Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Dvanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 84 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 86 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Takođe vas obaveštavam da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici – Milena Ćorilić i Milisav Petronijević. Nastavljamo načelni pretres o 3. tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O KOMUNALNOJ MILICIJI, prema redosledu prijava za reč. Reč ima Nataša St. Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, komunalnu policiju je osnovao grad Beograd 2010. godine i od tada se raspravlja o njenim nadležnostima. Odlukom Skupštine grada u decembru 2016. godine, komunalna policija organizovana je kao posebna organizaciona jedinica. Pred nama je danas novi zakon kojim se menja naziv komunalna policija, jer neophodno je napraviti jasnu razliku od pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova, koji imaju drugi zadatak i druga ovlašćenja koja se ovim zakonom povećavaju i u odnosu na dosadašnji. Prevashodna svrha komunalne milicije je da obezbeđuje izvršavanje nadležnosti grada u oblasti komunalne delatnosti, zaštitu životne sredine, ljudi i dobara. Takođe, komunalna milicija je nastala da bi održavala red u korišćenju zemljišta, prostora, lokalnih puteva, ulica i drugih javnih objekata na teritoriji cele Srbije, podeljene u organizacione celine. U njenoj nadležnosti je i kontrolisanje javnog prigradskog i gradskog saobraćaja, pošto je vrlo značajno, jer je uvođenjem „Bus plusa“ napravljena velika šteta gradu čiji budžet trpi jer smo prinuđeni da dotiramo javni prevoz. Da podsetim građane, čuveni ugovor sa prelaskom na „Bus plus“ je potpisao Dragan Đilas, tada je prikazivan kao izvrstan projekat. Sada su potrebni milioni da se raskine. Do sada odredbom zakona je bilo određeno da na 5.000 građana dolazi samo jedan komunalni milicioner, što je naravno nedovoljno. U prigradske opštine su dolazili samo po prijavi i to se pokazalo nedovoljno efikasnim. Sada očekujemo puno od ove promene, jer svaka prigradska opština će imati posebnu stanicu i miliciju koja će kontinuirano kontrolisati to područje. Ono što je vrlo važno je da zaposleni treba da budu isključivo oni koji ispunjavaju sve psihofizičke uslove, da prođu sve bezbednosne provere, da su obrazovani i da imaju položen ispit za komunalnog milicionera. Da bih pojasnila građanima, pošto su me mnogi pitali o nadležnostima komunalne milicije, navešću samo deo iz njihovog domena. Sprečavaju ometanje u vršenju komunalne delatnosti i zaštitu komunalnih objekata od prljanja, oštećenja i uništavanja. Zatim, rade zaštitu površina javnih namena od bespravnog zauzeća i oštećenja, suzbijanje nelegalne gradnje i vršenje drugih delatnosti na površinama javne namene. Zatim, tu je sprečavanje radnji kojima se narušava opšte uređenje grada, tj. održavanja objekata i prostora u čistom i urednom stanju, kontrola uklanjanja snega i leda, sprečavanje prosjačenja, jer imamo centre za socijalni rad i prihvatilišta koja pružaju pomoć socijalno i materijalno ugroženima, zatim upotrebu zapaljivih i eksplozivnih sredstava na javnim mestima, u granicama ovlašćenja takođe sprečavaju bespravne izgradnje objekata i kontrolu spoljnog obezbeđenja i obeležavanja gradilišta. Kontrola održavanja komunalne zoohigijene i načina držanja i izvođenja kućnih ljubimaca. Kao veliki ljubitelj životinja, znam da je ovo vrlo aktuelan problem. Nadam se i rešavanju pitanja pasa lutalica. Posebno je osuda onih vlasnika pasa koji ih čuvaju dok su mali, a onda ih isteraju na ulicu da se snalaze. Oni nisu krivi za neodgovorno vlasničko ponašanje i neadekvatan način držanja bez hrane i vode. To se mora sankcionisati. Zatim, kontrolu poštovanja radnog vremena ugostiteljskih i drugih objekata čijim radom se može ugroziti mir i spokojstvo građana. Pošto imam redovan prijem građana kao narodni poslanik, susretala sam se sa tim problemom da se građani žale, tako da ovom prilikom jako se radujem što će komunalna milicija biti u većem broju i da ćemo ispuniti zahteve građana. Ostvarivanje nadzora u javnom gradskom i prigradskom lokalnom saobraćaju, u skladu sa zakonom, zatim nepropisno parkiranje, ovde će se povećati broj kamera kako bi se takođe građani zaštitili od bahatih vozača, zaštita opštinskih i nekategorisanih puteva i ulica od nepropisnog zauzeća, zatim oštećenja znakova i drugo. Koliko puta smo čuli da je neko nepropisno i nelegalno zauzeo javnu površinu ili deo puta ili iščupao neki saobraćajni znak? Zaštita opštinskih i nekategorisanih puteva, zatim podrška sprovođenju propisa kojima se obezbeđuje nesmetano odvijanje života u gradu, i to očuvanje i gradskih i kulturnih i javnih dobara i izvršavanje drugih zadataka. Komunalna milicija pruža pomoć nadležnim organima grada odnosno gradske opštine, preduzećima i drugim ustanovama i organizacijama kao asistencija, kad god je potrebno. Preduzimaju se hitne mere zaštite životne sredine, zaštite ljudi i imovine od elementarnih i drugih nepogoda. Kao što vidite, veoma je veliki dijapazon delovanja komunalne policije, tj. milicije. Moramo stati na put huliganima koji lome semafore, klupe, prevrću kontejnere i to je pojedinačno možda malo, međutim, u masi je to krupna stvar i zato je neophodnost izmene ovog zakona velika. Ono što je sigurno, to je da budući komunalni milicajci imati pune ruke posla. Neodgovorni i bahati se moraju dovesti u red, na radost odgovornih i disciplinovanih građana, koji oduvek poštuju životnu sredinu i svoje sugrađane. Iz svega gore navedenog, jedva čekam da komunalna milicija krene sa radom, posebno u prigradskim opštinama, odakle i dolazim, u Mladenovcu. Sigurna sam da ćemo dobro sarađivati u budućnosti. Hvala svima na pažnji.
Zahvaljujem koleginice. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Stevanović. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević. Izvolite, kolega Birmančeviću.
Poštovani predsedavajući i poštovani ministre, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, još jedan zakon koji nastavlja kontinuitet u donošenju upravo zakona kojima se rešavaju određeni problemi, a problemi u sektoru komunalne delatnosti, odnosno komunalne oblasti i zaštite životne sredine i svega onoga što će raditi buduća, sad po ovom zakonu, komunalna milicija. Svakako je zakon koji potvrđuje da smo na dobrom putu i da donosimo sve one zakone kojima ćemo poboljšati položaj građana i upravo svi oni koji stalno o zakonima pričaju i da li je usklađen sa zakon EU, sa zakonom ovoga ili onoga, i ovaj zakon i svi prethodni zakoni usklađeni su upravo sa interesima građana Srbije i to je ono što je najvažnije. Komunalni problemi su prisutni i svakodnevni su u manjoj ili većoj meri rešivi, ali upravo to zavisi, pre svega, od kako već svi volimo da kažemo, šire društvene zajednice, ali svakako i od reakcije države. Ovo je jedan od načina na koji će reagovati država i stvoriti uslove da u svim opštinskim i gradskim upravama formiramo, osnujemo komunalnu miliciju koja će jasno imati definisane svoje zadatke i koja će u skladu sa tim zadacima i da se ponaša, naravno sve u skladu sa zakonom i u skladu sa onim što dobije od svojih nadređenih, a to je u ovom slučaju opštinska i gradska uprava. Zadatak komunalne policije je jasno definisano ovim zakonom, ali ono što bi bilo potrebno i to bi morao biti zadatak ministarstva da svojim podzakonskim aktima upravo usmeri i gradske uprave i opštinske uprave i da ti komunalni policajci, odnosno po novim komunalna milicija upravo rade u interesu građana i da deo građana budu oni koji će savetovati, pomagati i pre svega, usmeravati ljude u pravcu kako treba da se ponašaju, kako da komunalne probleme rešavaju, a naravno ukoliko neko baš želi da zloupotrebi i da narušava zakonom predviđene norme, naravno da postoje prekršajne i krivične prijave. Zakon je dobar i za svaku je pohvalu na dobrom su putu, ali ovaj zakon nije dovoljno definisao, a nadam se da ćemo možda podzakonskim aktima to definisati, a to je kako se ponašati prema gradonačelniku ili prema predsedniku opštine koji se ne ponaša u skladu sa zakonom i koji zloupotrebljava svoj položaj, odnosno zloupotrebljava upravo komunalnu policiju. Nažalost, postoji takvi gradonačelnici i predsednici opštine, a jedan od takvih je upravo gradonačelnik grada Šapca, Nebojša Zelenović, koji svoju komunalnu policiju, odnosno komunalnu policiju grada Šapca, a u novom nazivu će to biti komunalna milicija, tretira kao svoju ličnu policiju. Jednostavno se ponaša tako da nije sa tom komunalnom policijom u Šapcu zaštitio građane nego je privatizovao. Ako vam kažem da na protestima koji su sve samo ne masovni koje pokušavaju i neuspešno organizuju svakog petka, šeta 20-ak ljudi, a komunalna policija, ne znam zašto i ne znam po kom zakonu reguliše saobraćaj i zaustavlja saobraćaj u gradu Šapcu, prosto to je primer kako ne treba da radi komunalna policija, pošto i MUP postoji zakon o predviđa procedura, a mi je kad kažem mi, mislim na SNS koja 38 dana svakog radnog dana organizuje šetnju u trajanju od dva sata, podnesemo uredno MUP zahtev, saobraćaj reguliše MUP, odnosno kojima je to zadatak i ti 20-ak ljudi koji šetaju petkom uveče, ako uspeju da ih nahvataju, obezbeđuje ih tri, četiri komunalna auta, odnosno auta komunalne policije što je zloupotreba koja jednostavno mora zakonski biti zabranjena i moraju postojati sankcije koja će sprečiti ili ograničiti gradonačelnik koji zloupotrebljava svoj položaj. Da li je moguće da upravo taj gradonačelnik, da li Ministarstvo zna da taj gradonačelnik ima 29 pomoćnika i savetnika, a da je neko od tih 29 pomoćnika i savetnika mogao mu reći da to nije u skladu sa zakonom. Ono što je jako bitno, to je da komunalna policija reaguje i ponaša se isključivo po nalogu gradonačelnika Zelenovića, čak ne izlazi na prijave ukoliko nisu u skladu sa njihovom političkom podrškom, a pričamo o podršci koju Zelenović u mom Šapcu skoro da i nema, meri se u nultnim procentima, a na izborima u maju upravo je dobio nulu, nulu kao vrata, 15 kandidata koje je podržala SNS je prošlo sa šest puta više glasova u odnosu na glasove koje ima Nebojša Zelenović. Da li komunalna policija ovim zakonom, a nisam siguran da može, a morali bi naći modus kojim ćemo zaštiti građane upravo od gradonačelnika kakav je Nebojša Zelenović, a možda postoje takvi i u drugim gradskim opštinskim upravama, ako u 45 seoskih mesnih zajednica u 2019. godini, u 42 seoske mesne zajednice nema niti jedan metar vodovodne, niti jedan metar kanalizacione mreže. Možete li da zamislite kakav je to katastrofalan potez jedne vlasti koja traje 19 punih godina. Posle 19 punih godina u 42 sela grada Šapca nema niti metar vodovodne niti metar kanalizacione mreže. Da li komunalna milicija po ovom novom zakonu može da napiše krivičnu prijavu protiv gradonačelnika koji predstavlja politiku koja je sebi dozvola da posle 19 godina vlasti u gradu kakav je Šabac, tzv. mali Pariz, 42 sela nema vodovodnu i kanalizacionu mrežu. To je upravo ono što komunalan policija mora da spreči i mora na neki način da sankcioniše gradonačelnika koji je dozvolio sebi da ima grad u kome 42 sela nemaju ni vodovodnu ni kanalizacionu mrežu. Da problem bude još veći ovde imam plan kapitalnih investicija iz 2016. godine, predizborni plan, iznos 2,7 milijardi dinara. To je plan laži pošto nijedan od tih projektata nije urađen, ali i te 2016. godine niti jedna vodovodna niti kanalizaciona mreža niti u jednom selu nije bila u planu. Na skupštini u sredu u Šapcu usvojen je novi plan kapitalnih investicija od 2019. godine do 2021. i ponovo od ovih 42 sela nema niti jednog metra vodovodne i kanalizacione mreže u kapitalnim investicijama gradonačelnika Zelenovića. Da li komunalna policija, da li ministarstvo može da podnese, mislim da bi morao neko da reaguje, krivičnu prijavu protiv gradonačelnika koji zajedno sa svojih 29 pomoćnika i zajedno sa svojim većem donosi plan kapitalnih investicija od 2019. godine do 2021. godine u kome nema niti metar vodovodne niti metar kanalizacione mreže, 42 sela su u pitanju. Ovaj zakon je zaista dobar zakon, pomoći će svima onima koji misle dobro svojim građanima da upravo kroz komunalnu miliciju budu servis građana a ne budu institut, instrument koji će biti zloupotrebljen od strane upravo ili predsednika opštine ili gradonačelnika. Samo ako budu komunalni milicajci upravo radili posao u interesu građana i budu servis građana ovaj zakon ima moju podršku, ima budućnost, ima podršku svakog ko misli državi Srbiji. Nađite načina kao ministarstvo da sprečimo gradonačelnike i predsednike opština koji ne rade u interesu građana. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Birmančeviću. Reč ima narodni poslanik, Aleksandra Belačić. Izvolite.
Pre nego što se pred narodnim poslanicima zvanično našao Predlog zakona o komunalnoj miliciji u medijima smo mogli da pročitamo kakve će promene ovaj zakon sadržati u odnosu na prethodni kao i to kakvi se efekti očekuju. Od predstavnika vladajućeg režima čuli smo između ostalog najavu da će novi zakon omogućiti da komunalan policija bude efikasnija u uvođenju komunalnog reda i zaštite građana od svake vrste bahatosti bilo da se radi o bespravnoj gradnji, bahatom parkiranju, preglasnoj muzici i bacanju smeća na mesta koja nisu određena za tu svrhu, uništavanju fasada ili nepoštovanju drugih pravila komunalnog reda. Ova zamisao u teoriji zvuči dobro, ali javlja se više problema kada je reč o njenom sprovođenju u praksi. U prethodnih nekoliko godina pripadnici komunalne policije zabeležili su veliki broj ispada i prekoračenja ovlašćenja. Naravno, u svakoj službi dešava se povremeno da poneke bahati pojedinac radi na svoju ruku, ali u komunalnoj policiji broj takvih pojedinaca bio je previsok što je god građana stvorilo veliki otpor prema ovoj službi. Građani su sa pravom ogorčeni i smatraju da su upravo pripadnici komunalne policije glavni izvor i uzročnik bahatog ponašanja. Mislim da bi bilo daleko bolje i daleko pametnije da se prvo poradilo na poboljšanju imidža komunalne policije, tako što bi ti ljudi skloni incidentima bili otpušeni i zamenjeni boljima, koji razumeju suštinu tog posla, a da se tek potom išlo na promenu naziva službe i davanja širih ovlašćenja. Komunalna policija, nažalost, nije opravdala poverenje građana koji sa punim pravom negativno reaguju na najavljene promene. Gotovo svi gradovi i opštine u Srbiji su suočavaju se sa ozbiljnim komunalnim problemima. Dovoljno je da se osvrnete oko sebe kako biste postali svesni činjenice da se boljitak u postizanju komunalnog reda apsolutno ne može primetiti. Nije problem okrečiti fasade u centru grada i održavati centar čistim, ali ako zađete malo dalje u gradske opštine, koje ne čine centralno gradsko jezgro, videćete da vlada komunalni haos i smeće na sve strane i nepropisno parkirani automobili i nelegalna gradnja koja se razvija iz dana u dan, pri tom u Beogradu situacija je najbolja, dok u unutrašnjim opštinama u Srbiji, dakle, opštinama koje ne čine prestonicu problemi su mnogo veći. Komunalna policija nije uspela da doprinese rešavanju ovog problema na način koji bi građani primetili i prepoznali kao jednu pozitivnu tekovinu. Razlog neuspeha rada komunalne policije u prethodnom periodu leži u činjenici da ova služba od početka organizovana na pogrešan način tak da njeni pripadnici imaju isključivo zadatak sankcionisanja lica koja prave komunalne prekršaje, bez da istovremeno pružaju ličan doprinos rešavanju komunalnih problema. Da li ste ikada probali da izračunate koliko je ljudi potrebno kazniti kako bi se primetila značajna promena. Naravno da je potrebno povećati broj pripadnika komunalne policije, ukoliko je njihov jedini broj izricanje kazne i sankcija. Naravno da nijedno povećanje broja zaposlenih u komunalnoj policiji neće biti dovoljno da se ostvari neki značajan efekat. Mnogo bolji rezultat bio bi postignut kada bi komunalna milicija ili policija bila organizovana po uzoru na službe u regionu, čiji pripadnici nose naziv komunalni redari i lično učestvuju u održavanju komunalnog reda, uklanjanju smeća, čišćenju fasada, itd. Sam naziv ove službe komunalna milicija i policija implicira da su njeni zaposleni lica koja imaju i komunalnu ulogu i ulogu policajca ili milicionera. Kod nas se od te neke komunalne uloge iz određenih razloga beži, a uloga zaposlenih u komunalnoj policiji, svedena je na sankcionisanje građana, bez ikakvog ličnog doprinosa što u značajnoj meri usporava postizanje rezultata. Ako je cilj komunalne milicije borba protiv bahatosti, potrebno je da definišemo šta je to bahato ponašanje. Ukoliko neko bespravno gradi objekte ili ukoliko baca smeće van za to predviđenog mesta, to svakako jeste bahato, kao što je bahato i parkiranje na zelenoj površini, pisanje grafita ili preglasno puštanje muzike. Da li je bahato kada neki penzioner na ulici prodaje povrće iz svoje bašte? Da li je bahato kada neko u sedmoj ili osmoj deceniji života biva prinuđen da na ulici prodaje cveće, peršun ili neku drugu namirnicu? Nije bahata, zato što u tom delovanju ne postoji cilj sticanja profita, već je u pitanju puka borba za preživljavanje. Vama iz vlasti su puna usta kritika na račun bivšeg režima i u pravu ste za sve što kažete. Prethodni režim upropastio je Srbiju, da bi se njegovi pripadnici lično obogatili, a zbog privatizacije mnogi… (Aleksandar Marković: Teške reči!) Gospodine Milićeviću, ja se izvinjavam, da li možete da prekinete gospodu koja mi dobacaju, da bih mogla da završim.
Izvolite, nastavite.
Hvala. Dakle, zbog privatizacije mnogi građani su se našli na birou i zbog činjenice da su bili na birou godinama, smanjen im je prosek za penziju, te zbog toga sa svojim postojećim penzijama ne mogu da prežive mesec, plate račune i kupe lekove i prinuđeni su da prodaju na ulici, ne bi li se na neki način prehranili i preživeli. Komunalna policija ne bi smela da kažnjava ovakve ljude, zbog toga što oni svakako to ne bi radili da imaju drugi izbor. Setićete se da je pre nekoliko godina došlo do incidenta kada je jedan ulični prodavac lubenica preminuo nakon rasprave sa komunalnim policajcem. Ovako nešto više ne bi smelo da se dešava. Stranke koje se trenutno nalaze na vlasti, zalagale su se protiv komunalne policije, dok su bile u opoziciji, što je očigledno bio potez koji je za cilj imao da ih dovede na vlast. Nakon dolaska na vlast, usvojili su ovu tekovinu lopovskog režima DS. Za DS komunalna policija bila je ništa više nego sredstvo za vršenje represije nad građanima, ne ulazeći u to koji je cilj trenutnog režima. Mi iz SRS uložili smo niz amandmana sa ciljem da poboljšamo funkcionisanje komunalne milicije kako bi se ova služba uredila na način na koji će u što većoj meri doprineti kvalitetu života u našim opštinama i gradovima. Nažalost, ovaj Predlog zakona ima mnoge nedostatke. Recimo, u tekstu stoji da poslove komunalne milicije mogu obavljati i komunalni milicioneri, bez službene uniforme sa oznakama, po pisanom nalogu načelnika komunalne milicije. U zakonu nije precizirano koje će to poslove i na koji način obavljati, ali sama činjenica da će komunalni milicajci moći da deluju bez uniformi, otvara prostor za brojne zloupotrebe, od toga da građani u određenim situacijama, možda neće poverovati da je lice koje im se obraća, komunalni milicioner, do toga da može doći do lažnog predstavljanja. Takođe, sporno je i to što komunalnoj miliciji dajete ovlašćenja zaustavljanja vozila i primenu sredstava prinude. Ta ovlašćenja trebalo je ostaviti samo pripadnicima policijskih snaga, kojih ima sasvim dovoljno, dok se davanje ovih širih ovlašćenja komunalnoj miliciji otvara mogućnost brojnih zloupotreba i ujedno jača otpor kod građana. Ovde je pokrenuta i polemika o samom nazivu ove službe. Sada se novim zakonom menja naziv službe, tako da umesto komunalna policija, glasi – komunalna milicija. Postavlja se pitanje da li je izraz milicija adekvatan? U suštini je svejedno kako će se ova služba nazivati, ali ukoliko već idemo u detalje, onda je izraz milicija svakako neadekvatan, obzirom da vodi reč od latinske reči miles, što znači – vojnik, još od starog Rima naziv milicije se koristi za neprofesionalnu vojsku, sastavljenu od naoružanih građana u cilju odbrane gradova, dok se u moderno vreme ovaj izraz koristi za paravojne formacije i svakako nema nikakve veze sa održavanjem komunalnog reda. Nije ni čudo što građani strahuju da će lokalne samouprave imati na raspolaganju narodnu vojsku u koju će biti zapošljavani, isključivo stranački poslušnici, tzv. batinaši, koji će sredstva prinude koristiti, ne samo kada je reč o komunalnom redu, već i tokom izborne kampanje i na sam dan izbora, kako bi obezbedili što veći broj glasova za svoje poslodavce. Ukoliko vam stranačka formacija sile nije cilj, trebalo je da odaberete naziv komunalni redari i da ograničite, makar za početak ovlašćenja ove službe o kojoj građani imaju izuzetno negativno mišljenje. Hvala vam.
Kolega Markoviću, vi želite repliku? Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Bez namere da izazivam polemiku, zaista to kažem i želim da nekoliko važnih stvari razjasnimo iz onoga što smo čuli. Mi smo juče govorili o tome, opet se postavlja pitanje širih ovlašćenja komunalnih milicionara i ja zaista nemam nameru da ponavljam ono što smo sve juče u nekoliko navrata istakli, ali hajde da onda ukinemo komunalnu policiju, odnosno komunalnu miliciju. Ili ćemo je ukinuti ili ćemo tim ljudima dati nešto da rade. Ja sam više, a i mislim da je to stav svakog onog ko želi dobro svojoj zajednici i svojoj opštini, svom mestu, svom gradu, da ti ljudi rade svoj posao za koji su plaćeni i da ga rade na najbolji mogući način, da ga rade u skladu sa zakonom, ovim zakonom koji je danas na dnevnom redu. Dakle, šira ovlašćenja, zato što hoćemo komunalni red. Hoćemo da uspostavimo komunalni red, odnosno da se na efikasan način izborimo sa svim onim problema o kojima smo i malopre slušali u toku diskusije. Čuli smo da postoji veliki broj komunalnih problema, pogotovo u prigradskim opštinama. Da, naravno da postoji. Mi smo bili svedoci, pre nekoliko dana jednog nemilog događaja koji se desio na levoj obali Dunava i ja sam i u jučerašnjem izlaganju rekao, da smo imali veći broj komunalnih policajaca u gradu Beogradu, možda bi uspeli da sprečimo takve pojave, iz prostog razloga što je grad Beograd, grad koji ima potrebu za većim brojem komunalnih milicionara, a ovim zakonom stvaramo pretpostavke da tako i bude u budućnosti. Ne može grad Beograd sa 300 komunalnih policajaca, sada će to biti milicionara, da se izbori sa svim komunalnim problemima koje grad Beograd ima, pogotovo u tim prigradskim delovima. Iz svih ovih razloga želim da dam snažnu podršku ovim predloženim rešenjima koje ovaj zakon predviđa. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Markoviću. Samo trenutak, molim vas. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, koleginice Radeta.
Mislim da nije bilo, član 27. je u pitanju, zapravo sam sigurna da nije bilo mesta za repliku, jer gospodin koji je sada govorio nije predstavnik predlagača. Ovo je mogao, eventualno, da kaže ministar ukoliko misli da to jeste tako. Ali, ovo slušamo i juče ceo dan i danas ceo dan. Beograd ima samo 300 komunalnih policajaca, a već godinama nam treba 1.000 komunalnih policajaca. Ovo nam, u stvari, samo govori da ovde ništa ne funkcioniše, da je vlast toliko loša, jer ako za jednu službu treba 1.000 ljudi, a svega 300 radi, znači postoji ozbiljan problem u funkcionisanju te vlasti i ne znam čime se hvali. To što on misli to je njegova stvar, ali ne može i nema pravo on, ako niko ne pomene ni njegovu stranku, ni njega, ni njegovog predsednika, on ne može da interveniše samo zato što jedna poslanička grupa ima drugačije mišljenje. Ponavljam, to može eventualno ministar ukoliko misli da treba da stavi primedbu. Ne može nas neko zato što iz klupe viče „Ua, o“ da natera da mi promenimo mišljenje. Ne, komunalna milicija ne treba da postoji. Ovako koncipirana, pogotovo ne. Može da postoji kao deo policije, služba poput Žandarmerije, služba koja bi se bavila delom ovim poslom koji ste vi ovde predvideli. Evo, ja zaista apelujem da ovi što viču „Ua“, „o“ da intervenišu kod svojih funkcionera da zaposle više te ljude, propade Beograd, fali nam 700 komunalnih milicionera, nema ko da bije narod, sad idu lubenice, a prošle godine samo jedan čovek umro zato što ga je istukao komunalni policajac. Treba navaliti što pre da se ta mesta popune.
Zahvaljujem koleginice Radeta. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? Ne. Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandra Belačić. Izvolite.
Zahvaljujem. (Predsedavajući: Kolega Markoviću, samo malo tiše, molim vas.) Htela bih da se osvrnem na ono što je rekao prethodni govornik koji kaže - da li ćemo sada ukinuti komunalnu miliciju, ili ćemo im dati nešto da rade. Što se mene tiče i što se tiče svih nas, koliko smo bili upoznati, komunalna milicija funkcioniše već nekoliko godina. Ako im tek sad dajemo nešto da rade, bilo bi dobro da čujemo šta su radili svih ovih prethodnih godina i zašto je tih 300 komunalnih policajaca u Beogradu, koji će sada postati milicajci, primalo platu svih ovih godina. Dalje, naravno da imamo nedovoljan broj, kada je cela služba pogrešno organizovana. Pogledajte, na primer, kada je reč o pisanju grafita. Ukoliko, npr. ja izađem na ulicu da napišem grafit, komunalni milicajac mora da izađe i da meni izrekne kaznu, kako bih ja prestala to da radim. Dakle, on mora ceo dan da šeta da bi mene uhvatio na delu i da bi mi napisao kaznu. Pa to mora da se ponovi jednom, dvaput, triput, pet puta dok se ja naučim da to više ne radim. Koliko ima takvih pojedinaca u Beogradu? I koliko vi komunalnih policajaca morate da izvedete na ulice da bi se efekat video. Službu treba organizovati drugačije. Dakle, treba da kupite mašine za čišćenje grafita i treba te ljude da uposlite, da umesto što samo jure građane koji prave prekršaje i izgrede i sami svojim radom i svojim delovanjem doprinesu komunalnom redu, pa će samim tim i njihov broj biti sasvim dovoljan. Bilo ih 300, 500 ili 1.000. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ivana Nikolić. Izvolite koleginice Nikolić.
Hvala predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas govorimo o Predlogu zakona o komunalnoj miliciji, što predstavlja značajan i krupan korak ka sveobuhvatnim reformama koje se sprovode u Republici Srbiji, a najveći doprinos treba da bude zaista olakšanje održavanja komunalnog reda i u lokalnim samoupravama. Ovim zakonom definiše se da će komunalna milicija moći da bude efikasna u uvođenju komunalnog rada i mi verujemo da se velika većina građana koja podržava rad aktuelne Vlade raduje sprovođenju predviđenih mera, jer znaju da će ovakvim instrumentima, pored ostalih koji su već na snazi, biti zaštićeni od neprimerenog bahatog ponašanja, bilo da je reč o parkiranju, o buci, o prekoračenju radnog vremena ugostiteljskih objekata, parkiranje na zelenim površinama i tako dalje. Posebno bih istakla da se formiranju ovakvog Predloga zakona, zaista detaljno pristupilo, da je sprovedena javna rasprava i da su sve zainteresovane strane imale priliku da se izjasne. Apsolutno, idući u korak sa svim reformama i novinama koje se uvode u sistem državne uprave, važno je istaći da bez detaljnih analiza, kontrole i procedura, neće biti određena lica koja će moći da sprovode mere iz ovakvog predloga zakona. Komunalni milicioner neće moći da bude neko za koga se tokom bezbednosnih provera utvrdi da se vode neki sudski postupci, ili jednostavno, da je bilo pravnosnažno lice osuđeno zbog nekih prekršaja, između ostalog, i iz domena narušavanja javnog reda i mira. Isto tako, komunalni milicioner mora da ispuni uslov da je u pogledu psihofizičke sposobnosti, u pogledu obrazovanja ima obavezu da položi određene ispite i tako dalje. Dakle, detaljan i sistematski pristup pri odabiru lica koji opšte mogu obavljati ove poslove. Sigurni smo da će oni kroz takve obuke i pripreme za polaganje ispita i naći mehanizme kako će delovati ovim slučajevima, što neko kaže da li će ih hvatati na ulicu ili ne. Imali smo komentare po pitanju odredbi koji se odnose na rad milicionara u civilu, ali to je, na neki način, poražavajuće, zašto bi meni sutra trebalo da prepoznam na ulici nekoga u uniformi ili ne da bi znala da li se ponašam u skladu sa zakonom i određenim propisima. Ako u društvu postoje loše navike, ili ne postoji dovoljna svest o tome kako nešto treba, odgovorna vlast za takve prilike mora, jednostavno mora iznaći ovakve instrumente kako da ih otkloni, ili bar da ih umanji, što je u interesu svih nas. Ovakvim zakonskim rešenjem rasteretiće se policija od poslova koji imaju veze sa komunalnim prekršajima i doprineti uspešnoj koordinaciji, rada policije i komunalne milicije. Sada lokalne samouprave dobijaju instrument da zaštite građane i da uvedu komunalni red. Ovo je jedan od načina da se ide u korak sa modernim državama, sa modernim gradovima, sa modernim lokalnim samoupravama, jednostavno jedan način i kultivisanja građanstva. Možda će nekima biti dovoljna svest o postojanju i ovakvog vida delovanja organa državne, odnosno lokalne uprave. Ako postoji dovoljna svest o svim pravima koja će ova lica imati, možda će to na nekoga preventivno uticati. Politika Aleksandra Vučića, aktuelne Vlade i odgovornog rukovodstva, koje sprovodi program SNS, zaista pristojno i moderna Srbija. Mi želimo da sutra kada neko dođe u Srbiju da investira ili jednostavno, da dođe kao turista da pored elementarnih stvari, kao što su za početak dobra infrastruktura i stabilnost u jednoj zemlji budu i pozitivni utisci i ovakvim stvarima. Znači, u Srbiji je dosta urađeno, najpre je zaustavljen sunovrat, stagnacija u nekim oblastima, zatim nerad i onda su sprovedene, a i dalje se sprovode ozbiljne reforme i strategija razvoja našeg društva i zato je odgovornost svih nas da gradimo i čuvamo modernu i jaku Srbiju. Idući tim putem, ja ću u danu za glasanje podržati Predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Nikolić. Reč ima narodna poslanica Ljupka Mihajslovska. Nije prisutna. Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite, kolega Bogatinović.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo, narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, svrha donošenja zakona o komunalnoj miliciji je da se komunalna milicija na teritoriji grada obrazuje za određene komunalne i druge poslove čim se obavljanjem obezbeđuje izvršavanje nadležnost grada u oblastima, što smo već čuli, odnosno, pitanjima komunalne delatnosti, zaštite životne sredine, obezbeđuje zaštita i održava red u korišćenju zemljišta, prostora, lokalnih puteva, ulica i drugih javnih objekata. Nakon donošenja zakona o komunalnoj miliciji, grad Leskovac je jedan od prvih gradova koji je prepoznao potencijal obrazovanja nove službe i uputio na obuku deo već zaposlenih službenika u centar za osnovnu policijsku obuku u Sremskoj Kamenici. Tada su šest pripadnika u prvoj generaciji stručno osposobljenih za obavljanje poslova komunalnih policajaca i nakon polaganja ispita stekli uslove za obavljanje poslova i primenu ovlašćenog komunalnog policajca. Komunalna milicija koja je tada obrazovana pri odeljenju u Gradskoj upravi za inspekcijske poslove grada Leskovca, morala je da se izbori sa tim da je prepoznaju kao službu koja služi da poboljša pre svega komunalni rad u gradu i da doprinosi građanima, a nakon toga i drugim nadležnim organima grada. Tek nakon donošenja odluke o Gradskoj upravi grada Leskovca, kada je kao posebno odeljenje obrazovano Odeljenje komunalne policije, komunalna policija je dobila na značaju. Grad Leskovac je, između ostalog, prepoznao jednu svrhu u bavljenju poslova komunalne policije i dao inicijativu i podršku da se Odeljenje komunalne policije u saradnji sa Odeljenjem za zaštitu životne sredine JKP „Komunalac“ Leskovac i kompanije „Por Veber i Verner“ organizuju na čišćenju divljih deponija u otklanjanju otpada sa javnih površina, kao i uređenju površina javne namene. Nakon pokretanja inicijative, organizovana je prva akcija otklanjanja divlje deponije septembra meseca 2013. godine pored Osnovne škole u selu Međa, to je severni deo teritorije grada Leskovca. Od pokretanja akcije u gradu Leskovcu i okolnim mesnim zajednicama na čišćenju divljih deponija i uklanjanju otpada sa javnih površina, kao i uređenju površina javne namene, rađeno je ukupno 330 dana i uklonjeno za to vreme oko 4.000 tona čvrstog komunalnog otpada. Rad komunalne milicije u gradu Leskovcu pre svega se zasniva na prevenciji, odnosno sprečavanju prekršaja, a kada to ne pokazuje rezultate, prelazi se na druge mere iz nadležnosti komunalne milicije. Od obrazovanja kao posebnog odeljenja komunalne milicije u sastavu Gradske uprave grada Leskovca vide se promene u evidentno smanjenoj prodaji na površini javne namene bez odobrenja nadležnog organa, tzv. vanpijačna prodaja, kao i broj parkiranih vozila na javnim, zelenim i drugim površinama koje nisu namenjene za parkiranje. Isto je primetno da ugostiteljski objekti i objekti zabavnog karaktera zbog čestih kontrola komunalne policije poštuju odluku o rasporedu radnog vremena, kao i članove koji se tiču uznemiravanja građana. Svakodnevno od 15 do 20 puta Odeljenje komunalne policije u Leskovcu se obrate dnevno građani, nadležni organi grada, kao i preduzeća, organizacije i ustanove koje odlučuju o pojedinim pravima građana. Takođe, navodim da trenutno Odeljenje komunalne policije u Leskovcu ima osam komunalnih milicionera koji rade svakodnevno na celoj teritoriji grada Leskovca i to na površini od 1.025 km2 i 144 naseljenih mesta, što govori jasno o neophodnosti proširenja kapaciteta odeljenja. Na kraju, ono što bih pohvalio u ovom Predlogu zakona jeste novina koja se odnosi na unutrašnju kontrolu rada komunalnih milicionera i zaposlenih u komunalnoj miliciji. Smatram da je uvođenje ovog instituta od izuzetnog značaja, jer će zasigurno poboljšati rad komunalne milicije, povećati stepen profesionalnosti i nivo odgovornosti svih zaposlenih u komunalnoj miliciji, što će nadam se kao krajnji efekat imati veće zadovoljstvo građana radom komunalne milicije. Takođe, članom 18. predloženog zakona uvode se nova ovlašćenja komunalnih milicionera, naročito mogućnost da se zaustave i pregledaju vozila, što će u mnogome da olakša rad komunalnih policajaca, a i ostala ovlašćenja koja se odnose na audio i video snimanje i prikupljanje obaveštenja će doprineti istom cilju, da komunalni milicioneri na mnogo lakši i efikasniji način ispunjavaju svoje obaveze. Na kraju, još jedna novina koja ukazuje da se ozbiljno pristupa uređenju ove delatnosti jeste sadržana u članu 36. Predloga zakona, kojim se predviđa bezbedonosna provera kandidata za zasnivanje radnog odnosa u komunalnoj miliciji. Na taj način postavljaju se jasni kriterijumi koje kandidati, pored svih ostalih, moraju da ispune kako bi bili dostojni za rad u jednom ovakvom organu i da ti kandidati budu stvarno lica koja će dostojno obavljati ovu službu koja je od značaja za sve građane. U danu za glasanje podržaću Predlogu zakona.
Zahvaljujem, kolega Bogatinoviću. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, po mom mišljenju, ovaj zakon nije dobar. Pre svega, prilikom pristupanja izrade ovog zakona morali ste uraditi studiju preko instituta za uporedno pravo u pogledu kontinentalnog prava i Ruske federacije, kako je regulisana lokalna policija i da li ima tamo, što bi se reklo ranije, narodna milicija, a sada komunalna milicija. Reći ću vam da je ovaj zakon u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije, član 42, Zakonikom o krivičnom postupku, Zakonu o policiji, Zakonu o bezbednosti saobraćaja, Zakonu o javnom redu i miru i suprotan je Evropskoj konvenciji za ljudska prava. Dame i gospodo, iz Predloga zakona o komunalnoj policiji na nesumnjiv način se utvrđuje sledeće, pa vam ukazujem. Ovlašćenja službenika MUP dobijaju i komunalni milicajci, što je suprotno Ustavu i ovim zakonima koje sam pomenuo. Lokalni funkcioneri postaju nalogodavci komunalnoj miliciji, što može zbog poznatog mentaliteta naših ljudi da dovede do ozbiljnih zloupotreba. Nejasno je kome su odgovorni komunalni milicionari, jer je njihov rad čas po Zakonu o lokalnoj samoupravi, čas po Zakonu iz unutrašnjih poslova. Drugo, ovlašćenja komunalnih milicionara su potpuno identična ovlašćenjima pripadnika policije, čak su šira nego što su to ovlašćenja policije, jer ovlašćenja policije su ograničena i isključivo regulisana Zakonikom o krivičnom postupku. Međutim, šira ovlašćenja ima u pogledu primene određenih ovlašćenja komunalni milicionar. Osim razmatranja, ukazujem na sledeće. Član 1. Predloga zakona previše vam je uopšten. Daje mogućnost različitih tumačenje ovde nama. Član 2. stav 1. nejasan način i nadležnost kod obrazovanja. Da li je reč „obrazovanje“ aktivna i da li je ta adekvatna formulacija – milicija. U kojoj zemlji ima milicija na lokalu? Četvrto, potpuno identična ovlašćenja pripadnika organa unutrašnjih poslova, to jest policije. Može li doći do sukoba nadležnosti? Pa, može. Ko rešava ovaj sukob nadležnosti. Zakon ne nudi rešenje. Četvrto, privremeno oduzimanje predmeta, gospodo, po članu 24. Predloga zakona, vrlo nejasna konstrukcija člana 24. jer se radi o osetljivoj materija koja se po stavu 2. ovog člana uređuje u skladu sa Zakonom o trgovini. Član 25. Predloga zakona – audio i video snimak. Zamislite, sada će neko doći u spavaću sobu pa će moći da snima kao što je to nekada činjeno za vreme prethodnih režima. Potpuno nerazumljive ingerencije policije. Ovlašćenja komunalnog milicionera su veća i šira. Naime, ova mera je za policiju regulisana odredbama člana 171, 172. i 173. Zakonika o krivičnom postupku, jer se ova mera može sprovesti samo po predlogu javnog tužioca i njegovom nalogu kao po članu 69. Zakona o policiji, koji propisuje uslove za ovu vrstu mere. Još da bude gore, te mere propisuje ministar lokalne samouprave. Član 26. Predloga zakona, upotreba sredstava prinude je zaista krajnje sredstvo koje se koristi u policiji. Dame i gospodo, kada pogledate član 18. koja su to ovlašćenja, imate ovlašćenja sledeća: upozorenje… Šta je upozorenje? Represivna mera. Usmeno naređenje – represivna mera, provera identiteta – represivna mera, zaustavljanje i pregled lica i vozila, zaustavljanje, lišenje slobode ulično, legitimisanje, vezivanje, audio i video snimanje, upotreba sredstava prinude. Molim vas, šta ćemo ako policajac upotrebi palicu? E, samo što niste naveli ovde da li je ona bezbolna ili nije i da li je mačuga od dva metra ili nije za vreme feudalizma i da ne kažem u drugim sistemima. Upotreba sredstava prinude, dakle, je protivzakonita. Prema tome, prikupljanje obaveštenja, gospodo, Ustav Republike Srbije u članu 42. je predvideo, pre svega, ko može da vrši prikupljanje obaveštenja i da vrši operativnu obradu nad bilo kojim poslanikom ili bilo kojim građaninom Republike Srbije ili bilo kojim licem itd. Dakle, operativan obrada ne može da se vodi na ovakav način. Osim toga, druga ovlašćenja u skladu sa, koja su to druga ovlašćenja? Nije jasno. Koja su ovlašćenja ovde u pitanju? Dakle, dame i gospodo, član 8. Predloga zakona, konkretno, je suprotan Ustavu. Uzmite Ustav, član 42. ovoga zakona. Umesto naređenja, vidite šta sve proizilazi kod ove mere, jer je ista mera, pre svega, represivna. Dame i gospodo, kako je moguće da vi ne predvidite kod ovolike represije koju treba da upotrebe pripadnici, dakle, komunalne milicije, da vi ne omogućite prava po Ustavu Republike Srbije da svaki građanin koji bude legitimisan, koji bude pretresen, koji bude priveden, koji bude zadržan, ima pravo na branioca? Gde vam je, gospodo, u ovom Predlogu zakona pravo građanina da ima zastupnika i da ima, eventualno, branioca? (Vjerica Radeta: Sve će oni to.) Prema tome, gospodo, ovaj vam zakon nije dobar. Nemojte zaista da se varate da će on da doživi primenu. Ovaj vam zakon, gospodo, žao mi je, gospodine Ružiću, vi ste, da kažem, korektan čovek i ja protiv vas nemam ništa, ali imam protiv onih koji su ovo pripremali. Ovaj Predlog zakona morao je da ide preko Instituta za uporedno pravo. Da vam kažem, evo ja kad sam bio ministar, ja sam prvo preko Instituta za uporedno pravo tražio da mi se uradi studija, pa tek onda predlažem Zakonik o krivičnom postupku, Krivični zakon i druge zakone. Na taj način iz uporednog prava, kontinentalnog i anglosaksonskog, mogli smo da dođemo do pravih rešenja. Tad je izrađen jedan najsavremeniji, najdemokratskiji Zakon o krivičnom postupku koji je sada u primeni. Da nisam imao Institut za uporedno pravo, verujte, ne bih mogao da se donese takav Zakon o krivičnom postupku koji je sada u primeni. Dame i gospodo, ako dozvolite, evo, sada vidite, još jednu stvar da vas podsetim, ispada da načelnik komunalne milicije može da ima svoju privatnu policiju, tj. miliciju. Ako su to milicionari bez uniforme, to je onda poput Alekse Žunića, sreskog špijuna iz Nušićeve komedije „Sumnjivo lice“. Dame i gospodo, ovaj zakon biće u suprotnosti, ponavljam, sa sistemskim zakonima. Ništa ovde nema novo, a da je razgraničeno. Vi narušavate, ovim Predlogom se narušava pravni poredak. Ne možemo mi sada urušavati pravni poredak da formiramo komunalnu policiju. Šta ćemo sada kada dođe komunalni policajac i zaustavi vozača? Kaže – pregled. Koji pregled? Kakav pregled? (Vjerica Radeta: Pa, nije lud da mu stane.) Međutim, on će da traži od njega da ga pretrese. Molim vas, pretresanje lica, privođenje lica, pa to je ulično lišenje slobode. Stavljanje lisica na ruke, pa to je, pre svega, krivično delo. Po Krivičnom zakonu, to je čisto krivično delo. Prema tome, dame i gospodo, ovaj zakon treba povući iz procedure. Neće moći da bude primenjen. Imaćete i ovakvih slučajeva da će komunalni policajac da zaustavi vozača i kaže – vozi levom stranom, a doći će saobraćajni policajac, pa će kazati – sad vozi desnom stranom. Ako dođe do sukoba nadležnosti ko će da rešava pitanje? Drugo, sam postupak primene, gospodine Ružiće, postupak primene ovlašćenja nije uređen zakonom. Nemate rešenja, nemate pravo na žalbu, nemate pravo na branioca, a to građanima Srbije garantuje Ustav i garantuje Evropska konvencija o osnovnim ljudskim pravima. Prema tome, ovaj bi zakon, gospodine Ružiću, valjalo povući iz procedure, jer on neće moći da bude primenjen, a Ustavni sud neće ga prihvatiti i doći će vam prilikom ocene, utvrđivanja ustavnosti i zakonitosti. Mogu da vam kažem iz prakse, ja sam 20 godina radio na poslovima bezbednosti i kao najviši rukovodilac u službi u kojoj sam ispitivao zloupotrebe milicionera i pripadnika policije, to vam mogu reći najodgovornije, da u ovome imam iskustva u službi bezbednosti na konkretnim poslovima kod primene ovlašćenja i zloupotreba, zbog čega su neki odgovarali i krivično i ostajali bez posla kada su zloupotrebljavali, dakle, svoj službeni položaj. Prema tome, dame i gospodo, gospodine Ružiću, nemojte da smatrate da ja imam lošu nameru. Zakon treba da postoji, ali bolji zakon. Moj predlog – povucite ovo iz postupka.
Zahvaljujem, kolega Jojiću.
Drugo, naručite studiju. Na studiju preko Instituta za uporedno pravo, ne samo Albaniju i Hrvatsku da uzimamo, ili Bosnu, to uporedno pravo, mi da vidimo kako je u Francuskoj, Engleskoj, Španiji, kako je u Italiji, Austriji i drugim zemljama.
Zahvaljujem, još jednom. Reč ima predstavnik predlagača Branko Ružić, ministar državne uprave i lokalne samouprave. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Prosto, nakon nekih navoda prethodnih govornika želeo bih da ukažem na neke činjenice. Uveren sam da postoji dobra namera i dobra volja, to uopšte nije sporno. Ono što je ovde ukazano da će se devastirati, urušiti ustavno-pravni poredak, ja samo želim da podsetim da je sadržaj ovog zakona komplementaran u tom delu sadržinski, zakonu koji evo već desetu godinu se primenjuje, a za 10 godina bi se verovatno urušio taj ustavno-pravni poredak, da je to tačno što ste rekli. (Vjerica Radeta: Zar nije, Branko?) Što se tiče člana Ustava, člana 42, on jasno, kao što ste i rekli, definiše prikupljanje podataka o ličnosti i kaže se takođe da se to uređuje zakonom, a to uređivanje zakonom imate u ovom Predlogu zakona u članu 27. Kada govorimo o braniocima, ovde nema prostora za branioce, ovde se ne radi o krivičnim delima. Kada govorimo o žalbama i rešenjima, to svakako ide kroz prekršajni postupak isledi nakon onoga što komunalni milicajci urade, koliko se ja razumem u procedure. Zakon se svakako oslanja na sistemske zakone i čuli smo takođe da postoji, navodno postoje šira ovlašćenja i govorili smo o nadležnostima i o ovlašćenjima, Jedno su nadležnosti, drugo su ovlašćenja. I nadležnosti MUP i nadležnosti Komunalne milicije nisu ista. To je ono što je takođe, valjda, jasno svima, ali ja to moram da ponovim zbog javnosti. Ranije je izrečeno da nema preventive, da je Komunalna milicija ili dosadašnja Komunalna policija isključivo represivnog karaktera. Samo da vas podsetim na ono što sam juče govorio, da je samo u Beogradu u prošloj godini izrečeno 14 hiljada upozorenja. Dakle, 14 hiljada upozorenja. Na drugoj stani, represija je primenjena, ako je zovemo represijom, samo u 16 slučajeva. Znači, na jednoj strani 14 hiljada upozorenja, na drugoj strani 16 slučajeva upotrebe sredstava prinude u 2018. godini. Osam puta je bilo u pitanju fizička snaga, sedam puta su bile u pitanju lisice i jednom je bila ova, kako ste je vi nazvali, bezbolna palica. Tako da, mislim da je sasvim jasno da i to što je rečeno ne stoji. Samo da još malo pogledam. Dali ste i primere iz života, nažalost, događale su se tragične situacije, i kada jednu želite da iskoristite da biste devalvirali značaj uopšte ideje o formiranju službe komunalne policije, ili komunalne milicije, onda se pomene taj tragični slučaj sa prodavcem lubenica. Ali, takođe, želim da vas podsetim na jedan još tragičniji događaj koji se desio ispred Centra za socijalni rad u Rakovici, kada je došlo do smrtnog ishoda, ali je taj počinilac bio savladan upravo od strane dva komunalna policajca i time je sprečena veća tragedija. Tako da, svrsishodnost postojanja komunalne policije, ili sada komunalne milicije, ukoliko se ovaj zakon usvoji, mislim da je evidentna i na polju tih primera koje će, naravno, svako iz svog ugla i zarad svojih ponekad i političkih potreba iznositi. U svakom slučaju, imao sam potrebu da odgovorim na ove zaista konstruktivne diskusije, ali da na neki način i dam argumentaciju koja je možda u jednom delu protivreči onome što ste vi govorili. Hvala vam.
Zahvaljujem vam, ministre Ružiću. Kolega Jojiću, želite repliku? Pravo na repliku, narodni poslanik Petar Jojić.
Gospodine ministre, ja se s vama ne mogu složiti. U ovoj materiji vladam i primenjivao sam je desetine i desetine godina. Poznajem ovlašćenja policije, redovne, dakle, pripadnika organa unutrašnjih poslova, a prepoznao sam i ovlašćenja koja dajete komunalnoj miliciji. Član 42. Ustava jasno govori da se to može govoriti o krivičnom postupku. Operativna obrada je prikupljanje podataka. A, s druge strane, zašto se nije predvidelo da se polaže ispit za pripadnika komunalne milicije? Zašto nisu pripadnici komunalne milicije u školi, kao što je to slučaj za pripadnike policije, jer će se ovde primenjivati određena ovlašćenja koja su zaista ustavom zagarantovana? Koju stručnu spremu će imati predsednik opštine ili gradonačelnik koji će sada da izdaje naređenja i on da vodi postupak da li je upotreba fizičke snage, gumene palice, sredstava za vezivanje, privođenje? Privođenje vam je, ljudi, lišavanje slobode. Vezivanje, to je krivično delo, kada se radi a nema se ovlašćenja. Ko će da rešava sukob nadležnosti? Vi ste duboko zakoračili u odredbe Zakona o policiji. Drugo, Zakon o krivičnom postupku vam izričito određuje koja su ovlašćenja pripadnika policije, a ta ovlašćenja pripadnika policije su regulisana Zakonikom o krivičnom postupku i Zakonom o policiji, i da o tome glavnu funkciju ima javni tužilac. Bez toga, ja mislim, da ovaj zakon neće moći biti primenjen, jer se u praksi ovakva… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, kolega Jojiću. Moraću da vas prekinem sada. Imali ste dva minuta i imali ste, naravno, osnov za repliku. Zahvaljujem. Reč ima predstavnik predlagača Branko Ružić, ministar državne uprave i lokalne samouprave. Izvolite, gospodine Ružiću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Samo kratko, dakle, zarad javnosti ponovo. Naravno da prolaze obuku. Ta obuka traje 2,5 meseca u centrima za obuku koja je teorijska i praktična. Što se tiče krivičnog postupka, ovde se ne radi, dakle, komunalna milicija, i ukoliko naiđe na počinioca krivičnog dela, oni to prosleđuju MUP-u i tužilaštvu, jer oni tu ne postupaju. Mislim da je mnogo važnija ova obuka. Prosto, ta tvrdnja da obuke nema ne stoji. Naravno da prolaze obuku i to i piše u zakonu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, replika. Samo vas molim da poštujemo vreme.
Gospodine ministre, koju stručnu spremu će imati gradonačelnik koji treba da rešava pitanje da li su sredstva prinude bila opravdana ili nisu, da li je došlo do prekoračenja upotrebe sredstava primene? Šta će da kaže onaj iz Opova koji ima srednju školu? Sad će on da vam vodi postupak i da ocenjuje upotrebu sredstava primene. Drugo, kratak je rok što ste vi predvideli zakonom. Najmanje šest meseci bi trebalo da traje školovanje, pa da polože ispit. Ako ne polože ispit, ne može biti postavljeni na tu dužnost. Ponavljam, nemojmo da se sada ovde sporimo. Uzmite odredbe Zakona o krivičnom postupku, Zakona o bezbednosti saobraćaja. U Zakonu o bezbednosti saobraćaja, član 2. stav 2. propisuje isključivu nadležnost u pogledu regulisanja bezbednosti saobraćaja pripada u nadležnost MUP, tj. saobraćajne policije i policijske uprave saobraćaja. Što se mi sada ovde ne razumemo? Neka vaši saradnici pročitaju Zakon o bezbednosti saobraćaja, Zakon o krivičnom postupku, lišavanja slobode, Krivični zakon, gde je u pitanju krivično delo. Zakon o policiji, uporedite, ali zadirete u nadležnosti drugih organa. Drugo, moram da vam skrenem pažnju. Tu je i nekoliko naših kolega pravnika i advokata koji dobro to znaju. Ne može se preduzeti nijedna procesna radnja bez advokata. Čak ne može ni da se legitimiše. Ima pravo svaki građanin da traži advokata. Ako ga on privodi, ima pravo da uzme advokata. Bez advokata neće da razgovara. Šta ćemo onda?
Zahvaljujem. Narodna poslanica Tatjana Macura nije prisutna. Reč ima narodna poslanika Ljiljana Malušić.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre sa saradnicima iz Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, danas ću govoriti o Predlogu zakona o komunalnoj miliciji. Slušam sadašnju raspravu, pa mi nije jasno, o Predloga zakona održana je javna rasprava koja je trajala mesec dana. Šteta je što tada nisu pali predlozi, sugestije, jer je zaista svako imao pravo da se izjasni, od državnih organa, jedinica lokalne samouprave, lokalne samouprave, zatim, konferencije gradova i opština, nevladinih organizacija. Svako ko je hteo, mogao je da se izjasni o ovom zakonu. I to je dobro. Umesto da vodimo ovakve polemike, trebalo je tada da se izjasnimo. A, zašto postoji potreba da se na ovakav način vodi diskusija? Svrha komunalne policiji, sada milicije, biće da reši neverovatan nered koji je nastao 40 godina unazad. Meni je žao što niko nije pričao o Vinči, o najvećoj deponiji, jednoj od 10 na svetu. Pa, to nije napravila SNS, nego su napravili ljudi četiri vlasti, pet vlasti pre toga. Dosovska vlast nije mrdnula prstom. Godine 2011. je bila predizborna kampanja, odvojili su 179 miliona evra za sređivanje Vinče. Jedna od četiri najveće deponije u Evropi. I, šta su uradili? Ništa, nestalo para. Mi smo po prvi put, sada ćemo tu deponiju zatvoriti, reciklirati. Našli smo strateške partnere, to su Japan i Francuska. Odredili količinu novca, koja je duplo veća, nažalost, zato što ovi ništa nisu radili koji su vladali 12 godina. I, definitivno, uradili smo projekat, odradićemo i postrojenja za reciklažu jednu od četiri najveće deponije u Evropi, 10 najvećih deponija na svetu. O tome treba da pričamo. A, o tome šta nije dobro u zakonu, šta jeste, bila je i javna rasprava mesec dana. Trebalo je da se uključe svi u tu raspravu. Uostalom, u ministarstvu je postojao sajt. Svako ko je želeo mogao je da kaže svoje mišljenje i da danas imamo malo konstruktivniju raspravu. Ne kažem da to nije dobro, naravno da je dobro, zato postoji plenum, ali da ubrzamo rad. Slušala sam šta je rekao uvaženi govornik. Postoji jedna stvar, a to je da komunalna milicija ima unutrašnju kontrolu. To je prava stvar. Neće ni znati ko njih kontroliše. Nema tu palice. Nisu oni nasilnici. Mi ćemo zarad građana Republike Srbije, konkretno danas pričamo o Beogradu, moći da napravimo red u ovom gradu koji već ima milion i po do dva miliona ljudi, a imamo samo 360 komunalnih policajaca. Briga je nekoga bilo za red u ovom lepom gradu. Znate zašto? Zato što su punili džepove. Čitam pre dva dana šta kaže gospodin Balša Božović, naš poslanik koji ne dolazi već tri meseca, povredio se čovek zato što je otvoreno gradilište. Meni je žao ako se povredio čovek, a kako se nije setio Vinče, pa da kaže – moj predsednik nije uradio ništa za Vinču. Petsto miliona je nestalo iz budžeta grada Beograda. Gde je? Pa u džepu gospodina Đilasa i njegovih saradnika. Šta se još desilo? Zašto nije rekao za bahato ponašanje u Sopotu kada je šamarao taj isti Dragan Đilas ljuce, a samo zato što su mu postavljali nezgodna pitanja. Ima nezgodnih pitanja, ali mi o njima raspravljamo, ovo je plenum, otvorena sednica, naravno da treba tako razgovarati. Afera bezbroj. Mi bar rešavamo problem po problem. Bus-plus afera Đilas, tramvaji afera, podzemni kontejneri afera, Bulevar Kralja Aleksandra afera. Sve same žive afere, 500 miliona nestalo ni tragom. Pri tome, nisu isplatili socijalnoj populaciji socijalna davanja, sramota jedna. Trudnicama su dugovali, milijardu i 200 je bio zadužen grad. Tako se ne radi. Kaže moj uvaženi kolega Balša Božović da su napravili tim za ove povređene i da se, u stvari, u Beogradu ništa ne gradi. Kako se ne gradi? Kaže – nema 1.000 gradilišta. Tačno nema, ima više od 1.000 gradilišta. Više. Kaže – nema ljudi na gradilištu. Kako nema ljudi na gradilištu? Zašto onda prave taj tim, od koga će, čega da brane? U Srbiji ima 10.000 gradilišta, preko 1.000 gradilišta postoji u Beogradu. Do leta će biti završen park, najlepši park u Evropi za decu. Radi „Beograd na vodi“, jedan od najlepših projekata u ovom delu Evrope. I ne samo to, uradili smo sve one projekte koji stoje 30 godina, zahvaljujući SNS, koalicionim partnerima i našem predsedniku gospodinu Aleksandru Vučiću. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Malušić. Reč ima narodna poslanica Sonja Vlahović. Izvolite, koleginice Vlahović.
Hvala, poštovani predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, kolega i koleginice, građani i građanke Srbije, novi Zakon o komunalnoj miliciji je uređen u korist građana, poštovanje komunalnog reda i povećanja bezbednosti svih građana, naročito najmlađih. On će doneti mnoga rešenja. Neka od njih su formiranje komunalne policije na nivou opština, ukidanje ograničavajuće odredbe jedan milicionar na 5.000 stanovnika, mogućnost formiranja zajedničke službe komunalne policije od strane jedinice lokalnih samouprava, nov sistem selekcije odabira kandidata preuzimanja iz redova policije, rad u civilu, traženje obaveštenja, audio i video snimanja postupanja komunalne milicije, zaustavljanje i pregled lica i vozila i kaznene odredbe za ne postupanje po nalogu komunalnog milicionara i, na kraju, unutrašnja kontrola u samoj komunalnoj miliciji. Komunalna milicija svakako donosi indirektno razvoju ekološke svesti naših građana. Svi znamo za Agendu 2030 i za ciljeve održivog razvoja kojih ima 17, a svrstani su u tri grupe. U trećem delu tih ciljeva održivih razvoja bavimo se zaštitom životne sredine. Očuvanje životne sredine predstavlja najznačajniji ekonomski izazov u procesu pridruživanja EU. Iznos da sedam milijardi evra predstavlja najznačajnije investicije koje će uslediti u narednom periodu. Pored značajnog investicionog ulaganja svakako je neophodna i zakonska regulativa koja jednim delom pretpostavlja i kontrolu očuvanja životnog okruženja. Iako je zakon isključivo fokusiran na Beograd, mislim da je ključni izazov, pre svega, u manjim sredinama u kojima postoje problemi ekološke zaštite. Davanjem mogućnosti lokalnim samoupravama da formiraju i prate rade komunalne policije daje mehanizam lokalnim samoupravama da intenzivnije kontrolišu zaštitu životne sredine na svojoj teritoriji. Ne samo kroz kontrolu i sprečavanje ekoloških ekscesa, već pre svega preventivno i kroz pojačanu edukaciju naših sugrađana. Dakle, ulogu komunalne milicije je u očuvanju ekološke svesti i realizacija Agende 2030 može biti jedna od ključnih uloga ove lokalne službe. Predlog zakona o komunalnoj miliciji je efikasan, savremen i funkcionalan i u danu za glasanje ću glasati za. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Vlahović. Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, o Zakonu o komunalnoj miliciji možemo da govorimo na više načina, a ne bih išao na jedan uzak način, već malo šire bih u tom kontekstu govorio. U kontekstu toga da je nama komunalna policija tj. komunalna milicija zaista neophodna kako bismo jedan komunalni nered, koji je vladao prethodnih decenija, uspeli da savladamo, kako bismo stanje u našem gradu, našim opštinama, našim mesnim zajednicama popravili bitno i kako bismo… Neko je rekao pre neki dan, kada investitori dođu, slete na aerodrom „Nikola Tesla“, šta prvo vide? Prvo vide da li je naš grad čist, uređen, da li su vozila propisno parkirana, kakav je red u našem gradu. Tamo gde vlada haos i nered neće niko da dolazi, tamo ne žele ni turisti, ni investitori. Tamo nije lepo ni onim ljudima koji žive u takvom gradu i takvom mestu. Da bismo to sve popravili, a u mnogome smo uspeli da uradimo neke stvari prethodnih godina, neophodno je danas doneti jedan ovakav zakon kako bismo na pravi način uveli komunalni red i u Beogradu, ali ne samo u Beogradu, već rekao bih širom Srbije. Dobro je što se opštinama i gradovima širom Srbije daju ovlašćenja da procene koliko im je potrebno u skladu sa njihovim lokalnim potrebama, potrebama stanovništva, potrebama grada, njihovih opština, da imaju milicionera kako bi uveli konačno komunalni red širom naše zemlje. Naravno, kada uvodite red, imate i onu drugu stranu, drugu stranu koja je navikla da živi u haosu i neredu, kojoj je potpuno svejedno gde se parkira automobil, kojoj je potpuno svejedno da li su ulice čiste ili prljave dok su njihovi džepovi puni. Ja njih razumem. Takvi danas u ovoj sali nisu, provode vreme po bazenima, letovalištima, po kafićima i njima nije ni važno na šta ulice liče, jer su oni zadovoljni sa onim što su krali, pokrali prethodnih decenija iz ove zemlje, pa u njoj i ne provode mnogo vremena i zato ih i ne zanima kako izgleda Beograd, kako izgledaju naše opštine po Srbiji. Nas zanima i zato nas i zanima uvođenje reda i ovim Zakonom o komunalnoj miliciji. Uveren sam da ćemo uspeti da napravimo značajne iskorake u tom smislu i da će naši građani osetiti na pravi način efekte primene ovog zakona i biti, na kraju krajeva, zadovoljni onim što smo svi zajedno uspeli da uradimo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Vera Jovanović. Izvolite.
Poštovani gospodine Milićeviću, ministre sa saradnicima, kolege poslanici, danas raspravljamo o Predlogu zakona o komunalnoj miliciji, koji je upućen ovom domu od strane Vlade. Ovim zakonom o komunalnoj miliciji stavljamo van snage zakon koji je donet 2018. godine tj. vrši se njegova izmena i dopuna, tako da smo do sada imali naziv komunalnog policajca, a sada je to komunalna milicija. Ovim zakonom je predviđeno da i opštine, a prema svojim budžetima i mogućnostima, imaju pravo da obrazuju svoju komunalnu miliciju u okviru obaveza i sredstava koja predvide za njihovu garderobu i sve ono što je potrebno da bi izvršavali zadatke na terenu. Ovim zakonom predviđeni su bolji kontrolni mehanizmi rada komunalne milicije, odgovornosti komunalnog milicionera. Jedna od novina u ovom zakonu je rad komunalnog milicionera u civilu. Naravno takav način rada je samo u određenim zadacima, a slanje na teren tih milicionera može samo uz dozvolu rukovodioca službe, a poslovi koji su otprilike u okviru toga su nelegalna prodaja, nelegalni taksi prevoz i tako dalje. Komunalni milicioneri osim novog imena imaju veća ovlašćenja, tako da će isti moći da izdaju nalog pauku, primera radi da bespravno parkirano vozilo ukloni. Takođe će moći tabletom da snimaju dokaze o komunalnim prekršajima, kao što su bahato parkiranje, posebno na pešačkim prelazima, tramvajskim šinama ili u žutoj traci. Ovim zakonom milicija će pokazati bliskost sa običnim ljudima, naći će im se u svakom trenutku pored njih, kada im je najpotrebnija, a ujedno će dokazati da oni brinu o tome da život svakog čoveka se u gradu odvija u uređenom komunalnom okruženju. Svako ko bude želeo da postane milicioner moraće da ispuni uslove u pogledu psihofizičke sposobnosti, obrazovanja, položenog ispita za komunalnog milicionera, a pre nego što stupi na posao, zakonom je predviđeno da se izvrši i bezbedonosna provera. Ovim zakonom je predviđeno da se u okviru komunalne milicije formira služba unutrašnje kontrole. Ova služba će brinuti da svaki komunalni milicioner obavlja svoj posao u skladu sa zakonom i pravilima službe. Po starom zakonu gde naziv komunalnog policajca menjamo u komunalnog milicionera i bez obzira na ovlašćenja veća po predlogu ovog novog zakona, do sada su komunalni policajci imali pune ruke posla. Samo prošle godine u gradu Beogradu formirano je oko 124 hiljade predmeta po svim prekršajima, što opravdava postojanje ove službe. Pozivam svoje kolege poslanike da u danu za glasanje prihvatimo Predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem koleginici Jovanović. Reč ima narodna poslanica Stanislava Janošević. Izvolite koleginice Janošević.
Hvala predsedavajući. Poštovani ministre, kolege poslanici, izuzetno cenim to kada dan protiče u konstruktivnoj raspravi. Bez obzira na to ko je govornik, negde je zaključak da je jedinstven stav ka tome da je ovaj zakon bez anomalija. Iako se nekada i povedu žustrije rasprave, to se negde po mom mišljenju zasniva isključivo na ličnim animozitetima pojedinaca i tome nije mesto u ovom velikom domu i to mogu samo pripišem nedovoljnim kompetencijama i kvalifikacijama za debatu na zadatu temu, odnosno na zakone koji su na dnevnom redu. Bitni zakoni o funkcionisanju naše države su na dnevnom redu danas i prethodnih dana, a da ne kažemo da je nedavno ovde raspravljano o izveštaju o KiM i mi tada nismo imali čak ni mišljenje marginalnih političkih faktora, jer mi smo demokratsko društvo. Svako ima pravo da kaže ono što misli. Oni koji su bili udostojeni njihovog mišljenja jesu pojedine ambasade. Tamo su otišli da ljube ruke, da traže uhlebljenje i mogu vam reći, smatram to jednom vrstom izdaje našeg naroda. Svaka čast onima koji imaju dobru nameru, ali oni koji potkopavaju suverenitet, terotirijalni integrite, kao i nacionalna pitanja Republike Srbije za koja se isključivo bori Aleksandar Vučić, treba da se zapitaju i da smanje doživljaj i da planiraju o tome na koji način će obezbediti budućnost nadolazećim generacijama. Elem, mi danas raspravljamo o zakonu o komunalnoj miliciji. Ovlašćeni predstavnici su kvalitetno govori na tu temu, ja ću samo sa svog aspekta dati mišljenje o bitnim stavkama ovog zakona i počeću od samog naziva. Ljudi su najčešće mešali komunalnu policiju sa policijom, očekivali da će oni na terenu sprovesti neke od ingerencija i mehanizama koje mogu to isključivo pripadnici MUP-a, što naravno nije realno i danas mi raspravljamo o tome, o usvajanju zakona o komunalnoj miliciji, koja će imati mogućnost da se osnuje u svakoj jedinici lokalne samouprave, bila ona opština ili grad. Rekli smo dakle, da se smanjuje to ograničenje da jedan milicioner bude na 5.000 stanovnika, što je izuzetno dobro za male lokalne sredine. Kada se bira kandidat, posebno će se obratiti pažnja na to koji je stepen obrazovanja kandidata, njegova psiho-fizička spremnost, ali takođe će se voditi računa prilikom bezbednosne provere da li je to lice ikada bilo osuđivano. Ovde je veliku pažnju privuklo to da će pripadnik komunalne policije moći da radi u civilu. Zaista ne znam zašto? Da li zato što smo mi ljudi sa Balkana, pa i dalje smo u nekom filmu "Profesionalac" i mislimo da je sve misterija. Nije to u pitanju. Isključivo je u pitanju to da će pripadnik komunalne policije moći da izađe na teren, da uvidi da li su neke anomalije prisutne u smislu parkiranja na nedozvoljenom prostoru, glasnija muzika u ugostiteljskom objektu i slične situacije koje se dešavaju na terenu. U skladu sa tim, svaka lokalna samouprava propisaće izgled same uniforme komunalne policije i postojaće obaveze audio i video snimanja, dešavanja koja će kroz tablet uređaje biti povezana sa serverom lokalne samouprave. Novina jeste unutrašnja kontrola koja će biti upućena od strane načelnika lokalne, odnosno gradske uprave i mislim da je to dobro da bi se profesionalno obavljao posao. Jedan dobar primer vođenja komunalne policije u gradu Zrenjaninu koji ima 120.000 stanovnika sa svojim naseljenim mestima, mislim da je uspostavljena ravnoteža između komunalne policije, odnosno u budućnosti komunalne milicije sa stanovništvom, nije postojala potreba sa restriktivnim merama, jer zaista srednji Banat je poznat i kao miran kraj. Dakle, najbitnije u celoj priči je da obratimo pažnju na one minorne i male stvari koje naše sugrađane mogu da nerviraju i da suzbijemo takva delovanja. Nesumnjivo svemu rečenom je da ću ja u danu za glasanje podržati zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Olivera Ognjanović.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, pažljivo sam čitala Predlog zakona o komunalnoj miliciji i odmah na početku ću vam reći da ću ga podržati jer nam je zaista neophodan. Čitala sam i svakakve komentare i kritike na ovaj Predlog zakona, ali je suština svega sledeća. Ako želimo viši standard i bolji način života, onda se moramo dovesti u red. Moramo naučiti da poštujemo jedni druge, prostor koji nas okružuje i okolinu u kojoj živimo. Komunalna milicija će ovim zakonom dobiti jedan širi značaj i proširiti svoje delovanje. Pre svega, smatram da je izuzetno veliki značaj učešća u suočavanju sa elementarnim nepogodama, odnosno vanrednim situacijama koje smo imali, evo na primer kao što imali pre nekoliko dana širom Srbije. Dovođenjem komunalne milicije u lokalne samouprave i obrazovanjem njene jedinice u okviru opštine, dobiće se dodatna sigurnost i bezbedniji život građana. Veoma je važno da što preciznije odredimo sve dužnosti komunalne milicije da bi predupredili eventualne zloupotrebe položaja ili prekomernu upotrebu sile, koja nije u skladu sa vršenjem dužnosti, a koja je opisana u Predlogu zakona, u članu 28. Imali smo nekoliko slučajeva ranije "Bus plus" kontrole koje su dovele u pitanje sam položaj i ugled ove službe i zato mislim da će veliku ulogu imati unutrašnja kontrola rada komunalne milicije. Između svih dužnosti koje treba da obavlja komunalna milicija, smatram da se najznačajnije vršenje kontrole sprečavanja otpada, paljenja smeća i stvaranja dimnih oblaka, a pre svega, uticanje na svest građana o posledicama ovakvog neodgovornog ponašanja. Očuvanje čovekove životne sredine jeste jedan od najvećih globalnih problema sa kojima se i mi suočavamo. Moramo da se borimo protiv zagađenja, jer predstavlja ogroman problem. Kod mene u opštini Grocka smo u toku prošle godine izdvojili 4,2 miliona dinara za čišćenje divljih deponija, a malopre je moja koleginica upravo pričala o deponiji Vinča koja se nalazi na opštini Grocka i koja predstavlja veliki problem. Mi smo na teritoriji Srbije i Beograda nasledili potpuno nerešene probleme sa otpadnim vodama, odnosno kanalizacionim mrežama, a sada se susrećemo sa paradoksalnom situacijom da upravo oni koji su nam ostavili ove probleme, kritikuju poplave koje su bile u proteklih nekoliko dana. Prvo, činjenica je da je samo u Beogradu od 1. do 23. juna ove godine palo preko 100 litara kiše po kubnom metru i da je ovo nevreme zahvatilo čitavu Evropu i da je taj nered trebalo srediti posle toga. Drugo, da se podsetimo zašto nas oni kritikuju? Zato što građani ne zaboravljaju afere koje su Srbiju koštale milion evra, Đilasovu aferu od šest miliona evra sa podzemnim kontejnerima koji su istrulili, dečiji „Puzle grad“ na Banjici u vrednosti sa 36 miliona koji je pretvoren u prostor prepun đubreta, jedno ruglo gde se okupljaju narkomani, Pionirski grad „Srce Beograda“, koje je oteto deci zarad lične koristi, a na kraju tu je zatečeno smetlište, miševi, ima još mnogo ružnih uspomena koja su nam ostavili, a ovo je bilo samo malo podsećanje na delić lopovluka. Međutim, naš predsednik Aleksandar Vučić i ova Vlada ozbiljno i odgovorno rade, planiraju budućnost Srbije, izrađuju projekte i rešavaju probleme koje smo nasledili. Privlačenjem stranih investicija se u narednim godinama očekuje više milijardi stranih investicija samo u oblasti zaštite životne sredine gde će veliku ulogu igrati upravo komunalna milicija. Zagađivanje i uništavanje prirode nema opravdanje i zato moramo poći od samih nas, kao ličnosti pojedinaca da utičemo jedni na druge, da učimo našu decu da pre svega vole svoju zemlju i da je neguju. Zato pozivam kolege i koleginice da u danu za glasanje podrže sve predložene zakone. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Ognjanović. Reč ima narodna poslanica Studenka Kovačević. Izvolite, koleginice Kovačević.
Zahvaljujem, gospodine Milićeviću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Ministarstva, uvaženi građani Srbije, meni lično ovaj Predlog zakona o komunalnoj miliciji dok sam ga čitala odao utisak da je vrlo pažljivo napisan i da se mislilo o svemu onome što je manjkalo u ovoj oblasti u dosadašnjem periodu. Nadovezaću se i na koleginicu Ognjanović, postoji mišljenje da smo mi društvo koje se većinski deklariše za uređenost nekog sistema, nevažno u kojoj oblasti, većina je za uvođenje reda. Ali, onda dođu poplave i količina bačenog otpada u reke potpuno demantuje te tvrdnje. Kada je već tako onda je sasvim logično zakonom urediti određenu oblast i uvesti sankcije za postupanje suprotno tom zakonu. Tako se postupa u svim uređenim zemljama sa kojima mi volimo da se poredimo i meni je drago da Srbija se više teži toj i takvoj uređenosti. Čula sam i neke komentare u kojima se kaže – zar je ovo glavni problem u Srbiji? To jedni te isti ljudi govore za svaki problem za koji se uhvatite da ga rešite. Mislim da su svi problemi podjednako važni i da ih treba uporedno rešavati, jer se često i prepliću i svako vreme je dobro vreme za rešavanje problema. Problem komunalnog reda je gorući već dugo u Srbiji ako sagledamo posledice koje su nastale zbog nedostatka postojanja komunalnog reda. Da je bilo komunalnog reda, ne bismo imali ni tone smeća u rekama, ni divlje deponije, ni nelegalnu gradnju. Ovaj zakon ide u korist baš onima koji su ugroženi od strane bahatih i neodgovornih, a to su obični i pošteni građani. Sada će svaka lokalna samouprava moći da formira svoju komunalnu miliciju, da, pošto je ukinuta ova odredba jedan komunalni milicionar na pet hiljada stanovnika, i tada će komunalna milicija rešavati probleme vezane za komunalni red prema specifičnosti te određene lokalne samouprave. Sama lokalna samouprava će prema svojim potrebama određivati i broj potrebnih komunalnih milicionara. Ovlašćenja komunalne milicije su sada veća što bi značilo da postoji obaveznost postupanja po nalogu komunalnog milicionara. Biće formirane i posebne stanice, a u većim mestima i odeljenja komunalne milicije. Građani će takođe biti u mogućnosti da prijavljuju komunalnoj miliciji komunalne prekršaje. Još jedno dobro rešenje koje zakon predviđa u korist suzbijanja bahatosti i neodgovornosti, jesu tableti koji su povezani sa gradskim serverom. Putem tih tableta će komunalni milicionari snimati dokaze o komunalnim prekršajima, a koji se odnose na bahato parkiranje, bacanje smeća, itd. Postoji i mogućnost rada milicije u civilu, govorilo se o tome, u određenim situacijama kada se prekršioci ne bi udaljili sa lica mesta kada uoče uniforme ili obeležena vozila što je sasvim logično, a tu mogućnost zapravo daje načelnik komunalne milicije pismenim nalogom. Uslovi da se postane komunalni milicionar su pooštreni, jednom rečju to moraju biti ljudi besprekorne prošlosti, u smislu da nisu bili u sukobu sa zakonom, odnosno da nisu pravosnažno osuđeni za dela koja se gone po službenoj dužnosti. Na kraju, predviđeno je uvođenje unutrašnje kontrole, kao posebne organizacione jedinice koja će se baviti disciplinskom odgovornošću komunalnih milicionara. Dakle, i komunalni milicionari će biti kontrolisani u svom radu. U slučaju da prekrše zakon ili pravila službe, biće kažnjavani. Zakon je odličan, želim vam uspešnu implementaciju i naravno kao građanin, radujem se uspostavljanju reda u ovoj oblasti i iskreno se nadam da će se na ovaj način smanjiti, pre svega, količina divljih deponija i količina smeća koja završava u rečne tokove. Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginice Kovačević. Reč ima narodni poslanik Dalibor Radičević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, danas govorimo o Predlogu zakona o komunalnoj miliciji. Moje mišljenje je da se svi slažemo o potrebi da postoji služba koja će primarno da bavi komunalnim redom, odnosno da se bavi sprovođenjem zakona o očuvanju komunalnog reda. Svi smo bili u situaciji da nas iritiraju nepropisno parkirani automobili ili čak mogu reći i bahato parkirani, da od njih ne možemo da se krećemo trotoarom, da nam ugrožavaju bezbednost time što ih obilazimo i krećemo se ulicom, a činjenica je da saobraćajna policija ne može da postigne da sankcioniše ovakvo ponašanje. Svakog od nas nerviraju divlje deponije koje često vidimo, a neretko i sami učestvujemo i njihovom formiranju. Cilj komunalne milicije nije kažnjavanje, mada je ponekad i to neophodno, cilj je da utiču na svest građana da svojim delovanjem ne zagađuju životnu sredinu, kao i da ne ugrožavaju bezbednost svih učesnika u saobraćaju. Cilj komunalne milicije je da spreči divljanje po ulicama gradova, čuvanje saobraćajnih znakova i rušenje ograda na gradilištima, preglasnu muziku u kafićima i još mnogo toga. Sve ovo se sprečava time što neodgovorni pojedinci drugačije reaguju ukoliko znaju da sa ovim ponašanjem mogu da dovedu do toga da budu i novčano kažnjeni. Čini mi se da je ta kazna najdelotvornija i da najbolje preventivno deluje. U ovom Predlogu zakona o komunalnoj miliciji pažljivo su me privukle pojedine odredbe zakona o kojima ću danas pričati. Potrebno je napomenuti da je dobro što je ukinuta odredba iz starog zakona gde se broj komunalnih milicajaca ograničava na jednog milicajca na pet hiljada stanovnika. Pozitivno ocenjujem i odredbu zakona o mogućnosti obrazovanja zajedničke službe komunalne milicije od strane jedinice lokalne samouprave, što je posebno bitno za male lokalne samouprave. Kada govorimo o ovoj temi, ne mogu, a da ne pomenem da pojedine lokalne samouprave neće biti u mogućnost da formiraju komunalnu miliciju zbog Zakona o maksimalnom broju upošljenih, ne zato što su ove lokalne samouprave neodgovorne, već zato što realno imaju potrebe za većim brojem radnika. Uzmimo za primer moj Aleksinac, broj upošljenih ne prelazi maksimalni broj, ali zbog velike teritorije realno imamo potrebu za većim brojem radnika. Komunalno preduzeće, komunalne usluge ovog trenutka imaju potrebu za angažovanjem dodatnog broja radnika kako bi pokrili celu teritoriju opštine, organizovanjem, iznošenjem smeća za šta su se stekli svi tehnički uslovi u vidu kontejnera i mehanizacije. Slična je situacija i sa vodovodom, pogotovo ako imamo u vidu činjenicu da svi seoski vodovodi treba da pređu u njihovu nadležnost. Dečija ustanova Lane, ima potrebu za novim upošljenjem. Broj prijavljene dece na čekanju je preko 300. Postoje tehnički uslovi da se ovog trenutka otvore pet novih grupa, ali je odluka o maksimalnom broju upošljenih kaže drugačije. Sve ovo su razlozi koji će mnoge lokalne samouprave da uspore u formiranju komunalne milicije, a postoji potreba da imaju i ovakve službe. Što se samog Zakona o komunalnoj miliciji tiče, moram da pohvalim i nov sistem selekcije, odnosno odabira kandidata za zasnivanje radnog odnosa komunalnog milicionera, a posebno da pohvalim odredbu da svaki kandidat mora da prođe bezbednosnu proveru pre dobijanja zvanja komunalni milicajac. Na ovaj način smanjiće se mogućnost da nedostojna lica dobiju uniformu komunalne milicije i da sprovode odredbe Zakona o komunalnoj miliciji, što će dovesti do stvaranja poverenja od strane građana u pripadnike komunalne milicije. Kada analiziram celokupan Zakon o komunalnoj miliciji, dolazim do zaključka da pred nama imamo kvalitetan Predlog zakona i u danu za glasanje glasaću da se ovaj Predlog zakona usvoji. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega Radičeviću. Reč ima narodni poslanik Marko Zeljug. Izvolite.
Uvaženi poslanici, predstavnici Ministarstva, Predlogom zakona o komunalnoj miliciji, pored promene imena službe komunalna policija u komunalna milicija, koja je uslovljena izmenama i dopunama Zakona o policiji iz 2018. godine, novim predlogom zakona definišu se nove nadležnosti službe koje će omogućiti efikasnije postupanje i kontrolu propisa i zakonskih odredbi. Predlogom zakona omogućava se opštinama formiranje službi i njeno funkcionisanje čime će se na teritoriji cele Republike uspostaviti sistem otkrivanja prekršaja komunalnog reda i ono što je važnije je preventivno delovanje komunalne milicije u sprečavanju tih prekršaja, a pomaganju u otklanjanju postojećih slabosti u izvršenju nadležnosti jedinica lokalne samouprave. Upravo iz tog razloga grad Beograd je bio glavni inicijator ovog Predloga zakona o komunalnoj miliciji, jer već duže vreme gradsko rukovodstvo uviđa potrebu za veće nadležnosti za efikasnije obavljanje poslova i za povećanje broja pripadnika komunalne milicije, radi uspostavljanja komunalnog reda i efikasnijeg sprovođenja zakona za čije sprovođenje je nadležan grad Beograd. U proteklih pet godina Beograd je intenzivno radio na razvoju sistema za držanje pod kontrolom komunalnog reda i uvideo da je 300 komunalnih policajaca malo za teritoriju Beograda i da je za metropolu od 1,8 miliona stanovnika koja svakodnevno raste potreban veći broj, za efikasnije sprovođenje zakona su potrebna i veća ovlašćenja komunalnih službi. Predlogom zakona obezbeđuje se izvršavanje nadležnosti grada u oblasti komunalne delatnosti, zaštite životne sredine, ljudi i dobara i održava se red i korišćenje zemljišta, lokalnih puteva, javnih objekata i poslova iz nadležnosti grada. Novim predlogom zakona otklanja se nedostatak prilikom prikupljanja podataka od lica. Proširena su ovlašćenja za pregled lica i predmeta i zaustavljanje i pregled vozila, čime se jasnije određuje ova vrsta ovlašćenja i jasno određuje predmet pregleda. Pored uvođenja novih mehanizama delovanja komunalne policije, Predlogom zakona predviđeni su i bolji kontrolni mehanizmi rada komunalne milicije i odgovornost milicionara u postupanju i disciplinska odgovornost same službe. Predlogom ovog zakona SNS želi da uvede dodatni red u poslove komunalne kontrole i reda i omogući građanima Beograda, a tako i svih opština, pravo na kvalitetniji život i ujedno da pored gradova omogući i ostalim lokalnim samoupravama da formiraju komunalnu miliciju radi efikasnije i efektivnije primene zakona iz svoje nadležnosti. Posao komunalne milicije nije represija, nego savetodavno delovanje i prvenstveno upućivanje upozorenja radi otklanjanja loših navika koje su pojedini građani stekli u periodu neprimene zakona za vreme bivšeg režima. Savesno ponašanje građana prvenstveno prema zajednici i svom okruženju ima jedini cilj koji ovaj zakon želi da postigne. U danu za glasanje pozivam kolege poslanike da podrže ovaj Predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Zeljug. Reč ima narodni poslanik Radoslav Cokić. Izvolite, kolega Cokiću.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovani državni sekretari, poštovane kolege poslanici, ja bih hteo da diskutujem malo drugačije nego što su bile diskusije do sada i zato molim vas ministre da mi malo poklonite pažnje. Ovaj zakon ima za cilj da mi olakšamo rad pre svega gradonačelnicima i komunalnim službama koje su zadužene da rešavaju probleme, to je njegova suština. Njegova suština nije da on bude represivan. Mi moramo i samo uvođenje zakona poboljšaće odnos stanovništva prema ekološkoj sferi. Ono što je jako važno jeste da mi omogućimo građanima da oni mogu da se na adekvatan način ponašaju, tako što će imati uslove da odlože komunalni otpad na pravo mesto, da parkiraju vozilo na odgovarajuće mesto, a oni koji to kontrolišu imaju za cilj da taj sistem urede, da kazne onoga ko čini prekršaj. U mojoj opštini je 2005. godine poveren posao srpsko-nemačkoj firmi da uklanja komunalni otpad. Oni su uklonili divlje deponije, preko sto divljih deponija u okviru tog sporazuma, a prva želja i prvi cilj Nemca koji je bio jedan od partnera jeste bio da krenemo sa edukacijom male dece od predškolske ustanove, od prvog i četvrtog razreda jer, molim vas, kad decu naučimo da na adekvatan način odlažu smeće, da to i oni prenose na roditelje. To je vrlo važno sad, upravo se završava školska godina i kad su ovde bili ministar Šarčević i ministar Trivan govorio sam takođe o toj temi, vrlo je važno da Vlada donese odluku da krenemo sa edukacijom mladih generacija da se na adekvatan način ponašaju prema komunalnom otpadu i to je ono što je jako važno. Zakon koji donosimo ima za cilj da spreči stanovništvo da se ponaša na adekvatan način, da ne bacaju smeće na nedozvoljena mesta, ali, kažem, moramo im omogućiti mesta gde to mogu da rade. Nadam se da ćemo ovoj temi da poklonimo pažnju, jer to je vrlo važno. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Cokiću. Reč ima narodni poslanik Nenad Mitrović. Nije prisutan. Reč ima narodna poslanica Dragana Kostić. Izvolite, koleginice Kostić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, narodni poslanici, građani Srbije, pre nego što počnem svoju diskusiju koja je danas na dnevnom redu, to je Zakon o komunalnoj miliciji, želim pre svega da građanima Kraljeva čestitam otvaranje civilnog aerodroma, i to baš danas na Vidovdan, zahvaljujući našem predsedniku Aleksandru Vučiću i Vladi, koji su uložili nadljudske napore da se ovaj projekat u što kraćem roku završi. Inače, što se tiče Zakona o komunalnoj miliciji koji je danas na dnevnom redu, ja bih diskutovala slično kao prethodni govornik gospodin Cokić, kroz primer moje lokalne samouprave Sokobanje, odakle ja dolazim. Svakako da nam je u korist ukidanje ograničenja odredbi – jedan milicioner na 5.000 stanovnika, s obzirom da u Sokobanji godišnje 120.000 turista poseti ovo mesto i moram da se pohvalim da smo u 2018. zabeležili 97% veći broj turista u Sokobanji nego u 2017. godini. Jedan od razloga je svakako uvođenje vaučera za turiste za korišćenje na teritoriji Srbije i isto moramo biti zahvalni našem predsedniku Aleksandru Vučiću koji je to i uveo pre par godina. Međutim, broj turista u Sokobanji beleži i u ovoj godini rast u odnosu na prošlu godinu, za ovih pet meseci 17% i više turista posetilo je ovu veoma značajnu turističku destinaciju. To znači da ne moramo da zaposlimo samo tri komunalna milicionera, jer na teritorije Opštine Soko Banja živi samo 15.000 stanovnika. U trenutku kada se organizuju razne manifestacije, koncerti i druga zbivanja, u Soko Banji u jednom danu ima i preko 30.000 građana, što je svakako neophodno da se zaposli veći broj komunalnih milicionera. Pohvalila bih i ovaj zakon u odredbi gde kaže da ovlašćenja komunalnih milicionera služe i za zaštitu životne sredine. S obzirom da je moja lokalna samouprava prva ekološka opština u Srbiji još od devedesete godine i da poseduje preko 20 izletišta u prirodi, svakako da će ovo zaduženje koje imaju komunalni milicioneri da omogući da su sva izletišta uredna i da spremna očekuju turiste koji je posećuju preko cele godine. Još nešto što do sada niko, čini mi se, nije izjavio u vezi ovog zakona, a to je da će pojedini komunalni milicioneri biti posebno osposobljeni za rad sa maloletnicima. Svakako da je ovo veoma značajno, s obzirom da uglavnom mlađe populacije od 18 godina, naročito u kasnim večernjim časovima radi provoda su spremni da načine neke incidente, odnosno da kontejnere, kante za smeće i ostalo, da stavljaju na druga mesta nego gde je to predviđeno i čak neki znaju da narušavaju javni red i mir, ali znaju i da uništavaju na primer klupe i ostale mobilijare u parkovima. Za sve ovo svakako je trebalo vremena da se, s obzirom da najavljujemo sledeće godine ukidanje zabrane zapošljavanja, jedan od načina jeste da i nove mlade kadrove zaposlimo, što jeste cilj ove Vlade i našeg predsednika Aleksandra Vučića. Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginice Kostić. Reč ima narodni poslanik Veroljub Matić. Izvolite kolega Matiću.
Zahvaljujem se. Prvo što hoću da kažem, mislim da je ovo preka potreba formiranje komunalne milicije na svim nivoima i u opštinama i u gradovima, iz razloga te potrebe kontrole i navikavanja svih na jedan odnos prema tom komunalnom redu koji treba svi kao građani da sprovodimo, počev od ponašanja prema pikavcu pa nadalje. Ono što mislim da je dobro, to je što će nam komunalna milicija biti osposobljena, edukovana, uniformisana. Mislim da ta uniforma, jednostavno mi smo građani koji smo navikli da poštujemo uniformu i mislim da će ona doprineti jednom kvalitetnom radu komunalnog milicionera. Iz tih razloga apelujem da kada se bude, kada opština i gradovi budu donosili odluke o uniformisanju da to bude stvarno na jednom potrebnom nivou i da bude uniforma koja će se poštovati. S obzirom da je uniforma u pitanju, tu je uspostavljen jedan vertikalni red komandovanja, jer čim je uniforma u pitanju mora strogo komanda da se uspostavi, odnosno vertikala, kao što je to u policiji, miliciji, itd. Ono što doprinosi jednom kvalitetu rada, to je tehnička opremljenost komunalne milicije i mislim da ona treba da bude maksimalno opremljena da u krajnjoj nuždi primenjuje i tu opremu od kamera pa nadalje, a da jednostavno kao što se u vojsci opremamo da ne bi bilo rata tako i komunalna milicija treba da bude opremljena da bi svi mi poštovali komunalni red, a što manje koristili tu opremu koja nam je data. Ona treba da posluži, u krajnjem, svojoj svrsi. Nisam za kažnjavanje, jesam da mi kao građani koji to treba da poštujemo, jednostavno shvatimo da postoje određena pravila i prema nama i prema drugima i prema sredini u kojoj živimo, da jednostavno ta naša sredina bude i bolja i lepša, a pogotovo za te mlade naraštaje. To što bude radila komunalna milicija, to je naš život, to je naša svakodnevica, svaki dan se susrećemo sa time, svi smo pod udarom komunalne milicije, ali ukoliko poštujemo određena pravila jednostavno komunalna milicija će samo nama doprineti da sve to bude u jednom skladu, u jednom redu. Svima će nam biti bolje da živimo u toj sredini kao i drugima koji dolaze u naše sredine. Ono što želim posebno da zamolim ministra, a to je član 54. stav 1. gde se kaže da propisi za sprovođenje ovog zakona koje donosi ministar nadležan za sistem lokalne samouprave biće u roku od godinu dana. Slažem se da su ozbiljna podzakonska akta koja ministra treba da donese, kao što je snimanje na licu mesta, kao što je vršenje kontrole same komunalne policije. To traži jednu stručnost, jednu ozbiljnost, škakljiva su pitanja, ali da bi omogućili što brže sprovođenje ovog Zakona komunalne milicije, mislim da je prikladan rok šest meseci. Nisam čitao amandmane, ne znam da li je neko podneo amandman da se ovaj rok skrati, podneo sam amandman ali sam zakasnio s obzirom da sam ispustio rok za podnošenje amandmana. Zato bih zamolio ministra, mislim da bi učinio uslugu svim opštinama, prvenstveno opštinama da što pre mogu da primene zakon jer zakon ne može da se primeni bez podzakonskih akata. (Vjerica Radeta: Imamo amandman da se pomeri rok.) Imate amandman, drago mi je. Zato predlažem da ako postoji amandman da se prihvati takav amandman ili da vi predložite nešto da se skrate rokovi. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem, kolega Matiću. Reč ima narodni poslanik Ljubica Mrdaković Todorović. Reč ima narodni poslanik Milan Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, osnovni razlog za donošenje Zakona o komunalnoj miliciji jeste potreba da se komunalna milicija obrazuje u opštinama, ona se formira kao unutrašnja organizaciona jedinica u sastavu opštine, odnosno gradske uprave. U dosadašnjem funkcionisanju opština uočene su značajne teškoće u održavanju komunalnog reda i efikasnog održavanja zakona koje su u nadležnosti opština. Ovakvo organizovanje službi i njeno funkcionisanje doprineće otkrivanju prekršaja u komunalnom redu kao i boljem preventivnom delovanju. Svrha komunalne milicije jeste obezbeđivanje i izvršavanje komunalne delatnosti, kao što su zaštita životne sredine, ljudi i dobar, lokalnih puteva, ulica i drugih javnih objekata, zaštite i red u korišćenju zemljišta. Novim Predlogom zakona se dozvoljava mogućnost postupanja bez službene uniforme ali samo po pisanom nalogu načelnika. Radom u civilu se otvara mogućnost efikasne primene komunalne milicije naročito u oblastima bespravnog zauzeća javnih površina, nelegalne prodaje, nelegalnog taksi prevoza kao i buke u ugostiteljskim objektima. U tim oblastima održavanja komunalnog reda neophodno je delovanje bez uniformi i oznaka a u suprotnom počinioci imaju vremena napuste mesto prekršaja, pa je komunalna milicija onemogućena da počinioce prekršaja sankcioniše i uspostavi komunalni red. Poslovi komunalne milicije su i održavanje reda iz oblasti javne čistoće, prevoza i deponovanja komunalnog i drugog otpada, parkiranja, održavanja komunalnih objekata, pijaca, parkova, zelenih i drugih javnih površina. Uvedena su i nova ovlašćenja, prošireno je ovlašćenje za pregled lica i predmeta na zaustavljanju i pregled vozila. U skladu sa ovim komunalna milicija je ovlašćena da zaustavi vozilo u kršenju propisa, da izvrši njegovo pregled, kao i pregled lica i predmeta u vozilu. Ovo ovlašćenje će imati primenu kod neovlašćenog odvoženja ili istovara zemlje, šuta, otpada i drugog materija čime se stvaraju deponije na javnim površinama. U održavanju komunalnog reda uočen je poseban problem stvaranja divljih deponija. Iskustva pojedinih opština sa terena govore o smanjivanju broja divljih deponija. Na primer 2017. godine njihov broj se od 40 smanjio na 31, a sada ih je 21. Trend je da će se usvajanjem i primenom ovog zakona samo u narednih par godina, konkretno, naredne dve do tri godine 90% deponija će biti uklonjeno, a 10% će se ponovo javljati, zato što se svest građana o tome još nije probudila. Tako da je ovakva zakonska rešenja uticati da se ovo menja i da imamo bolje rezultate, da budimo svest ljudi o tome. Zatim, problemi građana su i razne vrste zakrčenje trotoara u gradskoj zoni koji onemogućavaju pešacima nesmetano kretanje, kao i nepropisno parkiranje koje ukazuje na komunalni nemar, na štete koje pojedinci nanose gradskoj imovini, zauzimanje javne površine, razne vrste zagađenja životne sredine, noćnu galamu, držanje životinja u gradskoj zoni. Zato je komunalna milicija u službi građana. Ona im stoji na raspolaganju 24 časa dnevno i trudi se da povećava broj ispostava kako bi njeni pripadnici mogli brže da reaguju. Ne smemo nastaviti da se nesavesno ponašamo prema životnoj sredini, prema našem okruženju, prema urbanim celinama gde živimo i radimo. Zato je potrebno da građani prepoznaju komunalnu miliciju, kao jednu društveno odgovornu i uspešnu organizaciju koja želi da deluje sa realizacijom velikih projekata i akcija. Suština je da se brže i efikasnije rešavaju komunalni problemi u gradu koji su u nadležnosti komunalne milicije. Time ćemo omogućiti građanima da lakše i bolje obavljaju svoje svakodnevne aktivnosti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Ljubiću. Reč ima narodni poslanik Milovan Krivokapić.
Hvala predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, koleginice i kolege, danas bih kratko rekao, već su kolege dosta rekle, o Predlogu zakona o komunalnoj policiji. Da bi se efikasno upravljalo državom neophodno je postojanje institucionalnih kapaciteta sa ustanovljenim procedurama i odnosima između nadležnih subjekata i upravu zbog toga donosimo zakone i izmene i dopune zakona gde su definišu savremena rešenja, i na taj način Srbija pokazuje opredeljenje da se približi najrazvijenim državama u svakom pogledu. Predsednik Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije su svakodnevno usmereni na preduzimanje aktivnosti za rešavanje svih problema, a donošenje zakonskih okvira je svakako prva u nizu aktivnosti kojim se rešava eventualni problem. Potpuno odgovorno i planski na najvišim nivoima društvene i političke svesti, prihvatajući u potpunosti stav da su komunalni problemi vrlo značajni problem i sferi društvenog, zdravstvenog i ekonomskog života građana. Trend porasta broja komunalnih prekršaja može se smanjiti i preduprediti samo dobro organizovanim radom i sprovođenjem dobro osmišljenih i koordiniranih mera što mi upravo i svakodnevno radimo. Osnovni razlog za donošenje zakona o komunalnoj miliciji jeste potreba da se komunalna milicija obrazuje i u opštinama, pa bi upravo na taj način ona mogla da bude efikasnije u uvođenju komunalnog reda, a građani bi bili zaštićeni od bahatosti pojedinaca, bez obzira da li se radi o bahatom parkiranju, glasnoj muzici, bacanju smeća i ostalom. Dakle, zadatak komunalnih milicionara je da brinu o svakom najsitnijem komunalnom problemu kako bi naši građani bili zadovoljni. Pored promene naziva iz policija u milicija zašto postoji razlog ovim zakonom je definisan i povećan broj komunalnih milicajaca koji će moći da obavljaju svoje poslove i zadatke u civilnoj uniformi, naravno po pisanom nalogu načelnika, a uvećava im se i broj nadležnosti i ovlašćenja. O tome ne bih, jer su kolege dosta rekli. Zato ću još samo reći, da izrađujući ovaj zakon svakako da su se imalo u vidu druga uporedna iskustva i slobodno se može konstatovati da uvođenje komunalne milicije u opštinama koje se predviđa ovim zakonom prate savremene tendencije, koje naglašavaju novu ulogu lokalnih zajednica u održavanju komunalnog i drugog reda i jačanju njihovog partnerstva sa policijom. Zakonom se stvara pravni okvir za organizovanje i delovanje komunalne policije, čije uvođenje treba da doprinese otklanjanju postojećih slabosti u izvršavanju nadležnosti jedinica lokalne samouprave. Zato će SNS u danu za glasanje glasati za njegovo donošenje. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Đokić.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, ima više razloga za donošenje ovog zakona, ali jedan od važnijih razloga je to što imamo obavezu da naziv komunalna policija, promenimo u neki drugi naziv. Odabrali smo da to bude komunalna milicija, jer smo donošenjem Zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji još 2018. godine sami postavili rok i uslov i obavezu da naziv policija mogu da koriste samo policija tj. Vojska Republike Srbije, tj. vojna policija. Ovaj naziv policija nije rezervisan zbog puke zaštite brenda naziva policija, već iz mnogo ozbiljnijih razloga, jer policija podrazumeva da neko, između ostalog bude i naoružan, da ima mnogo veća ovlašćenja, a komunalna milicija ima neka sasvim drugačija ovlašćenja i zato je ovaj naziv koji će biti nov, koji ćemo usvojiti, adekvatan obavezama, zadacima koje će ona imati. Takođe, ograničenje se odnosi i na izgled, tj. boju uniforme koju će budući komunalni milicioneri nositi i ona će se razlikovati od grada do grada, od opštine do opštine, onako kako budu želeli, ali u svakom slučaju neće moći biti tamno plave boje, tj. neće smeti da liče na uniformu policije, tj. vojne policije. Ja mislim da je ovde bitno da istaknemo i da ostali elementi vizuelnog identiteta takođe moraju biti drugačiji od onih koji se koriste u policiji, vojnoj policiji. Odnosi se na natpise, na značke, na ostale elemente uniforme, pa čak i izgled vozila, samih vozila, tj. natpise na vozilima o čemu treba voditi računa. Potpuno se moraju razlikovati od policijskih. Zašto je ovo bitno? Ovo je bitno upravo zbog otklanjanja mogućnosti zloupotrebe, a da ne nabrajam, imali smo u prošlosti i primera zloupotreba od samih komunalnih policajaca, zloupotrebe svog službenog položaja. Da se to ne bi događalo u budućnosti, mi moramo smanjiti takvu mogućnost. Osnovna namena i zadatak komunalne milicije je da brine o komunalnim problemima, da uvodi red, komunalni red, da zaštiti građane od bilo kakve bahatosti. Ja bih pre svega rekao da je tu najbitnije uvođenje reda po pitanju nelegalne gradnje, zatim nepoštovanje drugih pravila komunalnog reda, bacanje smeća van mesta koja su predviđena za odlaganje smeća, bahato parkiranje, preglasna muzika, razni mirisi, dim, itd. Imaće oni mnogo posla, a sve u cilju zadovoljstva svih građana države. Ovde je bitno naglasiti da komunalni milicioneri neće, dakle, biti naoružani. Veoma bitna stvar. Da bismo smanjili mogućnost zloupotrebe, uvodi se jedna novina, a to je uslov bezbednosne provere svakog eventualnog kandidata za komunalnog milicionera, ali ne samo za njih, već i za one komunalne, sada policajce, a ubuduće milicionere, koji već duže vremena rade sada u komunalnoj policiji, a kada usvojimo ovaj zakon u miliciji. Znači, bezbednosna provera koja će eliminisati one osobe koje su, hajde biću blago reći, koje su zgrešile u dosadašnjem radu. Ovde je veoma bitno da svi kandidati za komunalne policajce ispunjavaju razne uslove, između ostalog i psihofizičku sposobnost, obrazovanje, položen ispit za komunalne policajce, a najvažniji je postojanje, tj. nepostojanje bezbednosne smetnje za obavljanje dužnosti. Hvala.
Zahvaljujem kolega Đokiću. Reč ima narodni poslanik Branimir Rančić. Izvolite kolega Rančiću.
Zahvaljujem, predsedavajući, gospodine Milićeviću. Poštovani ministre, poštovani gosti iz ministarstva, poštovana gospodo narodni poslanici, ja ću o ovom zakonu, kao i moj kolega Cokić, govoriti na jedan drugi način, jer mislim da su prethodni govornici rekli sve što je bitno za ovaj zakon. Pred nama, narodnim poslanicima je jedan zakon koji je urađen na vrlo transparentan način, to moram da kažem kao vrlo bitnu činjenicu. U prilog ovoj tvrdnji ide činjenica da je javna rasprava o Nacrtu zakona sprovedena u skladu sa usvojenim programom javne rasprave u periodu od 16. februara do 6. marta 2019. godine, kao i to da je Nacrt zakona bio zvanično postavljen na sajtu Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave. U toku trajanja javne rasprave Nacrta zakona predstavljen je na okruglom stolu u Centru Sava, održanom 28. februara 2019. godine u Beogradu. U toku javne rasprave ukupno je 17 subjekata dostavilo svoje primedbe. Značajan broj primedbi i sugestija na pojedine članove Nacrta ovog zakona odnosio se na pojam i obavljanje poslova, odnosno na član 10. Da bi pojedine dileme bile rešene moja sugestija bi bila vama iz ministarstva da je bilo potrebno uraditi ispred zakona pojašnjenje pojedinih pojmova koji figurišu u zakonu. Tako, na primer, u članu 10. stav 2. se kaže – zaštita od buke u životnoj sredini. Životna sredina je jedan veoma široki pojam, da se razumemo. Po definiciji životna sredina ili čovekova okolina predstavlja sve ono što nas okružuje, odnosno sve ono sa čime je direktno ili indirektno povezana čovekova životna i proizvodna aktivnost. Znači, životnu sredinu možemo posmatrati kao petokomponentni sistem - atmosfera, hidrosfera, litosfera, zemljište i organizmi. S obzirom da je najveći broj prijava komunalnoj policiji upućen od strane stanara zbog buke u zgradama, odnosno stanovima, ovaj pojam životne sredine treba suziti i jasno definisati u odnosu na stambenu sredinu, a stambena sredina, koju čine stan ili grupa stanova zajedno sa okolnim prostorom i infrastrukturom koju zajednički koriste korisnici stanova. Ovo potenciram, jer se stambena sredina pominje u smislu održavanja objekata. Naravno, poslovi iz stava 1. tačka 2. i stava 2. ovog člana ne odnosi se na nadležnosti inspekcije utvrđene zakonom kojim se uređuju komunalne delatnosti. Na kraju da rezimiram. Treba posebno izdvojiti stambenu sredinu kao uži deo životne sredine zbog najvećeg broja prijava koje se odnose na nepoštovanje kućnog reda u zgradama, odnosno stanovima. Zahvaljujem. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite, kolega Atlagiću.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon je veoma dobar. Dozvolite nekoliko rečenica da kažem. U prvom redu da je komunalna milicija do sada mogla biti osnovana od strane grada, a ovim Predlogom zakona omogućava se da i opštine mogu osnivati komunalnu miliciju, naravno tamo gde postoje za to određeni uslovi. U posebnim, kao što su rekle i moje kolege, situacijama ona može biti i bez uniforme, sa posebnim oznakama, a i to za određene poslove i po određenom pismenom nalogu. Dozvolite da kažem, pošto su većina kolega govorili o ovome, da kažem još dve, tri rečenice. Prvo, da kažem da stranka bivšeg režima, oličena u raznim varijantama demokratskih stranaka i drugih, nije vodila računa o komunalnom redu. Tako je poznata tzv. „đubretarska mafija“ u Beogradu za vreme dok je gradonačelnik bio Điki mafija, poznat u narodu... Zašto ga narod zove Điki mafija, zato što je ušao u politiku kao običan gologuzan, a izašao iz politike sa 700 miliona eura. Ta tzv. „đubretarska mafija“ bila je osuđena na 73 godine zatvora, a proneverila je budžet grada Beograda za vreme Đikija mafije za 310 miliona dinara. Gle čuda, proces je trajao 10 godina. Priča se, zaista znam iz pouzdanih izvora, da je Điki mafija konačno vršio pritisak da se oslobodi ova mafija. Naravno, poznato je građanima zbog čega je vršio pritisak. Zato su njegove firme uvećane za toliko, za 700 miliona, kada je izašao iz politike. Gle čuda, evo ga ponovo u politici. Nije samo on, tu je i predsednik, novi predsednik DS, Zoran Lutovac. Već je prepoznat u narodu kako je nevidljiv. Narod ga zove – zalutovac. Zalutao u politiku, kako vidite, i građani su zaista dobro proceni. Tu je i Vuk Jeremić, nekadašnji član DS, poznat pod nazivom – član međunarodne bande lopova i prevaranata. Da ih dalje ne nabrajam. Najbolje o njima je rekao o njima njihov član DS, inače ambasador bivši, Svetislav Basara, koji je rekao da je DS u raznim varijantama samoupravna, citiram. To je izrekao 22.5. gospodnje 2019. godine. Citiram – da je DS samoupravna, interesna zajednica muljatora i lopuža. Završen citat. Na kraju, poštovani potpredsedniče, evo ih opet ponovo u nekakvom Savezu za Srbiju, ja to zovem - savez za drugu pljačku Srbije, putuju gradovima Srbije kao jedni obični cirkusanti i jedan od njih je glumac Nikola Kojo, 04. februara, 2019. godine, je rekao, citiram: „Ako protesti ne uspeju, napuštam ovu zemlju!“ Samo tri meseca kasnije, dakle, 10.05.2019. godine, je rekao i objasnio kako su protesti propali, citiram: „Ljudi polako shvataju kako im je protest od početka iz prikrajka, vodili su cenzus lovci uz pomoć raznog polusveta i polu novinara i dela studenata koji su im verovali“ Završen citat. Molim uvaženog glumca da izvrši svoje obećanje i da napusti Srbiju. Kako ste čuli, SNS, daje punu podršku ovome zakonu i u danu za glasanje, glasaćemo. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Atlagiću. Reč ima narodna poslanica Tijana Davidovac. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodna poslanica Tatjana Macura. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Ja sam svoje izlaganje ispred Stranke Moderne Srbije, sasvim slučajno ostavila za kraj današnjeg dana, te sam imala priliku da čujem uvodno izlaganje kolega i poslanika vladajuće većine. Zaista mi se čini da Zakon o komunalnoj policiji koji treba da prestane da važi usvajanjem ovog zakona o komunalnoj miliciji, bio je sve ono što je, u stvari Srbiji donelo prosperitet i uspeh, a da nas blagostanje ček kada usvojimo ovaj zakon o komunalnoj miliciji. S tim u vezi, dakle, zaista ne mogu da verujem da kolege preko puta imaju apsolutno svako odsustvo kritike čak i na zakone koje predlaže Vlada Republike Srbije i smatram da to nije dopustivo, posebno iz ugla da su oni narodni poslanici koji štite interese građana Srbije, bez obzira da li se u ovom trenutku nalaze na strani pozicije ili opozicije. Ovolika količina hvalospeva je, prosto, nesvariva. Ovaj Predlog zakona u skupštinsku proceduru upućen je početkom juna. Pre toga je, čini mi se, jedan dan ranije usvojen na sednici Vlade Republike Srbije. Ovaj podatak možda i ne bio toliko značajan da o ovom zakonu toga dana u javnosti jedini komentar nije došao od gospodina zamenika gradonačelnika Grada Beograda Gorana Vesića, a ne od predstavnika Ministarstva ili od samog ministra Ružića. Dakle, to mi je nekako upalo u oči, jer ako je zakon usvojen na sednici Vlade tako što ga je pre toga uputio nadležni ministar, ne znam po kojoj osnovi je u javnosti pozvan da o ovom zakonu najveći broj komentara daje neko ko nije zakonopisac ovog zakona? Komunalna policija formirana je krajem 2010. godine sa ciljem da na gradskim ulicama zavede komunalni red zbog rešavanja svakodnevnih problema građana, poput vandalizma, buke, oštećenja javne i privatne imovine. Tada su najavljeni policajci bili predstavljeni kao zeleni redari koji će menjati Srbiju na bolje, što znači da se Zakon o komunalnoj policiji primenjuje u Srbiji otprilike deceniju za nama. Međutim, u obrazloženju zakona koji je upućen narodnim poslanicima, nažalost, Izveštaj o radu komunalne policije obuhvata samo period od 2013. do 2015. godine. Nažalost, nemamo podatke o čitavom desetogodišnjem radu ove službe. Možda ovi podaci postoje, ali, jednostavno, nisu dostupni na uvid narodnim poslanicima, niti građanima Srbije. Ono što sa sigurnošću mogu reći jeste da zbog brojnih incidenata komunalni policajci su za ovih 10 godina tekli imidž bahatih komunalaca. U najvećem broju slučajeva dokazana su i prekoračenja ovlašćenja i, kao što već rekoh, evo već gotovo deceniju od formiranja ove službe mi ne znamo kakvi su efekti njihovog rada i delovanja, odnosno kakvi su efekti primene Zakona o komunalnoj policiji. U 2017. godini pokušano je nešto da se uradi sa ovim narušenim imidžom. Tada je načelu ovog ministarstva bila sadašnja predsednica Vlade, gospođa Ana Brnabić. Iz budžeta je planirano da se izdvoji oko 2,5 miliona dinara na ime analize koja bi uticala na to da se popravi ugled ove službe. Dolaskom vašim na čelo ovog ministarstva ovaj tender je stopiran, što mogu da pozdravim, ali ako uzmemo u obzir da se radi tek od 20.000 hiljada evra, ja i ne mislim da je to neka investicija koja nema smisao, nego, jednostavno, to nije suština. Dakle, poboljšanje imidža ove službe ne može da se reši tako što ćemo mi razmišljati o tome kako ona kozmetički treba da se promeni u odnosu na ono kako treba suštinski da izmeni. Svoj ugled komunalna policija u međuvremenu za ovih 10 godina sama je urušila prekoračenjem ovlašćenja i nepoštovanjem zakona, od fizičkih obračuna sa građanima prilikom kontrole nelegalne ulične preprodaje, posedovanje bus-plus, kartica kod građana, pa i do privođenja aktivista nevladinih organizacija i udruženja i sprečavanje novinarskih ekipa da obavljaju svoje posao. O ovim incidentima postoje čak i video snimci. Dostupni su na internetu. Podsetiću vas samo na jedan slučaj koji mi se čini da je zanimljiv za građane Srbije i da je svima poznat. Radi se o jednom, slobodno mogu reći, sadističkom iživljavanju predstavnika komunalne policije, koji su u nekoliko navrata vršili, praktično, teror nad uličnim prodavcem lubenica, koji je u jednom od tih incidenata na kraju doživeo i fatalni srčani udar. Da se ne vraćam detaljno ni na ovaj, ni na neke druge slučajeve, još jednom zaključujem da za loš imidž komunalne policije u Srbiji isključivo i samo je zaslužna komunalna policija. Bilo je pokušaja da se 2016. godine ovaj zakon stavi u skupštinsku proceduru, međutim, niz ovakvih incidenata verovatno su odložili to da se ovaj zakon nađe u skupštinskoj proceduri. U međuvremenu smo usvojili izmene Zakona o policiji, čini mi se u martu 2018. godine, i u tom zakonu smo nekako ograničili upotrebu termina policije, pa smo sada došli u situaciju da koristimo izraz milicija, odnosno da komunalne policajce zamenimo sa komunalnim milicionarima. Jedan od uvodničara iz vladajuće većine, čini mi se da sada nije u sali, mislim da je kolega iz poslaničkog kluba PUPS, da li je slučajno ili namerno, rekao je da se radi o komunalnom uređenju i da se radi o sistemu unutrašnje bezbednosti i dok sam se pripremala za ovu raspravu i dok sam čitala predlog izmene zakona u odnosu na one nadležnosti koje su uvećane i ovlašćenja koja su uvećana komunalnoj policiji, odnosno budućoj miliciji, meni se čini da ovaj kolega nije ni napravio neku veliku i značajnu omašku koju je imao u toku svog uvodnog izlaganja. U svom uvodnom izlaganju ministar kada je govorio o ovom zakonu, govorio je o terminu "komunalni redari" i meni se čini da je u ovoj atmosferi, u kojoj jeste poljuljan imidž komunalne policije, taj izraz "komunalni redari" u ovom trenutku mogao nekako da bude pitkiji, nekako prijamčiviji za građane, da, prosto, izbegnemo upotrebu i ovog izraza "milicija", koji opet nosi neku ružnu konotaciju u vezi sa prošlošću, koja nam je, nažalost, bliska i unazad 20 godina. Zakon unosi jednu značajnu novinu i predviđa da će komunalnu miliciju obrazovati jedinice lokalne samouprave, odnosno opštine, gradovi i sam grad Beograd, dok se ranije zakonsko rešenje odnosilo samo na gradove i otvorena je mogućnost obrazovanja zajedničke komunalne milicije koju, na osnovu sporazuma o saradnji, obrazuju jedinice lokalne samouprave u skladu sa ovim i zakonom koji uređuje lokalnu samoupravu. Ono što mene brine jeste ko će vršiti kontrolu nad radom komunalne policije, s obzirom da ovaj zakon kaže da će kontrola rada biti u rukama načelnika službe i koristim još jednom priliku da ukažem i ministru Ružiću i svim drugim ministrima u Vladi Republike Srbije, neverovatno je da imamo potrebu da svaki zakon koji dolazi u skupštinsku proceduru ima za cilj neverovatnu centralizaciju moći. To je i sa ovim zakonom slučaj i sa zakonom koji je bio, čini mi se, prva ili druga tačka na dnevnom redu, kada je bio ministar obrazovanja ovde u sali. Dakle, nema zakona koji ulazi u skupštinsku proceduru koji ne govori o tome da ćemo u nekom trenutku imati centralizaciju moći pod izgovorom da ćemo neka rešenja brže i lakše sprovoditi. Međutim, meni se čini i Stranka moderne Srbije, koju ja predstavljam, misli da to jeste pogrešno i da, jednostavno, moramo da izađemo iz tog modusa centralizacije moći, koja je pri tome i nepotrebna. Za građane će biti zanimljiva izmena koja ne predviđa ograničenje u broju pripadnika komunalne policije. Dosadašnje rešenje je predviđalo da na svakih pet hiljada stanovnika ne može biti više od jednog komunalnog policajca. Usvajanjem ovog zakona, unutrašnja organizaciona jedinica ne može imati manje od tri milicionara, ali se ne govori o maksimalnom broju uposlenika. To je nešto što je, čini mi se, zanimljivo. Kao što sam na početku navela, dakle, negde pred kraj obrazloženja ovog zakona koji je upućen narodnim poslanicima, postoji Izveštaj o radu Komunalne policije za period od 2013. do 2015. godine. Kada pogledate tu tabelu, dakle, s obzirom da se radi samo o gradovima, čini mi se da tri grada nisu navela koliki je broj uposlenih komunalnih policajaca, dakle, radi se o Smederevu, Loznici i Kruševcu, u njoj ukupno ima 649 zaposlenih komunalnih policajaca, od čega je u Beogradu 333 zaposlenih. Ako računamo da, recimo, ova tri grada koja nisu poslala izveštaje, da je to još nekih 50-ak policajaca, znači, mi govorimo o ukupnoj cifri od nekih 700 komunalnih policajaca za čitavu teritoriju Srbije, a u izjavi Gorana Vesića, koji je najavljivao ovaj zakon, ja opet apelujem da on nije bio pozvan uopšte da govori o ovom zakonu u javnosti, da je to trebao da uradi ministar Ružić ili neko od njegovih saradnika, dakle, on je najavio da će u Beogradu biti zaposleno 1.000 komunalnih milicionara. Dakle, to je, jednostavno, iz stanovišta SMS nedopustivo. Mi i dalje mislimo da treba nam jedan jednostavniji državni aparat, jednostavnije državne službe sa manjim brojem uposlenika, ali da budu sve te službe u interesu građana i da budu efikasnije. Samo povećanje broja uposlenih komunalnih milicionara ne rešava problem komunalnog reda u Srbiji, već meni se čini da će ovaj zakon poslužiti kao odličan izgovor za upošljavanje stranačkih aktivista za koje u međuvremenu nije bilo dovoljno prostora da se na nekom drugom mestu uposle. Novina u zakonu predstavlja i odredba da komunalni milicajci po pravilu obavljaju posao uniformisani, ali po pisanom nalogu načelnika to mogu činiti i bez službene uniforme, tj. mogu postupati i u civilu. Zašto? Zašto bi bilo koji komunalni milicionar bio u prilici da postupa bez uniforme, ako to ne može da uradi policajac u ovom trenutku? Dakle, njihove nadležnosti se gotovo preklapaju sa nadležnostima policije a onda oni imaju mogućnost pod izgovorom, ne mogu ni da domislim kakve sve malverzacije to mogu da budu, da li će biti ti nalozi antidatirani i slično, a nije da ne možemo dovesti u pitanje ovakvu jednu vrstu zloupotrebe. Dakle, mene samo zanima zašto milicionar komunalni može da postupa bez uniforme? Mislim da za tim uopšte nema nikakve potrebe. Poslovi komunalne milicije su u ranijem zakonu bili na papiru ograničeni, ali su u praksi ipak bili ozbiljniji, bilo je ozbiljnijih prekoračenja pa i upotrebe sile preko svake mere. Pretpostavljam da je zbog primene u praksi predloženo ovo rešenje koje proširuje nadležnosti i na druge poslove u skladu sa zakonom. Možete da zamislite taj strah građana koji kažu da oni mogu da obavljaju druge poslove u skladu sa zakonom i to u civilu. Jedna od zanimljivijih odredbi je, čuli smo ovde u nekoliko navrata, opravdanje od strane vladajuće većine jeste i to da komunalni milicajci će moći da zaustavljaju vozila, što inače radi saobraćajna policija i u tom smislu naslov člana 23. u ovom zakonu jeste u suprotnosti sa Zakonom o bezbednosti saobraćaja, jer navodi da je još jedno od ovlašćenja komunalne policije zaustavljanje, pregledanje lica, predmeta i vozila. Zakon uvodi mogućnost da komunalni milicajac zaustavi vozilo zatečeno u kršenju propisa koji spada u njegov delokrug, dok je ranije bio ovlašten samo za pregled vozila koja su u neposrednoj blizini i pod nadzorom lica koje pregleda. Zakon o komunalnoj miliciji značajno proširuje ovlašćenje u pogledu nadzora, dajući mogućnost komunalnoj miliciji da vrši audio i video snimanje javnog mesta radi obavljanja poslova, korišćenjem odgovarajuće opreme i to kako javnih mesta, tako i svoje postupanje. Predviđeno je da se na ovaj način prikupljeni podaci koji se ne mogu koristiti u postupku što jeste, čini mi se, značajno uništavaju u roku od godinu dana od zastarelosti odnosno pokretanja ili vođenja prekršajnog postupka. Šta će im onda podaci koje će da prikupljaju i da čuvaju godinu dana? Za koje potrebe će oni uopšte da čuvaju ove podatke i zašto im onda omogućiti da uopšte vrše snimanje ako nigde dalje ne mogu da koriste ove materijale koje budu prikupili? Jedna od mogućnosti koju ovaj zakon otvara jeste da će komunalni milicioneri moći da koriste raspršivač sa nadražujućim dejstvom i ovo kad sam pročitala nekako u skladu sa ovim iskustvima od ranije, ja se zaista pitam kako će da izgleda rad komunalnog milicionara na ulici i kakav će uopšte utisak građani da stvore o radu komunalne milicije, a već se stvorila jedna bojazan, jedna strepnja s obzirom da je nedavno usvojen pravilnik o radu policije u kojem se isto ovo navodi i omogućava primena čak i na nekim licima nad kojima ne bi trebalo da se primenjuje, kao što su trudnice, osobe sa invaliditetom itd. Reći ću da za ovim nema potrebe ako komunalni milicionar ne nastupa kao lokalni šerif, što smo imali prilike da vidimo u nekoliko navrata i da uz neke primere bolje prakse i neke saradnje između građana i komunalne milicije, mi možemo da izbegnemo sve neprijatne situacije i čini mi se da je potpuno nepotrebno davati im dodatna ovlašćenja i sredstva kojima mogu da vrše svoj posao. Komunalni milicajac moći će da prikuplja obaveštenja, podatke, informacije od lica za koja se pretpostavlja da njima raspolaže u svrhu obavljanja poslova komunalne milicije. Ova obaveštenja mogu biti usmena ili pismena. Dostava ovakvih obaveštenja na zahtev je obavezna. Mi govorimo o komunalnoj miliciji, ne o policiji, čuvarima osnovnog komunalnog reda u ovoj državi. Zašto bi se ovim službenicima dostavljale ovakve informacije na zahtev? Zaista imamo veliki broj, nedopustivo veliki broj preklapanja nadležnosti između komunalne milicije buduće i policije koja ima svoje nadležnosti. U tom smislu zaista se svodi, radi na tome da se formira jedna ili se bar stiče utisak da se radi na tome da se stvori jedna parapolicijska formacija. Što se tiče finansija, navedeno je da u obuci stručnih lica neće biti potrebno izdvajanje dodatnih sredstava, da im neće biti plaćena ta obuka pre nego što je polože. To će biti uslov za zasnivanje radnog odnosa i to je sasvim u redu. Ono što me, čini mi se brine, to je da troškove formiranja i finansiranja rada komunalne milicije snosiće isključivo jedinice lokalne samouprave. Podsetiću ovaj saziv je, čini mi se, među prvim zakonima usvojio upravo Zakon o lokalnoj samoupravi, gde su dodatno smanjena sredstva koja idu u pravcu lokalne samouprave, pa me sad zanima o onih 1000 novih zaposlenih lica i ostalim najavama koje smo mogli da čujemo, kako ćemo to uopšte izvesti? Kako će to biti moguće izvesti, osim ako ne planiramo neke nove izmene ili ovog zakona ili izdvajanja nekih novih sredstava u budžetu? I dodatno se naravno brinem za one opštine koje su u nemilosti aktuelne vladajuće većine, a koje su kolokvijalno nazvane opozicione opštine. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Macura. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima predstavnik predlagača, ministar Branko Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Vrlo kratko, prosto kao odgovor na neke od navoda koji su ovde izrečeni, što se tiče ustaljene prakse, dakle kada jedan zakonskih predlog prođe na sednici Vlade Republike Srbije, Vlada Republike Srbije je ta, odnosno pres služba je ta koja daje objavu, odnosno informaciju da je taj zakon prošao. Takođe, državni sekretari u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave su na ovu temu govorili u javnosti. Ako želimo da budemo dobronamerni, to je i proverljivo i ne vidim razloga da se sada govori o tome da li je ili ne zamenik gradonačelnika ili bilo koji gradonačelnik ili predsednik opštine širom Srbije imao pravo ili ne da govori o predlogu zakona koji je ušao, faktički, u taj javni saobraćaj. Takođe, činjenica je da je zakon bio spreman još 2015. godine i da, naravno, kao što ste i rekli, nije ušao u skupštinsku proceduru, ali nije ugledao svetlost dana zbog izbora koji su bili 2016. godine i to je takođe značajno. Pominjala se ovde određena promotivna ili pi-ar aktivnost, a ticala se komunalne policije, moramo da shvatimo da Ministarstvo državne uprave, odnosno da komunalna policija nije služba Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave i da to nije u delokrugu rada Ministarstva. Ono što je takođe, prosto, stvar koja, rekao bih, ne stoji, a vi se možete složiti ili ne, pominjanje centralizacije u situaciji gde se zakonom omogućava svim opštinama i naravno gradovi već to pravo imaju, da osnivaju službu komunalne milicije, u skladu sa svojim finansijskim mogućnostima i u skladu sa svojim potrebama. Dakle, oni opredeljuju taj broj. Na drugoj strani predlažete da se taj broj na neki način unificira. Dakle, da li ste za decentralizaciju ili ste za centralizaciju? Ovde centralizacije zaista nema, niti je ja vidim. Što se tiče mogućnosti zaustavljanja privatnih vozila, ta odredba stoji u Zakonu prevozu putnika u javnom saobraćaju. I taj zakon daje mogućnost komunalnim policajcima da to čine. Sada smo samo proširili tu mogućnost i odnosi se na kamione koji, kao što smo govorili, mogu da voze šut ili neke druge stvari. To je osnovni razlog. Pominjanje audio-snimaka. Dakle, video-nadzor postoji već 10 godina. Audio je sada pridodat kao rešenje gde će se ti podaci, pitali ste zašto se čuvaju ti podaci, čuvaju se zbog pokretanja prekršajnog postupka koji, naravno, može da bude pokrenut, ali može i da potraje dosta dugo. Pominjana je opet represija. Ono što je važno da napomenem, samo u Beogradu, to navodimo kao primer, u prošloj godini bilo je 123 hiljade postupanja, a samo 16 slučajeva upotrebe sredstava prinude. Dakle, ta disproporcija vam jasno govori da ni na koji način ne možemo govoriti o bahaćenju, bahatosti i represivnoj i prirodi same službe komunalne policije ili sada komunalne milicije. Takođe, važno je reći da postoji preventiva. Dakle, imali smo više od 14 hiljada upozorenja i to je nešto što je takođe veoma značajno. U svakom slučaju, smatram da ovaj zakon zaista otvara jedan širi spektar mogućnosti za sve jedince lokalnih samouprava širom Srbije. Ovo nije imperativna norma, nije obaveza. Dakle, radi se o mogućnosti koju opštine mogu da iskoriste, ukoliko procenjuju da će radom jedne ovakve službe imati mogućnost da i priliv sredstava u budžet bude veći, ali pre svega, da se postigne komunalni red i izbegne bahaćenje po bilo kom osnovu. Takođe, Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave nije nadležno za finansijske transfere lokalnim samoupravama, tako da, prosto ne stoji taj predlog koji ste izneli. Ono što je već postojeće, to svi znamo, mislim da i javnost zna, već 10 godina taj zakon funkcioniše i u odnošenju prema gradovima kojima je ta mogućnost bila ostavljena. Naravno da ta sredstva u svojim budžetima planiraju jedinice lokalne samouprave i to je nešto što je sasvim prirodno. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Sada ćemo napraviti pauzu od sat vremena. Sa radom nastavljamo u 14.05 časova. Zahvaljujem.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa daljim radom, sa 4. tačkom dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Siniša Mali, ministar finansija sa saradnicima. Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o izmeni Zakona o naknadama za korišćenje javnih dobara. Da li predstavnik predlagača Siniša Mali, ministar finansija, želi reč? Izvolite, gospodine ministre.
Hvala puno. Uvaženi predsedavajući, poštovani poslanici, 2019. godina iza nas ključna godina po pitanju razvoja naše infrastrukture i putne i železničke. Sedamdeset godina slušamo obećanja o tome da će neko završiti Koridor 10, da će spojiti i granicu sa Hrvatskom, sa Mađarskom, sa granicom sa Severnom Makedonijom i to auto-putem. Posle 70 godina obećanja koja ste slušali ove godine mi smo to obećanje ispunili, savladali smo Grdeličku klisuru, završili smo južni krak Koridora 10, i to je samo početak dobrih vesti koje građani Srbije treba da očekuju ove godine. Već do polovine avgusta meseca završićemo i potpuno auto-putem, Koridorom 11, spojiti Obrenovac i Čačak. Do kraja godine završićemo i spojiti, takođe, auto-putem i novim mostom Surčin i Obrenovac. Krajem leta očekujemo i otvaranje tzv. istočnog kraka Koridora10, dakle auto-put od Beograda preko Niša do Dimitrovgrada, odnosno bugarske granice. To su veliki uspesi naše putne industrije. To su veliki uspesi naše građevinske industrije i, kažem, nešto za šta ste obećanja slušali 70 godina unazad i do sada niko osim nas to nije uspeo da završi. Kažem, za građane Srbije, tek nas čekaju dobre vesti. Mi smo krenuli već da gradimo deo Koridora 11 ka crnogorskoj granici, dakle, Preljina – Požega. Kreću nam radovi na tzv. Moravskom koridoru. Dakle, povezivaćemo i Čačak, i Kraljevo, i Kruševac, i Pojate. Takođe ogroman, ogroman projekat i veoma važan za dalji razvoj, pogotovu centralne Srbije. Krećemo ove godine i sa auto-putem Ruma – Šabac – Loznica. Još jedan veliki iskorak i obećanje koje smo dali i koje ćemo ispuniti. Kuzmin – Rača, takođe. Dakle, četiri ili pet novih auto-puteva ćemo graditi i samo ove godine, pri čemu završavamo najveći deo Koridora 11 i završavamo Koridor 10. Zato sam na početku i rekao da će 2019. godine biti ključna i možda najvažnija godina za razvoj naše putne infrastrukture u poslednjih 70 godina. Za vašu informaciju naši auto-putevi, odnosno na našim auto-putevima imate sve više i više automobila. Godine 2018. imate 45% više automobila nego 2014. godine, 2018. godine imali ste 53.700 automobila koji su prošli našim auto-putevima, 2014. godine taj broj je bio samo 37.000. Dakle, završetkom i južnog kraka i istočnog kraka očekujte još već broj i putničkih i teretnih automobila. Dakle, i postajemo i vratili smo se na mesto koje nam pripada, a to je da smo najvažnija putna arterija u ovom delu Evrope. Naravno ove investicije ne bi bile moguće bez završetka finansijske konsolidacije naših finansija, naših javnih finansija. Godine 2014, kao što znate, krenuli smo u velike reforme i ono što je predsednik Vučić započeo i po pitanju finansijske konsolidacije, mera prevashodno finansijske konsolidacije. Donošenje novog Zakona o radu sada ima efekte, a kada evo već treću godinu za redom imamo suficit u budžetu, kada smo prošle godine imali 4,3% rasta našeg BDP, kada nam stopa nezaposlenosti pada, kada nam stopa učešća javnog duga u BDP, takođe, pada. Sve su ovo dobre vesti koje nam daju za pravo i daju nam mogućnost da nikada više novca nego danas investiramo i u održavanje puteva i u izgradnju novih auto-puteva, a to je samo po sebi podstrek i signal za dalje jačanje naše ekonomije sa novim putevima, novim železničkim prugama, dolaze novi investitori. Za vašu informaciju, u prvih pet meseci ove godine imamo 17% više stranih direktnih investicija, nego u prvih meseci prošle godine, a cela prošla godina 3,5 milijardi evra stranih direktnih investicija. Apsolutni smo šampioni po tom pitanju u celom regionu. Najveća potvrda uspeha naše finansijske konsolidacije došla je prošle nedelje na Londonskoj berzi kada je država prvi put posle 2013. godine emitovala nove obveznice. Milijardu obveznica, milijardu evra obveznica koje smo iskoristili da vratimo stare dugove, skupe dugove, skupe kredite koje nam je ostavila prethodna vlast iz 2012, 2013. godine. Mi smo od svih investitora, a bilo ih je preko 320 koji su želeli da ulažu u naše hartije od vrednosti, dobili najnižu moguću kamatnu stopu, istorijski nisku kamatnu stopu na naš dug, 1,6%. Ako uporedite to sa cenom kapitala iz 2011, 2013. godine, kada je ona bila 7,25%, vidite da se ekonomska i finansijska situacija u našoj zemlji popravila na način na koji je međunarodno finansijsko tržište, koje je najveći kritičar i reformi, ti ljudi i ti fondovi investiraju svoj novac, svoj sud dao i mi smo, umesto kamatnih stopa, koje smo plaćali 2011, 2012. i 2013. godine 7,25%, sada na kamatnoj stopi i prinosu od 1,6%. Za građane Srbije, to je kao da dugujete 100 dinara, pa imate kamatu koju plaćate 7,25 dinara do danas, a od danas samo 1,6. Mi smo samo na tome uštedeli 3,8 milijardi dinara, samo na razlici u kamatama, skupe kamate koje smo plaćali na stare kredite i ove kamate koje su na istorijski niskom nivou. Posebno je važno i vezano za današnju raspravu i novi investicioni program, koji je predsednik Vučić najavio, upravo shodno rezultatu koji smo ostvarili prošle nedelje na Londonskoj berzi, činjenica da je Srbija skinuta sa tzv. "sive liste", što nam daje mogućnost da i dalje privlačimo strane direktne investicije u još većem broju. Mi sada razmišljamo na koji način naša ekonomija treba da nastavi da raste i sastavni deo toga u tom nacionalnom programu, osim ulaganja u onu bazičnu infrastrukturu, dakle, u kanalizacionu i vodovodnu mrežu, u fabrike za prečišćavanje voda, u železničku infrastrukturu je upravo ulaganje u putnuinfrastrukturu. Dakle, ulaganje u održavanje puteva, ali takođe i asfaltiranje i završetak i lokalnih, i regionalnih, i auto-puteva, što je u vezi sa zakonom koji je danas ovde pred vama. Taj investicioni ciklus treba potpuno, ne potpuno, ali treba da nam omogući da ostvarujemo stope raste ispod 5% na godišnjem nivou. Mi smo sada, prošle godine smo imali 4,3, a ove godine ćemo biti oko tri koma šest, sedam ili osam, ali sledeće godine sa ovim novim investicionim ciklusom želimo da budemo još brže rastuća ekonomija, a brže rastuća ekonomija sa druge strane ima i veće prihode u budžetu, ima i veću mogućnost za veće penzije, za veće plate u javnom sektoru, i to vam je taj investicioni ciklus koji smo započeli i koji sa ovim zakonom treba da nastavimo. Ja se nadam da ćete glasati za izmene ovog zakona, a na raspolaganju sam da vam odgovorim na bilo koje pitanje. Hvala puno.
Zahvaljujem ministre. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite koleginice.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, na Odboru za finansije mi smo podržali predlog Ministarstva za povećanje cene putarine prema kilometru, upravo zbog toga što je jedan investicioni ciklus, a na osnovu izveštaja Ministarstva građevine i saobraćaja, dali jedan na potpuni izveštaj o tome koliko je uloženo kroz putnu infrastrukturu i koliko zaista je Srbija promenila svoj izgleda time što je završila mnoge projekte koje oni do 2012. godine nisu ni započeli. I, ono što se može primetiti to je da veliki broj turista koji svake godine prolazi Srbijom i putevima Srbije, danas mogu da kažu da je to mnogo, mnogo bolje nego što je ranije bilo i to povećanje cene od 12% predstavlja minimalno povećanje kada je u pitanju opšta cena putarine, s obzirom kada uzmete, recimo, cena putarine koliko je u okolnim zemljama recimo, pa čak i nekim zemljama EU na koje smo navikli da putujemo, recimo, imamo prilike da vidimo u kom kvalitetu govorimo o putnoj infrastrukturi, a kolika je cena koja se plaća. Tako da mi smo imali prilike na Odboru da razgovaramo o svemu, da čujemo predstavnike Ministarstva građevine, da jednostavno izlože svoj izveštaj i ako je naš Odbor nije nadležan za tu temu, ali formalno pravni predlagač i Ministarstvo finansija, koje je jednostavno dalo na osnovu izveštaja Ministarstva građevine ovakav predlog i mi smo takav predlog podržali. Hvala.
Hvala, koleginice Tomić. Izvolite, kolega Mirčiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo ovde obrazloženje Vlade Srbije koje je izneo ministar finansija, ali ministar finansija u suštini osvrnuo se samo na ovu tačku dnevnog reda, a to je visina naknade za korišćenje javnih dobara ili kako bi se to u narodu jednostavno reklo visina putarine koja će se u buduće plaćati na putevima Srbije. Više je posvetio pažnju tom napretku i ove prelomne 2019. godini i to je dobro. Imati optimizam i te kako je značajno u Srbiji koja je godinama, decenijama iscrpljivana privredno ekonomski, političkih, kako god hoćete. Ali, ministre dužni ste zarad istine, javnosti da kažete da je ovo emitovanje evroobveznica da je to novo zaduženje Srbije. Srbija je prodala obveznice koje su naplative za 10 ili 20 godina, ali to je milijarda za koju se zadužuje Srbija. Srbija mora kupcima ovih obveznica da, nakon određenog roka isplaćuje tu dividendu, odnosno taj novac koji su oni uložili, plus zarada. Kamata nije rezultat vaše mudre politike ili ekonomskog znanja, kamata je rezultat stanja na svetskom tržištu. Kada su u pitanju kamate, evidentno je da je od ranije zabeležen pad kamata na sredstva koja se ili prodaju na berzi ili koja se nalaze deponovana u pojedinim bankama i to je trend. To što vi kažete da je 2014. godine je bila kamata 7,4, nije mogla Srbija da utiče na te kamate, na međunarodnoj berzi je stanje kamata bilo tako 2014. godine. To je činjenica i ne treba bežati od toga. Ima jedan deo gde Srbija nije kreditno baš bila sposobna, gde MMF nije baš imao pozitivno mišljenje, ali otkad je MMF potpuno preuzeo kontrolu nad svim finansijskim tokovima u Srbiji. Srbija pod znacima navoda je kreditno sposobnija, s tim što u međuvremenu sa 15 milijardi ukupnog duga koji je imala Srbija 2014. godine, Srbija je došla na 24 milijarde duga. Isto tako, istine radi, taj dug je nešto manji. Umanjen je ne za nešto, nego je sada to 23 milijarde i nekoliko, jer je Srbija počela da servisira te dugove. Logika kojom se vi služite i koju namećete javnosti je da Srbija sada uzima jeftine kredite da bi vraćala one koji su skuplji. Ta logika bi jasno uputila na to da se za toliko koliko Srbija uzima jeftinih kredita smanjuje ukupan dug, ali nema te srazmere, nema te proporcije da mi možemo da vidimo, da kažemo – evo sada smo uzeli milijardu, pa nije više 23, sada je 22 milijarde. To je prosta matematička radnja. Operacija. To matematički može. Samo toliko, kada je u pitanju opšte stanje i kada je u pitanju uspešnost prilikom prodaje, odnosno emitovanja ovih euroobveznica. To je istina koju treba saopštiti javnosti, da se povećao na neki način taj ukupan dug za milijardu evra. Što se tiče ove nadoknade za korišćenje javnih dobara, ono što utiče na visinu nadoknade za korišćenje puteva javnih i auto-puteva, to je jasno propisana kategorija vozila i karakteristika deonica javnih puteva. Sada, kada vidimo šta se tu promenilo, kategorija vozila ostala je i dalje podeljena u pet kategorija, prva, prva A, druga, treća i četvrta kategorija. S tim što prva kategorija su putnička vozila, prva A kategorija su motocikli i motori, druga, treća i četvrta kategorija su kombi vozila, vozila koja imaju dve ili više osovina, u zavisnosti od opterećenja. To su znači kriterijumi koji su od ranije utvrđeni i prema tome se i obračunava. Kada je u pitanju kvalitet, odnosno karakteristika deonica javnih puteva, istine radi, osim ovih novih deonica auto-puta na Koridoru 10, pa i Koridoru 11, ništa se značajno u kvalitetu deonica nije promenilo, čak šta više ne na bolje, nego na gore. Kada od Batrovaca ulazite u Srbiju možete da spavate i tačno znate da ste ušli u Srbiju. Sa koje god strane ulazite u Srbiju, ne treba da se govori da se ušlo na puteve Srbije, osetite kako to, kao po šinama, kao po pragovima da trucka i hteli, ne hteli morate da priznate da ipak ulazak u Srbiju mora da bude u budnom i u svesnom stanju. Ima smešnih situacija gde smo svedoci kada stranci koji prvi put ulaze, izlaze iz vozila u zaustavnoj traci da vide da li im je vozilo ispravno. Tolike su te vibracije da jednostavno ljudi ne mogu da poveruju. Svaki dan slušamo od resornog ministarstva, do duše, niste vi iz Ministarstva finansija za to, ali ima Ministarstvo za građevinu koje je nadležno, svaki dan slušamo kako će da se poprave putevi, kako samo što nije završeno ovo od Batrovaca. Opravdanje je uvek isto ili slično. Sada je Gospod Bog očigledno najkrivlji zato što su ove padavine, zato što su pljuskovi, a Batrovci, evo između ostalog, može i kolega Martinović da potvrdi, to je problem koji datira godinama unazad. Nikom nije to palo na pamet da popravi tu deonicu auto-puta. Sada je zatvorena ova deonica prema Šidu, videćemo kada će to biti završeno. Obično se to počinje kad je puna sezona, kada je tranzitni turizam u punom jeku, onda se tu počinje, prebacuje se čitav saobraćaj u jednu traku itd. Tako da ukupna slika o tome da se radi, o trudu, o zalaganju ministarstva obiđe čitav svet, za početak Evropu jer stranci vide da se tu dobrim delom vozi po jednoj traci auto-puta. Pri tome, da ne zaboravimo, naplaćuje se putarina kao da u punom kapacitetu koristite taj auto-put. Znači, što se tiče kvaliteta deonica puta tu nije nikakav pomak napravljen u pozitivnom smislu, da recimo, ljudi koji se voze jednom trakom, nije to ni mala razdaljina, nije mala kilometraža, da se kaže - zbog neadekvatnosti mi smo uveli neki benefit od 10 ili 5%. Ne, sada se ide na povećanje cena naplate putarine, odnosno javnih dobara. Odakle ova ideja? Ova ideja, podsećanja radi, potiče još od pre nekoliko meseci kada je direktor „Puteva Srbije“ Drobnjak, to vam je onaj što služi predsedniku Srbije kad nema dovoljno teksta ili kad ne zna šta će, onda pita Drobnjaka koliko je popio rakija. To je čisto opisno, ništa da se u suštini upuštamo, jer to onako bude i simpatično. Kad čovek kaže – od jutros sam samo dve ili tri, to je simpatičnije nego kad je bivši ministar rekao – nemojte da kradete, kraduckajte pomalo. Zamislite kakva nam je infrastruktura u putevima, kakvo nam je rukovodstvo, kad pre doručka, recimo popije dve ili tri rakije. Ali, to samo prenosim ono što je moj utisak kada je ta osoba u blizini predsednika države. Ne zameram predsedniku, treba na tako jedan simpatičan način da opomene da za vreme radnog vremena nije dozvoljeno da se koristi alkohol. To je simpatično, meni veoma simpatičan način kako to radi na šarmantan način, kako to radi predsednik. Ali, ostavimo to po strani. Setimo se samo da na prvi zahtev koji je izneo dotični spomenuti direktor „Puteva Srbije“, resorno ministarstvo na čelu sa ministrom je reagovalo tako što je reklo – nema nikakvog pojma o tome da se razgovaralo na ministarstvu, to o povećanju cena ili promeni cena treba prvo na Ministarstvu. To što je rekao direktor puteva, to je njegova privatna stvar. Nedugo zatim, taj isti direktor kaže – ja ne komuniciram na taj način sa resornim ministrom, ja se obraćam direktno predsedniku države. Kada se čovek malo razmisli i zapita da li su to normalni uslovi u kojima mi funkcionišemo? Ne može direktor puteva, koji je po funkciji podređen ministru, da komunicira sa ministrom ni ministarstvo, nego eto, koristi te začkoljice sa kojima se koristi predsednik, pa on to da bi pokazao svoj autoritet, koji je viši od ministarstva, kaže – taj zahtev od 12% poskupljenja proslediće predsedniku države. Ni po Ustavu, ni po zakonu, ni po kom pravilu predsednik države nema nikakve veze za tim. Ima u smislu da je na čelu partije koja je najodgovornija za sve što se dešava u Srbiji. Koristeći tu svoju političku funkciju i ulogu može na neki način da sugestivno deluje na Vladu. Ali, gle čuda odjednom se pretvori to, što je govorio direktor puteva, pretvori se u nešto o čemu mi sada raspravljamo, a raspravljamo o tome da se poveća putarina 12%. Sada vidimo ovaj psihološki momenat, koji je veoma bitan. U sred turističke sezone objavljuje se, obaveštava se javnost evropska da Srbija diže cene putarine. Ne govoreći, ne gledajući u apsolutnu vrednost, apsolutni iznos koji to iznosi, svako će normalan u inostranstvu da pomisli – pa, daj da tražim neki alternativni put. Što bih išao tamo gde se poskupljuje, pogotovu taj zapad, vi znate da oni jako vode računa o svakom centu, a ne o evru, koliko će potrošiti i za letovanje. To je taj psihološki momenat koji je i te kako bitan, ali nije on toliko značajan, značajno je ono što u strukturi ovog saobraćaja, frekvencije koji se odvija na našim putevima, velikim procentom učestvuje domaći saobraćaj, domaća vozila. Sada, kada uporedimo visinu poskupljenja od 12% i to kada uporedimo sa onim zemljama Evrope gde se ista metodologija koristi za obračunavanje visine naplate putarine ili korišćenja javnog dobra, što je u svakom slučaju adekvatnije pravno gledano, adekvatnije korišćenje javnog dobra, onda ćemo doći do podatka da i dalje u Srbiji, bez obzira na ovih 12% i dalje najjeftinija putarina kada se gleda broj pređenih kilometara i kategorija vozila. To imate zemlje u kojima se koristi ista metodologija za obračun visine naplate putarine, to je u Francuskoj, Grčkoj, Velikoj Britaniji, Irskoj, Španiji, Hrvatskoj, Portugalu, BiH, Makedoniji, Norveškoj, Turskoj i Belorusiji. Ima zemalja koje koriste vinjetu, to je ono vremenski da mogu da koriste autoputeve u tom zemlji neograničeno, ali je samo vremenski ograničeno, neograničena je kilometraža. Sad, kada pogledamo to, sa ovim povećanjem Srbija, preračunato u evre, pošto to svako radi u Vladi Srbije, zašto mi srpski radikali da javnosti ne predočimo slikovito koliko je to kada se preračuna u tu valutu koja nije zvanična valuta kojom se služimo mi u Srbiji, ali hajde da se i time služimo. U Srbiji je to za prvu kategoriju, za putnička vozila koji su procentualno najzastupljeniji, sa 3,6364 dinara sa 12% poskupljenja to je 4,0728 dinara po kilometru, po jednom vozilu. To otprilike ispada, kada se izračuna, to je 0,034 evra. Kada pogledamo i uporedimo sa zemljama koje istu metodologiju primenjuju, onda je recimo to u odnosu na Tursku gde je to 0,039, jeftinije za nekih 0,005 evra. U poređenju sa Grčkom, to je 0,045. Sad, da ne čitam sa, recimo, Italijom, to je 0,05, jeftinije 0,03 nego 0,05. Španija je isto tako daleko iznad Srbije kada se to preračuna, kada se uporedi i Francuska. E, ali koji elemenat nije ovde uzet? To je kupovna moć, to je standard. Od svih ovih zemalja koje koriste istu metodologiju, samo je BiH po standardu, po prosečnom primanju ispod Srbije po novim podacima. Makedonija, ali Makedonija, to je opšte poznato sada se Severna Makedonija, tako da ne zbog promene, nego zato što je standard mnogo niži, pa da ne uračunavamo. Gde vam je taj element? Zašto niste pogledali koliko je prosečno primanje u ovim državama, pa onda da vidite koliko je to u odnosu, na prosečna primanja, koliki je to trošak za korisnika puteva u ovim zemljama. To je realno merilo, to je realni parametar. Drugo, to što vi prikazujete ovu prvu kategoriju putničkih vozila, gospodo i te kako se odražava na ukupne troškove života nas koji živimo u Srbiji. Ali, kada pogledate ova vozila sa većim opterećenjem, to su vozila koja služe za prevoz većih količina robe, to se i te kako odražava, ne toliko značajno, ali jednim delom poskupljuje robu, konačnu cenu, utiče na konačnu cenu te robe koju oni prevoze. To je sve vezano. Sad, da ne bi bila to priča radi priče, pa da sad mi srpski radikali, kako to pokušavaju neki da nam spočitavaju, mi smo protiv ovoga, evo da vam kažemo, javnost da upoznamo da nije ovo jedini izvor iz koga se finansiraju održavanje, izgradnja puteva, odnosno iz koga se servisira jednim delom krediti koji se uzimaju na ime izgradnje puteva. Postoje izvori, jasno definisani zakonom, koji su objavljeni u Službenom glasniku Republike Srbije od 1. januara 2019. godine, iz kojih se finansiraju, ali isključivo izgradnja, održavanje puteva i krediti, vraćanje kredita koji se uzimaju za ove svrhe. U izuzetnim situacijama iz ovih izvora, maksimalno do 10% se finansiraju lokalni putevi, u izuzetnim situacijama. To su sledeći izvori, znači naknade za puteve koje se obračunavaju i naplaćuju uz cenu derivata nafte, pa naknada koja se obračunava i naplaćuje na vozila koja koriste motorni pogon, na gas i na drugu energiju, pa onda godišnja naknada za drumska vozila, pa naknada za vanredni prevoz, pa naknada za postavljenje natpisa u zemljišnom pojasu koji se nalazi oko autoputeva, i 13 naknada ima koji svaki korisnik ili kupac nafte, naftnih derivata ili korisnik gasa plaća na ime održavanja puteva i unapređenja putne privrede. Kada pogledate to u budžetu Srbije, to su i te kako značajna sredstva. Ovde nas ministarstvo upućuje na to koliko bi se do kraja godine ostvario povećan prihod na račun budžeta, kada bi se povećale, ako se povećaju cene za 12% i izbacuje konačan podatak da je to 1,9 milijardi, u šta ne treba da se sumnja, do toga se dođe prostom matematikom. Ali kaže – na nivou od godinu dana, za sledeću godinu to bi bilo 27 milijardi. Gledajte, gospodo, kako se to prosto računa kada je u pitanju povećanje dažbina, u ovom slučaju putarine. Dovoljno narod ima, nije to ništa za jednog po glavi stanovnika, mi ćemo to da povećavamo budžet. Čekajte, gospodo, što se niste setili da uštedite na izgradnji postojećih auto-puteva, recimo, na Koridoru 10, u Grdeličkoj klisuri koju toliko spominjete? Grdelička klisura je rađena po projektu naše projektantske kuće koja se zove CIP. Tu su inženjeri koji imaju ogromna iskustva, tu su konstruktori, različitih struktura inženjeri. Do perfekcije su proračunali sve, čak i mogućnost klizišta i koji materijali treba da se ugrade. Šta se desilo? Štedeo je izvođač na materijalu, da bi on imao povećanu korist. Ko je izvođač? Strane firme. Pre neki dan ovde vodimo borbu, verbalnu borbu sa resornim ministrom da domaće firme treba što više da uzmu učešća. Strane firme na Grdelici radile, krenulo klizište. Ko se angažovao? Angažovala se firma, zamislite, „Integral“ iz Banjaluke. Predračunska vrednost radova je bila 50 miliona za Grdeličku klisuru, evo ministra, neka kaže ako nije tako, krajnji trošak je preko 83 milijarde. Trideset i tri milijarde dodatno je dato „Integralu“ iz Banjaluke. Zamislite kakvu referencu ima „Integral“ iz Banjaluke, uradio je deo puta od Gradiške do Banjaluke. Pa zar to nije malo za razmisliti, zar to nije da se zabrinemo? Zar nisu mogle neke druge kompanije to da urade i zar onaj ko je uradio, na taj način da je loš materijal, loš kvalitet, zar nije mogao da bude kažnjen da on izdvoji iz svog džepa da to plati? Ne, imamo obećanje, imamo obećanje u javnosti, dato pred TV kamerama, da će ministar resorni da visi nad glavom izvođačima da završe istočni krak, a šta je sa ovim krakom, šta je se Grdeličkom klisurom, šta je sa fušerajem koji se radi na auto-putu, to nikog ne interesuje. Ne bi ovo bilo toliko interesantno, možda za javnost, da iza „Integrala“ ne stoji, to smo mogli da vidimo na tunelu, jedan pano transparent – sa jedne strane slika Milorada Dodika, a sa druge Aleksandra Vučića. Milorada Dodika mi srpski radikali politički podržavamo, sve dok zastupa stavove odbrane Republike Srpske, ali kakva je logika da „Integral“ firma, izvođač radova, stavi takav transparent? Mora da postoji, osim neke krvne veze, mora da postoji i neka finansijska sumnja. Sumnja je opravdana.
Hvala, kolega Mirčiću. Imamo javljanje i za repliku i ministar se javio. Obojica su šefovi država, šta je tu sad čudno da budu slike? Izvolite, reč ima Veroljub Arsić.
Ne znam zašto se neke kolege ovde uzbuđuju što dva predsednika, jedan građana Srbije, a jedan Srba, njihove slike budu zajedno. Meni to zaista nije jasno. Mada nikako ne mogu ni da shvatim iz diskusije da kolega ne zna da se, recimo, od ovih sredstava finansira i čišćenje puta u zimskom periodu, pa spominje zemlje u kojima uopšte ne pada sneg ili ga vrlo malo ima i uvek će, nikako nisam uspeo da uhvatim da li govori o milijardama ili milionima. Znači, uopšte to nisam uspeo da ukapiram, da li priča o dinarima ili o evrima i stalno neke nule spominje, a da ne pričam o tome da cenu kapitala na tržištu određuje referentna kamatna stopa valute u kojoj se trguje. Koliko je meni poznato, ista ili mala su bila pomeranja između Euribora 2013, 2014. godine i danas. Srbija je dobila jeftinije kredite isključivo zato što ima bolji kreditni bonitet i nije to uvećanje javnog duga, nego plaćanje kredita koji su za Srbiju bili jako skupi. Pa ako je nekome 5% na godinu dana mala razlika, da mu objasnim, na milijardu evra 5% je 50 miliona evra, za 10 godina to je 500 miliona evra manje, ili da prevedem u BDP, skoro 2% BDP-a, ali to ne znaju, moraju još da nauče.
Hvala, kolega Arsiću. Pravo na repliku ima Milorad Mirčić. Izvolite, kolega.
Što se tiče uzbuđenja, poštovani kolega Arsiću, to je neko opšte mesto, kategorija koja nije zahvalna da se kaže na taj način, ali vama kažem ovde pred javnosti. Ako bih se ikad u životu odlučio da prevarim ženu, onda bi vi bili ti sa kojim bih prevario ženu, što se tiče uzbuđenja. Što se tiče matematike, gospodine Arsiću, nemojte meni, ja sam na fakultetu imao šest matematika, završno sa matematičkim modelovanjem. Možemo da pričamo o ekonomiji, možemo da uvažimo i vaše mišljenje, ali to mišljenje nije utemeljeno u istini, u činjenicama. To što vi pričate, to ne može realno da se ostvari. Mi bi voleli da je tako, da se razumemo, nema tog čoveka u Srbiji koji ne bi voleo da je Srbija tako kreditno sposobna, da se tako tretira, da ima toliki rejting, ali ne zaboravite, imaju iskustva iz ranijih perioda, i druge zemlje imaju iskustva, koga god hvali Međunarodni monetarni fond, koga miluje ruka stranaca, tome se ništa dobro ne piše. To nas plaši. Nemojte vi da objašnjavate kako se računa u milijardama, kako se računa u milionima i ko ovde spominje nule. To je sad potpuno nebitno. Ako mislite da ćemo mi radikali da gubimo vreme s vama raspravljajući, ne, mi želimo da čujemo ministra. Što se tiče firme iz Banjaluke, gospodine Arsiću, davno smo izašli iz predškolske ustanove, sve mi znamo, jako dobro znamo i javnost zna zbog čega te dve slike stoje tamo. Zato što je integral kumovski, prijateljski, rodbinski vezan sa Dodikom. Zbog toga stoji, a ne zato što, Srbija je zahvalna, naravno, poštuje i Dodika i sve one koji se bore za srpske nacionalne interese, a ovde je ekonomski interes u prvom planu. Nemojte da mešate te dve stvari.
Hvala, kolega Mirčiću. Pravo na repliku ima Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, i ovde su neki isto 2014. godine govorili kako neke stvari ne mogu da se dese u Republici Srbiji, pa su se desile. Desile su se, i to baš u oblasti ekonomije, ali ne kao što se to predstavlja, nego tako što se danas, recimo, otvara još jedan aerodrom u Republici Srbiji, otvara ga predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić. A njegov rad kritikuju oni koji ne mogu da otvore ništa, nijedan put, nijedan koridor, ništa, nijednu fabriku. Uvek je najlakše kritikovati. Uvek je najlakše pokušati da se napravi sumnja da je neko nepošten i da je neko nešto ukrao, a rezultati, to nema veze. Nema veze što Republika Srbija ima 400 kilometara još auto-puta više nego što je imala 2012. godine. Nema veze ni to što imamo bolji kvalitet puteva i nema veze što će sa svakim kilometrom rekonstruisanog i uređenog puta da se sačuva možda nečiji život, jer životi su mnogo vredniji nego novac. Ali oni to ne znaju, bitno je da stvaraju sumnju, ako je moguće, da niko ništa u Srbiji ne radi, da niko ništa ne radi, da bi možda, eto, stekli neku političku priliku da naprave neki rezultat na izborima.
Hvala, kolega Arsiću. Pravo na repliku ima Milorad Mirčić. Izvolite, kolega Mirčiću.
Koliko sam uspeo da razumem aerodrom je otvoren. Otvorio ga predsednik Srbije. Sve ostalo je gospodine Arsiću obaveza svake vlasti koja je na čelu Srbije. Izgradnja puteva je obaveza vlasti, tako narod i ceni, između ostalog, to je jedan od faktora koji utiče na to da li će narod dati poverenje ili ne. Dobro što je otvoren aerodrom. Dobro je da se dosta toga otvara u Srbiji. Kako će se održavati? Da li će biti ekonomski isplativ, ostavimo vremenu. To što vi pričate i služite se argumentacijom da se štiti život. Pa šta je prirodnije i normalnije nego da vlast koju je narod izabrao vodi računa o tom narodu. Mi ovde govorimo o realnim parametrima, o realnom životu. Kupovna, platežna moć u Srbiji se smanjuje. Treba voditi računa. Pažljivo povećavati cene. Ne može Drobnjak direktor Puteva Srbije da odokativno kaže 12% da se pokriju svi gubici i koji su na Koridoru 10 i ovamo. Što se tiče rejtinga, gospodine Arsiću, kreditne sposobnosti, dali su vam iz Evropske zajednice za Koridor 10. I nemojte da brinete daće vam uvek kada je u pitanju interes Evrope. Interes Evrope je da se završi Koridor 10. Ali vidite kako postupaju sa Koridorom 11, gde je nacionalni interes Srbije da se spoji sa Crnom Gorom. Nisu baš darežljivi. Nisu baš tako drage volje. Ne govore da je Srbija kreditno sposobna, pa će oni dati kredite. Nisu baš tako. Rade Kinezi, kineske firme, kineske kompanije, kineske banke daju, zato što su to počeli u Crnoj Gori, zato što vide svoj ekonomski interes. Na kraju krajeva i prijateljski odnos je tu u pitanju. Nemojte da obmanjujete javnost, na neki način, tako što vi tvrdite da je samo zasluga vas i vaše vlasti trenutno zato što je Koridor 10, zato što Evropa hoće da ima vezu i sa Grčkom i sa Turskom. Inače, ekonomski kada uzmete parametre nije vam to toliko isplativo kada je u pitanju frekvencija saobraćaja. Mnogo veća frekvencija saobraćaja, recimo je na Koridoru 11. Mnogo veća frekvencija saobraćaja je na ovom delu autoputa, odnosno puta koji radite za Rumu, Šabac, Loznica i Republika Srpska. Tu je od 11 do 15 hiljada dnevno vozila koja cirkulišu na toj deonici, a ovde, kada je puna sezona koja traje od dva do tri meseca, tu je maksimalno između sedam i osam hiljada. Nemojte tako, nemaju oni računicu, imaju strateško-politički interes i ništa više. Ekonomski da se povežu sa istokom, a mi smo na toj transferzali.
Hvala, kolega Mirčiću. Pravo na repliku ima Veroljub Arsić. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre svega je u interesu Republike Srbije da se završi Koridor 10, a ne u interesu EU. Oni koji su protiv Koridora 10, moram da kažem su protiv toga da stanovnici Vranja imaju auto-put do svoje prestonice Beograda i da budu povezani sa ostatkom Evrope. Borimo se i za Vranje i za Leskovac i za Niš i za Preševo, bogami borimo se i za Čačak i za Užice, za Kraljevo, da svi budu povezani sa prestonicom i državnim granicama. To mi radimo, a ostalo je demagogija. Finansijski efekat, sada je u diskusiji bilo, da milijardu i 900 miliona dinara treba da bude veći prihod za održavanje puteva da bi se preračunalo i piše lepo u Predlogu zakona, do kraja godine to iznosi ukupno sa sadašnjim prihodom 27 milijardi. Kolega prevrće reči i kaže sledeće godine biće za 27 milijardi više. Toliko o brojevima, toliko o ciframa i šest vrsta matematike.
Hvala gospodine Arsiću. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, pravo na repliku.
Matematika je jedna gospodine Arsiću, samo različite oblasti, jedna je matematika, jedinstvena. Imate numeričke metode koje se koriste za izučavanje približne greške, to koleginica i kolega Orlić najbolje znaju. Jedna je matematika, u različitim oblastima, ali gledajte gospodine Arsiću, mi govorimo ovde da se moglo mnogo drugačije rešiti ovde. Ovde se moglo ići sa povećanjem maksimalno u visini realnih troškova. Koji su realni troškovi? U ovim novim deonicama niko ne bi pravio problem što su otvoreni na Koridoru 10. Ko tu pravi problem? Tu se odrađuje na pojedinim deonicama visina naplate putarine. Niko tu ništa nema protiv, uložena su sredstva, gleda se računica, pre svega ekonomska računica da se povećaju sredstva u budžetu koja je opravdati izgradnju te deonice. Drugo, gleda se kolika je kupovna moć stanovništva. Morate i o tome voditi računa. Evo zbog čega, gospodine Arsiću, moram edukativno da delujem na vas, ako povećate putarinu s jedne strane vi znate zakonitost, ako uzmete sa jednog dela i stavite na drugi ovaj deo će vam ostati osiromašen. Ako vi povećate putarinu na magistralnom putu koji se zove koridor vozači vozila sa većim opterećenjem koristiće alternativne puteve, gospodine Arsiću. To imate već primer na deonici od ulaska iz Mađarske do Kelebije do Beograda ne koriste više toliko, što bi rekli oni koji voze teretne kamione, ne koriste više toliko autoput nego koriste alternativne puteve, a taj put ide sa ovim regionalnim pravcima. Tu se narušava struktura tih puteva, ulažu se ogromna sredstva, ti putevi nisu baš tako projektovani za tolika opterećenja. Imate najbolji primer pa svi voze tamo preko Titela, Perleza, Pančeva, pa izlaze na Kovin. Morate o tome voditi računa, tu najviše udela ima domaći saobraćaj, ako je skupa putarina koristiće alternativne puteve, a što dobijete na mostu to ćete izgubiti na ćupriji. Ako sam uspeo da vam objasnim, biće mi drago.
Hvala kolega Mirčiću. Pravo na repliku, dr Vladimir Orlić.
Pomenut u vezi kako je rečeno, numeričkih metoda za približnu procenu greške. Ne treba vam ovde, dame i gospodo ni jedna od oblasti matematike mada sam ih imao istina malo više tokom svog školovanja, pretpostavljam u gimnaziji više nego bilo ko drugi na nekom nivou studija. Ono o čemu vi sada vi hoćete da mi sada pričamo jeste sledeća stvar ako sam ja dobro razumeo, da se pokaže da za Srbiju nije dobro što je izgrađen Koridor 10. Kako je sada moguće da to za nas sada nije dobro i kako je moguće da su to želeli, da su čeznuli za tim da to urade svi koji su se nalazili na čelu države kako god se ta država zvala unazad 70 godina. Da li je moguće da niko od njih nije razumeo ono što razume i što sada pravilno čita neko od vas prekoputa? Neće biti da je tako, biće pre da je potpuno jasan naš interes i zašto je za ovu državu i njene građane dobro da ima završen koridor poput Koridora 10 i zašto je za nas dobro da mi možemo da predstavljamo dobar, kvalitetan most, onoga što se smatra sedištem Evrope i onoga što se smatra evropskim jugom. To je važno i za one koji dolaze i sa severa i sa juga, a ponajviše je važno valjda za nas ovde. Koliko su drugi čeznuli a nisu bili u stanju, toliko je valjda veći uspeh i veće zadovoljstvo Srbije na čijem čelu se nalazi Aleksandar Vučić što je u tome uspeo. Ko to može da ne razume? Pa, samo neko ko baš namerno neće da razume, a taj onda mora sebi pre svega da odgovori na sledeće pitanje, u čemu je razlika između njega i drugih političkih znalaca poput, recimo prisutnog Vukadinovića. Dakle, on isto priča, naši rezultati u ekonomiju su katastrofalni, on isto to priča, malopre je čini mi se to rekao na konferenciji za štampu, ne valja ništa što se tiče ekonomskih pokazatelja. Imati rast godišnje od 4,3%, a Srbija ga je imala prošle godine, to ne valja ništa. Napraviti koridor poput Koridora 10 koji nije uspeo ni Josip Broz Tito, ni to ne valja. Dovesti stotine novih preduzeća u Srbiju za samo nekoliko godina, zaposliti približno 200.000 ljudi i to je, kako je on rekao, ekonomska katastrofa. Pa, kada te stvari pričate, a bukvalno isto pričate što i on vi se svodite na isti nivo političke relevantnosti kod ljudi koji ovo sve slušaju. Da li je to ispravno ili je to greška? Ne treba nikakva numerička metoda, to je greška velika ko kuća, ako ne verujete meni, pitajte njega.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da ovo ide u neki uzaludan posao, jer pokušavamo nešto da objasnimo, ali nikako ne može da se prihvati objašnjenje koje je racionalno i normalno. Znači, put je put. Uglavnom se pravi od uvoznih komponenti, a barem onih najskupljih i koje su najviše zastupljene su uvozne. Cena puta je otprilike ista svuda u Evropi. Cena održavanja puteva je ista svuda u Evropi. Ako hoćemo da ga imamo, ne možemo da se merimo prema tome kolika je čija kupovna moć, mada mnoge zemlje koje su spominjane, imaju mnogo manji životni standard nego Republika Srbija, a veće cene putarina. Još nešto. Nije ni tačno i ne mogu sa tim da se složim, imali smo ovde i pre neki dan raspravu sa Komisijom za zaštitu konkurencije, da životni standard u Republici Srbiji pada. Povećava se potrošnja svih dobara, kupuje se više automobila, pa ko vozi tim putevima ako je lošije? Neki svemirci? Ko, neko drugi? Voze najviše naši ljudi. Najviše naši ljude voze i hoće da imaju uređen put. Hoće da imaju, da ne brinu kad izađu na put da li će da polome poloosovinu, točak ili neće. Ja bih tu razumeo čoveka koji, da iznosi takve stvari, zaista ima neko iskustvo. Nije put Novi Sad – Beograd jedini put. Treba ići i do Žagubice i do Petrovca na Mlavi i do Velikog Gradišta i do Golupca. To je moj kraj iz kog ja dolazim i znam kavi su putevi bili pre 2012. godine i znam kakvi su sad. Nemoj da mi soli pamet neko od koga sam ja više vozio u rikverc, nego što je on vozio unapred.
Hvala, kolega Arsiću. Pravo na repliku ima Milorad Mirčić. Izvolite.
Moram da odam priznanje za vaše nadljudske moći da vozite unazad više nego neko unapred. To svaka čast. Evo, to posle Džarovskog, čuvenog menadžera, prvi put čujem da je neko radio lično. Samo vi vozite i dalje unazad, nije to loše. To može da bude turistička atrakcija. Ima jedno pravilo u matematici, gospodine Arsiću, kada već pričamo o tome. To prevedeno na običan jezik glasi – kada limes teži nuli, onda glupost nema granica. Gospodine Arsiću, mi ovde razgovaramo o konkretnim stvarima, o povećanju putarine. Govorimo o ekonomskim efektima. Mi smo rezervisani prema ovom povećanju od 12%. On može da bude u visini realnih troškova, a to su troškovi koji su u pojedinim deonicama koji su uloženi za održavanje puteva i inflacija koja je realna. To bi moglo da bude neki osnov, a ovde je 12% najavio Drobnjak. Nije valjda da svih razmišljate kao taj čovek? Nemojte, ljudi. Može kontraefekat da bude. Potpuno kontraefekat. Što se tiče stavova SRS, oni su, gospodo, nepromenjeni, nepromenjivi. Nas ne interesuje ko kako razmišlja od ostalih političkih partija. Mi imamo jasan svoj stav. Mora u javnosti da se govori istina. Mora javnosti da se predoči sve što stoji iza nekog ekonomskog poteza, i dobro i pozitivno i, eventualno, negativno. Niko nije protiv gradnje. Kada ste čuli od nas Srpskih radikala da smo protiv gradnje bilo kog koridora, bilo koje deonice, bilo kog dela naselja, pa i „Beograda na vodi“? Nikad nismo spočitavali. Treba da se gradi. To smo javno, otvoreno rekli. Uspeli ste da konsolidujete budžet. To ste uspeli. Da li je to realno, stvarno znaćemo kada dobijemo završni račun. To ćemo znati, pa ćemo onda detaljno raspravljati o tome. Ali, nemojte ljudi da mi krenemo da veličamo neke rezultate koji realno ne postoje. Pitanje je kako će se ovaj procenat povećanja putarine odraziti na korišćenje puteva koji su sad završeni. O tome se radi. Krenuće vam ljudi alternativnim putevima, pogotovo teretna vozila. Šta ćete onda?
Hvala, kolega.
Samo da završim. A, to što se tiče povećanja broja vozila, tačan je otprilike podatak, samo niste gledali strukturu tih vozila. To je visina koštanja tih vozila maksimalno do tri, četiri hiljade evra. Mi smo postali otpad, skladište za stare automobile koje u Srbiji kupuju ljudi zato što nemaju sredstava da bi sebi obezbedili neko novo vozilo ili da se upuste u kreditne avanture. To je suština.
Hvala. Pravo na repliku, Veroljub Arsić. Izvolite, kolega Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, da glupost boli, ja sigurno ne bih vrištao. Ali, verovatno ima onih koji bi vrištali. Pazite sad, polazna osnova za ovo je 2009. godina kada je evro bio negde oko 90 dinara. Oko 90 dinara. Danas je 117, a razlika je znači negde oko 27%, 28%. Pričamo o 12%, a nećemo da spominjemo inflaciju. Samo ćemo da zabašurimo jedan deo činjenica koji nama ne ide u prilog. Takve su diskusije od uvaženog kolege. Još nešto. Kad nešto govorim ja se uvek dobro pripremim. Znam da je, recimo, u Republici Srbiji u 2019. godini za isti period kupljeno oko 14.000 novih automobila, što je povećanje od skoro 20% za isti period nego 2018. godine. Ništa više. Znači, ne voze se više samo krševi. Znači, osiromašen je narod bio do 2012. godine, sada teže dolazi do novog novca, ali dolazi i počinje bolje da živi. (Vjerica Radeta: Kako počinje bolje da živi? Vozi Miško!) Eto, šta god da kažete, oni samo jednu stvar neće da prihvate, a to je da o svima nama cene građani na izborima, oni su ti koji odlučuju i biće tih izbora za manje od godinu dana. (Vjerica Radeta: Daj argument za 12%.) Ja mislim da će tada narod da kaže svoj sud, kakva je vlast koju vodi SNS i Aleksandar Vučić, a kakvi su oni koji za sve imaju zamerku, kočnicu, sumnju. Jer, znate kada bi se svi plašili i sumnjali, nikada ništa ne bi uradili. Strahovi i sumnje su za kukavice.
Hvala, kolega Arsiću. Ja mogu da se složim sa vama, samo želim jedan komentar da dam, prekinuo bih samo za nekoliko trenutaka i dao reč ministru koji čeka već jedno pola sata reč, a ovo jeste neki svojevrstan sudar titana, nema jednostavno, svi su dali svoje argumente i mislim da treba da damo mogućnost drugima da nešto kažu. Hvala. Reč ima ministar Mali. Izvolite.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, želeo bih da vam skrenem pažnju na par stvari za koje mislim da su veoma važne, a koje na neki način proizilaze iz diskusije koju smo malo pre čuli. Najpre, vest koju je danas objavio Zavod za statistiku Republike Srbije, koja kaže da je potrošnja stanovništva skočila 11% u prvih pet meseci ove godine, u odnosu na prvih pet meseci prošle godine. Dakle, i to u stalnim cenama 8,2%, u tekućim cenama 11%. Dakle, rast potrošnje u našoj zemlji, u prvih pet meseci govori o tome da više novca cirkuliše našom ekonomijom i da ga ima. Sa druge strane, za one koji pričaju o povećanju cena, u proseku u poslednjih pet ili šest godina, prosečna stopa inflacije, a inflacija po definiciji govori o povećanju cena, odnosno jednaka je povećanju cena, je oko 2%. Dakle, mi govorimo o tom povećanju cena, u proseku da se sve cene u Srbiji povećaju za 2% što je minimum minimuma ili neki najniži nivo u celoj Evropi. Dakle, to su stvari koje treba imati u vidu. Ono što je meni posebno važno i sa tim ću završiti, da li je to neznanje ili šta, po pitanju emisije evroobveznica, ni na koji način, a to moram da kažem zbog građana Srbije, ni za jedan cent ili jedan dolar ili jedan evro nije došlo do povećanja javnog duga Republike Srbije. On je ostao na istom nivou. Mi smo skupe pare, skupe kredite zamenili jeftinijim kreditima, jeftinijim novcem i mi smo na osnovu toga uštedeli novac koji bi plaćali na skupe kamate ili koje bi plaćali kada bi smo se zadužili samo na domaćem tržištu i mislim da je to potpuno jasno. Dakle, ovo je jedan primer odgovorne finansijske politike, prevashodno, gde ako imate priliku na tržištu kapitala, tu priliku treba da iskoristite. Srbija se vratila posle devet godina na to tržište, uspela je da pokaže i potvrdi svoje performanse. Tu se ne bih složio da je novac jeftin, pa, eto zbog toga i mi smo dobili bolje uslove. Prvo, novac je jeftin od 2008. godine, znači od 2009. godine, nakon velike finansijske krize novac je već jeftin, i pored toga što je bio jeftin i 2009, 2010. i 2011. godine, Srbija je tada dobijala kamatnu stopu 7,25%. Srbija danas dobija kamatnu stopu 1,6%. Ogromna je razlika, pet puta je razlika, razlika ne samo zbog stanja na finansijskom tržištu, nego prevashodno, isključivo i najviše zahvaljujući stanju javnih finansija u našoj zemlji. Još jednom da podsetim i možda naučim neke, ne daje se novac i ne ulaže se u obveznice zbog stanja na tržištu danas, neko vam je taj novac dao verujući da ćete vi u narednih 10 godina imati sposobnosti, kreditne, finansijske, da ga isplaćujete na vreme. Dakle, taj novac ne zavisi od trenutnog tržišta, nego od potencijala onoga koji taj novac treba i da vraća. Hvala puno.
Hvala dr Mali. Pravo na komentar, odnosno repliku ima Milorad Mirčić. Izvolite.
Blizu smo nekog, uslovno rečeno, dogovora oko povećanja cena. Ministar je, za razliku od prethodnih, rekao suštinu, prosečna inflacija od 2%, to je minimum na kome treba zasnivati i povećanje cena u svim oblastima i potvrdio ovo o čemu mi srpski radikali želimo da razgovaramo. Ministar je, naravno, iskoristio priliku da prikaže mnogo sjajnije nego što jeste. Gospodine ministre, moram samo da vas podsetim da ovih prvih pet meseci porasta kupovine, je rezultat što u januaru mesecu imate veliki svetovni praznik koji se zove „Božić“, što imate u aprilu mesecu „Vaskrs“. (Vladimir Orlić: Tako je bilo i prošle godine.) Tada kada vi poredite porast potrošnje, onda relevantno je to da poredite sa prethodnim periodima koji su katastrofa. Evo zbog čega. Zato što smo proveli četiri godine u objašnjavanju statistike od strane tadašnjeg DOS, ovo je vama blisko, pa su rekli da sve raste u odnosu na 1999. odnosno 2000. godinu, dok oni nisu došli na vlast, 1999. godine međunarodne sankcije, bombardovanje Srbije. Uvek su prikazivali u odnosu na prethodni period rast proizvodnje 110%. Kako je mogla da bude proizvodnja u uslovima međunarodnih sankcija, kasnije se ispostavilo da neki koji su radili u tim statističkim zavodima, ministre, služili se prostim falsifikatima, pa je naknadno utvrđeno da je rast proizvodnje i BDP, nažalost, bio mnogo veći u vreme sankcija, u punom jeku sankcija, nego što je to donelo preporod tih proevropskih dosovskih stranaka. Ali, to je naknadno. I, ovo može da bude podvrgnuto proverama. Hajde neka bude, neka bude i to da građani imaju kupovnu moć, kako vi ovde želite da prikažete, da može i ovih 12%, samo treba sada da se izjasnite ko će posledice da snosi, ko će odgovornost za posledice da snosi? Hoćete ponovo da objašnjavate? Ovo vam objašnjenje za evro obveznice nije baš, vama kao profesionalcu, ne priliči tako da objašnjavate. Neće oni uzeti novac, ali će uzeti akcije u Elektroprivredi, uzeće imovinu ove države, iza tih evro obveznica Srbije, Španije, ili bilo koje druge države stoji imovina te države. To je prosto.
Hvala. Hvala, kolega Mirčiću. Povreda Poslovnika Vjerica Radeta. Izvolite.
Član. 107. Lepo je što ste pustili ovako jednu raspravu, nadam se da će se nastaviti ove replike, jer očigledno imaju ljudi šta da kažu, ali vi morate malo da slušate kad se poslanici jedni drugima obraćaju. Mi ovde nismo da bismo trpeli bilo čije frustracije, argumente da slušamo do sutra nemamo ništa protiv, da iznosimo svoje argumente, ako dozvolite, takođe, nemamo ništa protiv, ali uvredljive izraze nećemo da trpimo. Znate, to što je Milorad Mirčić završio fakultet na vreme, kao mlad momak, kad je Bog zapovedao, on nije kriv Arsiću što je on samo dobio neku diplomu u svojoj 40 i nekoj godini. I, te frustracije mi ovde ne moramo i nećemo da trpimo. Uvredljivo je da takav neko lečeći svoje frustracije kaže da glupost boli, on bi vrištao itd. Zamislite da sad ja kažem kad god vidim Arsića pomislim, Bože svaka bolest me boli. Vi biste rekli da nije u redu to što kažem. Nije dobro to što ste dozvolili malopre, odnosno što niste primetili da je i ministar Mali rekao da on ovde govori da nekoga nešto nauči. Nemojte ministre. Vi nemojte ništa nas da učite, vi se samo ponašajte u skladu sa vašom funkcijom, a to znači odgovarajte narodnim poslanicima na pitanja. Mi smo, hvala Bogu naučeni, sve ovo što vidite ovde i ovih koji nisu danas ovde, cela poslanička grupa SRS se školovala, ili se školuje regularno na državnim fakultetima sa dobrim prosecima završili, neki završavaju, nema kupljenih diploma, nema sumnjivih diploma i molim vas, ovo se sad ne odnosi na ministra, nego na kolegu poslanika, a na vas, pre svega, da skrenete pažnju, dakle, frustracije se leče u nekim drugim ustanovama, ovo je Narodna skupština gde narodni poslanici razmenjuju argumente. Hvala.
Hvala. Smatram da nisam povredio Poslovnik i vi ste svesni i sami da su kolege vodile jednu stvarno dobru polemiku i ja sam dao više od sedam, osam replika i jednom i drugom, doduše koristili su i jedan i drugi ironiju i metaforu, dozvoljeno je, parlamentarizam je, ne vidim razlog da to sankcionišemo, naravno, uz svo poštovanje… I Milorada Mirčića, ali i uvaženog potpredsednika parlamenta Veroljuba Arsića. Ne bih želeo da ovo bude poligon za neki obračun lično sa njim, nije u redu, nije kolegijalno i nije korektno. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Vjerica Radeta: Ne.) Reč ima Veroljub Arsić, povreda Poslovnika. Izvolite, kolega Arsiću.
Član 27. vezano za 100… ne mogu tačno da se setim člana, iznošenja činjenica i podataka iz privatnog života. (Vjerica Radeta: Ako ne možeš da se setiš, onda ništa.)
Član 107. je reklamirala, povreda dostojanstva.
Meni nije uopšte sporno. (Vjerica Radeta: Sporno je.) Ja ću da govorim o svom životu, jedini ja imam pravo na to ovde i mislim da je bolesno da me neko proziva zato što sam prekinuo školovanje iz razloga što sam bio mobilisan 1991. i 1992. godine. (Vjerica Radeta: Što nisi posle završio? Što si kupovao diplomu? O tome ti ja pričam.) Znači, to je bolesno! Otišao sam da branim srpski narod. Kad se to završilo, morao sam da počnem da radim jer je bila hiperinflacija, dok su se neki bavili politikom i sad ovde uzdišu i pričaju mi kako vole Srbiji i kako su pametni i sposobni i tako dalje, školovani. Ja njihove škole neću da cenim, niti mi pada na pamet, moje znanje je za mene, njihovo je za njih. Ovo znanju svedoče diskusije ovde, koliko ko zna i koliko ko ne zna, gospodine predsedavajući, kao i to koliko ko voli svoj narod i svoju državu, gde je kad bio, da li je spavao na suvom toplom i priča o patriotizmu, ili se valjao po blatu i po rovovima dok je branio taj isti narod koji ovi hvale sad. (Vjerica Radeta: Što si se valjao?)
Hvala, kolega Arsiću. Apelovao bih na sve kolege koji su prisutne da ne otvaramo te teme ličnog i privatnog života. Iz ove diskusije, ja nisam mogao da vidim da je Milorad Mirčić uvredio bilo kako uvredio, niti je govorio Veroljubu Arsiću, stoga ne znam zašto ste se vi, koleginice Radeta umešali u ovo i vređali Veroljuba Arsića, što on apsolutno nije zaslužio. Kolega Arsiću, da li želite da se Narodno skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Hvala. [[Narodni poslanik Vjerica Radeta dobacuje sa mesta, ne čuje se.]] Nije korektno, to je moj stav sad kao poslanika. Hvala vam. Da li predsednici odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa dalje žele reč? Ko se prijavljuje? Da li se gospodine Kovačeviću prijavljujete za reč? (Borisav Kovačević: Ja ne, nego molim vas zaustavite ovo. To nije parlamentarizam. Dok neko priča, oni dobacuju.) Kolega Kovačeviću, to ja parlamentarizam. Ne mogu zabraniti stvarno. (Borisav Kovačević: Nije parlamentarizam.) Da li se neko od ovlašćenih predstavnika i predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Reč ima Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što je ova diskusija otišla u ovom pravcu, ali treba biti potpuno iskren i otvoren, na prvom mestu prema građanima Srbije. Nije ovde priča o tome, ne o nečemu što se ne vidi, hvala Bogu, put je infrastrukturni objekat koji se i te kako vidi i svaki kilometar tog puta i svaki tunel na tom putu i svaki most na tom putu se vidi. Da bi imali te puteve moramo da obezbedimo i način finansiranja. O tome je sada bilo reči, o evro obveznicama, o tome da mi ništa ne vredimo, da ništa ne znamo, a najviše boli to što nas uvažavaju i cene, ne kažem da nas vole, daleko od toga, ali nas uvažavaju i cene i rezultate daju i oni koji nisu iz Srbije. Naše rezultate hvale i oni koji nisu iz Srbije a neki to rade dobrovoljno, neki pokušavaju da naprave političke krize, jedino iz razloga što mnogima od njih i smeta napredak Srbije. Moraju kolege poslanici da znaju da nisu svi oduševljeni ekonomskim napretkom Republike Srbije, da svima političkim garniturama, zemljama u okruženju i smetaju rezultati koje Srbija ima i pokušavaju da naprave određene političke krize da bi sprečili eventualne investitore ili kreditore da ulažu u Republiku Srbiju. Najžalosnije je što ovde u srpskom parlamentu, da bi me čule kolege poslanici uvaženi, ja moram da pričam glasno, zato što neki smatraju da je sve za podsmeh, da sve što neko kaže treba izvrgnuti, izvrgnuti ruglu, treba se podsmevati, treba omalovažavati. Treba me uvažavati, kolege, tako što ćete im dobacivati, prekidati ih na svaki mogući način. Znači, to je jedan način i jedna nažalost slika političkog života u Srbiji. Ako svaki rezultat koji ostvarite bude sveden na to da je moglo ovako a ne onako, da je ovako bolje a ne na drugi način, a svi ti predlozi, ako ih zaista ima i ako su zaista iskreni, mogu da kažem da su u životu prilično neostvarljivi. To je jedno elementarno nepoznavanje određenih tema ili recedivi prošlosti. (Vjerica Radeta: „Recidici“, a ne „recedivi“. Joj bre Arsiću.) Kolega Marinkoviću, znate šta? Kad neko u Srbiji kaže…
Izvinite kolega Arsiću, ako možete samo da mi dozvolite, stvarno, dajte da pustimo kolegu Arsića da govori. Nema smisla … (Vjerica Radeta: Ko ti brani? Ti si ga prekinuo.) Da, ja sam prekinuo da bi prestalo iživljavanje na kolegi Arsića i na celom parlamentu ovde. Oni to vama ne rade niti vam to radi kolega Arsić. Slušao je kolegu Mirčića sve vreme. Molim vas bar za minimum neke kolegijalnosti. Izvolite, kolega Arsiću.
Kolega Marinkoviću, sada ću da kažem, da iznesem jednu činjenicu. Recimo, bilo je ovde predloga kada se pričalo isto o auto-putevima pre neki dan, jedan moj uvaženi kolega je rekao zašto podižemo kredite, uzimamo evro obveznice, utvrđujemo javne interesa, hajde da građani Srbije kupuju obveznice Republike Srbije. To je rečeno. Teoretski moguće. Praktično nemoguće. (Milorad Mirčić: Niko nije to rekao.) Rečeno je u ovoj sali, nemoj sad stenograme da donosimo. Zašto? Zato što takvi ljudi žive u prošlosti. Oni se sećaju vremena Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije, sećaju se vremena Josipa Broza. To je najveći ideolog… (Vjerica Radeta: Tvoga tate.) … koji je izdavao te državne obveznice za izgradnju auto-puta „Bratstvo-Jedinstvo“. Eto. Ili, kada počnu da pričaju da država treba da bude regulator na tržištu energentima, a država je učesnik na tržištu energenata, pa to mora neko drugo regulatorno telo da radi, ne može država jer bi inače, znate koga oterali? Ruse iz Naftne industrije Srbije. Ne bi ni bio „Turski tok“. Ne bi mogli ni da pričamo o „Južnom toku“, ali treba poznavati neke materije, a ne živeti u prošlosti. Od prošlosti se ne živi, od demagogije se ne živi. Živi se od rezultata. (Vjerica Radeta: I od 12% poskupljenja putarine.) Znači, od rezultata se živi. Ako kažem da je naša putna infrastruktura u Srbiji najbolja ne bi bilo iskreno i ne bi bilo tačno, ali da kažemo i da je najgora, takođe ne bi bilo ni iskreno ni tačno. Činjenica jeste da su potrebna ulaganja u rekonstrukciju postojećih puteva i izgradnju novih puteva. To je činjenica, to ne može niko da ospori. Sada će neko da kaže – da li treba dva, tri, pet ili deset posto ako se zna da od 1999. godine do 2012. godine nije maltene ni dinar uloženo u održavanje puteva, kako regionalnih, tako i lokalnih. Pričali smo ovde u Skupštini, ako hoćemo da Srbija ekonomski napreduje, ako hoćemo da poboljšamo kvalitet života i standard građana, moramo da razvijamo saobraćajnu infrastrukturu. E sad, neki bi to hteli da traje 50 godina, a neki hoće da to završe za sedam, osam ili deset godina. To su te relacije, jer je valjda njima bolje da budu usporeni, uspavani, njima je bolje kada nemaju novca da štampaju dinare, da naprave inflaciju. To je, izgleda mi, bolje rešenje. Po nama nije. Po nama nije, hoćemo da Srbija ima svoj bonitet, da ima svoj rejting koji pokazuje ne samo po kojoj ceni kapitala se Srbija zadužuje u inostranstvu ili na domaćem tržištu, svejedno je, po toj ceni ako je cena niska, garantuje se drugim investitorima koji žele da započnu neku proizvodnju u Srbiji, da je Srbija i pravno i ekonomski sigurna zemlja, ali to ne vredi govoriti. Oni bi hteli da se vratimo u vreme zemljoradničkih zadruga, ko možda Kolhoza ili tako dalje, u vreme društvene imovine, u vreme radničke klase. Možda je to bilo za ono vreme odlično, ali danas živimo u 21. veku. U 21. veku živimo i valjda treba da se okrenemo nekim tržišnim vrednostima da bi smo obezbedili tržište i u Srbiji, bez obzira da li je to tržište u smislu potrošnje ili tržište u smislu investicija, moramo da imamo saobraćajnu infrastrukturu i puteve. Ako ih već napravimo, dovodi se u pitanje kako ćemo da ih održavamo? Znate, to je najveće pitanje. Svaki naš građanin želi da se na prvom mestu koriste ti putevi na bezbedan način. To je valjda na prvom mestu i ta stvar, ta činjenica je, čini mi, se najvažnija, na drugom mestu i kvalitet tog puta. Jedno su sa drugim nekako povezani i bezbednost i kvalitet tih puteva. Pa, hoćemo li da se cenkamo, kao da smo na pijaci, da puteve pravimo dve ili tri godine ili 15 – 20 godina? Ja nisam za 15 – 20 godina, zato što će mnogi, znajući kakvi su nam putevi bili, da nastradaju na putevima zato što se mi cenkamo koliko će to da traje, a mislim da ljudski život nema vrednost, da nema novca koji može da ga plati, ne postoji, pogotovo ne u saobraćaju, gde se prilično života gubi. Bez obzira na sve, sva poboljšanja i smanjenja, to je još uvek visoka stopa. Hoćemo autoput. Ja želim da idem, a verovatno i većina građana, sa jedne granice na drugu Republike Srbije i da svuda vozim autoputem, bez obzira da li krećem Koridorom 10, prema Bugarskoj, ili Severnoj Makedoniji, ili ću možda da koristim Koridor 11, prema granici sa Crnom Gorom. Nekim kolegama je važnija forma, nije važna suština, nije važno šta govorite, nisu važne ni tačke, ni zarezi, gde je ko stavio, da bi njihova priča, koja je u suštini jako šuplja i prazna, mogla da opstane. Ako svi znamo, bar se nadam, neki su rekli i pokazali da možda neke stvari ne znaju, održavanje puteva nije samo da se kosi trava, da se povlače bele ili žute linije po putu, održavanje puteva je i zimsko održavanje puteva, a mogu da kažem da je naš autoput jedan od najbolje čišćenih autoputeva u ovom delu Evrope i ovom regionu. Za to su isto potrebna sredstva. I kada napravite kolaps, kad se desi, niko ne pita da li je to bilo dva, tri, pet ili 12%, nego kaže da mu je život ugrožen zato što put nije očišćen i on se nalazi u vozilu zavejan na tom putu. Ali, nije bitno, bitno je da pričamo kako smo završavali neke matematike i znamo ono ili ovo. Ko da je zato bitno da li se zna Pitagorina teorema ili ne, da li se to zna ili ne. Bitni su ekonomski pokazatelji. Da li to može da utiče bitno na ekonomsko okruženje koje Republika Srbija ima? Ne može. Da li će to da utiče na to da međunarodni transport ide preko Republike Srbije? Neće uticati, neće uticati. To su stvari koje treba da gledamo. Da li će više ljudi koristiti naše puteve ukoliko su kvalitetniji? Hoće. Ukoliko su bezbedniji? Hoće. Veliki broj, znam sigurno, koji prolaze kroz Srbiju, veliki broj građana koji nisu odavde, prolaze kroz Srbiju, zato što je, pre svega, bezbedonosno sigurna zemlja. Ali, hajde da budemo, koliko je god to moguće i saobraćajno bezbedna zemlja. To ne možemo tako, što ćemo da računamo neprestano neke procente i da se plašimo da li će tu neko nešto da ukrade. Ima ko se time bavi. Bavi se time policija, bavi se time tužilaštvo. Bolje time da se bave, nego da se bave uviđajima na saobraćajnim nesrećama, pa čitamo po novinama kako je, ne daj Bože, poginulo neko dete od dve, tri, pet, šest, deset godina, kako je čitava jedna porodica nestala, jer to odlučuje 2%, 3%. Za život jednog čoveka 2-3% ne predstavlja ništa. Za opstanak u političkom životu nekima je 3% često nedostižno, čak i u skoku sa motkom.
Hvala. Da li se još neko javlja od ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa? Pošto se niko ne javlja, prelazimo na red prema prijavljenima za reč. Krećemo sa spiskom. Prvi je narodni poslanik Jahja Fehratović. Nije prisutan. Drugi je prof. dr Miladin Ševarlić. Ni on nije prisutan. Treći je Marijan Rističević. Nije prisutan. Muamer Zukorlić, nije prisutan. Milija Miletić, nije prisutan. Đorđe Komlenski, nije prisutan. Reč ima Aleksandra Belačić. Izvolite.
Danas raspravljamo o nečemu što SRS apsolutno ne podržava, a to je povećanje putarina. Predlogom zakona o izmeni Zakona o naknadama za korišćenje javnih dobara predviđeno je povećanje putarina u iznosu od 12%. Ma šta mi srpski radikali pričali i ma kakve argumente iznosili, vi ćete ovo povećanje usvojiti. Mi smatramo da povećanje iznosa putarina nije opravdano iz brojnih razloga. Prvi razlog je ekonomske prirode i odnosi se na platežnu sposobnost naših građana. Krajem maja meseca predsednik Vučić i predstavnici MMF-a, koje je predvodio šef Misije Jan Kejs Martin, imali su sastanak nakon koga je ocenjeno da stabilan privredni rast daje mogućnost za povećanje plata i penzija. Dakle, MMF potvrdio je projekciju rasta od 3,5% za ovu godinu i 4% za narednu godinu. To nije prvi put da se u manjem iznosu povećavaju plate i penzije, ali problem je što poskupljenja poput ovog pojedu ta povećanja koja građani, nažalost, apsolutno ne osete. Podaci Zavoda za statistiku kažu da je prosečna bruto zarada u aprilu mesecu ove godine iznosila 75.441 dinar, dok je prosečna zarada bez poreza i doprinosa iznosila 54.645 dinara. Poznato je da u taj prosek ulaze i brojni direktori javnih preduzeća i politički funkcioneri koji primaju izuzetno velike plate. Tako da, kada se oni izostave, jasno je da običnim građanima na raspolaganju nije ni tih 54 hiljade dinara, koliko iznosi prosek. Drugim rečima, građani izuzetno loše žive i za njih je zaista problem da podnesu bilo kakav dodatni namet, pa i povećanje putarine. Kada uporedimo situaciju u Srbiji sa situacijom u zemljama u regionu, jasno je da je kod nas cena putarine mnogo veća nego u regionu. U okolnim zemljama putarina se naplaćuje po sistemu vinjeta, a cene su sledeće: u Austriji je moguće kupiti vinjetu kojom se za deset dana obezbeđuje prolazak po njihovim putevima za svega devet evra, u Sloveniji za deset dana to košta 15 evra, u Mađarskoj 11 evra, u Rumuniji svega četiri evra, a sve ove države nude i dodatne popuste redovnim korisnicima njihovih puteva. U Srbiji, nažalost, samo trasa od Subotice do Severne Makedonije košta 14 evra. To je nekih 15 kilometara koji se mogu preći za nekoliko sati. Postavlja se pitanje zbog čega Srbija ne uvede vinjete i umesto sistema naplate prema pređenom kilometru ne pređe na sistem naplate sa vremenskim ograničenjem? Predstavnici vlasti rekli su da vinjete ne bi bile dovoljne za kvalitetno održavanje puteva i da bi u tom slučaju bile neophodne subvencije države. Pa, zbog čega onda ne preći na sistem subvencija državnih? Nije rešenje svaliti sve na građane i nije normalno da naši građani, koji primaju plate daleko manje od evropskog proseka plaćaju putarine mnogo više od građana EU. Ukoliko povećate cenu putarina, to će dovesti do toga da stranci odluče da se opredele za alternativne puteve, što je apsurdno, jer umesto da našim putevima prođe što više vozila i da zaradimo što više na ekonomiji obima, mi ćemo strance oterati, pa pošto i dalje želimo da ostvarimo prihod od putarina, povećavaćemo ih tako da maksimalno opteretimo naše građane. Može se očekivati da nakon povećanja putarina i domaći vozači sa autoputeva pređu na lokalne puteve koji su već opterećeni, da prolaze kroz naseljena mesta, što će povećati buku, zagađenja i gužve. Kada na domaćim putevima zabeležimo značajno manji broj prolazaka, ponovo ćete se žaliti kako nema novca za održavanje puteva, onda sledi još jedno povećanje i tako u krug. Nisu naši građani krivi za to što su naši auto-putevi u najgorem stanju i ne možemo ih kažnjavati za to što su prethodnih godina glasali za one koji puteve nisu sredili. Imajući u vidu da su naši auto-putevi najgori, logično bi bilo da i putarina u Srbiji bude najniža, a da se održavanje puteva finansira iz drugih izvora. Hvalite se kako tri godine u budžetu imate suficit. Može li se nešto od tih sredstava iz državnog budžeta odvojiti za održavanje puteva i mogu li se uzeti koncesije ili zajmovi od vaših evropskih prijatelja? Sve je prihvatljivije od toga da se ovo prebaci na teret građana, a pre svega toga neophodno je promeniti ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture Zoranu Mihajlović, koja je u više navrata pokazala da nije sposobna da rukovodi svojim resorom. Podsetiću vas da je Zorana Mihajlović bez tendera zaključila ugovor sa američkom firmom „Behtel“ za izgradnju auto-puta Čačak – Pojate, gde je cena po kilometru iznosila 7,3 miliona dolara, a ukupna vrednost posla iznosila je 800 miliona dolara, iako je postojala ponuda kineske kompanije China road and bridge corporation koja je bila 300 miliona jeftinija. Jasno je da se u ovaj posao neko ugradio, posebno kada se uzme u obzir praksa iz regiona. Poznato je da je „Behtel“ firma koja gradi u novim američkim kolonijama gde sklapa poslove pod sumnjivim okolnostima, gde se sa američke strane angažuju diplomatija i politika, a sa naše strane i strane drugih zemalja u okruženju lokalni američki špijuni. Sličan slučaj dogodio se i u Zagrebu gde je potpisan ugovor za izgradnju deonice auto-puta Zagreb – Split, gde je otkriven slučaj korupcije u koju su bili umešani brojni političari iz hrvatskog državnog vrha, od Sanadera, preko Račana, pa do hrvatskog ministra saobraćaja i ambasadora u SAD koji kasnije bio konsultant i lobista „Behtel“, tako da je Hrvatska na kraju oterala „Behtel“ i prekinula taj posao. Isto tako, na Kosovu, uz intervenciju tamošnjeg ambasadora SAD, izgrađen je auto-put od Prištine do albanske granice, a gde je cena auto-puta po kilometru iznosila čak 10,75 miliona evra. Ovaj auto-put jeste bio težak za izgradnju, ali stručnjaci procenjuju da je jedan kilometar auto-puta na Kosovu mogao biti izgrađen za pet miliona evra po kilometru. To se zove uterivanje dugova američkim kolonijama, a Zorana Mihajlović dopustila je da se naša sredstva, dakle sredstva Republike Srbije, preliju američkoj firmi i da bi se ugradila za jedan deo od tih 300 miliona evra. Zbog toga je, naravno, trebalo odavno da odgovara i odavno da bude smenjena, kao i zbog činjenice da smo izgubili preduzeća za održavanje puteva i da održavanje naših puteva trenutno obavljaju stranci čije su usluge daleko skuplje i za čije je angažovanje potrebno izdvojiti daleko više novca. Podsetila bih da ovo nije prvo povećanje cena putarine. Mi smo već imali povećanje od 10% početkom 2017. godine, a početkom ove godine, tačno 4. januara, Zorana Mihajlović izjavljuje da nije planirano povećanje putarine u 2019. godini i najavljuje, kada ove 2019. godine budu otvorene nove deonice auto-puta Koridora 11 i Koridor 10, da se putarina jedno vreme uopšte neće naplaćivati, a da će se potom naplaćivati po istim cenama koje su važile 2018. godine. Dakle, ovo ne samo što nije ispoštovano, već smo mi sada suočeni sa novim povećanjem putarine od čak 12%. Za nas iz SRS prihvatljivo bi bilo da se putarina poveća u iznosu od dva do tri posto, koliko iznosi procenjena stopa inflacije i obzirom da se sada uvodi to povećanje od 12%, postavlja se pitanje - ko ovde ne govori istinu? Da li predstavnici Vlade kada kažu da je inflacija na nivou od dva do tri posto ili Zorana Mihajlović? Džabe vama, gospodine ministre, i džabe svima u Vladi i narodnim poslanicima iz vladajuće većine to što stalno ponavljate da je Srbija na dobrom putu i da je inflacija u Srbiji svedena na minimum, kada ministar u vašoj Vladi ovim merama i svojim delovanjem objašnjava da je zapravo prava stopa inflacije 12%. Mi smo, naravno, potpuno svesni da ovo što mi pričamo i ove kritike koje mi iznosimo misle i mnogi koji sede u redovima vladajućeg režima, ali nažalost vi taj svoj stav ne možete i ne smete da iznesete, a mi ćemo se sve dok sedimo u ovoj Skupštini boriti za to da Zorna Mihajlović više ne bude na ovoj funkciji i da putarine u svakom slučaju budu smanjene u korist građana Srbije. Hvala vam.
Hvala. Reč ima Ana Čarapić. Izvolite, koleginice Čarapić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre finansija sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku svog izlaganja želim da istaknem da svi zakoni, o kojima cele nedelje raspravljamo, tiču se isključivo privrednog rasta i održivog privrednog razvoja. Danas raspravljamo o razvojnim zakonima zato što imamo članove Vlade i predsednika Republike koji su odgovornom politikom uspeli da za samo sedam godina stabilizuju javne finansije. Zahvaljujući stabilnim javnim finansijama koje su rezultat teških reformi, mi danas realizujemo projekte kapitalnih investicija, i to iz realnih izvora finansiranja. Zašto iz realnih? Zato što imamo rast BDP i suficit u budžetu treću godinu zaredom. Pre samo dva dana, svi mi smo bili u situaciji da čujemo, ali i da vidimo na karti Srbiji, koju je dostavilo Ministarstvo građevinarstva, saobraćaja, infrastrukture, da je u Srbiji od 2014. do 2018. godine izgrađeno 445,9 kilometra auto-puta i da je u toku izgradnja 102,7 kilometra. Dakle, ukupno 548,6 kilometra. Molim vas, koja Vlada do sada je to uspela u savremenoj srpskoj istoriji. Najviše puteva je sada izgrađeno. Više nego 1965. godine. To je sve izgrađeno uprkos svemu što smo imali, uprkos svim problemima. Setimo se samo da smo 2014. godine imali katastrofalne elementarne nepogode, poplave koje su nanele ogromnu štetu i privredi, i poljoprivredi, i građanima. Procenjena šteta je tada bila preko jedne milijarde evra. To smo sve sanirali i uspeli da građanima omogućimo veći životni standard. Osim poplava 2014. godine, 2012. godine smo zatekli praznu državnu kasu. Podsetiću građane i sve prisutne da je zemlja 2012. godine bila bukvalno na ivici bankrotstva. Međutim, ništa nas ne treba čuditi od ovih uličara iz Saveza za Srbiju, čija je jedina politika obmanjivanje javnosti preko medija, a kojima gazduju Dragan Đilas i Dragan Šolak. Njihova politika jesu zatvorene fabrike. Politika ovih iz Saveza za Srbiju su nezaposleni ljudi na ulicama, inflacija od 13%, 70% javni dug. Njihova politika je rijaliti programi, poljski toaleti u školama koje smo zatekli 2012. godine, zatvoreni muzeji, samoproglašena nezavisnost Kosova 2008. godine itd. Čitav dan bi mi bio potreban da nabrojim sve ono što su nam loše uradili. Ipak ne treba gubiti vreme za nešto što su građani rekli da ne vredi, da ne valja. Građani su ovima iz Saveza za Srbiju rekli da su prošlost. Ono što je realnost, što je budućnost Srbije, a rezultat je odgovorne politike SNS je svakako rast BDP od 3,6% u ovoj godini, a podsetiću građane da je rast BDP u prethodnoj godini iznosio 4,5%, što je bio najveći u Evropi. Zatim, imamo suficit u budžetu treću godinu za red, na stotine hiljada novih radnih mesta, na stotine fabrika itd. To je sve uslov da danas raspravljamo o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o naknadama za korišćenje javnih dobara. Dakle, uspeli smo da izgradimo 446 kilometra auto-puta, a da pri tom od 2009. godine ne povećavamo naknade za korišćenje tih istih puteva, i to zato što nismo želeli da opteretimo ni građane, ni privredu, jer ih je prethodni režim opljačkao. Tek sada kada smo građanima i privredi obezbedili viši životni standard i pružili modernu infrastrukturu, ali takođe smo obezbedili tranzit kroz našu zemlju za oko 20 miliona vozila, tek sada smo rešili da povećamo naknade za korišćenje istih tih puteva. Ovo je zaista odgovorna politika izvršne vlasti. Danas se u Srbiji radi i gradi, a da bi se urađeno i izgrađeno održavalo, sasvim je opravdano da mi građani, a i privreda damo svoj doprinos u tome da bi očuvali javna dobra kako bi naša deca magla da ih koriste. Zaista je bilo žalosno kada se tih godina od 2000. do 2012. godine ništa nije radilo. Verovatno će sada ovi pametnjakovići koji ne dolaze u salu, a za to primaju platu, umesto da su prisutni u plenumu, oni drže neke konferencije po holu Narodne skupštine i verovatno će na nekoj tih konferencija reći kako mi podižemo cenu putarine, kako to nije dobro itd, a ja želim da ih pitam - zašto nisu komentarisali Šolaka i povećanje cena usluga kablovskog operatera SBB za 100 dinara prošle godine? To je ništa. Pokušaće da predstave da je to strašno kada povećate cenu putarine za 60 ili 70 dinara, a mi pri tom taj novac ponovo vraćamo i građanima i privredi, a kada njihov Šolak poveća naknadu građanima za uslugu kablovskog operatera od 8%, pravdajući se da je to zbog inflacije, zbog koje inflacije, pa imamo nikad nižu stopu inflacije. Ona je prošle godine iznosila 2,2%, bila je najniža u Evropi, pa o čemu pričamo mi. Pa, građani Srbije treba da znaju da je na godišnjem nivou od 800.000 korisnika, taj Šolak ukupno prihoduje preko jedne milijarde dinara. Građani i privrednici plaćaju putarinu samo ukoliko koriste autoput, a naknade SBB plaćaju svakog meseca i gledali TV ili ne. Kako god, neka pričaju šta im je volja i onako to niko niti sluša, niti gleda, bitno je napomenuti da Republika Srbija ima najnižu cenu putarine po pređenom kilometru u Evropi. Pri tom je u Srbiji izgrađeno i obnovljeno najviše puteva i autoputeva nego bilo u kojoj evropskoj zemlji. Pa i svoj automobil ako želimo da koristimo moramo da ga održavamo i imamo nekakve troškove, pa i kuću svoju moramo da održavamo to iziskuje troškove. Pa, svako privredno društvo ima redovne troškove tekućeg održavanja. Takva je situacije i sa javnim dobrima, da bi nešto koristili moramo to i da platimo. Povećanje cene putarine je sasvim ekonomski opravdano zato što smo izgradili više nego bilo koja Vlada do sada, ponavljam još jednom. Gospodine ministre finansija i svi članovi Vlade, samo vi nastavite da odgovorno radite i gradite, građani će to umeti da cene i nagradiće vas na izborima, a poslanička grupa SNS nastaviće da prati i podržava vaš radi. Podržaćemo sve zakone koji su na dnevnom redu i sve ostale dobre zakone koji dođu u Skupštinu na raspravu. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Čarapić. Reč ima Tomislav Ljubenović. Izvolite, kolega Ljubenoviću.
Hvala predsedavajući. Danas vodimo raspravu o izmeni zakona koju je iniciralo Ministarstvo građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, za koju s pravom možemo reći da nije na ponos ministarstvu, niti ministru na čelu ministarstva, Zorane Mihajlović. Ovim predlogom zakona o izmeni Zakona o naknadama za korišćenje javnih dobara, pomenuto ministarstvo i ministar Mihajlović žele da izmene visinu posebne naknade za upotrebu javnog puta, njegovog dela i putnog objekta, tj. visinu putarine. Naravno, izmena se odnosi na povećanje iznosa putarine za 12%, jer tako nešto se jedino moglo očekivati od vlasti koja se u potpunosti otuđila od naroda. Gospođa Mihajlović, izgleda da ne zna da su najvećem broju stanovnika Republike Srbije plate i penzije tako male da je nemoguće preživeti. Ona očigledno misli da svi građani Srbije imaju koliko i ona ima, pa mogu da podnesu sva poskupljenja koja ovoj vlasti padne na pamet. Izgleda da ne zna da su autobuske stanice i aerodromi svakodnevno zakrčeni ogromnim brojem mladih ljudi koji odlaze iz Srbije, jer ovde ne mogu da se zaposle i žive život dostojnog čoveka. Ti mladi ljudi odlaze sa namerom da se više nikad ne vrate u Srbiju. Prema pisanju BBS „Njuz“ na srpskom, da Dan siromaštva 17. oktobra 2018. godine, u Srbiji je 500.000 ljudi bez sredstava za osnovne potrebe. Mesečna granica apsolutno siromaštva je bila 12.045,00 dinara, 268.000 ljudi je dobilo specijalnu pomoć, 35.000 korisnika je imala Narodna kuhinja. Izvor BBS „Njuz“ na srpskom je namerno uzet, jer ministar Mihajlović samo takve izvore i priznaje. Gospođa ministar izgleda ne vidi propadanje srpskog poljoprivrednika, zbog uvozničkog lobija. Malo je poljoprivrednika koji mogu da budu zadovoljni trenutnom situacijom. Mnogo toga gospođa Mihajlović ne vidi. U stvari, ne želi da vidi, nju narod Srbije ne zanima. Nju zanima to što je direktor ili v.d. direktora JP „Putevi Srbije“ Zoran Drobnjak tražio do predsednika Srbije, Aleksandra Vučića da odobri poskupljenje putarine. I kada je on odobrio ovo poskupljenje, ministar Mihajlović se zaputila u Narodnu skupštinu da se poveća iznos putarina. Njoj je bitno ispuniti ono što kaže predsednik, kako se ne bi našla u njegovoj nemilosti. Da li je to u interesu građana Srbije, nju to ne zanima, a trebalo bi, jer se nalazi na čelu resornog ministarstva. Javnost u Srbiji je mogla da vidi izjavu Zorana Drobnjaka, direktora ili v.d. direktora JP „Putevi Srbije“, koju je dao 5. juna 2019. godine na pitanje – kako je ubedio predsednika Srbije da odobri poskupljenje putarine? Gospodin Drobnjak je tada rekao – rekao sam mu da je krpljenje rupa i održavanje puteva skupo i da ukoliko hoće da putevi budu dobri, mora povećati cenu putarina. O životu građana Srbije, dakle, odlučuje vlast iako ne znamo kako će se sva poskupljenja odraziti na obične građane u ovoj državi. Deo te Vlade vladajuće strukture je i već pomenuti gospodin Drobnjak za koga ne znamo da li je direktor, kako se on predstavlja ili v.d. direktora, kako piše na zvaničnoj internet strani JP „Putevi Srbije“. Ako gospođa Mihajlović zna odgovor na ovo pitanje, može slobodno da podeli sa nama i čitavom javnošću Srbije, kao i odgovor na pitanje – koliko godina je proveo u statusu v.d. direktora i da li je to normalno? Inače, o bogatoj biografiji čoveka zaslužnog za povećanje putarine u Srbiji između ostalog može se videti da je krivičnu prijavu protiv njega vodila DRI zbog niza malverzacija i neregularnosti u izveštaju DRI o „Putevima Srbije“ u 2010. godini. Uočene nepravilnosti su više od 40 dodeljenih poslova, vrednih preko 300 miliona evra, a kao krivac je identifikovan Zoran Drobnjak. U izveštaju stoji da je on u otvorenim postupcima nabavke umesto tenderske komisije sam eliminisao ponude uz objašnjenje da su neispravne, a pred sam postupak otvaranja ponuda, menjao je članove komisije. Državni revizor je tada napisao i to da „Putevi“ nisu uplatili 158 miliona dinara za putarine i naknadu za korišćenje puteva od 2008. godine. U njegovoj biografiji stoji dalje i to da je prvostepenom presudom pred Specijalnim sudom u Beogradu, u julu 2017. godine osuđen na godinu dana zatvora zbog zloupotrebe službenog položaja prilikom izdavanja dozvole preduzeću „Nuba invest“, kao i da mu je tada izrečena zabrana rada na javnoj funkciji od tri godine. Radi se o davanju saglasnosti za izgradnju optičkog kabla pomenutom preduzeću, a Drobnjak je bio osumnjičen da je zloupotrebom službenom položaja oštetio državu za 2,5 miliona dinara. U jednom periodu se našao u sukobu interesa, istovremeno je bio akcionar preduzeća za puteve „Beograd“, koji je dugo godina dobijao najunosnije poslove od JP „Putevi Srbije“. Kasnije se pročulo da je te akcije ustupio u dobrotvorne svrhe domu za nezbrinutu decu „Zvečanska“. Umesto da nekog sa ovako bogatom biografijom, predsednik Srbije skloni sa važne funkcije koju ima, on mu je poslužio i odobrio je da poveća putarine, a ministar Mihajlović je izašla pred Narodnu skupštinu sa ovim predlogom zakona da to sprovede u delo. Kolika je šteta zbog svih ovih činjenica, građani Srbije će proceniti sami. Važno je istaći i to da je u januaru 2017. godine povećana putarina za 10%. Sada je izvesno da će biti povećana za još 12%, umesto da se oni koji se rasipnički ponašaju sa državnim novcem sklanjaju sa mesta na kojima su rasipali državni novac, imamo situaciju da su oni i dalje na istim mestima i da odlučuju o tome da se građanima neprekidno povećavaju nameti. To nije dobra praksa i konačno bi trebalo prestati sa tim, jer sve ima svoje granice, pa i izdržljivost građana. Ako su predložena rešenja zakonska materija, naknada za korišćenje, uređenje javnih dobara zakonom, u sferi davanja pravne sigurnosti, privredi, razvoju privrede, nije sagledan jug Srbije novim autoputem i da umesto putna infrastruktura podstiče razvoj privrede i veći standard građana, u ovom slučaju je sasvim drugačije. Leskovac je udaljen od autoputa sedam kilometara. Zahtev građana Predejana i odluke Skupštine grada Leskovca nisu prihvaćeni od prethodnog režima da petlja izlaz bude na suprotnoj strani u okviru motel Predejane, kako bi nastavio da funkcioniše i proširuje svoje kapacitete. U interesu građana Leskovca sada imamo smanjenje poslovanja za 30% manje. Pomenutom realizacijom stvorili bi se uslovi za podsticaj razvoja Crne Trave, Vlasinskog jezera i razvoj stočarstva sa već postojećom savremenom farmom na Čemerniku. Neprihvatanje pomenutih zahteva sada imamo i imaćemo problem kosina u Grdeličkoj klisuri i Preljinama. Osiromašenje građana Leskovca i iseljavanje sa pomenutih područja.
Hvala kolega Ljubenoviću. Pravo na repliku ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Nekoliko stvari je pomenuto dame i gospodo što smatramo spornim. Pre svega, u ovom poslednjem izlaganju, tvrdnju da se vlast, kako je rečeno, otuđila od naroda. Uz druge stvari, naravno, u onom prethodnom da činjenica da se već tri godine zaredom u budžetu može konstatovati suficit. Da li može da se taj suficit upotrebi na neki dobar, i za građane valjda, koristan način? Dakle, odgovarajući odgovori i na jedno i drugo pitanje ili napomenu, može da se pronađe u onome što se tiče povećanja plata i povećanje penzija u ovoj zemlji. Da li je tako? Koliko smo puta poredili samo vrednosti koje smo imali za prosečnu planu nekada i danas za prosečnu penziju, nekada i danas? Da li je činjenica ili nije činjenica da se taj suficit koristi upravo za to da se poveća prosečna plata u Srbiji gde god može da se utiče? Naravno, tamo gde se neposredno pita država, ali posledično, to proverite kod predstavnika stranih investitora. Povećanje u državnom sektoru povlači, podstiče i povećanje u privatnom sektoru. Kada imate i jedno i drugo u zajedničkom efektu, vi imate ovih 460 evra prosečne plate danas, upravo zahvaljujući tom ozbiljnom i odgovornom odnosu ljudi kojima je stalo do građana. Kad kažem – stalo ljudima, mislim konkretno stalo Aleksandru Vučiću, stalo Vladi Srbije koju bira SNS, dakle stalo do tih građana, pa im onda obezbede pametnim postupanjem da ima tog proseka od 460, ako je koliko veći od onih čuvenih 340 Đilasovih, i da poredimo druge stvari vezano za ono vreme i današnje, možemo do sutra, i da znate šta, sve nam odgovara. Mislim da je gospođa Belačić pomenula nekih 12% inflacije na godišnjem nivou, siguran sam da nije mislila ozbiljno kad kaže da je to situacija u Srbiji danas. Siguran sam da nije mislila ozbiljno, nego je to trebalo da posluži kao neka valjda zgodna metafora. Ali, na stranu to što svi ovde znaju da je danas red veličine 2% godišnje, pitanje, jel se sećate kada je stvarno bila dvocifrena ta inflacija? Bila je u ovom zemlji nažalost dvocifrena inflacija na godišnjem nivou. Jel se sećate kada? Da počnemo da premotavamo film pa da vidimo kakve to veze ima sa brigom za građane koju mi pokazujemo danas, a koji nisu pokazali ti neki zbog kojih, kako vidim, vrlo burno, sve lepo i sve pristojno reagujete. Ne morate toliko da ih branite, nema potrebe. Nego, setite se vi pa nam kažite kada je to bilo dvocifrena inflacija, pa ćemo da vidimo zašto je to za raspravu važno. Završavam sa ovom napomenom. Kada se lako iznose vrlo grupe, a potpuno netačne ocene, ima veze sa onim što ste pominjali u današnjoj raspravi, kada se vrši neka konvergencija ili neki limes dostiže, da vam kažem nešto, kada se u graničnom procesu dostiže vrednost podrške na izborima koje je vrlo blizu nule, onda ljudi sebi dozvoljavaju svašta, pa i da izriču potpuno neodgovorne stvari.
Hvala, dr Orliću. Pravo na repliku ima Tomislav Ljubenović. Imaju Toma Ljubenović i gospođa Belačić, oni imaju pravo na repliku. (Vjerica Radeta: A Mirčić kao ovlašćeni nema?) (Milorad Mirčić: Ja sam ovlašćeni predstavnik.) Izvolite, kolega Ljubenoviću.
Ne bih hteo da nešto posebno polemišem sa uvaženim kolegom iz razloga što same činjenice govore u smislu, ono što je sve objasnio i što se veoma često služe tim objašnjenjem koliki je suficit i koliko je poboljšanje standarda života, ja bi samo hteo da dam konstataciju, koliki je odlazak mladih, obrazovanih ljudi koji svakodnevno odlaze iz Srbije? To je odgovor na konstataciju i na diskusiju mog prethodnika. Hvala.
Hvala kolega Ljubenoviću. Reč ima Vjerica Radeta, povreda Poslovnika.
Povreda Poslovnika odnosi se na davanje replike. Zaista ne mogu da razumem po kom osnovu je malopre kolega dobio pravo na repliku? Da li je Toma Ljubenović pomenuo njega imenom? Nije. Da li njegovu stranku? Nije. Da li njihovo visočanstvo? Nije. Dakle, vi ste nešto mnogo nervozni. To jeste problem kada vi iz vlasti nemate argumente na ono što mi pričamo i kada želite da skrenete pažnju javnosti da vi danas govorite o tome da ćete putarinu povećati za 12%, to niko još od vas nije pomenuo i onda vi pokušavate u ovom vremenu, koje je onako dobro za gledanje, da svako od njih može da se javi da replicira. Vi, onako, da im se ne bi zamerili brzo će lista da se pravi, pa onda oni mogu šta god hoće. Molim vas kolega Marinkoviću, sačuvajte dostojanstvo lično pre svega, pa onda i dostojanstvo Narodne skupštine. Nemojte da vam oni naređuju, kad kažem oni, mislim na poslanike vladajuće većine. Vi ste tu sa ovlašćenjima predsednika Narodne skupštine i vas vezuje i obavezuje jedino ovaj grozni Poslovnik, najgori na svetu, ali takav je kakav je, morate da ga poštujete. Onda se još pravite da ne vidite koliko vremena oni govore, pa onda oni mogu da govore sedam minuta, tri minuta i dva, aha, ne, ne, samo malopre dva minuta i 52 sekunde, a kada govori neko od poslanika SRS onda je vreme već u dva minuta i nula sekundi. Molim vas da ujednačite aršine, da se ne izlažete nervozi, da hladnokrvno u skladu sa Poslovnikom vodite ovu sednicu Narodne skupštine i da konačno počnemo da komuniciramo sa ministrom koji je ovde došao da bi razgovarao sa narodnim poslanicima. Kada budem govorila, pohvaliću ga za nešto o čemu smo razgovarali pre nekoliko meseci, ali ne mogu da dođem do izražaja, ne može ministar da dođe do izražaja kada vi… Ali, grešite, znate ovi što im se vi toliko dodvoravate neće uticati na onu listu o kojoj vi razmišljate, neće majke mi, ja znam.
Hvala koleginice Radeta. Ne znam stvarno o kojoj listi vi pričate, ali kada je današnja sednica Narodne skupštine u pitanju, ja cenim tu vašu političku veštinu i sve je to u redu. Ali, sami znate da sam tolerantan prema svima i da apsolutno se trudim da poštujem Poslovnik i sve one procedure koje su sadržane u njemu i da dam jednako vremena i članovima većine i članovima opozicije i to gospodin Milorad Mirčić vrlo dobro zna i Ljubenović i svi drugi. Tako da, mislim da to ne stoji što ste rekli. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Vjerica Radeta: Zbog tebe ne.) Dobro, hvala vam na korektnosti. Pravo na repliku ima dr Vladimir Orlić. (Vjerica Radeta: Kome replicira?) Tomislavu Ljubenoviću.
Hvala lepo. Za ove što ne prate tok sednice, da, zbog napomene gospodina Ljubenovića, ja sam razumeo da je zapravo briga koju je pokazao ispravna. Nije ništa loše u tome što se pitamo i treba zajednički da se pitamo na temu mladih ljudi i ne samo mladih koji odlaze iz Srbije na godišnjem nivou. Pravo pitanje, gospodine Ljubenoviću, nije da li se to dešava, dešavalo se godinama unazad, ponajviše baš u ono vreme o kome sam ja govorio malopre kada je inflacija na godišnjem nivou u ovoj zemlji zaista bila dvocifrena, nego, pravo pitanje je šta mi možemo da uradimo da to sprečimo ili da tu pojavu smanjimo? Uvek će ljudi odlaziti tamo gde smatraju da im je bolje. Evo, vidite u zemljama EU koliko su velike te promene na godišnjem nivou i mnogo strašnije i drastičnije nego u Srbiji, ali da se mi pitamo šta mi možemo da uradimo da ovde ljudima ponudimo više, da budu više motivisani da u Srbiji ostanu kada razmišljaju gde je bolje ili gde je bar dovoljno dobro. Jedna od stvari je upravo ono što sam govorio o platama, dakle da učinimo zaista sve što možemo, što je do nas, kao država, ali ako hoćete i kao društvo, kao svakog pojedinca, da u Srbiji čovek može da kaže – mogu više da obezbedim sebi i svojoj porodici na mesečnom nivou, i to se, recimo, kroz tu platu ogleda. Zbog toga je nama strašno stalo da se svaki dobar rezultat, rezultat koji je za građane Srbije dobar i važan uvažava i da se adekvatno meri. Kad kažemo povećali smo tu prosečnu platu značajno, to je upravo zato što neki mladi ljudi o tome razmišljaju kad se pitaju šta ih čeka u Srbiji sutra i zašto u Srbiji treba i vredi ostati. Mi smo govorili na ovoj sednici, onda kad smo pričali o mladim naučnicima, obezbedili smo neposredno angažman za više od 1.150 mladih ljudi sposobnih da na kreativan način stvaraju da puno toga obezbede i kada je reč o istraživanjima i o praktičnom radu i o primeni u privredi. Dakle, te ljude smo uspeli da motivišemo da u Srbiji ostanu, to je vredan rezultat. Vredan, znači, 1.150 mladih ljudi, to je značajna stvar. Kako im još pomažemo da se odluče za Srbiju? Tako što im pomažemo da reše na pravi način svoje stambeno pitanje. Čitali smo i objašnjavali ovde koliko se novca izdvaja već sada, a koliko ćemo kada usvojimo zakon koji predviđa sistemski pristup toj potrebi moći da ih motivišemo još više i bolje. Mislim da je to važno. Dakle, vašu brigu shvatam na, mislim, ispravan način, ta briga je zajednička. Samo hajde da budemo dovoljno korektni pa da kažemo, kad napravimo dobar rezultat koji je baš na tragu te brige i koju predstavlja dobar odgovor na potrebe naših ljudi, da onda prema tom rezultatu pokažemo korektan odnos, da ga ne obezvredimo odmah nakon toga pričom ali je zato inflacija u Srbiji 12%, a svi znaju da nije.
Hvala.
Poslednja rečenica, gospodine predsedavajući. Zbog toga kažem, važno je biti ozbiljan i odgovoran, jer ljudi koji ovo gledaju oni istinu znaju, na osnovu toga cene i nas i vas. Pa, nema onda tog pristupa koji vodi ka podršci na izborima blizu nuli, kada pričate ozbiljno i odgovorno. Kada pričate sve drugačije, kao što smo čuli od nekih danas, e, onda je i ta nula jako velika.
Hvala, dr Orliću. Pravo na repliku ima Milorad Mirčić.
Kao ovlašćeni predstavnik moram da reagujem. Nema ljutnje, mi smo i od ministra čuli da je inflacija, zvanična inflacija je u okvirima 2-3% i to je jedan od elemenata koji ulazi u povećanje cena svih generalno, a pogotovo ovih usluga naplate putarine, o tome SRS govori. Međutim, mi imamo suprotno tvrđenje koje iznosi Ministarstvo za građevinu preko Ministarstva za finansije i računa, mi pretpostavljamo da je kod njih veća inflacija nego što je zvanično 2-3%. Jer, šta bi bili parametri? Parametri su kategorija vozila i kvalitet deonice puta. Kategorija vozila je nešto što je konstanta, kvalitet deonice puta je poboljšan, promenjen na ovim novim deonicama koje su se izgradile na Koridoru 10. Za ovo bi trebalo da bude osnovni elemenat, između ostalog, inflacija. Što se vi ljutite ako oni traže 12%. Pa, naša pretpostavka je da je tu inflacija značajno. Morate sa ministrom za građevinu da razgovarate, odnosno sa Drobnjakom. Što se tiče, gospodine Orliću, toga što se vi vređate što je kolega rekao da ste se odrodili, da se vlast odrodila od naroda, morate se obratiti predsedniku vaše partije. Aleksandar Vučić je na Glavnom odboru svima vama koji ste članovi Glavnog odbora rekao da neće više da vidi ogradu između njega i naroda zato što funkcioneri SNS ogradom se distanciraju od naroda. Naveo je, da ne govorimo dalje, naveo je razlog da neće da gleda te skupocene tašne, ta odela firmirana. To morate da raspravite unutar partije. Mi samo govorimo, parafraziramo ono što je Vučić primetio i dobro je primetio, odrodili se od naroda. Stavili ste i one blinkere i to vam je rekao, naravno ne vi lično, nego ovi koji predstavljaju vlast. Ne možete auto-putem, verujte mi, od Novog Sada do Beograda ne prođe ni pun minut da ne naiđe neka kolona sa blinkerima. Samo tri čoveka mogu to da koriste. Šta vam to treba? Šta treba to funkcionerima između ostalog iz vaše partije, ne govorim ja da je generalno SNS, nego i iz drugih partija. To je Aleksandar Vučić dobro konstatovao, primetio i dao vam nalog da neće više da vidi ogradu između njega i naroda, kao što stavljaju funkcioneri između njih i naroda. To je samo suština.
Hvala, kolega Mirčiću. Pravo na repliku, dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Uvek se trudeći da budem krajnje dobronameran, uvek primetim progres kad ga ima. Dakle, drago mi je što se sad slažete da nije inflacija na godišnjem nivou 12% kao što ste rekli malo pre, nego je dosta drugačija. To je za svaku pohvalu. Dakle, oko toga smo se izgleda razumeli i slažemo se. Kao što smo se izgleda razumeli da niste bili u pravu kada ste pričali da Koridor 10 nije dobar i nije koristan za Srbiju, odnosno da nije to korisno za nekog drugog. Malo posle toga ste se ispravili pa rekli, dobro je to i sad se oko toga rekao bih, poprilično dobro razumemo. Što se tiče želje da dobro proučite i još bolje zapamtite reči Aleksandra Vučića to je takođe za pohvalu, kao i prethodne dve korekcije koje ste napravili, to je dobra stvar. Treba te reči slušati dobro, izvlačiti iz njih odgovarajuće pouke mada ste se sada i malo korigovali u odnosu na prethodni put, malo pre je bilo nekih, rekao bih, zamerki generalno i na račun Aleksandra Vučića i bilo koga iz SNS na temu određenosti od naroda. To vam je kao ona priča od 12% inflacije godišnje, svi znaju da nije tako i čak se ljudi nasmeju kad to čuju, jer znaju da je, recimo, Aleksandar Vučić sa narodom bio i danas i juče i pre neki dan i u situacijama kada je narodu najteže, na primer u Borči, i nedelju ili dve nedelje pre toga kada je bilo velikih problema za narod, čini mi se u zapadnim i centralnim delovima države i kad god je neka potreba da se sa ljudima priča on to čini neposredno i ako je neko sa narodom, pa on je. Dakle, što se ispravljate u tom smeru to je rekao bih dobro i ispravno, e sada šta će narod o svemu tome da kaže i šta narod o svemu tome misli. Rekao je malo čas, kolega Ljubenović i bio je potpuno u pravu, na kraju to, sam narod definiše i kaže. Narod sam tamo gde se pita i definiše i kaže, on kaže da za Aleksandra Vučića i te ljude koji zaista, rekao bih, onako iskreno slede njegovu političku viziju i iskreno učestvuju u stvaranju ovih dobrih rezultata za Srbiju o kojima mi pričamo, to bude odlična podrška ili odličan pokazatelj rezultata. Pre neki dan na nivo grada Šapca gde su ovi vaši što su imali zajedno sa ovim ostalim sa kojima danas sarađujete na Starom Gradu dvocifrenu inflaciju na godišnjem nivou, oni su dobili znate koliko? Nula od tog naroda. A od 15 mogućih mesta, Aleksandar Vučić i ljudi koji ga u njegovom političkom putu slede, od mogućih 15 dobili su 15. Kada narod na taj način kaže šta smatra, ko je sa njim i ko radi za narod, a ko je na drugoj strani, mislim da je kolega Ljubenović tu u potpunosti u pravu, narod najbolje sam kaže. Hvala lepo.
Hvala, dr Orliću. Pravo na repliku, Milorad Mirčić. Izvolite.
Sinonim za narod je masa. Masu možete da oblikujete kada ste na vlasti kako god vi želite. Jedan od primera je vlast koju je sprovodio i predstavljao Boris Tadić. Bio je lep, bio je pametan, bio je uvažavan, primljen na svim visokim nivoima, dosadio, dozlogrdio Srbiji, Srbija ga kaznila, dovela još goreg, koji se zvao Tomislav Nikolić. Nemojte puno da se oslanjate na to. Šta govori Aleksandar Vučić, verujte to je stvar lične prirode, da li će neko da da tom značaj ili ne, ali on je predsednik države. On je primetio da rukovodstvo Srbije, podrazumevajući tu i Vladu i druge visoke funkcionere, ograđuje se od naroda ogradama. On je svedok toga kao predsednik države. Moramo da pridamo tome značaj. Što se vi ljutite? Tomislav Ljubenović vam je dao primer, još jedan. Za priključak i za petlju kod Leskovca, gde su predstavnici vaše stranke na vlasti nisu hteli da usliše molbu i želju građana Leskovca za rešenje petlje, kada je u pitanju priključenje na autoput. To vam govori Tomislav Ljubenović. Nisu hteli koji su se ogradili od naroda, koje ne interesuje čak ni predstavnici vaše političke partije. Pa šta oni imaju sa vama? Šta Zorana Mihajlović ima sa SNS? Nema ništa, nema ništa zajedničko ideološki, programski ništa zajedničko gospodine Orliću. Ona je ušla u stranku zahvaljujući protekciji od strane američke obaveštajne službe. Žena je obezbedila Tomislavu Nikoliću mogućnost da podigne veliki kredit za kupovinu stana. To je proporučilo za funkciju. Aleksandar Vučić je silom prilika morao da je prihvati. Pa bila je kod Dodika. Pa Dodik jedva čekao da se oslobodi nje. Pa evo vam svedok, Miroljub Labus, evo vam svedok Boris Tadić za to. Kakve veze ona ima? Pa se oglušila o sugestije predstavnika i lokalne samouprave i građana Leskovca. Zar to nije ograđivanje od naroda? To što vi govorite o inflaciji. Mi pamtimo vremena kada je dr Avramović rekao da je paritet dinara i marke 1:1. Svakom normalnom je bilo jasno da je to više administrativna mera. Kada je proglašavao da jednocifrena inflacija. Koliko je to trajalo? Ne dugo. Ko je platio. Na kraju platili građani, jel je krenula hiper inflacija, što je zakonitost u ekonomiji. Sve je relativno. Možete vi statistički da prikažete šta god hoćete, ali realni parametri utiču u ekonomiji kao u nauci. I ekonomija mora da ih uvažava. To što se politički manipuliše, ne brani niko nikome, ali moraju da se podnesu računi za to što se radi. To je suština govora i Ljubenovića i koleginice koja iz najbolje namere govori. Što se ljutite toliko?
Hvala kolega Mirčiću. Pravo na repliku dr Orlić.
Teško je stvarno reći da se ljutim, kad vas hvalim svaki put kad pokažete napredovanje. Jel tako? Meni je drago kada neko napreduje. Ja podstičem da ljudi uče i da postaju vremenom samo bolji. Na temu ovog odnosa prema narodu i ograda. Ja ne znam, ne mogu da se setim da je iko ikada veću ogradu postavio između naroda i sebe od ove koju ste vi postavili maločas. Šta ste rekli za narod da je masa? (Milorad Mirčić: Sinonim za narod je masa.) Na šta to liči. Znate, zbog takvog odnosa prema narodu mnogi su politički dosegli te visine, da je ona nula, više ne stanje neke vrednosti kojoj se teži nego njihovo trajno stabilno stanje iz kog da se pomere više ne mogu ni za jotu. Dakle, nije to dobro, nije to ispravno. Nije narod masa. Tu vrstu nipodaštavanja imali su i taj Tadić, i taj Labus, i drugi ljudi. Naravno, pre svega oni najodgovorniji za te teške godine, kada je zaista bila dvocifrena inflacija u ovoj zemlji, a to je bilo ne tako davno, i ti su sada izgleda ponovo u strašnoj želji da budu malo bogatiji ili značajno bogatiji nego što inače jesu, a već su prebogati, upravo na račun tog naroda, rešili da se opet kao nešto bave politikom. Sa takvima ste politički u saradnji i danas. Jel grešim nešto? Ima tu i te kako veze sa ovim stvarima o kojima pričam. Kažete nikada nismo protiv toga da se izgrađuje, nikada nismo protiv toga da se napreduje, da se veliki projekti realizuju, a onda budete u koaliciji na nivou jedne opštine sa ovim Bastaćem koji je sve samo ne sinonim za podršku velikim projektima, za podršku izgradnje itd. Vi morate da odlučite šta ste. Pokažete napredak i po tom pitanju. Čestitaću, baš kao što sam čestitao na ostalim napredovanjima koje ste pokazali tokom ove današnje rasprave, ili bilo kada. Ali, inflaciju da, tu ste u pravu. Uvek plaćaju građani. Plaćali su i onda kada su je Đilas i ovi ostali koji su sada šefovi tom vašem Bastaću. Plaćali su je svaki put skupo. I ako mi hoćemo da okrenemo stvari u pozitivnom smeru, mi onda moramo da se brinemo za izgradnju one infrastrukture koje nije bilo godinama, za zadovoljavanje onih potreba koje su decenijama čekale da se zadovolje, a koje danas Srbija može, na ispravan zdrav način da finansira, baš kao i to što je povećala plate na zdrav način. I penzije na zdrav način, bez da se bilo šta rizikuje i da se bilo ko od potomaka naših zaduže dodatno. E to je odnos prema narodu, koji je pokazao i ustanovio kao standard princip obavezu za sve nas Aleksandar Vučić. I da znate to je odnos koji će pokazati svaki politički predstavnik SNS da ga probudite u pola dana, u pola noći. Mi nikada nećemo narod nazvati masom. Ne. To su naši ljudi, ljudi koje mi volimo najviše na svetu, uz našu Srbiju. Dakle, ljudi zbog kojih se mi bavimo ovim stvarima kojima se bavimo. Naša je obaveza da ih zaštitimo od svake samoumišljene ili samoproglašene elite koja će ih nazivati masom ili biti dobar saradnik onima koji su tom narodu drali kožu s leđa.
Hvala kolega Orliću. Po Poslovniku Vjerica Radeta.
Dve stvari član 27. je u pitanju. Možda je malo teško da vi kao predsedavajući možete da pratite sve što kaže narodni poslanik i da ga ispravite na vreme, ali s obzirom da sam i ja potpredsednik, nedate mi gore da sedim, pa ja ću evo ovako odavde da vam kažem. Dana 19. aprila 2019. godine, skoro, naravno da su opet insistirali na slikama iz šetnje, zašto postave kameru kod Vlade. Oni se slivaju, uslikaju 800, 900 ljudi. Jao, jel ste videli kakva se masa sliva ističe Aleksandar Vučić. Možda kolega Orlić nikada ne bi rekao masa, ali evo Vučić rekao. Što se tiče ovih pokušaja da se, i trebalo bi zaista da vodite računa u replikama da se govori ipak o onome o čemu mi danas ovde razgovaramo. Pre svega to govorim zbog ministra Siniše Malog koji nema očigledno ni potrebu, ni volju da sluša ovu vrstu rasprave, pogotovo sa strane ovih poslanika koji podržavaju Vladu, jer niko ni reči nije rekao o onome što bi trebalo da govore. Mi znamo iz kojih razloga oni govore na ovaj način. Oni su očigledno čitali kolumne kolege Vladimira Đukanovića, komada dva za sada, i to šta misle oni između sebe jedni o drugima i čiju poruku prenosi Vladimir Đukanović. Mi odlično znamo čiju poruku prenosi. Znaju i oni. I sada je to batrganje, znate ono kao uz ravan plafon, ali neće im to pomoći. Zato vas molim da usmerite raspravu na ono, i neka repliciraju, ali pustite ovo, pustite Bastaća, pustite Stari grad, ajde da pričamo o Požegi. Mi srpski radikali smo u Požegi na vlasti sa naprednjacima. Kompletni naprednjaci otišli u zatvor, radikali svi živi, zdravi, čisti i ponovo juče napravili sa drugim ljudima koaliciju.
Vi odoste na Požegu koleginice Radeta. Sada ćemo od Starog grada, niko se ne pridržava pravila … (Vjerica Radeta: Moram da bih platila putarinu, moram do Požege, bog s tobom, mora se zaraditi nešto po ovom zakonu, šta ti je?) I u Beogradu su skupi autobusi, po Starom gradu. Doktor Orlić, povreda Poslovnika, član 103. Prvo nisam pitao koleginicu Radetu, da li želite da se Narodna skupština izjasni? (Ne.)
Hvala. Član 103, mislim da je više nego prikladan za situaciju koju smo imali upravo sada. Reč je naravno o onom članu koji vama kao predsedavajućem daje mogućnost da se pozabavite tzv. menadžmentom vremena za raspravu poslaničkih grupa, jer mislim da je to suština interesa ovoga što je malopre uradila gospođa Radeta. Ona ne može da se javi za reč, a ima jako strašnu i veliku želju da nešto kaže i onda koristi Poslovnik, da bi replicirala meni, ministru, vama, bog zna kome sve. Član 103. vama kaže, daje mogućnost da u toj situaciji reagujete, tako što ćete im pomoći da organizuju vreme za njih na koristan način. Zašto koristan? Nije samo pitanje onoga što su oni poželeli da se još jednom pohvale, da se npr. pohvale činjenicom da čitaju kolumne koje pišu članovi predsedništva iz naše stranke. To je pohvalno, baš kao što je bilo pohvalno što su malopre istakli da pažljivo prate, čitaju i najzad uče govore Aleksandra Vučića. To je takođe dobro, nego je važno zbog toga, sećate se sigurno gospodine predsedavajući, reagovali su ovde napomenom da kada je neko previše mudar ili previše stručan, ne znam šta su tačno rekli, kako su se izrazili, to može da čoveka zaboli. Zbog toga što je ova rasprava ovako kvalitetna, kao što jeste danas, čuli ste već, ja bih predložio da je to, verujem, najbolji mogući način da se ljudima omogući da ne trpe tu vrstu bolova zbog prevelike mudrosti i prevelike stručnosti samim tim što nešto govore, da im vi skratite to predviđeno vreme za raspravu za dva ili tri minuta, koliko su već govorili malopre. Ne znam, možda je bilo i punih tri minuta, ali da im za toliko te nedaće i tegobe smanjimo, ja mislim da je to i korektno i kolegijalno. U svakom slučaju, pomoći će ljudima da dodatno napreduju. Između ostalog, poslednja rečenica, gospodine predsedavajući, uz napomenu da ne tražim da se o ovome izjasnimo, pomoći će ljudima da kad imaju malo više vremena za druge stvari podignu sopstveni kvalitet i na nekom drugom planu, na primer čitanjem bontona. To nije loše, jel tako? (Vjerica Radeta: Martine, uvedi red.)
Hvala dr Orliću. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u Danu za glasanje? Imam obavezu da to pitam. Sada ću odrediti pauzu od pet minuta. Molim sve narodne poslanike, pogotovo vas, koleginice Radeta, da se uzdržite od takve vrste dobacivanja. Nije korektno prema kolegama. (Vjerica Radeta: Ovo je korektno? Ovo je lepo?) [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Studenka Kovačević. Izvolite.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, uvaženi građani Srbije, mi smo pre dva dana diskutovali ovde u parlamentu o putnoj infrastrukturi Srbije koja, nakon 70 godina, povezuje Srbiju sa susedima i omogućava nam da putuje znatno brže i bezbednije kroz Srbiju. Svi smo svesni koliko nam znače svi koridori, svi auto-putevi i prateća infrastruktura. Utiču i na privredu i na privlačenje investicija i na turizam. Preduslov za razvoj jedne zemlje se kvalitetniji putevi. Kraće relacije smanjuju transportne troškove, zato je dobra putna povezanost ono što privrednike prvo interesuje. Održavanje putne infrastrukture, naravno, košta, a intenzivno korišćenje puteva, kao što je to sada slučaj kod nas, zato što ima više fabrika, više vozila, više se i putuje, zahteva i češću sanaciju i rehabilitaciju, upravo zbog velike opterećenosti. Naknada za korišćenje javnih puteva treba da pokriva troškove održavanja, a ovaj investicioni ciklus treba da se nastavi. Koristim i ovu priliku da apelujem na Vladu Republike Srbije da naredne investicije u putnu infrastrukturu budu na istoku Srbije. Istok Srbije dolaskom strateškog partnera u RTB Bor ubrzano razvija privredu ovog kraja i važno nam je da putevi budu u dobrom stanju. Ne zaboravimo da istok Srbije ima i dobru turističku ponudu, a za razvoj turizma putevi su neophodni. Ovom progresijom kojom se ide, u smislu investiranja u puteve zaista je realno očekivati da će se u puteve ulagati i u istočnoj Srbiji. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Kovačević. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, koleginice Radeta.
Poslanici vlasti juče i danas pokušavaju da obrnu igricu. Mi kažemo juče, na primer, Zorana Mihajlović uzela 300 miliona evra iz budžeta Republike Srbije i dala Behtelu, a poslanici vlasti skaču i kažu – vi radikali ste protiv gradnje Koridora. Nismo, nego samo razmišljamo koliko je još moglo da se uradi za 300 miliona. Mi kažemo danas povećanje putarine za 12% je neprihvatljivo, oni kažu – vi ste protiv gradnje Koridora. Pa, nemojte ljudi, hajde da pričamo o argumentima i da pričamo o onome što jeste ovde tema. Vi ste, ministre, na početku, takođe pričali o koridorima aktuelnim, budućim, prošlim i tako dalje i sve je to lepo, naravno, ali ne mogu da razumem kako ste to povezali sa ovom tačkom dnevnog reda, osim što sam imala utisak da vi koridore gradite na crtu, pa onda kada naplatite ovu putarinu, onda ćete to da otplaćujete. Nije to baš u takvoj vezi kako ste vi pokušali, isto kao i poslanici iz vlasti da predstavite, da pričate ono što narodu lepo zvuči da narod ne bi čuo ono što će nerado prihvatiti, a to je povećanje putarine za 12%. Vi ste pričali, takođe, o finansijskoj konsolidaciji. Pa, divno ste vi napravili tu finansijsku konsolidaciju, hajde da se podsetimo, smanjenjem plata, smanjenjem penzija, poskupljenjem energenata, sad poskupljenjem putarine. Ovim poskupljenjem putarine i mi smo vam više puta govorili i ovo je sad ono što želim javno da vas pohvalim, više puta smo mi govorili da je potpuno teško razgovarati ovim temama, čak i o stopi inflacije, BDP i tako dalje, dok nemamo završne račune budžeta i rekli smo da ih nismo imali prethodnih 10 godina i vi ste rekli meni juče da je to već sve pripremljeno i da ćemo imati 10 izveštaja o završnom računu budžeta već u septembru. Ako je to tako, onda ste stvarno ispunili jedan deo onoga što smo od vas tražili. Eto, vidite, mi smo korektni i mi hoćemo da kažemo i kada se nešto dobro uradi, ali čekamo septembar da potvrdimo. Ovim povećanjem putarine za 12%, vi ste, ministre, zapravo, poništili i fiskalnu i monetarnu politiku Republike Srbije u odnosu na ono što priča predsednik države, predsednik Vlade, vi ministre, ostale vaše kolege ministri. Projektovana inflacija je za ovu godinu je 2,8%. Poslednji statistički podaci su rekli da je inflacija bila 2,2%. Mi smo stava i razmišljali smo kada smo gledali ovaj vaš predlog o poskupljenju putarine za 12%, mi smo razmišljali da li da amandmanom intervenišemo da se uopšte ne povećava putarina, pa onda smo rekli, hajde, dobro, zaista, rade se ti koridori, rade se putevi, možda nije ni realno da se cena putarine poveća za tu inflaciju poslednju od 2% i takav amandman smo i stavili, a vi nikako nećete da kažete kako ste vi došli do 12%. Znate, vi kažete i obrazloženju je ovde napisano da ćete na ovaj način puniti budžet. Naravno, najlakše se puni budžet kad se zavuče ruka narodu u džep, ali to nije nikakvo znanje ili ne znam kakva ekonomska politika. To je najlakše, država je moćna sila. Hajde prođi tamo pored one naplatne rampe ako ne platiš 12% više nego što je sada. Nećeš proći, moraš da plati. Da li vi znate kakva se vozila voze na našim putevima? Čovek koji živi u Nišu, ako mu je neko mesec dana, ne daj Bože, u bolnici u Beogradu, dok ga pet puta obiđe jugom, potrošiće celog juga na putarine. Uopšte ne razmišljate o onome šta je realno stanje u životu Srbije. Kažete, za građane je dobra vest to da se grade koridori itd, ali za građane je loša vest da putarina raste za 12%. Za građane je loša vest poskupljenje gasa, poskupljenje struje, poskupljenje goriva. Dana, 21. maja, zamislite kada je to bilo, ministar energetike je rekao - Elektroprivreda nije za sada podnela zahtev za povećanje cene električne energije i kaže - više se o tome priča u medijima, nego u vašim razgovorima sa MMF. Još je 21. maja 2019. godine rekao - zamislite, struja nije poskupela čak od 2018. godine. Zaista onako dug rok. Šta sada imamo? Kažu, nije ovo što se dešava poskupljenje struje, nego je to taksa, naknada za unapređenje energetske efikasnosti, pa na ime te naknade u budžet. Kažu, nije to poskupljenje, ne ide EPS, ne ide Srbijagasu, nego ide u budžet. Poskupljuje gas, poskupljuje struja, poskupljuje gorivo i onda smo u javnosti videli objašnjenja da će ta naknada da se koristi za izolaciju zgrada, itd. Sada je pitanje, evo, pitamo mi vas – čije će se zgrade izolovati od ovih para kad poskupi od sledećeg računa gas, struja i gorivo? Hoće li moći čovek da dođe i da kaže – kuc, kuc, dobar dan, dajte mi pare da popravim izolaciju na mojoj kući? Na koji način će to da se troši? Ovo je zaista neverovatno kako se vi igrate i kako vi uzimate pare. Pre nego što završim, moram samo još jedan primer da vam kažem. Vezano jeste za putarinu, a nije baš za vas, ministre, nego za vašu koleginicu Zoranu, ali pojavilo se nešto vrlo interesantno u nekoliko slučajeva. Ovih dana sam imala priliku, ljudi mi pokazivali. Idu na naplatnu rampu, kliknu ono tamo dugme, dobiju onaj odsečak, dođu na sledeću naplatnu rampu da plate putarinu i vide, slučajno, da nije uopšte reč o njihovom automobilu. Znate, vrlo je interesantno šta se tu radi. To je pitanje na koje bi trebalo neko da nam odgovori. Zamislite, šta da se desi neki automobil, ne daj Bože, evo ovaj gde je bio Zoran Babić, i tamo se pokaže na onoj naplatnoj rampi da je to prošao automobil drugog registarskog broja, druga marka automobila. Ne znam šta vi tu muljate? Evo, sada problem kada bude Zoran Babić išao na Brione preko Sopota, opet mora na naplatnu rampu, kako će čovek ako bude takav…
Vreme.
Kakvo, bre, vreme, kad imamo… Poslušao si ovoga i uzeo nam vreme? Deset i po minuta imam.
Nemate deset minuta.
Dragi kolega, koga ste pitali da oduzmete vreme ono koje sam ja koristila po Poslovniku? Sram vas bilo!
Imate još 15 sekundi.
Sram vas bilo!
Ja sam vas samo upozorio…
Juče ste nam uzeli pet, danas tri minute. Deset i po minuta sam imala da govorim. Juče ste nam uzeli pet, danas tri minute. Deset i po minuta sam imala da govorim.
Dobro, vi možete imati računicu kakvu god želite…
A to što pokušavate da skrenete pažnju, da narod ne čuje da putarina poskupljuje 12%... [[Isključen mikrofon.]]
Nema veze, koleginice Radeta, sa putarinom. Niko vam ne brani da iskoristite vaše vreme. Ne znam zašto ste nervozni? Zašto se bunite? (Vjerica Radeta: Povreda Poslovnika!) Vi o svemu pričate, samo o tome ne. Pominjete Zorana Babića, sve žive, koji nemaju nikakve veze sa ovim. (Vjerica Radeta: Povreda Poslovnika!) Ne znam šta vam je danas? Stvarno ste prema svima vrlo nekorektni i nepristojni. Evo, izvolite. Povreda Poslovnika.
Gospodine Marinkoviću, vi zaista danas imate problem. Vama smeta kada narodni poslanici raspravljaju. Da li ste vi primetili koliko puta ste prekršili član 107. i povredili dostojanstvo Narodne skupštine? Šta je vama sada trebalo da vi kažete kakva sam ja to danas prema svima? Kakva sam ja to danas prema svima? Kakva? Šta sam ja to rekla što nije tačno danas? Šta sam ja to rekla sa ovog mesta što nije tačno, kolega Marinkoviću? Objasnite kako ste vi mogli oduzeti poslaničkoj grupi SRS precizno tri minute? To što vam je Orlić rekao da ja nisam govorila u skladu sa Poslovnikom, a javila se po Poslovniku i on vam naredio da skinete sa našeg vremena tri minute, to zaista neka vam služi na čast. Sram vas bilo! Zaista, sram vas bilo! Ne dozvoljavate da se ozbiljno raspravlja. Pustili ste njih da koriste prajm tajm, da pričaju šta kome padne na pamet, žao mi je i njih i vas. Đuka vam je poslao poruku Vučićevu.
Koleginice Radeta, možete proveriti, čisto radi javnosti i građana, vaše vreme je bilo osam minuta i 33 sekunde. Ja sam vas samo… (Vjerica Radeta: To nije tačno!) Dobro, proverićemo, pa ćemo utvrditi. (Vjerica Radeta: Proveri!) Evo, ministar Siniša Mali želi da vam odgovori. Da li želite da se Narodna skupština…. (Vjerica Radeta: Povreda Poslovnika!) Ne možete da se javljate pet puta po Poslovniku, gospođo Radeta. (Vjerica Radeta: I to ćeš da mi zabraniš?!) Niko vam ništa ne brani, ali reklamirali ste Poslovnik. (Vjerica Radeta: Hoću opet da reklamiram.) Pa nisam mogao da povredim Poslovnik. Ja ne znam zašto se tako ponašate? Ministar Siniša Mali ima reč. Izvolite.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, zarad građana Srbije, dakle, Vlada Republike Srbije je u utorak usvojila Fiskalnu strategiju za 2020. godinu i u toj fiskalnoj strategiji ne odustajemo od ciljanog nivoa inflacije, tako da sa te strane ovo o čemu govorimo danas ni na koji način neće uticati, niti menja onaj rang, odnosno raspon inflacije koju projektujemo i za ovu i za sledeću godinu. S druge strane, oko punjenja budžeta samo bih tu dao vama komentar jedan. To se možda razlikuje moje ili naše poimanje ekonomske politike i vaše poimanje ekonomske politike. Smatram da je veoma važno da prihodi u budžetu budu realni i da se ulažu ili koriste za ono od čega građani Srbije imaju najveće koristi. Da li je to bilo i da li će to biti povećanje plata i penzija ili nikada veće investicije, to su stvari o kojima donosi odluku Vlada Republike Srbije, ali mi smo pokazali u proteklih par godina da na pravi način pravimo balans ili ravnotežu između podizanja kvaliteta života, direktnog podizanja i životnog standarda kroz povećanje plata i penzija i indirektno kroz ulaganja u infrastrukturu. Samo za 2019. godinu imamo 30% više izdvojenog novca za ulaganje u kapitalne projekte nego što je to bilo 2018. godine, ali već sada u projekcijama za 2020. godinu koju radimo polako imaćemo još više ulaganja. Dakle, ove godine 220 milijardi dinara, već za sledeću godinu planiramo da idemo iznad 250 milijardi dinara samo u infrastrukturu, dakle u nove kilometre i puteve i železničke infrastrukture. Tako da, kada govorite o prihodima, ne bih voleo da bilo šta što radi Vlada Republike Srbije bude socijalna kategorija, za to postoji posebno ministarstvo koje se bavi time, dakle da sve ono što se i naplaćuje s jedne strane bude realno, ali da građani Srbije imaju jasnu ideju ili sliku na koji način se taj novac koji ulazi u budžet koristi i za šta se koristi i to upravo na ovaj način u ovom slučaju imaju kao i svim ostalim. Vrlo je jasno kada prihode od PDV, kada prihode od poreza, od akciza i ostalih prihoda koristite na nikada veće investicije, na povećanje plata, povećanje penzija, na rasterećenje privrede, kroz ukidanje pojedinih doprinosa na plate. Na kraju imate najvišu stopu rasta u poslednjih deset godina, imate i smanjenje javnog duga u odnosu na BDP, to su vam činjenice koje pokazuju da odluke na pravi način donosimo i primenjujemo ih, kako bismo u što kraćem vremenskom periodu izgradili našu lepu zemlju i podigli životni standard građana Srbije. Hvala puno.
Hvala, doktore Mali. Pravo na repliku Vjerica Radeta. Izvolite.
Ministre, kada smo mi tako bogata zemlja i kad tako imamo toliko para, toliko gradimo, sve med i mleko, što onda povećavate putarinu za 12%? Što onda građanima zavlačite ruku u džet za 12%? To nije malo. Hajde da ste povećali putarinu za 2%, koliko je inflacija, pa hajde da to prihvatimo, ali 12%? Pa ministre Mali, ako povećavate putarinu za 12%, hajte onda celom javnom sektoru povećajte platu za 12%, povećajte penzije za 12%, pa onda pokažite, na taj način nam dokažite da stoji država u finansijskom smislu zaista tako kako pričate, a ne samo priča i samo ruku u džep, povećaj cenu struje, povećaj cenu gasa, povećaj cenu goriva, povećaj cenu putarine. Znate, putarina uopšte nije beznačajna stavka, ljudi često putuju. Još jedno pitanje – vi stalno pričate kako se grade koridori, između ostalog, da bi se međunarodni saobraćaj u što većem broju, intenzitetu odvijao kroz Srbiju, pa vi ovim putarinama skrećete taj međunarodni saobraćaj sa naših koridora. Opet će nas ljudi zaobilaziti zbog ovoliko visoke putarine. Vi mislite sada odjedanput sve ono što ste potrošili na koridoru ili pogotovu ono što je Zorana maznula onih 300 miliona evra iz budžeta, pa da nadoknadite to na ovaj način. Ne ide to tako. Gospodine Siniša Mali, izvinite, obraćam se vama ali moram da jednu rečenicu samo kažem, ne odnosi se ovo na vas, nego na predsedavajućeg parlamenta. Srpskoj radikalnoj stranci u Narodnoj skupštini od uvođenja višestranačkog sistema svašta su radili, izbacivali su nas iz parlamenta, oduzimali reč, kažnjavali, jednog poslanika ostavljali u sali, svašta su nam radili, ali brutalno nam niko nije krao vreme kao što ste to uradili juče i danas vi, brutalno nikada niko. Vi ste uspeli nekoliko dana, svi vi zajedno da budete onako kako vam je Sem Fabricio pripretio da budete kao fini, demokratični, ali sila opet došla do izražaja i dalje mislite da ste nedodirljiva sila. Pitajte Vladu Đukanovića. Zamoliću stvarno, gospodine Marinkoviću, Mariniku da vas prijavi Sem Fabriciju, pošto ja sa takvim ne komuniciram.
Hvala, koleginice Radeta. Ja vam i dalje odgovorno tvrdim da je to bilo vreme. (Vjerica Radeta: Nije tačno.) Dobro, imaćemo priliku, videćete. Hvala. Reč ima dr Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Dakle, sa odgovorim na komentare koje smo čuli. U odnosu na evropske zemlje koje imaju isti sistem i naplatu putarine, ubedljivo najniža putarina po pređenom kilometru je u Srbiji. Ono što je možda mnogo važnije, ako koristite istu analogiju koju ste koristili u smislu kolike su bile ili koliko će biti povećanje plata ili penzija, ja ću vas podsetiti da prošle godine niste imali nikakvo povećanje cena, a imali ste povećanje plata u javnom sektoru između sedam i 12%. To je u proseku bilo ko 9%. Imali ste povećanje penzija oko 8% takođe, tako da ne bih se složio sa vašom konstatacijom da birate godine kako vam odgovara. Trba da gledate jedan duži vremenski period. U ekonomiji treba da gledate trend. Trend je takav da naša ekonomija raste. Trend je takav da realne plate u Srbiji rastu. I dalje su na niskom nivou, ali 318 evra je bilo pre par godina, sada 465. Da bi nastavili da rastemo i da bi smo i bili atraktivniji za investitore, ali i sa druge strane kako bi kvalitet života građana Srbije porastao, kako bi imali bezbednije puteve, mi moramo da ulažemo u tu putnu infrastrukturu. Ja sam pripremio za danas, nisam imao priliku da izložim to, svake godine koliko smo kilometara novih auto-puteva samo uradili, godine 2014. 12,5 kilometara novih auto-puteva. Godine 2015. 42,9 kilometara auto-puteva. Godine 2017. 52,8 kilometara novih auto-puteva izgrađeno u Srbiji. Godine 2018. duplo više, 103,35. Dakle, ja sam u svom uvodnom izlaganju rekao da gradimo četiri ili pet novih auto-puteva ili deonica već ove godine. Dakle, taj se investicioni ciklus ubrzava i jasno je da to morate da finansirate na osnovu realnih izvora, a naravno da ćemo se i hvala na tome, potruditi da plate rastu i više od 10% ako je moguće, ali da budu bazirane na realnim rezultatima i uštedama koje smo ostvarili, a ne kao prethodne vlasti da se uzimaju skupi krediti i da se povećanje penzija i povećanje plata finansira na takav način, što vas onda dovede do potpunog ambisa, bankrota i stečaja pred kojim je Srbija bila 2013. godine. Mi to nećemo dozvoliti. Dakle, odgovorno se ponašamo prema svakom dinaru. Prihode koje imamo, koje zaradimo trošimo i ulažemo na ono što smatramo da je prioritet, a i stope rasta naše ekonomije, na kraju i podizanje prosečnih plata i penzija u Srbiji pokazuju da smo na pravom putu. Hvala puno.
Hvala ministre Mali. Sada pravo na repliku ima Vladimir Orlić na vaše izlaganje, koleginice Radeta, onda ćete vi dobiti reč. Izvolite.
Ova tema odnosa parlamentarne većine prema drugim poslaničkim grupama ili Narodnoj skupštini ukupno, meni je uvek interesantna, pa na tu temu i koliko ste vi, gospodine Marinkoviću, ali i drugi predsedavajući, strašno loše raspoloženi i nastrojeni prema poslaničkoj grupi SRS, kako je rečeno i danas i juče, evo samo jedan podatak. Čini mi se da je izmereno statistički ovde da je juče ta poslanička grupa govorila ukupno 68 minuta, po pravu na izlaganje poslaničke grupe, koje u skladu sa brojem poslanika koji imaju treba da iznosi, čini mi se, 30 i nešto minuta. Dakle, puta dva pa još malo preko ste pokazali tolerantnost i vi i drugi koji su juče vodili ovu raspravu. Mislim da je to sjajan, onako najbolji mogući pokazatelj koliko ste vi loši, koliko ste negativni, agresivni ili šta je već ovde rečeno na vaš račun. To je zapravo sve, samo ne to. To je pokazatelj jedne vanredne tolerancije. Nema baš previše veze sa Semom Fabricijem, ali ja razumem zašto je pomenut. Čini mi se da na temu onih, pa poprilično nekorektnih ocena rada Narodne skupštine i odnosa parlamentarne većine u njoj, nisam još sreo nikoga ko se u toj meri slaže sa izveštajem Evropske komisije, nego poslaničku grupu SRS, bar na onoj sednici kada je Sem Fabrici došao da pred nadležnim skupštinskim odborom govori o izveštaju Evropske komisije. Toliko su se slagali da mi je nekad, iskren da vam budem, bilo teško da zaključim da li govori Sem Fabrici ili narodni poslanici SRS. Međutim, nije to ništa samo po sebi sporno. Suština je, pošto pričam ovde i to je malo pre rekla i gospođa Radeta, da istaknemo šta su dobre, a šta loše vesti za građane Srbije. U dobre spadaju, svakako, i oni podaci od 45% više automobila na našim drumovima ove godine i činjenica da imamo taj Koridor 10. Tu ste, gospodine ministre, potpuno u pravu, a nismo ga imali nikada pre ovog vremena kada se o Srbiji stara Aleksandar Vučić i SNS i da vraćamo one njihove stare dugove od po 8-9% kamate i na taj način značajna sredstva štedimo našem narodu, kao i činjenica da mi danas uspevamo, jer imamo odakle, zahvaljujući tom dobrom, ozbiljnom, domaćinskom odnosu, da finansiramo ozbiljne projekte, poput kanalizacije gde je nema, fabrike gde je nije bilo ili druge infrastrukture, koja se zaista očima vidi. Znate, most vidite, put vidite, tunel vidite i to su sve stvari koje niko ne može da slaže, odnosno da izmisli. Poslednja rečenica. Ako se zaista ozbiljno odnosite prema toj vrsti rezultata i toj vrsti potreba građana Srbije, onda to pokažete delima. Manje je važno šta će ovde ko da kaže, u ovoj sali, koliko će da bude glasan, mnogo je važnije šta će da čini. Na primer, nema više onoga - pustite sad Stari grad, nego šta će da čini u Starom gradu, hoće da podržava one huligane koji rasturaju gradilišta ili će zaista da stane delom iz svojih reči i da kaže - ne, ja sa takvima nemam ništa. To je pitanje za ove potlačene sa 68 minuta.
Hvala. Pravo na repliku, Vjerica Radeta. Izvolite.
Gospodine ministre Mali, od dosovske dosmanlijske revolucije 2000. godine svi ste isti. Doduše, vi ste i tada bili u tom sistemu. Svi pokušavate da bacate prašinu u oči tako što pričate u javnosti, kako je u Srbiji najjeftinija struja, evo sad najjeftinija putarina. A kolika je plata u Srbiji, ministre? Pa, u tim zemljama gde je skuplja putarina socijalna davanja su veća od naše najveće plate. I vi pričate, upoređujete - najjeftinije u Evropi. Pa, to je neuporedivo, nemojte da mešate babe i žabe, neuporedivo je da vi pričate o nekoj prosečnoj plati, već dve godine treba da dostigne tih 500 evra, već dve godine, a nekako se stalno izmakne u poslednji čas. Zašto ne pričate o pola miliona zaposlenih koji rade za minimalnu zaradu, koja je 27 hiljada dinara? Pa ste vi rekli od kada je utvrđeno 27 hiljada, rekli ste - dostigli smo tu magičnu cifru, a ovih dana, onaj kada je otvarao neke tamo puteve za kanalizaciju, kaže - dostići ćemo i tu magičnu cifru od 30 hiljada. Koja je to magija i koja je to magična cifra? Pola miliona ljudi vam radi, nam radi, za minimalac od 27 hiljada dinara i vi kažete - u Srbiji je najniža putarina. Pa, hajde sada da pobijemo ljude, da ne mogu ni da odu, da obiđu rodbinu, zato što neće moći jedanput mesečno da izdvoje putarinu da odu do Paraćina i da se vrate. Da li vi znate gde živite, ljudi moji? I pustite onda ovi ovamo što pričaju, što pokušavaju, ma neću više da se osvrćem na te budalaštine koje slušam sa leve strane. Da li vi znate, ministre Mali, a pretpostavljam da znate, da je 2013. godine, kada je putarina poskupela 20%, najveća, jedna od najvećih špediterskih firmi, „VIP BET“ i još jedna turska firma, zaobišla puteve gde je povećana putarina za 20%? To će vam se desiti i na ovih 12%, pa će onda ljudi da idu kud, oni koji žive u Srbiji, izbegavaće, čuli ste to i malopre, izbegavaće autoputeve, izbegavaće naplatne rampe, to budite sigurni, a ovi će ići kroz Rumuniju i Bugarsku, stranci, pa ćete da vidite zbog čega ste radili Koridore. Naravno, ovo ne znači, opet će neko zlurad, zlonameran i bezobrazan, da kaže - vi ste protiv gradnje Koridora. Nismo, ali mi smo samo zato da budete svesni da je ovo država Srbija. Niste uradili toliko za državu Srbiju da biste mogli da upoređujete putarinu u Srbiji i bilo gde u Evropi.
Hvala, koleginice Radeta. Reč ima dr Siniša Mali, pa Veroljub Arsić. (Vjerica Radeta: Veroljub Arsić nema, jer ga pomenula nisam.) Jeste SNS.
Uvaženi narodni poslanici, moram da priznam da stvarno ne razumem koja je ekonomska politika koju vi zastupate. Evo, vi mi recite koja je. Kako da finansiramo investicije u putnu infrastrukturu? Vi mi recite. Ako mogu da dobijem odgovor. Neka bude da stvarno ne znam. Na koji način ćemo to da uradimo, a da ne dovedemo budžet u problem kako smo ga doveli jer ga je neko od prethodnih doveo 2013. godine? Kada smo svi pričali o tome ili smo slušali te priče – ništa ne treba da se menja, sve je super, a onda od 2008. do 2012. godine porastao javni dug Republike Srbije sa osam milijardi na 20 i nešto milijardi. Pa, jel tako treba da finansiramo izgradnju puteva ili možda iz realnih prihoda? Evo, vi mi recite. Govorite o minimalnoj ceni rada. Pa, jeste, minimalna cena rada, i svesni smo toga, do 2012, 2013. godine nije se menjala, nego je još išla i dole, pa smo je polako podizali svakog septembra. I ovog septembra ćemo je podići na gore. Prošle godine za 8,6%, 8,9% je podignuta upravo zbog toga što su nam ekonomski rezultati to dali za mogućnost i postojala je saglasnost poslodavaca i sindikata. I, evo, sad hoćemo da to ide i dalje gore. Ne znam kako biste vi, preko noći, odjednom, na koji način možete da povećavate plate nego postepeno, ako ne želite da narušite ravnotežu i u budžetu i finansijsku stabilnost koju ste ostvarili? Kako da povećavate i podižete i minimalnu cenu rada koju podižete osim ovako? Kako da zaposlite ljude ako ne otvarate fabrike? A 180 fabrika smo otvorili u prethodnih pet godina, upravo zahvaljujući investicijama u infrastrukturu. Pa, neće da dođe investitor iz bilo koje zemlje ako nema autoput, nema gas, nema priključak na kanalizaciju, na vodu, nema internet. Ne znam kako zamišljate ekonomsku politiku? Od nečega morate da krenete. Ako ste napravili bolne, ali neophodne mere 2014. godine, ako ste u međuvremenu podigli plate u javnom sektoru, podigli penzije, rastu plate i u realnom sektoru, ne toliko koliko bismo mi želeli, ali nemojte da zaboravite da smo proteklih par godina imali mere fiskalne konsolidacije, nismo imali mere fiskalne ekspanzije, nego konsolidacije i opet smo ostvarili rast BDP prošle godine. Sad kažemo – hoćemo da gledamo kako da rastemo još više, još brže, da bismo imali osnove za još više plate i još veće penzije. Vi kažete – nemojte tako. Evo, vi mi recite kako? Hoćete da uzimamo skupe kredite opet od 7,25% ili hoćete ili mislite da takav neki novac pada s neba, pa da to nešto što padne možemo da investiramo? Pa, ne može, mora da ga zaradimo. Zaradimo ga tako što kažemo – imamo bolju infrastrukturu. Ja sam malopre, evo, stotine nekih kilometara autoputeva vam pokazujem, vi i dalje – pa, eto, niste. Pa, ako smo napravili nove autoputeve, pa valjda je logično i da je kvalitet i bezbednost saobraćaja veći i da to i košta nešto, a onda to investirate dalje u izgradnju još novih kilometara autoputeva. Po meni je to jedini normalan način ili odgovoran način vođenja odgovorne ekonomske politike. Videli smo kako su prošli oni pre nas. Sve su bila obećanja, sve je bila politika, sve je bilo – lepo je, super je, svi smo lepi, ali na kraju javni dug skočio, zemlja pred bankrotom 2013. godine. Mi kažemo – ljudi, mi tako nećemo. Hoćemo na realnim osnovama da pričamo o nečemu. Malopre mi kažete – pa, dobro, evo, povećalo se nešto sada, ali manje se povećale plate. Nisam vas ni razumeo šta ste rekli. Prošle godine, kad vam kažem, ništa se nije povećalo, povećale su se plate, onda nikom ništa. Pa, hajde da budemo konzistentni. Dakle, za ekonomiju važan je trend. Trend je takav, nedvosmislen. Ne kaže ni Siniša, ni vi, niti bilo ko, kaže MMF, kaže Svetska banka, kaže statistika. Idemo napred. Da li možemo bolje i brže? Pa, možemo i hoćemo. Zato tražimo način da rastemo po 6% ili 7%, a ne po 4%, a i sa 4% je najveća stopa rasta u poslednjih deset godina. Kako da rastemo osim da ne investiramo više? Ako hoćemo da pričamo o teoriji, dakle, ako pogledate strukturu BDP-a, možete da rastete na tri načina. Jedan je kroz povećanje lične potrošnje, i radimo na tome, podižemo plate, podižemo penzije. Drugi je kroz povećanje kapitalnih investicija. Radimo na podizanju i povećanju investicija koje radi država, javne investicije, takozvane, i imate nikada veći priliv stranih direktnih investicija i privatnog sektora, nova tehnologija, nova oprema, sve ide kako treba. Sa treće strane, treći faktor vam je taj odnos između uvoza i izvoza, nešto što vam govori oko toga kako se ekonomija kreće napred, koliko vam je privreda atraktivna, a mi imamo činjenicu da smo duplirali nivo izvoza u proteklih pet godina. Duplirali, pa nije to palo ne znam odakle. To je posledica odgovorne politike koja privlači investitore i domaće i strane, koji otvaraju fabrike, da bi opet oni otvorili fabriku mora da imaju neki put i neki asfalt. Mi kažemo, pa mi hoćemo da investiramo više u to, jer hoćemo da rastemo još brže, hoćemo da budemo još atraktivniji, hoćemo da građani Srbije imaju sigurane auto-puteve, sigurne puteve i lokalne i regionalne. Predsednik Vučić je najavio u investicionom planu, ne samo auto-puteve, dakle, i lokalne i regionalne puteve. Hoćemo novi asfalt svugde. Hoćemo da se Srbija razvija i hoćemo da što pre dostignemo taj nivo kvaliteta života u razvijenim zemljama, a izgubili smo mnogo godina svi mi, pet i deset godina, sankcija i ratova i promašenih odluka. Hajde sada da ne napravimo takvu promašenu odluku, da napravimo dobru odluku, ali da se sve bazira na realnim osnovama, na realnim prihodima, kako ne bismo došli u situaciju iz 2013. godine. Hvala puno.
Hvala. Reč ima Veroljub Arsić, pravo na repliku. Izvolite, kolega Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, možda neću da otkrijem toplu vodu, ali evo jednog rešenja kako bi po kolegama koji ne podržavaju vaš rad mogli da obezbedimo stabilan investicioni ciklus. Pretpostavljam da su oni za omladinske radne akcije. Evo, ORA – Koridor 10, ORA – Koridor 11, tako oni vide državu, ni na koji drugi način. Dobačeno je bilo i dobacivalo se ovde iz klupa, gde sede narodni poslanici SNS, da se čuju budalaštine. Isto tako sam čuo, ne iz klupa poslanika SNS, da narod teško živi, da nema novca, ali da se često vozi auto-putem. Kako bi ste vi to nazvali? Da li je to moguće? Ja mislim da nije. Poslednja stvar je valjda, ako neko nema novca, da koristi ono što mu u tom trenutku nije neophodno, ići će nekim zaobilaznim putem itd. Znači, po meni je to budalaština, a ne ovo što se čulo od poslanika SNS. Znači, te demagogije koje, čini mi se, nikako ne možemo da se oslobodimo da je sve narodno, pa čije je? Kome, hajde da pitam, a kome se vraća novac od poreza nego građanima Srbije? Da li se vraća kroz penzije? Da li se vraća kroz plate? Da li se vraća kroz zdravstvenu zaštitu? Da li se vraća kroz sistem prosvetnog obrazovanja ili kroz puteve? Vraća se svaki dinar. Problem je, izgleda mi, što neko zamera i Aleksandru Vučiću i Vladi Republike Srbije i vama što imate rezultate i što pazite na svaki dinar, nećete uludo da ga potrošite i vraćate ga građanima. To vam se zamera, a navodno se iskazuje briga za građane. Nisam baš siguran u iskrenost te njihove brige. Hvala.
Hvala, kolega Arsiću. Reč ima Vjerica Radeta, pravo na repliku. Izvolite.
Pretpostavljam, ministre, da vi znate da u većini zemalja zapadne Evrope su veća mesečna socijalna primanja, nego što su plate doktora nauka u našoj lepoj, dragoj zemlji Srbiji. Da li vi znate ministre, pretpostavljam da znate, da hiljadu litara dizel goriva u Srbiji košta 745 evra, a da je realna cena 637 evra i da država uzima 108 evra po ovoj količini od hiljadu litara državnog nameta? Malo li je? Da li vi znate, ministre, a znate sigurno, koliko je skuplja hrana u Srbiji, ta tzv. potrošačka korpa, nego u više od pola zemalja u okruženju? Da li vi znate, ministre, da ljudi iz Srbije zbog niže cene goriva i zbog niže cene hrane prelaze u Bijeljinu, u Republiku Srpsku i donose je ovde? Vi to sve znate. Iz Subotice u Mađarsku. Vi to sve znate, a te vaše demagoške priče, odlično ste to naučili, ne samo vi lično i stvarno nemojte više. Degutantno je, ministre, i mi vam sigurno nećemo odgovarati na takve prozivke. Ta demagoška priča – sve je divno, krasno i onda pitanje – vi mi recite? To slušamo svaki dan na konferencijama. Vi mi recite je pitanje za vas, za onoga ko je izmislio to pitanje, novinari – vi mi recite, za onoga ko se hvali da ima 60% i ne znam koliko podrške u Republici Srbiji, do sada ste imali, i ta podrška vas obavezuje da vi nama kažete, a ne mi vama. Vi pustite, pričate, pričate ko onaj na konferenciji, priča pola sata i kad dobije neko škakljivo pitanje, on kaže – vi mi recite, vi mi odgovorite. Ne, nego vi nama odgovorite.
Hvala, koleginice Radeta. Reč ima ministar dr Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, ja ne živim u zapadnoj Evropi, živim u Srbiji, tako da znam podatke i informacije koje se odnose na moju zemlju, ali se ne bojim za razliku od drugih, da donesem i da donosim odluke. Kada sam vam rekao – recite mi vi, ne to zbog toga što ne znamo šta treba da radimo. Ja dobro znam šta treba da radim, pogotovo u oblasti javnih finansija, ali čisto da čujem i vaš stav ili vašu stratetiju ili vaše mišljenje, a upravo da izbegnemo to politikanstvo o kojem vi govorite i taj populizam, da budemo konkretni. To sam želeo da uradim. Mojih odluka se ne plašim i uvek sam spreman i uvek preuzimam odgovornost za sve odluke koje donosim. Nije sve divno i krasno. Nikada nisam rekao da je sve divno i krasno. Ja sam rekao da idemo dobrim putem i još mnogo toga treba da uradimo da bi bilo divnije i krasnije u našoj zemlji. Ne možete da kažete da nismo neki deo puta već prešli, da nije došlo do povećanja plata ili penzija ili da ne investiramo više ili da nismo napravili ove auto-puteve koje smo napravili. Ne možete da kažete da se Koridor 10 ili da kroz Grdeličku klisuru niko nije mogao da prođe 70 godina auto-putem, mi smo to uspeli i sada to kao nikom ništa. Dakle, još mnogo treba da se uradi da bi nam sistem bio mnogo bolji i mnogo efikasniji, ali idemo putem kojim nije lako ići, a to je put odgovornih, stabilnih javnih finansija, ne igramo se sa tim stvarima. Potvrdu za to smo dobili i prošle nedelje na finansijskom međunarodnom tržištu, ali želimo da nađemo način i nalazimo ga da naša zemlja raste, da raste što pre, što više i da ulažemo u infrastrukturu i od toga nećemo odustati, i to je strategija koju sprovodimo na osnovu odluka koje smo doneli. Hvala puno.
Hvala. Reč ima Vjerica Radeta, pravo na repliku. Izvolite.
Jeste li vi, ministre, bili u prilici da vidite onaj ugovor sa Fijatom, ono sve, dva reda pa crno, dva reda pa crno? Da li znate šta piše tamo gde je to crno? Vi to niste ispravili, a znate dobro šta tu piše. Tu piše da se država Srbija obavezala da plaća doprinose za zaposlene, za sve one koji su u Fijatu. Onolike subvencije dobili, zemljište dobili, putnu infrastrukturu dobili i još traže, naravno. Sve dobili i još svakog prvog ili pet ili već kada se isplaćuje plate iz budžeta se uplaćuju sredstva na ime doprinosa zaposlenih u Fijatu. Što ne uzmete od Fijata pare? Što ne uzmete te pare i ne uložite u taj deo puta oko Kragujevca? Niste odgovorili šta radite sa ovih 108 evra po toni goriva. Vi mi recite, ministre.
Hvala, koleginice Radeta. Reč ima dr Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno uvaženi poslanici. Dakle, kao što znate i taj deo puta od auto-puta pa do Kragujevca se završava i to je bila obaveza koju je Vlada Republike Srbije, u nekom prethodnom mandatu, pre 10 godina, ako se ne varam, to je Mlađan Dinkić i potpisao, taj ugovor sa „Fijatom“. Tako da budem iskren, ne znam detalje, ali znam da kao svaka odgovorna zemlja mora da poštujete ono, makar se s tim i ne slagali, što je neko pre vas potpisao. To mislim da nas razlikuju od drugih, a to nam na kraju daje za pravo da stvorimo i poverenje prema svim međunarodnim institucijama sa kojima radimo. Po pitanju akcizne politike, jedan deo prihoda u budžet su i prihodi od akcize i naravno da idemo sa politikom smanjenja tih akciza u budućnosti, kako nam finansije budu bile stabilnije i jače i kako budemo imali još veći prihod u budžetu, ako razmišljate dugoročno o strukturi prihoda budžeta Republike Srbije. Dakle, najveći deo prihoda je porez na dodatu vrednost. Porez na dodatu vrednost, kao što znate raste nam iz meseca u mesec, iz godine u godinu. To pokazuje da se nivo privredne aktivnosti intenzivira i raste i paralelno sa tim rastom stvara se prostor da se onda smanjuju akcize i da se menja akcizna politika. Ali, još jedanput, ništa preko noći, jer ako biste odmah smanjili neke prihode u budžet, ja vas pitam, evo ponovo, iako nam je takva komunikacija, a šta biste smanjili na rashodnoj strani, jel bi ste smanjili ponovi vi sada penzije i plate, ili biste smanjili socijalna davanja? Dakle, ne možete tako. Ekonomija i javne finansije nisu stvari oko kojih se odluke donose preko noći ili samo na osnovu delimičnih informacija ili saznanja. Svaka akcija izaziva reakciju. Ako smanjujete prihode, samo mi recite koje biste rashode smanjili ili u suprotnom ulazite u politiku prethodne vlasti, da nisu imali prihode, da nisu smanjivali rashode, ali su razliku pokrivali skupim kreditima, koja nas je dovela na ivicu bankrota 2013. godine. E, tako neodgovornu politiku mi ne vodimo. Hvala puno.
Hvala ministre. Reč ima Vjerica Radeta. Izvolite.
Ministre, ne bismo smanjivali plate, ne bismo mi smanjivali penzije, recimo, ukinuli bi vam sve nepotrebne agencije i onolike pare od agencija. Recimo, ne bismo vam finansirali one nevladine organizacije, koje to ne zaslužuju. Recimo, ne bismo finansirali vilu Tome Nikolića i njegovu izmišljenu funkciju i 30 i kusur zaposlenih. Ima svašta ministre, samo ja neću vama da odgovaram, ovo je samo onako usput. Neću ja vama da odgovaram na pitanje, vi mi recite, rekla sam da se ježim svaki put kada čujem kada novinaru kažu - vi mi recite, zato što on ne zna da odgovori. Ali, ministre, ja sam pravnik, vi ste ekonomista i vaša doktorska disertacija se odnosi na restrukturiranje, privatizacije ili tako nešto, možda nisam precizno. E, to bi trebalo da vam bude osnov da se pozabavite tim ugovorom koji je zaključio, vi kažete Mlađan Dinkić. Istina, istina, Mlađan Dinkić ili neko iz tog vremena, ali naglasila sam da sam ja pravnik zato što vi kao ekonomista ne morate da znate da postoje štetni ugovori. To je jedan od štetnih ugovora. Vi kao dobar domaćin ste morali da pokrenete pitanje raskida tog štetnog ugovora, kao i svakog drugog štetnog ugovora. Nije to jedini štetan ugovor koji ste vi zatekli, štetan je i SSP, štetni su i oni svi sporazumi koji su doveli do potpisivanja Briselskog sporazuma, pa se onda narodu pokušava predstaviti kako ste vi vlast odgovornih ljudi, odgovorna država, pa vi morate da držite kontinuitet sa prethodnom vlašću. To nije tačno. Vi ste u obavezi bili i još uvek vam nije kasno, da vam službe daju sve te štetne ugovore, pa da naložite pravnicima u službama da pokrenu proces za raskid štetnih ugovora ili za pravljenje aneksa tih ugovora, da država više ne trpi štetu. Šta to znači? Dinkić potpisao štetan ugovor, Dinkić svira gitaru, obilazi trgove itd, ne svira klavir što bi trebalo da radi, odnosno nije uhapšen, a trebalo je odavno da bude i vi ćete da se krijete - Dinkić potpisao. Prvo, Dinkić mora da odgovara za to, a drugo, ako i vi u dogledno vreme sve te ugovore ne promenite, moraće i među vama neki da odgovaraju. Nema opravdanja, neko drugi potpisao pa ja tu ništa ne mogu da uradim. Dakle, vi ste dužni da se sa budžetom ponašate pažnjom dobrog domaćina, a to vas obavezuje i da pregledate sve ugovore i da uđete u proces izmene svih štetnih ugovora. Hvala.
Hvala koleginice Radeta. Reč ima ministar dr Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, nije poništenje ugovora tako jednostavna stvar, kako vi zamišljate. Ima jedan širi kontekst toga, a odnosi se na poslovnu klimu i poverenje koje gradite sa investitorima. Ne znam da li je ugovor takav kakav vi govorite, ali ono što znam je da ga je neka prethodna Vlada Republike Srbije potpisala. I mi sada govorimo, zamislite situaciju gde u ovom trenutku razmišljamo ili se borimo da dovedemo i „Folcvagen“ u Srbiju. Zamislite da imate situaciju da evo, pre par dana ste raskinuli ugovor sa nekim velikim investitorom, sada, kako vi kažete, zbog štetnog ugovora, ali valjda bi neko i našao bilo šta drugo štetno u tom ugovoru i pre vas, da je tako, kako onda ja pričam sa „Folcvagenom“ ili sa „Fordom“ ili sa bilo kojom drugom fabrikom, ako sam pre par dana raskinuo ugovor koji je bio potpisan pre 10 godina? Dakle, ne kažem da možda niste u pravu, ali ne može to preko kolena. Ne može to na osnovu, eto, sada ćemo, znate mi da menjamo akciznu politiku, ali ćemo da smanjimo troškove održavanja neke zgrade ili vile, šta ste već rekli. Samo to hoću da kažem. Dakle, struktura prihoda Republike Srbije, prihoda budžeta se poboljšava iz godine u godinu. To je najvažnije. Sve veći su nam prihodi od PDV, od poreza na dodatu vrednost. To znači da privredna aktivnost raste. To nam je osnova za ulaganje u budućnost i ulaganje dalje. Kako se budu ti prihodi dalje povećavali, još jednom vam kažem odgovorno, stvara se prostor za smanjenje ostalih prihoda. Na kraju krajeva, niko to nije uradio, mi smo prošle godine ukinuli doprinose na teret poslodavca za nezaposlenost i tako smanjili opterećenje zarada, pa ćemo nastaviti i ove godine sa tom politikom, ali mora prvo da stvorite fiskalni prostor u budžetu. Morate da zaradite nešto, da uštedite da biste ulagali, smanjivali ili menjali bilo kakvu drugu politiku. Naša politika je politika rasta uz održanje i makroekonomske i fiskalne stabilnosti. Dakle, ne zaboravite, monetarna politika i rezultati monetarne politike se ogledaju i u stabilnom kursu, dinar-evro i u stabilnom inflaciji, predvidivoj inflaciji. Fiskalna politika sa druge strane u predvidivom nivou deficita ili suficita, mi treću godinu za redom imamo suficit, što se nikada u istoriji Republike Srbije nije desilo i sada je na nama, još jednom kažem, možda sam malo i dosadan, da vidimo kako da održimo i da ubrzamo naše stope rasta našeg BDP, naše privrede, naše ekonomije. Što su nam stope rasta više, tu imamo više novca i zarađujemo više novca od poreza, od doprinosa, od PDV u budžet, za nove bolnice, za nove škole, domove zdravlja i za one digitalne učionice kojih će biti 500 od septembra, i za retke bolesti i za sve ostalo. Jedini ispravan put, jedini pravi put održivog razvoja je taj. Hvala puno.
Hvala dr Mali. Pravo na repliku, Vjerica Radeta.
Ministre, malo me je uplašilo ovo kada ste rekli da vi ne znate šta piše u ugovoru sa „Fijatom“. Ko zna koliko ima takvih ugovora koji su tako loši, štetni, možda i štetniji, ako je moguće od tog ugovara. Kako je moguće da postoji neki tako bitan ugovor, za nekom tako bitnom firmom, a da vi ne znate šta u njemu piše, prva stvar. Druga stvar, pitanje poslovne klime nije samo to da vi morate da zadržite sve ugovore koje ste zatekli. Pitanje poslovne klime je, pre svega odsustvo korupcije, a na ta tom planu ništa nije u Srbiji urađeno, korupcija cveta na svakom ćošku, od najnižih do najviših organa i to je opšte poznato. To je osnovna stvar. Ne bi nikakva novost bila da se raskine neki poslovni ugovor. Ugovor je volja dve strane i kad god jedna strana proceni da više nema interesa za taj ugovor, s1ećate se pre dve godine umalo „Fijat“ ne ode, pa išla Ana Brnabić tamo kukala, plakala, kumila, molila, išla u Italiju, išla u Kragujevac da ih sačuva. Znači, oni su bili na ivici da raskinu taj ugovor. Oni će ga raskinuti kad njima to bude u interesu. Indijci su raskinuli ugovor sa „Fijatom“, pa im došao „Folcvagen“ bez ikakvih problema, a vi kada ste pomenuli da ćete da razgovarate da treba „Folcvagen“ da dođe u Srbiju, to je dobra vest ministre. Dakle, to da će „Folcvagen“ doći u Srbiju ministre, to je lepa vest, ali kad sam prvi put čula, pre nekoliko meseci, dolazi „Folcvagen“ u „Ikarbus“ ja sam se smrzla, rekoh – jao, pa, gde će onaj „Mercedes“ što ga je Vučić doveo u „Ikarbus“?
Hvala, koleginice Radeta. Pravo na repliku Veroljub Arsić. Izvolite, kolega.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, da li bi, tada je bio premijer Aleksandar Vučić, bilo normalno, zdravorazumski, ili nazovite kako god hoćete, da dok sprovodite mere fiskalne konsolidacije oterate jednog investitora iz Srbije i sa gubitkom tog investitora smanjite svoj BDP za otprilike 3%, odnosno povećate svoj javni dug u procentnom iznosu za isti onaj procenat koliko se smanji BDP. E sad, kad god se pokrenu takve priče, ja uvek postavljam pitanje – a, ko radi u tom „Fijatu“ u Kragujevcu? Da li su to svemirci, marsovci? Da li su iz neke druge države? Jesu sa druge planete? Pa, rade naši građani, na prvom mestu naši građani. Potpuno ste u pravu kada ste rekli da imate obaveze, jer može da se pokrene postupak raskida ugovora, ali ugovor je prihvatanje i obaveza. Mi smo obaveze prihvatili, da li su one dobre ili loše po nas, one su prihvaćene odlukom Vlade, pa čak i ako raskinete ugovor i uspemo u tome, morali bismo svu štetu da platimo drugoj strani zato što smo pokrenuli ili raskinuli ugovor. Nama to niko ne brani. Samo kod odgovornih ljudi se računa kalkulacija šta je veća šteta, šta je veća korist? A, kod ovih je bitno da isteramo mi svoju priču, da isteramo „Fijata“, da izbacimo ljude iz fabrike na ulice, da smanjimo BDP, da povećamo javni dug, da bismo bili ispravni pred svojim biračima.
Hvala, kolega Arsiću. Reč ima Ljiljana Malušić. Izvolite, koleginice.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima iz Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što krenem o zakonu, ja bih samo čestitala Vladi Republike Srbije i predsedniku Republike Srbije gospodinu Vučiću, na današnji dan, na Vidovdan, otvoren je aerodrom u Lađevcima, tako radi odgovorna Vlada. Bravo. Što se zakona tiče, Predlog zakona o izmeni Zakona o naknadama za korišćenje javnih dobara, autoputevi su javna dobra. Kad smo kod autoputeva, u Srbiji nikada u životu, znači u životu, nije više napravljeno autoputeva nego što je to napravljeno 2012. do 2019. godine, napravljenih autoputeva, 470 kilometara. Pravi se 120 kilometara u projekciji da se napravi još 670 kilometara. Srbija će graditi pet autoputeva. Napravljen je Koridor 10, južni krak, kažu ljudi koji su prošli tuda da izgleda kao spejsšatl, da izgleda kao aerodromska pista. Pozdravljam i jedva čekam da prođem tuda. Do kraja godine biće završen istočni krak, gradi se Koridor 11, gradi se autoput prema južnom Jadranu i to ne samo da se završi do Crne Gore, nego se gradi Ruma, Šabac, Loznica, treći autoput. Gradi se Moravski koridor, četvrti autoput, peti, gradiće se Beograd-Šabac i ko zna šta ćemo još sve da izgradimo. Tako se radi. Spočitavaše nam ovde da ne zapošljavamo ljude, da je prosečni lični dohodak 26 hiljada. Jeste, ali nije za pola miliona ljudi, nego za one ljude koji godinama nisu radili. DOS je otpustio 400 hiljada ljudi, mi smo zaposlili 200 hiljada ljudi. Otvorili smo 200 fabrika, svaki dan stiže u Republiku Srbiju masa investicija. Tako se radi. Otvorićemo sledeće godine, imamo najveći projekat ikad, znači radiće se, rađen je projekat u Borči industrijski park, vredan deset milijardi. To radi Republika Srbija, Vlada Republike Srbije. Ne samo to, biće otvoreno deset hiljada radnih mesta, ljudi. Smanjili smo nezaposlenost sa 27% na 11%. Radimo onoliko koliko možemo. Što se puteva tiče, svaka čast za autoputeve. Setimo se samo DOS-ove politike i 2012. godine. Da nismo došli na vlast bio bi bankrot zemlje, bila bi uravnilovka, živelo bi se kao u Argentini 20 godina bez investicija, užas. Petnaest do dvadeset hiljada bi bio prosečan lični dohodak, i tako taborenje 20 godina. Jel tako bilo? Zahvaljujući dugu koji nam je ostavio Đilas, samo grad je bio zadužen za milijardu i 200. Setimo se malo šta je radio taj čuveni gospodin Đilas? Pa, ne znam šta nije, od afere „bulevar“, čuvena afera, posekao je platane, odveo nas u dubiozu 650 miliona dinara građani su morali da plate to. Bus plus, bio je priveden i on i njegovi saradnici, priznao njegov Aleksandar Bjelić o zloupotrebi „bulevara“. Međutim, došlo je do presude i čovek povukao. Zašto? To treba da ga pitamo, da vidimo šta se dešava. Strašno je bilo živeti u to vreme. Oni nama spočitavaju kako se radi. Ma, radimo fantastično, radimo onoliko koliko možemo i koliko para imamo. Što se tiče puteva, bićemo ni manje zemlje po broju stanovnika u smislu centralne Evrope, ni veće kilometraže autoputeva. Tako se radi, samo nastavite tako, imate sve čestitke.
Hvala koleginice Malušić. Reč ima Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, ulaganje u infrastrukturu je ulaganje u život, a život je za SNS prioritet broj jedan. Ulaganje u infrastrukturu, u autoputeve jeste ulaganje u bolji kvalitet života svakog građanina Republike Srbije od severa do juga, od zapada do istoka i to je takođe prioritet Vlade Republike Srbije, prioritet SNS i prioritet našeg predsednika gospodina Aleksandra Vučića. Ono što SNS i našeg predsednika Aleksandra Vučića razlikuje od svih drugih političkih partije, to je istina koju on govori građanima Srbije ne pozivajući se na bajke, ne iznoseći nikakve manipulacije, nego iznoseći problem konkretan, ali iznoseći automatski i načine rešavanja tog problema za dobrobit građana Srbije. To je primer patriotizma prema svojoj zemlji, prema svojim građanima i to je primer ekonomskog patriotizma. Danas Aleksandar Vučić, naš predsednik, je na otvaranju aerodroma „Lađevci“ kod Kraljeva, vrlo značajnog infrastrukturnog objekta koji će biti aerodrom za međunarodni saobraćaj, u koji će već biti zaposleno 51 radnik i koji će i te kako doprineti kvalitetu života kako Kraljevčana, tako i svih građana Republike Srbije. Moram da napomenem da je ovaj aerodrom otvoren 1967. godine, kao vojni aerodrom i da će se on i dalje koristiti i kao vojni i civilni aerodrom. Ono što moram da napomenem, a odnosi se na Kraljevo, na grad Kraljevo i na našeg predsednika Aleksandra Vučića, to je da je on u prošloj godini postavio kamen temeljac za dve nove fabrike koje će u Kraljevu zapošljavati 7.000 ljudi. To je fabrika koja će biti tekstilna, koju inače otvara turski investitor, vrednosti 35.000.000 evra, zaposliće 2.500 radnika i fabrika „Leoni“, nemačka kompanija koja će zaposliti naših 5.000 građana Kraljeva i okoline, odnosno 5.000 radnika Republike Srbije. To je pravi patriotizam. Kraljevo je jedan od školskih primera gradova koje je žuta tajkunska vlast Borisa Tadića i Đilasa uspela da opustoši kroz pljačkašku privatizaciju na najgori mogući način i da jedan grad koji je bio industrijski centar da radnike istera na ulice, a fabrike opljačka do te mere da su iz fabrike „Magnohrom“ iznosili opremu i prodavali je kao gvožđe. Tako su radili oni. Mi danas radimo drugačije. Sem aerodroma koje danas otvara naš predsednik Aleksandar Vučić u planu izgradnje Moravskog koridora to je direktno povezivanje ovog dela centralne Srbije sa Koridorom 10 i sa Koridorom 11. To znači udahnjivanje jednog novog života građanima celokupne Srbije. Moram da napomenem, sem ovoga, da je predsednik Republike, Aleksandar Vučić u junu mesecu nakon nezapamćene količine kiše koja je pala i koja je nanela velike posledice Kraljevu i okolnim selima među kojima i selu Sirče od bujičnih potoka, došao i lično razgovarao sa građanima Sirče kako bi našao i kako bi se prevazišao problem bujičnih potoka koji zbilja nanosi veliku štetu građanima ovog sela. Naravno, kada je u pitanju putarina, moram da istaknem da Republika Srbija primenjuje zatvoreni sistem putarine koji je najpravedniji, što znači da se plaća po pređenom kilometru, odnosno da korisnik autoputa plaća onoliko koliko koristi taj autoput. To rade još 12 zemalja u Evropi, među njima Španija, Francuska, Italija. Takođe, moram da napomenem da je izgradnja infrastrukture vrlo značajna sa aspekta bezbednosti. Ona je značajna sa aspekta bezbednosti kako učesnika u saobraćaju, ali i sa aspekta bezbednosti ugroženih lica, na primer sa aspekta bezbednosti onog bolesnog, starog i nemoćnog koji kolima hitne pomoći treba da bude prebačen iz tačke A u tačku B. On je, naravno, značajan sa aspekta trudnice, odnosno porodilje koja treba da stigne do zdravstvene ustanove. On je značajan sa aspekta bezbednosti deteta koje odlazi u školu. Da zaključim, budućnost Srbije jeste ulaganje u infrastrukturu, u dalji razvoj infrastrukture, kako bi Republika Srbija bila premrežena mrežom autoputeva, kako bi Beograd postao transportno čvorište ovog dela jugoistočne Evrope. Mi smo na tom putu i zbog toga iskrene čestitke i Vladi i Ministarstvu finansija i, naravno, iskrene čestitke našem predsedniku Aleksandru Vučiću. Zahvaljujem.
Hvala koleginice. Reč ima narodni poslanik Veroljub Matić. Izvolite kolega Matiću.
Zahvaljujem se. Biću operativan i suštinski ću reći neke stvari za koje mislim da se nisu pominjale u dovoljnoj meri ovde, a to je, putarina, pa naravno da putarina mora da postoji. Svugde postoji putarina, postojaće i kod nas. Naravno, da onaj koji je predlagao, da je pravio analizu i ne sumnjam da ta putarina treba da se poveća, ali je mnogo veće pitanje gde se koriste ta sredstva i da li ta sredstva su vidljiva. Naravno da se koriste u održavanje puteva i u izgradnju puteva. Nešto je ovde rečeno, a meni je žao što kolega nije tu koji je dao velike primedbe na rad "Puteva Srbije", odnosno direktora Drobnjaka. Ne bih ulazio, ali ako postoje određeni problemi postoje nadležni organi koji se bave tim problemima, ali ako cenimo rad direktora Drobnjaka moramo ga ceniti kroz rezultate rada. Mislim da se u njegovo vreme napravilo mnogo toga, pravi se, radi se kvalitetno. To je nešto gde mi treba da posmatramo određenog rukovodioca, sve ostalo nije naš posao, posao je drugih organa. Radi istine to bih rekao, da cela Srbija zna da treba ljude ceniti prema rezultatima rada. Ovde je juče bilo govora o Moravskom koridoru i o drugim putevima i tako dalje, nešto što lokalne samouprave sputava u trošenju sredstava, u infrastrukturu ili bilo gde na drugu stranu, to je tzv. fiskalni deficit, odnosno mogućnost da koriste određena sredstva. Imate sredstva ali ne možete da koristite. Zašto? Zbog određenih okvira. Male opštine one imaju male budžete i one moraju godinu, dve ili tri da skupljaju neka sredstva da bi ušli u neki investiciju krupniju. E, sad, ako imate opštine koje imaju zrele prihode, nemaju zaduženje, nemaju kredite, plaća sve račune, servisiraju sve potrebe, potrebe budžetskih korisnika, imaju mogućnost da koriste veća sredstva, mislim da Ministarstvo finansija ima tu mogućnost takvim opštinama ili gradovima dozvoli tu mogućnost. Mislim da je to za sve dobro. Moja molba da takvim opštinama omogućimo, naravno kroz proceduru koja je predviđena zakonom. Lokalne saobraćajnice, molim vas, mreža puteva naravno da su auto-putevi oni najvažniji putevi, ali svi drugi putevi nižeg reda koji se naslanjaju na puteve višeg reda, treba i oni da se rade, da se razvijaju da bi ta mreža puteva bila kvalitetna. Ne može auto-put da uđe u svaku sredinu, a i ne treba. Pristupne saobraćajnice, navešću primer moje opštine Koceljeve, mi ćemo da imamo tri tačke gde ćemo do auto-puteva biti na 30-ak, 35 kilometara. Jedan je Šabac, jedan je Valjevo, to je nekih 35 kilometara i mi tu imamo sada trenutno kvalitetnog puta i imaćemo Ub koji je isto 30-ak kilometara gde ćemo imati novi auto-put. Postoji državna saobraćajnica koja je u lošem kvalitetu. Državna saobraćajnica, to je put drugog A reda broj 141. Naravno da se mora planirati da i tu saobraćajnicu rekonstruišemo da bi taj auto-put imao pun značaj da sve opštine ili sva mesta mogu imati dobar ili kvalitetan pristup dobrim i kvalitetnim putevima. Zato mislim da sve ovo što radi naša država sa Vladom i svojim javnim preduzećima u okviru infrastrukture, mislim da je to dobro i da to treba podržati. Zahvaljujem se.
Hvala, kolega Matiću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Vera Jovanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ministre Mali sa saradnikom, izmenom Zakona o naknadama za korišćenje javnih dobara predlaže se izmena visine naknade za putarinu koja je zadnji put izvršena promena 7. januara 2017. godine kada je putarina povećana za 10%. Na predlog Ministarstva građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture predloženo je da sadašnje povećanje ide na 12%. Razlozi za povećanje visine putarine ogledaju se u upotrebi da se naplaćenim sredstvima od putarine nadoknade realni troškovi povezani sa troškovima izgradnje i troškovima poslovanja, održavanja i razvoja mreže puteva u Republici Srbiji. Za Republiku Srbiju ova 2019. godina je ključna, što se tiče izgradnje infrastrukturnih investicija. Zahvaljujući ovoj Vladi, predsedniku Aleksandru Vučiću, završen je Koridor 10. Uskoro će biti pušten put Obranovac-Čačak, a počeće izgradnja Moravskog koridora, kao i put Ruma-Šabac-Loznica. Na našim putevima ima sve više vozila koji su u tranzitu preko naše zemlje i koji će na taj način potrošiti neki euro u našoj zemlji, prolaskom ovim koridorima. Koridor 10 je najvažnija putna arterija u ovom delu Evropu. Zahvaljujući već trećoj godini suficita u budžetu, to je podsticaj za izgradnju i ulaganje u putnu privredu. Postignutim rezultatima u prvoj polovini ove godine, direktne infrastrukturne investicije su povećane sa 17% u odnosu na isti period prošle godine. Ulaganjem u putnu infrastrukturu vrlo brzo će doći do povećanja BDP na, verovatno nekih 5,5%, što je vrlo izvesno. Ali, ja zaista ne mogu da verujem da svi rezultati relevantni koji se ovde iznose, a iznose se na osnovu brojki i činjenica neko to osporava. Naporima Vlade i ministra Malog puštene su obveznice na Londonskoj berzi sa dobijenom kamatom pozitivnom 1,6%. Zatim nezaposlenost je pala na manje od 11%. Nalazimo se na 50% javnog duga koji je pao sa 76%. Ja razumem kolege iz opozicije da njima ovakvi pozitivni rezultati ne odgovaraju, ali ih osporavaju bez i jednog argumenta i činjenica. Molim kolege poslanike da u danu za glasanje izglasamo ovaj predlog zakona. Hvala.
Hvala koleginice Jovanović. Reč ima prof. dr Marko Atlagić.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine Siniša Mali, poštovani narodni poslanici, Republika Srbija realizuje proces ubrzane modernizacije koja je zacrtana programom Vlade Republike Srbije 2014. godine kojoj je tada predsedavao aktuelni predsednik Republike gospodin Aleksandar Vučić, a kasnije nastavila gospođa Brnabić. Da vas podsetim gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, taj program Vlade kojeg je sačinio Aleksandar Vučić, zacrtao je ubrzanu modernizaciju Srbije koja se zasnivala na sedam slova i. Ja ću da pokažem ovde građani Republike vide o čemu se radi. Prvo slovo i ideje. U vreme kada je Srbija bila pred bankrotom. Drugo inovacije, treće institucije, četvrto investicije, peto infrastruktura o kojoj danas govorimo, šesto informacione tehnologije i sedmo integracije. Nema modernizacije Republike Srbije bez modernizacije infrastrukture i bez modernizacije cesta i autoputeva. Vlada Republike Srbije za tri godine, ovo su tačni podaci, otvorila 138 km autoputeva, obnovila 480 km državnih puteva, izgradila 360 km lokalnih puteva, što poštovani građani Republike Srbije i gospodo narodni poslanici iznosi tačno 970 km. Rehabilitovala i izgradila 311 mostova. Kada smo već kod ovih podataka, još jedan podatak, započela rad na obnovi, završila bolnica, škola i domova zdravlja 360 u 130 gradova. Žao mi je gospodo narodni poslanici što nema nasuprot nas ovih iz Saveza za Srbiju za koje ja kažem iz saveza za drugu pljačku Srbije, jer su prvu pljačku izvršili za vreme dok su bili u DOS. Oni nisu u stanju da se suoče sa ovim činjenicama, da suoče sa našim stavovima, predlozima itd, već tumaraju ulicama gradova Republike Srbije, kao putujući cirkusanti. Ja neću o njima da govorim, ali na koncu ću samo da kažem ko su ti ljudi. O svakom u jednoj rečenici reći o kome se i o čemu radi jer ih narod tako zove. To su Dragan Đilas, u narodu zvani Điki mafija, zato što je u politiku ušao kao običan gologuzan, a izišao iz politike sa 700 miliona evra. Vuk Jeremić, u narodu zvani Vuk potomak, koji je raznim koruptivnim radnjama oštetio budžet Republike Srbije, a inače je i član kriminalne međunarodne bande lopova i prevaranata. Janko Veselinović, u narodu znani kao Janko stanokradica. Ukrao je stan Milici Badži iz Obrovca, u ulici Braće Kurjakovića br. 9, evo ga tumara po ulicama Beograda i drugih gradova. Boško Obradović, e pazite poštovani građani Republike Srbije, u narodu je bio znani kao lupetir. Sada je dobio novi naziv, Boško siledžija, zašto. Izvršio upad u RIK, i napad na članice RIK. Izvršio upad u opštini Pećince, izvršio napad na dr. Aleksandra Martinovića, na Administrativnom odboru, izvršio upad u kabinet predsednice Narodne Skupštine Republike Srbije, o njemu više podataka, jer on predvodi ove putujuće cirkusante. Izvršio upad u policijsku stanicu u Guči, izvršio napad na novinarke PINK-a, pokušaj upada u REM, tražio streljanje predsednika Republike i predsednice Vlade, i pokušaj upada u Predsedništvo Srbije. Tražio od Vojske da izvrši državni udar, izvršio upad u RTS sa testerama. Sledeći Dušan Petrović, zvani u narodu kravoubica. Taj je , dok je bio ministar za godinu dana naredio da se pokolje 250 hiljada krava od ukupnog fonda 500.000. Dalje, Marinika Tepić, zvani golub preletač. Ona naveče legne u jednoj stranci, a ujutru se probudi u drugoj stranci. Nadalje Milojko Pantić, u narodu zvani ludojko. Ta moralna gromada, mrtav pijan vozio je autoputem automobil i izazvao udes, gle čuda na Brankovom mostu, pobegao, vozio u suprotnom pravcu, naravno, uhapšen i odveden u stanicu policije na ispiranje. Znate li koga je za to optužio? Već građani znaju, koga bi drugog nego predsednika države Aleksandra Vučića. Bio sam u pravu gospodo narodni poslanici kada sam ga u ovom visokom domu nazvao ludojko, Milojko Pantić i ispičutura, i pravi je ispičutura. Za nas je rekao juče, izjavio da smo narodni poslanici magarci ovde i da magarce iz Narodne skupštine treba što pre isterati. Sergej Trifunović, u narodu zvani Sergej pišoje, izjavio je bez stida i bez srama da će pišati „po gromu Aleksandra Vučića“. O njemu je najbolje rekla njegova koleginica Biljana Srebljanović „neoprani, lažljivi Sergej, e to vam je vođa protesta, uvek bio podmukli lažov, uvek mi se ulizivao. Bio zlatna medalja uvlačenja u dupe, uvek lagao, uvek smrdeo, uvek se grebao za novac, obrok, piće, nikada se nije prao, uvek je varao kolege“, 20.1.2019. godine. E sada onaj koji nas stalno kritikuje, univerzitetski profesor, dr Bojan Pajtić. Zamislite, u narodu zvani rodoljubac. Zašto? Zato što je u Izvršno veće Vojvodine zaposlio sve do dvadesetog kolena. To ne kažem ja, nego njegov stranački kolega, Goran Ješić „Pajtić je zapošljavao u Izvršno veće Vojvodine, tetke, strine, sestre, svastike, šurnjaje i kumove“. Od 670 zaposlenih u Izvršnom veću Vojvodine, koliko ih je nasledio, Pajtić je povećao na 2.700, izjavio Goran Ješić, 17.9.2014. godine. Imamo sada Marka Bastaća, zvanog „putar“. Zašto putar? Jer je vodio bitku sa saobraćajnim znakovima. Taj je čovek, poštovani Beograđani, koji je na listu odbornika Starog grada stavio svoju suprugu, sestru svoje supruge, muža svoje supruge, svog rođaka i majku svog kuma. Kada su ga pitali – zašto? Kaže da ne bi pobegli u druge stranke. Idemo dalje. Predsednik opštine Smederevska Palanka, narodni poslanik DS, Radoslav Milojičić zvani „Kena“ ili ti „pivopija“. On je popio 457.700 dinara u 2016. godini piva i kafe. U kafani „Atrijum“ potrošio je 110.000 na kafu i pivo, a 13.05.2016. godine, potrošio je na pivo dodatnih 139.000. Molim vas, još u Smederevskoj Palanci nije obrisan grafit koji je posvećen našem kolegi. Ja ću ga još jednom ovde citirati: „Istina je živa, u Palanku nema piva, ostala je samo pena, popio ga žuti Kena. A pivo je bilo skupo, em ga pio, em se kupo. Šta pije kafana? Budžet plaća sve. Ja sam žuti Kena iz Glibovac, bre!“. Završen citat. Molim vas, na kraju, doktor docent Jovo Bakić, zvani „izmećar“. Čućete sad zašto zvani izmećar. Svakodnevno blati na najprizemniji način predsednika Republike, Aleksandra Vučića, njegovu porodicu, njegove najbliže saradnike poput dr Nebojše Stefanovića i ministra finansija Siniše Malog. Docent po treći put, dr Bakić je 15.01.2015. godine, pozivajući predsednika Aleksandra Vučića na tv duel, rekao, citiram – Vučić može povesti sa sobom i Malog i slinavog. Završen citat. Taj bajni univerzitetski nastavnik je 17.01.2004. godine rekao, citiram – da je predsednik Vučić izmećar Angele Merkel. Završen citat. To je isto kao da sam ja kao profesor univerziteta rekao – dr Jovo Bakić je govnar Bila Klintona, Dragana Đilasa i Vuka Jeremića. Opsednut mržnjom prema predsedniku Vučiću dr Bakić je dao studentu master rad, citiram – uloga „Pinka“ i „Hepija“ u stvaranju i reprodukovanju kulta ličnosti i analiza sadržaja gostovanja Aleksandra Vučića u emisijama „Teška reč“ i „Ćirilica“. Završen citat. Da li možete, poštovani profesore univerziteta, verovati da ovaj univerzitetski nastavnik, docent po treći put, dr Bakić dao ovo za master rad. Koje je sociološke izvore koristio? Koje je materijalne izvore, koje je pisane izvore koristio, itd? Da li je to mešanje politike u nastavni proces? To je isto kao da sam ja, kao profesor univerziteta, dao studentu master rad, citiram – uloga Filozofskog fakulteta u Beogradu u stvaranju i reprodukovanju kulta neznanja, intelektualnog prostakluka, naučnog diletantizma i analiza izbora u zvanje po treći put docenta Jove Bakića. Iz dana u dan, iz sata u sat, po treći put docent dr Jovo Bakić na najprizemniji način sa dna kace plasira laži i podmetanja o predsedniku Vučiću, pa kaže bez srama i bez stida. Citiram – Vučić ima prijatelje koji trguju drogom i on im namešta državne poslove. Završen citat. Preporučujem docentu Jovi Bakiću da sve ove lažne izjave predsedniku Republike, Aleksandru Vučiću, uokviri i stavi u svoju radnu sobu kao svoje naučno i civilizacijsko dostignuće, da se podseti na svoju demokratsku i civilizacijsku i naučnu kulturu. Kada se bude Jovo Bakić i drugi iz Saveza za Srbiju stavili u cipele predsednika Aleksandra Vučića, njegovih saradnika, njegove porodice za koju smo navikli da neopravdano trpi udarce lažima, izmišljotinama sa dna kace, profesionalni deformisani ludaci, kao što su dr Jovo Bakić i njemu slični, neće moći da dobiju značajnu ulogu na javnoj sceni, niti da predaju na Filozofskom fakultetu. Na kraju, poštovane dame i gospodo, ovi iz Saveza za Srbiju, šetači, su završili svoju misiju, to ne kažem ja, već glumac Nikola Kojo. On je za njih rekao 4. februara 2019. godine, citiram – ako protesti ne uspeju, napuštam ovu zemlju. Završen citat. Taj isti glumac Nikola Kojo, ri meseca kasnije, 10. maja 2019. godine rekao je za proteste, citiram – ljudi polako shvataju da su im protesti od početka iz prikrajka vodili cenzuslovc, uz pomoć raznog polusveta i polunovinara i dela studenata koji su im verovali, završen citat. Molim uvaženog glumca da izvrši svoje obećanje i napusti ovu zemlju pošto je konstatovao da su prestali ovi protesti. Poštovane dame i gospodo, kao i moje kolege i koleginice iz SNS, naravno da ćemo podržati ovaj Predlog zakona. Hvala lepo.
Hvala, prof. Atlagiću. Reč sada ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala lepo. Gospodine ministre, ja koristim priliku da na samom kraju današnje rasprave čestitam Vladi Srbije, što se kaže, za zapisnike i za istoriju, danas za civilni saobraćaj otvorenom Aerodromu Morava, na činjenici da smo nakon 33 godine danas u prilici da otvorimo jedan civilni aerodrom u Srbiji i da sa vama podelim uverenje da će to biti tek prvi u nizu aerodroma koje ćemo mi u ovom periodu biti u prilici da na zadovoljstvo svih građana Srbije otvorimo zajednički. Takođe i na činjenici, to je, čini mi se, danas izmeren podatak, da je industrijska proizvodnja u maju uvećana, a i na činjenici o kojoj ste govorili vi danas, da ove godine u dosadašnjem delu godine, preciznije, imamo 17% više investicija u poređenju sa prethodnom takođe ne vanredno uspešnom, nego šampionskom godinom. To su sve odlične stvari koje čine da se mi danas koji u Srbiji živimo sa dobrom osnovom, sa dobrim razlogom osećamo, kako je to danas kazao predsednik države Aleksandar Vučić, kao ljudi koji pobeđuju, koji se bore, prave rezultat i nemaju više ni strah ni zazor ni pred kim, nego, naprotiv, spremnost da pobeđuju za sebe i za svoju zemlju. Da znate, da vrsta rezultata i svaka vrsta napora i zajedničkog rada da takve rezultate obezbeđujemo i u budućnosti imaće uvek podršku poslanika SNS bez ikakve rezerve.
Hvala, dr Orliću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Obaveštavam kolege narodne poslanike da nastavljamo sa radom u utorak, 2. jula, u 10.00 časova. Hvala vam na učešću i radu. Naravno, hvala i dr Siniši Malom na učešću i radu i njegovoj posvećenosti. Hvala. Poštovani dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Dvanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 86 narodih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 94 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.