Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Šesnaestu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Pozivam vas da minutom ćutanja odamo poštu preminulom zameniku generalnog sekretara Narodne skupštine Branku Marinkoviću. Neka mu je slava. Na osnovu službene evidencije narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 103 narodna poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanjem zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 154 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima Milija Miletić.
Zahvaljujem se, predsedniče Skupštine. Uvažene kolege poslanici, ja bih, kao prvo, izrazio saučešće porodici našeg Branka, koji je ovde zajedno sa nama i koji je zajedno sa mnom tu od 2014. godine, od kada sam poslanik, čoveku koji je svima nama bio i bio uz nas kada je bilo potrebno da bilo koja informacija, da nam se kaže. Osoba kao Branko je stvarno bio čovek koga smo svi voleli. Velika tragedija za sve nas ovde u Skupštini, veliki gubitak za sve nas i ovde u Skupštini i u parlamentu normalno, i cela Srbija je izgubila jednog dobrog čoveka, velikog pravnika, velikog stručnjaka. Najveća tragedija jeste za njegovu porodicu, za sve ljude. On je posebno nas koji dolazimo sa juga Srbije je poštovao i cenio, jer je video kroz nas i njega. Još jednom, saučešće njegovoj porodici i veliki gubitak za sve nas. Ja bih sada kao prvo pitanje postavio Ministarstvu prosvete, a tiče se konkretno ovog vremena, kada je sada krenula pandemija korone 2020–2021. godine, odnosno sada već kraj 2021. godine, gde su u okviru planova i programa rada osnovnog sistema obrazovanja deca do četvrtog razreda imala takozvanu rekreativnu nastavu, nastavu koja je bila u prirodi, u određenim mestima, gde su deca u okviru svojih mogućnosti, zajedno sa svojim učiteljima, bila i sprovodila svoje radne obaveze. Inače, sve te rekreativne nastave su plaćene od strane roditelja, gde su ta deca bila po nekoliko dana, sedam, osam dana su bili na tim rekreativnim nastavama. Problem koji je nastao jeste, to je situacija, konkretno 2019/2020 generacija, dece koja su upisala 2019. godine četvrti razred, ona su uplatila rekreativnu nastavu. To je u zavisnosti gde se ide, od 25, 30, 40, pa možda i 50 hiljada dinara, to su roditelji uplatili. U međuvremenu se desila korona, pandemija kovid, gde ta deca nisu mogla da odrade tu nastavu, a škola je kao nosilac posla odradila sve te potrebne nabavke, gde su dobijeni izvođači, odnosno ti koji su radili te programe od strane agencija. Njima su plaćena sredstva, 2020. godine zbog korone nisu otišli da odrade tu rekreativnu nastavu, pare su dostavljene, date tim agencijama. Čekala se 2021. godina da se to sve završi i 2021. godine nije to završeno, nisu odrađene te rekreativne nastave u prirodi. Ta deca su sada peti ili šesti razred i ona više u okviru svog programa ne mogu to raditi, ne mogu koristiti ta sredstva, ali veliki problem jeste što je ta agencija ili te agencije koje su dobile taj posao, oni te pare tim roditeljima, toj deci neće vratiti, zato što je to sada produženo i 2022. godine, uredbom da se to može prolongirati, da se taj deo posla odradi. Moje pitanje jeste – da li postoji mogućnost i obaveza da te agencije vrate novac roditeljima? Svaki dinar tim roditeljima je bitan, jer je takva situacija, veoma teška finansijska situacija, 25, 30 hiljada dinara, neko je dao 2019, 2020. godine, do dana današnjeg te pare nisu vraćene roditeljima, a deca ne mogu dobiti neko drugo mesto i ne mogu odraditi zato što su prešli u veći razred, odnosno peti ili šesti. To je pitanje nadležnom ministarstvu i da rešimo probleme tih roditelja, da se taj novac njima vrati, da oni mogu to upotrebiti za potrebe školovanja svoje dece ili da plate dugovanja koja su nastala, da li je to struja, voda, porez ili bilo šta. Očekujem da će to biti rešeno, za dobrobit svakog učenika. A najveći problem jeste u tim našim malim sredinama, gde je teška finansijska situacija. Drugo pitanje je vezano za naše osiguranike, vojne osiguranike. Konkretno, moje pitanje je RFZO-u – kada će se potpisati ugovor sa vojnim bolnicama u Nišu? Konkretno me interesuje Niš, zato što veliki broj naših građana ima poverenje u vojne lekare. Oni su tamo završavali ranije preglede, a vojna bolnica u Nišu, a i u Novom Sadu isto nije potpisan ugovor, zbog nekog pravilnika koji nije usaglašen, a treba da se usaglasi. To je konačno pravilnik u okviru koga RFZO funkcioniše. Potrebno je da se taj pravilnik promeni, da bi se vojne bolnice u Nišu mogle angažovati, njihovi doktori, da naši građani mogu u ovoj teškoj situaciji kovida, da mogu da se leče, da završavaju svoje lečenje, jer još jednom kažem, naši ljudi imaju veliko poverenje u vojno zdravstvo, u vojne lekare. Zbog toga je to i moje pitanje. Hvala još jednom. Očekujem da će to biti rešeno.
Hvala. Reč ima Jasmina Karanac.
Hvala. Svoje pitanje postavljam Ministarstvu građevine, saobraćaja, infrastrukture, a tiče se parking mesta za automobile. Naći slobodno parking mesto je problem ne samo u Beogradu, već i u manjim gradovima u Srbiji. Ipak, najveći problem parkiranja je u prestonici, budući da u Beogradu trenutno ima oko 700.000 registrovanih vozila, što je rekordan broj u istoriji ovog grada, a takođe, svakodnevno se u Beograd slije ogroman broj vozila iz čitave Srbije. Prema zvaničnim podacima svakom objektu u centru Beograda nedostaje 25 parking mesta, ali parkiranje više nije noćna mora samo za uži centar grada. Recimo, na Novom Beogradu vi ste do samo pre par godina nekako uspevali da nađete slobodno parking mesto kada se vraćate kući s posla. Međutim, danas to je nemoguća misija, kako na Novom Beogradu, tako i na Karaburmi, Voždovcu, Čukarici, u celom Beogradu. Zbog nedostatka parking mesta ne pate samo vozači koji traže parking, već i pešaci koji ne mogu normalno da se kreću trotoarima koji su često zauzeti automobilima, majke sa kolicima, invalidi, a otežano je i kretanje vozilima zbog automobila parkiranih na obe strane ulice. Mi smo pre neku noć imali slučaj u jednom gradu u Srbiji da je u jednoj ulici oštećeno oko 20 automobila parkiranih na delu predviđenim za kretanje vozila, verovatno zato što su zakrčili prolaz za neko veće vozilo, a da ne govorimo o slučajevima kada, recimo, vozila „Hitne pomoći“, vatrogasci, gradska čistoća, vozila za čišćenje snega jednostavno ne mogu da priđu određenoj lokaciji zbog parkiranih vozila na mestima predviđenim za prolaz prioritetnim službama. I ovde je šteta višestruka. Vlasnici automobila nemaju mesta za parking. Ako svoje vozilo nepristojno parkiraju nanose štetu drugima, a i sebi, jer će sigurno biti uhvaćeni u prekršaju i moraće da plate kaznu, a s druge strane kruženje nekada i od 10 do 15 minuta u potrazi za slobodnim mestom utiče i na zagađenje životne sredine. Moje pitanje – da li postoji plan ili strategija kako doći do većeg broja mesta gde će građani moći da parkiraju, odnosno kako smanjiti broj nepropisno parkiranih vozila, a da to nisu samo kazne? Svedoci smo sve veće gradnje stambenog prostora i prema Zakonu o planiranju i izgradnji investitor je dužan da obezbedi onoliko parking mesta koliko ima stambenih jedinica. Problem je što većina ljudi koja kupuje stan nije u mogućnosti da kupi i parking mesto i oni su prinuđeni da parkiraju napolju i na taj način ionako prebukirane ulice dobijaju nove parking korisnike. Svesni smo da ovo nije jednostavno rešiti, ali mora da postoji način. I moje pitanje – da li su to javne garaže koje bi sklonile automobile sa ulica, da li je u planu njihova izgradnja, u kojim delovima grada i kojom dinamikom i da li postoje još neka rešenja koja su na pomolu? Hvala.
Hvala. Reč ima Rozalija Ekres.
Hvala lepo. Poštovani predsedniče Narodne skupštine, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SVM želim da uputim pitanje i da predočim jedan problem Ministarstvu finansija. S obzirom na pozitivna makroekonomska kretanja u zemlji, u trenutku kada u susret budžetu za 2022. godinu idemo sa dobrim očekivanjima, kada je budžetom za kapitalne investicije na nivou države predviđeno 486 milijardi dinara, a u Vojvodini su rashodi budžetskih korisnika koji imaju kapitalni karakter planirani u iznosu od 23,6 milijardi dinara i imaju udeo od blizu 27% u ukupnom budžetu, obezbeđen je preduslov za dugoročni ekonomski i društveni razvoj, stavljajući u fokus kapitalna ulaganja. Problem na koji želim da skrenem pažnju tiče se materije koju uređuje Zakon o budžetskom sistemu, a vezan je za planiranje kapitalnih ulaganja u slučajevima kada se iz republičkog ili pokrajinskog budžeta transferišu sredstva za kapitalna ulaganja nosiocima investicija, uglavnom jedinicama lokalnih samouprava. Iako se radi o kapitalnim ulaganjima transfer kao rashod klase četiri, u smislu ekonomske klasifikacije, nije moguće iskazati u trogodišnjem budžetu. U tom smislu ideja da se podrži investicija lokalne samouprave putem transfera mora se ili u celini za višegodišnje potrebe planirati godišnjim budžetom, čime se vrši zarobljavanje sredstava za koje je izvesno da neće biti utrošena u toj godini, ili se mora planirati u godišnjem iznosu sufinansiranja, čime lokalna samouprava, ukoliko se oslanja na izvor drugih nivoa vlasti, dolazi u neizvesnost u smislu daljeg obezbeđivanja izvora finansiranja. Zbog svega navedenog pitam Ministarstvo finansija – da li smatrate da je mogućnost rešenja problema u izmeni Zakona o budžetskom sistemu i to odredbe člana 54. o preuzimanju obaveza u smislu definisanja trogodišnjem iskazivanja u kapitalnom delu budžeta, osim kapitalnih izdataka klase pet i rashoda kapitalnog karaktera klase četiri, koji su namenjeni za investiciona ulaganja? Rezultat ovakvog normiranja bio bi, sa jedne strane, predvidljivije planiranje u budžetima, a sa druge strane teret cele investicije bi se raspodelio na više budžetskih ciklusa. Smatram da bi ova izmena zakona obesmislila i neprincipijelne napade na javnu upravu zbog niskog stepena izvršenja budžeta u delu rashoda za kapitalna ulaganja i prenosa značajnih neutrošenih sredstava u narednu budžetsku godinu. Još jednom bih podvukla činjenicu da se za finansijski značajne projekte koji se realizuju u više godina, a koji se u budžetu planiraju i iskazuju kao rashodi kapitalnog karaktera, sredstva moraju obezbediti u tekućoj godini u ukupnoj investicionoj vrednosti, jer Zakon o budžetskom sistemu ne dozvoljava da se rashodi kapitalnog karaktera budžetiraju višegodišnje već samo izdaci. Dok god je ovako zakonsko rešenje na snazi, finansijski značajni projekti kapitalnog karaktera, koji se prema načinu realizacije planiraju kao rashodi, moraće da opterećuju budžetsku godinu u kojoj se takav projekat planira. Pitam nadležno ministarstvo – da li se planira formulisanje rešenja za ovaj problem koji će omogućiti da se rashodi kapitalnog karaktera planiraju višegodišnje, odnosno u korelaciji sa realnim vremenom potrebnim za realizaciju projekata koji prelaze granice jedne godine? Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvaženi predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da u ime poslaničke grupe SPS izrazim saučešće porodici Marinković. Iznenadnim odlaskom Marinkovića, zapravo našeg Branka, najviše je izgubila njegova porodica, ali ubeđen sam da ćete se složiti sa mnom da je izgubio svako od nas pojedinačno, ne samo saradnika i zamenika sekretara, već čoveka koji je u svima nama gledao prijatelja i uvek bio spreman da pomogne logistički ili u bilo kojem drugom smislu. Branka sam prvi put upoznao kada sam sedeo zajedno sa Srđan za ovim stolom predsedavajućeg, kada je ova Skupština bila poprilično poprište dijaloga opozicije i pozicije i prvi koji su mi nesebično pružili podršku su upravo bili pokojni Branko i Srđan. Tada sam rekao i sada ću reći, zapravo ponoviću ono što sam gospodinu Odaloviću rekao na početku ovog mandata, a to je da je reč o čoveku koji je odgovorno, ozbiljno i posvećeno obavljao svoj posao. Neka počiva u miru i hvala mu na svemu što je učinio za nas. Moje pitanje danas se odnosi na nešto o čemu nije popularno da govore verovatno, odnosno siguran sam, i predsednik države i ministri, ali zato možemo mi narodni poslanici da govorimo isto onako kako predstavnici drugih država, susednih država govore u evropskom parlamentu, jer mi smo predstavnici građana i prenosimo samo stav i mišljenje građana. Mnogo puta do sada smo istakli da su pred Srbijom velika iskušenja i veliki zazovi i da imamo jednu osmišljenu strategiju pritiska na Srbiju. Pre svega, pritisak na pet država koje nisu prihvatile jednostavno proglašenu nezavisnost Kosova i Metohije. Drugi pritisak kroz pokušaj kriminalizacije i predsednika i porodice predsednika Republike Srbije. Treći pritisak preko susednih država koje su se najpre utrkivale koja će usvojiti rezoluciju da je Srbija genocidna država, a da su Srbi genocidan narod. Četvrta vrsta pritiska iznutra, jer uvek ćete naći unutrašnjosti i na unutrašnjoj političkoj sceni neku Mariniku ili nekog Đilasa, koji će uvek biti spremni ili nekog Ugljanina koji će uvek biti spremni da pokrenu tu inicijativu i rezoluciju, kao predlog rezolucije, da je Srbija genocidna država, a Srbija genocidan narod ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije i koji će se uvek truditi da pošalju onu najgoru sliku o Srbiji. Međutim, ono što nas posebno brine, a desilo se proteklih dana, je političko ponašanje nekih susednih zemalja, pre svih Republike Hrvatske, koja je od momenta priznavanja secesije Kosova otvoreno podržava sve aktivnosti Prištine i albanskih separatista kako bi bili potpuno međunarodno priznati u Evropi. I ne samo da je u pitanju politička podrška, Hrvatska je otišla još i korak dalje. Prethodnih dana poslala je svoje vojne stručnjake i oficire da obučavaju albanske vojnike za stvaranje sopstvene vojske. Šta će Albancima vojska? Jasno je, to su nam pokazali devedesetih godina. Ono što zaista dodatno zabrinjava jeste prošlonedeljna poseta i predsednika Hrvatske, Milanovića, Prištini, koji je tom prilikom kazao, citiram: „Da dolazi u prijateljsku državu“. Pored toga, predsednik Hrvatske je upozorio Albance, rekavši im, citiram: „Da na severu Kosova morate biti uporni, jer ako se zapostavi, nikada nećete da ga rešite“. Nisu li ove reči Hrvatskog predsednika direktan poziv napade na severu Kosova i Metohije? Milanović je tada obećao prištinskim Albancima i da će raditi na priznavanju Kosova od strane članice EU koje to nisu učinile. Nije ni ovo sve, ministar odbrane Hrvatske u ime svoje Vlade potpisao je sa Prištinom međudržavni Ugovor o vojnoj saradnji, što jasno govori o otvorenoj vojnoj saradnji jedne članice EU i nepriznate samoproglašene države. Podsetiću vas, EU nije prihvatila i nije priznala jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova i Metohije. Skratiću, moje pitanje je da li će Vlada i MUP, da li planiraju određene diplomatske aktivnosti kojima bi se ukazalo na ovaj diplomatskim presedan koji je Hrvatska učinila, javno podržavajući secesiju Kosova? Ovo pitanje treba postaviti i međunarodnoj zajednici koja umesto da podstiče dijalog, ostaje nema na ovakvo ponašanje jedne članice EU, što posebno zabrinjava. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović.
Hvala, predsedavajući. Evo, nekako kraj godine, prazniča atmosfera, međutim kada je u pitanju ovaj uvaženi dom, ta atmosfera je znatno promenjena i znatno poremećena gubitkom koji je zadesio i ovu Skupštinu, ali siguran sam i ovu državu u proteklim danima kada je preminuo naš prijatelj i saradnik, Branko. Međutim, između ostalog, pa i zbog pokojnog Branka, moramo nastaviti da radimo, da svaki dan ovu zemlju guramo po malo napred i da postavljamo sebi pitanja šta je to što smo uradili i šta je to još dobro što možemo da uradimo svakoga dana za ovu državu, baš kao što je to radio naš prijatelj.Treba da postavljamo pitanja, merimo se, ali da postavljamo i gledamo i druge kako rade, kako bismo imali kakvo-takvo merilo. Nekada su domaćini u Srbiji meru i ocenu onoga što su učinili u prethodnoj godini, davali nekako na Božić. Obično su tada sagledavali šta je to što su uradili u prethodnoj godini i pravili planove šta će to da urade u narednoj godini i kako će da sačekaju sledeći Božić. Nije se to vreme puno promenilo do dana današnjeg. Evo, nekako, u ove dane na kraju godine opet ljudi te stvari sagledavaju ili oko Nove godine ili oko Božića. Evo prilike, drage kolege, da i mi svi kao nosioci i predstavnici vlasti pogledamo šta smo to radili u prethodnoj godini i šta su naši planovi za budućnost. Ako se okrenemo iza sebe, videćemo, mnogo toga smo mogli i bolje da uradimo, ali i mnogo toga dobrog što smo uradili. Evo nas na 6,7% rasta BDP. Evo n as na 3,4 milijarde stranih direktnih investicija, više nego u svim ostalim državama u regionu u zbiru. Evo nas na stopi inflacije iz vremena pre pandemije, što će reći da ovo teško vreme pandemije nije baš mnogo oštetilo Srbiju. Evo nas na novim kilometrima auto-puteva. Evo nas sa maljem u ruci u gnezdu stršljenova kriminala kao nikada ranije. Evo nas sa investicijama u regionu i sa nikada većom pomoći našem narodu u regionu. Malo je vremena kada bi danas u ovih nekoliko minuta pokušao da nabrojim šta je to što smo uradili u ovoj godini, ali moramo da se merimo i šta je neko drugi uradio, jer jedino tako možemo dati pravu ocenu onoga što smo i sami radili. Gde su i šta su radili oni koji danas suprotno misle i suprotno čine u ovoj zemlji? Radili su. Radili su i oni sve što je bilo u njihovoj moći protiv Srbije i protiv naroda. Nije im manjkalo te vrste rada. Radili su sve da ovu zemlju zapale. Radili su na uvredama, na pretnjama. Radili su na blokadama, na paljevini, a u planovima za sledeću godinu, plan je, ako je ikako moguće, uzeti život predsedniku države, eventualno nekom njegovom članu porodice i silom se domoći vlasti u Srbiji, to je plan. Evo, nekako na kraju godine navikli smo da, pošto je ovo negde, ja mislim i poslednje pitanje poslaničko za ovu godinu, obično ga postavljamo ili institucijama ili nekim organima vlasti, to je u redu. Međutim, moje pitanje na kraju ove godine kao poslednje poslaničko pitanje ide onome ko je najvažniji u ovoj zemlji – narodu. Narode i Srbijo, vidiš li šta su radili i šta smo radili? Narode, šta misliš o njima i kakvu Novu godinu sledeću i kakav sledeći Božić misliš da čekaš i sa kim misliš da ga dočekuješ? Ja danas to pitam Srbiju i pitam narod, kakve planove imamo mi i kakve planove, narode, imaju oni drugi? Ja ću odgovor čekati. Očekujem ga početkom aprila. Gotovo da sam siguran u njega, ali ću čekati odgovor naroda. Kakav god odgovor bio, bićemo njime zadovoljni, jer na kraju krajeva, narodna je poslednja. Hvala.
Hvala. Pošto se više niko ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Dostavljeni su vam zapisnici Jedanaeste, Dvanaeste i Trinaeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2021. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedenih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja utvrđeno da tom Odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik Jedanaeste sednice Drugog redovnog zasedanja. Molim narodne poslanike da glasaju. Zaključujem glasanje: ukupno – 171, za – 160, nije glasalo – 11. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Jedanaeste sednice Drugog redovnog zasedanja u 2021. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik Dvanaeste sednice Drugog redovnog zasedanja u 2021. godini. Zaključujem glasanje: ukupno – 170, za – 164, nije glasalo – sedam. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Dvanaeste sednice Drugog redovnog zasedanja. Stavljam na glasanje Zapisnik Trinaeste sednice Drugog redovnog zasedanja u 2021. godini. Zaključujem glasanje: ukupno – 171, za – 163, nije glasalo – osam. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Trinaeste sednice Drugog redovnog zasedanja. Dostavljen vam je i predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda, saglasno članu 92. i 93. Poslovnika, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za razmatranje akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 172, za – 166, nije glasalo – šest. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u veterinarskoj, fitosanitarnoj i oblasti bezbednosti hrane i hrane za životinje na Zapadnom Balkanu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 172, za – 166, nije glasalo – šest. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila i ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o uslovima za slobodan pristup tržištu rada na Zapadnom Balkanu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 172, za – 166, nije glasalo – šest. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila i ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije o uzajamnom priznavanju odobrenja ovlašćenih privrednih subjekata za sigurnost i bezbednost (AEOS). Stavljam na glasanje i ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 172, za – 165, nije glasalo – sedam. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o povezivanju šema elektronske identifikacije građana Zapadnog Balkana. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 172, za – 165, nije glasalo – sedam. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Smilja Tišma predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog rezolucije o ustaškom genocidu nad Srbima, Jevrejima i Romima u NDH od 1941. do 1945. godine. Da li Smilja Tišma želi reč? Želite reč? Tri minuta, molim vas. Izvolite.
Ja sam Smilja Tišma, preživelo dete, logoraš Jasenovca i ostalih logora u NDH od 1941. do 1945. godine, najstariji poslanik ovog saziva Narodne skupštine Republike Srbije. Molim predsedavajućeg za dopunu dnevnog reda tačkom koju smo čekali 80 godina, a to je Predlog rezolucije o ustaškom genocidu izvršenom nad Srbima, Jevrejima i Romima u Drugom svetskom ratu od 1941. do 1945. godine. Misija, pre nego što odem, prestanem da budem član ovog doma, i godinama insistiramo na tome kao preživeli zatočenici ustaških logora u Drugom svetskom ratu, da se pitanje izvršenog genocida nad srpskim, jevrejskim i romskim narodom na određen zvaničan način ozakoni i prikaže do danas to nije učinjeno. Dozvolite da budem advokat 74 hiljade dece nad kojima je izvršen brutalan genocid u NDH, 20 hiljada dece u Jasenovcu, najstrašniji poligon za genocid i tada u Hrvatskoj državi postaloj na teritoriji Jugoslavije. Treba da znamo i zapamtimo da je Jasenovac zauzimao ogroman prostor od 240 kvadratnih kilometara, oko 150 fudbalskih terena i bio šest puta veći od Aušvica u kome je stradalo milion i po ljudi, a državna politika NDH, odnosno današnje Republike Hrvatske dozvoljava da je nastradalo najviše 80 do 100 hiljada. Statistike govore o mnogo većem broju, no o tome će verovatno nadležni organi da odlučuju. Poslednjih 100 logoraša krenulo je u samoubilački poslednji proboj sa ciljem da preživi, samo jedan da ispriča o 57 metoda ubijanja i 700 hiljada brutalno ubijenih ljudi, žena i dece. Cifre su sasvim drugačije. Vode se poslednjih meseci ozbiljni razgovori i polemike oko toga. Videćemo šta će ti razgovori da daju. Samoubilački proboj preživelo, o čemu sam maločas govorila, je njih samo oko 80. Od Jasenovca Savom su plutali leševi, a kod Brankovog mosta 10 hiljada leševa napravilo je čep u plovidbenom putu da su ih nacisti dinamitom dizali u vazduh da bi omogućili plovidbu, a leševi su nastavili put do Crnog mora, a Beogradom se širio čudan težak zadah smrti. Da li je to genocid? Poriče se stalno da nije izvršen genocid. Ima puno primera. Ja ću samo neke da nabrojim. Danas je poslednji pokušaj da stavimo rezoluciju na dnevni red, poslednji put uzimam reč u vezi sa ovim pitanjem. U ime brutalno ubijenih, masakriranih žrtava, ljudi, žena i dece u genocidu nad genocidima u 20. veku, u ime jasenovačkih mučenika, dužnost nam je da donesemo rezoluciju o ustaškom zločinu izvršenom u toku Drugog svetskog rata. Bar na ovu osamdesetogodišnjicu da kažemo da li je i to genocid što se do sada zna da izvršeno i urađeno u Jasenovcu. Za ovaj saziv koji ima apsolutnu većinu i istorijsku ulogu …veliku istorijsku odgovornost i nema opravdanje da se propusti ova istorijska šansa, posebno sada kada mnogi upiru prst u Srbiju i optužuju Srbiju da je genocidna država. Ko danas ne glasa za osudu genocida može se smatrati da taj genocid odobrava nad sopstvenim narodom. Kaže narodna poslovica, na muci se poznaju junaci, a heroji svog naroda. Ova rezolucija treba da bude gromobran pred revizijom istorije revolucija o genocidu NDH. Nije protiv hrvatskog naroda, već protiv svih koji su izvršili genocid nad tim narodom, pa kako se onda Hrvati prepoznaju u njoj i blokiraju njeno donošenje pretnjom da će blokirati Srbiju i neke klastere ako se usvoji rezolucija? Naš patrijarh Porfirije reče da ustaše nisu bili Hrvati, jer se ispisaše iz ljudskoga roda kao neljudi. Ali kako se zovu oni Hrvati što proteraše 250.000 Srba iz države Hrvatske proteklih godina, to nam je poznato, a kako se zovu ovi danas što napraviše vojni sporazum Zagreba i Prištine 17. decembra 2021. godine? Poruka je – spremite se Srbi za novu Oluju i genocid. Ako je Vili Brant klečao u Varšavskom getu za Holokaust, Merkel i Makron se izviniše za genocid Namibije i Ruande. Dakle, ni Hrvatska nema moralno pravo da se krije iza Evrope, kao što se krije iza Jugoslavije i kada je ucenjivala Srbiju zbog bratstva i jedinstva da se ne diraju rane a one ne mogu da zarastu dok se ne osudi genocid. U ime dobrosusedskih i suživota na Balkanu pozivam vas da danas kao poslanici Narodne skupštine Srbije zajedno probijemo obruč ćutanja o osamdesetogodišnjici pretrpljenog genocida. Glasajte bez straha, bez bojazni, bez uvijanja, bez kalkulacija, bez stranačkog pragmatizma. Molim vas da prestane ćutanje. Probali smo da se donese rezolucija 2016, pa 2021. i uvek se kaže – nije vreme, ni tada, ni sada. Pa, kada? Srbija više ne može da čeka i ne treba da čeka. Dozvolite mi da vas po poslednji put zamolim da glasate po svojoj savesti i u to ime predsedavajućem dozvolite da ustanem i da mu uručim moj lični primerak rezolucije. Ovaj čin je poslednji proboj logoraša Jasenovca i da se nikada ne zaboravi genocid. Hvala vam na pažnji.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 168, za – 44, uzdržano – jedan, nije glasalo – 123 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miodrag Linta predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izbeglicama. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 16, za – šest, nisu glasala dva narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Narodni poslanik Miodrag Linta predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravima boraca, vojnih invalida, civilnih invalida rata i članova njihovih porodica. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 168, za – devet, nije glasalo – 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović je predložio da se obavi: 1. – zajednički načelni i jedinstveni pretres o tačkama 1. i od 4. do 13; 2. – zajednički jedinstveni pretres po 2. i 3. tački dnevnog reda. Da li predlagač želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da glasaju. Zaključujem glasanje: ukupno 168, za – 157, nije glasalo – 11 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za razmatranje akata po hitnom postupku, za dopunu predloženog dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stavljam na glasanje Predlog dnevnog reda, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno 168, za – 161, nije glasalo sedam. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Šesnaeste sednice Drugog redovnog zasedanja u 2021. godini, u celini. Molim službu da pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda. D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o izmeni Zakona o rokovima izmirenja novčanih obaveza u komercijalnim transakcijama, koji je podnela Vlada; 2. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki savet sudstva; 3. Lista kandidata za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije, koju je podneo Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku; 4. Izveštaj o radu Regulatorne agencije za elektronske komunikacije i poštanske usluge za 2020. godinu, koji je podnela Regulatorna agencija za elektronske komunikacije i poštanske usluge, sa Predlogom zaključka Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije od 25. novembra 2021. godine; 5. Predlog odluke o davanju saglasnosti na Izmene i dopune Finansijskog plana Komisije za hartije od vrednosti za 2021. godinu, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava; 6. Predlog odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Komisije za hartije od vrednosti za 2022. godinu, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava; 7. Predlog odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Regulatornog tela za elektronske medije za 2022. godinu, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava; 8. Predlog odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Agencije za energetiku Republike Srbije za 2022. godinu, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava; 9. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom; 10. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u veterinarskoj, fitosanitarnoj i oblasti bezbednosti hrane i hrane za životinje na Zapadnom Balkanu; 11. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o uslovima za slobodan pristup tržištu rada na Zapadnom Balkanu, koji je podnela Vlada; 12. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije o uzajamnom priznavanju odobrenja ovlašćenih privrednih subjekata za sigurnost i bezbednost (AEOS); 13. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o povezivanju šema elektronske identifikacije građana Zapadnog Balkana. Prelazimo na rad po utvrđeno dnevnom redu sednice. Saglasno članovima 90. i 239. obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Branislav Nedimović, potpredsednik Vlade i ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Siniša Mali, ministar finansija, Radomir Ratko Dmitrović, ministar za brigu o porodici i demografiju, prof. dr Darija Kisić Tepavčević, ministar za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Dragan Kovačević, predsednik UO Regulatorne agencije za elektronske komunikacije i poštanske usluge, Saša Stevanović i Danijela Vazura, državni sekretari, Milan Dobrijević, državni sekretar, Dragan Pejović, direktor Regulatorne agencije za elektronske komunikacije, Snežana Karanović, pomoćnik ministra, Mirjana Radanović, vršilac dužnosti sekretara, Ognjen Popović, vršilac dužnosti pomoćnika ministra, Aleksandra Čamagić, vršilac dužnosti pomoćnika ministra, Sandra Grujičić, vršilac dužnosti pomoćnika ministra, Sava Savić, vršilac dužnosti pomoćnika ministra, Nebojša Milosavljević, vršilac dužnosti direktora Uprave za zaštitu bilja, Emina Milakara, vršilac dužnosti direktora Uprave za veterinu, Zorana Vujović, direktor Sektora za pravne poslove, Dragoljub Stefanović, tehnički direktor Regulatorne Agencije, Milena Antić Janić, rukovodilac grupe za populacionu politiku, Milan Vojvodić, šef Odseka za informacionu bezbednost, Branka Đorđević, viši savetnik u Sektoru za finansijski sistem, Zoran Sandić, samostalni savetnik u istom sektoru, Sanja Gavranović i Katarina Denčić iz Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja i Zorica Vulić, Dragan Petrović iz MUP. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članovima 157. i 170, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o tački 1. i tačkama od 4. do 13. dnevnog reda. Da li predstavnici predlagača, predstavnici Vlade žele reč na samom početku sednice? Reč ima ministar Nedimović.
Poštovanje gospodine predsedavajući, poštovanje kolege narodni poslanici. Želim ukratko da vas izvestim o jednom delu priče koja se zove – „Open Balkan“ i koja predstavlja jednu ozbiljnu razvojnu šansu Srbije, u nekoliko segmenata, koji ćemo se potruditi u nekoliko narednih minuta, moje kolege i ja da vam predstavimo šta se to dešavalo u zadnja dva meseca, suštinski, a realno u poslednjih godinu dana, koliko na osnovu zajedničke inicijative predsednika Vučića, premijera tadašnjeg Severne Makedonije, Zajeva, premijera Republike Albanije, gospodina Rame. Ideja čitave priče oko „Open Balkan“ jeste rušenje barijera, rušenja svega onoga u nekoliko segmenata koji se tiču i trgovine, prometa hrane, razmene ljudi u smislu radne snage, priznavanja akreditacija od strane nadležnih tela i svega onoga što može da posluži bržem kretanju ljudi, roba, kapitala, što je osnovni smisao i najveća prednost koju može da donese vreme koje se nalazi ispred nas. Devedesetih su nastajale granice, došlo do prekida, najčešće u komunikacijama, a pogotovo u pogledu saradnje institucija. Za Srbiju je jako važno kao državu koja privredno jača, koja rast BDP u 20201. godini preko 7%. Samo Irska iz čitave Evrope može da se takmiči s nama. Za nas je jako važno da čitava priča oko tržišta bez barija, a to je „Open Balkan“, to je da tržište zajedno sa Severnom Makedonijom i Albanijom profunkcioniše. Dosta je posla bilo pred nama, dosta je posla urađeno u vremenu koje je iza nas. Mogu slobodno da kažem da u sektoru hrane, od trenutka kada ovi predlozi ratifikacija, nadam se naiđu na vaše odobrenje, Narodna skupština je najvažnije telo koje može da donese odluku o svemu ovome, naše je da pripremimo čitav posao za narodne poslanike. Ja se nadam da u danu za glasanje će doći do ratifikacije svih ovih sporazuma. Potrudiću se u narednih nekoliko minuta da deo koji se odnosi na Sporazum o saradnji i veterinarskoj-fitosanitarnoj zaštiti u oblasti bezbednosti hrane i hrane za životinje koji je potpisan u Tirani 21. decembra 2021. godine, da vam prezentujem. Šta je cilj? Do sada uopšte nisu bile priznate laboratorijske analize hrane, bez obzira da li je biljnog, životinjskog porekla, u međusobnoj trgovini između ove tri zemlje. Apsolutno, svaki kada neko poželi da hranu iz Elbasa pošalje za Beograd, Novi Sad, Subotici, bilo gde, ili iz Niša za Kumanovo, svaki put, bez obzira što ste imali sertifikat, što ste imali dokaz o laboratorijskoj ispravnosti te hrane, vaša roba je morala na prelazu Tabanovci ili na nekom drugom prelazu u Republici Albaniji da bude ponovo uzorkovana, da vi tamo stojite, da stignu laboratorijske analize, da li je sve to tako i tek onda da se ona nađe na tržištu hrane. Sa ovim sporazumom te barijere apsolutno rušimo. Potpuno su usaglašene laboratorijske analize, laboratorije kompletne za ove tri zemlje i sve što je izdato u Tirani važi u Zrenjaninu, sve što je izdato u Novom Sadu, važi u Tetovu i tako u krug. Suština je, više na graničnom prelazu koji je nafrekventniji Preševo-Tabanovci nema zaustavljanja robe biljnog i životinjskog porekla, a pri tome da potpuno poštujemo načelo bezbednosti hrane. Sećate se gomile kamiona sa jagodama iz pravca naših južnih suseda, koje su išle prema Srbiji, sećate se gomile naše robe, mleka ili nekih drugih proizvoda, nemojte zaboraviti da naša trgovinska razmena sa Severnom Makedonijom iznosi 300 miliona evra, gde je srpski izvoz 245 miliona evra. Moram da se osvrnem i na trgovinu sa hranom i poljoprivrednim proizvodima sa Albanijom. Nikada neću zaboraviti 2017. ili 2018. godinu, više ne mogu da se setim kada je to bilo, posle 60 godina prvi ministar poljoprivrede Srbije koji je bio u Albaniji i uopšte susreta albanskog ministra i srpskog ministra u vezi hrane smo imali moj kolega i ja u tadašnje vreme, kasnije je on postao ministar odbrane. Tada smo razmenili sertifikate i tada je trgovina bila svega desetak miliona evra, opšte razmene. Sada je 90 miliona evra. Zamislite kolika trgovina će biti kada ne bude ovih barijera. Zato je jako važno da ceo ovaj prostor, ove tri zemlje, u razmeni hrane, koji je do sada vredeo neko oko 450 miliona evra, sve zemlje, bilo ko bilo s kim, kada razmenjuje hranu i trguje hranom da naraste do milijardu evra. To je prostor, koji je prosto neverovatan. Sa ovim nepostojanjem kontrola na graničnim prelazima, ta stvar će biti znatno ubrzana. Još kada budemo uspeli da napravimo zeleni koridor, tzv. traku posebnu „Open Balkan“. To je jedan građevinski projekat, mora da se napravi to, to mora fizički da se izgradi. U ovom trenutku je to nemoguće pustiti u funkciju na taj način. Zamislite kako će onda stvari da idu. Zamislite koliko će biti privilegija trgovaca, špeditera, privrednika, vozača kamiona, da stane u posebnu traku i ne mora da čeka na šest, sedam kilometara dugu kolonu koja se često znala napravili kao takva. Zbog građana Srbije, zbog vas kolega narodni poslanici želim da kažem kako će to u praksi da funkcioniše. Mislim da je to, u stvari, najznačajnija stvar kroz koju ćete videti šta smo mi dogovorili. Krene npr, kamion mesa, svinjskog mesa iz Šida, krene na tržište Severne Makedonije ili Albanije. Na graničnom prelazu on se više ne zaustavlja za uzorkovanje hrane. Ima rana najava pošiljki koji je taj sistem uspostavio. Dan pre toga špediter najavi. Sutradan u vremenskom intervalu od 12.00 do 18.00 sati ići će kamion tih i tih registarskih oznaka, u prilogu vam se nalazi laboratorijska analiza, nalazi vam se kompletno cent koji ide uz svaki kamion i taj vozač kamiona prelazi granicu, ne staje više da se uzorkuje, nego odlazi u carinsku uspostavu Severne Makedonije, tamo gde se njegova sva roba rasknjižava i odlazi u trgovinski lanac. Da bi vodili računa o bezbednosti hrane sve tri ove zemlje, postoji tzv. monitoring koji smo usaglasili jedni s drugima. To je broj pošiljaka koji se slučajnim uzorkom mora na granici uzorkovati o trošku države na čijoj se teritoriji to uzorkovanje vrši, koji ne može biti veći od 5% ukupnog broja pošiljki. Zašto se ovo radi? Ovo se radi da ne bi došlo do eventualnih zloupotreba, da u svakom trenutku možemo nasumično da znamo šta se dešava sa celokupnim kontigentom pošiljki. Ima još jedna stvar. Usvojili smo zajedničku listu privrednih subjekata koji najviše trguju, koju imaju dobru poslovnu praksu, koji do sada nisu imali prilikom prethodnih analiza, bilo kakva iskakanja sa te liste, ti privredni subjekti, apsolutno, neće biti kontrolisani. Biće više u monitoring sistemu ovi koji se po prvi put pojavljuju, ulaze u sistem. Još nekoliko stvari je usvojena da bi cela stvar mogla da funkcioniše. To su razmena karantinske liste sa statusom, uspostavljanje liste štetnih organizama, razmena programa istraživanja štetnih organizama, utvrđivanje liste bilja i biljnih proizvoda za koje je potreban sertifikat o fitosanitarnoj inspekciji. Zašto je ovo važno? Važno je da čitav ovaj prostor. Ako je jedna bolest bilja priznata i kontrolisana na prostoru jedne zemlje, mora biti i na prostoru druge zemlje, na prostoru treće zemlje, jer samo tako možemo da usaglasimo čitavu trgovinu. Ako je nešto proglašeno kao štetni organizam u Republici Srbiji, a nije u Republici Albaniji, mi automatski imamo problem pri trgovini. A nema dobre trgovine dok nisu sve strane zadovoljne. Manite me te trgovine gde jedna strana izveze 99% a druga strana 1%. Znate koliko to može da funkcioniše? Jedno leto i doviđenja. To je kao u onoj pesmi - Pevala je jedno leto i ćao. Ova priča je priča za istoriju, priča za uvezivanje tržišta. Ljudi, mi smo sa ovim projektom "Open Balkan" dobili još 50% ljudi koji će biti konzumenti srpske hrane. Dobili smo prostor na kome će za 50% više svakoj zemlji biti više radne snage slobodno, da oni mogu bez problema da se kreću i da nemaju nikakve probleme prilikom uspostavljanja radno-pravnog statusa. Ono što je pred nama, i sada da vas obavestim šta je juče dogovoreno, to su tehničke stvari, što se tiče robe biljnog porekla i sve što ima veze sa robom biljnog porekla, u Srbiji više se ne zadržava na graničnom prelazu Preševo nego odlazi u carinsku ispostavu Vranja, tu se rasknjižavaju papiri i ide dalje na svoje odredište. To je kod robe biljnog porekla, morali smo, da bi zaštitili svoj prostor. Vranje je najbliže granici, ne daj bože da se nešto neželjeno desi, to je blizu granice, ne ulazi duboko u teritoriju eventualni neki štetni organizam ako ga slučajno ustanovimo da postoji i mi štitimo prostor Srbije, dok istovremeno omogućavamo slobodnu trgovinu robe biljnog porekla. Što se tiče robe životinjskog porekla, tu je stvar još prostija, zato što je to sve već ispitano, postoje sve analize, nema nikakvih problema, nema šanse da uđe nešto što je eventualno zaraženo nekom bolešću, a na drugoj teritoriji oni brane od istih tih bolesti se kao i mi odlazi u carinsku ispostavu krajnjeg odredišta gde se roba isporučuje. Primera radi, ako je neko naručio robu iz makedonskog "Pekabesko", to je mesna prerađevina, naručio je u Loznici, carinska ispostava najbliža Loznici, da li je to, sad, ja ne znam strukturu carine da li je Šabac ili Loznica, tamo se roba ne snižava, tamo će biti veterinarski inspektor, pregleda sve. Suština je da nema zadržavanja na granici, nema stajanja više sati, više dana. Još jedna važna stvar koju moram da kažem - veterinarski inspektori, fitosanitarni inspektori na ovim tačkama rade 24/7. Srpska strana je i ranije implementirala ovaj sistem. Imali smo problem na prostoru Severne Makedonije zbog tehničkih uslova, nije bilo dovoljno svetla u noćnim uslovima, jer mora da bude ne znam ni ja koliko luksa osvetljenje da bi mogli da se vrše pregledi noću robe biljnog porekla i oni su sad to implementirali i sa ovom ratifikacijom ovog sporazuma 24/7 je u stvari vreme funkcionisanja za sve ove tri države. Mislim da tu neće biti nikakvih problema. Ono što ja očekujem u prvim danima, kao i za svaku stvar kad se počinje, biće tu nekih tehničkih zavrzlama, biće tu eventualno nekih problema, ali to ćemo u hodu otklanjati i mogu sad odgovorno da tvrdim i time završavam - srpska veterina i srpska fitosanitarna zaštita su apsolutno spremne za ovaj projekat od ponedeljka, 3. januara, od trenutka kada ovaj sporazum, ukoliko bude ratifikovan, stupi na pravnu snagu, "Open Balkan" kreće za Srbiju i to je jedna nova priča koja je u stvari istorijski sporazum Vučića, Rame i Zajeva, o kome će, ja sam potpuno ubeđen, generacije ispred nas pričati. Pozvao bih vas da u danu za glasanje podržite ratifikaciju ovog sporazuma. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Sledeća je gospođa ministar Darija Kisić Tepavčević. Izvolite.
Uvaženi poslanici, kao što znate, regionalna inicijativa "Otvoreni Balkan" pokrenuta je od strane predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića i predsednika Vlade Republike Albanije i Republike Severne Makedonije, kao inicijativa koja ima za cilj da donese još veću bezbednost, stabilnost i prosperitet na teritoriji zapadnog Balkana. Kada je u pitanju Sporazum o uslovima za slobodan pristup tržištu rada na zapadnom Balkanu, on je potpisan u okviru inicijative "Otvoreni Balkan" u Tirani pre par dana, 21. decembra. Ovim predlogom zakona vrši se potvrđivanje ovog trilateralnog sporazuma koji su potpisale Republika Albanija, Republika Severna Makedonija i Republika Srbija. Njime se uređuju uslovi za slobodan pristup na tržištu rada, kao i uslovi za registrovanje državljana strana ugovornica. Sporazum o uslovima za slobodan pristup tržištu rada ima za cilj da olakša slobodan pristup tržištu rada ovih zemalja učesnica, odnosno pojednostavljenje ulaska, kretanja, boravka i rada državljana ove tri zemlje. Sporazumom su definisani osnovni pojmovi, a jedan od osnovnih pojmova koji se definiše ovim sporazum jeste i identifikacioni broj "Otvorenog Balkana". To je jedinstveni broj koji svaka ugovorna strana dodeljuje svom državljaninu u svrhu korišćenja elektronskih usluga u okviru inicijative "Otvoreni Balkan". U okviru navedene usluge državljani jedne od ove tri zemlje imaće pristup elektronskoj usluzi, odnosno slobodan pristup tržištu rada. Da bi državljanin jedne od ugovorenih strana mogao da se registruje i ima slobodan pristup tržištu rada, potrebno je da: poseduje važeću ličnu kartu ili odgovarajuću biometrijsku putnu ispravu koja važi najmanje 90 dana, da nema zabranu ulaska i boravka na teritoriji druge ugovorne strane i da ne predstavlja pretnju po javni poredak, nacionalnu bezbednost, javno zdravlje ili međunarodne odnose druge ugovorne strane. Državljani Republike Albanije, Republike Severne Makedonije, odnosno Republike Srbije, koji žele da iskoriste ove pogodnosti koje pruža inicijativa "Otvoreni Balkan", mogu da se registruju putem servisa e-uprave u okviru usluge kreirane za slobodan pristup tržištu rada. Ukoliko se državljanin jedne strane registruje za pristup tržištu rada i ispuni odgovarajuće uslove utvrđene ovim sporazumom, isti mu se odobrava na period do dve godine, uz mogućnost ponovne registracije. Ponovna registracija vrši se na isti način i pod istim uslovima kao i prva registracija. Prilikom same registracije državljani ugovorenih strana registrovaće lične i druge podatke od značaja za rad i boravak, kao što su njegovi kontakt podaci, podaci o vrsti ličnog dokumenta, podaci u vezi sa zaposlenjem, profesionalnim kvalifikacijama i drugi podaci od interesa. Odobrenje za slobodan pristup tržištu rada omogućava ostvarivanje prava na zaposlenje bez potrebe pribavljanja dozvole za rad u strani prijema, kao i mogućnost pristupa slobodnim radnim mestima u svakoj od tri strane. Zapošljavanje podrazumeva i poštovanje domaćeg zakonodavstva strane prijeme, kako prilikom ulaska, tako i prilikom boravka i rada u zemlji zaposlenja. Slobodan pristup tržištu rada isključuje mogućnost da državljani Albanije i Severne Makedonije putem ovog sporazuma ostvare i prava za neki od državnih podsticaja za zapošljavanje, odnosno podsticaja iz budžeta Republike Srbije, jer ti podsticaji iz budžeta su prvenstveno namenjeni za zapošljavanje domaćih državljana i to teže zapošljivih kategorija nezaposlenih lica. U cilju detaljnijeg uređivanja pojedinih pitanja koja su relevantna za primenu ovog sporazuma, predviđeno je zaključivanje pojedinačnih protokola, kao i sporazume o socijalnoj sigurnosti, pre svega između Republike Srbije i Republike Albanije. S obzirom da je ovaj Sporazum rezultat saglasnosti ugovornih strana, to je predviđeno da se svaki eventualni spor koji nastane u vezi sa njegovim tumačenjem ili primenom rešava putem pregovara. S tim u vezi, ovim zakonom planirano je i uspostavljanje zajedničke komisije sa zadatkom bolje organizacije, kontrole i koordinacije svih aktivnosti u vezi sa sprovođenjem ovog sporazuma. Komisija će biti sastavljena od po najmanje pet predstavnika svake ugovorne strane. Takođe, ovaj sporazum neće uticati na prava i obaveze ugovornih strana koje proizilaze iz drugih zaključenih međunarodnih sporazuma. Slobodan pristup tržištu rada otvara granice, olakšava život građanima i poboljšava životni standard. Ovaj sporazum, kao i ostali sporazumi u okviru inicijative „Otvoreni Balkan“ su osnova za bolju budućnost, za ekonomski razvoj, za jedinstveno tržište bez barijera, a to znači veće plate, veće penzije i bolji životni standard naših građana. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, gospodin Radomir Dmitrović. Izvolite.
Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma i povezivanju šema elektronske identifikacije građana Zapadnog Balkana. Dakle, ostajemo u ovoj priči. Kao jedan od rezultata inicijative „Otvoreni Balkan“ u Tirani 21. decembra 2021. godine predsednik Republike Srbije i predsednici vlada Republike Albanije i Republike Severne Makedonije potpisali su Sporazum o povezivanju šema elektronske identifikacije građana Zapadnog Balkana. Glavna svrha ovog sporazuma je da tri zemlje obezbede pristup svojim elektronskim uslugama za državljane svih zemalja uključenih u inicijativu, tako da građanin jedne države može da koriste elektronske usluge druge države, odnosno da ostvaruje svoje prava u drugoj državi potpisnici. Digitalizacija javnih usluga predstavlja jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije koja je prepoznala kako nove tehnologije mogu da unaprede i ubrzaju poslovanje i komunikaciju građana, privrede i države. Upotrebom savremenih tehnologija štedi se vreme, troškovi su znatno manji, poslovi se obavljaju efikasnije, a informacije su mnogo dostupnije. Razvojem elektronske uprave naša država želi da omogući svojim građanima da ostvare svoja prava na brži i komforniji način. Korišćenje novih tehnologija je prepoznato kao jedan od mehanizama za uspešnu implementaciju inicijative „Otvoreni Balkan“, a sve u cilju da naši građani na pouzdan i lak način ostvaruju svoja prava garantovana „Otvorenim Balkanom“, zato je planirano da države omoguće svojim građanima da elektronskim putem ostvaruju prava u drugoj državi. Shodno tome, strane su pristupile zaključivanju Sporazuma o povezivanju šema elektronske identifikacije građana Zapadnog Balkana kojim ugovaraju saradnju u oblasti elektronske uprave. Pitanje koje uređuje ovaj sporazum je međusobno priznanje registrovane šeme elektronske identifikacije, zatim povezivanje nacionalnih softverskih rešenja, uspostavljanje u primenu identifikacionog broja „Otvorenog Balkana“, promovišu korišćenje elektronskih usluga koje bi dodatno potvrdile, unapredile i osnažile ciljeve u okviru inicijative za saradnju među ugovornim stranama. Sporazumom je predviđeno da svaka država svom građaninu koji želi da koristi usluge druge države u okviru inicijative „Otvoreni Balkan“ dodeljuje identifikacioni broj „Otvorenog Balkana“. Preduslov za dobijanje tog broja je da državljanin ima elektronski identitet koji mu je izdatu okviru registrovane šeme elektronske identifikacije u njegovoj zemlji. Identifikacioni broj „Otvorenog Balkana“ predstavlja dodatak na već postojeći elektronski identitet državljana koji mu daje mogućnost da pripremi prava u okviru inicijative „Otvoreni Balkan“, u skladu sa adekvatnim sporazumima u drugim dokumentima inicijative o „Otvorenom Balkanu“ koji su na snazi između ugovornih strana, kao i u skladu sa normativnim aktima i praksom svake od ugovornih strana. Ovaj broj će prvobitno služiti za prijavu na jedinstveno tržište rada u skladu sa Sporazumom kojim se reguliše slobodan pristup tržištu rada u zapadnom Balkanu. Naime, građanin koji želi da se prijavi za slobodan pristup tržištu rada na „Otvorenom Balkanu“ mora da se prijavi elektronskim putem i da poseduje identifikacioni broj „Otvorenog Balkana“. Ovaj broj će se kasnije koristiti i za pružanje drugih elektronskih usluga u okviru inicijative o kojima strane postignu dogovor. Pored pružanja elektronskih usluga zajednička namera koja u perspektivi treba da se ostvari je da građani koji imaju „Otvoreni Balkan“ ID broj dobiju različite popuste na avio karte, putarine, benefite u železničkom saobraćaju i druge povlastice. Ovaj sporazum stupa na snagu 30 dana od datuma polaganja instrumenata ratifikacije od strane najmanje dve ugovorene strane i daju pravo dejstva samo između tih ugovorenih strana. Za ugovornu stranu koja ratifikuje ili odobri ovaj sporazum posle njegovog stupanja na snagu, kada ga bar dve države ratifikuju, sporazum stupa na snagu 30 dana od datuma polaganja instrumenta ratifikacije od strane te ugovorne strane. Danom stupanju na snagu ovog sporazuma započeće primena Sporazuma o slobodnom pristupu tržištu rada na zapadnom Balkanu. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Reč ima dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, da bi građani Srbije znali zbog čega je sala polu prazna, mi jednostavno smo morali kao narodni poslanici da uzmemo učešće na komemoraciji povodom smrti zamenika generalnog sekretara, gospodina Branka Marinkovića. Možda ministri nisu znali. To nije stvar nepoštovanja što nismo ovde, već jednostavno smo hteli da i porodici lično izjavimo saučešće. U stvari, ono što pokazuje tu podršku, koliko smo u stvari bili vezani za rad mnogih ljudi, pa očito i za Branka Marinkovića, i kao čoveka i kao službenika ove Skupštine bez kojeg jednostavno rad Skupštine, i službe, a i nas narodnih poslanika, je mnogo lakše funkcionisao dok je bio živ. Naravno, život mora da ide dalje i mi kao predlagači, moja koleginica Katarina Rakić i ja ovde smo između male sale i ove velike, došli ovde na sednicu da nastavimo svoj rad po dnevnom redu. Današnji dnevni red u okviru ove sednice su i tri finansijska izveštaja institucija koje su u nadležnosti rada Narodne skupštine Srbije, to je Komisija za hartije od vrednosti, to je REM i to je Agencija za energetiku. Mi svake godine razmatramo izveštaje njihove finansijske planove za sledeću godinu, zato što oni nisu u okviru rada svojih planova, u okviru budžeta Republike Srbije u smislu poštovanja odluka koje donosi Ministarstvo finansija za njih, već zbog svojih nadležnosti koje su definisane u okviru rada Narodne skupštine i rada koji je definisan zakonima kojima su osnovani. Znači, mi finansijske izveštaje razmatramo ovde u plenumu. Kada govorimo i o Komisiji za hartije od vrednosti, mi smo prošle nedelje i razmatrali novi Zakon o tržištu kapitala koji je praktično usklađen sa 11 direktiva EU. Ono što smo imali danas prilike, u stvari razmatrali pre donošenja tog zakona, to je da izmene i dopune plana za ovu godinu su usledile upravo zbog mnogih troškova koji su usledile u toku same godine, a plan na osnovu koga je pravljen za sledeću godinu je pravljen upravo na osnovu novih zakonskih rešenja i novih nadležnosti koje treba komisija da radi. Kada govorimo o izmenama plana, treba reći da je samo došlo do izmena u određenim stavkama u iznosu od 659 hiljada dinara, to je zbog toga što su mnoge PTT usluge poskupele i zato što su imali odlazak ljudi u penziju i zbog toga što imaju povećane troškove u tom delu. Tako da je ta izmena od 659 hiljada, ali i dalje će Komisija u ovoj godini ostvariti projektovanu dobit od milion i šezdeset hiljada dinara. Kada govorimo o Finansijskom planu za 2022. godinu, prema novom zakonu kojima treba da se uspostavi naravno i funkcionisanje beogradske berze na jedan potpuno nov način s obzirom da imamo i promenu strukture u smislu saradnje i sa Grčkom i sa Kiprom i sa Severnom Makedonijom. Samim tim prihodu u 2022. godini će biti mnogo veći i samim tim fokus će biti na radu sa domaćim investitorima, motivacijom i stabilnosti kada je u pitanju tržište kapitala. Rashodi su povećani za gotovo 1,60, kao i prihodi, naravno, 1,67%, to je dva miliona dinara. Zatim, plate nisu povećavane, nisu projektovane za sledeću godinu, ali su javne nabavke ukalkulisane upravo zbog toga što mnoga tehnička rešenja i tehničko opremanje mora da ide u mnogo većem procentu, upravo zbog toga što ulaganja će biti za javne registre u iznosu od 5,2 miliona dinara, i ta ulaganja upravo govore da registri prema novim zakonskim rešenjima tek treba da se uspostave. To su registar za javna društva, zatim, registar pravnih i fizičkih lica kojima je odobre status kvalifikovanih investitora, zatim, oduzetih dozvola za rad, s obzirom da znate da postoje nadležnosti ove Komisije, kada su u pitanju revizorske kuće, zatim, određeni kvalifikovani ljudi koji se bave tržištem kapitala, brokerske kuće za obavljanje brokerskih portfolija menadžera, kao i da se vodi registar za uređenje investicionih fondova, kao i za deo koji se odnosi na Zakon za preuzimanje akcionarskih društava. Prema tome, vidite da dosta toga kada je u pitanju sama berza hartija od vrednosti, mi danas pričamo i o budućnosti za trgovinu tokenima kao jedan deo kripto valuta u saradnji sa Ministarstvom finansija. Prošle godine smo imali i usvajanje Zakona o digitalnoj imovini. Znači, pratimo nove trendove, i Komisija kao jedna od institucija koja je aktivno učestvovala u izradi mnogih tih zakona, dobila je i nove nadležnosti, i obavezna je da prati kroz svoje registre poslovanje na tržištu kapitala. Kada govorimo o REM-u za nas je najinteresantnije da je usvojen plan 1. novembra 2021. godine, i da po tome i po zakonima, koji su doneseni, regulatorna tela za elektronske medije za 2022. godinu ima u svom registru 652 pružaoca medijskih usluga. Njihovo finansiranje ide na osnovu naknade od prihoda koje im je dato. Ono što je važno reći da sav onaj višak prihoda koji jednostavno nije u funkciji rashoda REM se uplaćuje u budžet Republike Srbije. Ono što smo mi na Odboru čuli, što je od velikog značaja a to je da je budžet od 2012. do danas, uplaćeno od strane ove institucije 1,4 milijarde dinara. Plan koji je napravljen za sledeću godinu napravljen na osnovu indikatora koji je projektovala i NBS i Vlada Republike Srbije kroz Ministarstvo finansija. Znači, za sledeću godinu rast BDP projektovan na 4,5%. Tri procenta deficita i onaj deo koji se odnosi na prosečnu vrednost inflacije od 3,7%, koji je NBS stavila. Treba reći da je smanjena naknada za ovu delatnost od 25%, da su veći prihodi, odnosno, rashodi za 7% planirani za sledeću godinu, i da oni iznose ukupno 335.834.560,00 dinara. Ti troškovi regulacije 80% idu od TV naknada, zatim, od naknada za radio 6% i od kablovskih operatera 14%. To imate u izveštaju na strani 14, lepo prikazano. Koji je to broj pružaoca usluga, kada su u pitanju sami korisnici koji plaćaju ovu naknadu. Treći plan finansijski za 2022. godinu je Agencija za energetiku. Prema svojim nadležnostima prihode koje ubira su od licenci. Znači, ona u svojoj nadležnostima ima regulacije cene energenata, zatim licenciranje, sertifikaciju onih koji obavljaju ovu delatnosti, zatim, nadzor nad tržištem energenata, zatim, rešavanje po žalbama, znači u drugom stepenu, i onaj deo koji se odnosi na međunarodnu saradnju, kao aktivni učesnici u radu sa Energetskom zajednicom. Prihodi i rashodi su u istom obimu od 235.610.000,00 dinara koji idu naravno, od regulatornih naknada je 88%, ovih prihoda, ostalo su licence, kao i refundiranje određenih donacija koje imaju sa međunarodnim organizacijama. Kada pričamo o rashodima najveći deo se odnosi na zarade, zatim, na usluge koje se odnose na zakup poslovnog prostora, koji smo inače pokušavali da rešimo kao i za REM sa Direkcijom za imovinu, međutim, nije došlo do rešavanja ovih problema koje oni imaju, s obzirom da imaju zakupe iz prošlih godina i plaćaju sa privatnim kompanijama. Ono što je najvažnije reći, da rashodi su usklađeni takođe sa parametrima koje je dala NBS, kada je u pitanju inflacija, 76% su zarade, a jedan deo koji se odnosi na najveći deo je 8% na zakup, zatim deo koji se odnosi na određene usluge, i deo koji se odnosi na finansiranje projekata iz IPA iz 2018. godine, koji takođe treba da obezbedi digitalizaciju sistema i uvođenje softvera za praćenje dozvola odnosno sertifikata. Treba reći na kraju, ono što je najvažnije, a to građani najbolje znaju kada je u pitanju Agencija za energetiku, rešavaju pitanja po žalbama, kada su u pitanju priključci i za gas, i za električnu energiju, oni ne mogu da daju prema svojim nadležnostima određena mišljenja, ali mogu da rešavaju probleme kada su u pitanju priključci korisnika, jer oni imaju pravo da se žale kao građani drugom stepenu, a taj drugi stepen je Agencija za energetiku i tu svi građani znaju koji se problemi javljaju, a to je sam problem ozakonjenja, zatim tehničkih kapaciteta, rokovi i deo koji se odnosi na ćutanje administracije. Znači dobro je da postoje agencije i institucije koje su u nadležnosti rada Skupštine, jer upravo je taj kontakt sa građanima, jako bitan, kao što i mi narodni poslanici rešavamo mnoge probleme građana, da postoje institucije koje imaju direktan kontakt sa građanima, koje u datim okolnostima zaista ne mogu javna preduzeća da reše, na direktan način, onda postoje mogućnosti i taj institut žalbe građana u drugom stepenu, koji jednostavno mogu da pomognu i na kraju krajeva da na jedan transparentan način, ukažu koji su problemi koji se javljaju kod mnogih korisnika, a da na određeni način i mi možemo u budućnosti da reagujemo, kada je donošenje izmena i dopuna zakona, ili novih zakonskih rešenja da bi na kraju krajeva olakšali život građanima. Prema tome, ove tri institucije danas koje imaju predlog finansijskih planova, Ustava Republike Srbije stvari treba i sledeće godine da pokažu da Srbija ide napred, u mnogim oblastima, kao što je tržište kapitala, kao što su i medijske usluge, kao što je i energetika, i treba na određeni način da prate rast i razvoj Srbije u svim segmentima društva, kada je u pitanju i ekonomija i digitalizacija Srbije, i treba na kraju krajeva da idu u korak sa potrebama građana, upravo zbog budućnosti koja treba da nam donese i prevazilaženjem mnogih problema i izazova koji, vidite da svake godine imamo u različitim oblastima, ali i da napredujemo kao država, bez obzira na sve te izazove. Zbog toga, u danu za glasanje, smatramo da treba podržati ove predloge. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Tomić. Reč ima koleginica Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, najpre želim da izrazim duboko saučešće porodici Branka Marinkovića, zamenika generalnog sekretara, ali iznad svega dobrog čoveka, velikog prijatelja i čoveka koji je nama narodnim poslanicima uvek bio na usluzi. Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva, na sednici koja je održana danas razmatrao je tri predloga zakona i to Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o uslovima slobodnom tržištu, radne snage, kao i Predlog koji se odnosi na garantnu šemu, odnosno na povezivanje elektronske uprave tri države Srbije, Severne Makedonije i Albanije. Najpre, želim da istaknem da je Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva jednoglasno podržao sva tri predložena predloga zakona i predložio Narodnoj skupštini da u danu za glasanje glasaju o sva tri zakona i to iz sledećih razloga. Kada je u pitanju zakon o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici i deci. To je deo politike koju ova Vlada sprovodi, deo politike rađanja, deo politike života, deo politike opstajanja nas, kao građana Republike Srbije i deo opstajanja Srbije, kao države. Bez obzira na sve posledice pandemije Kovid19, koje su izazvale najveću svetsku ekonomsku i zdravstvenu krizu, posle Drugog svetskog rata država prepoznaje potrebu i prepoznaje značaj podrške u smislu povećanja nataliteta, u smislu povećanja kolevki, u smislu povećanja novog rađanja, zarad budućnosti ove zemlje. U tom smislu u ovom Predlogu zakona, i te kako su značajna dva mehanizma populacione politike. Prvi mehanizam populacione politike odnosi se da svaka žena koja od 1. januara 2022. godine rodi prvo dete, povećaće se roditeljski dodatak i to tri puta, sa današnjih 100.000,00 na 300.000,00 dinara. Uz to moram da kažem da pored ove finansijske podrške koju država daje svakoj majci koja rodi prvo dete, gotovo sve lokalne samouprave svojim merama podrške populacionoj politici, takođe predviđaju u okviru svojih budžeta i u skladu sa svojim odlukama, finansijske mere podrške za rađanje dece. Takođe, druga mera u ovom Predlogu izmene i dopuna Zakona finansijskoj podršci porodici sa decom koja je predviđena, to je da prvi put po osnovu rođenja deteta, majka može da ostvari pravo na izgradnju i kupovinu stambene zgrade ili stana. Nikada do sada, po osnovu rođenja deteta majka koja u svojini, naravno nema nepokretnosti na teritoriji Republike Srbije nije mogla da reši stambeno pitanje po tom osnovu. Koliki je značaj povećanje nataliteta i koliki je značaj novih kolevki i novog života, upravo pokazuje ova mera podrške koja je kroz zakon definisana. Takođe, moram da istaknem da je Vlad uputila i zaključak visokoškolskim obrazovnim institucijama, čiji je osnivač Republika Srbija da pruže pomoć i podršku roditeljima koji u toku studija dobiju decu kako bi im se povećao broj ispitnih rokova i kako bi ima se produžili rokovi studiranja do 26 godine, odnosno do 28 godine, za studente medicinskih fakulteta. Takođe, želim da istaknem da su predviđena za ove svrhe i dodatna materijalna sredstva, ali kao što predsednik Aleksandar Vučić kaže, ekonomija Srbije dobro napreduje, dobro napredujemo u svim oblastima. Nije problem u novcu, novca ima dovoljno, ali samo da nam se rađaju deca. Takođe, i predlozi sporazuma koji se odnose na uslove o slobodnom pristupu tržištu rada su deo inicijative koju je pokrenuo upravo predsednik Aleksandar Vučić i ovi sporazumi potpisani su 21. decembra ove godine u Tirani. Naravno, sa jedne strane imamo izmene i dopune Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom, koje se odnose na politiku života, a sa druge strane imamo sporazume o potvrđivanju, sporazume, inicijative „Otvorenog Balkana“ koji doprinose ekonomskom rastu i razvoju Republike Srbije, boljem kvalitetu života svakog građanina, većim platama, većim penzijama, slobodnom protoku ljudi, robe i kapitala. Odbor predlaže da Narodna skupština u danu za glasanje glasa za sva tri predložena zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginici. Reč ima ministar Ratko Dmitrović. Izvolite.
S obzirom na vanrednu situaciju koju je spomenula Aleksandra i slučaj smrtni koji smo imali, komemoraciju, imamo male promene u dnevnom redu, odnosno izmene u mestima, tako da sam ja čekao da se skupi nas što više. Međutim, da ne čekam da vam predstavim Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom. Dakle, nešto što smo zaista dugo čekali i to su te mere o kojima je bilo reči i koje verujemo mogu da promene nešto na pozitivno u demografskoj slici i demografskoj situaciji u Srbiji, koja je unutar našeg naroda i građana Srbije koja je katastrofalna. Znate i sami, upoznati ste sa podacima. Ja sam ovde rekao i neću dužiti nekoliko puta, dakle, s obzirom na trendove u zadnjih dve godine, očekujem da će 2021. godina završiti sa još gorim rezultatom i da ćemo se u odnosu rođenih i umrlih približiti 70.000. Pre samo dve godine bili smo na 37.000. Izgleda da će da bude čak i više od 70.000. Ali, dobro. To je jedan izazov sa kojim ćemo pokušati da se nosimo. Ovo što ću sada da vam predstavim je nešto što smo duboko ubeđeni svi koji smo radili na tome, može stvari da promeni i da donese pozitivne posledice. Dakle, Zakon o finansijskoj podršci porodici sa decom zasnovan je na pravu i dužnosti roditelja da podižu i vaspitaju decu, pravu deteta na uslove života koje mu omogućavaju pravilan razvoj i obaveza država da podrži dobrobit porodice deteta i budućih generacija. Odredbe ovog zakona predstavljaju deo ukupne društvene brige o deci i doprinose poboljšanju uslova za zadovoljavanje osnovnih potreba dece, daju poseban podsticaj za rađanje dece i pružaju podršku materijalno ugroženim porodicama, porodicama sa decom sa smetnjama u razvoju i decom sa invaliditetom, kao i deci bez roditeljskog staranja. Zato ovaj zakon sam po sebi predstavlja opredeljenje države u oblasti socijalne politike, a uključujući demografske potrebe, istovremeno je i važan instrument populacione politike. Zakon se primenjuje od 1. juna 2002. godine. Izmene i dopune Zakona izvršene su 2005. i 2009. godine. Dotadašnja primena zakona u praksi ukazala je da je neminovno da se propusti novih izmenama i dopunama koje su zbog svoje obilnosti mogle biti izvršene samo izradom novog zakona. Taj novi zakon usvojen je u decembru 2017. godine, sa primenom od 1. jula 2018. godine. Po usvajanju Strategije podsticaja rađanja u martu 2018. godine, na predlog predsednika Aleksandra Vučića, pristupilo se izmenama i dopunama Zakona koje su usvojene u junu 2018. godine, s primenom, takođe od prvog jula. Da vas podsetim, kada je taj zakon stupio na snagu mi smo bili na stopi rodnosti, na stopi feritiliteta 1,48,8 i on je već sledeće godine pomakao stopu rodnosti na 1,52. Demografi i, naravno, oni koji to posmatraju to reći će da to nije nekakav rezultat, međutim to je trend, što je vrlo važno, dakle pomakli smo se gore. Međutim, tada je došlo ovo zlo koje zovemo pandemija Kovid i mi smo se, po onom što je realna procena, vratili na 1,5 ili tu negde se krećemo oko 1,5. Ovo sam samo hteo da vam kažem, a u vezi je sa onim jako, jako teškim podatkom, a to je uticaj korone i stope smrtnosti. Izmene i dopune zakona donesene u okviru prava na naknadu zarade za vreme porodiljskog odsustva, odsustva sa rada radi nege deteta i odsustva sa rada radi potrebe nege deteta, zatim ostale naknade po osnovu rođenja i nege deteta i posebne nege deteta, a od 1. januara plus ostalo. Naravno, od 1. januara 2022. godine zaposlene žene koje samostalno obavljaju delatnost ili su angažovane po osnovu fleksibilnih oblika rada, a ostvaruju prihode koji su veći od tri prosečne zarade u Republici Srbiji moći će da ostvare naknadu zarade i ostale naknade u visini od pet prosečnih zarada u Republici Srbiji na dan otpočinjanja odsustva. Tu su, naravno, roditeljski dodatak, dečiji dodatak. Takođe, dat je pravni osnov Komisiji Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje da veštači zdravstveno stanje deteta i u postupcima ostvarivanja prava na novčanu nadoknadu po osnovu nezaposlenosti za vreme posebne nege deteta. Regulisano je vraćanje pravno neosnovanih iznosa sredstava čija isplata nije u skladu sa zakonom. Primena ovih odredbi je otpočela 1. jula 2021. godine i onda, na inicijativu predsednika Vučića, Ministarstvo za brigu o porodici i demografiju, na čijem sam čelu, je ponovo pristupilo postupku izmena i dopuna zakona. Najvažnija izmena u zakonu su povećanje roditeljskog dodatka za prvo dete sa 100 hiljada na 300 hiljada dinara. Povećanje iznosa roditeljskog dodatka za prvo dete značajno kompenzuje inicijalne troškove koje porodica ima u trenutku rađanja njenog novog člana. Druga nova mera populacione politike je novo pravo koje je definisano pod nazivom pravo na početna sredstva za izgradnju, učešća u kupovini, odnosno kupovinu porodično stambene zgrade ili stana po osnovu rođenja deteta. Ovo pravo će moći da ostvari svaka majka za dete rođeno od 1. januara 2022. godine. Dakle, to je za koji dan i kasnije, pod uslovom da je državljanin Republike Srbije i da ima prebivalište u Republici Srbiji i da prvi put stiče u svojstvu porodično stambenu zgradu ili stan na teritoriji Republike Srbije. Ovo pravo može ostvariti majka koja je strani državljanin i ima status stalno nastanjenog stranca ako je dete rođeno na teritoriji Republike Srbije i ili je državljanin Republike Srbije. Izuzetno u slučaju smrti majke deteta, pravo može ostvariti otac deteta. Stvaranje uslova za rešavanje stambenog pitanja porodice predstavlja posebnu podsticajnu meru koja u datim okolnostima treba da doprinosi njenoj stabilnosti i sigurnosti, a u narednom periodu utiče i na odluku o proširenju porodice, rađanju još dece itd. Ova mera od izuzetnog je značaja na odluku da porodica nastavi da živi u mestu dosadašnjeg prebivališta, a ne da se seli u drugo mesto u Republici Srbiji ili u inostranstvo. Imajući u vidu značaj novih mera koje su propisane ovim zakonom za unapređenje populacione politike, zakon bi trebalo da stupi na snagu od 1. januara 2022. godine. Hvala vam na pažnji. Ako ima nekih pitanja, stojim vam na raspolaganju.
Zahvaljujem uvaženom ministru. Sledeći na redu je narodni poslanik Marijan Rističević, predsednik Odbora za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo razmatrali „Open Balkan“, kako se to popularno zove, i kao predsednik najvažnijeg Odbora, po meni, zato što je izvoz poljoprivrede i prehrambene industrije 20% ukupnog izvoza Srbije. Dakle, to je najvažnija grana, koja najviše doprinosi i gde je pokrivenost uvoza izvozom 186%. Dakle, kada uvezemo kafu, banane, kivi itd. i sve druge poljoprivredne i prehrambene proizvode iz celog sveta suficit je 86%. Vrednost izvoza je dostigao 4,7 milijardi. Najvažniji partneri su EU, pa onda ide CEFTA, pa Rusija. Zato ovima koji nas stalno kritikuju zbog toga što smo između Rusije i Evropske unije, sada mogu da odgovorim, mada nisu tu, na primeru maline i jabuke. Ukoliko se odreknemo Rusije, gubimo izvoz jabuka. Ukoliko se odreknemo EU, gubimo izvoz maline. Ukoliko se ne odreknemo ni jednih, ni drugih, trgujemo i sa jabukama i sa malinom, što je u korist poljoprivrede i poljoprivrednih proizvođača. Vrednost izvoza u EU je 55% do 60% ukupnog izvoza poljoprivrede i prehrambene industrije. Od 2008. i 2009. godine mi smo postali tržište EU. Potpisivanjem SSP-a, odnosno verifikacijom 2007. godine, potpisivanjem 2008. godine mi smo postali tržište EU i teško se takmičiti sa EU, s obzirom da u poljoprivredi oni još uvek imaju podsticaje koji su nekoliko puta veći nego što su u Srbiji. Hoću da kažem da se sa EU često takmičimo po damping uslovima zato što EU ume u Srbiju da ubaci poljoprivredne prehrambene proizvode koji su ispod cene koštanja zahvaljujući podsticajima koji su nekada i pet puta veći nego što su u Srbiji. To je osvajanje tržišta sa proizvodima ispod cene koštanja. To nam se ne dešava sa CEFTA tržištem. Pokrivenost uvoza izvozom je značajna u CEFTA-i zato što je veća od proseka i iznosi 240%. Znači, ono što uvezemo iz zemalja CEFTA tržišta je Bosna, Crna Gora, Albanija, Makedonija, Moldavija, čini mi se i 240% je pokriveno, odnosno za 140% više izvezemo nego što uvezemo. Zato je CEFTA tržište veoma značajno, zato što se sa njima takmičimo pod ravnopravnim uslovima. Znači, nema podsticaja u vrednostima koje su istaknute sa takmičenja sa EU. Zato je „Open Balkan“ veoma značajan. Makedonija i Albanija za sada… Ne znam zašto Bosna neće, ne znam zašto Crna Gora neće, ali ove dve države koje hoće, moram da kažem našem poljoprivrednicima da je izvoz u Albaniju 198 miliona, uvoz 62 miliona. Znači, višak je 136 miliona, odnosno Makedoniji više prodamo 136 miliona nego što uvezemo. Uvoz iz Makedonije je 62, a mi izvezemo u Makedoniju za 198. Sa Albanijom je vrednost izvoza srpskog 51 milion evra, uvoz 25. Pokrivenost uvoza izvozom u Makedoniju i Albaniju je 300%. Znači, 120% iznad proseka. Naši najvažniji proizvodi su brašno, pšenica, kukuruz uopšte, a posebno na tržištima CEFTA. Uvoz, to naši poljoprivrednici treba da znaju, je iz Albanije uglavnom paradajz, krastavci, nešto od mlečnih proizvoda moguće, ali to je samo u proleće. Tada su u nekom položaju koji je dominantniji prema našim poljoprivrednicima, jer mi moramo da garantujemo slobodno trgovinu kao što i oni garantuju nama. Ukoliko bi mi uvodili neke mere, što često predlažu, onda bi izgubili izvoz koji je vredan 250 miliona evra. Uvoz je, samo da posetim, 87 miliona evra, znači, tri puta manji i mi moramo, naravno, kao i oni, dopustiti konkurenciju, ali naši proizvođači paradajza se bune kada je u proleće cena niska, ali kada dostigne cenu od 200 dinara u julu, u avgustu itd, onda se naši proizvođači ne bune, što je shvatljivo. Ali, moramo znati da nismo sami. Ja pozdravljam ukupno „open“, posebno zbog poljoprivrede i prehrambene industrije, ali sveukupno to je veoma značajno, jer su to principi EU, slobodan protok ljudi, roba i kapitala, i mislim da kao Srbija možemo da budemo dominantni, a svi drugi mogu da poprave svoje ekonomske bilanse. Srbija nije ono što je bila 2012. godine. Srbija je sada znatno jača. Da podsetim ove razne ekologe itd, da poljoprivreda jeste na određen način zagađivač životne sredine, ali ne vidim ove ekologe na biciklima, ne vidim da su prestali da jedu, ne vidim da se žale na kvalitet hrane. Svaka proizvodnja iziskuje određenu štetu po životnu sredinu. Bitno je da to bude u skladu sa propisima, a poljoprivreda je grana koje se mi ne možemo odreći i koja u stočarstvu, recimo, zagađuje životnu sredinu u vazduhu, odnosno staklenu baštu više nego sva prevozna sredstva na zemaljskoj kugli. Ali, pošto se ne mogu odreći hrane, meni je drago što nemamo tu vrstu pobune raznih ekologa. Stoga, ja očekujem da barem po pitanju „Open Balkana“, po pitanju poljoprivrede, prehrambene industrije, velikog izvoza koji ostvarujemo, i to sam već rekao, uprkos tome što EU daje pet puta veće podsticaje, uprkos svemu tome, mi imamo suficit, mi imamo pokrivenost uvoza izvozom 186% i to treba pozdraviti i zahvaliti našim poljoprivrednim proizvođačima, koji za razliku od proizvođača u EU, po znatno lošijim uslovima ostvaruju ovakve izuzetne rezultate. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom narodnom poslaniku Marijanu Rističeviću. Sledeća na redu je uvažena predsednica Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, narodna poslanica Katarina Rakić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Gospodo ministri, gospodo iz RATEL-a, dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu današnje sednice nalazi se Predlog zaključka povodom razmatranja Izveštaja o radu RATEL-a za 2020. godinu, koji je Narodnoj skupštini podneo Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Želim da vas podsetim da je na osnovu člana 28. Zakona o elektronskim komunikacijama, Upravni odbor RATEL-a dužan da podnese Narodnoj skupštini Izveštaj o radu i to na način da podnosi izveštaj za prethodnu kalendarsku godinu najkasnije od kraja drugog tromesečja tekuće godine. Dakle, RATEL je to zaista blagovremeno i uradio, a nadležni Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije je na svojoj sednici 25. novembra ovaj izveštaj i razmotrio i na osnovu člana 237. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, ovaj zaključak poslao je Skupštini na razmatranje i na usvajanje. Ono što bih htela da kažem o samom izveštaju jeste, kao što je to bilo i slučaj u prethodnim godinama, da ovaj izveštaj iz godine u godinu zaista predstavlja sve bolje i bolje rezultate i ja na ovaj način želim zaista da čestitam gospodi iz RATEL-a na tome, jer su oni jedna od retkih institucija koja u velikoj meri puni budžet Republike Srbije. Ja ću se osvrnuti na samo par detalja iz ovog izveštaja, koji su po meni bili onako zaista interesantni. Ukupan prihod na tržištu elektronskih komunikacija tokom 2020. godine, a podsetiću vas da je to godina pandemije korona virusa, bio je oko 212,3 milijardi dinara, a samim tim predstavlja porast u iznosu od 2,7% više nego u 2019. godini, što je i logično da se tokom pandemije dosta građana Srbije više odlučilo za komunikaciju dok su bili u prilici da sede kući, da tako kažem. Tako da, kada pogledamo ovaj rezultat, imamo to da je udeo tržišta elektronskih komunikacija zauzeo čak 3,9% ukupnog BDP-a u Republici Srbiji, što ćete se složiti sa mnom, jedan značajan rezultat. Naravno da su najveće prihode ostvarile usluge od mobilnih mreža, zatim, fiksni i širokopojasni pristup internetu, kao i distribucija medijskih sadržaja i fiksna telefonija. Moram da naglasim da su investicije u sektor elektronskih komunikacija iznosile čak 48,3 milijarde dinara. Ono na šta bih se ja ovom prilikom osvrnula jeste to da smo uspeli da, tako kažem, ubedimo gospodu iz RATEL-a da za narednu godinu, da budžetom za 2022. godinu, predvide određena sredstva, pretpostavljam da su takođe to sredstva koja predstavljaju investicije u sektor elektronskih komunikacija, a to su investicije koje se odnose na bezbednost dece na internetu. Ja bih pozvala i ministre koji su danas ovde da se svi zajedno priključimo ovome, jer zaista smatram da je ovo jedan problem koji je prisutan i sve više prisutniji. Pročitala sam vam cifre koje se odnose na korišćenje mobilne telefonije. Ne možemo mi deci danas oduzeti mobilni telefon, to je svima nama jasno, ali ono što možemo i ono što trebamo, jeste da što više radimo na edukaciji roditelja i da radimo na tome da nam deca na internetu budu sigurna. Druga stvar koju bih ja pomenula, a tiče se izveštaja, jeste sektor poštanskih usluga i tokom 2020. godine, poslovao je po izveštaju RATEL-a čak 51 poštanski operater i oni su ostvarili neverovatnih 308 miliona poštanskih usluga, što bi, kada bi plastično objasnili, znači da je svako domaćinstvo u Republici Srbiji tokom 2020. godine dobilo čak 124 pošiljke, što je zaista jedan impozantan podatak. Što se tiče poštanskih usluga, odnosno dobiti, prihoda koji je od njih ostvaren, taj prihod za 2020. godinu iznosi čak 23,4 milijarde dinara i predstavlja 0,43% ukupnog BDP-a Republike Srbije. Ono što po meni zaista predstavlja ključnu stvar u ovom izveštaju jeste da je RATEL u 2020. godini ostvario ukupan prihod od dve milijarde i 240 miliona dinara, a rashodi su bili 815 miliona, što znači da je dobit RATEL-a u 2020. godini iznosio milijardu i 424 miliona dinara. Ova sredstva uplaćena su u budžet Republike Srbije i to na način što je milijarda i 417 miliona uplaćeno direktno u budžet Republike Srbije, dok je sedam miliona uplaćeno u budžet AP Vojvodine. Evo, ja bih se sad ponovo vratila na početak. Kao što sam i rekla, ovaj izveštaj, odnosno predlog ovog zaključka podneo je Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Ja predlažem, odnosno molim narodne poslanike da u danu za glasanje usvoje zaključak Odbora kojim je predloženo da prihvate Izveštaj RATEL-a za 2020. godinu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem na izlaganju. Reč ima narodni poslanik Ilija Matejić, kao predstavnik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Izvolite.
Hvala. Poštovani ministri sa saradnicima i ostali predstavnici iz Vlade, pre svega, dame, a zatim i gospodo narodni poslanici, i ono što je meni uvek i uvek najbitnije, poštovani narode Republike Srbije, ja bih, pre svega, želeo da izjavim saučešće porodici pokojnog Branka Marinkovića. Naime, neki od vas su ga ovde poznavali mnogo duže nego ja. Ja sam imao priliku da ga upoznam na ovim javnim slušanjima oko promene Ustava Republike Srbije i zaista je ostavio divan utisak na mene kao jedan normalan, pametan čovek, uvek spreman za rad, uvek spreman na šalu i nekako ću ga uvek pamtiti kao nasmejanog čoveka. To je na mene ostavilo kod njega najveći utisak, te njemu neka je večna slava, a njegovoj porodici želim da se što brže oporave od ovog gubitka, ukoliko je to uopšte i moguće. Kada nas napuste takvi ljudi, to nije gubitak samo za njihovu porodicu, to je gubitak za sve nas. Dakle, porodica jeste ključna, porodica jeste najbitnija. Kada imate jaku i normalnu porodicu, imate onda i jaku državu. Veliko mi je zadovoljstvo što mogu kao izvestilac Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo da se obratim pred vama vezano za zakon koji je i te kako povezan sa našim porodicama. Naime, ove izmene i dopune Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom nam donosi dva boljitka. Ja bih mogao da se izrazim onako, slobodno da kažem, da su to dva prava poklona za naše građane i za naše mlade bračne parove sa decom u novoj godini. Prva izmena se tiče toga da će roditelji koji dobiju prvo dete, već od subote, dakle već od 1. januara dobijati po 300.000 dinara za svoje novorođene dete i to jednokratno. Dakle, ne u rate, već jednokratno, što nije zanemarljiva suma. Ja ću podsetiti naše građane da su do pre samo nekoliko godina dobijali po 100.000 dinara od države, da će sada dobijati 300, a recimo u periodu od pre 10 godina, kada je ova naša nesrećna opozicija bila na vlasti, nisu dobijali ništa, čak su ostajali dužni porodiljama ovde u Beogradu, pa su one tužile Republiku Srbiju itd. Pitali su me ljudi da li je moguće da Srbija ima dovoljno finansijskih sredstava da iznese ovo, te im poručujem da ne moraju da brinu, da je naša Vlada uradila detaljnu statistiku i analizu koliko otprilike dece može da se rodi tokom godine i da sredstava ima i više nego dovoljno. Druga izmena se tiče kupovine prvog stana, kupovine prve nekretnine za mlade bračne parove. Dakle, svi znamo koliko je mladim bračnim parovima, koji su tek dobili dete, koji su tek počeli da rade, teško da steknu tu prvu nekretninu, prvi stan, prvu kuću, da je kupe ili da je izgrade i država će im izaći u susret i pomoći će im u tom možda i najtežem koraku ka boljoj, stabilnijoj i sigurnijoj budućnosti koju imaju. Ovo je pravi razlog za bavljenje politikom kada si patriota, kada voliš svoju zemlju, pravi razlog, jer znaš da će nešto ostati iza tebe, iza tvog mandata koji se uskoro završava i nešto na šta svakako vi kao Vlada i mi kao Narodna skupština možemo biti ponosni, a budućim sazivima Narodne skupštine i budućem sazivu Vlade želim da samo povećavaju ove cifre, dakle, da nastave da povećavaju sve ove cifre. To će biti njihov jednini zadatak. Mi napredujemo finansijski kao država, i to je evidentno. Imate, naravno, one koji negoduju na sve dobro što se događa u Republici Srbiji, i to su uglavnom oni ljudi koji za svoju državu, opštinu, grad ili selo nisu posadili niti jedno jedino drvo, a pričaju ti o ekologiji itd, itd, ali njih će uvek biti i ovakvi potezi su i više nego dovoljni da mi pokažemo narodu da se brinemo za porodice u Republici Srbiji. Dakle, mi finansijski napredujemo, finansijski smo stabilniji i drago mi je što se brinemo o natalitetu i demografiji, jer će ove mere doprineti. Možda neće doprineti u centru Beograda, ali po manjim sredinama, verujte mi, hoće, i te kako u tim malim sredinama će mnogo značiti, da će poboljšati i demografiju i natalitet Republike Srbije, a mi moramo samo da nastavimo da ovako radimo, jer bez jake porodice ne postoji jaka država. Što se tiče ostalih predloga zakona koje smo razmotrili juče na Odboru, a ja vam ih svima predlažem da ih sve prihvatimo. Dakle, ukratko, ukoliko bih opisao u jednoj rečenici to je saradnja sa ostalim državama Zapadnog Balkana. Meni je prosto žao, kao i svakoj normalnoj osobi, što još 90-ih godina nismo vodili ovakvu politiku. Dakle, još je Aristotel u svojoj knjizi „Politika“, koja je napisana više od 300 godina pre nove ere, rekao da država može da napreduje samo u miru, samo kada je u miru i to se nije promenilo i neće se promeniti ni dan danas i Srbija je upravo ta koja je započela inicijativu „Otvoreni Balkan“. Dakle, mi smo ti koji smo pružili ruku prijateljstva i pomirenja ostalim državama u regionu. Imamo neke države, kao što su, Crna Gora, nažalost, i Bosna i Hercegovina koje nisu pristupile toj inicijativi, što više govori o njima, nego o nama. Dakle vidi se da je njihova politika neka politika iz 90-ih godina, kao da ne mogu da izađu iz prošlosti. Mi prošlost dobro pamtimo, dobro znamo našu istoriju, ali uvek moramo imati pogled ka budućnosti Republike Srbije. Dakle, ja ću podsetiti naše građane i da povećavamo plate i penzije od 1. januara i kažu nam ljudi – pa, dobro povećavate plate i penzije, ali cene rastu, šta nam to znači? Tu su ljudi u potpunosti u pravu, ali da li neko smatra da jedna mala Srbija može određivati cene na svetskom tržištu energije, gasa, hrane i ostalih proizvoda, struje. Dakle, bilo bi lepo kada bismo mogli, te cene bi rasle bez obzira na to da li mi povećavamo plate ili penzije i mi ih moramo povećavati kako ne bismo previše zaostajali. Mi gradimo i obnavljamo Srbiju, ali moramo nastaviti da radimo još jače, da jačamo našu ekonomiju, da jačamo našu privredu, da jačamo našu Vojsku i da sarađujemo sa ostalim državama, jer su samo mir, stabilnost i saradnja garant bolje i lepše budućnosti za naš narod i sva pokolenja koja dolaze. Živela Srbija!
Zahvaljujem uvaženom narodnom poslaniku. Sada prelazimo na predstavnike i predsednike poslaničkih klubova. Prvi na spisku je predsednik poslaničkog kluba Stranke pravde i pomirenja i Ujedinjene seljačke stranke, gospodin Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Krkobabiću, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani predstavnici ministarstva, poštovani predstavnici nezavisnih agencija i regulatornih tela, pre nego što se osvrnem na današnji dnevni red, takođe, želim da porodici uvaženog kolege, zamenika generalnog sekretara Skupštine Branka Marinkovića, uputim izraze najdubljeg saučešća. Potresla me je ta tužna vest. Imao sam čast ovih godinu i po dana da sarađujemo i zaista svedočim da se radilo o jednom izuzetno sposobnom, mladom čoveku, čiji prerani odlazak me je zaista rastužio i upućujem reči utehe njegovoj porodici. Hvala mu za svu saradnju i jedno divno prijateljstvo. Hoću da uputim i izraze saučešća članovima porodica četvorice mladića koji su poginuli u Novom Pazaru u saobraćajnoj nesreći. Grad je proglasio dan žalosti i da pozovem nadležne organe da zaista preduzmu hitnu reakciju kada je u pitanju deo magistralnog puta od Novog Pazara prema naselju Ribarići, kroz naselje Mur, jer se zaista prečesto dešavaju ovakvi tragični događaji. Ogroman broj mladih ljudi i građana i građanki je izgubio život, jer se zaista brzo vozi. Ministarstvo unutrašnjih poslova treba da preduzme sve ono što je u njihovoj moći da bi sprečili ovakve tragedije. Zaista se desila ogromna tragedija. Hoću da se osvrnem na posetu predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića sandžačkim opštinama. Želim da uputim zahvalnost predsedniku Vučiću što je posetio Novu Varoš, Sjenicu, Novi Pazar i Tutin. To je, slobodno ću reći, jedna istorijska poseta, jer ono što smo mi naučili, podsetiću da je na proleće ove godine predsednik posetio pre toga i Prijepolje i Priboj, iz jednog političkog diskursa i jednog manira jeste da se obično predsednici, premijer, ministri obično pojavljuju kada je kampanja, kada se traže glasovi i tada se daju ogromna obećanja, a malo njih, u stvari skoro nikad niko van kampanje nije došao, predsednik je prvi. Hvala mu na tome. Ono što je posebno, pre svih tih infrastrukturnih radova koji su urađeni ili potpisani ili obećani da će se uraditi, meni, kao pripadniku bošnjačkog naroda, jako važno jeste što sam čuo od predsednika svoje države, svog predsednika da ova zemlja, država Srbija, pripada svim građankama i građanima koji u ovoj zemlji žive. To je podstrek za sve nas koji u ovom domu i u drugim institucijama radimo da se svaka građanka i građanin osećaju, osećaju ovu zemlju kao svoju domovinu. Ni jednom građaninu, kada bismo sproveli neku anketu, bez obzira da li je on Bošnjak, Srbin, Mađar, nije idealno, svi mi imamo neke svoje privatne probleme, izazove, ali ono što je dobra vest jeste da se problemi rešavaju, da ljudi imaju poverenja u institucije ove zemlje, a posebno imaju poverenja u instituciju predsednika, jer ona i po Ustavu je tako definisana da i ministri i Vlada imaju pravo na partikularne interese ili da pripadaju strankama, a u stvari predsednik je jedini koga građani direktno biraju i on pripada svim građanima. Prvenstveno iz tog razloga sam srećan i zadovoljan. Druga poruka koja me je posebno takođe obradovala jeste da je vreme da počnemo da merimo i ljude i političare i stranke na osnovu dela, a ne priča. Da gledamo ko je šta uradio, a ne da imamo predrasude prema ljudima zbog imena, prezimena, određenog političkog perioda itd. Ja sam pre nego što je došao red da govorim sada ovde pred vama, poštovane kolege, u plenumu razgovarao sa čelnicima opština, između ostalog i sa čelnicima Opštine Sjenica. Želeo sam da čujem njihov stav zvanični a i sa određenim građanima i ono što su me oni zamolili da prenesem jeste da nikada niko, razni su funkcioneri dolazili ali nikada ni jedan predsednik niti premijer nije ostajao par sati u razgovoru sa građanima, bez fingiranih pitanja, bez dogovorenih tema, od onih pojedinačnih problema građana do onih suštinskih, sistemskih problema kao što je snabdevanje električnom energijom, izgradnja saobraćajnica itd. Znači, ljudi su mogli slobodno da iznesu svoj stav, da iznesu svoje kritike i mislim da je to nešto što smo i kroz ovu koalicionu saradnju u ovom mandatu postigli da su predsednik države, Vlada, ministri, činovnici, poslanici servis građana, da nemamo strah da čujemo njihov sud, već da naprosto razgovaramo, pa i kada dobijemo neku kritiku ona je u stvari usmerena da bi napravili što funkcionalniji sistem. Ono što hoću da istaknem i što je fakat i činjenica, znači, deo naše zemlje odakle dolazim će dobiti gasovod. Znači, Novi Pazar i Tutin do 1.9.2022. godine rešiće jedan generacijski problem koji stvara preduvjete za zelenu energiju, smanjuje zagađenje, dobićemo jeftiniji energent. Sadašnje cene na svetskom tržištu su plod geostrateške igre. Cena gasa će u budućnosti ja verujem biti jeftinija. Stvorićemo uslov da dođu velike kompanije, jer bez gasifikacije nema bržeg industrijskog razvoja. Za dve godine, godinu i po dana očekujemo da Prijepolje, Priboj i Nova Varoš dobiju gasovod. To je tako lako reći - stići će gasovod, a to je nešto što pre par godina zaista nismo mogli da sanjamo. To je ogroman rezultat i svako od nas ovde ima doprinos tome. Stranka pravde i pomirenja kao najjača bošnjačka stranka permanentno se borila ali svi oni ljudi koji su u ovom parlamentu glasali za to svakako da imaju pravo da se tome raduju ali naravno ključna stvar je bila podrška sa vrha, podrška od onog koji ima najveći i autoritet i podršku građana a to je predsednik Vučić. Ono što posebno sve građanke i građane posebno u Novom Pazaru raduje jeste izgradnja KBC. Takođe jedna stvar i o kojoj je rahmetli muftija Zukorlić jako puno govorio, za šta se borio, 70 miliona evra će biti izdvojeno, novih 15.000 kvadrata i to je nešto sa čim zaista Novi Pazar i Srbija treba da se ponose. Još jedna od stvari koju hoću da istaknem, jeste po prvi put se u Sjenici potpisao jedan tako važan međudržavni sporazum kao što je nastavak izgradnje autoputa, čija će vrednost biti sigurno iznad 1,5 milijardi evra, novih 75 kilometara autoputa. Autoput će doći do Duge poljane, znači, između Sjenice i Novog Pazara i naš put do Beograda, do glavnog grada, biće skraćen na otprilike dva sata. To je bilo nezamislivo, pogotovo iz Sjenice. Pre četiri-pet sati niste mogli da dođete. Sada stvaramo preduslove sistemski, suštinski, da dođu investitori i da sve građanke i građani zaista vide da se stvari pomeraju. Ono što možemo nazvati, pod znacima navoda ali velikim znacima navoda, „malim investicijama“ jeste ta škola, na primer, u Sjenici, koja će koštati između osam i deset miliona evra, a budžet opštine Sjenica, da bi znali koliko je to velika investicija, a i to je jako važno pošto je ministar tu, kada govorimo o populacionoj politici, budžet opštine Sjenica ne prelazi osam miliona evra. Znači, 100% vam daje neku investiciju i povećava vaš budžet, a kada govorimo o populacionoj politici, to je zaista jedna krasna, fantastična vest, da neko u obrazovanje, u Sjenici, u Novoj Varoši se investiralo 500 miliona dinara za novu školu, znači da taj deo zemlje nije zaboravljen, da se o njemu ozbiljno razmišlja i da se na taj deo zemlje računa i investira. To su poruke budućnosti. Ono što me sa druge strane kao nekog ko živi u Prijepolju, u tom delu Srbije, raduje jeste što vidim da su ljudi zaista nepodeljeno dali jednu podršku, pozdravili sve ono o čemu se razgovaralo, pozdravili sve ove projekte i to je dokaz da idemo u jednom pravom smeru. Takođe, ono o čemu sam često ovde govorio jeste o tom slučaju ubistva Edina Hamidovića u Sjenici i drago mi je što su članovi njegove porodice razgovarali sa predsednikom i što su najavljene određene smene kada su u pitanju državne institucije u Sjenici. Kada govorimo o sprovođenju zakona, ne govorimo o pripadnosti ni partijskoj, ni nacionalnoj, ni religijskoj. Važno je da na čelu tih institucija budu profesionalci. Nije važno da li je to korumpiran na čelu institucije Bošnjak ili Srbin. Ako je korumpiran, on ne radi dobro za građane i on mora da bude zamenjen. Tako imamo situaciju da izvesni ljudi, izvesni „Budo“ zloupotrebljava neku svoju značku da bi je koristio u političke obračune i to je nešto što ne smemo dogovoriti. Kada god čujem za takav slučaj, ovu govornicu ću koristiti da ukažem na tu devijaciju. Ne sme niko da svoju poziciju koristi da bi se obračunavao sa svojim političkim neistomišljenicima, sa pripadnicima određene verske zajednice, da pomaže drugoj političkoj stranci itd. Taj nepotizam je nešto što moramo da zaustavimo za sva vremena. Dovoljno ima čestitih, sposobnih, pismenih, pametnih mladih ljudi i među bošnjačkim narodom, sprskim, albanskim i mađarskim u ovoj zemlji koji treba da obavljaju funkcije a ne da ih pojedinci preko 20 i 30 godina privatizuju. Što se tiče današnjeg dnevnog reda, drago mi je što je ministar tu. Više puta smo govorili o merama populacione politike. To je nešto i sve ove odluke i današnji dnevni red, naš poslanički klub stranke Pravde i pomirenja i Ujedinjene seljačke stranke u Danu za glasanje će svakako podržati, 300 hiljada dinara je povećanje tog dodatka za prvorođeno dete. To je jedna dobra vest, jedna ozbiljna cifra. Svaki roditelj, bez obzira kakvog materijalnog statusa, pogotovo ljudi iz rubnih opština, iz unutrašnjosti, 300 hiljada dinara je jedna ozbiljna cifra koja vam pomaže da sve ono što vam je neophodno za svoje dete, ne zna, od tih potrepština i kada je u pitanju bebi oprema i kada je u pitanju krevetac i ta dečija soba, da možete da to pristojno napravite. Ne postoji roditelj, da li on bio, ne znam, ili milioner ili iz radničke porodice, ne postoji srećniji trenutak od onog trenutka kada vi postajete roditelj. Svako želi da svome detetu pruži nešto najbolje. Drago mi je, više puta smo govorili o tim negativnim trendovima, da se ozbiljno hvatamo u koštac. Hvala predsedniku, hvala Vladi, hvala vama kao ministarstvu, ali hvala bogami i nama kao parlament, jer mi sve to treba da izglasamo. Poštovani ministre, ne smemo na ovome stati i u našoj poslaničkoj grupi i u našoj stranci ćete imati i sagovornike i podršku da nastavimo sa ovim programima, kao što rade neke susedne zemlje. Navodili smo vrlo često primer Mađarske, itd. jer sve zemlje imaju problem, pogotovo u zapadnoj Evropi, usled tih tzv. liberalnih stavova života, gde se po njima ne podrazumeva da žena treba da bude i majka, a da muškarac treba da bude i otac, već imamo neke devijacije kada je porodica u pitanju. Moramo se vratiti tradicionalnim porodičnim vrednostima i zato nam treba podrška svih, i akademske zajednice i verskih zajednica i istaknutih pojedinaca i političke elite i bilo kog čoveka koji svojim kredibilitetom može da kaže – zadnji je trenutak da stvari pomerimo. Mi zaista radimo. Raduje me ovaj zakon, ali molim vas da kada je u pitanju deo zemlje odakle ja dolazim da ozbiljno uzmete u razmatranje saradnju sa verskim zajednicama, jer stav tih ljudi u tom delu naše zemlje se poštuje. Jako je važno sa tih institucija kada dobijemo podršku i kada isto kao oni koji proklamuju tu neku, kako da kažem, taj liberalizam, a ja to ne znam šta znači u porodičnim odnosima, moramo da govorimo o tim porodičnim vrednostima. Iz tog razloga sa zadovoljstvom ću glasati, jer zemlja nam se prazni. Autoput, gasovod sve to ima smisla onog trenutka kada mi budemo imali veći broj naših mališana u vrtićima, u školama. Nikada bolje, možda, nismo imali uslove kada je u pitanju izgled naših učionica i vrtića, a procenat novorođene dece se smanjuje i to je nešto što moramo da preokrenemo. Što se tiče drugih ugovora i zakona i izveštaja, apsolutno ćemo podržati. Diskutovali smo na resornim odborima. U danu za glasanje ćemo glasati. Hvala vam.
Zahvaljujem uvaženom narodnom poslaniku Samiru Tandiru. Ministru dajem reč. Izvolite ministre.
Gospodine Tandir, hvala vam na ovim rečima. Mi smo imali, ako je to neka vrsta saradnje, imali smo jako dobru saradnju i na ovom mestu i van toga i sa vašim pokojnim predsednikom. Što se tiče ovih mera, reći ću vam nešto, ne mogu da odolim, biće sutra još jedno vrlo prijatno iznenađenje u vezi ovih mera.
Zahvaljujem ministre. Gospodin Tandir.
Hvala vam ministre. Vi predano radite kada je vaš resor u pitanju. Vreme je da imamo i prijatna iznenađenja. Dosta smo imali neprijatna iznenađenja. Mislim da niko o porodičnim vrednostima u ovom parlamentu, u ovom sazivu nije govorio više od rahmelti muftije Zukorlića i iz tog razloga moja je obaveza da danas na ovu temu diskutujem i da pružim podršku ovom zakonskom rešenju. Jedno od obrazloženja zašto smo glasali za ovu Vladu jeste, između ostalog i formiranje vašeg ministarstva, ali i drugih ministarstava, između ostalog i Ministarstva za brigu o selu, koje možda nije toliko u fokusu medija, ali radi jako bitan posao kada je u pitanju ostanak naših ljudi u ruralnim područjima i kroz kupovinu napuštenih seoskih kuća i kroz zadruge i kroz buseve koji se koriste za školsku decu, vrtiće itd. Radujemo se i nestrpljivo očekujemo tu radosnu vest. Hvala vam.
Zahvaljujemo se i gospodinu ministru i gospodinu Tandiru na konstruktivnoj diskusiji. Dajem reč predsedniku Upravnog odbora Regulatorne agencije za elektronske komunikacije i poštanske usluge, gospodinu Draganu Kovačeviću. Zbog tehničkih problema nismo mogli ranije, pa evo sada da iskoristimo. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Poštovana gospodo narodni poslanici, zahvaljujem se gospođi Katarini Rakić koja je vrlo detaljno iznela podatke iz poslovanja RATEL-a. Javio sam se samo da bih dodao dve, po meni značajne, informacije za ovu Skupštinu i za javnost, koje govore o kvalitetu mreže mobilnih operatera i o našim aktivnostima u prošloj godini. U 2020. godini, četvrtu godinu za redom, obavljeno je uporedno merenje i analiza parametara kvaliteta usluga koje pružaju mobilni operateri. Merenje je obuhvatilo 50 gradova, prešli smo 10 hiljada kilometara puteva. Obavljeno je sedam hiljada poziva i sedam hiljada sesija prenosa podataka. Rezultat te analize po metodologiji međunarodno ustanovljenoj je da smo došli do presečne ocene od nešto preko 81 poena. Ako kažem da smo 2017. godine počeli sa 55,4 poena, da smo sada došli na 81, a evo i poslednja merenja koja smo imali u 2021. godini došli smo na 83,5 poena, prosečna ocena za sva tri operatera, neću ih deliti, a možete videti na našem sajtu detaljno podatke za svakog operatera, standard međunarodni, a pre svega u Evropi je da sve što je preko 80 poena se smatra odličnim kvalitetom mreže. Građani Srbije kod sva tri mobilna operatera uživaju odličan kvalitet mreže i mislim da je to naše zadovoljstvo. Nadam se da smo i samom činjenicom da smo to merili redovno već četiri godine doveli do toga da smo ih podstakli da oni budu bolji. Druga stvar koju hoću da napomenem je mreža senzora. Sećate se prošle godine je zahvaljujući, rekao bih, malo i dezinformacijama u javnosti pojavila se priča o štetnosti zračenja itd. Mi smo uveli mrežu senzora i već nekoliko godina širimo tu mrežu senzora kojima na osetljivim tačkama merimo nivo elektromagnetnog zračenja. Trenutno je pokriveno 11 gradova, imamo 73 senzora, 47 je bilo novih u 2020. godini, a u 2021. godini smo postavili 15. Raspored senzora radimo onako kako smatramo da je tehnički optimalno da bi pokrili celu teritoriju Republike Srbije. Ovde moram da kažem da je Međunarodna unija za telekomunikacije prepoznala potrebu za ovu stvar i iznela je svoju preporuku TK 83 kojom daje detaljne smernice o tome kako se dugoročno meri nivo elektromagnetnog polja na lokacijama od interesa. Projekat RATEL-a, naš projekat, dat je u prilogu ove preporuke kao prvi koji opisuje mrežu senzora i daje javnosti na uvid informacije na nivou elektromagnetnog polja na merenim jedinicama. Iza toga smo bili pozvani od nemačkog regulatora da napravimo svoju prezentaciju, a na naučno skupu u Poljskoj je isto tako predstavljen naš projekat kao pionirski projekat iz ove oblasti. Mislim da treba da budemo ponosni i mi i cela Srbija jer smo u jednoj osetljivoj oblasti praktično pioniri. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Kovačeviću. Sada nastavljamo sa listom ovlašćenih predstavnika poslaničkih klubova. Sledeći na listi je uvaženi narodni poslanik Života Starčević.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, uvaženi predstavnici nezavisnih regulatornih tela, dame i gospodo narodni poslanici, odmah na početku želim u ime JS, u ime Poslaničke grupe JS i predsednika Dragana Markovića Palme da izrazim najiskrenije saučešće porodici Branka Marinkovića povodom njegove prerane i tragične smrt. Branko Marinković je svakako bio jedan vrstan, svestran pravnik. Kao zamenik generalnog sekretara Narodne skupštine Republike Srbije svima nama ovde je bio sve vreme i uvek dostupan, na usluzi i uvek je znao da da i osmeh i lepu reč i koristan savet i svakako da je njegova smrt veliki gubitak za Narodnu skupštinu Republike Srbije i za sve nas. Još jednom želim da izrazim naše najiskrenije saučešće. Što se tiče današnje rasprave, danas raspravljamo o setu zakona koji su od izuzetne koristi za bolji život naših građana. Ne mislim tu samo na Zakon o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj pomoći porodica sa decom, već mislim i na set zakona o potvrđivanju sporazuma u okviru inicijative "Otvoreni Balkan", konkretno Zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u veterinarskoj, fitosanitarnoj i oblasti bezbednosti hrane i hrane za životinje na Zapadnom Balkanu, Zakon o potvrđivanju Sporazuma o uslovima za slobodan pristup tržištu rada na Zapadnom Balkanu, Zakon o potvrđivanju Sporazuma između vlada Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije o uzajamnom priznavanju odobravanja ovlašćenja ovlašćenih privrednih subjekata za sigurnost i bezbednost, kao i o Zakonu o potvrđivanju Sporazuma o povezivanju šema elektronske identifikacije građana Zapadnog Balkana. Jedinstvena Srbija je stranka čije je jedno od osnovnih političkih načela, primarnih političkih načela, borba protiv bele kuge. Samim tim, Zakon o finansijskoj podršci porodica sa decom jeste i te kako poželjan i prihvatljiv za nas, jer se i sami trudimo da u sredinama u kojima smo dobili podršku naroda činimo sve u pravcu podizanja prirodnog priraštaja i stvaranju boljih uslova za trudnice i porodilje, kao i za porodice tokom podizanja dece. Za Jedinstvenu Srbiju inicijativa "Otvoreni Balkan" jeste odlična inicijativa, koja će objediniti tržišta država Zapadnog Balkana, trenutno Albanije, Severne Makedonije i Srbije, čime će privreda i ekonomija tih država koje su pristupile ovoj inicijativi biti konkurentnija, tržište veće i značajnije i omogućen je i slobodan protok robe, kapitala, radne snage, što će dovesti do povećanja privredne aktivnosti u ovim zemljama, a samim tim i do povećanja životnog standarda građana. Zato će Jedinstvena Srbija u danu za glasanje podržati sve ove predloge, kao i ove izveštaje nezavisnih regulatornih tela. Kao što već rekoh, jedno od osnovnih programskih načela Jedinstvene Srbije jeste borba protiv bele kuge, odnosno borba za očuvanje i unapređenje vitalnosti nacije, odnosno povećanje prirodnog priraštaja. Slab, tačnije negativan prirodni priraštaj o kome ste i vi ministre malo čas govorili i izneli ste strašne podatke o čak nekih 70 hiljada ljudi na godišnjem nivou manje, što je jedan sada već veći grad u Srbiji, veličina jednog većeg grada u Srbiji, jeste zaista zabrinjavajuća činjenica. Sama ta činjenica i taj podatak stavljaju borbu protiv bele kuge odnosno tu proaktivnu populacionu politiku kao možda najveći prioritet svih politika u Srbiji i naše trenutno stanje što se tiče prirodnog priraštaja je možda i najveći nacionalni problem u Srbiji. Zbog toga, nužno je povesti najširu moguću društvenu akciju da se učini sve kako bi podstakli mlade ljude da se lakše, češće i brže odlučuju na stvaranje porodice i rađanje dece. Jer, slaba će nam uteha biti i auto-putevi i brze pruge i klinički centri, nove škole, nove otvorene fabrike, ako ne budemo imali kome to da ostavimo. Mladi naraštaj, deca, jesu budućnost naše zemlje. Dobro je što se trudimo da tim našim budućim naraštajima ostavimo snažniju i organizovaniju i bolju državu, ali je jednako važno da se snažno borimo da tih mladih generacija bude sve više, kako bi imao ko da nastavi da gradi i izgrađuje ovu našu lepu Srbiju. U taj posao se moraju uključiti baš svi, i država i lokalne samouprave i mediji i obrazovne i kulturne institucije i čitavo društvo, jer ne može se u toj borbi dobiti rezultat preko noći. Populaciona politika podrazumeva dugotrajan proces borbe koji će rezultate dati tek decenijama ispred nas. Država danas povećava izdvajanje za porodicu u kojoj se rodi prvo dete sa 100 na 300 hiljada dinara, omogućava im da uz pomoć države kupe svoj stan ili kuću. To su važne mere u pravcu poboljšanja prirodnog priraštaja, ali nisu i jedine. Naime, to što je Srbija lider u privlačenju stranih investicija na Zapadnom Balkanu, što se otvaraju nove fabrike, IT kompanije, naučno-tehnološki parkovi, a samim tim i nova radna mesta na kojima se zapošljavaju mladi ljudi, takođe jeste važna mera u populacionoj politici. Briga za bolji status trudnica i porodilja, kao i poboljšanje nivoa socijalne zaštite, jesu takođe važne mere populacione politike. Jedinstvena Srbija je, stavljajući borbu protiv bele kuge u sam vrh svojih prioriteta u Jagodini, na primer, gde nas građani podržavaju već punih 17 godina, od samog početka počela sa veoma proaktivnom populacionom politikom. I vi ste, ministre, nedavno posetili Jagodinu, hvala vam za to, i tom prilikom ste izjavili da je Jagodina jedan od pionira u proaktivnoj populacionoj politici. Mi smo donosili razne mere za pomoć porodicama sa decom, u jednom trenutku čak 3.000 evra za svako rođeno dete, kao mera, onda od 200 mera svakog meseca do punoletstva deteta. Takođe, izdvajaju se sredstva za pomoć trudnicama i porodiljama, pomoć oko veštačke oplodnje, a doveli smo i veliki broj stranih investitora i takođe zaposlili mlade ljude. Otuda se rezultati već pojavljuju. Ja kao načelnik školske uprave u Jagodini mogu da kažem da imamo gotovo svake godine po jedno odeljenje đaka prva više u Jagodini. To je između ostalog rezultat i takve proaktivne populacione politike. Moraju se sve lokalne samouprave uključiti u tu borbu, ali i naše najvažnije obrazovne, kulturne institucije i svi mediji sa nacionalnom frekvencijom. Ovo treba shvatiti kao višedecenijski rat, ali rat u kome neće biti žrtava, već rat za rađanje života. Otvoreni Balkan je ekonomska zona koju uspostavljaju tri zemlje u regionu Balkana, to su Albanija, Severna Makedonija i Srbija i uspostavljanjem ove ekonomske zone, ove tri države imaju za cilj povećanje trgovine, saradnje i poboljšanje međusobnih bilateralnih odnosa. Ove tri zemlje zajedno imaju površinu od 131.935. kilometara kvadratnih, imaju oko 11,8 miliona stanovnika, gustina naseljenosti je 97 stanovnika po kilometru kvadratnom i BDP sve tri države zajedno iznosi oko 80 milijardi dolara ili prosečna BDP po glavi stanovnika je negde oko 6.256 dolara. Srbija je najveća teritorijalno, najmnogoljudnija i ekonomski najrazvijenija članica Otvorenog Balkana. Mi iz JS smatramo Otvoreni Balkan odličnom inicijativom, kao što sam rekao, ta inicijativa će objediniti tržišta država Zapadnog Balkana, čime će se privreda i ekonomija tih država koje su pristupile ovoj inicijativi, biti konkurentnije, tržište veće i značajnije, omogućen slobodan protok robe, kapitala, radne snage, što će dovesti do povećanja privredne aktivnosti, a samim tim i do povećanja životnog standarda građana. To nije jedini benefit ove inicijative. Pojačaće se kulturni, obrazovni, sportski i drugi oblici saradnje. Po prvi put na Balkanu dame i gospodo, umesto podela i svađa uspostavlja se saradnja i zbližavanje. Prvi put na Balkanu umesto zatvaranja granica imamo njihovo otvaranje. Prvi put na Balkanu, dame i gospodo, umesto ispunjavanja interesa stranih sila vodimo računa o sopstvenim interesima. Prvi put na Balkanu, dame i gospodo, umesto potenciranja razlika potenciramo zajedničke interese. „Otvoreni Balkan“ znači da je barut u buretu zvanom Balkan zamenjen tolerancijom i saradnjom. Naravno da „Otvoreni Balkan“ je otvoren i za druge države zapadnog Balkana, Crnu Goru i Bosnu i Hercegovinu. Te države iz svojih unutrašnjo-političkih razloga nisu pristupile ovoj inicijativi, ali sam siguran da će uspesi ove inicijative i koriste koje će Albanija, Severna Makedonija i Srbija izvući iz ove saradnje neminovno i ove naše susede uveriti u potrebu da se i one uključe i priključe ovoj inicijativi. Oni kojima se najmanje sviđa ova inicijativa „Otvoreni Balkan“ jesu privremene prištinske institucije. Jasno je njima da je „Otvoreni Balkan“ suprotan geopolitički proces od onoga koji oni zagovaraju, a koji bi doveo do njihovog krajnjeg cilja, a to je njihova secesija od Srbija. Njima ne odgovara mir i saradnja, njima odgovaraju sukobi, neslaganje, tenzije. Zato su čelnici prištinskih institucija uz pomoć opozicije u Albaniji organizovali proteste u Tirani i paljenje srpske zastave u vreme održavanja trilateralnog sastanka Vučić – Rama – Zajev. Paljenje zastave pripada srednjem veku. „Otvoreni Balkan“ je budućnost, a budućnost uvek pobedi. Otuda i nervoza nekih naših kolega u ovoj Narodnoj skupštini, videli smo prošle nedelje, koji su bili primorani da čitaju saopštenja u ovoj sali, saopštenja privremenih prištinskih institucija, ne shvatajući da sedište albanskog nacionalnog korpusa nije Priština, već Tirana. Priština je veliki grad u Republici Srbiji, kao što su i Đakovica, Prizren, Peć, Vučitrn, Kosovska Mitrovica, Zvečan, Leposavić. Otuda i netrpeljivost privremenih prištinskih institucija prema Ediju Rami i albanskoj vlasti. Otuda saradnja sa opozicijom u toj zemlji. U svakom slučaju, konkretan rezultat trilateralnog sastanka u Tirani jesu sporazumi koji su pred nama i koji će olakšati trgovinu poljoprivrednim proizvodima, znatno olakšati fluktaciju radne snage i objedinjavanje tržišta rada ove tri države, kao i objedinjavanje sistema elektronskih podataka kako bi ljudi lakše ostvarivali svoja prava gde god da se nalaze u ove tri zemlje. Sporazum o uslovima za slobodan pristup tržištu rada na zapadnom Balkanu pruža svim državama da imaju trenutan i jednak pristup kada je reč o radnim i boravišnim dozvolama. Sporazum o povezivanju šema elektronske identifikacije građana zapadnog Balkana utire put uspostavljanju zajedničkog sistema kako bi svi koji žele da se registruju ili konkurišu za radnu dozvolu u drugoj zemlji mogli to da učine preko pametnih telefona ili računara. Svrha je da nema granica za sve koji žele slobodno da prenose robu i kapital, niti za kretanje njihovih uslova. Inicijativa „Otvoreni Balkan“ i proces pristupanja EU nisu međusobno suprotstavljeni procesi. Naprotiv, pa i tokom ovog trilateralnog sastanka komesar Verhelji je rekao da EU podržava inicijativu „Otvoreni Balkan“. Mogli smo čuti i ambasadora, američkog ambasadora u Srbiji, Godfrida, koji takođe kaže da SAD podržavaju „Otvoreni Balkan“, ali sve to nije važno, bitno je da su države zapadnog Balkana, u ovom trenutku ove tri države, same prepoznale svoj interes i dobre koristi od ove inicijative koja se zove „Otvoreni Balkan“. Predsednici ove tri države su pozvali i Bosnu i Hercegovinu i Crnu Goru da se priključe i ne gube dragoceno vreme, ali su takođe rekli da taj ko želi da trči – trčaće, ko želi da stoji – stajaće. Mi iz JS zaista smatramo da je ova inicijativa odlična, da je „Otvoreni Balkan“ dobra inicijativa. Zadovoljni smo tom inicijativom, a u potpunosti ćemo biti zadovoljni tom inicijativom onda kada pravila koja sada uspostavljamo za granične prelaze na Tabanovcima i drugim graničnim prelazima budu važila i primenjivana na graničnom prelazu Srbije i Albanije, na graničnom prelazu Morinu, i na graničnom prelazu Srbije i Severne Makedonije, na graničnom prelazu Đeneral Janković. Još jednom, iz svih navedenih razloga JS će u danu za glasanje podržati sve zakone i sporazume. Hvala.
Zahvaljujem zameniku predsednika poslaničke grupe JS, Životi Starčeviću. Sledeći na listi je predsednik poslaničkog kluba SDPS, gospodin Branimir Jovanović. Izvolite.
Hvala, potpredsedniče. Poštovani ministre, poštovani predstavnici ministarstava, smatram da je danas možda najvažnija tema Zakon o finansijskoj podršci porodici sa decom. Za nas iz SDPS svakako u fokusu uvek kada govorimo o ovakvoj jednoj oblasti. Sami statistički podaci govore o tome da mi već decenijama unazad imamo ozbiljan problem, kada govorimo o demografskoj slici Srbije, ali sa druge strane činjenica je i da smo ozbiljno pristupili ovom problemu tek u nekoliko poslednjih godina, možda poslednjih pet godina, da na jedan veoma ozbiljan i sveobuhvatan način pokušavamo da rešimo pitanje demografije u Srbiji. Sama činjenica da smo i mi kao ovaj skupštinski saziv podržali 2020. godine osnivanje Ministarstva za brigu o porodici i demografiju govori da smo podigli na jedan viši nivo temu koja se bavi demografijom u Srbiji. Ovim izmenama i dopunama zakona mi ćemo stvoriti uslove koji treba da ohrabre mlade u smislu podsticaja rađanja, odnosno da dobiju adekvatnu materijalnu podršku. Posebno bih u tom smislu izdvojio jednu novu meru, i ministar je malopre to izdvojio i kolege moje pre mene, a to je pravo na novčana sredstva za izgradnju, učešće u kupovini, odnosno kupovinu porodično stambene zgrade ili stana po osnovu rođenja deteta. Ova nova mera je veoma važna. Zašto to ističem? Zato što očigledno da nerešeno stambeno pitanje zna da obeshrabri mlade ljude da stvaraju porodicu ili da šire porodicu. Smatram da je kod mladih često prisutan strah upravo kada nemaju krov nad glavom i to je možda nekada i podsvesni strah da li će moći da priušte svojoj porodici sve ono što smatraju da treba i na taj način retko donose odluku da imaju decu i odlažu taj krak za neke kasnije godine. Smatram da ovako jedna mera uliva sigurnost, pre svega mladim ljudima, da će na jedan efikasan, na jedan povoljan način rešiti stambeno pitanje. Kada sam govorio o tome da je država najozbiljnije počela da se bavi ovom temom poslednjih pet godina, moram i da navedem nekoliko odličnih koraka koji su u prethodnom periodu preuzeti. Pre svega, proširen je broj korisnika koji mogu da ostvare pravo na materijalnu pomoć i veća je finansijska podrška kada govorimo o ukupnoj sumi novca koja se izdvaja za ovo pitanje. Drugo, svaka zaposlena žena za vreme porodiljskog odsustva ima garantovanu naknadu za vreme odsustva i ona ne može biti od minimalne zarade u trenutku kada stupa na odsustvo. To je veoma važno, a uslov za to je da ima bar jednu evidentiranu osnovicu na koju su plaćeni doprinosi. Podsetiću da je pre toga uslov bio da žena mora da ima radni staž u trajanju od šest meseci minimum, da bi mogla da koristi jedno ovakvo pravo. Takođe, majke koje imaju bolesno dete mogu da koriste naknade, zarade uz dodatak koji im pripada po osnovu prava za pomoć i negu drugog lica, konkretno za dete. U povoljnijem položaju su i žene koje žive u selima i koje se bave poljoprivredom, pa su samim tim i poljoprivredne osiguranice. Na osnovu toga mogu da ostvare pravo na ostale naknade po osnovu rođenja deteta i nege deteta, što ranije nije bilo moguće dok nismo usvojili ove zakonske izmene. Podaci govore i činjenica je zaista da smo 2019. godinu dočekali sa boljim rezultatima nego što je to bio slučaj prethodnih godina. Dakle, nove mere su odmah dale rezultate i tada je u toj godini u Srbiji rođeno više dece i naročito ohrabruje taj podatak da je rođeno više dece nego kada uporedimo sve zemlje u okruženju, znači sve zemlje koje su pripadale nekadašnjoj Jugoslaviji, uključujući i naše susede Bugarsku, Albaniju i Mađarsku. To je jedan podatak koji uliva nadu da će ove mere postići zadovoljavajuće rezultate. Međutim, za analizu ostaje da vidimo da li je ta 2020. godine, verovatno jeste zbog korone, dovela do toga da imamo slabije rezultate na ovom polju. Takođe, za analizu je i uvek za diskusiju povezanost ekonomskih uslova i stope nataliteta. Sigurno je da su finansijski momenat i materijalni status važan faktor kada govorimo o povećanju stope nataliteta. Međutim, iskustvo pokazuje da to nekada nije presudan činilac. Najbolji primer za to su razvijene zapadnoevropske države, Francuska, Nemačka, Belgija itd, da ne nabrajam, gde su plate visoke, životni standard je visok, a stopa nataliteta niska. Doduše, oni na drugi način rešavaju problem demografije, tako što uvoze radnu snagu i tu dobijaju duplu korist. Oni, zapravo, dovode stručnjake iz drugih zemalja, dobijaju produktivne radnike, a sa druge strane dobijaju i ljude koji su u najboljim reproduktivnim godinama i na taj način nadomešćuju taj pad nataliteta u svojim zemljama. To je onaj deo gde treba država da bude na potezu. To je ono što mi danas i radimo ovde u parlamentu kada usvajamo ovakve zakonske izmene. Dakle, mi treba da radimo na tome da se konstantno povećava životni standard kod nas, da ekonomski razlozi ne budu motiv za odlazak mladih iz zemlje. Ovakvim merama mi unapređujemo populacionu politiku i stvaramo bolje uslove i podižemo životni standard građana. Pitanje planiranja porodice je kompleksno. Svako ima svoj lični razlog kada donosi odluku da li će formirati porodicu, da li će proširiti porodicu i to je veoma osetljivo pitanje. Ali, sa druge strane, odluka je na mladima da stvaraju porodicu i da podižu decu. Uvek možemo da postavimo pitanje da li postoje idealni uslovi za formiranje porodice. Kada bismo se bavili time šta sve treba da skockamo u životu, možda bi ta odluka o formiranju i proširenju porodice bila prolongirana za neke kasnije godine. Sada je prosečna starost majke pri rađanju prvog deteta 28,8 godina. Podsetiću da je pre pola veka ta granica bila, odnosno ta prosečna starost bila 22,2 godine. Taj trend odlaganja rađanja nije karakterističan samo za naše podneblje, već je svuda u Evropi prisutan. Nekada su primeri ljudi, kada govorim o tom vremenu od pre pola veka i više, koji su imali nekoliko dece i bila je veća stopa nataliteta, a živeli su u mnogo težim uslovima. Jednostavno, pedesetih godina prošlog veka jedna porodica u proseku je imala 4,7 dece, a sada je ta stopa na 2,4. Očigledno je da su mogućnosti bile male, životni standard je bio nizak, ali želja za većom porodicom je bila veća. Očigledno je, na osnovu svih ovih podataka, da su se promenile određene društvene vrednosti i kod nas. Statistika i finansijska podrška su jedno, a vrednosti, verovanja i stavovi su sasvim druga medalja ove priče. Usvojili smo moderan način reprodukcije kao rezultat jednog trenda u svetu. Mladi kao prioritete postavljaju obrazovanje, osamostaljivanje, karijeru, pa onda, tek na kraju, stvaranje i širenje porodice. Činjenica je da se roditeljstvo odlaže za kasnije godine života. Kada ljudi završe fakultet, onda oni rešavaju pitanje zaposlenja, pa onda grade karijeru, pa rešavaju stambeno pitanje i tek onda se odlučuju da postanu roditelji. Upravo ovakve mere treba da doprinesu tome da oni imaju jednu sigurnost, da reše što pre stambeno pitanje i da što pre donesu odluku da stvore porodicu ili da prošire porodicu. To je onaj deo gde je država zadužena da pomogne na jedan adekvatan način. Opet kažem da je ovo trend koji je prisutan i u Evropi. Podaci ukazuju da se u polovini zemalja sveta rađa manje dece i na taj način se smanjuje stanovništvo. Matematika govori isto. Matematika kaže da kada prosečna cifra rađanja dece padne ispod 2,1% stanovništvo počinje da se smanjuje. Onda preti opasnost svima u Evropi da dođu u situaciju kao što je Japan, da u jednoj zemlji ima više deka i baka nego što ima unuka. Kao prepreku za širenje porodice mnogi bračni parovi navode da ne poseduju sopstveni stan ili kuću, da nemaju stalan posao ili da nemaju dovoljno visoku platu. Mi ovakvim merama, pre svega kada govorimo o finansijskoj podršci, ali i o onoj podršci kojom se govori da mladi što pre mogu da dođu do stana, mi pomažemo mladima da lakše dođu do krova nad glavom, a finansijska pomoć treba da garantuje da mogu da priušte sve što je neophodno za podizanje deteta. Ovakvim merama populacione politike šaljemo poruku mladima da mogu da računaju i na izvesnost i na sigurnost. Najnovije mere pozitivan su signal mladima, da država čini sve da stvori uslove da mladi pod jednakim uslovima najpre mogu da se obrazuju, a zatim da u skladu sa svojim obrazovanjem nađu i adekvatan posao, da budu nagrađeni za svoje znanje, da budu nagrađeni za svoje veštine. Kao pozitivan primer navešću jedan događaj od danas. Danas je predsednik Republike uručio ugovore o zaposlenju najuspešnijim diplomcima svih medicinskih fakulteta i srednjih medicinskih škola Srbije, tako da je 711 mladih ljudi danas dobilo posao. To je najbolja poruka države da računa na te ljude, da računa na njihovu stručnost, da oni svojim znanjem, svojim idejama mogu da unaprede naše društvo. Za pohvalu je i projekat države koji se odnosi na dodelu bespovratnih sredstava parovima koji žele da kupe kuću u seoskim sredinama. Na taj način rešavamo i jedno drugo pitanje migracije, a to su unutrašnje migracije, gde je zapažen trend da se ljudi iz ruralnih područja sele u gradove i da ta sela jednostavno ostaju prazna. Kada pogledamo statističke podatke, videćemo da je jako loša situacija na jugu Srbije i na istoku Srbije. Crna Trava mislim da beleži jedan negativan, neslavan rekord kada govorimo o stopi nataliteta. Za pohvalu je i što gradovi i opštine prepoznaju demografske probleme na lokalu i u skladu sa tim preduzimaju adekvatne mere. Reći ću nešto i pohvaliću mere koje preduzimaju čelnici grada iz koga ja dolazim, tj. iz Kraljeva. Grad Kraljevo već nekoliko godina podržava projekat koji se zove „Tri plus“, a on podrazumeva da porodice koje imaju troje i više dece dobijaju 30% popusta na sve komunalne usluge. S obzirom da je teritorija grada velika i s obzirom da određeni stanovnici grada koji žive u selima ne koriste sve komunalne usluge, za takve ljude predviđena je jednokratna godišnja pomoć u iznosu od 10.000 dinara. Mislim da je to jedna poštena preraspodela iz gradskog budžeta. Mogu da kažem da tu jednokratnu pomoć, oni koji ne koriste olakšice prilikom plaća komunalnih usluga, koristi preko 2000 porodica sa teritorije grada Kraljeva. Takođe, iz gradskog budžeta se od 2016. godine izdvajaju sredstva za finansiranje četvrtog i petog pokušaja vantelesne oplodnje. Važno je da imamo sluha i na Republici i na lokalnom nivou i da opštine lociraju problem na pravi način, da usmere pomoć i da je to najpotrebnije. Mislim da ćemo tako na najbolji način popraviti našu demografsku sliku. Kada raspravljamo o Izveštaju RATEL-a, mi smo uspostavili jednu dobru praksu i na taj način ostvarujemo nadzornu ulogu, kada govorimo o parlamentu. Od RATEL-a, pre svega, očekujem da bude u funkciji zadovoljenja prava potrošača, odnosno građana koji koriste usluge mobilne telefonije na prvom mestu, ali i ostalih sredstava komunikacije iz ove oblasti. Kada je pre 17 godina osnovana Agencija za elektronske komunikacije i poštanske usluge, postavljen je zadatak da agencija treba da obezbedi efikasno sprovođenje i unapređivanje utvrđene politike u oblasti telekomunikacija i da to bude u cilju daljeg razvoja telekomunikacija i stvaranja uslova za uspostavljanje informacionog društva. Upravo na osnovu Izveštaja možemo proceniti koliko se uspešno sprovode ove mere, odnosno koliko su uspešno zadaci ispunjeni. Navodi se u Izveštaju za 2020. godinu da je RATEL nastavio sa aktivnostima koje su usmerene na stvaranje slobodnog i otvorenog tržišta, uz garantovanje ravnopravnog položaja svim učesnicima. Važno je da se unapređuje kvalitet usluga. Važna je i zaštita korisnika usluga i informaciona bezbednost. Pre svega, tu mislim na onu osetljivu kategoriju stanovništva, na decu, da vodimo računa da nam deca pre svega budu bezbedna na internetu. Važan je i kvalitet mreže. Čuli smo malopre da je prosečna ocena 81 poen, što je dobro. Dobro je i što su svi podaci izloženi javnosti na uvid, što svako može da ode na sajt RATEL-a da vidi kvalitet svake mreže mobilnih operatera i na osnovu toga da donese lakšu odluku da se opredeli prilikom izbora operatera. Kada su građani zadovoljni, to je onda najbolji pokazatelj rada i RATEL-a i Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija, jer znam da oni blisko sarađuju. Tako da, poslanici Socijaldemokratske partije Srbije glasaće za ovaj izveštaj, ali i za ostale izveštaje i predloge zakona koji se nalaze na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem se predsedniku poslaničke grupe SDPS. Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SVM, dr Emeše Uri.
Poštovana predsednice, poštovani ministri, sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, nekoliko je razloga zbog kojih će se poslanička grupa SVM glasati za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom, i to zbog toga što mi smatramo da je stub našeg programa zaštita porodice i dece. To je još od 2016. godine je praktično obavezna tačka svakog našeg koalicionog sporazuma, sa SNS, da pravo na nadoknadu prihoda po osnovu rođenja i nege deteta, imaju nosioci i majka i otac, kao i član i članice porodice poljoprivrednog gazdinstva. Zatim, sledila je bitka, od skoro šest godina, kada je naša poslanička grupa se zalagala da se odredbe ovog zakona usklade sa zahtevima realnog života i primedbe koje smo uputili na nacrt, iz 2016. godine, se ticalo baš tog pitanja. Uticali smo na rešenja koja su se menjala, u vezi tog zakona. Na primer, zalagali smo se za jednaki tretman lica, koji su nosioci porodičnog poljoprivrednog gazdinstva i lica koja su angažovana, po osnovu ugovora o privremenim i povremenim poslovima, sa licima koja su zaposlena kod poslodavca. Znači, da ne bude diskriminacija nekih ljudi u vezi ovog zakona. Ovo je potvrdila odluka Ustavnog suda, od 3. i 17. decembra 2020. godine, zatim 15. aprila 2021. godine, kada je Ustavni sud potvrdio da ostale naknade po osnovu rođenja, nege i posebne nege deteta mogu ostvariti i majke koje su poljoprivredni osiguranici, po istim uslovim koji važe za ostale osiguranice. Istom odlukom Ustavnog suda, su ukinute i odredbe koje su onemogućavale roditelje bolesne dece, da istovremeno primaju naknadu zarade za vreme porodiljskog odsustva, odsustva radi nege deteta i odsustva posebne nege deteta, ako već primaju dodatak za pomoć i negu drugog lica, po osnovu bolesti deteta. Mi ove odluke doživljavamo, kao potvrdu ispravnosti naše politike, kao male pobede, ali su vrlo bitne za postizanje ciljeva. Važeći zakon o podršci porodici se nekoliko puta menjao, uvodile su se nove mere, rezultati su polovični, a nažalost ovo nije samo do nas, nego su to demografske karakteristike savremenog društva, cele Evrope, zapadnog sveta, tako i naše države. Ako gledamo podatke UN, da čak dve trećine evropskih zemalja, uvode neku vrstu pronatalitetnih mera, počev od novčanih bonusa za svako rođeno dete, kao što je i ovaj predlog zakona, zatim poreske olakšice koje dobijaju roditelji, o kojem treba razmišljati, zatim plaćeno porodiljsko odsustvo koje može da koristi i otac i majka. Nije, međutim utešno za nas, da ova promena i praktično mere variraju od zemlje do zemlje i stopa fertiliteta u celoj Evropi i u zapadnom svetu, ipak opada. Nažalost, mi treba da rešavamo neki problem koji je dugo vremena nastao, kada uporedimo podatke iz 50-tih godina prošlog veka, onda vidimo da je tada u Srbiji rođeno negde oko 150 hiljada dece, odnosno beba, a negativna tendencija je počela 90-tih godina, napominjem da su to bili počeci ratnih godina, na našim prostorima. Nažalost, u 2020. godini, kao što su i moji prethodnici već rekli, rođeno je nepunih 62 hiljade dece. Neka predviđanja za 2021. godinu su otprilike isti broj, mada kada se sada gleda prosek, nekih 60 beba je više rođeno u ovom periodu, nego lani. To je porast od nekih 0,1%, ali nadajmo se da će biti neka tendencija. Što se tiče stope prirodnog priraštaja, nažalost ona je negativna u Srbiji, nekih osam promila, u Vojvodini negativnih sedam promila. Ako uporedimo da je pre deset godina stopa prirodnog priraštaja na nivou Republike Srbije bila minus 4,9 promila, a u Vojvodini je to bilo pet promila, onda je to ipak drastičan pad i stvarno treba obratiti pažnju. Nažalost ako pogledamo, uporedimo evropske države, nema nijedna evropska država stopu nataliteta veću od 2,1 deteta i to je žalosno i to pokazuje gde ovaj kontinent negde ide. Međutim, ono što mi možemo da promenimo ako promenimo sistemska, odnosno ako uvedemo sistemska rešenja. Jedno je svakako da bodrimo majke da rađaju, odnosno žene da se prihvataju majčinstva. Svakako je ovaj nacrt, odnosno novčani dodatak 300 hiljada dinara za svako prvorođeno dete vrlo bitan podsticaj za mlade majke. Isto tako, za neku budućnost, što je vrlo bitno, jer dete se rodi, pa se rodi, a šta ćemo dalje, vrlo je bitno da ste razmišljali kao ministarstvo i Vlada o tome da pomognete mlade porodice, naročito majke koje su se izborile sa strahom da se prihvate majčinstva. Praktično, država dotira, odnosno finansijski podržava izgradnju ili kupovinu stana koji će praktično biti na imenu majke. Pronatalitetne politike opet, naglašavam, trebaju biti sistematske, jer kao što sam malo pre rekla, dete se rodi i to je prvi korak. Vrlo je bitan, možda najbitniji korak, jer bez dece džaba pričamo o pronatalitetnom ili natalitetnom programu, međutim da li će neka osoba, neka porodica, se prihvatiti da odgaja dete, da rađa dete, zavisi od toga koliko naročito majke, koliko se osećaju sigurnim u našem društvu. Majčino zalaganje za rađanje deteta je mnogo veće nego očevo. Majka nekada svojim životom trpi, odnosno rizikuje prilikom rađanja deteta, njoj je najbitnije da dete bude sigurno, da bude nahranjeno, da ima neku svoju budućnost. Možda je to jedna od razloga zašto današnje majke koje su obrazovanije, koje razmišljaju o budućnosti, koje mogu da planiraju porodicu, teže se prihvataju tog poduhvata, znači, rađanja, jer ne osećaju sigurnost u društvu. To je možda smernica koja treba da bude, koju Vlada treba da razmatra, vaše Ministarstvo treba da planira. Znači, nije samo dete prilikom rađanja bitno, nego šta će biti sa tim detetom. Da li mi imamo dovoljno vrtića, da li mi imamo dovoljno obdaništa, da li su nam škole dobre, šta će biti sa detetom nakon školskih obaveza, ko će ga sačekati, ko će raditi domaće zadatke. Ispred SVM sam već nekoliko puta pričala o tome da možda treba razmišljati da neku svoju manu, odnosno višak radne snage, višak nastavnika pretvorimo u našu prednost. Da te nastavnike koje, napominjem, većinom su žene, zaposlimo pri školama, da se bave dodatno sa đacima, za vreme boravka u školama, da odrade domaće zadatke, da nauče sa decom ono što je potrebno da se nauči, tako ćemo porodice osloboditi dodatnih obaveza vremenskih i materijalnih. Znači, ne morate dete voditi privatno kod nekoga da drži matematiku, fiziku, hemiju, geografiju, maternji jezik, nego će se sve to odraditi u školama. Istovremeno ste zaposlili mlade nastavnike, opet napominjem, većinom su to žene, i na taj način smo zatvorili jedan mnogo veći krug nego što se to činilo na početku. Dobrobit porodice je vrlo bitan. Ako pogledamo šta je bilo ranije, tih 50-tih godina, mi malo stariji se možda sećamo tamo nekih šezdesetih, sedamdesetih godina kako je to bilo. U svim malim sredinama su postojale kulturno – umetnička društva, sportska udruženja, gde su se deca zanimala, bavila se sportom, normalno besplatno, učili ples, učili narodne plesove, bavili se glumom, sve iz nekog entuzijazma nastavnika koji su nam najbitnija karika u tom sledećem koraku kada se dete rodi, kada treba oko njega da praktično napravi neki zaštitni krug. Možda bi trebalo u tom pravcu razmišljati, ojačati na taj način i male sredine, da ne kažem sela koja nam izumiru, koje su osnovni problem kod seoskih domaćinstava, koji razmišljaju da li će imati dece ili ne, gde u školu, gde na neke dodatne nastave, gde na neke sportske aktivnosti, morate ih voziti daleko u neke gradove, da biste sve osigurali kao deci koja žive u gradu. Ako pogledamo prosečnu starost majke o kojima su i prethodnici moji pričali, danas je to 28 godina u proseku kada jedna žena odluči da će rađati dete, zato što treba prvo završiti škole, treba naći neki posao, da opet ta ista majka koja se žrtvovala za to dete, da rodi to dete, ima neku sigurnost da će njeno dete ipak moći da živi pristojno. Pozdravljamo ispred SVM, odluku Vlade da će predložiti, odnosno na fakultetima čiji je osnivač država Srbija, da će moći mladi studenti ipak da se prihvate roditeljstva, a neće imati hendikep, što se tiče samog fakulteta. Mi smo predlagali nekoliko puta da treba razmišljati o motivacijama poslodavaca da prihvate se zapošljavanja mladih žena koje će verovatno rađati ili koje imaju malu decu. Zakonom su donesene neke smernice, instrukcije, inspekcijski nadzor koji je opravdan, ali ne zaboravite to su represivne mere, znači treba razmišljati o motivacijama. Da li olakšice što se tiče poreza, da li olakšice u nekakvom smislu da taj poslodavac stvarno bude, ne samo iz straha da zaposli neku mladu ženu, nego da bude motivisan da zaposli mladu ženu, da ima koristi od toga, ako ta ista mlada žena nakon par meseci, nakon obuke opet napusti taj posao, jer želi da rađa jedno, dvoje, troje, četvoro dece. To su veliki problemi za razvijeniji ekonomski mnogo jače države, ali „brejn storm“ možda ćemo mi biti pametniji, pa smisliti nešto iz sopstvenih resursa i da se prilagodimo našim uslovima života. Preduzetnice, još jedna od tema, vrlo je bitno da zakoni budu i na njih primenjivi i da oni osete da mogu slobodno da budu žene preduzetnice i da mogu istovremeno da se ostvare kao majke, da ne bude hendikep da razmišljaju da li treba da zatvore svoje radnje, da ne bi trpeli materijalno, velike poreze koje neće moći da ostvare. Kada se gleda statistika, mnogo je manje žena, biznismena, ako pogledamo broj od 280 hiljada preduzetnika u Srbiji, od toga je jedna četvrtina u Vojvodini, a žene od tih su samo 31% prisutne kao preduzetnice. Pre sedam godina je to bilo čak 25%. Znači, neka pozitivna tendencija postoji, ali treba razmišljati o tome. Možda treba razmišljati o tome, bodriti žene da prvo rađaju decu, da se osiguraju nekim socijalnim pomoćima i tek posle da im se osigura da slobodno može sa već eto odraslom decom od pet, šest godina, koja mogu da borave u vrtićima, u jaslicama, u zabavištima , u školama sa dodatnim boravkom i tek onda da krenu u osnivanje nekih svojih preduzetništava. Što se tiče usklađivanja profesionalnog i porodičnog života, to je jedan od najvećih problema, ne samo kod nas, nego i u EU. Za jednu ženu je to možda najveći izazov, da bude i profesionalno uspešna, da napreduje, da završava neke svoje obaveze, obuke, fakultete, specijalizacija, isto tako da bude prisutna i kao majka i da osigura neku porodičnu toplinu, to je veliki izazov. Bez podrške društva, to praktično ne može da se odradi. Ja bih opet napominjala neke primere iz susednih zemalja, da bi možda trebalo razmišljati o bakama i dekama, da se njima eventualno osigura mogućnost otvaranja porodiljskog odsustva, ako mlada žena želi da nastavi svoju karijeru, ili ako je njena zarada vrlo bitna za opstanak porodice i na taj način bi se praktično rešavao problem u krugu porodice, a verujem da mnoge žene, mnogi roditelji bi bili presrećni da pomognu svojim sinovima, ćerkama, i da im se nađu kao pomoć prilikom odgajanja dece i da za to na neki način, bude eventualno plaćeni, za to vreme odsustva. Što se tiče neke ekonomske sigurnosti, ne samo nje , nego i društvene sigurnosti, vrlo je bitna ta neka materijalna sigurnost, vrlo je bitno da je kulturološka i sociološka podrška zajednice, bude jaka, što se tiče porodice i odgajanja dece. Pored toga, zdravstvena zaštita, vrlo bitna, ja verujem da ste svi primetili i svi primećujemo da je sve više zdravstvenih ustanova, u koje naši stanovnici, naš narod mora da se obrati da bi dobilo odgovarajuću brzu dijagnostiku ili eventualno neku zdravstvenu pomoć. Jačanjem primarne zdravstvene zaštite, pedijatrijske službe, u malim sredinama, mi ćemo pomoći istoj toj porodici, od koje očekujemo da rađa što više dece, da pomogne u povećanju broja stanovnika. Ja sam pričala i o tome nekoliko puta ranije da bi trebalo razmišljati i o nekim resursima, a jedan od tih resursa je stomatološka zaštita. Možda porodicama koje imaju više dece ili čak jedno dete, treba ponuditi besplatnu stomatološku zaštitu, kao što je trenutno stanje takvo da porodilje i trudnice mogu da imaju besplatnu stomatološku zdravstvenu zaštitu, ali ako krenu da rade, ako su radno aktivno stanovništvo, oni gube praktično tu povlastiću, a pre nekoliko dana sam navela primer da u Srbiji imamo izuzetno veliki broj završenih stomatologa, još jedan velik resurs koji bismo mogli pozitivno da iskoristimo. Isto tako, ako već pričamo o tome, kako i gde su još teškoće roditelja mladih, oni su pretpostavljam, barem jedan od njih radno aktivan, njihova zdravstvena zaštita, kontrola radnih sredina, zavisi od zdravstvene zaštite radnika, a to je jedna struka koja je zapostavljena godinama kod nas, imamo jako mali broj specijalista medicine rada, koji su izvrsni stručnjaci da procene da li je neka radna sredina odgovarajuća, da li neko može da radi neki posao ili treba da se nešto od toga promeni. Znači i to je jedan teren gde bismo mogli da napravimo iskorak. Što se tiče inostranstva najbolje pokazatelje ima trenutno Evropa i Francuska koji, otprilike 3,5% bruto dohotka prebacuje na sistem zdravstvene i socijalne zaštite porodica, znači, osigurava veći broj vrtića, podršku porodice sa decom, ti vrtići su besplatni ili subvencionisani i dodaje razne novčane podsticaje porodicama, daje i mesečni dečiji dodatak koji i mi imamo u našoj državi i tzv. jednokratno dečiju stipendiju od 9.500 evra pri rođenju svakog deteta, naših 300.000 je otprilike nešto što prati tu tendenciju. Što se tiče ostalih država, Francusku prate Švedska, Danska i Mađarska. Mađarska ima od 2019. godine vrlo ambiciozan plan, program demografske obnove države gde su, recimo, uveli doživotno oslobađanje majke s četvoro i više dece poreza na dohodak i pitanja mladih porodica je pomagalo i kupovinom velikih vozila gde može da stane i više ljudi, odnosno više dece. Što se tiče poslaničke grupe SVM mi ćemo podržati predložene izmene i dopune Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom, jer je to prvo deo i našeg programa i zalažemo se da se poboljšaju opšti uslovi u zdravstvu, obrazovanju i na terenu socijalne politike, jer smatramo da je to deo ovog demografskog programa. Hvala.
Zahvaljujem se ovlašćenoj predstavnici poslaničke grupe SVM. Poštovani narodni poslanici, znate da imamo izuzetno punu agendu i da popodne radimo već drugu celinu, s toga se nadam da ćemo nekako do pauze uspeti da završimo, bar sa ovlašćenim predstavnicima. S toga molim svakoga da prilagodi svoje izlaganje vremenu koji nam je na raspolaganju. Saglasno članu 27. i članu 87. stav 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima zamenica predsednika poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, narodna poslanica Snežana Paunović. Izvolite.
Hvala, potpredsednice Kovač. Ja ću kao i moje kolege iskoristiti priliku da najiskrenije saučešće uputim pre svega kolegama iz SNS, a onda i porodici mog dragog prijatelja Branka. Dugo godina smo se poznavali i prilično sam još uvek zatečena činjenicom da ga više nema. Neka mu plemenita duša nađe mir. Za Skupštinu Srbije, sve nas koji smo prijatelji, to je ozbiljan gubitak. Ispoštovaću vaš apel uvažena potpredsednice i zaista skratiti svoju diskusiju da bi predstavnik najbrojnije partije u parlamentu uspeo da govori pre pauze u 14.00 časova. Poštovani ministre, uvaženi predstavnici Ministarstva, doduše kada smo počeli ovu sednicu bilo je više predstavnika, a sada mi se čini da je broj opao, ali mi je važno da je ministar tu zbog važnog zadatka o kome su svi govorili, a govoriću i ja. Set ništa manje važnih izveštaja i zakona u predlogu ovog plenarnog dela, osvrnuću se i na njih, ali prioritet je svakako Zakon o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom. Država Srbija, Vlada Republike Srbije, Skupština Srbije, pre svega, rekla bih, mnogo pre ove sednice pokazala je svoju spremnost i odlučnost da se ozbiljno pozabavi gorućim problemom Republike Srbije, a to je padom nataliteta. Sve mere koje su preduzete, vratiću se unazad možda onoliko koliko je neophodna, a to je da naglasim da smo u jednom trenutku formirali vrlo odgovorno Ministarstvo bez portfelja zaduženo za populacionu politiku. Danas, uvaženi ministre, resor posvećen isključivo i samo tome, brizi o porodici, o onome što je tradicija Srbije i o onome što je stub jedne države. Mislim da je tu sažeta sva rešenost i sva odgovorna politika vladajuće većine u odnosu na ovaj gorući problem. Brojne mere su donete, brojne mere su pokazale efekte. Slušala sam vaše uvodno izlaganje. Precizno ste objasnili i kako je to u procentima izgledalo, koliko je moglo biti naizgled sitnih pomeranja, ali su se pomeranja dogodila. Sigurna sam da ćemo mi do kraja postići efekat koji želimo, a zajednički cilj nam je da naša zemlja ostane našim unucima, da oni budu njeni vlasnici i da na toj zemlji, osim što oni žive oni i sa nje kupe benefiti. Različiti su uzroci depopulacije Srbije. Mogli bismo i o tome dugo da govorimo, ima tu faktora koji utiču i uvek će uticati, tu nema nikakve dileme, ali sa stanovišta današnjih mladih generacija na koje se, pre svega odnose ove mere o kojima danas razgovaramo, na koje se, pre svega, odnose ove izmene zakona, glavni faktor koji utiče na donošenje ove odluke o formiranju porodice i rađanju potomstva jeste prevashodno upravo sociološke i socijalne prirode. Apsolutno razumem taj problem i sa pozicije predstavnika, odnosno poslanika Socijalističke partije Srbije, potpuno zagovaram jednaka prava i jednake šanse. Zakon koji je pred nama donosi meru koja je vrlo atraktivna, a to je povećanje roditeljskog dodatka za prvo dete na 300.000 dinara. Pohvalila bih to kao, pre svega jednu stimulativnu meru za koju čvrsto verujemo da će se u narednom periodu odraziti pozitivno na politiku rađanja, ne zbog toga, da sad ne zvučimo banalno, da ne izgleda da će se ljudi opredeljivati za rađanje zbog 300.000 dinara, nego zato što to jeste jedna pomoć koja je dragocena za roditelje koji su mladi, koja je dragocena u delu u kom znate da na nju možete da računate i da taj prvi korak, tu prvu godinu prevaziđete malo lakše nego što biste da toga nema. Zato svesno definišem sve ono što su težnje, jer kao i kod svih predloga koje donese ova skupština kod predloga zakona uvek postoji ona jedna manjina koja to kritikuje, ali ga kritikuje do nivoa da ga banalizuje, a greh je banalizovati teme poput ove i greh je banalizovati promene poput ove, tim pre što su one osim u ovom delu koje se tiču finansijske jednokratne pomoći tiču i pomoći pri obezbeđivanju, odnosno rešavanju stambenog pitanja tih mladih roditelja, tih ljudi koji treba da se odvaže, odnosno majke po osnovu rođenja deteta. Datum početka primene ove mere označen je kao 1. januar 2022. godine, i to formalno znači da majka svakog deteta rođenog od 1. januara 2022. godine, moći će da aplicira za podršku države kada je u pitanju rešavanje stambenog pitanja. Iskoristiću priliku da se osvrnem i obratim, najpre vama ministre, a onda da skrenem pažnju na jednu osetljivu i posebnu kategoriju našeg društva, a to su samohrani roditelji koji veoma često nisu dovoljno vidljivi ili podsticajne mere nisu dovoljno precizirane kada su oni u pitanju. U tom smislu smo iz poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije podneli amandman na Predlog ovog zakona. Ja vas molim da ga pogledate. Namera je bila dobra. Ne obavezuje da ga Vlada prihvati kao takav, ali mislim da ima osnova da se malo preciznije sve to definiše u zakonu, pre svega, pozicija samohranog roditelja. Zašto to kažem? Ustav Republike Srbije kao najviši pravni akt u našoj državi u pogledu samohranih roditelja u Srbiji, u članu 66. predviđa da porodica, majka, samohrani roditelji i dete u Republici Srbiji uživaju posebnu zaštitu u skladu sa zakonom. To je tačno. Zakon kojim se detaljnije reguliše položaj samohranih roditelja u Srbiji nikada nije donet, a Porodični zakon predviđa kategoriju roditelja koji samostalno vrše roditeljsko pravo. Jedino relativno jasno i celovito definisanje pojma samohranog roditelja pruža Pravilnik o bližim uslovima i načinu ostvarivanja prava na finansijsku podršku porodici sa decom. Mada se i tu ne govori o samohranim roditeljima, nego o jednoroditeljskim porodicama. Naime, u ovom Pravilniku se samo ukazuje na potrebnu dokumentaciju neophodnu u procesu dokazivanja statusa jednoroditeljske porodice i mi smo u predlogu amandmana, videćete to u obrazloženju, probali da definišemo i kako doći do tog definitivnog statusa samohranog roditelja da ne bi kao takav bio zloupotrebljen, ali, s druge strane, da ni po koju cenu ne bude zanemaren, bez razlike da li se radi o samohranoj majci ili možda sa akcentom na samohranog oca, pošto ove promene koje smo predložili nekako čujemo majka mnogo često. Znate, nesporno je da smo, nažalost, imali situacije koje nisu do ljudi, a to je da nam se dogodi da na porođaju majke ne preživi. To stvara kategoriju samohranog roditelja, odnosno samohranog oca i u tom smeru smo razmišljali kada smo, pre svega, predložili amandman. Opet kažem, ne obavezuje da ga prihvatite, ali mislim da ne bi bilo loše da o njemu porazgovaramo. Advokati se u praksi često žale i pričaju o tome koliko je teško uopšte ostvariti prava po osnovu samohranog roditelja, samohrane majke, pre svega kada su u pitanju naplate i alimentacija. Dobro se sećamo, o tome ste, ministre, govorili jednom vrlo studiozno i sa potpuno svešću o tome kakvi se sve problemi javljaju. Nažalost, svaki problem svakog pojedinca razlikuje se. Koliko god da mi želimo da kategorizujemo određenu grupaciju ljudi i unutar kategorizovane grupacije svi problemi su različiti. Nemoguće je da kao država odgovorimo na sve njih, ali imamo obavezu, pre svega kao narodni poslanici, da prepoznamo njihove potrebe i možda u tom smislu najpre intervenišemo samo da ne ostanu sa određenom dilemom koja bi bila posledica naše proceduralne greške, da definišemo sve što treba definisati, da bismo tim ljudima olakšali da funkcionišu. Sama činjenica čak i dete odrasta u uslovima bez oba roditelj jeste prilično opterećujuća i to govorim i sa aspekta da vodim računa o tome kako u tim okolnostima odrasta dete, a kamoli kako se snalazi jedan roditelj koji se o detetu brine, bez razlike da li je otac ili majka. To je stresno, to je teško. Sa različitim problemima se susreću odjednom i zaista mislim da treba obratiti pažnju. Pored te ekonomske nestabilnosti koju oni mahom imaju kao takva kategorija, tu su i problemi brige za tu decu i manjak slobodnog vremena i, prosto, izostanak vremena koje roditelj i dete zajedno mogu da provedu, što je, čini mi se, možda i najteže što se dešava u ovim okolnostima. Nakon popisa 2011. godine i prema podacima Republičko zavoda za statistiku, u Srbiji činjenica je da 17,3% ukupne populacije stanovništva čine ovakve porodične zajednice. To nije mali procenat. To je bukvalno tako. Da, zanemarila sam vreme. Izvinjavam se potpredsednici, kratim svoju diskusiju. Svakako ćemo u danu za glasanje podržati predložene mere. Moram još sam da se u ime Socijalističke partije Srbije i poslaničke grupe osvrnem na predložene zakone koji se tiču inicijative „Otvoreni Balkan“. Mnogo se o tom e može reći, ali ću reći samo jednu rečenicu. Za sve one koji ne razumeju koliko je kvalitetna jedna ovakva inicijativa, neka obrate pažnju koliko su nekvalitetni svi oni koji je kritikuju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Poslednji govornik narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena predsedavajuća, uvaženi ministre sa saradnicima kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, danas je pred nama jedan i te kako važan zakon, a u pitanju je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom. Svi smo se ovde saglasili da je pitanje populacione politike jedno od vrlo važnih pitanja. Svi smo se saglasili u tome da pitanje negativnog prirodnog priraštaja nije problem koji je prisutan od juče, nije problem koji je prisutan od pre tri godine, ni od pre pet godina. Too je problem koji je prisutan u Republici Srbiji od 50-ih, a posebno od 70-ih godina prošlog veka, ali niko pitanjem nataliteta, pitanje smanjenja stanovništva, pitanjem podrške porodici i deci nije se bavio do dolaska Aleksandra Vučića. Aleksandar Vučić je prvi državnik koji je ispod tepiha izvukao pitanje populacione politike i rekao da je pitanje nataliteta, pitanje populacione politike, pitanje demografske politike pitanje od nacionalnog i strateškog značaja za Republiku Srbiju. Pitanje rađanja je pitanje svih pitanja. Srbija danas ekonomski napreduje. Imamo nove fabrike, imamo najbržu rastuću ekonomiju u Evropi, ali Srbija mora da brine i o svojoj budućnosti, a ta budućnost su naša deca. Upravo ovaj Predlog zakona pruža još jedan vid finansijske podrške porodicama koje žele da rađaju decu i to se, pre svega, odnosi na majke koje se odluče da rode prvo dete, bez obzira na pandemiju Kovida, bez obzira na najveću svetsku ekonomsku i zdravstvenu krizu posle Drugog svetskog rata. Država Srbija, njena Vlada i predsednik Aleksandar Vučić pokazuje da ovom problemu prilazi na i te kako svestran način. Samo za tri godine, od 2018. godine pa do danas, kako je ovim Predlogom zakona i regulisano, roditeljski dodatak za prvo dete povećaće se tri puta. Svaka majka koja rodi prvo dete od 1. januara 2022. godine imaće pravo na roditeljski dodatak u iznosu od 300 hiljada dinara i, naravno, naknadu za opremu deteta koja je u iznosu od pet hiljada dinara. To nije sve. Vaše ministarstvo je obišlo mnoge lokalne samouprave i to je dobro i sigurno da ste došli do zaključka i zaključili da se lokalne samouprave svojim lokalnim odlukama i te kako bave populacionom politikom i one sa svoje strane doprinose rađanju i podizanju nataliteta. Moram, takođe, da istaknem da je ovim Predlogom zakona predviđena još jedna vrlo značajna mera, da se omogućava kao pravo dobijanje novčanih sredstava za izgradnju kuće ili kupovinu stambene zgrade ili stane po osnovu rođenja deteta. Nikada pre nije se desilo do sada da majka koja nema nepokretnost na teritoriji Republike Srbije upravo po osnovu rođenja deteta stiče pravo na novčana sredstva kako bi obezbedila i rešila stambeno pitanje. To je vrlo važno sa aspekta podrške žena da donose odluku da rađaju, ali i te kako važno sa aspekta podrške da se roditelji odluče da nakon prvo dobiju i drugo i treće dete, jer svi dobro znamo da je nivo fertiliteta u Srbiji zadnjih deset godina između 1,4% i 1,5%, a da je za prostu reprodukciju, za prosto obnavljanje stanovništva neophodno po majci 2,1 dete. Takođe, želim da istaknem da je prvi put od preuzimanja vlasti Srpske napredne stranke i te kako proširen obim korišćenja prava na porodiljsko bolovanje. Nikada pre žene poljoprivredni osiguranici i žene koje su u poljoprivrednom osiguranju nisu mogle da koriste pravo na porodiljsko odsustvo. Nikada pre žene koje su angažovane na privremenim, na povremenim poslovima, na poslovnima ugovora o delu nisu imale pravo na korišćenje porodiljskog bolovanje. Takođe, ranije je isplata porodiljskog bolovanja porodiljama uglavnom išla preko poslodavca, pa se to vrtelo u vreme Đilasa u nekom začaranom krugu. Dok je došlo do majke porodilje, tu je prolazio veliki vremenski period. Danas je omogućeno, kroz ranije izmene zakona, u prethodnim godinama što smo radili, da porodiljsko bolovanje ide direktno na račun majke, a ne preko poslodavca. Znači, porodiljska bolovanja isplaćuju se u dan. Država ima sredstava i vodi brigu da se porodiljska bolovanja isplaćuju na vreme. Ono isto što je važno, to je da bez obzira na dužinu radnog staža, onih 18 meseci, svaka majka za vreme porodiljskog bolovanja ne može da prima manje ispod minimalne zarade, a minimalna zarada od 1. januara 2022. godine je oko 300 evra. Prema tome, veliki pomaci su učinjeni na planu osnaživanja porodica kada je u pitanju rađanje dece. Apelovala bih na sve žene koje žele da rode decu, da to i učine. Nema plemenitije stvari od darivanja života, a to može samo žena. Država je tu da pomogne, da podrži i majku i porodice i decu, kako bi deca odrastala i imala normalne uslove za rast i razvoj. Izvinjavam se, moram se osvrnuti na period od 2012. godine, period vladavine žutog tajkunskog preduzeća, vreme vladavine Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Borisa Tadića, koji nisu prezali da pljačkaju ni decu, ni porodilje. Pa je tako Dragan Đilas ostao dužan i opljačkao porodilje grada Beograda za 400 miliona. Tako je Dragan Đilas opljačkao roditelje preko plaćanja cene dečijeg vrtića po duplo većem iznosu. Naravno da je 15.000 roditelja podnelo tužbu i naravno da je država tim roditeljima morala da vrati nezakonito uzet novac od strane tajkuna i pljačkaša narodnih para Dragana Đilasa, ali za taj novac država Srbija mogla je da izgradi 15 vrtića, odnosno u gradu Beogradu moglo je da se otvori novih 15 vrtića. Dragan Đilas nije prezao da pljačka decu ni otvaranjem i dovođenjem prvog rijaliti programa kuće „Velikog brata“. Naime, za izgradnju kuće „Velikog brata“ sačinio je lažni ugovor i ponovo pljačkajući decu grada Beograda, na taj način što je tim ugovorom predviđeno da se gradi objekat od opšteg društvenog interesa, odnosno da se gradi dnevni boravak za decu. Naravno, od dnevnog boravka nije bilo ništa, deca su opljačkana. Dragan Đilas zgrnuo je milione dinara trgujući sekundama na televiziji, tako da su njegovi džepovi danas puni para. Za vreme vršenja vlasti obogatio se za 619 miliona evra. Takođe, želim da istaknem da Dragan Đilas misli o deci i o deci koja pohađaju predškolske ustanove na taj način što je otvarajući dečiji vrtić „Oblačak“ na Zvezdari, taj dečiji vrtić je otvorio a da u vrtiću uopšte nije priključena bila ni voda, ni kanalizacija. Tako je Dragan Đilas razmišljao o deci. Tako su deca trebala bez vode i bez kanalizacije da budu u dečijem vrtiću. Da ne pričam o dvorcu Heterlend i o najgoroj mogućoj pljački dece ometene u razvoju od strane Bojana Pajtića u iznosu od 157 miliona, a iza sebe su ostavili samo ruševinu. Zahvaljujući odgovornosti pokrajinske Vlade, dvorac Heterlend danas je obnovljen i on je na radost sve dece Srbije. Takođe, želim da istaknem ono što se danas radi i što je Srpska napredna stranka uradila od preuzimanja vršenja vlasti, 200 miliona evra iz budžeta Republike Srbije otišlo je za obnavljanje oko 200 škola koje pohađaju 110 hiljada đaka. Predsednik Srbije Aleksandar Vučić pre neki dan, u Novoj Varoši, opštini u jugozapadnom delu Srbije, otvorio je jednu od najsavremenijih osnovnih škola, u okviru tog objekta postoji i bazen za decu, u koju je država uložila 500 miliona dinara. Da li je iko brinuo o deci iz Sjenice? Da li je prethodna vlast pljačkaša i tajkuna Dragana Đilasa uopšte znala i gde se nalazi Sjenica ili su možda samo znali da su tamo jako niske temperature, pa su taj kraj i zaobilazili? Danas, zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću, zahvaljujući njegovim merama fiskalne konsolidacije koje su dovele do zdrave ekonomije, u Sjenici će se graditi osnovna škola vrednosti od 10 miliona evra, škola koja će biti za ponos, škole za 22. vek, tako da će i deca iz Sjenice imati iste uslove kao i deca u mnogo urbanijim gradovima. Ne postoji nijedna lokalna samouprava u kojoj nije rađeno na školskoj infrastrukturi. Navešću još jedan primer, a radi se o deci sa smetnjama u razvoju i o podršci države, odnosno roditeljima. U vreme Dragana Đilasa usluga ličnog pratioca u Beogradu bila je nula. Lični pratilac je inače pratilac za decu ometenu u razvoju. Danas u gradu Beogradu ima 500 ličnih pratilaca koji su podrška i pomoć roditeljima dece ometene u razvoju. Na kraju, da zaključim, 3. aprila 2022. godine građani će izaći na izbore i glasaće za politiku života, politiku mira, politiku stabilnosti, politiku novih kolevki, a to je politika Aleksandra Vučića i SNS.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Zaista ću poštovati vreme. Samo da kažem da se zahvaljujem na učešću svima vama u ovoj temi i na visokom stepenu razumevanja problema koji je iznad svih problema, svi ste to rekli. Apsolutno, još jednom koristim priliku da kažem, da mi imamo mnogo problema, kao i svi drugi narodi, a najveći problem je demografija, apsolutno. Neko će da kaže – Dmitroviću, ti si postao kao baba narikača, ideš po selu i plačeš, a ja jednostavno moram, to mi je sastavni deo, da opominjem neprekidno. Mi smo narod koji nestaje munjevitom brzinom Ponoviću onaj podatak koji sam rekao, 70.000 će nas na kraju godine, odnosno za dva dana, da bude manje u odnosu rođenih i umrlih. Pre samo dve godine to je bilo 37.000. Da li je to uradila samo korona? Jeste, ali nije samo korona. Korona učestvuje na trećem mestu, kardiovaskularne bolesti su na prvom. Da li može da se uradi nešto kolosalno sa ovim merama? Ne može. Niko od nas nije ushićen tako, pa da kaže – sad će to da reši, jer sve oko nas i u Evropi govori da je novac važan, ali nije presudan. Mi imamo problem koji je slojevit, koji je složen. To je mozaik u kome je svaka kockica važna. Ukoliko ga ne složimo kako treba, mi ništa nećemo uraditi. Jer, ovo je pitanje svesti. Kad to spomenete, onda neko ko je protiv toga, a uvek imate nekoga ko je protiv toga i nekoga ko je opoziciono postavljen, bez obzira ko je na vlasti, i onda krene da kontrira, kaže – dajte vi nama pravnu državu, dajte vi nama da imamo veće plate, dajte vi nama vrtiće. I onda ode taj ili neko iz njegove porodice u Švedsku, gde sve to ima, puta deset, i znate li koliko ima dece? Jedno. Mi moramo da krenemo da priznamo, mi ovaj problem možemo da rešimo kad priznamo koliko je on težak, a težak je zato, ponavljam, što smo došli u sferu promene svesti i sve što kažemo, moramo da krenemo od sebe. Mi imamo bračne parove, ogromna većina ili je bar većina, što dokazuju i ovi rezultati, koji imaju jedno dete. Kada su pred izborom za još jedno dete ili za još jedan stan, 80% slučajeva bira još jedan stan. Ta vrsta našeg komoditeta, ne samo našeg, nego savremenog čoveka nas je dovela do ovde gde jesmo. Spomenuli ste Francusku. Oni su na 1,8 najviše u Evropi, najviše u Evropi imaju Francuzi 1,8. Njih ima 65 miliona, 67 miliona, ali je tu presudno, ali je svakako značajno da oni imaju 6 miliona muslimana koji još uvek imaju ono što su hrišćani, većina nas ovde pripadamo toj religiji, izgubili, a to je osećaj porodice. Nema demografije i obnove demografije bez porodice, gospodo, vi to svi dobro znate. Naša je porodica uništena, naš odnos prema porodici je promenjen. Može se imati jedno dete u vanbračnoj vezi, ali u porodici možete da imate troje ili četvoro dece. Nije snaga u pojedincu. Pojedinac je jak samo ako dolazi iz jake porodice, ako dolazi iz jakog društva. Ja vas molim sve vas da neprekidno imamo na umu to da nije sve što je savremeno i sve što donosi novo vreme tako dobro. Nemamo mi vremena da razgovaramo o tome. Ja bih jako voleo da razgovaramo o tome, jer se ja susrećem, kada spominjem nešto što je iz prošlosti, to je konzervativno, to retrogradno, to ne možemo napred. Mi imao sve više zakona o deci i zakona o pravu dece i pravu ne znam ja koga, a imamo sve manje dece. Mi negde grešimo, narode. Kako je moguće da toliko priče imamo i toliko zakonskih rešenja i uredbi, a sve manje dece? Svest je u pitanju. Samo je pitanje da li hoćemo mi to da priznamo ili nećemo. Nije sve što je bilo loše. Nije realno da bude loše. Otkuda smo mi na kraju, krajeva, a svako od nas smatra da je dobar? Dakle, oni koji su nas stvorili, sistem i način i odnosi porodice, tu je nešto bilo dobro. Otkud toliki geniji, otkud toliki ljudi sa takvim umovima, sa dostignućima u sferi nauke, umetnosti? Šta je to bilo dobro kod njih? Kako je moguće da ništa nije bilo dobro dok nije došla naša generacija, ne znam koja od prošlih decenija? Tu negde moramo da tražimo rešenje. Ovo nije pitanje, da li ima neko formulu? Nema niko. Onaj ko ima formulu za demografiju, taj će biti najbogatiji čovek na svetu. Ne postoji, nemoguće. To je svakodnevni rad i svakodnevno razmišljanje o ovom problemu, da nam neprekidno bude na stolu i da krećemo od sebe, da ne držimo lekcije drugima – e, što ti nemaš dece, dobro, izvini, koliko imaš ti. Ima onih koji zaista mogu da postave to pitanje ostvarenih i kao ljudi i kao visokoobrazovani i kao umetnici i kao sportisti i kao roditelji ili roditelj ili majka sa troje ili čak i više dece. Čak i u ovoj Vladi imamo takvih. Znači, moguće je. Pitanje svesti. Vraćam se i završavam na mere koje su predložene. One su izuzetno značajne, napravljen je veliki napor da budžet to može da izdrži i izdržaće i još će da bude poboljšanja u tom smislu i nadam se… Kratak je rok, a dokle će ova Vlada da bude, odnosno znamo da će biti izbori i šta će dalje da bude. Nevažno je da li će na mom mestu da sedi neko drugi ili ja, ali taj ko ovde bude sedeo mora da insistira na nečemu što se zove svest, a prva rečenica jeste – jesmo li mi zaista svesni u kojoj situaciji, kako teškoj situaciji se nalazimo? Godine 2050. Srba će biti, izvinjavam se onima koji nisu Srbi, govorim o većinskom narodu, Srba će biti četiri miliona. Narode, četiri miliona. Tu smo blizu granice koju ako pređemo povratka više nema. Da žena rađa osmoro dece, nećemo se moći vratiti, jer će biti malo žena u reproduktivnom periodu. Godine 2050. biće nas četiri miliona ukoliko nešto ne uradimo. Sedamdeset hiljada ovu godinu završavamo u negativnom. To je jezivo. Nadam se da ćemo razgovarati. Otvorena su vrata, otvoreni su telefoni, sve što se tiče ovog ministarstva i Vlade, tražite razgovore, tematske, bilo kakve, i dobićete ih. Dakle, imate otvorena vrata. Hvala vam.
Zahvaljujem. Zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.10 časova. [[Posle pauze]] Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom, zajedničkim jedinstvenim pretresom o predlozima akata iz tač. 2. i 3. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je pozvan da sednici prisustvuje Aleksandar Pantić, izborni član Visokog saveta sudstva iz reda sudija. Pozdravljamo ga. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno čl. 192. stav 3. i 201. a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju i Listi kandidata za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Da) Reč ima Aleksandar Pantić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani narodni poslanici, pred vama je Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Imamo predlog kandidata za tri osnovna suda i tri privredna sudija. Kao i uvek do sada, Visoki savet sudstva je oglasio u "Službenom glasniku" Republike Srbije izbor sudija za osnovne sudove u Gornjem Milanovcu, Majdanpeku i Užicu, kao i za privredne sudove u Kraljevu, Čačku i Zrenjaninu. Nakon oglašavanja izbora, sproveden je postupak u skladu sa odredbama Zakona o sudijama, Pravilnika o kriterijumima i merilima za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti za izbor sudija na stalnoj sudijskoj funkciji u drugi ili viši sud i Pravilnika o programu i načinu polaganja ispita na kome se ocenjuje stručnost i osposobljenost kandidata za sudiju koji se prvi put bira. Ovde s obzirom da imamo dve vrste sudova, jedan sud opšte nadležnosti, osnovni sud, imamo i kandidate za sud posebne nadležnosti, privredne sudove, formirane su dve komisije, sprovedena su dva postupka, dva ispita, sve u skladu sa Pravilnikom o programu i načinu polaganja ispita. Nakon sprovedenog postupka, Komisija Visokog saveta sudstva dostavila je Visokom savetu sudstva kompletan materijal. Visoki savet sudstva je pribavio podatke o mišljenju, o stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata od organa i organizacija u kojima kandidat postupa u pravnoj materiji, a za saradnike iz suda pribavljeno je mišljenje opšte sednice suda u kojoj saradnik postupa, kao i mišljenje sednice svih sudija neposredno višeg suda. Nakon sprovedenog postupka, Visoki savet sudstva, na sednici održanoj 2. decembra 2021. godine, utvrdio je predlog odluke za izbor sudija i predložio je Narodnoj skupštini Republike Srbije izbor ovih deset kandidata koji se nalaze u vašim materijalima. Tu su i kratke biografije tih kandidata, tako da ja neću ponavljati ono što imate u materijalima. Radi se o sledećim kandidatima: Katarina Jevtović, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Gornjem Milanovcu, koja se predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Gornjem Milanovcu, Ivana Izvonar, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Majdanpeku, predlaže se za izbor sudije za Osnovni su u Majdanpeku, Vladimir Stajić, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Beogradu, predlaže se za izbor sudije za Osnovni sud u Majdanpeku, Jelena Petrović, diplomirani pravnik u Privrednom društvu "Pobeda" Aranđelovac, predlaže se za izbor sudije za Osnovni sud u Majdanpeku, Branka Šarenac, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, predlaže se za izbor sudije za Osnovni sud u Užicu, Aida Nikitović, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Užicu, predlaže se za izbor sudije za Osnovni sud u Užicu, Marija Rakić, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Užicu, predlaže se za izbor sudije za Osnovni sud u Užicu, Gordana Stanisavljev Kirćanski, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Zrenjaninu, predlaže se za izbor sudije za Privredni sud u Zrenjaninu, Svetlana Danilović, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Čačku, predlaže se za izbor sudije za Privredni sud u Čačku i Ana Majstorović, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Kraljevu, predlaže se za izbor sudije za Privredni sud u Kraljevu. Uglavnom, predloženi kandidati su saradnici sudova za koje smo i predložili kandidate da budu izabrani za sudiju koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, s tim što ovde u Majdanpeku nije bilo dovoljno kandidata iz Osnovnog suda u Majdanpeku pa su predloženi kandidati iz drugih sudova i drugih mesta, s tim što je njima predočeno da će morati da borave u Majdanpeku i da obavljaju sudijsku dužnost u Majdanpeku. Oni su to prihvatili, tako da će se oni i preseliti da žive u Majdanpeku, radi obavljanja sudijske funkcije. To su kandidati koje je Visoki savet sudstva predložio nakon provere svih kandidata koji su konkurisali na oglas. Meni ostaje samo da vas pozovem da u danu za glasanje podržite predlog Visokog saveta sudstva i da glasate za predložene kandidate. Pošto se neću kasnije javljati za reč, ujedno bih iskoristio priliku da vam čestitam Božić i božićne praznike i da vam poželim srećnu i uspešnu Novu godinu. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. U svojstvu predsednika Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao ovlašćeni predstavnik predlagača za izbor člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije sam se javio. Predlagač je Odbor za privredu. Na osnovu konkursa koji je raspisao predsednik Narodne skupštine, Odbor za privredu dobio je konkursnu dokumentaciju kandidata, sa svim kandidatima koji su bili raspoloženi da obave intervjuu i razgovor, što je naša obaveza i po Poslovniku Narodne skupštine Republike Srbije. Obavljen je razgovor i doneta je odluka da se predloži Narodnoj skupštini za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije gospodin Radojičić Čedomir. Kada kažemo da Komisija za zaštitu konkurencije obavlja neku funkciju, većina naših građana, čak i narodnih poslanika, pomisli na sledeće - da je posao konkurencije i te Komisije taj da zaštiti krajnjeg potrošača ili učesnika u nekoj delatnosti, da ne dođe do tog monopolskog položaja koji je uvek na štetu krajnjeg konzumenta robe i usluga. To jeste tačno, ali ja se ne bih složio sa tim da je to osnovna i najvažnija funkcija Komisije. Komisija za zaštitu konkurencije jeste jedan nezavistan organ koji je i te kako potreban svakoj privredi, pogotovo privredi koja, kao što je srpska, ipak ne spada u red velikih tržišta, velikog broja konzumenata i velikog broja proizvođača. Ako dođe do nagomilavanja monopolskog položaja na tržištu, to nije samo problem krajnjeg konzumenta robe i usluga, već i svih koji učestvuju u tom lancu nabavljanja robe, počev od proizvođača, prevoznika, veletrgovaca, uvoznika i da ne nabrajam dalje. Svaki monopolski položaj koji se desi u jednoj zemlji uvek pravi veliku štetu, a često i štetu koja je po svom obimu teško nadoknadiva. Imamo, nažalost, u našoj skorijoj prošlosti jednu takvu situaciju. Zahvaljujući nedostatku zakonske regulative i sa tim što naša Komisija za zaštitu konkurencije nije počela sa svojim radom, koja je inače osnovana Zakonom o zaštiti konkurencije, po „Službenom glasniku“ 79 iz 2005. godine, to je bio septembar mesec, kada je zakon donet, imate uvek one prelazne i završne odredbe kada neki državni organ počinje da radi itd, došlo je do jednog određenog monopolskog položaja na tržištu i to u jednom postupku privatizacije koji je jako sumnjiv, privatizacije koja je išla iz stečaja i privatizovana, odnosno kupljena imovina stečajnog dužnika. Govorim o „C marketu“. Kupio je tada kompanija „Delta“ 76% vlasništva „C marketa“ i to je gospodin Mišković platio 44 miliona evra. Problem je kada nešto kupite iz stečaja, nema povratka u prvobitno stanje. Štetu koja je nastala zbog nezakonitog vođenja stečaja, nadoknađuje država. To je bio prvi korak ka jednom, mogu da kažem, ekonomskom procesu koji ke i te kako skupo koštao Srbiju, i ne samo Srbiju kao državu, već i sve njene građane. Jer, u tom trenutku preuzimanjem „C marketa“ „Delta Maksi“ je kontrolisao preko 70% srpskog tržišta. Sa 70% kontrole srpskog tržišta vi ne kontrolišete samo cene robe i usluga u toj delatnosti, već i cene po kojima nabavljate robu, cene po kojima vam se prevozi roba, rokove za plaćanje robe. Svako ko se bavi delatnošću u toj oblasti, ja ovde pričam o robi široke potrošnje, hteo, ne hteo morao je da sarađuje sa „Delta kompanijom“ pod uslovima pod kojima je ta kompanija to određivala. To je značilo da je Mišković zahvaljujući svom monopolskom položaju akumulirao kapital velikog dela srpske privrede, i to kapital koji je morao da se nadoknađuje. Znači, oni koji su mu davali robu morali su to poslovanje i nedostatak sredstava koji je nastajao zato što „Delta kompanija“ nije plaćala svoje obaveze da nadoknađuju iz kredita. Opet se tu pojavljuje Mišković i „Delta“ koja na vrlo specifičan način, i to zbog ranijih, kasnijih u stvari postupaka, utiče na referentnu kamatnu stopu. Što god je veća referentna kamatna stopa krediti sa kojima se zadužuje i privrede i stanovništvo, pa i država postaju veći, odnosno skuplji sa većom kamatnom stopom. To je bio taj prvi korak koji su naši građani osetili 2008, 2009. i 2010. godine kada je izbila svetska ekonomska kriza. To je bio taj prvi korak. Razlog za visoku referentnu kamatnu stopu bili su depoziti po viđenju koje je Mišković plasirao u svoje poslovne banke, a sredstva su bila od njegovih dobavljača kojima on nije izmirivao svoje obaveze. Znači, prodao je robu, zaradio je na toj transakciji, novac od prodate robe uložio je u banku na sredstva deponovana po viđenju i opet je banka ta ista sredstva vraćala kroz neku određenu kamatu. Zato je morala da bude visoka referentna kamatna stopa, jer ispod referentne kamatne stopo niko neće da plasira svoj novac u poslovne banke. Kada ipak dobavljači ostvare određen pritisak na „Delta kompaniju“ da im se to što su isporučili robu plati, Mišković ponovo ulazi u jednu drugu transakciju. Tada njegove ćerke firme kojih ima u Sloveniji, u Bugarskoj i na Kipru isporučuju fiktivne profakture za uvoz roba i usluga. Kroz te fiktivne račune dostavlja se nalog poslovnim bankama da otkupe devizna sredstva, gde se izaziva poremećaj na tržištu i devize, odnosno evri poskupljuju za dva do tri dinara u roku manjem od 24 sata, s tim da „Delta kompanija“ kupuje po onom trenutku kada je uspostavila zahtev za nabavku deviznih sredstava. Kada završi tu transakciju postepeno se vraća novac gde opet na kursnim razlikama koje je ostvarila „Delta kompanija“ i Mišković ponovo se zarađuje, a srpska privreda koja je već zadužena u kreditima sa deviznom klauzulom ima sada mnogo veću ratu nego što je to bilo pre početka te transakcije. Zašto sam sve ovo naveo? To je samo jedan očit primer, jedan od razloga zašto se toliki pritisak vrši na predsednika Srbije Aleksandra Vučića, na čitavu Vladu Republike Srbije, na SNS, pa čak i na koaliciju koju je okupila SNS zato što je u igri veliki novac i veliki novac se zarađivao u nekom prethodnom periodu. Imali smo i tu Komisiju za zaštitu konkurencije, evo meni je drago što je ovde i predstavnik Visokog saveta sudstva, koja je donela 2007. godine rešenje da se ne odobrava preuzimanje „C marketa“ od strane „Delta kompanije“. To rešenje je dostavljeno, a na to rešenje je „Delta“ uložila žalbu Upravnom sudu. Ne znam da li je u nekom periodu po toj žalbi rešavano, ali znam da po toj žalbi nije rešeno dok „Delta“ nije prodala „C market“ „Delezu“. Da bih objasnio šta je to autokratija i šta je to banana država, ovo je jedan odličan primer. Jedan odličan primer. Rekao sam da je za 44 miliona evra „Delta“ kupila „C market“. Prodala ga je u gotovom novcu za 932 miliona evra i sa novim dugom od 300 miliona evra. Znači, da je prodato manje-više za oko milijardu i 232 miliona evra, da je sasvim sigurno dobitak koji je „Delta“ ostvarila 888 miliona i 500 hiljada evra, a mogući dobitak milijardu 188 miliona i 500 hiljada evra. Znači, pogledajte – Mišković je samo na jednoj transakciji zaradio preko milijardu evra. Znate kako? Tako što je imao svog ministra u Vladi koji mu je napisao dva zakona. Zakon o trgovini, gde je sprečeno da na srpsko tržište uđu drugi trgovinski formati, na primer „Ikea“ ili „Lidl“. Jednostavno nisu mogli da uđu na tržište. Razlog? Da bi imovina koju prodaje „Delta“ dobila što veću cenu. Hajde da kažemo, ali „Delta“ je naša kompanija, pa zašto mi ne bismo štitili interese naše domaće kompanije, neka plati stranac, taj novac ostaje ovde. Ma nije tako. Napisan je još jedan zakon, Zakon o deviznom poslovanju koji je dozvolio da sav novac koji Mišković dobije za prodaju „Maksija“ bude iznet iz zemlje sve do poslednjeg evra. Kažite vi meni, ako jedan čovek kontroliše Narodnu banku tako što utiče na njenu referentnu kamatnu stopu ili devizni kurs dinara, ako jedan čovek kontroliše Vladu Republike Srbije koja predlaže Narodnoj skupštini zakone, ako jedan čovek kontroliše Narodnu skupštinu koja donosi zakone kako on traži, ako jedan čovek kontroliše nosioce pravosudnih funkcija jer četiri godine Upravni sud ne postupa po žalbi Miškovića i ne potvrđuje ispravnost rešenja koje je donela Komisija za zaštitu konkurencije, to je banana država. To smo imali do 2012. godine. Jedan čovek je određivao sve i zato je tolika hajka na današnjeg predsednika Aleksandra Vučića. Ponovo hoće da jedan ili dvojica određuju sve, da nemaju nikakav legitimitet, ali da imaju politički uticaj na određene političare i da ostvaruju svoje ekonomske ciljeve na štetu države i građana. Zaista ne znam da li postoji neka druga država veličine Srbije sa približno istim brojem stanovnika, sa približno istim proizvodom, bruto proizvodom, u kojoj na samo jednoj transakciji može da se zaradi preko milijardu evra? Cena koju smo platili, cena koju smo platili je 600 hiljada izgubljenih radnih mesta jer poslodavci više nisu mogli da izdrže ni finansiranje „Delte“, ni finansiranje bankarskog sektora, ni visoke kamatne stope, pa su zatvarali svoja preduzeća ili su, kao što je to bio uradio „Ju es stil“, bežali iz Srbije glavom bez obzira. Takvu smo Srbiju imali. Sada oni pričaju o nekakvoj autokratiji. Sada oni pričaju kako Srbija nije demokratska zemlja. Sad ću da kažem, da li će to neko ozbiljno da shvatili ili ne, ali recimo šta je problem sa ovom pričom oko Rio Tinta? Šta je to njima problem, oni su Rio Tinto doveli u Srbiju? Hoćete da vam kažem? Problem je taj što neće da traže novac, nisu u situaciji da traže novac za dobijanje dozvola. Njih baš briga i za dolinu Jadra. Njih baš briga za te građane tamo. Njih baš briga za zaštitu životne sredine, za ekologiju. Njima je žao što ne mogu da ucene "Rio Tinto" i da kažu - dozvola košta 100 miliona, 200 miliona evra. To je njima žao. Ništa drugo. Zamislite situaciju da vama ministar za zaštitu životne sredine, odnosno brat od jednog ministra u Vladi Republike Srbije, tada je bila neka akcija da sekundarne sirovine, sekundarni otpad koji može da zagadi životnu sredinu bude predmet subvencionisanja države, odnosno država plaća onima koji ga otkupljuju i prerađuju. Sada, možete da zamislite da je brat jednog od ministara te akumulatore uvozio iz Mađarske, predstavljao Vladi Republike Srbije i Fondu za zaštitu životne sredine kao akumulatore koje je otkupio u Srbiji i ostvarivao pravo na subvenciju. To je, znaju ovi iz Vojvodine, to je brat od ovog Olivera Dulića bio. Sada, neka mi neko od njih kaže kako oni brinu o životnoj sredini i ekologiji u Republici Srbiji? To gledam kako su brinuli dok su bili na vlasti. To kada ode onaj glumac, umetnik, dužnik Đilasov, koji je dobio dva miliona dinara, ode tamo, povede svoje kolege koji se iznenade kako izgleda srpska njiva, to rade da bi ponovo Đilas mogao da kaže – ej, ljudi, "Rio Tinto" ostaje u Srbiji, samo dozvola za rad košta 200 miliona evra koje ćete da mi uplatite na 60 egzotičnih situacija po celom svetu, a za građane Srbije nema veze, neka se raseljavaju po belom svetu, bitno je da meni bude dobro. Sada, samo na nekoliko primera pokazao sam zašto se ovolika hajka vodi na predsednika Srbije, Aleksandra Vučića, na njegovu porodicu i na stranku koju on vodi. Razlog je isključivo ekonomske prirode, isključivo za bogaćenje pojedinaca koji su to radili dok su bili na vlasti. Uvek ću u svakoj prilici da pričam, da govorim, da podsećam građane Srbije kakve su bile lopuže dok su vršili vlast, koliko smo skupo mi kao građani platili njihovu vlast, da više takve bitange i takve lopuže nikada više ne vode Srbiju i ne budu u situaciji da pljačkaju građane Srbije. Svaki put kada ih neki državni organ pošalje u blizinu Požarevca, ja ću sa radošću da ih čekam, znam da će tu ostati barem 10, 12, možda i 15 godina, i brinućemo se o njihovom paviljonskom smeštaju da bude u skladu sa najvišim evropskim standardima.
Zahvaljujem se, predstavniku predlagača. Da li izvestilac nadležnog Odbora želi reč? Reč ima Đorđe Dabić, član Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, uvaženi gospodine Pantiću, Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, podržao je sve predloge za kandidate koji su danas na dnevnom redu, i ukoliko ih Narodna skupština u danu za glasanje izabere želim im svu sreću u obavljanju te važne i odgovorne funkcije za državu. Sudije koje dobiju na ovakav način legitimitet imaju dakle, potpuni legitimitet da stanu iza presude koja glasi u ime naroda, zato što ih Narodna skupština preko legitimno izabranih predstavnika bira. Dakle, narod direktno na taj način ostvaruje onu njegovu ulogu koja je propisana još pre 200 godina, znamo i sami po načelu podele vlasti na izvršnu, zakonodavnu i sudsku. Mi imamo, kraj godine je veoma blizu, za tri nedelje će građani imati priliku na referendumu da glasaju i da kažu šta misle o svemu šta će biti tema tih ustavnih promena. Da li ćemo i dalje birati sudije na način kao što je do sada bio slučaj, ili ćemo to promeniti, narod će reći svoje. Iza te odluke će svakako ova vlast stati. Šta god da narod odluči na referendumu za nas je svetinja, zato što se danas narod pita u Srbiji i niko sa strane ne može da diktira i da utiče na te odluke koje naša država radi. Sve što budemo odlučili, još jednom kažem, uvek ćemo stavljati na referendum, kada je reč o ovako značajnim pitanjima, i staćemo uvek iza te odluke naroda. Mi svi znamo da se naša država nalazi u procesu priključivanja EU. Ta, dakle, potreba da menjamo, odnosno uslov, kako da kažem, u pristupu evropskim integracijama da menjamo upravo ovo što se tiče načina izbora sudije, još potiče iz 2013. godine kada smo usvojili akcioni plan koji je do danas bio svih ovih godina na dnevnom redu. Mi smo protekle godine imali jako puno javnih slušanja, debata na ovu temu. Ovo je tema koja nije preko noći došla ovde pred narodne poslanike i koja će doći na referendum pred građane, mi smo o tome vodili široku javnu debatu, inkluzivnu raspravu gde su bili uključeni svi slojevi, pre svega pravne struke koji su imali priliku da daju svoje mišljenje. Došli smo do jednog rešenja koje je u ovom trenutku najbolje. Mi smo svakako se rukovodili time da zadržimo ipak posrednu vezu Narodne skupštine i Visokog saveta sudstva, odnosno preko mogućnosti da Narodna skupština delegira četiri od jedanaest, kako kažemo, istaknutih pravnika koji, opet kažem, je još jedan uslov, kaže, neće biti članovi političkih partija, i to je uslov na koji smo pristali,. Sve to što smo uspeli da ishodujemo u tim razgovorima sa EU i sa Venecijanskom komisijom biće pred građanima na referendumu i oni će se o tome izjasniti. Kakao građani to budu rekli, tako će i biti, i to treba da bude jasno i Venecijanskoj komisiji, Savetu Evrope i EU zato što, kažem još jednom, ova vlast neće raditi ništa na štetu naših građana i sve ono što oni budu na referendumu izglasali za nas će biti svetinja. Mnogo interesantnije je kako se danas ponaša tzv. proevropska opozicija. Prateći ovih dana šta govore razne ćute, razni stručnjaci iz "ne davimo Beograd", Đilas, Marinika Tepić, Jeremić i ostali, koji se deklarativno zalažu za ulazak u EU, a kada dođe ovo na dnevni red oni kažu - mi ćemo biti protiv ovoga. Dakle, oni definitivno nemaju svoju politiku, to znamo odavno, ali neverovatno je da se zalažete deklarativno za jačanje ne zavisnosti sudstva, a kada dođe rešenje koje je davanje jednog ogromnog, kako da kažem, impulsa upravo tom procesu jačanja nezavisnosti sudstva, oni kažu - mi smo protiv toga. Zaista neverovatno, ali to je očigledno njihov manir da pokazuju da sve gde god misle da mogu da nanesu neki udarac SNS i Aleksandru Vučiću, oni će probati na sve načine da to urade, iako ovde apsolutno ne vidim način da nam se nanese bilo kakav politički udarac. Ako ne prođe referendum, to će biti zato što građani nisu podržali ove ustavne promene, a i neki naši članovi sami se javno zalažu da ne prođe referendum. Mi smo videli, u našoj stranci imate potpunu slobodu da se o tome govori javno, neki su za, neki su protiv. Ne vidim ni jedan način da, ako bi referendum bio neuspešan, to može da se knjiži kao neki neuspeh SNS. Predsednik Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, gospodin Vladimir Đukanović je, gostujući pre neko veče u najgledanijoj emisiji u Srbiji, izjavio da će izaći na referendum i da će biti protiv ovih ustavnih promena. To je potpuno normalna stvar. Mi u našoj stranci negujemo taj duh demokratije i naravno da nećemo nikoga sankcionisati zbog slobodnog mišljenja. Ono što je važno jeste da će SNS, još jednom kažem, sve što narod bude izglasao na referendumu podržati. Mi od dolaska na vlast pre devet godina baštinimo tu tradiciju negovanja suverenosti naše države. Sve ono što nije rađeno u proteklom periodu pre devet godina, odnosno pre 2012. godine, mi smo raskrstili sa tim, jednim lošim, pogubnim kontinuitetom slušanja stranih dekreta. Došli smo na vlast na talasu narodne volje. Narod je želeo SNS na vlast, prekinuli smo onaj, kako da kažem, jedan vazalni odnos koji smo imali prema svima sa strane. Danas poštujemo pre svega našeg čoveka, našu državu, naš narod koji i te kako ima pravo da izrazi svoje mišljenje. U proteklih devet godina na svim izborima smo pobeđivali ubedljivije i ubedljivije upravo zbog toga što smo se rukovodili nacionalnim interesima, pre svega naše države i nismo slušali nikakav diktat. Kažem još jednom, tako ćemo uraditi i ovoga puta. Pozivam građane da 16. januara obavezno izađu na referendum, da dobro razmisle šta je interes naše države, šta je interes generalno svih naših ljudi ovde koji žive, koji žele da ostanu da gradimo našu državu. Kako građani budu rekli, tako će i biti, i mi ćemo tu odluku svakako poštovati. Još jednom, mi ćemo podržati sve predloge koji su danas na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Stranka pravde i pomirenja, Ujedinjena seljačka stranka, zamenik predsednika, Milija Miletić.
Zahvaljujem se, uvažena predsedavajuća. Uvaženi gospodine Pantiću, poštovane kolege, građani Srbije, Stranka Pravde i poverenja, Ujedinjena seljačka stranka, poslanički klub koji mi činimo podržaće predloge ovih zakona, podržaćemo i predloge ovih kandidata koji se biraju za sudije. Mislim da je to još jedna od dobrih stvari. Ja sam i ranije govorio i sada ću ponovo reći da ja, kao poslanik koji dolazi iz Svrljiga, a Svrljig je najlepša opština u Srbiji, koja se nalazi pored grada Niša, a Niš je za mene najlepši grad u Srbiji, odatle dolazi i gospodin Pantić, čovek koji veliko znanje, veliko iskustvo ima, i čovek koji svojim autoritetom kada neke stvari kaže, ja u to verujem, a siguran sam, i to se pokazalo, da je unazad od kada je on tu, unazad nekoliko godina od kada je on član Visokog saveta sudstva, uvek su tu bili ljudi koji su veoma kvalitetni predstavnici, da li su sudije, da li su tužioci, bitno je da su to kvalitetni ljudi koji rade svoj posao i koji donose odluke, zakone i donose sve ono što je bitno u ime naroda. Tu mislim konkretno na presude. Još jednom, sve ove potrebne stvari o kojima ćemo danas govoriti, malopre je kolega Arsić govorio o izboru članova vezano za konkurenciju, odnosno ljude koji će sutra raditi na tome da zaštite neki monopol, gde je govorio kako se privatizovala određeno privredno društvo, ja mogu da kažem da sam ja u periodu unazad, možda sedam, osam ili deset godina, gde je bilo više tih privatizacija koje su bile na štetu građana, na štetu ljudi koji žive u Svrljigu, Nišu, na jugoistoku Srbije, gde je to urađeno na najgori način, ali suština svega jeste da rezultata nema, jer nema tih radnih mesta koji bi tu ostali da rade. Konkretno, ja sam govorio i o privatizaciji Niške mlekare, koja je dobila saglasnost i mislim da je to nešto što je stvarno pogodilo taj deo Srbije. Problem kada je prodata Niška mlekara bile su mlekare i u Svrljigu, gde su imali blizu 50 radnika i radnici u Nišu su ostali bez posla ili su prešli da rade neki drugi posao. Sada je veliki problem gde može da plasiramo to naše mleko koje je stvarno veoma kvalitetno i dobro, ima ga samo u tom delu naše Srbije, na jugoistoku Srbije, gde te naše krave, ovce pasu to lekovito bilje i zbog toga je veoma kvalitetno. Još jednom, da ne dužim, uvažene kolege, mi ćemo kao poslanički klub podržati sve ove predloge. Još jednom, hvala vam. Gospodine Pantiću, vi radite posao na najbolji način i vama velika podrška da tako nastavite i u narednom periodu. Hvala još jednom.
Zahvaljujem se zameniku predsednika poslaničke grupe. Reč ima ovlašćena predstavnica Poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije, narodna poslanica Sanja Jefić Branković.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi gospodine Pantiću, koleginice i kolege, što se tiče prve tačke o kojoj danas razgovaramo, pretpostavljam da je ovo jedan od poslednjih, ako ne i poslednji put da odlučujemo o sudijama koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju. O ovoj temi sam govorila u ovom mandatu dosta često. Ponoviću, bez obzira na to, samo još jednom da sudijski poziv treba shvatiti isključivo kao privilegiju malog broja pripadnika pravničke profesije kojima je društvo poklonilo poverenje i ovlašćenje da odlučuju o zaštiti prava i sloboda građana. Zato se ovom temom neću toliko ni baviti. Poželeću im sreću u radu od strane naše poslaničke grupe. Nadam se da će suditi po svojoj savesti, u skladu sa svojim umećem i poštenjem, uvažavajući pravničku i sudijsku profesiju. Pripremajući se za ovu diskusiju, kada je reč o Komisiji za zaštitu konkurencije nemoguće je zanemariti, odnosno ne osvrnuti se unazad i analizirati i nastanak, ali i uspostavljanje i pravni okvir, kao i sve one druge segmente koji danas čine postulate rada Komisije. Mi smo nedavno usvojili Godišnji izveštaj o radu Komisije za zaštitu konkurencije za 2020. godinu, iz kojeg se vidi da je Komisija 2020. godinu, i pored otežanih uslova rada zbog pandemija virusa Kovid 19, okončala sa poboljšanim merljivim indikatorima rezultata rada u skoro svim aktivnostima u oblasti zaštite konkurencije na tržištu Republike Srbije. Želim da kažem da politika konkurencije i pravo konkurencije jesu dva potpuno zavisna, ali i odvojena elementa, pa tako politika konkurencije kao širi pojam obuhvata i pravila i mehanizme delovanja institucija, kako bi se obezbedila zaštita konkurencije na tržištu i to je ono o čemu ja danas želim da govorim. Nesporno je da se sprovođenjem politike konkurencije obezbeđuje unapređenje ekonomske efikasnosti učesnika na tržištu, kao i optimalna upotreba resursa, što opet za posledicu ima i privredni rast, ali i produktivnost. Takmičenje ponuđača na tržištu generalno utiče na formiranje nižih cena, kvalitetnijih i raznovrsnijih dobara i usluga, kao i na povećanje proizvodnje, odnosno stvaranje održivih radnih mesta. Pri tom, ne treba izostaviti ni to da je funkcionalna konkurencija ono što predstavlja garant uspešnih evropskih integracija. Tu ne mislim samo na ispunjenje formalnih uslova, već i uspešnog delovanja Srbije kao buduće države članice. Kada smo već kod Evropske unije, mi moramo biti svesni da je politika konkurencije važna za našu zemlju iz prostog razloga što su i politika, ali i pravo konkurencije Srbije u potpunosti zavisni i vezani za politiku i pravo konkurencije Evropske unije. Naša je obaveza da uskladimo svoje zakone sa pravom Evropske unije, uključujući i ostvarivanje pune komplementarnosti samog sistema primene, jer je ista propisana članom 73. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju kao posebna obaveza naše zemlje. Srbija se može pohvaliti time da je do danas ovaj zadatak u velikoj meri i ispunjen, ali nam preostaju otvorena pitanja vezana za primenu važećih pravila. Pohvalno je, recimo, to što je zakonodavni okvir zaštite konkurencije u Srbiji dobar, a ključne institucije za sprovođenje politike zaštite konkurencije su uspostavljene i u potpunosti rade svoj posao. Međutim, nedovoljno razvijeni kapaciteti za obavljanje poslova iz nadležnosti institucije za zaštitu konkurencije uslovljavaju ograničenje primene ovih pravila i u praksi. U prilog tome govori i činjenica koja je navedena u izveštaju koji smo usvojili nedavno, iz 2020. godine, a u kome se navodi da Komisija ima 53 zaposlena lica i da kao takva po broju zaposlenih u odnosu na zemlje u regionu ima čak 20 do 40% manje zaposlenih. Mi, dakle, imamo zakonodavni okvir koji je definisan, konzistentan i u visokom stepenu usklađen sa relevantnim pravom Evropske unije, ali pored konkurencije i koncentracije u oblasti državne pomoći takođe je uspostavljen i osnovni zakonodavni okvir, uključujući i postojanje Komisije za kontrolu državne pomoći. Znači, imamo sve preduslove koji su neophodni kao polazna osnova za uspostavljanje jednog dobrog sistema zaštite konkurencije, a na nama ostaje samo da taj sistem i sprovedemo. U tom smislu, važno je identifikovati i prepreke koje nam stoje na putu kako bismo krenuli da ih rešavamo, pa tako mislim na postojanje pitanja materijalnog i procesnog karaktera koja moramo unaprediti u okviru pregovaračkog poglavlja 8. Osim toga, važno je precizirati postojeće norme, jer postojeće zahtevaju visok stepen stručnosti prilikom primene, a naša sredina zahteva da sve norme budu jasne i precizne kako bi mogle da se lakše razumeju. Dalje, neophodno je unaprediti organizacioni i stručni kapacitet Komisije, o čemu sam malopre govorila, u odnosu na potrebe i obim posla koji Komisija ima. Zatim, potrošačke organizacije koje su veoma retko prisutne u ovoj materiji i nije zabeležena neka značajnija saradnja sa samom Komisijom. Isto tako, stiče se utisak da je poslovna zajednica u određenoj meri, mada nedovoljno dubinski, upoznata sa propisima o zaštiti konkurencije, ali istovremeno ima velika očekivanja od same Komisije, kako u pogledu razvoja politike konkurencije, tako i u pogledu unapređenja prakse primene zakona. Dalje, aktivnosti na planu promovisanja značaja politike zaštite konkurencije su, po mom ličnom mišljenju, ređe nego što bi to trebalo da bude. One moraju biti kontinuirane kako bi se podigla svest o značaju zaštite konkurencije. Na kraju, Komisija jeste transparentna u svom radu, ali bi možda objašnjenja mogla biti i opširnija, ali i sveobuhvatnija, kako bi podstakla javno mnjenje na razmišljanje. Kada je reč o domenu delovanja sudova, potrebno je unaprediti kapacitete suda, pre svega kroz specijalizaciju predmeta zaštite konkurencije u upravnom sudu, kao i obuka postupajućih sudija upravnog suda. Zatim, treba razmotriti mogućnost uspostavljanja posebne organizacione celine, recimo, možda specijalizovana sudska veća. U svakom slučaju Komisija za zaštitu konkurencije je ključna institucija u ovoj oblasti i ona ostvaruje svoju osnovnu nadzornu funkciju u postupcima koje pokreće i sprovodi. Njen pravni položaj je u skladu sa zahtevima za postojanje operativno nezavisnog tela koje vrši nadzor nad poštovanjem pravila konkurencije na tržištu Srbije i u tom smislu, evo recimo jedne preporuke Komisiji, možda nije loše sprovesti sveobuhvatne sektorske analize na tržištu, a koje se smatraju naročito ranjivim sa aspekta rizika narušavanja konkurencije. Sve ovo navodi na zaključak da moramo posmatrati politiku zaštite konkurencije kao jednu bitnu pretpostavku za podsticanje razvoja mikro, malih i srednjih preduzeća. Dugoročno posmatrano za njih nema većeg podsticaja od jake tržišne konkurencije koja ih stimuliše da unapređuju sve aspekte svog poslovanja u cilju prepoznavanja potreba potrošača, a da bi u uslovima globalne konkurencije uopšte uspela da opstanu domaća mikro, mala i srednja preduzeća moraju postići odgovarajući nivo konkurentnosti. To će se postići udruživanjem u klastere, ali i kroz brojne vidove subvencija od strane države. Kroz udruživanje u klastere ova preduzeća praktično imitiraju rad velikih preduzeća, zadržavajući sa druge strane svoju pravnu i poslovnu samostalnost, a ujedno postaju konkurentni i postaju, između ostalog i saradnici tih velikih preduzeća. U Srbiji je do danas osnovano više od 25 klastera, a ukoliko posmatramo nefinansijski sektor mala i srednja preduzeća u Srbiji učestvuju sa 99% u ukupnom broju preduzeća. Dakle, na području Nišavskog okruga, odakle ja dolazim, imamo skoro 14.000 preduzeća od kojih 74% čine velika, a samo 22% mala preduzeća. Zato ne smemo zanemariti ni to da kao i u većini evropskih zemalja, tako i u Srbiji mala i srednja preduzeća predstavljaju značajan izvor i zapošljavanja, ali i sa druge strane produktivnosti i u njima je zaposleno čak dve trećine ukupnog broja radnika nefinansijskog sektora privrede Srbije. Dosadašnja praksa Komisije za zaštitu konkurencije pokazuje da do povreda konkurencije često dolazi zbog neznanja ili zbog nedovoljne upućenosti učesnika na tržištu i na osnovu ovoga prepoznata je potreba da se kod samih učesnika na tržištu podigne nivo svesti o potrebi, ali i načinima da se poslovanje uskladi sa propisima u oblasti zaštite konkurencije, pa u nameri da učesnicima na tržištu pomogne u tom procesu programa usaglašavanja poslovanja sa pravilima o zaštiti konkurencije Komisija je donela smernice u kojima u kratkim crtama daje opis i pojašnjenja pojedinih koraka koje treba preduzeti u donošenju takvih programa. Na kraju cilj svih tih smernica jeste da se učesnici na tržištu kako oni veliki, tako i mali, odnosno mala i srednja preduzeća usmere prilikom izrade tih svojih internih akata i pravilnika kojima bi obezbedili da njihovo poslovanje bude usklađeno sa važećim propisima. Veoma je važno istaći to da jaka konkurencija na domaćem tržištu jeste od izuzetnog značaja, jer pristupanjem Srbije Evropskoj uniji, ali i svetskoj trgovinskoj organizaciji, mogućnosti za zaštitu domaćeg tržišta biće značajno smanjene ili u potpunosti onemogućene, tako da će se domaća preduzeća faktički takmičiti, ne samo sa drugim domaćim preduzećima, nego i sa preduzećima iz regiona i ostalih industrijskih razvijenih zemalja. Mi ćemo kao poslanička grupa u danu za glasanje podržati ove predloge u nadi da će se sve ove mere prepoznati kao potencijalno rešenje svih onih problema koji postoje u domenu tržišta konkurencije. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, Toma Fila.
Poštovani potpredsedniče, poštovani sudija Pantiću, uvažene koleginice i kolege, u životu sam javno ili pred samim sobom uvek zastupao da ništa nikome ne popuštam kada je u pitanju pravda. Ove reči je izgovorio premudri Sokrat, a meni su one vrlo bliske i zato ovako počinjem svoje obraćanje u ovom uvaženom domu. Dakle, govorimo o pravdi, tačnije o nosiocima sudijskih funkcija koji treba da dele pravdu, kojima pravda mora biti vodilja u svim presudama, koje budu donosili i koji moraju biti izabrani takođe po pravdi. Postavlja se pitanje, da li se izbor sudija obavlja u skladu sa ovim načelima? Naime, spisak sudija koje biramo na ovoj sednici ne sadrži nijednu od dopuna koje sam predlagao prilikom prethodnog izbora sudija i nisam samo ja to predlagao. Dakle, nemamo podatke o dužini studiranja, nemamo podatke o prosečnoj oceni na studijama i naročito važno, o kandidatima koji nisu prihvaćeni, ime, prezime i razlozi neprihvatanja da bismo imali kritičniji prilaz svemu ovome. Objašnjenje što se ti podaci nisu našli u ovom predlogu Vrhovnog saveta sudstva je vidljiv, čeka se 16. januar i nada Visokog saveta sudstva u uspeh referenduma. Moj stav na ovu temu je nepromenljiv i više puta ponovljen. Ja sam protiv prvog izbora sudija van Skupštine. Kada govorimo o njihovim karijerama, prirodno je da o njima dalje brine Vrhovni savet sudstva, bez ikakvog uticaja Skupštine, a Visoki savet sudstva moraju činiti isključivo sudije. Dakle, prvi izbor Skupština, dalje Visoki savet sudstva. To je moj stav. Obrazloženje ovog mog stava ste više puta čuli, nema potrebe da ga ponavljam. Međutim, imam potrebu da vam iznesem još jedan argument, argument se zove nepotizam. O prvom izboru sudija će odlučivati 11 previše moćnih ljudi, među njima su i četiri izuzetna pravnika koje će birati ova Skupština. Voleo bih da mi neko definiše pojam – izuzetan pravnik. Ja ne znam, kako reče Sokrat, ja znam da ništa ne znam, ali Venecijanska komisija verovatno zna. Dakle, Visoki savet sudstva bira sudije. Tu se otvara prostor koji je nama u Srbiji vrlo dobro poznat, takoreći čini deo domaćeg folklora. Deca univerzitetskih profesora postaju profesoru, deca lekara, postaju lekari, deca glumaca, glumci, deca sudija, sudije. Bojim se da će 11 ljudi teško odoleti pritisku da to ne učine. Drugim rečima, da ne podlegnu nepotizmu koji nije bio moguć kada je 250 ljudi u ovoj sali odlučivalo. Dakle, 250 ljudi različitih političkih opcija je odlučivalo. Dozvolite da sada nešto usmeno kažem. U današnjoj politici, jedan sudija Ustavnog suda je zamerio Skupštini tvrdeći da je bolje da 11 pravnika bira, nego 250 poslanika od kojih nisu pravnici. Pa, ima više od 11 pravnika, samo u mojoj grupi ima četiri pravnika, a da ne pričam koliko kod vas ima. Kakav je to argument? Nikakav. Tu se otvara prostor koji je nama u Srbiji vrlo dobro poznat, tzv. deo je domaćeg folklora. Bojim se da će danas ljudi teško odoleti pritisku. Ovo o čemu sam govorio odlazi u prošlost, jer se Skupština većinom glasova odlučila za referendum o izmeni Ustava, datum je 13. januar, takoreći sutra. Priznajem da sam očekivao mnogo više entuzijazma i u ovoj Skupštini i van nje, u vezi referenduma, o tome pričam. Siguran sam da se ne varam kada kažem, da je glavni promoter referenduma predsednik parlamenta i predsednik SPS Ivica Dačić, u svim medijima na konferencijama za štampu, u intervjuima poziva građane da izađu na referendum i glasaju – za. Tu upornost i doslednost u animiranju javnosti i u neumerenom ponavljanju da se radi o izmeni Ustava samo u oblasti pravosuđa nisam zapazio kod drugih. Vrlo je bitno da što veći broj građana izađe na referendum i time pokaže da razume da je promena Ustava izuzetno važna za Srbiju, ako malo ljudi izađe onda je to poraz svih nas. Naravno, svako će glasati prema svojoj savesti. Važno je izaći i glasati. Kako će ko od nas da glasa, valjda znate kako ću ja da glasam? Na kraju, molim sve poslanike da svojim autoritetom utiču i na svoje glasače da u što većem broju izađu i glasaju, tako će pokazati da je ovaj referendum bitan za građane Srbije. U danu za glasanje, SPS će podržati izbor ovih kandidata za sudije, jer ne znamo ništa loše o njima i zašto ne bi prihvatio da je to tako, a nisu nam dati podaci koje smo tražili i koje sam ja tražio na kraju krajeva. Dozvolićete mi da još nešto samo kažem, da je ta Venecijanska komisija sastavljena od sudija ne bi tako reagovalo, to su profesori Pravnog fakulteta, znate kada profesori se suočavaju sa sudstvom, pa imate u Kragujevcu, suočili su se i sa zatvorima i sa sudom, kada su uhvaćeni da primaju mito i zloupotrebljavaju studenti, tada se oni sastaju sa tim. Pa, što u svojoj zemlji to nisu uradili? Pa, imamo crnogorski primer da je to užas kako stoji kod njih, jer i oni su isto podlegli pod ovu priču, ja ostajem i dalje pri tome. Više verujem, 250 nas da ćemo bolje znati, nego 11 ljudi koji između ostalog krasi i nepotizam, jer smo to videli kod univerzitetskih profesora kod svih ostalih. Nije to dobro i zato ću glasati kako ću glasati, a mi ćemo iz SPS podržati izbor ovih sudija, jer nemam nijednog razloga da to ne uradim. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, Dejan Kesar.
Hvala. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Pantiću, građani Republike Srbije, na početku ću samo iskoristiti da se nadovežem na izlaganje mog cenjenog kolege gospodina File, gde se ne bih složio da je samo predsednik Narodne skupštine izlazio u javnost, govorio o samom postupku referenduma u predstojećem referendumu koji će se održati 16. januara, već su o tome govorili i poslanici SNS, o tome je govorila i premijerka Ana Brnabić, a o tome je govorio i predsednik Aleksandar Vučić. Ja shvatam vašu potrebu da govorite o tome da vaš predsednik stranke i predsednik Narodne skupštine izlazi u medije i poziva, ali svakako, moramo da kažemo da izlaze i visoki funkcioneri SNS da govore o referendumu. Ono što sam takođe želeo da nadovežem jeste da se mi nalazimo na putu ka EU, putu ka punopravnom članstvu u EU i ono što je potrebno da radimo, jeste da naše zakonodavstvo usklađujemo sa evropskim zakonodavstvom, da uzimamo dobra rešenja, da ona rešenja koja nisu dobra o njima debatujemo, da o njima razgovaramo u parlamentu i drugim nadležnim institucijama, ali zaista, jeste dobro da smo počeli sa postupkom promene Ustava koji se odnosi na deo pravosuđa što je potvrđeno i u izveštaju Evropske komisije za ovu godinu u kome je jasno rečeno da je Srbija ostvarila dobar, odnosno da je ostvarila napredak u oblasti pravosuđa i svakako, ovaj proces kada govorimo o promeni Ustava je doveo do toga da danas možemo da otvorimo Klaster 4, da možemo da se pripremimo za otvaranje Klastera 3 i da nastavimo sa evropskim integracijama, jer se na tom putu u evropskih integracija i ka punopravnom članstvu u EU krećemo već punih devet godina. Kada govorimo o dnevnom redu, pred nama se danas nalaze Predlozi odluka o izboru nosilaca pravosudnih funkcija, koji se na tu funkciju biraju prvi put, kao i lista kandidata za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije. Kada govorimo o listi kandidata za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije treba reći da predsednika i četiri člana saveta bira i razrešava Narodna skupština na predlog nadležnog Odbora za poslove trgovine. Odbor za privredu, regionalni razvoj turizam i energetiku, na sednicama održanim 15. novembra i 6. decembra, obavio je razgovor sa prijavljenim učesnicima javnog konkursa i istom prilikom konstatovao da je podneto šest predloga. Nakon utvrđivanja ispunjenih uslova, podnete dokumentacije i obavljenih razgovora, sa svim prijavljenim kandidatima, nadležni resorni odbor za trgovinu, regionalni razvoj i energetiku je Narodnoj skupštini prosledio utvrđenu listu na kojoj se nalazi jedan kandidat i predložio da se za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije izabere Radojičić Čedomir, koji će ovu funkciju obavljati u narednih pet godina, a Poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu, će u danu za glasanje podržati ovaj predlog. Kao što sam rekao, pred nama se nalazi i predlog odluke o izboru nosilaca pravosudnih funkcija koji se na tu funkciju biraju prvi put, a koju ste vi gospodine Pantiću, odnosno VSS, uputio Narodnoj Skupštini na odlučivanje. I danas razgovaramo o kandidatima koji su predloženi na predlog VSS, za osnovne i privredne sudove na teritoriji Republike Srbije. Moram da naglasim, kao ranijih puta da mi je drago da razgovaram o kandidatima, koji će ukoliko ovaj dom Narodne skupštine, potvrdi njihov izbor, govoriti o nosiocima sudijskih funkcija, koji će svojim znanjem, i svojom stručnošću da naš pravosudni sistem bude bolji, da bude ažurniji i da će svojim znanjem isto tako doprineti da poverenje u naše pravosuđe i dalje ostane izuzetno visoko, kao što je slučaj od 2012. godine. Vi ste ovaj postupak, gospodine Pantiću, kao VSS, vaše kolege i vi ste sproveli u skladu sa Zakonom o VSS, i u skladu sa Zakonom o sudijama, utvrdili da predloženi kandidati ispunjavaju sve subjektivne i objektivne, da se utvrdila njihova dostojnost, stručnost i osposobljenost i izuzetno mi je drago što će ovakvi kandidati u budućnosti obavljati izuzetno odgovornu funkciju, kao što je nosilac pravosudne funkcije. Ono što je svakako bitno reći jeste da sudije moraju da poseduju visoke moralne i stručne kvalitete, jer oni svojim postupcima, oni svojim sudskim odlukama odlučuju o nečijim pravima u parničnim, vanparničnim postupcima, ali isto tako i o slobodi, u krivičnim postupcima. Ono što je važno oni svojim postupanjima i svojim odlukama štite u potpunosti pravni poredak Republike Srbije. Iz predloženih odluka možemo videti da se radi o budućim sudijama koji su završili Pravni fakultet i koji su položili pravosudni ispit, a neki su polaznici pravosudne akademije, a neki su tokom svoje karijere obavljali i poslove stručnih saradnika, što je jedan dobar i jasan signal da se rad i trud isplati i da to neko prepoznaje kao što je VSS i da ta lica mogu posle određenog broja godina da budu predložena za nosioce pravosudne funkcije. Ono što je svakako bitno reći jeste da je pravosuđe stub jedne uređene i demokratske države. Ali, mi smo imali problem da pojam politike povežemo sa oblašću pravosuđa 2009. i 2010. godine gde smo, sa jedne strane taj termin demokratija stavili u zagradu. Zašto? Zato što, sećate se svi, da smo se prilikom donošenja novog Ustava 2006. godine suočili sa određenim komentarima Venecijanske komisije koja je rekla da moramo da ispravimo određene delove Ustava koji se odnose na oblast pravosuđa kako ne bi stvorili mogućnost za uticaj izvršne i zakonodavne vlasti prilikom izbora i tužilaca i sudija. I, šta se desilo? Godina 2009. i 2010. o kojoj mi ovde govorimo već godinu dana i o kojoj su govorili naše kolege u prethodnim sazivima nije slučajnost, mi to ne možemo podvesti pod slučajnost, to je samo rezultat loših odluka, loših političkih i loših stručnih odluka koje su postojale od 2006. do 2009. godine. Nismo mi za to odgovorni, nego su odgovorni oni koji su sedeli u tadašnjoj Demokratskoj stranci, koji su želeli da treću granu vlasti, sudsku vlast, podvedu pod direktan politički uticaj, ljudi koji su sedeli u tadašnjem vrhu Demokratske stranke. Danas mi govorimo o referendum. To je izuzetno značajno pitanje, ne samo za nas narodne poslanike, ne samo za vas predstavnike Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužioca, to je pitanje značajno za Republiku Srbiju. Mi moramo da napravimo potpunu distinkciju u odnosu na period 2009. i 2010. godine, kada smo se suočavali sa očiglednim političim pritiscima na naš pravosudni sistem. Taj pravosudni sistem smo uspeli, na neki način da relativizujemo, na taj način da ne dozvolimo da se ikada više dese stvari koje su nam se događale 2009. godine. Zato smo pre nešto više od godinu dana započeli, odnosno Narodna Skupština kao najviše zakonodavno telo je donelo akt o započinjanju procesa koji se odnosi na promenu Ustava. Za taj period od godinu dana smo omogućili da u tom odgovoru, da bi u ozbiljnom procesu učestvovali svi relevantni činioci, i Vlada kao ovlašćeni predlagač, i Narodna skupština kao najviše zakonodavno telo, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, ali i mnoga druga udruženja i predstavnici civilnog i necivilnog sektora koji su, svakako svojim komentarima i svojim mišljenjima doprineli da ovaj proces učinimo odgovornim i ozbiljnim. Poslednjih godinu dana se, svakako suočavamo sa određenim različitim oprečnim mišljenjima koje nam dolaze najviše od predstavnika pojedinih opozicionih stanaka i to od onih predstavnika bivšeg tajkunskog režima, ali i od određenih ljudi i stručne javnosti gde se stvara dilema šta predstavlja predmet promene Ustava. Kada bismo morali o predmetu promene Ustava tu se pre svega definišu pitanja koja se odnose na način izbora nosioca sudijskih funkcija koji se biraju po prvi put, sastav VSS i DVT o pitanjima koje se odnose na ukidanje probnog mandata od tri godine, ali druga pitanja koja su od značaja za srpsko pravosuđe. Sada postavljam pitanje sa ovoga mesta – zašto neki predstavnici opozicionih stranaka govore da su te promene loše? Te promene uopšte nisu loše zato što ćemo ovim stvarima u potpunosti izmestiti izbor sudija u VSS, u DVT i time u potpunosti ukinuti mogućnost uticaja zakonodavne izvršne vlasti na izbor sudija i tužilaca. Ali, vi imate predstavnike opozicionih stranaka koji se nisu udostojili, koji se danas bore da uđu u ovaj parlament a koji nisu pročitali ni jedan jedini dokument koji se odnosi na promenu Ustava. Najviše bi njima odgovaralo da se ne dese takve promene, iako su se oni za takve promene zalagali u prethodnim skupštinskim sazivima, iako su oni tokom svoje vladavine od preko nešto više od 10 godina govorili da svi oni zagovaraju put ka EU, i punopravnom članstvu ka EU, a nisu otvarali ni jedno poglavlje, nisu otvorili ni jedan klaster, ali su se zalagali za to da pravosudni sistem podvedu pod svoj direktan politički uticaj. Vi sami znate, gospodine Pantiću, kako se desila celokupna reforma pravosuđa. Od prvog saziva Visokog saveta sudstva koji je nakaradno formiran, do drugog saveta Visokog saveta sudstva koji je želeo da opere mrlje prvog saziva, do toga da Ustavni sud kada je uspeo da se izvuče iz kandži Demokratske stranke, doneo odluku da se ljudi vrate na posao i ostvare svoje zakonom zagarantovano pravo. Vi imate predstavnike opozicionih stranaka, Mariniku Tepić koja juče u emisiji govori o tome kako je katastrofalno pravosuđe. Takođe, imate Vericu Barać koja je rekla 2010. godine, da sve one sporne privatizacije koje su se dogodile u njihovo vreme, gde su milioni stavljeni u džep visokih funkcionera Demokratske stranke nije ništa u odnosu na reformu pravosuđa koja se dogodila. Imate Miroslava Aleksića koji se danas predstavlja kao veliki poznavalac pravosuđa i pravosudnog sistema koji se bori da uđe u ovu Narodnu skupštinu, koji ne može da pogodi padež kada govori o tužiocima, odnosno on Državno veće tužilaca naziva Državno veće tužioca. To meni ništa nije čudno, s obzirom kada vidite njegovu diplomu gde čovek iz srpskog jezika ima dvojku. Sada pitam – da li takvi ljudi trebaju da se bore za nezavisnost sudijskih i tužilačkih funkcija? Da li takvi ljudi treba da razgovaraju o ovim kandidatima koji su završili Pravni fakultet, položili pravosudni ispit? Želeo bi da spomenem i one i predstavnike desnice koji obmanjuju narod zadnjih mesec dana. Imate Boška Obradovića koji izbacuje svaki dan pamflete i kaže – mi pozivamo građane da glasaju „ne“ na referendumu, zato što će se time dati mogućnost da se menja preambula, time se daje mogućnost „Rio Tintu“ da ostane u Srbiji. Pa, ne. Ne znam kako gospodin Boško Obradović zamišlja da vođenjem paušalne politike stvori poverenje kod građana Republike Srbije da mu daju podršku da uđe u ovaj parlament. Više puta smo govorili da je ovaj proces bio vrlo otvoren i inkluzivan, iako nam to spore i gospodin Majić, iako nam to spori Gajić iz Narodne stranke, iako nam to spori Aleksić, ali meni je to vrlo jasno zato što oni ljudi ne prate ništa što se tiče teme referenduma. Svi znamo da je bilo osam javnih slušanja. Na tim slušanjima su bili i predstavnici Majićevog udruženja CEPRIS, gde su davali određena konkretna mišljenja. Na tim sednicama je bila i Vida Petrović Škero koja je govorila za ovom ovde govornicom. Na tim sednicama su bili predstavnici vanparlamentarnih stranaka, Dosta je bila, Srpska radikalna stranka, Narodna stranka i drugih. Sve što mi uradimo u Narodnoj skupštini vi govorite da mi radimo protiv interesa građana Republike Srbije. Zašto onda nije 2011. godine dat Izveštaj Evropske komisije da su ostvarili napredak u pravosuđu, nego su se svi u Evropi krstili šta su uradili sa tadašnjim pravosuđem i tužilaštvom. Ostalo nam je 44 miliona evra koje je država morala da isplati sudijama i tužiocima, ostalo nam je tri miliona nerešenih predmeta, ostalo nam je u potpunosti uništena pravosudna, odnosno sudska mreža. Vi ste na teritoriji grada od pet opštinskih sudova koji su imali svoja parnična i krivična odeljenja uspeli da stvorite jedan sud koji je bio u potpunosti devastiran, gde su ljudi, odnosno sudije i sudijski saradnici išli i pretrčavali predmete u hodnicima tadašnjih sudova. Ništa nisu uradili po pitanju infrastrukture. Zašto ne govorimo o unapređenju sudske infrastrukture dok je Srpska napredna stranka na vlasti? Kada govorimo o Srpskoj naprednoj stranci, velika je razlika zato što mi, dok smo na vlasti nećemo zadirati u sudske odluke, nećemo pozivati sudije i tužioce da im kažemo kako da u određenom predmetu odlučuju, nećemo ići u sudove i tužilaštva da pijemo kafe sa sudijama i tužiocima i da im kažemo – znate, ovo je naš politički protivnik, vi morate njega da optužite kako bismo ga mi disciplinovali. Ne, to nećemo da uradimo, nego ćemo da sva bitna pitanja koja se odnose na pravosuđe dati građanima da odlučuju na referendumu. To je demokratski. Nije demokratski da vi sprovodite reformu zato što u biografijama određenih ministra i visokih funkcionera Demokratske stranke treba da piše da su oni reformatori. Koliki su reformatori, to nam govori da smo po pitanju zdravstvene zaštite bili poslednji u Evropi, da su zatvorili 500.000 radnih mesta, da su zatvorili preko 200 fabrika, da su 1.500 ljudi sudija i tužilaca isterali na ulice, ali mi radimo u skladu s demokratskim načelima. Mi ćemo raditi na unapređenju pravosudne infrastrukture, obnovili smo Palatu pravde, obnovili smo sud u Katanićevoj, radimo zgradu Opšteg suda u Kragujevcu i Kraljevu, radimo na renoviranju i zatvora, radimo na renoviranju određenih objekata koji su za potrebe tužilaca, odnosno sudijskih saradnika i radimo sve na tome, radimo sve stvari da naše pravosuđe učinimo mnogo ažurnijim. Mene zaista tišti jedna stvar, da ljudi koji su uništili srpsko pravosuđe danas govore o tome kako imaju veću podršku nego Srpska napredna stranka, kako jedan Dragan Đilas, Marinika Tepić i ostali koji se nalaze u toj „Multikom koaliciji“, koja se poziva da će izaći na predstojeće izbore, imaju veću popularnost, a onda kad im pokažete ovaj grafikon u kome jasno piše da su se izbori održali prošle nedelje, listu „Aleksandar Vučić“ bi podržalo 57% građana. Jedan od razloga zašto ovoliku podršku danas imamo u narodu jeste zato što kada govorimo o temi pravosuđa nismo zadirali u oblast pravosuđa, nismo dirali u nezavisnost sudija i tužilaca. Nismo želeli da sprovodimo bilo kakvu reformu pravosuđa. Kada vam kažu da je ovo uvod u novu reformu pravosuđa znajte, građani Republike Srbije, da vas direktno lažu zato što u Zakonu o sprovođenju samog Ustava kaže da se neće desiti reforma pravosuđa i da će svi obavljati svoju sudijsku funkciju do samog glasanja, odnosno i u narednom periodu. Oni koji se danas bore da uđu u ovaj parlament i koji svoju politiku zasnivaju i temelje samo na lažima, obmanama, zastrašivanjima, na jednoj dehumanizaciji, dekriminalizaciji bilo koga iz SNS ako kaže nešto suprotno što nije u skladu sa njihovim tajkunskim stavovima, vi se suočite sa obmanjivanjima i sa lažima, ali ti isti treba da shvate da jedan od razloga zašto vas je narod oterao sa vlasti 2012. godine i zašto je dao podršku Srpskoj naprednoj stranci jeste bila reforma pravosuđa. Ne smete nikada da zadirete u ničije Ustavom i zakonom zagarantovano pravo. Ne smete nijednog sudiju da oterate na ulicu, kao što ste vi radili, jedino možete da ga pošaljete u penziju ili možete da ga razrešite u skladu sa zakonom utvrđenim pravilima. Ja bih zamolio građane Republike Srbije i kada govorimo o referendumu i kada govorimo o politici Aleksandra Vučića da vrlo dobro razmisle, da pogledaju sve rezultate koje smo ostvarili u prethodnih devet godina, da pogledaju stvari koje planiramo da uradimo i u narednim godinama, da pogledaju Plan „Srbija 2025“ i da ne potpadaju pod laži i obmane ovih koji su Srbiju vodili do 2012. godine, a vodili su nas u direktan ambis. Ostalo je nešto manje od tri meseca do održavanja predsedničkih, parlamentarnih i lokalnih izbora i zato je bitno da svi zajedno izađemo na predstojeće izbore, da podržimo politiku Srpske napredne stranke i politiku Aleksandra Vučića, jer time pokazujemo da nećemo i da ne želimo da se povlačimo pred najgorima, a ti najgori jesu koji su nas 2012. godine doveli do potpunog ambisa. Živela Srbija!
Pravo na repliku, Toma Fila.
Kolega Kesar, koga inače uvažavam i stalno smo u istim odborima, me očigledno nije dobro razumeo. Nisam ja rekao da nema reakcije u prilog izlaska na referendum. Ja sam zamerio i sada mislim da nema dovoljno entuzijazma. U vreme Rimske imperije postojao je neki Katon Cenzor koji je svaki govor započinjao i završavao rečima: „Ja mislim da Kartaginu treba uništiti“. Kao što znate, vi ste pravnici, obojica znate za to. Dakle, ja vas molim da cenite i rad Jelene, jer ja sam bio u Odboru kao i vi, ali je Jelenin rad veliki. Ono što želim da kažem je da svi moramo da što više ljudi animiramo da izađu na izbore, a ne negiram ja da je to i predsednik Vučić rekao i predsednica Vlade itd. Moramo stalno na svakoj televiziji, na svakom intervjuu da to govorimo, jer ako bude jadna izlaznost, jadni smo mi. Verujte mi, tako se bar ja osećam. Izvinite, Kesar, što sam vam odgovorio. Hvala vam. To je sve.
Zahvaljujem ovlašćenim predstavnicima poslaničkih grupa. Ukoliko se niko više ne javlja, prelazimo na listu prijavljenih za reč. Prvi prijavljeni je narodni poslanik Samir Tandir.
Hvala. Poštovani potpredsedniče Orliću, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani gospodine Pantiću, drago mi je što se ponovo srećemo i želim da pohvalim vaš entuzijazam i vaše prisustvo ovde. Što se tiče tema izbora sudija, mislim da smo u zadnjih nekoliko zasedanja zaista podrobno obradili ove teme i ono što danas želim da istaknem jeste manje-više ono što sam govorio i do sada, apsolutno ćemo podržati izbor novih sudija, jer nema efikasne borbe protiv kriminala i korupcije bez dovoljno sudija, bez dovoljno tužilaca, jer, naprosto, to su mehanizmi borbe protiv kriminala i korupcije. Podsetiću na one statističke podatke koje sam više puta ovde u plenumu govorio. Ako mi imamo na stotine ili čak na hiljade postupaka koji treba jedan sudija da reši, onda ne možemo govoriti o efikasnom sistemu pravosuđa. Jasno je da se mi i kao Skupština i ministarstvo i druga tela, između ostalog i Visoki savet sudstva, naprosto suočavamo sa tim problemom i, između ostalog, ova tačka dnevnog reda i jeste da pokušamo da taj problem rešimo tako što ćemo izabrati nove sudije. Ono što ja hoću da istaknem jeste i da apelujem na vas da još jednom razmotrite ono što su zahtevi porodica Bakan, Skarep i Mavrić. Govorio sam o tom slučaju Ernada Bakana koji je stradao na pešačkom prelazu u Zemunu. Imali smo pre neki dan sudsko ročište koje je ponovo odloženo. Znači, apsolutno je neprihvatljivo da se iz dana u dan, iz ročišta u ročište skoro više od godinu dana ili dve godine odlaže taj postupak i onda se otvara prostor jedne pandorine kutije da se to u političke svrhe zloupotrebljava. Zaista ja ne želim i potpuno se saosećam sa bolom ove tri porodice i apelujem na vas da zaista vidite o čemu se tu radi, da zaista efikasnije sud postupa u ovom slučaju i da imamo naprosto presude. Oni ljudi koji su krivi treba da odgovaraju, a i u ova dva druga slučaja da vidimo da li ima prostora, da li se radi o nekim zloupotrebama kako to i same porodice ističu. Ono što posebno hoću da istaknem jeste kao pripadnik bošnjačkog naroda i kao pripadnik manjinskih zajednica u Republici Srbiji da, prema zadnjem popisu, imamo jednu trećinu građanki i građana koji su se izjasnili da su pripadnici manjinskih zajednica i to je nešto čemu vi i vaša institucija morate da vodite računa da imamo procentualnu zastupljenost bošnjačkog naroda, ali i drugih manjinskih zajednica i kada su u pitanju sudije i tužioci. Više puta smo istakli da nacionalna pripadnost ne može da bude karta. Stručnost jeste karta prvenstveno, ali moramo da radimo i kada je Pravosudna akademija u pitanju i kada je izbor da naprosto i predstavnike manjinskih zajednica potpuno zastupimo, jer to je onda suštinsko okretanje drugog lista i potpuno vraćanje poverenja manjinskih zajednica u institucije sistema, jer čim imate 70%, primera radi, ili 80% Bošnjaka u Novom Pazaru građana, a nemate ih toliko u državnim institucijama, u sudstvu, u policiji, to je nešto što nije dobro i to je nešto što moramo menjati, Što se tiče Liste kandidata za članova Saveta Komisije za zaštitu konkurencije, jako važna institucija. To je nešto što je apsolutno demokratska tekovina i nešto što ne smemo dozvoliti nikada više da određena kompanija u bilo kojoj branši uspostavi neku vrstu monopola. Jednostavno, moramo imati zdravu konkurenciju. Zdrava konkurencija jamči kvalitet. Zdrava konkurencija jamči najbolju uslugu i najbolju cenu za građanke i građane, a to je nešto što nam je cilj svima nama. U danu za glasanje podržaćemo predloge. Hvala vam.
Hvala. Sledeći na listi je narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Pre svega želim da izjavim saučešće porodici našeg kolege Branka Marinkovića. Ova tema izbora sudija je u senci i ne može da bude van senke priče o referendumu, jer će na referendumu 16. januara sledeće godine da se odlučuje da li ćemo imati priliku da kao predstavnici naroda u narednom periodu ispunjavamo tu punoću narodnog suvereniteta i da kontrolišemo i utičemo na sudsku vlast ili ćemo joj dozvoliti da se potpuno izoluje i da postane ono što su neke kolege iz SNS lepo rekle – sudokratija. Ovaj model koji će na referendumu biti predložen jeste model koji ugrožava ideju podele i ravnoteže vlasti, jer podela i ravnoteža vlasti može da postoji samo u slučaju da postoji međuuticaj jedne vlasti na drugu, tj. sve tri vlasti, zakonodavne, izvršne i sudske. Kada se jedna vlast izoluje, onda ona gubi mogućnost da bude pod kontrolom onoga što je najbitnije, a to je narodnog suvereniteta. Predložene promene Ustava vode tome i potpuno je jasno da 250 poslanika, kakvi god da su, ovog trenutka možda jesu takvi da više liče na glavni odbor SNS, ali sledeći put će možda biti birani tako da bude više predstavnika opozicije i da Skupština bude šarenija i onda kako god postavite ti predstavnici naroda, kao narodni tribuni, mogu više da utiču i ozbiljnije da raspravljaju o sudijama, nego vrlo mali i uzak krug ljudi. Svejedno da li oni bili državni funkcioneri ili istaknuti pravnici njihova mogućnost kontrole i uticaja kao predsednika narodnog suverena, naroda kao suverena je potpuno ograničena. Nadovezujem se na ono što je kolega Dabić rekao. Isto smatram da neuspeh referenduma ne može biti i ne treba da se posmatra kao poraz SNS, jer među vama ima ljudi koji otvoreno zastupaju isti stav kao i ja - da na referendum treba izaći i glasati protiv ustavnih promena. Kolega Đorđe Dabić je, u suštini, rekao nešto sa čim se slažem i mislim da je ova tema promene Ustava mnogo veća i dalja od svih naših partijskih i drugih idejnih podela. Takođe se slažem i sa ovim što je uvaženi kolega Toma Fila, izuzetan advokat po iskustvu i po kvalitetu svog rada, rekao, a to je da svi zaboravljamo da pravosuđe nije sastavljeno od ljudi koji su sveci, da tu ima dosta korupcije, a bogami i nepotizma, a biće ga još više kada ih izolujemo na način kako su izolovani pripadnici univerzitetske zajednice, pa sada imamo problema sa njima. Dakle, sve su to problemi koji se otvaraju, a ono što je najbitnije u svemu ovome jeste postavljanje pitanja – zašto je posledica toga da mi opet idemo u ovaj začarani krug odricanja suvereniteta našem narodu i našoj državi? Da se vratimo na to da je ovim promenama čak učinjeno nešto što je potpuno neverovatno, a to je da se na neki način tužilaštvo konstituiše kao četvrta grana vlasti i da tužioci koji su u svakoj uređenoj pravnoj državi deo izvršne vlasti postaju vlast za sebe. Na taj način postaju nešto što će vama jednog dana, kada pritisci sa zapada budu jači, da se dešava, a to je da će vas tužioci, koji će biti pod kontrolom nekih nevladinih organizacija sa zapada, Soroša, USAID i sličnih, progoniti i za ono što ste krivi i za ono što niste krivi. Dakle, to nije prvi put. Cela ideja koja se ovde sprovodi jeste ideja koju je sudija i teoretičar prava Robert Bork lepo opisao kao sudska diktatura, koja je inače u zadnjih 70 godina u SAD dovela do toga da ljudi na referendumu glasaju za jedno, a onda sudije Vrhovnog suda odluče da je nešto sasvim drugo u pitanju. Tako smo u Kaliforniji imali referendum gde su se građani izjasnili da je gej brak neprihvatljiv, a onda je Ustavni sud SAD odlučio da ta volja naroda nije relevantna. Drugo, sudska diktatura je iskorišćena za obračun sa svim narodnim predstavnicima i narodnim tribunima one vlasti koja je bila uspostavljena u latinoameričkim državama. Tako je Lula da Silva uhapšen i onemogućen da učestvuje u izborima, iako je imao neverovatnu podršku naroda, iako se na kraju ispostavilo da ne postoje razlozi zašto je bio hapšen, izbačen iz izborne utakmice. Tako su promenjene vlasti u mnogim latinoameričkim zemljama, zato što je njihovo državno tužilaštvo bilo pod direktnom kontrolom obaveštajnih struktura SAD. Znači svi mi koji pripadamo narodnjačkom pokretu i narodnjačkom stavu, koji se zalaže za suverenitet i suverenizam, a znam da takvih mnogo ima i u vašim redovima, jednog dana će biti na udaru ovakvih tužilaca i ovakvog pravosuđa. Zato je krajnje vreme da se ovo zaustavi. Ova politika – EU nema alternativu nas dovodi do toga da danas nismo glasali ni za rezoluciji o osudi zločina, genocida u NDH, ali ne želim da kritikujem ljude koji nisu glasali zato što znam da je položaj Republike Srbije vrlo težak i da moramo da vodimo računa o mnogim stvarima. Želim da se zahvalim kolegama koje su glasale. Danas je glasalo 44 kolega za tu rezoluciju, više nego prošli put. Želim da kažem da to što kao opozicioni poslanik mogu da ne glasam nije neka velika žrtva, već je mnogo hrabrije od vas da kao ljudi koji poštujete stranačku disciplinu ipak glasate za ovu rezoluciju i pokažete snagu jednog nacionalnog jedinstva. Nadam se da će sledeći put biti više ruku koje će glasati za to. Hvala vam.
Imamo više prijavljenih u sistemu. Pravo na repliku ima narodni poslanik Dejan Kesar.
Izgleda da se nalazimo u jednom začaranom krugu koji traje nekoliko meseci, a to je da sam ja, gospodine Glišiću, sa ovog mesta više puta ponavljao da vi očigledno niste pročitali ni jedan dokument koji se odnosi na sam proces promene Ustava. Kada kažete da će sudije, da će sam izbor sudija i tužilaca dovesti do toga da se potpuno odrode i da o tome odlučuje Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca, nije istina zato što predloženim promenama se definiše i termin istaknutih pravnika koji će se birati ovde u Narodnoj skupštini dvotrećinskom većinom, a ukoliko ne bude postojao konsenzus dvotrećinske većine o njima će odlučivati jasno definisane ustavne kategorije, kao što je predsednik Narodne skupštine, Zaštitnik građana, predsednik Vrhovnog kasacionog suda itd. Znači, to je potpuna neistina. Kada govorite o predstavnicima bivše vlasti i kada govorite o uticaju stranih ambasada, mene bi zaista bilo sramota da time propagirate one sa kojima ste nekada sedeli u istoj političkoj organizaciji, a ti isti idu u strane ambasade, šetaju po travnjacima tih stranih ambasada, kriju se po hodnicima, kriju se kada izlaze iz ambasade da ih neko ne bi uslikao i da vide kako idu na koktele kod određenih stranih ambasadora. Više mi sa ovoga mesta smeta kada govorite o NDH i kada govorite o predstavnicima bivše vlasti koji su do 2012. godine radili bukvalno sve da anatemišu srpski narod, kada su se izvinjavali za sve stvari koje Srbi nisu učinili i kada ništa nisu uradili na zaštiti srpskog naroda u državama bivše Jugoslavije nego su dozvoljavali samo to da pred obeležavanje Oluje naša SPC ištampa nekoliko časopisa i da se to podeli narodu, ali da se tobože to ne vidi. Kada govorite o profesoru, nije opet istina to što kažete zato što su profesori Pravnog fakulteta i sa drugih katedri učestvovali u Radnoj grupi koja je definisala ustavne amandmane o kojima će odlučivati građani Republike Srbije. Ono što je najviše notorna neistina jeste, a i gde vidim određenu bliskost između vaših stavova i ovih predstavnika bivše tajkunske vlasti, da ovde sedi nelegitimna, jednopartijska Skupština. Ja shvatam zašto vi to govorite. Zato što niste toliko često na sednicama Narodne skupštine, ali neću da ulazim u razloge zašto niste ovde, a primate tu mesečnu platu i zastupate interese nekih građana, ali isto tako možete da vidite da se ovde nalaze predstavnici SNS i njenih koalicionih partnera, ali i takođe predstavnici SPS, predstavnici JS itd. Dajte, molim vas, ako se ozbiljno bavite svojim poslom, a smatram da možete da se bavite ozbiljno politikom zato što se dugo nalazite na političkoj sceni, da pričamo na osnovu zdravih i elementarno proverenih činjenica. Hvala.
Takođe, pravo na repliku ima Đorđe Dabić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi gospodine Glišiću, vi znate i sami da je politika – Evropa nema alternativu obeležila prethodna vremena, a upravo suprotno možemo danas da kažemo da vodimo takvu politiku odavno bismo uveli sankcije Ruskoj Federaciji, pa bi sada imali gas 2.000 dolara po kubiku a ne 270, da smo se vodili takvom politikom odavno bismo isterali kineske investicije kao što to zahtevaju razni, znate i sami, ljudi koji danas predstavljaju tu bojkotašku opoziciju i koji bi najradije da se Srbija opredeli trajno, kao što vi kažete, ka samo jednom cilju, ka toj EU. Mi ovde kažemo kritički govorimo često o EU, ali ne možemo da ne vidimo da 2/3 trgovinskog bilansa imamo upravo sa zemljama EU. To ste vi potvrdili više puta i to je nešto što je činjenica. Mi upravo zbog toga ulazimo u sve ove promene, moramo. Još 2013. smo ušli u proces, kada je usvojen Akcioni plan. Dakle, ide se ka tome da se napravi jedan pravni okvir koji će biti dovoljan da Srbija otvori tadašnje Poglavlje 23, sada je to u drugom klasteru, ali upravo zbog toga mi nalazimo načine kako da ipak zadržimo jedan posredan način da Skupština zaista sa Visokim savetom sudstva ima određenu ulogu pri načinu izbora sudija. Da se pitala potpuno Venecijanska komisija, da smo slušali sve ono što su nam dolazili kao zahtevi sa te strane, ne bismo imali ni taj posredan momenat kada je reč o tome da mi biramo istaknute pravnike u Visoki savet sudstva. Opet kažem, bez obzira na sve, mi danas imamo u našoj stranci apsolutno jednu otvorenu debatu, imate ljude koji će glasati i za i protiv. Mi ćemo u narednom periodu o tome detaljno razgovarati, 16. je blizu. Ja se zaista nadam da vi shvatate da je najveći princip demokratije da svako ima pravo da izrazi svoj stav. Mislim da je to nešto što bi trebalo i vi da pohvalite. Dakle, ovde možemo da govorimo o tome, da saslušamo sve argumente, imali smo veliku debatu, imali ste predstavnike vanparlamentarne opozicije koji su učestvovali u svemu ovome, imali ste, kao što je kolega Kesar rekao, i Majića sa svojim udruženjem koji su davali kritike, gde su se prihvatale kritike. Dakle, mi danas imamo jedno otvoreno društvo, otvorenu debatu, demokratija u pravom smislu te reči i to je nešto što treba pohvaliti. Mislim da je zaista sa te strane apsolutno na mestu da se kaže i da se čuje svaki argument, ali da ćemo definitivno 16. januara pred narodom imati konačnu odluku i to je nešto što zaista svaki građanin treba da čuje. Neće se odluke donositi u zatvorenom krugu, kao što je bio slučaj ranije, već će narod na referendumu imati priliku da se opredeli za šta se zalaže. I to će svakako SNS, Aleksandar Vučić i, naravno, naša Vlada i naša Skupština ovde apsolutno poštovati, sve ono što bude dogovoreno, što narod bude rekao, to će biti ispoštovano maksimalno. Hvala.
Zahvaljujem. Naredni krug replika će biti i finalni. To vam kažem unapred, a u skladu sa tim odaberite i rečnik. Reč ima Vladan Glišić.
Gospodine Dabiću, u većini toga što ste rekli se slažem, samo jedna stvar je problematična, a to je da je razlika u odnosu na onu vlast što postoje neki elementi suvereniteta i razvija se određena priča za koju se ja nadam da će ići u tom pravcu. Ali, ono što sve nas sa ove suverenističke strane plaši, jeste situacija kao sa uvođenjem sankcija Belorusiji, jer sankcije Rusiji nisu uvedene, ali Belorusiji jesu. Na zaprepašćenje ambasadora koji je očekivao da se to neće desiti, ali je imao razgovor sa predstavnicima naše vlasti da se to neće desiti, a mi smo podlegli pritisku i uveli smo sankcije Belorusiji. To je takođe, uzimajući u obzir šta je Belorusija sve uradila za nas u trenucima bombardovanja i kako se odnosila prema nama, izvinite što moram da kažem, sramni čin. Mi svoj suverenitet ipak nekako podređujemo toj politici "EU nema alternativu", iako ne mogu a da ne primetim da u nekim segmentima pokušava trenutna vlast da se izvuče od tog pritiska. Sa druge strane, kada se meni od strane drugog uvaženog kolege prebacuje vezanost za probriselsku opoziciju koja je nekad bila, kako vi kažete, žuta vlast i žuti režim, ja ne znam na osnovu čega to govorite? Ja sam iz te organizacije koju pominjete baš zato i izašao, zato što su išli u pravcu koji je doveo do toga da sarađuju sa tim probriselskim strankama. Što se tiče priče o narodnom suverenitetu i kontrole izbora sudija, morate priznati da 250 poslanika, pogotovo u situaciji kad, daće bog, sledeći put bude više predstavnika opozicije, jesu ljudi koji mnogo više mogu da rasvetle jednu temu nego 11 ljudi, kako sada imamo, a pogotovo kada su tih 11 ljudi posredno birani, a i mi smo, kao narodni poslanici, birani, pa tek mi biramo te posredne ljude, tako da sve to, matematički gledano, ne stoji što ste rekli. Druga stvar u svemu tome jeste da kada dođemo u situaciju da, a sledeća Skupština će najverovatnije biti takva da nemate dve trećine u parlamentu, onda će ta komisija o kojoj ste pričali odlučivati o sudijama, što je tek katastrofalno. Hvala.
Replika, Dejan Kesar.
O tome da li će se promeniti sastav Narodne skupštine, ne možemo da govorimo ni vi, a ne možemo da govorimo ni mi iz SNS, jer će o tome odlučivati građani na predstojećim parlamentarnim, predsedničkim i izborima za grad Beograd. Ali, verujem da se ta podrška neće smanjiti, zato što smo radili ozbiljno i odgovorno prethodnih devet godina i imamo jasno postavljene ciljeve koje ćemo ispuniti u narednom periodu. Ali, kada govorite u svojstvu replike na moje izlaganje i kada govorite o svojoj bivšoj organizaciji, pa, niste izašli baš u trenutku kada je to bilo najbolje po vas nego, vi i sami znate da je tadašnja vaša organizacija bila finansirana od strane predstavnika bivšeg tajkunskog režima i da je bila finansirana od strane jednog javnog preduzeća, a vi ste očigledno izašli onog trenutka kada niste imali više interesa da sedite u toj istoj organizaciji, ali ste delili stavove sa onima koji se danas kriju po ambasadama, kada se kriju od fotografa i kada šetaju zajedno sa tim istim ambasadorima. Kada govorite o samom pravosuđu, vi ste u prethodnom svom izlaganju rekli - Ustavni sud SAD. To ne postoji, gospodine Glišiću. Postoji samo Vrhovni sud. Opet dolazimo na onaj moj teren o kome smo govorili pre nešto više od tri-četiri minuta, da vi očigledno ne poznajete temu o kojoj mi danas razgovaramo u Narodnoj skupštini i opet ne razumete da ćemo mi birati ta četiri istaknuta pravnika ovde u Skupštini i opet ne razumete da ćemo odlučivati dvotrećinskom većinom. Neće odlučivati SNS o tome, nećete vi odlučivati, odlučivaćemo svi zajedno ukoliko postignemo konsenzus. Da li će taj konsenzus biti potreban na narednim izborima, to će odlučiti građani Republike Srbije. Ali, ono što vama predlažem kao jednom ozbiljnom i odgovornom političaru jeste da ili odlučite da nastupite sami, ali da ne idete na sledećim izborima na nekoj poslaničkoj listi odnosno listi određene političke grupacije, pa kada vam se ne ostvare neki vaši individualni interesi, vi odete sa te liste pa budete samostalni poslanik. Hvala.
Hvala. Pošto nema više prijavljenih za replike, naredni prijavljeni po listi narodnih poslanika, Aleksandar Mirković.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine Pantiću, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, mislim da je i ovaj prethodni krug replika pokazao, u suštini, koliko predstavnici SNS sa jedne strane široko posmatraju celu situaciju i celu diskusiju, a koliko opet i predstavnici jednog dela opozicije vide ovo kao temu ili poligon za prikupljanje jeftinih političkih poena. Ono što mene buni već neko vreme, a prikazuje se i sada, jeste da smo do pre nekoliko, hajde pre više meseci, ali sigurno do pre godinu dana, bili konstantno napadani, da smo mogli u određenim medijima pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa da čujemo kako to SNS utiče na izbor sudija i tužilaca i kako se svi mešamo u to. To su obrazlagali time zato što se to sprovodi u Skupštini, gde SNS ima apsolutnu većinu. Sada kada smo u situaciji da se to menja, sada imate paradoksalnu situaciju da vas predstavnici opozicije kritikuju i za to. Sada prosto se nameće pitanje šta hoćete i da li uopšte postoji nešto što je za vas dobro na ovaj ili onaj način, odnosno da li ono što ste do pre neki dan ili pre neki mesec kritikovali, sada kada se menja opet kritikujete, nećete ni da pohvalite. Nalazimo se u paradoksalnoj situaciji da ljudi koji su bili i zalagali se da se promeni sistem izbora sudija i tužilaca, sada to ne žele i propagiraju nešto sasvim peto. To samo pokazuje kolika je neodgovornost i neozbiljnost političara koji predstavljaju opoziciju, ali pre svega jedan deo opozicije, ne želim da generalizujem sve, ali onih koji predstavljaju bivši režim. Kad su bili u prilici da nešto odlučuju, da nešto menjaju, uradili su sve kontra od onoga za šta se danas zalažu i uradili su sve na štetu pre svega građana Srbije. Još jedna stvar koja mi je jako čudna i nekako ne mogu da razumem to kao bilo čiji argument, ovde smo često bili u prilici da čujemo kako zasedanja Skupštine više liče na glavni odbor ili partijski sastanak SNS, kao da na taj način želite nama nešto da stavite na teret. Apsolutno ne vidim potrebe za to, zar mi treba da se osećamo sada krivima što smo zabeležili takav izborni rezultat i što imamo toliki broj narodnih poslanika u Narodnoj skupštini? Da su neke druge opozicione stranke, pre svega smogle hrabrosti da izađu na izbore i da u toj jednoj fer utakmici se izbore za mesto u ovoj Skupštini, verovatno bi bilo više opozicionih narodnih poslanika. Samo mi nije jasna želja pojedinih predstavnika opozicije da nam to stavite na teret i da se mi osećamo krivim zbog toga. Apsolutno niko od nas se ne oseća krivim i apsolutno smo ponosni na taj rezultat. Takođe mi je čudno da pričamo o tome da neko upotrebljava termine za narodne poslanike kakvi god da su oni i na taj način se uspostavlja jedna ista mantra koja se sada već ponavlja više od godinu dana da svako ko ne misli isto kao Dragan Đilas ili Vuk Jeremić, misli svojom glavom i bori se za interese Srbije i njenih građana na svaki način mora se omalovažiti ili uniziti nekakvom degradacijom, kao što smo malo pre bili u prilici da čujemo. Ono što je danas meni interesantno, a pričali smo, poštovani gospodine Pantiću, i prošli put kad ste bili ovde, jeste ono što muči sve nas pre svega kao obične građane. Mislim da ste u diskusijama i poslednji put kad ste bili ovde, a i danas, mogli da čujete koliko je ostalo tih nekih afera, skandala koji nisu dobili neki svoj finalni čin. Znate, mi i danas u 2021. godini, što je meni skandalozno, pričamo o toj reformi pravosuđa iz 2009. i 2010. godine koja je ostavila najdublji trag i zbog čega smo mi danas u takvoj situaciji da imamo i milione nerešenih predmeta, ali i da građani nemaju puno poverenje u pravosuđe. Znate, postavlja se pitanje, to običan čovek pita – kada će neko odgovarati za to? Čuli ste i sami, više puta smo ovde ponovili, hiljadu ljudi u jednom danu bezu opravdanje, bez razloga, bez obrazloženje ostane na ulici. I sami ste od nas mogli da čujete, pa i ovde smo pokazivali ta dokumenta, gde u određenoj opštini u Srbiji u donjem levom uglu stoji pečat DS, a u donjem desnom uglu pečat te lokalne samouprave i tako ode predlog za sudiju. Ono što je u njegovom CV najbitnije ili ono što je u njegovoj biografiji najbitnije jeste titula koju je imao u DS. Onda se građani sa pravom pitaju – zašto je to tako bilo tada i da li će neko za to odgovarati? Često sam u kontaktu sa građanima, da li su to prijemi građana, da li je to razgovor negde na ulici, evo i danas smo bili u prilici da razmenimo i ideje i sugestije i predloge, ali i mišljenja sa građanima ovde u Knez Mihajlovoj i baš je jedno od pitanja bilo – da li će i kada će neko odgovarati za sada već čuvenu priču o pretplaćenom mostu na Adi? Neverovatno je da je jedan čovek apsolutno nedodirljiv u ovoj zemlji, a to je Dragan Đilas. Samo četiri afere o kojima se priča naširoko za koje su i nadležne državne institucije prikupljale dokaze, sugerisale, pokazivale da se radi nešto mimo zakona, nisu dovoljne da taj čovek jednom već samo izađe pred sud i iznese makar svoju odbranu. Ne pričamo sad da li će biti osuđen ili neće, pošto on to tako pokušava da upakuje, jel te njemu je neko već unapred presudi, ali da li je moguće da vi konkretno u aferi za most na Adi, tadašnja gradska vlast da preko dva miliona eva za neku firmu koja se bavi proizvodnjom i servisiranjem brodova, a grad Beograd nema ni jedan brod u svom vlasništvu? Koji smo to brod kupili? To su podveli pod konsultantske usluge. Šta ste se sa njima dogovarali ljudi? Oko čega? Zašto te pare? Afera Bulevar kralja Aleksandra – šest miliona evra preplaćeno. Tender mimo svakog zakonskog pravila, niko obavešten ko je dobio. Tek nakon nedelju dana su javili drugoj firmi da nije dobila taj posao. Dnevnici nisu vođeni kako treba. Atesti na uređajima nisu urađeni i nikom ništa. Dodatnih šest miliona evra za podzemne kontejnere. Upravni odbor ne zna da će se raditi podzemni kontejneri. Dakle, Upravni odbor „Gradske čistoće“ nema pojma o tome, ne donesu nikakvu odluku. Pare se izvuku, plati se, a tek onda se radi projekti gde će se postavljati ti podzemni kontejneri. To je neverovatno da danas ti ljudi koji su u tom periodu vodili grad Beograd, a i celu Srbiju, dakle ovaj obnovljeni režim DS sa Draganom Đilasom, Vukom Jeremiće, Borisom Tadićem i ostalom svitom, opet pretenduju na vlast misleći da su građani ovo zaboravili. Nešto što je najbolji pokazatelj njihove osionosti i drskosti jer su videli da im sve to prolazi jeste i nabavka onih čuvenih 30 „Španaca“, tramvaja koje sada retko gde možete i da vidite. Iste te i bolje i kvalitetnije tramvaje su u Debrecinu plaćali milion i 800 hiljada evra po komadu, kako se to kaže. Beograd ih je plaćao 2,2 miliona evra. Samo na tih 30 tramvaja razlika vam je 12 miliona evra. Da vam ne pričam da su stručnjaci tada objašnjavali da je ugovor štetan i da nam nisu potrebni. Zašto? Pa zato što smo u tom periodu imali nesposobnu gradsku vlast koja šine za tramvaje nije nikada ni servisirala, niti menjala, niti adekvatno čuvala i pazila, pa su nam ispadali ti španski tramvaji jer su bili dovoljno niski da zakače u određenim krivinama, pa se kasnije nisu ni služili. Da ne govorim o tome da je, čini mi se, far koštao 10 hiljada evra za taj tramvaj pa kada su videli da ne mogu ni da dođu do tih rezervnih delova, onda su se stručnjaci, pazite sad, dosetili da penzionišu nove tramvaje, njih pet da drže u garaži i onda ga čerupaju kako koji deo se pokvari i onda skidaju sa ovih novih. Onda nije ni čudo što građani pitaju da li će i kada neko zbog svega ovoga odgovarati. Uveren sam da će ljudi o kojima danas diskutujemo i o kojima smo diskutovali u nekom proteklom periodu dati sve od sebe i da će raditi u skladu sa zakonom u interesu građana Srbije, ali postavlja se pitanje – šta će i kako će ovaj deo opozicije činiti u narednom periodu i kakav će pritisak vršiti upravo na te ljude kada imate jednu stranku ovog Vuka Jeremića koja usvoji rezoluciju o revanšizmu. Sada vas pitam, ja nisam pravnik – objasnite mi, molim vas, kako to oni misle da izvedu i šta znači ta rezolucija o revanšizmu? Kažu – oduzimaćemo frekvencije televizijama koje se nisu ponašale u ne znam kakvom skladu. Kako, na koji način, koji je zakonski osnov? Kaže – svi će odgovarati. Sada ćete doći na ulicu gde nekog prepoznate ili na adresu i hapsiti nas – zbog čega? Šta znači taj revanšizam i kakva se to poruka šalje ljudima danas i koji vrše pozicije u pravosuđu, ali i ljudima koji se danas bave politikom? Da li to znači da niko od nas koji ovde sedimo u parlamentu se moramo osećati ugroženo? Ja nisam prekršio nikakav zakon nikad, ali nikad. To me neće sačuvati jer će Vuk Jeremić da mi se osveti. Samo pitam – kako i na koji način, a da je u skladu sa zakonom? Mnogo ostavljamo pitanja otvorenih nažalost jer nam i dalje ti ljudi koji su upropastili našu zemlju danas drže slovo i predstavljaju sebe kao nekakvu alternativu i misle da su oni Bogom dani i da samo njima pripada vlast. Poštovani gospodine Pantiću, ja ću sa ovim završiti, moje kolege su o tome pričale, referendum će biti prvi ispit i slažem se sa kolegama koje su rekle da li će referendum proći ili ni – neće to biti poraz ili pobeda SNS, ali će u tom trenutku pokazati kako će se jedan deo opozicije odnositi i prema državi i prema tom referendumu. Sada postavljam jedno pitanje svima nama kao društvu – ako imamo ovakve najave četiri meseca pred izbore, šta će se dešavati pred same izbore, u toku izbornog dana i u izbornoj noći? To je ono o čemu svi moramo da razmišljamo jer ljudi koji imaju toliko para, pokradenih od građana Srbije, a svesni da nemaju podršku, su spremni na sve. Zato predloženim kandidatima želim mnogo uspeha u poslu, ali im pre svega želim punu nezavisnost i da budu otporni na pritiske koji će im taj deo opozicije, predvođen Draganom Đilasom, ovim Jeremićem i tom celom ekipom, stvarati u pokušaju da za sebe izboksuju nešto bolje ili nekakav politički poen više. Za sam kraj, građanima Srbije bih poželeo, pošto se već približavamo i kraju godine, verovatno je ovo moje poslednje obraćanje u ovoj godini, poželeo bih pre svega mnogo zdravlja, sreće, uspeha, napretka u 2022. godini, a mojim kolegama, stranačkim saborcima, još jedan uspešan izborni proces, jer rezultate koje smo postigli svi zajedno, ispunjena obećanja koja smo dali, pa, samim tim i radom ostvarili, ali i vizija koju ima predsednik Srbije Aleksandar Vučić, nam garantuje da ćemo za naše građane, našu decu i sve generacije koje dolaze raditi u još bolje i još većem interesu za bolje sutra naše zemlje, naše Srbije. Hvala vam, i živela Srbija!
Zahvaljujem. Sledeći prijavljeni, Branimir Jovanović.
Hvala, potpredsedniče. Poštovani gospodine Pantiću, poštovane koleginice i kolege, imali smo prilike u prethodnih godinu dana, odnosno u ovom sazivu da često iznesemo svoje stavove o radu sudija i često su o tome govorile moje koleginice Danijela Veljović i Sanja Jefić Branković, kao i danas pre mene što je govorila koleginica. Zaista stav Socijaldemokratske partije Srbije po tom pitanju jeste da moramo težiti nezavisnom pravosuđu. Potegla se uvek, i često u tim raspravama u poslednje vreme, tema oko referenduma. Naravno, naš stav je da što više građana treba da izađe na referendum kako bismo pokazali legitimitet i dali legitimitet jednom takvom procesu, a na nama poslanicima je da građanima objasnimo šta konkretno znače ustavne promene i da se one tiču samo onog dela koji se odnosi na pravosuđe, a ne kao što neke druge političke partije pokušavaju u javnosti da predstave, da se radi o nekim temama koje uopšte nisu predmet referenduma, odnosno ono o čemu će građani odlučivati 16. januara. Ono što želim danas da istaknem i o čemu želim da govorim jeste, kada govorimo o izboru, odnosno listi kandidata za članove Saveta Komisije za zaštitu konkurencije, nešto o samoj Komisiji i pred kandidatima koji budu izabrani je jedan značajan zadatak, jedan važan zadatak, a zadatak same Komisije jeste pre svega, promovisanje kulture takmičenja na otvorenom, slobodnom tržištu, ali sa druge strane, zadatak komisije jeste da uoči sva ona ograničenja koja mogu da postoje na takvom jednom tržištu i da sankcioniše neke slučajeve kada preduzeća deluju protivno zakonima tržišta, pre svega kada se radi o dogovoru o cenama sa konkurentima, kada se radi o zloupotrebama na tržištu, ali i kada pokušava da se kontroliše tržište putem određenih mehanizama, kao što su koncentracija, spajanje ili ukrupnjivanje kompanija. Uloga koju Komisija ima u razvoju i očuvanju zdrave ekonomske i privredne klime jeste veoma važna. Svaka država koja želi da podstiče preduzetnički duh svojih građana mora da brine o tome da svaki građanin koji se bavi preduzetništvom, svaka nova kompanija koja uđe na tržište, da ima podjednak tretman kao i one kompanije i preduzeća koje su već na tržištu. Tu je važna uloga Komisije za zaštitu konkurencije, pre svega da otkloni najveću prepreku na tržištu, odnosno najveću prepreku koja treba da dovede do zdrave konkurencije, a to je da nastanu monopoli. Monopol je suprotnost zdravoj konkurenciji. On je omiljen samo tamo gde se bogatstvo stiče uz nečiju pomoć i uz razne privilegije. Sprečavanje monopola važno je jer samo postojanje monopola, eventualno, može da ima negativan uticaj, pre svega kada govorimo o robama i uslugama, kada se to odnosi na cene, na kvalitet, ali i na ponudu proizvoda i usluga na tržištu. Pošto u slučaju postojanja monopola kupci nekada nemaju alternativu, monopolista je u položaju da neometano podiže cene, naročito kada se radi o onom situacijama gde te cene nemaju zamenu, odnosno građani ne mogu da ih se odreknu i to su određeni proizvodi, kao što su osnovne životne namirnice. Kada govorimo o kvalitetu robe ili pružanju usluge, situacija je slična, bez pritiska i bez stalne konkurencije, odnosno pritisaka od strane konkurenata. Monopolista nikada neće imati motiv da radi na kvalitetu proizvoda, da podiže kvalitet usluge i potrošači su onda silom prilika usmereni na proizvode i usluge takvi kakvi jesu. I, u ovom slučaju kada postoji zdrava konkurencija, ona je uvek na strani potrošača. Kada postoji više konkurenata na tržištu, oni jedni druge motivišu da kontinuirano poboljšavaju kvalitet robe i usluga i na taj način opstaju na tržištu. Naravno, kada je prisutan monopol, potrošačima je sužen izbor robe, a sloboda izbora je jedan efikasan mehanizam koji pritiska proizvođače da vode računa i o ceni, i o kvalitetu, ali i o afinitetu potrošača. Važno je da Komisija za zaštitu konkurencija prati kretanje na tržištu, da budu zadovoljni građani, da budu zadovoljni potrošači, ali i da svi na tržištu igraju pod jednakim uslovima. Hvala.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Reč ima Justina Pupin Košćal.
Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine Pantiću, kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, ja ću danas prvi put pričati na temu izbora sudija. Do sada su uvek na ovu temu pričale moje uvažene kolege iz poslaničke grupe SPS, Toma Fila i Dubravka Kralj. Iako po struci nisam pravnik, imam osećaj za pravdu. Po Justiciji, boginji pravde sam dobila ime i želim da pravda bude dostupna uvek i svima. Ići sudiji znači ići pravdi, govorio je Aristotel. Vi koji se prvi put birate na ovu odgovornu dužnost, znajte da ćete u svom radu morati da sudite ljudima i njihovim sudbinama. Bez obzira na činjenicu da pravo i pravda nisu sinonimi, ipak vodite računa da je naš građanin navikao na glad, siromaštvo, tugu i bol, ali nepravdu nikada nije, niti će trpeti. Po članu 5. Ustava Republike Srbije pravni poredak u Republici Srbiji je jedinstven. Uređenje vlasti počiva na podeli vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku. Odnos tri grane vlasti zasniva se na ravnoteži i međusobnoj kontroli. Mi kao narodni poslanici ćemo se potruditi da donosimo pravedne zakona, zakone koji bi trebalo da poboljšaju položaj naših građana, ali kako kaže latinska izreka - zakonodavac je maštovit, ali je život još maštovitiji. Tu na scenu stupate vi, jer praksa u ovom slučaju sudska, ispravlja zakone. Razlika između nas poslanika i vas sudija je u tome što mi ovde raspravljamo o onome što će biti, dok vi u sudnicama raspravljate o onome što je bilo. Volela bih kada bi sve nepravde, svi nesporazumi, svo bezakonje ostalo iza nas, zapisano u presudama vas časnih, stručnih i nepristrasnih sudija koji će jednako vrednovati svačiju krivicu, svačiji dug, svačije suze. Nama socijalistima je bitno da svaki čovek bude jednak u očima društva, u očima države i u očima zakona i suda. Nisu nam dovoljne samo zakonske garancije i jednakosti u društvu. Tražimo njihovo doslovno ostvarivanje i u sudskoj praksi. Poznata mi je rečenica da je pravda spora, ali dostižna, i bilo bi dobro kada bi bila dostižna u pravo vreme, u ono vreme koje pravnici zovu razumnim rokom. Saosećam se sa svim ljudima koji godinama pred sudom čekaju pravdu. Sa druge strane, deluje da pojedinci očas posla pravdu sami definišu. Zato ću opet naglasiti da je jednakost važna. Mi poslanici treba da budemo spremni da govorimo na svaku temu koja je na dnevnom redu sa manje ili više uspeha, manje ili više dobro, ali sudije na svaku temu koju stranke postave pred sud moraju da odgovore najbolje, po najboljem znanju i umeću sagledavanja činjenica. Zato je kriterijum stručnosti najvažniji, a pravdoljubivost vrlina koja mora da krasi svakog sudiju. Slede ustavne promene, promene koje bi trebalo da ojačaju nezavisnost sudova i sudija. Ali, drage sudije, ne čekajte na promenu Ustava da biste bili nezavisni, budite to od momenta stupanja na dužnost. Ne dozvolite da ni jedan poziv promeni vaše mišljenje formirano na Ustavu, zakonu i činjenicama. Samo tako ćete sačuvati, ne samo ugled pravosuđa, već i čist obraz. Svesna sam vremena u kome živimo, da je za čist obraz vrlo često potrebna hrabrost. Molim vas da imate hrabrost da odlučite, hrabrost da osudite, hrabrost da oslobodite. Sudijski poziv je plemenit, jer biti sudija znači služiti ljudima i sudijama koje ćemo nadam se u danu za glasanje izabrati na sudijsku funkciju želim da sude pravedno. I baš kao Justicija boginja pravde koja sa povezom preko očiju u desnoj ruci drži mač, a u levoj vagu, simbolično iskazujući potrebu da tačno odvaga krivicu i nevinost. Naš narod nije kriv što je osuđen sa svih strana, ne treba da bude osuđen još i na sporo, neefikasno i zavisno pravosuđe. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima dr Uglješa Mrdić.
Zahvaljujem predsedavajući, uvaženi gospodine Orliću, uvaženi gospodine Pantiću, kolege narodni poslanici, dragi građani Republike Srbije, težak dan je danas za nama, danas smo imali komemorativni skup posvećen našem dragom prijatelju, Branku Marinkoviću koji je časno i čestito obavljao funkciju zamenika generalnog sekretara Skupštine Srbije. Izgubili smo Branka i želim ovom prilikom još jednom da izrazim saučešće i u svoje lično ime i u ime poslaničke grupe, našem dragom saborcu, prijatelju i kolegi, njegovoj porodici. Verujte mi da nas je sve to šokiralo kada smo dobili tu informaciju i da ne može čovek da održi govor na tu temu, jer stvarno je jedan veliki šok. Isto bih želeo da podsetim građane Srbije da smo imali komemorativni skup Branku Marinkoviću na današnji dan 28. decembra, a na današnji dan 1610. godine u selu Mrkonjići kraj Trebinja, u Popovom polju, u srpskoj Hercegovini rođen je Sveti Vasilije Ostroški Tvrdoški, jedan od najvećih svetaca Srpske pravoslavne crkve i naš svetac. Nadam se i verujem da ovo nije slučajno što je komemoracija Branku bila baš na današnji dan. Želim mu put u raj, mesto gde je zaslužio i ako mi budemo dobri ljudi kao i Branko možda ćemo se i mi njemu pridružiti. Ali, na ovaj strašan događaj i na ovo sve što se dešava danas i na svu ovu borbu koju imamo ne samo današnjeg dana, nego cele nedelje i što se tiče borbe protiv korona virusa i da dobro odreagujemo i što se tiče rešavanja energetske krize i drugih kriza i ove ogromne energije koju ulaže naš predsednik Aleksandar Vučić sa svojim saradnicima, u redu je da imamo kritiku kao vlast, ali svakako nije u redu da imamo strašne pretnje i uvrede. Ovom prilikom želim da iskoristim i prisustvo i gospodina Pantića i da uputim jednu molbu, ne apel, nego ličnu molbu pravosudnim institucijama da odreaguju kada imamo ovako sramne pretnje i uvrede. Među nama, danas se i ovde narodna poslanica zamenik šefa poslaničke grupe, gospođa Sandra Božić, majka dvoje dece koja je pretrpela strašne uvrede i pretnje koje ja ne mogu da ponovim. Ne mogu da ponovim, jer imam i majku i sestru i suprugu, ali ne znam da li ovi ljudi poput Dragana Đilasa, Brkića i ovih što su danas objavili ove tvitove poput Mlađana Đorđevića, Predraga Popovića, da li ti ljudi imaju majke, ćerke? Da li imaju žene u svom okruženju? Kako mogu u nekoj, ovo nije politička borba, ovo je nasilništvo nad ženama, ovo je dokaz njihove isfrustiranosti ženama, uspešnim ženama. Dakle, na ovakav način da prete jednoj poslanici, jednoj funkcionerki SNS, majci dvoje dece, samo zato što zastupa politiku Aleksandra Vučića. Nastavak histerije se dešava i dešavaće se dok god ne odreaguju pravosudne institucije kako treba. Vladanki Malović, članici Predsedništva i šefici informativne službe naše stranke pretili su šišanjem. Nedeljama prete kompletnoj porodici predsednika Aleksandra Vučića. Mlađan Đorđević je, verovatno ima podršku dela sudija, dela tajkuna mafijaša, nastavio sa još monstrouznijim svojim objavama i napisao je i Čaušesku je bio pred kraj nikad jači i voljeniji. Direktan poziv na likvidaciju predsednika Republike. I, šta su uradili pravosudne institucije? Šta je uradilo nadležno tužilaštvo? Jel ovaj pozvan da izjavu? Ja, nemam obraza da pročitam ove današnje uvrede na račun moje drage koleginice Sandre Božić, jer kad bi pročitao ono što su napisali, Mlađan Đorđević, Predrag Popović ,ti umobolni umovi, verujte mi da ne znam da li bi smeo od sramote da dođem sopstvenoj rođenoj kući da mi kažu jesi li ti normalan Uglješa šta si to čitao? Koje su to bljuvotine i gadosti, to su ljudi koji se bave politikom. To su ljudi koji predvode deo opozicije. To su vojnici Dragana Đilasa. Pa, da li je to alternativa politici Aleksandra Vučića. Vređanje majki, stavljanje na bandere funkcionerki SNS, šišanje do glave, likvidacija predsednika Republike. Da li je to ta njihova politika? Pa, znamo kako su oni, još neki od njih dok su bili na vlasti pre 20 godina, znamo i šta su preduzeli i da sačuvaju život premijera, Zorana Đinđića. Tada bezbednosne službe i nadležne institucije nisu čuvali kako treba premijera Đinđića. Imali smo likvidacije 2000-ih, po nekoliko mafijaških ubistava dnevno. Posle smo imali i njihovu akciju Sablja, 12.500 ljudi od kojih se ispostavilo, čini mi se da je skoro 11.000 bilo nevino uhapšenih i država je platila milionske štete. Pa, smo onda imali njihovu dugo najavljivanu reformu pravosuđa koja je uništila pravosuđe 2009. i 2010. godine, a o tome su više pričale danas moje kolege, Kesar i Dabić. I, šta je bila posledica? Država u nokdaunu, pravosuđe u rasulu, još dana danas se pravosuđe oporavlja i nadam se da će se oporaviti daleko bolje od njihovih katastrofalnih reformi pravosuđa. Ali, šta su oni uspeli? Oni su uspeli i dan danas, samo se nadam da je to u malom procentu, da imaju i svoje sudije na platnom spisku, manji broj na sreću, većina vas je čestito u sudstvu i tužilaštvu, imaju svoje plaćene tužioce, imaju tajkune sa kojima rade, imaju mafijaše od kojih su neki u zatvoru, a neku su na slobodi, a neki se kriju u regionu i po Južnoj Americi. To je ta politika. To je ta politika alternative Aleksandru Vučiću. Da bi mi mogli da ih iskorenimo, ne tu politiku, nego tu mafijašku hobotnicu, da pobedimo kriminal i korupciju ili da korupciju svedemo na minimum, moramo imati i kao izvršna i kao zakonodavna vlast, podršku sudske vlasti. Nema dve Srbije, imamo jednu Srbiju. Jedan front treba da bude izvršna vlast, zakonodavna vlast, sudska vlast uz pomoć tužilaštva i policije, da savladamo tu mafiju, da savladamo sve njihove pipke. Ne ubice da se puštaju na slobodu, ne saučesnici da se puštaju na slobodu, ne oni koji su uništavali dokaze da se puštaju na slobodu i da u skladu sa našim zakonima budu kažnjeni svi oni koji su petljali sa organizovanim kriminalom ili bili deo te hobotnice. Isto tako, da se pošalje jedna poruka javnosti, građanima Srbije, da se građanin Srbije koje god bio nacije i vere i političkog opredeljenja može osećati bezbedno u svojoj državi. Ali, kako to mogu građani da misle kada svaki dan Đilas, Marinika Tepić, Mlađan Đorđević, Popović, Brkić i njihovi saborci na najgori mogući način prete Aleksandru Vučiću i njegovoj porodici. A sada su otišli korak dalje da prete funkcionerkama SNS zato što često izlaze u javnost i saopštavaju svoj politički stav. I kako Vladanka Malović ili Sandra Božić da se osećaju bezbedno i bilo koja žena koja se bavi politikom i zastupa politiku Aleksandra Vučića i SNS kada nadležne institucije ništa ne preduzimaju da ih zaštite. Kako sada da Sandra izađe u Kosovsku ulicu i da ode svojoj kući. Šta, treba čeka da neki ludak posluša Đorđevićev tvit i šta onda? Pa, što niste rekli? Pa, evo rekli smo. U redu je da deo opozicije predvođen Đilasom ostvari što bolji mogući rezultat na izborima. U redu je. Ali, nije u redu da se preti, nije u redu da se najavljuju ubistva, nije u redu da se bilo ko iživljava nad bilo kojom ženom u Srbiji. Mi iz SNS uvek ćemo stati u odbranu ne samo naših prijateljica, saboraca, i naših dragih funkcionerki iz naše stranke, nego u zaštitu svake žene. Isto tako, molimo državne institucije i nadležne organe zaštite građane Srbije, zaštite građanke Srbije, zaštite žene u Srbiji, ali isto tako molimo javnost, ajmo da se u politici borimo programima, ajmo i naredne godine kada deo opozicije, verovatno bude ovde bio malo prisutniji, nego danas u parlamentu, ajde da se nadmećemo sa programima, ajde intelektualno, ajmo o raznim oblastima, ajmo da vidimo šta je to loše što mi radimo, pa da unapredimo, da možda poslušamo neki dobar savet opozicije i ajde da gradimo zajedno Srbiju, a ne da jedni drugima pretimo. Uopšte nije bitno ko je jači, ali je ružan njihov način na koji to rade. Pri tom, da vam ja kažem kao muškarac, to nisu muškarci, to su kukavice i Mlađan Đorđević i svi koji ovako vređaju, i Sandru Božić, Vladanku Malović i sve naše drage saborce iz SNS, to su kukavice, jer samo kukavica može da preti ženi. Da vidimo te junake da prete nama. Evo, nemojte junaci Đilasove opcije, nemojte da pretite funkcionerkama SNS. Pretite nama muškarcima, ako smete. Mi ćemo vam odgovoriti, ali znate kako? Mozgom, rečju. Nećemo mi odreagovati na vaše provokacije, ali mi muškarci treba da izdržimo te napade. Ostavite žene na miru. To je moja poruka i nadležnim državnim institucijama, Đilasu i njegovim saborcima i javnosti Srbije. Dalje. Imamo nastavak histerije, gde se od Gorana Markovića koji je isto na najgori mogući način pretio. Pravi junak savremenog doba. To nije druga Srbija. To nije treća Srbija. To nije ni jedna Srbija, jer većina građana Srbije je rekla za koju je Srbiju. Rekla je na izborima. To što je ovde malo prisutno opozicije, to je njihova stvar, što ih narod neće. Da li će naredne godine da bude više opozicije u parlamentu to zavisi od naroda, ne zavisi od njih, ne zavisi od Đilasa i njegovih plaćenika. Jedna je Srbija, jedan je sistem vrednosti i jedana elita. Da bi neko bio elita, on treba da bude i moralan čovek i da voli i poštuje svoju državu i da je lojalan i da je ugledan, a ne samo da je poznat. Bilo koje zanimanje da je u pitanju. Mi smo sada svedoci o kakvoj histeriji govori jučerašnja sednica Skupštine opštine Vračar, gde su napali republičku i gradsku vlast na sednici Skupštine opštine Vračar, opozicionari iz Tadićeve i Živkovićeve stranke, nekadašnji članovi Demokratske stranke - zašto Srbija i Beograd pomažu srpski narod izvan Srbije. Citiram – briga nas i za Srbe u Crnoj Gori i Republici Srpskoj. Nas interesuje samo ovde Vračar i Beograd. Pa, da li je to njihova politika? Da li je to njihov sistem vrednosti? Da li je to njihovo poštovanje srpskog naroda kojem pripadaju upravo ovi koji su napadali? Dragan Đilas na Vračaru gde živi, ja se izvinjavam ne mogu da odredim tačnu lokaciju, jer ima više nekretnina, ne mogu da kažem ni tačan broj jer mogu da slažem građane Srbije, ali ogroman je broj nekretnina Dragana Đilasa na Vračaru, kada mu neko kaže da je lopov od njegovih komšija sa Vračara, on plače pred kamerom. Šta treba da rade naši funkcioneri kada se vređaju na najgori mogući način? Naši funkcioneri dostojanstveno trpe i uvrede i pretnje. Ali, to nije rešenje. Rešenje je da nadležne državne institucije odreaguju i da se svaki građanin Srbije oseća zaštićeno. Zašto? Zato što mi iz SNS, predvođeni Aleksandrom Vučićem borimo se za jaku Srbiju, za modernu Srbiju, borimo se za budućnost naše Srbije, za svu našu decu, zato što je nama Srbija na prvom mestu. Najbolju moguću politiku za Srbiju sprovodi i vodi naš predsednik Aleksandar Vučić, što će narod i da potvrdi na narednim izborima. Hvala i živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Malušić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi gospodine Pantiću iz Visokog saveta sudstva, pre svega želim da izrazim iskreno saučešće porodici Branka Marinkovića, divnog čoveka, velikog prijatelja, čoveka koji je na najbolji mogući način radio svoj posao, omiljenog čoveka. Što se pravosuđa tiče, pravosuđe je nezavisna grana vlasti i zaista veliki procenat, najveći procenat sudija časno i odgovorno radi svoj posao. Međutim, i on ima jedan mali procenat tih sudija koji to tako ne rade, a trebalo bi. Naime, ja ću sada da govorim o tome kako je Udruženje sudija i tužilaca uputili otvoreno pismo sudiji Majiću. Taj sudija Majić, a znamo ga svi, ali neću ja govoriti o njemu nego o tome šta o njemu misle njegove kolege. Pita Udruženje sudija i tužilaca - zašto ste, gospodine Majiću, ćutali kobne 2009. i 2010. godine, kada su stotine naših kolega izbačeni na ulicu, kada su osramoćeni, pogaženi, samo zato što se nisu uklopili u viziju pravosuđa kakvu je imala tadašnja moć? Kolega Majiću, ljudi profesionalci, sudije i tužioci su precrtavani sa vama dobro znanih spiskova samo zato što nisu bili podobni. Sve vam je to bilo, ili što u pravničkom smislu jednako ukazuje na krivicu, moralo biti poznato, ali ste ćutali. Niste pisali, niste tvitovali, niste se slikali. Tada ste u najboljem slučaju statirali, a ipak poleteli i preleteli lestvice u pravosuđu. Podsećamo vas na vaše reči da se svaka vlast trudi da za svog mandata na najviše i najodgovornije pozicije postavi ljude koji su po njenom ukusu i meri, i tako sebi obezbedi branu od zakona i u periodu kada njihova vladavina prođe. Da li je to razlog iz kog ste vi, uvaženi kolega Majiću, sa mesta opštinskog sudije sa svojih tada 40 godina života i devet godina sudijskog staža izabrani za sudiju Apelacionog suda? Uz vaše pravničke kvalitete i, kako se predstavljate, uz vaše kritičko razmišljanje, da li vam je palo na pamet da ste iz nekog drugog posebnog naročito važnog državnog interesa izabrani na to mesto? Da li ste svojim naučnim radovima "oprali", po vašem i njihovom mišljenju, sramnu prošlost u kojoj ste vredno i angažovano učestvovali u suđenju NATO alijansi? Da li ste glorifikujući rad Haškog tribunala uspeli da ih ubedite da ste se promenili? Da li ste u ranijem radu u sudu pogrešili, da ste bili mladi i da niste razmišljali, da niste znali, da su vas zaveli drugi? Da li ste time oprali mladalačke grehe i dodvorili se tada aktuelnoj vlasti? Uz to, vama su se u tom letu iznad kukavičjeg gnezda, te famozne 2009. i 2010. godine pridružili i vaši današnji zdušni saborci sa kojima danas, tobož, branite pravosuđe i male uplašene sudije od svoje države. Svakom ko samo na tren zastane da razmisli mora biti jasno da, zapravo, samo branite svoje pozicije od nailaska novih, neukaljanih, nezaduženih, koji su rešili da izađu na vatrometinu pravosudnog života. Nije vam dugo trebalo da sa svojim spoljnim dugom zaduženim istomišljenicima osmislite način da pokušate da diskreditujete svakog ko bi vam mogao pokvariti planove i poljuljati temelje vašeg malog, a tako moćnog carstva. Počeli ste da klevetate, počeli ste ili bolje reći, nastavili da svoju državu i kolege koji su se drznuli da misle drugačije klevetate i u inostranstvu. To je odraz slabosti, nemira i panike. Više smo od vas očekivali, gospodine Majiću. Najlakše je dezavuisati neistomišljenika, po vašem tumačenju protivnika, tako što ćete demagogisati o njegovoj tobož sprezi sa državnim vrhom i isključivo ličnim interesima. Mi se međusobno ne poznajemo i zajedno radimo na odbrani struke od svih najezda nepravde, diskriminatorskih sila još od 2012. godine. Tada niko od vas, uvažene starije kolege, nije hteo ili nije smeo, imao interes da stane u zaštitu prava hiljada sudijskih i tužilačkih pomoćnika koji su preko noći zakonima iz 2009. godine ostali bez svake šanse i nade u pravosuđu. Dok smo se mi sami pred Ustavnim sudom borili za svoja prava, gde ste tada bili vi, gospodine Majiću? Čime ste se tada bavili? O čemu ste tada pisali? Sećate se te 2009/2010 godine, kada je bilo izbačeno na ulicu više od 1.000 sudija. Kada smo došli na vlast 2012. godine, mi smo, naravno, refundirali štetu tim ljudima. To nas je koštalo 44,7 miliona evra. Zamislite šta se moglo izgrditi za te pare da ovi pre nas nisu radili to nečasno delo? Jedno je sigurno, niste pisali o soroševskim fondovima i fondovima Albanskog helsinškog komiteta. Iako je u mnogim medijima objavljena na tu temu, čini nam se olako ste je preskočili. Nijedne reči o tome ni na blogu, ni u namenskim medijima, ni na globalnom sredstvu opismenjavanja „Tviteru“. Slažemo se, nije lako braniti tezu da novac za vaše projekte transparentnosti pravosuđa Srbije dolazi iz takvih izvora. Ako je to razlog našeg neslaganja, vašeg pokušaja da diskreditujete naše udruženje, da nas nazivate uvredljivim imenima, ne brinite, budite spokojni, uvaženi kolega, i prenesite svojim partnerima da mi nismo zainteresovani za te pare. Sa vašeg izvora vodu piti nećemo. Mi imamo samo sredstva koja zarađujemo od našeg zajedničkog poslodavca svakog 15. i 30. u mesecu po koeficijentu utvrđenom u zakonu. Finansiramo se od članarina onih kojima nije žao da i od te male plate odvoje deo za viši cilj i iz ličnih sredstava opet od tih plata. Priznajemo, nije lako, ali je pošteno i to je dovoljno. Sudiji i tužiocu je dovoljno to što je pošteno, a uložiće napor da prevaziđe to što nije lako uz nadu da ćemo se izboriti za bolje, ali biće sve lakše kada sudije i tužioci budu objektivno vrednovani, kada budu napredovali samo po osnovu radnih, a ne paradnih kvaliteta i kada se pošten sudijski i tužilački rad bude i materijalno cenio tako da im pruži dostojanstveno dostojanstvo i dignitet u skladu sa odgovornošću posla koji svakodnevno rade. Drage moje kolege, o ovome još ima pet strana. Ja ću sledeći put nastaviti da bi moje ostale kolege mogle da govore. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dušan Marić. Izvolite.
Dame i gospodo, ako računamo 10 sudija o kojima danas raspravljamo, a koje ćemo sutra svakako izabrati, Skupština Srbije je u decembru izabrala skoro stotinu novih sudija i javnih tužilaca i to je dobra stvar. To će u svakom slučaju doprineti poboljšanju stanja u srpskom pravosuđu. Meni je posebno drago što se među opštinama koje će u Novu godinu ući sa novim pravosudnim kadrovima nalazi i Velika Plana. Podsećam, među sudijama koje smo izabrali 15. decembra nalazi se i pet novih sudija iz Velike Plane. Ja ću pročitati njihova imena, jer smatram da to zaslužuju. Prvi put na sudijsku dužnost izabrani su Bojana Lalić, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Velikoj Plani, Dušan Milošević, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, Svetlana Jovović, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Požarevcu, Tamara Radovanović, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Velikoj Plani i Jelena Vučković, takođe sudijski pomoćnik u sudu u Velikoj Plani. Svojevremeno je Visoki savet sudstva doneo odluku da u Osnovnom sudu u Velikoj Plani sudi 14 sudija. Međutim, taj broj nikada nije dostignut iz dva razloga. S jedne strane, zbog odlaska ljudi u penziju i na druga radna mesta. S druge strane, zbog spore procedure izbora novih sudija. U međuvremenu, u julu mesecu Visoki sudski savet je doneo odluku da se broj sudija u Velikoj Plani poveća na 18. Poređenja radi, prošle godine u Osnovnom sudu u Velikoj Plani je sudilo osam sudija. Znači, od 14 dozvoljenih, Osnovni sud je imao na raspolaganju osam sudija. Sada je stanje znatno bolje. Četvoro sudija koje su primljeni u međuvremenu sa ovih pet sudija koje smo izabrali 15. decembra sud u Velikoj Plani sada ima 17 sudija. U toku je procedura za izbor još jednog sudije. Znači, prvi put posle dugo vremena sud u Velikoj Plani će raditi u punom kapacitetu. Ono što je bitno jeste da su uglavnom u pitanju mladi ljudi koji predstavljaju budućnost pravosuđa i Velike Plane i Srbije. Druga stvar, građani s pravom očekuju, s obzirom na postojeći broj sudija, na povećanje broja sudija, da će sudski postupci sada kraće trajati, da se sudski postupci neće otezati, kao što je do sada bio slučaj, po tri, četiri, pa i po pet, šest godina. Inače, u ovom trenutku u sudu u Velikoj Plani ima 11.000 nerešenih predmeta. Do izbora ovih pet sudija, po sudiji je bilo 900 sudećih predmeta. Kada se ovi predmeti raspodele sada na ukupan broj sudija sa ovim novim sudijama stanje će biti znatno bolje. Znači, 650 predmeta po sudiji. Na novim sudijama kako u Velikoj Plani, tako i u celoj Srbiji je jedan težak zadatak da svojim radom povrate poverenje građana Srbije u pravosudni sistem. To poverenje već godinama ne postoji. U narodu je rasprostranjeno mišljenje da sudovi ne sude po pravu, nego da u velikom broju slučajeva sude po vezama, po ličnim poznanstvima, da sude na osnovu primljenog mita, posebno kada su u pitanju ljudi koji imaju mnogo novca i kada su u pitanju politički uticajni pojedinci. Po istraživanju iz decembra meseca 2014. godine, građani najmanje veruju tužilaštvu i sudovima, njih 68% od svih bitnih državnih institucija. Po istraživanju javnog mnjenja u septembru 2019. godine, samo 21% građana Srbije ima poverenje u pravosuđe, dok čak 48% gaji potpuno nepoverenje prema sudijama i tužiocima. Po istraživanju iz jula ove godine, procenat građana koji ima poverenje u sudstvo pao je na 15%, dok njih 53% gaji potpuno nepoverenje prema sudijama i tužiocima. U jednom relevantnom istraživanju iz 2017. godine u kojem je anketirano 1.218 sudija iz 83 osnovna i viša suda, njih 84% je izrazilo nepoverenje u sudski sistem, a njih 78% veruje da u sudskom sistemu nisu dominantna stručnost i znanje, već slične veze i nepotizam. Istom anketom obuhvaćeno je 385 javnih tužilaca iz 47 tužilaštava. Njih 85% veruje da su u pravosuđu dominantne lične veze i nepotizam. Dakle, sudije i tužioci ukupno skoro 1.600 sudija i tužioca veruju da je u velikoj meri za napredovanje u njihovoj karijeri i za opšte stanje u sudstvu su bitne rođačke, kumovske veze, da je bitan nepotizam. Ja ističem da ovakvo stanje imamo u situaciji kada sudije i tužioce još uvek bira Narodna skupština. Ja sada moram da izrazim bojazan šta će se dogoditi ako na referendumu 16. januara budu usvojene predložene ustavne promene po kojima će parlamentu skoro u potpunosti biti oduzeta ingerencija da bira sudije i tužioce. Po predloženom rešenju, sudije i tužioci će, malo možda preterano rečeno, ali suština je ista, birati sami sebe. Mi u Srbiji imamo tri grane vlasti. Imamo zakonodavnu vlast, imamo izvršnu vlast i imamo sudsku vlast. zakonodavnu vlast kontrolišu građani. Oni je biraju na izborima. Izvršnu vlast kontrolišu parlament Srbije i lokalni parlamenti, a sudsku i tužilačku vlast neće kontrolisati niko. Ja smatram da to nije dobro. Čak smatram da je to i opasno. Bojim se da sudovi, da pravosuđe ne postane produžena ruka nekog drugog centra moći. Jednostavno, smatram da niko u Srbiji ne treba i ne može da bude iznad države i iznad građana. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vuk Mirčetić.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, uvaženi gosti, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, SNS je ponikla iz naroda i za nas kao predstavnike SNS i predstavnike poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu izuzetno je važno da radimo na daljem razvoju pravosuđa i jačanju svih institucija, naročito onih institucija u pravosuđu. To moraju da budu institucije koje će raditi za narod i u ime naroda. Tako je i današnje tema izuzetno važna za nas kao predstavnike poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu. Pre nego što pređem na temu voleo bih da popričamo ponovo o tome kako se prethodna vlast odnosila prema pravosuđu. Predstavnici prethodnog režima, bivše vlasti daju sebi za pravo da danas pričaju o pravosuđu, a upravo su oni ti koji su razorili pravosuđe i učinili da danas građani Republike Srbije imaju poverenje u pravosuđe kakvo imaju, odnosno da ga baš i nemaju. Kolega Dušan Marić je pričao i o tome, pričao je i o nekim stvarima koje se vezuju za odnos i predstavnika pravosuđa prema pravosuđu i vidimo da su te reforme, a ja smatram da su najviše krive te reforme iz 2009. godine koje su nastale za vreme predstavnika tadašnje DS, najviše krive za to kakav mi danas imamo odnos prema pravosuđu. Međutim, mi kao predstavnici SNS, predvođeni politikom Aleksandra Vučića, trudimo se na sve načine da vratimo poverenje građana Republike Srbije u sve institucije, tako i u institucije pravosuđa. Kada pričamo o reformi pravosuđa iz 2009. godine, moramo da ponovimo i ovaj i svaki put, jer nikada nije dosta da ponovimo i da se toga prisetimo da nam se to više nikada u životu ne desi, ta reforma je koštala 44,7 miliona evra i 850 sudija je u danu ostalo bez posla. Dakle, to su rezultati predstavnika bivšeg režima, predstavnika tadašnje DS, kada je u pitanju pravosuđe. Vraćamo se u vreme, dakle te 2009. godine, kada su predstavnici bivšeg režima poistovećivali opštinske odbore svojih stranaka, odnosno svoje stranke, kada kažem svojih stranaka, sada je to više stranaka… Vi znate da su se oni posvađali međusobno jedni sa drugima, da nisu mogli da sarađuju jedni sa drugima i onda od jedne stranke, od bivše DS, vi danas imate više stranaka koje sada pričaju o tome da li će oni u jednoj koloni da idu, dve, pet, kolona i to oni neće ni znati do samog kraja. Ono što je važno jesu činjenice o kojima mi danas pričamo, a to je da je Društvo sudija Srbije dnevnom listu „Politika“ poslalo dopis kojim se dokazuje da su tadašnji predstavnici opštinskog odbora DS Vlasotince na sednicama svojih opštinskih odbora pričali o tome koji predstavnici, odnosno koji kandidati ili potencijalni kandidati za predstavnike pravosudnih funkcija odgovaraju i koji su privrženi DS, koliko ko može da pomogne itd. I isti ti danas pokušavaju na sve moguće načine da se dokopaju vlasti. Mi smo pričali nebrojeno puta o tome ovde i treba ponoviti još isto toliko puta najmanje kakvi su im to modeli rada. Imaju slične modele rada manje više svi. Oni pre svega napadaju predsednika Republike Srbije, a sve naravno u cilju da njega oslabe i da ga poljuljaju od njegovog rada ka napretku Srbije i uopšte u svemu onome što on radi. Kada vide da predsednik odoleva svim tim napadima onda pokušavaju da napadnu predsednika, pokušavaju da mu napadnu porodicu, da mu napadnu decu itd. i tu se ne zaustavljaju, napadaju dalje funkcionere. Kolega Uglješa Mrdić je pričao o napadima na pojedine naše funkcionere, na Sandru Božić, na Vladanku Malović, da ne pričam sada imena svih naših funkcionera, jer nemamo toliko vremena. Pozivaju, u poslednje vreme, čak i na ubistva. Pozivali su na ubistvo predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića. Meni je neverovatna stvar bila… Jutros pre sednice čitao sam pojedine izjave njihovih pristalica koji kažu, moram to da citiram, da su takve reči, reči kojima oni pozivaju na nasilje, u kojima pozivaju na ubistvo predsednika Republike Srbije, „melem za dušu“ i „relaksacija za mozak“. Kako mogu takve reči bilo kome da budu „melem za dušu“ i „relaksacija za mozak“? Ja, evo, verujte mi ne razumem i voleo bih da mi bilo ko da odgovor na to pitanje. Prošli put sam postavio pitanje i nisam dobio odgovor – kada će konačno neko odreagovati na ove pretnje? Mislim taj čovek ne živi u strahu, on radi u najboljem interesu za ovaj narod, ali smatram da predstavnici pravosuđa treba da uzmu stvar u svoje ruke i da konačno krenu da rade svoj posao kada su u pitanju pretnje prema predsedniku. Mi smo pričali o tome u prethodnom periodu šta smo mi, kao predstavnici SNS, uradili kada je u pitanju pravosuđe. Mi smo pričali o tome šta je urađeno u domenu infrastrukture. Pričali smo o tome šta je urađeno kada je u pitanju jačanje pravosudnih institucija i ne samo pravosudnih institucija. Mi možemo da pričamo o apsolutno svim segmentima zato što se strateški trudimo da u svim segmentima Srbija napreduje i ide napred. Koji su to rezultati? Šta je to ostvareno u prethodnom periodu? Zašto mi možemo danas sa sigurnošću da kažemo da Srbija ide napred i da je Srbija danas 2021. godine neuporedivo bolja od one Srbije iz 2012. godine i da ne pričamo o Srbiji ranije? To su potpuno različite Srbije. O tome ću pričati malo kasnije. Važno je za sada da napomenem da je Aleksandar Vučić sam otvorio preko 250 fabrika i, znate, kada pričamo o otvaranju 250 fabrika, mi ne pričamo samo o tome da je predsednik Aleksandar Vučić došao, otvorio fabriku i da se na tome završilo. Da bi se jedna fabrika otvorila potreban je jedan proces rada, razgovaranja sa investitorima, pa kasnije čak i pronalaženja adekvatnih radnika i onih ljudi koje ćemo mi da zaposlimo. Ono što je važno jeste da pomenemo da je deo tih fabrika otvoren u doba pandemije korona virusa. Dakle, dok je svuda nezaposlenost rasla, u Srbiji je rasla zaposlenost. Za ponos su i neki istorijski rezultati koje je Republika Srbija ostvarila. Ja ih neću sada mnogo pominjati, ali je važno zbog građana Republike Srbije da to kažemo. Bruto društveni proizvod ove godine, istorijske godine za Srbiju, prelazi prvi put 52 milijarde evra. ukoliko to uporedimo sa vremenom kada je vladao prethodni režim, dakle 2012. godina, BDP u apsolutnom iznosu je iznosio 33,7 milijardi evra. To znači da smo mi za nepunih 10 godina uspeli da stvorimo 20 milijardi evra dodatne, odnosno nove vrednosti za građane Republike Srbije. Mi pričamo sada o tome da prosečna plata već u januaru bude 610 evra, a setimo se, kada je Aleksandar Vučić postao predsednik Vlade, premijer, prosečna plata iznosila je 330 evra. Koja je to razlika onda u povećanju standarda? Koja je to razlika o kojoj mi danas pričamo? To su rezultati koji su mogući samo zato što mi pratimo politiku Aleksandra Vučića, pratimo tu viziju predsednika Aleksandra Vučića i to nam dalje dozvoljava da mi možemo da imamo dovoljno sredstava da ulažemo u infrastrukturu. Evo koja evropska država može danas da se pohvali da u ovom trenutku gradi 10 autoputeva i brzih saobraćajnica. Mi smo pričali o raznim stvarima, neki su se smejali. Ti koji su se danas smejali mislim da su shvatili, jer mi delima pokazujemo da ne pričamo samo, već da su to stvari koje su realne. Kada pričamo o tome, pomenuo sam malopre pandemiju korona virusa, jako je važno da se zahvalimo i na ovaj način, ne znam koliko to znači predstavnicima medicinskog osoblja, ali sam siguran da im mnogo više znači činjenica da je baš danas 711 mladih diplomaca medicinskog fakulteta i škola i stručnog osoblja, kada je u pitanju medicina, dobilo svoje ugovore o radu. Mi smo kada je medicinski, odnosno zdravstveni sektor, u pitanju podizali plate i mi ćemo nastaviti na poboljšanju životnog standarda svima onima koji rade u zdravstvenom sektoru zbog toga što smo mi zahvali, a znate kako kažu – zahvalnost traje najkraće. Mi ne želimo da pokažemo za nas kao predstavnike Srpske napredne stranke, kao predstavnike poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ da naša zahvalnost ne traje, već mi želimo delima da pokažemo da smo zahvalni tim ljudima koji su na prvoj liniji otpora od korona virusa već, evo, skoro, koliko ima, dve godine. Mi i kada pričamo o tim nekim delima kolege su pričale u prethodnom delu sednice i o ovom novom zakonu koji ćemo izglasati, već od 1. januara, dakle, već od subote, mi ćemo videti promene na bolje, pozitivne promene i videćemo promene kada su u pitanju i porodice koje dobiju prvo dete. Dakle, porodica koja dobije prvo dete dobiće 300.000 dinara, kao pomoć države i smatram da će to pomoći i razvoju ove države i smatram da to govori da mi direktno razmišljamo i da mislimo na budućnost svih građana Republike Srbije i naravno same Srbije. Ali da ne mislimo samo na one koji dolaze a treba da ih bude što više, mi mislimo i na one koje trenutno rade, mislimo i na one koji su radili u prethodnom periodu i zato ćemo povećati i penzije i plate. Plate će biti povećane u javnom sektoru preko 7%, penzije će biti povećane preko 5,5%. Ono što je jako važno kada pričam na terenu sa starijim sugrađanima i kada im pomenem tih 20.000 dinara, ja njima po njihovim licima i osmesima vidim da oni razumeju da smo mi njih razumeli i sve ono što su oni ostavili nama u prethodnom periodu i da su nam oni ostavili ovu državu koju smo mi samo pozajmili od njih i ostavljamo našim naslednicima. Mi radimo na tome da 2025. godine prosečna plata u Srbiji bude 900 evra, da prosečna penzija bude 440 evra i kao što su nam se pojedini smejali za to u prethodnom periodu, smeju se i sada, a mi ćemo im 2025. godine pokazati da nisu bili u pravu i da je to stvarnost, kao što su sada stvarnost neke druge stvari. O svim planovima, o planovima razvoja Srbije za 2022. godini predsednik Aleksandar Vučić će se sutra obratiti javnosti u 18 časova i pričaće detaljno o tome, a kao što ste imali priliku da čujete mi svi koji sledimo politiku Aleksandra Vučića pričamo o tome i šta se uradilo i šta se trenutno radi, ali i koji su planovi u nekom narednom periodu, šta je sve to što ćemo uraditi. Predstavnici bivšeg režima za koje smo čuli kako su se ophodili prema pravosuđu, a vala znamo i kako su se ophodili prema apsolutno svim drugim segmentima kada je u pitanju Republika Srbija, dakle segmentima društva danas izdaju razna saopštenja. Evo, imali smo prilike u prethodnom periodu, prethodnih dana da vidimo da Đilas, Marinika Tepić, Tadić, Jeremić i svi ostali koji su najjači oni su već proglasili pobedu, pokazuju razna istraživanja. Međutim, ono što moraju da znaju jeste da istraživanja da bi bila validna treba da budu i reprezentativna. Postoje i neka druga istraživanja prema kojima SNS ima 57%, opozicija, dakle SSP, Jeremićeva stranka, DS, Pokret slobodnih građana, svi ostali imaju 12%, pa onda svi ostali ispod toga. Nije to toliko važno. Istraživanja nisu toliko važna jer su najvažnija istraživanja upravo izbori, izbori koji će biti 3. aprila. Znate, kada birač izađe iza paravana, kada pogleda liste, kada vidi imena tih listi, kada vidi ko su ljudi na tim listama, kada se seti, a ja pozivam ovim putem građane Republike Srbije da se samo sete šta su uradili predstavnici SNS, šta su radili predstavnici bivšeg režima i da u skladu sa tim zaokruže onaj broj za koji smatra da će obezbediti Srbiju napretka i boljitka, kada se svi ti glasovi prepoznaju, to je pravo istraživanje i to je ono najbolje istraživanje. Jedino relevantno istraživanje danas su izbori, jer danas u Srbiji odlučuje narod. Mi danas živimo u Srbiji koja je drugačija od one Srbije iz 2012. godine. Mi danas živimo u Srbiji koja vodi računa o tome da je pravosuđe samostalno, koje vodi samostalnu politiku, slobodarsku politiku. O budućnosti Srbije danas ne odlučuju ni tajkuni, ni strani ambasadori, ni bilo kakvi mediji pod direktnom kontrolom ili Dragana Đilasa ili Šolaka ili bilo koga drugog, danas u Republici Srbiji odlučuje narod. Predstavnici bivšeg režima to moraju da znaju i to moraju već jednom da shvate. Predstavnicima pravosuđa o kojima mi danas pričamo ja želim, pre svega, da oni budu samostalni u svom radu. Ja sam nekoliko puta namerno u svom govoru iskoristio tu reč, njima želim da budu samostalni, da rade svoj posao za narod, u ime naroda, a mi ćemo nastaviti da se borimo i dalje za jačanje svih institucija, naravno i institucija pravosuđa, jer smatramo da su jake institucije ono što je osnova za dalji razvoj Republike Srbije. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Ukoliko ne, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka 2. i 3. tačke dnevnog reda. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 90. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da na osnovu člana 101. stav 4. Poslovnika, prekidam rad ove sednice zbog održavanja Devete posebne sednice Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu, koja je sazvana za sutra, sa početkom u 10,00 časova. U skladu sa članom 101. stav 5. Poslovnika, obaveštavam vas da ćete o nastavku Šesnaeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini biti blagovremeno obavešteni. Sa radom nastavljamo sutra u 10,00 časova.