Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre svega, dobar dan. Nastavljamo rad sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 117 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno 89 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavamo vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milena Milošević, Sava Urošević i Meho Omerović. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O POREZU NA DODATU VREDNOST (načela) Obaveštavam vas da je, u ime poslaničke grupe DSS,narodni poslanik Slavoljub Matić ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe za 4. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o porezu na dodatu vrednost, a ispred poslaničke grupe DS Aleksandar Vlahović za Predlog zakona o porezu na dodatu vrednost, Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o porezu na promet i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća. Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koju su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Gordana Pop-Lazić; Zoran Krasić; Vjerica Radeta; Milorad Krstin; Nataša Jovanović; Nemanja Šarović; Igor Mirović; Žarko Obradović; Veroljub Stevanović; Vladimir Jovanović; Veroljub Arsić; Milorad Mirčić; Vojislav Milajić; Darko Glišić; Sreto Perić; Petar Jojić; Zlatan Jovanović i Nenad Bogdanović. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave u zajedničkom načelnom pretresu za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: SRS – 1 sat 38 minuta 24 sekunde; DSS – 1 sat 3 minuta 36 sekundi; DS - Boris Tadić - 44,24 minuta; G 17 plus - 37,12 minuta; SPO - Nova Srbija - 26,24 minuta; SPS - 26,24 minuta i poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, tri poslanika SDP-a, po pet minuta, na osnovu člana 89. stav 3. Poslovnika. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijaveza reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača mr Mlađan Dinkić, ministar finansija, želi reč? Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, danas razmatramo Predlog zakona o porezu na dodatu vrednost. To je ključni poreski zakon u svim zemljama. Mi i Bosna smo jedine zemlje u Evropi koje još uvek nemaju uveden porez na dodatu vrednost. Zaista, krajnje je vreme da i Srbija zameni porez na promet porezom na dodatu vrednost. Porez na dodatu vrednost je opšti porez na potrošnju, koji se, za razliku od poreza na promet, obračunava i plaća na isporuku dobara i pružanje usluga u svim fazama proizvodnje i prometa dobara i usluga, kao i na uvoz dobara. Dakle, porez na dodatu vrednost nije novi poreski oblik dodat na ove postojeće poreze. Porez na dodatu vrednost zamenjuje porez na promet. Prema ovom predlogu zakona, porez na dodatu vrednost bio bi uveden od 1. januara 2005. godine. Tada bi istovremeno prestao da važi porez na promet. Takođe, velika je razlika između ovog poreskog oblikai poreza na promet, jer u svakoj fazi onaj ko kupuje sirovine obračunava porez na njih, a ovde se plaća porez samo na novostvorenu vrednost i zato se i zove porez na dodatu ili novostvorenu vrednost. Za razliku od bilo kog drugog poreskog oblika, poreski obveznici kod ovog oblika mogu imati i povraćaj. Dakle, ovo je jedini porez kod koga država vraća više plaćeni porez poreskom obvezniku. Zašto je uvođenje poreza na dodatu vrednost ključno za uspostavljanje stabilnog ekonomskog sistema? Zato što on na sistemski način motiviše privrednike da plaćaju porez na promet dobara i usluga. Naime, onaj ko ne uđe u sistem poreza na dodatu vrednost, taj gubi, jer niko neće hteti od njega da kupuje dobra i usluge, jer gubi pravo na odbitak poreza. Dakle, ovo je jedini porez koji na sistemski način dovodi do smanjivanja sive ekonomije, jer ko posluje sa poreskim obveznikom koji nije u sistemu poreza na dodatu vrednost, gubi pravo na povraćaj poreza. Ovaj poreski oblik će sam uvesti selekciju privrednika i sam će eliminisati sivu ekonomije. Želeo bih da kažem i o nekim iskustvima suseda pri uvođenju poreza na dodatu vrednost. U svim zemljama uvođenje poreza na dodatu vrednost značajno je proširilo poresku osnovicu i povećalo naplatu prihoda, dakle, smanjilo sivu ekonomiju. U različitim zemljama u okruženju taj procenat rasta prihoda u prvoj godini primene bio je različit. Obično zemlje koje imaju viši rast i viši nivo društvenog proizvoda imaju manji efekat širenja osnovice, jer u tim zemljama već, inače, ima manji obim sive ekonomije. Tako je, recimo, uvođenje poreza na dodatu vrednost u Sloveniji uzrokovalo širenje poreske osnovice i rast prihoda za 9% u prvoj godini uvođenja. Međutim, Slovenija je imala jako nizak obim sive ekonomije kada je uvodila porez na dodatu vrednost, a i sada je nizak. U Hrvatskoj su prihodi porasli u prvoj godini za 26%, u Makedoniji, koja ima visok obim sive ekonomije, baš kao i Srbija, prihodi su porasli čak za 60%, dok je u Crnoj Gori rast prihoda iznosio 220%. Crna Gora je pre godinu dana uvela porez na dodatu vrednost. Mi očekujemo da će realni rast prihoda u prvoj godini primene ovog zakona iznositi najmanje 50%. Dakle, jedan dobar deo sive ekonomije dobrovoljno će biti preveden u legalni sistem, jer ako imamo dva dobavljača nekom proizvođaču, od kojih jedan želi na sivo tj. crno da proda robu, a drugi legalno posluje, niko se u ovom sistemu poreza na dodatu vrednost neće odlučiti za onoga koji dobavlja robu na crno, jer neće moći da uračuna porez koji mu plaća uz cenu svoje robe tj. neće moći da odbije taj porez i imaće veće troškove. Dakle, ovde su prodavci i proizvođači motivisani da posluju samo sa onima koji su u legalnom sektoru privrede. Različita su iskustva naših suseda kada se radi o uticaju poreza na dodatu vrednost na stopu inflacije. Nije pravilo, kao što se ponekad u javnosti kaže, da uvođenje poreza na dodatu vrednost povećava cene. Naprotiv, zemlje koje su izvršile adekvatnu pripremu za uvođenje poreza na dodatu vrednost nisu imale udar na cene. Primer za to je Slovenija, koja je pre uvođenja poreza na dodatu vrednost imala godišnju stopu inflacije od 8,8%, a u prvoj godini kada je uveden porez na dodatu vrednost ta stopa je bila 6%. To znači da je inflacija opala. S druge strane, u Hrvatskoj je ona povećana. Bila je 3,6% godišnje pre uvođenja, a 5,7% posle uvođenja poreza na dodatu vrednost. U Makedoniji je takođe znatno povećana. Interesantno je da je u Crnoj Gori stopa inflacije smanjena nakon uvođenja poreza na dodatu vrednost sa 9,5% na 6,7% godišnje. Naša procena je da uvođenje poreza na dodatu vrednost u Srbiji neće uticati na rast cena, odnosno inflaciju. Naprotiv, mi očekujemo da ćemo sledeće godine imati nižu inflaciju nego što je u ovoj, a daću vam detaljna objašnjenja kada dođemo do objašnjavanja načina obračuna poreza na dodatu vrednost. Ko su obveznici ovog poreza? To su sva pravna lica, koja su u prethodnih 12 meseci ostvarila ukupan promet veći od 2 miliona dinara, faktički oni koji danas nisu paušalci, po sadašnjim propisima, ili ona pravna lica koja u početnoj delatnosti procene da će u narednih 12 meseci ostvariti ukupan promet veći od 2 miliona dinara. S tim što se daje i pravo izbora: sva ona pravna lica koja su ostvarila promet od preko milion dinara mogu dobrovoljno da se uključe u sistem poreza na dodatu vrednost, pri čemu onda, ako se već dobrovoljno opredele da učestvuju u ovom sistemu, moraju da imaju obavezu plaćanja poreza na dodatu vrednost najmanje dve kalendarske godine od momenta prijavljivanja. Što se tiče poreske stope, u različitim zemljama i one su različite. Neke zemlje imaju jedinstvenu poresku stopu. Mi smo se opredelili za slučaj druge grupe zemalja, koje imaju opštu ali i posebnu, odnosno sniženu stopu. Kada uporedimo predlog opšte stope poreza na dodatu vrednost, u zakonu koji mi predlažemo ona bi iznosila 18%, dok bi snižena ili posebna stopa bila 8%. Sa opštom stopom od 18% Srbija spada u grupu zemalja sa najnižom stopom poreza na dodatu vrednost u Evropi, jer čak 80% evropskih zemalja ima višu opštu stopu od ovih 18%. Primera radi, Danska, Švedska i Mađarska imaju 25%, Hrvatska, Češka, Poljska i Finska imaju 22%, Austrija, Belgija, Bugarska, Slovenija i Italija 20%, Makedonija, Holandija, Portugalija i Rumunija imaju 19%. Nižu stopu od Srbije ima Velika Britanija 17,5%, Crna Gora 17% i Nemačka 16%. Niko nema nižu stopu od Nemačke, gde je 16%. Sa stopom od 18% mi bismo imali jednu od najnižih stopa poreza na dodatu vrednost. Što se tiče posebnih stopa, one variraju od 4% do 12%. Mi smo se opredelili za posebnu stopu od 8%. Dakle, za razliku od sadašnje stope poreza na promet od 20%, stopa poreza na dodatu vrednost bi bila niža i iznosila bi 18%. Mi smo vršili kalkulacije - kakav bi efekat bio na cene. S obzirom da svi poreski obveznici imaju obavezu da evidentiraju porez na dodatu vrednost na dva računa, tj. na jednom računu se evidentiraju sva prethodno izvršena plaćanja po osnovu sirovina i inputa, a na drugom računu se evidentiraju obaveze koje neko ima po osnovu dodate vrednosti na gotove proizvode. Ukoliko je iznos plaćenih poreza na sirovine veći od poreza koji treba platiti na gotov proizvod, onda poreski obveznik ne prijavljuje ništa, već, naprotiv, traži povraćaj više uplaćenog poreza. Mi smo izračunali da kod onih proizvoda kod kojih se stopa poreza na promet od 20% zamenjuje stopom poreza na dodatu vrednost od 18% nivo cena pri istim maržama će pasti za 7%. Dakle, Srbija može imati i deflaciju nakon uvođenja poreza na dodatu vrednost, jer kod svih proizvoda koji imaju opštu stopu od 18%, pri istim trgovačkim maržama, u proseku cene mogu da se snize za 7%. Da li će tako biti u praksi ili ne - drugo je pitanje, zbog toga što će verovatno trgovci želeti da povećaju marže, ali konkurencija će neke od njih naterati da to iskoriste i da snize cene. Što se tiče proizvoda kod kojih se zamenjuje današnja nulta stopa poreza na promet sa posebnom stopom od 8% poreza na dodatu vrednost, kod njih će pad cena iznositi 2%. Zašto? Mnogi će se u javnosti pitati kako je moguće da nekom proizvodu, koji danas ima nultu stopu poreza na promet, a sada se uvodi stopa poreza od 8% na dodatu vrednost, ne samo da ne poraste cena, nego da pada. Moguće je zato što sistem poreza na dodatu vrednost, kao što sam već naveo, nalaže da se prvo izmiruju obaveze za sirovine, za inpute i oni, ako je proizvođač hleba u pitanju, mleka ili ulja, evidentiraće sve obaveze koje plaća za sirovine po stopi od 18%. Obaveza za njihov proizvod je 8%. Međutim, ono što su oni platili za sirovine je više od onoga što treba da plate za gotov proizvod. Oni ništa neće plaćati za gotov proizvod, naprotiv, tražiće povraćaj više uplaćenog poreza i njihov pad cena će iznositi 2% u proseku. Dakle, oni kojima se porez na promet od 0% zamenjuje porezom na dodatu vrednost od 8% neće imati udar na cene. Naprotiv, čak i oni imaju prostora da snize cene za 2%. Mi smo predložili da se sledeći proizvodi oporezuju po posebnoj stopi od 8%, to su - hleb, mleko, brašno, šećer, jestivo ulje od suncokreta, kukuruza, uljane repice, soje i masline, jestive masnoće od biljnog i životinjskog porekla, zatim sveže i rashlađeno voće, povrće, meso, riba i jaja. Zatim, lekovi sa pozitivne liste, ortotička i protetička sredstva, kao i medicinska sredstva, proizvodi koji se hirurški ugrađuju u organizam, materijal za dijalizu, đubrivo, sredstva za zaštitu bilja, seme za reprodukciju, sadni materijal i priplodna stoka; udžbenici i nastavna sredstva, dnevne novine, monografske i serijske publikacije, ogrevno drvo, usluge smeštaja u hotelima, motelima i odmaralištima, domovima i kampovima i komunalne usluge. Ovo je u skladu i sa odgovarajućim direktivama Evropske unije, koja ograničava koji se proizvodi mogu svrstati u grupu koja se oporezuje po posebnoj stopi. Ali, ono što bih naglasio je - neki od ovih proizvoda, kao što su hleb, mleko, brašno, šećer, jestivo ulje i drugi, danas imaju nultu stopu poreza na promet. Uvođenjem, zamenom nulte stope poreza na promet stopom poreza na dodatu vrednost od 8% neće se povećati cene tih proizvoda, jer će im prethodni odbitak za sirovine, za koje plaćaju po 18% poreza, biti veći od iznosa potencijalne poreske obaveze. Dakle, oni neće uplaćivati nikakav porez, već će tražiti od države povraćaj poreza, tako da oni imaju prostor da spuste cene za oko 2%, pri istim trgovačkim maržama. Zakon, takođe, predviđa i odgovarajuća poreska oslobađanja u skladu sa šestom direktivom Evropske unije. Postoje tri vrste oslobađanja. Prvo, to su poreska oslobađanja sa pravom na odbitak prethodnog poreza, dakle nulta stopa uz mogućnost da se odbije prethodni porez, zatim poreska oslobađanja bez prava na odbitak prethodnog poreza, i poreska oslobađanja kod uvoza dobara. Spisak ovih oslobađanja smo bukvalno prepisali iz šeste direktive Evropske unije, dakle, potpuno smo uskladili ovaj zakon sa evropskim standardima. Ne bih nabrajao sve ove usluge koje se oslobađaju od poreza, sa pravom ili bez prava na odbitak, jer to je detaljno navedeno u zakonu. Želim samo da još jednom naglasim da smo koristili pri tome iskustva iz šeste direktive Evropske unije. Što se tiče obaveza poreskih obveznika, oni imaju obavezu daevidentiraju porez na dodatu vrednost. Ključna stvar je uzimanje fiskalnih računa i zato se sada uvode fiskalne kase. Dokaz za odbijanje prethodno plaćenog poreza ili zahtev za povraćaj poreza, ako ste platili više nego što vam je obaveza, jeste fiskalni račun. Porez se obračunava i plaća podnošenjem poreske prijave. Poreska prijava se podnosi mesečno za ona pravna lica koja imaju promet veći od 20 miliona dinara za prethodnih 12 meseci ili procenjuju da će u narednih 12 meseci ostvariti promet veći od 20 miliona dinara. Za ona pravna lica koja imaju manji promet od 20 miliona dinara za prethodnih 12 meseci ili procenjuju da će u narednih 12 meseci ostvariti promet manji od 20 miliona dinara, oni poresku prijave podnose tromesečno. Kao što sam već rekao, evidencija se vrši na dva računa. Jedan račun za prethodno izmirene obaveze, za sirovine, za inpute; i drugi, za obaveze po osnovu poreza na dodatu vrednost za gotov proizvod. Obveznik ima pravo na povraćaj razlike ako je iznos prethodnog poreza veći od iznosa poreske obaveze. Zakon predviđa da je rok za povraćaj, maksimalni rok za povraćaj onima koji su više obračunali porez nego što treba da plate, 45 dana po isteku roka za predaju poreske prijave. Ovde su rešenja u različitim zakonima različita, ali u svim evropskim zemljama taj rok se kreće između 30 i 60 dana. Mi smo izabrali sredinu, s tim što smo dali jednu vrstu stimulansa za pretežno velike izvoznike, kod kojih će rok za povraćaj poreza iznositi maksimalno 15 dana po isteku roka za predaju poreske prijave. U sistemu poreza na dodatu vrednost postoji mogućnost totalnog povraćaja, odnosno refakcije, i to stranom obvezniku, humanitarnim organizacijama, stranim donatorima i stranom državljaninu kada napušta zemlju ako je nešto kupovao ovde u zemlji, a nije naš poreski obveznik. Hteo bih da kažem da se Ministarstvo finansija i poreska uprava ozbiljno spremaju za uvođenje ovog poreskog oblika. Bilo bi daleko bolje da je ovaj zakon usvojen ranije, međutim šest meseci je dovoljan rok nakon usvajanja ovog zakona da se dobro pripremimo za sprovođenje zakona. Mi smo pripremili sve pravilnike i do 1. avgusta ćemo ih objaviti, podzakonska akta na osnovu ovog zakona, a do 1. oktobra biće spremna sva uputstva za primenu ovog zakona. Želim da kažem da rizik koji će neki trgovci i proizvođači imati svakako jeste likvidnost, jer potrebno je u prvom krugu imati adekvatna sredstva da započnete da plaćate taj porez, jer kasnije kada uđete u sistem onda tu nema nikakvih problema. Moguće je da će neki privrednici morati da se zaduže da bi taj prvi krug poreza platili, ali smo napravili i tu kalkulaciju. Ako pretpostavimo da neko umesto poreza na promet sada plaća porez na dodatu vrednost dva posto niže, dakle 18%, imajući u vidu da će pri istim maržama njegove cene realno opasti za 7%, dakle ima prostor da ih snizi za 7% i, čak i ako plati neke troškove finansiranja, imaće prostor da zadrži u najmanju ruku nepromenjene cene, ako ne da ih snizi. Naša procena je da efekat eventualnog zaduživanja nekih poreskih obveznika iznosi maksimalno 2% od maloprodajne cene, tako da za one koji prelaze sa 20% na 18% imaju mogućnost snižavanja cena za 5%, a oni koji prelaze sa nulte stope poreza na promet na sniženu stopu od 8% mogu da imaju nepromenjene cene, uz potpuno istu zaradu ako zadrže iste trgovačke marže. Konačno, mi smo zaista veoma ozbiljno krenuli sa projektom uvođenja fiskalnih kasa, koje treba da olakšaju poreskoj upravi kontrolu primene poreza na dodatu vrednost. Kao što znate, rokovi za neke poreske obveznike su već istekli, a za drugu grupu poreskih obveznika ističu 30. septembra. Moram da kažem da su kontrole koje vršimo pokazale da je 60% obveznika uvelo fiskalnu kasu, a da je dodatnih 34% obveznika sklopilo ugovor i platilo 100% avans, ali proizvođači kasne sa isporukama. Svega 6% nije uvelo fiskalne kase. Mi smo zbog toga tim obveznicima zatvorili privremeno radnje na rok od 30 dana, sa mogućnošću da im, čim uvedu fiskalnu kasu, radnja bude otvorena. Moram da kažem da je sve veći broj fiskalnih kasa na terenu. Naravno, kontroliše se da li oni koji imaju fiskalne kase izdaju fiskalne račune. Oni koji to ne izdaju takođe imaju privremeno zatvaranje objekata i mi smo ubeđeni da ćemo do 1. januara imati 100% pokrivenost Srbije fiskalnim kasama i da će ovaj zakon efikasno biti sproveden. Dakle, uvođenje poreza na dodatu vrednost predstavlja malu revoluciju u oblasti poreskog zakonodavstva u Srbiji. Bilo bi nam draže da je to ranije učinjeno, ali mislim da je poslednji čas da Srbija dobije ovaj moderni poreski oblik koji će sam po sebi dovesti do značajne redukcije sive ekonomije i do davanja stimulansa onima koji regularno posluju i plaćaju svoje poreske obaveze državi.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč, Odbora za finansije, Radojko Obradović, zamenik predsednika, i Zakonodavnog odbora, Miloš Aligrudić, predsednik Odbora? Nisu tu. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima gospodin Žarko Obradović.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, gospodine ministre, Socijalistička partija Srbije smatra da postoji potreba za donošenjem ovog zakona, jer kako ste i sami rekli reč je o postupku usaglašavanja sa aktima Evropske unije. Predlog zakona je nastao na osnovu šeste direktive Evropske unije iz 1977. godine, na osnovu koje su članice, naglašavam članice, dobile uputstvo kako da ujednače sistem oporezivanja roba i usluga na svojim teritorijama. Državama članicama je ostavljena mogućnost da u okvirima koje direktiva postavlja, u skladu sa svojim mogućnostima, nivoom razvoja i unutrašnjim specifičnostima, donesu odgovarajuće konkretne propise. Ovo sam pomenuo iz razloga što smatram da Predlog zakona nije u dovoljnoj meri uvažio stanje naše privrede, činjenicu da je bila pod desetogodišnjim sankcijama Ujedinjenih nacija, da je razorena i bombardovana 1999. godine, da je suštinski opljačkana kroz navodnu privatizaciju, da je više od deceniju bila bez kredita, direktnih investicija, da postoji prevlast ogromnog uvoza u odnosu na izvoz, da postoji velika unutrašnja nelikvidnost, da postoji preko milion nezaposlenih, da će više stotina hiljada radnika ostati bez posla ili to već jesu, jednom rečju da je u mnogo težem stanju nego što podrazumeva primena zakona o porezu na dodatu vrednost, ovako kako smo dobili. Kada je reč o osnovnoj stopi poreza na dodatu vrednost, smatramo da je ona visoka za prvu fazu uvođenja poreza u odnosu na stanje privrede. Pošto koristimo direktivu Evropske unije, red je da se pozabavimo iskustvima zemalja Evropske unije, koja pokazuju da su one startovale sa nižim stopama kako bi ih kasnije povećale. Primera radi, Nemačka je 1968. godine imala osnovnu stopu od 10%, a nižu od 5%; Španija je 1986. godine imala osnovnu stopu od 12%, a nižu od 5%; Luksemburg je 1970. godine imao osnovnu stopu od 8%, a nižu od 4% itd. Zemlje koje su krenule sa višom stopom, kao što mi krećemo, višom u odnosu na mogućnosti svoje privrede, morale su da ih snize. Primera radi, Belgija je 1971. godine imala stopu od 18 posto i šest posto, ali je od 1978. godine tu stopu smanjila, odnosno snizila na 16 posto. Treba pomenuti da su ovu vrstu poreza zemlje Evropske zajednice primenjivale i pre objavljivanja direktive, pomenuo sam datume, odnosno 1968. i 1970. godinu, a direktiva je usvojena 1977. godine. Znači, Nemačka i Francuska od 1968. godine, Velika Britanija, Austrija i Italija od 1973. godine, što znači da je porez na dodatu vrednost predstavljao deo njihovog sistema u trenutku primene ovog zakona, deo i pravnog i ekonomskog sistema, pa im je logično bilo i lakše da primene ovu direktivu, odnosno da je poštuju. Ako se već poštuju direktive Evropske unije, a mi hoćemo da budemo članica Evropske unije, ali nismo u obavezi da striktno poštujemo njihove direktive, zašto zakon nije propisao stope koje su propisane direktivom od januara 2001. godine. Naime, 2001. godine je doneta direktiva da opšta stopa ne sme biti niža od 15 posto, odnosno da ne može biti niža od 5 posto. Ta direktiva treba da se primeni 31. decembra 2005. godine, a primena ovog zakona počinje 1. januara 2005. godine. Postavlja se logično pitanje, zašto mi u ovom trenutku idemo sa 18 posto i 8 posto, odnosno to su stope poreza na dodatu vrednost, ako se direktivom utvrđuje obaveza zemalja članica Evropske unije da do 31. decembra moraju imati stope 15 posto i 5 posto. U ovom trenutku Švajcarska ima opštu stopu od 7,6 posto i dve niže stope od 3,6 i 2,4 posto, i to su neke logične činjenice. Može se reći da sadržaj Predloga zakona govori da se radi o prevođenju direktive Evropske unije, a da nisu sve specifičnosti naše privrede uzete u obzir, jer treba ipak, po našem mišljenju, više od šest meseci da se shvati i primeni ovaj porez na dodatu vrednost, da se sagleda cela procedura primene ovog zakona, a naravno izvrši i potrebna reorganizacija. To, objektivno, mi smatramo neće biti moguće učiniti do početka 2005. godine, što može ovaj zakon učiniti neprimenjivim. Procene određenih stručnjaka govore da su potrebne najmanje dve godine, zbog priprema, obrazovanja, objašnjenja i upoznavanja sa budućim načinom rada, za ceo taj postupak primene zakona da bi privreda bila sposobna da posluje adekvatno po novom sistemu. Zapadne zemlje koje su sedamdesetih godina, kada se uvodio porez na dodatu vrednost, imale privredu u boljem stanju nego što je naša privreda danas, startovale su sa nižim stopama, kako bi stimulisale privredne subjekte na pokretanje proizvodnje i, naravno, kako bi država mogla da obavlja veliki deo funkcija koje joj pripadaju. Smatramo, takođe, da ovaj zakon mora biti i pojmovno i terminološki jasniji nego što jeste u pojedinim članovima, jer dodavanje određenih formulacija, termina, stavova koji nisu sadržani u direktivi Evropske zajednice izaziva, po našem mišljenju, dodatnu konfuziju. Smatramo, takođe, da stope poreza na dodatu vrednost moraju da budu niže od predloženih i da to stvara uslov za primenu ovog zakona. Činjenica je da nama ulaska u Evropsku zajednicu do 2012. godine, po procenama pojedinih stručnjaka, nema. Neki kažu da je i taj datum pod znakom pitanja i da se to može desiti 2016. godine, tako da imamo vremena da ovaj porezi primenimo na pravi način, ne startujući odmah sa visokim stopama, većim nego što i Evropska unija sada propisuje, ili što traži od svojih članica. Naprotiv, niže stope neće ugušiti ono što nazivamo privredom, već će biti bolji podstrek za njen razvoj. Pošto nismo članica Evropske unije, trebalo je krenuti sa tim nižim stopama, pa onda vršiti korekcije, kako bi se u vreme ulaska u Evropsku uniju mogla uskladiti stopa poreza na dodatu vrednost sa stopama koje budu važile u zemljama Evropske unije. Sada je 2004. godina, a projekcija našeg ulaska je 2012. godina, odnosno 2016. godina. Druga veoma važna stvar, i to je nedostatak ovog zakona, bar mi tako smatramo, pored neuvažavanja stanja privrednih i platežnih mogućnosti građana, kao zadnje karike u lancu plaćanja poreza, ogleda se i u činjenici da građani nisu oslobođeni plaćanja poreza u potpunosti ili po nižim stopama određenih roba i usluga koje značajno utiču na njihov život. Ministar je pomenuo te robe, samo što se u objašnjenju toga mi ne slažemo sa onim što je ministar rekao. Mi smo podneli jedan amandman na Predlog ovog zakona, samo jedan, gde prelažemo da se ove stope poreza na dodatu vrednost oslobode ove robe koje su navedene u članu 23 – hleb, mleko, meso, brašno, šećer, jestivo ulje, suncokretovo ulje, uljana repica, jestive masnoće, sveže i rashlađeno voće i povrće, ribe, jaja, lekovi koji su navedeni u listi lekova koji se prepisuju i izdaju na teret sredstava za zdravstveno osiguranje, ortotička i protetička sredstva, medicinska sredstva, materijal za dijalizu, đubriva, sredstva za zaštitu bilja, semena za reprodukciju, sadni materijal, priplodna stoka, udžbenici i nastavna sredstva, dnevne novine, monografske i serijske publikacije, ogrevno drvo, kao i usluge smeštaja u hotelima. Ovo pominjem iz prostog razloga: jedna je dimenzija priče ako se u lancu proizvoda nalazi onaj ko uvozi ove stvari i pravi proizvod koji se prodaje, a druga je stvar ukoliko se neko bavi, primera radi, štampanjem knjiga, a mora da kupuje uvozni papir i uz to ima, naravno, druge elemente, a oni su sastavni deo njegove proizvodnje, odnosno izgradnje knjige. Ako je to isto na način na koji to ministar nama objašnjava, onda nije ni bilo potrebe da ovde stoji da niža stopa poreza iznosi 8 posto, nije trebalo da postoji, nego da za sve važi 18 posto i onda to može biti primenjeno. Inače, postoji logičan razlog zašto stoji 8 posto.
Izvinjavam se, hoćete da koristite i drugih deset minuta? Izvolite.
Da. Pomenuo sam nekoliko stvari i dozvolite mi da o tome kažem još nekoliko reči, dakle zašto smatramo da ovi proizvodi, odnosno ove robe i usluge treba da budu oslobođene poreza na dodatu vrednost. Primera radi, materijali za dijalizu. U Srbiji se trenutno ima 3.649 bubrežnih bolesnika koji se leče dijalizom i objektivno postojeći centri teško uspevaju da reše njihove probleme. Prema tvrdnji ljudi koji su organizovani i koji se bore za svoj položaj, potrebno je dosta novih aparata da bi oni rešili svoje zdravstvene probleme, jer se dešava da u zdravstvenom sistemu Srbije ne postoji dovoljan broj aparata, čak i u Beogradu, tako da bolesnici iz Beograda moraju da idu u gradove u okruženju i da tamo rešavaju svoje zdravstvene probleme. Iako je cena mala, mislim na dijalizu, činjenica je da će ona za njih na ovaj način, u okviru platežne sposobnosti ljudi, predstavljati značajan teret. Ako ima toliko bolesnika, a daj bože da ih nema više, bilo bi logično da se taj materijal za dijalizu oslobodi plaćanja poreza na dodatu vrednost. Druga stvar, statistika objavljena pre neki dan od strane ministra za trgovinu pokazuje da su plate u Srbiji pale u odnosu na prethodni mesec za 6,5 posto i za pokriće minimalne potrošačke korpe bilo je potrebno izdvojiti 0,91 posto prosečne plate, dok je za prosečnu potrošačku korpu bila potrebna jedna i po plata. Platežne sposobnosti građana objektivno padaju, pa će i ovaj porez, koji u teoriji može izgledati ovako jednostavno, u praksi izazvati povećanje cena, biće dodatni udar na budžet građana. Kada je reč o knjigama, udžbenicima, oporezivanje inputa u proizvodnji knjiga i udžbenika, biće 18 posto, a u prometu će biti još 8 posto. Činjenica je da postoji težak materijalni položaj izdavača i on na ovaj način neće biti olakšan, a ugroziće njihovu izdavačku produkciju. Mi smo predložili da ovaj porez na dodatu vrednost za ove robe i usluge bude nula, jer imamo u vidu i veća poreska opterećenja za autorske i prevodilačke honorare, redaktore, korektore. Veliki je period od jedne do deset godina za prodaju knjiga i većina izdavača u poslednje tri godine je povećala cene knjige. Narod nema para i knjige se sporo prodaju, jer objektivno nedovoljna je kupovna moć stanovništva i sve to ugrožava materijalni položaj izdavača. Pored toga, u prilog tome ide i činjenica da se jedan deo izdavačke produkcije naučnih instituta i obrazovnih institucija ne pušta u promet, već služi za vlastite, naučne i istraživačke projekte. Ovo poresko rešenje primenjuje se u nekoliko zemalja. Mi smo dobili podatke da je tako u Irskoj, Engleskoj i Republici Hrvatskoj. Republika Hrvatska je, otprilike kao mi, u trenutku uvođenja poreza na dodatu vrednost imala stope niže za ove proizvode, ali izmenama zakona iz 1999. godine, imam izmene i dopune tog zakona, utvrdili su da se porez na dodatu vrednost plaća po stopi od 0% za ove proizvode, i taksativno su navedeni kao i u našem zakonu, čak mogu reći i da su formulacije iste. Objektivno, da ne pominjem medicinska sredstva i sve ostalo, jer to će sigurno izazvati određene probleme kod građana. Pri prevođenju direktive EU očigledno je da je predlagač išao slobodnije u tumačenju pojedinih odredbi, pa je dodavao i termine i stavove koji mogu u praksi biti različito tumačeni, i koji će objektivno izazvati određene nedoumice, nejasnoće, pa se čak može reći konfuziju. Činjenica je da je i ministru ostavljeno da reši neka pitanja. To je konstatovano u nekoliko članova ovog predloga zakona, što govori da će pored zakona biti i jedan broj propisa, što neće suštinski pojednostaviti ovo pitanje i primenu zakona. Sve u svemu, ako na određen način rezimiramo ono što ovaj predlog zakona sadrži, možemo konstatovati sledeće: teško će biti izvršena primena ovog zakona od 1. januara 2005. godine; smatramo da je s obzirom na stanje privrede trebalo smanjiti stope poreza na dodatu vrednost, i opštu, i ovu nižu. Primera radi, čini mi se da Švajcarci imaju ovu nižu stopu za ishranu i knjige od 2,4% i da to važi od 1.januara 2001. godine. Dalje, trebalo je osloboditi poreza pojedine robe i usluge, naveo sam konkretno i koje, i biće potrebno izvršiti, očigledno i drugim aktima, preciziranje pojedinih odredaba zakona. Ako se to ne uradi, mi ćemo imati zakon koga nećemo moći u praksi primeniti i koji će onda izazvati više problema nego što će od njega biti koristi.
Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi reč? Gospodin Slavoljub Matić, pa Vlahović.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, u ime DSS-a izneću naše stavove u ovoj diskusiji u načelu i najaviću vam da će DSS glasati za ovaj zakon, zato što smatramo da je nužno da naša zemlja ne bude izvan onih evropskih okvira. Prosto, život i privreda nalažu da se primeni ovakav poreski postupak, zbog opšte težnje našeg naroda, svih naših građana, da budemo u Evropi, i to što je moguće pre. Samo ću podsetiti da ekonomska nauka poznaje PDV još iz perioda kada su nemački ekonomisti, negde s kraja Prvog svetskog rata, razmišljali o tom svefaznom poreskom postupku, naplati poreza u svim fazama. A podsetiću takođe naše poslanike da je Francuska prva zemlja koja je uvela PDV, doduše ne za usluge, već za robe, i to daleke 1954. godine. Danska je prva evropska zemlja koja je uvela PDV u jednom kompletnom obliku. Amerikanci su u saveznoj državi Mičigen pokušali sa PDV-om daleke 1954. godine, ali su odustali 1967. godine, zato što kod njih funkcioniše sistem koji obračunava porez, pre svega porez na dobit fizičkim licima i porez na dobit korporacijama. Ali ne samo zbog toga, već i zbog problema funkcionisanja saveznih država sa federalnom vlašću, koji je jedan od nedostataka ovog zakona. Mada mi očigledno nećemo u doglednoj budućnosti imati problema sa nekom federalnom vlašću, koja znamo kako funkcioniše, tj. više i ne postoji u ovoj našoj zajedničkoj državi Srbija i Crna Gora. Takođe je bitno za ovaj zakon što se u potpunosti uklapa u direktive EU. Što znači da mi ovde imamo dve poreske stope koje su u potpunosti kompatibilne sa onim što imamo u razvijenim evropskim zemljama i ostalim zemljama koje pripadaju EU. Doduše, te stope su različite. Sam ministar je pomenuo u kojim okvirima stope idu. Mi smatramo da su ovo stope koje u potpunosti mogu da zadovolje naše potrebe za budžetskim prihodima. Doduše, čućemo najverovatnije u samim obrazloženjima amandmana neke primedbe kada su u pitanju neke robe ili usluge. No, čini mi se da mnogi od naših poslanika neće razumeti paradoks samog PDV-a. To je da u osnovi ono što je oslobođeno poreza, u krajnjoj ceni ima mnogo više poreza nego ono što je sa nižom poreskom stopom, ali uz mogućnost da se oslobođenjem prethodnog PDV-a dođe čak i do nižih maloprodajnih cena. To je nešto što, pretpostavljam, mnogi od nas neće u dovoljnoj meri razumeti, ali nadam se da jednim dobrim nastupom i samo Ministarstvo finansija i Republička vlada treba pre svega svoju energiju da usmere ka tom mogućem psihološkom, inflatornom momentu, koji se svakako javlja nakon uvođenja PDV-a, što je svakako jedan od nedostataka PDV-a. Inflatorni potencijal pri uvođenju PDV-a postoji i može da izazove suprotne efekte od onoga što mi očekujemo. Ono što je jako bitno, i to je jedna od dobrih strana samog poreza na dodatu vrednost, to je svakako borba protiv sive ekonomije, borba protiv nelojalne konkurencije, zato što su svi učesnici u prometu roba i usluga u mogućnosti i imaju interesa da kontrolišu jedni druge. Ukoliko te kontrole nema, ukoliko maloprodavac, kupujući robu od veletrgovine, nema račun sa iskazanim PDV-om, nije u mogućnosti da se za taj iznos plaćenog poreza oslobodi. To znači u tim svim fazama, počev od sirovina, proizvodnje, preko veletrgovina do maloprodaja, svi su vrlo zainteresovani da jedni druge kontrolišu, dvosmerno i u obe strane, a posebno u onoj strani gde kupujete robu i usluge, tako da ste u mogućnosti sutradan da se oslobađate tog dela poreza koji je već plaćen. To je jedna od dobrih strana PDV-a, koja takođe omogućava da se stvore budžetski prihodi, koji su i te kako potrebni. Mi smo slušali niz prigovora i amandmana kada je u pitanju zakon o socijalnoj politici, koji je bio u prethodnoj tački dnevnog reda. Podsetiću, sve to da bi se ostvarilo, potrebni su novci iz budžeta, a tih novaca neće biti ukoliko ne suzbijamo sivu ekonomiju, ukoliko ne pokušamo da naplatimo ono što se mora naplatiti, mislim pre svega na porez na dodatu vrednost. Nedostatke koje sam pomenuo možemo naći i u jednoj opasnosti, da se uvođenjem PDV-a unosi složeniji pristup samom knjigovodstvenom poslu i mogućem ili uvećanom obimu administriranja u samom knjigovodstvenom postupku. To će iziskivati nove troškove kod poreskih obveznika, ali, nadam se, u ovoj fazi informatičke revolucije više sam nego siguran da će se svi poreski obveznici lako prilagoditi novom načinu obračuna poreza na dodatu vrednost i da će sami sebi smanjivati cenu administriranja pri ovom poreskom postupku. Što se tiče pojedinih amandmana, sačekaćemo i čuti objašnjenja predstavnika Ministarstva, tj. samog ministra, ali u ovoj diskusiji u načelu ne mogu da ne pitam, a i da bih otklonio neke diskusije koje nas čekaju ukoliko na vreme ne dobijemo odgovore. Molim vas, ministre, da okrenete stranu 12, gde se navode poreska oslobođenja za promet dobara i usluga bez prava na odbitak prethodnog poreza, pa se ovde kaže u stavu 2. - PDV se ne plaća na promet 3) objekata, osim prometa objekata iz člana 4. stav 3. tačka 7) ovog zakona, a to se odnosi na prvi prenos prava raspolaganja na novoizgrađenim građevinskim objektima ili ekonomski deljenim celinama u okviru tih objekata. Šta to praktično znači? Po mom mišljenju, to znači da će se plaćati porez na dodatu vrednost za novoizgrađene stambene objekte. Čini mi se da će uvođenje PDV-a na novoizgrađene stambene objekte opteretiti posebno mlade ljude koji žele da reše svoje stambeno pitanje. Malopre smo razgovarali, vi ste mi davali uveravanja da je moguće to na jedan način izbeći, tako što će se doneti novi zakon koji neće duplo oporezivati prenos takvih novoizgrađenih objekata. Ali, molim vas, da bismo sprečili možda neke naknadne diskusije povodom ovog pitanja, što je moguće pre da nam date odgovor. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vlahović, pa gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, gospodine ministre, DS će podržati zakon o porezu na dodatu vrednost, jer smatramo da je ovo jedan od veoma značajnih reformskih zakona, koji ima svoje vrlo jasno postavljene ciljeve. Ovim zakonom se zaokružuje poresko zakonodavstvo, odnosno reforma poreskog zakonodavstva koja je, podsetiću, započeta još 2001. godine. Smatramo da je zakon o porezu na dodatu vrednost trebalo doneti još ranije. Tačnije, Predlog ovog zakona je morao da bude na sednici Skupštine Srbije odmah posle izbora nove Vlade. Napor prethodnog Ministarstva, odnosno pripremljeni zakon bio je sasvim dobra osnova da taj zakon bude izglasan još u martu, aprilu, a da već polovinom ove godine započne primena zakona o porezu na dodatu vrednost. Neću mnogo govoriti o zakonu. Želim samo da istaknem tri bitne osobine koje su i u obrazloženju zakona date, a prva je da se na ovaj način dalje suzbija siva ekonomija, jer se motivišu učesnici u prometu na plaćanje poreza na dodatu vrednost. Mislim da, zajedno sa drugim merama, taj zakon će doprineti značajnom smanjenju sive ekonomije i značajnom povećanju budžetskih prihoda. Sa povećanim budžetskim prihodima sigurno je da će Vlada Srbije biti u situaciji da vodi aktivniju ekonomsku politiku, onakvu kakva je obećana donošenjem Zakona o budžetu, a koja se do sada ne sprovodi. Veoma je važno istaći činjenicu da se zakonom o porezu na dodatu vrednost obavlja zapravo harmonizacija, između ostalog, i u fiskalnoj sferi ekonomskih sistema između Srbije i Crne Gore. I nama u DS je posebno drago da je ovo jedna od najznačajnijih tačaka u obrazloženju ovog zakona. Posebno nam je drago zbog toga što u političkoj koaliciji koja danas formira Vladu, odnosno koja je formirala Vladu, postoje različita tumačenja o sudbini Srbije i Crne Gore, odnosno postoje različiti pogledi o tome da li državna zajednica Srbija i Crna Gora treba da opstane. Drago mi je da je ovo argument koji indirektno sugeriše da je stav Vlade i stav svih političkih stranaka zapravo dalja harmonizacija u odnosu Srbije i Crne Gore, odnosno opstanak državne zajednice Srbija i Crna Gora. Naravno, veoma važno jeste i harmonizacija sa zakonodavstvom Evropske unije, jer čini mi se da smo mi, pored Bosne i Hercegovine, poslednja zemlja koja još uvek nije uvela kategoriju poreza na dodatu vrednost i na taj način izvršila suspendovanje, odnosno zamenu kategorija poreza na promet. Želim da istaknem da postoje dve opasnosti u implementaciji ovog zakona. Prvo, nisam siguran da je najsrećnije rešenje dve poreske stope u porezu na dodatu vrednost, s jedne strane opšta poreska stopa od 18% i posebna od 8%, jer nije dobro da se uvode bilo kakvi instituti i bilo kakva mesta u zakonodavstvu koja obezbeđuju diskreciono pravo onome ko sprovodi, odnosno implementira zakona o porezu na dodatu vrednost. Mislim da je to, između ostalog, bila načelna primedba DS. Ali, naravno, mi ćemo i pored uvođenja ove dve poreske stope glasati za ovaj zakon. Mislim da bi jedna opšta poreska stopa obezbedila, zapravo, eliminaciju svih mesta za diskreciona prava poreske administracije, odnosno onoga ko implementira ovaj zakon. Zbog toga smo, svojevremeno, u načelnoj raspravi na Odboru i sugerisali da se prihvati rešenje sa jednom opštom stopom poreza na dodatu vrednost. Druga opasnost jeste činjenica da efikasno implementiranje ovog zakona u najvećoj meri zavisi od stepena razvijenosti poreske administracije. Pred Ministarstvom finansija, pred Vladom Republike Srbije u narednom periodu stoji veoma težak period u kome poreska administracija mora da bude spremna i sposobna da izvrši implementaciju poreza na dodatu vrednost. Zašto? Ukoliko poreska administracija ne bude bila u stanju da efikasno implementira ovaj zakon, bojim se da ćemo imati obrnute efekte zakona - umesto da idemo ka smanjenju sive ekonomije, siva ekonomija će se povećavati. No, ne sumnjam u agilnost Ministarstva finansija i ne sumnjam u to da je već definisan plan aktivnosti u narednom periodu na unapređenju efikasnosti poreske administracije. Dakle, ovim zakonom se zaokružuje paket reformskih poreskih zakona. Zbog toga će DS glasati za donošenje ovog zakona. Pre svega, želim našu javnost, a i vas gospodo narodni poslanici da podsetim da smozakon o porezu na dodatu vrednost imali još polovinom prošle godine u Narodnoj skupštini i da taj zakon o porezu na dodatu vrednost, u tom trenutku, nije naišao na razumevanje poslanika koji su tada bili u opoziciji, a danas se nalaze u političkoj koaliciji koja formira Vladu. Taj zakon je predložen za zasedanje Narodne skupštine prošle godine u oktobru. Podsetiću vas da je upravo glasovima poslanika iz političkih partija koje danas formiraju političku koaliciju i koje formiraju Vladu, dakle, nalaze se u vladajućim strukturama, zakon nije uvršten kao tačka dnevnog reda. U tome i jeste razlika između DS i svih drugih političkih stranaka koje se danas nalaze na vlasti, a onda su se nalazile u opoziciji. Razlika je u principijelnom stavu, razlika je u tumačenju, odnosno prihvatanju činjenice da ono što je u interesu nastavka ekonomskih reformi ne sme da bude korišteno za dobijanje jeftinih stranačkih poena. Kao što smo mi danas u opoziciji, nama, principijelnoj političkoj partiji - DS, ne daje za pravo da glasamo protiv ovog zakona, jer će ovaj zakon doprineti da ekonomske reforme i ekonomska tranzicija u našoj zemlji idu mnogo efikasnije, pogotovo u delu koji se odnosi na smanjenje sive ekonomije. Podsetiću vas da je ovo bio jedan od važnih zakona koje smo prošle godine predložili i koji je trebalo da obezbedi nastavak ekonomskih reformi. Dakle, naša poruka i jeste: za reformske zakone, ukoliko ste istinski opredeljeni za nastavak ekonomskih reformi, treba glasati uvek, bez obzira da li se nalazite na vlasti ili u opoziciji. Zbog toga DS podržava ovaj zakonski projekat i dobronamerno sugeriše, pre svega Ministarstvu finansija, da u narednom periodu uloži velike napore na unapređenju poreske administracije, da bi zakon mogao da bude efikasno implementiran.
Replika, gospodin Matić.
Član 97. stav 2. Samo ću podsetiti kolegu Vlahovića da su poslanici DSS u prethodnom periodu, u prethodnom mandatu podržali sve reformske ekonomske zakone, da smo za njih glasali, zato što smo znali, bez obzira na to što će oni uneti tranzicionu muku našim gađanima, da su nužno zlo, kako bi ovu zemlju izveli na pravi evropski put. To je jedna od istina. Druga istina je da smo tokom jeseni 2003. godine imali parlamentarnu krizu i da smo, glasajući ili ne glasajući za predloženi dnevni red, želeli prvo da utvrdimo ko za dnevni red glasa iz ove sale, a ko glasa za dnevni red izvan ove sale.
Po Poslovniku, gospodin Vlahović.
Po Poslovniku, član 97 - pogrešno tumačenje prethodnog govornika. Glasanje za kvorum nema apsolutno nikakve veze sa činjenicom da su nama zakoni preko potrebni da bismo nastavili sa ekonomskom reformom. Mi smo se tada opredeljivali za zakonski dokument koji je trebalo da obezbedi dalju reformu poreskog sistema u našoj zemlji, koji je trebalo da obezbedi unapređenje poreske administracije, da bismo mogli da realizujemo ciljeve koji su definisani ovim zakonom. A to je smanjenje sive ekonomije, to je harmonizacija ekonomskog sistema sa Crnom Gorom, jer su se sve parlamentarne stranke tada u Skupštini zalagale za opstanak državne zajednice Srbija i Crna Gora, a to je iharmonizacija sa ekonomskim sistemima Evropske unije. Prema tome, vi ste tada, glasajući protiv zakona o porezu na dodatu vrednost, zapravo glasali protiv nastavka ekonomske tranzicije. To je fakat.
Stav 1. člana 97. opisuje šta je replika i u kojim slučajevima se daje. Ne može se zloupotrebljavati da biste replikom odgovorili na repliku, jer to nije povreda Poslovnika, već opis. Gospodine Prorokoviću, izvolite, replika na izlaganje gospodina Vlahovića.
Gospodine Vlahoviću, niko iz DSS nije rekao prošle jeseni da nam ovaj zakon ne treba, kao što nije rekao da nam ne treba mnogo zakona koji su u tom trenutku bili na dnevnom redu, ali nije mogao da bude prihvaćen dnevni red, jer smo mi imali institucionalnu krizu. Mi nismo znali u tom trenutku koliko Skupština ima poslanika. Setite se da su profesori Pravnog fakulteta tada podnosili ostavke na svoje mandate, pa su posle nekoliko dana pisali da su bili u zabludi kada su podnosili ostavke, pa smo imali slučaj poslanika iz Pokreta za demokratsku Srbiju. Skupština je u tom trenutku brojala između 240 i 260 narodnih poslanika. Apsurdno je onda pričati o dnevnom redu, o bilo kakvim reformama, kada mi nismo imali institucije sistema koje su trebale te reforme da sprovode. Situacija se oktobra i novembra prošle godine raščistila. Mi smo rekli i tada da podržavamo zakon o porezu na dodatu vrednost. Danas je stigao na dnevni red i glasaćemo za njega, uz jednu malu opasku, da smo novembra prošle godine imali i te kakve zamerke na visinu tog poreza, jer je bilo, ako se sećate, predlogom gospodina Đelića, tadašnjeg ministra, predviđeno da porez na dodatu vrednost iznosi 20 plus 5%.
Poslanik Aleksandar Vučić, predstavnik SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, SRS smatra da porez na dodatu vrednost mora da bude donet, ali pitanje je u kom trenutku, na koji način i, rekao bih, posle kojih zakonskih i izmena u privrednoj praksi Srbije. Naime, donošenje ovog zakona u ovom trenutku nosi sa sobom brojne probleme u Srbiji, u trenutku kada imamo minimalni nominalni rast industrijske i poljoprivredne proizvodnje, u trenutku kada imamo, rekao bih, realni problem sa svim oblicima proizvodnje u Srbiji, gde imamo ogromne probleme i sa fabrikama i sa zaposlenima u Srbiji, uvođenje poreza na dodatu vrednost, naglo, u terminu koji je previđen ovim zakon, stvoriće nove dodatne, ogromne probleme. Mi smo podneli brojne amandmane i tek ćemo, nakon prihvatanja ili odbijanja i ministra i skupštinske većine, doneti konačnu odluku kako i na koji način ćemo se izjasniti po pitanju ovog zakona. Najpre, moram da kažem da je bilo nekoliko varijanti kako je trebalo na bolji način da se pripremi Srbija za uvođenje zakona o porezu na dodatu vrednost, kako i na koji način to pravno-tehnički da izvedemo bolje. Naime, mi ovaj zakon imam još od 1998. godine na tzv. saveznom nivou, zatim, imamo crnogorski zakon o uvođenju poreza na dodatu vrednost. I jedan i drugi su pravno-tehnički bolji nego ovaj predlog zakona. Mogli smo, čak nas i Zakon za sprovođenje Ustavne povelje, pa i sama Ustavna povelja obavezuju da primenimo onakav zakon kakav imamo na tadašnjem federalnom nivou. Nismo to učinili. Doneli smo zakon koji je morao da bude nešto izmenjen u odnosu na crnogorske prilike, ali pravno-tehnički neuporedivo bolji, sa manjim brojem novih pravnih termina koji su nejasni onima koji treba zakon da primenjuju, posebno poreskoj administraciji i u poreskom postupku. Ovaj zakon, osim onoga što mu jeste namera, dakle, a on se od jednofaznog poreza na promet razlikuje po tome što je višefazni, ali se takođe razlikuje od višefaznog kumulativnog poreza na promet, koji smo imali priliku da vidimo kako i na koji način se primenjuje. Prednosti sistema poreza na dodatu vrednost bez sumnje jesu veća poreska izdašnost, efikasnije suprotstavljanje poreskoj evaziji, neutralnost u spoljnotrgovinskim transakcijama. Dakle, to je ono što je apsolutno nesporno. E sad, sporni su - opšta i posebna poreska stopa, način primene. Mi mislimo da je prvo trebalo ići na ukalkulisani porez, pa na preneti porez, a tek zatim ići na porez na dodatu vrednost. Zašto? U poslednjoj rečenici svog izlaganja o tome je govorio ministar Dinkić. Mi imamo ogroman problem sa likvidnošću. U prvoj fazi imamo tri faze: proizvodnu, dohodnu i potrošnu, ili tri tzv. oblika poreza na dodatu vrednost, ali šta ćemo da radimo sa likvidnošću. Odakle novac? Odakle angažovana sredstva? Gde ćemo to da pronađemo? U prvom trenutku, to će biti pokušaj kamufliranja, prva tri meseca će ostati sve isto, ali već u aprilu imaćemo veliki problem: od 5% do 20%, a možda i veću, inflaciju. Zatim će dolaziti do smanjenja kupovne moći stanovništva. Razume se i smanjenja prodaje. Imaćemo pojavu sve veće neefikasnosti i ogroman problem sa stravičnim padom životnog standarda. U prvom trenutku ćemo imati inflaciju, a kasnije će doći, u skladu sa tim, čak i do deflacije i do velikog problema, jer niko ništa neće moći da kupi, i to će građani na najgori mogući način osetiti. Biće lakše državi - tačno je. Država će imati mnogo veća finansijska sredstva na raspolaganju. Budžetski deficit neće postojati ili će biti neuporedivo niži. Ali, prema računici koju je napravila SRS, sa opštom poreskom stopom od 12% imaćete više od 30% povećanje budžeta. Više od 30%! Da li mi time pokrivamo budžetski deficit i ono što su potrebe javnih rashoda, javne potrošnje uopšte - da. Mi, naravno, znamo da se ta opšta poreska stopa danas u Evropi kreće, posebno u zemljama istočne Evrope, koje su to prihvatile od 90-tih godina, negde na nivou od 14% u Gruziji do 25% u Uzbekistanu. Nećemo da kažemo da je u našoj zemlji predviđena najveća. Nije. Negde je na nivou kako su prihvatale okolne zemlje, npr. Bugarska ima stopu od 18%, s tim što su oni uveli dve druge posebne stope od 2% i 10%, a mi imamo ovde direktnu posebnu stopu od 8% i još jednu od 5%. Naravno, imamo i tzv. nulto oporezivanje, koje bi moralo da bude neuporedivo šire nego što je predviđeno u ovom zakonu. Spremio sam ovde da pročitam građanima kakve ćemo probleme imati u nekoliko sfera društvenog života, a onda ću u drugih deset minuta govoriti o konkretnim stvarima. Dakle, mi imamo opštu stopu PDV od 18% i posebnu stopu gde se oporezuje promet dobara i usluga od 8%, i to na sledeća dobra: lekovi navedeni u listi lekova koji se propisuju i izdaju na teret sredstava za zdravstveno osiguranje, u skladu sa propisima o zdravstvenom osiguranju; ortotička i protetička, kao i medicinska sredstva; proizvode koji se hirurški ugrađuju u organizam; materijal za dijalizu. Zašto to nije išlo u onu grupu dobara koja spadaju u nultu poresku stopu, odnosno u oslobađanje plaćanja poreza? S druge strane, imaćemo velikih problema sa poljoprivrednicima, sa onima koji imaju osam tovnih junadi, jer to prelazi ovih milion dinara o kojima se govori u članu 34. Mislim da je to ta cena otprilike. Znači, direktno u štali će se naplaćivati PDV od 5%, koji je predviđao, uzgred, i prethodni predlog zakona, koji je podnosila Demokratska stranka, te nije tačno da nije postojao posebni porez već samo opšti, kao što je to malopre sa ove govornice izgovoreno. Šta ćemo sa prometom nekretnina? Šta ćemo sa mladim ljudima koji treba da steknu, da mogu da zarade? Izračunajte koliko će biti i na koji način povećana cena nekretnina zato što nisu na ovoj listi po posebnoj stopi od 8%, nema ih na ovoj izdvojenoj stopi od 5%, nema oslobađanja od poreza. Šta ćemo sa tim? Kako će se i na koji način taj veliki problem regulisati? Imaćemo problema sa tzv. tajm leksom, brojne druge merljive i nemerljive loše efekte prihvatanja zakona u ovom trenutku i na ovakav način, sa ovom opštom i ovim posebnim stopama. Sa tim odloženim dejstvom će biti negde između 6 do 18 meseci, i ne samo u primeni i onome što treba da radi poreska administracija, već i u nečemu što jeste objektivno naš problem, a to je da nam je privreda u potpunom kolapsu. Imamo nerešiv problem za one lance i katance, a baš ti koji govore o lancima i katancima su nam i napravili lance i katance, pa ćemo da vidimo, pošto su rekli da će Tadićevom pobedom da nam ih skinu, a vidimo da nam ih neće skidati. Imaćemo ogroman rast troškova života. Imaćemo, tačno je, gotovo dvostruko povećanje dohotka države, ali će doći do ogromnog ekonomskog zaduživanja privrede, za nas i našu državu u ovom trenutku nerešivog. A, potpuno je jasno da država koja toliko zahvata od vrednosti nacionalne proizvodnje imaće ogromne probleme i taj problem mi nećemo biti u stanju da rešimo. E zato, osim prihvatanja i prepisivanja onoga što stoji u šestoj direktivi, mi moramo da napravimo ono što jeste specifično za ovo tržište, što je specifično za ovo privredno područje. Mogla je Bugarska 1993. godine da uvede stopu 18% plus posebne 10 i 2%. Ali, Srbija ne može 2004. godine. Nama je potrebna niža opšta stopa, niže posebne stope i širi krug onih koji ulaze u tzv. grupu nultog oporezivanja. I opet ćemo imati dovoljno povećanje dohotka države. Opet ćemo imati veći priliv u budžet nego što smo imali do sada, neuporedivo veći. Imaćemo, ako se uspe u toj nameri, i smanjenje sive ekonomije, ali u svakom slučaju ćemo imati potpuni privredni kolaps, ako se mnogo toga u ovome ne izmeni. Zato vas pozivamo, naravno skupštinsku većinu, da prihvatite i amandmane poslanika SRS, da ne bude po onoj narodnoj "videla žaba da se konj potkiva", pa smo i mi uhvatili na isti način, kao i neki drugi, i u okruženju i u Evropi, a nismo u stanju, nismo sposobni za to. Nismo sposobni za to jer nam privreda umire, industrija nam umire, poljoprivreda nam umire. E, ne treba mi da izvršimo eutanaziju, nego treba da podignemo i popravimo našu privredu, da krenemo u proizvodnju, da konačno u Srbiji počne da se radi i živi od svoga rada. Hvala vam najlepše.
Hvala vama. Da li još neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Veroljub Stevanović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, mislim da ili nismo dobro čitali zakon, ili ga namerno tumačimo na svoj način, ili nismo dobro čuli obrazloženje. Počeo bih od toga - šta su to ciljevi ovog zakona. A rečeno je da je cilj da se uvede red, da se suzbije siva ekonomija. I, odmah se postavlja pitanje, koje je i prethodno postavljeno, da li je to primereno uslovima u kojima živimo? Dakle, sigurno je da se uvodi red i vrlo verovatno, gotovo sigurno, suzbija siva ekonomija. Da li je primereno uslovima, o tome možemo da pričamo. Srpski pokret obnove i Nova Srbija su dostavili izvestan broj amandmana. O njima ćemo govoriti. Mislimo da su u redu i mi ćemo naravno podržati ovaj zakon, sa željom da se naši amandmani usvoje. Obzirom da su sve ovo pitanja koja mogu da zvuče i da se iskoriste u neke političke svrhe, a mislimo da nije vreme da to tako činimo, zamolio bih ministra da još jednom na kraju odgovori na ova pitanja do sada postavljena.Ona otprilike mogu i ovako da budu postavljena. Prvo, šta će ovaj zakon doneti poljoprivredi, ali vrlo direktno. Da li će poboljšati poljoprivrednu proizvodnju, da li će je pojeftiniti ili neće? Mi smo mislili, sada mislimo i tražićemo da, obzirom na to da smo čuli da će budžet verovatno u sledećoj godini zbog primene ovog zakona biti uvećan za 50%, da je vrlo bitno kada je već to tako kako se taj budžet troši. Dakle, šta su prioriteti? Mi upravo mislimo i tražimo da prioritet bude poljoprivreda, da se to što sedobija sledeće godine upravo vidi u poljoprivredi, pa kada je već to tako, zbog toga i tražimo da stopa od 18% na poljoprivrednu mehanizaciju, na veterinarske lekove, na stočnu hranu bude 8%. Mislimo da o tim kategorijama možemo da razgovaramo i mislimo da to mnogo neće da ugrozi neke stvari koje su postavljene kao cilj. Drugo, još jedno pitanje, koje opet zbog svih nas i zbog građana treba da se postavi i da se na njega odgovori, a to je kako će ovaj zakon uticati na standard stanovništva? Molim ministra da kaže vrlo jasno i vrlo precizno, jer je vrlo bitno zbog trenutka u kojem živimo. Tu smo dali nekoliko amandmana. Porez na dodatu vrednost na prirodni gas je sada 18%. Mislimo da je to značajan deo stanovništva, da tu treba promeniti stopu i da ona bude 8%, opet zbog standarda stanovništva. Još jedna stvar, koja je možda bitna da se kaže ili možda najbitnija, a utiče na prve dve, jeste kako će se to odraziti na privredu? Konkretno. I tu se postavlja jedno pitanje, koje se koristi u različite svrhe, a to je porez na dodatu vrednost u građevinarstvu koji će biti 18%, bio je 5%, i samo da vidimo, da čujemo zbog svih kako će to da utiče na gradnju, hoće li da povećava gradnju, da poboljša standard stanovništva, da li će da pojeftini ili da poskupi. To su neka pitanja na koja svi očekujemo odgovor. Mi smo razmišljali kada smo o svemu ovome razgovarali na poslaničkom klubu i još o nekim stvarima. Dakle, kako još više da povećamo likvidnost, a posebno onih firmi koje uvoze, i tu smo predložili da menica bude garant plaćanja i molili bismo i na to pitanje odgovor. Na kraju još jedna stvar, koja je po nama bila jako bitna za razmišljanje, a to su usluge. Nije li bilo mesta i nije li vreme da ne budu 18%? Dakle, sve u svemu ovaj zakon će podržati poslanička grupa SPO - Nova Srbija. Mislimo da zaista uvodi dosta reda i mislimo da je vrlo značajan, ali želimo posebno da kažemo da je sada trenutak da se mnoge stvari postave na pravo mesto, da ne lutamo i da zaista, ako smo rekli u predizbornoj kampanji da nam je poljoprivreda broj jedan, stvar broj jedan, razmišljanje broj jedan, da ovaj trenutak iskoristimo tako da još pojefitinimo poljoprivrednu mehanizaciju, stočnu hranu, veterinarske lekove i time da pojeftinimo proizvodnju poljoprivredi. Poslanička grupa SPO - Nova Srbija će glasati za ovaj zakon.
Da li još neko od ovlašćenih želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele sve poslaničke grupe. Dajem reč narodnom poslaniku Radovanu Teodoroviću, a neka se pripremi narodni poslanik Veroljub Arsić.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege i gospodine ministre, želim da se pridružim svima onima koji podržavaju ovaj zakon. Kao što ministar reče, ovo je evropski zakon koji će rešiti mnoge probleme, probleme u sivoj ekonomiji. Međutim, hteo bih da dam neke svoje zamerke. Pošto sam čovek iz poljoprivrede, hteo bih da napomenem zbog šire javnosti da je nulta stopa poreza bila za đubriva, sredstva za zaštitu bilja, semena za reprodukciju, sadni materijal i priplodnu stoku. Sada je ona 8%. Međutim, predložena je na veterinarske lekove, kompletne krmne smeše za ishranu stoke, poljoprivrednu mehanizaciju i opremu u poljoprivredi, da ta stopa takođe bude 18%. Mislim da je to visoka stopa u toj oblasti poljoprivrede. Zašto? Sami znate u kakvom je stanju naša poljoprivreda. Što se tiče kompletne krmne smeše za ishranu stoke i veterinarskih lekova, znamo da učestvuje u proizvodu sa 60%. Ako je 18% porez, 60% puta 18 je oko 11% cene koštanja našeg poljoprivrednog proizvoda. Drugo, što se tiče poljoprivredne mehanizacije, zbog šire javnosti, do sada smo plaćali 20% porez na promet, ako fizičko lice kupuje traktor. Sada plaćamo 18%, iako znamo stanje u mašinskom parku kod seljaka, da su traktori stari, da je dotrajala mehanizacija, pa predlažemo da to bude 8%, da bi pospešili kupovinu novih traktora i same mehanizacije u poljoprivredi. Sve u svemu, zalažem se da se ovaj zakon usvoji i on je dobar zato što će srediti mnoge stvari u sferi poljoprivrede. Iskoristio bih ovu priliku, pošto je aktuelna žetva pšenice, samo dve reči da kažem koje kruže u našoj javnosti. Znate da je doneta cena pšenice 7 plus 1,5 dinara. Moram da vas obavestim da takvo stanje nije na terenu, da ima mešetarenja, da se uzima mnogo jeftinije od toga. Hoću da vas podsetim, pošto sam član Odbora za poljoprivredu, da je na Odboru predloženo da cena bude 9 plus 1,5 dinara, dakle 10,5 dinara. Cena je sada 8,5 dinara i pod uslovom da je 8,5 dinara, da je prosečan prinos 5 tona, mi imamo ostvarenje od 42.500. S obzirom na troškove koštanja pšenice po hektaru, moram zbog javnosti da bude čisto i mnogi napadaju Vladu da nije u redu, ima zarade, ali reći ću vam nešto drugo. Dakle, ako imamo jedno tanjiranje, drugo tanjiranje, sejanje, zavlačivanje, seme, MPK, prihranu, preparat i prskanje, kombajniranje, poreze i doprinose po jednom hektaru i odlazak od kuće do njive i nazad, sve to košta 25.900 tačno. Ako smo dobili za pet tona 42.500, kada se oduzme ovih 25.900, to je 16.600. Ljudi, to je zarada i pretvoreno u evre to je oko 240 evra. Međutim, seljaci se ne bune zbog toga nego se bune što im je zavučena ruka u džep i ove godine. Bog je dao da rodi ovako kako je rodilo i mi smo imali dobre prinose, uzeta su dva dinara po toni. Pet tona po dva dinara je 10.000, oko 150 evra nam je izvučeno iz džepa, seljacima. Znate da prošle godine nismo imali zaradu. Ove godine, kada je trebalo da je dobijemo, neko nam je uzeo. Ako znamo da je 500 hiljada hektara pod pšenicom, puta 150 evra, to vam je 7,5 miliona evra, u privatne ruke. Uzela je država, u stvari seljaci nisu dobili. Najveća zamerka je što je obećana cena od 10,5 dinara, dakle 9 plus 1,5 dinar, i to je išlo u medijima, mogu da vam donesem i dokaze, a bio sam i na Odboru za poljoprivredu. Sada se kupuje pšenica po 8, odnosno 7 plus 1,5 dinar. Dakle, treba paziti šta se obećava i zašto se događaju blokade. Hoću da vas podsetim da je predviđena cena otkupa višnje 23 dinara, a znamo da se na jugu Srbije višnja plaćala po 18 dinara, a na kraju po 12 dinara i niko je neće, a cena koštanja branja jednog kilograma je 6 do 7 dinara, pa sami vidite da tu nema zarade. Da zaključim, dakle, ako rodi dobro, nije dobro, a ako ne rodi, opet nije dobro. Šta to znači? Moramo imati dugogodišnju strategiju za poljoprivredu. Vidim ovde da mnogim kolegama nije zanimljivo da ovo slušaju, priličnije im je da obuku majice, pa da malo izađu u majicama. Toliko.
Gospodin Nikolić, povreda Poslovnika.
Gospodine poslaniče, mi smo se upravo spremali da vam aplaudiramo posle ovog govora. Ceo ovaj govor je bio namenjen Vladi Republike Srbije, a vi na kraju, da opravdate učešće u toj vladi, napadate poslanike SRS. Mi nemamo para za odela sa likom Vojislava Šešelja, nosili bismo i ta odela. Imamo para za majice. Nama je Šešelj drag, Šešelj je naš ideolog, Šešelj je naš predsednik, Šešelj i dalje nevin sedi u Hagu, Šešelj se u ovakve kombinacije sa vlašću koja pljačka seljake ne bi upuštao, vi to vrlo dobro znate. Ne zamerajte nam što poštujemo predsednika koji zaslužuje poštovanje, nego vi malo razmislite da li vaši predsednici zaslužuju poštovanje.
Gospodine Teodoroviću, nije bio poziv po Poslovniku, već je bila replika. Ako ćete vi po Poslovniku, izvolite.
Samo da vas podsetim, svedoci ste svi da je upravo gospodin Nikolić pre nekoliko dana opomenuo...
Molim vas, gospodine Teodoroviću, koji član Poslovnika?
... potpredsednika da je došao nepristojno obučen. Juče je bila svečana sednica i gospoda su došla u majicama od 50 dinara.
Gospodine Teodoroviću, nije vam uključen mikrofon zbog toga što niste naveli član Poslovnika. Da li se pozivate na određeni član. Molim vas, član 100, izvolite.
Dakle, kada vi radite nešto što nije u redu, onda je u redu. Vi ste došli u majicama i to je u redu. Vaš potpredsednik Skupštine je sedeo u majici na svečanoj sednici, učestvovali ste u igri za predsednika, izgubili ste, pošteno čestitajte, biće izbora još, pobedićete možda i tako, ali ako ovako nastavite da budete majičari, nikada nećete pobediti.
Replika, gospodin Nikolić.
Otkud tolika srdžba i otkud toliko ogorčenje na SRS. Ne može sednicu Narodne skupštine da vodi čovek u majici, jer on predstavlja Narodnu skupštinu, a narodni poslanik dođe kako on hoće. Nikoga od vas nisam opomenuo kako se oblači. Drugo, juče je bila svečana sednica, polagao predsednik Republike zakletvu. Naši poslanici su pokazali svoj odnos prema državi time što su došli, a svoj odnos prema predsedniku time kako su se obukli. Dozvolite da imamo pravo, da imamo odnos i prema državi i prema predsedniku, a kamere državne televizije su se toliko trudile da prikažu našu nepristojnost da uopšte nisu smeli da prikažu kakve mi to majice nosimo. Dobre su to majice, neka vas opominju na naše izborne rezultate. Nemojte vi da se junačite nad pobedom Borisa Tadića, to nije ni njegova pobeda, a nekmoli vaša. Ono što sam osvojio, to su naši glasovi. Prevedite ih na sledeće izbore koji budu održavani, pa vidite da li ćete sedeti na tom pretposlednjem mestu.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Nikolić.
Dame i gospodo poslanici, pre nego što pređemo na sam zakon, ipak moram da kažem da ne mogu da odolim da ne reagujem na uvodnu reč predstavnika Vlade, gospodina ministra Dinkića, kako me je ubeđivao da će za neke proizvode koji spadaju u životne namirnice, a koji su sada oslobođeni poreza, pa kada uvede porez na dodatu vrednost, da dođe do pojeftinjenja, odnosno deflacije. To pravda time što je osnovna sirovina, brašno, oporezovana sa 18 posto, hleb 8 posto, pa će ona razlika da se vraća proizvođaču. Sadašnja situacija je, gospodine ministre, da proizvođač na osnovu poreske izjave ne plaća nikakav porez i istina je da trgovac koji nabavi hleb od njega, po sadašnjem važećem Zakonu o porezu na promet, ne plaća nikakav porez, tako da, čini mi se, vi brkate babe i žabe u ovom slučaju. To su dva sasvim različita vida oporezivanja i to je vaš problem. Kada je reč o porezu na dodatu vrednost, činjenica jeste da je to jedan od uslova da Srbija i Crna Gora budu članovi Evropske unije i da je to jedan od razloga što ova vlada predlaže jedan ovakav zakon. Osnovna zamerka jeste sam koncept zakona i trenutak u kome se zakon donosi, odnosno trenutak od kada zakon počinje da važi. Osnovna zamerka u pogledu čitavog jednog ovakvog zakonskog predloga jeste nedostatak slobodnog kapitala da ovaj zakon uđe u normalnu primenu, bez štetnih posledica za stanovništvo. Osnovna, jedina i najvažnija zamerka, jer je činjenica da naša privreda nema slobodnog kapitala da kreditira državu, jer se sada po ovom predlogu zakona porez na dodatu vrednost plaća i na sirovine. Da bi jedan proizvođač nabavio sirovinu, sada plaća samo cenu sirovine, na osnovu poreske izjave, bez poreza na promet, bez ikakvog vida oporezivanja. Sada će morati da kupi sirovinu sa porezom. Na koji način će moći da nabavi tu sirovinu, osim ako u ovakvoj situaciji u kakvoj je ne pokuša da dobije neki kratkoročni ili dugoročni kredit od naših poslovnih banaka. Zahvaljujući gospodinu ministru Dinkiću, ondašnjem guverneru Narodne banke Jugoslavije, mi smo izgubili domaće bankarstvo, a trenutno na tržištu najviše mešetare strane banke ili određeni bankarski lobiji ovde, koji diktiraju cenu kapitala na tržištu. Cena kapitala na tržištu, u najmanju ruku, jeste 12 do 14 posto fiksne kamatne stope i preko 17 posto preračunate kamatne stope, gospodine ministre, a vrši se revalorizacija, ne po stopama koje propisuje Narodna banka Srbije, već na osnovu rasta evra. To je sada taj problem koji imate sa tako visokim kamatama, jer vam se sada dešava da ne možete da zaustavite rast evra, koji polako ali sigurno raste. Znači, jedan proizvođač će morati i te stvari da ukalkuliše u svoj proizvod i nemojte da me ubeđujete da je to mala stavka u jedinici mere proizvoda, već i te kako će da učestvuje u ceni, iako se računa da će neko sledeći u nizu morati isto da uzima kredit od banaka da bi kupio to od proizvođača. Isto se dešava i sa maloprodajom i počinje zidanje cena. To zidanje cena se, gospodine ministre, zove inflacija. Sećam se 2001. godine, kada ste vi učestvovali u donošenju tog zakona, makar kao Institut G17, i kada je uvedena opšta poreska stopa od 20%, i kada je za ovom govornicom tadašnji ministar Božidar Đelić rekao da će biti inflacija između 30 i 35%. Sa ove iste govornice sam ga opomenuo da ne može da bude manja od 65%, a završilo je na 73%. Sa ovakvim zakonom, sa ovakvim načinom uvođenja poreza na dodatu vrednost prvih mesec ili dva, eventualno tri, neće biti inflacije. Možda će čak i da bude određene deflacije zbog robe koja se trenutno nalazi u magacinima i u radnjama, ali čim bude počela nova roba da pristiže, za prvih šest meseci 30 do 35%, do kraja godine kada sirovine iz poljoprivrede, ova pšenica o kojoj smo sada pričali, kukuruz i ostali poljoprivredni proizvodi, počinju da ulaze u proces proizvodnje, u industrijsku proizvodnju, doći će do inflacije od preko 100% i vi ćete za to biti odgovorni. Ova priča koju ste sada ispričali oko pada cena ili deflacije, ili pada inflacije u zemljama koje su uvele porez na dodatu vrednost, jeste, ali to je tek posle onih 100, 120%, i tek onda dolazi do pada inflacije za nekih 9%. To je taj pad inflacije. Znači, da bi se vratili na neku normalnu vrednost, proći će najmanje sedam, osam, do deset godina. Crna Gora je imala inflaciju preko 80%. Mogu oni da pišu u njihovim statistikama, da izdaju saopštenja itd, da je manja. Druga je stvar ono kada čovek uđe sa određenom količinom novca u prodavnicu i hoće nešto da kupi, tada vidi koliko je to skuplje. U svakom slučaju, jedan ovakav vid oporezivanja dovešće do rasta troškova života, smanjenja kupovne moći. Sa smanjenjem kupovne moći smanjujete produktivnost, gospodine ministre, a sa smanjenjem produktivnosti dolazi do povećanja cena proizvoda po jedinici mere u samoj fabrici, u samoj hali, u samoj uslužnoj delatnosti, u samoj trgovini. To je stvar sa kojom ćete morati da se pomirite. Kada su u pitanju istočnoevropske zemlje, o kojima ste vi ovde pričali u svom ekspozeu, mogu da vam kažem da istočnoevropske zemlje, koje su uvodile porez na dodatu vrednost 90-tih godina, sve su zarad socijalne sigurnosti svojih građana, zaštite životnog standarda, na osnovne životne namirnice uvodile nultu poresku stopu, dok ovde sada to nije slučaj. Ovde se na jedan određen broj proizvoda, koji se mogu nazvati životne namirnice, uvodi poreska stopa od 8%. Samo da vas podsetim na 2001. godinu i na taj famozni reformski zakon o porezu na promet proizvoda, da je i tadašnji gospodin ministar Đelić uveo na te iste proizvode poresku stopu od 20%, da bi u cilju neke predizborne kampanje za predsedničke izbore obično izlazio sa predlogom izmena i dopuna Zakona o porezu na promet i, zarad političkih poena, prepisivao amandmane SRS, gde su poslanici SRS-a tražili poresko oslobođenje za te određene proizvode. Novina u svemu ovome jeste još u ovom predlogu zakona da će sada po prvi put da se oporezuju poljoprivredni proizvodi koji pripadaju primarnoj poljoprivrednoj proizvodnji, a to je pšenica, kukuruz, to je sojina sačma, to je uljana repica. Svaki seljak koji ostvari prihod veći od milion dinara, po bilo kom osnovu, postaje poreski obveznik i moraće da plaća porez 5% na svoje proizvode. Tako piše u članu 34. Predloga zakona. Zbog ovakve situacije u kojoj se i nalazi Srbija, naša privreda i siva ekonomija, koja je svakako prisutna u privredi, sa porezom na dodatu vrednost mogli ste da otpočnete etapno. Jeste da bi to bilo prvi put da neko na jedan takav način uvodi porez na dodatu vrednost, ali jedini koji može da da neke određene rezultate i da smanji sve one negativne posledice koje povlači ovakvo naglo uvođenje tog poreza. Imate određena iskustva u tim etapama, primenjuju se u pojedinim zakonskim odredbama, a to je da prva etapa bude plaćanje poreza na ukalkulisanu vrednost. Već sada postoji ta mogućnost da pojedini trgovci plaćaju porez na ukalkulisanu vrednost, a ne na ostvaren promet robe i usluga. Samo, na ovaj način prvo bi se opteretila trgovina, koja prva i dolazi do gotovog novca i do kapitala. Druga etapa bi bila, preneti porez, koji se već primenjuje na pojedine proizvode, kao što su nafta i naftni derivati, alkoholna pića i cigarete, i tek poslednja etapa bi bila uvođenje ovakvog ili nekog drugog sličnog zakona o porezu na dodatu vrednost. Da li će on biti tehnički drugačiji, da li će imati neke druge poreske stope, da li će to tzv. nulto oporezivanje da bude šire ili ne, to je sada neka priča za diskusiju, ali to je jedini način da postepenim uvođenjem poreza na dodatu vrednost zaštitite domaću privredu i građane Republike Srbije. Nije mi jasno zašto se i toliko žurite kada su najoptimističnije prognoze za priključenje zemljama EU 2011. godina, a tvrdim da niste u pravu i tvrdim da je taj trenutak mnogo dalji i što god više ostajete na vlasti biće nam sve dalje i dalje.
Reč ima narodni poslanik Milan Nikolić, pardon ministar. Izvolite [[Dobacivanje iz sale: Pauza.]] Samo trenutak, ministre, da obavestim. Po članu 81. stav 1, u radnim danima utorak, sreda i četvrtak definisano je da se radi od 10,00 do 18,00 i da se daje pauza od jednog sata. Ne kaže se u kom periodu, a ovo je ostalo diskreciono pravo. Počeli smo pre dva sata. Izvolite, gospodine ministre.
Samo da ne bi bilo nikakve zabune. Najpre, bih ponovio ovo što je poslanik DSS-a objasnio. Postoji paradoks kod poreza na dodatu vrednost. Kada imate nultu poresku stopu, to se i u ekonomskoj teoriji i praksi kaže – oslobođen, a kažnjen. Drugim rečima, gore prolazi onaj ko ima nultu poresku stopu, bez prava na odbitak, nego onaj ko ima sniženu poresku stopu. Pitajte uostalom pekare u Crnoj Gori, koji imaju uvedenu nultu stopu na hleb i imaju svi redom gubitke, a sada se spremaju da povećaju poresku stopu. Zašto? Zato što ako imate nultu poresku stopu, nemate prava na povraćaj poreza na osnovu prethodno plaćenog poreza na sirovine. To je sistem poreza na dodatu vrednost. Na svakoj fazi se zaračunava porez. Ako ste platili, recimo, na kvasac, na električnu energiju, na ostale sirovine stopu od 18%, vi imate pravo kada vam je stopa od 8% da tražite povraćaj tog poreza, odnosno da ne platite ništa od tih 8%. Drugim rečima, vi računate u obračunu potencijalnu obavezu od 8%, ali s obzirom da su prethodna plaćanja veća od potencijalne obaveze, vi zapravo ništa ne plaćate, već tražite povraćaj više plaćenog poreza i tu se stvara ta razlika, koju sam rekao, od 2%. Sve zemlje koje su nekada uvodile nultu stopu poreza bez prava na odbitak zamenile su je u međuvremenu sniženim stopama. Nulta poreska stopa bez prava na odbitak se plaća samo na izvoz dobara u različitim segmentima. Još jednom ponavljam, važno je za razumevanje i građanima, neće biti inflacije ako se stopa poreza na promet koja je sada nula zameni stopom od 8% sniženo; naprotiv, ti proizvođači su u boljoj situaciji ako im zamenite sniženom stopom od 8%, nego da im bude nulta stopa bez prava na odbitak. Takođe, neće doći do takve kataklizme, koju je prethodnik nagovestio, iz prostog razloga što ovaj poreski oblik ne uvodimo mi zbog EU. Da budemo potpuno jasni, uvodimo zbog nas samih, zato što ovaj porez stvara jednake uslove za sve proizvođače i stimuliše legalno poslovanje. Zbog Srbije, zbog naše privrede i naših građana valja da stimulišemo prelazak u legalne tokove, da svi imaju jednake uslove i to je razlog zašto ga uvodimo. Naravno da će nam to pomoći da uđemo u Evropsku uniju, ali nije primarni razlog uvođenja ovoga harmonizacija sa Evropskom unijom, već poboljšavanje naših uslova privređivanja. Ne bi druge zemlje, sve odreda osim Bosne, to uvele još mnogo ranije kao što su govornici govorili, da to ne pospešuje razvoj privrede. Garantujem, razgovarajte sa svima koji ovde imaju stopu od 8%, neka vam naprave konkretne kalkulacije, uljari, mlekari i ostali, da li im se više isplati da imaju nultu stopu bez poreza na odbitak ili stopu od 8%. Ako vam oni kažu da im se više isplati nulta stopa, bez prava na odbitak, mi ćemo to staviti u zakon, ali ne isplati im se. Jedino što mogu da kažu - bilo bi bolje da je 5% umesto 8%, jer bi onda bila još veća razlika u ceni u njihovu korist. Dakle, specifičan je poreski oblik, potpuno drugačiji u odnosu na porez na promet, i logika je drugačija. Garantujem da će inflacija, sa ovim porezom na dodatu vrednost, biti niža sledeće godine nego u ovoj godini, iz prostog razloga što stopu poreza na promet od 20% u najvećem broju slučajeva zamenjujemo opštom stopom koja je 2% niža, a to je stopa od 18%. Kad izvedete kalkulacije, videćete da za isti proizvod koji ima danas stopu poreza na promet 20%, a sutra PDV od 18%, manje će se plaćati apsolutni iznos poreza. Dakle, sa PDV od 18% država manje dobija u apsolutnom iznosu, ali će više obveznika plaćati u masi. Zbog toga poreski prihodi rastu 50%, ne zbog toga što će neko više plaćati državi. Poreski obveznici pojedinačno manje plaćaju državi, ali će više obveznika da plaća te manje poreze i onda je masa prikupljenih poreza veća. Hvala.
Zahvaljujem ministru Dinkiću. Za repliku se javio Veroljub Arsić.
Hajde sad da mi ministar objasni - ko plaća porez? Bez obzira da li je PDV, da li je porez na promet, porez plaća građanin. Druga stvar, možete sada da pričate o nekoj priči - šta bi bilo, kad bi bilo. Činjenično stanje jeste da jedan proizvod po jedinci mere, ako je koštao 100 dinara zbog poreza na dodatu vrednost, sada košta 118 dinara. Da li ću da platim porez direktno državi ili dobavljaču koji mi fakturiše robu, svejedno mi je. Umesto 100 dinara angažovao sam 118 dinara. Za tih 18 dinara moraću da podignem kredit ili da se zadužim, jer nemam drugog slobodnog novca. Onda neću da idem sa manjom maržom,ako sam išao sa 20 dinara na 100 dinara, to je 20%. Neću da se odreknem svoje marže kao trgovac, nego ću procentom da je uvećavam. To ne možete da poreknete. Novac je roba i ona ima svoju vrednost. Obezvređujete trenutno novac, u ovom slučaju. Kasnije to kreće; ako procentualno računam marže, a trgovci će svi procentualno da računaju marže,ako moraju da ugrade kredite koje će morati da podignu kod banaka, to se zove inflacija i to je činjenica s kojom morate da se pomirite. To da li je nulta poreska stopa ili nije, recite mi šta je bolje; da li je bolje pekaru da kupi brašno bez poreza na promet, da kupi kvasac bez poreza na promet, na struju mu računate porez na promet, i tu nemojte da pričate neistine, i da proda taj hleb bez poreza na promet ili samo očekujete da mu neko nešto vraća. Svejedno - kako. Da li će da mu vrati država ili ne jednu razliku, ali jedan deo ostaje kod države koji je dosad bio, koji je isključivo pripadao građanima radi zaštite životnog standarda. To je taj problem koji donosi PDV. To je da većina tih koji pričaju o porezu na dodatu vrednost, tvrdim, ne znaju da naprave ni proizvođačku kalkulaciju, ni uslužnu kalkulaciju, ni maloprodajnu kalkulaciju, pa onda izađu za ovu govornicu i svima sole pamet kako treba da se radi.
Reč ima narodni poslanik Milan Nikolić, a neka se pripremi narodni poslanik Darko Glišić.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas je vrlo važan zakon u nizu ekonomskih zakona koji ova skupština donosi i, kao što ste u uvodnom izlaganju predstavnika SPS čuli, mi ćemo podržati ovaj zakon, glasaćemo za njega jer smatramo da je to još jedan korak približavanja ka Evropi. S druge strane, smatramo da proširuje broj poreskih obveznika, što je veoma važno u uslovima kada znamo da se skoro preko 40-50% prometa odvija u sivim kanalima. Taj procenat se smanjuje, ali u svakom slučaju mislimo da ne samo instrumentima državne kontrole, nego i međusobne kontrole poverilaca i dužnika može da se poveća broj onih koji su u obavezi da plaćaju porez. Zapravo, siva ekonomija polako ulazi u legalnu ekonomiju i lično hoću da verujem da se stvaraju veoma zdrave ekonomske pretpostavke za zdravu konkurenciju, u kojoj će moći da tokom vremena dođe i do smanjenja stope inflacije, jer sada u toj konkurenciji je veoma velika razlika izmeđuonih koji ne plaćaju porez i onih koji plaćaju porez. Mislim da ipak nekoliko primedbi stoji na Predlog ovakvog zakona. Prvo, vreme potrebno za pripreme za apsolutno i efikasno sprovođenje ovog zakona mislim da je kratko, a ukoliko se svi instrumenti zakona ne sprovedu na pravi način, mislim da veoma dobar zakon, koji sve zemlje u okruženju, čitava Evropa primenjuje, može da se dovede u pitanje. Stoga mislim da treba da se malo porazmisli o vremenu nastanka poreske obaveze onoga ko je dužan da porez plati i o vremenu plaćanja prava na povraćaj poreza od strane države, gde je 45 dana, tako da dolazi do nekog finansiranja države u uslovima kada je ova privreda stvarno umorna, prezadužena, i kad ima mnogo problema u pogledu likvidnosti, kako da obezbedi pre svega nabavku materijala, posle toga da obezbedi plaćanje tih obaveza koje postoje. Mislim da bi došlo do ozbiljnog ugrožavanja ionako loše likvidnosti privrede, ukoliko se ne bi bar ti odnosi izjednačili. Mislim da se ovde, bar za početak, za taj prvi krug, kako ministar reče, složeni privredni sistemi, govorim kao privrednik, nalaze u dosta složenoj situaciji, imajući u vidu da je problem nelikvidnosti prisutan, da mnoge materijale moraju da uvezu i da plate carinu i taj deo poreza, a onda to isto po faznim proizvodnjama. Do toga da ima svoje maloprodaje, i onda u tim postupcima uvek su u situaciji da postepeno plaćaju porez, a naplatiće ga, kada je roba trajne potrošnje u pitanju, u roku od šest, 12 ili 24 meseca od potrošača, što dovodi u veoma težak položaj upravo ovakve proizvođače. Mislim da bi tu moglo da se nađe rešenje u razmišljanju Ministarstva oko pružanja povoljnosti određenim kreditnim aranžmanima, bar u početnom periodu, dok se zamajac ne ostvari na pravi način. Drugo, treba dobro razmisliti o nekim artiklima koji treba da budu uvršteni u stopu od 8%, u posebnu poresku stopu. Cela Evropa, ceo svet, recimo, pije vodu iz flaše. U situaciji smo da svega 30% populacije Srbije pije tu vodu iz česme, sa neproverenih izvora. Zapravo, dosta nezdravu vodu pijemo. Mislim da stopa od 8% bi mogla da poveća daleko više promet. Imamo resurse, imamo kapacitet i mislim da bi to bio potez u kome bi dobili i potrošači, i proizvođači, i Vlada Republike Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Darko Glišić, a za reč neka se pripremi Suzana Grubješić.
Molio bih vas, gospodine Anđelkoviću, da pre nego što otpočnem svoju diskusije utvrdimo kvorum, jer očigledno je da nas nema ni onoliko koliko pokazuje elektronski sistem. Ne mogu da diskutujem kad nemamo kvorum.
Onda vas molim da odete na mesto... Molim vas da, na zahtev narodnog poslanika Darka Glišića, utvrdimo koliko nas ima u sali. (Utvrđivanje kvoruma.) S obzirom da nema dovoljno poslanika u sali za nastavak rada, nastavljamo u 15,00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Nastavljamo rad. Za reč se javio narodni poslanik Milan Nikolić, a neka se pripremi Darko Glišić. (Glasovi: Nije prisutan Milan Nikolić.) Izvolite, narodni poslanik Darko Glišić.
Dame i gospodo narodni poslanici očekivao sam da prilikom ovog obrazlaganja i ministar Dinkić, kao i poslanici, naročito iz G17 plus, koji brane zakone koje predlaže Ministarstvo finansija, to istaknu kao neko svoje predizborno obećanje. Tako je bilo i kada smo imali u prethodnom periodu nekoliko zakona koje je Ministarstvo finansija podnosilo, da je to bilo predizborno obećanje G17, da je pšenica od 7 plus 1,5 dinar rezultat uspešnih pregovora G17, da su pregovori koje je Vlada Republike Srbije imala, da su to uspešni pregovori koje je G17 ispunio itd. Zamolio bih i ministra Dinkića i G17 plus da više ne ispunjavaju svoja predizborna obećanja, jer kad god ispune neko predizborno obećanje, neka fabrika se zatvori, mnogo ljudi ostane bez posla i građani iz dana u dan sve gore i gore žive. Što se tiče predloženog zakona o porezu na dodatu vrednost - potrebno je jedan ovakav zakon da se donese. Pitanje je, što su neki moji prethodnici istakli, da li je baš morao biti donet u ovom trenutku, pre nego što neki drugi zakoni urede prilike u našoj državi, da ovakav zakon zaista može imati svoju primenu. Čini mi se da će ovako naglo uvođenje ovog zakona i kratki rokovi izazvati dosta problema, i bojim se da će osetan pad životnog standarda biti rezultat ovakvog zakona. Iz izlaganja ministra i onih koji su branili ovaj zakon nisam mogao jasno da zaključim da ovakav predlog zakona, ukoliko bude usvojen, neće biti udar na budžete građana Republike Srbije. Usmerio bih vašu pažnju da sam podneo amandman na član 34, koji obuhvata poljoprivredne proizvođače, gde sam predvideo da se briše takav član. Nadam se da će biti sluha kod onih koji treba da se izjasne o njemu, kada bude glasanje o amandmanima, a jedan takav član bi zaista dodatno opteretio poljoprivredne proizvođače, s obzirom da je jedino što u ovoj državi koliko-toliko funkcioniše poljoprivredna proizvodnja. Tu nekako ljudi uspevaju da se izbore i sa nametima države i sa svim onim što otežava njihov posao, pa mi se čini iz tih razloga da bi ih ovaj član 34. dodatno opteretio, i ne bi trebalo da na taj način poljoprivredne proizvođače unazađujemo, s obzirom da smo ih unazadili i ovom zaštitnom cenom žita i malina, a neko je pomenuo i višnje, jer sa tim cenama država zaista njihov rad, ako tako mogu da kažem, omalovažava. Vi ste predvideli da ovo stupi na snagu 1. januara 2005. godine, ako se ne varam. To član 62. i 63. regulišu, ali se bojim da vi kao Vlada nećete sačekati 1. januar i da će neka druga vlada morati da donese takav zakon. To potkrepljujem činjenicom da vi imate priličnih problema i u samoj Vladi. Ako vas, gospodine Dinkiću, evo pred sobom imam dnevne novine, vaš kolega - ministar nazove i zapreti vam da će "iseći vaše mafijaške prste", vama i vašim mešetarima, onda vi imate priličan problem u toj vladi. (Glasovi – tema.) To je tema. To je tema, jer ministar i Vlada treba da sprovedu ovaj zakon. Ako mu kolega ministar iseče prste, njemu i njegovim mešetarima, neće moći da sprovede zakon. Ne sumnjam u to da vi nećete ostati dužni, da ćete okvalifikovati vašeg kolegu ministra onako kako treba da ga okvalifikujete. Verujem i jednom i drugom, i onome što ćete reći jedan o drugom, ali mislim da ti vaši odnosi unutar Vlade počinju polako da opterećuju građane. Njihov životni standard iz dana u dan biće sve teži i pokazaće se da koalicija koju ste napravili nije po volji naroda i da zaista neće ništa dobro građanima doneti. Hvala.
Izvolite, šef poslaničke grupe G17 plus, gospodin Goran Paunović - replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo danas je 40-ti jubilarni put da je SRS protiv nekog zakona u ovom sazivu. Čudno je malo, zaista, da neko bude protiv ama baš svakog zakona koji predloži Vlada Srbije ili Narodna skupština. Prosto se pitam - šta je cilj toga? Građani Srbije treba da znaju da ovde, očigledno, neke političke partije rade za nečiji interes. Ukoliko smo videli ovde, malopre citirani tekst iz novina, mladi kolega iz SRS me prosto dovodi u sumnju da se zapitam da li i SRS i pomenuti ministar rade za istog čoveka. Da li je to interes ove zemlje? Da li je to interes građana koji su glasali i za SRS, a i za stranku pomenutog ministra. Hajde da se otvorimo i da kažemo istinu građanima Srbije.
Hvala. Reč ima gospodin Vučić - replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, biću potpuno otvoren, konkretan i korektan, za razliku od gospodina Paunovića. Reći ću na koga je on mislio i odgovoriću mu direktno. Pa, što to govorite u rukavicama? Što zavijate ko neka tetka? Kažite da ste mislili na Bogoljuba Karića. E, Bogoljub Karić nikome od nas ne plaća ništa i o njemu mislimo jednako loše koliko i o vama. Mislimo da ste jednako odgovorni i krivi za nesreću u kojoj se Srbija danas nalazi. E, tako se odgovara, džentlmenski, politički, muški ako hoćete. Ne uvijajte, nego izađite i kažite, pa ćete odgovor da dobijete. A, što se tiče 40 zakona, ma biće izgleda i 400 zakona, kada biste vi mogli do tada da vladate, jer nijedan zakon koji ste napravili nije bio dobar, nijedan zakon koji ste napravili ne valja. I, još nešto - ti o kojima vi govorite zabranili su pojavu - Srpska radikalna stranka, kao pojavu su zabranili u svojim medijima. To ste mogli da primetite. Ali, izgleda da to ne čitate i ne gledate dovoljno. Niste slušali šta sam govorio prethodnih 15 dana. Na pamet vam nije padalo. Niste slušali ni u prethodnom periodu šta smo govorili, ali je vaš problem u tome što ću sada vama da kažem - dakle, pošto sam vam otvoreno rekao da nemamo ništa sa tim ljudima, čije ime niste smeli ni da pomenete, e sada ću vam reći s kim vi imate veze. Nemate veze sa njim, ali imate veze sa vrhunskim kriminalcima i mafijašima, kakvi su - Vuk Hamović, Vojin Lazarević i mnogi drugi banditi koji mešetare po Srbiji, rade šta hoće, drže pola medija. Onu drugu polovinu koju ne drži Bogoljub Karić drže oni, a razlika je u tome što jedan ima ovoliko, a jedan malo manje ili malo više para. Ko je za to kriv? Ko je za to odgovoran? Vi koji ste vlast, gospodine Paunoviću, zato što vas oni sponzorišu i podržavaju. Dali su još jednom onome koji je trebalo skoro da pobedi više od milion evra. Dogovorili su u kafani "Daka", tu u centru grada, ova novoizgrađena. Seli pa se dogovorili koliko para treba. Nama to ne možete da kažete. Znate ko nas drži i ko nas podržava? Narod i građani Srbije, i zato smo protiv vaših 40 zakona. Bićemo protiv još 40, a teško da ćete 41. dočekati da vi predlažete kao Vlada Srbije, zato što će do tada narod i građani Srbije imati prilike da izaberu bolju vlast, da izaberu narodnu vlast, a u novoj narodnoj vlasti neće biti mesta ni za koga iz G17 plus i za malo koga iz vaše današnje vladajuće koalicije.
Gospodin Paunović, po Poslovniku.
Pozivam se na član 100. Gospodin Vučić je izneo nekoliko uvreda, da ih ne nabrajam. Mislim da je dovoljan razlog za repliku. Gospodine Vučiću, pametnim ljudima se jednom kaže da nešto što se sa skupštinske govornice izrekne nije istina. Poslanici G17 plus su uredno govorili da nije istina ono što govore poslanici Srpske radikalne stranke. Mi se zadovoljimo da to kažemo jednom, a vi ponavljate 100 puta stvari koje ću otvoreno nazvati lažima. Pametnima je dovoljno reći jednom, a radikalima očigledno mora više puta da se ponovi. Od sada ćemo ponavljati onoliko puta koliko vi kažete. Što se tiče otvorenog pominjanja imena, gospodine Vučiću, otvoreno ću reći, poslanik Srpske radikalne stranke, očigledno zajedno sa Bogoljubom Karićem, saučestvuje u napadu na G17 plus, i to je poslanik Srpske radikalne stranke malopre uradio. Znači, Bogoljub Karić i Srpska radikalna stranka su na istom putu protiv G17 plus, tačnije protiv interesa građana Srbije, protiv države Srbije, i to je ono što ćemo videti vrlo brzo, gospodine Vučiću.
Gospodin Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, priznajem da nemam ni blizu pameti kao gospodin Paunović. On je čovek veoma pametan, pravi ekspert, jednom rečju genije. Da se vratim na ono o čemu je on govorio iza toga. Dakle, gospodine Paunoviću, Bogoljub Karić je negde sedam dana pred drugi krug predsedničkih izbora izgleda jeo mnogo salate, ne malo nego mnogo salate, a izgleda da mu je bila pokvarena ta salata, pošto je iz uvoza, pa podržao vašeg kandidata Borisa Tadića, direktno podržao Borisa Tadića protiv Tomislava Nikolića. I rekao je narodu i građanima Srbije - kada pobedi Boris Tadić, on, Boris Tadić i vi, svi vi zajedno, dogovorićete se i učiniti sve da više ne bude lanaca i katanaca, da više ne bude viza za odlazak bilo gde u inostranstvo, pa ste rekli da će cvetati demokratija u Srbiji, da će ljudi imati ogroman životni standard. Šta se to, gospodine Paunoviću, dogodilo? Dogodilo se to da vas je narod sve prepoznao i samo je jedna istina u svemu tome, nema dve, ne postoje tri istine, a to je da između vas nema nikakve razlike. Ono što jeste naš zadatak, otvoreno govorim vama i građanima Srbije, jeste da pobedimo troglavu aždaju koju čine Tadić, Karić i Vlada Srbije. Između vas nikakve razlike nema, pobedićemo vas sve zajedno i ovu Srbiju ćemo voditi na ozbiljan i pametan način. Ovu Srbiju ćemo voditi tako što nećemo vređati političke protivnike time da nisu pametni. Vi ste geniji, mnogo ste pametni, a imate 34 poslanika. Mi nismo tako pametni, ali imamo 82. Gledajte šta ste time hteli da kažete o svom narodu, a mislim da je narod ipak mnogo pametniji, i da narod zna koga bira i za koga glasa.
Reč ima narodni poslanik Suzana Grubješić, a neka se pripremi narodni poslanik Branislav Rankić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospodine predsedavajući, vratila bih se na temu ako je to ikako moguće, a da prste, pojedine ministre i ostalo ostavimo tabloidima i konferencijama za štampu. Mislim da Narodna skupština nije mesto na kojem se te stvari pričaju. Mi imamo mnogo važniji zadatak. Pred nama je 11 tačaka dnevnog reda, a danas je na dnevnom redu porez na dodatu vrednost. Ovaj predlog zakona bi Narodna skupština trebalo da usvoji nakon rasprave, što znači da porez na promet roba i usluga definitivno odlazi u istoriju. Ovaj poreski standard se poodavno primenjuje u Evropskoj uniji, kao i u zemljama u okruženju, uključujući i Crnu Goru. Jedino još Bosna i Hercegovina nema PDV. Zanimljivo je spomenuti da se recimo SAD i dalje drže poreza na promet, ali samo na nivou pojedinih država članica, jer na federalnom nivou poreza na promet uopšte i nema. Takođe bih htela da spomenem da je još poslednja Vlada bivše SFRJ najavljivala uvođenje ovog poreskog instrumenta. U njenoj naslednici SRJ, Savezna skupština je 1999. godine usvojila Zakon o porezu na dodatu vrednost i on je čak i stupio na snagu, ali je zatim njegova primena tri puta odlagana. Sadašnji predlog Vlade Srbije da uvede PDV bio bi peti po redu i nadajmo se poslednji. Pokazalo se u zemljama koje su porez na promet zamenile porezom na dobit da je PDV daleko izdašniji poreski instrument. Višak prihoda neće rezultirati samo zbog smanjenja poreske evazije, nego njega obezbeđuje uvođenje obaveze za plaćanje PDV na proizvode koji su bili oslobođeni poreza na promet. Pored toga što se poreski sistem, makar i u ovom segmentu, usaglašava sa praksom Evropske unije, prelazak na PDV imaće i druge pozitivne efekte. Smanjiće se poreska evazija, što će pored povećanja budžetskih prihoda doprineti uspostavljanju ravnopravnijih uslova na tržištu, odnosno smanjivanju obima sive ekonomije. Ovo su dovoljni razlozi za napuštanje poreza na promet, iako je sistem obračuna i kontrole u sistemu PDV nešto komplikovaniji. Međutim, zakon o PDV bi počeo da se primenjuje od 1. januara 2005. godine, što znači da privrednici i poreska uprava imaju dovoljno vremena da se pripreme. Razlike između PDV i poreza na promet su u tome što se kod PDV porez plaća u svakoj fazi proizvodnje i prometa, i to samo na onaj deo vrednosti proizvoda i usluga koji je dodat u toj fazi. PDV bi, ono što je ključno, trebalo u potpunosti da legalizuje poslove u privredi, jer niko ko ne plaća redovno obaveze prema državi neće moći da posluje. To znači da bi poslovanje na sivom tržištu postalo neisplativo, jer ukoliko jedan privrednik iz lanca utaji porez, platiće ga sledeći koji sa njim posluje. PDV nije usaglašen između Srbije i Crne Gore. Opšta stopa PDV u Crnoj gori je 17%, a prema predlogu Vlade u Srbiji opšta stopa će biti 18%, a posebna 8%. Drugo, u Crnoj Gori nema posebne stope, ali postoji nulta stopa, uz pravo na povraćaj poreza zaračunatog u prethodnim fazama, kao što postoji oslobođenje od poreza bez prava na povraćaj. To međutim i nije toliko presudno za funkcionisanje zajedničkog tržišta. Carinskim zakonima ove države članice područje Republike definisano je kao prostor gde se zakon primenjuje. Iz toga proizilazi ista procedura, bez obzira da li roba, odnosno usluga ulazi iz inostranstva ili iz neke od država članica. Razlika je samo u carini. Ona se ne obračunava na robu proizvedenu i nabavljenu u drugoj državi članici državne zajednice Srbija i Crna Gora. Isto rešenje je sadržano u zakonima o porezu na dodatu vrednost. Republika je definisana kao područje primene PDV i to zahteva odgovarajuću uvozno-izvoznu dokumentaciju, odnosno kontrolu prometa među subjektima dve države članice, ali je pozitivno to što se ova procedura ne bi znatnije menjala kada bi Srbija i Crna Gora postale dve samostalne države. Šta je suština poreza na dodatu vrednost? Jedna od definicija kaže da je to indirektni nekumulativni višefazni porez na promet, kojim se oporezuju sve faze prometa od proizvođača do krajnjeg korisnika. Suština kod ovog poreza se sastoji u tome da se proizvodi i usluge oporezuju u svim fazama, ali tako da porez plaćen u prethodnoj fazi ne ulazi u poresku osnovicu u sledećoj fazi oporezivanja. Porezom se, dakle, u svakoj fazi oporezuje samo dodata vrednost proizvoda i usluga. Dodatu vrednost predstavlja ona vrednost koju proizvođač, trgovac i druga lica u lancu prometa dodaju na osnovnu vrednost robe, odnosno na onu vrednost po kojoj su nabavili robu. Najlakši način za izračunavanje poreske osnovice je razlika između vrednosti inputa i autputa, tj. razlika između prodajne i nabavne cene proizvoda, odnosno usluge u određenoj fazi prometa. Koje su prednosti poreza na dodatu vrednost? To je, pre svega, smanjena mogućnost evazije, odnosno izbegavanja plaćanja, samokontrola, to je njegova izdašnost, neutralnost u spoljnoj trgovini i izuzimanje inputa iz oporezivanja. Pomenula bih i neke nedostatke, a to su visoki administrativni troškovi, inflatorni potencijal i to što privreda, u stvari, kreditira državu. Osnovna načela poreza na dodatu vrednost proizilaze iz načina oporezivanja dobara, te tako razlikujemo načelo porekla, koje podrazumeva da se dobro oporezuje u zemlji u kojoj je proizvedeno, bez obzira na mesto njegove potrošnje. Kod primene ovog načela, uvozna dobra nisu predmet oporezivanja. Drugo je načelo odredišta. Znači, dobra i usluge se oporezuju u zemlji gde se troše, odnosno koriste, te je predmet oporezivanja ukupna dodatna vrednost, bilo da je dodata u zemlji ili u inostranstvu. Ovde je izvoz oslobođen plaćanja PDV, dok se uvoz oporezuje i stvaraju se uslovi za konkurentnost između domaćih i uvoznih dobara. Tehnički posmatrano, PDV je moguće obračunati i naplatiti direktnim i indirektnim oporezivanjem dodate vrednosti. Kod direktnog metoda, najpre se utvrđuje novododata vrednost proizvoda, pa se na nju kao poresku osnovicu primenjuje poreska stopa. Tačno određivanje novododate vrednosti u praksi je teško ostvarivo, tako da se ovaj metod ređe koristi. Kod indirektnog metoda, nema utvrđivanja novododate vrednosti proizvoda, već se poreska obaveza izračunava tako što se od ukupnog poreza na promet odbije porez plaćen u prethodnoj fazi; ovaj metod je pogodniji danas i češće se primenjuje. Reći ću još nešto samo o osnovnim karakteristikama Predloga zakona o PDV, koji je dostavilo Ministarstvo finansija Srbije. Uvođenjem PDV se postižu sledeći ciljevi: smanjivanje obima sive ekonomije i harmonizacija poreske politike sa standardima Evropske unije. Predloženi model je potrošni tip PDV, indirektni metod utvrđivanja poreske obaveze i poštuje se princip odredišta. Znači, izvoz je oslobođen plaćanja poreza. Obveznici PDV su sva pravna lica koja su u prethodnih 12 meseci ostvarila ukupan prihod veći od dva miliona dinara ili koja kada počinju delatnost procene da će u narednih godinu dana ostvariti ukupan promet u tom iznosu. Oni koji su ostvarili ili procene da će u narednih 12 meseci ukupan promet biti veći od milion dinara, mogu da se opredele da postanu obveznici PDV, pri čemu obaveza plaćanja tog poreza traje najmanje dve kalendarske godine. Ključno u ovom predlogu zakona je što postoji povraćaj PDV, odnosno poreski obveznik ima pravo na povraćaj razlike poreza, ako je iznos prethodnog poreza veći od iznosa poreske obaveze. Rok za povraćaj je 45 dana, a kao što nam je ministar objasnio, u zemljama u okruženju je taj rok između 30 i 60 dana, a ministarstvo se opredelilo za srednju varijantu, za rok od 45 dana po isteku roka za predaju poreske prijave. U skladu sa iskustvima drugih zemalja, pravo na povraćaj, odnosno refakciju PDV imaju strani obveznici, humanitarne organizacije, strani donatori, strani državljani, kako bi se izbeglo dvostruko oporezivanje. Reći ću još samo da se donošenjem ovog zakona, kao i zakona o izmenama i dopunama zakona o porezu na dobit preduzeća, zaokružuje paket poreskih zakona i na taj način Srbija postaje jedna od zemalja sa najnižim poreskim stopama u Evropi. Naravno, donošenje zakona je uvek lakši posao, mada ne uvek i u ovom parlamentu, od njegove primene, pa se nadamo da će se i poreska administracija, a i građani, poreski obveznici, dobro pripremiti, kako bi od 1. januara 2005. godine počelo sprovođenje ovog zakona. Na kraju da dodam da će u svakom slučaju poslanička grupa G17 plus podržati ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branislav Rankić, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, već ovim zakonima koje smo i ranije imali, a odnose se na uvođenje poreza, kao i ranijim zakonima o akcizama i porezima, prekoračeni su limiti (a porezi moraju da ih poznaju), i to limiti sve tri prirode, i mi smo došli u situaciju da ćemo vrlo teško uspeti da naplaćujemo porez u budućnosti zbog krajnje neefikasne privrede. Rečeno je ovde i predviđeno da ovaj zakon zamenjuje od 1. januara porez na promet i ne spori niko potrebu da se jedan ovakav zakon donese. Međutim, efekti koje će ovaj zakon doneti za budžet Republike Srbije su veliki i više će se novca zahvatiti od građana Republike Srbije i od privrede. Obzirom da već dugo godina u Srbiji novac ima ulogu nekadašnjih bonova u društvenim ishranama ili u pojedinim firmama. On se na početku meseca po raznim osnovama onima koji su još uvek zaposleni podeli kroz plate, a oni koji su korisnici socijalnih usluga, socijalnih davanja i penzija taj novac kroz potrošnju vrate ponovo državi. Iz meseca u mesec novac se vrti u krug, ne stvaraju se nove vrednosti i zbog toga dolazimo u situaciju da nećemo moći ni naplaćivati nove poreze. Mi ovde dolazimo u situaciju da se Vlada ponaša prema privredi i prema građanima na sličan način kako se prema našoj državi ponašaju međunarodne finansijske institucije. Naime, radi se o tome da postoji želja, čak je i ministar rekao da neki privredni subjekti ili poreski obveznici neće moći na početku da plate porez, ali će moći da se zaduže, pa će na taj način platiti porez, i to je samo prvi put, a kasnije će se pokazati da je taj porez niži, mada ni tu nismo sigurni, jer je rečeno da će cene pasti za 7 posto, ali ministar sumnja i rekao je da nije siguran da će se to desiti. Doći ćemo u situaciju da privrednici koji prvi put pozajme novac da plate porez neće moći kasnije ostvariti profit, nego će na ime tih kredita sav profit ulagati u isplatu kredita i na taj način ćemo kao država uskoro doći u situaciju da će sa ovolikim zaduženjima celokupna privredna moći samo da servisira kamate, a da će nam glavnica stalno ostajati kao kamen o vratu. To je ono kako se sada Vlada ponaša prema građanima Srbije, prema našim privrednim subjektima kroz uvođenje poreza i prema građanima uopšte, tako da ćemo dovesti građane i privredu u jedan odnos prema državi da će raditi, a neće moći ostvarivati profit. Ono što je iznenađenje možda za poslanike, na šta nismo navikli u ovom sazivu, jeste da Predlog novog zakona ne prati osnivanje agencije, i nije neuobičajeno zato što uglavnom, ako su zakoni iz sfere finansija, tu vam agencije ne postoje, ali ovde imamo u velikom broju članova da se uvek na kraju kaže da će ministar nadležan za poslove finansija bliže odrediti uslove, bliže propisati obrasce, i to se provlači kroz ceo zakon, a mi time dolazimo u situaciju da sumnjamo da će ministar moći obaviti sve ove obaveze koje je sam sebi dao kroz ovaj zakon, pod uslovom da još nešto radi. Skrenuo bih samo pažnju na član 23, jer mi se čini da se ovde malo pričalo o tome, da se po posebnoj stopi PDV od 8 posto oporezuje promet dobara i usluga ili uvoz dobara itd. Sada je ovde zanimljivo ovo oko uvoza, s obzirom da najveći broj dole navedenih stvari, koje se po posebnoj stopi oporezuju od 8%, praktično čini naš uvoz, pa računajući čak i brašno, pa smo prvi put posle 50 godina u prošloj godini imali situaciju da moramo uvoziti pšenicu, jestivo ulje itd, s obzirom da i šećerane sve manje proizvode. Imamo sirovine za takvu vrstu proizvodnje, pošto su privatizovane i ne funkcionišu, pa za fabrike koje se bave preradom poljoprivrednih proizvoda, to je pogotovo uvoz svežeg i rashlađenog voća, povrća, mesa, ribe i jaja, uglavnom uvozna roba i ona se carini po nižoj stopi. A ovde imamo da po nižoj stopi treba da se carine i usluge smeštaja u hotelima, motelima, odmaralištima itd, čime se praktično preporučujemo nekim građanima koji žive u nekim bogatim državama kao vrlo jeftina i radna snaga i zemlja, koja će pružati jeftine usluge, i to ide direktno na štetu građana Srbije, pa i našeg budžeta. Mislim da je ovde trebalo biše povesti računa što bi trebalo da se napravi drugačija lista, šta je to što bi trebalo da se oporezuje sa nižom stopom od 8%, a šta je to što bi moglo da se oporezuje višom stopom. Na kraju, čini mi se da se Vlada ponaša, kada je u pitanju privredni sistem Srbije, slično kao polarni vuk. Njega tradicionalno, vekovima lovi severni narod na taj način što pobodu dršku noža oštrog sa obe strane u led, namažu ga krvlju, a vuk kada omiriše krv sa više kilometara, priđe, počne da liže nož i na taj način nadalje pije sopstvenu krv, a oni ga ujutru nađu pored noža. Tako mi se čini da će ovakvim postupcima, ovakvim zakonima Vlada praktično celokupnu privrednu supstancu kojom raspolaže država uništiti, urušiti, i da ćemo vrlo brzo doći u situaciju da nećemo moći obezbediti ni prehranu stanovništva, a da ne pričamo o pokretanju privrede.
Reč ima narodni poslanik Milan Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Sreto Perić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, najpre ću da se osvrnem samo na raspravu koja je vođena u prepodnevnom delu sednice, jer mislim da deo poslanika nije na najbolji način razumeo izlaganje poslanika Teodorovića, našeg kolege iz poslaničkog kluba SPO – Nova Srbija. Gospodin Teodorović je naime hteo, kako sam razumeo, samo da ukaže na jedan problem, a to je da se cena od 7 plus 1,5 dinara za pšenicu ne poštuje, odnosno ne poštuje se onaj deo cene koji se odnosi na 7 dinara i mislim da to nije bila kritika Vlade. Vlada je verovatno u ovom trenutku učinila najviše što je mogla. Činjenica je da su obećanja bila nešto drugačija, da su ljudi kada su sejali pšenicu pravili kalkulaciju na 9, odnosno 9,5 dinara bez premije, odnosno sa premijom od jednog dinara. Sada je Vlada izašla sa premijom od 1,5 dinara, ali se ovde postavlja pitanje šta bi bilo da je Vlada izašla sa premijom od dva dinara. Da li bi se onda ovaj drugi deo smanjio na 6,5 ili na 6 dinara? To je u stvari jedna sasvim druga tema o kojoj pre svega Vlada treba da razmisli, a to je tema u kojoj meri se poštuje cenovni paritet 1:2:4, odnosno na cenu pšenice od dinar, da brašno bude dva, a kilogram hleba četiri dinara, odnosno vekna hleba bi u tom slučaju (ako bi bilo 10 dinara, 20 i 40) trebalo da bude 24 dinara, što nije. To znači da praktično ovde ceh plaćaju primarni proizvođači, s jedne strane, jer je njihova cena depresirana, a s druge strane krajnji potrošači, jer čini mi se da je sadašnja kalkulacija hleba praktično pravljena na nekoj tržišnoj ceni pšenice koja je bila i čitavih 15 dinara prošle godine. Samo sam na to hteo da ukažem i da kažem da cena po hektaru, koju je kolega Teodorović rekao, dakle, koliko praktično jesu inputi za proizvodnju pšenice od nekih akcionara, on je rekao 25.000 dinara, važi za individualne poljoprivredne proizvođače, odnosno za seljake, a da je ta cena za društvena preduzeća koja se bave primarnom poljoprivrednom proizvodnjom daleko veća i da iznosi blizu 40.000 dinara po hektaru. To znatno menja ovu situaciju i menja kalkulaciju na prinos od pet tona po hektaru, a to je daleko veća cena u osnovi, tako da te zarade o kojoj je kolega govorio, kada su u pitanju poljoprivredni proizvođači, baš i nema. Reći ću vam samo da na jedan dinar obaveza koju ima poljoprivredni proizvođač, društveno preduzeće koje se bavi primarnom poljoprivrednom proizvodnjom ima čak 26 dinara. Dakle, 26 puta je veće opterećenje. U svakom slučaju ova mala digresija je bila neophodna prosto da bi čuli narodni poslanici, ministar, a i javnost, koji se sve problemi tu javljaju, odnosno da se prihvati saznanje da problem nastaje negde između proizvođača i potrošača, a to su mlinari, pekari i da bi tu trebalo videti zbog čega ta cena ne odgovara paritetu 1 : 2 : 4. Što se tiče ovog zakona, ovo je još jedan dobar zakon, jedan od onih u nizu koje je predložila DS, odnosno prethodna Vlada. Uprkos tome što je jedna uvažen koleginica pre nekoliko dana ovde rekla da nije važno ko predlaže zakon, važno je da je zakon dobar, mislim da je važno da kažemo da ovo jesu zakoni prethodne vlade, upravo zbog kampanje koju je deo sadašnje vladajuće koalicije, ne mislim svi nego deo vladajuće koalicije, tada vodio, a to je bila neodgovorna kampanja, puna kleveta, neistina, u dobroj meri destruktivna i koja je za posledicu imala dosta loš rad Vlade u prva četiri meseca. Nije sporno, mislim da je to već svima jasno, da su reforme započete 2001. godine de fakto stale, a sada se svi zajedno trudimo da te reforme pokrenemo i bojim se da to ne ide tako lako. Sve ide, tačno, ali mislim da je malo iskarikirano, da svakako ta kriza koju smo imali jesenas nije bila takvog karaktera da zbog nje nismo mogli da usvojimo porez na dodatu vrednost tada, ali kažem sve i da prihvatimo da iz nekih jačih političkih razloga tada nismo usvajali porez na dodatu vrednost. Postavlja se pitanje zašto se taj zakon nije našao na dnevnom redu možda u martu, aprilu ili maju, nego se tek sada našao na dnevnom redu Skupštine i sada s pravom deo opozicije postavlja pitanje usklađivanja drugih propisa i uopšte mogućnosti da se do 1. januara 2005. sve pripremi za sprovođenje ovako važnog zakona. Ne mogu da ne zamerim vladajućoj koaliciji, Vladi Republike Srbije, što su joj bili važniji neki zakoni koji praktično sada svoju sudbinu čekaju pred Ustavnim sudom Republike Srbije, dakle, čija je ustavnost osporena. Jedan od tih zakona je čak Ustavni sud suspendovao do konačne odluke, kao da je važnije bilo neko kadrovsko prepucavanje ili možda neka vrsta ostrašćenosti i borbe protiv DS-a, što se sada pokazuje kao krajnje apsurdno, s obzirom da hteli ne hteli, prinuđeni smo zajedno da radimo. Mi se na najbolji način, od kada smo ovde opozicija, trudimo da tako i radimo, da budemo konstruktivni i da podržimo sve one zakone za koje smatramo da su na dobrobit Srbije, bez obzira što jesmo sadu opoziciji, što bismo možda mogli neke političke pena da postižemo na taj način što bi vas ometali u radu. Nama to ne pada na pamet i zbog toga vam pomažemo, kao što smo pomagali i prošle nedelje, i pretprošle, i prethodna četiri meseca da usvajate zakone koji jesu reformski, koji jesu produžetak ekonomske politike koju je povela Vlada, čija je okosnica bila DS još 2001. godine, zatim 2002. i 2003. godine. Mi smo stali iza ovog zakonskog predloga i tada kada smo bili vladajuća većina. Nama se ništa nije u našim stavovima i našim principima promenilo time što smo prešli u opoziciju. Mi i dalje stojimo iza ovog zakonskog predloga i, kako je kolega Vlahović rekao, vrlo su jasni naši razlozi zbog čega mi podržavamo ovaj zakonski predlog, što je dato u samom materijalu. To je dalja borba protiv sive ekonomije, harmonizacija poreske politike sa Crnom Gorom. Ne znam da li je ovde rečeno, ali Crna Gora je porez na dodatu vrednost uvela još 1. aprila 2003. godine. Naravno, usklađivanje sa standardima sveta kojem težimo i kojem pripadamo, a o tome je već ovde bilo reči – Šesta direktiva Evropske zajednice o zajedničkom sistemu poreza na dodatu vrednost u državama članicama. Ovaj porez na dodatu vrednost svakako će povećati stepen naplate, ali s druge strane on može biti dobar podsticaj za smanjenje pojedinačnog opterećenja, odnosno podsticaj za investicije, a samim tim i ekonomski rast. Ovaj porez na dodatu vrednost je dokazan u uporednim sistemima i kao takvog treba ga prihvatiti, i ne treba oko njega praviti neku preveliku dilemu ili preveliku priču. Izvesne bojazni, koje je rekao gospodin Vlahović, koje su provejavale kroz diskusiju nekih drugih narodnih poslanika, upravo se tiču tajminga donošenja novog zakona, odnosno velikog propusta i odgovornosti vladajuće većine ili dela Vlade Republike Srbije koji je očigledno imao preimućstvo nad drugim delom Vlade Republike Srbijekada se birao redosled zakona koji će doći na dnevni red. Podneli smo svega nekoliko amandmana. O tim amandmanima ćemo više govoriti u raspravi o pojedinostima. Sada ću samo okvirno reći, to je na članove 24, 34. i 68. Amandmanom na član 24. smo hteli da popravimo rešenje koje se tiče poreskog oslobođenja na pružanje usluga korisnicima slobodne zone. Smatramo da bi moglo preciznije da se uredi, kako to ne bi bio razlog za poresku evaziju i tu će podnosilac amandmana, kolega Vladimir Jovanović, reći nešto više, kao i o amandmanu 34, kojim smo želeli da ukažemo na jednu nejasnoću koja se tiče poljoprivrede. Naime, praktično svi inputi kod poljoprivrednika, odnosno kod njihove poljoprivredne proizvodnje biće opterećeni porezom od 8%, neki 18%, a iznos nadoknade koju mogu naplatiti za svoje autpute jeste 5%. Moram priznati da nam to rešenje nije najjasnije. Treba dodati i to da većina poljoprivrednika neće ispunjavati uslove da bude obveznik, odnosno u sistemu poreza na dodatu vrednost. Pre svega, malo njih će da prikaže da spada u onu grupu, prema, mislim, članu 34, ako se ne varam, preko dva miliona; a i oni koji budu preko milion teško da će se odlučiti da vode knjige i da se bave time, što nije nimalo blisko njihovom poslu. To ćemo više o amandmanima. Imamo tu dilemu koja se tiče člana 68, odnosi se na poslovanje u slobodnoj zoni. Ne sporimo potrebu da postoje pojedine poreske olakšice, ali smatramo da bi samo pitanje poslovanja slobodnih zona ipak trebalo da se uredi nekim drugim zakonom, odnosno nekim drugim propisima. Opet se vraćamo na ono staro, da smo ovaj zakon doneli u martu mesecu, možda bi do 1. januara 2005. imali više vremena da omogućimo, odnosno da izvršimo sve one pripreme koje su neophodne da bi se ovaj zakon primenjivao. Važno je da usvojimo ovaj zakon, važno je da njegova primena krene od 1.1.2005, važno je da se budžet efikasnije puni, a s druge strane da se kvalitetnim poreskim sistemom otvori novi prostor, otvori više mesta, da pojedinačno poresko opterećenje bude manje i samim tim da bude više mesta za investicije. Međutim, obzirom da DS - Boris Tadić podržava ovaj zakon, mislim da je sam gospodin ministar jasno obrazložio koje su potrebe i koji razlozi stoje da se glasa o ovom zakonu. Iskoristiću prisustvo gospodina ministra da ga obavestim da sam podneo jedno poslaničko pitanje predsedniku Narodne skupštine, u skladu sa našim Poslovnikom o radu. Voleo bih da se gospodin ministar potrudi, odnosno da pomogne da dobijem odgovor u pismenoj formi. Kada smo raspravljali pitanje budžeta, a kad pogledate, stalno se mi vraćamo na budžet, bilo kroz priču o pšenici, bilo kroz ovu priču ili neku drugu vraćamo se na Zakon o budžetu i tada smo, kao opozicija, ali u duhu u kom inače ovde nastupamo, konstruktivnom, ukazivali da taj budžetski deficit od 44 milijarde jeste veliki, pa smo s druge strane smatrali da su generalno sami prihodi od 338 milijardi previsoko postavljeni, ali smo tada iskazali zabrinutost za deo pokrića tog deficita u iznosu od 16.800.000.000 dinara, a to se odnosilo na prihode od privatizacije. Naime, mislili smo da neodgovorna politika koju je vodio deo sadašnje vladajuće koalicije prema privatizaciji, populistički pristup, ulagivanje ili ideološki kompromis, koji očigledno postoji u ovoj koaliciji, ne samo što je doveo do toga da se Ministarstvo za privredu i privatizaciju zove samo Ministarstvo privrede, nego je doveo do toga da cela ta kampanja bude usmerena na taj način da će se samim negativnim odnosom prema privatizaciji, pa najavom bogzna kakvog istraživanja privatizacije, pa maltene poništavanja privatizacije, doći do toga da privatizacija u narednom periodu neće biti dobra, kvalitetna i neće doneti rezultate. Kada smo dobili Predlog zakona o budžetu, u najmanju ruku smo se šokirali videvši da Vlada predviđa da od privatizacije dobije 16.400.000.000 dinara, a reći ću vam da je naša Vlada, koja je daleko odgovornije pristupala tom problemu, čak prihode od privatizacije koncipirala za oko tri milijarde manje. Zato sam postavio pitanje, i znam da možda nije direktno usmereno ministru finansija, ali obzirom da ministar finansija vodi računa o punjenju i pražnjenju budžeta moram ga postaviti ministru finansija, jer ministra za privredu nemamo. Dakle - koliko je preduzeća privatizovano od početka mandata Vlade do 1. jula 2004. godine, koliko je raspisano novih tenderskih privatizacija u ovom periodu, koliko je preduzeća u postupku restrukturiranja privatizovano od početka mandata do 1. jula 2004. godine, koliki su prihodi od privatizacije ostvareni od početka mandata Vlade do 1. jula 2004. godine i koliki su troškovi Agencije za privatizacije u periodu od 15. marta do 1. jula 2004. godine? Vi mi, ministre, nećete zameriti što sam iskoristio ovo vreme da vas pitam ovo, odnosno da vas zamolim da od Vlade Srbije dobijem odgovor u skladu sa Poslovnikom, onako kako je to i red i kako priliči, ukoliko Vlada poštuje ovaj parlament. Na kraju krajeva, naš poslanički klub će podržati ovaj zakon, podržaće sve one zakone koje bi i sam stavio na dnevni red da smo u situaciji da vladamo Srbijom, kao što vam nikad nećemo predložiti nijedno jedino rešenje koje sami ne bismo primenili u situaciji da možemo da odlučujemo o tome koje će se rešenje primeniti. Hvala na pažnji.
Izvolite, po Poslovniku. Replika, ovlašćeni predstavnik. Izvolite.
Gospodine Markoviću, želim da vas zamolim da se, kad pričamo o važnom reformskom zakonu, držimo teme. Besmisleno je da gubimo vreme na ovakav način, da otvaramo niz drugih tema koje nisu na dnevnom redu. Drugo, da se podsetimo, DSS u prethodnom mandatu je podržavala sve ozbiljne zakone koji su na tragu onoga što vodi Srbiju putem Evrope. Osamdeset hiljada stranica zapisano je. Tu nije potrebna ne znam kakva mudrost, kako bi se ti zakoni koji nas vode putem Evrope preveli i doveli ovde pred Skupštinu, već je potrebna politička volja vladajuće koalicije. U prethodnom periodu, nažalost, nismo imali političku volju da do kraja odradimo neke poslove koji su vrlo bitni za ono što vi nazivate reformom. Dakle, pitam vas - zbog čega prošlog jula nismo vodili polemiku ili razgovor, ili donosili odluku o zakonu o porezu na dodatu vrednost, nego smo prošlog jula imali ono što smo imali u ovoj skupštini, recimo, raspravljali smo o guverneru Narodne banke Srbije. Što se tiče privatizacije, podsetiću vas, ono što je vredelo prodalo se. Dobar deo tih firmi koje su se prodale imaju i te kakvih problema. U najmanje sto firmi, član sam Odbora za privatizaciju, odlično znam, imamo problema i to ogromnih. Nemojte dolivati ulje na vatru. Nemojte pričati o nekim stvarima koje su se zakuvale upravo u vreme dok smo imali tu tzv. reformsku vlast. Molim vas, i sve ostale poslanike, da se držimo današnjeg dnevnog reda. Ovo na kraju i te kako košta naše poreske obveznike i dopustite da makar, kad već toliko košta, ovaj posao radimo brzo, efikasno i u korist našeg naroda.
Hvala. Izvolite, ali molim vas, ne pominjite imena, da ne biste izazivali replike.
Ne znam zašto se kolega našao prozvanim, verovatno je mislio na taj deo Vlade, koja se još uvek nije jasno opredelila, još uvek vodi u sebi ideološku borbu i traži ideološki kompromis. Ne vidim da sam iskočio iz teme. Govorimo o porezu na dodatu vrednost kao jednom od instrumenata punjenja budžeta. Kada su već govorili o punjenju budžeta, logično je bilo da iskoristim prisustvo ministra finansija da ga pitam o jednoj vrlo važnoj stavci koja se odnosi na nemalu sumu od 16.400.000.000 dinara. Što se tiče toga zašto nismo u junu prošle godine usvojili taj zakon, znam da je on bio spreman već u septembru. Ako se ne varam, vaš kolega je malopre govorio upravo o periodu septembar, oktobar, novembar. Nema potrebe da se vraćamo na jul. U julu je već bio zakazan dnevni red. To je bila vanredna sednica Skupštine, nije bila redovna i nije mogao da ide na vanrednu sednicu Skupštine. Postavio sam pitanje vaše odgovornosti - šta se radilo ova četiri meseca? To je, po meni, ključna stvar. Na svu sreću, desili su se izbori i dobili ste rezultat koji ste dobili. Očigledno je to uticalo da se malo promeni vaša politika. Jednostavno, meni se nije sviđala politika u prethodna četiri meseca. Umesto ovakvih ključnih zakona, koji su bitni za državu i koji ne mogu da prave razliku između vlasti i opozicije, mi smo imali neke druge zakone koji su se uglavnom svodili na smene ljudi. Pa smo, recimo, sudije smenili zakonom, što je potpuno nezakonito i protivustavno; pa smo, recimo, doneli drugi zakon koji je suspendovan pred Ustavnim sudom itd. O tome sam govorio i ne znam zašto ste se našli prozvanim, nije bilo potrebe. Idemo dalje, zajedno ćemo usvojiti ovaj zakon, a nadam se da ćemo zajedno usvojiti i naredna dva zakonakoja je ovde ministar predložio, ali važno je da kao poslanik dobijem odgovor na pitanja o privatizaciji. Nije moguće da je baš sve prodato dok mi nismo došli na red, pa sada više nema šta da se proda. Ima da se proda, ima da se izvrši privatizacija, ali je nešto drugo problem, i vi i mi to znamo, i verovatno će se rešavati kasnije.
Ustanovili smo da ste vi izazvali repliku i ovim završavamo. Po Poslovniku.
Reklamiram svoje pravo na repliku, član 97. stav 2. Šta želim da kažem, gospodine Markoviću?Prvih 40 zakona su se odnosili na izgradnju institucija, u najvećem delu. Da ne beše tih zakona, mi ne bismo danas imali predsednika Republike. Da biste sproveli reforme u jednom društvu, morate da imate jake institucije. DSS ili taj deo Vlade koji nije odlučan u tome da se ovde prave promene koje su po vama na pravom putu, taj deo Vlade je još u izbornoj kampanji rekao da su, pre svega, ovoj zemlji potrebne jake i normalne institucije. Dakle, mi smo morali, ono što je bilo zanemareno u prethodne tri godine, da nekim dopunskim radom uradimo ovih 40-tak zakona, pa smo prešli na ono što je potrebno Srbiji, a to su ovi zakoni. Inače, oni nisu u istom obliku. Podsetiću vas da je "Đelićev zakon" podrazumevao dve poreske stope: opštu od 20%i posebnu stopu od 5%. Ovaj zakon se umnogome razlikuje. Naravno da su i slični, zbog toga što su u okvirima Evropske unije i onih propisa koje već imamo izEvropske unije. Molim vas, izgradnja institucija je bio prvi preduslov kako bismo izgrađivali i ekonomski poredak u zemlji.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je još jedan u nizu zakona gde se bivši i sadašnji režim prepucavaju oko toga ko je predložio taj zakon. Izgleda da će građani Srbije morati sačekati još malo dok vlast preuzme SRS, pa da predlažemo naše zakone, koje ćemo, svakako, uz vaše amandmane i sugestije prihvatati. Možda ćemo malo i čekati. Očigledno je da vi ne znate da koristite, kako bi vi rekli, resurse ili potencijale opozicije. Nije tačno da je SRS bila protiv 40 zakona, koji su već usvojeni otkako postoji ova skupština. Principijelno, SRS je bila protiv onih predloga zakona gde su se utemeljile agencije, a ne protiv drugih zakona, s tim što su poslanici SRS podnosili određen broj amandmana za popravku tih zakona, ne bi li postali interesantni i za građane Srbije, čije mi interese ovde zastupamo. Što se tiče konkretno ovog zakona, naravno da ovde ima šefova poslaničkih grupa koji se povremeno javljaju samo na replike, a da pri tom ne ulažu nikakav poseban rad i doprinos da bi ovaj parlament bio što efikasniji. Kada je u pitanju zakon o porezu na dodatu vrednost, poslanici SRS smatraju da je ovo jedan od zakona koji je potreban. Drugo je pitanje da li je ovo najpovoljniji momenat za donošenje takvog zakona. Da vam kažem da sam kontaktirao sa velikim brojem ljudi koji rade u poreskoj upravi, da vidim da li oni imaju nekih primedbi i predloga na ovaj zakon. Mnogi su rekli, dok je zakon bio u nacrtu, da nisu stigli da ga pročitaju i da pogledaju, a kasnije su priznali da su ga i gledali, ali da njima mnoge stvari nisu jasne. Mislim da i to treba prihvatiti, da je trebalo zakon pisati na prihvatljiviji način. Slažem se da će biti izvršena edukacija onih koji radeu poreskoj upravi, da ga znaju primenjivati. Međutim, treba raditi na tome da ga i poreski obveznici, na koje se ovaj zakon takođe direktno odnosi, razumeju i da bi mogli da se ponašaju i postupaju u skladu sa tim zakonom. Dalje, kada je u pitanju kategorija opšte poreske stope, da li je 18% nešto što je u ovom momentu najpotrebnije, to bi ministar, odnosno ministarstvo koje je predložilo ovaj zakon trebalo da vidi. Tačno je da je u okruženju, otprilike, najveći broj zemalja prihvatilo tu poresku stopu, ali možda privredni ambijent, razvoj i preduzetništvo u Srbiji nisu na tom nivou da 18% bude stimulativna stopa koja će sigurno eliminisati u dobrom delu sivu ekonomiju. SRS bi podržala ovaj zakon, uz usvajanje amandmana koje su podneli naši poslanici, ali je trebalo ovde da se smanji procenat opšte poreske stope, jer nema ozdravljenja privrede dok se ne pokrenu privredni potencijali. Mislim da ni jednim poreskim propisom ne možemo stimulisati pokretanje privrede, ako to ne bude u funkciji privredne proizvodnje. U samom zakonu se u 16 članova kaže da će detaljnije neke odredbe regulisati Ministarstvo, odnosno ministar finansija. Verovatno je i to jedan od razloga zbog čega treba posumnjati da li ovaj zakon može da se primeni od 1. januara 2005. godine. Čak se u članu 36. ovog zakona kaže: "Ministar bliže uređuje šta se smatra umetničkim delom, kolekcionarskim dobrom i antikvitetom iz stava 1. ovog člana". Mislim da bi ovo trebalo da radi neki drugi ministar, odnosno neko drugo ministarstvo, a ne ministar finansija, jer ako je od ministra Dinkića, puno bi bilo, verovatno. Zatim, u članu 60. ovog zakona, u kaznenim odredbama, ako se ne navede PIB u svakom dokumentu koji se predaje, propisana je novčana kazna od 100.000 do 1.000.000 dinara. Znači, toliko će se kazniti za prekršaj obveznik, odnosno pravno lice. Mislim da je to prevelika novčana kazna, jer ovde se ne radi o neplaćanju poreza, nego se radi samo o tome ako se, kojim slučajem, propusti da se navede PIB u tom dokumentu. Nešto manja kazna je predviđena za privredne preduzetnike, ali to je takođe velika kazna. Zatim, povraćaj poreza u roku od 45 dana. Ministar je u obrazlaganju ovog zakona rekao da je to neki prosečan rok. Mislim da bi u nekimstvarima trebalo da koristimo neke momente, gde će se za privrednike, odnosno preduzetnike omogućiti neka povoljnost, a ne nešto što je u okruženju, odnosno možda čak i najlošija varijanta baš kod nas. I dalje mislim da bi trebalo kod ove opšte stope videti da tu procenat bude nešto niži nego što je predviđen. U pojedinostima govorićemo o amandmanima i našim primedbama na ove članove, kako bi se tekst ovog zakona popravio.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, kao zamenik šefa poslaničke grupe, drugih deset minuta.
Svaka veća stopa u značajnoj meri doprinosiće inflaciji, povećanju inflatorne stope, imaćemo velike muke i probleme da to zadržimo, kao što se videlo i u ovim zemljama koje su uvođenjem PDV htele ne samo da dobiju istu sumu prihoda, već da u značajnoj meri nadomeste budžetski deficit i ostvaruju u velikoj meri budžetski suficit. Zato vas pozivam da prihvatite ove amandmane poslanika SRS, a naš je posao, da još jednom kažem nekim poslanicima koji su govorili posle naših poslednjih izlaganja i istupanja, a koji govore o tome šta je posao opozicije, da tražimo slabe tačke i da kritikujemo vlast. To je posao opozicije, ali da to radi sa realnih osnova i na ozbiljan način. Oni koji žele da glumeći opoziciju na drugog prebacuju krivicu nisu nikakva opozicija. Podsećam one iz stranke izabranog predsednika Republike Srbije da je on obećao, iako mu to nije ustavna nadležnost, da će da rešava pitanje radnih mesta i pitanje životnog standarda. Eto nas za mesec, dva i tri ispred vrata Borisa Tadića, Bogoljuba Karića, jednako kao i Vlade Srbije, da ih pitamo šta je to u Srbiji bolje, da li se u Srbiji živi bolje. Pošto znamo kako i na koji način ste sposobni, kako i na koji način će u Srbiji biti, tada ćete videti kakva će biti narodna reakcija, jednako protiv jednih, drugih i trećih, i do kakvih promena će u Srbiji morati da dođe. A Srbija već danas razume i Srbija je već danas potpuno jasno za promene.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić, a neka se pripremi narodni poslanik Goran Cvetanović.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kao što je već rekao ovlašćeni predstavnik DSS u svom uvodnom izlaganju, DSS će podržati Predlog zakona o porezu na dodatu vrednost ne samo zbog činjenice da tim zakonom mi harmonizujemo naš poreski sistem sa Evropskom unijom i sa više od 100 država koje su uvele PDV, nego još više zbog činjenice da se upravo donošenjem ovog propisa stimuliše privredni rast i stvaraju regularni okviri za poslovanje, a u svakom slučaju destimuliše poslovanje izvan regularnih tokova privređivanja. Ovo je vrlo bitno jer donošenjem ovog propisa na neki način zaokružujemo sistem propisa koji podstiče investiranje u Srbiji. Doneli smo Zakon o registraciji privrednih subjekata, doneli smo Zakon o stečaju, doneli smo još drugih propisa i na neki način ovim zakonom – a naravno u najavi je i zakon o izmeni Zakona o porezu na dobit preduzeća kojim, kao što ćemo videti, postajemo najatraktivnija zemlja za ulaganje –eleminišemo ono što je bilo osnovna negativna strana primene Zakona o porezu na promet, a to je činjenica da je bila velika poreska nedisciplina, da je punjenje budžeta bilo slabo, da je bio krajnje nemaran odnos prema državi i zdravoj ekonomiji, da je postojala nelojalna konkurencija, da su postojali povlašćeni i monopoli. U primeni tog zakona verovalo se da se upravo izigravanjem propisa, izbegavanjem plaćanja poreza, može vrlo lako i brzo stići do profita, a na taj način bio je oštećen onaj ko je utvrdio sve uslove i sva pravila tržišne utakmice, a to je država. Upravo ovaj PDV, znači opšti porez na potrošnju, takvu mogućnost ako potpuno ne isključuje, ali je svodi na najmanju meru i stvara iste uslove za sve za takmičare na srpskom tržištu. Kao što je rečeno, u ranijem periodu bilo je mnogo privilegovanih koji poreze nisu plaćali, izbegavali zbog sistema poreza na promet, jer se taj porez obračunavao samo u jednoj fazi prometa proizvoda i usluga. Uglavnom oni koji su snosili najveći teret plaćanja poreza, koji su najviše bili na udaru poreske adminstracije (koja je, mora se reći, u prethodnom periodu bila potpuno obavijena korupcijom), bili su mali preduzetnici. Oni su najviše plaćali, oni su punili budžet, a oni veliki uglavnom su to izbegavali, koristeći razne političke pozicije i politički uticaj. Zašto PDV i koje su prednosti PDV više puta je ovde isticano. Ovim modelom poreza izabran je kreditni metod jer on prati sve faze prometnog ciklusa u kojem učestvuju svi u jednom ciklusu i svi su zainteresovani da se PDV obračuna u računima, da se iskazuje u računima, da bi se steklo pravo na poreski kredit i da naredni u tom ciklusu ne bi snosio obavezu plaćanja prethodnika. Tu svako svakog kontroliše i tu je mogućnost zloupotrebe minimalna. Uglavnom, ovaj porez je neutralan za poreskog obveznika jer primljene račune za isporučene proizvode i usluge koje su ispostavili drugi poreski obveznici istovremeno ima pravo da odbije od svoje poreske obaveze. Na neki način PDV sadržajno, po primljenim računima, ne predstavlja za poreskog obveznika trošak poslovanja. Naravno, vrlo je bitno da PDV insistira na širem poreskom obuhvatu, a broj poreskih oslobođenja, izuzeća, svodi na najmanju meru i time se razlikuje od poreza na promet. Naravno, želim ponovo da istaknem činjenicu da je kod poreza na promet obaveza obračunavanja i plaćanja poreza u poslednjoj fazi pogodovala izbegavanju poreske obaveze. Više puta su ovde isticani pozitivni efekti ovog predloga zakona kada bude primenjen. To je veći poreski prihod, efikasnije suprotstavljanje poreskoj evaziji ili izbegavanju plaćanja poreza. Svi učesnici u prometu obračunavaju porez i prate se sve faze prometnog ciklusa. Što se tiče samih pojedinačnih rešenja u Predlogu zakona, i ovde je najviše diskutovano oko toga šta je sve obuhvaćeno opštom poreskom stopom, šta je sve obuhvaćeno posebnom poreskom stopom. Želim da ukažem da se izabrana opšta i posebna poreska stopa na neki način nalaze u proseku onih poreskih stopa koje imamo u Evropskoj uniji. Imamo i do 25%, ali imamo i onaj minimum koji je propisan Šestom direktivom od 15% za opštu poresku stopu ili 5% za onu posebnu. Pitanje je da li je bilo mogućnosti da se do kraja iskoriste sva rešenja iz Šeste direktive i Aneksa H, da li su neki proizvodi i usluge mogli da budu oslobođeni ili podvedeni pod nižu poresku stopu. Ovde su spomenuti veterinarski lekovi za prevenciju. Direktiva kaže da bukvalno niža stopa može da se primeni i na njih. Takođe niža stopa po toj direktivi mogla bi da se primeni na prirodni gas i električnu struju. Međutim, ovde bih se koncentrisao na dva pitanja. Mislim da su strateški bitna i već su u prethodnim diskusijama pomenuta, tako da će verovatno ministar dati na njih odgovor, pošto je jedno od važnih opredeljenja ekonomske politike stimulisanje stanogradnje, ali i stimulisanje izvoza. Mi imamo činjenicu da je pri prometu novoizgrađenog građevinskog objekta predviđeno plaćanje po opštoj stopi od 18%. Mi smo pre par meseci usvojili Zakon o nacionalnoj korporaciji za osiguranje stambenih kredita, i naravno treba videti da li ova opšta poreska stopa, koja se primenjuje na porez pri prometu novoizgrađenog građevinskog objektu, može da naruši efekte primene Zakona o nacionalnoj korporaciji i osiguranju stambenih kredita. Osim toga, kada je u pitanju promet nepokretnosti, u Evropskoj uniji vidimo različita rešenja kada je u pitanju prvi promet novoizgrađene nekretnine. Imamo oslobođenje u Danskoj, Finskoj, Nemačkoj, Luksemburgu, Holandiji, Portugaliji, Švedskoj, Velikoj Britaniji, Španiji, Irskoj, imamo činjenicu da se novoizgrađeni objekat oporezuje po nižoj stopi. Bilo bi interesantno čuti zašto je u ovom predlogu zakona zauzet stav da se novoizgrađena nekretnina pri prvom prometu oporezuje po opštoj stopi. Drugo je pitanje položaj uvoznika koji su u isto vreme veliki izvoznici. Imamo činjenicu da se, kako je predviđeno zakonom o porezu na dodatu vrednost, PDV plaća odmah prilikom uvoza, zajedno sa carinom, ali imamo i činjenicu da je izvoz oslobođen plaćanja PDV. Onda, činjenica da se tu ne može raditi o odbitku, nego o zahtevu za povraćaj, a ako se izračuna vreme u kome se podnosi poreska prijava, koji je to obračunski period, u kom periodu se vrši povraćaj kada su u pitanju pretežni izvoznici, a ovde je predviđen rok od 15 dana, možemo doći u situaciju da se uvoznici u isto vreme, a i izvoznici, nađu u situaciji da kontinuirano ulaze u zaduživanja kod poslovnih banaka da bi plaćali PDV prilikom ulaza, dok se ne sačeka povraćaj od strane države. Mi znamo kakve su kamate kod poslovnih banaka, kolika su ta zaduženja, pogotovu kada su u pitanju velika sredstva. Osim toga, ti uvoznici i izvoznici dolaze u situaciju da ta sredstva koja uvoze nabavljaju za devize, da se povraćaj vrši u dinarskim sredstvima i mogu doći u situaciju da zbog tih kursnih razlika budu na gubitku. Imamo primere u evropskim državama, a to i Šesta direktiva omogućava, da se takvim preduzećima na neki način pomera rok plaćanja PDV prilikom uvoza. Ovde je spomenuto u jednom izlaganju da je predviđen amandman da se menicom izvrše takva obezbeđenja, odnosno takva plaćanja. To su pitanja koja bi bilo zanimljivo čuti i verovatno će ministar na njih dati odgovor, jer mi smo se opredelili generalno da podstičemo izvoz, da jačamo izvoznike, a sa druge strane da jačamo stanogradnju. U svakom slučaju, nevezano za ova pitanja, DSS će podržati ovaj zakon iz razloga koje sam naveo na početku, zato što je to zakon koji zaokružuje sistem podsticajnih zakona dobar za investicije, a kada se donese zakon o porezu na dobit preduzeća imaćemo takve uslove da će investitori sasvim sigurno, ne samo investirati, nego i poželeti da sedišta preduzeća u narednom periodu pomeraju i otvaraju ovde u Srbiji. U svakom slučaju, još jednom, na kraju, podržavamo ovaj reformski, odličan zakon, koji nas harmonizuje sa propisima Evropske unije i sasvim sigurno daće boljitak nakon početka svoje primene.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, a neka se pripremi narodni poslanik Vladan Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o porezu na dodatu vrednost je model koji je u svakom slučaju u skladu sa Šestom direktivom Evropske zajednice, gde se porez naplaćuje u svim fazama proizvodno-prometnog ciklusa. Ministar Dinkić je rekao da ovaj predlog zakona predstavlja malu revoluciju i zaista sam fasciniran njegovom fleksibilnošću, jer on kao učesnik 5. oktobra u velikoj revoluciji i na potpuno neprimeren način sada učestvuje u maloj revoluciji u ekonomskoj sferi i zaista je za svaku pohvalu njegovo ponašanje. S obzirom da se svi hvale kako Srbija treba da postane član Evropske zajednice, a sada i malo dete zna da Srbija ne može da postane član Evropske zajednice pre 2016. godine, interesantno je čak da je predsednik Srbije juče posle inauguracije rekao da u toku njegovog petogodišnjeg mandata teško da može takav cilj, iako je prioritetan, da se realizuje i ostvari. S obzirom da vidim da iz DSS, a i Koštunica više ne priča o tome da treba da se promeni Ustav, a predstavnici DS i DOS kažu da sigurno neće biti prevremenih republičkih izbora za godinu dana, da li to znači da postoji dogovor da se Ustav ne menja, jer je ranije rečeno da poslanici treba da biraju predsednika Srbije u Skupštini ili je nešto potpuno treće. Doduše, gospodin Dinkić je rekao da je ovaj zakon tu ne zbog evropskih integracija, nego da bi se smanjila siva ekonomija. Odredbe ovog zakona primenjuju se na sav promet dobara i usluga, i uvoz dobara, i to od 1. januara 2005. godine. Potrebno je poboljšati stanje u privredi u naredne dve godine, a onda početi sa primenom ovog zakona. S obzirom da se tvrdi da se deluje zbog smanjenja sive ekonomije ovim zakonom i da je to osnov za donošenje ovog zakona, postavljam ministru pitanje kako je moguće da je istovremeno predložio poreska oslobađanja za dobra koja se u okviru carinskog postupka privremeno uvoze i ponovo izvoze, kao i suprotno, a upravo su ta dobra bila generator sive ekonomije. To možete videti iz člana 26. ovog predloga zakona. Porez na dodatu vrednost izazvaće inflaciju i dodatno će opteretiti i finansijsku i socijalnu situaciju većine građana Srbije. Predlog zakona je mogao bolji da bude, pre svega u pravno-tehničkom pogledu, ali više se obraćala pažnja na dve različite poreske stope koje omogućavaju diskreciona prava poreskoj administraciji. Više se pažnje obraćalo na pojedine članove Predloga zakona, gde se daju prevelika ovlašćenja nadležnom ministru, a i deo materije ovog zakona je morao da se reguliše zakonom, a ne da se ostavi da bude regulisan podzakonskim aktima Vlade Republike Srbije. Za primenu ovog zakona Vlada mora da reši nekoliko problema. Pre svega, nedostatak slobodnog kapitala, problem likvidnosti privrede, jer je privreda u kolapsu, a i prezadužena je, budžetski deficit, koji je evidentan, kao i proizvodnja, koja i te kako mora da se poveća. Kaznene odredbe već postoje u Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji i zato je dvostruko kažnjavanje nepotrebno i neprimereno, jer je to već materija koja je regulisana zakonom. Na kraju, taman sam hteo da zamolim ministra, a on uteče, da makar obrati pažnju na dva amandmana SRS. Dakle, na amandman gde mi insistiramo da poljoprivredni proizvođači treba da se oslobode plaćanja poreza na dodatu vrednost, kao i amandman SRS na član 24, koji neću da citiram jer je duži. Ali, kao lekar želim da insistiram da se oslobode poreza na dodatu vrednost lekovi koji su navedeni u listi lekova koji se prepisuju i izdaju na teret sredstava za zdravstveno osiguranje, u skladu sa propisima o zdravstvenom osiguranju, ortotička i protetička sredstva, medicinska sredstva – proizvodi koji se hirurški ugrađuju u organizam, kao i materijali za dijalizu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladan Vučićević, a neka se pripremi narodni poslanik Rodoljub Gačević.
Dame i gospodo narodni poslanici, da bi shvatili kakav zakon danas treba da donesemo i kakve koristi će imati građani Srbije i Srbija od ovog zakona, moramo se vratiti malo unazad i da se podsetimo onih vremena kada je u Srbiji bio porez 43 posto, 60 posto, 86 posto, 23 posto, 20 posto i, naravno, mi sada predlažemo, tj. ovaj zakon o porezu na dodatu vrednost, da opšta stopa bude 18 posto. Moramo znati da je i 90-tih godina srednjeg sloja u Srbiji bilo najviše, da je bilo malo siromašnih i da je bilo bogatih ljudi. Međutim, vreme koje je iza nas učinilo je da danas u Srbiji imamo ljude koji su na ivici egzistencije. Srednjeg sloja uopšte nemamo i imamo enormno bogatih ljudi. Nije lako za desetak godina rada stići do velikog bogatstva. Do velikog bogatstva za desetak godina rada stiže se samo prevarama i utajom poreza. Zato sam i nabrojao kolike su stope bile u proteklom vremenu, da bi se videlo koliko su ljudi na neki sebi svojstven način utajili i došli do velikog bogatstva. Sve to porez na dodatu vrednost u ovom trenutku treba da ispravi. Naravno, svaka promena u Srbiji izaziva dilemu. Stečene navike teško se menjaju. Želimo u Evropu, puna su nam usta Evrope, a ne želimo da prihvatimo nijedan evropski zakon. Svi oni poslanici koji danas zagovaraju da je ono što je u prošlosti bilo bolje, a to je siromaštvo danas, jednostavno zagovaraju da su oni koji su opljačkali ovu državu ispravni građani. Zato smatram, i kao privrednik apsolutno stojim iza toga, da će ovaj zakon o porezu na dodatu vrednost mnoge stvari u poreskom sistemu ispraviti i dovesti u pravi red. Šta je sve to dobro što se uvodi ovim zakonom. Prvo, dobro je to što će država unapred imati veliki i dobar priliv sredstava u budžet. Šta će budžet, ako se bude ravnomerno punio, omogućiti? Omogućiće redovne isplate penzija, redovne i kvalitetne isplate dečijih dodataka i naravno omogućiće redovnu isplatu svih budžetskih sredstava tj. plata. U proteklom vremenu mnogi su prilikom uvoza robe fingirali svoje račune, pa uvek robu plaćaju inopartneru po jednoj ceni, a prave niže fakture za zemlju i poreske organe u Srbiji. Posle toga traže da im se roba delimično isplaćuje preko fakture, a delimično u gotovom novcu. Porez na dodatu vrednost isključuje takvu mogućnost poslovanja. Dobro je takođe i to što su mnogi privrednici lako dolazili do novca, tako što su maržirali svoju robu sa stotinu, dvesta-trista, pa i hiljadu procenata, a naravno sada to neće moći, jer će tu svoju dobit morati da iskazuju. Šta nije dobro; da imamo dve poreske stope. Bolje je da imamo jednu poresku stopu, mnogo se to lakše računa i apsolutno kao privrednik rekao bih da je bolje imati jednu poresku stopu od 14% i onda rigoroznu kaznenu politiku. Mislim da bi to finansijski dalo još više rezultata. Kao privrednik moram reći da nije dobra ova druga poreska stopa, poseban porez od 8%. Sada imamo situaciju da osnovne životne namirnice hleba imamo po stopi od 8%, a hleb je ipak socijalna, ekonomska i politička kategorija u ovoj zemlji. Naravno, pored toga imamo pecivo, kifle, koje su po 18%, a i kifla je socijalna, ekonomska i politička kategorija u ovoj zemlji. Moram reći za grad Kragujevac, u kome ima dosta nezaposlenih ljudi, u kome ima dosta socijalnih slučajeva, da ne može biti kifla artikal koji treba biti oporezovan po stopi od 18%, jer na neki način roditelji koji su siromašni svome detetu daju toliko novca da mogu kupiti jednu kiflu za doručak, a pošto je to sve iz domena pekarstva, smatram da to nije u redu i da bi taj artikal morao da bude po istoj stopi kao i hleb, i mora biti niži. Na kraju, želim da kažem da ćemo mi u Evropu pre 2016. godine. Kada budemo uveli ove evropske zakone i kada budemo znali da se ponašamo kao normalni ljudi, kada budemo shvatili da opozicija treba da bude konstruktivna i konstruktivan kritičar Vlade, kada budemo naučili da se ponašamo, onda ćemo sigurno i ranije otići u Evropu. Ovako imam utisak, ako bi neko predložio da se uvede kolera, onda ovde bila podela – pola bi bilo za, a pola protiv. Mi moramo da shvatimo da ono što je dobro, što je konstruktivno, što je ispravno i što će apsolutno dovesti finansijske tokove u red, moramo prihvatiti. Podržavam one poslanike koji brinu o agraru, ali ako želimo stvarnu saradnju sa svetom, ako želimo da budemo evropska država, da budemo u porodici evropskih zemalja, onda moramo prihvatiti te kodekse. Nijedan poljoprivrednik neće plaćati porez na traktor, ali to je osnovno sredstvo i osnovno sredstvo je oslobođeno, ali moramo da jednostavno uradimo ono što je potrebno, a to je da se legalizujemo kao privrednici. Podržavam sve što je u interesu boljitka građana Srbije i iz ovih razloga podržavam i ovaj zakon, i smatram da će ovaj zakon dovesti privredu i privrednike u red, da će stvoriti mogućnost redovnijih isplata, manjih špekulacija i da će građani od ovog zakona brzo osetiti boljitak.
Reč ima narodni poslanik Rodoljub Gačević, a neka se pripremi narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada se u narodu kaže– to je zakon, onda se podrazumeva da je to nešto što ne može bilo ko pojedinačno menjati, nešto što je jasno, nedvosmisleno i precizno, što se za ovaj predlog zakona ne može reći. Naime, čitanje ovog predloga zakona podsetilo me na onu priču kako je knjaz Miloš Obrenović, kada su mu doneli zakon, prvo pozvao čiča Miliju i naredio – čitajte mu, pa potom pitao – čiča Milija, jesi li razumeo. Ne, ama baš ništa. Ne valja zakon, pišite ponovo, hoću da ga razume i čiča Milija. Ovaj predlog zakona dao sa jednom vrsnom knjigovođi, čija je supruga dugogodišnji kontrolor u Službi platnog prometa, odnosno nekadašnjeg SDK, i koji su kada su pročitali ovaj zakon na kraju rekli da niti im je jasan niti su ga razumeli. Ako ga nisu razumeli oni koji treba da sprovode, da kontrolišu zakon, šta je ostalo narodu, onim poreskim obveznicima. Slažemo se sa tim da je građanstvo poreski obveznik i treba da razume ovaj zakon. Znam da je potrebno doneti ovaj zakon i neko je malopre rekao da smo mi protiv zakona, svih onih koji se ovde predlože. Međutim, mi smo samo protiv onih loših zakona, onih koji su neodređeni, koji imaju nedostatke. Već je rečeno koji su to zakoni, ali smo za ono da se svi oni zakoni urede, da budu dobri i kvalitetni. Upravo za to se bori SRS. Ove zakone znamo da imaju i druge zemlje u našem okruženju, osim BiH, ali ne ovakve nejasne, ne ovako nepotpune zakone, koji su možda i perfidno sračunati na mogućnost malverzacije, mahinacije Vlade i ministra, ako ne možda i za opstanak kriminala u Srbiji, jer je ovim sve to dopušteno. Smatram da su u ovom zakonu pre svega visoke poreske stope, kao što je to malopre rečeno, kao i same kaznene odredbe, koje su takođe neprimerene i veoma visoke. U obrazloženju ovog zakona stoji da princip odredišta tj. oporezivanja prometa robe i usluge prema mestu potrošnje znači oslobađanjeizvoza od plaćanja poreza i oporezivanja uvoza. To se iz ovog zakonane vidi i nisam mogao nigde videti da je to tako. Na primer, u članu 23. tačka 2) kaže da se sa 8% oporezuje uvoz voća, povrća, mesa, ribe i jaja. Ako je teško sve to zabraniti, zašto oporezovati ovakvom stopom, koja je kao za uvoz onih lekova koji su nužno potrebni u zemlji. Druga je stvar sa unutrašnjim prometom tih artikala, međutim, te stvari nisu razdvojene. Kako objasniti poljoprivrednim proizvođačima šta je sa mesom, odnosno prodajom stoke, šta je sa poljoprivrednim i drugim proizvodima, kao voćem, povrćem itd, kada je već dozvoljeno da se sa ovako povoljnim uslovima vrši uvoz svega ovoga. Zbog ovih nejasnoća, da gotovo svaki drugi član tamo ima odredbu koja kaže da ministar bliže uređuje i tumači članove zakona, pitamo se - čemu će onda zakon, ako će to uređivati i bliže određivati ministar. On ništa drugo neće ni raditi nego samo da piše tumačenja i kojekakve druge odredbe iz zakona. Ukoliko možda neće, ne krije se mogućnost da zloupotrebi sve to, zavisno od tumačenja, prema partijskoj pripadnosti, rodbinskim, kumovskim i drugim vezama, ako ne da to može zavisiti i od samog raspoloženja ministra. Opet to liči na onu priču kada je knjaz Miloš Obrenović prihvatio da potpiše zakon, ali da se dopiše jedna tačka koja glasi - sve će ovo ovako biti, ako knjaz drugačije ne kaže. Prevedeno bi značilo - sve će ovako biti ukoliko ministar drugačije ne kaže. Tako npr. u članu 36. ministar bliže uređuje šta se smatra umetničkim delom, a u članu 45. uređuje ko nema obavezu izdavanja računa, ili u članu 52. uređuje postupak prava na povraćaj PDV. Stekao sam uverenje da je sva ova zakonska ujdurma učinjena i sračunata zbog člana 60, odnosno zbog kaznenih odredbi koje su tamo predviđene - u iznosu od 100.000 do 1.000.000 dinara. Dakle, kazne u članu 60. sa ovolikim merama, kao npr. kazna za neplaćen PDV propisana u roku 10 dana po isteku poreskog perioda, neupisan redni broj ili PIB, što i nema neku posebnu nameru, što se može vratiti na dopunu itd, ali su kaznene mere od 100.000 do 1.000.000 dinara. Gospodin ministar bi trebalo da zna da je taj iznos smrtna doza za sva mala preduzeća, a možda i za neka srednja preduzeća. Ako se ima u vidu da su lični dohoci, neko je reko 16.000, možda za one koji su redovno isplaćivali lične dohotke i oni koji su predali Zavodu za statistiku u obradu podatke za lične dohotke, ali znam, recimo, u Prijepolju, da je u malom broju, možda dva-tri slučaja u preduzećima, lični dohodak veći od 5.000 do 6.000 dinara. Neki nisu primili plate, većina njih od februara meseca pa naovamo. Ako se ima to u vidu, onda zamislite kakva je to ogromna disproporcija između tih kaznenih odredbi i mogućnosti na drugoj strani. Bojim se da ne bude još jedna praksa koja je ranije viđena, a to je da ministar, kada je potrebno da se napuni budžet, odnosno kasa, prvo pozove direktora uprave prihoda, razreže koliko ko treba da donese u državnu kasu, a potom ovi pozovu izvršne organe, odnosno inspektore, koji uzimaju spisak preduzeća i donesu plan kazni. Čim inspektor dođe u neko preduzeće i čim je uhvatio za kvaku tog preduzeća, zna mu se kolika je odrezana kazna. Ona pravna pouka koja se na kraju daje, koja kaže da ima pravo na žalbu, ali žalba ne odlaže izvršenje, to je praktično mačku o rep, jer nisam u praksi video nijedno preduzeće gde je prihvaćena žalba. Svugde je, po pravilu, žalba odbijena. S druge strane, imam uvid da je Vlada, odnosno ministar, ne znam ko je sve pisao ovaj predlog zakona, imao više nameru da državnu kasu puni iz kazni, iz sankcija, nego što je to iz poreza, pa su zbog toga ovakve mere i donesene. Ove prekršajne kazne nadmašuju čak i kazne u krivičnom postupku predviđene za najteže slučajeve, utaje poreza itd. Recimo, ako se kaznom od 12.500 do 500.000 kažnjava i preduzetnik, fizičko lice, iz svega ovoga zaključujem i predlažem da se ovaj zakon vrati na doradu, popune nedostaci i da se ponovo vrati u skupštinsku proceduru.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Milko Štimac. Izvolite.
Dame i gospodo, da odmah razjasnimo jednu stvar: SRS nije protiv zakona o porezu na dodatu vrednost. SRS ima primedbe na trenutak u kome se ovaj zakon predlaže. Smatramo da trenutak nije odgovarajući, da je srpska privreda posustala, nejaka, slaba, da bi se u ovom momentu ovaj zakon mogao primeniti u Srbiji. Da bi ovaj zakon mogao da bude primenjen u Srbiji, mora privreda da ojača, moramo ekonomski mnogo bolje da stojimo da bi se ove odredbe zakona primenjivale. Generalno, ovaj zakon je u suštini prepisan crnogorski zakon o porezu na dodatu vrednost. Neke cifre su samo promenjene, a suština je ista i rešenja su ista. Generalno, prva moja primedba jeste što je ovaj zakon dosta nejasan, nerazumljiv i komplikovan za primenu. Biće mnogo problema u primeni ovog zakona, jer oni koji treba da ga sprovedu neće moći da se snađu u svemu ovome, neće moći ovaj zakon prvo oni da prihvate, da bi ga primenili u praksi. Biće potrebno mnogo vremena da se oni obuče, edukuju, kako vi to kažete, da bi mogli ovaj zakon u praksi primenjivati. Druga stvar koja je generalne prirode, druga moja primedba, generalna, jeste što je mnogo prostora ostavljeno ministru. Od 64 člana ovog zakona, ministar u 16 članova mora nekim podzakonskim aktima da reaguje, znači, raznim pravilnicima i uputstvima. To počinje od 4. člana, gde ministar nadležan za poslove finansija bliže uređuje šta se smatra novoizgrađenim građevinskim objektima itd; zatim, u članu 5, 6, 23, 24, 25, 30. itd. do člana 64. U 16 članova, od 60, ostavlja se prostor ministru da on podzakonskim aktima bliže reguliše i uređuje određene odredbe ovog zakona. U ovom izlaganju osvrnuću se na nekoliko stvari koje smatram bitnim i na koje imam primedbu. Prvo, član 17. govori o poreskoj osnovici kod prometa dobara i usluga. Ministar je u svom izlaganju rekao da će se primenom ovog zakona povećati prihodi u budžetu Republike Srbije za 50%. Ako se ovo pažljivo prouči, a ja sam pokušao da tako uradim, vidi se iz ovoga da, ako su osnovica i poreska stopa isti, da je poreski iznos isti. Ovde je poreska stopa smanjenja u odnosu na postojeću, sadašnju stopu poreza na promet. Prema tome, poreski prihodi će biti nešto niži. Ostaje pitanje kako će se taj budžetski prihod povećati ako će u istim ovim uslovima, pri istim cenama, primenom ovog zakona prihodi biti niži. Povećaće se ti budžetski prihodi tako što se ovim predlogom zakona oporezuju i one stvari i ona dobra koja nisu do sada bila oporezovana porezom na promet. Naime, da se podsetimo, od 2001. godine, kada je DOS došao na vlast, uvedeni su, verovatno po prvi put u novijoj istoriji, porezi na neka dobra, neke proizvode koji nikada ranije nisu postojali, između ostalog, na lekove, hleb, udžbenike i dr, pa je dosovska vlast kasnije uvidela tu svoju grešku i 2002. i 2003. godine je nešto od toga ispravljeno izmenama i dopunama zakona, gde su neki od tih proizvoda oslobođeni poreza na promet. Znači, tih 50% budžetskih prihoda koji će se povećati primenom ovog zakona, u stvari, pripada porezu koji će se prikupiti time što će se oporezovati i hleb i brašno, mleko, udžbenici i nastavna sredstva, seme, semenska roba, veštačka đubriva i druge stvari koje do sada nisu bile oporezovane porezom na promet. Isti efekat se mogao postići, znači, veći budžetski prihod i smanjenje sive ekonomije, ako se ovaj zakoni ne usvoji, ako se ostane pri postojećem Zakonu o porezu na promet, ali ako se inspekcije, tržišna i finansijska, aktiviraju i angažuju da odgovorno rade svoj posao. Ni ovaj novi zakon sam po sebi neće doneti pozitivne efekte ako i tada ne budemo imali sposobne i ažurne inspekcije da vrše kontrolu sprovođenja ovog zakona. Znači, problem je u inspekcijama koje do sada, u najvećoj meri, nisu adekvatno sprovodile postojeće zakone. Ako i ovaj zakon ne bude ispraćen adekvatnim ponašanjem i aktivnostima, angažmanom inspekcije, i tržišne i finansijske, onda efekata neće biti ni u ovom slučaju. Druga primedba se odnosi na član 23. koji govori o poreskim stopama. Po ovom predlogu predviđene su dve poreske stope: opšta od 18% i posebna od 8%. Već sam malopre govorio o tome. Ovde je vrlo bitno, vrlo značajno što se uvodi ponovo, jer bio je uveden i 2001. godine, porez na hleb, mleko, brašno, šećer, jestivo ulje, sveže i rashlađeno voće, povrće, meso, ribu, jaja, lekove, ortotička i protetička sredstva, materijale za dijalizu, đubriva, sredstva za zaštitu bilja, seme za reprodukciju, udžbenike, nastavna sredstva itd. Sve ovo je bilo oslobođeno poreza na promet. Sada se taj porez ponovo vraća, i to po stopi od 8%. Mene sada interesuje, pošto je ministar rekao da će se primenom te stope od 8% ostvariti snižavanje cena ovih proizvoda na tržištu, voleo bih da je ministar tu i da me ubedi u to, mene interesuje kako je moguće sniziti cene na tržištu ako se uvodi porez, a do sada tog poreza nije bilo. Ministar kaže - smanjiće se cene, jer će se odbijati porez zato što je plaćen za sirovine. Gospodo, do sada nismo plaćali porez na repromaterijal i sirovine. Do sada su proizvođači uz izjavu nabavljali repromaterijal i sirovine bez poreza na promet. Kako će sada biti cena tih proizvoda niža ako se uvodi ovih 8% na finalni proizvod, a pored toga će postojati porezi i na repromaterijal, i na sirovine u procentu od 8 i 18%.Znači, nemoguće je sniziti te cene. Cene ovih proizvoda će biti više i to će izazvati inflaciju, porast troškova života, što će se negativno odraziti na standard građana Srbije, a naravno i na celokupan život u Srbiji. Ono što je još bitno ovde, to je što će se uvođenjem poreza na sirovine i repromaterijal opteretiti proizvođači. Znači, pravna lica koja se bave proizvodnjom sada će morati da plate polufabrikate, sirovine i repromaterijal 18% više nego do sada. Tih sredstava nemaju. Proizvodnja će biti znatno skuplja, znatno teže će biti u ovim uslovima proizvoditi. To vraća upravo na onaj početak mog izlaganja, kada sam rekao da treba prvo ojačati ekonomsku poziciju Srbije, da treba prvo ojačati proizvodnju, oživeti proizvodnju u Srbiji, i tek privredni subjekti koji budu finansijski moćniji i sposobniji, mogu preći na ovaj sistem oporezivanja. Do tada je nemoguće ovo primeniti, jer ćemo primenom ovog sistema ugušiti i ovo malo proizvodnje što je ostalo u Srbiji. Takođe, član koji mi je ostao nejasan, to je član 34. koji govori o poljoprivrednicima. Ovde je nejasno šta je predlagač hteo ovom merom, koju je ovde napisao, da postigne. Ako sam dobro razumeo, poljoprivrednicima koji svoje proizvode prodaju pravnim licima koja su obveznici po ovom zakonu, dobiće naknadu za PDV u iznosu od 5%. Nisam nigde u obrazloženju našao šta znači ta naknada, ali sam u crnogorskom zakonu pronašao da je to određen stimulans za poljoprivredne proizvođače, zato što oni plaćaju ovaj porez kupovinom mehanizacije, kupovinom materijala, raznoraznih repromaterijala itd. To mogu da prihvatim. Međutim, ne mogu baš da prihvatim da je ova država tako darežljiva, pa da poljoprivrednike želi častiti i nagraditi na bilo koji način. Ovde se krije nešto što je u krajnjem slučaju vrlo loše, a to je stav 5. ovog člana, koji kaže da poljoprivrednik može da se opredeli za plaćanje PDV ako ostvari promet u kalendarskoj godini veći od jednog miliona dinara. Ova odredba ne obavezuje poljoprivrednika da se opredeli za plaćanje PDV. Pitam vas - šta onda znači ova odredba. Šta znači - neko može ali da ga to ne obavezuje. Lično sam za to i prihvatam ovo da se poljoprivrednici nagrade, da se na neki način stimulišu, da im se tih 5% PDV ostavi kao nagrada, ali mi nije jasan 5. stav koji kaže odnosno ostavlja mogućnost da se poljoprivrednik izjasni i da prihvati plaćanje PDV, što će uticati negativno i na poljoprivrednu proizvodnju. I, na samom kraju, u obrazloženju kaže - finansijska sredstva za sprovođenje ovog zakona; nigde se ne navodi koja je to cifra, ali se kaže da će biti potrebna velika sredstva i to je očigledno i jasno. Čak se pominje i edukacija obveznika, medijska kampanja, ali ono što je najbitnije ovde i što će zahtevati najviše sredstava je edukacija inspekcija, odnosno ljudi koji će morati da sprovode ovaj zakon. Treba mnogo vremena i novca da prvo oni ovo prihvate i da oni ovo mogu u praksi sprovoditi. Na kraju bih zamolio predsedavajućeg da resetuje sistem, pošto ima mnogo poslanika koji su izašli, po članu 117, a kartice su ostale. Samo da se utvrdi pravo stanje stvari.
Reč ima narodni poslanik Milko Štimac, a neka se pripremi Milan Stanimirović. Izvolite? Po Poslovniku, pre toga, gospodin Šarović.
Povređen je član 117. Poslovnika, po kome su narodni poslanici dužni da identifikacione kartice nose sa sobom prilikom izlaska iz sale Narodne skupštine. Očigledno je da su u petom redu samo dva poslanika a čak četiri kartice su tu.
Zahvaljujem. Molim stručnu službu da proveri peti red, samo recite sa koje strane. Da li ima kartica? Molim vas, upozoravam poslanike da poštuju član 117. koji je gospodin Šarović upravo citirao, a i član 217. po kome su svi poslanici, koji su na stalnom radu, na stalnim primanjima, i zaposleni u Skupštini, dužni da prilikom boravka u sali svoje identifikacione kartice drže u poslaničkim jedinicama. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milko Štimac. Izvolite.
Uvažene kolege, poštovano predsedništvo, gospodine ministre, pošto se radi o raspravi u načelu, dozvolićete mi da, pre nego što budem konkretno govorio o zakonu o porezu na dodatu vrednost, o kome smo već čuli dosta iscrpnih diskusija, pomenem i drugu temu, koja samo naizgled nije u vezi sa onim o čemu danas pričamo i što je predmet četvrte tačke dnevnog reda, to je privatizacija. Uvaženi kolega Marković, iz Demokratske stranke, pomenuo je u svom izlaganju, pored svih ostalih tema, i samu privatizaciju ,i to u kontekstu privatizacija i vladajuća koalicija. Lično sam se osetio prozvanim, kao predsednik Odbora za privatizaciju, prosto ponukan da naglasim dve stvari. Prvo, Skupština je nosilac vrhovne vlasti u Republici Srbiji. Ona ima svoj organ - Odbor za privatizaciju. U ovom odboru, što mogu sa ponosom da istaknem, predstavnici svih poslaničkih grupa sarađuju kao ni u jednom drugom. E, kad bi dao bog da i ova skupština ovako u plenumu radi kao što radi Odbor za privatizaciju, mnogo bismo brže, lakše i jednostavnije došli do svih onih ciljeva koje smo svi mi proklamovali u našim političkim programima. S tim u vezi posebno želim da naglasim da ovakvo dovođenje sadašnjeg trenutka privatizacije u vezu sa vladajućom koalicijom nije na mestu. Naprotiv, Odbor za privatizaciju, u kome su na isti način, kao i svi ostali, glasali i predstavnici Demokratske stranke, uvažene kolege Petrović i Knežević, usvojio je dokument čiji je cilj ne dovođenje u pitanje privatizacije, nego, naprotiv, ono što je i osnovni cilj privatizacije - kako da se ona učini efikasnijom, da bi se i sama privreda, kroz proces privatizacije, učinila efikasnijom. A, pre svega se taj dokument odnosi na sve ostale, prateće institucije, odnosno delove sistema koji treba da prate privatizaciju. Zbog toga još jednom odbijam svaku insinuaciju u pravcu toga da neko koči privatizaciju, da je neko protiv privatizacije. Ni jedna poslanička grupa, čiji predstavnici sede u tom Odboru za privatizaciju, nikada ni jednom rečju nije dovela u pitanje smisao i opravdanost privatizacije. Naprotiv, kažem još jednom, naglašavali smo svi da je privatizacija nužna radije efikasnije privrede. E sad, ova reč - efikasnost, praktično nas povezuje sa današnjom temom, sa porezom na dodatu vrednost. Već sam rekao da su prethodni govornici u svojim izlaganjima istakli neke od osnovnih osobina zakona o porezu na dodatu vrednost, uopšte poreskog sistema, koji počiva na ovakvom načinu obračuna poreza. Ovo je PDV, opšti porez na potrošnju, koji se obračunava i plaća na isporuku dobara i pružanje usluga u svim fazama proizvodnje i prometa dobara i usluga, kao i na uvoz dobara, gde predstavlja porez na potrošnju, kojim se zamenjuje postojeći porez na promet proizvoda, usluga itd. Međutim, tu su tri osnovne osobine poreza na dodatu vrednost koje bih hteo da istaknem, a koje predstavljaju njegovu suštinu. Prvo, da je pravedan, da omogućuje ravnomerno proširivanje poreske osnovice, a istovremeno onemogućava ono što imamo kod poreza na promet, a to je prebacivanje poreskog tereta na samo jednog učesnika u lancu proizvodnje, odnosno usluga. Zatim, da je jednostavan u primeni za obveznike. On, svakako, usložnjava samu poresku administraciju, ali to je već stvar pripreme poreske administracije. Period od šest meseci biće, pretpostavljam, sasvim dovoljan da se administracija na njega navikne, odnosno da se obuči da ga obračunava i primenjuje. Za samog poreskog obveznika on je mnogo jednostavniji i jeftiniji. Konačno, dolazimo do ove ključne reči - on je efikasniji, povećava poreske prihode i time omogućuje smanjivanje poreske stope. U dosadašnjim kontaktima sa proizvođačima, sa trgovcima, imao sam prilike da čujem da ga je trebalo mnogo ranije uvesti, da njima olakšava posao. Da je njima jednostavniji. Čak, postoje predlozi da se uvede od 1. oktobra. Dakle, sami proizvođači i trgovci su već shvatili njegovu suštinu, ove njegove dobre osobine, i spremni su za primenu. Uz ovu - efikasnost, posebno treba naglasiti to što je ovde takođe više puta rečeno, a to je da on smanjuje sivu ekonomiju. To bih nazvao mnogo otvorenije i eksplicitnije - omogućuje suzbijanje korupcije. Ta ključna reč korupcija je nešto što je zakočilo dosadašnje reforme. To je nešto sa čime u ovom trenutku, koji traje već nekoliko meseci, moramo da se izborimo. Korupcija je kod nas izdignuta na sistemski nivo. Ona je institucionalizovana, nažalost. Porez na dodatu vrednost praktično treba da omogući da privrednici plaćaju porez, a ne reket kroz potkupljivanje onih koji odlučuju o njihovoj dobiti. Dakle, porez se plaća državi, budžetu, umesto da se koristi za potkupljivanje ministara, koji bi onda naravno da seku prste, otkidaju glave i obećavaju. Možda se radi o ministrima koji su želeli da budu hirurzi, ali to je već sasvim druga priča. Što se tiče naše poslaničke grupe i naše partije, jedna stvar je simptomatična. Uvek kada dođemo do nekog od ključnih momenata, kada treba napraviti iskorak ka reformama, ka jednom poboljšanju okruženja u kome svi živimo i radimo, ka unormaljivanju situacije, mi se suočavamo sa lavinom napada. Dakle, kada dođemo do nečega što bi trebalo da koristi svima u Srbiji, što bi trebalo privredu da učini efikasnijom, uvek je odgovor na to napad na G17 plus. Ovo se nama dešava stalno, u kontinuitetu, jednostavno smo navikli da ćutimo, da guramo naš politički program, da istrajavamo na njemu. Naravno, s vremena na vreme na to moramo da odgovorimo. Međutim, mi do sada nikoga nismo prozvali, a da nismo prethodno dobro izvagali argumente i tako dolazimo do jedne jednostavne činjenice, a to je da mi nikoga nismo prozvali bez razloga, a da su oni koje smo prozvali vrlo brzo pali. S druge strane, oni koji su nas prozivali takođe su pali. To je opet jednostavna činjenica. Ne postoji nešto zbog čega se može prozvati G17 plus. U tri reči: mi smo čisti, uvek smo bili i ostaćemo takvi. Ovo sada može da zvuči kao niz parola, međutim ovo su fakti i to je jednostavno tako. Naravno, to tim više obično uvećava napade na nas. Još bih jednom podsetio da se sve što je o nama iznošeno pokazalo kao netačno, a ono što smo mi iznosili pokazalo se kao tačno i pravosuđe se sada bavi svima koje smo prozivali. Opet, nas prozivaju oni kojima čitav naš politički program i naše nastojanje ne odgovaraju, dakle, ovo unormaljivanje privredne situacije o kojoj sam govorio. To su oni koji žive od neuređene Srbije, od neuređene privrede, oni koji kapitalizuju narodnu muku, bilo da uzimaju prljave pare, bilo da tu narodnu muku kapitalizuju na drugi način. Osnovni njihov problem jeste što mi našom doslednom aktivnošću razbijamo sve te šeme i što ćemo i dalje na tome istrajavati. Porez na dodatu vrednost, ne treba se zanositi, ne može jednostavno da precrta korupciju u Srbiji, da precrta sve ove šeme, sve ovo što je bujalo deset-petnaest godina, ali u svakom slučaju predstavlja značajan korak u tom pravcu. Zbog toga će naša poslanička grupa da podrži ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović, a ako bude vremena, neka se pripremi gospođa Vjerica Radeta.
Gospodine predsedniče, uvažene kolege narodni poslanici, Demokratska stranka - Boris Tadić podržaće zakon o porezu na dodatu vrednost, kao što je već istakao ovlašćeni predstavnik naše poslaničke grupe gospodin Vlahović, u smislu preobražaja javnih finansija Srbije u tzv. trećem talasu reformi javnih finansija. Smatramo jako značajnim da se donese ovaj zakon o porezu na dodatu vrednost. Dokle će trajati ova vlada? Ukoliko nastavi da stavlja na dnevni red zakonske predloge prethodne Vlade, a tih zakonskih predloga zaista ima veoma mnogo, trajaće najmanje godinu dana i bićemo zaista ponovo na pravom reformskom putu. Usled političke nestabilnosti koja je nastupila u prethodnoj godini ovaj zakon nije stupio na snagu 1. januara 2004. godine, kao što je to prvobitno bilo predviđeno, ni 1. jula 2004. godine, i zaista se nadamo da će prema predlogu koji je upravo sada pred poslanicima ovaj zakon stupiti na snagu 1. januara 2005. godine i time zaista zaokružiti preobražaj javnih finansija. Generacije koje dolaze zaista nas neće pamtiti po tome ko je šta o kome rekao za ovom govornicom, nego ko je šta uradio za narod i za državu. I nismo mi birani ovde da brinemo brigu političkih funkcionera i njihovih stranaka, nego da brinemo brigu o narodu i o ekonomskom opravku naše države. Za protekle tri i po godine zaista je uspostavljena stabilnost i predvidivost sistema, zaustavljen je višedecenijski ekonomski sunovrat, postignuti su određeni rezultati koje niko ne može da porekne, dakle, mala inflacija, stabilna valuta, sve bolji ekonomski uslovi, ne najbolji ekonomski uslovi, ali sve bolji. Dalje, sređene javne finansije, koje su jedan od osnovnih uslova na osnovu kojih se ocenjuje kvalitet jedne vlasti. Bili smo svesni u proteklom periodu prethodne Vlade da je najlakše davati nezarađeno i sticati poene na taj način. Zahtevamo od ove vlade da se na taj način odgovorno ponaša, mada nam ekonomski ambijent i postojeća situacija ne daje za pravo da se trenutno to i dešava. Javne funkcije su, često je pominjan ovde jedan primer, kao tanker na okeanu i jako je opasno praviti nekakve nagle zaokrete, jer taj brod može vrlo lako da se prevrne. Ne sme biti nikakve vrste avanturizma u poreskoj politici, jer je zaista postignut evidentan napredak od 2000. godine pa do današnjeg dana. Neophodno je uvođenje poreza na dodatu vrednost kao izuma koji će zameniti porez na promet od 1. januara 2005. godine, jer to je zaista porez gde država vraća višak i istovremeno se efikasno smanjuje siva ekonomija, što je svakako svima cilj, a realni rast prihoda u budžetu će biti uvećan za sigurno oko 50%. Primena će uveliko zavisiti i od ekonomskih uslova u kojima se bude i ovaj zakon primenjivao i tu postoje neki pokazatelji koji pozivaju na uzbunu. Već je uveliko potrošen novac koji je budžetu ostavila prethodna Vlada, zaustavljena je privatizacija, a otuda i paničan zahtev za ubrzavanjem procesa privatizacije, koja je faktički zaustavljena u proteklih nekoliko meseci, nema donacija, ni stranih investicija. Zakočen je proces restrukturiranja velikih javnih preduzeća, kao što su EPS i železnica. Takođe, evidentno je smanjenje deviznih rezervi. Imali smo zabrinjavajuću najavu da će kurs evra do kraja godine dostići 80 dinara, direktno od guvernera Jelašića. Inflacija će gotovo izvesno otići iznad 10%. Da podsetim ovaj dom, inflacija je 2000. godine, kada smo došli, bila 113% na godišnjem nivou. U 2001. godini to je bilo 40,6%, u 2002. godini 14,8% na godišnjem nivou, u 2003. godini 7,8%, a projektovana ifnlacija za ovu godinu nije trebalo da pređe 7%. Sada je već sasvim jasno da će inflacija sigurno premašiti 10%. Dve zamerke ovom zakonu, a to su dve poreske stope, dakle, opšta od 18 posto i posebna od 8 posto, jer smatramo da je eliminacija svih diskrecionih prava dobra i da ove dve poreske stope ne bi trebalo ovako da funkcionišu, a efikasno primenjivanje uveliko će zavisiti od efikasnosti i spremnosti poreske administracije da sprovodi i ovaj zakon. Dakle, pred nama su ozbiljne korekcije poreskog sistema, smanjivanje poreza, uvlačenje sive ekonomije u zonu oporezivanja, a cilj mora da nam bude da u poreskom sistemu postanemo najpovoljniji u regionu, a nadam se da će to ovaj dom uspeti da uspostavi, mislim na takav sistem; dakle, restrukturiranje velikih javnih preduzeća, bez čega nema oporavka ove države, i ubrzana privatizacija, za koju smo videli da je trenutno zakočena, ali to su sve problemi koje moramo rešavati. Ovde sam upozorio na opšti ekonomski ambijent u kome donosimo ovaj set poreskih zakona, da moramo obratiti pažnju i da ne smemo dozvoliti da se dovedu u pitanje naše javne finansije i njihovo funkcionisanje na način kako je to funkcionisalo u prethodnom periodu. Dakle, DS – Boris Tadić podržaće zakon o porezu na dodatu vrednost, jer smatramo da je to dobar zakon, da je reformski i da će nam pomoći u našem približavanju Evropskoj uniji.
Zahvaljujem. Nastavićemo, ali molim vas, jedno malo obaveštenje, danas nisam bio prisutan, dakle jedan poslanik je postavio poslaničko pitanje. Neoficijelno, samo obaveštavam sve poslanike, dakle, tokom vanrednih sednica, jedino ako je u sazivu predviđeno moguće je postaviti poslanička pitanja na samoj sednici, u protivnom nije moguće, a inače prosleđuju se sva, pa je i ovo pitanje odmah prosleđeno na uobičajeni način. Nastavljamo rad sutra u 10,00 časova. Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre svega, dobar dan. Nastavljamo rad sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavamo vas da je sprečena da prisustvuje sednici narodni poslanik Milena Milošević. Primili ste ostavke Milutina Prodanovića, Radoša Ljušića, Branislava Ristivojevića, Branimira Trajkovića i Nenada Lemajića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ovih ostavki, sa predlogom da Narodna skupština, na osnovu člana 88. stav 1. tačka 2. i st. 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje prestanak mandata ovim narodnim poslanicima danom podnošenja ostavki. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i stavova 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje su izabrani, narodnim poslanicima Milutinu Prodanoviću, Radošu Ljušiću, Branislavu Ristivojeviću, Branimiru Trajkoviću i Nenadu Lemajiću, izabranim sa izborne liste Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica, danom podnošenja ostavki. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O POREZU NA DODATU VREDNOST (nastavak u načelu-97; pojedinosti) Dajem reč narodnom poslaniku Vjerici Radeti, a neka se pripremi narodni poslanik Momir Marković.