Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Sedmu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 104 narodna poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodni poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 127 narodnih poslanika, odnosno da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sednici sprečen da prisustvuje narodni poslanik Miroslav Markićević. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge zakone i drugih akata iz predloženog dnevnog reda sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača Milana Markovića, ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, pozvala da sednici prisustvuje i Igor Vukonjanski, pomoćnik ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i o predlogu za spajanje rasprave. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o platama državnih službenika i nameštenika. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo 123. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnom prometu. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, za je glasalo 2. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o psihoaktivnim kontrolisanim supstancama. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 127. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 124. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Aleksandar Jugović, Aleksandar Čotrić, Žika Gojković i Mirko Čikiriz predložili su da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o otvaranju dosijea službi bezbednosti u Republici Srbiji, koji su podneli Narodnoj skupštini 13. decembra 2010. godine. Molim da se izjasnimo. Od 135 poslanika, za je glasalo 58. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Gordana Čomić, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i člana 170. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, Predlogu zakona o dopunama Zakona o komorama zdravstvenih radnika i Predlogu zakona o psihoaktivnim kontrolisanim supstancama; Drugo, zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije, Predlogu zakona o potvrđivanju Evropske konvencije o nezastarevanju krivičnih dela protiv čovečnosti i ratnih zločina, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine o izmenama i dopunama Ugovora između Srbije i Crne Gore i Bosne i Hercegovine o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine o izmenama i dopunama Ugovora između Srbije i Crne Gore i Bosne i Hercegovine o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u krivičnim stvarima, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Hrvatske o izručenju, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Švajcarske Konfederacije o socijalnoj sigurnosti i Predlogu zakona o potvrđivanju Atinske konvencije o prevozu putnika i njihovog prtljaga morem, usvojene 1974. godine i Protokola iz 2002. godine o izmenama i dopunama Atinske konvencije o prevozu putnika i njihovog prtljaga morem, usvojene 1974. godine. Da li narodni poslanik Gordana Čomić želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje predlog. Od 131 poslanika, za predlog je glasalo 124. Konstatujem da je predlog prihvaćen. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i predlogu za spajanje rasprave, a na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim da se izjasnimo. Od 130 poslanika, za predlog dnevnog reda u celini je glasalo 127. Konstatujem da smo prihvatili ovaj dnevni red. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o platama državnih službenika i nameštenika; 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti; 3. Predlog zakona o dopunama Zakona o komorama zdravstvenih radnika; 4. Predlog zakona o psihoaktivnim kontrolisanim supstancama; 5. Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije; 6. Predlog zakona o potvrđivanju Evropske konvencije o nezastarevanju krivičnih dela protiv čovečnosti i ratnih zločina; 7. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine o izmenama i dopunama Ugovora između Srbije i Crne Gore i Bosne i Hercegovine o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima; 8. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine o izmenama i dopunama Ugovora između Srbije i Crne Gore i Bosne i Hercegovine o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u krivičnim stvarima; 9. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Hrvatske o izručenju; 10. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Švajcarske Konfederacije o socijalnoj sigurnosti; 11. Predlog zakona o potvrđivanju Atinske konvencije o prevozu putnika i njihovog prtljaga morem, usvojene 1974. godine i Protokola iz 2002. godine o izmenama i dopunama Atinske konvencije o prevozu putnika i njihovog prtljaga morem, usvojene 1974. godine; 12. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. Zamoliću vas, gospodo narodni poslanici, da prisustvujemo komemorativnom skupu, obzirom da je iznenada preminuo raniji narodni poslanik Branislav Cole Kovačević iz Kragujevca. Komemoracija će biti u Maloj sali. Sa radom ćemo nastaviti odmah nakon komemoracije i radićemo danas duže od 18.00 časova.
Poštovani poslanici, nastavljamo rad. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PLATAMA DRŽAVNIH SLUŽBENIKA I NAMEŠTENIKA (načela) Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova pojedine poslaničke grupe, i to: poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, sedam minuta i 12 sekundi; poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa "Napred Srbijo" - 26 minuta i 24 sekunde; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore jedanput do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih predstavljaju: narodni poslanik Đuro Perić poslaničku grupu PUPS; narodni poslanik Milisav Petronijević poslaničku grupu Socijalistička partija Srbije – Jedinstvena Srbija; narodna poslanica Vjerica Radeta poslaničku grupu Srpske radikalne stranke, i ako još neko od poslaničkih grupa odluči da imenuje ovlašćenog predstavnika, molim vas da nas obavestite, da bi mogli da informišemo Narodnu skupštinu. Saglasno članu 157. stav 1.. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Pre nego što pozovem ministra Milana Markovića da uđe u salu, samo da podsetim narodne poslanike da ćemo na osnovu člana 90. stav 2. i člana 87. danas raditi posle 18.00 časova, ali samo do okončanja rada, odnosno pretresa o tački dnevnog reda o koja je upravo otvorena, odnosno čiji je načelni pretres upravo otvoren, to je Predlog zakona koji je pred nama. Otvorila sam tačku i imam informaciju da je ministar Milan Marković u zgradi sa narodnim poslanikom Rizom Halimijem, ali smatram neophodnim da sada bude u sali, pa molim narodnog poslanika Rizu Halimija i ministra Milana Markovića da ukoliko imaju posla zajedničkog da sada naprave pauzu i da obojica uđu u salu ili ću odrediti pauzu, nakon čega će, takođe, morati da uđu u salu. S obzirom da nema ministra Milana Markovića, određujem pauzu od 15 minuta i molim sve narodne poslanike za koje znam da žele da zakažu sastanke sa ministrom Markovićem da omoguće da uradi bar uvodno predavanje, a posle toga ga odvodite iz sale na poslove koje ministar treba da radi. Rad ćemo nastaviti oko 15.20 časova. Hvala vam. [[Posle pauze – 15.35]] Dame i gospodo, nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice. Izvinjavam se narodnim poslanicima što je pauza koja je određena trajala deset minuta duže nego što je predviđeno, ali stekli su se svi uslovi da nastavimo rad nakon otvaranja načelnog pretresa o Predlogu zakona. Ministar je prisutan. Da li predstavnik predlagača, Milan Marković, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, želi reč? (Da.) Reč ima ministar Milan Marković.
Poštovani narodni poslanici, takođe se izvinjavam zbog ovog kašnjenja, jer sam ja razlog zbog čega je došlo do kašnjenja. Imali smo sastanak u Koordinacionom telu, koji je nažalost trajao dva sata duže od onoga što je bilo predviđeno. U svakom slučaju, uvodno izlaganje neće biti dugačko, jer se i radi o jednom predlogu zakona koji je dosta jasan, mada ne sumnjam da sama tema može biti inspirativna za govore o sistemu državne uprave. Dakle, ovde je konkretno tema zakon o izmenama i dopunama Zakona o platama državnih službenika i nameštenika. Radi se o tome da jedna ideja koju sam, moram reći, predložio još pre dve godine, zajedno sa predsednikom Samostalnog sindikata zaposlenih u Upravi, tada nažalost nije mogla da zaživi, nije prihvaćena od strane Vlade. Međutim, ta ideja je prihvaćena u međuvremenu pod različitim okolnostima i ona se sastoji u tome da se raspon plata koji je bio zakonom utvrđen u odnosu 1:9 smanji na 1:5,6 otprilike, uglavnom na nešto do 1:1,6. I to na taj način što bi državni službenici i nameštenici sa najnižim platama dobili povećanja koja su u rasponu od 17 do 41, 51%. Dakle, to je taj procenat uvećanja po novim koeficijentima, tako da sve ostale plate u državnoj upravi ostaju netaknute, na istom nivou na kom su bile i do sada, ali se plate ovih ljudi koji su imali najniža primanja, a to su primanja od 12.037, dakle ispod minimuma, do 25.999 podižu i sada najniža plata za onoga sa osnovnim obrazovanjem – šesta platna grupa je 16.049, sa višom stručnom spremom, nameštenik30.000, mlađi referent sa srednjom stručnom spremom 22.000 i saradnik sa višom stručnom spremom 30.000 dinara. Dakle, to su ti rasponi. Mislim da je ovo bilo potrebno uraditi mnogo ranije. Mislim da je to i mera solidarnosti, imajući u vidu raspone koji su postojali u platama. Ne mislim da su ovo plate sa kojima čovek može da živi ne znam kako, jer ovo su ljudi uglavnom koji su zaposleni u Beogradu, 90% njih, i ove plate troše u Beogradu, gde su troškovi života daleko veći nego u unutrašnjosti, ali dobro je da se desilo. Dakle, mislim da u perspektivi ne treba menjati odnos drugačije, nego da bude ovaj koji je sada, a to je 1:1,6. To je ovaj predlog zakona. Naravno, plate su utvrđene zakonom i ne mogu se menjati drugačije nego predlogom zakona i zbog toga je Vlada utvrdila ovaj predlog i zbog toga smo mi danas pred Narodnom skupštinom. Hvala.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Narodni poslanik Boško Ristić, predsednik Odbora za pravosuđe i upravu? (Ne.) Narodni poslanik Vlatko Ratković, predsednik Zakonodavnog odbora? (Ne.) Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Poslanik Milisav Petronijević ima reč.
Uvažena predsedavajuća, gospodine ministre, narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o platama državnih službenika i nameštenika poslanička grupa SPS-JS će podržati, ali uz podršku želi da ukaže na nekoliko stvari u vezi s tim. Suština, kao što je ministar i rekao, jeste da se povećaju plate onima koji su imali plate ispod minimuma. Ovde se govori o platnim razredima od 13. do 10. platne grupe. Da to narodu pojednostavimo, radi se o onim čistim administrativnim radnicima sa srednjom i višom školskom spremom. Drugo, radi se o nameštenicima od šeste do treće grupe. Opet da to jednostavnije kažemo, da narod razume, radi se o spremačicama, fizičkim radnicima, majstorima, štamparijama itd. Mi dajemo punu podršku iz sledećih razloga. Smatramo da država treba, i uvek ćemo podržati kad tako uradi, da pomogne onima koji imaju najmanje. Upravo na ovaj način država pomaže onim radnicima koji imaju najmanje. Već sam rekao, radi se o čistim radnicima, o onima koji rade ko crvi ceo dan, nemaju odgovornost što je zemlja u teškoj situaciji, do mnogih nerešenih stvari itd, već žestoko rade za platu koja je mala. Mislim da smo obavezni i tražim da u kasnijem javljanju ministar još jednom javnosti pojasni suštinu ove promene zakona i na koga se odnosi. Mi smo u zadnje vreme svedoci da, jednostavno rečeno, začas se stvori odijum u javnosti – eto, povećavaju plate! Treba jasno reći, povećava se onima koji imaju plate ispod minimuma. Drugo što želim da kažem jeste ovaj deo koji se odnosi na preračunavanje prekovremenog rada u slobodne dane. Suština je i novo je što se skraćuje na tri meseca na mesec. Dakle, kada ti ljudi rade u ovom mesecu već u sledećem treba da iskoriste te slobodne dane. Odmah mogu da pozdravim ideju, ali i da izrazim sumnju da li će moći zbog posla to da urade u sledećem mesecu. To je novo. Novo je i da se uz prethodnu saglasnost uvede i prekovremeni rad u trajanju dužem od onog koji je utvrđen Zakonom o radu. Nađena je neka ravnoteža. Ostalo je staro, da ako ne mogu da se iskoriste slobodni dani da im se plati uz uvećanje od 26%. Kada je ovaj deo zakona u pitanju, želim da izrazim rezervu, želim da izrazim, ako hoćete, čak i protivljenje predlogu da se briše odredba člana 29. zakona. Šta je suština brisanja odredbe člana 29? Po sada važećem zakonu oni državni službenici koji su na položaju, a to su postavljena lica od pomoćnika ministara pa redom, da ne nabrajam, nisu imali pravo na naknadu za prekovremeni rad, između ostalog i za druge naknade, osim naknadu za vreme provedeno na radu, odnosno minuli rad, kako mi to kažemo. Moram da vam kažem da sam protiv toga da se ta odredba ukida, iz prostog razloga što bismo doveli u pitanje suštinu ovog zakona, a to je da se pomogne onima koji imaju najmanje plate. Radi se, dakle, o ljudima koji preuzimaju odgovornost onog momenta kad postanu to što jesu, radi se o ljudima koji imaju, recimo, platnu grupu devet, koeficijent, da ima veću platu, primera radi, šef kabineta, da ima veću platu od predsednika čiji je šef kabineta itd. Oni moraju, kao i svi drugi, da se strpe, da sačekaju bolja vremena. Vrlo jasno. Treće što želim da kažem, izmene ovog zakona će zahtevati negde oko milijardu i šesto miliona dinara. Ne mala sredstva, ali želim još jednom da ponovim, radi se o ljudima koji vredno rade, a imaju izuzetno male plate. Radi se o ljudima koji su imali, recimo, platu od 12.000 dinara ili nešto malo više, gospodine ministre, vi bolje znate kolika je osnovica, čini mi se 16.049, ako se ne varam, a recimo, minimalna cena rada je 16, za novembar mesec je 16.720, a za decembar 17.480. I sa ovom ispravkom, koja je skoro neka vrsta pomoći tim ljudima, opet se neće dostići minimalna cena. Želim da ovo iskoristim kao povod, gospodine ministre, da se uđe, mislim da ova vlada treba to da uradi, u ozbiljnije, detaljnije sagledavanje celokupnog stanja sistema plata u državi, jer ovo je samo pomoć najugroženijim ljudima. Mi smatramo da treba da se uđe u kompletan sistem plata u državi. Kada to kažem mislim na sledeće, naravno, vodeći računa o ekonomskoj snazi Srbije, vodeći računa o potrebama Srbije, o mogućnostima Srbije, dakle, o potrebi da bude racionalno organizovano, o potrebi da bude efikasno itd. Ali, gospodine ministre, to mora da se radi da bi se do toga došlo, a ne smemo ozbiljna pitanja rešavati tako što ćemo Skupštinu da delimo na dva dela, ili na 40%, administraciju na 13% itd. Kada kažem da treba ozbiljno da uđemo u sistem plate u državi, onda mislim i na državne funkcionere, ne mislim na poslanike, oni su zaduženi da stalno trpe kritiku kako imaju velike plate, a plata poslanikaje 76 hiljada i jeste velika, s obzirom da drugi imaju mnogo manje, ali mislim, pre svega, od toga da neko odredi ko su državni funkcioneri. Kakva im je mera u svemu tome, državna uprava - kako, da li je i ovo zadovoljavajući raspored? Mnogi smatraju da treba još sagledati i način napredovanja, sindikati misle da još treba sigurnije, na način da bude predviđeno zakonom, da ne bi to zavisilo samo od toga da li je neko poslušan, odan, itd. Da li mu to može biti uslov da napreduje? Kad kažem sistem, pored državne uprave, mislim i na veliki broj nezavisnih regulatornih tela. Tu se ne zna, nema jasnih pravila kakve su plate i koliko ko zarađuje. I naravno, opšta povika naroda s pravom je, jednostavno, imate velike plate. Mi imamo situaciju da, kada nezavisni se pojavi sa zahtevom za platu, obrazloženje je zato što je nezavisan. Neko drugi zato što radi odgovoran posao, a dođemo u smešnu situaciju - da skoro da izgleda da je predsednik Republike, koji ima najmanju platu od svih njih, zavisan, ne radi odgovoran posao, predsednik Vlade ne radi odgovoran posao itd. Mislim da mora sa mnogo više sistematičnosti, pravednosti da se uredi celokupan sistem plata. Kada su nezavisni u pitanju, njihova nezavisnost se ogleda u tome što su samostalni u obavljanju poslova, nezavisni u donošenju odluka, ali nisu nezavisni od ekonomskog stanja zemlje, bilo kog drugog. Suština ovog mog obraćanja jeste u tome da je ovo za podršku, jer je pomoć naugroženijim. I uvek ćemo podržati svaku meru Vlade koja pomaže onima kojima je najteže, koji su najugroženiji. Ali, još jednom ponavljam, mora se ući u suštinu, mora se sagledati celokupan sistem državni, dakle, svih onih koji troše državne pare, tako da kažem. Od toga ko su, kakvo im je mesto u svemu tome, koliko to vredi, jer nije logično da pomoćnik ministra ima veću platu od ministra, da šef kabineta predsednika ima veću platu od predsednika itd. Prosto, molim da se povede računa o tome jer, gospodine ministre, uz pohvale ovome, i dalje će i državnoj upravi male plate ostati male, velike ostati velike. Prema tome, tražimo jedan celovit sistem, u celini, ne izuzeti nikoga, od državnih funkcionera, preko državne uprave, do svih nezavisnih, regulatornih itd. Tek onda ćemo uvesti jedan sistem u celinu, detaljno sagledati sve i izaći pred ovaj narod i reći – tako treba da budemo organizovani, to košta toliko, omogućićemo da država funkcioniše na najbolji mogući način. Svestan sam politike, i ja sam političar, svi bi radije da neku kratkoročnu porukicu pošalju, a mislim da svaka kratkoročna poruka više košta nego da se na jedan suštinski način uđe u tu problematiku. Toliko i hvala.
Iskorišćeno je 13 minuta i 30 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Rade Obradović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, drago mi je da vas danas vidim ovde. Ne znam da li je baš u skladu sa Poslovnikom, ne znam da li ste se kandidovali za neku funkciju, ali imam nameru da vas ozbiljno pohvalim, ne znam da li će vam to naneti neku štetu. Moram da priznam da ste vi potpuno drugačiji od svih ministara iz Vlade koju predstavljate i čiji ste član. To je apsolutno za svaku pohvalu. Veoma cenimo sva vaša izlaganja u Narodnoj skupštini, bez obzira da li se uvek s njima slažemo ili ne. Mislim da je to suština upravo ovih demokratskih procesa za koje se svi zajedno borimo. Vi ste jedini ministar koji je otvoreno rekao da je imao drugačije predloge za reformu sektora koji predstavlja, konkretno vezano za proces racionalizacije broja zaposlenih. Vaš predlog nije prošao, na Vladi su usvojili drugi. Vi ste nam, čini mi se, prošli put otvoreno rekli, pošto su ti drugi izgurali svoje ideje, onda neka oni čije su ideje prošle, ako su bolje, neka ih sprovode. Mislim da to nije uradio nijedan drugi ministar. Ovde to apsolutno mora da bude za pohvalu od strane svih narodnih poslanika. Danas imamo konkretno zakon iz vašeg resora, Zakon o platama državnih službenika. Ima svega pet članova, uključujući i ovaj poslednji, koji kaže da stupa na snagu kada se objavi u Službenom glasniku posle određenog roka. Svega nekoliko članova zakona. Obrazloženje je vrlo jednostavno. Ono što je izuzetno važno za ove rasprave to je da u državi, organizovanom društvu nijedan resor nije odvojen i državni službenici, vrlo važna kategorija u resoru državne uprave, jesu samo jedan segment funkcionisanja svih državnih institucija. Ako posmatramo segment posebno, mi nemamo tu primedbi vezano za usklađivanje i vezano za smanjenje koeficijenata koji postoje. Naravno da uvek neko može da se prigovori, zašto 1,51 zašto 1,56, zašto ne 1,53 ili nešto drugo. Time se nikada nisam bavio, neću ni sada. Ono što je posebno važno za primenu ovog zakona, to je – da li će se ovaj zakon primenjivati? Ako u Narodnoj skupštini postavimo pitanje – da li će se zakon primenjivati, naročito ako to pitate jednog pravnika, kao što ste vi, onda to može da zvuči vrlo neobično, ali je ključno pitanje za nas danas, kada raspravljamo o ovom zakonu – da li će se ovaj zakon primenjivati? Zašto vas to pitam? Hajde da uzmemo neke druge zakone. Danas je 15. decembar 2010. godine, gospodine Krasiću, danas jeste 15. decembar i to ne može da se drugačije izglasa. Umesto ovog zakona danas je trebalo da raspravljamo i da glasamo o budžetu RS za 2011. godinu. Taj budžet bi trebalo da bude 1. novembra ovde u sali, a 15. decembra trebalo je da ga usvojimo, da bi onda sve državne institucije, lokalne samouprave i svi drugi u ovoj državi, gledao sam pre neki dan Upravu za trezor, ima preko 10 hiljada budžetskih korisnika, prijavljenih kod Uprave za trezor, svi oni treba da se pripreme za 2011. godinu. Mi ne da nismo usvojili i nećemo usvojiti večeras taj zakon, nego ga još nismo ni videli, pošto ga ni Vlada nije usvojila. Jedna je stvar da li nešto piše u zakonu, a druga je stvar da li će se taj zakon primenjivati. Pre dva meseca smo usvojili Zakon o fiskalnoj odgovornosti, pretpostavljam, bilo je na Vladi. Mi treba da izaberemo fiskalni savet. Fiskalni savet je sastavljen od tri člana. Po jednog člana predlažu predsednik Republike, guverner Narodne banke i ministar finansija. Imali su rok od 60 dana od dana stupanja na snagu zakona. Zakon je stupio na snagu 13. oktobra, 60 dana je isteklo 12. decembra i još uvek nemamo kandidata. To piše u zakonu. Imali smo ozbiljne sumnje prema Zakonu o fiskalnoj odgovornosti. Taj zakon se tiče i primene ovog zakona. Na koji način? Vrlo neobičan slučaj, ali u Zakonu o budžetskom sistemu i fiskalnoj odgovornosti piše kolika će biti masa plata u državnoj upravi i penzija. Između ostalog, u tom zakonu se vrlo jasno kaže da će 1. januara penzije i plate u javnom sektoru rasti za inflaciju u poslednjih šest meseci. Slušali smo guvernera pre dva dana. Inflacija u poslednjih šest meseci je bila nešto malo manje od 6%. Plate i penzije rastu 2%. Zašto se krši Zakon o fiskalnoj odgovornosti, najavljivan kao zakon koji će uvesti red? Gospodine Čolakoviću, vi i mi smo mnogo puta govorili o tome, kao je moguće da se prekrši jedan tako važan zakon? Odgovor je – nema para. Kako dogovor može da bude – nemam para, da kršim zakon? Da li mogu da odem u distribuciju i kažem – nemam para, ne mogu da platim struju? Jedno su dobre namere, a drugo su obaveze koje svi imamo da bezuslovno poštujemo zakone. One koji nam se ne sviđaju možemo da promenimo, ali nije dopušteno da ne poštujemo nešto što u zakonu piše. Radi se o tome da u sporazumu, kada je potpisivan sa MMF, vi to dobro znate, preuzela je Srbija obavezu da plate u javnom sektoru, to je onda ušlo u Zakon o budžetskom sistemu, da masa plate u javnom sektoru bude 8% BDP. Ona je prethodne godine bila oko 10%. Plate u javnom sektoru treba da se smanje za jednu četvrtinu, sa 10% BDP na 8% BDP. Na koji način ovo ima veze sa tim zakonom? Uskladićemo te plate, ali očigledno nekima moramo da smanjimo plate, ili moramo da smanjimo veličinu javnog sektora. Ne vidim treće rešenje. Ništa od toga nema. Upravo je to ono na šta ste ukazivali u ovoj raspravi. Rekli ste da ste imali drugačiji model, pretpostavljam da ste na to mislili. Šta ćemo postići time? Pohvalićemo odličan zakon, sve ćemo reći da je lepo, a onda ćemo da kažemo – ne možemo to da ispoštujemo. Kako je moguće da sad penzije umesto 6 budu 2%? Izvinjavam se,u stvari, onim penzionerima sa najvišim primanjima će da skoči još plus 1%. Oni koji imaju penziju 5 hiljada, njima će još dodatnih 50 dinara da skoči penzija. Da li je tako? Kako nije, ako je 5 hiljada dinara penzija, onda je to još 1%. O tome se radi. Šta ćemo da uradimo, da li ćemo moći da ispoštujemo i Zakon o fiskalnoj odgovornosti vezano za plate jer pričamo o platama državnih službenika? Guverner je najavio da će inflacija nastaviti da raste i postoji procena da uz verovatnoću da će ona biti između 10% i 14,5%, pošto su plate u javnom sektoru vezane i penzije su vezane za inflaciju, da li to znači da su obezbeđena sredstva u toku sledeće 2011. godine, da rast bude tih 14%? Pošto već u januaru nećemo to da ispunimo, da li to znači da ćemo u aprilu i oktobru uspeti to da uradimo? Da li su obezbeđena sredstva za realizaciju tog zakona? To je ozbiljna rasprava, to su ozbiljni argumenti. Možemo da kažemo – malo je ovo, ajmo da povećamo još. Da li Srbija ima snage za to? Ministarka Dragutinović, ministarska finansija je juče rekla – borba protiv inflacije će se rešiti prodajom Telekoma. Dobro, to ćemo da prodamo, 2011. godine ćemo inflaciju da rešimo Telekomom, a šta ćemo 2012, 2013. godine? Nema baš toliko toga što može da se proda. Ono što nasnajviše zabrinjava, to je da ministri olako daju izjave, a da posle mesec ili dva kažu - ma kakvi, to ne dolazi u obzir. To je bila izjava sa otpuštanjem zaposlenih u državnoj upravi. Usvojen zakon, nije prošao predlog jedan, usvojen neki drugi. Ministar čiji je predlog prošao je rekao posle nekoliko meseci – ko otpušta ljude u recesiji? Nismo normalni da primenimo taj zakon. To je poruka koju šalje država Srbija i stranim investitorima i svim drugima. Pogledajte dve možda najveće ekonomije ili među najvećim ekonomijama u svetu. Jedna je američka, jedna je Velika Britanija. One imaju potpune suprotne pristupe borbi protiv ekonomske krize. Američka vlada direktno upumpava pare u privredu. Nada se da to neće podići inflaciju, a da će rešiti problem. Velika Britanija sprovodi rigoroznu štednju, smanjuje izdvajanje za visoko školstvo, smanjuje značajno vojni budžet, otpušta 490 hiljada ljudi iz javnog sektora, uvodi značajna druga kresanja i misli da će to onda rasteretiti privredu i uvesti ekonomiju na izlaznu putanju. To su dva potpuno suprotstavljena primera, ali i jedna i druga vlada jednodušno stoje iza toga i nema šanse da čujete - predsednik Vlade Velike Britanije otpustio svog glavnog savetnika zato što je imamo izjavu koja se nije poklopila sa politikom vlade. Neće se desiti da jedna i druga vlada imaju dijametralno suprotstavljene izjave, nego vode jedinstvenu politiku. Ono što nama nedostaje u ovom trenutku to je jedinstvena politika i izlaz iz krize. Tako što ćemo usvajati predloge koji rešavaju sve probleme, onda zakone nećemo poštovati, sigurno neće da reši nijedan od problema. Važno je da znamo koliko ima zaposlenih koji su sastavni deo i na koje se odnosi ovaj zakon. Važno je da znamo kakav je generalno plan, kakav je vaš plan za reformu čitavog sektora, jer je potpuno jasno da sa ovolikim brojem državnih tela i raznih paradržavnih tela teško da ćemo moći da zadovoljimo i ono što piše u našim zakonima, vezano za masu plata i za sve ostale parametre. Pitanje je – da li je uopšte organizacija dobra, da li je način na koji funkcionišu recimo javna preduzeća dovoljno dobar način? Ako postoji direktna komunikacija između Vlade i direktora javnih preduzeća, onda je osnovno pitanje koja je funkcija upravnih odbora, ako se nigde ne pojavljuju. Kad god postoji problem ili kriza, svi prozivaju ili ministra ili direktora, niko se ne seti članova upravnih odbora i predsednika upravnih odbora. Ajmo da napravimo presing na administraciju tako što ćemo da ukinemo upravne odbore pa da to bude naš predlog, a ne da se desi slučaj da direktor upropasti firmu pa da ostane u toj firmi da radi kao savetnik. Koga on savetuje ako je smenjen zato što je bio nesposoban? To je ono što nas zabrinjava. Što se tiče vašeg predloga i vaše ideje, inicijalno ne možemo da kažemo da ta ideja ne reguliše nešto što nije bilo logično, ali pitanje je samo kakve su garancije da ono što sledi iza te ideje biće i realizovano. Uopšte ne sumnjam da ćete vi lično to izgurati, ali niste vi sami. Znate i sami da brojne odluke se donose većinom glasova. To su neke stvari koje nas brinu i neke stvari koje nam ne ulivaju nimalo nade da će sledeća godina biti bolja. Svi mi zajedno i građani koji ovo gledaju znaju da sledeća godina neće biti dobra. Nama ne trebaju konstatacije. Trebaju nam ideje i trebaju nam projekti koji će pomoći da stvari krenu nabolje.
Iskorišćeno je 12 minuta i 20 sekundi vremena zamenika predsednika poslaničke grupe. Narodni poslanik Momo Čolaković ima reč. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovani ministre, uvaženi narodni poslanici, u vezi sa zakonom koji je danas na dnevnom redu samo ću kazati da je naša poslanička grupa dala ideju i predložili na Administrativnom odboru dva puta da se ove korekcije učine. Smatrali smo da radnici koji nas opslužuju, a rade više nego mi, treba da budu nagrađeni drugačije, počev od čistačica, radnica, ljudi koji rade u administraciji. To je na Administrativnom odboru uvaženo i spojilo se sa idejom o kojoj je gospodin ministar govorio. Zbog toga ćemo mi u danu za glasanje podržati ovaj zakon i u načelnoj raspravi i u pojedinostima, ukoliko je bude. Što se tiče diskusije mog uvaženog kolege Obradovića, neću komentarisati šire o tome. Kad bude zakon o penzijsko-invalidskom osiguranju u proceduri na Skupštini i budžet mi ćemo o tome razgovarati, ali da kažem na jednu konstataciju koja je ovde izneta, po nama ona nije dobra. Ne radi se o povećanju penzija 1%, u zakonu je precizirano da će najniže penzije rasti pre usklađivanja za 1%, to znači ako je poljoprivredna za 8% i onda se takva penzija usklađuje sa onoliko koliko budu rasle plate i penzije. To mi je otvorilo mogućnost da objasnim da se na radi o povećanju penzija za 1% ni kod jedne kategorije, samo o korekciji i dovođenju u sklad, kako smo se ranije zalagali, da najveće penzije blago zastanu, odnosno da se i smanjuju, to je u Predlogu zakona rečeno, a da najniže penzije blago rastu i kada se one budu utvrdile, u toku januara, onda će se one usklađivati kao i sve druge penzije.
Iskorišćeno je dva minuta vremena predsednika poslaničke grupe. Narodni poslanik Radojko Obradović, pravo na repliku.
Izvinjavam se gospodinu Čolakoviću. Usklađivanje će biti sa tih 1% plus ono što treba. Ono što jeste problem, sa radošću čekamo taj budžet, valjda će i on nekad stići u ovu Skupštinu. Ali, sa nestrpljenjem očekujem da vidim da li će, pošto je jasno da je inflacija 6%, penzije da porastu tih 6% 1. januara. Moram da vas podsetim DSS i ministarka Diana Dragutinović su se zalagali da penzije ne rastu linearno nego da se napravi razlika između najnižih i najviših penzija. Tvrdili ste suprotno, da to unosi nered u penzioni sistem, da sve penzije treba da rasu linearno. Tvrdili ste to ovde. Naći ću stenografske beleške kada bude rasprava o tome. Upravo sada kažete ono što smo tvrdili pre dve godine. Podržavam što ste došli na naše stanovište.
Narodni poslanik Momo Čolaković, pravo na repliku.
Pogrešno se razumemo i gospodin Obradović pogrešno tumači to što smo ranije pričali i sada. Gospodo, predlagali ste da se najniže penzije povećaju za 30%, čime bi se urušio taj sistem PIO. Ovde se radi o predlogu koji će doći na dnevni red i ne bih želeo sada o tome da polemišemo nego kada bude zakon i da onda ukrstimo argumente, uz uvažavanje ovoga što je gospodin Obradović rekao i upozorio na sve što se može desiti. To ne negiram. Ali, o tom potom. Kada dođu jedan i drugi zakon o tome ćemo razgovarati. Ovo što sam rekao vezano za pokušaj da se nešto ispravi u skladu sa idejama koje smo dali, a i vi o tome razgovarali, nemam ništa da kažem, nego ćemo kada dođu zakoni o tome raspravljati.
Narodni poslanik Rade Obradović, pravo na repliku. Ovim zatvaramo krug.
Dodao bih jednu rečenicu i što se toga tiče završavam. Zahvaljujem vam se što ste mi dali priliku. Mi smo hteli da najniže penzije povećamo 30%, a vi kažete da je mnogo bolje da se najniže penzije povećaju 1%. Verovatno vi znate da objasnite penzionerima kako je 1% veće od 30%.
Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković ima reč.
Narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. U ime poslaničke grupe Napred Srbijo priču o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o platama državnih službenika i nameštenika bih počela pričom zašto kažeš građani, a misliš na sebe, ili da ponudim kolegi Petronijeviću, sa kojim bih se složila u diskusiji da glasa za amandman koji smo podneli, da se član 3. Predloga zakona briše, u kojem želim da kažem da je namera ovog zakona sasvim drugačija od one koja se želi predstaviti u javnosti. Priča da će se smanjiti raspon plata jeste tačna, ali je to samo deo priče. Suština ove priče jeste u članu 3. predloženog zakona, gde se član 29. briše, gde stari član 29. onim službenicima koji su državni službenici na položaju i koji su ranije imali pravo samo na dodatak za vreme provedeno u radnom odnosu u stvari izbrisan član i dato pravo da koriste mogućnosti prekovremenog rada. Zainteresovaću gospodina ministra sa samo dve teze. U Zakonu piše da je za ovo ujednačavanje položaja i smanjivanje raspona na 1:6 umesto 1:9 u stvari priča o masi od 1,6 milijardi dinara kojima treba smanjiti ove raspone. Pošto sam ekonomista moram da kažem da još uvek verujem da u ovoj politici postoji iskrenost, poštenje i istina, da kažem i sledeće, ova masa od 1,6 milijardi ne znači da će se ujednačiti i smanjiti rasponi za ove niže kategorije o kojima je kolega govorio jer će se iz mase omogućiti povećanje plata državnim službenicima na položaju brisanjem člana 29. i to jeste onaj jedan zaobilazan način kako ćete povećati plate svojim prvim saradnicima. Jer, Zakon o državnoj upravi kaže da državni službenici na položaju su oni čije se radno mesto sastoji od poslova iz delokruga organa državne uprave, ali i sudova, javnih tužilaštava, pravobranilaštva, službi Narodne skupštine, predsednika Republike, Vlade, Ustavnog suda i službe organa čije članove bira Narodna skupština ili sa njima povezanih opštih, pravnih, informatičkih, materijalno-finansijskih, računovodstvenih i drugih poslova. Kaže se da državni službenici nisu narodni poslanici, ni predsednik Republike, ni sudija Ustavnog suda, ni članovi Vlade, ni sudije, ni tužioci, ni zamenici i druga lica koje na funkciju bira Narodna skupština ili postavlja Vlada, ali državni službenici na položaju su oni, kaže član 34, koje Vlada postavlja na položaj, pa su to: pomoćnik ministra, sekretar ministarstva, direktor organa uprave u sastavu ministarstva, pomoćnik direktora organa uprave u sastavu, direktor posebne organizacije. Neka građani prevedeno čitaju da je to preko 100 onih javnih agencija i organa uprave u sastavu i van sastava Vlade, čije tokove novca teško možemo da kontrolišemo ili, da budemo još iskreniji, pa da kažemo da ih uopšte ne kontrolišemo, da su to zamenici i pomoćnici direktora službe Vlade, zamenik i pomoćnik generalnog sekretara Vlade, republičkog javnog pravobranioca, zamenika javnog pravobranioca i načelnika upravnog okruga. Brisanjem člana 29. se upravo ovim kategorijama ljudi, ne nameštenika, ne nego onima koji imaju položaj u Vladi, koji su potpuno namerno ističem – baš ti koji mogu da uvode prekovremeni rad, oni koji će ovim izmenama zakona moći, ne tvrdim da će, ali se otvara prostor da zloupotrebljavaju institut prekovremenog rada i da ono što je najstrašnije ne primaju čak ni na privremeni rad do 90 dana neke nove mlade ljude za koje se svi ovde zalažemo. Znači, onaj ko je dužan da vrši preraspodelu radnog vremena i da neko ne radi duže od osam sati i da primi ako treba po privremenim poslovima i na razne vrste angažovanja koje dozvoljava Zakon o radu i naši propisi, neće primati neke ljude koje će obučavati, stvarati od njih kvalitetnu državnu upravu na kojoj treba da počiva jedna moderna država, nego upravo može sam sebi da omogući prekovremene sate, a to do sada nije moglo. Zbog ovog razloga jednostavno za ovaj zakon se ne može glasati. Šta zakon predviđa izmenama? Da je svako onaj ko radi sat duže od redovnog radnog vremena imao i sada ima pravo da može da koristi sat i po slobodno, ali do sada je imao pravo od šest meseci da te stečene prekovremene sate prevedene u slobodne iskoristi u narednih šest meseci. Vi sada to pravo skraćujete na naredni mesec. Znači, onaj koji je radio duže od osam sati, sve ono što je stekao kao slobodne sate mora u sledećem mesecu da iskoristi. Izuzetno, ako kod nas postane pravilo, uz prethodnu saglasnost zaposlenog, prekovremeni rad može da bude uveden i u trajanju dužem od onog što je utvrđeno opštim propisima o radu, a to je najduže 20 sati nedeljno. Ko to danas ima toliko fizičke snage i umnih potencijala da može ovo zakonsko ograničenje da prevaziđe? I kažete uz saglasnost zaposlenog, znači može da se čine i izuzeci od ovog pravila. Kažete da ovako uvođenje prekovremenih sati može da bude najduže 90 dana u kalendarskoj godini. Što ne primite nekog, za 30, 60, 90 dana, da neki pripravnici nauče posao? Zašto to ne radite? Zato što kažete – državnom službeniku kome zbog prirode poslova radnog mesta ne bude omogućeno da u toku narednog meseca te stečene slobodne sate iskoristi biće plaćeno za svaki sat prekovremenog rada, osnovna plata državnog službenika uvećana za 26%. Sada to pravo da 26% više vredi sat zaposlenog uvodite za one koji su državni službenici na visokim položajima. Nije svejedno. Nečiji sat košta 800 dinara, a nečiji košta, kako ističu oni koji su se bavili ovom materijom za te i takve, 1045 dinara. Na primer, sindikat u pravosuđu kaže da državnom sekretaru, koji spada u ovu najvišu kategoriju državnog službenika koji sam sebi može da uvede prekovremene sate, jer u zakonu piše da je poslodavac ovim službenicima Vlada, ali zgrada ne izdaje nalog, tu Vladu predstavlja neko imenom i prezimenom, potpisom i odobrenjem u liku rukovodioca, a to je državni sekretar sam sebi. Njegov prekovremeni sad iznosi 1045 dinara, citiram saopštenje sindikata. Pored godišnje zarade od milion 740 hiljada dinara neto, znači ono što stavi u svoj džep, na ime prekovremenog rada godišnje može da mu pripadne još 518.320 dinara. Zašto? Zato onih 20 sati dozvoljenog po Zakonu o radu pretvorenih u 352 sata godišnje sada može po onom izuzetku od pravila, o kojem sam maločas govorila, da iznosi 496 sati prekovremenog rada. Da li je zaista opravdano da se to ograničenje pod firmom izjednačavanja prava za ove službenike na položaju onemogućava zapošljavanje nekih novih i drugih ili se onaj, ovo nije karikiranje nego vrlo čest slučaj, ko ide na komisiju u prepodnevnim satima, posećuje razna savetovanja, jer mu se i to omogućava kao napredovanje u službi i plaćanje jezika, struke itd, ili čak igra igrice na računaru, i to radi do 16.00 časova, on sebi može od 16.00 do 20.00 časova da upiše prekovremene sate? Da li mislite da je to nemoguće ili mislite da se to ne dešava ili je pitanje nad svim pitanjima – da li mi to sebi možemo da dozvolimo kao država i kao društvo? Da li pod firmom zakona, gde se izjednačavaju rasponi koji će koštati budžet 1,6 milijardi više kao masa, može da plati ovaj i ovakav nerad, odnosno voluntarizam u korišćenju resursa kojima kao društvo raspolažemo? U osnovnom zakonu piše da član 29. tretira prava službenika na položaju koji su ostvarivali neka prava u radnom odnosu, a vi im to prevodite na radno vreme i način iskorišćavanja radnog vremena. Smatram da je ovim zakonom ne samo otvoren ventil za jedno povećanje koje ne može da bude pod kontrolom nijednog mehanizma u kojem civilizovano društvo treba da ima nadzor, kao što je u rebalansu budžeta smanjivan iznos mase za plate, ali su zato socijalna davanja zaposlenima i neki drugi troškovi povećavani i taj izum, koji je potekao iz Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj, vrlo vešto su preuzimala i druga ministarstva. O kakvoj uštedi govorimo ako imamo jedan sistem potkupljivanja najviših državnih službenika koji pretpostavljam obavljaju poslove ministara koji treba da se bave politikom i nekim drugim stranačkim stvarima, i da se tim i takvim najbližim saradnicima da stimulans da rade? Ko će da pokaže onima koji tek treba da se uče da se u ovom društvu ceni rad koristan, znanje i struka, time što će im omogućiti da primaju pristojne plate, ali u onom rangu ispod kategorije devet – mlađi savetnik, i ko će im dati bilo koju vrstu garancija da će u ovom rangu od devete do 13 kategorije mlađih savetnika, savetnika i ostalih moći da napreduju do kategorije savetnika i pete grupe položaja u kojima će imati iole pristojnu platu? U ovom predlogu zakona takvu garanciju ne vidim i ne vidim uopšte stimulaciju za ljude koji su zaposleni sa visokom stručnom spremom. Mislim da je Zakon o državnoj upravi, koji bi morao i ovaj deo pitanja da reši, nemoćan, na primer, da reši probleme u pravosuđu, gde su u posebno lošoj situaciji oni kojima je potcenjen rad. Reč je o stručnim saradnicima koji imaju položen pravosudni ispit, a vi ste pravnik i znate šta to znači, i čiji rad ni ovim predlogom zakona nije dovoljno valorizovan. Mislim da se to ne može ispraviti ni onim posebnim pravilnicima, što jeste Zakonom o državnoj upravi omogućeno. To što ste im vi, kao ministar nadležan za taj deo posla, ostavili mogućnost da oni poboljšaju rad te kategorije zaposlenih, iskustvo govori da oni koji treba da odlučuju o tome uglavnom najviše misle na sebe. Zato sam ja i postavila osnovno pitanje – zašto kažeš građani, a misliš na sebe? Govorim pre svega o politici koja gleda da i kad stimuliše, najviše stimuliše one koji će omogućiti ostajanje na vlasti, prikazivanje onih poteza koji ne poboljšavaju kvalitet života građana, nego deluju kao pravedni. Kad vi kažete da se oduvek tako činilo, neću moći da kažem ne, nije tako. Oduvek se činilo ono što može da kupi glasove. Vi ste pravnik i znate da su se čak glasovi i kupovali u doba Cicerona, imali ste čak raznosače novca, koji su imali kaznu samo ako su uhvaćeni da su novac raznosili, a ako su ga obećavali – nisu bili kažnjavani. Ali, oni koji su uhvaćeni u raznošenju novca radi kupovine glasova, u izvorima pretora, doživotno su plaćali kaznu. Znači, uvek se kupovalo, ali se nekad i kažnjavalo. Danas se ne kažnjava kupovina glasova. Da, ministre, oduvek su se kupovali glasači-građani gradnjom puteva. I u to staro rimsko vreme u vreme izbora su se pravili putevi, ali se nisu pravili putevi tako da na ulazu u Novi Sad otvorite petlju i da ljudi promaše i zalutaju. Ne zato što je pao sneg, nema čak ni saobraćajnih oznaka da se uđe u grad, a govori se o otvorenoj petlji. Zaista želim da verujem da je vrlo važno da svoje zamisli, namere i ideje ostvarite ostankom na vlasti. Ali, ne tek tako, samo sa se neki zakon predstavi dobrim, on mora makar malo da bude dobar. Nemojte da mislite da će građani da poveruju, kao što ni mi ne verujemo, da ova masa od 1,6 milijardi će otići na uravnoteženje plata od najnižih ka onom srednjem sloju državnih službenika. Gospodine ministre, znate kao i ja da MMF gleda samo masu plata i kaže – vaše je kako ćete je podeliti. Ali, vi kao vlast morate da imate malo više kreativnosti i da zbog kvaliteta državne uprave koju želite da obezbedite tu masu zarada podelite tako, ne da onima koji su na najvišem položaju, najbliži vama i najbliži vatri, najviše ogreju ruke. Valjda bi od kvalitetne uprave najviše koristi morali da imaju građani? Ovaj bi zakon to morao da reši na neki način. Najmanje što očekujem to je da amandman, koji smo podneli da se ukine član 29. koji će omogućiti poboljšanje položaja tako prikriveno samo tim ljudima, prihvatite. Još jednom – u politici moramo govoriti istinu. Onda kada smo usvajali izmenu Zakona o platama DRI, bila sam jedna od retkih koja nije glasala za previsoke plate državnog revizora, zato što ne može u ovoj državi da postoji nesrazmera između odgovornosti i funkcije koja se vrši, složenosti posla i čoveka koji taj posao obavlja. Nije ni važno ko je trenutno na toj funkciji. U ovoj državi, predsednik države, premijer Vlade, oni koji rukovode pravosuđem i regulatornim telima od kojih očekujemo uvođenje reda moraju da imaju najviše plate i da se u odnosu na njihove plate računaju sve ostale. U toj vrsti demagogije nam niko neće dati za pravo ako kažemo da neko ima malu platu, ali iz entuzijazma radi neki posao. Da, sve nas u ovom poslu koji se zove – poboljšanje života građana, mora da rukovodi jedna vrsta ljubavi prema ovom poslu i stvarna nada da ćemo nešto da promenimo. Ali, moramo da budemo i ozbiljni i odgovorni ljudi, koji moraju da kažu – ne može vaš pomoćnik da ima veću platu od vas. Ne može u ovoj skupštini da jednu od srednjih plata ima predsednik Skupštine, a da oni koji se samo zovu stručnim službama imaju više plate od onih koji treba da ih upućuju kako da poslove rade. Ne može stručna služba Odbora za finansije da ima veću platu od predsednice Skupštine, po kojem ja dobijam kao član Odbora za finansije poziv da sutra držimo zatvorenu sednicu Odbora za finansije na kojoj će se razgovarati o reviziji završnog računa za 2009. godinu, jer će u 11.00 sati biti na sajtu taj izveštaj i držaće revizor konferenciju za štampu. Šta je Odbor za finansije? Šta je ovaj dom u kome danas donosimo zakon? Da li on ima isti rang novinara, i to onih koji se ne poštuju, nego će njima materijal da se uruči na samoj sednici? Mera nepoštovanja institucija u ovoj državi je dostigla nedopustive granice. Ja vas molim da vi ovim zakonom, ukoliko brišete ovu odredbu, imaćete ljude koji će biti spremni da vas podrže za ujednačavanje položaja zaposlenih u državnoj službi. U protivnom, ovo će biti zakon koji pomaže samo visoke položaje u državnoj službi. Hvala.
Reč ima ministar Milan Marković.
Hteo bih da istaknem tri stvari. Prvo, slažem se sa vama za demagogiju. Ako ste protiv demagogije, onda nije trebalo da govorite o tome da ne možemo da omogućimo zaposlenom prekovremeni rad duži od onoga koji je utvrđen opštim propisima, nego da dovodimo ljude sa strane i da sad, recimo, u ovoj državnoj upravi, i uopšte u državnoj upravi Srbije, možda ima 20 ljudi koji su spremni i sposobni da rade budžet. Mislim da ih nema ni toliko dovoljno stručnih. Po onome što ste vi rekli, mi bismo sada, da oni ne bi radili prekovremeno, a rade prekovremeno i po četiri do pet sati dnevno, znači, završavaju svoj rad oko 22 ili 23 časa večeras, a tako je bilo i prethodnih dana, vi ste, kažete nedemagoški rekli – a zašto ne omogućimo nekom mladom da dođe i da malo poradi na tom budžetu, ispiše neke brojeve? Prema tome, slažem se s vama da ne treba da bude demagogija, ali nekako ni vi nikako niste pozvani za to. Drugo, kažete da treba da budemo odgovorni. Odgovorni znači znati o čemu pričate. Ako vi ovde pravite primer o državnom sekretaru koji je državni službenik na položaju, onda vi niste odgovorni. Državni sekretar nije državni službenik. I nema nikakve veze sa ovom pričom o kojom mi ovde pričamo. (Jorgovanka Tabaković, sa mesta: Ne znate zakon, ministre.) Možete se iščuđavati koliko hoćete. Vi nažalost ne znate šta je državni sekretar. Kažem da državni sekretar nije državni službenik na položaju. (Gordana Čomić: Molim vas da se uzdržite od direktne komunikacije.) Stoti put – državni sekretar nije državni službenik na položaju. I ponoviću to još hiljadu puta i ovog momenta ću podneti ostavku ukoliko je državni sekretar državni službenik na položaju. Ako hoćete da budete odgovorni, onda malo naučite i vi zakon. Treća stvar, ako ste podneli taj amandman, sad vam obećavam ovde, ukoliko je amandman samo da se taj član 29. briše, ukoliko nema nešto drugo, obećavam vam ovde prihvatam amandman. Od početka sam imao rezervu. Ovaj deo je predlog Ministarstva finansija i od samog starta imam rezervu na ovaj član. Vi ste me vašom diskusijom ubedili i prihvatam taj vaš amandman. Dakle, suština ovog zakona će ostati jedna, a to je da se ovima sa najnižim platama poboljša položaj i da se smanji raspon. To je bila i ostala ideja ovog zakona. Sada očekujem od vas da i vi održite ono što ste malopre rekli – da ćete, ukoliko prihvatim vaš amandman, vi dati podršku za ovaj zakon.
Repliku ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Zahvaljujem vam, gospodine ministre, što ćete prihvatiti amandman. Nikakvih drugih elemenata nema sem što se traži brisanje tog člana. Kako ćemo obučiti neke ljude da rade neki posao ako im nikada ne damo šansu? Znači, neke mlade moramo da primamo na privremene poslove da pomažu, da bi učili taj posao. Tvrdim vam – u Ministarstvu finansija državni sekretar ne radi poslove izrade budžeta. Njemu ne trebaju prekovremeni sati za ovu namenu. Član 34. Zakona o državnoj upravi kaže: "Vlada postavlja na položaj pomoćnika ministra, sekretara ministarstva" itd, a taj član ima naslov – položaji u Vladi i ostalim državnim organima. Tvrdim da je to važeći zakon.
Narodna poslanice, sekretar ministarstva i državni sekretar su dve različite stvari. Ministar Milan Marković ima reč.
Dakle, rekao sam, državni sekretar je ono, dakle, ovo je po zakonu iz 2005. godine, što je nekada bio zamenik ministra, dakle, državni sekretar nije državni službenik na položaju. Državni službenici na položaju su u ministarstvima - sekretar ministarstva, pomoćnik ministra, u organima uprave u sastavu ministarstva - direktori organa uprave, zamenik direktora organa uprave, u službama Vlade - direktor službe Vlade, njegov zamenik ili pomoćnik, ukoliko postoje, i u posebnim organizacijama - direktor, njegov zamenik i pomoćnik, ukoliko postoje. To su državni službenici na položaju po Zakonu o državnim službenicima i po Zakonu o državnoj upravi. Dakle, to o čemu vi pričate sve ovo vreme, prosto, eto morali ste na jedan grub način da budete suočeni sa činjenicom da vi jednostavno ne znate materiju. Državni sekretar nije državni službenik na položaju, ponovio sam, istog momenta dajem ostavku ako sam pogrešio.
Pravo na repliku ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Gospodine ministre, ne znam da li je ovde bitnije pokazati da vi poznajete zakon ili da slušate obrazloženje i član 34. koji vam čitam – položaj u Vladi i ostalim državnim organima, odnosno zakon kojim pokušavate da uvedete pravo da prekovremeni rad može da naplaćuje onaj ko je službenik na položaju. Definisano je članom 34, sada ću vam doneti izvod iz zakona, ali vam čitam član 34 – to su ti koje Vlada postavlja na položaje i to su pomoćnici ministra, sekretar ministarstva, direktor organa uprave u sastavu ministarstva, pomoćnik direktora organa uprave u sastavu, direktor posebne organizacije, zamenika i pomoćnik direktora posebne organizacije, direktor službe Vlade, zamenik i pomoćnik direktora službe Vlade, zamenik i pomoćnik generalnog sekretara Vlade, republički javni pravobranilac, zamenik njegov, načelnik upravnog okruga. Zaista ne znam šta vama ovde nije jasno, jer član 29. lepo kaže, koji vi sada pokušavate da promenite - državni službenik koji radi na položaju, to je državni službenik koji radi na položaju i čitam vam koji su to položaji u Vladi i državnim organima. Da li ćete ga vi zvati državnim sekretarom ili sekretarom ministarstva, to je rukovodilac koji potpisuje prekovremeni rad. Može sam sebi da ga uvede. Izvolite, to objasnite zaposlenima u državnoj upravi.
Reč ima ministar Milan Marković.
Gospođo Tabaković, zašto tako, sa lakoćom rekao sam da prihvatam vaš amandman. Je l' to vama sujeta ne dozvoljava da kažete da ste pogrešili? Kako državni sekretar, čega je rukovodilac državni sekretar? Vi elementarne stvari ne znate. Državni sekretar čega? Molim vas, dajte sada reč, ako može da dobije na račun, evo ja ću zamoliti Demokratsku stranku, da vi objasnite sve vezano za državne sekretare. Čime rukovodi državni sekretar? Kakve veze ima državni sekretar sa sekretarom ministarstva, gospođo Tabaković, sem što mu sekretar ministarstva da nalog da mu se plati račun za telefon? Mogu da popiju i kafu, evo što kaže gospodin tamo, mogu popiti kafu, ako se dogovore da popiju kafu mogu i to. Kakve veze državni sekretar ima sa sekretarom ministarstva, sem što mu sekretar ministarstva odredi da mu se eventualno plati račun, ukoliko to ne ide preko zajedničke uprave? Ni kola mu čak ne daje on, daje mu Vladina uprava. Znači, državni sekretar, na kome ste bazirali celu vašu diskusiju, nije državni službenik na položaju. Mislim da ovde u sali sedi 50 ljudi, da 49 ljudi to zna. Sada ili vi ne znate, ili vam je teško da kažete – u redu pogrešila sam, nije sramota ne znati, vi ste ekonomista, sami ste rekli, ali je malo neprijatno kada neko tako ubedljivo diskutuje, jer ovo nije prvi put, a da pri tom ne zna osnovne postavke materije o kojoj želi da diskutuje. Dakle, državni sekretar je jedno, sekretar ministarstva je drugo. Ne znam više kako to da objasnim, da uključimo sajt Vlade, da pročitamo sajt svakog ministarstva, da donesemo zakone, Poslovnik Vlade, kako gospođi Tabaković objasniti razliku da je državni sekretar jedno, sekretar ministarstva sasvim nešto drugo i da jedni s drugim nemaju nikakve veze, sem eto što kaže gospodin kolega poslanik, da možda popiju kafu. To im je možda jedino zajedničko i što mu ovaj tamo da nalog za račun.
Pravo na repliku, narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Gospodine ministre, upućujem vas na primedbe koje je izneo sindikat iz Ministarstva pravosuđa, odnosno iz oblasti pravosuđa, ali ću vam pre svega reći jednu suštinu. Zavaravanje da državni službenici na položaju neće da dobiju povećanje zarade, džaba vam je da to kažete da nije istina, jer je upravo to suština ovog zakona, jer je državnim službenicima uvedeno pravo na prekovremeni rad, a položaji su radna mesta na kojima državni službenici upravo imaju ovlašćenja i odgovornosti vezane za vođenje i usklađivanje rada u državnom organu. Džaba vam je da sada pričate kakvu god priču želite, jer to znači da oni mogu samima sebi da daju nalog za prekovremeni rad, ovlašćeno, zakonito, možda vi to ne znate. Šta je važno? Da je taj Sindikat pravosuđa istakao upravo primer sopstveni, da "državnom sekretaru, koji spada u najvišu kategoriju državnog službenika na položaju, čiji prekovremeni sat rada iznosi 1.045 dinara, pored godišnje zarade od milion i 740 hiljada dinaraneto, na ime prekovremenog rada godišnje pripada još 518.320 dinara.'' Ako vam Sindikat pravosuđa vode nepismeni ljudi, čije sam izjave citirala, pitanje je – kakvo mi to pravosuđe imamo? S obzirom na primedbe iz Evropske komisije o reformi pravosuđa i uticaju Vlade na to, ipak se bojim da sam u pravu, ali hajde da ne zamaramo skup dalje sa ovim. Izvolite i upoznajte se sa saopštenjem Sindikata pravosudnih organa.
Ministar Milan Marković ima reč.
Zašto da ne zamaramo? Hajte da pričamo i dalje. Dakle, na državnog sekretara seinače ne primenjuje ovaj zakon, niti se primenjuje Zakon o državnim službenicima i nameštenicima, niti se primenjuje Zakon o platama državnih službenika i nameštenika. Dakle, na državnog sekretara i njegovu platu se primenjuje isti zakon kao i na moju platu, a to je Zakon o platama imenovanih i postavljenih lica u Republici Srbiji ili kako mu je već konačan naziv. Da li je vama neko, da se našali s vama, to napisao, pa ste vi sad ispali tako malo povređeni ovde, to nije moj problem. Što se tiče mene, meni ne vodi niko sindikat, sindikalci biraju svog predstavnika sindikata. Evo, ako se pitam, odmah bih smenio mnogo nekih predsednika sindikata, ali onda to ne bi bio sindikat, nego bi bio državna ispostava. (Predsedavajuća: Gospodine ministre, takve izjave nisu dopuštene.) To sam samo hteo slikovito da kažem, da mogu da se pitam ili da se generalno Vlada pita. Vlada bi onda postavljala predsednike sindikata koje ona hoće. Dakle, ko vodi sindikat u pravosuđu ne znam. Sindikat u pravosuđu ko vodi, znam gospođu Slavicu koja se pojavljivala na televiziji i još par gospođa koje su učestvovale u ovim pregovorima. To su sve fini i pošteni ljudi, bore se za svoja prava, to i jeste njihov posao. Niti sam ih postavio, niti imam ikakve veze s njima. Uostalom, ministar sam državne uprave, nisam ministar rada. Nego, da se mi vratimo na državnog sekretara. Dakle, da li mogu još da vam pomognem? Ne treba. Razumeli ste, dakle, da ste pogrešili. Dobro. Sada još da vam kažem, vezano sa Sindikat za pravosuđe, ljudi su potpuno u pravu. Šta se dešava? Problem je bio u uredbi Vlade o razvrstavanju radnih mesta i objektivno, po toj uredbi, sa istom stručnom spremom i istim iskustvom bili su niže rangirani ljudi koji rade u pravosuđu i mi smo i na prošloj Vladi to ispravili i promenili, to jeste bio zahtev sindikata i oni su bili potpuno u pravu. Dakle, vraćam se na ovo. Prihvatam vaš amandman, da vam dokažem da mi nikakva namera nije bila da se ovde radi nešto nalik tome što ste vi rekli. Prihvatam amandman. Ukoliko postoji takav amandman, biće usvojen. Ovaj zakon ima za cilj da podigne ove najugroženije kategorije nešto malo više, da bi taj odnos na kraju bio 1:6 umesto 1:9. To mi je cilj Predloga zakona. Onaj deo diskusije koji se odnosi na sate jednostavno ne mogu da prihvatim, zbog toga što se ne radi o tome da vi nekoga samostalnog savetnika, kome produžavate rad i više od 20 sati, ne možete zameniti čovekom sa strane, jer on ne bio samostalni savetnik da se da zameniti tako lako. Zbog toga ne mogu da prihvatim taj vaš argument. Što se tiče drugih stvari koje ste rekli, to su stvari koje manje-više svi u sali mislimo isto i nema potreba o njima posebno govoriti. Ako želite, dostaviću vam po jedan primerak zakona o državnoj upravi i državnim službenicima, da ne bih ovde citirao te odredbe.
Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković je ponovo prijavljena. Nemate više razloga za replike, sve je razjašnjeno. Nemate pravo na repliku. Poslanik Velimir Ilić ima reč.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, vidim danas da je ministar izuzetno raspoložen. Došao je ovde pred Novu godinu da malo ubijamo vreme pre ovog budžeta, i da nas malo oraspoloži… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas, sa dužnim poštovanjem o radu sednicu Narodne skupštine. Molim vas da imate stalno u vidu obaveze iz Poslovnika koje tačno opisuju kako moramo da se ophodimo jedni prema drugima.) Mislim da ništa nije strašno. Ne vidim da sam nešto loše rekao. Samo sam rekao.. (Predsedavajuća: Znam da vi ne vidite, ali ja vidim i to mi je posao, pa vas zato upozoravam..) Vi ne vidite, jer ministar je vama okrenut leđima, a on se izuzetno smeška i smeje se i raspoložen je izuzetno, to sam primetio da je to dobro, da vidimo nasmejanog ministra u parlamentu. Da li je to strašno što sam rekao? A vi namršteni kao da ćete da streljate nekog. Ne znam šta je s vama, gospođo, da li sam ja vama... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, sad vas upozoravam.) Javio sam se za reč, a vi ste odmah startovali đonom na prvu rečenicu. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, izričem vam prvu opomenu.) Stvarno vas zamoljavam,vi jeste potpredsednik Skupštine.. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, dužni ste da slušate upozorenja predsedavajućeg. Pogledajte u stenogram, pa ćete videti zbog čega reagujem. Vama, kao i bilo kom drugom poslaniku koji svojim verbalnim opisima narušava ugled Skupštine. Podsetila sam na obavezu da to ne činimo i na odredbe Poslovnika koje nam to propisuju. Nastavljate, ja vas upozoravam da to ne činite. Dakle, tema dnevnog reda, onoliko kreativno koliko znam da vi umete, ali uz podsećanje na to na čega smo obavezni u ophođenju u Skupštini. Izvolite.) Znate šta, nemam nameru da s vama polemišem bilo šta i da koristim svoje vreme da iskažem ono za šta sam se javio. Vi radite svoje i ja naravno radim svoje. Smatram da je ovo dobro što se želi nekim najnižim slojevima zaposlenih u administraciji da se poveća plata, ali da je to nedovoljno, da je to tako malo. Naša administracija ima po 17, 18, 19, 20 hiljada dinara i ljudi ne mogu da prežive. Sećam se vozača u ministarstvima, po opštinama, koji voze sa 17, 20 hiljada platom. Ne mogu fizički da opstanu. Da ne mogu da prežive. Evo, neko ih se sad setio na kraju godine da nagovesti da će iduće godine biti bolje. Sa ovakvim povećanjem ukupno za celu Srbiju od milijardu i 600 hiljada dinara neće im biti bolje. Već smo jutros čuli nagoveštaj poskupljenja struje, gde ljudi iz EPS traže da bude 60% da bi mogli da posluju, samim tim povećanjem sve će ovo pasti u vodu. Želim da diskutujem o jednom problemu koji niko ne rešava u ovoj državi. Sećam se da smo u ovom parlamentu raspravljali o jednom direktoru aerodroma, a mislim da se zvao Krišto. Bojan Krišto, tako je. On je, na primer, imao dva miliona platu i jedan ministar je ovde branio da je to normalno, a imao je sa primanjima i preko dva do tri miliona. Neka je on veliki menadžer. On ima sto plata jednog administrativnog radnika u Skupštini, jednog čoveka koji radi u administraciji državnoj, 100 plata prima jedan čovek. Zamislite vi sad kad imate u toj firmi trideset direktora raznih nivoa koji su tu negde oko njega. Nisu kao on, ali su tu negde. Zamislite da tih nekoliko direktora prime platu, koštaju ovu državu kao čitav srpski parlament i još prave gubitak. Zamislite onog direktora iz JAT koji je napravio gubitak, evo sad se on sanira, 51 milion evra i podignut je kredit da se razduži, a koliku je on platu imao mesečno. Oko 15.000 evra. Ko ga je nagradio za to? Koliko ima tamo desetina direktora? Koliko ima direktora agencija u državi? Koliko ima agencija koje samo niču kao pečurke. Gde god uđete kažu, idite prvo u agenciju, javite se pa dođite ovamo i dođite tamo. Znači, ta administracija koja je izuzetno glomazna za jednu malu, sićušnu državu kao što je Srbija, za jednu iznemoglu privredu koja je na kolenima, za jednu privredu koja ne može da puni ovaj budžet, već mora da uzima komercijalne kredite da bi preživela i dovela do kraja budžetsku godinu. Zamislite sad koliko malo ljudi radi u proizvodim zanimanjima u odnosu na usluge i administraciju, a koliko ima puno nepotrebne administracije u ovoj državi. Mi sad sve govorimo, ovo ćemo smanjiti, a ovaj isti parlament, vladajuća većina je nedavno izglasala ovde u jednom danu komunalnu policiju koja je pet hiljada ljudi zaposlila i sad niko ne zna da objasni po opštinama šta ti ljudi rade, nemaju gde da sede, nemaju kola, nemaju gde da se greju, nemaju nikakve uslove i daju se obaveštenja da oni postoje negde i da će se pojaviti negde, ali ne zna niko kako i na koji način. Pet hiljada ljudi je primljeno odjednom u administraciju. Jako mi je žao što naš ministar naporno radi. On je rekao da radi do deset uveče. Bio bih srećan da ministar Marković manje radi, da se manje izlaže naporima. Evo, on se bavi Kuršumlijom, danima kako da otme vlast u Novoj Srbiji tamo i koalicionim parterima, i krši odluke suda, krši zakone, krši sve i kaže njima, samo vi uzmite, to je stav vlade i ja vas podržavam. To je nedavno bilo i u Kraljevu. Ministre, nemojte da trošite energiju neracionalno. Vi se trudite, neko vam da zadatak i pohvalite se naredbodavcu da ste uzeli nekoliko opština. Jeste oteli nekoliko opština i radite na raznorazne nezakonite načine da te opštine izgube vlast, da oni izgube vlast koje je narod hteo i izabrao u tom gradu. Da li je moguće u jednom gradu da neko pobedi i ima najviše odbornika i da sad ostane bez ijednog odbornika. Zašto? Neko dođe i privodi ih u MUP, saslušava, privodi, drži i onda kaže, vaša odbornička grupa mora da pređe tu i tu, ako mislite da dobijete to i to. Oni jadni šta će, nećkaju se i naravno počinje. Evo, u Rači, od gradonačelnika sve redom, sve je prešlo u regionalni neki centar koji se pravi. Zašto? Kaže, Jura neće da dođe, neće potpisati ugovor ako ne dođete tamo. Da li lokalna administracija služi za takve stvari ili služi za neke druge stvari da radi? To sad treba videti. Kako se povećava administracija? Kaže, pređite kod nas, daćemo vam dvadeset radnih mesta. Kako? Vas pet dobijate dvadeset radnika. Gospodine ministre, to ne valja što se radi i to jednostavno remeti. Navešću vam primere, imena, šta god hoćete. Ovo danas što ste radili u Kuršumliji je protivzakonito. Vi ste zvali telefonom i rekli, danas ste zvali telefonom i rekli, samo nastavite, stojim iza toga. Kakav sud, doslovce ste tako rekli, kakav sud, sud nije tu bitan. Sud je presudio, ali to ništa ne valja. Prema tome, nemojmo sada zamazivati narodu oči da će ova najniža administracija, ovi činovnici koji imaju 17-18 hiljada platu, dobiti neko sitno povećanje i da će im biti bolje. Koliko ima, ponavljam, nepotrebne stranačke administracije koja se prima? Setimo se neke ekonomske diplomatije. Da li ste upoznati sa tom ekonomskom diplomatijom koja radi paralelno u našim ambasadama i koliko ona košta? Koliko koštaju zakupi po velikim svetskim metropolama i koliko je tamo činovnika otišlo da radi? Da li su neki ljudi koji su ovde radili i imali neke probleme, da im je ponuđeno da ćute i da odu u tu administraciju tamo i da sede u nekim ambasadama? Ja ću vam i tu navesti imena i prezimena, ako treba, i reći koliko to sve košta, koji su dobili stanove i sve, samo da bi se ućutkali, da se ne bi neki problemi pokrenuli. Da li je neko, gospodine ministre, u ovoj državnoj administraciji odgovoran danas, kada je objavljena vest da je Hašim Tači, da su evropske institucije pokrenule određene radnje protiv trgovine drogom, trgovine ljudskim organima, ubistava da bi se uzimali državni organi. E, ko je tom Tačiju skinuo crvenu Interpolovu poternicu i po čijem nalogu? Srbija je izdala poternicu za Tačijem, sećam se odlično toga. E, on više tu poternicu nema. Ko je naložio da se povuče i skloni ta poternica? Ko? Da li će sada da se vrše pregovori sa Tačijem? Da li se krši Ustav? Da li ovaj parlament zna da je neko Hašimu Tačiju rekao – slobodan si, možeš da se šetaš po svetu, možeš da budeš premijer, možeš da radiš šta god hoćeš. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas, o dnevnom redu. Dakle, temu o Hašimu Tačiju dovodite u vezu sa Predlogom zakona o platama nameštenika.) Broj administracije je izuzetno veliki u odnosu na ovu privredu koja ne može da izdrži. Gospođa Tabaković je ovde govorila o jednom problemu koji je vrlo interesantan i ne treba zatvoriti oči pred tim problemom koji je veoma važan. Uzmite u zadnjih pet vlada, i u ovoj današnjoj, za koliko se povećao broj državnih sekretara? Evo, iz prethodne vlade, iz one pre nje ... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, razjasnili smo, državni sekretari nisu predmet ovog zakona, pa vas molim o dnevnom redu.) Koliko se povećao broj pomoćnika i koliko broj savetnika? Koliko to košta finansijski? Znate koliko je to? Garantujem sad, ovako blanko, za tri puta. Znate li koliko je to para? Tri puta. Sigurno, tri puta. Evo, izvadite podatke te iz Vlade. Da li je moguće da ova privreda to izdrži? Mi tonemo svakim danom. Evo, punjenje budžeta iduće godine će biti sve manje imanje. Firme se zatvaraju, gase, nema ko. Da li je ovaj odnos između broja zaposlenih koji rade i primaju platu i onog broja koji je nezaposlen, i broja penzionera, jeste nemoguć da održi sistem u funkciji? Najmanje 300 hiljada ljudi, gospodine ministre, mora da se zaposli novih, da prima uredno platu, da plaća obaveze, da bi država funkcionisala. Stručnjaci koji su radili analizu zaključili su da 300 hiljada novih radnih mesta morao da se popuni, da bi ova država mogla da funkcioniše kako-tako. Zato je i predsednik u kampanji i obećao 200 hiljada novih radnih mesta. Da li je došlo do zapošljavanja 200 hiljada ljudi u Srbiji? Nije. Otpušteno je jedno sto hiljada. Kako sada da preživimo narednu godinu? Tri milijarde je uzeto kredita od MMF za budžet. Uzeti su komercijalni krediti. E, sad se računa za narednu godinu prodaja "Telekoma". Šta ćemo za onu drugu godinu? "Telekom" je unapred zadužen i kad se proda neće imati nikakve od toga koristi. Prema tome, ne može mala država sa ovoliko zaposlenih, 600 hiljada ljudi uredno prima normalnu platu u Srbiji, 400 hiljada ide na posao i prima kad se stigne plata, a preko pola miliona ljudi ne zna se više da li rade, da li ne rade, ni da li primaju platu i ima li neko prema njima obaveze. Niko za njih ne ispunjava prema državi obaveze. Sad me interesuje, kako mi ovako siromašni možemo da poklonimo, na primer, jedan prirodni resurs, kao što su optički kablovi po koridorima, "Nuba investu", koji mesečno donosi zaradu 18 miliona evra, a godišnje preko 200 miliona evra u tranzitu? Znači, telekomunikacija i ostale koristi preko optike koja će se postaviti kroz Srbiju. Da li smo mi toliko bogati da nekom vlasniku iz Slovenije i nekim našim ovde bosovima kažemo – evo vam ljudi 200 miliona evra, to nama ne treba nizašta. Da li mi znamo koliko para je ostalo u privatizaciji "Zagrebačke banke"? Da li znamo u privatizaciji "Delte" koliko para je otišlo, ne u Srbiju, nego u drugu državu? Da li znamo koliko smo izgubili, na primer, na "Luci Beograd"? Predsednik države je rekao na televiziji da su država izgubili i grad Beograd dve milijarde evra, sećam se odlično, a trista miliona evra na kompleksu "Ušće". Da li smo mi toliki rasipnici da kažemo da nas to ne interesuje, da to prođe? A mi ćemo zato uzeti kredit, naravno, i živeti od kredita, i živeti od meseca do meseca. Evo, ova će se budžetska godina nekako pregurati. Nova godina se bliži. Novi budžet ne obećava ništa dobro. Ovih dana se kuju planovi, lokalna uprava u Srbiji će dobiti 1.700 stanova odmah, u Beogradu 5.000 stanova. Sve će se izgraditi, svi ćete dobiti, a niko ne kaže kako i odakle. Gospodine ministre, tri građevinske sezone su prošle ovoj vladi, ostala je samo ova na proleće koja dolazi, poslednja. Nadamo se poslednja ovoj vladi u karijeri, ali poslednja u mandatu sigurno. Rezultati su izuzetno loši. Sad treba praviti neke spektakularne stvari, pričati neke priče, muljati, presipati iz šupljeg u prazno, zabavljati narod da narod oseti da ima neke nade. Od toga se ne živi. Da li postoji mogućnost da Srbija malo živne, da srpsko selo malo živne, da poljoprivreda malo živi, da počne u Srbiji da se zarađuje? Vi znate, kao čovek koji vodi lokalne uprave, da u pojedinim opštinama ne radi ni jedno jedino preduzeće danas. Kako da prežive te opštine? Evo, juče su najsiromašnije opštine imale sastanak sa šefom države i nekim ministrima i oni su im obećali mnogo, a šta će od toga biti ispunjeno, iz kojih sredstava i gde se ta stavka nalazi u budžetu, ja sam veoma pažljivo gledao budžet za narednu godinu, nema je. Da li ćemo i dalje pustiti ove da zarađuju ovoliko, kao ovi u Kontroli leta? Da li znate da u Kontroli leta direktor ima platu 20 i nešto hiljada evra, da ima primanja možda oko 30 hiljada evra, da se razbacuje, podiže kredit 70 miliona evra, pravi upravnu zgradu, da sve blješti, šljašti itd? Zbog njegovih preleta preko Srbije, koje on debelo naplaćuje, ovu Srbiju ubi grad, seljaci propadoše načisto. Nikako da se napravi neki fond, da se kaže – gospodo iz Kontrole leta, lepo je to što vi imate velike plate i što zarađujete milionske svote, ali izdvojte deo sredstava zbog vaših preleta, kada su zabranjena dejstva protivgradne zaštite, ovu Srbiju potpuno ubije grad i seljaka potpuno uništi. Ništa se na tome ne radi. Rečeno je da se avijacijom to štiti, najsavremenije metode i nema od toga ništa. Da li je moguće, gospodine ministre, da u svakoj lokalnoj upravi, u istim opštinama, svake godine poplave naprave ršum i naprave ovolike troškove? Da li je moguće napraviti nasip u jednom Vlasotincu? To je nekoliko stotina metara tamo ostalo je da se završi. U jednom Novom Pazaru radio se nasip. Potrebno je jedno kilometar-dva i da nema štete. U jednom Prijepolju, dva, tri kilometra nasipa, nego svake godine plaćamo milionske štete. Vi vodite lokalnu samoupravu. Zašto ne razgovarate s ljudima? Zašto na Vladi ne tražite sredstva? Zar je tolika problematika napraviti jedan nasip? Da li je moguće u Smederevu podići nivo odbrambenog nasipa, dobetonirati tamo 80 cm i da više ne mislimo koji je nivo Dunava? Moguće je, ali nema ko to da pokrene. Da li moguće da su sva sredstva koja su od "Mobtela" bila namenjena za tu potrebu potrošena u izbornoj kampanji? Jeste, tačno je sigurno i tako se i dogodilo. Zato vam kažem u opštinama jedno nedomaćinsko poslovanje. Zašto? Zato što vi, gospodine ministre, ulazite izuzetno puno u ingerencije lokalnih vlasti i radite sa svojim strankama i stranački uticaj tamo je jednostavno presudan. To ne sme da se događa, ako mislimo da decentralizujemo vlast. Ne treba nama decentralizacija preko regiona, mi možemo preko lokalne uprave decentralizovati vlast, da ono što se tamo zarađuje tamo i ostaje jednim delom i da se namenski troši za ono što ljudi smatraju da je najpotrebnije da se uradi na tim prostorima. Prema tome, morate i vi, ministre, da se promenite. Morate da promenite neke svoje navike, a parlament će sigurno pomagati u tome kolko može. Nemoj da budete nezadovoljni opozicijom u Srbiji, koja je izuzetno konstruktivna i koja vam izuzetno puno toleriše stvari koje se događaju na lokalu.
Reč ima ministar Milan Marković.
Dakle, gospodine Iliću, meni je bilo zadovoljstvo, kao i uvek, da slušam vašu diskusiju, jer ona jednostavno obuhvati jedan širok dijapazon različitih tema. Naravno, mogu da se ograničim samo na ono što ima veze sa ministarstvom na čijem sam čelu, nažalost ovde nema ništa što mogu da vežem za ovaj zakon kojim želimo da u osam platnih grupa da promenimo koeficijente, to je tačka dnevnog reda. Vi se niste time bavili, ali ste se bavili raznim drugim stvarima. Prvo, meni je sad žao, otišao je gospodin Rade Obradović, on je rekao da niko još nije video budžet. Samo ste vi videli budžet za 2011. godinu, ljubazno vas molim da nam ga pokažete. Pošto vi ste rekli da ste vi gledali budžet za 2011. godinu. Pokažite nam budžet, pokažite ministarki finansija taj budžet,pokažite javnosti budžet jer ga niko nije video, ali nema veze. Slažemo se, ima budžeta negde verovatno. Drugo, kao bivši ministar infrastrukture pitate mene zašto nema nasipa u Srbiji? Ne znam da li se šalite sa mnom i da li znate šta je moj posao uopšte? Ja sam ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Moje ministarstvo radi propise, isključivo se bavi propisima. Mi ne utičemo na rad lokalnih samouprava, mi ne zidamo nasipe, mi ne asfaltiramo ulice. Kakve veze imamo sa tim stvarima? Kažete – nasip u Smederevu. U Smederevu je gradonačelnik bio gospodin Saša, ne sećam se prezimena, vi ste bili ministar infrastrukture, bili ste u njegovoj kampanji, sećam se, čovek je postao gradonačelnik i što vas dvojica lepo niste uradili te nasipe? Kakve to veze ima sa ministrom za državnu upravu i lokalnu samoupravu? A urađeno. Evo, ministar Ilić kaže da nije. Čudna je ta vaša diskusija. Sem što ste videli budžet koji niko od nas ovde nije video, kažete da je zaposleno pet hiljada komunalnih policajaca. Gospodine Iliću, zaposleno je 250 komunalnih policajaca. Kako tako ustanete i kažete da je zaposlenopet hiljada komunalnih policajaca, kad je zaposleno 250 širom Srbije. U Beogradu su rezultati odlični. Lokalne samouprave ne moraju. Jagodina neće, ne mora. Mi smo dali šansu gradovima da u svoje ruke uzmu komunalni red. Dali smo im jedan jak instrument – da život u gradovima bude lepši, uredniji, bolji. Da li će gradonačelnici to da iskoriste ili neće, kakve veze, gospodine Iliću, ja imam s tim? Verujem da će gradonačelnik Beograda to da iskoristi. Da li u nekom drugom gradu ima problema, to ne znam, nije moje da pratim taj problem. Dakle, ponavljam, to što ste rekli je takođe neistina, kao što niste videli budžet, jer budžet nije urađen te ga niste mogli videti. Vi niste gledali budžet za 2011. godinu, jerbudžet ne postoji. Tako je neistina da je zaposleno pet hiljada ljudi, kada nije zaposleno pet hiljada ljudi. Trenutno je prošlo 250 ljudi obuku za komunalnog policajca. Ogroman broj njih su već radnici lokalnih organa uprave i ne znam kako vam pada na pamet da tako kažete, ipak ovo neko gleda, nije da niko ne gleda ovu Skupštinu. Gleda javnost ovu Skupštinu. Ne možemo mi da kažemo baš sve što nam se svidi, ustanemo i kažemo baš sve što mislimo da treba da kažemo. Neko ovo i gleda, gospodine Iliću. Šta će ljudi da pomisle? Sad vama nije jasno kako je moguće da je neko u nekom gradu imao jedan broj odbornika, pa sad više nema te odbornike. Isto tako ko što je SRS imala 84, pa više nema, isto kao što je DSS imao, pa sad ima jednog manje. Ne mogu da shvatim kako možete tako da diskutujete, kad znate da postoji odluka Ustavnog suda. Upozoravao sam godinu dana svakoga mogućeg da će Ustavni sud doneti takvu odluku. Odluka je doneta na osnovu inicijative Tomislava Nikolića, vašeg koalicionog partnera, koji ima poslaničku grupu isključivo zahvaljujući tome što se odavde odvojio jedan broj i prešao tamo i isto nikada nije bio na izborima kao stranka. Sada vi ustanete, već drugi put, pa meni nešto spočitavate. Kakve ja veze imamo da li je Tomislav Nikolić ovde ili ovde, da li je u lokalnom parlamentu neko ovde ili onde? Kako mogu imati veze sa tim? Za razliku od Vlade ranije, čak sam promenio Zakon o lokalnoj samoupravi, pa samtražio da o spornim mandatima isključivo odlučuju sudovi u Republici, da o tome ne bi odlučivao ministar, pa su mi rekli da nisam, da izvinete, normalan – kako mogu da se odreknem te vlasti da raspodeljujem mandate? Rekao sam – neću tu vlast. Na to su najviše bile ljute moje partijske kolege. Tu vlast dajemo sudovima. Sudovi u RS odlučuju o mandatima. Sada mi recite šta je tu problem: kada sudovi presude u korist ove stranke ili one stranke? Kada su presuđivali od slučaja do slučaja, šta da radimo, "ni po babu ni po stričevima", nego onako kako zakon kaže. Tako zakon kaže, tako će biti i u Kuršumliji, kao što je tako bilo u Kraljevu, kao što će tako biti u svakoj drugoj opštini u Srbiji. Verujte mi, nikakav interes nemam da utičem ko će biti u kom mestu gradonačelnik. Kao ministar za lokalnu samoupravu nemam nikakav interes. DS vlada, mislim, u 120 opština u Srbiji. Baš mi je bitno da li će biti u 121 ili neće. Vi kao da niste jedan od ključnih ljudi zadnjih deset godina. Ne mogu da verujem kakve diskusije imate. Vama dramatično smeta što direktori javnih preduzeća imaju platu 250 hiljada dinara. Koliko su imali vaši kadrovi, koliko je imao gospodin Šarančić platu u "Železnicama Srbije"? Kako vam tad nije palo na pamet da kažete da je njegova platasto plata ovih mučenika što ovde kuckaju od jutra do mraka pogrbljeni? Tad niste imali tako lepo poređenje, poetski. Koliko vam je imao direktor "Puteva Srbije"? Ko da niste sedeli u Vladi sve te godine, ko da niste jedan od lidera. Govorite meni, koji sam ministar, čija je funkcija politička, stranačka član glavnog odbora, a vi predsednik stranke koja je tvorila Vladu, vi se žalite zašto je u javnim preduzećima tako? Slažem se s vama. Da se pitam, nama bi javna preduzeća koja su monopolisti imali poziciju državnih službenika na položaju prve kategorije. Ministar sam lokalne samouprave, gospodine Iliću, ili kako vi jednom rekoste meni, ja sam ministarčić. Uopšte ne znam otkud vam ideja jednom ministarčiću da tako krupne ideje pokušate da prenosite? Za razliku od vas koji ste bili ministarčina, ja sam ministarčić. Pitam vas, gospodine Iliću, pošto ste tako dugo u politici – što niste nešto uradili po ovim pitanjima? U skladu sa svojim moćima predložio sam ovoj Vladi i ova Vlada je usvojila da se plate u upravnim odborima, koji su u vreme kada ste vi vladali bile po 200-250 hiljada za ništa, jer član upravnog odbora, po mom dubokom uverenju, sedi i uglavnom ništa ne radi, lično sam predložio i to je sada 32 hiljade i nešto. Znači, bar sam nešto uradio. Obzirom da sam ministarčić, to je ogroman pomak unapred. Mislim da ste zaista sve rekli, na primer, da sam zvao Kuršumliju danas; to je jednako tačno, ko što je tačno da je komunalna zaposlilo 5.000 ljudi i da ste vi gledali danas budžet Republike Srbije. Neka građani procene da li će da vam veruju. Znači, gospodin Ilić je danas gledao budžet Republike Srbije, koji ne postoji za 2011. godinu.Znači, uopšte nije urađen. Nema ga u pisanoj formi. Samo ga je gospodin Ilić čitao,nekim čudom. Isto koliko je to tačno, toliko je tačno i da je zaposleno 5.000 komunalnih policajaca i isto toliko je tačno i da sam zvao Kuršumliju. Nemam reči kako da odgovorim na ovu vašu diskusiju. Vaše diskusije gospodine Iliću su vaš problem i vaša nada da vam niko neće odgovarati kad diskutujete. Sedeli smo zajedno u Vladi, uopšte nemojte pokušavati da pričate stvari koje znam jednako kao i vi. Tri puta veći broj pomoćnika ministara, nije tačno. Radio sam Zakon o ministarstvima i znam šta su ljudi podelili kao sektore ministarstva. Jednostavno nije tačno. Da li ima previše? Ima previše, gospodine Iliću. Bilo je previše i u Vladu u kojoj ste vi sedeli i u ovoj Vladi u kojoj ja sedim ima previše. I ja mislim da je to jako veliki problem i da mi treba da se suočimo sa nizom problema. Jedan od najvećih problema nije državna uprava, jer mi non-stop govorimo o državnoj upravi koja ima 27.000 ljudi. Naš problem je 500.000 ljudi koji su na budžetu i više od 500. Naš problem su javne agencije, koje čak i nisu na budžetu. Naš problem su javna preduzeća, a ne da pričamo non-stop o državnoj upravi i to kad dođem ispada da treba da odgovaram za pitanje zašto ima agencija. Koliko ste se puta kao ministar, tvorac koalicionog sporazuma prethodne dve vlade pre ove, suprotstavili zakonima kojima se osnivaju javne agencije? Nula, nikada na Vladi niste rekli – čekajte ljudi, nemojte da osnivate agenciju, to su poslovi državne uprave i može da ih radi državna uprava. Nijednom to niste rekli. Rekao sam, ovo sve mogu da govorim jer sam vam rekao, sve ovo što kažem, govorim deset puta gore na samoj Vladi. Meni ne možete ništa od toga da pričate, jer vi ste jedan od tvoraca Srbije u kojoj danas živimo i vrlo ste zaslužni što živimo tako kako živimo. Još jedanput vas molim, dajte taj budžet podelite i sa nama koji nemamo to proviđenje da znamo šta će pisati u budžetu koji nije napisan.
Pravo na repliku, gospodin Velimir Ilić.
Gospodine ministre, ovde nam sad čitate lekciju i meni držite predavanje kao da sam mali Đokica i ništa ne razumem i ništa ne znam i svaka vam čast na tome. Da li vi znate da mnoge vaše kolege, ne kažem svi, ali jedan deo vaših kolega koje poznajem odlično i sa kojima komuniciram, pokazali su mi nacrt budžeta za narednu godinu, koji je danas trebalo da bude na Vladi usvojen i dostavljen parlamentu? Kaže – ne možemo ništa da uradimo. Zašto ne možemo da uradimo? Zbog ovoga i pokazuju mi određene stavke. Da li vi mislite, da mi narodni poslanici ili šefovi partija, šefovi poslaničkih grupa, da uopšte ne znamo šta se događa u Vladi? Mi znamo kako vi dišete, šta komunicirate među sobom, gde se sastajete. Znam tačno gde su bili ministri uoči zemljotresa u Kraljevu, pojedini. Otkud u Kraljevu da se pojave posle sat? S kime su sedeli, u kojim restoranima, ko im je pevao, ko im je igrao, sve znamo. Mislite da smo male Đokice, da ništa ne znamo, pa, vi ste toliko naivni i nemate pojma. Pola ljudi iz BIA nam daje podatke, pola ljudi iz policije nam donosi podatke, daje nam svaki dan, zatrpaše nas podacima i kažu – pomozite nešto ako možete, ovo ne valja. Zato vam i kažem. Tačno je da sam radio nasipe, a tačno je da nisam završio za vreme mandata. To je nemoguće i tačno je da je ostatak para Vojvodina tražila da se prebaci na kapitalni fond Vojvodine, i tačno je da nije dalje urađeno, jer je potrošeno u kampanji, jer je donesena odluka da se ta sredstva ne mogu više raditi iz Beograda, nego iz kapitalnog fonda Vojvodine i to je tačno…
Vreme. Gospodine ministre, izvolite.
Gospodine Iliću, evo daću vam šansu, jer ću vas ponovo pomenuti. Da li sme tako? Niste vi mali Đokica, već sam to rekao. Vi ste mene nazvali ministarčićem, ne ja vas i nije uopšte problem ministarčić lokalne samouprave, neki tamo, nebitno. Uopšte ne mislim da sam neki veliki ministar, iskreno vam kažem. Budimo realni, malo je ministarstvo, pa ako gledamo ministra, malo ministarstvo – ministarčić. Ne ljutim se uopšte na vas. Sedeo sam s vama na Vladi i mogu vam reći da ništa ružno ne pamtim u našem zajedničkom radu, ali ne može biti logično da mene pitate što nisu rađeni nasipi, a sada i sami kažete da ste vi radili nasipe, jer je to vaša nadležnost, a mene pitate zašto ne radim nasipe. Kakve veze imam sa nasipima? Ceo budžet ministarstva je 400 i nešto miliona dinara. Ne bavimo se time, gospodine Iliću. Ne znam kako vi to izađete, i sada ste ispričali stvarno jedan skup neverovatnih stvari. Sada da vam ispričam za Kraljevo. Vidim vi znate sve. Mene je zvao jedan kad sam bio na "Teletonu", ne znam da li je to neki s kojim imate komunikaciju. On mi je rekao ne samo kako to ministri baš sat vremena pre zemljotresa, to jeste sumnjivo, moram priznati, on je mene zvao i rekao – da stavimo da ovo nije prirodno uopšte, nego da stavimo kamere na ušće Ibra i da proverimo kako je taj zemljotres nastao. Raznih priča ima i vi se uklapate u jednu od tih priča sa tim insinuacijama – otkud ministri baš sat vremena pre zemljotresa u Kraljevu. Povežite se sa ovim, možda i on ima neke informacije, ovaj što kaže da zemljotres nije prirodan, nego da je to nešto vrlo čudno. To da li vas zatrpavaju iz BIA, to me apsolutno ne zanima. Pokušaću da ovo saberem na neku ozbiljnu diskusiju. Pod jedan, ponavljam, nikog nisam zvao u Kuršumliju, niko od vas nije rekao kada sam odbio Trgovište, kada je bio, da ne kažem kakav pritisak, niko da izađe i kaže – kako se u Trgovištu smenila vlast koalicije kojoj pripadam, a dođe druga vlast? Kako tamo nisam to isto uradio što vi meni imputirate da radim? U Trgovištu na vlasti mislim da je DSS. Mogao sam tamo mnogo lakše, da sam hteo time da se bavim. Tamo je čak i prošlo tri meseca, ali sam rekao – čekajte, ljudi su uspostavili vlast, pa je onda bilo – prošlo tri meseca, pa isto tako sa terena, kao što sad vi meni, što vas zovu, pa vam pričaju koješta, tako su i mene tada zvali i pričali koješta. Pitao sam ih – ljudi, ima li ovde većine, ima, što da raspuštamo ako ima većine? Kako je i za Trgovište bilo po zakonu, biće i za Kuršumliju, budite sigurni, isto će biti za Kuršumliju. Kao za Kraljevo kako je prvi put, kada sam odbio, pa sam čak hteo da pišem krivične prijave, tako je bilo i drugi put. I prvi put po zakonu i drugi put po zakonu. Ne možete, gospodine Iliću, verujte mi, od prvog dana kada sam postao ministar do danas, i u onoj i u ovoj vladi, istovetno postupanje u svim slučajevima. Imate na sajtu ministarstva mišljenja, tumačenje zakona, uvek ista. Uopšte ne vidim ni jedan jedini razlog da zbog neke Kuršumlije ili zbog bilo koga, bilo čega, tako da rušim to što sam radio tri godine, da se sramotim, da kažem pomoćniku ministra – upiši drugačije, nemoj onako kako treba. Nemam nijedan razlog da to uradim. Moj bivši pomoćnik je sada sudija Ustavnog suda, ali je bio pomoćnik Zoranu Lončaru, pa je bio pomoćnik pre Zorana Lončara Rodoljubu Šabiću, moj pomoćnik drugi Jasmina Benmansur, bila pomoćnik Zoranu Lončaru. Mislim da je vaša koalicija i dovela, vaša prva. Moj treći pomoćnik, opet ga vaša koalicija dovela dok sam bio u opoziciji. Nemam nameru to da radim. Nemojte da nasedate, da vas zovu odozdo, jer sa mnom su pričali ljudi iz Kuršumlije u Sava centru i rekao sam – u redu,hajdete sa mnom sad u Ministarstvo i ljudi su došli sa mnom u ministarstvo, sedeli u ministarstvu i dobili odgovore na pitanja, pa su rekli – dobro, u redu je. Sedeli kod mog šefa kabineta, sve papire, materijale, ceo predmet mi izneli i pokazali. Kolega se našao iz SRS sa kolegom iz DS vezano za neku drugu opštinu, za Surdulicu. Došli ljudi i misle da mi tu nešto krijemo, da mi podržavamo predsednika opštine Surdulica. Dan-danas naš kolega poslanik iz DS je ljut na mene jer on misli da ja podržavam predsednika opštine Surudlica. Baš me briga za podržavanje bilo kog predsednika opštine. Prosto, zakon je zakon. Sad vam nudim, uzmite slučajeve koje želite, uključujući Kraljevo i Kuršumliju, dajte ekipu iz vaše partije, stranke, koalicije, iz čega hoćete, dođite u ministarstvo, sedite pet dana. Svaki predmet za ove tri godine ću vam dati u ruke da mi kažete gde nisam postupio po zakonu. To važi za vas,za SRS, za svaku stranku ovde. Dakle, jednom mi nađite da nije postupljeno isključivo u skladu sa zakonom. Da li je sud donosio presude koje ne odgovaraju? Mislim da se to dešavalo u jednom malom broju slučajeva, otprilike pet posto. To sam pratio u vreme kada je došlo do razlaza Radikalne i ove stranke. Pratio sam statistiku i došao sam do zaključka da se zakon izvršava u 95% slučajeva jako dobro. Imali smo problem sa sudom u Negotinu, koji nije hteo da donese odluku, nego je dopustio da izborna komisija izvrdava zakon, da zloupotrebljava zakon. Javni tužilac mora da podnese krivičnu prijavu protiv člana izborne komisije. Opštinska izborna komisija nije je podnela. Tako je pala vlast u Negotinu. To ne moguda rešim, to je pitanje svih nas ovde, takva smo politička elita. Ne daj bože u jednoj opštini da umru dva odbornika ili jedan, druga strana, ko god bio, ko god bio odmah da vam kažem, takva su mi iskustva za ove tri godine, neće da izglasa prestanak mandata i potvrđivanje novimasa liste. To smo mi, to je naša politička kultura. U lokalnoj samoupravi nije ni blizu kao u ovom parlamentu. Nema nikakvog džentlmenskog dogovora, nema nikakvog poštovanja u lokalnim samoupravama. Ako može da vas prevari time što neće da izvrši svoju zakonsku obavezu, prevariće vas na taj način. To su radile izborne komisije u kojima su učestvovale sve prisutne stranke. Svi smo mi odgovorni što je tako. Garantujem vam da kao ministar nikada neću prekršiti zakon, niti sam ga do sada prekršio na način da svesno guram u vlast nekoga. Na taj način ne želim da razmišljam. Evo, ponuda stoji, kada god hoćete, vi, bilo ko ovde, koliko god hoće, ne treba ni Zakon o pristupu informacijama, ne treba ništa, dođite u kancelariju preko puta moje. Državni sekretar sedi tamo. Možete sedeti mesec dana. Sve papire ću vam izneti od prvog do poslednjeg dana mog mandata. Za komunalnu ništa niste rekli. Rekli ste ovde pred građanima Srbije da je 5.000 ljudi zaposleno. Kažem vam da je 250 ljudi prošlo obuku, a vi ste rekli da je 5.000 zaposleno. Neće biti 5.000 ljudi. O tome će odlučiti gradovi, koliko će biti zaposleno, a biće na 5.000 stanovnika jedan policajac. To za Beograd ispada oko 350 policajaca. Grad Beograd ima stanovnika skoro kao svi drugi gradovi kada se skupe zajedno. Recimo Beograd, Novi Sad i Niš kao svi drugi zajedno. To znate svi. Kraljevo, Čačak imaju oko sto i nešto hiljada. Recite mi vi gde ste našli vi 5.000? U Jagodini, koja će da uštedi na komunalnoj policiji, jer oni nemaju komunalne mere, tamo niko ne baca ništa, tamo je sve sjajno, perfektno, to je posebna grad? U Jagodini bi trebalo da bude 12 komunalnih policajaca i oni će ostvariti enormnu uštedu na tih 12 ljudi i svaka im čast. Svaki gradonačelnik može da izabere da ostvari uštedu ako misli da će uštedeti. Mi smo samo dali mogućnost da napravite komunalnu policiju. Uopšte ne mora niko da je napravi. Nikog ne teram da pravi komunalnu policiju. Ko hoće, neka je pravi. Duboko verujem da je korisna. Volim da živim u gradu u kojem će biti više reda. Volim da se napokon reši pitanje zašto po keju u 44, 45. bloku neko vozi automobile. Znam da redovna policija to ne može da postigne. Danas sam imao sastanak vezan sa redovnom policijom. Vrh policijski je bio, ne računajući ministra i direktora policije, sve ostalo najodgovorniji ljudi vezano za probleme u Preševu, Bujanovcu i Medveđi. Prosto, redovna policija nema kapaciteta. Nema ljudi koji žele da se zaposle u policiji, mala je plata i loši su uslovi. Komunalna policija im dođe kao mlađi brat, dobrodošla im je. Pomoći će im za hiljadu stvari. Ljudi su srećni što postoje. U redu je, vi mislite da ne treba. Neću da ulazim s vama u tu diskusiju. Imate svoje mišljenje, ja imam svoje. Vi ste bili gradonačelnik velikog grada i imate drugačije viđenje stvari. Ne mogu sada s vama oko toga da diskutujem, ali mogu da diskutujem oko toga da niste rekli istinu kada ste rekli da smo zaposlili 5.000 ljudi, kada je 250 njih zaposleno. Prosto mi je žao. Nekad se nasmejemo i našalimo, a nekada to dobije neki oblik diskusije koja je na neki način i nepotrebna. Pretpostavljam da nije vaša želja, a posebno nije moja želja da se vređamo na bilo koji način, ali nekad mi zasmeta takav način diskusije. Možda vi želite da istaknete nešto kao problem, ali upotrebite reči koje ne priliče. Bez ikakvog razloga ste u stanju i da optužiti i da nametnete nešto što nema nikakve veze sa ovim što je istina. Ne verujem da je to bilo kakva zla namera, ali moram da se branim od toga, jer ovo što vi i ja pričamo gleda još milion ljudi ili 500 hiljada ljudi, ili 200 hiljada ljudi, gledaju ljudi koji nisu u materiji. Ako ne kažem ovo što sam rekao mogu da pomisle da je stvarno negde zaposleno 5.000 ljudi. Uštedeli bismo ogromno vreme kada bi vašu diskusiju sveli na ono što je činjenica. Uopšte ne sporim, vi kritikujete i to je vaše pravo, ali da svedete na ono što su činjenice ili barem dobrim delom činjenice, a ne da bude toliko široka i toliko paušalna da onda moram da odgovaram, da više ne znamo da li je ovo jedna korektna diskusija ili vi i ja idemo ispod nivoa korektnosti. Mislim da to sve nije dobro.
Gospođa Vjerica Radeta, replika.
Podsetila bih gospodina ministra da je on takođe deo režima koji je Tomislavu Nikoliću omogućio legalizaciju krađe mandata SRS i zbog toga ovih dana Nikolić i Vučić potpisuju peticiju, prikupljaju potpise da se menja Ustav, navodno zbog broja poslanika. Jasno je da svima da je to zamena svih mogućih teza. Mi sad kao nemamo problem, broj poslanika nam je najveći problem. Nemamo problem ni sa tajkunima, ni sa korupcijom, ni sa kriminalom, ni sa mafijom, ni sa nesposobnom vlašću. Jasno nam je da Nikolić i Vučić na ovaj način pristupaju režimu koji želi iz Ustava Republike Srbije iz preambule da izbriše ono što garantuje da je KiM sastavni deo Republike Srbije. Dalji korak je federalizacija Srbije itd. Što se tiče rasprave gospodina Velimira Ilića, koji je osudio krađu mandata na lokalnom nivou, apsolutno je u pravu, ali mu malo hvali princip. Neverovatno je da može da bude u koaliciji sa strankom koja je otela mandate SRS na republičkom nivou, a smeta mu tako nešto na lokalnom nivou.
Narodni poslanik Dragan Šormaz, replika.
Samo ću dve stvari da kažem. Prvo, da razjasnimo, vi u vreme kada ste sedeli sa gospodinom Ilićem u Vladi u to vreme se radio kej u Smederevu na Dunavu, koji je mnogo važan za sve, pa i Beograđani treba da znaju, urađen je do stare luke koju i dan-danas koristi "U.S. still", ali kada je napravljena druga Vlada, u kojoj ste vi bili, sećate se da je ministar bez zaduženja, u stvari bio je zadužen za NIP, gospodin Đilas, tada je on uzeo pare predviđene za završetak radova na keju u Smederevu, prebacio na Zemun i slikao se u kampanji kada je završio Zemunski kej, što mu je poslužilo za njegovu kampanju u borbi za gradonačelnika. Setite se svega toga. Tada su skinute pare sa Smedereva. Srećom pa smo u Smederevu završili sa izvođačima, da ne prekinu radove i urađeno je dotle dokle je. Međutim, od tada pa nadalje, gradonačelnik je iz DS, ašov nije zakopan u zemlju u tom mestu. To je deo zbog čega je i centar grada ugrožen zbog toga što ništa nije rađeno. Toliko da se zna ko je šta radio. To će biti problem DS. Tamo ni gradski odbor nije bio za to da on bude gradonačelnik, da mu je nametnuto od predsedništva. Sve vi to vrlo dobro znate. Sada imamo taj rezultat da čovek vodi računa samo o svojoj firmi, ne vodi računa o gradu i zato ništa nije ni urađeno. Međutim, ima jedna stvar koja je mene iznenadila – da vi, ministre, 15. decembra kažete da ne postoji budžet za 2011. godinu, da ga niko nije video, da nije urađen, da ne postoji u pisanoj formi. Pogledajte stenografske beleške. On je već trebalo da bude ovde u proceduri. To je ono što je strašno. To je ono što nije dobro i što ne valja.
Gospodine Iliću, mislim da je ministar krajnje argumentovano odgovorio na neke vaše primedbe. Gospodin Spasojević i vi ste prijavljeni. Hoćete li vi ili gospodin Spasojević? Ne možete po istom osnovu obojica. Opredelite se samo kome ću dati reč i pravo na repliku iz poslaničke grupe [[Velimir Ilić, sa mesta: Hoću da iskoristim repliku.]] O tome da li imate pravo na repliku, po Poslovniku, trebalo bi ja da odlučim. Da bih mogla da odlučim, molim da se opredelite hoćete li vi ili gospodin Srđan Spasojević? Izvolite.
Gospodine ministre, vi ste postavili ovo što je gospodin Šormaz sad govorio. Urađeni su nasipi, ali ako se nasip ne završi, ako ostane 10 metara, nema efekta što je urađeno 10 hiljada metara, ako nije završeno. Jer, pare su potrošene, ponavljam, u kampanju. Prebačene su. Gospodine ministre, na Vladi sam, možda se vi odlično sećate, jednom diskutovao kad su radovi prekinuti na tunelu "Straževica" i rekao da će tamo biti mrtvih. Jer, radovi u tunelu su prekinuti u momentu kad ne smeju da se prekinu. Posle dva dana poginula su dva radnika. Molili su me iz Vlade da ne tražim stenogram i da ne pokrećem krivični postupak protiv onih koji su ukinuli sredstva jer se zbog toga obrušila tavanica i ubila dvojicu ljudi. Tačno je da sam se žalio za mandate koji se uzimaju, ali voleo bih zajedno da odemo u Raču, pa da pozovemo odbornike i da čujemo šta im je Dinkić na sastanku rekao – ako ne pređete tamo gde vam kažem, nema nikakve firme, nema firme koja će doći, ne dolazi u vaš grad firma sa investicijama itd. Oni su, naravno, uradili to što su uradili. Što niste poštovali odluku suda u Kraljevu? Ja sam se bunio – otkud vi iščeprkaste Maju Gojković da je dovedete u Kraljevo i napravite joj najveću odborničku grupu? Žena nikada nije bila u Kraljevu. Nikada je u životu nisam video ni u jednoj kampanji. Pitali ste me za platu Šarančića – 160.000 dinara. Za platu direktora puteva – oko 150.000. I današnji direktor prima toliko. Možete da proverite. I vaš prezimenjak Marković u železnici prima oko 160.000.
Vreme. Dva minuta je prošlo. Gospodine ministre, izvolite. Ovim zatvaramo krug replika.
Gospodine Iliću, evo o čemu se radi. Znači, ja vama kažem samo jednu stvar. Vi ste mogli, sa vašim uticajem i vašom moći koju ste imali u one dve vlade, da jednom zauvek rešite pitanje tih plata. Dolazim da branim zakon o promeni koeficijenata za osam platnih razreda, za osam grupa. Vi izađete, javite se za reč i meni spočitavate plate u javnim sistemima. Stvarno ne mogu da vas razumem. Znači, vi ste bili tvorac dve vlade, da se vratimo opet na početak, bili ste tvorac dve vlade i žalite se na sistem u Srbiji u kojoj ste imali moć da menjate, jer ste bili realno jedan od lidera te dve vlade. Nisam ja potpisnik, ja sam ministar lokalne samouprave i došao sam da branim jedan zakon koji je posledica, kako kažu kolege – ministarčić. Vi kao opozicionar to možete da govorite, ali da mi vi spočitavate zašto nisam nešto uradio, to nije u redu. Onda mi kažete – zašto nisam uradio nasipe. Pomenuli ste Smederevo. Gospodine Iliću, to vam je jednako kao da ste pitali Gordanu Čomić zašto nije uradila nasipe. Je l' moguće da se vi toliko pravite da ne znate ili zaista ne znate? Ne znam šta pokušavate? Mislim da se vi pravite da ne znate. Kakve veze ima ministar lokalne samouprave sa pravljenjem nasipa u Smederevu? Neću da ostanem da se ne branim. Znači, vi ste hteli da otvorite jednu široku političku diskusiju, ali neću da meni stavljate te stvari na teret. Imam pravo da se branim. Znači, nisam odgovoran ni za jedan nasip u Srbiji. Nasipi u Srbiji kasne stotinu godina i rade ih resorni ministri. Resorni ministar ste jedno vreme bili vi, u dve vlade. Ako ste ih uradili, svaka čast, a ako niste – niste. Dozvolite mi još jednu stvar da razjasnimo. Vi ste sada izneli okvir – nije urađeno ovo, urađeno ovo itd. To nije korektno. To treba da kažete kad budu bili prisutni ministri koji mogu da vam odgovore. Znači, kad je tu ministar koji može da vam odgovori, vi to njemu recite. Nisam primetio da ste ikada išta njemu rekli. Recite njemu, ako mislite da on nešto nije uradio, pa će on da vam odgovori, jer on čovek zna. Ovako će ispasti, kad vi pomenete četiri ili pet resora, da ne želim da branim kolege, a prosto ne znam tu materiju. I ne znam da li je i vi znate. Da li vi tu govorite istinu, ili paušalno, ili vas je neko dezinformisao? Kada ste rekli ovih nekoliko stvari koje, igrom slučaja, znam, vidim da ste potpuno dezinformisani. Zbog toga mislim da je naša diskusija generalno jalova. Ona je možda zanimljiva, ali je generalno štetna. A nije ni zanimljiva. Možda nekome ko voli da gleda takve stvari, ali, generalno, evo, kaže i koleginica, nije ni zanimljiva. Slažem se s njom. Zato sam hteo prosto da vas zamolim da mi to svedemo u te okvire. Što se tiče Kraljeva, više ne znam koliko sam puta čuo za Maju Gojković. Kakve veze imam s Majom Gojković? Što se tiče Kuršumlije, možete doći kod mene, daću vam sve papire. Obećavam, sve papire. I za Kuršumliju i za Kraljevo. Evo, predlažem da pozovete kamere da dođu da snime kad dođete u moje ministarstvo. Dobićete i kafu. Pružao sam gostoprimstvo svima koji su pitali.
Gospodin Srđan Spasojević ima reč.
Gospođo predsednice, nisam imao nameru da se javim, ali kao poslanik iz Kraljeva, kad se ovoliko puta pomene Kraljevo, mislim da je red da mi date reč. Ja ću vrlo kratko. Gospodine ministre, vezano za Ustavni sud, tu možemo da tumačimo i ovako i onako, da li retroaktivnost može da se primeni na nešto što je prošlo, to vi dobro znate. Sigurno ćete reći, kad se neki zakon donosi retroaktivno, primena nije u redu. To je jedna stvar. Kad se pozivate na Ustav i na Ustavni sud, mi smo imali ovde jednu paradoksalnu situaciju pre tri dana. Najveća kapa u pravosuđu je ovde bila, Nata Mesarović, i praktično je obarala ono što je Ustavni sud rekao – da sve sudije neizabrane imaju pravo na ustavnu žalbu. Ona je tvrdila da to nije tako. Nemojte onda o Ustavnom sudu kad vam odgovara, a kad vam ne odgovara, onda pod tepih ili neki vaši sateliti dođu pa ovaj parlament ovde, koji je najveći dom, dovode u zabludu i praktično se ismeje. Nemojte toliko o Ustavnom sudu kad znate da su se na zadnja, izabrana rešenja Ustavnom sudu, ne ovaj deo sale nego vaš deo sale, smejali na kandidate koji su predlagani. Razgovarao sam sa sudijama Ustavnog suda. Verujte mi, imaju isto mišljenje. Nemojte da skrnavimo nešto i da pričamo loše o Ustavnom sudu. To zaista ne želim. Što se tiče Kraljeva, znate da su podnete tužbe i da čekamo ishod. Nemojte ovde pred javnošću govoriti o tome kao da je to gotova stvar. To nije gotova stvar. Ili vi možda znate da je gotova stvar, ali mi to ne znamo. Kada bude to došlo, reći ćemo – da, sud je to rekao i u redu. Do sada, za nas je merodavno samo ono da je vlast u Kraljevu uspostavila policija jer je zabranila opoziciju, odnosno isterala je odbornike opozicije. To je za nas faktičko stanje. Kada dođu odluke sudova, možemo da pričamo. Da li se slažete?
Ministre, izvolite.
Ne slažem se, gospodine Spasojeviću. Prvo, ne slažem se oko Ustavnog suda. I vi i ja znamo da i, ne znam kako je tekla ta diskusija, ali generalno, za nas pravnike i političare Ustavni sud je prva i poslednja. Takav je moj stav, ko ima drugačiji stav greši, bez obzira kome pripada. Sada, to je vezano za da li se pozivam, pozivaću se na Ustavni sud i kada mi se sviđa i kada mi se ne sviđa. Odluka Ustavnog suda za mandate je odlična, po mom mišljenju, vezano za razvoj demokratije u Srbiji i korisna. To je moje mišljenje. Što se tiče mene kao ministra, ta odluka Ustavnog suda je donela toliko problema u radu da to vama ne mogu da opišem. Kako god bilo, odluka Ustavnog suda je neporeciva i mislim da se tu slažemo. E, sada za Kraljevo, gospodine Spasojeviću, mi smo razgovarali dosta o Kraljevu. Dakle, iznosili smo argumente, tumačili sve zakone itd. Šta će biti sa tužbama koja su upućene, to je sada ova druga tema, a mi sada imamo dve situacije. Vi sada govorite o toj novoj situaciji. Mislim da je gospodin Ilić govorio sve vreme o ovoj prethodnoj situaciji koja je dovela do uspostavljanja sadašnje vlasti. Da li je policija morala da interveniše. (Predsednik: Samo bih htela da kažem, da nijedna situacijanema nikakve veze sa zakonom zbog koga smo mi danas ovde.) Slažem se. Evo, završavam. Ona je morala da uspostavi ono stanje koje prema postojećim odlukama Upravnog suda koji je nadležan redovno za regularno stanje. Ona je uspostavila to stanje. Nakon toga se otvorilo pitanje tih drugih mandata o kojima, kao što znate, još uvek ništa ne znam, jer smo o tome razgovarali, jer je to išlo direktno na sud. Kako bude, tako će biti. Sud će doneti odluku, bez da se vi i ja mešamo. Verujte, to nikome ne pada na pamet. Hvala vam u svakom slučaju, mi smo dosta razgovarali o tome i nismo se baš složili, ali smo imali jednu normalnu diskusiju svih ovih meseci.
Zahvalila bih gospodinu ministru koji je raspoložen da razjasni sve nejasnoće koje proističu iz htenja nas poslanika. Ali, zamoliću vas, zaista, da se pridržavamo današnjeg dnevnog reda i da razgovaramo na tu temu i dajem reč gospođi Vjerici Radeti.
Dame i gospodo poslanici, danas je ministar rekao da će ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o platama državnih službenika i nameštenika biti inspirativan za narodne poslanike. Što se tiče Srpske radikalne stranke, sve DOS-ove vlade u poslednjih deset godina su za nas zaista vrlo inspirativne. Bilo bi dobro da se podsetimo rasprava poslanika Srpske radikalne stranke iz 2006. godine, kada je donet ovaj zakon o platama državnih službenika i nameštenika, pa i 2007. godine kada se ovaj zakon menjao. Ono što je suština, a što nije tema imena ovoga zakona, a trebalo bi da bude, jeste glomazna državna uprava i veoma skup državni aparat. Problem o kojem se ne želi, čini mi se, javno govoriti bar kada su u pitanju poslanici vladajuće koalicije i ministar, jeste činjenica da je za poslednjih deset godina od 8.000 zaposlenih u državnoj upravi broj porastao na, ministre, 28.000. Pitanje je – ko je te ljude zapošljavao? Kolika je bila stvarna potreba da se broj državnih službenika poveća za 8.000 na 28.000 i da se jedan broj državnih službenika dovede na nivo ispod socijalnog minimuma? Ono što je takođe problem o kojem mi srpski radikali govorimo svaki put kada su ove i slične teme na dnevnom redu, jeste postojanje ovih paradržavnih organa u vidu agencija. Poznato je da u Srbiji ima preko 100, valjda 105 agencija, ali je nepoznato koliko ima zaposlenih u tim agencijama i koliko, zapravo, te agencije koštaju građane Republike Srbije. Ministar je malopre onako uzgred pomenuo da se te agencije čak ne finansiraju iz budžeta, što je apsolutna neistina. Evo videćemo možda jednog dana i ovaj budžet za narednu godinu, danas je bio poslednji dan da se budžet usvoji, ali evo mi ga još ni čuli ni videli nismo. Ali videćemo i u tom budžetu, sasvim sigurno, da će biti izdvojena i sredstva za finansiranje agencija. Ono što je problem kada su u pitanju agencije jeste delokrug njihovog rada koji se apsolutno poklapa sa delokrugom rada ministarstava i zato ih mi i zovemo paradržavni organi. Drugi problem je zapošljavanje u ove agencije, jer je opšte poznato i mi javno o tome uvek govorimo, da se u agencijama zapošljavaju politički podobni kadrovi, stranački kadrovi, stranački ljudi koji rade na terenu itd. Ono što je takođe trebalo da bude tema današnje rasprave i ovog zakona, pored ovog što sam pomenula jesu i nezavisna regulatorna tela. Već ne znamo ni koliko imamo tih takozvanih regulatornih tela. Svaki dan, maltene, niču. Takođe ne znamo ni koliko oni zapošljavaju ljudi, ni koliko ukupno troše sredstava i za plate i za materijalne troškove, i za objekte u kojima borave. To isto važi i za agencije. Nemamo uopšte podatke, mi u Narodnoj skupštini, a ni građani Srbije. Kada bismo te podatke prave i relevantne imali, onda bi bilo sasvim jasno da bi ono što jeste državna uprava, ono što jeste zaista potreban broj zaposlenih u državnoj upravi, bi mogli da žive dostojanstveno u odnosu na ono u kojoj su danas situaciji, zahvaljujući vrlo lošoj politici koja se već 10 godina vodi u Srbiji, kada je u pitanju državna uprava i naravno ne samo državna uprava. Nije logično da pomoćnik ministra ima veću platu od ministra. Da ministar ima 120.000 platu, da pomoćnik ministra ima 150.000 platu, ali je takođe nelogično da ministar ima platu 120.000, a vozač koji ga vozi 20.000 dinara. Dakle, ni jedno ni drugo nije dobro. To zapravo govori koliko vi iz Vlade, rekla bih i poslanici režima koji baš nešto nisu zainteresovani da učestvuju u radu po ovom predlogu zakona, koliko vi zapravo ne vodite računa o onome što jeste posao državne uprave. Jer nije posao ministra i Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu samo ono što je danas ministar pominjao - kako funkcioniše njegovo ministarstvo, koliko ima zaposlenih itd. Valjda Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu ima i određene odgovornosti kada je u pitanju celokupna državna uprava i lokalna samouprava. Ima pravo nadzora, ima neke obaveze po pravu nadzora. Dakle, ne možete da se ogradite od odgovornosti, kako je to ministar u jednom od svojih današnjihizlaganja pomenuo. Takođe bih pomenula kakve su posledice u praksi ovako lošeg zakona o platama u državnoj upravi. Govoriću, uglavnom, o platama i o statusu ljudi koji su zaposleni u Narodnoj skupštini. Naravno, ne mislim na narodne poslanike, ovo je pre svega objašnjenje radi javnosti. Ovaj zakon je omogućio da odabrani imaju posebne plate, da odabrani budu posebno nagrađivani i to se, nažalost, u praksi izuzetno koristi. Ovaj zakon je omogućio i, to je takođe prisutno u praksi, neverovatnu diskriminaciju državnih službenika i nameštenika. Ilustrovaću to sa nekoliko primera. Recimo, prekovremeni rad zaposlenih, gospođo predsedniče Narodne skupštine u ovom parlamentu, vi moguće ne znate za taj podatak, ali evo sada da čuje javnost, a i vi. Zaposleni u poslaničkim grupama, sada govorim o ljudima koji su zaposleni u poslaničkoj grupi SRS, imaju obavezu, mi narodni poslanici to od njih tražimo, da kada vi, pošto uvek nam dajete dnevni red i predlog dnevnog reda u roku kraćem od onog koji predviđa Poslovnik, pa onda moramo navrat-nanos da radimo amandmane i nama su normalno iz tehničkih razloga potrebni ti ljudi koji su zaposleni u poslaničkim grupama, da nam pomažu, da kucaju, da slažu, da snose, da odnose itd, dakle, da rade sa nama na amandmanima. Kada se završi mesec, oni lepo napišu izveštaj o prekovremenom radu, jer im to zakon dozvoljava, i tamo gde god napišu rad na amandmanima posle radnog vremena, generalni sekretar Narodne skupštine to precrta i njima to ne priznaje. Evo, pogledajte, a mi znamo da se to nekim drugim poslaničkim grupama, odnosno zaposlenima u drugim poslaničkim grupama priznaje. To je moguće zato što vam zakon nije dobar i zato što zakon omogućava takvu zloupotrebu. Problem koji je takođe proistekao iz lošeg Zakona o platama državnih službenika i nameštenika, takođe sa primera zaposlenih u Skupštini, a to važi i za zaposlene u pravosuđu, u Vladi, u svim državnim organima, neverovatno je da vi zaposlenima ne isplaćujete tzv. naknadu za topli obrok. To radite samo kada su u pitanju zaposleni u Skupštini, kada su dani zasedanja parlamenta. Sad je pitanje ako neko tumači da oni nemaju na to pravo, odakle onda nekome pravo da im tu naknadu daje u vreme kada parlament zaseda, a ako imaju pravo onda imaju pravo svaki dan? Dakle, i to je jedna od anomalija ovog zakona koji je trebalo staviti u izmene i dopune o kojima danas raspravljamo. Dalje, pitanje na koje nismo dobili odgovor jeste - zašto zaposleni, gospođo predsedniče, u Skupštini, koji nisu u stalnom radnom odnosu, a imaju onu platu za koju je predviđeno da se isplati jednokratna naknada od 5.000 dinara, zašto nisu dobili tu naknadu, ako ispunjavaju uslov i ako znamo da Zakon o radu u svim pravima i obavezama apsolutno izjednačava zaposlene na određeno i neodređeno vreme? Druga je priča kako su opet diskriminisani zaposleni, recimo, u poslaničkoj grupi SRS, zato što ja mislim da je to jedina poslanička grupa gde još uvek niste ljudima koji tamo rade dali, odnosno sekretar, ne vi, niste dali rešenja odnosno ugovore o radu na neodređeno vreme, a drugim poslaničkim grupama ste to omogućili. Što se tiče odnosa, opet, šta je ovaj zakon postojeći dozvolio, i to opet niste stavili, odnosno nema ministra, nije stavljeno u Predlog za izmenu i dopunu. Postoje, to je neverovatno, ali poste tzv. stari službenici i novi službenici u državnoj upravi. Oni koji su radili u državnoj upravi pre 2006. godine i oni koji su se zaposlili posle 2006. godine i rade potpuno isti posao, sede u istoj kancelariji, dakle, identičan posao rade, onaj tzv. stari službenik za taj posao dobija otprilike 30.000 dinara, a ovaj tzv. novi dobija 22.000 dinara. To je posledica ovog zakona, lošeg zakona koji smo kritikovali i pominjali u to vreme da će se desiti takve stvari, ali tadašnja skupštinska većina nije imala sluha i zato danas imamo ovaj problem koji nažalost ni ova sadašnja skupštinska većina i Vlada nemaju nameru da isprave, jer u okviru ovih izmena i dopuna ovog zakona nismo dobili takav predlog. Dalje, većina nameštenika u državnoj upravi, i opet govorim o Narodnoj skupštini, koriste, odnosno njihovi šefovi koriste mogućnost iz ovog zakona da mogu mesečno da im povećavaju platu do određenog procenta, uglavnom to otprilike se svede negde na još jednu platu raspoređenu na celu godinu. Naravno, i to je opet malo i to ne zadovoljava ni osnovne potrebe za život, ali je suštinski problem što samo nameštenici koji rade u poslaničkoj grupi SRS ovo ne dobijaju, gospođo Đukić-Dejanović, svi ostali dobijaju. Kada sam tražila od sekretara, u pripremi za današnju sednicu, nisam mogla da ga dobijem, pa sam preko sekretarice tražila da mi dostavi podatke za koje znam da ih je dobio iz računovodstva, da bih mogla još konkretnije ovde to da pominjem, dobila sam poruku da je on to samo tražio iz tehničkih razloga i da nema razloga da mi to daje, a ona nije znala ni gde je on to ostavio, pa nije mogla da mi da. Toliko o transparentnosti vašeg rada, gospođo Đukić Dejanović i vašeg generalnog sekretara. Takođe, slučaj da nameštenik i službenik rade apsolutno isti posao. Pretpostavljam da znate da toga imate i ovde u parlamentu, toga ima u celoj državnoj upravi. Dakle, apsolutno isti posao radi nameštenik i radi službenik. Nameštenik to radi za 11.000 dinara, službenik za 16.000. Tuga je i jedno i drugo, ali neverovatno da može postojati takva razlika. Vi ste u ovom predlogu, odnosno Vlada je u ovom predlogu menjala član 13. koji govori o platnim razredima i nisu dirali osnovicu koja je inače 16.049 dinara, to je bitno zbog buduće rasprave da se zapamti koja je osnovica sa kojom se množe ovi koeficijenti, i vi ste ovde predložili, odnosno Vlada je predložila samo u osam platnih grupa da se menjaju koeficijenti, a za ove ostale koji imaju pristojne, da ne kažem veće plate tu nema nikakvih promena. Naravno, to principijelno nije sporno, ali je sporno nešto drugo. U dosadašnjem zakonu, odnos između najniže i najviše zarade u državnoj upravi bio je 1:9 i to je zaista strašno. Vi sada predlažete izmenu da to bude 1:6. Mi mislimo da i to nije dobro i mi smo amandmanom predložili, žao mi je što ministar izađe, ali biće valjda kad budemo pričali o amandmanima, možda ga i ubedimo, mi smo lepo izveli matematiku i kada budemo govorili o amandmanima, čućete to, mi smo predložili da taj odnos bude 1:5. Možda je i to mnogo, ali nismo imali vremena da se više upuštamo u celu ovu matematiku jer smo imali zaista malo vremena. Ovo smo uradili tako što smo ovu vašu dvanaestu grupu stavili kao poslednju trinaestu i na taj način bar donekle upristojili zarade zaposlenima u državnoj upravi. To smo isto uradili kada su u pitanju nameštenici, pa smo onu osnovnu, najnižu, šestu platnu grupu sa jedan predložili da bude 1,2. Bitno je da kažem da se taj koeficijent množi sa tih 16.049 dinara, pa sad vidite koliko je i to, a tek koliko je bilo na osnovu dosadašnjeg zakona i koliko je malo na osnovu ovog vašeg predloga. Zaista je ovaj predlog samo šminka, ništa suštinski neće da se promeni. Znate, da li će neko dobiti 2.000 veću platu, šta ima od toga ako ima platu 11.500 hiljada, šta dobija sa tim povećanjem? I to zaista jeste, neko je danas govorio, kao što se hvalite, ne vi, naravno, ali drugi resorni ministri i predstavnici režima se hvale kako će se povećati plate penzionerima za 1%. Zamislite sreće penzioneru koji ima penziju 8.000 dinara, povećaće mu se za 80 dinara. To je stvarno licemerno, bez obzira koliko država nema para, koliko je kriza, ali postoje, evo, pričala sam na početku i govoriće i moje kolege i govorićemo ovih dana o tome gde sve možete da uštedite, da dobijete ovih 1,6 milijardi koje su vam potrebne da samo ovolicko malo, koliko ste vi predvideli, povećate zarade državnih službenika i nameštenika i, naravno, govorim o onima sa najmanjim platama. Ne govorim o onima koji imaju enormno visoke zarade. Ne znam da li gospođa predsednik zna da u ovoj zgradi ima bar 10 službenika koji imaju skoro duplu platu predsednika Skupštine. Narodnih poslanika da i ne govorim. Zato što su vam potpuno nelogični i nejasni kriterijumi i onda to dovodi to zloupotreba, onda sekretar bira ko je taj ko bi mogao tako da napreduje i da ima 200 ili 250 hiljada platu, da rade neke poslove koje odgovaraju režimu, a neko ko ima istu stručnu spremu i više iskustva taj ne može tome da se približi. Njemu dosta tri puta manja plata, ali neće ni raditi te opasno državne poslove. Naravno, svi znamo šta to podrazumeva? Reći ću vam samo primer, kako smo recimo u opštini Zemun, kada je Vojislav Šešelj bio predsednik opštine Zemun. Naravno, znam da lokalna samouprava nije državna uprava, ali apsolutna analogija može da se primeni. Evo, Gordana Pop Lazić je tu, možda će i ona o tome da govori. Ona je bila sekretar, ja jedan od načelnika. Vojislav Šešelj nas je pozvao i pitao za koliko para prosečna porodica u to vreme može da živi pod uslovom da dvoje u porodici rade? Ne sećam se koliko smo mi tada rekli da je to. Ali, recimo, u sadašnjem momentu bi to bilo recimo 30 hiljada dinara. Rekao je – najniža plata, plata spremačice, mora biti 30 hiljada dinara, najveća plata tri puta više od toga, a između toga napravite odgovarajuće raspone. Kada smo mi to uradili postigli smo da su u opštini Zemun primane najveće plate u okviru lokalnih samouprava u Srbiji. Pa su nas zivkali svaki dan iz beogradskih opština, iz ostalog dela Srbije, da nas pitaju kako smo mi to uradili. Pa, spremačice tada nisu mogle da veruju, njima se više od duplo povećala plata, a onima što su inače imali visoke plate, gde smo i nas dve bile, plata se povećala dal' malo ili nimalo. To je ono što bi trebalo sada da se uradi. Ako hoćete da postigneteono što ste napisali u obrazloženju – da je jedna od uloga ovog zakona socijalnog karaktera, jer vi kažete obezbeđuje ekonomsku egzistenciju (Predsednik: Vreme.) Samo rečenicu, molim vas, da završim. Obezbeđuje ekonomsku egzistenciju zaposlenima u državnim organima. To eventualno može da se postigne ako prihvatite amandmane SRS. Hvala.
Gospođo Radeta, nisam naravno htela da odgovaram, mada ste se značajan deo vašeg izlaganja obraćali i meni. Potpuno razumem vašu potrebu da kritikujete zakon koji vam se ne dopada, ali prosto javnosti radi moram reći da ono što sekretar Narodne skupštine Republike Srbije čini je sasvim uklopljeno u zakon, koji se, može biti, vama ne dopada s jedne strane. S druge strane, u njegovom odnosu prema pitanjima o kojima vi govorite ima domaćinskog i racionalnog, u skladu sa ekonomskim trenutkom u kome se nalazimo. Zaista bih zamolila da javnosti radi se ne stekne utisak da neko krši zakon i da neko ne vodi računa o državnim službenicima i nameštenicima u domu Narodne skupštine. Zaista mislim da način kako plasirate prosto vaše stavove može zaista štetiti i vama, jer ljudi znaju o čemu mi ovde govorimo. (Vjerica Radeta: Molim vas da mi dozvolite samo jednu rečenicu.) Ne bih mogla da vam dozvolim, prosto Poslovnik mi ne dozvoljava, ali biće prilike da nas dve razgovaramo. Nemam uopšte problema. Gospodin Momo Čolaković ima reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvaženi narodni poslanici, moram ponovo da intervenišem. Prethodni uvaženi poslanik je govorio o penzijama i ponovo saopštio ono što nije precizirano u Predlogu zakona i o čemu se ne priča sada. Naime, penzioneri primaju penzije, a ne plate. To je prvo. Vi ste kazali plate. Smatram da je to lapsus i nije problem. Drugo, nigde i niko nije predložio da se penzije povećavaju za 1%. To sam objasnio i prilikom replika sa gospodinom Obradovićem i sad kažem, kad dođe Zakon o PIO, o tome ćemo razgovarati, sukobićemo mišljenja ili opredeliti se za ono što je najpovoljnije za penzionere. Dalje, kad dođe budžet, takođe. Nije tačno da je predlog da se penzije povećavaju za 1%. Najniže penzije se povećavaju za 1% i onda se usklađuje onako kako će biti precizirano u zakonu, a to je da će se penzije usklađivati kako budu rasle plate u javnom sektoru.
Gospođa Vjerica Radeta, replika, verovatno na moje izlaganje.
Da, ali samo da kažem gospodinu, moguće je da sam rekla plate, umesto penzije. Naravno, nisam mislila na to da neko prima i platu i penziju, nego sam mislila na penzije i govorila sam o penzijama. Naravno, o tome ćemo govoriti kad dođe zakon ovde, to je bilo onako usput pomenuto. Što se tiče primedbi koje ste vi izneli na moje izlaganje, gospođo predsedniče, moram da kažem, opet radi javnosti i zapisnika, da vi niste u pravu i reći ću vam zašto. Tačno je, ovaj zakon nije dobar. Nisu dobre ni ove izmene zakona. Upravo sam govorila o tome kakve su posledice tako lošeg zakona. Lepo je da se sekretar ponaša domaćinski, ali nije lepo da bude domaćin samo kad su u pitanju zaposleni u poslaničkoj grupi SRS. Tvrdim da je sve što sam rekla istina i sve to možete da proverite, gospođo predsedniče, a pre nego što sam sve ovo iznela sve i proverila. Sekretar ima mnogo mesta gde može da se domaćinski ponaša. Mi se u novinama upoznajemo da nas ove skele dnevno koštaju 700 evra. Eto mesta da se uštedi, a da se ne diskriminišu službenici i nameštenici. Verujte mi da je sve što sam rekla apsolutno istina. Imamo sve dokaze o tome. Dakle, ako neko odnese i potpiše papir gde piše da je prekovremeno radio i piše, amandmani sa poslanicima i on mu to precrta, kako vi možete da kažete da nije tačno to što smo izneli. Takođe, tačno je da jedino nameštenici zaposleni u našoj poslaničkoj grupi nisu primili za ovu godinu taj neki dodatak koji je diskreciono pravo, koji su skoro svi dobili i koji otprilike iznosi jednu njihovu bednu platu u toku godine. Apsolutno tačno, verujte. Zaista sada ja vas molim, zbog javnosti, proverite, pa kad budemo o amandmanima, onda me demantujete ako nisam u pravu. (Predsednik: Vreme.) Hvala.
Opet koristite neku činjenicu, ali je stavite u takav kontekst da pošaljete netačnu poruku. Molim vas, aneks ugovora je predvideo, iako vremenske prilike budu dozvolile, 31. decembra više nećemo imati skele, a imaćemo završene radove zbog kojih skele i stoje tu. Znači, vi uzmete samo jedan segment i o njemu govorite, ali prosto udaljavamo se od dnevnog reda. Prelazimo na narodne poslanike prema prijavama za reč u načelnom pretresu o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o platama državnih službenika i nameštenika. Dajem reč gospođi Jorgovanki Tabaković.
Hvala, predsednice. Da prethodna rasprava u onom delu kad ovlašćeni govore nije otvorila neka pitanja, verovatno ne bih ni govorila u ovom delu, ali prosto sam prinuđena da govorim ne samo o kvalitetu ovog zakona i neispunjavanju ciljeva koji se javno proklamuju i koji bi bili prihvatljivi, a to je smanjivanje raspona između zaposlenih i to najnižih, najmanje plaćenih kategorija u okviru državne uprave. Da cilj u stvari jeste da se brisanjem jedne odredbe, a to je član 29. važećeg zakona, koji omogućava državnim službenicima koji rade na položaju priznanje prava na prekovremene sate, kao i ostalim državnim službenicima i nameštenicima, jeste u stvari jedan od ključnih razloga zašto razgovaramo o ovom zakonu.Nemam potrebu uopšte da objašnjavam makijavelističke razloge Vlade koja želi da na jedan zaobilazan način stimuliše zaposlene, od kojih joj najviše zavisi kvalitetan rad. Zato što ti razlozi postoje u samim obrazloženjima koja su ovde data, zapravo hoću javnosti da predočim te argumente. Čitam isključivo predlog koji je predmet naše rasprave. Znači, član 1. menja od kategorije nižih zaposlenika i nameštenika i navodno ispravlja i smanjuje razlike, ali član 29. kaže, taj koji se briše, da u stvari državni službenik koji radi na položaju ima pravo samo na dodatak za vreme provedeno u radnom odnosu. Hajde neka mi neko ko razume srpski jezik kaže kako se sada pravo na priznavanje prekovremenih sati može tretirati pravom kao dodatkom za vreme provedeno u radnom odnosu? Da li se dnevni rad smatra vremenom provedenim u radnom odnosu u smislu plate o kojoj mi ovde danas govorimo? Imam najšire moguće tumačenje, maštu, nisu mi strana ni sva ograničenja u kojim se vi nalazite, ali me je sam ministar tretmanom onog što se zovu državni sekretari i sekretari u ministarstvu naterao da otvorim sva ona pitanja koja padaju na dušu svim vladama od 2001. godine do danas. Da li je nekome normalno da mene uverava da se po članu 34, koji govori ko su ti državni službenici na položaju i lepo ih definiše kao pomoćnike ministra, sekretara ministarstva, direktore organa itd, da ne zamaram ni javnost ni vas, to reguliše Zakon o državnim službenicima? Članom 34. precizno se propisuje ko se tretira tim službenicima koji se nalaze na položajima. Prethodni član 33. kaže – položaj je radno mesto na kome državni službenik ima ovlašćenja i odgovornosti vezane za vođenje i usklađivanje rada u državnom organu. To upravo znači da taj neko ko se nalazi na mestu državnog službenika na položaju treba da vodi računa o usklađivanju poslova, radnog vremena i uslova koji dovode da neko ili radi prekovremeno ili samo piše prekovremene sate, dopunjujući svoju platu koja je inače mala, složiću se s vama. Nemojte da zanemarite ovu razliku. Taj čovek kome mi sada ovde dajemo pravo brisanjem člana 29, taj član 29. tretira njegova prava iz radnog odnosa kao vreme provedeno u radnom odnosu, a vi to koristite kao osnov da državnom službeniku na položaju, koji inače treba da se stara o vođenju i usklađivanju rada u državnom organu, znači, da li ima dovoljan broj zaposlenih, da li su stručno osposobljeni, da li ima nekih oscilacija u dnevnim obavezama ili nedeljnim ili ovakvim sezonskim, da ih nazovem uslovno poslovima, kakav je budžet, o čemu je ministar govorio, pa to je posao onoga kome ovde dajete pravo da ili radi prekovremeno, ali i piše sebi prekovremene sate, odnosno sam sebi kao rukovodilac organa kaže – ako ne mogu taj sat da pretvorim u sat i po slobodnog vremena, pa ne iskoristim u roku od sledećih 30 dana, da tražim da mi se to plati 26% više od redovne cene radnog sata. Nemojte da dovodite u pitanje logiku nas koji znamo srpski jezik i umemo da čitamo zakon. Ne zanima me šta neko podrazumeva ili kako primenjuje naopako zakone koje čitam i koji su mi dostupni. Znate kako ih čitam? Tako što ćemo sutra predstaviti i u Skupštini podneti inicijativu o smanjenju broja ministarstava, ali ne samo tehničkom, nego suštinskom, i što ćemo ovaj broj ovakvih i po Zakonu o državnoj upravi broj ovih funkcionera tzv. svesti na četvrtinu, suštinski štedeći i zbog tražeći ustavne promene, smanjujući i broj, predlažući i pozivajući one koji su za to ovlašćeni Ustavom, a to je potpis svakog građanina koji želi da se ova država prostre u skladu sa dužinom svog gubera. Znači, mi se tako borimo, ne pričom o tome, nego konkretnom reakcijom na smanjenje broja ministarstava, na promenu Zakona o Vladi, gde je suštinska stvar ovlašćenje Vlade i ministarstva da formiraju sada ove organe uprave ili javne agencije gde se pojavljuju ovakvi ljudi kao direktori, pomoćnici ili zamenici koji ovakva prava mogu da uvode, koji u ovom trenutku iznose milijardu i 600 miliona dinara za budžet. Odlično mi razumemo uzroke i posledice i ne dozvoljavam da iko ovo pravi političkom pričom ili politizacijom, niti da ovaj predlog zakona naziva suštinskim zakonom, niti da ono što radi SNS, i iza nje stoje građani, neko dovodi u pitanje. Izvolite, protestujete što su evropska pravila da Dora Bakojani i danas jeste poslanik. Izvolite, protestujte što su dva poslanika glasala za Berluskonijev zakon, ali to je da čoveku dozvolite da ima svoju glavu, da ima svoju savest i svoju čast i da bude veran svojoj ideji. To jeste prava vernost, ideji zbog koje građani glasaju. Čitam Zakon o državnoj upravi, čitam Zakon o državnim službenicima i zakon koji ste mi vi dali i odlično znam da tumačim šta je državni službenik na položaju. To sam ponudila i vama i jednu specifičnost tih državnih službenika na položaju u slučaju pravosudnih organa, gde su posebno oštećeni ljudi koji imaju visoku školsku spremu, završen pravni fakultet i položen pravosudni ispit, a rade kao stručni saradnici, a najniže su plaćeni. Šta je problem u ovom zakonu? Šta je problem s kojim smo se suočili, a koji za mene nije polazna osnova? Postojanje državnog sekretara koji može, po tvrdnji jednog koji je bio prinuđen da podnese ostavku, gospođe Nadice Momirov, da poslanik i državni sekretar ne mora da bude ni pismen, niti da ima dan škole, kaže ona, zato što je morala da podnese ostavku zbog lažno prikazane diplome. Nije tačno, u Vladi mora da radi neko ko ima devet godina radnog iskustva na tako visokim položajima i da ima školsku spremu najmanje fakultet. Ko to neće da primenjuje i ko vrši politizaciju tih visokih položaja u Vladi, taj je problem ove države. Onaj ko je uveo da u ovoj državi mogu one funkcije u savetima za seču propisa, za nacionalne savete, za prosvetu, za RIK, da budu čast, a ne da budu plaćeni toliko da smo imali jednu od najvećih afera, koji bi neko rado da zaboravi, koliko su i kako ti ljudi sami sebi određivali naknade. Zar nema analogije između toga kako je RIK sam sebi određivala naknade, u jednom danu držala tri sednice, sve su to bili, bože, važni poslovi, a onda smo se svi iznenadili spiskovima koji su isplivali na površinu. Znate zašto? Zato što je taj iznos isplaćenih sredstava bio vođen u budžetu Republike Srbije kroz Narodnu skupštinu i to kroz odeljak koji je propisivao učešće u upravnim odborima u nekim organizacijama. Znači, krilo se, kao što se sada u masi zarada od 1,6 milijardi krije navodna pomoć najmanje plaćenima i nameštenicima, a krije se u stvari mogućnost. Neću da tvrdim odmah, i zloupotreba, ali to jeste mogućnost zloupotrebe da sam sebi čovek određuje prekovremeni kada ne mora ili da neracionalno troši svoje radno vreme, pa uvede sve nas u izglasavanje zakona koji smo osuđivali kada smo imali RIK. Gospođa Malović je vratila taj novac, a mnogi nisu, smatraju da su ga zaradili. Ali je gospođa Malović, npr, jedan od funkcionera tada bila koja je mimo konkursa i onog što je zakon propisivao zaposlena u tom Ministarstvu pravde. I vi mene hoćete da uverite da radite po zakonu, zbog zakonitosti ili u interesu građana. Znate šta, kako bi me uverili da postoje kriterijumi za ocenjivanje zaposlenihkoji mogu da napreduju, ne zato što imajučlansku kartu neke partije ili zato što su nečiji rođaci, nego zato što su ocenjivani u pravilnim vremenskim razmacima sa ocenama koje zaista govore o njihovoj kreativnosti, odgovornosti, redovnosti itd. Sa čime ste suočili srpsku javnost i sve nas? Sa zakonom koji je bio sve samo ne zakon, više uredba o rešavanju viška zaposlenih u državnoj administraciji, gde su ljudi u jednom dan, dobiju jedinicu i dobijali je, dobijali otkaz bez prava žalbe i upućivani na upravne sporove koji traju godinama. Pa, imamo i slučaj gde je u Agenciji za privatizaciju 13 trudnica ostalo bez posla, zato što je neko smatrao da on može danas da proceni da taj neko dobija jedinicu i zbog te jedne jedinice može da dobije otkaz i da tako reši višak zaposlenih. Znate koliko je realna ta jedinica ili petica tako data? Koliko i kriterijum da vam se ne dopada nečija boja očiju. Nažalost, čak ni to nije kriterijum, jer bi mogli da raspravljamo o nečijem pravu na ukus, a ovde je o nečijem pravu rasprava da li ima imalo duše, svesti, srca i odgovornosti prema Bogu da ostavi na ulici nezaposlene ljude sa ogromnim iskustvom i kvalitetom i da ih pošalje na upravni spor koji može da traje godinama. Pa, od čega će živeti ti ljudi dok ne dobiju satisfakciju na sudu? Da, dobijali su i oni koji su nezakonito dobijali otkaze u Narodnoj banci kada se pravila Nacionalna štedionica po ukinutom bivšem SDK, ali je ovde izglasano da se od tih para šteta opere, ne čast nego džep guvernera, da on za to ne odgovora nego da odgovora institucija i na taj način da ne odgovaraju ljudi koji predlažu loše zakone nego da odgovaraju institucije, znači, da se ta odgovornost prenosi na građane, na njihove džepove jer oni pune budžet, jer država ništa ne zarađuje. Ona troši ono što od građana prikupi i ta Narodna banka koja je po definiciji profitabilna institucija, ona je bila u gubitku tada kada je stvarala troškove i te radne sporove. Znači, da vi imate usvojenu proceduru, od ocenjivanja radnog kvaliteta i doprinosa zaposlenih, rekla bih da, moguće je da ovi ljudi koji su na nižim lestvicama u državnoj hijerarhiji, odnosno u državnoj upravi imaju makar mogućnost da napreduju, neko će ih realno ocenjivati pa će od male plate kroz realan pogled na njihov rad doći jednostavno u jednom trenutku do neke pristojne plate ili satisfakcija koja se zove – da naučim posao. Za mnoge mlade je to satisfakcija naučiti posao. Nije ministar ovde rekao da ne može sad da uči nekog da Bože radi na budžetu, ali kako će neko steći iskustvo, ako mu ne date šansu i priliku da makar pomogne nekom ko to radi. Ne, vi ovim zakonom kažete – prekovremeni može da ide i do 90 dana, e to je onaj državni službenik na položaju, koji bi trebao da usklađuje rad, da ceni koliko ima radnih sati, da li već sada može nekog da primi na mesec i po, pa da nekom da vrši unos podataka, ne, ali, znate zašto to ne može, jer je to najstrože čuvana tajna. Isplate preko Trezora u Ministarstvu finansija su najstrože čuvana tajna na kojima vam je na tim spiskovima doskora bio i sam guverner Narodne banke, na primer za jednu naknadu od 20 hiljada dinara. Nije to način stvaranja, ni kvalitetne državne uprave, ni vraćanje ponosa, ni ovoj državi, ni onima koji treba da se zaposle u ovim institucijama. To je način kako se potkupljuju i kupuju oni koji treba da rade ne po zakonu, ne po nekim kriterijumima, nego po želji i zahtevima onih koji im daju mogućnost da uopšte rade. Da, imam puno pravo da protestujem protiv ovakvih rešenja zato što ovih deset godina nisu istorija Srbije jedina državna uprava i njeno pozitivno iskustvo. Ne možete na zatečenom stanju i na lošem temelju da gradite lošu kuću. Da ne može i da ne treba pokazaćemo zakonima koji će danas ući u skupštinsku proceduru uz, kažem, Zakon o ministarstvima, Zakon o Vladi i Zakon o državnoj upravi, očekujem od svih onih koji se verbalno zalažu za jeftiniju državu, za racionalniju upravu i za manji budžetski deficit, da glasaju za stavljanje na dnevni red takvih zakona, a ne da se ovde danas preganjamo da li su radnici iz pravosuđa, koji jesu s pravom zaštićeni, nazvali nekog sekretara – državnim sekretarom ili sekretarom ministarstva, jer članovi 25, 26. i 24. lepo govore o tome da li su to ljudi na položaju, ko ih postavlja i ko im određuje platne razlike. Mi o tome slabo znamo. Ali, članovi 25, 26. pa i 27. koji tretira savetnike, Zakon o državnoj upravi vrlo lepo govori o svojoj širini koju je sebi ova vlada i vlast ostavila da one koji treba da rade za nju, ali ne u isto vreme i za građane stimuliše da rade za nju, ali ne i za građane. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč. Izvolite.
Šteta što je mali broj poslanika u sali koji su bili prisutni 2006. godine kada se prvi put donosio ovaj zakon. Pre nego što dam neke kritičke osvrte na ovaj Predlog zakona, samo bih nešto da podsetim javnost i ove ljude koji nisu bili 2006. godine poslanici. Bilo bi dobro da uzmu stenograme i da pročitaju tadašnje diskusije. Naravno, ovaj predlog zakona može da se posmatra sa gledišta problematike koju tretira na jedan širi i na jedan uži način. Samo da se setimo neke male hronologije. Ovaj zakon je 2006. godine u onoj zgradi Narodne skupština branio Zoran Balinovac, a aktivan u izradi ovog zakona bio je u to vreme ministar finansija Mlađan Dinkić, jer su bili suočeni sa problemom kako da definišu ukupnu masu plata za državne službenike i kako da uvedu, kako su oni tada rekli, neki red. Moram da podsetim, radi javnosti, da principi na kojima su hteli to da urade, nisu bili tako loši, a princip je platna grupa i platni razred. Bili smo protiv ove podele na državne službenike i nameštenike, jer smo ukazali šta će da se javi kao problem. Naravno, sve je to odbijeno na sličan način kao što se i danas odbija u ovoj zgradi. Rekli smo šta će da se desi i desilo se. Ovaj predlog zakona ne rešava problem od juče ili prekjuče, on pokušava da reši nešto što je problem od dana donošenja zakona, a to je 2006. godina. Znači, sistem platnih razreda, platnih grupa je donekle prihvatljiv, ali ovi rasponi koji su napravljeni između su bili ne prihvatljivi, a pogotovo podela svih onih koji su u radnom odnosu u administraciji na državne službenike i nameštenike, za nas je bila tada ne prihvatljiva, sada ne možemo to da menjamo zato što je to ostavilo neke svoje posledice. Izmenama ovog zakona nije data mogućnost da intervenišemo amandmanom u tom smislu. Moram da skrenem pažnju da i ukoliko se usvoji ovaj predlog zakona, opet će odnos da bude jedan prema devet. Zašto? Zato što platna grupa jedan, to je prva grupa položaja, ima koeficijent devet i šesta platna grupa kod nameštenika ima koeficijent jedan. To je odnos jedan prema devet, nije jedan prema šest, kako ste napisali u obrazloženju ovog predloga zakona. No, ako usko posmatramo domet ovog zakona i predloženih izmena, onda je cilj da se uredi odnos između platnih grupa i platnih razreda na način koji bi odgovarao kvalitetu i potrebama određenog radnog mesta. Onda vidimo da tu postoje poprilično neke nelogičnosti, koje verujte ne mogu amandmanima da se izmene, timpre što ovi svi koeficijenti kada se saberu prema broju zaposlenih u državnoj upravi, ako je to 27 hiljada zaposlenih, pa pomnoži sa osnovicom koja se utvrđuje svake godine Zakonom o budžetu, na taj način dolazimo do mase u neto iznosu i onda, moram da vam skrenem pažnju, da ova matematika koju ste ovde dali od 1,6 milijardi dinara, šta procenjujete da će biti trošak, znači, preko onoga što redovno ide, mislim da vam ta matematika nije tačna, jer ako se u startu prihvatili da se član 3. Predloga zakona briše, onda će taj iznos sigurno biti daleko niži od ovoga, tim pre što član 3. kada bi kojim slučajem ostao, on daje veliki prostor za nešto što ne može da se poboljša ili da budem precizniji, kontrolisalo bi se samo u okviru sistema državne uprave, a onda u zavisnosti od toga koliko ko sumnja u ministarstvo, pojedina ministarstva, Vladu može da zaključi i kakav će stepen eventualne zloupotreba da bude. Ima jedan stvar za koju stvarno moram da kažem da je dobro da se razmišlja uopšte o promeni, a to je kod ovih platnih grupa, ne samo od 10. do 13. već bih rekao od 6. do 13, jer tu sam nalazio ovaj prostor gde struka treba da dođe do izražaja. To moram da kažem. Ipak, ono što je iznad 1, 2, 3, 4 i 5, tu su organizatori nečega što se radi u sistemu državne uprave, ali praktično od 6. do 13. platne grupe tu treba da se nalaze stručnjaci ili ono što nosi posao, tehnički aspekt posla u državnoj upravi. Tu ima nekih stvari koje se nama ne sviđaju i mi predlažemo da se to promeni. O tome ćemo kada budu amandmani. Ako idemo ovim sistemom nameštenika, tu postoji šest platnih grupa, nešto se menja od 3. do 6, praktično, prva i druga se ništa ne menjaju, ali i dalje stoji onaj prigovor svojevrsnog mešanja ovih poslova sa državnim službenicima, što je faktičko stanje, ne mora ono da bude po rešenju, ali faktički prema onom poslu koji se radi može do doći do tog mešanja, što svakako nije svrha i nije cilj one osnovne ideje da se zaposleni u državnoj upravi podele na državne službenike i nameštenike. Praktično, sada trpimo neke posledice. Znači, ako gledamo uže ove izmene one treba da reše te relativne odnose unutar platnih grupa i platnih razreda. Mi mislimo da ovo što ste dali kao predlog neće da reši taj problem i naravno preuzimam rizik da neko pogrešno to shvati, jer u ovoj kategoriji od mlađeg savetnika pa do mlađeg referenta moram da kažem da imamo sve i svašta. Imamo tu i svojevrsno udomljavanje pojedinih kadrova. Oni koji su pripadali prvoborcima petooktobarske revolucije, koji su išli do američke ambasade da uzimaju pare, da finansiraju itd, oni su daleko više napredovali, oni su savetnici predsednika Republike, specijalni savetnici ministara, potpredsednika Vlade. To je druga dilema, to je otpor koji kontroliše DS ali to je vaš problem, to ćete vi 18. da rešite na način kako ste to planirali. Čini mi se da kada je 2006. godine ovaj zakon bio na dnevnom redu da osim SRS svi drugi su glasali jer su svi drugi podržavali u to tu vladu. Sada je malo čudno da se ljudi svađaju i pri tom, stvarno moram da ih pohvalim, svi su u pravu, sve ono što su rekli. Oni najbolje znaju kakva je ta struktura DOS. Primena zakona jeste veliki problem, otom potom i sada u širem smislu reči, plate zaposlenih u državnoj upravi, one se predstavljaju kao deo javne potrošnje RS, ali ovo neminovno otvara pitanje lične potrošnje u celoj RS i otvara pitanje konsolidovanog bilansa RS. Kad smo na tom terenu, onda moram da kažem da postoji totalni haos, jer sada će neko pogrešno da shvati da se poslanici bore, sekiraju za plate nameštenika i državnih službenika, a šta je sa ostalim ljudima koji rade? Kao su ono zaštićeni, oni koji rade kod privatnika, oni koji rade u nekom preduzeću, koji imaju sreće da rade? Šta je sa onima koji rade, firma ne uplaćuje doprinos, pa kada treba da odu u penziju dožive svojevrsno iznenađenje? Ovo treba da otvori i pitanje lične potrošnje i nagrađivanja. Tu je totalni haos, tako da imamo sada svojevrsnu licitaciju od potpredsednika Vlade, preko pojedinih ministara, preko eksperte ekonomskih itd, i svi licitiraju sa nekim procentom, a znate i sami da je država u velikim teškim drugovima i kada neko uopšte priča o ličnim primanjima i njihovom pomeranju, samo da se podsetimo, praktično dve godine nemamo usklađivanje penzija u skladu sa zakonom koji je na snazi, dve godine nemamo ni transfere nenamenskih sredstava prema lokalnim samoupravama u skladu sa Zakonom o finansiranju lokalnih samouprava koji je donet kao nešto epohalno. Imamo puno tih propisa koji se ne primenjuju. Neko od mojih prethodnika rekao – ovim izmenama o fiskalnom savetu, neko je pobrkao i datume. Pitanje je da li danas 19. decembar, možda je danas 15. oktobar, nije 15. decembar, nego 15. oktobar. Zašto? Nema budžeta. Da li postoji problem sa budžetom? Strašan problem postoji. Još ne možete da napravite popis šta sve treba da se proda da bi se popunile rupe, a sve što bi se popunilo kao rupa je samo trošak. To je budžet. Mislim da smo ubačeni u ovu priču zbog toga što se ne poštuje princip, što se uništavaju principi i što materijalne pretpostavke za bilo kakvu javnu potrošnju su ovde vrlo skroman, bez obzira što se neko hvali time da je velika svetska kriza u inostranstvu, a mi smo profitirali zahvaljujući toj svetskoj krizi. Molim vas, prekinite više sa tim stvarima, jer možemo postati velika žrtva laži. Tako je nešto i Tito 1980. godine rekao Koči Popoviću da je sve laž. Znali smo da je sve laž, ali je narod stradao. Vodite računa, ovo se radi, vlast se vrši radi naroda. Narod treba da oseti neke pozitivne efekte vršenja vlasti. Ovako se samo presipa iz šupljeg u prazno, žele da se zadovolje ljudi sa najnižim primanjima koji rade u državnoj službi, samo moram da kažem da ovaj zakon ima i svoje prenosno značenje, jer se posredno primenjuje i na mnoge druge kategorije. Sami ste videli koliko ima tih paradržavnih organa kojih nema u budžetu i meni je drago što ste pomenuli agencije. Samo da vas podsetim 2005, 2006. godine smo dobijali opomene, mi iz SRS, od predsedavajućih, zato što smo se protivili agencijama. Preporučio bih vam da, ukoliko stvarno želite da nađete pravi pravac da ova država izađe iz ove situacije, malo više čitate te stenograme i one naše kritičke ocene za pojedine predloge zakona koji su bili na dnevnom redu. Samo da vas podsetim, prošle godine, odnosno početkom ove godine najavljena je spektakularna akcija otpuštanja ljudi iz državne administracije, pod pritiskom MMF-a i onih koji obezbeđuju sredstva za očuvanje ove vlasti, pa je tada tačno izračunato koliko ljudi treba da bude otpušteno itd. Rekli smo da od toga nema ništa. Uopšte nemamo sada ovde ni kriterijum. Moram da vam kažem, i ti memorandumi što prate budžet, to je spisak nekih stvari koje su apsolutno nerealne. Tu se daju neke aproksimativne prognoze šta bi bilo kad bi bilo, očekuje se ovo, očekuje se ono. Nemamo jednu ozbiljnu ekonomsku politiku. Apsolutno ne postoji ozbiljna ekonomska politika, kako politika nagrađivanja, kako politika lične potrošnje, kako politika javne potrošnje. Nikad niste mogli da čujete u ovoj zgradi ili onoj tamo da neko iz nekog ministarstva dođe i otvoreno kaže – teška je situacija, problemi su, gledamo načine kako da to rešimo. Uvek su neki hvalospevi. Koliko smo puta ovde kritikovali, recimo, ministra zdravlja? Sada čujemo podatak da se 500 miliona evra duguje farmaceutskoj industriji. Iz čista mira čovek saopšti podatak – jesam kriv, nisam kriv, u ovom delu sam krvi, u ovom delu nisam kriv itd. Ili ove podatke koje je Marković malopre pričao, neću to da komentarišem pošto ga nema, ali on mora da se seti, pošto je i on tada bio poslanik 2006. godine, da je sve na vreme rečeno šta će da nas snađe, šta će da nas pogodi. Mi smo tada imali i problem stečenih prava. Imali smo i problem spajanja administracija iz dve, ako mogu tako da kažem, države itd. Niko ne prelazi preko toga da su objektivno i postojali neki problemi, ali nije postojala volja da se na principijelan, objektivan način ovo reši, već se postavi princip, a onda sa izuzecima se sve to dezavuiše, devalvira i upropasti. To je taj veliki problem. Apsolutno sam siguran da i posle ovih izmena, bez obzira kakve one bile, moguće je da će da dođe do nekog neznatnog povećanja kod ovih od 10. do 13. platne grupe kod državnih službenika i od 3. do 6. platne grupe kod nameštenika. Kažem, moguće je da se nešto desi, ali ništa suštinski neće da se poboljša u njihovom položaju, ništa suštinski zato što ovde ne postoji politika lične potrošnje kao sastavni deo ukupne ekonomske politike ove države. Sva rešenja koja se izvlače su ograničenog dometa i ona više predstavljaju neki izuzetak ili nešto sporadično ili gašenje požara ili gašenje neke obične vatrice da ne izbije neki veći požar. Međutim, to je nemoguće da se radi u tako velikom vremenskom periodu 5. oktobar 2000. godine -31. decembar 2010. godine. To jednostavno vreme oburvava. Više ne može da izdrži i, drugo, nema više iluzije koja može da se ponudi građanima kao zamena za surovu stvarnost. Nema. Koju iluziju da ponudite građanima? Danas preuzimam veliki rizik da svi oni koji su ostali bez posla kažu, a što se neko ne brine o nama? Znate i sami koliko je takvih ljudi koji su nezaposleni. Stopa nezaposlenih je 30%. Tu smo rekorderi. Veliki rekorderi. Ako se pogleda struktura zaposlenih, molim vas, gde je industrija tu? Nema je. Nema industrijskog radnika. Nešto uslužne radnje, administracija, javne službe. To ne može državu da izvuče iz krize. Treba nam novo stvorena vrednost. Ko će da pravi novostvorenu državnu vrednost? Državni službenici? Nameštenici u upravi? Ovde nismo dotakli one zaposlene u lokalnoj upravi. To ne donosi dohodak. To ne stvara vrednost. To treba da pomogne nekome da stvori vrednosti, ali ako se to toliko birokratizuje i postane samo sebi svrha, onda nemojte da vam objašnjavam šta sledi. Pogledajte sami šta defiluje sve po Narodnoj skupštini po ovim kancelarijama? Koji je tu kriterijum zapošljavanja? Godine 2000. Narodna skupština je imala 70 zaposlenih, 17 ljudi na obezbeđenju, a sada 360 zaposlenih i 170 radi na obezbeđenju. Onda da bi neko zadovoljio Tačija, koji prodaje organe, kaže – Narodna skupština treba da ima 120 poslanika, isto kao nelegalna i nezakonita samoproglašena republika Kosovo. To je ta priča. A onda se neko drugi doseti i kaže – da izbacimo KiM iz preambule, a ovaj se setio regionalizacije. Sledeći put ću da vam čitam šta je predsednik SPS, Ivica Dačić, kritikovao i regionalizaciju i ovo sve pre nekoliko godina, pa da vidimo koliko smo dosledni kao ljudi, pa onda i kao političari. Zahvaljujem, gospođo Đukić Dejanović.
Narodni poslanik Donka Banović ima reč.
Pred sobom imamo jedan prilično kratak zakon. Imamo svega pet članova, s tim što je peti član opšte prirode. Međutim, ovaj zakon se i te kako tiče direktno velikog broja ljudi. Čuli smo da u Srbiji u ovom trenutku radi oko 27.000 državnih službenika i nameštenika i suština ovog moglo bi se reći da su dve stvari kada je u pitanju izmena postojećeg zakona, a to je da se utvrđuju novi koeficijenti za državne službenike i nameštenike, čije su plate ispod republičkog proseka. Dodala bih još da su mnogo ispod republičkog proseka ako znamo da je republički prosek oko 33.000, onda postoje neki državni službenici i nameštenici koji imaju platu oko 14.000-15.000. Dakle, skoro je dva puta to njihovo primanje niže od republičkog proseka. Tom korekcijom nisu obuhvaćeni svi platni razredi. Razvrstano je od 12. do 10. platne grupe. Izvinjavam se što sam upotrebila jedan arhaičan izraz, nisu platni razredi nego platne grupe. Dakle, to su platne grupe kada su u pitanju državni službenici, gde su zaista najniži koeficijenti. Dakle, tu dolazi do promena i kada su nameštenici, pošto su oni drugačije podeljeni, od 1. do 6, obuhvata platne grupe od 6. do 3. Dakle, 2. i 1. itd, kod njih neće doći do promena. Još nešto što predlagač ovim zakonom predlaže to je da se smanji raspon plata u državnim organima i da se taj odnos od 1:9 promeni na 1:6. Smatramo da je to celishodno rešenje jer su ovim ljudima zaista nedopustivo male plate. Citiraću jednu rečenicu iz obrazloženja gde kažete da će se usvajanjem ovog zakona obezbediti povoljniji uslovi za ekonomsku egzistenciju državnih službenika i nameštenika. Mislim da neće doći do nekog velikog poboljšanja standarda ovih građana jer su to toliko mala primanja da i kada dođe do tog povećanja teško da će to da pruži neko značajno povećanje životnog standarda i tih ljudi i njihovih porodica. Zašto? Zato što je dve i po godine ova vlada na čelu sa Mirkom Cvetkovićem uticala na ozbiljno pogoršanje standarda svih građana u ovoj zemlji, ne samo državnih službenika i nameštenika. Ona definitivno ne može da obezbedi socijalnu sigurnost nikome, pa ni ovoj kategoriji uz sva povećanja koja su ovde predviđena a koja su minimalna. Skoro da je zaboravljeno da je ova Vlada prilikom formiranja samu sebe nazvala socijalno odgovornom. Volim s vremena na vreme da pročitam i narodnim poslanicima, ali pre svega građanima, da ih podsetim na neke delove ekspozea iz maja 2008. godine, a ekspoze je program ove vlade, kada je Mirko Cvetković, tadašnji mandatar, svima nama i građanima Srbije obećao da će to biti jedna socijalno odgovorna Vlada. Dakle, 2008. godine gospodin Cvetković kaže da je jedan od prioriteta Vlade Srbije jačanje socijalne odgovornosti prema građanima Republike Srbije, a posebno najugroženijim kategorijama stanovništva, da je cilj Vlade da u narednim godinama najširi slojevi stanovništva participiraju u rezultatima ekonomskog napretka. Dakle, niti ima napretka niti ima socijalne sigurnosti i odgovornosti. Nažalost došlo je do velikog poboljšanja i pada standarda svih građana. Neki dan je bila jedna konferencija za štampu gde su izneti zvanični statistički podaci koji govore o tome u kakvoj ekonomski državi živimo, kakav je standard građana Srbije posle dve i po godine. Podaci se odnose na 2010. godinu koja je već pri kraju, a to je da je standard građana u 2010. godini pao za čak 25%, dakle, za jednu četvrtinu se standard svih građana pogoršao i to su najnoviji ekonomski parametri. Od početka su životne namirnice poskupele za 11% da budem preciznija za oko 11,2%. To kaže Zavod za statistiku u proseku, mi svi znamo da su neki proizvodi mnogo više poskupeli, neki manje, ali su statističari izračunali da je to negde 11 do 12% u proseku. Da su nam plate svima realno smanjene za više od 13% i tu je tih 25% pogoršanja ukupnog standarda svih nas. Gotovo da nema proizvoda koji nije poskupeo i to su oni svakodnevni proizvodi koje jedna porodica zaista mora da kupi, tu su ulje, mleko, meso itd. Dakle, situacija je očita. Čini mi se da je juče guverner gospodin Šoškić, ne znam šta je time hteo da kaže valjda da uteši građane Srbije, pa je rekao – da on zaista smatra da u sledećoj godini inflacija ne može biti veća od 14,5%, da je to i njegovo predviđanje, znači on već govori o 2011. godini, tako da ne da možemo očekivati poboljšanje standarda, nego će i ovih 25% iz ove godine, verovatno narasti na 30 ili 35% sledeće godine. To su neki od rezultata ove socijalno odgovorne Vlade. Podsetiću vas samo da je lider DS i predsednik ove države nedavno izjavio da je zahvaljujući antikriznim merama sprečen bankrot Srbije, a samo pre godinu, godinu i po je pričao o tome da je ova ekonomska kriza u stvari jedan razvojna šansa Srbije. Kako stigosmo od razvojne šanse do toga da nam je standard ovako loš, da je sve veći broj ljudi u Srbiji koji žive ispod linije siromaštva? U ovom obrazloženju kažete, to je glava 4, govorim o ovom zakonu, finansijska sredstva koja su potrebna za sprovođenje ovog zakona, žao mi je što gospodin Marković nije tu, da za sprovođenje ovog zakona je potrebno obezbediti dodatna sredstva u iznosu od oko milijardu i 600 miliona dinara u budžetu RS za 2011. godinu kako bi ovaj zakon stupio na snagu 1. januara 2011. godine. Potrebna sredstva korisnicima bi se obezbedila preraspodela tih sredstava obezbeđenih budžetom za 2011. godinu na način i u skladu sa odredbama Zakona o budžetskom sistemu. Kratko rečeno, ovde nam predlagač kaže koliko je sredstava potrebno da bi se izmene i dopune ovog zakona sprovele, kako bi se zakon primenio, a onda nam i kaže da to ne bi bilo povećanje nego bi bila preraspodela u okviru sredstava koja su obezbeđena. Kažem, žao mi je što gospodin Marković nije tu, bio je tako aktivan u ovom prvom delu diskusije o ovom predlogu zakona, neću da verujem da on ovde nije zbog toga što verovatno više nema direktnog prenosa. Ako je u prvom delu sednice učestvovao aktivno, onda je mogao da ostane i da sasluša diskusiju ostalih poslanika do kraja. Gospodin Marković, odnosno njegovo ministarstvo kaže da će preraspodeliti postojeća sredstva. Imam odličan predlog kako da se uštede neka sredstva, pa onda i kako da se izvrši preraspodela. Vratila bih ovu Vladu na jedno od obećanja koje su dali svim građanima Srbije i narodnim poslanicima, a to je bili reč da se mora smanjiti državni aparat. Nije došlo do smanjenja državnog aparata. Imamo da se u dnevnim novinama vode polemike između pojedinih ministara i stranaka itd, da se licitira, jedni kažu da nije bilo reči o smanjenju državnog aparata, odnosno Vlade i ministarstava, drugi čak idu dotle da smenjuju neke ministre itd, ali to je sve u novinama. Rekla bih da je to sve – rekla kazala, ali ozbiljne volje i namere da se smanji državni aparat u Srbiji ne postoji. Osnivaju se kancelarije, saveti, raznorazne radne grupe i sve to na sednicama Vlade. To su dostupni javni podaci. Odete na sajt Vlade i tačno vidite šta je na kojoj sednici novoosnovano. To je jedno, formiranje novih tela koje bi trebalo da prestane, kao i da se stalno zapošljavaju novi činovnici u već postojećim telima. Prosto je zabrinjavajuće gomilanje institucija. Kažem gomilanje. Negde imate da se formira novi organ, savet, radna grupa itd za neke poslove za koje postoje već određena tela i u Vladi i u državi. Navešću jedan primer koji su sve organi i institucije formirani, a koji se bave regionalnim razvojem, koji u svojim obavezama između ostalog imaju veoma naglašenu ulogu da se bave regionima i ravnomernim regionalnim razvojem. Zbog čega? Zato što je, čini mi se, u septembru formirana sedma takva institucija. Tu može da dođe do smanjenja i do štednje. Nabrojaću koje su to. Imamo Ministarstvo bez portfelja, na čijem je čelu ministar Sulejman Ugljanin, koje je zaduženo za ravnomerni regionalni razvoj. Imamo Ministarstvo za NIP, gde su skoro sve aktivnosti kobajagi, što bi rekla deca, ili tobože usmerena ili imaju prednost nerazvijeni delovi Srbije. Postoji Nacionalna agencija za regionalni razvoj. Postoji Agencija za mala i srednja preduzeća koja u svom opisu rada ima naglašenu funkciju ka delovima Srbije koji nisu razvijeni i tu je ovo mamutsko ministarstvo koje u svom nazivu ima Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja. Kada je u pitanju ovo ministarstvo, na šta su se svele aktivnosti Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj? Svele su se na politički projekata stranke G17 plus, gde su oni prepoznali mogućnost kroz ovo ministarstvo koristeći novac iz budžeta da formiraju regione po Srbiji i da ih udružuju i da formiraju stranku kojoj su dali novi naziv. Nije više G17 plus nego je URS, odnosno Ujedinjeni regioni Srbije. Većina aktivnosti ovog ministarstva se praktično svodi na neku teritorijalnu podelu koju smo imali u nekim mračnim vremenima, gde se teritorija Srbije delila na nahije, a na čelu tih nahija su se, čini mi se, nalazili knezovi, a sada su na čelu nahija, odnosno ovih URS političari i članovi G17 plus iz tih regiona. Dakle, eto u šta se pretvorila briga o regionalnom razvoju Ministarstva za ekonomiju. Izgleda da ministar Dinkić zaista mnogo veruje u onu latinsku – divide et impera, zavadi pa vladaj. Na sve to, odnosno na sva ta tela koja postoje i koja se bave regionalnim razvojem, u septembru je formiran i Savet za razvoj nedovoljno razvijenih područja koji ima predsednika i šest članova. Dakle, formirala je Vlada u septembru sedmo telo koje treba da se bavi regionalnim razvojem. To je što se tiče tog dela. Na primer, Vlada je nedavno osnovala kancelariju koja se zove Kancelarija za regulatornu reformu i analizu efekata propisa. Ovo je opet dupliranje. Zašto? Zato što se tim poslom godinama bavi uprava odnosno jedinica za sveobuhvatnu reformu propisa. Imamo apsolutno dupliranje. U javnosti je gotovo nezapaženo prošlo imenovanje dva nova pomoćnika direktora Kancelarije Nacionalnog saveta za decentralizaciju. U toj je kancelariji radilo osam ljudi, ali su imenovana i dva nova pomoćnika. Jedinu aktivnost koju ja znam da je ova kancelarija za decentralizaciju imala je ta da je štampala jedan časopis koji se zove "Decentralizator". Moje pitanje za gospodina Markovića, na koje mi može i pismeno odgovoriti, da bi nas, narodne poslanike, zaista interesovalo kakve je sve aktivnosti Nacionalni savet za decentralizaciju imao u prethodnoj godini? Pretpostavljam da su oni dužni, kao i sva ostala Vladina tela, da Vladi barem jednom godišnje dostavi izveštaj o svom radu. Tako bih i završila. Vi biste mogli sve narodne poslanike da obavestite šta radi ovaj nacionalni savet koji izdaje časopis koji se zove "Decentralizator"? Hvala.
Poslanik Dragan Stevanović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, na početku bih da raščistim neke stvari. Nažalost, gospodin Marković nije tu, ali me je malopre u svojoj diskusiji pomenuo. Ovo što će možda ličiti na neki način na repliku, zaista ima veze sa ovom temom, sa državom upravom. Čini mi se da je gospodin Marković malopre zloupotrebio neke činjenice. Ako ne gleda, najljubaznije bih vas zamolio da mu to prenesete. Zaista jesam bio u Ministarstvu državne uprave sa jednim kolegom poslanikom iz njegove stranke, ali su povodi i motivi našeg odlaska u Ministarstvo bili potpuno različiti. Spreman sam ovde pred kolegama poslanicima i pred javnošću, ukoliko ima prenosa, da ovog trenutka krenem u Ministarstvo državne uprave i da otvorimo predmet, pa da vidimo da li smo po istoj osnovi i sa istim zahtevima u Ministarstvu državne uprave bili ja, kao poslanik SRS, odnosno odbornik SRS u SO Surdulica i kolega poslanik iz DS. Naravno, njihovi zahtevi su bili nešto drugačiji u tom trenutku. Oni su tražili da se ospori sednica na kojoj je predsednik opštine izabran. To je bilo njihovo legitimno pravo. Ali, nisam očekivao da će ministar za državnu upravu doneti takvu odluku, zato što je ministar deo politike i aparata koji je samo par meseci pre toga taj opštinski odbor naterao da podrže tog predsednika opštine. Bilo bi zaista smešno da posle dva ili tri meseca menja svoju odluku. Ali, mene to ne interesuje. Vi imate svoje predstavnike ovde pa neka o tome oni govore. Ono što mene interesuje, a to je da zahtevi koje smo mi ispostavili pred Ministarstvo državne uprave do dana današnjeg nisu dobili odgovor, ne od Ministarstva državne uprave, nego ni od jednog jedinog državnog organa. Evo o čemu se radi. U opštini Surdulica Javno preduzeće "Vodovod", čiji je osnivač Skupština opštine Surdulica, do tog trenutka godinu i po dana nelegitimno naplaćivalo je cenu komunalnih usluga uvećano, odnosno suprotno zakonu i odluci Skupštine opštine. Ministarstvo trgovine i usluga konstatovalo je te nepravilnosti u dva svoja rešenja i dalo nalog da se cene vrate i da se građani ne potkradaju. Javno preduzeće se oglušilo na sve to. Mi podigli na lokalnom nivou dreku. Podigli smo dreku i pred državnim organima. Čega su se dosetili u lokalnoj samoupravi? Da donesu odluku SO kojom će retrogradno, unazad, omogućiti da se naplaćuju komunalne usluge po tim cenama. Kad smo se pobunili protiv toga i zbog toga došli u Ministarstvo državne uprave, da osporimo tu odluku, oni su se preračunali pa tu odluku iz straha nisu objavili u "Službenom glasniku". Ali je na SO takva odluka doneta, koja je suprotna Ustavu. Mi smo u vašem ministarstvu, da dođemo do državne uprave, pitali gospodu koja nas je dočekala tamo – ko je nadležan i šta da radimo, pošto su oni rekli da nisu nadležni za tako nešto? Rekli su da ne znaju. Ja sam pitao da li da se obratim i pokrenem postupak pred Ustavnim sudom? Rekli su mi – da. Ja sam ga pokrenuo. Ustavni sud se oglasio nenadležnim. Od tada do danas Ministarstvo državne uprave nije nadležno, Ustavni sud nije nadležan, Ministarstvo finansija, pošto ima osnova u zakonu, na osnovu nekih uredbi, da zaustave transfere zbog nepoštovanja odluke i naloga Ministarstva – ni ono nije nadležno. Niko u ovoj državi dve godine nije nadležan da natera jedno javno preduzeće da poštuje nalog i rešenje Ministarstva trgovine i usluga, sa jedne strane, a sa druge strane da poštuje zakon. Onda ministar tako ležerno dođe i kaže – znate, ja sam protiv ovoga, protiv onoga, državna uprava ovo itd. To je slika i prilika naše državne uprave. Sad su počeli da vraćaju cene, ali ne zbog toga što su cenu vode uvećali, nego zato što su u papire ugradili neke usluge koje su suprotne Zakonu o zaštiti potrošača, Zakonu o javnim preduzećima i sve vreme sudstvo ćuti, od tužilaštva do sudova. U fiokama su predmeti. Toliko o državnoj upravi u Srbiji. Kad se vratimo na ovaj zakon, SRS je svoj stav i odnos prema ovom zakonu na najeksplicitniji način objasnila i izrazila kroz svoj amandman. Mi smatramo da povećanje treba, ali da ovo nije dovoljno. Ovi ljudi su u bednom položaju i politika Vlade Republike Srbije ih je u ovakav bedni položaj i dovela. To što će neko sad da umesto 16, primi 18 ili 19 hiljada dinara platu, možete da mislite kakva je usluga. Niko danas ko predstavlja ovde skupštinsku većinu i ko će glasati za ovaj zakon zaista nema prava da o ovome priča kao o nečemu čime će pružiti uslugu ovim ljudima koji su od jutra do mraka s nama i ostaju posle nas i za to primaju 16 hiljada ili manje, niti to treba da stvara prostor da za sebe obezbeđuju politički poeni, niti time treba da se hvale. Ovo je poraz za svaku vladu, da oni koji sede ili rade od Vlade do Skupštine imaju 15 ili 16 hiljada dinara platu. Zašto? Čime ste se rukovodili kad ste ove koeficijente i ove brojke ispostavljali? Da li ste se rukovodili inflacijom? Da li ste se rukovodili depresijacijom dinara? Rastom cena? Ovi ljudi su pre tri ili četiri godine za 15 ili 16 hiljada dinara koje su primali od ove države možda mogli da servisiraju neki kredit. Od pre tri ili četiri godine do dana današnjeg oni svoju ratu mesečnu za kredit sa ovom platom ne mogu da pokriju. Ako ste hteli da budete solidarni i socijalno odgovorni pa da podižete ekonomsku egzistenciju zaposlenih u državnoj upravi, odnosno nameštenicima i službenicima, onda je to trebalo pre tri godine da uradite. Zašto to niste pre tri godine uradili, pa da zaista budete socijalno odgovorni i solidarni, kako je to danas neko od predstavnika većine rekao, sa tim ljudima koji zaista imaju problem? Oni imaju problem, ali oni vas ne interesuju. Vas interesuju oni koji su u tom odnosu 1:6, odnosno 1:9, koliko je sada, samo oni koji su iznad dvojke i jedan. Znate li zašto? Zato što oni učestvuju u kreiranju i sprovođenju politike. Ovi vam nisu bitni, a kako vam ti kreiraju i sprovode politiku, to svi na svojoj koži debelo osećamo. Ove ljude ste doveli u položaj u kakvom jesu, pa na neki način moraju i treba da budu zahvalni za dve ili tri hiljade koje ćete im kao milostinju neku udeliti izmenom i dopunom ovog zakona. Ako ste zaista solidarni, prihvatićete amandman SRS i taj raspon će biti 1:5, kako smo to u amandmanu predložili. Izanalizirajte tamo. Druga stvar, ono što zaista i vi koji ćete glasati za ovo, vi zaslužujete da vam ovde predstavnik Vlade sedi i kaže iz kojih sredstava će se ovo finansirati. Odakle milijardu i šesto? Pazite ironiju, mi danas nemamo budžet, ni predlog budžeta nemamo, mi ne znamo odakle će se milijarda i šesto hiljada dinara obezbediti za ove ljude. Možda im svi zajedno činite medveđu uslugu. Možda će im ovo povećanje već u februaru mesecu izaći na nos. Možda neće izaći na nos njima, izaći će svima i onima koje ovaj zakon ni na jedan način ne dotiče, onima koji su u realnom sektoru, koji finansiraju prihodnu stranu budžeta, kojima ćete više poreza da naplaćujete, da biste finansirali ovo od 2.000 i 3.000 dinara crkavice, ovim ljudima koji postavljaju zastave, čiste ili spremaju nas administrativno za ovu skupštinu. Ali, vi njima nećete da se bavite, realnim sektorom se vi ne bavite, vas to ne interesuje. Najlakše je smanjivati i povećavati platu u javnom sektoru. Tu nikoga ne boli glava, tu nema truda. To svi plaćamo. Ali se ne bavite realnim sektorom koji zaista obezbeđuje prihodnu stranu ljudima u halama, u fabrikama, u proizvodnji, u izvozu, koji bi zaista trebalo da obezbede prihode, pa da isfinansirate ovih milijardu i 600 miliona. Odakle? Lepo smo vam govorili sad na deficit, na rebalans u budžetu. Dve milijarde i 600 miliona dinara ste opredelili samo za Direkciju za građevinsko zemljište Beograd, a milijardu i 600 ćete na godišnjem nivou da obezbedite za plate svim državnim službenicima i nameštenicima. To su odnosi i to su brojke koje su posledica vaše politike. Možemo li da vidimo odnekud da li ste zainteresovani zaista da kao skupštinska većina ispratite stavove ministra Markovića? Zamislite ironiju, zamislite, da se ne izražavam teže, SRS, da ne govorim ranije, od konstituisanja ovog saziva osporava javne agencije i za njih kažemo da su paralelne državne institucije, da enormno troše pare, da su u njima politički poslušnici, uhlebljenja, sve ono što smo za javne agencije rekli. Predstavnici Vlade kada dođu u ovaj parlament, sednu ovde i s podsmehom, sa gađenjem gledaju i slušaju to. Onda nam se ovde pojavi ministar za državnu upravu dve i po godine posle toga i kaže – pa znate, ne znam šta su te javne agencije. Zamislite, ministar za državnu upravu. Mi jasno imamo zakonom, tri su segmenta državne uprave, ti i ti, šta su javne agencije, pa to niko ne zna. Parafraziram. Ali, u suštini podelio je stav SRS. Trebalo vam je tri godine da se setite da je to tačno. Sada vas pitam, vas koji ste podržali tog ministra, koji ćete glasati za ovo – čija je odgovornost što su neustavne, paralelne državne institucije tri godine trošile pare ili koliko već postoje i sprovodile sve ono što jesu na teret svih poreskih obveznika u ovoj državi i ove države, budžeta Republike Srbije, da bi se sada ministar setio da nam kaže – one nisu ustavna kategorija. Smatram da one ne treba da postoje. Zaista, neke bi zaista možda i trebalo da postoje. Opravdale su svrhu svog postojanja, ali u nekoj drugačijoj organizacionoj formi, tu se slažemo. Ali, gde je odgovornost za ono što postoji i posle tri godine ste shvatili da to nije to? Da li možemo da vidimo da će na uštrb plata koje po agencijama primaju biti ova povećanja? Evo vam Agencija, sto puta smo to rekli, za osiguranje depozita, 200.000 dinara platu ima činovnik tamo koji radi na ne znam kojim poslovima. Na kojim god poslovima da rade, odakle? Odakle 200.000 dinara? A ove ljude ćemo da davimo sa 3.000 dinara i da tražimo i očekujemo od njih da nam budu zahvalni, odnosno vi – budite nam zahvalni, povećali smo vam plate. Kako ćemo ih isfinansirati? To još niko ne zna. Da li će deficit da bude veći? Da li će neka nova kreditna zaduženja ili ćete od nekoga u okviru budžeta Republike Srbije za 2011. godinu da uštinete, da biste tu dali? Možemo li da vidimo od koga, kako ćete da finansirate sve to? Ne. To su neke stvari koje ne možemo da prihvatimo. S tog aspekta moramo da razgovaramo o ovom zakonu. Danas predstavnika Vlade nema da nam kaže to ko će ovo da isfinansira i da li će šteta biti veća nego korist koju u ovom trenutku hoćete da ponudite ljudima koji ovde po opštinama rade. Što se tiče SRS, mi smo i na početku ove diskusije i evo sada naš stav vrlo jasno izrekli i definisali kroz amandman. Nikome ne činite uslugu. Prvo je, biću slobodan da kažem, bruka i sramota što ste te ljude svih ovih godina tretirali kako jeste i doveli u poziciju u kojoj jesu, da im i 1.000 dinara ili 500 ili 700 ili 2.000 dinara znači više nego nekim 10.000 ili 100.000 dinara. Danas im ne činite nikakvu uslugu. Ako zaista hoćete da budete solidarni, socijalno odgovorni, prihvatite amandman SRS, učinite bar nešto i za te ljude, a ukoliko budete spremni za tako nešto, SRS će se prema svemu ovome i odrediti.
Poslanik Gordana Pop Lazić ima reč.
Dame i gospodo, ponekad poželim da mi srpski radikali nismo u pravu, ali, nažalost, pokaže se i dokaže da smo uvek bivali u pravu kada smo upozoravali da Vlada ne treba da ide u nekom smeru koji će samo administraciju ili državni aparat učiniti toliko glomaznim da je to nepodnošljivo za jednu državu koja se nalazi u ovako teškoj ekonomskoj situaciji. To je nevezano za ekonomsku krizu, za svetsku ekonomsku krizu, jer kako ozbiljni ekonomisti kažu, mi ćemo efekte te ozbiljne ekonomske krize osetiti tek 2012. godine. To hoću da kažem zato što naši građani treba da znaju šta ih čeka i da će do stezanja kaiša tek doći, da opet ne nasednu na neku šarenu lažu, da će odnekud nešto doći, sleteti, med i mleko ili tome slično, obzirom da ulazimo od 2011. godine u predizbornu godinu i možemo da očekujemo, naravno, da se ide u tom pravcu. U državi u kojoj veći broj radno sposobnog stanovništva ne radi od onog broja koji radi i gde imamo preko milion i 300 hiljada penzionera, pomalo je i nezahvalno pričati o platama državnih činovnika jer običan narod, kad god im spomenete administraciju, državne činovnike i nameštenike, smatraju da su to ljudi koji ne rade ništa i koji sede u toplim kancelarijama i primaju lepe plate. Iako ima mnogo nelogičnosti, iako su ovi rasponi plata za nas nepodnošljivi, jer 1:9 nikako ne bi smelo da bude. Masa koja je odvojena za plate, vi kažete da je to 1,6 milijardi, mi ne znamo po kom kriterijumu ste došli do te cifre obzirom da smo očekivali da prvo razgovaramo o budžetu, pa tek onda o ovako jednom zakonu. Tako da, mi ovu priču, u stvari, sada počinjemo ali ćemo je nastaviti u raspravi o samom budžetu. Sad, koliko je efikasna naša vlada, a i ona je deo celokupne administracije i ona je sastavljena od organa uprave, vidimo po tome što nam budžet kasni mesec dana. Sad bi neko trebao kaznene poene da ima tamo, kad dobijate svi ocene, tamo u Vladi pa malo niže ocene nego što ste mislili da zaslužujete. To bi bio pravi način nagrađivanja prema radu i prema zaslugama, ovako sve ide po partijskoj liniji. Nažalost, mi moramo da konstatujemo da smo već godinama partijska država, što ne može da da nikakav kvalitet u administraciji. Ozbiljne države i te kako vode računa da odneguju dobru, kvalitetnu, efikasnu administraciju, koja bi naravno imala i stimulativne plate, jer to i jeste jedan od načina da dobre kadrove zadržite. Ne bi nam najveći broj visokoobrazovanih ljudi odlazilo u inostranstvo, naročito ne onoliko sa magistarskim i doktorskim titulama. Eto, to nam se dešava u poslednje vreme, iako nam je svašta obećavano proteklih 10 godina. Bilo bi dobro da je ministar Marković započeo svoj uvodni govor pred ovaj zakon sa nekim podacima, recimo, koliko je bilo službenika 2000. godine, koliko ih ima sada, pa da vidimo koji je to odnos i zašto je do toga došlo. Da li nas je neko na to naterao? Da li je to zbog toga što idemo ka EU, pa nas ona uslovljava da formiramo razna neka regulatorna tela u formi agencija, direktorata, direkcija, ne znamo više ni sami šta sve imamo. Svaki put, evo i moje kolege su to spominjale, prosto ne možemo da ne spomenemo, jer smo stalno govorili da je to dupliranje poslova, svaki naš amandman je bio kada god je neka agencija u pitanju. To bi trebalo da bude posao ministarstva i onda neka ministarstvo za taj posao uveća broj zaposlenih za određen broj ljudi, ali je to još uvek manje nego što je u tom nekom novom regulatornom telu, a i bolja je kontrola. Ovako, čuli ste primer koji je gospodin Stevanović, moj kolega, rekao vezano za plate nekih od direktora agencija, do 200.000 dinara. Izvinite, u ovoj državi ipak ne može da postoji zakon o platama imenovanih i postavljenih lica, zakon o platama u državnim organima i javnim službama, zakon o platama koji reguliše plate zaposlenih u lokalnoj samoupravi, koji su potpuno van ovog sistema jer oni nisu državni činovnici. Zašto nisu? Niko ne može da nam objasni. Mogli bi da budu, rade i honorarne poslove. Dakle, potpuni haos vlada. To pokazuje da ne postoji nikakav sistem, da ne postoji nikakva vizija kako treba da se uredi ta piramida u državi kada su u pitanju državni službenici. Kad bi se to znalo, mislim da bismo vrlo lako onda, odredivši masu novca koju imamo za te namene, mogli da kažemo da li je to 1:4, 1:5, 1:6 ili ne znam koliko već. Ali, imajući u vidu da danas zaista veoma mali broj ljudi može da kaže – imam dobru platu, od nje mogu lepo da živim, jer iako statistika govori nešto drugo i kaže prosek plate je ovoliki pa je porastao za onoliko, pa je 34.000, pa ne znam šta, statistika je jedna lažljiva disciplina, ne nazivam je čak ni naukom, a mislim ni oni koji se mnogo bolje od mene u to razumeju, jer onda ne bi mogao standard da nam padne za 25%. Pazite, ako ste, recimo, broj zaposlenih imali 2000. godine duplo veći nego što je sada, pa ste to delili sa ukupnom masom plate, vi ste naravno imali manji prosek. Pa i vi sad imate mnogo manji broj zaposlenih ljudi, pa kad tu masu plata podelite, recimo, sa ovim brojem zaposlenih ljudi, koji je danas zaposlen, vi dobijate veći prosek. To je jedna varka. Koliko je porodica u kojima je jedno zaposleno, a ne dvoje, kao što je nekad bilo? Koliko je porodica u kojima niko nije zaposlen, koliko je onih koji rade na crno i koliko je, nažalost, mladih koji se raduju što ih je neka banka ili neki državni organ ili neka privatna firma uzela da volontiraju na godinu dana, kako bi oni nešto naučili i posle toga dobili, kako bi se to kuloarski reklo pedalu, a oni uzeli nove tako svršene studente i stručnjake i opet na godinu da ne bi plaćali ništa. To tako ide ukrug. Šta mi radimo? Naši mladi ljudi se opamete i posle dve-tri godine pobegnu nam. To je čist gubitak. Mi smo izgubili iz budžeta ogromne pare, trošili da ih školujemo, država, roditelji, ali sve je to jedno, jer budžet nam je jedan, zajedno ih školujemo, izgubili i otišli u nepovrat. Šta je naš najveći problem? Privreda. Ne možemo mi da poboljšamo položaj ni onih zaposlenih u zdravstvu, ni u prosveti, ni državne činovnike, nameštenike, niti one koji su zaposleni u lokalnoj samoupravi, ako ne ojačamo privredu. Mi znamo da za 2011. imate ulkalkulisan Telekom, da popunite sve rupe i za 2012. nemate pojma šta biste uradili, ukoliko biste ostali na vlasti. Oni koji dođu posle vas, moći će da čupaju kosu sa glave, jer više nema šta da se proda. Iduće godine već dospevaju ogromne kamate i glavnice koje se otplaćuju prema onima od kojih smo uzimali kredite. Tako da, drage moje kolege, da pošaljemo poruku javnosti, ne toliko pesmističku koliko objektivnu da nam zaista teški dani predstoje, da je ovo jedan zakon gde je vlada pokazala neku dobru volju da ispravi neku grešku, ali to ništa ne znači u kvalitetu života tih ljudi, jer im tih dve, tri hiljade dinara neće ništa značiti, a neće ih ni stimulisati da više i bolje rade kako bi otišli u veći platni razred. Onaj i sa najvišim platnim razredom slabo je plaćen. Dakle, pitanje je ovde kako prevazići opštu krizu u koju smo upali. Neću da navodim primer nas, narodnih poslanika, jer se stalno skinu informacije kako smo mi ne znam kako bogati ljudi i imamo ogromne platei ne znam ni ja šta. Svi mi ovde znamo da to nije istina. Da živimo veoma teško i da delimo sudbinu naših građana. Imamo, naravno, nešto veće plate od tog proseka, ali vidite u svakoj državi u okruženju, to moramo da kažemo, narodni poslanik ima bar tri puta veću platu nego što imamo mi u Srbiji. Mi se ne bunimo. Nemojte da kažete, eto zbog toga ćemo da smanjimo broj narodnih poslanika, jer nam je skupa demokratija. Demokratija nikad nije skupa. Može da bude skupa, neefikasna država ili izvršna vlast, ali demokratija i parlament ne može da bude skup. Vidite kad bi u ovom parlamentu bila preslikana slika našeg društva, morate da imate i mlade i stare i one iz Surdulice i one iz Beograda i one iz Subotice i mlađe i starije, i penzionere, različitu obrazovnu strukturu. To zahteva i traži ovaj broj poslanika. Ovi što skupljaju tamo neke potpise da se smanji broj poslanika, prevara je to velika. Ta prevara će biti razotkrivena i pre nego što dođe do nekog, ne daj bože, epiloga da se dođe do promene Ustava. Znamo šta se iza toga krije? I opet kada upozoravamo, zaista apelujem na javnost da sasluša srpske radikale, da ne bi bilo posle – e, dobro su pričali, a nismo ih poslušali. Ne, ovo se opet radi pod pritiskom zapada da bi se iz Ustava izbacilo ono što bi konačno Kosovu dalo nezavisnost. I to javnost mora da zna. I da se ne okuplja oko tih stolova tamo za potpisivanje. Sada svi imaju neke svoje želje, pozdrave i želje slušalaca. Sada Bošnjaci traže da budu konstitutivni narod u Srbiji. Nije nego. Ima li neko pametan u ovoj državi da objasni šta je to, šta može, šta ne može, kakvu mi to državu hoćemo ili ćemo da radimo onako kako nam drugi govore sve u korist svoje sopstvene štete? Izgleda da se vladajuća nomenklaturapovinovala željama onih koji nam ne misle dobro, a to možemo da čitamo iz štampe ovih dana. I nemamo nikakvu reakciju vladajuće nomenklature, što je još gore. Evo ni povodom Tačija, a trebalo bi da imamo, da pokažemo tu ozbiljnost. Da vam iskreno kažem, po našem mišljenju, velika krivica i parlamenta, zato što on nije dovoljno jak da izvrši pritisak na Vladu i na predsednika i možda zato što je, nažalost, predsednik države i predsednik stranke koja je najjača u Vladi. Prepliću se tu uloge i onda se prave greške. Naravno mala digresija je bila vezano za opštu situaciju u zemlji, ali sam zakon, da znaju oni na koje se on odnosi, to nije ovih 27 hiljada ljudi koji rade, koji su državni službenici i nameštenici, već jedan manji broj, vi niste rekli koliko je to tačno, a ja nisam kadra da to izračunam, koji imaju jako niske koeficijente i kojima se navodno nešto malo povećavaju ti koeficijenti. Dakle, odnosi se na jedan mali broj ljudi, ali to nam je bila prilika da progovorimo i o onom velikom broju ljudi koji rade u javnom sektoru i koji rade u privredi ili o onima koji, nažalost, uopšte ne rade. O svemu tome, naravno, mi ćemo svi imati priliku da pričamo onda kada nam dođe budžet, a trebalo je već da stigne, da bismo o ovakvim stvarimarazgovarali. Hvala vam.
Vašoj poslaničkoj grupi preostalo je još 19 minuta. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, pred nama je jedan kozmetički zakon i trošimo ovo dragoceno vreme pred kraj godine, kada bi trebalo da razmatramo odredbe Predloga zakona o budžetu za 2011. godinu, a mi se bavimo zakonom koji u osnovi donosi određeno poboljšanje u finansijskom smislu za radnike u državnim službama, umesto da razgovaramo o vitalnoj stvari, a to je budžet. Naime, još tragičnija je stvar za ovaj budžet da mi danas nemamo pred sobom pravi zakon koji će oslikati celokupnu sliku rada i funkcionisanja državnih organa. Niko danas nije spomenuo, a ja moram spomenuti Nacionalnu strategiju reforme državne uprave, koju je donela Vlada još 2004. godine, kojom su utvrđeni određeni principi rada i funkcionisanja organizacije i efikasnog rada u državnoj službi. Nažalost, posle usvajanja nijedna Vlada nije ozbiljno uzela u razmatranje ovu strategiju i nije prionula na sve ono što je problem u radu i funkcionisanju državne uprave. Koji su to principi koji su utvrđeni ovom nacionalnom strategijom? To je pre svega decentralizacija državne uprave, depolitizacija, departizacija, modernizacija državne uprave, osavremenjavanje državne uprave. Šta mi u ovih šest godina imamo od svih ovih principa koje sam spomenuo? Nemamo ništa, jer to vlade, ne ova, nego i prethodne vlade ne čine ništa da naprave pravu reformu državne uprave. Prava reforma državne uprave je neophodna da bismo dobili funkcionalnu državnu upravu, dobro organizovanu, modernizovanu, osavremenjenu itd. Nemamo ovde ministra, ali ćete mu preneti kritički osvrt opozicije i predstavnika SRS, baš zbog toga što postupate na način kao što niko u svetu ne postupa. Pro forme donesete strategiju i niko više ne otvori, čak ni oni koji bi trebalo u državnim organima, koji su zaduženi, koji su nosioci nadležnosti u radu državne uprave, ni oni više ne otvaraju. Bilo koju nacionalnu strategiju da kažem, niko je ne otvara. Takav je i ovde slučaj. Ali kada je došla na vlast ova koalicija, između ostalog, tu se jako potrudio da bude moderan ministar zaštite čovekove sredine i prostornog planiranja, gospodin Oliver Dulić, koji je išao sa sloganom – reforma uprave, a ne veći porezi. Taj slogan je koristio u više navrata u političke svrhe, mediji su to prenosili itd. Imali smo osećaj da nama sada dolazi ta reforma, sada ćemo krenuti u brižljivo reformisanje državne uprave, promenićemo dosadašnji način i pristup toj državnoj upravi, i organizaciju, i sistem i zarade u državnoj upravi, napravićemo nešto. Međutim, nema ništa, to je samo jedno političko geslo koje u osnovi predstavlja mrtvo slovo na papiru. Pre neki dan kada je ministar finansija, gospođa Diana Dragutinović, odgovorila na jedno pitanje novinara – šta bi značilo smanjenje broja ministarstava i broja članova Vlade, ona je između ostalog rekla – to je mala ušteda, otprilike 150 miliona dinara i gotovo ne znači ništa za državu. Znači mnogo i to je neozbiljna izjava ministra finansija, da smanjenje državne uprave, smanjenje broja ministarstava, smanjenje članova Vlade ne predstavlja uštedu. Predstavlja uštedu i sve ozbiljne zemlje sveta, koje ozbiljno razmišljaju o svojoj državnoj upravi, o svojoj organizaciji, o svom sistemu, posebno u uslovima u kojima se našao svet u 2009-2010. godini, a to će biti 2011. godina, razmišlja o štednji, razmišlja o reorganizaciji, razmišlja o novom sistemu unapređenja rada državne uprave. Kod nas je državna uprava zaključana, zabarikidirana i nema nikakvog pomaka, a najkatastrofalnije su plate u državnoj upravi. Možemo čuti ovde od službenika sa kojima se srećemo svaki dan da su plate čistačica 12 hiljada, da su plate vozača 15 hiljada, da stenografi i daktilografi dobijaju 15, 16 do 17hiljada, kafe kuvarice i drugi pomoćni radnici 15, 16, 17 ili 18 hiljada itd. To je na nivou javnih kuhinja. Čovek koji ima troje-četvoro dece taman ostvaruje pravo na javnu kuhinju. Sa ovim povećanjem vi ste im uskratili tu mogućnost. Verujem da većina njih koja je počela razmišljati o tome, sad sa ovim povećanjem, koje nije malo, jer te plate će ići sa 12 hiljada na 16 hiljada, ali šta i sa 16 hiljada u uslovima kada nam je prosečna plata u državi 33-34 hiljade? Za poslednjih nekoliko meseci imamo smanjenje sa 34 na 33 i nešto, smanjenje prosečne zarade. Šesnaest hiljada, šta je to? To je socijalna pomoć. Ovo što rekoste u obrazloženju, ovo ne stoji, ovo je pomalo i smešno. U razlozima za donošenje zakona kažete: "iz ovoga proizilazi da koeficijenti, kao element za utvrđivanje visine plate, imaju dvostruku ulogu. Prva je socijalnog karaktera". Jeste socijalnog karaktera, to je socijalna pomoć. Ovo nije plata dostojna radnika, državnog službenika i nameštenika. Dalje kažete: "i obezbeđuje ekonomsku egzistenciju zaposlenima u državnim organima". Ne obezbeđuje, 12.000 ne obezbeđuje ništa sem javne kuhinje. Možda je ovo grubo, ali ti ljudi najbolje znaju sa kojim ekonomskim uslovima se suočavaju sa tih 12.000, 13.000, sada tih 16.000. Slična situacija je i kod srednje stručne spreme - dvadesetak hiljada. Viša – između 25.000 i 26.000. Visoka stručna sprema, na nivou prosečne plate u Srbiji. To je sramno. Uzmite zemlje u regionu, pratio sam to, prva stvar što su države napravile kada su se osamostalile, platile su državne službenike, profesore, doktore, državne činovnike, policajce itd. To govori o ozbiljnosti države. Ova država nema tu ozbiljnost, jer to traje godinama i nema nikakvog pomaka. Tako je kod nas, ne samo kod državne uprave, tako je u ukupnoj administraciji. Sada ću vam pročitati šta to znači za državni budžet, tako mala sredstva u pojedinačnom smislu, šta znače u nekim makrooblicima. Za 2005. godinu za državnu administraciju iz budžeta je odvojeno 84 miliona dinara. U 2006. godini 95 milijardi, da ne čitam dalje, u 2010. godini je odvojeno 182 milijarde. Sa 84 na 182 milijarde, to je za pet godina povećanje od 120%. Šta to znači? Koeficijenti su ostali, osnovica je ostala, samo se povećao broj radnika. Ako pogledate da je ovih 84 milijarde u 2005. godini bilo 15% od budžeta, u 2010. godini ovih 182 milijarde, sada je to blizu 30% od prihoda u budžetu. Sa 15 na 30, vidite koliki je taj teret, samo zbog toga što ste zapošljavali političke istomišljenike. Od države ste napravili partijsku državu. To govore ovi podaci. Da smo ovde došli sa koeficijentima i sa osnovicama da prosečna plata bude onoliko koliki je republički prosek, onda možemo razgovarati o tome da li treba spustiti ili ne. Ovako, kako oduzeti i kako konstruisati budžet? Zašto nemamo budžet? Nemamo budžet zato što je izuzetno teško sklopiti i obezbediti sredstva za sve, a posebno za državnu upravu. Samo još određeni pokazatelji kod konsolidovanog bilansa sektora države. Krećemo u 2005. godini sa 170. To su celokupna sredstva koja se izdvajaju i od lokalne samouprave, javnih preduzeća, državne uprave i državne administracije. U 2005. godini ukupno je izdvojeno za te namene, za zarade radnika u državnoj administraciji i ostalim državnim službama, 180 milijardi, a u 2010. godini 308 milijardi. To je povećanje od 80%. Međutim, kada se vidi to u strukturi budžeta i drugih primanja, to je negde razlika od tri procenta, što je daleko povoljnije nego što su pokazatelji koji se odnose na državnu administraciju. Ako kompariramo ove podatke o kojima sada govorimo, o zaradama radnika u državnoj administraciji, sa subvencijama u oblasti privrede i poljoprivrede, onda tek vidimo šta smo napravili. Ovde smo rekli da smo kod državne administracije u poslednjih pet godina povećali izdvajanja za zarade 120%. Vidite kako to izgleda kod subvencija za privredu i poljoprivredu. U 2006. godini ukupno je izdvojeno 650 miliona evra, a u 2010. godini 380 miliona evra. To je smanjenje 70%. Znači, izdvajali smo za zarade u državnoj administraciji, zaposlili svoje političke istomišljenike, ali smo zato uništili privredu, umesto da je obrnuto, da smo izdvajali u subvencije i kroz te subvencije stvorili preduslove da te sve političke istomišljenike zaposlimo u privredi. Mi smo napravili obrnutu stvar, katastrofalne ekonomske i finansijske stvari su napravljene u toj sferi. Ono što je najtragičnije, to su određeni potezi koje je učinila ova vlast, a odnose se na opšti kolektivni ugovor, koji je potpisan 2008. godine pred izbore. Izbori su bili u petom mesecu, a u četvrtom mesecu je potpisan opšti kolektivni ugovor od strane Vlade, predstavnika Unije poslodavaca i sindikata. U 11. mesecu 2008. godine opštim kolektivnim ugovorom je dogovoreno i potpisan je aneks kojim su se poslodavci obavezali, a time i Vlada za državnu administraciju, da će povećati naknade za mesečnu ishranu u toku rada u visini od 15% prosečne zarade. Zatim je predviđena naknada za korišćenje godišnjeg odmora u visini od 75% prosečne mesečne zarade i naknade za minuli rad za svaku godinu 0,50%. To bi po svakom radniku u državnoj administraciji iznosilo oko 7.000 dinara. Opšti kolektivni ugovor treba da stupi na snagu 1.1.2009. godine i to bi u budžetu za tu namenu, za svakog radnika za koga se izdvaja zarada, ne znamo, različite su informacije koliko ukupno radnika to ima, državnih činovnika, državnih službenika koji primaju zarade preko budžeta. Ministar finansija kaže da je to nešto preko 400.000, budžetu dobijamo informaciju da je to 430.000, ministar Marković nam reče preko 500.000 itd. Na temelju ovih pokazatelja koji su bili aktuelni za 2009. godinu, Vlada je putem budžeta trebala obezbediti za državnu administraciju 42 milijarde dinara, za lokalnu samoupravu 9 milijardi i organizaciju obaveznog socijalnog osiguranja 18 milijardi, što ukupno čini iznos od 69 milijardi dinara. To je isto trebalo učiniti i u 2010. godini i u 2011. godini. Međutim, nema ništa od toga. Zašto? Nema para. Potpisali smo Opšti kolektivni ugovor, pa smo ga onda, kako su predstavnici sindikata, Unije poslodavaca i Vlade skrojili određeni pravni termin, pa su rekli "mi smo zamrzli". Nikad u pravu takav pravni termin nije postojao, da se nešto zamrzne. Ne znam da li je to zamrznuto na četiri stepena ili na -15, malo šale, ali nema para. Postoji pravi akt koji je potpisan i koji obavezuje državne organe da isplaćuju ono što su potpisali, a potpisali su da će isplaćivati i regres i naknadu za ishranu u toku rada i naknadu za minuli rad. Međutim, nema ništa od toga. Ukupno je to za ove tri godine, ne znam da li će to biti u 2012. godini, ukupno je to oko dve milijarde evra. Toliko je radnicama u državnoj administraciji i lokalnoj samoupravi i radnicima koji rade u oblasti socijalnog osiguranja uskraćeno. Ako to sada podelimo na te dve milijarde, sa 400 hiljada ili 430 hiljada, to je otprilike dolazi blizu pet hiljada evra. Svaki radnik u državnoj administraciji je uskraćen za pet hiljada evra. Predsednice Skupštine, i vi ste uskraćeni zato, i mi i svaki radnik. Zašto? Zato što ste prevarili, zato što je Vlada prevarila radnike i u državnoj administraciji, i u državnoj upravi i u lokalnoj samoupravi itd. Slagala je, uskratila je to pravo, ali ste dobili izbore na toj laži i na toj prevari. E sada još tragičnija je stvar prošle godine u ovo vreme, negde pred kraj godine, doneta su dva zakona o maksimiranju broja radnika u državnoj upravi i u lokalnoj samoupravi, i po tim zakonima, kako je bilo predviđeno, u državnoj upravi je trebalo smanjiti broj radnika za dve hiljade šesto, a u lokalnoj samoupravi 5.800, ukupno 8.400. To su bile i određene inicijative MMF itd. Tu je nešto potpisano, nešto nepotpisano itd, ali je to zakon, to je trebalo učiniti u toku 2010. godine. Šta je napravljeno? Ništa. Gospođo Dejanović, vidite, vi ste predsednik Skupštine, nema ministra da s njim malo polemišem, ali vi kao predsednik Skupštine ste također odgovorni za izvršenje zakona. Da li ste vi sada, aktuelan je zakon, po tom zakonu je trebalo da ode iz sistema, jeste generalni sekretar nadležan za ove stvari, vi ste takođe trebali da napišete dopis predsedniku Vlade i da tražite informaciju – šta je učinjeno sa državnom upravom, koliko je to radnika itd, iz znatiželje, a sa druge strane, i kao nosilac najviše funkcije, među najvišim funkcijama u državi da dobijate informaciju. Ukupno 680 radnika iz državne uprave je napustilo državne organe, a obavezali ste se, doneli ste zakon 2006. godine. Kod lokalne samouprave kažu samo 1.000. Sve drugo je pretočeno. Obavezali ste se na 5.800. Na šta ovo liči? Da li ovo liči na neku ozbiljnu državu? Ne liči. Ovo je izigravanjepropisa.
Vreme. Zahvaljujem. Pošto je potrošeno vreme za SRS, a iz drugih poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li želi reč neko ko nije ostvario pravo iz člana 96. našeg Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Obaveštavam vas da ćemo sutra u 10.00 časova nastaviti sa radom i to o predlozima zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, o komorama zdravstvenih radnika i o psihoaktivnim kontrolisanim supstancama. Zahvaljujem na saradnji. [[Sednica je prekinuta u 20.00 časova.]]
REPUBLIKA SRBIJA NARODNA SKUPŠTINA Šesta sednica Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije 15. decembar 2010. godine (Sedmi dan rada) (Sednica je počela u 13,45 časova. Sednicom predsedava Slavica Đukić-Dejanović, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 104 narodna poslanika. Da bismo utvrdili tačan broj narodnih poslanika, molim vas da, shodno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, a kojim je predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u danima za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine najmanje 126 narodnih poslanika, utvrdimo kvorum elektronskim putem. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali 126 narodnih poslanika, odnosno da imamo uslova za rad. Obaveštavam da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Miroslav Markićev. Opravdao je svoje odsustvo. Pošto je Narodna skupština završila pretres o svim tačkama dnevnog reda, prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DUVANU. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu, u načelu. Od 127 poslanika, za 126. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman koji je na član 8. podnela Vlada. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Od 128 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, Odbor za finansije podneo je amandman na član 16. Stavljam na glasanje amandman. Od 128 poslanika, za 120. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, za 125. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O IGRAMA NA SREĆU. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću, u načelu. Od 128 poslanika, za 123. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandman narodnog poslanika Gordane Rajkov na član 7. i amandman Vlade na član 47. i da je Zakonodavni odbor, na osnovu člana 163. Poslovnika, odbacio kao nepotpune amandmane narodnih poslanika Aleksandre Janković, Aleksandre Ilić i Zlate Đerić, koji su zajedno podnele na član 3. i narodnog poslanika Zorana Ostojića na član 5. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 130 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Od 130 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Od 130 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Od 131 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Od 132 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Od 132 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Ostojić. Od 135 poslanika, osam za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić i Željko Tomić. Od 135 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milan Dimitrijević. Od 135 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 135 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Aleksandra Ilić i Zlata Đerić. Od 135 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Krasić i zajedno narodni poslanici Aleksandra Janković, Aleksandra Ilić i Zlata Đerić. Molim da se izjasnimo. Od 135 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Nenad Prokić podneo je amandman sa ispravkom na član 10. i predlog za dodavanje novog člana 11. Molim da se izjasnimo. Od 135 poslanika, za amandman je glasalo osmoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 135 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Aleksandra Ilić i Zlata Đerić. Molim da se izjasnimo. Od 135 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Aleksandra Ilić i Zlata Đerić. Molim da se izjasnimo. Od 135 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 135 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 15. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Krasić i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 17. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Aleksandra Ilić i Zlata Đerić. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 28. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Aleksandra Ilić i Zlata Đerić. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 35. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Aleksandra Ilić i Zlata Đerić. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 40. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 41. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Prokić. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, za je glasalo sedmoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 135 poslanika, za Predlog zakona je glasalo 125. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću. Prelazimo na izjašnjavanje po 3. tački dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI I DOPUNI ZAKONA O DRŽAVNOJ UPRAVI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o državnoj upravi, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, za je glasalo 125. Konstatujem da smo prihvatili Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, a pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman grupe od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo na član 2. Predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman sa ispravkom podnela je Vlada. Odbor za pravosuđe i upravu prihvatio je amandman sa ispravkom. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Molim da se izjasnimo. Od 133 poslanika, za amandman je glasalo 119. Amandman je prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Molim da se izjasnimo. Od 133 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 133 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici – Milica Vojić – Marković, Donka Banović, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić. Molim da se izjasnimo. Od 133 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje – Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o državnoj upravi, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 133 narodnih poslanika, 124 za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o državnoj upravi. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VOJNOJ, RADNOJ I MATERIJALNOJ OBAVEZI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vojnoj, radnoj i materijalnoj obavezi,u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 135 narodnih poslanika, za 134. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 135 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika, poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 135 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika, poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 135 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Aleksandra Janković i Aleksandra Ilić. Molim da se izjasnimo. Od 135 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Aleksandra Janković i Aleksandra Ilić. Molim da se izjasnimo. Od 135 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Molim da se izjasnimo. Od 135 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Aleksandra Janković i Aleksandra Ilić. Molim da se izjasnimo. Od 135 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika, poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 135 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vojnoj, radnoj i materijalnoj obavezi, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 135 narodnih poslanika, 132 za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vojnoj, radnoj i materijalnoj obavezi. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O OBUSTAVI OBAVEZE SLUŽENjA VOJNOG ROKA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o obustavi obaveze služenja vojnog roka. Molim da se izjasnimo. Od 135 narodnih poslanika, 133 za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o obustavi obaveze služenja vojnog roka. Pošto sada prelazimo na odlučivanje o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora, odnosno sporazuma (tačke 6. do 32. dnevnog reda), podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Takođe vas podsećam da na navedene predloge zakona nisu podneti amandmani, pa će Narodna skupština, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika o ovim predlozima zakona glasati samo u celini. Prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU PROTOKOLA O ZABRANAMA ILI OGRANIČENjIMA UPOTREBE MINA, MINA IZNENAĐENjA I DRUGIH NAPRAVA, IZMENjEN I DOPUNjEN 3. MAJA 1996. GODINE (PROTOKOL II IZMENjEN I DOPUNjEN 3. MAJA 1996. GODINE) KOJI JE PRILOG KONVENCIJI O ZABRANAMA ILI OGRANIČENjIMA U POGLEDU UPOTREBE ODREĐENIH VRSTA KONVENCIONALNOG ORUŽJA ZA KOJA SE MOŽE SMATRATI DA IMAJU PREKOMERNE TRAUMATSKE EFEKTE ILI DA DELUJU BEZ RAZLIKE U POGLEDU CILjEVA Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o zabranama ili ograničenjima upotrebe mina, mina iznenađenja i drugih naprava, izmenjen i dopunjen 3. maja 1996. godine (Protokol II izmenjen i dopunjen 3. maja 1996. godine) koji je prilog Konvenciji o zabranama ili ograničenjima u pogledu upotrebe određenih vrsta konvencionalnog oružja za koja se može smatrati da imaju prekomerne traumatske efekte ili da deluju bez razlike u pogledu ciljeva, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 134 narodnih poslanika, 127 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE CRNE GORE O RAZMENI SREDSTAVA I DOKUMENTACIJE Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore o razmeni sredstava i dokumentacije u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 127 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE CRNE GORE O SARADNjI U ZAŠTITI OD PRIRODNIH I DRUGIH KATASTROFA Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore o saradnji u zaštiti od prirodnih i drugih katastrofa u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 126 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O NAUČNOJ I TEHNOLOŠKOJ SARADNjI IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE REPUBLIKE ITALIJE Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o naučnoj i tehnološkoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Italije u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 127 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE SJEDINjENIH AMERIČKIH DRŽAVA O NAUČNO-TEHNOLOŠKOJ SARADNjI Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o naučno-tehnološkoj saradnji, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 126 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Austrije o naučno-tehnološkoj saradnji. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Austrije o naučno-tehnološkoj saradnji u celini. Od 128 poslanika, 126 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske u mobilnosti mladih. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske u mobilnosti mladih, u celini. Od 128 poslanika, 127 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Španije o zapošljavanju članova porodica diplomatskog, konzularnog, administrativnog i tehničkog osoblja diplomatskih i konzularnih predstavništava. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Španije o zapošljavanju članova porodica diplomatskog, konzularnog, administrativnog i tehničkog osoblja diplomatskih i konzularnih predstavništava, u celini. Molim vas da se izjasnimo. Od 128 poslanika, za se izjasnilo 127. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Belgije o obavljanju lukrativnih delatnosti izvesnih članova porodice, osoblja diplomatskih i konzularnih predstavništava. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Belgije o obavljanju lukrativnih delatnosti izvesnih članova porodice, osoblja diplomatskih i konzularnih predstavništava, u celini. Od 128 poslanika, za 126. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 15. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Istočne Republike Urugvaj o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Istočne Republike Urugvaj o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša u celini. Od 128 poslanika, za predlog je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 16. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Kazahstan o ukidanju viza za njihove državljane. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Kazahstan o ukidanju viza za njihove državljane, u celini. Od 128 poslanika, 126 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 17. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Holandije o lukrativnoj delatnosti izdržavanih članova porodice diplomatskog i drugog osoblja diplomatskih i konzularnih predstavništava. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Holandije o lukrativnoj delatnosti izdržavanih članova porodice diplomatskog i drugog osoblja diplomatskih i konzularnih predstavništava, u celini. Od 128 poslanika, 128 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 18. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o izmeni Zakona o ratifikaciji Evropske konvencije za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, izmenjene u skladu sa Protokolom broj 11, Protokola uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, Protokola broj 4 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, kojim se obezbeđuju izvesna prava i slobode koji nisu uključeni u Konvenciju i Prvi protokol uz nju, Protokol broj 6. uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda o ukidanju smrtne kazne, Protokola broj 7. uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, Protokola broj 12. uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda i Protokola broj 12. uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o ratifikaciji Evropske konvencije za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, izmenjene u skladu sa Protokolom broj 11, Protokola uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, Protokola broj 4 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, kojim se obezbeđuju izvesna prava i slobode koji nisu uključeni u Konvenciju i Prvi protokol uz nju, Protokol broj 6. uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda o ukidanju smrtne kazne, Protokola broj 7. uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda, Protokola broj 12. uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda i Protokola broj 12. uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, u celini. Od 137 poslanika, 135 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 19. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o izmenama Zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti lica u odnosu na automatsku obradu ličnih podataka. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti lica u odnosu na automatsku obradu ličnih podataka, u celini. Od 134 poslanika, 128 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 20. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o izmeni Zakona o potvrđivanju Evropske konvencije o ekstradiciji, sa dodatnim protokolima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o potvrđivanju Evropske konvencije o ekstradiciji, sa dodatnim protokolima, u celini. Od 134 poslanika, 130 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 21. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti ljudskih prava i dostojanstva ljudskog bića u pogledu primene biologije i medicine: Konvencija o ljudskim pravima i biomedicini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti ljudskih prava i dostojanstva ljudskog bića u pogledu primene biologije i medicine: Konvencija o ljudskim pravima i biomedicini, u celini. Od 134 poslanika, 131 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 22. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u oblasti zdravstva između Republike Srbije i države Kuvajt. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u oblasti zdravstva između Republike Srbije i države Kuvajt, u celini. Od 134 poslanika, 126 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 23. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Kipar o socijalnoj sigurnosti. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Kipar o socijalnoj sigurnosti, u celini. Od 131 poslanika, 126 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 24. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Belgije o socijalnoj sigurnosti. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Belgije o socijalnoj sigurnosti, u celini. Od 131 poslanika, 127 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 25. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Argentine o saradnji u oblasti veterinarstva. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Argentine o saradnji u oblasti veterinarstva, u celini. Od 132 poslanika, 127 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 26. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Arapske Republike Egipat o veterinarskoj saradnji. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Arapske Republike Egipat o veterinarskoj saradnji, u celini. Od 129 poslanika, 127 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 27. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Tunis u oblasti veterine. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Tunis u oblasti veterine, u celini. Od 129 poslanika, 126 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o naučno tehnološkoj saradnji u oblasti poljoprivrede između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Tunis. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o međunarodnom drumskom prevozu između Vlade Republike Srbije i Vlade Kraljevine Belgije. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo 127. Konstatujem da smo većinom glasova svih narodnih poslanika usvojili Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Protokola iz 1992. godine o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o građanskoj odgovornosti za štetu prouzrokovanu zagađenjem naftom, usvojene 29. novembra 1969. godine. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da smo većinom glasova svih narodnih poslanika usvojili Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Protokola iz 1992. godine o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o osnivanju međunarodnog fonda za naknadu štete, uzrokovane zagađenjem naftom, usvojeno 18. decembra 1971. godine. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, za je glasalo 127. Konstatujem da smo većinom glasova svih narodnih poslanika usvojili Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju odluke ESAA Zajedničkog komiteta broj 1/2008 od 10. decembra 2008. godine kojim se zamenjuje Aneks I Multilateralnog sporazuma između Evropske zajednice i njenih država članica, Republike Albanije, Bosne i Hercegovine, Republike Bugarske, Republike Hrvatske, bivše Jugoslovenske Republike Makedonije, Republike Island, Republike Crne Gore, Kraljevine Norveške, Rumunije, Republike Srbije, i Misije privremene uprave UN na Kosovu u skladu sa Rezolucijom Saveta bezbednosti UN 1244 od 10. juna 1999. godine o uspostavljanju Zajedničkog evropskog vazduhoplovnog područja, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 33 tačku dnevnog reda- PREDLOG ODLUKE O IZMENI ODLUKE O UTVRĐIVANjU SASTAVA STALNIH DELEGACIJA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE U MEĐUNARODNIM PARLAMENTARNIM INSTITUCIJAMA. Pošto Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog ove odluke. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, za je glasalo 127. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izmeni Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama. Prelazimo na odlučivanje Narodne skupštine o povredama Poslovnika. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbe člana 103. stav 6. i stav 10. Poslovnika, prema kojima ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, može zahtevati, bez prava na obrazlaganje, da se Narodna skupština, bez pretresa, o tome izjasni u Danu za glasanje. Saglasno navedenim odredbama Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Ivan Jovanović, na sednici 1. decembra 2010. godine, u 10 časova i 50 minuta, ukazao je na povredu člana 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, za je glasalo 21. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje po njima, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Šestu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini.