Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Dvanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika¸ konstatujem da sednici prisustvuje 72 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 86 narodna poslanika, odnosno prisutno najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite, koleginice.
Postavljam pitanje Vladi Republike Srbije, premijeru Ani Brnabić, ministru finansija Siniši Malom i predsedniku Srbije Aleksandru Vučiću, kada će i da li će uopšte u Kragujevačkoj fabrici Fiat otpočeti proizvodnja novog modela, jer to je jedini način da se umire veoma uznemireni u fabrici Fiat zaposleni, koji su svesni toga da ova pod znacima na investicija veka ide u sunovrat iz razloga što sve to što je do sada urađena, od 2012. godine, evo sedam godina je išlo na štetu Republike Srbije? Kako to objasniti a da građanima bude jasno? Naime, inicijativa tadašnje dosmanlijske žute vlasti, Mlađana Dinkića je prilikom ugovorom sa Fiatom ko je imao svoje skrivene klauzule, o čemu smo govorili u javnosti, a to je da je država dala 12.000 evra subvencija za svako radno mesto, da je grad Kragujevac oslobodio Fiat plaćanja oko 120 miliona za lokalnu infrastrukturu, da država Srbija ne ubira nijedan jedini dinar od poreza na zarade u Fiatu, već je Fiat toga kao privilegovana strana kompanija oslobođen. Sada se postavlja pitanje kada smo već uložili oko milijardu i 200 miliona ili ko zna koliko još više, a tome se kraja ne zna, u stranu kompaniju gde je država vlasnik 33% akcija, ne pitavši građane Srbije vi nastavljate to dalje da radite. Kakva je sudbina jedne fabrike gde je i sam menadžment italijanskog Fiata kaže da bez tog novog modela oni ne mogu da očekuju probojni na jedno tržište, a prema rečima direktora Fiata za Srbiju novi model će koštati, njegovo promovisanje, konstrukcija i pojavljivanje na tržištu više stotina miliona evra. Postavlja se pitanje, dame i gospodo, zato postavljam ovo pitanje i Ani Brnabić i Aleksandru Vučiću i Siniši Malom, ko će to da plati i zbog čega više Srbija država da plaća stranu kompaniju koja umesto da proizvodi 300.000 modela 500L kako je bilo rečeno i pompeznog bilo najavljivano te 2012. godine, sada ima proizvodnju od svega 80.000 sa neizvesnim mogućnostima za izvoz. Podsetiću vas da sam Aleksandar Vučić rekao – 50 puta ako treba pitaću Putina za izvoz Fiatovog modela na Rusko tržište. To jednostavno nije moguće po sporazumu o spoljnoj trgovini koji imamo sa Ruskom Federacijom, jer samo jedan jedini deo u tom automobilu neka pumpa ili kako se već zove proizvodi se u Srbiji, sve ostale su komponente stranih proizvođača. Uzgred, veoma je važno da podsetimo javnost, prošle godine Fiat je ukinuo treću smenu, otpustio 700 radnika, plate koji su radnici tražili posle štrajka minimalno su povećane ali sa neizvesnošću šta će dalje sa njima biti. Da li vi mislite, dame i gospodo narodni poslanici da bilo ko od zaposlenih radnika u Fiatu može, iako ima tzv. stalna primanja sebi da priušti to da uđe u kredit za rešavanje stambenog pitanja. Naravno da ne jer je neizvesnost velika. Vi svi koji pratite automobilsku industriju širom sveta znate da svake godine ovde u Beogradu na svetskim sajmovima, sve auto kompanije izlaze sa tzv. ristajling ili nekim novim modelima automobila. Mi smo za ono što smo platili preko milijardu evra, ali kažem i do milijardu i dvesta miliona evra, samo država Srbija dobili ništa. Nemojte molim vas te statističke prikaze i ne želim da mi se to stavlja u odgovor, kako je povećan BDP i izvoz. Molim vas, Fiat Srbija plaća samo na ostvarenu evenualnu dobit minimalno u odnosu na ono koliko država izdvaja iz budžeta. Prema tome, to je strateško pitanje, ne samo za radnik i za žitelje Kragujevca, jer grad je potpuno potonuo. Od onog entuzijazma, od dolaska Italijana, od svega toga i komponentaša koji su takođe otišli iz Srbije posle smanjenja proizvodnje ostale su samo lepe reči, a Fiat kao jedna takva investicija izgleda da vodi u provaliju.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik, Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Kao i do sada ću postaviti određena pitanja, konkretno koja se tiču građana jugoistočne Srbije. Pitanje koje sada postavljam je vezano za nadležnost Ministarstva spoljnih poslova i MUP, a konkretno tiče se graničnog prelaza koji je okrenut, odnosno koji je već veoma aktuelan a nalazi se u delu opštine Knjaževac, Minićevo i Novo Korito, odnosno Novo Korito se kaže kod nas, u našem kraju, prelaz granični se zove Kadibogaz. Inače, 1991. godine pokrenuta je ta inicijativa, a 2007. godine je tadašnji predsednik i Skupština su ušli u postupak da se taj prelaz stavi u funkciju. Godine 2014. ministar Antić i predsednik Skupštine Republike Bugarske je zvanično otvorio, stavljen je kamen temeljac 28. jula za izgradnju tog prelaza Kadibogaz u delu granice Srbije i Bugarske. Godine 1920. i neke je pokrenut i Kadibogazki vašar. To je sabor na Kadibogazu gde dolazi deo ljudi iz Bugarske, iz Srbije, odnosno tog dela Srbije gde od 19. do 21. jula dolazi veliki broj ljudi, gde u tom periodu je bilo blizu 500 hiljada ljudi tu prisutno. Zbog svega toga i zainteresovanosti i bugarske strane, pošto sam malo pre rekao gde je bio predsednik Skupštine Bugarske i ministar Antić su otvorili u ime Vlade Republike Srbije otvorili su, odnosno stavili su kamen temeljac i očekivalo se da će taj prelaz granični biti stavljen u funkciju vrlo brzo. Inače, sa naše strane, sa strane gde je selo Novo Korito i Minićevo, tu je sve odrađeno, treba 200 metara samo puta da se uradi i putevi Srbije naše zemlje i bugarske strane su još 2009. godine napravili koncept kako to treba da se uradi. Inače, u našem delu gde je selo Novo Korito tu postoji granična policija, punkt granične policije, i odatle treba sto metara da bi se tu obezbedila i voda i kanalizacija i sve ono što je potrebno za telekomunikacije. Znači, sa naše strane tih 200 metara trebamo uraditi, inače to se nalazi blizu magistralnog puta, znači, tu petnaestak kilometara od Minićeva ka Novom koritu i ja očekujem, moje pitanje je konkretno vezano, kada će se ući u postupak da se taj prelaz Kadibogaz stavi u funkciju da se izgrade te potrebne strane i sa naše strane i sa bugarske strane su već potpisani protokoli i ja mislim da je bilo na sednicama vlada i očekujemo, mi koji tamo živimo, očekujemo da će to biti urađeno, što se kaže vrlo brzo u narednom periodu. Inače, za sve nas koji tamo živimo na istoku Srbije i opština Knjaževac, te okolne opštine Svrljig, pa čak i do Niša, opština Belograček je sa bugarske strane, je bratska opština opštini Knjaževac, sada će biti 50 godina njihovog bratimljenja tako da je stvarno za sve nas koji tamo živimo bitno da se otvori taj granični prelaz, da tu ljudi mogu da funkcionišu, da mogu da prolaze, da dolaze, jer nama koji živimo u istočnoj Srbiji, konkretno Knjaževac, Svrljig, Sokobanja, Boljevac i Niš, sigurno će imati veliku vajdu od tog prelaza, zato što će veći broj ljudi, bugarski turisti dolaziti kod nas, u našim krajevima gde će kroz obezbeđivanje naše kvalitetne robe i naših turistički kapaciteti, recimo, tu je kapacitet Stare planine, koja je veoma posećena od strane bugarskih turista, tako da još jednom pitam – da li će se brzo ući u postupak da se napravi taj granični prelaz Kadibogaz zbog potrebe i naših ljudi, a inače naš predsednik Aleksandar Vučić i bugarski predsednik su prošle godine, bili su zajedno kod nas ovde u Srbiji, gde su u Dimitrovgradu imali zajedničku konferenciju, gde je i tada rečeno da je bitnost tog prelaza za sve nas i voleo bih da to bude urađeno što pre u interesu naše poljoprivrede, našeg turizma i budućnosti naše zemlje.
Zahvaljujem. Pitam da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Tatjana Macura. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Moje pitanje danas upućujem Ministarstvu zdravlja, odnosno ministru Zlatiboru Lončaru. Ovo pitanje mi je stiglo od građana putem društvenih mreža i tiče se pacijenata koji su oboleli multiple skleroze. Radi uvoda, za drage kolege ovde i za građane, morala sam da pripremim i jednu kratku informaciju o ovoj bolesti. Dakle, multiple skleroza je autoimuna bolest kod koje naš imuni sistem prepoznaje delove centralnog nervnog sistema koji ima omotač oko nerava kao strane organizme. S toga se stvaraju antitela protiv sopstvenog centralnog nervnog sistema čime se oštećuje mijelinski omotač i dolazi do trajnog oštećenja, odnosno do neuroloških ispada. Multiple skleroza najčešće nastaje kod mlađih osoba i to u periodu između 20 i 40 godine, odnosno u najreproduktivnijem periodu naših života i to mnogo češće kod žena nego kod muškaraca. Čini mi se da sam negde pronašla podatak da čak dve trećine obolelih u stvari čine žene i veoma retko se može otkriti i kod dece. U suštini pogađa sve građane bez izuzetka, s tim što kažem, najčešće pogađa one koji su u periodu između 20 i 40 godine života. Postoje četiri tipa multiple skleroze, od kojih se neki karakterišu fazama pogoršanja i stabilizacije, a drugi mogu biti agresivni i brzo dovesti do pojave invalidnosti. Tretman multiple skleroze čine terapija relapsa, odnosno primena lekova koji modifikuju njen prirodni tok i simptomatska terapija. Prva ova terapija je primenjena u lečenju multiple skleroze, prva terapija koja je primenjivana bio je interferon beta 1B, a danas postoji 14 ovakvih lekova koji se primenjuju u svetu i njihov broj se stalno uvećava. Važno je reći da terapija multiple skleroze individualizovana lekovi nisu jednako efektivni i bezbedni kod različitih osoba sa ovom bolešću, pa otuda i potreba za novim lekovima. Lekovi koji se danas primenjuju u svetu mogu se najgrublje podeliti na umereno efektivne i visoko efektivne. Lečenje se promenilo u poslednjih 20 godina od bolesti za koju nije ni postojao ni jedan jedini lek danas postoji, kao što sam već rekla, 14 registrovanih originalnih lekova. Pacijenti koji primenjuju terapiju od samog početka bolesti imaju sasvim drugačiji tok i dostižu značajno manji neurološki deficit koji se ne odražava na njihovu funkcionalnost, završavaju škole, ostaju zaposleni, osnivaju porodice, ostaju aktivni članovi društva uz ličnu, porodičnu i profesionalnu afirmaciju. Čini mi se da je važno reći da danas u Srbiji od multipleks skleroze boluje negde oko 8.000 naših sugrađana. Ako je prvi postulat lečenja što ranije započinjanje terapije, a drugi postulat je individualni pristup lečenju i to znači da se terapija bira prema pacijentu, karakteristikama njegove boleti i aktivnostima multiple skleroze. Odluku o izboru terapije treba da donese neurolog, poštujući ove principe i konsultujući se sa pacijentom. Vrlo je bitno da pacijent razume šta se kojom terapijom može postići, tj. kolika je njena efikasnost, kao i da li postoji i koji su rizici lečenja. U Srbiji je terapija dostupna tek negde za 10% obolelih i to samo četiri leka koja su namenjena blažim i početnim formama bolesti. Na sajtu RFZO nisu istaknuti kriterijumi za uvođenje terapije, a ne postoji ni lista čekanja. Ovih dana je, ne znam čime izazvan predsednik države je jako često govorio o proneverenim novcima u oblasti zdravstva i čini mi se da ovo jeste pravi trenutak da se zapitamo, pitamo ministra Lončara da li postoje izgledi da svih 14 lekova koji jesu registrovani, koji jesu originalni, koji mogu da spreče dalju progresiju ove bolesti, budu dostupni svim pacijentima u Srbiji? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Moje pitanje ide na adresu predsednice Vlade, Ministarstva spoljnih poslova, ali s obzirom da u ovoj zemlji predsednik Republike odlučuje čak i o kanalizaciji u Borči, tako da ova tema i ovo pitanje ne može da prođe bez njega. Dakle, formalno gledano, pitanje ide na adresu predsednika Vlade i MSP. Tiče se izjave ministra spoljnih poslova, Ivice Dačića od pre neki dan, tačnije od ponedeljka 24. juna ove godine, znači pre nekoliko dana kada je varirajući svoju omiljenu temu više puta pominjanu i više puta nabacivanu i provlačenu, ministar Dačić sada možda direktnije nego ranije rekao sledeće, sada ću to citirati – Srbija ne može da prizna nezavisnost Kosova na celoj njegovoj teritoriji. To nije kompromis. Dakle, ta izjava ministra zvaničnika srpske Vlade i prvog potpredsednika srpske Vlade, odnosno Vlade Srbije, pogotovu kada uklopimo u mnogo toga što smo čuli prethodnih meseci od strane naših funkcionera, uključujući i predsednika Republike i ovde u Skupštini kada je dolazio i držao ekspoze, uklapa se u taj jedan, rekao bih, problematičan trend, gde Srbija ide i nudi i moljaka za nešto što ne da nije kompromis, nego je, sve i kada bi bilo prihvaćeno, jeste jedno bolno i ponižavajuće rešenje, naravno i neustavno, odnosno protivustavno rešenje i pri tome način na koje se to pitanje, odnosno ta tema postavlja i taj predlog iznosi, zapravo devalviraju i onako već loše i nepovoljne pozicije države Srbije po pitanju KiM. Da to nije ustaljeni slučaj ili mišljenje jednog makar visokog funkcionera, pokazuje par dana ranije pre izjave ove Ivice Dačića i sam Aleksandar Vučić koji je prilikom posete Belorusiji izjavio sledeće – želja je mnogih da Srbija prizna nezavisnost Kosova, a da za uzvrat ne dobije ništa. Prvi delovi izjave i Ivice Dačića i Aleksandra Vučića su nesporni, ali ovaj dodatak koji sada već redovno ide iz te izjave, zaista, najblaže rečeno izaziva sumnju. To je otprilike ovako, ne otprilike, nego doslovno, mi nećemo da priznamo nezavisnost Kosova, pa onda zarez ili crtica, ako ne dobijemo nešto za uzvrat i to se ponavlja. Ja postavljam pitanje čelnicima ove zemlje koji vode politiku u državi Srbiji, u ovom trenutku, sviđalo se to nama ili ne šta je ta kompenzacija u ime koje su oni spremni da priznaju nezavisnost Kosmeta. Svaka jezička i logička analiza pokazuje da kada ovako kažete – mi nećemo, osim ukoliko to i to, vi zapravo kažete – mi hoćemo, priznaćemo nezavisnost Kosova, ukoliko nam date, odnosno ponudite kompenzaciju u vidu nekog razgraničenja ili ne znam čega drugog ili trećeg, možda Zajednice srpskih opština, koja je neispunjena obaveza od pre par godina kosovske, odnosno briselske strane u pregovorima. Dakle, takav način uvođenja, takva formulacija stava, degradira politiku i poziciju države Srbije. To nije poziv na kompromis koji načelno svi držimo, koji svi hoćemo i priželjkujemo, nego je zapravo, rekoh, urušavanje već ionako nepovoljnih pozicija države Srbije i glasno i jasno izražavanje stava i spremnosti da se nezavisnost Kosova prizna pod uslovom određene, ne znamo tačno još uvek, zvanično ne znamo koje i kakve kompenzacije. Kao što rekoh više puta, ne samo sada, to je neprihvatljivo, neustavno i kontraproduktivno, upravo sa stanovišta cilja, čak i ako hoće državna politika da dobiju neku kompenzaciju, onda se to tako ne nudi kao na pijaci, piljarnici i naravno da neće dobiti ono što očekuje. Poštovane kolege, dragi građani, sutra je Vidovdan i kažu da se tada na Vidovdan obično bolje i jasnije vidi, ali nije potreban Vidovdan, nije potrebna neka posebna moć viđenja da bi se shvatilo koliko je ovakva politika, koliko su ovakve ponude i predlozi loši i kontraproduktivni. Molim vas da o tome vodimo računa dok još nije kasno. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan LJubić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, postavljam pitanje javnom tužilaštvu, vezano za čl. 305. i 321. Krivičnog zakonika - da li postoje elementi za krivičnu odgovornost zbog blokade zgrade predsednika Republike i sprečavanja slobode kretanja, kao i pokušaja da se spreči ulazak predsednika države Aleksandra Vučića i poslanika pri ulasku u parlament, kao i zbog medijskih izmišljotina, podmetanja i pretnji najgorih vrsta koja su sve učestalija? Pitam da li je u nekom prethodnom periodu bivših vlasti nekom predsedniku države Srbije bilo onemogućeno ili pokušano da se spreči ulazak u Narodnu skupštinu, kao što je to slučaj sa sadašnjim predsednikom? Šta možemo da očekujemo do onih koji danas u svakoj prilici koriste nasilje kao sredstvo za obračunavanje sa svojim političkim neistomišljenicima, od onih koji ne prezaju od bilo čega zarad svojih političkih ciljeva? Nakon čupanja znakova u centru Beograda, pravljenja nereda i haosa po gradu, nasilnih pokušaja ulazaka u institucije, poput Skupštine Grada Beograda, Narodne skupštine, upadanja u zgradu RTS i pretnji novinarima, vidimo da ovo bio još jedan u nizu novih dobro osmišljenih postupaka opozicije u sprečavanju predsednika države i narodnih poslanika da mogu slobodno da uđu u parlament i obavljaju svoj posao. U čijoj režiji i po čijem receptu? Ovde pitam da li je Tužilaštvo reagovalo kod očigledne primene nasilničkih metoda? Postavlja se pitanje - šta još sve mogu građani Srbije da očekuju od onih koji nemaju nikakvih skrupula, koji ne prezaju ni od čega, pred onima koji misle da mogu da rade šta im padne na pamet? Da li je to ono jedino što oni imaju da ponude narodu? Do dana današnjeg nismo ni čuli ni videli šta je to njihov plan i program, šta oni to nude Srbiji. Nije ih zanimali da se uhvate u koštac sa problemima, oni su bili ti koji su ostavili probleme zemlji. Postavljam pitanje - da li je u vreme njihove vlasti njih neko sprečavao i branio slobodno da dođu u Skupštinu, za ono za šta nas je sve ovde birao narod i za šta smo svi ovde odgovorni narodu? Možda oni nisu odgovorni narodu, možda oni tako zamišljaju budućnost zemlje. Da li su takvi postupci i da li je tako nešto negde nekoj zemlji donelo boljitak i prosperitet? Svaki put kad Srbija iskorači, napravimo neki važan korak, dobar rezultat u nekoj sferi, bilo u državnom, nacionalnom smislu, ekonomskom ili međunarodnom planu, kao po nekom nepisanom pravilu kod njih se javlja potreba da umanje značaj svega toga, od istih onih koji su vukli i gurali Srbiju u stanje beznađa i nestabilnosti do 2012. godine. Kao da nekom ne odgovara sve to, kao da neko ima potrebu da nas vrati u vreme kada je Srbija bila slaba, nestabilna, nemoćna. I što smo bliži, što se više približavamo evropskim zemljama, ta potreba je jača i izraženija. Zbog toga ne treba da na nas budu ljuti i besni, već na sebe, što ih građani neće za sve što nisu uradili kada su bili u prilici da urade. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici – niko nije dostavio. Nastavljamo rad i prelazimo na načelni pretres o 3. tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O KOMUNALNOJ MILICIJI Saglasno članu 90. stavu 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Branko Ružić i ministar Državne uprave i lokalne samouprave sa saradnicima. Primili ste Predlog zakona koje je podnela Vlada, primili ste Izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe državnu upravu i lokalnu samoupravu. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslenike grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe, srazmerno brojem narodnih poslanika i članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o komunalnoj miliciji. Da li predstavnik predlagača Branko Ružić, ministar državne uprave i lokalne samouprave želi reč? (Da) Reč ima Branko Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovano predsedništvo, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pred vama je Predlog zakona o komunalnoj miliciji, koji za osnovi cilj ima obrazovanje komunalne milicije u opštinama, ali naravno i dalje unapređenje njihovog rada u korist svih građana Republike Srbije. Mogućnost da se komunalnoj miliciji uvede u opštinama utvrđene na osnovu ocena da su u dosadašnjem funkcionisanje opština uočene znatne poteškoće u održavanju komunalnog reda i obezbeđenju efikasnog izvršavanja zakona i akata koji su u nadležnosti opštine. Organizovanje ovakve službe i njeno funkcionisanje u opštini, pomoći će u otkrivanju, sprečavanju, prekršaja komunalnog reda, ali i preventivnom delovanju. Na ovaj način opštine će moći u saradnji sa policijom da preuzmu odgovornost za komunalni i drugi red u opštini, a tako i za bezbedno i uređeno okruženje svojih stanovnika u lokalnim zajednicama. Važno je napomenuti i drugi važni razlog za donošenje ovih izmena, a to je promena naziva ove službe. Naime, Zakonom o policiji utvrđeno je da pravo na upotrebu naziva „Policija“, ima isključivo Ministarstvo unutrašnjih poslova i Ministarstvo odbrane. Upravo ovo zahteva promenu više od polovine odredaba važećeg Zakona o komunalnoj policiji, jer je članom 77. Zakona o policiji usvojeno prošle godine i utvrđeno da se zakoni kojima su ustanovljeni organizacioni oblici koji u svom nazivu imaju reč „policija“ moraju uskladiti sa ovim zakonom u roku od tri godine od dana njegovog stupanja na snagu. Zbog toga je pred vama predlog novog zakona, Zakona o komunalnoj miliciji, koji ne menja suštinski rešenja iz postojećeg zakona, ali ih svakako, znatno unapređuje i usklađuje sa novim propisima. Dužan sam da pojasnim da smo imali i alternativno rešenje za naziv ove službe. Kada smo sagledali i uporednu praksu sa državama u okruženju, a to su komunalni redari. Ovaj naziv je odgovarajući za te države, imajući u vidu, da kod njih komunalni redari imaju ovlašćenja, skoro ili vrlo slična komunalnim inspektorima, međutim, da bismo dali pravi odgovor na pitanje – koji naziv je odgovarajući za ovu službu, morali smo da sagledamo ovlašćenja koja ona ima u skladu sa našim pozitivnim pravnim propisima. Dosadašnji naziv komunalna policija je izveden na osnovu dela policijskih ovlašćenja koja primenjuju komunalni policajci - primena sredstava prinude, fizička snaga, lisice, sprej sa nadražujućim dejstvom i službena palica, što predstavlja suštinsku razliku u odnosu na primer inspektora ili neke druge službe koje postoje u opštinama i gradovima. Budući da zadržavamo deo policijskih ovlašćenja, naziv službe bi trebalo da i dalje oslikava njihovu glavnu karakteristiku, tako da je predloženo da naziv bude komunalna milicija, koja kao istorijski ili tradicionalni termin ili naziv ukazuje upravo da ta policijska ovlašćenja jasnije pokazuje tu vezu ove službe sa građanima, jer suština je da to bude briga o tome da se život svakog čoveka odvija u određenom okruženju. Imajući u vidu da je aktuelni zakon dozvoljavao gradovima da formiraju komunalnu policiju, opštine, odnose opštinske uprave tu mogućnost nisu imale, a zahtevi građana za unapređenje komunalnog reda kroz rad ovakve službe je pristizao iz svih delova Srbije, posebno u opštinama gde građani vide kako funkcioniše ova služba u gradu, a nisu bili u prilici da imaju u svojoj opštini. Opštine će sada moći da obrazuju komunalnu miliciju ukoliko imaju finansijskog prostora i mogućnost da zaposle izvršioce. Takođe, u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi, koji ste izglasali ovde prošle godine, dve ili više opština će moći da obrazuju zajedničku komunalnu miliciju ili da povere obavljanje poslova susednom gradu koji već ima komunalnu miliciju. Budući da komunalna policija, nakon usvajanja ovog zakon komunalna milicija, funkcioniše u gradu Beogradu već deset godina, ali naravno i u ostalim gradovima, smatram neophodnim zbog građana da predstavim efekte njihovog rada po zajednicu. Komunalna policija grada Beograda je prirodno najveća služba u Srbiji, pa je indikativno da pogledamo neke od najznačajnijih podataka o postupanju ove službe. Samo u prošloj godini Komunalna policija grada Beograda formirala je ukupno oko 124.000 predmeta. Odgovorili su na skoro 60.000 poziva građana preko Beokom servisa. Imali su skoro 40.000 elektronskih prekršajnih naloga za nepropisno parkiranje i preko 40.000 za vožnju gradskim prevozom bez plaćene karte. Izrečeno je preko 14.000 upozorenja u situacijama kada su radnje mogle da proizvode prekršajni prestup. Aktivni su bili u svim manifestacijama specifičnim za grad Beograd, poput Ulice „Otvorenog srca“, lomljena česnice na trgu Republike, Beogradskom maratonu, koncertima, kulturnim i drugim događajima. Izmene zakona su podržane od strane grada Beograda kako bi komunalna milicija mogla da bude jednako efikasna ne samo u gradu Beogradu, nego i u gradskim opštinama i sa ciljem da se zaštite sugrađani od bahatosti bilo koje vrste, bilo da je reč o nepropisnom parkiranju, glasnoj muzici, bacanju smeća izvan predviđenih kanti, nelegalnom taksi prevozu i slično. Na ovaj način svi građani Beograda i drugih opština širom Srbije ostvariće svoje pravo da žive u komunalnom redu. Uvaženi narodni poslanici, dozvolite da ukažem na konkretna unapređenja, odnosno rešenja koja nudimo i predlažemo. Dakle, unapređene su odredbe koje se tiču podrške drugim organizacionim oblicima u jedinici lokalne samouprave, podstičemo zajedničko delovanje usmereno na korist građana kroz međusobno obaveštavanje, razmenu informacija, preduzimanje zajedničkih mera, kao i zajedničko korišćenje sredstava, uređaja i opreme. Primera radi, komunalna milicija asistiraće lokalnim javnim službama i preduzećima, npr. građevinskoj inspekciji kada treba da zatvori neko bespravno gradilište ili npr. ekološkom inspektoru koji pokušava da spreči neko zagađenje. To je praksa u skoro svim evropskim zemljama, jer su ovo pitanja lokalnog karaktera. U okviru poslova komunalne milicije dodali smo i poslove vršenja kontrole nad primenom zakona kojim se uređuje upotreba državnih simbola, osim u odnosu na državne organe, organe teritorijalne autonomije i jedinice lokalne samouprave, čime popunjavamo pravnu prazninu, jer nije bilo regulisano ko vrši nadzor nad korišćenjem državnih simbola u privatnim, sportskim i drugim objektima. Uređuje se i postupanje prema maloletnicima, tako da jedan broj komunalnih milicionara mora da položi ispit za postupanje sa maloletnicima. Uvode se i dva nova ovlašćenja – zaustavljanje i pregledanje vozila u skladu sa Zakonom o prevozu putnika u drumskom saobraćaju, što će se najviše koristiti u slučajevima neovlašćenog odvoženja ili istovara zemlje, šuta, otpada i drugog materijala, kontrola nelegalnih taksi vozila i drugo, kao i prikupljanje obaveštenja u cilju otkrivanja prekršaja njihovih učinilaca. Ono što je takođe značajno, pripadnicima komunalne milicije biće omogućen rad u civilu izuzetno i isključivo po pismenom nalogu načelnika komunalne milicije i samo za poslove iz nadležnosti komunalne milicije. Radom u civilu omogućiće se da se uspostavi komunalni red, posebno u oblastima bespravnog zauzeća javne površine, nelegalne prodaje, nelegalnog taksi prevoza, kao i buke u ugostiteljskim objektima. Svi smo svesni da rad u uniformi pokazao nedovoljno efikasnim u svim situacijama, jer čim prekršioci uoče vozilo ili uniformisano lice, udaljavaju se sa lica mesta, zataškavaju prekršaj, što je onemogućavalo komunalnu policiju da sankcioniše takav prekršaj. Komunalni milicionari će moći da snime dokaze o komunalnom prekršaju i tako dokažu bilo kakvo remećenje komunalnog reda, poput parkiranja na pešačkim prelazima, tramvajskim šinama ili u žutoj traci, bacanja smeća, puštanja glasne muzike i druge komunalne prekršaje. Pored ovoga, snimanje će dokumentovati i samo postupanje komunalnih milicionara. Ono što je takođe važna izmena to je da će svi prekršioci morati da postupe po nalogu komunalnog milicionara, što do sada nije bio slučaj. Komunalni milicionar će moći da piše prekršajni nalog, a novim zakonom su definisane kazne za fizičko lice od 10.000 dinara. Ako ih plati u roku od osam dana to će biti duplo manje, dakle 5.000. Ako to lice smatra da nije krivo, onda će po tom slučaju postupati nadležni sud. U naredne tri godine svaka lokalna samouprava koja ima komunalnu miliciju samostalno će odrediti izgled i boju uniforme koja treba da sadrži lokalne specifičnosti, a koja će se razlikovati od policijske uniforme. Komunalna milicija će se obrazovati na nivou opština kao deo opštinske ili gradske uprave i, ono što je važno, ukinuta je dosadašnja odredba da se broj komunalnih milicionara određuje tako što postoji kriterijum da na svakih 5.000 stanovnika dolazi jedan komunalni milicionar. Paralelno sa novinama u radu službe, važno je napomenuti da smo veliku pažnju posvetili profesionalizaciji ove službe. Predlažemo strože kriterijume za zapošljavanje komunalnih milicionara u pogledu psihofizičke sposobnosti, obrazovanja, položenog ispita za komunalnog milicionara, ali i uslova da ne postoje bezbednosne smetnje za obavljanje tog posla. To zapravo znači da za milicionara neće moći niko da bude primljen protiv koga je pokrenut bilo kakav postupak ili je pravosnažno osuđen za dela koja se gone po službenoj dužnosti ili kažnjen za prekršaj iz oblasti javnog reda i mira sa elementima nasilja, kao i za prekršaj iz oblasti propisa kojima se uređuje nabavka, držanje i nošenje municije i oružja. Ova bezbednosna provera se odnosi na već zaposlene radnike u ovoj službi. Nov zakon omogućava brži prijem u radni odnos u komunalnu miliciju pripadnika MUP koji su i više nego osposobljeni za obavljanje poslova i primenu ovlašćenja komunalnog milicionara na terenu, uz obavezu polaganja teoretskog dela stručnog ispita. Ono što je takođe predlog to je da jačamo unutrašnju kontrolu kao posebnu organizacionu jedinicu u sastavu komunalne milicije. Ta služba će imati za cilj unutrašnju kontrolu rada komunalnih milicionara i drugih zaposlenih u komunalnoj miliciji. Ova služba će kažnjavati svakog komunalnog milicionara koji bude prekršio zakon ili pravila službe. Svakako je važno napomenuti da donošenje ovog zakona ni na koji način ne predstavlja obavezu za jedinice lokalne samouprave, već samo pravo i mogućnost. Dakle, ne postoji obaveza za formiranjem komunalne milicije, ukoliko, naravno, za to nemaju potrebe ili sredstava, već se daje mogućnost onima koji na drugoj strani to imaju, da osnivanjem ove službe unaprede zaštitu komunalnog i drugog reda na svojoj teritoriji i dodatno doprinesu podizanju kvaliteta života svojih sugrađana i zaštiti imovine. U budžetima opština i gradova koji žele da iskoriste pravo da obrazuju komunalnu miliciju iz ovog zakona, potrebno je obezbediti dodatna sredstva za obrazovanje i početak rada komunalne milicije, uključujući sredstva za nabavku uniforme, oznaka i opreme za rad, kao i za osposobljavanje i usavršavanje komunalnih milicionera. Iznos tih sredstava zavisiće prvenstveno od opredeljenja jedinica lokalne samouprave u pogledu broja ljudstva komunalne milicije. Ostvarivanje prava na obrazovanje komunalne milicije u jedinicama lokalne samouprave obezbeđuje se u skladu sa finansijskim propisima, kao i propisima koji uređuju maksimalni broj zaposlenih u jedinicama lokalne samouprave. Uvođenjem komunalne milicije mogu se očekivati uvećani budžetski prihodi od naplata novčanih kazni za prekršaj, kao i neposredni pozitivni efekti u vidu budžetskih ušteda, koji se mogu postići efikasnim delovanjem komunalne milicije. Na kraju, iskoristio bih priliku da se zahvalim Ministarstvu unutrašnjih poslova, gradu Beogradu, ali, naravno, i svim ostalim jedinicama lokalne samouprave na podršci i svima ostalima koji su tokom javne rasprave doprineli da na jedan kvalitetan način sagledamo stanje i potrebe i dođemo do predloga zakona koji će zaista korespondirati sa potrebama građanki i građana u svim lokalnim zajednicama i mislim da će to, ukoliko ovaj zakon bude usvojen, u značajnoj meri doprineti boljem održavanju komunalnog reda u svim opštinama i gradovima širom Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Arpad Fremond. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, predsedništvo, gospodine ministre, saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi jedan izuzetno važan zakon koji će po mišljenju poslanika Saveza vojvođanskih Mađara unaprediti rad i bezbednost naših opština. Mi u Savezu vojvođanskih Mađara već godinama govorimo o potrebi da se komunalna milicija obrazuje i u opštinama i izuzetno nam je drago da ćemo donošenjem ovog zakona imati ovu mogućnost. Nakon parlamentarnih izbora, 2016. godine, Savez vojvođanskih Mađara je potpisao koalicioni sporazum sa Srpskom naprednom strankom i deo ovog koalicionog sporazuma je i mogućnost ostvarenja komunalnih milicija na lokalu. Ovaj deo koalicionog sporazuma se odnosi na lokalne samouprave i konkretno glasi da će se izmenama Zakona o komunalnoj policiji omogućiti obrazovanje komunalne policije i u opštinama. U Predlogu zakona stoji mogućnost da se komunalna milicija uvede u opštinama, utvrđena na osnovu ocene da su u dosadašnjem funkcionisanju opština uočene znatne teškoće u održavanju komunalnog reda i obezbeđenju efikasnog izvršavanja zakona i drugih propisa i akata. Kako smo čuli od gospodina ministra, organizovanje ovakve službe i njeno funkcionisanje u opštinama doprineće kako otkrivanju prekršaja komunalnog reda, tako i preventivnom delovanju u sprečavanju tih prekršaja. Na ovaj način se opštinama omogućuje da u saradnji sa policijom i drugim subjektima preuzmu i realizuju sopstveni deo odgovornosti za komunalni i drugi red u opštini. Pored uvođenja mogućnosti osnivanja komunalne milicije i u opštinama, Predlogom zakona se propisuje i mogućnost da dve ili više jedinica lokalne samouprave mogu obrazovati zajedničku komunalnu miliciju ili da opština ugovorom sa gradom ili drugom opštinom može obezbediti delovanje komunalne milicije na svojoj teritoriji. Umesto dosadašnjeg naziva "komunalna policija", uvodi se termin "komunalna milicija", ministar je detaljno obrazložio zašto je to tako, s obzirom da pravo na upotrebu naziva policije ima isključivo MUP i Ministarstvo odbrane, što je propisano Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Jedinice lokalne samouprave će da obrazuju komunalnu miliciju kao unutrašnju organizacionu jedinicu u sastavu jedinstvenog organa opštinske, odnosno gradske uprave i uprave organizovane za pojedinu oblast. Ta jedinica ne može imati manje od tri komunalna milicionera, što je isto dobro. U Predlogu zakona stoji da će poslove komunalne milicije obavljati uniformisani komunalni milicioneri. Dalje - izuzetno, poslove komunalne milicije mogu obavljati komunalni milicioneri bez službene uniforme sa oznakama, po pisanom nalogu načelnika komunalne milicije. Gospodin ministar je takođe govorio o tome zašto je to tako. Pored ovlašćenja propisanih važećim Zakonom o komunalnoj policiji, a to su upozorenje, usmeno naređenje, provera identiteta, dovođenje, pregledanje lica i predmeta, privremeno oduzimanje predmeta, video nadzor i upotreba sredstava prinude, fizičke snage itd, Predlogom zakona o komunalnoj miliciji proširuju se ovlašćenja i to pozivanje, zaustavljanje, pregledanje lica, predmeta i vozila, traženje obaveštenja, a u sredstva prinude se dodaje i ručni sprej sa nadražujućim dejstvom. Smatramo da su ta proširena ovlašćenja potrebna i, naravno, mi iz Saveza vojvođanskih Mađara to apsolutno podržavamo. Što se tiče zasnivanja radnog odnosa, na prava i dužnosti iz radnog odnosa komunalnih milicionera primenjuju se propisi koji uređuju prava i dužnosti iz radnog odnosa zaposlenih u jedinici lokalne samouprave u skladu sa kojim se obezbeđuje odgovarajuća zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina. Ovo je takođe izuzetno važno za nas, jer su dosta lokalnih samouprava, živi veliki broj pripadnika nacionalnih manjina, pa moramo da vodimo računa i o tome i naravno ovaj predlog zakona vodi računa i o tome. Pored uslova regulisanih navedenim propisima, komunalni milicioneri moraju da ispunjavaju posebne uslove, da imaju psiho-fizičku sposobnost potrebnu za obavljanje poslova komunalne milicije, da ne postoje bezbedonosne smetnje za obavljanje poslova, da ima položen ispit za komunalnog milicionera i ima stečeno najmanje srednje obrazovanje u četvorogodišnjem trajanju, najmanje jednu godinu dana radnog iskustva u struci. Izuzetno, u radni odnos se može primiti profesionalni vojnik preuzimanjem iz Vojske Srbije i policijski službenik u statusu ovlašćenog službenog lica preuzimanje iz MUP, što je sasvim normalno. Za sprovođenje ovog zakona nije potrebno obezbediti sredstva u budžetu Republike Srbije, jer je budžetima opština i gradova koji žele da iskoriste ovo pravo, da obrazuju komunalnu miliciju, potrebno obezbediti dodatna sredstva za obrazovanje i početak rada komunalne milicije. Naravno, ovde treba uključiti sredstva za uniformu, oznaku, opreme za rad, kao i za osposobljavanje i usavršavanje ovih komunalnih milicionera. Iznos tih sredstava zavisiće prvenstveno od opredeljenja lokalne samouprave u pogledu broja komunalnih milicionera. Opštine i gradovi koji nisu imali komunalnu policiju nisu predvideli, naravno, budžetom za tekuću godinu, sredstva za ove namere, ali s obzirom da se uvodi mogućnost osnivanja komunalne milicije, tek nakon stupanja na snagu ovog zakona, koji će biti ovih meseci, ali ima vremena ove godine, odnosno početkom jula, ali ima vremena ove godine da se sredstva planiraju u budžet za narednu godinu. Sve lokalne samouprave koje žele ovo da uvedu imaće dosta vremena i imaće prilike da to urade. Komunalna milicija je važna jer se preko njih obezbeđuje izvršavanje nadležnosti jedinice lokalne samouprave u oblastima, odnosno pitanjima komunalne delatnosti, zaštita životne sredine, ljudi, dobara i obezbeđuje zaštitu, održava red u korišćenju zemljišta, prostora, lokalnih puteva, ulica i drugih javnih objekata. Izuzetno je važno što će komunalna milicija pružati pomoć drugim organizacionim jedinicama uprave, kao i preduzećima, organizacijama i ustanovama koje na osnovu zakona, odnosno opšteg akta jedinice lokalne samouprave odlučuju u pojedinim pravima građana, pravnih lica i drugih stranaka i vršioca komunalne delatnosti, kada po oceni ovlašćenog, organizacije, postoje pretpostavke da sprovođenje njihove izvršne odluke neće biti moguće bez prisustva tih komunalnih milicionera. Naravno, poslanici SVM će u danu za glasanje podržati Predlog zakona o komunalnoj miliciji. Smatramo da je ova mogućnost važna za sve lokalne samouprave i naravno u tim lokalnim samoupravama, gde mi imamo gradonačelnika, trudićemo se da uvedemo ovu mogućnost. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite, kolega.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre Ružiću sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas razgovaramo o predlogu jako značajnog zakona o komunalnoj miliciji, koji je grad Beograd dao kao predlog, Vlada Republike Srbije ga usvojila i nadam se da ćemo za nekoliko dana da ga izglasamo jednom velikom većinom u Narodnoj skupštini Republike Srbije, s obzirom da će ovaj Predlog zakona imati, kada bude početo da se implementira, veoma pozitivnu konotaciju i veoma pozitivne efekte, što je najbitnije za obične građane, što jeste i fokus i same Vlade Republike Srbije, nas kao predstavnike većine u parlamentu, na poštovanje komunalnog reda i povećanje bezbednosti svih građana. Moram, pre nego što krenem da govorim i da se fokusiram na sam Predlog zakona o komunalnoj miliciji, da kažem nešto o tome da je ovo samo jedan deo sveobuhvatne politike i implementacije Strategije razvoja grada Beograda, koja je utvrđena još 2014. godine kada je nova vlast na čelu sa tada gradonačelnikom Sinišom Malim, Goran Vesićem, koji je tada bio menadžer, a sada zamenik gradonačelnika grada Beograda, utvrdio jednu novu politiku razvoja, izgradnje grada Beograda i dostizanje cilja da grad Beograd bude stvarni turistički, privredni, kulturni, sportski lider, ne samo u regionu zemalja zapadnog Balkana, nego u regionu cele jugoistočne Evrope. Moram da kažem i da je u proteklih pet godina urađeno puno na razvoju grada Beograda, prvenstveno na onim stvarima koje su bile potpuno urušene u periodu između 2008. i 2012. godine, a ticale su se funkcionisanja rada, efikasnosti, efektivnosti javnih i komunalnih preduzeća u gradu Beogradu i svih onih aspekata efikasnosti gradske uprave, odnosno onog servisa koji je potrebno da funkcioniše gotovo perfektno kako bi građani Beograda bili zadovoljniji, kako bi građani Beograda mogli u ovom gradu, koji ima negde oko dva miliona stanovnika, da žive život dostojan, kakav treba živeti u jednoj prestonici najveće zemlje u ovom regionu. Smatram kao narodni poslanik da je gradska vlast uradila puno po svim pitanjima, pogotovo bih istakao pitanja izgradnje Beograda. Grad Beograd u poslednjih nekoliko godina je postao grad bagera, grad koji se ubrzano gradi i u kojem ima nekoliko stotina gradilišta, u kojem se realizuje jedan od najvećih projekata u celoj Evropi. To je „Beograd na vodi“. Projekat ima vrednost više od tri milijarde evra. To je bio signal i stranim investitorima i domaćim investitorima da će Beograd postati faktički jedna turistička i privredna prestonica ovog regiona. Pored tog projekta sprovode se mnogi drugi projekti, građevinski projekti, obnavlja se infrastruktura, sređuju se ulice, uređuju se saobraćajnice, prave se šetališta. Kao neko ko je lokal patriota, generacijama su moji iz ovog grada, je ponosan i srećan zbog toga. Zato što generacije, moji roditelji i oni koji su iza njih pamte neke delove Beograda koji se nisu desetina, i ja to pamtim, decenijama sređivali i ostavljani su da budu ruglo ovako jednog lepog grada. U proteklih nekoliko godina jedna odgovorna vlast, jedno novo liderstvo, kada preuzme inicijativu i kada zna šta želi, šta hoće, ima jasnu viziju i strategiju razvoja ovako velikog grada, dolazimo do tih rezultata da danas imamo tako lepe objekte izgrađene u delu Savamale, dakle, u „Beogradu na vodi“. To više nije stecište narkomana, sitnog kriminala, prostitucije i svega onoga lošeg što se dešavalo tu u proteklim decenijama, nego je to faktički sada jedan od najlepših delova Beograda, i ne samo Beograda, nego jedan od najlepših delova ovog dela Evrope. Moram da pomenem zbog kritika koje imamo i danas, koje smo imali, pogotovo gradska vlast, u prethodnom periodu, kada je u pitanju „Beograd na vodi“, da neki drugi gradovi, evo, recimo, navešću samo, u Vašingtonu se pre godinu dana izgradio i postoji sličan projekat i zove se „Vašington na vodi“, koji je jako, jako sličan ovom našem „Beogradu na vodi“, samo što mi imamo kule, imamo više zgrada, a oni su išli na drugu varijantu, niže zgrade i hoteli koji nisu smešteni u tako visokim kulama. U svakom slučaju, to je jedan novi duh, jedna nova energija koja daje zamah i zamajac Beogradu da bude stvarniji, realniji privredni i turistički lider ovog regiona. Zato u prethodnoj godini imamo drastično povećanje turista iz svih delova sveta i definitivno je Beograd prestonica koja se vrlo dinamično razvija, koja predstavlja jedan ogroman privredni potencijal. Šta ovaj Predlog zakona o komunalnoj miliciji, kako on sada toliko ima veze sa razvojem Beograda? Iz jednog prostog razloga što ako nema komunalnog reda, onda ne postoji ni prestonica, onda ne postoji ni razvoj. Iz kog razloga? Kada turista sleti na aerodrom „Nikola Tesla“, kada investitor sleti na aerodrom „Nikola Tesla“, pa šta prvo vidi? Vidi koliko je čist naš grad, upozna se prvo sa taksi službom, sa ljudima koji rade taksi servis. Kada dođu u Beograd, kada dođu u centar grada ili na Novi Beograd, prvo što vide je kakav je komunalan red, kakva je čistoća, da li u gradu ima reda komunalnog ili ga nema. To su oni prvi utisci koje ti ljudi imaju kada dođu, a mnogi dolaze. U prethodnim godinama mnogi dođu, naravno, prvi put da investiraju ovde, da vide ovaj lepi grad i, ono što je za nas najbitnije, da potroše novac ovde, da spavaju u našim hotelima i hostelima, da ručaju u našim restorani i da na taj način potroše novac, napune budžet i naravno podstaknu našu malu privredu, naš sektor restoraterstva, hotelijerstva, da bude još snažniji, da bude još bolji, da bude još konkurentniji i onima koji u proteklih nekoliko godina jako puno ulažu u naš grad. Podsetiću vas da u Beogradu od pre nekoliko godina imamo i takve lance, kao što su „Meriot kort jard“, kao što je „Hilton“, kao što je „Radison blu“ i mnogi hoteli koji su svetski lanci. Da ne govorim o tome da će u „Beogradu na vodi“ biti „Sent ridžis“ koji je zasigurno možda i najbolji, najkvalitetniji lanac hotela na celom svetu. Šta nam to govori? Govori upravo to da je Vlada Republike Srbije, da je gradska uprava, da su ljudi koji vode grad Beograd, implementirajući viziju i ideju predsednika Aleksandra Vučića, napravili ovaj grad kao jedan moderan, razvijen grad, ali grad u kojem postoji red svake vrste i trudićemo se svi da postoji i komunalni red. Bez tog reda nema ni mogućnosti da privučemo što više investicija, nema mogućnosti da privučemo više turista, nego što to sada imamo. Ono što je isto tako važno da napomenem i da se posebno zahvalim ministru unutrašnjih poslova i potpredsedniku Vlade, gospodinu Stefanoviću, koji je zdušno podržao Predlog ovog zakona, koji je sa svojim timom podržao izradu Predloga ovog zakona, u nameri da ne samo cela Srbija, nego naravno i Beograd kao glavni grad bude bezbedniji, da se u njemu ljudi koji dolaze sa strane, koji investiraju koji dolaze ovde na siti ture da vide Beograd, da vide naše znamenitosti, da budu oni sigurniji i bezbedniji, ali i da budu građani Beograda sigurni, bezbedniji i da budu upućeni i orijentisani na to da Gradska uprava, da grad Beograd, da Vlada Republike Srbije vodi računa o njihovoj bezbednosti i vodi računa o redu koji je preko potreban, kako bi naš sistem funkcionisao na najbolji mogući način. Kada je u pitanju Predlog zakona o komunalnoj miliciji, smatram da će se implementiranjem ovog zakona poboljšati sama percepcija o našoj državi od strane prvenstveno naših građana ovde u Beogradu, što nam je najbitnije, ali i svih onih drugih, a njih je puno, gotovo da na dnevnom nivou više stotina hiljada ljudi dolazi ovde u Beograd, vidi kako Beograd dobro i kvalitetno funkcioniše. Isto tako je jako važno što se na ovaj način vrši jedna vrsta i decentralizacije, što se ingerencije, kada je u pitanju komunalna milicija, prebacuju i na lokalnu samoupravu. Dakle, prebacuju se i na opštine i nema više onoga što je jako, jako značajno za našu privredu, ali i za efikasnost državne uprave i administracije, ovoga puta Gradske uprave grada Beograda i opštinskih uprava, a to je da im se nešto optroiše. Da neko kroz neku analizu od pre 20 ili 25 godina kaže i ustvrdi - jedan komunalni milicajac na 5000 građana. Ne, ovo je potpuno jedna suprotna logika. Biće komunalnih milicajaca koliko to opštinska, odnosno lokalna samouprava proceni da treba u skladu sa najvišim i najboljim interesima građana koji tu žive i to je suština dobrog menadžmenta, to je suština dobrog upravljanja, i onoga što gradska vlast u gradu Beogradu želi da uradi i na šta je fokusirana 24 sata dnevno. Odlični su ti ljudi i svi možemo da vidimo koliko naporno rade da nama ovde koji živimo u Beogradu ili oni koji dolaze u Beograd da im bude bolje. Ne samo da im budu bolje komunalne usluge, da im bude bolja socijalna zaštita, da im bude bolji privredni ambijent, da im bude bolji ambijent za razvoj biznisa, za mlade ljude, za njihove start apove, za pokretanje privatnih inicijativa, da ovo bude stvarno jedan pametan grad, moderan grad, uređen grad, u kojem će šansu za razvoj imati svi. To je najvažnije što smo posle pet godina dosegli taj nivo da u Beogradu svako ima šansu, da li je on rođen u Beogradu, da li je došao u Beograd iz Surdulice, ili iz Preševa, ili iz Novog Pazara, ili bilo kog drugog mesta, ili je došao iz BiH, iz Banjaluke, iz Slovenije, Crne Gore, ima jednaku šansu da ovde živi, da radi, da bude poštovan i ono što je najbitnije, da bude bezbedan. Mi smo zainteresovani životno da što više ljudi dolazi i radi ovde kod nas u Beogradu i u celoj Srbiji, da im obezbedimo uslove da investiraju svoj kapital, da im obezbedimo uslove da žive ovde i da im taj život bude ugodan i udoban i da na taj način poboljšavamo, pospešujemo i naš budžet, da dolazimo do svežeg novca i novog kapitala, kako bi mogli da radimo još bolje, još dinamičnije ono što radimo proteklih nekoliko godina, da izgrađujemo tvrdu infrastrukturu, da izgrađujemo nove kilometre autoputeva, da izgrađujemo škole, bolnice i da stvaramo ambijent kao što je to juče urađeno. Ne mogu da propustim priliku da kažem da su juče potpisana 102 nova ugovora o radu za one koji su diplomirali na Medicinskom fakultetu na univerzitetu i za 158 mladih ljudi, medicinskih tehničara, koji će ostati u Srbiji, koji će svoj život, svoje porodice vezati za ostanak u Srbiji, za one koji su budućnost naše zemlje. To je uz ovih 10 milijardi evra, koje je predsednik rekao, koje se planiraju kao novi investicioni ciklus, to je upravo preduslov za kvantni skok koji će Srbija napraviti u narednim godinama. To je najvažnije i ovoj vlasti i ovoj većini u parlamentu i predsedniku Vučiću- radna mesta. Juče, koliko smo mogli da vidimo, 260 novih radnih mesta u javnom sektoru, ali naravno, da bi otvorili nova radna mesta u javnom sektoru mi moramo da otvaramo još više radnih mesta u privatnom sektoru, zato gradimo Beograd na vodi, zato angažujemo svoju građevinsku operativu, zato gradimo autoputeve, zato gradimo mostove, zato privlačimo hotelijere i najveće lance i najveće kompanije, zato pravimo IT habove, i tehnološke parkove, investiramo u obrazovanje i nauku. To je vizija, to je strategija, to je liderstvo, uz ono što radimo na rešavanju par ekselans političkih pitanja i posvećeni smo naravno regionalnoj saradnji, posvećeni smo dijalogu i posvećeni smo prvenstveno tome da Srbija ostvaruje, ispunjava, sopstvene nacionalne interese, a te nacionalne interese će ostvarivati prvenstveno i prioritetno najviše na konto našeg ekonomskog razvoja. Takođe ne mogu da propustim priliku da kažem da smo mi u prošloj godini imali rast od 4,1%. Druga smo zemlja u Evropi po nivou privrednog rasta. Investicije su premašile strane direktne 3,3 milijarde evra i mi se nadamo u ovoj godini da ih imamo više i takve i jesu predikcije. Puno investicija. Svaki dan dolaze investitori iz svih zemalja sveta i nije to slučajno. To je zato što vodimo jednu izbalansiranu spoljnu politiku, što smo poštovan partner, što nismo orijentisani 100% samo na jednu stranu, što nismo isključivi i što smo zemlja u kojoj se vidi da se naporno i marljivo radi da bi se stvorio najbolji mogući ambijent za ekonomski razvoj. Zato ovaj Predlog zakona o komunalnoj miliciji ima za cilj da uvede red, jer bez komunalnog reda mi ćemo biti atraktivni za investicije, mi ćemo biti atraktivni za život, ali mi želimo da budemo moderan evropski grad po uzoru na Pariz, na uređene gradove u Italiji, u Nemačkoj. To nam je cilj. Da se Beograd na taj način razvija, jedan grad u koji će se slivati svi oni koji su zainteresovani za region, koji će dolaziti ovde, koji će investirati, ulagati naravno oplođavati svoj kapital u našoj zemlji. To je što se tiče same slike i onoga što želimo da naša zemlja postane i u svakom slučaju stvorićemo još bolje uslove za nova gradilišta, za nova radna mesta, za nove bagere i samo mogu da u ime SDPS podržim Gradsku upravu, gradsku vlast, ono što mi ovde kažemo, gradske oce, ljude koji su vredni, kao što jeste i Goran Vesić i ceo njegov tim u gradu Beogradu, da još žešće rade na planu razvoja našeg grada, jer ti rezultati se vide. Imamo mnogo prostora za unapređenje, a Vlada Republike Srbije i Narodna skupština će biti otvoreni za saradnju u smislu da donosimo takav zakonski okvir, takvu zakonsku regulativu koja će ići u prilog razvoju. Mi, konačno u našoj zemlji posle desetina godina stagnacije, posle desetina godina nerada, imamo nešto što se zove ozbiljan razvoj i završavam, uvaženi predsedavajući, time da će to biti i dalje naša politika, da ćemo i dalje graditi, obnavljati ulice, graditi nove stvari, a oni koji dolaze da to ruše, oni koji prete radnicima privatnih kompanija na gradilištima, ostaju i ostaće zasigurno na samom smetlištu istorije, jer građani Beograda prepoznaju šta je vrednost, prepoznaju šta je rad i prepoznaju onu politiku koja za cilj ima da se poboljšaju njihovi uslovi života i stvaranje mogućnosti za njihovo blagostanje u gradu Beogradu. Tako da ćemo u Danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona i zasigurno svi glasati za ovo, uz to da ćemo i u narednom periodu podržavati svaku ovu inicijativu koja ima za cilj uvođenje i utvrđivanje reda u našem gradu i našoj državi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Borisav Kovačević. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Uvaženi ministre i vaši državni sekretari, poštovane i uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, mi danas pod ovom tačkom razgovaramo, po meni, o jednom vrlo, vrlo značajnom segmentu unutrašnjih poslova države Srbije. Ja na ovaj zakon, pre svega, gledam iz tog ugla. Mislim da je ovaj predlog zakona dobio na kvalitetu koji je proistekao iz desetogodišnjeg iskustva primene komunalne, ma kako je zvali, poslova u komunalnoj nadležnosti, svejedno da li je to policija ili milicija. Data su, uz Predlog zakona, značajna obrazloženja i analiza efekata i ciljeva ovog zakona, ali ono što je osnovna rečenica i konstatacija, prva rečenica u obrazloženju, jeste da je osnovni razlog za donošenje i inoviranje ili donošenje novog zakona kako hoćemo, osnovni razlog je potreba da se komunalna milicija obrazuje i u opštinama. Citiram, to je doslovce tako rečeno. Mislim da je kod pravljenja predloga zakona, to se oseća, u svakom članu ovo upravo se imalo u vidu. Hoću kod toga da kažem i da skrenem pažnju na jedan drugi segment, da se poslovi od značaja za komunalnu delatnost mogu obavljati na lokalu ako se strukturno organizaciono izvršioci integrišu i sada će ovo možda biti za nekoga strašno, integrišu u okviru Ministarstva unutrašnjih poslova, svejedno da li kao komunalna policija ili komunalna milicija. Da bi utemeljio ovo moje mišljenje, reći ću, ako analizirate Predlog zakona o komunalnoj miliciji, više od 20 članova eksplicitno su vezani odnosno u njih je obrađen policijski rad, a posebno u više od polovične članova ovoga predloga. Mislim da je to dobro i da je to verovatno ono što je ministar govorio malopre, da je verovatno ipak to rezultiralo iz desetogodišnjeg iskustva bavljenja ovim poslovima u vidu organa koji se zvao policija komunalna. Kada već govorim o zakonu, potreba za međusobnom saradnjom komunalne milicije i MUP-a odnosno policije, veoma je izražena. Zato bi bilo bolje da su zajedno u okviru MUP-a i da deluju jedinstveno, a ne od opštine do opštine, s tim što apsolutno stojim iza opredelenja kada je ovaj predlog pravljen, da treba da bude svaka opština, svaka lokalna samoupravna jedinica do kraja i maksimalno involvirana u te poslove, uz metodologiju i način ostvarivanja tih zadataka koji se zovu policijskim načinom izvršenja zadataka. Poslove često vrše po ovom Predlogu zakona na način propisan Zakonom o unutrašnjim poslovima i propisima o policijskim ovlašćenjima i obavljanju policijskih poslova. Jedan od primera, jedan od članova je recimo član 28. u tom smislu, a ima ih mnogo više. Najdelikatnije aktivnosti komunalne milicije kao upotreba sredstava prinude i kontrola te prinude ne obavlja se stručno bez MUP-a, odnosno policije i njene unutrašnje kontrole. To je naročito dobro predstavljeno u članovima 30, 31 i 32, pa i u drugima. Isto tako kod zasnivanja radnog odnosa opet se značajne stvari dešavaju preko MUP-a, posebno kada je u pitanju psiho-fizička sposobnost kandidata i kad se utvrđuje ta priprema psiho-fizička i utvrđivanje i ocena te psiho-fizičke sposobnosti. To radi MUP po članu 35. Bezbednosna provera takođe, da tako kažem je u rukama MUP-a. Program i provera stručnog osposobljavanja i ocena stručne osposobljenosti opet je u domenu rada MUP-a i da ne nabrajam dalje. Da ne nabrajam dalje, ali ovo pokazuje da ono što sam prvo rekao i potvrđuje, da po svojoj prirodi poslovi komunalne milicije spadaju u unutrašnje poslove, nepobitno i sigurno. Zbog svega toga ja i dalje zastupam tezu da treba u buduće naći način da oni budu inkorporirani i integrisani i pri Ministarstvu unutrašnjih poslova. Druga stvar, koja je vrlo značajna, sem toga što ovi poslovi pripadaju unutrašnjim poslovima, komunalna milicija, ovde sada govorim dalje o Predlogu, obavlja poslove od opšteg bezbednosnog značaja, što se mora imati u vidu svakog momenta. Komunalna milicija i njeni poslovi jesu elemenat, odnosno nosioci su poslova u sistemu nacionalne bezbednosti. Kao takvi, moraju imati mesto i u strategiji nacionalne bezbednosti. Ako smo u strategiji nacionalne bezbednosti kao nosioce uključili i medije, u najširem smislu, pa bilo bi nelogično da jedan od nosilaca strategije nacionalne bezbednosti, ne bude i komunalna milicija. Ovaj Predlog zakona predviđa, i ministar je to dobro i detaljno obrazložio, da će komunalne poslove u buduće obavljati lokalne jedince, odnosno opštine i gradovi. Međutim, ja dobijam utisak na osnovu predloženog zakona, da nam se može desiti prevelika, nepoželjna, stepen nepoželjne dezintegrisanosti ukupnih tih poslova na nivou države, jer ćemo bojim se imati, zbog različitih interesa, od opštine do opštine, od grada do grada, različit i pristup organizovanja te službe. U toj službi je vrlo bitna, ovim predlogom zakonom, predviđena unutrašnja kontrola, ali sa druge strane, zakonom je predviđeno da jedna opština može organizovati komunalnu miliciju i samo sa tri čoveka, a isto tako kaže da bi trebalo svi da imaju unutrašnju kontrolu. Ja vas pitam, kakva će i kakva može biti unutrašnja kontrola rada komunalne policije, u tim uslovima? A, imamo dokazano kvalitetnu unutrašnju kontrolu danas, u okviru Ministarstva unutrašnjih poslova, koja bi mogla u integrisanosti komunalne milicije u okvire MUP-a, da obavlja te poslove. Naravno da bi u toj situaciji, kada bi bili u okviru ministarstva, moralo da se vodi računa i morala bi se dati apsolutna sloboda i pravo i poštovati učešća svake lokalne jedince, odnosno svake opštine i grada i njihova radna svakodnevna saradnja sa MUP-om, ali na nivou lokalne jedinice. Ne vidim koja bi smetnja bila da imamo čvršće, po vertikali, organizovanu komunalnu miliciju, koja bi bila iz jednog centra vođena u suštini, ne vidim šta bi to smetalo boljem radu. Ja mislim da ćemo u budućnosti, u relativno kratkom vremenu, da će se u praksi, u primeni ovog predloga zakona pokazati neke ili sve od ovih stvari o kojima sam ja govorio i da će ovaj zakon, naravno biti dograđen, inoviran. On i inače, kao svaki drugi zakon u prvom svom izlasku i u prvoj svojoj primeni, nikada ne može biti do kraja dobar, jer praksa treba da pokaže i iznedri neke stvari, tako mislim da će i ovaj zakon biti izložen mogućnosti da nam pokaže šta to treba dograđivati. Iz tog razloga poslanička grupa PUPS-a, bez obzira što iznosimo ova viđenja, ne iznosimo ih zato da ne bismo usvojili ovakav predlog zakona, dokaz je i to da mi nismo išli ni sa kakvim ni amandmanima na to, nego upozoravamo na nešto što bi trebalo kroz primenu ovoga zakona, koji će ova poslanička grupa prihvatiti ovaj predlog, da će kroz primenu njegovu vodimo računa o ovome o čemu sam govorio, da bi za relativno kratko vreme još usavršili ovaj zakon i uspešnije obavljali poslove na nivou zemlje. Hvala vam lepo.
Reč ima Ana Karadžić.
Zahvaljujem predsednice. Poštovani ministre Ružić sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Zakon o miliciji koji predstavlja, slobodno mogu reći, jedan narodni zakon, odnosno pokazuje na koji način država brine o svakom svom građaninu i omogućava da živi u što boljem komunalnom redu. Čuli smo koliko novina ovaj zakon donosi, pre svega treba istaći činjenicu da je on napisan da pomogne građanima, ne samo velikih gradova, već i najmanjih opština u Srbiji. Do sada smo imali slučaj da samo građani mogu imati komunalnu policiju, danas to može imati i najmanja lokalna samouprava što je velika prednost ovog zakona. Kao neko ko je obavljao funkciju člana veća gradske opštine Voždovac, to je jedna gradska opština grada Beograda, koja ima i svoj prigradski deo, mogu slobodno da kažem da bez obzira što je radila jako efikasno, imala je dosta komunalnih problema u prethodnom periodu. Uprkos tome što je uz pomoć različitih i policije i inspektora itd. pokušan da se zavede komunalni red u svakom smislu, to je jako bilo teško zbog nekih ograničenih ovlašćenja, kako kontrole, tako i kažnjavanja, zbog čega ovim zakonom koji je danas na dnevnom redu zaista možemo da kažemo da smo srećni što se nadamo da će biti podržan i usvojen i što će građani konačno moći da žive u lepšem okruženju. Htela bih takođe da naglasim jako dobru saradnju sa javnim komunalnim preduzećima, kako sa „Čistoćom“, tako i sa „Zelenilom“. Bez obzira na njihovu ažurnost, parkovi su često bili prepuni smeća, jer oni bez obzira što su čistili svakodnevno, po nekim svojim planovima i protokolima, građani prosto nisu imali, određeni građani, svest da ne treba da bacaju smeće, pogotovo tamo gde se najmlađi razonode. Kada govorim o toj čistoći, Gradska opština Voždovac je organizovala i svoju jedinicu, Eko patrolu opštine Voždovac. Ona je imala ovlašćenja da po određenim molbama građana ode na određenu lokaciju, očisti je, pokosi travu, to su uglavnom lokacije koje uglavnom nisu bile u nadležnosti Javnog komunalnog preduzeća „Zelenilo Beograd“ i na taj način smo se dopunjavali i trudili da građani Voždovca žive u lepšem okruženju. Međutim, zbog nedostatka ovlašćenja to je takođe bilo često problematično. Još kritičnija situacija bila je u podavalskim naseljima, gde su često bacali šut na nepropisna mesta, inspektori su izlazili na teren, ali nisu mogli da utvrde ko je i kada to uradio. Eto, ovim novim zakonom ćemo zaista imati mogućnost da se pravovremeno i izađe na teren, da su uruče čak i kazne, ukoliko je to potrebno, i da zaista komunalni red bude efikasniji. Sama činjenica da će biti i komunalna milicija organizovana u svakoj lokalnoj samoupravi gde je potrebna omogućava da oni budu upoznati sa situacijom na terenu, omogućava da budu brže na određenom mestu gde je potrebno, kako da kažem, da preventivno deluju, tako da i sprovode određene sankcije. To je zaista prednost ovog zakona. Takođe, kada govorimo i o nekom redu u saobraćaju, pre rekonstrukcije Ulice vojvode Stepe imali smo slučaj da se parkiraju na sred kolovoznih traka, šina, na pešačkim prelazima itd. i dok bi neko pozvao „pauka“ ili dok bi došla komunalna policija koja je bila zadužena za ceo Beograd, odnosno imali smo uredbu jedan na pet hiljada građana, to zaista nije bilo dovoljno komunalnih policajaca. Imali smo situaciju da se prave kolone vozila u centralnoj gradskoj ulici. Zbog toga, samom rekonstrukcijom Ulice vojvode Stepe ovo je značajno umanjeno i olakšano, ali smatram da zbog ovih ovlašćenja koje će sada komunalna milicija imati, gde može da piše ovlašćenja da se vozila uklone sa kolovoza, to je takođe velika prednost. Ono što bih još izdvojila jeste rad u civilu koji ne može biti zloupotrebljen, pogotovo zato što samo može biti po nalogu načelnika i u tom smislu jedino što time možemo da dobijemo jeste efikasnija primena ovlašćenja, jer se dešava da u situacijama kada oni koji prekrše određene propise vide komunalnu policiju, odnosno sada miliciju po novom nazivu, udalje se sa tog mesta i prosto ne postoje dokazi da su oni načinili prekršaj. Takođe, audio-video snimanje će na lakši način dokazati određena dela. Ono što bih specijalno istakla jeste nov način selekcije, odabir kadrova koji će biti zasnovan na različitim psihofizičkim mogućnostima, stečenim sposobnostima, ali pre svega bezbednosnoj proveri, tako da niko ko je pravosnažno osuđen za određeno delo koje podrazumeva neko nasilje ili nošenje oružja itd. neće biti u mogućnosti da radi u ovoj službi, što zaista omogućava da imamo prave ljude na pravim mestima, jer je to potrebno da bi se ovakva vrsta zakona sprovodila u delo. Komunalna milicija u potpunosti će biti približena građanima kroz svoja ovlašćenja, omogućiće da žive u jednom lepšem, zdravijem okruženju, u jednom komunalnom redu i zbog toga u svakom smislu poslanička grupa Pokret socijalista, Narodna seljačka stranka i Ujedinjene seljačke stranke u danu za glasanje podržaće vaš predlog. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvažena predsednice, uvaženi ministre, državni sekretare, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku izlaganja o današnjoj tački dnevnog reda ja ću se izjasniti u ime poslaničke grupe SPS da ćemo mi bezrezervno u danu za glasanje podržati ovaj zakon, imajući u vidu dve činjenice koje se ne mogu dovoditi u sumnju. Prva, da je ovo sistemsko rešenje koje kvalitativno nesumnjivo predstavlja jedan korak napred u odnosu na postojeće sistemsko rešenje i normiranja koja su učinjena u do sada važećem zakonu, govorim o zakonu koji je nosio sasvim drugačiji naziv, Zakon o komunalnoj policiji, a druga činjenica koja se takođe ne može dovoditi u sumnju jeste i obaveza da s obzirom da preko 50% izmenjenih normi nameće jednu vrstu dužnosti ili obaveze da se onda donese i jedan celovit, odnosno jedinstven zakon, a ne zakon o izmenama i dopunama zakona, u slučaju da je taj procenat ispod 50%. Ono što mi se na početku čini bitnim, da istaknem prevashodno zbog građana Srbije, jeste da se konačno i jedinice lokalnih samouprava koje to do sada nisu mogle sada pojavljuju kao oni koji će obrazovati komunalnu miliciju, koristiću sve vreme onaj termin koji je adekvatan i koji će biti zakonski termin kada govorimo o ovom predlogu zakona, s tim što bih vam, uvaženi ministre, ukazao na jednu činjenicu zbog koje se mogu pojaviti eventualno i problemi. Konkretno, ukoliko shodno odredbama Zakona o lokalnoj samoupravi dve ili više jedinica lokalne samouprave donesu odluku da formiraju zajednički organ komunalne milicije, postavlja se pitanje kako ćemo, s obzirom na važenje Uredbe o ograničavanju zapošljavanja, regulisati broj izvršilaca, s jedne strane, a s druge strane, ukoliko se poslovi komunalne milicije poveravaju, recimo, lokalnoj samoupravi koja ima prerogative grada, da li ćemo i u tom slučaju imati jednu vrstu hipoteke koja se vezuje za broj izvršilaca, da li će moći postojeća kadrovska struktura na nivou grada da izvrši sve poslove koji se vezuju za više jedinice lokalne samouprave? Pomenuću slučaj grada iz koga ja dolazim, dakle, grada Užica, koji kao takav nesumnjivo, shodno odredbama zakona, ima i potrebu, a i konstituisanu službu komunalne policije, sada će biti to komunalna milicija. Ukoliko se gradu Užicu poveri od strane više lokalnih samouprava, kao što su Priboj, Prijepolje, Čajetina, Požega, Arilje, bez obzira koja od devet jedinica lokalnih samouprava poveri ova ovlašćenja, moramo da budemo svesni jedne činjenice, da komunalna policija, a sada milicija grada Užica, ne raspolaže sa dovoljnim kapacitetima za obavljanje svih onih poslova koji će biti ovde normirani. Pomenuo sam grad Užice zbog toga što se radi o mom gradu, ali neću želeti ni u kom slučaju da na taj način izazovem podozrenje u smislu da ovim mojim ukazivanjem favorizujem grad Užice, naprotiv, ovaj problem je prisutan na teritoriji cele Srbije i može biti čak i multipliciran ukoliko se ne reši na vreme, a uveren sam da će se rešiti, tim pre što je Vlada i prepoznala situaciju u kojoj se mogu pojaviti ovakvi problemi i nadam se da će već od 1. januara 2020. godine Uredba o ograničavanju zapošljavanja biti stavljena van snage. Zašto ovo govorim? Iz razloga što je i u Predlogu zakona normirano da se komunalna milicija na nivou jedinice lokalne samouprave koja ima atribute opštine može obrazovati samo ukoliko je ispunjen osnovni uslov, a to je da ima najmanje tri komunalna milicionera. Dalje, ono što se može smatrati afirmativnim, i u svakom slučaju, pohvaliti kao kvalitetno rešenje, a novo rešenje u odnosu na postojeći zakon koji reguliše pitanja komunalne policije, odnosno milicije sada, jeste činjenica da su značajno skraćeni rokovi i povećala se ta tzv. hitnost u odlučivanju i istovremeno preveniranju pojava koje mogu u svakom slučaju izazvati obavezu reagovanja komunalne milicije, kako kada se radi o sredstvima prinude, tako i kada se radi o donošenju odluka koje upravo regulišu način rešavanja pitanja gde se ta hitnog pojavljuje. Recimo, interventna uloga komunalne milicije se odnosi na hitne mere zaštite životne sredine, s jedne strane, a sa druge strane ima tzv. spasilačku funkciju koja podrazumeva da se u tzv. vanrednim situacijama pruži neophodna pomoć kako građanima, tako i državnim organima, institucijama, ustanovama itd. U tom pravcu nesumnjivo je da je najvažnija saradnja sa građanima u smislu prikupljanja obaveštenja i informacija i svega onoga što je neophodno potrebno komunalnoj miliciji da svoj posao obavi na adekvatan način, koji u svakom slučaju mora da sadrži elemente profesionalizma, s jedne strane, s druge strane efikasnost i optimalnog načina funkcionisanja. U tom pravcu je i saradnja i sa inspekcijskim službama, nameće potrebu za prikupljanjem odgovarajućih informacija, odgovarajućih obaveštenja koja su neophodno potrebna za rad komunalne milicije. Međutim, ono što do sada nije bilo prisutno, a sada je normirano i veoma dobro sistematizovano u ovom Predlogu zakona jeste da je obaveza komunalne milicije da nakon postupanja obavesti građane o ishodu reakcije ili postupanja od strane komunalnog milicionera ili komunalne milicije u celini kao organa. Dakle, takav način i pristup prema građanima do sada nije bio normiran, sada mi se čini da je to jako važno zbog toga što će postojati daleko veći stepen pravne sigurnosti građana, a sa druge strane odnos poverenja građana prema komunalnoj miliciji će nesumnjivo biti daleko veći. Što se tiče načina obavljanja poslova, uvaženi ministre, na terenu ste verovatno imali prilike da se suočite sa pojavama gde se do sada u radu komunalne policije pojavljuju problemi u pogledu dilema oko ovlašćenja, odnosno nadležnosti, čak i preplitanja nadležnosti. Sad ču biti toliko slobodan da malo i na jedan način, koji podrazumeva kritiku rada, dosadašnjeg rada komunalne policije, ukažem na pojavu koja podrazumeva neadekvatno reagovanje komunalne policije zbog toga što se smatra da bi se u slučaju reagovanja, da bi na taj način došlo do uzurpacije ovlašćenja drugih institucija, drugih organa. Često su se tu komunalni policajci pozivali na ovlašćenja MUP-a, inspekcijskih službi, građevinske inspekcije, komunalne inspekcije itd, itd. Šta je bilo posledica toga? Posledica toga je bila u najčešćem broju slučajeva neodgovaranje komunalne policije na pozive i zahteve da se reaguje, a sa kakvim obrazloženjem? Pa, sa obrazloženjem – pa, mi nismo nadležni. Zbog toga jako cenim, u poslaničkoj grupi SPS, ono što ste sada uradili, da je veoma, veoma jasno i precizno definisano šta su to nadležnosti komunalne milicije, koji je to opis poslova komunalnog milicionera, u okviru koga on može sprovoditi odgovarajuće radnje i preduzimati odgovarajuće mere koje su ovde propisane. Ponoviću, propisane veoma precizno i jasno. Ono što je do sada bilo veoma problematično, to je ta dilema oko eventualnog ili potencijalnog sukoba nadležnosti kada su u pitanju kontrole vozila, odnosno saobraćaja, uklanjanje vozila sa mesta na kojima u svakom slučaju vozila ni u kom slučaju ne mogu biti locirana, odnosno ne mogu biti ni zaustavljena ni parkirana. Onda je tu dolazilo uglavnom do uslovno rečeno preklapanja nadležnosti pa su se komunalni policajci pozivali na saobraćajnu policiju, a saobraćajna policija odgovarala da to opet nije njihova nadležnost, naročito tamo gde se radi o situacijama protiv pravnih radnji na zelenim površinama i tako dalje. Dakle, mislim da smo na način koji ste vi predvideli u ovom predlogu zakona te probleme definitivno rešili. Kada se radi o taktičkom načinu delovanja od strane komunalne milicije mislim da ste tu takođe učinili jedan progres koji je za svaku pohvalu, a to je da je konačno propisano tzv. obavezno fizičko ili faktičko prisustvo komunalnog milicionera na terenu, dakle, na licu mesta kako bi se neposredno i direktno uticalo na sprečavanje kršenja reda, odnosno komunalnog reda i svih drugih protiv pravnih radnji koje su sankcionisane upravo odredbama ovog zakona. Do sada ta obaveza nije bila implicitno predviđena tako da se u konkretnom slučaju to pojavljuje kao veoma dobro rešenje. Kada se primenjuje prinuda ono što mi se čini jako dobrim rešenjem jer je komplementarno sa odredbama zakona i podzakonskih akata u nekim drugim oblastima, čak je komplementarno i sa odredbama prekršajnog i Krivičnog zakona jeste da se mere prinude primenjuju samo u onim slučajevima kojima je to, pod jedan, nužno, neophodno. Pod dva, samo u slučaju da se izazivaju veoma male štetne posledice, a pod tri, samo onda kada je zaštićeno dobro zbog čega se mere primenjuju u toj meri ugroženo da je reakcija nešto što mora da su čini, konkretno kada je u pitanju zdravlje, bezbednost, život ljudi, zatim bezbednost životne sredine, okoline i tako dalje. Što se tiče načina na koji će komunalni milicioneri obavljati poslove u članu 18. je veoma dobro definisan način primene mera od upozorenja, usmenog naređenja, provere identiteta, dovođenja, zaustavljanja pregleda lica, privremenog oduzimanja predmeta. Jedna novina koja do sada nije postojala u postojećem Zakonu o komunalnoj policiji, a to je audio i video snimanje. Zamoliću vas da u ovom pravcu iznesem jednu krajnje dobronamernu sugestiju, konkretno sa stanovišta struke, naravno pravne struke o tome i govorim. Da se ne bi desile zloupotrebe kada u pitanju preduzimanje mera audio i video snimanja, to je taj tzv. restriktivni način primene odgovarajuće mere. Zašto? Zbog toga što se kod audio i video snimanja mora voditi računa prevshodno o zaštiti podataka ličnosti, s jedne strane, s druge strane da ne dođe do zloupotrebe podataka koji se evidentiraju, prikupljaju na ovaj način. Mislim da je dobar put kako ste predvideli zaštitu od ovakvih pojava, a to je pod jedan evidencija odnosno čuvanje audio i video snima, pod dva, njihovo uništavanje ili na kraju krajeva ono što podrazumeva eliminisanje kao dokaznog materijala ili dokaznog sredstva posle određenog vremenskog perioda. Taj vremenski period je dovoljan jer i u Krivičnom zakoniku predviđen kao period veoma kratkog roka. Mislim da je to dobro rešenje. Ono što bih takođe pohvalio jeste intencija Vlade Republike Srbije i sad da ne bude trivijalna priča, ali je činjenica koju niko ne može dovesti u sumnju, da i Vlada Republike Srbije i predsednik naše države imaju jedan jedinstveni cilj koji je u stvari cilj građana Srbije, a to je pristojna Republike Srbije, odnosno pristojna država. Da bi se ta pristojnost ostvarila, upravo imamo način, jedan od načina kako pristojnost kada je u pitanju obaveza građana prema institucijama, prema dobrima, prema prevashodno materijalnim dobrima, kako je uređena. Sa druge strane, kako se može sankcionisati. Ovo je, da ne budem grub, jedan od mogućih načina podizanja stepena kultivisanosti građana, s jedne strane, a sa druge strane preveniranja od mogućih posledica koje se mogu desiti u slučaju nepoštovanja ovih mera koje vode upravo tom stepenu i to željenom stepenu kultivisanosti. Ono što je sledeće jako dobro i kvalitetno rešenje u predlogu ovog zakona jeste novo ovlašćenje komunalnog milicionera, a to ovlašćenje podrazumeva direktnu i neposrednu mogućnost podnošenja prekršajnog naloga, odnosno podnošenja zahteva za pokretanje prekršajnog postupka, podnošenja krivične prijave, konkretno iniciranje odgovarajućeg postupka. Zašto? Pa, na ovaj način sprečavamo tzv. postupke koji traju, da bi ih učinili što hitnijim s jedne strane, s druge strane što efikasnijim. Upravo je ova norma koju ste predvideli dala veliki doprinos da se ostvare sva ova tri načela i hitnost i nužnost i efikasnost i zaista u tom pravcu imate našu veliku podršku. Zašto ovo govorim? Zbog toga što se do sada u ovlašćenjima komunalnog policajca, sada će biti komunalni milicioner nisu pojavljivala ova tzv. diskreciona ovlašćenja da ukoliko on oceni, a naravno pod uslovom da su ispunjeni zakonom propisani uslovi, mogućnost podnošenja prekršajne prijave da će ta prekršajna prijava biti podneta i iniciran prekršajni postupak protiv učinioca odgovarajućeg dela koje je kao prekršaj normirano kako u ovom zakonu, tako i u komplementarnim zakonima. Kada govorimo o vidovima koji podrazumevaju tzv. represiju odnosno prinudnu nad učiniocima povreda zakona, da ne govorim nedela, onda smo i tu uvideli da ste jako precizno definisali te mere prinude, kako u pogledu upozorenja, tako i u pogledu usmenog naređenja, identiteta, pri čemu je, kada su u pitanju naše drage dame, naše drugarice, građanke Republike Srbije, jako važno da ste primenili i ono osnovno načelo, načelo zabrane i diskriminacije, naročito kada se radi o zaustavljanju i pregledu lica. Neću govoriti o pregledu predmeta i vozila, gde pregled lica mora vršiti lice istog pola. Na taj način, u svakom slučaju sprečavamo svaku vrstu pojave, pa čak i one najblaže neprijatnosti koja se može pojaviti u delovanju komunalne milicije. Na samom kraju želim da ukažem na nešto što treba da bude u budućnosti naša intencija, a to je edukacija komunalne milicije i to kontinuirana edukacija komunalne milicije sa svih aspekata, prevashodno sa aspekta stručne osposobljenosti, kako bi se stručne reference podizale na što veći nivo, sa jedne strane. Sa druge strane, sticanje praktičnih iskustava i to iskustava na bazi primene zakonskih propisa i rešenja kako kod nas, tako i u zemljama regiona, pa i šire. Sva ta iskustva su jako dragocena, značajna i mogu doprineti da se i kod nas primene na najbolji mogući način, što je i osnovni cilj. Kada je u pitanju kontrola rada, dobro je što ste predvideli da je svako ko je akter jednog događaja u obavezi da bude procesuiran, ukoliko se kao akter tog događaja pojavljuje i kao učinilac povrede određene norme zakona, ali istovremeno je dobro da se o merama prinude obaveštava svako onaj ko mora da vrši kontrolu ili nadzor, sve do MUP koje će naročito voditi računa o tome da li je prekoračena granica ovlašćenja, da li je neko počinio zloupotrebu službenog položaja, da li je neko postupao nečasno u vršenju službe i sve ono što može da degradira ili uruši ugled komunalnog milicionera ili komunalne milicije. Uvaženi ministre, mislim da ste na ovaj način u velikoj meri doprineli i vi i Vlada Republike Srbije da se jedno pitanje, jedna oblast života građana Republike Srbije adekvatno reši i nadam se da će i svako buduće zakonsko rešenje, bilo kroz donošenje novog zakona ili izmena i dopuna zakona ići u tom pravcu. U to čvrsto verujemo, socijalisti, poslanička grupa SPS vas u tome podržavaju i mi ćemo, ponavljam, glasati za ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, moram reći da u dosadašnjoj raspravi nismo čuli mnogo toga o zakonu. Ove šarene laže i te pohvale na račun rada Vlade, rekao bih nemaju mnogo veze sa ovim o čemu mi danas zaista raspravljamo i ono što je iz vašeg obrazloženja mene zanimalo, jeste šta vi planirate sa ovim zakonom, šta je osnovni cilj? Da li je da ta komunalna milicija, kako će se sada zvati, bude novi organ prinude nad građanima Srbije, jer sada se stvara mogućnost da sve opštine i gradovi u Srbiji imaju komunalnu policiju ili je to zapravo cilj da se sada od nekadašnje komunalne policije napravi organ koji će se pre svega biti unapređenjem uslova i kvaliteta života građana, i koji će biti u službi građana? Vi znate veoma dobro da je komunalna policija već izašla na veoma loš glas kod građana, a potpuno je sigurno na osnovu ovih zakonskih odredbi koje su danas pred nama da će komunalna milicija biti na još gorem glasu, jer ovaj zakon ide u tom lošem smeru, šire se mogućnosti prinude, sredstva prinude, a ta osnovna svrha je jednostavno zanemarena. Po mom mišljenju, znate, naslov iznad člana 1. kaže – svrha komunalne policije i prvi stav bi morao biti da komunalna policija poslove iz svoje nadležnosti vrši u interesu građana i to bi morao biti osnovni cilj, ali nažalost nije. Vi ste ovde govorili koja je vaša intencija. Između ostalog, vi ste rekli da je velika novina u ovom zakonu to što će sada moći komunalna milicija buduća da postupa i van uniforme, jer, kako ste vi rekli u svom obrazloženju u izlaganju, dešava se to da kada jure sirotinju koja oko pijace prodaje nešto da bi preživela, da čim vide vozilo komunalne policije ili vide komunalnu policiju, onda se ti ljudi razbeže. Da li je gospodine Ružiću po vašem mišljenju to glavni problem u državi Srbiji i da li vi smatrate da bilo ko od tih ljudi prodaje to malo bede što prodaje i što iznese na neki karton ili na neku ciradu, zato što mu je dosadno, zato što ne voli državu, zato što želi da naškodi državi ili to radi da bi preživeo? Postoje dva načina da se takve pojave, ja se slažem da to ne treba da postoji, ali postoje dva načina da se to eliminiše. Jedan je način taj koji vi pokušavate, a to je pojačanje represije i širenjem ovlašćenja komunalne milicije i pravljenje tajne komunalne milicije koja će ići po naređenju načelnika bez uniforme, a evo vidim vi se smejete, ali to zaista nije smešno. Drugi način je, gospodine Ružiću, da sistemski rešavate stvari. Ako je naša država zaista toliko uspešna koliko kažete da jeste, ako je ekonomski napredna koliko kažete da jeste, zašto se po prirodi stvari ne smanjuje broj tih ljudi koji pokušavaju da tako što će neku sitnicu prodati oko pijace ili na nekom drugom mestu, da tako prehrani sebe i svoju porodicu. Zar ne mislite da bi oni voleli da imaju dobar posao, da imaju dobru penziju, da imaju socijalno i zdravstveno osiguranje i da ih ne viđaju i prijatelji i porodica i deca njihovih prijatelja ili prijatelji njihove dece, na tom priznaćete, ponižavajućem zadatku. Vi ovde kažete da po pravilu postupa komunalna milicija u uniformama, ali da izuzetno po naređenju načelnika, po pisanom nalogu načelnika može i bez službene uniforme, ali nema ograničenja pod kojim uslovima. To bi moralo, jer znate, vi umesto da oni idu što dalje od policijskih ovlašćenja, vi pravite praktično tajnu komunalnu miliciju. Nadležnost, a evo prethodni govornik je pohvalio to što je sada nadležnost određena izuzetno široko i zaista jeste. Ja ću preći i preko toga. Neko reče, kaže, jedino još neće moći da izdaju lične karte i pasoše, ali izgleda da se to i amandmanski može unaprediti, pa da im i tu funkciju dodelite i da budu onda kompletna ovlašćenja, da budu nadležni za sve. Međutim, problem je ko će osposobljavati te ljude, kako će se oni osposobljavati za sve ono za šta ste vi predvideli i o čijem trošku. Priznaćete kada vidimo koje su sve tu nadležnosti nagomilane komunalnoj policiji, neko da bi bio komunalni policajac moraće da bude malo stručniji nego za ministra, npr. u Vladi Republike Srbije i predsednika Vlade, jer ovako široka ovlašćenja i delokrug rada zaista ne trebao da bude. Veliki problem je gospodine Ružiću i oko toga što definitivno sada ova komunalna milicija preuzima deo ovlašćenja policije, što ne bi smeo biti princip i način na koji će se i kada će se primenjivati prinuda. U članu 4. se o tome govori. Pa kaže – ako zbog fizičkog otpora sprovođenje izvršenja ne bude moguće ili ne uspe itd, pa vi imate praktično situaciju gde vi šaljete komunalnu miliciju da vrši prinudu. To u uređenoj državi ne može biti slučaj. Zna se to čiji je to posao. To je, ja bih rekao, zaista i kontradiktorno članu 26. isto ovog zakona u kome se na drugačiji način reguliše. To je da se primenjuju zakoni kojim se uređuje policijsko ovlašćenje i način obavljanja policijskih poslova. Da se vratimo na ova ovlašćenja njihova. Kaže – hitne mere i spasilačka funkcija. To je ono što je jedna od novina u odnosu na prethodni zakon. To je još jedno širenje nadležnosti. Vi praktično predlažete da u slučaju bilo kakvih, da preduzima hitne mere zaštite životne sredine, zaštite od elementarnih i drugih nepogoda, zaštite od požara, druge nadležnosti iz nadležnosti opštine, grada itd. Na ovaj način mogu se ugroziti i život ili zdravlje komunalnih policajaca i pitanje je na koji način ćete vi ove ljude za sve to osposobiti. Saradnja sa građanima. Tu je došlo do jedne izmene u odnosu na prethodni zakon, po meni, zaista neshvatljive i to jeste dokaz da vi ne želite da komunalna milicija bude u službi građana. Naime, kaže – građani mogu komunalnoj miliciji podnositi prijave, peticije i predloge u vezi sa gradom pisanim putem, i to je pravilo. A kaže – u hitnim slučajevima telefonom i neposrednim usmenim obraćanjem. U prethodnom zakonu iz 2009. godine postojala je kao redovna mogućnost obraćanje elektronskim putem. I kako je moguće gospodine Ružiću da u eri komunikacija 2019. godine vi izbacujete mogućnost da se građani obraćaju komunalnoj miliciji elektronskim putem? Godine 2009. je moglo, a 2019. godine ne može. Onda pričate o unapređenju poslovanja, unapređenju komunikacije. Ana Brnabić priča o IT tehnologiji, o stručnjacima, o ne znam ni ja čemu, a vidite da to zaista nije tako. Druga stvar, mi smatramo da je komunalna policija dužna da odgovori građanima na njihov svaki zahtev u pisanoj formi, dakle da nešto iza toga ostane i da to mora biti u roku od 15 dana. Ukoliko želite ozbiljan organ, onda taj organ mora ozbiljno i da se ponaša. Saradnja sa ministarstvom nadležnim za unutrašnje poslove ovlašćuje komunalnu miliciju, komunalne milicajce da traže neke podatke na koje se odnose Zakon o zaštiti podataka o ličnosti. Tu su ogromne mogućnosti zloupotrebe. Vi naravno kažete da komunalni milicionar mora biti osposobljen i za to što je dodatna još jedna kvalifikacija, dakle oni moraju biti stručni i za oblast zaštite podataka o ličnosti. Međutim, vi određujete da će upravo komunalna milicija voditi evidenciju o traženim podacima, što znači da oni treba da kontrolišu sami sebe. To nije moguće, to nije dobro. Ne možete ostaviti, da kažem narodski, kozu da čuva kupus, niti komunalna milicija može sama sebe kontrolisati oko podataka koje traži, a koji se smatraju zaštićenim podacima o ličnosti. Poslovi komunalne policije član 10. vi imate bukvalnu opštu nadležnost, i vi ovim stavljate ogroman teret na leđa te komunalne policije. Građani će moći da im se obrate za bilo šta. Do sada je često bio odgovor, nismo nadležni, nismo nadležni. E, da vidimo sada šta će i kako će reći, jer sada bukvalno, kao što rekoh maločas, osim za izdavanje ličnih karata i putnih isprava, za sve ostalo jeste nadležna komunalna policija. Zaštita životne sredine, kulturnih dobara, lokalnih puteva, ulica, javnih objekata itd. Pa kaže između ostalog – primena zakona kojim se uređuju državni simboli. Da li vi primera radi gospodine Ružiću da vas pitam. Da li vi očekujete da npr. komunalna milicija, koja će biti osnovana za teritoriju opštine Bujanovac, da ode neko po prijavi građana, evo ja ću biti prvi koji će to prijaviti, da odu npr. u Veliki Trnovac, pa da sa groba teroriste Ridvana Ćazimija, koji je likvidiran u obračun sa državnim organima Republike Srbije, koji je terorista i zločinac, da skinu albansku zastavu koja se tamo duže od decenije viori, suprotno zakonima Republike Srbije, na šta niko ne reaguje? A to će pored ostalog biti u nadležnosti komunalne milicije. Da li vi očekujete da će to biti tako? I da li je to između ostalog intencija zakona? Vi ste dali u vašem obrazloženju zakona nekakve podatke koliko je podneto prijava za loše parkiranje, koliko za ovo, koliko za ono, pokušali da nas impresionirate nekim brojkama. Moram vam reći da niste. Ali, da bi se zaista videlo čime se bavila komunalna policija, ja bih vas molio da nam date mnogo detaljniji pregled za grad Beograd, pa da vidimo tačno za koje oblasti je koliko prekršajnih prijava podneto. Da vidimo ono što nas zanima sada, koliko je npr. za rupe na putu? Nema maltene ulice u Beogradu bez udarnih rupa. Da vidimo koliko je takvih prijava podneto. Da vidimo npr. koliko je podneto prijava za zapušene slivnike za odvođenje atmosferske vode. Vi tvrdite ogromne su kiše, mnogo je palo. Nije u tome problem. Prođite pored mostarske petlje. Drveće raste iz pojedinih odvoda. Evo ja sam to i juče video. Dakle, ne radi se o nečemu što je juče zapušeno ili što je posledica nekakve velike količine vode, već je posledica dugogodišnjih nemara. To, zapravo i jeste osnovna dilema kada se govori o ovome zakonu. Da li želite komunalnu miliciju koja će biti u službi građana Srbije, na koju će građani gledati pozitivno sa odobravanjem, jer će znati da su oni tu da zaštite njihove interese, da poboljšaju kvalitet njihovog života, a ne da budu ti koji će juriti sirotinju i one nevoljnike koji prodaju nekakve krpice ili stare stvari oko pijace kako bi prehranili sebe i svoju porodicu? Niko to, gospodine Ružiću, ne radi iz dosade. Tu se ne obrću velike pare. Ako želite da se obračunate sa kriminalom i sa korupcijom, krenite od vrha, od ovih 300 miliona koje ćemo dati američkoj kompaniji za izgradnju autoputa zato što je neko odlučio da se eliminiše proces javne nabavke. Pa, ako nam ne treba javna nabavka kada se gradi autoput vrednosti 500 ili 800 miliona evra, pa sa kojim pravom vi možete bilo kojoj, ne ministarstvu, nego najmanjoj lokalnoj samoupravi reći – Vi morate da sprovodite javne nabavke kada nabavljate toalet papir ili nešto drugo? Vi morate pokazati od vrha da sa korupcijom želite da se obračunate. Član 11. način obavljanja prinude. To je ono što je kontradiktorno sa drugim članom. Kaže – U svom radu komunalni milicioneri rukovode se principom rada sa najmanje štetnim posledicama, a sredstva prinude primenjuju se samo kada je to apsolutno nužno i u meri koja je neophodna za izvršenje zadatka. Pazite, njima je to mera. Šta to znači i koje su to potrebne, a koje su to nepotrebne štetne posledice? To u Zakonu ne piše. Ne možete slati policiju da vrši komunalnu miliciju, odnosno da vrši prinudu. Ima drugi član zakona koji kaže da se sredstva prinude primenjuju samo onda kada komunalni milicioner ne može na drugi način da odbije istovremeni protivpravni napad protiv sebe ili drugoga lica. I to je kontradiktorno sa ovim, gde kažete da se primenjuju sredstva prinude u meri u kojoj je neophodno za izvršenje zadatka. Ako zadatak ne može da se izvrši, onda pozovite policiju, kao redovan državni organ i onaj koji jeste zadužen za sprovođenje mera prinude, pa neka oni završe taj posao, a ne da dobijate lokalne šerife koji će na ovaj ili onaj način da se obračunavaju s kim im padne na pamet. Dalje kažete, gospodine Ružiću - strateški plan po potrebi razmatra opštinsko odnosno gradsko veće. Šta to znači po potrebi? Nema tu po potrebi. Druga stvar, ako razmatrate strateške planove, gde su izveštaji? Hajde da propišete istovremeno i da se raspravlja o izveštaju, na koji je način sproveden taj strateški plan, da se raspravlja o godišnjem izveštaju o radu komunalne policije, o tromesečnom izveštaju, mislim da je i to nešto što mora. Provera identiteta - vrši se uvidom u ličnu kartu, ličnu ispravu ili na osnovu izjave lica čiji je identitet proveren. Znači, dovoljno je ako vas pita, vi kažete - ja sam Petar Petrović i to je dovoljno, ili je neophodno dati ličnu kartu? Onda imate dovođenje. Dovođenje nije dovođenje, to je privođenje, i nazovite to pravim imenom, gospodine Ružiću. Jedino ostaje dilema da li ćete vi za komunalnu miliciju kupiti i marice, jer to je u odnosu na ovu ostalu opremu jedino što je ostalo, ako očekujete od komunalne milicije da dovodi građane, onda im morate obezbediti sredstva da to učine na bezbedan način, kako za sebe, tako i za one građane koje suštinski dovode i privode. Imate zaista širok spektar ovlašćenja, pa čak i snimanje. Postavlja se pitanje da li to snimanje mora ili može da bude tajno. Kod upotrebe sredstava prinude, vi ste dodali, to je unapređenje u odnosu na prethodni zakon, sada imate ovaj tzv. biber sprej ili suzavac, koji ranije nije bio predviđen zakonom, a to ste sada predvideli. Imate za ove komunalne milicionere koji će postupati prema maloletnim licima. Ne znam kako mislite, pogotovo u opštinama koje će imati onaj minimalni broj od tri komunalna milicionera, jedan načelnik, jedan zamenik i jedan izvršilac, kako ćete njega i za zaštitu podataka ličnosti i za sve ove druge široke nadležnosti, i za maloletnike, i da pregleda, ako se pregleda, lice mora biti istog pola. To je nešto što, zaista, ja mislim da će biti teško, i to veoma teško, uraditi. Kako kažu, rezervni sastav policije. Broj komunalnih policajaca, vi ste procenili da će to biti negde pet hiljada, odnosno jedan na pet hiljada građana. Gospodine Ružiću, u nekim opštinama to će biti više nego broj zubara ili broj lekara i treba da vidimo i na taj način šta je prioritet ove države i ove vlasti. I još jedna stvar gde ste, kako vi kažete, unapredili zakon - kaznene odredbe. Ranije ste imali samo jedan prekršaj, a sada imate široko postavljene prekršaje… (Predsednik: Vreme.) Evo, završavam, gospođo Gojković. I ono što meni posebno smeta, to je član 27. stav 2, koji se odnosi na prikupljanje obaveštenja. Dakle, komunalni milicioner naredi nekome da dostavi neko obaveštenje… [[Isključen mikrofon.]]
Evo, sad ćete dobiti odgovor od ministra. Izvolite.
Zahvaljujem na ovoj inspirativnoj diskusiji. Želim da odgovorim, zbog javnosti, zbog građana, na neke od konstatacija koje ste izneli. Ukoliko ste pročitali i prethodni zakon iz 2009. godine, ako se ne varam, tekst člana 5, tiče se hitnih mera i spasilačkih funkcija, je identičan članu 5. u ovom zakonu. Tako da tvrdnja da toga nije bilo i da se nije primenjivalo, prosto ne stoji. Što se tiče kritike da u ovom zakonu ne stoji da građani mogu elektronskim putem da se obrate, želim samo da vas podsetim da je upravo u ovom domu usvojen Zakon o e-upravi, koji je jedan infrastrukturni zakon koji uz Zakon o opštem upravnom postupku jasno definiše obavezu da se ti podaci u komunikaciji sa državnom upravom razmenjuju elektronskim putem. Tako da ne postoji potreba da se to sada nađe u članu ovog zakona, a ta potreba je postojala te 2009. godine, kada ovi drugi zakoni nisu bili usvojeni. Što se tiče pitanja da li će, između ostalog, komunalni milicionari biti nadležni i za taj hipotetički primer koji ste naveli u opštini Bujanovac, da, biće nadležni. Nismo imali nameru da bilo koga fasciniramo, ali smo izneli jasne podatke. Dakle, 60 hiljada puta su se građani preko "Beokom servisa" obraćali i mislim da je to, da li je nekome fascinantno ili nije, ali to je podatak koji je vrlo realističan, egzaktan i tačan. Iako sam rođeni Beograđanin, ja zaista nemam manir da dajem ekskluzivitet Beogradu, niti sam gradonačelnik Beograda, ja sam ministar u Vladi Republike Srbije, tako da ovde govorimo upravo o zakonu koji omogućava osnivanje, dakle, daje mogućnost i pravo jedinicama lokalne samouprave širom Srbije da formiraju službu komunalne milicije. Tako da ne znam zašto bi samo razgovarali o Beogradu. Kada govorimo o toj tzv. sirotinji, gde se slažem da, nažalost, u svakom društvu, pa i našem, postoje oni ljudi koji se bave tim poslovima i najbolje rešenje za to su nova radna mesta, nove fabrike. Mislim da se to dešava u poslednjih pet-šest godina. Svedoci smo, i vi iz opozicije i mi koji smo na vlasti, samo želim da vam ukažem da tu problematiku, odnosno ilegalnu trgovinu ne tretira komunalna milicija nego tržišna inspekcija. Komunalna milicija može da se bavi isključivo zauzimanjem javne površine na kojoj se vrši ta ilegalna trgovina. Što se tiče provere identiteta, odnosno člana 21. koji ste naveli, isključivo se odnosi na proveru identiteta onih koji su izvršioci prekršaja iz delokruga rada komunalne milicije. Dakle, komunalni milicajci nemaju mogućnost da legitimišu bilo koga, ako neko sedi na ulici, šeta i tako dalje, da dođe i da ga legitimišu, nego isključivo one koji učine prekršaj. Ukoliko ta lica ne žele ili nemaju lični dokument, oni imaju mogućnost da ih odvedu u policiju, koja onda, u skladu sa zakonom, može da utvrdi njihov identitet. Ovo što ste rekli da će se jedan komunalni milicajac, praktično, upošljavati na 5.000 stanovnika, to je odredba iz prethodnog zakona. U ovom zakonu te odredbe nema. Ako malo bolje pogledate, videćete da toga nema. Zašto nema? Jedan od razloga je upravo taj da pošto sada dajemo mogućnost svim opštinama da formiraju službu komunalne milicije, jedan od razloga je vrlo praktičan. Dakle, imate opštine koje imaju 15.000, 20.000, 50.000 stanovnika itd. i kada bi se držali striktno tog kriterijuma, verovatno ta služba ne bi ni mogla da funkcioniše sa pet komunalnih milicajaca. Pokušao sam, dakle, da vam odgovorim na neka od pitanja. Rekli ste da, apropo te sirotinje, da, naravno, ne treba ih sankcionisati. Dakle, ovde se ne radi o represiji, ali ta logika koju vi propagirate bi značila da eventualno lopovi skromnijeg imovinskog stanja ne treba da budu sankcionisani, niti policija treba da ih hapsi zato što su, eto, skromnijeg imovinskog stanja. Mi se ovde zalažemo, ipak, za vladavinu prava, da se zakoni poštuju i mislim da je to intencija svih nas. Mislim da je to intencija i vas, ali imate svakako pravo da u vašem političkom diskursu iznesete jedan takav stav koji može da bude, verovatno, prihvaćen od strane nekih odnosilaca suvereniteta, odnosno građana i građanki. Ali, mislim da to prosto ne bi bilo odgovorno od strane bilo koje Vlade, pa i ove Vlade u kojoj i lično sedim kao ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Nadam se da sam, možda nisam odgovorio na sva pitanja, ali sam pokušao da ukažem, zbog javnosti, na neke stvari za koje prosto činjenično nisu stajale u vašem izlaganju. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima Nemanja Šarović, pravo na repliku.
Da krenem od ovog poslednjeg vašeg, gospodine Ružiću. Vi pričate o toj borbi protiv korupcije, ali ono što je problem – izostaju rezultati. Navedite imena visokih državnih funkcionera, makar iz prethodnih režima, koji su odgovarali za ono što su uradili. Vi znate da je izvršena pljačkaška privatizacija i SPS je podržavala mnoge vlasti i mnoge režime koji su je sprovodili. Učestvovali ste i u prethodnom periodu. Znate, vi ste pojedine ministre, evo, na primer, onoga Milana Markovića koji je bio vaš prethodnik na mestu ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, prozivali po novinama kako on ima jahtu koja je vredna ovoliko ili onoliko, pa je prešao u SNS. Nema više jahte, nema više naslovnih strana. Sad, izgleda, je to zaradio od ministarske plate. Kolika je ta plata, gospodine Ružiću? Hoćete li i vi za ministarski mandat zaraditi jahtu? Mi imamo primere ovde bivšeg ministra i predsednika Vlade koji je, ja bih rekao, na potpuno nelegitiman način došao u posed vinograda koji je posle prodao za milione evra. Dobio subvenciju, zasadio na državnom zemljištu koje nije imao u zakupu, pa kad je zasadio onda prodao i kaže – on je uspešan biznismen. Šta je to ako nije kriminal? Koliko je takvih ljudi u zatvoru? Nije ni jedan. Ali, vi ste taj koji je u svom obrazloženju rekao – problem je kad vide vozilo komunalne policije ili komunalnog policajca, razbeže se. Razbeži se sirotinja. Vi kažete – mogu se baviti samo zauzećem javne površine. Jeste, ne mogu držati u vazduhu. Moraju negde staviti taj karton sa koga prodaju. To je ono što je suština. Vi kada govorite o utvrđivanju ličnog identiteta i kažete – ako oni neće da daju ličnu kartu, pa odvešće ih komunalni policajac u policiju. Taj ko neće da da ličnu kartu neće ni da ga odvedu, nego mora neko fizički da ga savlada, da ga stavi u vozilo i da ga odvede kao salamu vezanog u policiju da bi mu tamo utvrđivali identitet. To je nešto što komunalna milicija ne treba da radi. Pitao sam vas konkretno, vi pričate o davanju ekskluziviteta Beogradu. Pitao sam vas, ali dajte podatke za bilo koji drugi grad u Srbiji za koji imate, jer ste vi davali podatke za Beograd i zahvalili ste se toj jedinici lokalne samouprave. Dajte podatke za bilo koju drugu jedinicu lokalne samouprave koliko je komunalna policija podnela prijava zbog rupa na putevima, zbog zgrada koje su pod zaštitom, zbog zapušenih slivnika i drugih stvari.
Hvala. Tri minuta. Hvala. Hoćete li da govorite, ministre? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem. Zaista u kapacitetu ministra ne mogu da ulazim, iako je ovo politička arena, u ova, da kažem, politička razmimoilaženja i rasprave, ali moram jednu stvar da kažem. Naravno, neću vam odgovarati na ovo što ste govorili, samo da vas podsetim da upravo taj Zakon o privatizaciji, koja jeste bila pljačkaška, da je upravo ta partija koju ste pomenuli tada jedina, ne jedina, ali jedina bila u sali kada se glasalo protiv tog zakona. Tako da, pošto, možda smo mladi, ali pamtimo dugo i dugo smo u politici. Ne bih vas podsećao šta su neke druge partije tada uradile, kada se taj zakon donosio.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se. Javio sam se zbog pominjanja SPS i podrške koju je SPS davala raznim vladama, između ostalog, bili smo i u Vladi u kojoj je sa nama bila i SRS, pa tu nisam čuo da je pomenuto, iako je to bila uspešna Vlada. (Milorad Mirčić: Rekao je.) Pa nije rekao, ali u svakom slučaju mi nemamo ničega ni da se stidimo, a možemo da se osvrnemo unazad i da potpuno svesni svega onoga što se dešavalo prihvatimo i ono što je bilo dobro i ono što je bilo loše, ali ukazivanje na pljačkaški Zakon o privatizaciji i vezivanje za SPS je stvarno besramno. Besramno zbog toga što je upravo SPS bila protiv tog zakona i upravo zbog toga što su poslanici SPS glasali protiv tog zakona i zbog toga što smo bili, ako ništa drugo, onda taoci tog zakona, a da ne govorimo o svemu onome što je trpela i SPS i njeni članovi kroz pogrom, katarzu i sve ostalo kroz šta smo prolazili. Prema tome, to je trebalo, ako ništa drugo, zbog građana barem iskreno reći. Imajući u vidu da sam pomenut i u prethodnom govoru prethodnog govornika, moram samo da skrenem pažnju zbog javnosti, uvažena predsednice, da je veoma bitno da se izbegne ovaj politički egzibicionizam, koji je ovde sve vreme prisutan, a ne znam zbog čega? Evo samo nekoliko razloga zašto to ističem. Prvo, službena radnja se preduzima od svakog službenog lica, naročito ovlašćenog službenog lica, bez obzira da li je u uniformi ili nije u uniformi. Može da bude i u civilu, a dužan je da preduzme službenu radnju, ne vidim šta u tome ima loše, odnosno šta je to što je protivpravno. Drugo, nije komunalna policija JP „Srbija putevi“ ili „Beograd put“ da krpi asfaltne rupe, odnosno pokriva asfaltnim zastorom. Jasno su definisana ovlašćenja komunalne policije, pa vas molim da kritiku zarad kritike i želje da neko bude kritičan izbegnemo. Zahvaljujem.
Hvala. Zadatak poslanika je da kritikuju, to nam je osnovni zadatak, i da kontrolišemo rad vlasti. Ništa se nije strašno desilo zbog nečije diskusije. Da li se još neko od ovlašćenih javlja za reč? (Da) (Nemanja Šarović: Replika.) Ne, nije bilo osnova. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega želim da istaknem zadovoljstvo što u dosadašnjem toku rasprave nismo čuli ni jednu jedinu zamerku, kada je reč o Predlogu zakona o komunalnoj miliciji. Dakle, osnovni cilj ovog zakona jeste uvođenje komunalnog reda u gradovima i opštinama u Srbiji. U toku primene dosadašnjeg Zakona o komunalnoj policiji uočili smo brojne nedostatke i nemogućnosti da se u praksi efikasno zaštite građani od bahatosti svake vrste, bilo da je reč o nelegalnoj gradnji, bilo da je reč o bacanju smeća i otpada na mestima koja nisu predviđena za to, bilo da je reč o nepropisnom parkiranju, glasnoj muzici ili bilo kom drugom nepoštovanju komunalnog reda i pravila. Čuli smo neke paušalne ocene. Imali smo i neke neprimerene izjave, o tome ćemo nešto kasnije, ali ono što je suština, to je da ovim zakonom otklanjamo sve ove nedostatke i uspostavljamo jedan savremen, funkcionalan i efikasan sistem čuvanja komunalnog reda u Srbiji i unapređujemo kvalitet života građana Srbije. Dakle, u svakoj opštini, u svakom gradu. Da krenemo redom. Ovim zakonom se omogućava obrazovanje komunalne milicije na nivou opštine ili grada kao jedinice lokalne samouprave. Dakle, svaka opština ili grad će moći da u okviru sopstvene opštinske ili gradske uprave oformi komunalnu miliciju. S tim u vezi, ukida se dosadašnje ograničenje jedan milicioner na 5.000 stanovnika. Dakle, to je benefit, kako za velike gradove i opštine, ovde prvenstveno mislim na Beograd, koji je i inicijator ovog zakona, ali je to benefit i za opštine sa malim brojem stanovnika. Veliki gradovi i opštine će moći da imaju veći broj komunalnih milicionera, što do sada nije bio slučaj, čime će se povećati direktno efikasnost delatnosti, a manje jedinice lokalne samouprave, koje do sada nisu mogle da ostvare ovo pravo, sada će moći da obrazuju komunalnu miliciju. Zašto apostrofiram Beograd? Zato što je Beograd do sada imao nešto preko 300 komunalnih policajaca. Svako će se složiti da je to apsolutno malo i nedovoljno da se otklone svi komunalni problemi sa kojima se suočava grad od dva miliona stanovnika. Apsolutno je bilo nemoguće otkloniti svaki komunalni problem sa ovako malim brojem komunalnih policajaca. Zato je dobro što se ukida sada ovo ograničenje. Opet ponavljam, dobro za velike gradove, za velike opštine, za grad Beograd, ali je dobro i za male opštine, odnosno opštine sa malim brojem stanovnika. Dalje, omogućava se formiranje zajedničke službe komunalne milicije od strane jedinica lokalne samouprave. Dakle, stvaramo mogućnost da se zaključi sporazum više jedinica lokalne samouprave o formiranju zajedničke službe, što će značajno doprineti racionalizaciji, pod broj jedan, efikasnosti, pod broj dva, ali i ekonomičnost. Pooštravaju se kriterijumi za zapošljavanje komunalnih milicionara. Dakle, sistem odabira kandidata za obavljanje poslova komunalnog milicionara od sada podrazumeva da, pored ispunjenih uslova poput psihofizičke sposobnosti, stečenog obrazovanja, položenog odgovarajućeg ispita, sada postoji uslov da ne postoje bezbednosne smetnje za obavljanje ovih poslova. To znači da se neće desiti da neko zasnuje radni odnos za koga se utvrdi da se protiv njega vodi nekakav postupak po službenoj dužnosti, ili da ima već odgovarajuću pravosnažnu presudu. Dalje, uvodi se i novina, a to je rad u civilu. O tome smo dosta već raspravljali. Ovo podrazumeva rad u civilu isključivo i izuzetno po pismenom nalogu načelnika komunalne milicije, i to za određene slučajeve u određenim oblastima, kao što su bespravno zauzeće javne površine, nelegalna prodaja, nelegalni taksi prevoz, i slično. Ovo će značajno doprineti efikasnijem radu komunalnih milicionara u pogledu suzbijanja i sankcionisanja navedenih prekršaja. Dakle, šta hoću da kažem, kada je reč o ovome? U dosadašnjoj praksi, rad u uniformi se pokazao nedovoljno efikasnim, jer se prekršioci uočavanjem obeleženih vozila i milicionara na terenu udaljavaju sa lica mesta. Dakle, sada će to raditi ljudi u civilu i samim tim efikasno sprečiti ovakve pojave o kojima smo govorili. Ono što je jako važno, uspostavlja se i unutrašnja kontrola kao posebna organizaciona jedinica u sastavu komunalne milicije, a koja za cilj ima unutrašnju kontrolu rada komunalnih milicionara i svih drugih zaposlenih u komunalnoj miliciji. Sve ovo doprinosi konačnom uspostavljanju komunalnog reda u Srbiji i stvaranju efikasnog sistema u kome će se tačno znati ko je za šta odgovoran, ko šta radi, a najveći benefit od ovoga upravo će imati građani Srbije. Poštovanje komunalnog reda i povećanje bezbednosti građana je nešto što je veoma značajno i što direktno utiče na kvalitet života građana, kako u prestonici tako i u svim ostalim opštinama. Imali smo jednu kontradiktornost, a to je da se s jedne strane konstatuje veliki broj komunalnih problema u Beogradu, a s druge strane se kritikuje davanje većih ovlašćenja komunalnim milicionarima. Kaže – šire se ovlašćenja. Naravno, da širimo ovlašćenja, naravno da je dobro što će komunalni milicionari imati veća ovlašćenja i što ćemo imati veći broj komunalnih milicionara. Da smo imali veći broj komunalnih milicionara, možda se ne bi desilo ovo u Borči što se desilo – zatrpani kanali, zatrpani odvodi, baca ko kako stigne razni otpad. Da smo imali veći broj komunalnih milicionara upravo u tim prigradskim opštinama, možda bismo sprečili, ne tvrdim da bi, ove scenarije koje smo imali pre nekoliko dana. Naravno da želimo komunalni red, naravno da želimo veća ovlašćenja komunalnih milicionara. Sve to doprinosi efikasnijoj borbi protiv svih ovih vidova komunalnog nereda. Zakonom o policiji je izričito omogućeno da termin policija mogu da koriste samo Vojska i policija. Dakle, i tu prosto nema ništa sporno. Otuda ova terminološka promena i otuda uvođenje ovog termina milicija. Želeo bih zbog građana da razjasnim neke nedoumice. Hajde jednom za svagda da naglasimo, kada je reč o komunalnoj miliciji, nema upotrebe vatrenog oružja. Ovo, sada gledam u neke poslanike, ali ovo nikom od vas nije upućeno lično, nego u javnosti je postojala jedna nedoumica, neko je pokušao da kaže kako će komunalna milicija imati vatreno oružje itd. Dakle, nema vatrenog oružja. Komunalni milicionari će imati lisice, palicu, sprej. Ništa više. Vršiće asistenciju redovnoj policiji. Dakle, nema nikakvog vatrenog oružja. Još jedna stvar, Zakon o komunalnoj policiji je donesen pre 10 godina. Donela ga je jedna druga Vlada. Donela ga je Vlada DS, a u vreme kada je Đilas bio gradonačelnik. Sve optužbe, svi pokušaji da se na neki način SNS prikači ta odgovornost kako pokušavamo da napravimo partijsku vojsku ili kako je ovo vid stranačkog zapošljavanja, a postoje dežurni stručnjaci koji su se oglasili u medijima kada je reč o ovoj temi, kako je ovo, ne znam, represija, kako je ovo novo aparat prinude itd, kako je ovo stranačko zapošljavanje, želim da kažem da SNS, od kako je preuzela odgovornost za vršenje vlasti u gradu Beogradu, zaposleno je svega 10 komunalnih policajaca, svega 10, i to govori u prilog tome da ovde nema nikakve partijske vojske. Ne sporim da je to možda bio cilj Draganu Đilasu, dok je bio gradonačelnik, da napravi partijsku vojsku. Zapravo sam siguran u to. Ovaj podatak govori u prilog u tome da nema nikakvog stranačkog zapošljavanja. Deset komunalnih policajaca smo zaposlili od kako je SNS preuzela odgovornost za vršenje vlasti u gradu Beogradu. Imamo jednu vrlo malicioznu i tendencioznu izjavu onog bivšeg Poverenika za informacije od javnog značaja Rodoljuba Šabića, koji je tvitovao, pa kaže – komunalna policija ubuduće će ponovo biti milicija, dobiće pravo da deluje i bez uniformi, sledeća ideja biće tajna komunalna policija. To kaže Rodoljub Šabić. Pokušao je da bude duhovit, ali ovo je jedan pokušaj da se unese zabuna u javnost, pokušaj da se uvede panika i pokušaj da se vlast prikaže kao autoritarna itd. Na svu sreću, takvi pokušaji im neće proći za rukom. Ono što želim da kažem jeste da ovaj zakon nalikuje na slične zakone u Evropi i sadrži slična rešenja kao i u mnogim zemljama EU. Na samom kraju želeo bih da podelim sa vama jednu lepu vest, dobru vest za Srbiju i da čestitam građanima Srbije otvaranje Poglavlje 9 u pregovorima o članstvu u EU. Poglavlje 9 o finansijskim uslugama i mislim da je to još jedna potvrda da je Srbija na dobrom putu i da Srbija ide napred onim putem koji je zacrtao predsednik Srbije Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije. Iz svih ovih razloga, želim da pružim snažnu podršku Predlogu zakona. Poslanička grupa SNS će u danu za glasanje glasati za ovaj predlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prelazimo na listu. Prvi na listi je Jahja Fehratović. Izvolite poslaniče.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege, jedan je od važnijih zakona Zakon o komunalnoj miliciji, koji donosimo u ovom zasedanju i nadamo se da će on doprineti da mnoge stvari koje do sada ne funkcioniraju, pogotovu u lokalnim sredinama koje nisu blizu centralnim vlastima, da mnogo što šta krene u boljem pravcu. Međutim, imajući iskustva kakva mi imamo iz Sandžaka, vrlo ozbiljno se pitamo kako će to doprineti rešavanju nekih od gorućih problema. Komunalna milicija ima svoje nadležnosti koje su definirane zakonom i koje će u mnogome da pospeše organizirani otpor mnogim stvarima koje nisu baš ovoga momenta na zavidnom nivou. Međutim, postoje stvari koje oni ne mogu sami rešiti, a tiču se organizacije lokalnih i izvršnih vlasti u pogledu, recimo, hajde da kažem otvoreno, deponija koje nisu baš adekvatne. Recimo, u našem Sandžaku imate jako lošu situaciju kada je u pitanju deponija koja opslužuje Novi Pazar, koja je u jednom zaista kvalitetnom, ekološkom delu, zbog toga što ta deponija nije kako treba urađena, a u potpunosti devastirana. Zatim, Sjenica koja ima deponiju u blizini Zlatara, dakle jedne prelepe planine. Prijepolje koje ima deponiju pored reke Lima. Priboj isto tako. Dakle, to su ključni problemi. To je nešto što u ovom trenutku se mora nekako napravi sistem da ono što su ovlasti komunalne policije bude zaista na nivou da im zaista organizaciono lokalne vlasti uz podršku i pomoć državnih vlasti daju puni kapacitet da mogu raditi, obnašati svoj posao onako kako treba, a posebno što imamo situacije da su naša komunalna preduzeća jako loše opremljena. Recimo, ja se zgrožavam time da svake zime se desi da so posipa sa nekih prikolica, da mi još uvek nemamo kvalitetna vozila kojima se to može valjano raditi. U takvim situacijama komunalni policajci su nemoćni. S druge strane, ovaj član 5, koji je takođe važan kada je u pitanju angažiranost komunalne milicije u hitnim situacijama i elementarnim nepogodama. Svi se ovde dobro sećamo požara koji su prethodne godine odneli nekoliko života u Novom Pazaru i što je još grđe, scene požara se nastavljaju i prije nekoliko dana ili nedelju, dve, imali smo takođe požar u kojem je otišla ili izgorela u potpunosti jedna porodična kuća. Tu još uvek, pored obećanja ministarstava, pored obećanja ministra unutrašnjih poslova, nismo iznašli pravo rešenje da se osposobe vatrogasne jedinice da mogu adekvatno odgovoriti svim tim izazovima. Kako će onda komunalna milicija doprinositi da se to sve umanji, posledice takvih događanja, ukoliko još uvek nemamo opremljene sve one primarne institucije koje se trebaju baviti tim poslovima? Naravno, druge elementarne stvari kojima se bave, nadležnosti koje dobijaju komunalni policajci su korektne i u mnogo čemu će doprineti da se poveća svest običnog čoveka da se malo više povede računa o zaštiti životne sredine, o uređenosti prostora i na koncu da se sve to dovede u neki sklad. Međutim, da bismo to tražili od građana, moramo im obezbediti elementarne uvjete na osnovu kojih možemo od njih zahtevati da poštivaju sve ono što se od njih traži i ovim zakonom i svim drugim zakonima, jer, nemoguće je da komunalni milicajci u gradu iz kog ja dolazim, obnašaju kvalitetno svoju uslugu ukoliko nemate dovoljno parking prostora, pa onda ko god stigne parkira gde god stigne, jer nije jednostavno obezbeđeno dovoljno parking mesta za svakoga i na taj način zapravo vozači ugrožavaju pešake, pešaci ugrožavaju vozače, a u tom će momentu ti komunalni policajci ili milicajci biti u vrlo nezavidnom položaju. Kako iznaći način, time završavam, da se njima obezbede adekvatni uvjeti i mehanizmi na osnovu kojih mogu obnašati svoje poslove, na taj način da budu na opštu korist građanstvo, a da sa druge strane ne ugrožavaju niti prava ostalih građana? Hvala.
Zahvaljujem, kolega Fehratoviću. Reč ima narodni poslanik Radovan Jančić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, gospodine ministre sa saradnicima, osnovni razlog za donošenje novog Zakona o komunalnoj miliciji leži u potrebi da se komunalna milicija obrazuje i u opštinama, pre svega, jer su potpuno tačno ocene da su dosadašnjim funkcionisanju opština prisutne znatne teškoće u održavanju komunalnog i drugog reda kao i o zaštiti životne sredine u celini. Organizovanje ovakve službe i njeno funkcionisanje u opštinama doprineće uvođenju komunalnog reda, a građane ćemo zaštiti od bahatosti svake vrste, nezavisno od toga da li se radi o bahatom parkiranju, glasnoj muzici, bacanju i deponovanju smeća van mesta koja su za to određena, nelegalnoj gradnji ili nepoštovanju drugih pravila koja uređuju ovu oblast. Obrazovanjem komunalne milicije u skladu sa ovim zakonom opštinama se obezbeđuje da u saradnji sa policijom i drugim subjektima preuzmu i realizuju sopstvenim deo odgovornosti i time stvore sve uslove za bezbedno i uređeno okruženje svojih stanovnika. Ono što je od posebne važnosti jeste cilj kojim se teži da komunalna milicija svojim delovanje i izvršavanjem zadatih poslova, pre svega preventivnim radom, pomogne da se smanje i kontrolišu negativni uticaji i rizici u odnosu na životnu sredinu. Briga o životnoj sredini je sa gledišta nas iz SNS prioritet od visokog značaja. Zdrava životna sredina je osnov za očuvanje ljudske egzistencije, zdravog razvoja društva i bitan je faktor za nivo života stanovništva. U ostvarenju prioriteta značajnu ulogu imaće upravo komunalna milicija koja mora uspostaviti tesnu vezu sa građanima, sa običnim ljudima i koja će dokazati da ona postoji da brine o tome da se život svakog čoveka odvija u uređenom komunalnom okruženju i zaštićenoj životnoj sredini. Preduslovi za ostvarenje ovog cilja sadržani su u Predlogu ovog zakona rešenjima počev od obrazovanja komunalne milicije, sve do unutrašnje kontrole kao posebne organizacione jedinice. Modifikovano rešenje sa bitnom dopunom zaustavljanja vozila po kojem je komunalni milicionar ovlašćenje da zaustavi vozilo zatečeno u kršenju propisa, da izvrši pregled vozila i lica i predmeta zatečenih u vozilu primenjivaće se najčešće kod neovlašćenog odvoženja ili istovara zemlje, šuta, otpada i drugog materijala i daće za rezultat da se smanji broj divljih deponija, ali i spreči nelegalan prevoz posebno opasnog otpada. Isto tako, zaustavljanje i kontrola nelegalnih taksi vozila doprineće u borbi protiv sive ekonomije koja je takođe prioritet, nadam se, svih nas. Dok će kontrolisani rad u civili sprečiti bespravno zauzeće javne površine, nelegalne prodaje, kao i buke u ugostiteljskim objektima. Mogućnost obrazovanja komunalne milicije na nivou opština je dobrodošlo rešenje za nas koji dolazimo iz manjih jedinica lokalnih samouprava, a kojima je stalo do komunalnog reda i zaštite životne sredine, ljudi i dobara. Brojne su lokalne samouprave, koje na svojim teritorijama imaju u vlasništvu spomenike, pejzažne arhitekture, vrtne arhitekture, prelepe parkovske i javne, zelene i rekreacione površine, kod kojih usled nedostatka komunalne milicije, komunalni red nikada nije uspostavljen, a kamoli kontrolisan. Briga o njima je neadekvatna i najčešće prepuštena lokalnim komunalcima, bez praćenja i kontrole, pa su tako značajni objekti, u većini slučajeva, zapušteni i zaboravljeni i često služe za odlaganje smeća i otpada. Park u Novom Kneževcu, iz kojeg dolazim, zbog svoje vrednosti stavljen je pod zaštitu države još 1975. godine, kao spomenik vrtne arhitekture. Nakon izvršene revizije prirodnih vrednosti, proglašene još 1990. godine, kao spomenik pejzažne arhitekture, pod imenom „Stari park“ prostire se na površini, od skoro 10 hektara. NJegov nastanak vezan je za period od 1793. do 1804. godine, nesporna je vrednost „Starog parka“ u Novom Kneževcu, a na sreću svih nas ovakvi primeri postoje i u drugim lokalnim samoupravama širom Srbije. Komunalni red na tim objektima mogu sačuvati samo pripadnici komunalne milicije, primenjujući upravo odredbe ovog Predloga zakona. Oni koji su u Vojvodini sve do 2016. godine pravili partijsku vojsku od članova DS fiktivnim zapošljavanjem eko-redara, a koja je služila za perfidnu pljačku lokalnih budžeta, danas nam govore kako nemamo pravo na jednog milicionera na pet hiljada stanovnika, zapravo osporavaju pravo manjim jedinicama lokalne samouprave na obrazovanje komunalne milicije koja je više nego potrebna. Na kraju, svakako da ovaj Predlog zakona o komunalnoj miliciji u predloženom tekstu treba podržati, pri čemu zaista mislim da će se njegovom primenom u svim jedinicama lokalnih samouprava, gradova i opština obezbediti komunalni i drugi red, a time i uređeno životno okruženje, koje zaslužujemo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Jančiću. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, kolega Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislio sam da je ovo veoma važna debata, posebno za naše političke protivnike, koji ni danas nisu tu. Direktiva njihove stranke glasi da više ni na odborima, a ni u Narodnoj skupštini ne mogu da vode dijalog sa vladajućim strankama. Neko ko se žali i suze roni do Evrope, do Brisela, ko lobira o tome da u ovoj Skupštini ne postoji dijalog, danas ponovo nije tu. Posebno je značajno reći da, recimo DS izda nalog svojim poslanicima da ne mogu prisustvovati sednicama i da ne mogu prisustvovati sednicama odbora i da će zbog toga biti kažnjeni. Kakva je to stranka koja zabrani svojim članovima da vode dijalog sa političkim protivnicima? Da li ona sebe može smatrati demokratskom? Da bi stranke bile demokratske, one moraju biti demokratske iznutra. Tužna je ova DS koja danas nije tu. Ovo je bila njihova tema, oni su uveli komunalnu policiju, danas su trebali biti ovde. Oni su danas živi dokaz da se DS, još samo zove demokratska i da to odavno nije. Ja nisam protiv DS, ja sam protiv onoga šta je ona postala i danas to i vidimo. Dame i gospodo narodni poslanici, pročitao sam pažljivo ovaj zakon, komunalna milicija, Boga mi mnogima od poljoprivrednika ona neće biti mila, teško će prevaljivati preko jezika milicija. Naime, iz nekih ranijih iskustava ne bih voleo da se komunalna milicija pretvori u progon i progonitelje seljaka koji prodaju lubenice i paprike. Nadam se da će komunalna policija biti ravnomerno raspoređena između gradova i prigradskih mesta, odnosno sela, da neće biti grupisana u gradu, a mogu da se kladim da će komunalna milicija biti pretežno u gradu, gotovo u 100% sastavu. Zašto to kažem? Mislim da na selu ima daleko više posle. Divlje deponije su obično na selu, zakopava se i baca sve i svašta. To bitno ugrožava zdravlje ljudi, kvalitet vazduha, vode i zemljišta. Zato mislim da u nekim pravilnicima mora da se napravi raspored srazmerno teritoriji jedne opštine i mesnih zajednica, odnosno sela u tim gradovima, odnosno u tim lokalnim samoupravama. Ne može svako sebi da napravi put, ne može svako sebi da sadi i da se stara o zelenilu. Ne može svako sebi da skuplja smeće i da pravi sebi deponiju. Zato se narod udružuje u komunalne uprave u opštine, gradove, pa i u državu. Narod bira na lokalnim i gradskim izborima. Bira predstavnike koji će se starati o tome. Oni zapošljavaju druge ljude i svi zajedno imaju plate. To bi trebali da rade kvalitetno u korist svih stanovnika. Recimo, na selu bi trebali da kontrolišu uzurpirane površine pored puta, gde je obično bačeno smeće ili poorano. Danas ptičica nema gde da sleti. Divljač je ugrožena. Zato što su uzurpirane pored puta, posebno u Vojvodini ogromne površine. Ili su uzorane ili su pokrivene smećem i više divljač nema gde da boravi. Takođe, te uzurpirane površine da se uzurpiraju u Evropi, kazne bi bile astronomske. Kod nas je to dozvoljeno. Pošto je jedan od zadataka komunalne milicije, koliko vidim i kontrola zemljišta i puteva, ja bih voleo da se ta komunalna milicija rasporedi i po selima, srazmerno površini, a ne samo da vreba prekršioce koji na ovaj ili onaj način to moraju ili ne moraju. Znam i naš narod. Naš narod hoće pošteno, ali malo preko veze. To malo preko veze, baš i nije pošteno. Naš narod bi sve po redu, ali bi i malo preko reda. Po lokalnim samoupravama i gradovima, komunalna policija bi mogla da se stara malo i o tome, ali pretežno treba da se stara i o vlastima. Nemoj da nam se desi opet neki lokalni ili gradski kabadahija, tipa Đilasa, zauzme deo garaže, uzme nekoliko parking mesta u javnoj garaži i proglasi to privatnom garažom, jer bože moj, on ima zmiju u džepu i neće da troši ništa od onih 500 miliona evra, nego želi da javnu garažu pretvori u privatnu i da ne vadi za to novac. On od svog bogatstva ima samo strah da ga ne izgubi. Zato, ne bih želeo da se takva komunalna milicija pojavi, kakvu je policiju imao Dragan Đilas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Vera Paunović. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, poštovani ministri sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, zakon o kome je danas reč bavi se jednom javnom službom koja se po malo nalazi u senci drugih i koja možda još uvek nije u potpunosti zaživela na pravi način u našem svakodnevnom životu, a reč je o komunalnoj policiji, odnosno o komunalnoj miliciji, kada budemo usvojili ovaj zakon. Sama terminološka promena reči, komunalna policija u komunalnu miliciju je prouzrokovana odredbama Zakona o policiji kojima je propisano da samo organ MUP-a može upotrebljavati taj naziv kako ne bi dolazilo do mešanja i nesporazuma među građanima. Suštinska promena u odnosu na sada važeći zakon odnosi se na činjenicu da će pravo da osnivaju komunalnu miliciju sada imati sve jedinice lokalne samouprave, bez obzira na veličinu, dok su po sadašnjem rešenju to pravo imali samo gradovi i grad Beograd. Ovo je jedno dobro rešenje, jer iako su gotovo svi značajniji urbani centri dobili status grada, treba imati na umu da u našem sistemu lokalnih samouprava mi trenutno imamo i takve opštine koje se bliže šestocifrenom broju stanovnika, odnosno čija sedišta imaju i po više desetina hiljada stanovnika, kao što su Stara Pazova, Inđija, Vrbas, Paraćin, Ćuprija, Gornji Milanovac, Negotin i tako dalje. Takvim sredinama je komunalna milicija svakako neophodna za bolje funkcionisanje i viši kvalitet života. Kako bi se sa druge strane uvažile specifičnosti malih opština, Predlogom zakona predviđena je mogućnost i da dve ili više opština formiraju zajedničku službu komunalne milicije i tako na jedan optimalan način, uz smanjene troškove, ostvare ciljeva zbog kojih bi osnovale takvu službu. U delu koji uređuje nadležnosti i ovlašćenja komunalne milicije neće biti većih izmena. Pored već postojećih nadležnosti iz domena održavanja komunalnog reda i mira dodato je i pravo komunalne milicije da vrši kontrolu nad primenom zakona kojim se uređuju državni simboli osim u odnosu na državne organe. Takođe ovim zakonom se predviđa i pravo komunalne milicije da prikuplja obaveštenja od građana u vezi sa otkrivanjem prekršaja izdavanja prekršajnog naloga. Nešto veće promene donose novi članovi koji se odnose na zasnivanje radnog odnosa. Ovo je veoma važno, novim predlogom zakona predviđeni su daleko rigorozniji posebni uslovi za zasnivanje radnog odnosa koji se ogledaju kroz bezbednosnu proveru i odredbu da potencijalni kandidat ne sme da bude osuđivan za bilo koje krivično delo koje se goni po službenoj dužnosti, pa čak ni za prekršaje iz određenih oblasti koje su od značaja za primenu zakona. Ovako postavljeni uslovi su strožiji, čak i od onih koji se postavljaju za zaposlenje u drugim državnim organima i time će se postići da se u redove komunalne milicije u narednom periodu prime zaista najkvalitetniji kadrovi sa besprekornim biografijama. Predlogom novog zakona detaljnije se propisuju norme koje se odnose na ispit za komunalnog milicajca, kao i za povrede radnih obaveza. Imajući u vidu predložene izmene i nova rešenja ove zakonske materije, poslanička grupa PUPS-a će u danu za glasanje dati podršku za njihovo usvajanje, jer smatramo da će ono na pravi način doprineti kvalitetu rada komunalne policije, a time i boljem kvalitetu života u našim gradovima i opštinama. Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginice Paunović. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite kolega Mihajloviću.
Poštovani ministre, saradnici ministra, dame i gospodo narodni poslanici, dok danas raspravljamo o Predlogu zakona o komunalnoj miliciji, jer smatram da je to svakako jedan od važnih zakona u našem zakonodavstvu kojim treba da uredimo ono što je osnovno za funkcionisanje jednog društva, a to je komunalni red. Komunalni red je zapravo ogledalo jednog društva i tim pitanjem zbog toga moramo da se bavimo na adekvatan način. Uporedno gledano mi imamo različite prakse i velika iskustva i korisna iskustva u drugim društvima, odnosno zemljama i naravno da mi u tom pravcu treba dosta da uradimo, i rekao bih da dosta i zaostajemo u tom pogledu po onome što je i ponašanje i način života naših građana u pojedinim sredinama koji se nisu navikli u dovoljnoj meri, da tako kažem, redu. Ono što je osnovno, svakako jeste da komunalna policija ima ono osnovno, a to je održavanje komunalnog reda i obezbeđivanje efikasnog izvršavanja zakona, drugih propisa i opštih akata koji su u nadležnosti jedne opštine, što do sada to nije bilo na adekvatan način rešavano i na jedan ustrojen način kako je to trebalo i kako će to nadam se biti u buduće. Pokazalo se zapravo da kroz desetogodišnje iskustvo u primeni Zakona o komunalnoj policiji u gradovima, da svakako stoji potreba da se to proširi kao praksa, kao služba koja će isto to raditi i u drugim lokalnim samoupravama i to je mnogo značajno iz tog razloga što postoje mnoga pitanja i mnogi problemi koji su svakodnevni u funkcionisanju jedne lokalne samouprave, naravno mislim na opštine i gde imamo određene probleme koji nisu u fokusu pažnje nekih organa i službi, a sa druge strane oni se nalaze tu negde izmelju i nisu u neposrednoj nadležnosti već postojećih organizacija i službi, te stoji potreba da se tim pitanjima na jedan jasan način bavi posebna služba, a to je komunalna policija koja će sada to raditi po ovom zakonu i po podzakonskim aktima koji će se doneti. Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o policiji čuli smo da je dobijeno pravo, isključivo pravo na upotrebu termina policija, samo od strane MUP-a i Ministarstva za narodnu odbranu. Iz tih razloga stajala je potreba da se usklade svi zakoni i propisi i da praktično u ovoj oblasti održavanja komunalnog reda se odreknemo tog naziva komunalna policija i komunalni policajac. Bilo je pitanje koji je to najadekvatniji izraz, kao što smo čuli, rekli ste da bi to možda bio redar, itd. Opredelili ste se, kao predlagač zakona, za komunalnu miliciju, odnosno komunalni milicionar. Gledano kroz istoriju, taj izraz nije nikakva novina ili neke ideologije posebne. Milicija se pojavljuje kao izraz još u starom Rimu u antičkim gradovima i državama itd, i etimološki kada se taj izraz analizira, njegovo značenje jeste da miles je vojnik, a milicija je vojna služba, s tim što ta vojna služba je sačinjena od slobodnih ljudi, odnosno građana i podrazumeva se da ta vojna služba nije profesionalna. Znači, to nije profesionalna vojska, već za potrebe građana i naroda i sačinjena je od predstavnika slobodnih ljudi i običnih ljudi itd. Iz tih razloga imamo i kasnije da se objašnjava zapravo da milicija pripada narodu i označava se kao narodna milicija, što je naročito korišćeno u 20. veku u komunističkoj ideologiji, u komunističkim zemljama, koje su izbegle upotrebu reči „policija“ i „policajac“ iz ideoloških razloga, a radilo se na tome zapravo da se milicija definiše kao snaga, kao služba koja uvodi red i vodi računa o javnom redu i miru itd, ali u korist naroda i zato je ona dobila taj epitet „narodna“, što naravno ima svoje uporište u onome što je značenje ove reči i ove službe, koja vuče korene još iz starog Rima iz antičkog vremena. Organizovanje komunalne policije svakako će doprineti otkrivanju prekršaja u komunalnom redu, ali svakako i u prevenciji, u preventivnom delovanju i sprečavanju prekršaja, što je, mislim, još važnije. U svesti naših ljudi stoji to da ako neko vodi računa o nečemu, ako je o nečemu nadležan, ako postoji mogućnost da se preduzmu sankcije, ako postoji mogućnost da bude upozoren, on će svakako više voditi računa o svom ponašanju i odnosu prema sredini u kojoj živi. Kada govorimo o ovlašćenjima, moramo reći da su ta ovlašćenja veoma široka, veoma značajna i zahtevaju veliku odgovornost, stručnost i taktičnost. Ta ovlašćenja, kao što smo rekli, to je upozorenje, a koje smatram da je veoma značajno kao jedna mera i jedno ovlašćenje, jer ono može da ima i vaspitnu tu ulogu i da ima zaista dubok značaj u onome što će biti odnos ljudi prema komunalnom redu. Međutim, ove druge mere nisu nimalo naivne, da tako kažem, one zahtevaju veliku odgovornost, veliku stručnost i taktičnost i smatram da treba pridati veliki značaj onome što je obuka budućih komunalnih policajaca. Kada govorimo o organizaciji komunalne milicije, jedinica lokalne samouprave obrazuje komunalnu policiju kao unutrašnju organizaciju u sastavu opštinske uprave ili gradske uprave, zatim, rečeno je da zapravo samo najmanje tri izvršilaca, odnosno milicionera mogu da čine jednu komunalnu policiju u jednoj opštini, u većim jedinicama lokalne samouprave mogu se formirati područne organizacione jedinice, zatim postoji mogućnost zajedničke komunalne policije za više opština itd. Međutim, tu se otvaraju mnoga pitanja koliko je to opština koje mogu zajedničkim aktom, odnosno sporazumom da čine i da formiraju jednu komunalnu policiju, da li i tu možda su potrebna određena uputstva od strane ministarstva ili ne. Mislim da ta otvorena pitanja daju mogućnost i raznim improvizacijama i ličnom shvatanju u onome što treba da bude organizacija i rad komunalne policije, kao što je na primer i pitanje i problem, rekao bih ipak, broja komunalnih milicionara u jednoj lokalnoj samoupravi u okviru zajedničkog organa opštinske uprave. Ranije je to bilo, kada je reč o Zakonu o komunalnoj policiji, da na 5.000 ljudi dolazi jedan. Ja se slažem da je to jedan kvantitativni kriterijum koji možda nema smisao svuda i da je svaka lokalna samouprava, kako da kažem, specifična, ima svoje potrebe itd. Ali, u svakom slučaju, mislim da u narednom periodu će proizaći potreba za određivanjem određenog kriterija i da se to ne prepusti proceni, da tako kažem, lokalnih samouprava koje mogu da zastrane u onom što je formiranje, uobličavanje i modeliranje funkcije komunalne policije. Ono što je interesantno pitanje, to je kontrola rada komunalne milicije. Kroz zakon je data odredba unutrašnje kontrole gde se formira posebna organizaciona jedinica za potrebe unutrašnje kontrole. Mislim da, to je moje lično mišljenje, ne mora biti da sam uopšte u pravu, da taj momenat u zakonu, da tako kažem, može da bude problematičan u određenim situacijama, jer u lokalnim samoupravama koje će npr. formirati komunalnu policiju od nekoliko ili desetak npr. komunalnih milicionara, posebna organizaciona jedinica unutrašnje kontrole, pitanje je koliko može da bude zaista u funkciji onoga što treba da radi ta unutrašnja kontrola. To je mali broj ljudi, ljudi se međusobno poznaju, međusobno komuniciraju, možda su bliski i u nekim odnosima itd, tako da ta unutrašnja kontrola može da bude samo veštački izraz onoga što bi trebalo da bude, ne bi imalo pravu funkciju. Sa druge strane, postoji opasnost od instrumentalizacije komunalne policije u korist određenih interesnih grupa ili možda čak u korist ljudi koji su politički moćni u jednoj lokalnoj samoupravi u kojoj čak imaju nadmoć ili supremaciju u odlučivanju u odnosu na sve organe u jednoj lokalnoj samoupravi, pa onda uzimajući u obzir, na primer, ovlašćenja koja ima komunalna milicija, pa recimo prikupljanje obaveštenja, video snimanje, audio itd, onda može da dođe do zloupotrebe ovih funkcija pod uticajem ljudi od moći, a da ta unutrašnja kontrola nije u stanju da učini ispravku određenih devijacija ili određenih opasnosti u funkcionisanju komunalne policije. Zato lično smatram, možda će u narednom koraku to da se učini, raditi na toj tzv, ako je tako možemo nazvati, spoljašnjoj kontroli, mada član 33. daje, ali ne govori ništa detaljno o tome šta će to ministar urediti svojim aktom oko te kontrole, osim onoga što je unutrašnja kontrola. U svakom slučaju, mi kao SPS, kao što smo čuli ovde, mi ćemo podržati ovaj zakon i smatramo da je to jedan dobar iskorak u onome što jeste jedno bolje uređivanje društva naših lokalnih samouprava i poštovanju jednog reda i u onome što je sprovođenje i zakona i propisa i opštih akata jedne lokalne samouprave. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Mihajloviću. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87, st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite, kolega Zukorliću.
Delatnost komunalnih usluga je sektor od izuzetnog značaja i od neposredne važnosti interesa za građane, zato je donošenje i ovog zakona važan iskorak u pogledu konačnog uređenja ovog sektora. Moram priznati da i meni para uši ovaj pojam „milicija“ iako sam čuo objašnjenja i od strane ministra i tumačenja koja smo čuli od ostalih govornika iako sam u načelu shvatio da je možda cilj ili ovo deo celokupne jezičke resrbizacije koju prtimo iako nisam pobornik da se na taj način posebno oživljava ili štiti jezik. Čuli smo da, etimoliški gledano, ovaj pojam ništa manje nije militantniji od policije, tako da tu ne vidim ozbiljan argument, osim ako sa naše jezičke tačke gledano milicija treba da bude milija ili milostivija od ove policije tada bi mi to bilo logičnije od ostalih pojašnjenja iako bi u tom slučaju bi morali biti veoma rezervisani po pitanju ovlasti ove milicije u upotrebi sile, odnosno prinude i tu sam veoma rezervisan kod onog člana koji daje mogućnost upotrebe prinude pri izvršenju svojih zadataka. Za razliku od člana u kome se prinuda može upotrebiti u ličnoj odbrani, samoodbrani, odbrani kolege pri vršenju svoje dužnosti. Mislim da, s obzirom, na stanje u određenim lokalnim upravama gde su vrlo često svi mehanizmi deo partokratskih programa, pogotovo sam svedok za prostor Sandžaka, gde svakodnevno možemo svedočiti takva događanja, bojim se da bi davanje ovlasti sile službenicima komunalne milicije zapravo moglo biti dodatni mehanizam u određenim obračunima na lokalu i mislim da bi se tu trebalo biti veoma rezervisano i čak ispraviti ovo ako nemamo adekvatne amandmane, onda barem kroz odborski amandman zašto još postoji mogućnost. Kod mene ovaj pojam izaziva i kontraverzu s obzirom da smo tokom Drugog svetskog rata imali i muslimanske milicije Sandžaka i zato kod nas ima i jedan drugi prizvuk i verovatno i na to treba obratiti pažnju. Sada, još zamislite kako će izgledati komunalna milicija, koju recimo bude gospodin Ugljanin organizovao u lokalnim upravama gde on vlada, pogotovo ukoliko je bude organizovao sa Ministarstvom za državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao što organizuje Bošnjačko nacionalno veće. Zamislite koje će sve table biti postavljene ako će biti ili neće biti skinute. Dakle, sve su ovo teme za nas, iz našeg ugla, veoma važne i veoma interesantne i ne želim da to samo kroz ironiju ili sarkazam postavim, već želim na taj način da skrenem pažnju na to veoma važno pitanje, jer dosadašnja iskustva nas uče da zapravo, mi vrlo često uredimo zakone dosta dobro, bilo po tome što stvarno želimo da ih uredimo da budu dobri bilo po tome što imamo određene evropske standarde koje želimo ili moramo ispuniti. Međutim, ono što se permanentno događa jeste raskorak između onoga što zakon jeste, što intencija i namera i cilj tog zakona jeste i onoga što se desi na kraju brazdu, gde na početku brazde imamo puno vode na kraju brazde voda ili ne stigne ili je ima veoma malo ili bude mutna. Sada, po pitanju ovog zakona, pogotovo tamo gde se pominje prinuda, gde se daju ovlasti koje se mogu upotrebiti, zloupotrebiti, tu sam prilično zabrinut, recimo, imamo Zakon o pravima nacionalnih manjina, koji je uspostavio jedan veoma dobar institut koji se zove nacionalni savet, odnosno nacionalna veća. Međutim, mi u iskustvu Bošnjačkog nacionalnog veća imamo katastrofalne stanje još od 2010. godine i permanentno čekamo da ćemo u sledećem mandatu ispraviti određene problem. Nažalost i dalje mi imamo to veće kao taoci, nesposobnost zakona ili nesposobnost ili nevoljnost ministarstva da konačno sprovede taj zakon i da zakon rezultira onim što je zapravo njegova namera i njegov cilj. U svakom slučaju mi ćemo ovaj zakon podržati, ali bi bilo jako važno da se ove primedbe i sugestije imaju obzir i da se uvaže. Hvala.
Zahvaljujem kolega Zukorliću. Reč ima narodna poslanica Marjana Maraš. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, osnovni razlog za donošenje Zakona o komunalnoj miliciji jeste potreba da se komunalna milicija obrazuje i u opštinama, jer do sada ta mogućnost nije bila predviđena osim za gradove i moglo je da se ima jedan komunalni policajac na 5.000 stanovnika. Komunalna milicija u jedinicama lokalnih samouprava obrazuje se radi obavljanja određenih poslova u oblastima komunalne delatnosti i zaštite životne sredine ljudi i dobara i obezbeđuje se zaštita i održava red u korišćenju zemljišta, prostora, lokalnih puteva, ulica i drugih javnih objekata. Među najvažnijim bezbednosnim problemima u čijem rešavanju se vidi uloga komunalne milicije jesu istaknuti problemi u lokalnoj zajednici, to su problemi u lokalnom saobraćaju, nasilje nad sportskim objektima, buka, oštećenje javne i privatne imovine. U funkcionisanju opština uočeni su veliki problemi u održavanju komunalnog reda. Organizovanje komunalne milicije u opštinama doprineće otkrivanju prekršaja komunalnog reda tako i preventivnom delovanju u sprečavanju prekršaja, a svakako doprineće i tome da menjamo svest građana kada je u pitanju komunalni red. Propisani su poslovi komunalne milicije, šta se smatra održavanjem komunalnog reda. Taksativno su i nabrojana ovlašćenja komunalne milicije u obavljanju poslova od upozorenja, provera identiteta, dovođenje, zaustavljanje i pregledanje lica predmeta i vozila, privremeno oduzimanje predmeta, audio i video snimanje i upotreba sredstava prinude i prikupljanje obaveštenja. Pored toga kada je na to ovlašćen zakonom, drugim propisom ili drugim aktom jedinice lokalne samouprave, komunalni milicioner može izdati i prekršajni nalog, podneti krivičnu prijavu nadležnom organu kao i zahtev za pokretanje prekršajnog postupka. Propisana je obaveza donošenja strateškog plana komunalne milicije od strane opštinskog, odnosno gradskog veća, kao i obaveza usklađivanja strateškog i godišnjeg plana rada komunalne milicije sa propisima i odgovarajućim planskim aktima policije. Saglasnost na strateški i godišnji plan rada daje skupština jedinice lokalne samouprave donošenjem strateškog plana komunalne milicije od strane opštinskog, odnosno gradskog veća i utvrđuju se prioriteti na osnovu procene postojećeg stanje, daju se razvojne, organizacione, kadrovske i druge smernice. Na osnovu strateškog plana usvaja se i godišnji plan rada, njega takođe usvaja opštinsko, odnosno gradsko veće, a saglasnost daju skupštine jedinice lokalne samouprava. U jedinicama lokalne samouprave koje obrazuju komunalnu miliciju u skladu sa ovim predlogom zakona opštinsko, odnosno gradsko veće treba da donese prvi strateški plan komunalne milicije u roku od dve godine od dana stupanja na snagu akta o obrazovanju i unutrašnjem uređenju komunalne milicije. Komunalna milicija obrazuje se kao unutrašnja organizaciona jedinica u sastavu opštinske odnosno gradske uprave. Broj komunalnih milicionera u okviru organizacionih jedinica kako je rekao i moj kolega poslanik Miletić Mihajlović, ne može biti manje od tri izvršioca. Predlog ovog zakona uređeno je i rukovođenje komunalnom milicijom, strožiji kriterijumi za prijem komunalnih milicionera od toga što podrazumeva stepen obrazovanja, da imaju određenu bezbednosnu proveru, psihofizičku sposobnost i da polože ispit za komunalnog milicionera. Izgled uniforme i oznaka na uniformi komunalnih milicionara i način nošenja uniforme propisuje jedinica lokalne samouprave uz saglasnost sa Ministarstvo za lokalnu samoupravu. One se moraju jasno razlikovati od uniformi MUP. Broj i način označavanja vozila, kao i opremu propisuje jedinica lokalne samouprave po pribavljenoj saglasnosti ministarstva nadležnog za lokalnu samoupravu. Sada se predviđa kao mogućnost da poslove komunalne milicije pored uniformisanih komunalnih milicionera u izuzetnim slučajevima mogu obavljati i komunalni milicioneri bez službene uniforme sa oznakom po pisanom nalogu načelnika komunalne milicije, a radi što efikasnijeg obavljanja poslova. S obzirom na činjenicu da milicionar primenjuje ovlašćenja i postupa samo kada na licu mesta zatekne počinioca, što je izuzetno retko u slučajevima kršenja komunalnog reda, kao što je prodaja van prodajnog objekta, zauzeće javne površine, kontrola taksi prevoza, kontrola radnog vremena i kontrola buke u ugostiteljskim objektima, neophodno je bilo predvideti i ovu mogućnost, kako počinioci ne bi imali vremena da napuste mesto i na osnovu toga su se javljale velike kritike od strane građana, i onda kada sa oznakom i uniformom dođe komunalni policajac, na licu mesta, počinioci se udalje i ne može da se izvrši, odnosno da se izreknu kaznene mere. Zakon predviđa i upotrebu raspršivača sa nadražujućim sredstvom kao dodatnog sredstva prinude. Ovim sredstvom se može u poređenju sa upotrebom palice, da se kaže da je manje represivan način, na taj način istovremeno i protivpravni napad, ali i savladati otpor i sprečiti pokušaj bekstva. Oblik i način ostvarivanja saradnje komunalne milicije inspekcijskih službi bliže propisuju jedinice lokalnih samouprava u roku od tri meseca. Takođe, propisani su i odnosi saradnje između komunalne milicije i MUP, predviđa se mogućnost formiranja zajedničke komunalne milicije za jednu ili više jedinica lokalnih samouprava, što je značajno i sa stanovišta ekonomičnosti, jer pruža mogućnost da se udruži više manjih jedinica lokalne samouprave, uvodi se unutrašnja kontrola komunalne milicije. Ona se odnosi na kontrolu upotrebe sredstava prinude, što je jako dobro, jer je upotreba prinude vrlo osetljivo pitanje, a izazvalo je negde najviše komentara u javnosti. Još jedna novina koju donosi ovaj predlog zakona je promena imena komunalne policije u komunalna milicija zbog usvajanja zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji, kojim je utvrđeno da pravo na upotrebu naziva policija, ima isključivo MUP i Ministarstvo odbrane. Predviđen je i rok za promenu postojećih naziva i oznaka u komunalna milicija, u budžetima opština i gradova koje žele da obrazuju komunalnu miliciju, potrebno je da se obezbede dodatna sredstva za obrazovanje i za početak rada, kao i za osposobljavanje i usavršavanje komunalnih milicionera, pri tome vodeći računa o odluci i maksimalnom broju zaposlenih u jedinicama lokalnih samouprava. Mogu se očekivati uvećani budžetski prihodi od naplate novčanih kazni za prekršaje. Komunalna milicija treba da doprinese boljoj zaštiti i imovine i ljudi u jedinicama lokalnih samouprava. Preventivno delovanje i predupređivanje prekršaja komunalnog reda jeste ono što se očekuje i što je glavni cilj donošenja ovog zakona, uvođenje komunalne milicije u opštinama prati i savremene tendencije koje naglašavaju novu ulogu lokalnih zajednica u održavanju komunalnog i drugog reda i u jačanju njihovog partnerstva sa policijom. Na kraju, uvaženi ministre, želim da vas pohvalim, s obzirom na vaše svakodnevne obaveze, vi nalazite vremena i da obiđete lokalne sredine, da se upoznate sa problemima sa kojima se susreću jedinice lokalnih samouprava. U jednoj takvoj poseti bili ste i u opštini Vrbas i ja vam se još jednom zahvaljujem na izdvojenom vremenu da nas obiđete i saslušate. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Maraš. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Uvaženi ministre Ružiću, gospodine Kasaloviću, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored najlepšeg grada u Srbiji, a to je grad Niš, a u Skupštini Srbije predstavljam USS i izabran sam sa liste SNS. Ja ću glasati za predlog ovog zakona, zato što je potrebno da u malim opštinama, da imaju mogućnost da oforme komunalnu miliciju i da na taj način reše svoje probleme. Problemi su nagomilani i mislim da je potrebno te probleme da rešavamo, ali uvek to da bude preventivno, bez sankcija i kazni. Još jednom ja ću kao narodni poslanik, predsednik USS, glasati za predlog ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić, nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, razlozi za donošenje zakona o komunalnoj miliciji nisu samo u promeni termina – policija, a koji se koristi, već ima mnogo izmena i novina sa kojima najpre moramo odavde upoznati građane. Ja ću se baviti samo nekima od njih. Pre svega, cilj donošenja ovakvog zakona je veća efikasnost i odgovornost komunalne milicije, kako bi se građanima pružila bolja zaštita, od onih koji narušavaju komunalni red. Trudiću se da očekivane efekte primene ovog zakona sagledam kroz njegovo primenjivanje na lokalu, odnosno u jedinicama lokalne samouprave kako bismo na konkretnim primerima mogli da vidimo šta to komunalna policija sada radi i šta će biti njena ovlašćenja i obaveze. Komunalna milicija će biti formirana na nivou gradova i opština, kao deo gradske, odnosno opštinske uprave. Ukidanje dosadašnje odredbe da se broj komunalnih policajaca određuje tako što na 5.000 stanovnika dolazi po jedan policajac, imaće direktan pozitivan efekat za građane, ali i za zaposlene koji će efektivnije i rasterećenije obavljati svoje dužnosti. Sada će svaka lokalna samouprava prema potrebama određivati broj komunalnih milicionera. Ja ovde ispred sebe imam izveštaj komunalne policije u Nišu za period januar-jun ove godine, za prvih šest meseci iz koga možemo da vidimo da upravo postoji potreba za većim brojem zaposlenih. Trenutno, komunalna policija u Nišu ima 40 komunalnih policajaca. Iz ovog izveštaja, možemo da vidimo da je bilo 195 asistencija, sa Direkcijom za javni prevoz grada Niša, sa Direkcijom za izgradnju grada i sa gradskom upravom, tačnije sa Sekretarijatom za omladinu i sport, a takođe je bilo asistencija u komunalnim inspekcijama u gradskim opštinama grada Niša i asistencija sa Sekretarijatom za inspekcijske poslove grada Niša, dakle ukupno 195 asistencija. Takođe, možemo da vidimo da je bilo 708 prekršajnih naloga. Najviše prekršajnih naloga, tačnije 163 je bilo za bacanje komunalnog otpada van posuda, što se odnosi na javnu higijenu i 153 naloga za parkirana vozila na javnoj zelenoj površini. Zašto sam ja sada iznela sve ove podatke? Složićete se da održavanje komunalnog reda, biće mnogo bolje sa većim brojem zaposlenih, naročito uzimajući u obzir da Niš ima pet gradskih opština koje nisu jedinice lokalne samouprave i da će praktično grad određivati broj komunalnih milicionera prema aktuelnim potrebama. U tom smislu će ovaj zakon mnogo pomoći i mnogo učiniti. I ostala predložena rešenja uticaće na rasterećeniji rad komunalne milicije sa jedne strane, i na bolji kvalitet života građana sa druge strane, jer će otkrivanje i sankcionisanje prekršaja komunalnog reda biti veće, ali biće veće i sprečavanje tih prekršaja i rad komunalne milicije će biti efikasniji, na primer rad u civilu po nalogu načelnika komunalne milicije, snimanje dokaza o prekršajima, zaustavljanje i pregledanje vozila, izdavanje naloga za uklanjanje bespravno parkiranih vozila i nelegalnih deponija, i to su samo neka od novih ovlašćenja budućih komunalnih milicionera. Iz svih navedenih razloga, pozivam koleginice i kolege da podržimo ovaj predlog zakona, jer će apsolutno uticati na kvalitetniji život naših građana.
Reč ima narodni poslanik Momo Čolaković, nije tu. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, dva su ključna razloga kako stoji u obrazloženju zbog kojih se pristupilo novom zakonu o komunalnoj miliciji. Jedan zakon je zbog same promene imena, a drugi zakon zato što, po ranijem zakonu, lokalne samouprave, odnosno opštine nisu mogle da formiraju komunalnu policiju, odnosno miliciju, iako je postojala potreba za tako nečim. Bila je osnovna dilema koji naziv da ponese ovaj organ. Pa, vi ste nekako gledali i pokušavate da od svih ponešto preuzmete i na kraju dobijemo miks. Ova Vlada je poznata po tome, a to ne daje nikakav dobar rezultat. Možda bi najbolje bilo da se zove komunalna narodna milicija, valjda najmanje boli. Sad kolegi Zukorliću, pa nije ni strašan taj naziv milicija. Ovde u sali nije trenutno kolega Petar Jojić, kada se zvala milicija. On je taj posao organizovao, obavljao ga. Neki građani Srbije i mesta u kome je on živeo imali su maksimalno poverenje u tu miliciju pa su ostavljali kad odlaze od svojih kuća, ostavljali su ključeve od stanova, kuća, upravo toj miliciji. Imam osećaj, gospodine ministre, da vi i vaši saradnici, ovo se ne odnosi lično, niste znali zapravo šta hoćete da postignete ovim zakonom. Većina kolega kaže, ima mogućnost sada da i lokalne samouprave, tj. opštine uvedu komunalnu miliciju. Od 29 gradova komunalnu policiju osam gradova nije imalo uopšte i posle deset godina primene ovog zakona, ne znam status Bora, on je nedavno dobio status grada, pa možda iz tih razloga nije mogao ni da ima komunalnu policiju. U to vreme komunalnu policiju tri grada nisu uopšte dostavila izveštaj. Jel to moguće? Jel to jedna ozbiljnost. O tom uređenom sistemu mi želimo malo i da govorimo. Drugo, kada kažete uniforma. Odluku o izgledu, boji i oznakama donosiće lokalne samouprave. Ja mogu samo da zamislim našto će to ličiti, naravno uz saglasnost Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, mogu da zamislim našta će to da liči. Drugo, tri policajca, tri lokalna milicionara, odnosno komunalna, šta oni mogu da urade? Ima ovde jedan problem. Ovo ne bi trebalo gledati sa aspekta represije, nego pre svega preventivno. Koliko su lokalne samouprave, i kolege su ovde iznosile koji problemi stoje u lokalnim samoupravama? Koliko lokalne samouprave, odnosno njihovi izabrani kadrovi imaju potencijala i mogućnosti da doprinesu rešenju ovih problema? Gospodine ministre, vi ste bili u jednoj lokalnoj samoupravi, čije ime neću sada da kažem, i vi kao ministarstvo uradili ste dosta. Neki objekti su posle toga procvetali, videlo se prisustvo. A šta su ljudi koji su ostali tamo da vode tu lokalnu zajednicu, šta su oni dalje uradili? Pa su posle imali potrebu da vas posete u Beogradu. Jel se problem razrešio? Nije. Tako se problem neće razrešiti ni sa uvođenjem, odnosno ostavljanjem mogućnosti da lokalne samouprave imaju svoje komunalne milicije. Znači, taj problem ni izbliza se neće rešiti na taj način. Posao uniformi. Nama je to neprihvatljivo, odnosno mogu da obavljaju i bez uniforme uz posebnu saglasnost načelnika komunalne policije. U malim mestima se svi poznaju, i znaju da je neko komunalni policajac ili da nije. Šta treba da očekujemo komunalne milicionare i u sobama? Šta to vi hoćete da kažete? I gospodine Mogiću, znate da su vam na tim javnim slušanjima ili kako se to sada moderno i popularno kaže, a za nas je najbitnije da određeni zakon dođe u proceduru na taj način što ga je određena komisija radila, nadležna ministarstva, ponekad je potrebno više da daju saglasnost odbori, i ono što dođe u skupštinsku proceduru. Javna slušanja, javna predavanja i ostalo, za nas to nije toliko bitno. Ali, koliko se prihvatilo tih sugestija koje su vama na tim javnim slušanjima. Obratio sam se vama zato što ste vi redovnije pratilo to, pretpostavljam. Ministar dođe kada su ta javna predavanja ili slušanja, otvori taj skup, i onda zbog nekih obaveza ode dalje, vi ostajete. Koliko se prihvati tih sugestija? Ovde otprilike komunalni milicionar može da prisustvuje, odnosno da omogući lokalnom preduzeću vodovod, kanalizacija ili druga komunalna aktivnost da se naplate potraživanja od građanina uz pomoć lokalnog milicionara. Zar su malo tzv. javni izvršitelji koji oguliše građane Srbije, sada to treba da rade i uz pomoć komunalne milicije. Vi znate da u početku, i možda je to DS uvela tu komunalnu policiju da bi zaposlila svoje aktivne ili interesantne kadrove. Ali vi se niste odrekli toga. Vi ste nastavili, prihvatili to. Evo sada malo to modernizujete još. To nema nikakav rezultat. A u početku, naprotiv, vrlo negativna reakcija građana Srbije je bila na te komunalne policajce. Ne kažem uvek da je ona bila potpuno opravdana. Niste vi razumeli kolegu Nemanju Šarovića kada je on rekao, koji ljudi se pojavljuju tamo kada prodaju, oni dođu pod udar komunalne policije. Niko to ne opravdava, nego govorimo samo kakva je situacija. Kada ste rekli 40.000 nepropisno parkiranih vozila itd. Ja ne mislim na vozača koji je parkirao na tramvajskim šinama, ne mislim na vozača koji je parkirao na zelenoj površini, ili na ulazu, ali mislim na one koji nemaju druge mogućnosti. Zar ne sagledamo situaciju, pa tu preventivno rešavamo, pa tek onda ako nam bude zatrebala ta komunalna policija, ili neki drugi represivni organ da ga uvedemo. Znači, treba napraviti analizu zbog čega nešto što jeste, jeste tako. Postoji mogućnost da komunalni milicionar zaustavlja sad i vozila. Vi kažete da li vozi komunalnu, građevinsku ili neku drugu u otpad, pa gde će to deponovati i slično, u jednom danu od Loznice do LJubovije 70, 75 kilometara, šest patrola pogranične redovne policije je zaustavilo mene i nije problem, pošten čoveka i ne treba da ima tu nikakav problem, a šest puta neko kada zaustavi uzme neko vreme i samo je trebao još jedan komunalni milicionar u nekoj šarenoj ili nekoj drugoj uniformi da zaustavi, ne mene, nego bilo kojeg čoveka. Na šta će to ličiti sutra kada bude takva situacija? Vi ostavljate mogućnost ili jeste ili nije, ili ima potrebe za nečim ili nema. I, nije tako davno bilo kada su komunalni policajci privodili građane koji nisu imali bus-plus karticu i nisu hteli da napuste vozilo ili kada je čovek posle sukoba sa komunalnom policijom imao infarkt i okončao svoj život. Trebali ste izvršili analizu već postojećeg stanja, videti šta može da se učini bez ove represivne mere, pa onda pristupiti ovim izmenama. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Periću. Kolega Markoviću, da li želite repliku? (Da)
Jako kratko predsedavajući. Dve stvari su ovde dovedene u pitanje. Meni je drago što je prethodni govornik priznao da je, i to je sam rekao da je Đilas pokušao svojevremeno od komunalne policije da napravi partijsku vojsku, ali ovo što ne mogu da prihvatim, to je što je rekao da smo mi to nastavili. Iznosio sam podatak i želim zbog građana da iznesem, dakle SNS od trenutka kada je preuzela odgovornost za vršenje vlasti u gradu Beogradu je zaposlila, odnosno grad Beograd je primio 10 komunalnih policajaca. Kakva partijska vojska, 10 policajaca je primljeno u radni odnos od kako je SNS na vlasti u Beogradu. Podatak koji ide tome u prilog je da u ovom trenutku u Beogradu postoji oko 360 komunalnih policajaca, a realna potreba je za oko 1000, i to kao minimalna cifra 1000. Pa, da smo hteli da stvaramo partijsku vojsku, pa valjda bi zaposlili do sada više ljudi. Čuli smo kako nismo znali šta tačno želimo da postignemo ovim zakonom. Jasno smo znali šta želimo da postignemo ovim zakonom, a to je komunalni red. Dakle, hoćemo komunalni red, hoćemo uređen sistem, hoćemo da se spreči i sankcioniše komunalni nered i haos! To je ono što je osnovni cilj ovog zakona! Zahvaljujem.
Kolega Periću, da li želite repliku? (Da) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Ja se nisam obraćao kolegi Markoviću. Naravno, znamo kad je donet ovaj zakon, kad je prvi put uvedena ta komunalna policija i kako je ona funkcionisala. Ja sam ovde želeo neke dileme koje ima Srpska radikalna stranka, pre svega koje izviru iz potrebe građana Srbije, da podelim sa nadležnim ministrom, da vidim šta on misli i da ukažemo na to. Mi imamo i neke amandmanske intervencije i one su vrlo stručno i detaljno objašnjene. To ćemo da iznesemo kad bude rasprava u pojedinostima, da se to vidi, postoji li mogućnost da se reši, ako se već pristupa određenom načinu rešenja problema. To ko će se zapošljavati i kako, nama je to potpuno jasno. Vidimo mi iz drugih radnih mesta ko se zapošljava i kako se zapošljava. I vrlo često ministri ovde kažu da nema ograničenja u zapošljavanju, da oni kad god imaju potrebu, kad postoje kvalitetni stručni kadrovi da mogu da se zaposle. A u toku jučerašnjeg dana ministar za prosvetu je rekao da nemaju skoro nikakvu informativnu službu gde bi mogli da se afirmišu izuzetno dobri uspesi naših učenika i studenata na međunarodnim takmičenjima. I nije tačno da nema zapošljavanja. Ima ga, ali ono je kontrolisano i ono ide isključivo preko ispostava Srpske napredne stranke ili drugih stranaka koje čine tu vlast. Hoćete li sigurno zaposliti u nekoj lokalnoj samoupravi, ne vi, valjda će odlučivati te lokalne samouprave, ali tamo u mestima gde bude potrebno, gde na osnovu ovog zakona lokalne samouprave budu stekle uslove i dobile mogućnost da zapošljavaju, zaposliti najboljeg komunalnog milicionara ili će tu biti istaknuti aktivista Srpske napredne stranke ili neke druge stranke koja podržava vlast. To je bilo do sada, to će biti i u budućnosti. Odavno mi, odnosno režim, i pre vas i vi, vodite isključivo, ne mogu reći negativnu tu kadrovsku selekciju, ali ona je prisutna. Znači, potrebno je biti član Srpske napredne stranke.
Zahvaljujem. Kolega Markoviću, želite repliku? Izvolite.
Ja ne znam, predsedavajući, po kom osnovu ste dali sada prethodnom govorniku repliku, jer ja nisam pomenuo ni njegovu poslaničku grupu, ni njega lično, samo sam odgovorio na neke nedoumice koje očigledno i dalje postoje. Dakle, kada je reč o zapošljavanju, ja stvarno nemam nameru da ponavljam po treći put - Srpska napredna stranka nikog nije zaposlila, 10 komunalnih policajaca je primljeno za godina koliko već Srpska napredna stranka upravlja Beogradom. Dakle, nema govora ni o kakvom zapošljavanju, ni o kakvoj partijskoj vojsci. Kada je reč o budućem zapošljavanju, naravno da će biti. Ovim zakonom stvaramo pretpostavke da dođe do tog budućeg zapošljavanja, jer Beogradu treba veći broj komunalnih policajaca i tu ništa nije sporno. Treba hiljadu, a imamo 300 i nešto. Kriterijumi za zapošljavanje su nešto drugo i oni su pooštreni upravo ovim zakonom. Dakle, do sad su bili slabiji kriterijumi, ako tako mogu da kažem, a upravo sada ovim zakonom pooštravamo kriterijume i uvodimo određene novine u tom smislu. Kad je reč o zapošljavanju na nekim drugim nivoima itd, konkretno, spomenuta je prosveta. Pre neki dan smo ovde raspravljali o Zakonu o nauci i istraživanju i taksativno smo čitali koliko država, ne mogu da kažem zapošljava, ali uzima u neku vrstu radnog odnosa upravo naučne istraživače. I upravo smo izneli podatke koliko ljudi kojima je to možda i jedini izvor prihoda je, na neki način, zaposleno u svojstvu naučnih istraživača. I ako želite da kažete da je to loše, ja ne mogu da se složim sa tim. Ako želite da kažete da je loše što 12 i po hiljada trenutno ima naučnih istraživača koji su na neki način finansirani od države, da li kroz projektno finansiranje, da li preko Ministarstva prosvete, ja ne mogu da se složim s tim. Ja mislim da je dobro.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik predlagača, ministar državne uprave i lokalne samouprave, Branko Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ja bih samo želeo, ne ulazeći u polemiku koja je uvek plodotvorna u parlamentu, da ukažem na neke stvari koje su ovde iznete. Pre svega, želim zbog javnosti da podsetim da je ovaj Zakon o komunalnoj policiji tada, odnosno izmene i dopune, bio spreman još 2015. godine i da zbog izbora koji su bili 2016. godine nije ušao u ovaj dom, ali je ušao u proceduru. Tada su već bile locirane sve one promene koje su bile potrebne kako bi se neke manjkavosti, nedostaci iz same prakse, popravile. Pomenuli ste da u ovih deset godina od 29 gradova jedan respektibilan broj gradova nije podneo izveštaj. Ja samo želim da podsetim da u ovih 10 godina neki od tih gradova nisu imali status grada. Dakle, govorim o Kikindi, o Vršcu, o Pirotu, o Boru, o Prokuplju. Takođe, što se tiče javne rasprave, ona je sprovedena od 15. februara do 6. marta. Pomenuli ste uvaženog gospodina Mogića. On, u skladu sa Poslovnikom o radu ovog doma, nema pravo da govori, ali ja samo da želim da podsetim, takođe zbog javnosti, da su tokom te javne rasprave iznete različite ideje. Veliki deo njih je bio vrlo konstruktivan i veliki deo tih tema je uvažen i inkorporiran u ovaj Predlog zakona, bilo da govorimo o statusu ovlašćenog službenog lica, bilo da govorimo o tome ili o zahtevu da dosadašnji komunalni policajci stupanjem na snagu novog zakona po automatizmu se prevodi i dobijaju zvanje i status komunalnih milicionara i prava istih, bez dodatnih obuka i usavršavanja. Tema pružanja pomoći drugim organizacionim jedinicama uprave, takođe je inkorporirano. Što se tiče pojma i obavljanja poslova, način obavljanja poslova, unutrašnje kontrole, ovlašćenja, zaustavljanja vozila, dovođenje lica, sve ono što smo govorili od jutros, video nadzora, način primene ovlašćenja prema maloletnim licima, uslova za zasnivanje radnog odnosa, disciplinski postupak, odnosno težih povreda dužnosti iz radnog odnosa, službene legitimacije i značke, vozila, plovila i oprema i zaštite komunalnih milicionara. Tako da, ja bih ipak rekao da su javne rasprave jedan, rekao bih, dragocen i lekovit način da se upravo od onih koji su najviše uključeni u našem društvu upravo u ovu sferu naših života čuje ono što je konstruktivno i da se to, naravno, nađe i u Predlogu zakona. Mislim da je ovo sasvim dovoljan odgovor na ono što je ovde bilo postavljeno kao pitanje. Hvala. (Sreto Perić: Javljam se za reč.)
Zahvaljujem. Kolega Periću, samo ste dobili odgovor na postavljena pitanja. Niste pomenuti direktno, da bi imali osnova za repliku. (Sreto Perić: Meni je ministar odgovarao.) Izvolite, ako smatrate.
Gospodine ministre, kada je u pitanju javna rasprava, ne sporimo mi to, ali nama to ni ne manjka, mi smo za javnu raspravu, kako god, ona po nama ne mora ni da se odvija. Bitna nam je ova druga procedura. Zakoni se usvajaju ovde. To je jedno. Drugo, kada sam rekao da vam nije bilo dovoljno jasno šta to vi želite, ili se uvodi, ili ne uvodi komunalna milicija. Vi ćete sada meni reći, odgovoriti – pa, zavisi od sredstava lokalne samouprave. Zavisi od sredstava lokalne samouprave, kada je u pitanju njen predsednik ili predsednik Skupštine. Neke lokalne samouprave možda nemaju sredstava za to, ali imamo i treba da imamo i treba onda da imamo komunalnu policiju. Ili da je imamo, ili da je nemamo. Ovde u spisku gradova koji nisu formirali komunalnu policiju nalaze se i oni koji imaju status grada u momentu donošenja ovog zakona. Takođe, za Bor sam istakao, on je kasnije formiran, ali ima nekoliko gradova, Smederevo, Loznica, Kruševac, nisu dostavili uopšte taj izveštaj. Šta će se desiti, da li će komunalni policajac i komunalna policija, kada uoči neke nepravilnosti o kojima smo pričali, ne očekujemo da oni krpe rupe, ali može li se obavezati neko preduzeće da to uradi? Može li se obavezati? Da li će to biti u nadležnosti komunalnog policajca, odnosno komunalne policije ili sad već milicije da otpad, ambalažni otpad, koji se odlaže gde ko stigne i pali se čak, da li će to komunalno preduzeće biti u obavezi da ga sakuplja, skladišti i uz čak doplatu firmama koje će da odvoze iz određenih lokalnih samouprava da rešavaju to? To je ono što treba da se definiše i da se zna da li će stvarno kvalitet života, i ekološki posmatrano, a i ekonomski, uticati na to da se to popravi. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Periću. Poštovani narodni poslanici, saglasno članovima 27. i 205. Poslovnika, određujem pauzu do 16 časova, kada nastavljamo sa radom u delu sednice koji se odnosi na postavljanje poslaničkih pitanja Vladi poslednjeg četvrtka u mesecu. Hvala.
Poštovani narodni poslanici, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16.00 do 19.00 časova, saglasno članu 205. Poslovnika Narodne skupštine. Molim poslanike, odnosno poslaničke grupe da podnesu prijave za postavljanje pitanja ako to već nisu učinili. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada Narodne skupštine tako što će prvo reč dobijati poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, a zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Prvi prijavljeni poslanik je poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani prisutni, moje pitanje se odnosi na Bošnjačko nacionalno veće, tačnije šta će Vlada, odnosno Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu poduzeti da se konačno uvede u red Bošnjačko nacionalno veće, odnosno da ovaj organ i ovo telo koje je uspostavljeno po Zakonu o pravima nacionalnih manjina konačno profunkcioniše u onom cilju u kome je i organizovano. Naime, poznato je da je sistem nacionalnih saveta, odnosno veća uspostavljen još 2003. godine, da je 2010. godine smo birali savete, odnosno veća na neposrednim izborima, ali evo u slučaju Bošnjačkog nacionalnog veća od 2010. godine imamo apsolutno bezakonje. Kasnije očekivanja da će se to ipak urediti, no, kao što ste mogli biti svedoci da i dalje ovo telo ne služi ostvarenju prava, kolektivnih prava bošnjačke nacionalne zajednice, već zapravo, koristi se za usluge personalne i partijske svrhe. Poslednjih dana smo imali kulminaciju ovih problema, i nažalost, više puta smo ukazivali na ovaj problem i materijalima i dopisima koje smo dostavljali nadležnom ministarstvu, međutim, očito da pojedini funkcioneri u ovom ministarstvu, ne znam iz kojih razloga, ali na ličnim relacijama, da ne kažem neku težu reč, blagoslove i podržavaju ovakvo funkcionisanje u veću. Moje drugo pitanje se odnosi na izgradnju puta Tutin-Novi Pazar, dakle, pre nekoliko meseci dobili smo ..
Izvinite poslaniče. Molim poslanicu Natašu Jovanović da, ili sedne, ili ..? (Nataša Jovanović: Ne, mi napuštamo.) Dobro, i to je u redu, samo nemojte da ometate poslanika koji postavlja pitanje. Hvala. Izvinjavam se. Vratiću vam vreme.
Pre nekoliko meseci smo ovde u ovoj sali je od strane nadležnog ministarstva dobili smo informaciju da će u junu mesecu krenuti sa izvođenjem radova na putu Novi Paza- Sjenica, juni je evo na izmaku, šta se dešava, da li je u pitanju neko minimalno kašnjenje, želimo dobiti informaciju o tome. Svakako još jedno pitanje vezano za informaciju o izgradnji određene slobodne zone na Pešteru. Dakle, ako se sećate 2009. godine u prisustvu tadašnjeg predsednika Turske gospodina Dua Gulja, najavljena je izgradnja izvesnog projekta, kolokvijalno poznatog kao „LJeskova siti“, posle toga nemamo nikakve informacije o tome. Hvala.
Hvala. Vreme. Izvolite. Predsednica Vlade.
Hvala. Dragao mi je što danas imam ponovo priliku da se obratim narodnim poslanicima i odgovaram na vaša pitanja, istovremeno da podvučem neke od stvari uspeha rezultata Vlade Republike Srbije. Takođe sam želela da vas informišem ili podsetim da je tačno, otprilike na sutrašnji dan, pre dve godine sam u ovom poštovanom domu predstavila svoj ekspoze, program za rad ove Vlade Republike Srbije i onda, dan nakon toga, 29. smo dobili podršku većine. Ja ću sa svojim timom u ponedeljak održati pres konferenciju za praktično dve godine rada ove Vlade, da kao što smo to uradili za prvu godišnjicu rada Vlada, podnesem izveštaj i vama i građanima o tome šta smo uradili i koji su izazovi i šta su dalje planovi. Što se tiče pitanja poštovanog narodnog poslanika, pre svega oko BNV, dakle, Bošnjačkog nacionalnog veća, da li ćemo uvesti u red, vi znate da je to izuzetno kompleksno, izuzetno osetljivo pitanje. Vlada Republike Srbije se ponosi time što stvarno poštujemo najveće svetske standarde za nacionalne manjine i kako smo uveli, kako poštujemo i osnažujemo institute nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Kažem svetske standarde zato što ono što radi Republika Srbija prevazilazi evropske standarde u poštovanju nacionalnih manjina, odnosno prava i sloboda nacionalnih manjina. Što se tiče BNV, mi pažljivo analiziramo šta se dešava pre svega zbog stvarno, rekla bih nesrećnih izjava gospodina Ugljanina koji je Srbiju nazvao ili naziva najpogrdnijim imenima od fašističke tvorevine preko raznih uvreda, tipa da je Stefan Nemanja bio ratni zločinac itd, nismo reagovali do sada zato što ne smatramo to ozbiljnim izjavama ili izjavama koje su u bilo kom slučaju dalje od onoga što sam rekla. Dakle, nesrećne izjave od čoveka koji je od 2008. godine do 2014. godine bio ministar u Vladi Republike Srbije i tada mu nije Republika Srbija bila fašistička tvorevina, tako da je nesrećno imati ljude koji menjaju svoje mišljenje, svoje stavove i svoje izjave u zavisnosti od toga da li su na vlasti ili nisu na vlasti, a gospodin Ugljanin je apsolutno najdrastičniji takav primer. Svakako, kao što i predsednik republike gospodin Aleksandar Vučić prošli put kada je bio u Skupštini govorio, dakle, građani Republike Srbije u potpunosti nemaju razloga da budu zabrinuti, mi nećemo reagovati na provokacije zato što je to praktično jedino što bi gospodin Ugljanin u ovom trenutku želeo. Kao što i vi znate, 24. juna je u Novom Pazaru održana sednica BNV gde je promenjen predsednik Nacionalnog veća, izabrana Jasmina Curić umesto Esada DŽudža koji je istog dana podneo neopozivu ostavku, ja ću prepustiti ministru Ružiću da kaže nešto oko ovoga, ali vas molim za razumevanje zato što se mi stvarno izuzetno trudimo da se ne mešamo u rad nacionalnih saveta nacionalnih manjina, dokle god to nije apsolutno neophodno. Dakle, ostajemo otvoreni za komunikaciju sa vama, sa svim članovima Nacionalnog saveta ove nacionalne manjine, ali ukoliko ima bilo kakvih indicija u jednom trenutku da treba da se umešamo, umešaćemo. U ovom trenutku, pratimo situaciju, ali je to šta se dešava ipak stvar većine u okviru tog Nacionalnog saveta. Što se tiče puta Tutin-Novi Pazar, tu se radi stvarno u minimalnom kašnjenju. Ja očekujem da se odmah nakon puštanja puta Kuzmin-Sremska Rača, što očekujem sada u julu, moguće i nadamo se uz ponovnu posetu Srbiji od strane predsednika Turske, gospodin Erdogana, da ćemo odmah nakon toga ići u izgradnju, početak izgradnje Tutin-Novi Pazar, dakle to je ili juli ili avgust. Dakle, minimalno kašnjenje. Što se tiče slobodne zone na Pešteru, tu moram da vam se vratim sa povratnom informacijom, u ovom trenutku nemam tu informaciju. Hvala.
Reč ima ministar Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani poslaničke, upravo na tragu onoga što je predsednica Vlade rekla, mogu samo da vam dam informaciju da je Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave uputilo zahtev Nacionalnom savetu bošnjačke nacionalne manjine, da nam dostave sve relevantne podatke u vezi sa tom famoznom inicijativom za rešavanje statusa Bošnjaka i statusa regije. Prikupljanje dokumenata je u toku. Nacionalni savet bošnjačke nacionalne manjine je dostavio dokumenta sa izvršnog odbora. Zakon jasno predviđa da ta odluka jeste validna kada je Nacionalni savet usvoji. Dakle, dobili smo tu odluku izvršnog odbora i ono što svakako očekujemo, to je da budu dostavljena sva dokumenta. Nakon toga, imajući u vidu da Ministarstvo vrši upravni nadzor i da upravna inspekcija ima delokrug svog rada, može da usledi i taj, rekao bih, inspekcijski nadzor upravne inspekcije. Za sada je ovo trenutno jedina validna informacija.
Zahvaljujem. Izvolite Zukorliću.
Potpuno sam svestan i moje pitanje nije išlo u smeru da se sada treba sa pozicije ministarstva obračunavati sa Ugljaninovim izjavama. Dakle, jasno je i šta je namera i pozadina i želja. Dakle, ono na šta ja želim skrenuti pažnju jeste zakonitost delovanja veća i posebno uslova kako bi se moglo normalno funkcionisati. Ja sam recimo većnik i zato sam svedok raznih događanja. Uspeo sam prisustvovati samo prvoj konstituirajućoj sednici, više nisam mogao otići tamo na sednice iz razloga što prvo tehnički to veće radi u jednoj sali, koja nema niti prirodnu niti veštačku ventilaciju. Kako ti ljudi koji godinama tu sede ne znam, očitu su se navikli na te uslove, posle pola sata već gubite kiseonik i verovatno glasate za sve što se predloži. Ako je to namera, vrlo je efikasno. S druge strane, na ulazu u tu zgradu stoje ljudi koji po profilu spadaju u kriminalno-huliganski milje, istetovirani, čak većnik ne može da uđe u zgradu dok ne stavi potpis na neki spisak pre, na ulici, sto stoji na ulici, morate da potpišete i sada vi kao opozicioni većnik, možete da nećete dati kvorum, možete da pričate šta god hoćete, ali oni drže spisak i kažu – evo imamo kvorum. Pri tom, na toj prvoj sednici niti je bilo mikrofona, niti govornice za diskutante, nije bilo ništa, nije bilo diskusija. Nema usvajanja dnevnog reda. To je sve u dopisima uredno Ministarstvu dostavljeno. Mene prosto zanima, grupa koju ja predvodim ima 13 većnika. Ja samo želim da oni mogu tamo opozicono, normalno funkcionisati. Oni tamo ne mogu funkcionisati. Oni su izloženi i fizičkim nasrtajima i verbalnim nasrtajima i mi od ministarstva zapravo tražimo samo to, da ono omogući normalan rad u veću, a što se tiče odnosa većina – manjina, to je opće poznato. Što se tiče tih upotreba i zloupotreba, i meni je savršeno jasno šta je cilj, ali je činjenica da Sulejman Ugljanin tamo nema većinu bez podrške drugih faktora. Pitanje je, zašto mu se daje podrška, ne samo tu, već i u lokalnim samoupravama gde on ima određene koalicione odnose i to je nešto što otvara pitanja na koja mi ne možemo korektno odgovoriti. To su ipak politička pitanja, nema potrebe da mi Vlada daje odgovore. Mene zanima zakonitost i uslovi, zakoniti uslovi u kojima ćemo moći normalno funkcionisati, dakle da većnici i novinari ne budu maltretirani i ne budu ometani da prisustvuju, da diskutuju, da po Poslovniku veće funkcioniše. Toga tamo, dakle nema. Prema tome, to je moje pitanje i želja da imam konačni odgovor.
Hvala. Reč ima Branko Ružić.
Zahvaljujem poslaniče. Ja se izvinjavam što u ovom uvodnom izlaganju nisam ukazao na tu činjenicu da ste zaista kao predstavnik liste, ukazali na navode o nepravilnostima u samoj proceduri funkcionisanja Nacionalnog saveta bošnjačke nacionalne manjine. Ono što mogu da vam kažem, to je da će svakako upravna inspekcija tim povodom izvršiti uvid, jer su vaša, rekao bih, zahtevi koje ste poslali su brojni i nakon pribavljanja svih relevantnih informacija, kao i u ovom prethodnom slučaju, mi ćemo postupiti kako jedino i možemo isključivo po zakonu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Komentar, Muamer Zukorlić.
Imate danas na pomolu još jednu nezakonitost, danas ističe rok za usvajanje budžeta, odnosno finansijskog plana Bošnjačkog nacionalnog veća. Evo, ja sam većnik, ja nisam do ovog trenutka pozvan da prisustvujem toj sednici, to znači da će za nekoliko sati isteći taj rok. Pretpostavljam da će ministarstvu u skladu sa zakonom i po tom pitanju reagovati. Želim da se zahvalim na informaciji vezano za saobraćajnicu Novi Pazar-Tutin, jer zaista se radi o saobraćajnici koja, kao što sami znate iz medija, je odnela jako puno, nažalost, jako puno mladih života. I dalje je to tako i raduje me da se neće značajno kasniti, već da će ubrzo krenuti radovi, kao i oni dalje najavljeni prema Sjenici, a isto tako znate i sami da sam prosto postao opsednut temom autoputa Koridora 11, evo čak sam u jednoj diskusiji ponudio da mogu upotrebiti i neke svoje veze vezano za moguće investitore, odnosno finansijere i te deonice, pogotovo ukoliko bi se Vlada odlučila na koncesije, jer tu postoje ozbiljni kandidati svetskog i evropskog profila. Zaista, stanje u Sandžaku je depresivno i mislim da ćemo prvo otčepljenje imati kroz taj autoput i kroz ove puteve, a definitivno očekujem i da se dodatni napor uloži sa pozicije Vlade i da krenemo sa otvaranjem fabrika, jer vidimo da je moguće dovesti strane investitore. Ako je moguće Krupanj, Mali Zvornik i Loznica, onda je verovatno moguće Novi Pazar i ostali delovi Sandžaka. Hvala vam.
Zahvaljujem. Sledeći poslanik Dragan Marković.
Dame i gospodo, ministri, narodni poslanici, moje prvo pitanje se odnosi na ministra poljoprivrede. Želeo bih da informišete građane Srbije sa kojim to afričkim državama smo potpisali sporazume o izvozu iz Srbije u te afričke države poljoprivredne proizvode? To je jedno pitanje. Drugo pitanje, da li znate otprilike koja će cena žita biti i da li savetujete poljoprivrednim proizvođačima da odmah posle žetve predaju žito nakupcima ili da malo sačekaju pošto oni koji čekaju uvek dobiju malo veću cenu? Vi imate malo bolju informaciju. Pitanje i predlog ministru finansija, da se ubaci u Poslovnik Skupštine Republike Srbije da oni koji su na stalnom radu, a ne dolaze na posao ne mogu da primaju plate, kao što radnici odlaze u fabrike, u firme, u škole, u bolnice, ako ne dođe dva dana na posao, zna se šta mu sleduje. To mislim na poslanike iz opozicije, kažu – radimo na terenu. Pa, da li ste bili sada kada je bila poplava i viša sila pored Dunava, odnosno na levoj obali Dunava? Ne, niste bili, bio je predsednik Srbije Aleksandar Vučić i zato što se pojavio on ima odgovornost što je 102 litra kiše palo na jedan kvadratni metar. Da vidimo šta je njihov izveštaj o radu. Mora da se Poslovnikom uvede šta je to rad narodnog poslanika u parlamentu, a ne da građani Srbije glasaju, da poslanik dobije platu, radno mesto, povoljnosti i mogu slobodno da kažem beneficirani radni staž, a nema ga na radnom mestu jer je na nekoga ljut. Pa, 90% radnika ne voli direktora u radnoj organizaciji, i šta sad, on mrzi direktora, ne mora da ide na posao. Ovo vam govorim, gospodine ministre finansija, ozbiljno da shvatite. Pošto sam čuo da će da se popravi Poslovnik o radu Skupštine Republike Srbije, da obavezno ubacimo tu stavku. Ne može neko da prima preko 100.000 dinara i da ruča i doručkuje za 180 dinara, a te pare plaćaju oni koji su poplavljeni, plaćaju i oni koji imaju neke druge probleme. Te pare koriste od penzionera, od onih koji su nekada živeli na Kosovu i Metohiji, pa su pobegli u Srbiju, a opozicija, hajde da vidimo, da li su bili negde na Kosovu, jel je to teren? Hajde, bili smo u nekoj opštini, bili smo u Severnoj Mitrovici, pa smo radili tog dana za te građane koji tamo žive.
Hvala, poslaniče, imaćete priliku još.
Što vi galamite, vi poslanici SNS? Vama ova tema ne odgovara, jel tako? Ne sviđa vam se što pričam o plati?
Pitanje je postavljeno, čini mi se, ministru poljoprivrede Branislavu Nedimoviću, jel tako? (Aleksandar Martinović: Kakav je ovo način?)
Ne pričam za vas to, nego govorim za opoziciju. Izvinjavam se, ali govorim za opoziciju.
Ne znam kako je uspelo poslaniku Draganu Markoviću da od Vlade skrene pažnju na reakciju poslanika. Molim ministra Nedimovića da odgovori na deo pitanja koji se odnosio na rad njegovog ministarstva.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Poštovani narodni poslanici, poštovani gospodine Markoviću, vezano za ovo prvo pitanje koje se odnosi na izvoz na prostor afričkih zemalja, vi znate da je dugo godina u staroj Jugoslaviji jedno od osnovnih tržišta na koje je stara Jugoslavija plasirala prehrambene proizvode bilo tržište Afrike, tržište Bliskog istoka. Gotovo zadnjih 30, 40 godina tamo skoro nikakvog plasmana nije ni bilo i u zadnjih nekoliko godina činjeni su napori u tom pravcu. Pretpostavljam da najviše mislite na tržište Egipta, gde ste i sami učestvovali ispred Republike Srbije i dogovarali sa egipatskim zvaničnicima. Da, mi smo dobili u martu mesecu dozvolu, odnosno sertifikat za izvoz srpske pšenice na prostor Egipta. Ja ću samo reći da Egipat predstavlja najvećeg uvoznika pšenice na svetu i negde oko 10 miliona tona godišnje on uveze pšenice. Podsećanja radi, Srbija je u najboljim godinama, kao što je bila 2018. godina, imala nešto preko tri miliona tona pšenice. Sa dobijanjem ovog sertifikata mi smo dobili mogućnost da učestvujemo na tenderima. U okviru jednog međunarodnog konzorcijuma srpske kompanije su i učestovale na jednom tenderu za izvoz pšenice na prostor Egipta i očekujemo rezultate. Ono što u ovom trenutku imamo kao situaciju na tržištu, a vezano je za pšenicu… [[Dragan Marković: Majo, ne čujem ništa ministra šta priča od galame.]]
Molim, ministre, malo glasnije samo da govorite.
Izvinjavam se ako sam bio tih. (Dragan Marković: Ne, ne, nego je galama u parlamentu.) Cena pšenice u ovom trenutku kojom se operiše na prostoru Srbije je na jednom od rekordnih nivoa u zadnjih nekoliko godina, negde oko 24 dinara po kilogramu i to je dobra stvar. To je posledica brojnih stvari koje su se desile na tržištu u okruženju. Mi smo imali velike suše oko nas u prethodnoj 2018. godini. Pšenica prošle godine nije bila tako visokog kvaliteta, ali je opet dostigla visoku cenu. Šta se dešava ove godine? Ove godine su sigurno očekivanja porasla, baš zbog te cene koja je za staru pšenicu, 24 dinara na berzi se trguje, ali ja očekujem negde oko 21 dinar, da bismo mogli doći sa tom cenom, iako se ovih dana različite stvari plasiraju i dezinformacije od 16, 18 dinara. Vlada Republike Srbije će zajedno sa robnim rezervama izaći sledeće nedelje sa jednom količinom koju će otkupiti i sa tom cifrom pokušati da probudi tržište. Jutros sam razgovarao sa predsednicom Udruženja "Žita Srbije", razgovarao o kvalitetu pšenice, trenutno treba da se uđe u njenu žetvu u narednih desetak dana. Mi smo imali izuzetno nepovoljne okolnosti prilikom setve pšenice, zemljište je bilo jako suvo, iako je prošla godina, tamo negde april, maj, bila jako puna vlage, ali u oktobru, novembru zemljište je bilo suvo. Nakon toga imali smo probleme u prvom mesecu, u martu mesecu, kada je ona trebalo intenzivno da se razvija, imali smo dosta problema, ali se kasnije ta kondicija pšenice nekako nadomestila u aprilu ili u maju mesecu. Nije situacija svuda ista. Malopre sam razgovarao sa nekim kolegama poslanicima koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom, u njihovim krajevima pšenica nije tako dobrog kvaliteta, odnosno imala je dosta bolesti, ali na primer na prostoru Južnobačkog i Sremskog okruga je pšenica jako dobrog kvaliteta i tu možemo očekivati dobre prinose. Da zaključim, ove godine ćemo sigurno imati pšenice oko milion tona za izvoz, tako da ćemo moći da konkurišemo na tržišta i Afrike. Nećemo imati godinu kao prethodnu, jer je nešto bilo manje i posejano pšenice, negde oko 570.000 hektara. Očekujem da će prosečan prinos biti blizu 4,7 do 4,8 tona po hektaru, pričam o čitavoj Srbiji, što će nam dati negde prinos od 2,5 do 2,7 miliona tona. Nama je za nas, za zemlju Srbiju dovoljan 1,5 milion, ovo ostalo nam ostaje za izvoz. Želim još nekoliko stvari da kažem. Pored ovoga, mi smo otvorili tržišta afričkih zemalja i za naše voće i za naše meso. Imamo nekih problema, na primer, sa Marokom, Alžirom, iz jednog prostog razloga, oni imaju Sporazum o slobodnoj trgovini sa Evropskom unijom. Mi nemamo sporazum o slobodnoj trgovini sa ovim zemljama i moramo ući u pregovore sa njima, jer naši poljoprivredni proizvodi su opterećeni prelevmanima kada izvozimo robu tamo sa 20 i 30%. Naročito tržište Maroka je interesantno zato što je platežno dobro sposobno. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li vi želite još jedno pitanje da postavite ministru? (Dragan Marković: Ja sam postavio pitanje ministru finansija.) Nadam se da neće odgovoriti na način da izvršna vlast počne da kontroliše zakonodavnu vlast.
Neću, hvala puno. Gospodine Markoviću, uvaženi poslanici, nažalost, ne mogu da komentarišem vaše pitanje, s obzirom da, da vas podsetim, vi kontrolišete nas, a ne mi vas, tako da način na koji regulišete rad Narodne skupštine zavisi od vas poslanika. Hvala puno.
Zahvaljujem se ministru. Narodni poslanik Dragan Marković ima reč.
Nisam zadovoljan odgovorom, ali nema veze. Pitanje za ministra za rad i socijalnu politiku - kako možemo da zaustavimo da žene koje su na određeno vreme u raznoraznim fabrikama, državnim, društvenim i privatnim firmama kada rode dete istekne im ugovor i ostanu bez posla? Kako to možemo nekom uredbom da sprečimo? Znam da je Vlada imala dobar stav kada je u pitanju taj problem, ali i dalje se dešava u Srbiji da žene ostanu bez posla i kada im prođe porodiljsko bolovanje dobiju otkaz. Postavljam pitanje, ne znam ko bi to mogao od ministara da mi odgovori, kako mi da nazovemo problem Kosovu i Metohiji i takse koje su uvedene? Da li je to humanitarna agresija, kao što je NATO napao Srbiju bombama i zvali smo je NATO-agresija i koje termine da koristimo i da građani Srbije saznaju koje su to države koje podržavaju kosovske Albance da mimo svih sporazuma, ugovora, akata nigde ne stoji da oni imaju pravo da dovedu u situaciju Srbe na Kosovu i Metohiji da nema šta da jedu, na nemaju mleko za decu, da neće biti lekova u apoteci, da ne mogu da se leče i tako dalje? Šta da kažemo građanima? Voleo bih da mi neko od vas odgovori na to pitanje.
Zahvaljujem, ministar Đorđević.
Zahvaljujem se na pitanju. Dobar dan svima. Naravno da znamo za taj problem i Vlada Republike Srbije na predlog predsednice Vlade Ane Brnabić je inicirala ovo, izmenu i dopunu Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom i u toj izmeni između ostalog razmišljamo o tome kojim merama i kako da sprečimo takve stvari da se dešavaju u budućnosti. Ima dosta predloga, ne samo za taj problem i za neke druge probleme koje rešavamo. Verujem da ćemo vrlo brzo izaći pred javnost i reći vama i doći ovde u Skupštinu šta smo sve to predvideli, ali ono što mogu da vas uverim svakako znamo o tom problemu i jedna od stvari koja će biti jedna od mera biće upravo u tom pravcu. Hvala.
Zahvaljujem. Predsednica Vlade, izvolite.
Samo ću se kratko osvrnuti na situaciju na Kosovu i Metohiji i kako mi to možemo da nazovemo i kako i sama sam se trudila u više navrata i u poslednje vreme i u poseti Londonu, i u poseti Republici Francuskoj da razgovaram i da upoznam ljude o tim taksama. Rekla bih da često o tome govorimo administrativno, kao direktno kršenje CEFTA sporazuma, Sporazuma o slobodnoj trgovini u centralnoj Evropi, sporazuma koji je potpisan još 2006. godine, kao što su i predstavnici EU rekli to je takođe i direktno kršenje Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju koje su privremene institucije u Prištini potpisale sa Evropskom komisijom, ali ljudski nazvati to ne možemo drugačije nego akt najbrutalnijeg i najdirektnijeg kršenja osnovnih ljudskih prava i sloboda ljudi koji žive na Kosovu i Metohiji. To je ništa drugo do ne civilizacijski čin, suprotan svim standardima EU, evropskih vrednosti i svetskim civilizacijskim standardima, koje danas 21 veku govore o slobodnom protoku robe, usluga i ljudi. To je ne civilizacijski čin i najbrutalniji akt protiv ljudskih prava i sloboda srpskog, ali i drugog nealbanskog stanovništva na Kosovu i Metohiji. Mi ćemo to nastaviti da pričamo, nastavićemo da se borimo za Srbe na Kosovu i Metohiji i nastavićemo da se borimo da svi u celom regionu makar poštuju one najosnovnije civilizacijske standarde koje na žalost u ovom trenutku Priština apsolutno ne poštuje. Hvala.
Izvolite komentar, izvinjavamo se.
Mi svi znamo kako žive Srbi na Kosovu i Metohiji i znamo kako pojedine države se ponašaju i da postoji kontinuitet u tome. Mislim da možda malo više treba da iskoristimo one države koje nisu u EU, a koje su veliki prijatelji Srbiji, da preko njih i zamolimo njih, da kada dođu u Srbiju odvedemo ih u Severnu Mitrovicu, u severni deo Kosova i Metohije i da se oni lično uvere kako Srbi žive na Kosovu i Metohiji. Mogu da konstatujem i da kažem da međunarodna politika ove države je veoma na visokom nivou, da predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić, dobro se bori, dobro štiti Srbiju. Isto tako i ministar inostranih poslova Ivica Dačić. Moram da se vratim na opoziciju, ne morate vi da imate neku funkciju, jer funkcija se dobija preko birača kad se izađe na izbore. Ne možete samo sve vreme da napadate i kritikujete, ajte bar sada, evo to je moj poziv opoziciji, nisam video nijedno saopštenje kada su u pitanju takse i humanitarna katastrofa na Kosovu i Metohiji, šta je to što je njihova poruka, kakav je njihov program i da vam kažem, malo više dižu tenziju građanima Srbije porukama koje su lažne, poruke koje ne mogu da se demantuju istog trenutka. Tako da neću reći da smo pasivni, ali mislim, ne sviđa mi se odgovor ministra Malog, kaže, mi predlažemo i mi donosimo odluku. Pa, jeste, ali šta me briga ministre šta će Evropa da kaže za one lenguzare koji ne rade i ne dolaze na posao. Ovde se radi o parama građana Srbije i oni koji primaju platu u parlamentu mora da je zarade. Ovo ovde je mašina, strug i za mašinom poslanici moraju da budu, a ne u holu.
Hvala na komentaru, poslaniku, Markoviću. Sledeći je Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Ovde nema većine kolega iz opozicije, mislim da je to šteta, ali je poznato da oni bojkotuju i zbog čega bojkotuju sednice, ali primećujem, gospođo predsednice Vlade da i vaši redovi su nešto malo proređeni, odnosno nijednog od potpredsednika Vlade ne vidim oko vas, tu su ministri. Ali, nije problem što nema potpredsednika Vlade nego što su to ljudi kojima sam hteo da postavim neka pitanja, pa ćete vi morati po komandnoj odgovornosti da preuzmete umesto njih. Dakle, nema gospodina Ivice Dačića, prvog potpredsednika, nema gospodina Nebojše Stefanovića, nema Rasima LJajića i nema Zorane Mihajlović. Sva četiri potpredsednika su pretpostavljam opravdano odsutni. Da, nema čak ni gospodina Vladana Vukosavljevića koga sam takođe hteo nešto da pitam. Zato ćemo da krenemo od najlakšeg i najjednostavnijeg, pitanje za vas zapravo, koja procena je vaša, pretpostavljam da to nije moglo bez vaše odluke, odnosno odluke Vlade, nametnula ili prelomila da ministar Đorđević ode na putovanje na Maldive, da učestvuje na Forumu – Investiranje države Maldive i koji je to važan državni posao bio da se zaputi ministar za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja do Maldiva da bi promovisao ili doprineo investiranju u državu Maldive? Pored ministra ako je i trebao neko da ide, imamo ministra spoljnih poslova, imamo ministra turizma, imamo ministra sporta, pa su možda mogli oni. Bilo kako bilo, to je manje važno, ali može da bude zanimljivo, moje drugo pitanje je nešto važnije, jeste, zašto, to možda može ministar Mali da odgovori, zašto država prodaje svoj udeo u Komercijalnoj banci? To sam pitao i pre neki dan ovde, očekujem i pismeni odgovor ali nije loše ni ovako uživo. Verujem da je tu neka ekonomska filozofija koju ministar Mali uvažava i usvaja i pretpostavljam da je on tu dosledan jer je bio angažovan i u poslovima u Agenciji za privatizaciju početkom 2000-ih godina, ali znam da je ova vladajuća većina vrlo elokventno kritikovala mnogo puta praksu tadašnjih nekih drugih vlasti, vlada da prodaju, rasprodaju državnu imovinu, posebno su bili osetljivi na prodaju banaka, a mi smo došli u situaciju da praktično imamo više banki, sem Poštanske štedionice sa domaćim vlasništvom. Tuđa ruka svrab ne češe, ako je loš menadžment, ako loše radi, banke promenite rukovodstvo, poslovodstvo pa dajte druge sposobne ljudi koje navodno imate u svojim redovima.
Hvala, nastavićete u sledećem, isteklo je vaših tri minuta. Reč ima predsednica Vlade, Ana Brnabić.
Prvo, želim da vam kažem da svi članovi Vlade koji u ovom trenutku nisu u Skupštini, apsolutno su opravdano odsutni. Mi, sutra na Vidovdan imamo veliki broj, stvarno odličnih događaja koji upravo pokazuju kako se Srbija kreće, kako se razvija, između ostalog i otvaranje aerodroma u Kraljevu, što verujem da će biti izuzetno značajno za ceo taj deo Srbije, ali svakako i za sve građane Srbije, generalno. Ministar Dačić je u inostranstvu, bavi se svojim poslom, a potpredsednica Vlade, Mihajlović je u Kraljevu, ministar Stefanović na međunarodnoj policijskoj vežbi u Nišu, ministar Vukosavljević u Baču, gde smo završili zajedno sa EU rekonstrukciju bačke tvrđave koja se danas otvara. Tako da, u svakom slučaju, svi su na svojim radnim zadacima, rade za građane Republike Srbije, imamo dobre uspehe, predstavićemo neke stvari sutra, neke stvari prekosutra u Somboru, neke stvari u ponedeljak, ali mogu vas uveriti poštovani narodni poslaniče da su svi odsutni iz opravdanih razloga i videćete vi i sami kao građani Republike Srbije te rezultate. Što se tiče putovanja ministra Đorđevića, ali na kraju krajeva, i putovanja ostalih članova Vlade, rekla bih da mi zbog ogromnog broja aktivnosti koje imamo u interesu Republike Srbije i građana Republike Srbije, često ako ste obratili pažnju u prethodnom periodu smo morali da preuzimamo neke od odgovornosti iz različitih resora, zato što smo obavljali istovremeno par različitih stvari. Ministar Dačić, potpredsednik Vlade, ministar Dačić nije mogao u tom trenutku da bude na Maldivima, koji su nama izuzetno važni, izuzetno važan potencijalni partner, pre svega, po pitanju Kosova i Metohije i ministar Đorđević je uskočio i putovao na Maldive. Na Maldivima se za razliku od nekih poslanika opozicije nije provodio, bio je na Maldivima, tačno jedan dan, što verujte, ne bih poželela nikom, niti mislim da bi bilo ko poželeo sebi da ide 15 sati do Maldiva na jedan dan, ima šest bilateralnih sastanaka i vrati se onda u Srbiju i putuje još dodatnih 15 sati, ali je to neophodno i mi ćemo biti svuda u svim zemljama, u svim krajevima ove zemaljske kugle ukoliko treba da se bori za suverenitet i teritorijalni integritet Republike Srbije, za interes Republike Srbije svih građana Republike Srbije. Dakle, menjao je tamo potpredsednika Vlade, ministra Dačića i bio je na Maldivima čitav jedan dan sa šest bilateralnih sastanaka. Takođe, kao što sam ja bila predstavljala Srbiju na stogodišnjici Međunarodne organizacije rada u Ženevi, gde sam, recimo, sedela sa predsednikom Vlade, Burkine Faso, gde smo razgovarali, takođe o pitanju Kosova i Metohije, da bi objasnili tim nekim državama koje su priznale jednostranu proglašenu nezavisnost Kosova, šta se sve dešavalo u poslednjih 11 godina, kako se situacija na terenu promenila, šta je Republika Srbija sve učinila da dođe do dijaloga sa Prištinom, u interesu regionalne stabilnosti boljeg života građana i kako to Priština ne prihvata i da pozovemo te ljude da razmisle da li su oni doneli pravu odluku nakon ovih 10, 11 godina, da pogledaju situaciju na terenu i da razmisle o tome da li su u tom trenutku doneli pravu odluku. Nažalost, u najvećem broju tih razgovora, evo ja sam imala tu situaciju u razgovoru sa predsednikom Vlade Burkine Faso, i znate šta mi je rekao? Mi smo 2010. godine videli da naša odluka nije bila u suprotnosti sa Međunarodnim sudom pravde, odnosno sa Međunarodnim pravom, zato što je to Međunarodni sud rekao, dakle, na inicijativu tadašnjeg ministra spoljnih poslova Republike Srbije i onda se vi danas kao predsednik Vlade Republike Srbije nađete u situaciji da vam neko iz sastanka u sastanak od Maldiva do Burkino Faso, priča da je ono što je uradio vaš ministar spoljnih poslova 2010. godine, najveći argument toga da su oni bili u pravu, odnosno da nisu prekršili međunarodno pravo kada su priznali jednostranu proglašenost nezavisnost Kosova. I pored toga i pored takvih prepreka na koje mi danas nailazimo, zahvaljujući neverovatnoj neodgovornoj politici 2008, 2009, 2010. i 2011. godine, mi ćemo nastaviti da se borimo. Što se tiče „Komercijalne banke“, mi možemo danas raspravljati, ostaviću naravno i ministru finansija da govori malo o tome, ali reći ću vam ovo, mi danas možemo raspravljati o tome da li je privatizacija „Komercijalne banke“ dobra ili nije dobra. Moje lično mišljenje je da je dobra i da je to u interesu i bankarskog sektora i Republike Srbije, ali mi čak i u Vladi imamo različita mišljenja po tom pitanju. Ja mislim da država nije najbolji mogući menadžer banaka, mislim i uvek sam se plašila i plašim se i dalje kada razmišljam o održivosti onoga svega što radimo, da će nekada, svakako nije realno da će možda uskoro, ali u jednom trenutku će neko drugi preuzeti funkcionisanje Vladom. Ako imate „Komercijalnu banku“, možete ponovo da imate u budućnosti ljude koji će koristiti ovakve stvari za izvlačenje državnog novca, za partijsko finansiranje, neće im biti u interesu stabilnost države, a to smo videli toliko puta u poslednjih, deceniju i po, već će im biti u interesu da koriste banke, državna preduzeća, institucije, privredna društva u većinskom vlasništvu, države za partijsko finansiranje, izvlačenje lične koristi, itd. To je nažalost bio slučaj u prošlosti sa „Komercijalnom bankom“, kada je neko drugi imao odgovornost za vođenje Vlade Republike Srbije. Ali, nama, kao i mnogo stvari tu nije ostavljen mnogo veliki prostor za manevre. Godine 2011. je potpisan Sporazum sa Međunarodnim finansijskim institucijama, Evropskom bankom za obnovu i razvoj, IFC kao delom Svetske banke, nemačkim DEG i Svedfondom o tome da oni ulaze u vlasništvo „Komercijalne banke“, ali da imaju put opciju koju mogu da aktiviraju, ukoliko mi ne uđemo u privatizaciju „Komercijalne banke“. Ta put opcija nije nimalo slatka, ona nije ni malo u interesu Republike Srbije ni građana Republike Srbije, ali je to potpisano 2011. godine. Dakle, 2011. godine je neko doneo odluku o privatizacije „Komercijalne banke“. Dakle, možete sada da pričate sa tim ljudima, mi ponovo nalazimo najbolji mogući način da izađemo iz cele te situacije, tako da obezbedimo najbolje moguće finansiranje, funkcionisanje „Komercijalne banke“, stabilnost Republike Srbije i našeg bankarskog sistema i kredibilitet Republike Srbije, kao pouzdanog partnera i to je upravo ono što radimo u ovom trenutku. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Mali.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, samo da se osvrnem na ono što je predsednica Vlade rekla oko „Komercijalne banke“, a ja verujem da je gospodin Vukadinović vaš komentar više bio plod neznanja, nego neke zle namere da na pogrešan način informišete građane Srbije. Upravo, privatizacija „Komercijalne banke“ se desila 2011. godine. Dakle, u tom trenutku Republika Srbija postaje i ostaje suvlasnik banke sa 43%, oko 43%. Dakle, mi smo manjinski suvlasnik, većinski su mali akcionari i četiri velika fonda o kojima je predsednica Vlade i govorila, tako da se u ovom trenutku radi o tome da mi poštujući Sporazum koji je neko drugi potpisao 2011. godine prodajemo manjinski udeo u toj banci, a privatizacija je 2011. godine završena. Ozbiljna država mora da poštuje sporazume koje je neko drugi potpisao, i ako se možda sa tim sporazumom ne slažemo. Ta put opcija je jedna, slobodno ću reći, loša stvar za nas, zato što nekome drugome garantuje vrednost, bez obzira na to, unapred poznatu vrednost, na to kolika je prava vrednost na tržištu u tom trenutku. Opet kažem, i tu gorku pilulu smo popili i ići ćemo dalje sa tim, ali veoma je važno da razumete da je proces pronalaženja strateškog partnera za „Komercijalnu banku“, deo reformskog procesa koji radimo, sa jedne strane zajedno sa MMF-om, a sa druge strane da povećamo konkurentnost na našem bankarskom tržištu. Mi ćemo do kraja godine izaći pred vas ovde i sa predlogom seta zakona koji su vezani za unapređenje funkcionisanja i rasta tržišta kapitala u Republici Srbiji. Sa novim Zakonima o investicionim fondovima, novim Zakonom o alternativnim fondovima, možda ćemo ići na izmenu i dopunu Zakona o finansijskim tržištima. Ići ćemo, takođe, na veliki broj poreskih podsticaja koje treba da unaprede i da promovišu finansijsko tržište, kao deo tog tržišta je i bankarski sektor. Mi smo, kao što znate, pre mesec i po dana izašli iz suvlasništva u „Jubmes“ banci. Takođe smo bili manjinski akcionar sa 22, 23%. To ćemo uraditi i sa „Komercijalnom bankom“. Partner koji će tu doći, dakle, govorimo o kredibilnim partnerima, velikim bankama u regionu, koje treba dodatno da ulože novac u dalji razvoj te banke, a mi ćemo sa novcem koji zaradimo, ako sve, naravno, prođe kako treba, koncentrisati i uložiti ga i na izgradnju bolje infrastrukture i na nove autoputeve i na podršku mladima kroz razne podsticaje za zapošljavanje, ulagaćemo dalje i u obrazovanje i u zdravstvo i u socijalnu zaštitu, u sve ono što je obaveza države da ulaže, kako bi standard građana i kvalitet života podigli u što kraćem vremenskom periodu, a banka neka bude vođena onim koji se bavi bankarskim biznisom. Pri tome, hoću da napomenem da će od banaka koje su u vlasništvu Republike Srbije „Banka poštanska štedionica“ i dalje ostati u našem 100% vlasništvu. Hvala.
Dodatno pitanje? Izvolite.
Gospodine Mali, možemo da pogledamo stenogram, ja sam bio vrlo precizan, ja sam rekao – prodaje državni udeo, znači prodaje se državni udeo, nisam rekao većinski, nego sam rekao svoj udeo, dakle, državni udeo u „Komercijalnoj banci“. Bilo kako bilo, vi ste vrlo elokventni i praktično ste pokazali svoje finansijske sposobnosti i ja se tu sada ne mogu takmičiti, ali je najbolje u tome što i vi i drugi predstavnik Vlade uvek imate isti manevar. Dakle ili su to uradili prethodnici, nešto zabrljali, pa vi samo morate da, šta ćete, da realizujete ono što su oni već uradili ili morate zbog reformi, a kada je nešto dobro, onda se time zakitite i kažete – evo, vidite, mi smo to uradili, jel je to dobro. To kažete strancima, vidite, to je dobro, mi sprovodimo reforme koje prethodni nisu, a domaćoj javnosti i građanima kažete – pa, moramo jer su to ovi prethodnici se na to obavezali i zabrljali, bilo da je reč o ekonomiji, bilo da je reč o Kosovu, isti je model. Bilo kako bilo, da li su vas prethodnici naterali da prodajemo ili da prodajete i „RTB Bor“ i da li je „PKB“, recimo, prodat jer ste morali zbog prethodnika? Samo navodim primer dve sporne, po meni, takođe problematične prodaje, gde se država odriče važnih poluga, uticaja, na kraju krajeva, prihodovanja, a to što će to neko da zloupotrebi, kao što reče gospođa Brnabić, to je uvek moguće. Da ne bude da se raspravljamo, a da nismo ponovili pitanje svih pitanja, a to je, naravno, Kosovo. Odsutnom potpredsedniku Ivici Dačiću sam hteo da postavim pitanje, a sada pitam vas, vezano za njegovu izjavu od pre bukvalno dva dana, kada kaže Ivica Dačić, citiram: „Srbija ne može da prizna nezavisnost Kosova na celoj njegovoj teritoriji“, šta znači ne može da prizna nezavisnost Kosova na celoj njegovoj teritoriji? Kakva je to izjava državnog funkcionera? Nažalost, on tu ide tragom Aleksandra Vučića, koji je rekao par dana još ranije u Minsku: „Želja mnogih je da Srbija prizna nezavisnost Kosova, a da zauzvrat ne dobije ništa“. Kakve su to izjave, gospođo Brnabić? Jasno mi je da oni verovatno idu u pravcu razgraničenja i priče o razgraničenju, ali oni devalviraju našu poziciju, one su s jedne strane neustavne, s druge strane otkrivaju i razotkrivaju šta je ideja naših pregovarača i sa treće strane nećemo dobiti ni to razgraničenje kao što se vidi. Dakle, kad vi unapred kažete – evo, dajte nam nešto. Drugo, te vaše izjave impliciraju, vašeg predsednika i vašeg prvog potpredsednika, odnosno predsednika države i prvog potpredsednika Vlade, da smo mi spremni da priznamo nezavisnost Kosova, pod uslovom da nam daju neku kompenzaciju. To je neprihvatljivo, gospođo Brnabić, ne samo ustavnopravno, nego i politički. Tako se ne pregovara ni na pijaci, a kamoli u svetskim poslovima. Hvala.
Reč ima predsednica Vlade. Izvolite.
Znate šta, neke stvari su crne ili bele, ne mogu biti sive. Ako imate potpisan ugovor i preuzete obaveze od 2006. do 2011. godine, oni su ili tu ili nisu tu, pa ne možemo mi reći – mi smo ih preuzeli 2011. godine. Nemojte da ste neozbiljni, stvarno. Da li vi možete da pogledate taj ugovor? Taj ugovor je potpuno transparentan, tu je potpisan, ispregovaran još 2006, potpisan je 2011. godine kao aneks, ima obaveznu „put opciju“ koja kaže – ako vi ne idete u privatizaciju „Komercijalne banke“, nama ćete morati da platite tu sumu, pri tom, garantovanu sumu ljudi koji su ušli u vlasništvo „Komercijalne banke“, u upravni odbor, u nadzorni odbor, u upravljanju „Komercijalnom bankom“, koja ni u jednom trenutku zahvaljujući tadašnjoj poziciji pregovaračke Vlade, koja, ja ne zna šta su mislili, dakle kažu - vi upravljate bankom sa nama, ali vaše odluke da li banka posluje dobro ili ne se nikako ne održavaju na vaš profit koji mi vama garantujemo danas ovim potpisom. Mi se sa tim danas borimo. Ne možete vi da kažete nama – E, pa dobro, vi svaki kažete da je to iz prošlosti. Pa, iz prošlosti je, nije Siniša Mali potpisao to 2011. godine, a nisam ni ja, nije ni Aleksandar Vučić, potpisali su oni koji danas misle da bi sve mogli bolje, ali su tada sve radili suprotno interesima Republike Srbije i građana Republike Srbije. Da li iz neznanja ili lenjosti ili neodgovornosti, mi o tome možemo da pričamo, ali su posledice toga neumitne i mi danas time moramo da se bavimo, kao što mi danas moramo da se bavimo vraćanjem kredita po kamatnim stopama od 7,25%, ali, na svu sreću, zahvaljujući svim onim reformama pokrenutim od 2014, 2015. godine, kada je Aleksandar Vučić bio predsednik Vlade, mi smo sada emitovali obveznice po istorijski najnižoj kamatnoj stopi na državne hartije od vrednosti od 1,5% i uštedeli 3,8 milijardi dinara. Vi meni možete da kažete – pa, da to je… Ne, to je zamena tih tada starih kredita koji su uzimati po kamati od 7,25%, mi danas možemo da se zadužujemo po 1,5%, da prodajemo naše državne obveznice na 10 godina. Dakle, to je crno ili belo. Ovo je ugovor iz 2011. godine, koji daje sva prava međunarodnim finansijskim institucijama za koje sam im ja iks ipsilon puta na sastanku rekla da sam ja bila predstavnik međunarodnih finansijskih institucija i da sam pregovarala sa ministrom u Vladi Republike Srbije, ja bih mu rekla – nemojte, gospodine, to nije u vašem interesu, a u mom interesu zato što nisam „Komercijalna banka“, nego finansijska institucija, nije da vas opljačkam, nego je da vam pomognem. Nažalost, nije bilo takve spremnosti ni na jednoj, ni na drugoj strani. Ugovor koji je potpisan tada je u potpunosti suprotan. Ja stojim iza toga, interesima Republike Srbije i građana Republike Srbije, a mi to sada ispravljamo i vi možete to da relativizujete, ali ako ste odgovorni, čućete šta kažem, nešto ćete usvojiti i podržaćete politiku sutra koja je u interesu građana Republike Srbije i koja pokušava da reši probleme i ispravi krive drine koje je neko drugi napravio, koji danas dolaze na naplatu kamatne stope koju su uzimane 2006, 2007. godine, po 7, 8% kamate. Što se tiče „RTB Bor“, apsolutno, ne to je naša strateška odluka. Sad ću da vam kažem, „RTB Bor“ su kolege kojima vi danas praktično pripadate, probale četiri puta da privatizuju od 2006. do 2009. godine, nisu uspele. Znači, nisu oni mislili za „RTB Bor“ nešto drugo, nego su oni hteli da ga privatizuju, nego su tako dobro tu radili, to su tako stručno radili i tada je „RTB Bor“ tako odlično radio da četiri puta nisu uspeli da nađu nekog da ga kupi. Dakle, nemojte da pričate šta je bilo nekada, a šta je bilo sada. U stvari, hajde da pričamo, ja vam se zahvaljujem, u stvari, vi meni činite veliku uslugu ovde da se podsetimo još jednom, četiri puta su probali da privatizuju „RTB Bor“, ni jednom nisu uspeli, milijardu evra duga. Mi smo privatizovali, našli strateškog partnera za 63% „RTB Bora“, za 1.260.000.000 dolara. Mi smo ponosni, 63% „RTB“ vredi 1.260.000.000 dolara. Sada ću da vam kažem još jedan podatak. Proizvodnja u RTB Boru u maju 2019. godine, u odnosu na maj 2018. godine, koji je već bio odličan zato što je tada uspela ta privatizacija, proizvodnja katodnog bakra plus 40.7%. Dakle, proizvodnja katodnog bakra povećanje od praktično 41%. Proizvodnja katodnog bakra iz sopstvenog koncentrata povećanje od 41,5% u odnosu na 2018. godinu. Dakle, apsolutno ponosni, apsolutno uspešno i da smo bili onakvi kao što su bili ti sa kojima vi danas sedite, bila bi i peti put privatizacija neuspešna, a verovatno bi do sada bilo već dve milijarde evra gubitka. Što se tiče KiM, imali ste prilike i ja vam se zahvaljujem, bili ste jedni od retkih odgovornih makar da sedite ovde kada je dva dana predsednik Republike bio ovde i odgovarao na pitanja, za razliku od drugih koji se igraju politike, pa se igraju tako da pozivaju tri meseca predsednika da dođe da da izveštaj, a kada on dođe, oni ne dođu. Čuli ste šta je imao on tada da kaže. Ako vi želite ili vaša politika takva da razgovaramo o nerealnim stvarima, o statusu kvo i zamrznutom konfliktu, tako da ništa od ove stabilnosti ne može da se održi ili sve što smo postigli u poslednjih pet godina da rizikujemo, da rizikujemo živote Srba na KiM, da vodimo neodgovornu politiku zbog populizma, ne, apsolutno to nećete gledati ni od Vlade Republike Srbije, ni od onog zajedničkog tima koji imamo sa predsednikom Republike. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović.
Zahvaljujem. Molim vas da skrenete pažnju posle predsednici Vlade, jer je prošli put imala potrebu, da posle i ovog komentara nema osvrta. Oni imaju svo moguće vreme i ono što je mala privilegija poslanika to je da njegova bude poslednja, pa makar i u tih minut ili dva. Dakle, gospođo Brnabić, ne možemo uzimati ono što vam odgovara iz prošlosti i onda se na to pozivati, a onda podvlačiti kontinuitet i diskontinuitet tamo gde nam odgovara. Naravno da su grešili prethodnici. Ne bi bili bivši da su radili dobro, niti se ja sa njima u svemu slažem. Kao što ste primetili, nisam kritikovao privatizaciju, recimo, Železare. To je dobar projekat. Što se tiče Bora, da, nije. On je profitabilan. Jednoga dana, ako se ja ikada budem pitao, verovatno neću mnogo u srpskoj politici, vratićemo Bor i učinićemo sve da vratimo Bor državi Srbiji i građanima države Srbije. Ima i drugih stvari, naravno. Zašto prodajete Lastu? Zašto se nameštaju tenderi za prodaju Laste? A nije sada to važno. Da se vratimo na važnije pitanje KiM. Dakle, kažete pozivati se na činjenice. Mnogi su razne stvari loše radili. To je tačno, ali je činjenica da nisu mogli specijalci kosovski da idu na sever do ove Vlade. Kad kaže taj sporazum oko Komercijalne banke bio loš, ja vam verujem na reč i verujem da je tako, da su ga loše napravile, ali, verujte, Briselski sporazum je još i gori ako je uopšte moguć. Dakle, diletantski ispregovaran, neoprezno potpisan i obija nam se o glavu. Dakle, Briselski sporazum je nešto što je najsramnije što je potpisao predsednik države Srbije, ja bih rekao u novijoj, pa i starijoj istoriji i sve loše stvari koje se sada dešavaju, uključujući i blokadu, uključujući i kosovsku vojsku, ne možete kačiti, ne znam pitanje, koje je tadašnji ministar spoljnih poslova postavio međunarodnom sudu, nego zapravo posledicama primene, odnosno potpisa i primene Briselskog sporazuma koji je zapravo uspostavio kontinuitet države Srbije na celoj teritoriji. Što se tiče statusa kvo … [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. To je vaše vreme bilo za komentar. Sledeći poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije predsednik Vučić potpisao Briselski sporazum, nego gospodine Dačić, koliko se ja sećam. To je jedno. Drugo, odgovor premijerki na pitanje šta je Vlada mislila 2011. godine. Vlada je mislila kako da obezbedi Đorđu Vukadinoviću da dobije na lutriji, ali da ne kupuje srećku. On je dabl laki men – dva puta srećan. Nije kupovao srećku, a dobijao je milione od Tadića na lutriji. Otuda i njegovo tumačenje nezavisnosti Kosova koje se desilo 2008. godine. On je to verovatno prespavao onako sa lutrijom ispod glave. Dakle, prvo želim da pozdravim vašu izjavu. Pitanja postavljam ministru zdravlja, da kaže šta misli o specijalizacijama, o ovim novim lekarima mladim. Ministru poljoprivrede postavljam pitanje šta misli o zameni stočne hrane za stoku? Gospođo premijerka, želim prvo da pozdravim izjavu o suzbijanju rada na crno i s tim u vezi tumačiću izveštaj Evropske komisije. Svakako ste čuli za Junajted mediju i Junajted grupu, SBB, Šolaka i Đilasa. Dakle, vi znate da se naši domaći elektronski mediji registruju u REM i da plaćaju naknadu za emitovanje, plaćaju SOKOJ, plaćaju RATEL itd. Svakako znate i Međunarodnu konvenciju koja prekograničnim televizijama dozvoljava da reemituju izvorne programe iz zemlje gde su registrovani bez ikakve naknade na teritoriji Republike Srbije, odnosno svi potpisnici Konvencije Saveta Evrope. Vi to svakako znate. Vi ste svakako čuli za kanale koji se novu „Nova“, N1, trinaest sport klubova i negde oko 20 lažnih piratskih prekograničnih kanala, koji u Srbiji rade na crno zato što prekogranični kanali moraju da reemituju izvorni program bez prekrajanja, ometanja, priloga i reklama, dakle, onakav kakav se prikazuju u Luksemburgu. Gospoda Đilas i Šolak, Junajted medija, su registrovali dvadesetak lažnih prekograničnih kanala u Luksemburgu koji ne emituju program iz Luksemburga, već ga emituju iz Beograda. Vi svakako znate da Olja Bećković ne vodi emisiju u Luksemburgu, da Ivan Ivanović ne vodi emisiju u Luksemburgu, da Jugoslav Ćosić ne vodi emisiju u Luksemburgu, već se to radi iz Beograda. To su lažni piratski pregoranični kanali, koji ne plaćaju nikakvu naknadu za emitovanje, nego na svom kablovskom povezanom operateru puštaju te kanale, iako oni nisu … U suštini su domaći, a oni žele da kažu da su prekogranični. Time se direktno radom na crno ugrožava rad domaćih elektronskih medija. To je vezano za izveštaj o kablovskim operaterima i slobodi medija, jer su kod nas u Srbiji mediji toliko preslobodni da ne moraju čak ni da se registruju u Republici Srbiji.
Hvala. Reč ima ministar Lončar.
Poštovani narodni poslanici, osećam obavezu da vam podnesem izveštaj o trenutnim zbivanjima i stanju u zdravstvu. Vidim dosta naših ljudi prati šta se dešava u zdravstvu, šta se dešava kod nas, šta se dešava u regionu i postoji opravdano pitanje šta mi radimo da ne bi došlo do nekih situacija koje se dešavaju u okolnim zemljama, pa i u drugim. Svima je poznato da postoji u celoj Evropi i u celom svetu tranzicija i lekara i medicinskih sestara, da oni odlaze iz jedne u drugu zemlju gde postoje bolji uslovi, gde postoje bolje plate i to je nešto što je postalo sasvim normalno. Traje to već više godina, da kažem i deceniju i imamo ozbiljnu odgovornost da uradimo sve što je do nas da ne bi došlo do nekih situacija u koje dolaze zemlje regiona, a to je da zbog nedostatka medicinskog kadra, zbog nedostatka lekara, zbog nedostatka medicinskih sestara dolazi do zatvaranja pojedinih odeljenja, do pojedinih delova bolnica. Jednostavno, ne mogu da nađu adekvatne zdravstvene radnike da bi pokrili tu oblast. Na sreću, kod nas nema toga, ali se dešava u okruženju. To se dešava i u Hrvatskoj i u Sloveniji i u drugim zemljama EU. Ono što mi radimo i što smo prvo morali da nadoknadimo to je da smo zatekli sistem u kome je bila zabrana davanja specijalizacije. Moram da vas podsetim da jedna specijalizacije u proseku traje pet godina i minimum je pet godina da prođe da bi dobili jednog jedinog specijalistu. Možete da zamislite situaciju da se godinama ne daju specijalizacije. Imate uslov da ne možete da idete na specijalizaciju ako ne provedete dve godine radnog iskustva da imate u jednoj bolnici, a imate takvu starosnu strukturu da su specijalisti, njih preko 50, odnosno 60% specijalista ima preko 50-55 godina starosti. Sad sami izračunajte kako je bilo doći dotle da mi dođemo u situaciju da nama se ne dešava ono što se dešava, što sam vam naveo, ovim ostalim zemljama, da moraju da zatvaraju pojedine delove bolnica, jer nema ko da radi. Dali smo do danas 8.000 specijalizacija. Osam hiljada specijalizacija. Nama tek u septembru dolazi prvi specijalizant kome smo mi dali specijalizaciju, će završiti specijalizaciju. U septembru nam dolazi prvi. Dali smo 8.000. Primili smo 14.000 zdravstvenih radnika od 2014. godine. Znači, to je jedini razlog zašto mi danas nismo u toj situaciji da moramo da zatvorimo neki deo bolnice ili da od nečega odustanemo. Molim vas da to imate na umu. Prvi specijalizanti, odnosno specijalisti nam dolaze tek u septembru mesecu, i to oni koji su išli sve na vreme, koji nisu pravili nikakvu pauzu i koji su u tome. Moram da vas podsetim da smo zatekli, to su sad već svi zaboravili, zatekli smo bolnice i domove zdravlja u kojima nisu mogli da se zatvore prozori, u kojima je duvalo, gde su stavljali ćebiće između dva prozora. A da ne pričam o tome da ni jedan toalet u zdravstvenoj ustanovi u 90% zdravstvenih ustanova nije imao vode, nije funkcionisao, nije imao vrata koja mogu da se zatvore. Naravno da smo sve to zaboravili kada sad prođete i kada vidite da je to obnovljeno. Moram da vas podsetim da su naši pacijenti išli u Tursku na gama nož. Na iks nož nisu ni mogli da idu, to je bila misaona imenica. Klinički centar u Nišu je 2014. godine, molim vas pogledajte slike, je bila livada sa jednim jezerom. Livada sa jezerom 2014. godine. danas je to najsavremeniji klinički centar u regionu koji može da izdrži sedam dana bez struje, bez vode, bez ičega. Tako je urađen. Klinički centar u Beogradu od 1986, 1987. godine je stao sa radovima. Više nikad ništa nije urađeno, a potrošeno je para i para. Evo, pogledajte sad kad prođete ostalo je još sprat i po i da se stavi krov. Još sprat i po i da bude pod krovom novi deo Kliničkog centra, a vidite i da se stari renovira. Skida se sve ono što ne valja, ide u kompletnu obnovu. Imaćemo novih 86.000 kvadrata, preko 1.000 ležajeva intenzivne nege, 30 operacionih sala, novi Urgentni centar. Sve ono o čemu se sanjalo i što je bila misaona imenica. Ide Klinički centar Novi Sad, ide Klinički centar Kragujevac. Koliko bolnica obavljenih? Oni su zapalili „Dragiše Mišovića“ bolnicu, a danas „Dragiše Mišovića“ je najsavremenija bolnica u Beogradu. Pogledajte kakvu opremu ima, kako izgleda danas „Dragiše Mišovića“, a zamislite sistem koji nije mogao da funkcioniše. Znači, imate dežurstva, kad vam Beograd ima za milion više stanovnika nego za šta je planirano, zašta su stavljene bolnice, a vi ste zapalili bolnicu i onda vam je jedna bolnica ispala iz sistema dežurstva. Šta mislite kako je bilo zbrinuti te pacijente, najteže pacijente, urgentne pacijente koji dolaze, ne samo iz Beograda, iz okoline, nego nam dolaze najkomplikovaniji iz cele Srbije? Kako je bilo izdržati to? Po prvi put u istoriji najstarija bolnica u Zemunu ima magnetnu rezonancu. Koliko angio-sala je otvoreno? Prvi put Srbija ima akcelatore, po jedan akcelerator na 100.000 stanovnika. Podsetiću vas da su pacijenti umirali čekajući da dođu na zračenje. Da li postoji veći greh od toga, ljudi? Da li postoji veći greh od toga, a plus smo imali da su naši ljudi umirali čekajući, ali su dolazili sa nekog drugog osiguranja da se oni zrače. I to je sad sasvim u redu. Sad ti ljudi koji su sve to radili, oni imaju naknadnu pamet i oni objašnjavaju da bi oni sve to mnogo bolje. To je bilo sve za njihovo vreme. Kola hitne pomoći prešla po milion kilometara. Znači, krenu na intervenciju i ostanu, ne mogu da dođu do pacijenta. Do danas preko 100 novih, najopremljenijih vozila kola hitne pomoći smo kupili i dali, a oni, ne da nisu ulagali, nego su uzimali pare na tome. Setite se afere „Jucid“. Milioni evra. Raspiše se tender, firma dobije, oni firmi uplate, firma se ugasi, ne postoji, niti ima novca, niti ima kola, niti ima firme, niti ima da je neko odgovoran za sve to. A kola hitne pomoći, to je pokretna bolnica koja u zavisnosti od vremena za koliko dođe zavisi da li će spasiti neki život ili neće. Da li se sećate koliko afera je bilo sa tom hitnom pomoći i sa svim tim? Da li ste čuli u poslednje vreme da su negde kasnili, da negde nisu došli, da je došlo do nekog problema? Da li mislite da je to palo sa neba? Da li mislite da to dolazi tek tako? Na sve to naši lekari, odavde, drže, ja vam odgovorno tvrdim, da ne stane, da ne umiru ljudi, zdravstvo u Crnoj Gori, kardiohirurgiju, neurohirurgiju, vaskularnu, ne bi imao ko u Podgorici da operiše komplikovaniju operaciju na otvorenom srcu da ne dođu, da nisam dao da dođu lekari iz Srbije dole da operišu građane Crne Gore, da prežive, da ne umiru. Ista je situacija sa Makedonijom, da ne pričam Republika Srpska i Bosna. LJudi, to su činjenice, izvolite, proverite, recite da li jedna od ovih činjenica ne stoji? Da li su povećane plate medicinskim sestrama i lekarima? Da li se decenijama pričalo da bi država trebala da zaposli naše najbolje lekare, naše najbolje medicinske sestre? Što ne uradiše to? Kod nas je to postala praksa. Na svakih šest meseci se zapošljavaju najbolji. Prvo su bili lekari, sada zapošljavamo medicinske sestre. Juče 158. U narednih par nedelja 400 njih će dobiti posao. Ne da će dobiti posao, nego će raditi u normalnim uslovima, da im ne prokišnjava, da im ne duva, gde mogu da zatvore prozor, da imaju nove toalete i gde imaju najsavremeniju medicinsku opremu, da mogu da se usavršavaju, da im država plaća specijalizaciju, da im država plaća doktorske studije. Izračunajte koliko je to. Po svakom do njih desetine i desetine hiljada evra, ulažemo u njih. Da li mogućnost da rade popodne, sve radimo da mogu da ostanu u svojoj zemlji. Odu, odlaze, ali se i vrate kada vide kako izgleda taj rad tamo, koliko se zaradi, koliko se potroši, a kako je živeti tamo, kako je živeti ovde i koliko košta tamo život, koliko košta ovde. Naravno, svako je željan da pokuša, da vidi, da ode. Radimo na tome da naši stručnjaci koji su ranije otišli, koji su poznati, priznati, da njih vratimo i vraćaju se i ti. To su činjenice o kojima pričamo. Da li smo zadovoljni? Mislimo da može još i mora još mnogo bolje. Da li smo najbolji u regionu? Jesmo. Da li se zadovoljavamo sa tim? Ne. Mislimo da mora da bude još bolje. Setite se samo koliko je bilo opstrukcije kada smo uvodili "e-recept". Znači, samo što nisu izašli na ulicu. Danas, evo koliko je prošlo, da kažemo ne radi e-recept dva dana, ja mislim da bi mi imali najstrašniju pobunu. Samo dva dana da kažemo da se nešto desilo sa sistemom, sa softverom, ne radi e-recept dva dana, to bi bila ozbiljna panika. Prema tome, ja vas molim da razumete da je zdravstvo izuzetno živ organizam koji svakog dana mora da se usavršava i da radi. Da vam ne pričam koliko više sada trošimo novca na lekove i na lečenje retkih bolesti. Nisu lečili nijednu. Nisu imali stavku u budžetu za lečenje retkih bolesti. Policija je sklanjala roditelje od te dece kada dođu na neki skup, da ne bi kamere videle da oni protestuju. Da li ste to već zaboravili? Terapija za jedno dete od spinalne mišićne atrofije na godišnjem nivou, za jedno dete, košta 400.000 evra i mora da bude do kraja života. Za jedno jedino dete. Osnovan Budžetski fond, državni Budžetski fond za lečenje u inostranstvu. Stotine dece otišlo da se leči. Bogu hvala, izlečilo se, vratilo se u Srbiju. Preko Budžetskog fonda idu deca koja ne mogu da dobiju dijagnozu ovde, odlaze preko Budžetskog fonda da dobiju dijagnozu i onda kreću sa lečenjem. Da li još ima onih kojima moramo da pomognemo? Ima, ali moći ćemo da im pomognemo samo ako ova država bude jača. Ako bude finansijski bolje stajala, onda ćemo moći da dajemo još više, kao što je i obećala i predsednica Vlade i predsednik da ćemo davati, da ćemo pomagati sve što možemo. To može samo iz realnih osnova. Saberite samo koliko je sve ovo koštalo da se uradi, da se kupi, da se izgradi, i da se da toliki posao, tolike specijalizacije i sve. Zdravstvo, jedino kod nas ne doplaćujete ništa. Jedino kod nas se ne doplaćuje. Sa osnovnim osiguranjem, sa zdravstvenom knjižicom idete sa najskupljom terapijom koja postoji, idete na gama nož, idete na iks nož, idete na najsavremenije akceleratore, na skenere, na magnetne rezonance, na hemioterapiju, na sve ono što je skupo. Ne doplaćujete nijedan dinar. Vidite da li ima to još u nekoj zemlji. Sole nam pamet veliki stručnjaci, gledaju filmove, pa onda kažu – a što nije ovako? Pričaju – kao u Americi. U Americi svaki treći građanin nema osiguranje, nema dovoljno osiguranje. Znate kako izgleda kad dođe u bolnicu. On umire, a oni kažu – imate li vi osiguranje ili nemate osiguranje? Nemate osiguranje, ne možete da prođete kapiju. Zateknu se naši građani u Americi, poseku prst, odu u bolnicu, dobar dan, dobar dan, tri šava, 3.700 dolara je račun. Tri hiljade i sedamsto dolara. Ne daj Bože kad se tamo razbole, zovu, mole, da li iz Amerike, da li iz Engleske, hitno da se prebace, da se vrate u Beograd, jer bi oni mogli da prodaju tamo sve, ne bi imali dovoljno da plate to lečenje. Kod nas je sve to besplatno, dragi građani i dragi poslanici, a zamislite koliko to košta. Samo molim za malo razumevanja. Svima je jasno da ne može preko noći, da je ozbiljan sistem, 118.000 zaposlenih, da obezbedite u svakoj bolnici, u svakom domu zdravlja, u svakoj ambulatni, da ima svega. Kada ste čuli za neku nestašicu, što je bilo nešto najredovnije što ste čuli? Išli ste u bolnicu, pa vam kažu – idete da kupite flaster, idite kupite zavoj, idite kupite špric, idite kupite ovaj lek, idite kupite onaj lek. Sve mi to vrlo brzo zaboravljamo. Šta mislite kako je danas obezbediti svaki lek? Znate li koliko smo mi tržište za te globalne kompanije i za ostale? Statistička greška. Zamislite kako je obezbediti samo vakcine da mi dobijemo pored svih onih velikih država i ozbiljnih igrača? Ko prvi nastrada kada ispadne u procesu proizvodnje? Naravno, ovo najmanji. Kažu – vi ćete da ostanete bez toga, idemo za ove velike zemlje, oni su naši, oni dobijaju to. Ovde ako kasni vakcina jedan dan, to je alarmantno stanje. Kad kažemo da ljudi neće da se vakcinišu, moraju, ulazimo u problem, a oni kažu – to je neki lobi, oni traže, to je neka provizija. Zaboravili smo vakcine koje su dolazile ovde preko Valjeva, Šapca, Loznice, preko četiri posrednika su dolazile vakcine u Srbiju i nikom ništa. Preko četiri posrednika iz Srbije, a ne znam koliko ih je bilo odande. LJudi, treba da ih je sramota, najveći greh, da se pokriju ušima i da ćute. Ako ovo mogu da podrže, to je u redu, a ako ne, nemoj da smetaju. Mi vodimo računa o građanima i hoćemo da učinimo da imaju što bolje i sigurno zdravstvo. To ljude jedino interesuje, i to moramo da im omogućimo, i to smo im obećali. To ćemo da uradimo. Hvala svima.
Reč ima predsednica Vlade.
Želim samo jednu kratku stvar, jer mi se čini da je važna i čini mi se da je dezinformacija plasirana da bi sutra čitali u raznim medijima. Čuli smo danas da nameštamo tender za „Lastu“. Neću ići dalje. Imala bih, poštovanom narodnom poslaniku, još svašta nešto da odgovorim, ali ne bi bilo korektno, jer ne možemo da imamo danas takvu vrstu polemike. Želim da kažem građanima Srbije da je ovo dezinformacija, da budem politički korektna i da kažem da je dezinformacija, da je samo plasirano, verovatno ne namerno. Dakle, niti je objavljen tender za „Lastu“, niti je urađena procena vrednosti, finalna, „Laste, niti je u ovom trenutku tender u bilo kojoj fazi blizu objave. Dakle, nameštanje tendera za „Lastu“ je dezinformacija koja je plasirana, valjda, da bi sutra građani rekli kako nameštamo ovde, i to će biti za mog brata ili brata predsednika ili brata ministra finansija. Vidim da su braća. Pošto ne možete nama ništa da nađete, onda hajde po porodici. Dakle, ne brinite ništa. Tender za „Lastu“ nije čak ni objavljen. Hvala vam.
Rističeviću, da li želite dopunsko pitanje?
Zahvaljujem. Dakle, gospođo premijerko, nastavljam moje pitanje – da li vam je poznato da ti lažni prekogranični kanali u koje spadaju „Nova“, N1, trinaest „Sport klubova“ itd. nisu registrovani u Srbiji i da su vezani, povezani sa SBB? Taj isti SBB domaćim kanalima koji plaćaju sve naknade ne plaća za 80% programa, koje koristi, ništa, a ovim lažnim prekograničnim kanalima plaća i po nekoliko evra po korisniku kojih u Srbiji SBB ima 900.000, što znači da im svakog meseca ispumpa na desetine miliona, to je vezano i za ministra finansija, evra. Dakle, da li znate, takođe, da ti lažni Đilasovi, Šolakovi, „United media“, prekogranični kanali neovlašćeno prekrajaju program reklamama i da domaćim medijima, kroz emitovanje, nezakonito, reklama, uzimaju prihode? To se kreće na godišnjem nivou preko 20 miliona evra. Dakle, ispumpavanjem pretplate preko SBB i naplaćivanjem reklama, umetanjem reklama, SBB i vezani prekogranični lažni kanali, piratski kanali na takav način uništavaju domaće medije koji ostaju bez prihoda. Vama je poznato da „Telekom“ daje i do 150 miliona dobiti, a ima 2,5 puta manje tržište od SBB. Od 2015. godine SBB, to je vezano i za ministra finansija, nema nikakvu dobit. Dakle, on to ispumpava preko ovih lažni prekograničnih kanala. Sada sam vam odgovorio i gde su Đilasovi milioni, odakle mu ti milioni, a takođe sam i odgovorio gde su falkoni, gde je vaš državni falkon. Vi se vozite kršem, a gospodin Čolak s vozi najnovijim modelom „Falkona“ od jednog golf terena do drugog golf terena. Dakle, novcem pretplatnika građana i poreskih obveznika Republike Srbije, on je kupio sebi „Falkon“ umesto da taj „Falkon“ pripadne državi Srbije i da se njime voze sadašnji i budući funkcioneri. Hvala.
Hvala. Reč ima predsednica Vlade.
Ušli ste poštovani narodni poslaniče u opasne teritorije. Sada ćete biti jedan od najgorih protivnika slobode medija zato što je to tabu tema. Nažalost, mi ne smemo o tome da razgovaramo, jer se radi o SBB. Reći ću vam mnoge stvari, vi ste u potpunosti u pravu i građani to treba da znaju, ali kada sam ja o tome pričala prošle nedelje napali su me da ja napadam nezavisnost medija u inostranstvu. Pričala sam samo o podacima, o faktima, o tržištu, o zakonima i o naknadama koje treba da se plaćaju u budžet Republike Srbije za građane Republike Srbije. Dakle, nisam pričala ni o medijskom sadržaju ni o tome za koga ću, ni protiv koga ću, ni da li su objektivni, ni da li su neobjektivni, da su slobodni, ili su zarobljeni i od koga su zarobljeni. Dakle, nisam ni o čemu tome pričala, ali sam ih napala. Znate, neko o tome mora da priča. Ako je ovo demokratska država i država institucija i država u kojoj se borimo za vladavinu prava, onda moramo da imamo hrabrosti da o tim stvarima pričamo iako će nas napasti i mene i vas, da smo protivnici slobode medija, nažalost. Reći ču vam, po podacima koje ja imam, SBB u zemlji u kojoj postoji kompletna cenzura i monopol, SBB drži 51% tržišta, distribucije medijskog sadržaja u Srbiji, 51%. Recimo, tamo gde ja živim, u mom stanu, ja ne mogu da imam „Telekom“, ja mogu da imam samo SBB. Dakle, ja nemam mogućnost izbora. Mnogi tako, po celoj Srbiji, zahvaljujući tome kako je SBB ulazio na tržište, kako je tada radila siva ekonomija, kako je to bilo podržano od tadašnje Vlade Republike Srbije i političke elite, i kako je sve to preko noći legalizovano bez i jednog jedinog dinara. Nažalost, ponovo mi tu danas ne možemo ništa da uradimo. Taj SBB danas drži 51% distribucije medijskog sadržaja. „Telekom Srbija“, mislim da drži negde oko 36%, „Pošta Srbije“ ako se ne varam oko 4%. „Telekom Srbija“ plaća tri puta više od SBB i mi to ne možemo da proverimo, odnosno RATEL to ne može da proveri, zašto SBB tako plaća, zato što oni to tretiraju kao poslovnu tajnu. Ako pipnete u to, bićete najveći protivnik slobode medija. Vi ćete biti ti koji gušite slobodne nezavisne medije, ti koji uvodite cenzuru, videćete to još večeras, ako ne sutra ujutru, ali sigurna sam da ćete videti večeras. Pošto ovo o čemu ste pričali jeste dosta kompleksno i građani uglavnom ne razumeju, daću vam jedan primer koji će građani u potpunosti lako razumeti. Dakle, ja na dnevnoj bazi gledam na kanalima SBB, po numeraciji prvi kanal, drugi kanal, o tome kako je najveći problem naših evropskih integracija pristupanje EU, ali pre svega našeg društva uopšte je nepoštovanje vladavine prava. Svaki dan slušam o poštovanju vladavine prava od ljudi koji na najgrublji mogući način krše Zakon o elektronskim komunikacijama i baš ih briga. Baš ih briga. Nikom ne objašnjavaju zašto, ni kako, baš ih briga za prekršajne prijave nezavisnih regulatornih tela. Dakle, Zakon o elektronskim komunikacijama, član 100. kaže – operator je dužan, u ovom slučaju SBB, operator je dužan da prilikom distribucije medijskog sadržaja poštuje logičku numeraciju kanala koji određuje regulator, uzimajući u ovom slučaju REM, uzimajući u obzir prirodu medijske usluge i zonu pokrivanja za koju je izdata dozvola za pružanje medijske usluge. Regulator vrši nadzor i stara se o izvršavanju obaveza operatora, propisanih odredbama ovog člana, u saradnji sa regulatornim telom nadležnim za oblast elektronskih komunikacija. Dakle, regulator određuje numeraciju, član 100. vrlo jasno u Zakonu o elektronskim komunikacijama. Svaki dan nam sole pamet o vladavini prava ljudi koji apsolutno ne poštuju tu regulaciju. Dakle, oni ne poštuju numeraciju. Dakle, regulator kaže – prvi kanal mora valjda biti u jednoj zemlji javni servis, nacionalna televizija RTS. Operator koji drži 51% tržišta distribucije medijskog sadržaja u Republici Srbiji kaže – mene baš briga, meni će to biti treći kanal, prvi će mi biti „N1“, pa će mi biti „Nova S“, pa će mi biti RTS i REM može samo da da prekršajnu prijavu koja njih naročito ne brine. Ali, mi to nikada ne čujemo. Mi to ne čujemo nikada u izveštaju Evropske komisije. Nikada za taj problem sa nepoštovanjem zakona, vladavine prava, nezavisnih regulatornih tela, institucija niste čuli, zato što je to tabu tema. Mi o tome ne smemo da pričamo zato što ako o tome pričamo gušimo slobodu medija i tzv. nezavisne medije i to je problem o kome želim da pričam zato što ako pričamo o vladavini prava, gospodo krenite od sebe, kao što mi krećemo od sebe. Kao što svaki pojedinac u ovom društvu treba da krene od sebe, krenite od sebe. Recite nam dve stvari. Prvo, kako je moguće da „Telekom“ koji ima mnogo manji procenat tržišta plaća tri puta veću naknadu građanima Republike Srbije i kako je moguće da suprotno članu 100 zakona o elektronskim komunikacijama operator koji drži 51% distribucije medijskog sadržaja ne poštuje Zakon o elektronskim komunikacijama i nezavisno regulatorno telo? Dakle, nastavićemo da pričamo o ovome zato što želimo da pričam o vladavini prava, želimo iste uslove za sve, želimo da se borimo protiv sive ekonomije, nelegalne i nefer konkurencije na tržištu. Hvala.
Imate komentar?
Komentar je sledeći. Kaže – reemitovanje iz stava 1. tačke 3. člana 74. Zakona o elektronskim medijima ne postoji ako je izvorni program izmenjen. Ne samo da je izmenjen, nego se emituje iz Srbije i tako radom na crno, piratski kanali uništavaju domaće regularne televizijske kanale. Po pitanju vladavine prava, ne bih puno, ali želimo Evropskoj komisiji moj komentar, gde oni nama nešto zameraju oko nedostatka dijaloga. Čisto da znate, da im prenesete, ja sam voljan ovo i u pisanoj formi da vam dostavim. Kaže – do 3. juna uprkos bojkotu vlast se javljala 10.084 puta ili 60 po poslaniku u ovom parlamentu. Opozicija se javljala 8.570 puta na jednu trećinu, što je 102. javljanja po poslaniku. Znači, gotovo duplo više. Vreme koje je utrošeno dok se govorilo u direktnom prenosu, vlast je imala 551 čas na dve trećine parlamenta, opozicija 575 časova na jednu trećinu parlamenta. Što znači, vlast 3,3 časa, opozicija 7,1 čas. Odnos Dveri koji se najviše bune i SNS, Dveri 1419 javljanja na sedam poslanika ili 202 puta, SNS 7.212 puta na 105 poslanika, 68, tri puta manje se javljala. Vreme, Dveri 70 časova, 10 časova po poslaniku, SNS 366 časova ili 3,4 časa po poslaniku. Mislim da oni misle da je demokratija uvoz imperijalnih proizvoda, a mi mislimo da se ona pravi iznutra i stoga sam i pisao Evropskoj komisiji i vama dostavio kopiju. Hvala.
Hvala. Reč ima poslanik Fatmir Hasani. Izvolite.
Uvažena predsednice parlamenta, poštovani predstavnici Vlade, narodni poslanici, albanska manjina u Srbiji, ni kriva ni dužna ostala na začelju svih manjina u Srbiji što se tiče manjinskih prava. Momentalno smo u magli, svašta se kaže, piše i planira za nas, a mi ne znamo ništa. Mi i Srbi i ostali koji žive u opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđa, čekaju otvorenih ušiju šta će da se desi u buduće kod nas. Albanska manjina od 1990. godine, od kad imamo poslanike u ovom visokom domu, čeka skoro sa istim zahtevima, kao i pre 29 godina. Naše diplome, stečene u univerzitetima na Kosovu, još se ne priznaju. Više od 20 godina čekamo knjige za osnovne škole koje još nismo zaokružili i završili do kraja. Neka prava, koja smo imali za vreme Tita i Miloševića, sada ih nemamo. U Preševu je ukinut Osnovni sud i Osnovno tužilaštvo. U Bujanovcu od Osnovnog tužilaštva ostala je jedinica Osnovnog tužilaštva iz Vranja. Broj zaposlenih u ovim pravosudnim organima ne odgovara strukturi stanovništva u ove tri opštine. U Bujanovcu predsednik suda treba da bude iz redova albanske nacionalne manjine. U policijskoj stanici u Bujanovcu smo u velikom minusu. Prazna mesta se ne popunjavaju kada se neko penzioniše od strane policajca i drugih zaposlenih. Vatrogasna služba u Bujanovcu nema ni jednog Albanca. Katastarska služba u Preševu ima samo jednog Albanca, a katastarska služba u Bujanovcu, od devet radnika, ni jedan nije Albanac. U srednjem nivou vlasti u Pčinjskom i Jablaničkom okrugu, da ne pričamo, od 16 vrsta inspekcija, samo je jedan Albanac. Nemamo ni jednog u drugim državnim institucijama srednjeg nivoa vlasti. Pre četiri godine se penzionisao republički prosvetni inspektor, sa sedištem u Vranju i dan danas nije se popunilo to mesto. Bolnica u Vranju od 600 radnika, nema ni jednog Albanca, a u Niškom regionu ništa nemamo, tu da ne ulazimo.
Poslaniče, prekoračili ste vreme, ali nastavićete posle odgovora ministra, ako se slažete?
Hvala.
Ministar Šarčević.
Poštovani narodni poslanici, poštovana predsedavajuća i predsednice Vlade i ministri, ono što sigurno znam da je za nacionalne manjine najbitnije pitanje, a to je obrazovanje. Svedok mi je, naravno premijerka Vlade, kada održavamo redovne sastanke sa sada već 27 nacionalnih saveta, kojih imamo u Srbiji, to je rekord. Apsolutno to Evropa ne poznaje. Standarde koje Srbija, ne usvojila, nego koje primenjuje, takođe Evropa ne poznaje. Ja tri godine ću biti, skoro, ministar za dva meseca, pokušavam da te iste standarde izmolim i u Briselu i u regionu. Isto tako molim albanske ministre, crnogorske ministre, severnomakedonske ministre i sve druge, da daju minimum prava srpskim manjinama u okruženju. Ali, zarad istine i javnosti, gospodin poslanik dobro zna da smo se potrudili i da jedno dve godine opstrukcije nije bilo do Ministarstva obrazovanja. Znači, sve druge manjine koje imaju kapacitete malo veće, to je prosto tako, ako imate 20, 30 hiljada članova zajednice ili 300 hiljada, nemate iste kapacitete da ostvarite pravo koje je evropskim standardima postavljeno, a to je pravo na udžbenike. Znači, tek novi izbori za nacionalne savete nacionalnih manjina su doveli dotle da su ljudi, Ragmi i ostalih koji sada vode, došli do mene, na moju inicijativu i rekli – mi nemamo kapacitet, a pre toga se to ignorisalo. Zašto je to bitno? Zato što ne može srpska većina da pravi udžbenik o albanskoj manjini time što će im uvoditi albanski jezik i književnosti i druge udžbenike. Znači, mi smo našli modus. Na moju inicijativu još prošle godine u novembru je trebalo da se nađem sa ministarkom Nikole, ona je u decembru smenjena, nije mojom krivicom, naravno promena u vlasti Albanije, njihovo legitimno pravo. NJena pomoćnica, a sadašnja ministarka Besa Šahini i ja, smo se više puta videli i na zajedničku inicijativu smo se našli u Bujanovcu, posle nedavno u Beogradu i ta priča je odblokirana. Nijednog trenutka srpska strana nije pravila oko toga ni problem, niti izlazila u javnost da s druge strane postoji problem. Mislim da ćemo to vrlo brzo rešiti time što smo liberalizovali ceo proces i time što sam dobio obećanja da će taj reciprocitet važiti i za Srbe u Skadru i okolini, jer Albanija sada radi novi zakon o manjinama i gleda da prepiše model Srbije što je jako pohvalno. Nije to pitanje samo da li deca u Bujanovcu u Preševu i delom Medveđe, tamo je jako mala manjina, ja svakog ambasadora učim da ne postoji Preševska dolina i to molim i narodne poslanike da ustanove da je to politički termin u prizvuku velike Albanije, to je šest zvezdica na tzv. Karti. Ja kao geograf mogu da kažem da postoji Preševska kotlina i da je ona dvojna kotlina sa Kumanovom, te se ne može koristiti izraz nekakve doline, jer se time želi nešto drugo reći. Ono što srpska deca imaju od kada ja vodim Ministarstvo obrazovanja, imaće i albanska, turska, egipatska i aškalija i svi drugi, verujte mi na reč i to je živa istina. Tako da, ne mogu da vam dam dogovor dok ne bude ukinut Zakon o zabrani zapošljavanja, ne o tom inspektoru, nego o svim inspektorima koji nama nedostaju, zna to i premijerka. Imamo mi lokalne samouprave gde nedostaje po pet, šest inspektora na lokalu. Taj posao je decentralizovan. Bio bi jako srećan da čim se odblokira da prvo pojačamo inspekciju, da rešavamo sve tekuće probleme koje imamo i vi znate da ja redovno obilazim dole regiju, kao i sve druge delove Srbije. Ono što je jako važno, a to je da sam ja ukazao jednu pažnju ljudima iz OEBS-a, iz Evropske zajednice. Sam Bujanovac ima fakultet novosadskog univerziteta, odnosno Ekonomskog fakulteta iz Subotice. Drago mi je, upis je prošao fenomenalno. Dve, tri godine se ja tamo ozbiljno mešam u svoj posao i zato valja. Znate šta je zanimljivo? Tamo živi 26 do 27% Roma. U sve agende koje mi imamo prema inkluziji Roma, tamo je za deset godina postojanja samo jedna romkinja bila upisana. Pitam vas, kao odgovornu nacionalnu manjinu i zajednicu, zašto ne vodite brigu o manjinama koje žive kod vas u okruženju? Nisu ugroženi tamo Albanci, nego Romi.
Zahvaljujem ministru. Izvolite, poslaniče nastavite.
Hvala. Sve ovo znači da u zakonima i Ustavu Srbije piše sve oko manjine i manjinskih prava, to je u redu, ali u praksi je vrlo loše stanje pogotovo za albansku manjinu, jer albanska manjina čeka da se integriše u državne organe i institucije, ali to država neće. Mi smo u ovom domu 29 godina od vremena pluralizma i stalno smo imali narodne poslanike, po jedan, a neki put i po dva, ali uvek smo bili u opoziciji. Ovo mnogo znači. Ove opštine su ostale totalno ekonomski nerazvijene. Predsednik Vučić je dolazio u Bujanovac, a nije se sreo sa Albancima iz rukovodstva lokalne vlasti, a ni sa mnom kao poslanikom. Zašto da se sretne, zašto da nam obećava? Razočaran sam zašto se predsednik nije sreo u Bujanovcu sa predstavnicima opštine i poslanikom iz redova albanske nacionalne manjine. Mogu da kažem da ni Vlada do sada nije mogla da investira u ove dve opštine i da smanji broj nezaposlenih, kojih ima oko 60%. Ali šta je tu je, moramo gledati napred. Mi kao albanska manjina smo bili zadnjih godina kažnjeni od strane Vlade, zato što se još računamo kao 5800 Albanaca u Srbiji koliko smo po popisu iz 2011. godine i zato i sredstva za Nacionalni savet dobijamo po nižoj kategoriji, jer nije uzeta navedena procena međunarodne komisije iz 2015. godine. Sada na primer na naplatnoj rampi pored Preševa koja je otvorena zadnjih nekoliko meseci, od 17 radnika samo su pet Albanaca, a u ulazu i izlazu Bujanovac nijedan nije primljen do sada. Sve što sam rekao su ovo pitanja za Vladu. Hvala.
Zahvaljujem predsednice Vlade.
Hvala. Prvo ću ponoviti ono što stalno kažem kada razgovaramo o ovoj temi, a to je da je Srbija apsolutni evropski prvak i time se ponosimo o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina u Republici Srbiji. Tu moram da kažem, a vi ćete me možda razumeti, da je izuzetno frustrirajuće kada vi na primer imate od nekih susednih država da blokiraju otvaranje poglavlja Srbiji zbog nedovoljnog poštovanja, recimo njihove nacionalne manjine, dok iste te države u svom zakonodavstvu ni ne prepoznaju nacionalne manjine. Tamo Srbi ne mogu biti nacionalna manjina, ali oni nas blokiraju zbog nepoštovanja dovoljno njihove nacionalne manjine. To je za mene svojevrsna nebuloza koja, dobro mislim o kojoj ćemo mi još razgovarati, ali želim da vam kažem da i vi ako pogledate status ostalih etničkih grupa, zajednica, nacionalnih manjina u onim državama koje iz prepoznaju kao nacionalne manjine, u regionu ili u Evropi, vi ćete se složiti sigurna sam sa mnom, da je u najvećoj mogućoj meri nekad, ako mene lično pitate i preko svake normalne mere zaštićena su i prava i sloboda nacionalnih manjina. Zašto kažem nekada i prekomerno, zato što vi ovde imate problem da nekada nacionalne manjine ili etničke grupe i zajednice ne mogu da se integrišu u društvo, ne mogu da se zaposle zato što uopšte ne znaju srpski jezik. To je ogroman problem. To je i jedan od problema zbog čega ne možemo da zaposlimo više pripadnika albanske nacionalne manjine. Zato što vi imate, vi po celoj Srbiji od juga do severa, od istoka do zapada imate i predškolsko, i osnovno obrazovanje, i srednje obrazovanje i visoko obrazovanje, kompletno na jeziku nacionalne manjine. Vi imate oblasti u Srbiji u kojima ljudi ne razumeju srpski jezik. Ne govore ih. Toliko smo mi otišli daleko u poštovanju prava ali onda imamo taj problem da ljudi ne mogu da se zaposle u republičkim organima zato što ne govore jezik ove države. Sad ću vam dati samo u poslednjih godinu dana, šta smo uradili, da bi dodatno ojačali prava i slobode nacionalnih manjina. Dakle, vi znate, vi ste usvojili ovde u Skupštini Zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina koji je dodatno učvrstio i dodatno pojasnio status nacionalnih saveta nacionalnih manjina, a posebno finansiranje nacionalnih saveta. Ima u Zakonu o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina, pa sam izvukla neke od stvari koje su uvedene tim zakonom, a koje su nacionalne manjine same tražile, koje ne postoje nigde drugde, a vi me ispravite ako grešim, pa ja mislim u Evropi. Pravo na upis podatka o nacionalnoj pripadnosti pripadnika nacionalnih manjina u javne isprave, s tim što se tokom životnog veka ukoliko se vi u bilo kom trenutku osećate kao pripadnik neke druge nacionalne manjine, a vi znate da se to u Srbiji dešava, zato što na primer imamo Nacionalni savet egipatske nacionalne manjine, Aškalije, Rome, pa se u različitim periodima životnog veka osećaju kao pripadnici druge nacionalne manjine. To javna uprava menja u odnosu na njihovo sopstveno osećanje pripadnosti. To je dosta velika fleksibilnost i iskorak javne uprave u odnosu na to kako se pojedinac u Republici Srbiji oseća. Utvrđen osnov za propisivanje afirmativnih mera za nacionalne manjine kroz uvođenje odredaba u posebnim zakonima kojima se uređuje radno pravni status zaposlenih u javnom sektoru, koji će omogućiti davanje prednosti nacionalnim manjinama pri zapošljavanju, odnosno otpuštanju pri istim uslovima do postizanja odgovarajuće strukture zaposlenih u javnom sektoru na svim nivoima teritorijalne organizacije. Ali, za to morate da znate da govorite da razumete srpski jezik. Zakon o službenoj upotrebi jezika i pisma, gde se predviđa da u naseljenim mestima u lokalnim samoupravama u kojima procenat pripadnika nacionalne manjine dostiže 15% imena organa koji vrše javna ovlašćenja, naziv jedinica lokalne samouprave, naseljenih mesta, trgova i ulica i drugi toponimi ispisuje se i na jeziku te nacionalne manjine i u slučaju da jezik te nacionalne manjine nije u službenoj upotrebi na teritoriji lokalnih samouprava. Mi imamo lokalne samouprave gde imamo po 15 službenih jezika. Dakle, daleko najviše, nego bilo gde drugde u Evropi. Zakon o matičnim knjigama, gde je propisan način upisa podataka o nacionalnoj pripadnosti u matičnu knjigu rođenih na izričit zahtev nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Zakon o lokalnoj samoupravi, obezbeđuje da sve jedinice lokalne samouprave koji imaju ovu obavezu obrazuju savet za međunacionalne odnose i niz zakona iz oblasti radnih osnova kojima su predviđene afirmativne mere za zapošljavanje pripadnika nacionalnih manjina. Ponovo, ukoliko ljudi žele da rade u republičkim organima koje postoje u lokalnim samoupravama moraju da znaju, razumeju govore srpski jezik. Još jednom molim, ali mi to posebno u Preševu, Bujanovcu radimo kroz koordinaciono telo za Preševo, Bujanovac i Medveđu, učenje kako srpskog tako i albanskog jezika da bi imali mnogo bolju integraciju. Molim vas da i date svoj doprinos tome. Čini mi se, možda tako niste mislili, ali čini mi se da ste malo prebacili predsedniku Vučiću da se nije sreo sa Albancima ili predstavnicima Nacionalnog saveta Albanske nacionalne manjine, pa ni vama u Bujanovcu. Molim vas, stvarno moram da podsetim, ne samo vas, sve građane Republike Srbije koliki iskorak je upravo predsednik Aleksandar Vučić u doba kada je bio predsednik Vlade, napravio za odnose između Albanaca i Srba i za dugoročno pomirenje, bolje razumevanje između ova dva naroda. Dakle, kao premijer Aleksandar Vučić je prvi put posle 68 godina pozvao u zvaničnu posetu premijera Republike Albanije, gospodina Edija Ramu. To je potpuno bio presedan. Ponovo, time se ponosim, mislim da su to stvari koje otvaraju drugačiju perspektivu i za Srbiju i za region. Ali, ako je neko uradio mnogo za naše odnose, za odnose između Albanaca i Srba, za pomirenje, za bolje razumevanje, za regionalnu stabilnost, onda je to svakako predsednik Aleksandar Vučić. I, konačno, pričala sam o tome i sa gospodinom Kamberijem, koji je mnogo iskusniji političar od mene, kada je bio popis 2011. godine, Nacionalni savet albanske manjine je izabrao da bojkotuje taj popis. To je bila politička odluka. Za političke odluke, postoje političke konsekvence. Dakle, bojkotovanje popis iz kog razloga je popisano oko 5.000 i nešto pripadnika albanske nacionalne manjine, ali to su danas zvanični podaci i to je tako svuda u Evropi i svuda u svetu po vladavini prava, po institucijama, vi sada možete da kažete, ali vi imate neke nezvanične procene koliko nas ima, ali ako mi otvorimo tu pandorinu kutiju, a znam da je bilo priče i o tome u prethodnoj Vladi, ali moj stav je bio jasan, ukoliko mi otvorimo tu pandorinu kutiju ne postoji razlog da bilo ko drugi pojedinac ili Nacionalni savet nacionalne manjine ne dođe i kaže – ja nisam bio tada u Srbiji, dajte sada upišite mene ili mene računajte ovako. Dakle, onda popis ništa ne vredi. Ja mislim da je bila neodgovorna odluka vaših političkih lidera 2011. godine da se bojkotuje popis. Zašto da se bojkotuje popis? Zašto? Dakle, da nije bojkotovan popis, danas bi i Nacionalni savet imao mnogo veće finansije na raspolaganju, danas bi imao mnogo veći uticaj, ali je bojkotovan popis i to je fakat, i ja uskoro dolazi sledeći popis, novi popis, ja vas molim da budete politički zreli, da se taj popis ne bojkotuje, da svi radimo zajedno, poštujući institucije Republike Srbije uključujući i sam taj popis. Hvala vam.
Hvala. Imate komentar poslaniče. Izvolite.
Gospođo premijerka, mi imamo dosta kadrove koji znaju vrlo dobro srpski jezik i možemo da nađemo te kadrove, ali kod vas treba da postoji dobra volja, evo mi za nedelju dana možda nađemo 100 mladih koji znaju vrlo dobro srpski jezik, ali kod vas treba da bude ta volja da se mi integrišemo i mi smo oko 1% u Srbiji, a u državne organe institucije, na primer, koliko ima 50 ili 100 hiljada, dajte nam 1% ono što nam sleduje, i mi ćemo naći kadrove koji znaju vrlo dobro srpski jezik. Hvala.
Zahvaljujem poslaniče. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić.
Hvala predsedavajuća. Poštovana premijerko, poštovani ministri i kolege poslanici i građani, iduće godine dospeva termin za redovne parlamentarne pokrajinske i opštinske izbore u skoro svim opštinama po Srbiji, uključujući tu i sve beogradske opštinske skupštine. Izborni uslovi, izborno zakonodavstvo medijske slobode, birački spisak i način sprovođenja izbornog procesa, aktuelna su tema u javnosti i predmet su i protesta građana koji su se održavali prethodnih meseci. Najavljeni i mogući bojkot izbora od strane opozicije ukoliko ne dođe do promene izbornih uslova, stanja medijskih sloboda i to najmanje šest do devet meseci pre održavanja izbora. Izbori održani uz bojkot dela političke scene, svakako dovode u pitanje legitimitet vlasti izabrane na takvim izborima, sveukupan kapacitet države, unutrašnju političku stabilnost i spoljnopolitičku poziciju države i onih koji bi se u spoljnopolitičkim kontaktima, predstavljali kao legitimno izabrani predstavnici vlasti ove države. Stranka moderne Srbije smatra da je s toga poslednji čas da se otvori dijalog na temu medijskih sloboda i izbornih uslova, a u protivnom, možemo se suočiti sa političkom krizom koja može otići u nesagledivom pravcu, jer izborni proces i sve druge demokratske procedure su jedini prirodni način kanalisanja političkih nesuglasica. Ukoliko su ti demokratski procesi, ukoliko nisu uspostavljeni, onda antagonizmi u društvu eskaliraju. Interesuje nas najpre da li predstavnici Vlade misle da je naš izborni proces sveukupno zadovoljavajući, da nam je izborno zakonodavstvo dobro i da ga ne treba popravljati, da su nam medijske slobode adekvatne i da omogućavaju jednaku zastupljenost svih političkih aktera. Poslednji izveštaj Evropske komisije o napretku Srbije u evropskim integracijama, koje Stranka moderne Srbije, uvažava kao merodavan dokument i kao merodavnu sliku stanja našeg društva, konstatuje, citiraću „da Srbija nije u dovoljnoj meri iskoristila period između izbora, kako bi se rešili trajni nedostaci, neadekvatna transparentnost u finansiranju partija i kampanja, nejasna razlika između stranačkih i državnih aktivnosti i neravnomerno medijsko izveštavanje“. Navodi se i da preporuke OEBS apsolutno nisu uvažene i da se tek treba pozabaviti sveukupnom reformom izbornog zakonodavstva. Ako predstavnici vlasti ili Vlade, sa druge strane misle da ništa ne treba popraviti u svemu ovome, onda nažalost skrećem pažnju da nam preti ozbiljna politička kriza koja zaista može otići u nesagledivom smeru. Hvala.
Zahvaljujem. Izvolite, odgovorite.
Pre svega, opet kao neko ko je relativno skoro ušao u politiku, iz ugla građana Republike Srbije, ako se ne varam, meni se čini da se izborni uslovi nisu decenijama menjali. Mislim da su takvi bili izborni uslovi kada je SNS pobedila na izborima, ali se ne sećam da se tada žalila na te izborne uslove ili na medijske slobode, u vreme kada su mediji po izveštaju Saveta za borbu protiv korupcije, u potpunosti stavljene pod političku kontrolu. Dakle, meni se čini da, a još posebno danas u doba ovakve digitalizacije društvenih medija i svega ostalog, da se to koristi kao politički izgovor, ali čak i da nije tako, ja ću se složiti sa vama oko nekoliko važnih stvari. Želim takođe da vam se zahvalim na vašoj hrabrosti i odgovornosti da učestvujete u radu Skupštine, jer mislim da to danas kada ste opozicija, nije nimalo lako, zato što su napadi na vas nekada čak jači, nego napadi na nas i hvala vam za tu odgovornost i za ovaj politički dijalog. Ja recimo, kada sam bila ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, a to je svakako jako dobro preuzeo ministar Ružić, veliki deo mog vremena sam se bavila biračkim spiskom. Birački spisak je uređen 2012. godine, koji je jedinstveni birački spisak, ali znate, mi smo bili prvi koji su odlučili da radi transparentnosti, potpune transparentnosti i efikasnosti, prenesu matične knjige i knjige o državljanima u elektronski oblik. I zahvaljujući tome, mi danas imamo automatsko ažuriranje biračkog spiska i uskoro ćemo imati u potpunosti, transparentan uvid u birački spisak i to kako se taj birački spisak ažurira. To je velika stvar za izborne uslove, ogromna stvar za izborne uslove. Nisam videla da se svih ovih decenija pre toga bilo ko bavio time da prenese na primer nešto što je potpuno logično, matične knjige u elektronski oblik, državljanstvo u elektronski oblik, da uredi taj sistem da on bude u potpunosti transparentan i da se automatski ažurira, što znači da kada se neko upiše, kada bude upisan u matičnu knjigu umrlih, da se automatski izbriše iz biračkog spiska. Mi smo to uradili, u najboljoj mogućoj veri da imamo vladavinu prava i jake institucije, transparentan sistem u Republici Srbiji. Mislim da je to dovoljan signal, pokazatelj kakvo društvo mi želimo i koliko se ne plašimo izbora i fer transparentnih uslova na izborima. Što se tiče medijskih sloboda, ponovo, uz sve probleme koje imamo, a koji svakako ne potiču ni od 2014, ni 2015, ni 2016, ni 2017. godine, već mnogo ranije, još 2003. godine, kada je jedan narodni poslanik, koji je u to vreme bio predsednik Vlade Republike Srbije, nazivao medije na pres konferencijama marginalnim pojavama, što danas ne bi moglo da se desi nikada. Mi smo danas napravili Radnu grupu za izradu medijske strategije u kojima imate devet predstavnika medijskih i novinarskih udruženja i devet predstavnika države. Godine 2011. ste imali Radnu grupu za medijsku strategiju koja je imala, ako se ne varam, osam predstavnika države i dali su velikodušno jednog predstavnika da predstavlja sva medijska i novinarska udruženja. Mislim da je ovaj danas dijalog mnogo, bolji, mnogo inkluzivniji i da radimo u tom smislu mnogo bolji posao. Na kraju krajeva, iz te medijske strategije treba da proizađu drugačiji uslovi za medijsku scenu koja će biti prisutna i u tom trenutku kada budu raspisani, odnosno održani izbori. Što se tiče izbornih uslova, što se tiče dijaloga između vladajuće većine, opozicije i svega ostalog, pa, ovo je mesto za dijalog. Ovo je mesto za dijalog, ali gde su ti koji traže dijalog? Gde su danas? Gde su poslednjih nedelja? Gde su poslednjih meseci ljudi koji traže dijalog? Kada ih je predsednica Skupštine pozvala na dijalog, da li su se odazvali? Ne. To je bio samo politički poziv, politička igra gde kažu – e, hoćemo dijalog, pozovite nas na dijalog, ne dajte nam prostor za dijalog, iako je narodni poslanik upravo ispričao koliko prostora neko ima i vremena u odnosu na poverenje koje dobija od građana. Mislim da je to apsolutno demokratska norma i više od toga, ali se nisu odazvali na taj dijalog. Pa, ne znam gde će onda razgovarati o izbornim uslovima. Opet, ne bih se bavila stvarima koje su mnogo iznad Vlade koju predstavljam, dakle, to je na ovom Domu, na vama kao narodnim poslanicima. Videla sam da je predsednica Skupštine na dijalog pozvala. Ako se neko na dijalog ne odazove, ne znam gde očekuje da postoji dijalog? Probali su u šatoru, ali očigledno niko nije želeo u modernom demokratskom društvu, kakva je Srbija danas, da razgovara u šatoru. Rekla bih vam još jednu stvar, ako govorimo o preporukama koji je ekspertski tim ne znam da li je Saveza za Srbiju ili „1 od 5 miliona“, ali to je ista stvar, ako govorimo o preporukama za izbore koje su ti eksperti dali, a to se praktično svodi na to da su izbori fer ukoliko Aleksandar Vučić ne učestvuje u njima, ali nisu fer ako Aleksandar Vučić učestvuje u njima i vodi SNS, onda ja mislim da o tome nije ozbiljno pričati. To se nikada nije dešavalo. Niko nikada nije rekao – e, Boris Tadić ne sme da učestvuje na izborima, to ne postoji ni u jednoj demokratskoj zemlji sveta, dakle, onda ne kažite - ne postoje uslovi, pa nećemo izlaziti, odnosno bojkotovaćemo izbore, nego onda kažite iskreno, odgovorno i hrabro građanima Srbije – mi ne možemo da pobedimo listu koju predvodi Aleksandar Vučić i nećemo ni izlaziti. To je fer.
Zahvaljujem. Dopunsko pitanje. Izvolite.
Hvala vam na odgovoru, ali mislim da ga ipak nisam dobio. Dakle, ja ne bih ovde sa vama vodio dijalog o tome gde su druge organizacije iz opozicije i da li su opravdano tamo gde su, nema potrebe sa mnom da vodite tu polemiku, oni imaju svoje razloge i veruju da su opravdani. Ja pitam za konkretne izborne nedostatke u izbornom procesu, u izbornom zakonodavstvu i činjenicu da te nedostatke konstatuje i Evropska komisija u svom poslednjem izveštaju. Tačno je da su svi poslednji izbori sprovođeni, manje, više, po zakonima i procedurama koje je bivša vlast donosila, ali je isto tako tačno i da OEBS i da Evropska komisija u svojim uzastopnim godišnjim izveštajima i analizama svih prethodnih izbornih procesa konstatuju pogoršanje stanja demokratije u Srbiji, pogoršanje sprovođenja demokratskih procedura, a izborne procedure i državni organi koji u izbornim procedurama učestvuju su svakako temelj svih drugih demokratskih procesa. Dakle, imamo nacrt izmena i dopuna Zakona o političkim strankama, ali to je premalo. Ja sam očekivao da ću čuti konkretne predloge zakonskih mera koje će biti iznete pred narodne poslanike u narednim mesecima, jer kažem vam, ukoliko deo opozicije ili cela opozicija budu bojkotovali izbore vi ćete imati izbore sa kojih ćete izaći kao nelegitimno izabrana vlast, a to će državu uvesti u političku krizu. Mogu da vam nabrajam konkretne nepravilnosti, fantomski glasači koji dobijaju pozive na adrese na kojima ih nikad niko nije video da tu stanuju, automobili bez registarskih tablica koji se vozaju okolinama biračkih mesta, članovi biračkih odbora vladajućih stranaka koji šetaju biračke spiskove i vode svoje paralelne evidencije, donacije 6700 ljudi koji u nekoliko dana u sinhronizovanoj akciji uplate po 40.000 dinara na račun kampanje vladajuće stranke, to su vam indikatori pranja novca kada imate gomilu malih transakcija koje se u par dana sprovedu. Dakle, na sve te nezakonitosti vladajući organi nikada nisu reagovali. U krajnjoj liniji, vi možete da negirate potrebu popravke izbornog procesa i izbornog zakonodavstva, ali vam kažem, potreba za to postoji, zato što deo političkog sistema ove zemlje najavljuje bojkot. Ako takve izbore budemo imali, mi nećemo imati legitimno izabranu političku vlast i to ugrožava stabilnost države i u unutrašnjem političkom planu i na spoljnopolitičkom planu. Hvala vam.
Reč ima Ana Brnabić.
Prvo, što se tiče zakonodavstva, ponovo, ja se nalazim sa mojim timom da podnosim izveštaj i odgovaram na pitanja domu koji je mnogo iznad nas, najvišem zakonodavnom telu. Ako razgovaramo o zakonodavstvu razgovarajte ovde da promenite izborno zakonodavstvo. Vlada može biti predlagač, ali Vlada svakako ne mora biti predlagač. Dakle, gospodo, sednite i razgovarajte. Mislim, mi smo samo Vlada, mi radimo za vas, mi odgovaramo vama. Svakako, ne možete Vladu da krivite za zakonodavstvo, ali opet kažem – izborni zakoni se nisu menjali više godina, pomozite mi tačno koliko… Bili su takvi, u to vreme se niko na njih nije žalio, bili su potpuno demokratski, bili su potpuno fer dok je neko drugi bio na vlasti, ali sada kada iz izbora u izbore, iz izbora u izbore, na lokalnim, na izborima za mesne zajednice do direktnih predsedničkih izbora, na svim izborima iz godine u godinu ostvaruju sve gori i gori rezultat, onda je valjda to izborno zakonodavstvo koje se nije menjalo sve lošije i lošije. Ja ne vidim kako to ima logičkog smisla, ali u redu, dogovorite se oko izbornih uslova, zakona. Znam da kada bude došlo vreme da će ova Vlada izaći pred građane Srbije sa konkretnim rezultatima, sa jasnim izveštajem o tome šta smo radili svih ovih godina svaki dan, svake nedelje i ja sam sigurna da će građani to umeti da prepoznaju, kakvo god izborno zakonodavstvo bilo. Mislim da na kraju krajeva građane niko ne može da prevari na izborima, da oni to osećaju u svom džepu, osećaju po tome da li imaju posao ili nemaju, da li imaju perspektivu za svoju decu ili nemaju, da li imaju bolje zdravstvo, da li imaju bolje puteve, da li im je bilo lako da dođu do premijera, do predsednika, do ministara, ovo je Vlada i tim sve zajedno sa predsednikom Republike do koga nikada lakše nije bilo doći. Ja sam bila u privatnom sektoru kada je doći do ministra bila misaona imenica, to su bili bogovi na zemlji, ti nisi mogao da dođeš, e zato su oni izgubili Vlast, a ne zbog izbornih uslova ili bilo čega drugog. Što se tiče nepravilnosti, molim vas, vi to znate bolje nego ja, opozicija i opozicione stranke na svakom biračkom mestu imaju mnogi više kontrolora nego što ima vladajuća koalicija zato što ih ima mnogo više, zato što ih brojčano, pojedinačno, zbirno ima više. Imaju mnogo više kontrolora i prijavljuju nepravilnosti i mi čujemo iz ciklusa u ciklus o ovim nepravilnostima, o onim nepravilnostima, ovo nam se desilo, ovo se desilo i kada pogledate zapisnik, vi imate ni jednu, jednu ili dve prijave na koje nadležni organi mogu da reaguju. Dakle, ne možemo se baviti rekla-kazala. Ako želimo da imamo demokratsku državu, državu institucija, vladavine prava, moramo da idemo po kontrolorima, spiskovima i konkretnim prijavama. Reći ću vam na kraju ponovo iz lokalnih izbora u Beogradu kao potvrda moje teorije da u današnje vreme, posebno u velikim gradskim sredinama, kakav je Beograd, Novi Sad, Niš, ne možete da se vadite na medijske slobode, na cenzuru, na izborne uslove. Beograd, koji je srž stranaka, kako god se danas one zvale, jer se menjaju iz dana u dan, ali DS, SDS, Nove stranke, tu je srž njihovih glasača koji ako gledaju medije, gledaju ove medije o kojima smo pričali gde je SBB operater i oni određuju numeraciju i obično gledaju prvi program, odnosno N1 televiziju ili apsolutno ne gledaju televiziju, nego su uglavnom na društvenim mrežama ili informišu se sa veb portala koje ne možete da cenzurišete. Dakle, na lokalnim izborima kada oni dobiju, u svojoj srži njihovih glasača, 2,24% - 18.000 glasova kao koalicija četiri stranke, a sada kažu hoćemo da bojkotujemo i Skupštinu i izbore, gospodo, pa pogledajte se u ogledalo. Pa to nije zbog izbornih uslova, to je zbog vas.
Hvala. Reč ima Vladimir Đurić.
Hvala. U svom završnom komentaru reći ću vam nekoliko stvari. Dakle, pozivati se na to da na sam izborni dan nema puno nepravilnosti još uvek ne znači da su izbori regularni. Svi oni koji su konstatovali da na izborima ima nepravilnosti, te nepravilnosti beleže u periodu koji prethodi izbornom danu. Jedna od tih nepravilnosti tiče se upravo balansirane i ravnomerne medijske zastupljenosti i zove se funkcionerska kampanja. Znate, to vam je ono kada javni funkcioner vozilom javnog sektora u pratnji drugih javnih funkcionera u vreme predizborne kampanje se pojavljuje na televiziji, pa vi znate da li je on tu u svojstvu kandidata ili javnog funkcionera, pa malo miluje krave, malo otvara fabrike, a malo se kandiduje za javnu funkciju tokom izbora koji su upravo u toku. Dakle, ni jedan zakon u ovoj Skupštini nije usvojen a da predlagač nije bila Vlada Republike Srbije. Zato inicijative za izmenu izbornih zakonodavstava moraju očigledno doći od strane Vlade. Ja nemam nikakvu iluziju, kakav god izborni zakon da predložim, ako uopšte bude i stavljen na dnevni red, da će biti i usvojen. Ja to nemam mandat da zahtevam, ali iskustvo nas uči da se ovde usvajaju samo zakoni koje predlaže Vlada. Za ovo postoji potreba i zbog činjenice da dve trećine građana smatra da je izbornih nepravilnosti bilo, a jedna trećina je uverena da su one bile od uticaja na izborni rezultat. Svega 11% građana smatra da izbornih nepravilnosti nema i da su izbori potpuno regularni. Dvadesetosam posto građana smatra da je birački spisak neažuran iz manipulativnih razloga. S druge strane, dve trećine građana bi podržalo inicijative kroz koje bi se izborni proces, izborno zakonodavstvo i uloga organa državnih na sprovođenju izbora unapredili. Dakle, ovo je nešto za čim i građani vide da postoji potreba, iako ste vi meni u vašim odgovorima potrebu za ovakvim stvarima relativizovali, da kažem, a ne negirali, ali ajde, relativizovali. Dakle, ja bih najdobronamernije uputio na preporuke koje je nevladina organizacija CRTA dala za ove stvari. Hvala.
Pitanje postavlja narodni poslanik Borisav Kovačević. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Ja bih o jednoj stvari koja ovde nije pominjana do sada. Počeo bih sa time da je prethodna Vlada i ova Vlada pogotovo prepoznala prvi put potrebu da u svom sastavu ima makar na nivou samo ministra bez portfelja potrebu da posebno vodi računa o regionalnom razvoju. Na to mesto je došao gospodin Krkobabić, koji je u okviru ukupne problematike regionalnog razvoja pokrenuo posebno pitanje razvoja sela i uopšte ruralnih krajeva naše zemlje. Ono što je bitno, Vlada je, prateći to što ministar radi, pokrenula neke stvari, a posebno je gospodin ministar zadužen za ta pitanja prvi put, čini mi se, ne znam ranije da jeste bilo, uključio najkompetentnije naučne krugove u pitanje razvoja sela, dakle Akademiju nauka kroz njen Odbor za selo. Stvari su se razvijale možda ne onoliko koliko se moglo očekivati, ali mislim u dovoljno dobroj meri da je predsednik države, gospodin Vučić, kao što ste svedoci, pre nekoliko dana kada je formiran Nacionalni savet za razvoj sela, u svojoj izjavi jasno ukupnoj javnosti stavio do znanja da država punim kapacitetom stoji iza programa razvoja sela. Mislim da je to nešto što nedovoljno ističemo kao jednu od probitačnih stvari u radu i programu ove Vlade. Mislim da je razvoj sela jedno od kardinalnih strateških državnih pitanja. Koliko se Vlada u ovom trenutku opredelila, recimo, za ono što ja mislim da je zrelo za to, dve stvari, a to je da se priđe pravljenju strategije razvoja sela i ruralnog dela i druga stvar …
Hvala. Imaćete priliku da postavite dodatno pitanje. Reč ima Milan Krkobabić.
Gospođo Gojković, uvažena predsednice Vlade Brnabić, poštovani narodni poslanici, gospodine Kovačeviću, pokrenuli ste jedno bitno pitanje. Zaista nije prošlo ni desetak dana, na političkoj sceni Srbije su promovisane krupne stvari. Kada kažem krupne, mislim za građane Srbije i mislim na najavu koncepta preporoda, sveukupnog preporoda ove nađe zemlje. O tome je nedavno govorio predsednik Republike, Aleksandar Vučić, a samo nešto malo ranije smo mi konstituisali Nacionalni tim za preporod sela Srbije. Uvaženi poslanik Kovačević je istakao da taj tim predstavlja atipičnu tvorevinu, nečinovničku tvorevinu, nešto što su u partnerskom odnosu stvorili, pre svega, Srpska akademija nauka i umetnosti i strukture vlasti, republičke i na lokalu. Cilj je veoma jednostavan – kako i na koji način da promenimo uslove življenja u rubnim brdsko – planinskim i seoskim područjima? Evo vam par podataka, uvaženi narodni poslanici, od kojih ste, pretpostavljam, vas većina sa sela. Nadam se da to svoje poreklo sa ponosom ističete. Nedavno se uvaženi glumac Nenad Jezdić obratio seljacima srpskih gradova i građanima srpskih sela. Dobro je to upućeno i ja mislim da je to samo poziv da se trgnemo i da pogledamo istini u oči. Hiljadu i dve stotine naselja u Srbiji je pred gašenjem. Hiljadu ih ima manje od 100 stanovnika. Daću neke podatke koji naizgled ne prate jedni druge, ali 73% sela nema dom kulture, u 400 sela nemamo prodavnicu. Danas, znači, imamo 400 naseljenih mesta u kojima građani Srbije, oni koji su vas i nas birali, nemaju prilike da kupe hleb, osnovne životne namirnice. Da ne govorim da li imaju negde da kupe i odgovarajuće lekove. Istakao bih izlaganje danas ministra zdravlja, gospodina Lončara, koje je na momente bilo emotivno, ali izlaganje koje je oslikalo pravo stanje stvari u našem zdravstvu i stvarne potrebe naših ljudi. U narednom periodu, gospodine Kovačeviću, Akademijski odbor za selo i ovaj tim pokušaće da daju valjane pretpostavke da se definiše jedna celovita strategija, prava politika ravnomernog regionalnog razvoja. Naravno da građani Srbije znaju, taj tim neće definisati ni tu strategiju, ni tu politiku. To će uraditi ova ili neka nova skupštinska većina. Veoma dobro znamo gde se te stvari definišu i gde se usvajaju. Usvojiće se u ovom parlamentu, od ovog saziva ili od nekog budućeg saziva. Ali, ono što je veoma bitno u svemu ovome je da ćemo u narednom periodu dati praktične modele, praktične modele kako to i na koji način da poboljšamo izvore egzistencije na srpskom selu, uključujući poljoprivredna gazdinstva. Jedan podatak koji je interesantan za vas, isto, danas ovde. Prosečna starost vlasnika poljoprivrednog gazdinstva u našoj Republici je 61 godina. Šezdeset i jednu godinu ima srpski domaćin, vlasnik domaćinstva na kome počiva i ova zemlja i, ja bih rekao, okosnica ove privrede. Kada se obraćamo tim ljudima hoćemo da jasno znaju šta ćemo to učiniti u oblasti infrastrukture, putne mreže, vodovoda, kanalizacije. Kada govorimo o putnoj mreži, razmišljamo, pre svega, o lokalnim putevima, atarskim putevima. Za one koji to ne znaju, to je put od domaćinstva do te njive. Da vidimo u kakvom su stanju, ali ne samo kada su poplave, ne samo kad dođu čelni funkcioneri da obiđu i pređu te mostiće, da vidimo zaista šta i kako moramo da uradimo. Izaći ćemo pred vas sa konkretnim podatkom koliko je tih atarskih puteva, koliko je sa tvrdom podlogom, a koliko ne i koliko košta taj kilometar jednog takvog atarskog puta. Evo poslanika Ševarlića i njegove sugestije, kada pričamo o atarskim putevima. Kaže – badava ćete ih praviti ako nemate ivičnjak i onaj kanal koji odvodi vodu pored tog atarskog puta. Ovo govorim da bih ilustrovao ozbiljnost da ćemo prihvatiti sve konkretne predloge. Prihvatićemo sugestije ljudi koji poznaju problematiku. Ne virtuelno, nego suštinski, stvarno. Da vidimo i da čujemo, ići ćemo među građane Srbije, u udaljena sela da vidimo šta je to njihova primedba i šta je to njihova sugestija. Zadatak tima u narednom periodu jasno će definisati te modele, a od Vlade Srbije, od ove skupštinske većine očekujemo da dobijemo punu podršku. Kad kažem punu podršku – ovo je i nešto oko čega ne smemo i ne možemo da se delimo. Ovaj projekat nema opoziciju. Mi smo na tom skupu u Sava centru, ovo će se ticati poslanika koji je govorio pre mene, govorio o dijalogu, pokazali da možemo da okupimo ljude različite orjentacije, da im je prioritet opstanak i spas srpskih naselja, a da smo spremni da čujemo njihove primedbe i sugestije. I tu je predsednik republike definisao jasan stav. Sve ideje koje budu utemeljene dobiće punu podršku Republike Srbije . To je prvi korak onog najavljenog njegovog programa ukupnog preporoda Republike Srbije. Naravno, ne sumnjam da ćemo napraviti atarske puteve, ne sumnjam da ćemo podići fabrike, da vas obavestim da smo formirali 460 zadruga za nepune dve godine, ne sumnjam u to, ali najteže će biti da menjamo naš mentalitet, da menjamo naše navike i da budemo spremni da se suočimo svi, ali baš svi, sa realnim problemima koji dotiču nas sve. Zato će ovaj zadatak ovog tima biti nešto što će biti pod lupom javnosti, građana Srbije, ali ja bih rekao uspeh ovog svega zavisi od spremnosti da uzmemo aktivno učešće u svemu tome. U zaključnom razmatranju, ovo će se ticati gospodina Rističevića posebno, jer je on zemljoradnik po vokaciji, a to je citat akademika Radomira Lukića, koji kaže – može savremena poljoprivreda bez srpskog sela. Veliki posedi zahtevaju mehanizaciju. Nisu im potrebni zemljoradnici i stanovnici sela, ali selu i ljudima koji žive na selu je potrebna poljoprivreda, a to selo je neophodno Srbiji. Ako izgubimo to selo, izgubićemo svoje korene. Ako nemamo korene, nastavićemo sa deobama, a u njima smo duboko. Epilog, poštovani poslanici, svih deoba su neke buduće seobe. Nažalost, one traju, pa ovo neka bude apel da se nađemo svi sa iste strane stola, spremni da se uhvatimo sa ključnim, jednim da tako kažemo, od ključnih problema Srbije, ali ujedno da damo model kako da rešavamo sve ostale ključne probleme Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Imate dodatno pitanje. Izvolite.
Nažalost, tu nisu ni ministar za unutrašnje poslove, ni za odbranu, a tiče se toga, gospođo premijerko onda evo obraćam se u ovom slučaju vama i naravno Vladi. Radi se o sledećem, međunarodna situacija i bezbednosna situacija naša u kojoj se nalazi Srbija nameću potrebu za inoviranjem, odnosno donošenjem nove strategije nacionalne bezbednosti. Mi smo u Odboru za odbranu i unutrašnje poslove, još u oktobru prošle godine, obavešteni da je Komisija, koja je formirana da napravi predlog, završila posao. Iznenađuje me da do sada nije išlo dalje, bar mi ne znamo ništa o tome, pa pitam Vladu – kada ćemo pristupiti definitivno donošenju te strategije i predviđa li se, u okviru donošenja strategije, razmatranje i dogradnja strukturno-organizacione strane ukupnog sistema bezbednosti koja je, mislim, jako važna i potrebna, obzirom na potpuno izmenjene bezbednosne okolnosti i međunarodne odnose u odnosu na nekih pre 10 godina kada je važeća doneta?
Zahvaljujem. Ko želi da odgovori? Reč ima predsednik Vlade. Izvolite.
Ja ću da proverim vremenske okvire strategije i javiću vam se. U ovom trenutku nemam tu informaciju, ali proveriću, zapisala sam, tako da ću vam se javiti. Nemam vremenski okvir u ovom trenutku. Moram da proverim sa Ministarstvom odbrane.
Zahvaljujem. Da li imate komentar? Izvolite.
Hteo bih oko prethodnog pitanja, koje sam postavio, još da kažem samo da je, uz ono što sam rekao, moje očekivanje i naše iz poslaničke grupe da su stvari oko razvoja sela o kojem sam govorio došle do stepena kada mi mislimo, ocenjujemo, pa bi hteli odgovor premijerke, da bi Vlada trebalo da razmišlja da ti poslovi, koji su sada na nivou ministra bez portfelja, trebalo da pređu na nivo ministarstva za to pitanje. obzirom da sam naglasio da smatram da je to strateško, jedno od ključnih pitanja razvoja zemlje.
Zahvaljujem. Sledeći poslanik koji postavlja pitanje Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, uvaženi ministri, uvažena predsednice Vlade, uvaženi narodni poslanici, građani Republike Srbije, u sam vrh istorijske, herojske epizode iz prošlosti Srbije spada svakako i odbrana grada Beograda iz 1915. godine protiv udruženih nemačko-austrougarskih snaga. U odbrani naše prestonice ogroman doprinos dala su dva bošnjačka puka, odnosno bataljona, sastavljena od sandžačkih Bošnjaka. Treći i četvrti bošnjački bataljon bili su deo Desetog kadrovskog puka prvog poziva, koji je imao četiri bataljona i koji je došao iz Ibarske divizijske oblasti. To je bila elitna jedinica sastavljena od mladića od 20 do 30 godina, te naglašavam da je u odbrani grada Beograda učestvovalo najmanje 1.500 Bošnjaka, što je bilo približno oko 15% ukupnog broja vojnika koji su branili ovaj grad. Čuveno je svedočenje o borbama Bošnjaka iz Trećeg bataljona u centru grada Beograda, a pod komandom Šemsa Midovića iz sela Gonja kod Sjenice, koji herojski brane potez između Narodnog pozorišta i Narodnog muzeja, koji je bio svojevrsni beogradski Termopil. Pukovnik Radojević s divljenjem opisuje junaštvo Bošnjaka Šefketa Halilovića, rodom iz Sjenice, koji je komandovao ratnim čamcem „Pobeda“ i pružio najžešći otpor na tom pravcu prodiranja, koji je u prvom mahu bio glavni pravac prodiranja austrougarske vojske i tu dao svoj život. U Sandžaku postoji jedno prisutno predanje da je spomenik Neznanom junaku na Avali podignut iznad posmrtnih ostataka vojnika Sulejmana Balića, rodom iz Duge Poljane, opština Sjenica, koji je poginuo od nemačke granate prilikom povlačenja naše vojske te 1915. godine. Više od 1.000 sandžačkih Bošnjaka poginulo je braneći grad Beograd, oktobra 1915. godine. No, danas nijedna ulica, nijedna institucija države, nijedna kasarna, ne nosi njihovo spomen obeležje, niti ime. Ovi hrabri ljudi, tada mladi, koji su dali svoje živote za ovu državu zaslužuju svakako da dobiju barem spomen obeležje u samom centru Beograda, gde su ostavili svoje živote, na Adi Ciganliji ili Dunavskom keju i u drugim delovima grada Beograda. Stoga, pozivam ministra vojnog gospodina Vulina, da inicijaciju, ali pozivam i ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu gospodina Ružića da u saradnji sa gradom Beogradom omogući da se neka ulica na ovim potezima nazove po ovim zaista časnim i hrabrim ljudima kojima to dugujemo svi mi, a naročito građani Beograda.
Hvala poslaniče. Da li imate još neko pitanje, pošto nije bilo direktno postavljeno pitanje nego inicijativa? Izvolite.
Nastaviću još, ali nek to bude završni komentar. Evidentno je da u komandnom sastavu Vojske Republike Srbije trenutno ne postoji nijedan general bošnjačke nacionalnosti i mislim da bi od velikog značaja za jačanje poverenja svih manjinskih naroda, a pre svega Bošnjaka, ovoj državi bilo promovisanje bar jednog ili nekoliko oficira u čin generala. Znam da u Vojsci Republike Srbije postoji nekoliko oficira sa završenom generalštabnom školom, sa odličnom ocenom, sa odgovornim dužnostima koje obavljaju u Vojsci i sa visokim činom, a koji bi mogli da se proizvedu u čin generala. Jedan od osnovnih ciljeva i motiva SDP jeste ravnomerno uključivanje svih nacionalnih manjina u sve institucije ove države, a pre svega, kao predstavnik Bošnjaka, to insistiram za predstavnike svog naroda i mislim da bi ovim činom dodatno inicirali Bošnjake i druge manjinske narode da se u većoj meri uključe u Vojsku naše države. Stoga, pozivam ministra vojnog da učini nešto na ovom polju, kao i predsedniku Vlade da sugeriše da se ovako nešto desi.
Zahvaljujem. Ovo je bilo u formi komentara, dve minute. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, poštovana predsednice Narodne skupštine Republike Srbije. Poštovana predsednice Vlade, dame i gospodo ministri, dame i gospodo poslanici, iskoristiću prva tri minuta da postavim nekoliko pitanja. Najpre pitanje ministru Antiću. Znamo da je cilj ministarstva na čijem ste čelu unapređenje energetske efikasnosti i rešavanje ekoloških problema koji mogu biti posledica korišćenja različitih energenata i da se kao zemlja okrećemo obnovljivim izvorima energije. Znamo da ste pre nekoliko dana potpisali ugovore sa 24 lokalne samouprave, gde ministarstvo i Vlada bespovratno subvencionišu projekte unapređenja energetske efikasnosti. Ovo je do sada, koliko mi je poznato, najveći iznos koje je ministarstvo opredelilo iz Budžetskog fonda za unapređenje energetske efikasnosti. Do sada podizanjem energetske efikasnosti u 53 objekta uštedili smo 40%, što ostavlja prostor da se taj ušteđeni deo novca investira u nešto drugo na nivou lokala. Pošto su do sada na konkursima učestvovale lokalne samouprave, i to za objekte od javnog značaja, škole, vrtići, domovi zdravlja, moje pitanje je sledeće - da li se planira mogućnost da građani i eventualno pravna lica konkurišu za dodelu sredstava, kako bi i njima bilo dostupno unapređenje energetske efikasnosti, mislim, pre svega, na stanove, kuće i poslovne objekte? Sledeće pitanje prof. dr Slavici Đukić Dejanović, Vlada Republike Srbije u svom dosadašnjem radu pitanje loše demografske slike Srbije stavila na sam vrh svojih prioriteta, zato bih iskoristio priliku da postavim pitanje resornoj ministarki koje se odnosi na konkretne odgovore države na demografske probleme – na koji način Kabinet za demografiju i populacionu politiku na čijem ste čelu, sarađuje sa jedinicama lokalne samouprave, koliko sredstava je uloženo ove godine u finansiranje mera populacione politike širom Srbije i da li već sada imate konkretne rezultate tih aktivnosti? I poslednji minut da iskoristim samo, gospodine Ružiću, sektor na čijem ste vi čelu, značajan je jer od efikasnosti stručnosti i posvećenosti državnoj upravi i organa lokalne samouprave, zavisi u krajnjoj liniji i kvalitet života građana i ostvarivanje njihovih prava. To se prepoznaje, pre svega, na nivou lokalnih samouprava, odnosno lokalnih zajednica u kojima građani žive i rade, leče se i obrazuju. Činjenica je da lokalne samouprave nemaju dovoljno sopstvenih sredstava koje mogu da investiraju, odnosno da održavaju u gradu novu infrastrukturu. U vezi sa tim pitao bih vas – ima li načina da ih država odnosno vaše ministarstvo pomognu lokalnoj samoupravi u realizaciji infrastrukturnih projekata. I veoma kratko kada je reč o Ministarstvu zaštite životne sredine – koje mere i aktivnosti ministarstvo na čijem ste čelu, gospodine Trivan, preduzima kako bi se obezbedili kvalitetni projekti u sektoru zaštite životne sredine, što je osnov za privlačenje neophodnih investicija i da li će Srbija uspeti da u skorijem periodu otvori pregovaračko Poglavlje 27. i time nastavi svoj evropski put u ovoj oblasti? Molio bih vas samo za kratke odgovore. Neću koristiti narednih tri pa dva minuta da bi koleginica mogla da postavi pitanje. Zahvaljujem.
Hvala na kolegijalnosti. Reč ima Aleksandar Antić.
Ja ću da bi i najveća poslanička grupa imala vremena, samo najkraće da kažem. Mi smo do sada kroz budžetski Fond za energetsku efikasnost uradili 53 projekta i rezultati su zaista izuzetni. Merama energetske efikasnosti i rehabilitacije tih objekata u lokalnim samoupravama koji su u javnoj svojini, ostvarene su uštede od oko 40%. Ovim poslednjim pozivom smo uradili i sklopili ugovore za 24 nova objekta u jedinicama lokalne samouprave i očekujemo da se taj trend nastavi. Sredstva iz budžetskog fonda su predviđena samo za javne objekte, znači objekte u vlasništvu lokalnih samouprava, ali mi imamo ozbiljne ambicije da otvorimo mogućnosti za građane, pre svega, naravno i za privredu, ali pre svega, za građane i to ćemo raditi preko novog fonda za energetsku efikasnost koji ćemo formirati do kraja ove godine. Kao što znate, mi smo prošle godine Zakonom o naknadama predvideli jednu novu naknadu koja je simbolična za energetsku efikasnost i koja treba da nam bude ta inicijalna kapisla za formiranje fonda, kome će pristupiti i EU svojim grantom i mi očekujemo da ćemo do kraja godine imati taj fond koji će imati na svom računu više od 20 miliona evra i da ćemo tim sredstvima omogućiti građanima, što vrlo povoljne kredite sa jedne strane, što sa druge strane određene grantove za projekte energetske efikasnosti i za nabavku energetske efikasne opreme.
Zahvaljujem. Poslednje pitanje poslanica Sandra Božić. Imamo prostora za jedno vaše pitanje. Izvolite.
Zahvaljujem predsednice Gojković. Poštovani članovi Vlade, poštovana predsednice Vlade, biću vrlo kratka. Moje današnje pitanje je upućeno predsednici Vlade, gospođi Ani Brnabić. Svesni smo toga da je digitalizacija postala svakodnevna tema u Srbiji, što ranije, složićete se, nije bio slučaj i građani imaju sve više poverenja u digitalizaciju i njene prednosti. Na taj način smo počeli, kako ste i sami rekli, da trčimo u korak i mnogo naprednijim zemljama sveta, pa s obzirom da je sutra, kako ste rekli maločas, tačno dve godine od kada ste ovde u parlamentu pred narodnim poslanicima izlagali ekspoze u kome ste kao jedne od glavnih prioriteta upravo ukazali u radu Vladu na digitalizaciju obrazovanjem, da li mogu da vas zamolim samo da nam ukratko kažete šta je konkretno na ovo dva polja urađeno do danas? Zahvaljujem.
Odgovoriće vam dr Slavica Đukić prvo.
Ja ću na prethodni deo pitanja, a onda će premijerka. Zahvaljujem na pitanju koje ste postavili zbog toga što bez podrške za izmenu Zakona o ministarstvima i Vladi, odnosno podrške ideji sadašnjeg predsednika države o tome da se Vlada mora baviti pitanjem populacione politike, ne bi bilo rezultata na koje smo svi vrlo ponosni. Naime, u prvih pet meseci ove godine rodilo se 835 beba više nego prošle godine. Naravno, nisu samo finansijski podsticaji, radi se prosto i o drugim merama koje proističu iz strategije za podsticanje rađanja, ali zbog kratkoće vremena biće prilike da o tome razgovaramo drugi put.
Hvala. Da li još neko želi reč? Izvolite.
Hvala pre svega na ovom pitanju. Ja ću probati da budem kratka, mada znate da o ovome mogu da razgovaram satima i satima, da je ovo ne samo moja velika strast, već i nešto što vidim da je najbolja mogućnost da Srbija napravi taj kvalitativni iskorak u 21. veku, da ostvarimo u punoj meri sve potencijale koje imamo, a imamo ih mnogo. Rekla bih da smo i mi tada, na početku mandata ove Vlade stavili fokus na digitalizaciju u smislu obrazovanja, stvaranja obrazovanja koje može da školuje kadrove za 21. vek i konkurentniju privredu, elektronske uprave kako bi imali efikasniju i transparentniju javnu upravu koja je u potpunosti fokusirana na građane i na usluge koje pruža građanima i na privredu, kako bi napravili tu transformaciju na privredu zasnovanu na inovacijama. Samo kratko, čini mi se i to sam rekla i kada smo čuli neke kritike na račun ministra Šarčevića koga bih pohvalila i iza koga bih stala i ovaj put, da smo najviše možda uradili u obrazovanju. Sve ove neke stvari su išle i ranije i pokrenute su i u vreme Vlade Aleksandra Vučića i ovog tima koji stvarno fantastično radi na mnogo različitih polja od infrastrukture, infrastrukturnih unapređenja do infrastrukture u zdravstvu, do sudstva, do socijalne zaštite i socijalnih prava. Dakle, na mnogo polja smo mi već krenuli nekako da napravimo jedan stvarno značajan iskorak, ali što se tiče obrazovanja i promene reforme našeg sistema u obrazovanju u prethodne dve godine mislim da je Srbija apsolutno prepoznata kao jedan od lidera u Evropi toga kako treba da izgleda obrazovanje za 21 vek uz ogromnu podršku, jer mi to ne bi mogli da uradimo sami, ali ogromnu podršku organizacija civilnog društva i privrede, uvođenja kodiranja i programiranja kao obaveznog predmeta u osnovne škole. Što su se trudili deset godina unazad i niko to nije uspeo da uradi, ali na način da smo stvarno jedna od lidera, da deca od petog razreda osnovne škole uče programski jezik „skreč“, od šestog „pajton“, sada od sedmog razreda osnovne škole „pxgame“. Mi ćemo imati novu generaciju dece koja će završiti osnovne škole i upisivati srednje škole koje imaju znanje, koje su neki sticali na fakultetima. Dakle, to je stvarno jedan standard koji smo mi postavili. Uvođenje digitalnih udžbenika, 2000 digitalnih učioncia. Mi smo samo u budžetu ove godine odvojili dodatnih 20 miliona evra za 20 hiljada digitalnih učionica, digitalni nastavni sadržaj. Umrežavanje pet prvih pet stotina osnovnih škola na brzi, bežični internet. Mi smo kao zemlja tek 2015. godine dobili prvi naučno tehnološki park, to je otvorila Vlada u mandatu Aleksandra Vučića, Naučno tehnološki park u Beogradu. Beskrajno sam srećna i ponosna što ćemo mi do kraja mandata ove Vlade imati još dva naučna tehnološka parka, Naučno tehnološki park u Novom Sadu i Naučno tehnološki park u Nišu, što smo počeli izgradnju laboratorijske lamele kao centra za istraživanje i razvoje na Elektronskom fakultetu u Nišu, projekat koji je bio planiran od 1975. godine. Nakon 43 godine mi ostava rujemo ovaj projekat. Što smo u domenu elektronske uprave završili posao prebacivanja matičnih knjiga u elektronski oblik. Završili posao prebacivanja činjenica o državljanstvu u elektronski oblik, što smo povezali baze podataka tako da za najveći broj papira građani nisu više kuriri već smo mi servis države. Do sada mi smo to uveli 1. juna 2017. godine do danas je preko dva miliona dvesta hiljada podataka automatski razmenjeno. Znači, dva miliona 200 hiljada papira nisu građani nosili od kancelarije do kancelarije, već smo mi to uradili sami, automatski. Projekat e-beba, izuzetno važan i za signal šta mi želimo, kakva uprava želimo da budemo prema roditeljima, odnosno prema porodicama, gde ste vi pre trebali da uzmete tri dana odsustva sa posla da bi prijavili bebu i prijavili bebu za zdravstveno osiguranje, gde vi to danas radite za 15 minuta, potpuno besplatno u porodilištu. Konačno, da završim sa time, nekako i to se već vidi, naši sektori, informaciono-komunikacionih tehnologija je daleko najbrži rastući sektor naše privrede i postaje već i posle samo ovih dve ili tri godine, okosnica našeg razvoja. Dakle, mi imamo rast od 21% 2017. godine, 26% 2018. godine. U ovom trenutku 30% do sada, u 2019. godini. Prvi put je Srbija, kao jedina zemlja u regionu ovog dela Evrope, tu mislim i na Bugarsku i Rumuniju, uvrštena u izveštaj koji posmatra start ap inovacione svetske ekosisteme i mi se kao zemlja nalazimo u prvih pet zemalja na svetu po talentima, znanju, blok-čejn tehnologiji i proizvodnji video igrica. Tako da, na pravom smo putu, ja želim i vama, svim poslanicima iz SNS, SPS, vladajuće većine da zahvalim na toj podršci koju ste vi tada pružili meni i tom programu Vlade zato što mnogi tada u to nisu verovali, a ja ću stvarno sa zadovoljstvom u ponedeljak da predstavim sve rezultate koje smo mi postigli. Hvala vam mnogo.
Zahvaljujem predsednici Vlade, zahvaljujem svim ministrima u Vladi Republike Srbije na učešću na ovoj sednici. Pošto je sada tačno 19 časova i 10 minuta, prošlo je tri sata predviđenih za pitanja, završavamo rad sednice u ovom delu i zahvaljujem se i poslanicima koji su uzeli učešće na ovoj sednici. Nastavak sednice i rasprava je sutra u 10.00 časova. Hvala.