste u tome što možete tvrdoglavo ostati pri svom stavu ali možete kao Vlada, kao Ministarstvo finansija ostaviti sebi pravo da uslove i bliže uslove za izdavanje dozvole za obavljanje poslova osiguranja i reosiguranja propisuje Vlada. Kroz jedan drastičan primer mogu da vam ukažem kakve će posledice biti ako ne prihvatite ovakav amandman. Ukoliko kao Skupština ostanemo pri tome da se razdvoji osiguranje i reosiguranje, životno i neživotno,što je lakše da se na terenu uradi, ali osiguranje i reosiguranje praktično teško, Narodna banka će doći u situaciju da propisuje uslove za izdavanje dozvole za obavljanje poslova osiguranja i reosiguranja. Te uslove neće imati ko da ispuni, neće imati ko da kontroliše zašto se ne ispunjavaju i imaćete jedan haos na finansijskom tržištu umesto dobre ideje, u koju uopšte ne sumnjam, koja je nosila zakonopisca kada je predlagao ovaj zakon, da se na tržištu osiguranja uvede red, nadzor, da se povećanjem cenzusa zna ko se bavi osiguranjem i da sve to ide na korist ukupnog finansijskog tržišta u Srbiji. Posledično, to je poruka o političkoj stabilnosti zemlje, jer u zemlji u kojoj imate kvalitetan sistem osiguranja, proverljiv napolju, imate i strane investicije, imate i povećano poverenje u tu zemlju kao sistem koji treba da prihvati strane investicije. Ukoliko ostanete pri tome da to uradi Narodna banka, imaćete situaciju da nažalost jedna dobra namera nije dovela ni do kakvog rezultata.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 107. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Đidić. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Đidić.
Poštovane kolege narodni poslanici, amandman koji sam podneo na član 107. stav 5. u direktnoj je vezi sa već podnetim amandmanom na član 18. koji je podnela poslanica gospođa Leila Ruždić, kao i sa ostalim članovima na koje su amandmane podneli poslanici sa liste Demokratska stranka - Boris Tadić. Podsetiću vas da je suština amandmana podnetog na član 18. da nadzor nad obavljanjem delatnosti sprovodi nezavisna agencija, a ne Narodna banka kako stoji u Predlogu zakona. S tim u vezi predlažem da i u članu 107. stav 5, da bi bio u skladu sa podnetim amandmanom, umesto "Narodna banka Srbije" stoji "Vlada Republike Srbije", pa bi stav glasio - Vlada Republike Srbije propisuje bliže kriterijume i način obračunavanja tehničkih rezervi. Svi amandmani koje su podneli poslanici sa liste Demokratske stranke - Boris Tadić imaju za cilj da poboljšaju tekst zakona, da odredbe zakona približe evropskim standardima. Danas smo sa ove govornice od poslanika vladajuće koalicije čuli zalaganje za evropsku Srbiju, za Srbiju u Evropi, pa ukoliko je to stvarno a ne samo deklarativno izrečeno očekujem da će oni podržati ove amandmane, glasati u danu za glasanje za njih i na taj način približiti stvarno Srbiju Evropi. Ukoliko oni to učine i poslanici sa liste Demokratska stranka - Boris Tadić glasaće za Predlog zakona u celini.
Da li još neko o ovom amandmanu želi reč? (Ne.) Na član 113. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Marković. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici... (Predsednik: Izvinite, samo trenutak. Gospodine Stamenkoviću, dovoljno je što niste prisutni u sali, ne morate još i da dobacujete. Budite ljubazni). Pošto smo danas više puta imali temu ko jeste prisutan, a ko nije prisutan u sali i zaista je poslanička grupa Demokratske stranke upozoravala da ima dosta neodgovornosti oko prisustvovanja poslanika skupštinske većine, ja i ovog puta tražim, u skladu sa Poslovnikom, da se utvrdi kvorum za vođenje ove rasprave.
Molim sve poslanike da ubace svoje poslaničke kartice da bismo utvrdili kvorum. Gospodin Marković vas moli da ubacite njegovu karticu, pošto je on tražio kvorum. Zahvaljujem. Možete da nastavite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo na član 113. stav 6. je u direktnoj vezi sa amandmanom na član 18, koji je očigledno ključni amandman vezan za Predlog zakona o osiguranju. Bilo je dosta argumentacije zašto je predloženi amandman na član 18. suštinsko poboljšanje ovog zakona i poslanička grupa Demokratske stranke je zaista koristila argumentaciju koja ide u prilog podnošenju ovakvog amandmana. Amandman koji sam podneo glasi da se u članu 113. u stavu 6. reči "Narodna banka Srbije" zamenjuju rečju "ministar", a odnosi se na bliže ovlašćenje ministra da donese propise kako se utvrđuju slobodna sredstva tehničkih rezervi u društvima koja posluju sa osiguranjem i kako se prati i utvrđuje likvidnost ovih društava. Ovo je sve u cilju povećanja sigurnosti osiguranika i dobro je što se i na drugim mestima u Predlogu zakona vodi računa o tome. Gospodin ministar je rekao da je podizanje kapitalnog cenzusa takođe u tom cilju, ali, sa druge strane, ono što je više puta rečeno, a nije suvišno naglasiti, nije dobro da Narodna banka Srbije, kao centralna banka koja ima zakonom određena ovlašćenja, preuzima poslove nadzora nad delatnošću osiguranja. Samim tim smo prinuđeni da vršimo izmenu Zakona o Narodnoj banci Srbije. Dakle, iz toga proizilazi da nije bilo za očekivati da će Narodna banka Srbije, kao centralna banka zadužena za ono čime prevashodno treba da se bavi, vršiti i poslove nadzora društava koja se bave delatnošću osiguranja. Nije baš bila ubedljiva argumentacija predlagača zakona gospodina Dinkića da je ovo najbolje rešenje. Prosto je korišćena argumentacija da nismo kadrovski osposobljeni ili da bi nas dodatno koštalo ukoliko bi nezavisna agencija vršila nadzor nad poslovima osiguranja. Sa druge strane, izrečena je procena da ćemo za pet do deset godina biti osposobljeni da u jednoj integrisanoj varijanti (ako sam dobro shvatio ministra kada je prvog dana obrazlagao zakon) poslove supervizije banaka i društva koja se bave delatnošću osiguranja, da kažem, objedinimo u jednoj agenciji. Iz toga proizilazi da su naša predviđanja o približavanju normama evropskih zakona i ulasku u Evropsku uniju u ovom trenutku pesimistična, što nije dobro za ovu vladu, koja i nije baš dala neku ohrabrujuću argumentaciju da ćemo ubrzanim reformama ići ka Evropi. Takođe, ono što je više puta rečeno, da poveravanje Narodnoj banci i vođenja ekonomske politike nije dobro. To je izvan onoga što treba da bude centralna banka jedne države. Ne vidim nijedan razlog da u ovom trenutku nismo mogli ići u susret nečemu što su evropski standardi - formiranju jedne nezavisne agencije koja bi, u svakom slučaju, u budućnosti mogla da prihvati i poslove supervizije nad poslovanjem banaka i uvođenju reda, još čvršćeg reda, u finansijsko tržište u našoj zemlji. Mislim da ovoga puta, ako ne prihvatimo amandmane koji su podneti u onom pravcu da se poslovi supervizije i nadzora nad poslovima osiguranja vrše u agenciji, propuštamo priliku da napravimo jedan pomak u formiranju stabilnog finansijskog tržišta i da time pokažemo da možemo da uradimo i nešto što je hrabriji korak od onog kada kažemo da sve poveravamo centralnoj banci. Neću da mislim da su Ministarstvo finansija i ministar Dinkić imali motiv da još čvršće definišu taj finansijski lobi i sve tokove finansija u Srbiji koje trenutno kontroliše jedna stranka.Prosto mislim da je reč o jednoj lošoj proceni, nedostatku hrabrosti da se jednoj nezavisnoj agenciji u ovom trenutku povere ovako važni poslovi i da se uvede red na finansijskom tržištu. Naravno da su poslovi osiguranja jako važni u toj sferi.
Da li još neko želi reč? Predstavnik predlagača - ministar finansija gospodin Dinkić.
Moram da kažem poslaniku koji je poslednji diskutovao da ovde ne istupam u ime stranke, istupam u ime Vlade Republike Srbije. To je prvo. Drugo, želeo bih da izrazim veliko zadovoljstvo što zaista nema ozbiljnih primedbi na ovaj zakon, jer gotovo sat i po vremena se diskutuje da li treba Narodna banka Srbije ili agencija da vrši nadzor, a radi se, maltene, o potpuno istim stvarima, gde blagu prednost ima Narodna banka Srbije, zbog čega je Vlada Republike Srbije predložila da Narodna banka Srbije vrši superviziju. Ono što su danas bile primedbe nekih poslanika, oko kojih je mogla da se vodi ozbiljnija diskusija, ali očito da tu nije bilo volje, jeste zašto smo razdvojili životno i neživotno osiguranje. Naime, pravilno je primećeno da se direktivama Evropske unije vrši razdvajanje životnih i neživotnih osiguranja i da ne može jedno te isto pravno lice da vrši poslove i jednog i drugog osiguranja, odnosno daje se takva mogućnost, ali pod uslovom da postoji jedinstvena uprava. Pošto naš Zakon o preduzećima ne daje mogućnost da u jednom pravnom licu postoje dve odvojene uprave, onda moraju i poslovi životnog i neživotnog osiguranja da se razdvoje. Moram da kažem da u Srbiji trenutno, nažalost, pošto su poslovi osiguranja, što je posledica lošeg prethodnog zakona, veoma nerazvijeni. Svega 1% ukupne aktivnosti sadašnjih osiguravajućih društava čini životno osiguranje. Dakle, retko ko vrši osiguranje života. Gotovo da je zanemarljiv broj onih koji su osigurali život kod osiguravajućih društava. Ovim zakonom mi hoćemo da damo bazu i mogućnost da naša osiguravajuća društva mogu da počnu da se bave i životnim osiguranjem. Međutim, za ona društva koja već vrše i životno i neživotno osiguranje daje se prelazni rok do 31. decembra 2005. godine da razdvoje ove poslove. Mislimo da je ovaj rok od godinu i po dana primeren i da će sva ozbiljna osiguravajuća društva moći da se prilagode tom roku i da onda zadovolje ovaj uslov iz zakona. Takođe, kod pojedinih poslanika postojala je bojazan da bi podizanje kapitalnog cenzusa za rad osiguravajućih društava mogao da dovede do eliminacije nekih manjih društava. Moram da kažem da sva osiguravajuća društva, bila ona velika ili mala, koja budu prilagodila svoje poslovanje u skladu sa zakonom nemaju čega da se plaše. Godinu i po dana ćetrajati taj prelazni period prilagođavanja. U tih godinu i po dana, do 31. decembra 2005. godine, sva ozbiljna osiguravajuća društva mogu da se prilagode uslovima iz zakona. Moram da kažem da će novoustanovljeni cenzus, sa ovim podizanjem, biti niži nego u razvijenim evropskim zemljama. Dakle, to nije preoštro dizanje cenzusa. Takođe, navešću vam dve osiguravajuće kuće koje u ovom trenutku ispunjavaju taj cenzus. Na veoma jednostavan način, pretvaranjem rezervi u kapital i samo sa jednom emisijom akcija, još osam osiguravajućih društava može da ispuni ovaj cenzus. Dakle, godinu i po dana je i te kako dovoljan rok da oni to izvrše. Zatim, po pretvaranju rezervi u kapital i sa dve emisije akcija, još devet osiguravajućih društava će ispuniti ovaj uslov, a preostalih 16 osiguravajućih društava, koja su daleko od ovog cenzusa, mogu da odustanu od obavljanja određenih vrsta osiguranja i da se kvalifikuju samo za jednu vrstu osiguranja ili mogu da se integrišu sa nekim drugim osiguravajućim društvima. Dakle, u narednih godinu i po dana će svakako biti profilisanje osiguravajućih društava na našem tržištu, ali to će omogućiti da građani koji se osiguraju kod osiguravajućih društava imaju sigurnost da im se nadoknađuje šteta koja eventualno nastaje ukoliko se desi neka nepredviđena okolnost. Problem sa sadašnjim osiguravajućim društvima je bio u tome što su ona samo formalno garantovala osiguranicima. U stvarnosti nisu imala novca za isplatu štete, upravo zbog niskog kapitalnog cenzusa. Zato ovaj novi zakon čini jedan veliki korak ka uozbiljavanju celokupnog tržišta osiguranja, a posebno je to zbog toga što će centralna banka - Narodna banka. Srbije vršiti superviziju nad osiguravajućim društvima. Setite se samo šta je bilo u oktobru 2000. godine. Poslanik Mirović ili poslanik Krasić, ne mogu da se setim, rekli su koliko je zatečeno novca; navodno, plaše se da neće zateći haos posle ove vlade. Da se samo podsetimo koliko je novca bilo u kasi Narodne banke Srbije nakon što je SRS završila svoju vladavinu: svega 360 miliona dolara, a sada ima 3,5 milijarde. Dakle, gospodo radikali, ne plašite se vi haosa. Vi ste haos pravili, a ova vlada, koju ne čini samo G17 plus, koju čine i DSS i SPO i NS, koja je jedinstvena, omogućiće da se daleko više uozbilji i sektor osiguranja, kao što se to desilo sa bankama. Samo da podsetim, u vaše doba niko nije štedeo u bankama, naprotiv, zamrznuto je oko 9 milijardi nemačkih maraka štednih uloga građana. U decembru mesecu Narodna banka Srbije je krenula da isplaćuje te uloge. Danas ima oko 1,3 milijarde evra u našim bankama. Dakle, dame i gospodo, građani Srbije, ovaj zakon koji predlaže Vlada Republike Srbije svakako će uvesti red i na polju osiguranja, kao što je uveden red na polju bankarstva. Oni kojima red nije u interesu, kojih sada nema u sali, naravno da su protiv ovog zakona, ali svim onim građanima koji žele u Srbiji red, prosperitet i bolji standardovaj zakon će doneti boljitak. Ja sam ubeđen da će većina poslanika ove skupštine taj zakon podržati. Hvala vam.
Po ovom amandmanu nema više govornika. Primili ste ostavku gospodina Dragana Maršićanina na funkciju ministra privrede u Vladi Republike Srbije. Saglasno članu 202. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, o ostavci je obavešten predsednik Vlade Republike Srbije. Podsećam vas da je članom 202. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije predviđeno da Narodna skupština konstatuje bez pretresa da je član Vlade podneo ostavku i da se o tome ne odlučuje. Saglasno članu 202. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije konstatujem da je Dragan Maršićanin podneo ostavku na funkciju ministra privrede u Vladi Republike Srbije. Prekidamo rad Skupštine, vreme je isteklo. Nastavljamo sutra u 10,00 časova. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Jedanaeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 156 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Staniša Stevanović, Vladimir Jovanović i Goran Ilić. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je izveštaj Republičke izborne komisije o izboru narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnog poslanika sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Blagici Kostić, izabranoj sa izborne liste Srpski pokret obnove – Nova Srbija – Vuk Drašković – Velimir Ilić. Na osnovu izveštaja Republičke izborne komisije i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Blagici Kostić. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i molim je da uzme učešće u radu Narodne skupštine. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O OSIGURANjU (nastavak u pojedinostima) Na član 114. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Vučković. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 119. amandman je podneo narodni poslanik Igor Mirović. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Mirović.