Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Prema službenoj evidenciji prisutno je 137 narodnih poslanika. Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da nemamo kvorum za rad Narodne skupštine. Pokušaćemo u 11,00 časova. Hvala lepo. [[Nastavak sednice u 11,10 časova.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštne Republike Srbije u 2004. godini. Prema službenoj evidenciji prisutna su 203 narodna poslanika. Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milan Radulović, Nataša Mićić, Goran Svilanović, Goran Davidović, Išpanović Ištvan, Miloljub Albijanić i Vojislav Koštunica;zakasniće Vučeta Tošković. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOZI ODLUKA O IZBORU GUVERNERA NARODNE BANKE SRBIJE I PREDSEDNIKA I ČLANOVA SAVETA NARODNE BANKE SRBIJE Reč ima narodni poslanik Predrag Marković, a posle njega narodni poslanik Gordana Čomić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo, moje je veliko zadovoljstvo da smo u prilici da ovih dana ispunimo predizborna obećanja svih koji se nalaze u ovoj sali. Obaveza je, zahvaljujem svima koji su govorili u prethodna dva dana, da vodimo računa i o proceduri i nastojaćemo, nadam se zajedničkim snagama, da svaku vrstu proceduralnih teškoća rešimo dobronamerno. Svi poslanici koji se ovde nalaze su nešto obećavali građanima Srbije, još uvek nisu znali koliko je njihovo izborno telo, a ovo je prilika, u vremenu dok se formira vlada, da uradimo sve ono što se ne tiče neposredno vlade, ali se tiče građana Srbije i zajedničkih obećanja. Osnovno jeste paket izbornih zakona, da nam se više nikada ne desi da izbori budu neuspešni i da pola miliona građana ne bude zastupljeno u parlamentu. Zbog toga je ovo prilika da prvo ispravimo taj deo nepravdi, jer svi koji su govorili tokom predizbornih aktivnosti podsećali su na to da je neophodna pravda, zbog toga će ovaj parlament biti prva institucija u kojoj će se voditi računa o tome da ispuni svoju funkciju. Jedna od njih jeste kontrola izvršne vlasti, a to se možepre svega tako što ćete jačati one institucije koje su nezavisne od vlade. Razumem stranačke interese, razumem da mnogi ovu govornicu koriste u ovom trenutku za reklamiranje svoje stranke ili barem za međusobno hrabrenje poslanika, ali svi koji žele da ubuduće imamo odgovornu vlast moraju da učestvuju u tome da se uspostavi kontrola te vlasti. Narodna banka Srbije je nezavisna institucija kada su Savet i guverner izabrani legalno, i mora da bude nezavisna od Vlade. Zbog toga ne mora da se čeka, i to je odgovor – da li nam se žuri; žuri nam se, žuri se svima nama, da počnemo da ispravljamo nepravde i da počnemo da stvaramo nezavisne institucije. U predlogu koji je dostavljen, i za Savet i za guvernera, vidljivo je da se insistira na tome da ti ljudi mogu da sprovode kontrolu. Oni koji se nisu zaustavili čitajući prve redove u biografijama kandidata mogli su da primete da svi ti kandidati za Savet Narodne banke Srbije imaju različito obrazovanje. Ako ste nastavili dalje, videli ste da oni imaju dodatno školovanje za finansije. A zašto? Zato što Narodna banka Srbije direktno svojom aktivnošću utiče na privredne aktivnosti, na sigurnost spoljno-trgovinskih odnosa i, naravno, na monetarnu sigurnost. Vidim da ovde ima ljudi koji rado čitaju novine, i stare i nove, a ako su čitali novine u prethodne tri godine, ne one strane sa lažnim aferama i tračevima, već one ozbiljne strane u novinama, primetiće da su u predlogu za Savet Narodne banke Srbije imena ljudi koji su i tokom prethodne tri godine, ali i ranije, stavljali različite kritičke primedbe na pojedine odluke Narodne banke Srbije. Dobrodošli onda takvi ljudi, jer samo oni koji su stavljali primedbe, nezavisno od toga da li su pripadali nekoj stranci ili ne, dobrodošli su da kontrolišu guvernera. Naravno, za guvernera je presudno ono što mi znamo o njegovoj stručnosti, ali to nije dovoljno. Niko ovde nije govorio o stručnosti u negativnom smislu, naprotiv, mnogi su govorili pozitivno o stručnosti sadašnjeg Saveta i sadašnjeg guvernera, koji su nažalost nelegalno izabrani. Struka nije dovoljna, ona ne govori o tome kako će se ljudi ponašati. Vi vrlo dobro znate koliko ima stručnih ljudi koji ne prezaju ni od čega, čak su po tome najveći stručnjaci. Onaj Savet Narodne banke Srbije koji nije dao ostavku kada su pristigli dokazi da su nelegalno izabrani, on se preporučio da ne može nikoga da kontroliše, nezavisno od stručnosti, jer nije spreman da snosi moralne konsekvence. Ovde nas je neko juče podsetio na to da u Narodnoj banci Srbije za poslednjih sedam meseci, to je valjda kvalitet, nije održana ni jedna spektakularna konferencija; pa, nije. Zar vam to ništa ne govori? Mogla je da bude spektakularna konferencija u kojoj bi se ispunilo ma koje obećanje davano od septembra, i da je glasilo uvek - za slučaj da se utvrdi da sam nelegalno izabran, odmah dajem ostavku. To je bila vest u septembru, oktobru, novembru, decembru i to je vest od prekjuče. Nismo videli posledice. Građani moraju da imaju poverenje u Narodnu banku Srbije, jer je ona nezavisna institucija i ona, zajedno sa ovim parlamentom, na svoj način kontrolisana od Saveta, mora da kontroliše Vladu. Svaka vlada je, to dobro zna profesor Milošević koji na to stalno podseća, sklona da se kvari, čak i kada ima zakone oko sebe. A ovde se govorilo zašto nema na prvom mestu zakona o Vladi; nema još ni Vlade. Juče je jedan poslanik govorio o tome da je neophodno da se donese zakon o sukobu interesa. Neophodno je i verujem u sve vas da ćete doneti taj zakon, ali i da ćete omogućiti kontrolu tog zakona, jer uvek kada neko govori - čujte šta govori, a zapitajte se i odakle to govori. Imam jednu poruku koja će biti važna za sve nas: šta je obaveza ovog parlamenta? Da vodi računa o činjenicama, a ne o tome da možete da se reklamirate ili da poštujete neke nove običaje. Videosam da ljudi imaju običaj da na ovu govornicu nose sa sobom stare novine, valjda za slučaj da zatrebaju, pa mogu da se pročitaju pre upotrebe. Problem je što su te novine žuta štampa. Šta mislite zašto se zovu žuta? Nije problem novina, problem je kakvu sliku te novine stvaraju. Slika koju stvara ovaj parlament ne može da bude ista kao slika koju stvara žuta štampa. Ovaj parlament mora da pokaže da može da obezbedi kontrolu i sigurnost građanima; ne samo građanima koji žive u ovoj zemlji. Pogledao sam, kao i vi, biografiju Radovana Jelašića. Gospodina Jelašića znam; naravno da kod njega nema nikakvog sukoba interesa. Nećete, valjda, verovati dnevniku u kome se jedna banka pohvalila da će njen direktor od 1. juna biti gospodin Jelašić. Naravno da se banka pohvalila zbog njegove stručnosti. Na početku te biografije piše nešto drugo: da je gospodin Jelašić rođen 19. februara; to je danas. Nemam nameru da govorim o gospodinu Jelašiću. Hoću da zloupotrebim vašu pažnju i govorim o njegovom ocu, koji je Srbin iz Mađarske i koji je odlučio da svoju decu iz socijalističke Mađarske školuje u Srbiji. Njegova deca su završila u Srbiji najviše škole i danas postoji mogućnost da jedan njegov sin postane guverner. To je poruka Srbima u Mađarskoj. Tako se štite nacionalni interesi, kao što se dokazuje da li ste vi sposobni da štitite parlament na taj način što ćete na najvažniju, najkrupniju novčanicu staviti lik Slobodana Jovanovića. Time se dokazuje kako se brane nacionalni interesi, a ne pričom za govornicom. (Predsednik: Vreme.) Srećom, ovde ima dovoljno ljudi - i verujem u svakoga od vas, svejedno kojoj stranci pripadate, jer verujem vašim biračima - koji će podržati ono što je ostvarenje nacionalnih interesa, a ne prazna priča o njima.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, a posle nje narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, neodoljivo je posle napomene o danu rođenja gospodina Jelašića da se zaključi da smo rešili da mu poklonimo Narodnu banku Srbije za rođendan. Videćemo koji drugi kandidati imaju rođendane, pa da vidimo šta ima još za poklanjanje. No, zbilja, razlozi za glasanje protiv stavljanja van snage izbora guvernera i Saveta Narodne banke Srbije su trojaki. Prvi razlog je proceduralne prirode. Dakle, osim zbog propusta u datumima kada je poštovanje Poslovnika i dnevnog reda Skupštine u pitanju, proceduralno mi ujedno razgovaramo o stavljanju van snage Odluke o izboru guvernera, postojećeg i sadašnjeg, i izboru novog guvernera, što je nezakonito i što je znak da je ovaj saziv skupštine, nažalost, naopako počeo da radi. Drugi je u činjenici kako ćemo tokom te procedure glasati o jednom i o drugom, jer ako glasamo kao Skupština o stavljanju van snage Odluke o izboru Kori Udovički, a ne glasamo za izbor Radovana Jelašića, imaćemo problem. O tome procedura vodi računa i zato ove dve tačke ne mogu jedna za drugom na dnevni red. Sve te tačke, kao i ceo dnevni red u suštini govori o tome zašto je stavljeno kao prva i druga tačka, jer se radi o koaliciji u pokušaju, odnosno o stvaranju većine u Narodnoj skupštini u pokušaju. Svaka koalicija ima svoju cenu i to će biti prva i najvažnija tema u javnosti, dakle šta je cena koalicije, a to će se zvati trgovinom. Kada je opozicija u pitanju zvaće se interesima države, a kada je vladajuća većina u pitanju zvaće se interesom programa ili će se zvati interesom napretka Srbije, ali će biti cena koalicije. Ovo je prvi put da imamo kaparu za koaliciju i ta kapara je Narodna banka Srbije. To je ono što Narodna skupština danas radi odlučivanjem i raspravom o stavljanju van snage Odluke o izboru guvernera Kori Udovički i glasanjem o novom guverneru. Drugi razlog je u tome što kandidati ne ispunjavaju uslove za izbor, jer je guverner politički obojena ličnost, što je u suprotnosti sa zakonom. Tri člana Saveta od pet su politički obojene i pristrasne ličnosti i to je u sukobu sa pojedinim članovima Zakona o Narodnoj banci Srbije. Dalje, odlukom o kojoj ćete prethodno glasati, ako se skupi većina u pokušaju da se stavi van snage, stavljate u ruke budućem guverneru jedan prostor da on odlučuje o tome koja će akta guvernera Kori Udovički staviti van snage. To se zove prostor za korupciju i to će prirodno u ovoj skupštini izazvati sumnje. Tome služi opozicija. Dakle, koje će to odluke, ako bude izabran nezakonito, budući guverner stavljati van snage, a koje neće? Koliko će to koštati i da li je to deo kapare za koalicij; ili će se oblačiti u ono što se zove interes za vraćanje dostojanstva Skupštini? Ne može se na naopak način vraćati dostojanstvo ove skupštine. Na kraju, treći razlog, osim ova prva dva, nasilja nad procedurom i neispunjavanja uslova koje kandidati treba da ispune po zakonu kada je u pitanju Savet guvernera i guverner, to su politički komentari da je ovo korak nazad u odnosu na sastav ljudi koji čine danas Savet Narodne banke Srbije i na ono što je učinila Kori Udovički kao guverner. Od politički neutralnih ličnosti, od vrhunskih profesionalaca, mi ovde u Skupštini saglašavamo se da, dok se pravi većina u pokušaju, to budu politički pristrasne ličnosti, članovi stranaka, funkcioneri stranaka i ljudi koji ničim, osim voljom većine koja je neprikosnovena, ne garantuju da će zaista dalje raditi na izgradnji nezavisnosti institucije Narodne banke i na onome što treba Narodna banka da radi kao podrška budžetskoj i ekonomskoj politici buduće vlade Republike Srbije. Ako je išta trebalo da biramo u ovoj skupštini trebalo je da biramo Vladu Republike Srbije. Ako je ovaj dnevni red hteo test da li postoji većina za izbor Vlade i da li ćemo kao Skupština prihvatiti da ćemo za svako imenovanje, dakle za svaki izbor imati ovakvu vrstu političke trgovine i ovakvo udaranje na proceduru u Skupštini, onda neće biti dobro ni za Vladu Republike Srbije, ni za Narodnu banku Srbije, a ponajmanje za Narodnu skupštinu Republike Srbije. Na kraju, želim sa dve reči - jer znam da većina sve može i da je omeđena nikad sopstvenom voljom za samokontrolom, nego uvek kontrolom opozicije u Skupštini i zato što znam da opozicija i vladajuća većina dele odgovornost za ovu Skupštinu i zato što znam koliko je potrebno svaki put vladajućoj većini uputiti najdobronamerniji savet da se svaka bahatost prema zakonitosti procedure skupo plaća; uvek je veća, mnogo veća od cene koalicije ili kapare za koaliciju koja je u pokušaju - da se zahvalim u ime Narodne skupštine, u ime građanki i građana Srbije, na visokom profesionalizmu, visokom zanatstvu i hrabrosti koju su u svom radu na izgradnji i odbrani nezavisnosti institucije Narodne banke Srbije pokazali i guverner Narodne banke i predsednik i članovi Saveta Narodne banke Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega narodni poslanik Čedomir Petković.
Dame i gospodo, Srpska radikalna stranka, odnosno poslanička grupa SRS-a je kroz izlaganje naših poslanika i zamenika šefa poslaničke grupe, gospodina Aleksandra Vučića, predložila, čini mi se, najbolje i jedino moguće rešenje - da povučete ovaj predlog, da se ispoštuje određena procedura i da prvo razrešimo guvernera; ili kako god hoćete, poništite odluku o izboru guvernera, mada i to smatramo nelegalnim i nezakonitim, pa tek onda da se bavimo ovim poslovima, odnosno predlogom za izbor novog guvernera. Vi to odbijate, a mi ćemo u daljem izlaganju nastojati da vam pokažemo da pravite ponovo istu grešku koju su napravili vaši prethodnici, koji su silom broja poslanika odlučili o nečemu što danas vidimo da je nezakonito. Tada su neke Milke, neki Petkovići, Milosavljevići, AFŽ u vašim redovima, koristili silu glasova umesto silu argumenata. Vaš predlog za guvernera Radovan Jelašić, odnosno čovek koga vi predlažete, počeo je svoju profesionalnu karijeru 1995. godine. Za pet godina radnog staža postao je viceguverner Narodne banke, a sada sa osam ili devet godina treba da bude naš guverner. Znate, u nekim ozbiljnim privatnim preduzećima u Nišu, kao što je recimo "Nana", "Raša", "Milošić", sa tolikim godinama staža mogao bi da bude šef računovodstva, eventualno da bude šef nekog sektora, ali nikako direktor tih firmi. Da li znate zbog čega? Ljudi su zainteresovani za svoj kapital, za vrednost koju su stvorili. Ne bi pustili čoveka sa tako malo iskustva da vodi jednu ozbiljnu firmu, a mi danas hoćemo takvom čoveku da poverimo vođenje Narodne banke. Opet se ponavlja isti slučaj u ovoj Narodnoj skupštini, kao što je nekad radila Socijaldemokratija, kao što su to nekada radili oni iz GSS-a; znate, mali ucenjuju velike, uslovno rečeno velike. Mala je bara, a doduše mali su i krokodili, ali je mnogo krokodila. Treba svakome dati ponešto, apetiti rastu. Ovi bi hteli diplomatiju, a ovi finansije, a uz finansije, kažu, dajte nam i Narodnu banku. Zašto Narodnu banku? Pa, eto, nju smo već imali, pa da vidimo, možda smo nešto pohranili što Kori Udovički nije našla, nije iščačkala, možda nas baš to tu čeka. Kaže gospodin Milko Štimac, govoreći da je on bio tu kada se upadalo u Narodnu banku - nisu bili svi sa maskama. Znamo da nisu bili svi sa maskama, bili su neki koji nisu nosili maske, a evo vas nismo prepoznali među osobama koja nije imala masku. Prema tome, na način na koji ste došli, jednim nasiljem, pokušavate nasiljem u Skupštini da odgovorite. Nema razlike između nasilja. Nasilje je urađeno van Skupštine oružjem, maskama, silom i nasilje koje se događa u Skupštini brojem glasova koaliconih partnera je takođe nasilje. Razlike nema, samo mesto činjenja nasilja se razlikuje. Nama, srpskim radikalima, čini se da se ovde igra jedna šahovska partija ukojoj, s jedne strane, figure vodi DSS, a onda je nestalo ideja, nestalo je nekog novog poteza, nešto što će dovesti do kvalitativne promene, pa se vuče neki međupotez. Taj međupotez ne znači nikakav napredak, znači samo dobijanje vremena, jer cajtnot vreba, i bolje odigrati taj potez i određeni broj poteza u određenom vremenu, nego da padne ona zastavica i da se partija tako izgubi. Vi, gospodo, nemate dogovora oko Vlade. Očigledno da je to neka neprirodna koalicija koju pokušavate da sklopite. Mi se tu nećemo mešati. Mi mislimo da vučete pogrešne poteze. Nije trebalo vući međupotez. Zamislite, mi još uvek radimo po Poslovniku koji je napisao gospodin Dragan Maršićanin, i koji je obogatila u praksi gospođa Nataša Mićić i koji su neki iz Demokratske stranke, neki iz tadašnje koalicije, obogaćivali. Mi smo još uvek pod pretnjom da narodni poslanik može biti izbačen, kažnjen da ne dolazi u ovu skupštinu nekoliko meseci, da mu bude zavučena ruka u džep. Još uvek radimo po tim uslovima da narodni poslanik ne može podneti amandman, nego ga podnosi u ime poslaničke grupe, jer još uvek mi nismo individua, mi smo ljudi koje je neko birao, mi smo deo čopora, deo grupe, mi smo oni ljudi koje su građani birali, a nemamo prava narodnih poslanika. Mi smo mislili da ćemo se baviti time da izmenimo Zakon o privatizaciji, jer dok ovde sedimo i raspravljamo o guverneru, a da prethodnog guvernera nismo smenili, Vlahović i dalje po onom zakonu protiv koga smo svi, čini mi se, privatizuje preduzeća u Srbiji. Sada hoće "Niteks", bacio je oko i na "Niteks" u Nišu. Hoće da ga privatizuje tako što će država otpisati dugove tog preduzeća, a budući vlasnik će ga kupiti za 10 evra. Umem i ja da kupim za 10 evra kada neko vrati prethodne dugove; pa, hajde, da izmenimo taj zakon. Mi i dalje radimo bez Vlade, bez pripremljenog budžeta, a mart mesec je na pragu. Kada ćemo ako sada nećemo? Dokle ćemo se baviti ovim poslom? Ne branimo mi Kori Udovički, a naročito ne zbog toga što nju predlaže i brani Božidar Đelić, onaj Boža koga svi zovete ovde «Boža derikoža». Nismo smo mi zaboravili kako jeizabrana Kori Udovički i koja je snaga stajala iza Kori Udovički. Nismo mi zaboravili ni ono sačekivanje ispred zgrade Narodne skupštine, kada su neki ljudi nahuškani predstavnicima Demokratske stranke, tadašnju poslaničku grupu SRS-a bili spremni da je linčuju. To ne možemo da zaboravimo. Ne branimo mi Kori Udovički ni zbog toga što nije podnela ostavku kada je postala svesna da je nelegalno i nelegitimno izabrana ovde. To ne znači, ukoliko je ne branimo bar snagom svojih reči, da ćemo dopustiti da se još jednom grubo prekrši zakon, Poslovnik, Ustav, da se prekrše dobri običaji i da nešto radimo za šta mislimo da nema smisla i da nije utemeljeno u zakonu. Ostaje nam da vas još jednom sa ovog mesta pozovemo da ne traćimo vreme i da radimo po prioritetima, pa da prekinemo ovu raspravu i da se okrenemo poslovima koji po nekom redosledu stoje: dakle, Poslovnik, Zakon o privatizaciji, pa da izaberemo Vladu i da radimo ono za šta su nas građani ovde i poslali. Neće biti mnogo teško sačekati da neko drugi bude guverner Narodne banke. Uostalom, ni prethodnik Kori Udovički se nije proslavio, Kori Udovički se nije proslavila, nemamo razloga da verujemo da će i Radovan Jelašić biti bolji. Ako je to želja tate, koji je iz Mađarske školovao sina u Srbiji, hajde da mu učinimo to ako ima saglasnost većine, pa neka na novčanici od 10.000 dinara bude tata gospodina Radovana Jelašića, pa tata je to zaslužio, jer je školovao sina.
Replika.
Meni je posebno drago da ste me slušali juče. Niste me, međutim, pažljivo slušali. Drago mi je da me prepoznajete i kada ne nosim čarapu na glavi. Inače, nosim stalno. Vidi se po meni. Takav sam tip. Svi iz G17 su inače takvi tipovi, sa čarapama na glavi, upadamo u institucije sitema. Pazite, bez obzira koliko nešto dugo ponavljate i uporno ponavljate, od toga nećete napraviti fakt. To nije činjenica. Nije bilo upada sa mašinkama maskiranih ljudi u Narodnu banku. To se nikada nije desilo, to je fikcija koju proturate već tri godine i uporno ponavljate, pokušavaući neke ljude da ogadite javnosti. Hvala bogu, u tome ne uspevate. Još jednom - to se nije dogodilo. Sada vi možete da nastavite o tome da pričate koliko hoćete, da gubimo vreme, da se čitava ova diskusija rasteže unedogled, da na taj način opet pravimo neku opstrukciju u uspostavljanju institucija sistema, ali pretpostavljam da nam to ovde nije cilj.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Petković, a posle njega narodni poslanik Milorad Mirčić. Milorad Mirčić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo na prvom predlogu uspostavljanja koalicije imamo kontinuitet; kontinuitet bezakonja. Prethodna vlast je to uspela da uradi tako što je izmislila jednu novu kategoriju poslanika, a zvali su se virtuelni poslanici. To su poslanici koji su glasali iz Turske, Soluna, Pekinga i različitih delova sveta. Vi ste uspeli na jednostavan način, tako što ste saučesnike u ovom prethodnom zlodelu uzeli za koalicione partnere. Kako su saučestvovali? Na taj način što su se tada zvali ekspertska grupa. To su ti čuveni eksperti. Šta su vam eksperti nametnuli na samom početku? Nametnuli su da zarad svoje lične osvete vi krenete u bezakonje. Nemamo mi srpski radikali ništa protiv vaših unutar koalicionih dogovora, ali mi želimo da zaštitimo u ovoj skupštini zakon, proceduru, demokratiju. Da li se to vama sviđalo ili ne, to nas ne interesuje. Treba da kažemo građanima Srbije šta na samom početku nameravate da radite. Predlog o izboru guvernera najočitiji je primer da vi po onoj narodnoj "klin se klinom izbija" dokazujete da je DOS u bilo kojoj formi i te kako značajna sirovinska baza za klinove, i ništa drugo. Ono što je predlagač ovde predvideo, a to je da protivzakonito, po svaku cenu, nametne guvernera Narodne banke Srbije, koji je član ili nije član G17 plus. Zašto? Da bi održavao kontinuitet. Kontinuitet sa onim guvernerom koji je protivzakonito bio na toj poziciji. Setite se, gospodo, Mlađan Dinkić je isto tako od strane ranije vlasti bio proglašavan za lažnog guvernera. Sada vi Kori Udovički proglašavate za lažnog guvernera. Šta je ovo? Ovo je kontinuitet lažnog guvernera. Šta želite? Želite da dovedete Srbiju u zabludu. Kako možete, gospodo, u obrazloženju za razrešenje Kori Udovički da napišete da ona nikada nije bila izabrana. Da li razmišljate kao zreli ljudi, da li ste svesni činjenice da snosite odgovornost? Šta ćemo, gospodo, pitam vas, sa onim novčanicama što je potpisala Kori Udovički? Šta ćemo sa njima? Da li su to falsifikati? Vi se sećate koliko ste se bunili pojedinačno ili kao stranke protiv izjave sadašnjeg predsednika Vlade, kada je rekao da je Dinkić lažni guverner, pa je čitava kanonada napada krenula na tu izjavu premijera Srbije. Vi sada pismeno iznosite još goru tvrdnju i kažete da nikada nije bila izabrana. Jeste, gospodo, objavljeno je u Službenom glasniku. Najmanje vi imate moralno ili bilo kakvo drugo pravo da nama radikalima prigovarate i podmećete da mi branimo Kori Udovički. Mi smo se tada bunili, protivili, ali vi mnogi koji sada sedite u novoj koaliciji kada ste nas osuđivali, izbacivali iz ove sale, kažnjavali, preduzimali sve mere najrigoroznije koje do sada nisu viđene u parlamentu, samo da bi sprečili sprske radikale da i tada spreče vaš javašluk, vaš lopovluk, vaš kriminal. Sada ste se setili novih izbora, sada želite da budete pošteni. Nemam ništa protiv, mi radikali se ne protivimo tome, možete da budete pošteni. Najverovatnije će jedan deo postati onog trenutka kada budete članovi Upravnog odbora Pošte. Jer to je jedini način da budete pošteni. Ono što zaboravljate, vaš kontinuitet sa prethodnom vlašću datira iz ranijeg perioda. Vi ste zaboravili da je predsednik G17 plus Miroljub Labus, koji je bio potpredsednik Vlade još za vreme Radoja Kontića. Zaboravljate, kada ovde pričate, da ste vi autori nekih stvari. govorimprvenstveno za ove iz G17 plus, da ste vi autori ove nakaradne monetarne politike, da ste vi i te kako značajno krivi zbog svog učešća u određivanju i vođenju makroekonomske politike; pa nećete sada to nekom drugom da pripišete. Ko je bio najodgovorniji zamakroekonomsku politiku? Miroljub Labus. Ko je vodio monetarnu politiku? Dinkić. Imamo mi razumevanja. Vi uvek svojim koalicionim partnerima date dve mogućnosti: jedna je da iz svojih redova izaberu večitog studenta ili iz vaših redova večitog asistenta; pa onda, kada čovek bira bolje je večitog asistenta. Ali ste zaboravili, gospodo, jednu stvar. U međuvremenu su objavljene mnoge studije, naučni radovi, koji ukazuju na pogubnu politiku koju je vodio na čelu Narodne banke bivši guverner Dinkić. Ovde se hvalite i kažete – za vreme mandata Mlađana Dinkića je bio čvrst kurs dinara. Da li ima neko više u Srbiji da vam poveruje u tu priču da je to dobro za Srbiju? Uostalom, podloga za tako čvrst kurs nije proizvodnja, nije realna vrednost, nego su devize koje ste otkupljivali od građana Srbije, nego su one devize i ona devizna sredstva kada ste vršili promenu valuta, kako vi kažete, ekspresno brzo i na svu vašu sreću pohvaljeni ste za to od strane međunarodne zajednice ili od MMF-a. Tada ste zaboravili samo jedan detalj, kolika je provizija bila za taj posao? Na bazi te provizije povećale su se značajno devizne rezerve. Odakle vam još devizne rezerve? Vrlo brzo ste to uradili. To je vaš bivši guverner. Čak je i knjigu objavio, gde je kritikovao bivši režim, u kojem ste mnogi od vas učestvovali. Suprotno od hiperinflacije, a što ima isto značenje i isti efekat, jeste stabilan kurs dinara. Kako? Tako što ste pri niskim platama, niskim primanjima povećali cene usluga, pa čovek da bi platio mora da vadi ono što je u slamaricama. Kako ste došli do tačnog podatka koliko ljudi drže u slamaricama? Kada ste zamenjivali valute, u evro pretvarali. Tačno ste znali da je to između tri i četiri milijardi evra. Sada nastavljate tako što određujete ličnost. Nama ličnost nije značajna toliko. Nama je značajnije i upozoravamo Srbiju na opasnost kontinuiteta koji sa ovom ličnošću želite da održite. DSS baca priču ili loptu na drugu stranu. Kaže da nas interesuje šećerna afera. Ko je najodgovorniji za šećernu aferu? Miroljub Labus. On je rekao u izveštaju pred Republičkom vladom, uostalom postoje stenogrami, zapisnici – prigovor međunarodne zajednice nema nikakvog značaja, on je lično razgovarao sa njima, preferencijali ostaju i dalje, je li tako ili nije? Šta vi mislite, preko noći ustanete, kako ovaj kolega kaže, nismo ga prepoznali u Narodnoj banci, pa ustanete i kažete – nismo mi bili u Vladi, to je bio neki drugi Miroljub Labus. Gospodo, grdno se varate ako mislite da je Srbija vama dala poverenje zato što ste u predizbornoj kampanji ubedili nekoga. Pogledajte koliko poslanika imate u ovoj skupštini. To vam je najbolje merilo. Vi iz G17 plus ste, zahvaljujući slabostima Demokratske stranke, ušli u ovaj parlament. Samo zahvaljujući toj slabosti i toj činjenici, ali takve poslaničke grupe kratko traju. Što vi pričate, gospodo, da se niste služili kriminalom, falsifikatima. Da malo imate obraza i morala, to nikad ne biste rekli. Prva stranka koja je ovde ukrala poslanike je G17 plus. Niste učestvovali na izborima, niste bili ni registrovani kao politička stranka, a imali ste svog poslanika. Kome vi držite predavanje o moralu? (Predsednik: Molim da se ipak malo pridržavate tačke dnevnog reda, koliko ste u mogućnosti.) Evo, i vi ste kontinuitet, ali za razliku od ovih, vi ste imenom i prezimenom i svojim delom nastavili kontinuitet, ponovo počinjete, gospodine Maršićaninu, a imate iskustva sa nama radikalima. Ovde su mnogo teže reči izgovorene, ovde se išlo van teme, ali niste uzimali za pravo da prekidate. Ali dobro, navikao sam na vas, nema nikakvih problema. Što se tiče likvidacije banaka, vi ste rekli da je to bila neminovnost. Samo nešto ste zaboravili, gospodo, likvidirali ste domaće da biste uveli strane banke. Strane banke su ušle bez ikakvih opterećenja, bez ikakvih dugovanja, bez obaveza prema privredi, a najlakše je bilo zaključati, ukinuti domaće banke, zaposlene na ulicu, a kažete niko nije ostao bez posla. Ovde se vodila žučna rasprava o svima onima koji su ostali na ulici, koji su ostali bez posla zahvaljujući reformskim zakonima i programima. Ali nemojte, gospodo, da živite u ubeđenju da ćete uspevati u svemu. Doći će brzo trenutak kada ćete se ovde međusobno raspravljati, a mi ćemo radikali uvek narodu govoriti ko ste i kakvi ste.
Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović. Pre toga, po Poslovniku, Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da vas obavestim o nečemu što suštinski menja tokove sednice. Zahtevam, u skladu sa članom 94, da ne bude zabune, Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, po kome predsednik Narodne skupštine može odrediti pauzu u radu sednice Narodne skupštine da bi se izvršile potrebne konsultacije ili pribavilo mišljenje, da to uradite da biste razmislili, a ne unapred da odbijete ono što ću vam reći. Jer ono što ću vam reći je zasnovano na zakonu, Poslovniku, i mora da se dogodi. Dakle, ova tačka dnevnog reda mora da bude povučena. A reći ću vam zašto? Upravo je stigao zahtev, odnosno saziv treće sednice Odbora za finansije. Tu je predloženo, kao dnevni red, povlačenje kandidature profesora Danijela Cvjetićanina na funkciju člana Saveta Narodne banke Srbije. Zašto sam ovo rekao? Mora da se povuče ta tačka dnevnog reda zato što imamo jasne odredbe u Poslovniku Narodne skupštine kako se ponaša na vanrednoj sednici: nema izmena dnevnog reda. Ne može da se konstatuje da je on povukao svoju kandidaturu, jer u Predlogu odluke o izboru predsednika i članova Saveta Narodne banke Srbije kaže se da se za predsednika Saveta bira Vojin Bjelica, za članove Saveta Danijel Cvjetićanin, na period od četiri godine. Ne može u vanrednom zasedanju da dođe do izmene ovog akta. Moglo bi da dođe do konstatacije da je on već izabran. On nije izabran. Taj akt ne može da se menja nasiljem, na takav način, u toku vanrednog zasedanja, nego mora da se zakaže nova vanredna sednica. Dakle, to je ono što mora po sili zakona, svidelo se to vama ili ne, i drugačije je nemoguće. Dakle, apsolutno je pravno nemoguće da se radi drugačije. Gospodin Cvjetićanin povlači svoju kandidaturu. On ne može da bude izabran, a vi ne možete da promenite tekst ove odluke na vanrednoj sednici, niti da menjate dnevni red. To je jasno kao sunce i očekujem sada da se predstavnici većine izjasne ovde i da samo kažu konstatacuju da se ova tačka povlači sa dnevnog reda, jer izlaza iz ovog stanja, zakonitog i poslovničkog, nema. To znaju svi koji su u ovoj skupštini radili i to znaju svi koji pogledaju u Poslovnik i zakon. Molim da tako postupite, da se ne ponašamo protivzakonito. Dakle, biće jasno konstatovana želja gospodina Cvjetićanina na Odboru. Nemoguće je da se drugačije ponaša Odbor i šta god Odbor zaključio, moraće da konstatuje takvu odluku profesora Danijela Cvjetićanina. On je povukao svoju kandidaturu, dakle, ovim vi njega ne možete da izaberete za člana Saveta Narodne banke Srbije. Pošto ne možete, a to ne možete da promenite na poslovnički način, onda jedino što vam preostaje jeste da povučete sa dnevnog reda ovu tačku i da se zakaže nova vanredna sednica na kojoj će o tome biti reči. To je jedini mogući izlaz iz ove situacije. Dakle, bilo šta drugo je protivposlovničko, protivzakonito i pravno nemoguće. Hvala na pažnji.
Naravno, neću suditi vašim argumentima, ali ne vidim nikakvu potrebu da se pravi zastoj u radu parlamenta, bilo kakve konsultacije za ovo pitanje u ovom momentu nisu neophodne. Prvo, mi ne možemo znati šta će biti na sednici Odbora, koja još nije ni započela. Neko je od vas juče spominjao Vangu. Ja nisam Vanga. Dakle, ne znam, videćemo kada Odbor bude zasedao kakvu će odluku doneti, da li će to biti informacija, da li će biti prihvaćena informacija, da li će biti predložen novi kandidat, to u ovom momentu ne znam. Kada budemo znali, videćemo opet mišljenje nadležnog odbora da li je potrebno da se u vezi sa tim na nekom drugom odboru povede rasprava. Svakako, raspravu o tome nećemo voditi u toku ove sednice, te tako nastavljamo rad. Hajde da vodimo polemiku, ako vam je to zadovoljstvo. Ne vidim potrebu. Odbori će to oceniti.
Nema, gospodine Maršićaninu, tu bilo kakve polemike. To je lični stav gospodina Cvjetićanina i nema o tome šta da se izjašnjavate vi, ja ili bilo ko drugi u ovoj sali. Nema tu šta da se izjašnjava bilo ko, niti može da donese promenu kandidata, gospodine Simonoviću, vanredno zasedanje, nema promene akata niti ima promene tačaka dnevnog reda, ni redosleda. To znate, siguran sam. Jedan ste od najiskusnijih poslanika. Nema toga, ljudi moji. Ne može da se donese drugo rešenje, ne može da se nastavlja, nema šta da se nastavlja dalje. Jednostavno ne može. Sve može, ali ne može po zakonu i po Poslovniku. Znam da to znate i zato tražim od vas da ovu tačku dnevnog reda povučete i nemoguće je drugačije postupiti. Dakle, to je ono što je rekao sam Cvjetićanin, ne može da dođe do izmene predloga, morate to da razumete. Može da dođe do izmene predloga, ali mora nova vanredna sednica. Nalazimo se u vanrednom zasedanju. Toliko znaju oni koji su u ovoj skupštini tolike godine proveli.
Samo vrlo kratko. Dejan Mihajlov se javio, dobićete reč. Nema izmene predloga, gospodine Vučiću. Nema izmene predloga i neće biti izmene predloga prema dnevnom redu, kako vidim iz dnevnog reda. To što je jedan čovek povučen sa spiska koji ste dobili, nije izmena predloga, ali da ne idemo... Biraće se samo jedan član manje. Izvolite, gospodine Mihajlov.
Ako mogu malo da se uključim u ovu polemiku. Sudeći po onome što je rečeno da nema promena akata, to bi značilo da predlozi akata na vanrednoj sednici ne mogu čak ni amandmanima da se promene, ako nema promene akata. Ako su dozvoljeni amandmani, to znači da akti mogu da se menjaju, i ovo je jedan od akata o kome mi raspravljamo na ovoj sednici. Tako, jednostavno, promene su dozvoljene. Ako po vašem mišljenju nema promene akata, onda bi to značilo da nema podnošenja amandmana na predloge zakona, da je to zabranjeno. Dajte onda da zakažemo vanrednu sednicu i da kažemo – svi predlozi se usvajaju u tekstu kako su predloženi, ili se ne usvajaju. Nema amandmana. Znači, odbor koji je predlagač akta, kao i ja kad sam predlagač nekog drugog zakona što mogu da prihvatim neki drugi amandman kojim će se promeniti tekst zakona, tako i odbor može da napravi predlog odluke u toku same rasprave, jer jednostavno to je dozvoljeno, jer mi tačke dnevnog reda ne menjamo, niti bilo šta drugo, ali jednostavno predlog odluke može da se promeni [[Aleksandar Vučić traži repliku.]]
Gospodine Mihajlov, bili biste u pravu kada bi bilo reči o zakonu. Ovo je odluka na odluku. Nema amandmana, gospodine Mihajlov. Na odluku nema amandmana. Molim vas, znate to, povucite predlog, to je jedino moguće rešenje za zakonit izlazak iz krize. U ovoj odluci piše– predlog odluke, o kome mi raspravljamo, ako dođe do promene predloga, morala bi i nova rasprava, jer mi se ovde danas, gospodo, izjašnjavamo tj. govorimo gospodinu Cvjetićaninu, a to je nemoguće u vanrednom zasedanju. Dakle, ako dođe npr. Dejan Dejanović, ili Zoran Zoranović, ili bilo ko ovde, u nov predlog, ili bilo gde, pa onda nova rasprava ide o tome. Mora nova sednica Skupštine. Sve mora novo. To je jedini mogući način za izlazak iz ove situacije i ništa drugo.
Evo, ako mogu, pa da okončamo ovu raspravu, da vam ponovim – neće biti drugog imena umesto povučenog imena. A odbori će imati u vidu vaše primedbe, kao i predlagač, i onda ćemo nastaviti rad. No, kada smo već kod ... Predlagač, izvolite. Odbor za finansije? Predlagač; no, dobro.
Samo bih postavio pitanje – ukoliko nema amandmana na odluke, zašto je SRS podnela amandmane na prvu tačku dnevnog reda. Imamo dva amandmana SRS na Predlog odluke o prvoj tački dnevnog reda. Znači nemojmo se ovde služiti neistinama. Koristite sve što je potrebno da uradite ono što mislite da je za vas važno u ovom trenutku. Pokušajmo da shvatimo da je važno da ova skupština nastavi da radi. Uzaludan vam je pokušaj da ometete rad Skupštine prema dnevnom redu, gospodine Vučiću.
Vi gospodine Paunoviću .... Gospodin Paunović nema pojma o onome o čemu priča. Gospodine Paunoviću, vi ne znate razliku između opštih i pojedinačnih pravnih akata. Pogledajte, pročitajte Poslovnik, pa izađite za govornicu. Tražio sam od vas juče da povučete ovu tačku iz dnevnog reda, da se konačno nađe izlaz iz ove situacije, da pokažete malo razumevanja. Ali, vi to ne želite, već po svaku cenu i na svaki način želite da nastavite sa ovim. Ako ne bude gospodin Cvjetićanin u predlogu, i da se ne dodaje novo ime, izmenjen je predlog, ljudi. Izmenjen je predlog, jer nema Cvjetićanina u tom predlogu. Dakle, to je sštinska stvar. Promenjen je predlog. Brisanje Danijela Cvjetićanina je novi predlog, gospodine Paunoviću, to je suština.
Reč ima gospodin Mihajlov.
Da priključimo još jednu nelogičnost ovome što smo čuli sada, a to je – ako je predlog odluke, odnosno izmena predloga odluke, to zahteva novu sednicu. Potpisao sam pre nepunih sat vremena predlog da se odluka RIK-a promeni, i to upravo na zahtev SRS, da se promeni redosled kandidata... [[žagor]] Evo, promena odluke. To je promena odluke. Da li to znači da vi tražite za RIK novu sednicu, s obzirom da smo napravili promenu odluke, da ste vi vaše ljude sa mesta zamenika predsednika RIK-a premestili na druga mesta i niste tražili da se ova tačka skine s dnevnog reda, a tražite da se ova tačka skine sa dnevnog reda. Malo je tu nešto nelogično.
Dobro bi bilo kada biste se, gospodine Mihajlov, služili istinom, dobro bi bilo kada biste na častan, pošten i korektan način pročitali papir koji ste dobili. Dobro bi bilo jer vam ne služi na čast zato što znam da znate da smo u pravu za sve ovo što govorimo, a znam da nemate izlaza jer morate da ispunjavate hirove jedne poslaničke grupe. Ovde se radi o ispravci i napisano je da je u pitanju tehnička greška, da se radi o tehničkom pitanju. Ako je za vas tehnička greška izbor članova Saveta NBS, u Predlogu odluke, e onda nema problema. Ovde ne dolazi do izmene samog akta, već nečega što smo mi prosledili kao naše pravo. Ako vi to mislite da poredite sa ovim i da na taj način kažete – eureka, pronašao sam izlaz iz svega, uspeo sam nešto da kažem, e onda niste uspeli ništa u tome, gospodine Mihajlov. Neka vam bude i ovakva odluka, kakvu hoćete povodom RIK-a, ali to na takav način ne može da se menja i ne može da se poistovećuje. A u ovome što smo vam mi dostavili jasno je šta piše, i piše da je reč o ispravci, tehničkoj grešci naše administracije, koja je dostavljala različita imena za različite funkcije, i to smo vas zamolili. Nije sporno. Ali, ne o ključnom pitanju, ključnim stvarima, kao što je ime guvernera, kao što je ime člana Saveta NBS. E, to je razlika između vas i nas. I niste našli rešenje. I nećete ga naći, gospodine Mihajlov, ma kako se uspešno snalazili, ma koliko bili iskusni u svom poslaničkom poslu, ma šta sve pokušali da pronađete, iz ovoga, iz situacije u kojoj se sada nalazimo, gospodine Mihajlov. Vi znate, znaju svi u ovoj skupštini, jedini mogući izlaz, na zakonu zasnovan, jeste da se ova tačka dnevnog reda povuče. Pravno nasilje je ako ova tačka ostane na dnevnom redu i nije to neko sitno, proceduralno pitanje, i nije to da mi tražimo dlaku u jajetu, i nije to da mi sad hoćemo, kao opoziciona politička stranka, novouspostavljenoj vladajućoj većini da kažemo – eto, našli smo nešto u čemu ćemo mi vama da kažemo – ne može, pa eto sad stičemo političke poene. Ova tačka dnevnog reda mora da se povuče. Spremite je za sledeću vanrednu sednicu, izaberite koga hoćete. Neće vam ta većina, siguran sam, biti promenjena, bar ne do sledeće sednice, možete da izglasate guvernera, ali nemojte to da radite na protivzakonit i protivustavan način. Nadam se da se neće posle sledećih izbora pojaviti neko ponovo pametan da i ovo stavlja podlupu, kao što ste vi stavljali izbor DOS-ovih guvernera i svega drugog. Nadam se, jer će doći neka nova, druga, pametnija vlast, radikalska, koja neće to na takav način da radi.
Interesantno je da smo čuli da promena odluke može da bude mala i velika. Znači, da se može biti malo trudan i puno trudan. Ne može. Promena odluke, bez obzira da li je tehnička greška ili nešto drugo, jeste promena odluke. Sve je to promena odluke. I, ako u jednom slučaju vi smatrate i tumačite da je ova promena odluke mala, nedovoljno velika da bi se skinula sa dnevnog reda, jeste vaše pravo da to kažete, ali svaka promena odluke, bila ona mala, bila ona velika, bila ona posledica tehničke greške ili nečije druge greške, jeste promena odluke. I, ako u jednom slučaju za posledicu promene odluke bude to da se ta tačka skine sa dnevnog reda, onda treba da ima to kao posledicu za svaku i sve slučajeve promena odluke, pa i za ovu koju ste vi napravili danas, a koju sam potpisao. Ovo sam potpisao smatrajući da to nije razlog da mi skidamo ovu tačku s dnevnog reda, kao što smatram da promena odluke koju će napraviti Odbor za finansije nije razlog da mi ovu tačku skinemo sa dnevnog reda, i samo to. Možda nisam dobar pravnik, ali treba da se jednako ponašamo prema istim stvarima, ili obe tačke skidamo s dnevnog reda ili obe tačke ostaju na dnevnom redu.
U toku ove interesantne rasprave, a sve činjenice će nadležni odbor imati u vidu na svojoj sednici ukoliko prati ovaj rad, dobio sam službenu informaciju od Odeljenja za elektronske sisteme, to je po zahtevu predsednika poslaničke grupe Demokratske stranke, a radi se o jedinicama za glasanje. «Na zahtev sekretara Narodne skupštine, u vezi izjave narodnog poslanika Milana Markovića, iznesene na sednici Narodne skupštine 18. februara 2004. godine, Odeljenje za elektronske sisteme u Narodnoj skupštini daje sledeći izveštaj: U drugom i trećem redu desno rezervisana su po dva mesta za službu sekretara koja prati tok sednice. Na tri od navedenih mesta ne postoji jedinica za sistem elektronskog glasanja, a na četvrtom mestu postoji takva jedinica koja je blokirana i sa nje ne može da se glasa. Ovakvo stanje na navedenim mestima je od 1995. godine, na zahtev tadašnjeg serketara Narodne skupštine. Napominjemo da sistem elektronskog glasanja u sali za sednice narodnim poslanicima stavlja na raspoalaganje 291 jedinicu, od čega 285 na poslaničkim mestima, a šest na stolu radnog predsedništva, tako da u slučaju prisutnosti svih 250 narodnih poslanika postoje uslovi da oni glasaju sa svojih poslaničkih mesta.» Budući da se radi o mestima koja su na samom kraju drugog i trećeg reda, može se lako konstatovati da su mesta koja su pokazana na fotografijama, na onom listu čiji naziv neću reklamirati, aktivna mesta sa aktivnim poslaničkim jedinicama, a na jednom od njih trenutno sedi gospodin prof. Velimir Simonović. Možemo nastaviti raspravu. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Molim da se Administrativni odbor izjasni o ovome.) Po ovome, ne vidim šta Administrativni odbor... a, da je povređen Poslovnik, u redu. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, zatim narodni poslanik Darko Glišić.
Dame i gospodo narodni poslanici, odluka o izboru guvernera Narodne banke Srbije gospođe Kori Udovički je doneta na neustavan, nezakonit i nemoralan način. Da li je potrebno iz neprava da se izvodi pravo? Očigledno da nije. Baš zbog toga su srpski radikali dobronamerno više puta upućivali poruku svim narodnim poslanicima da se ova tačka dnevnog reda odloži. Vidi se da smo dobronamerni, upravo iz razloga što je gospodin Danijel Cvjetićanin iz Demokratske stranke Srbije povukao kandidaturu. On je kandidat za člana Saveta Narodne banke i to člana Saveta koji se bira na četiri godine. Da li je on imao afiniteta da bude predsednik tog saveta, pa mu nije to dozvoljeno, pa se zbog toga povukao, očigledno je problem u Demokratskoj stranci Srbije i trebalo bi to oni da reše. I po Poslovniku je potrebno da se izmeni predlog i da se potpuno nova rasprava otvori o ovoj tački dnevnog reda. Tako je po Poslovniku, moramo da edukujemo ove nove, mlade koji tek uče šta i kako treba i kako mogu da se ponašaju u Narodnoj skupštini. Obrazloženje koje je dato da je nedonošenje ovakve odluke po hitnom postupku moglo da ima veoma štetne psoledice po rad državnih organa, život građana i kontinuitet predstavljanja Republike Srbije u međunarodnim finansijskim institucijama. Upravo je tu problem, jer državni organi nisu radili baš dok su predstavnici G17 plus bili u tim državnim organima, život građana je došao do onog praga socijalne izdržljivosti, a upravo nas zabrinjava taj kontinuitet predstavljanja Republike Srbije od strane predstavnika G17. Što se tiče kandidata za guvernera, gospodina Radovana Jelašića, u njegovoj biografiji interesantno je da se tek na kraju polazi od datuma i mesta rođenja, tu se sve kreće nekim obrnutim tokom. Gospodin Jelašić je rođen na današnji dan 1968. godine, ali mesto rođenja nije notirano, očigledno je to tajna. Ne govorim to bez razloga, pre svega zbog toga što je gospodin Jelašić desna ruka Mlađana Dinkića. Mlađan Dinkić je rođen u Vlasotincu, okrugu odakle dolazim, i ako pogledate da, kada god je gospodin Labus bio kandidat za predsednika Srbije, a sa druge strane bio kandidat Srpske radikalne stranke, predstavnici SRS su u tom mestu dobijali preko 70-85% glasova, a svi ovi ostali onoliko koliko im je ostalo do 100%. Kada su sada bili zadnji parlamentarni izbori, upravo tu odakle je Dinkić, predstavnici SRS su dobili više glasova nego sve ostale stranke zajedno. Upravo to govori kolika je popularnost Mlađana Dinkića u mestu gde je rođen i gde mu živi porodica. Da li iz razloga što je gospodin Dinkić upravo promovisao najboljeg kandidata iz Vlasotinca, Bogoljuba Mitića, poznatog u narodu kao Đoša, glumca koji je iz JUL-a prešao u SPS, tamo je u Leskovcu dočekivao Slobodana Miloševića i zajedno sa njim držao vatrene govore, a onda verovatno zbog toga što se nakašljao u njegovom prisustvu bez njegovog odobrenja; kaže, pružio otpor bivšem režimu. Onda se na BK reklamirao, reklamirao Narodnu seljačku stranku, a na kraju završio kao kandidat za narodnog poslanika ispred G17. Oni ga u Vlasotincu znaju kao švercera nafte, pa čak mu je poslanik Živorad Stefanović iz SPS-a omogućio da mu gorivo koje mu je SUP oduzeo vrate, tako da verovatno zbog toga prolaze tako dobro glasači, odnosno kandidati za narodne poslanike iz Jablaničkog okruga. Radovan Jelašić, kao blizak saradnik Dinkića, već je radio na ovim poslovima, već je bio viceguverner. Poznate su neke afere, samo ću neke da vam notiram, poznata je afera pranja novca na relaciji Hevord kompani LTD sa Maršalskih ostrva, vlasnika Zorana Mitrovića, preko HVB banke iz Segedina, iznos 19 miliona evra. Maršalska ostrva se dosta spominju u zadnjem vremenskom periodu, to je jedna mala zemlja sa 10.000 stanovnika, a 20.000 poreskih obveznika. Toliko ima registrovanih firmi na ovim ostrvima, to su of šor kompanije. Pošto se tamo plaća porez na godišnjem nivou samo 1.000 dolara, bez obzira da li imate milion dolara ili milion evra obrt ili samo hiljadu, onda svi koji pokušavaju da peru novac to rade preko ovih ostrva, a zbog čega preko HVB banke i to baš u Segedinu, jer ipak je Segedin najbliži Srbiji, ko da ide du Budimpešte i da gubi vreme oko transfera novaca. Upravo zbog toga nešto u zadnjem vremenskom periodu stalno spominju G17 na tim ostrvima, pa čisto informacije radi, da znate zbog čega su ta ostrva toliko atraktivna i zbog čega se stalno na tim Maršalskim ostrvima formiraju of šor kompanije. Da li je slučajno da je sada kandidat za guvernera Narodne banke Srbije Radovan Jelašić, direktor HVB banke za Srbiju i Crnu Goru? Očigledno da nije slučajno. On pripada G17, stranci koja je zatvorila dvadesetak banaka i 8.000 građana Srbije je ostalo bez posla. U međuvremenu je došlo do stečaja nekih banaka, pre svega Beogradske banke, i kako je moguće da baš taj gospodin Jelašić iz stečajne mase kupi «mercedesa» i nekoliko slika, baš iz te banke koja je otišla u stačaj, kako da se nađe baš on da kupi, da bude prvi i da prioritetno to uradi, pre svega za sebe. Mlađan Dinkić i Jelašić su vodili već Narodnu banku Srbije i veliko je pitanje kako je moguće da su iznosili devizne rezerve komercijalnih banaka, pre svega u Standard banku u Londonu i ostvarivali razliku prihoda od 2,5 miliona dolara godišnje. Šta je sa deponovanim deviznim sredstvima Narodne banke u Veksim, a sada Evroaksis banci iz Moskve? Postoje osnovane sumnje za nestanak zlata, srebra, platine iz trezora. Šta sa novčanicama koje su štampane u Londonu? Nekoliko desetina hiljada funti je plaćeno da bi se na kraju ustanovilo da nije adekvatan papir, da zaštita nije dobra. Mlađan Dinkić je potpisao tu novčanicu i valjda treba neko da snosi konsekvence za sve to što se desilo. Šta je sa donacijama Francuske vlade u iznosu od 399.000 evra, što je dato Institutu G17? Nacionalna štedionica, problem je otvoren, ali očigledno je da soluciju nemamo. Šta se desilo sa Nacionalnom štedionocom? Ima dovoljno vremena, rešićemo sve enigme. Ko je odgovoran za spoljno-trgovinski deficit od 11 milijardi dolara? Oni koji su sve vreme unazad tri godine bili na vlasti, a to su upravo gospodin Dinkić i gospodin Labus. Gospodin Dinkić može i mnoge probleme da reši, nije sve tako crno. Gospodin Dinkić može pre svega da reši probleme penzionerima. Imate preko 1.200.000 penzionera, preko 400 i nešto hiljada su na donjem pragu socijalne izdržljivosti i zahtevaju da primaju penziju preko 90 evra. Mislim da jedino gospodin Mlađan Dinkić može da reši taj problem. Njegova baka, koja živi u Vlasotincu, ima 36.000 dinara penziju. Nikada nije radila, doduše tu penziju je nasledila od svog supruga, koji je nažalost stradao u Drugom svetskom ratu, ali mi nije jasno kako je došla do te famozne cifre od 36.000 dinara, da prima takvu penziju. Zbog toga želim da upravo on reši probleme penzionerima i da svi penzioneri imaju barem približnu platu kao njegova baka.
Reč ima narodni poslanik Darko Glišić, a posle njega narodni poslanik Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, obzirom da imam tu čast da se prvi put obratim sa ove skupštinske govornice, red je da kažem da sam izabran za narodnog poslanika na pobedničkoj listi Srpske radikalne stranke - dr Vojislav Šešelj i da dolazim iz opštine Ub. Opštinu Ub nisu baš po lepom zapamtili građani, obzirom na neke pojedince koji su često pominjani u medijima. Ne po Džajiću, rekao bih po Subotićima, koje ste često pominjali, koje su srpski radikali često pominjali, i to s pravom. Dospeli smo malo na rđav glas, ali su valjda zbog toga građani masovno glasali za Srpsku radikalnu stranku. Mi smo tamo ubdljivo pobedili, baš zbog toga da tu negativnu hipoteku malo skinu sa svog imena. Zaista sam stekao utisak dolazeći u ovaj parlament, obzirom da su zaista 82 poslanika u ovom republičkom parlamentu, po nekom ponašanju predstavnika drugih političkih opcija, da ćemo prekinuti sa onom praksom koju smo imali u prethodnom sazivu, sa onim ponašanjem, sa onim načinom rada koji je bio u prethodnom sazivu. Imali smo jedno pokajanje iz Demokratske stranke, da su oni muvali malo sa tim glasovima, da su malo radili gimnastiku preko klupa i sada se ispostavilo da su zaista krivotvorili to sa karticama. Dakle, očekivali smo neku bolju atmosferu, da će se poštovati neka osnovna demokratska načela. Međutim, od samog izbora predsednika Narodne skupštine pokazalo se da se od prakse odstupilo i da ćemo zaista nastaviti po starom. To se pokazuje prilikom diskusije, sazivanja i same procedure koja ide uz ovo vanredno zasedanje, tako da mi se čini da će stari sistemi i stari način rada zaista karakterisati i ovu skupštinu. Predsednik Skupštine je isti kao i onaj od pre tri godine i Poslovnik koji imamo je zaista Poslovnik koji je obesmislio apsolutno ovaj parlament. Zaista su u pravu srpski radikali kada su tražili da se prvo Poslovnikom uredi rad ove skupštine, da se donese jedan zaista demokratski poslovnik na osnovu koga bismo mogli da radimo, da diskutujemo, da se na pravi i pravilan način odnosimo prema parlamentu. Mi sada idemo u izbor novog guvernera, a nismo razrešili prethodnog guvernera. To još jednom potvrđuje onu praksu koju ste do sada praktikovali. Ako smo ranije mogli u jednom trenutku da imamo više od 250 poslanika, zašto ne bismo sada mogli da imamo dva guvernera, mada mislim da su prve dve tačke dnevnog reda zaista izlišne. Ukoliko želite da uspostavljate institucije, onda zaista mislim da je institucija predsednika Republike mnogo bitnija i da su prve tačke dnevnog reda trebalo da budu promena Zakona o izboru predsednika Republike, da se raspišu izbori, da imamo tu prvu i najvažniju instituciju izabranu, pa tek onda da krenemo u izbor guvernera. Drugi razlog zbog koga smatram da su ove dve tačke suvišne je pogotovo kada sam video ko je predložen za guvernera Narodne banke Srbije. Čuli smo da su mu osnovne karakteristike da je dobar saradnik Mlađana Dinkića, da su njih dvojica maltene jedno, da nema razlike između jednog i drugog. Ako je Mlađan Dinkić pre tri ili četiri godine na onakav način ušao u Narodnu banku Srbije, mogao je tako i Radovan Jelašić da uđe. Džabe gubimo vreme ovde, samo se pokazuje koliko kršite proceduru, samo se pokazuje da ne znate neka osnovna i elementarna načela u funkcionisanju ovog parlamenta. Mogli ste na juriš, kao što ste i onda uradili i da sačekamo onda neke nove izbore da dobijete još veću kaznu od ove koju ste dobili na ovim izborima. Čini mi se, a to je isticao i zamenik našeg šefa poslaničke grupe, a zaista je tako, da sve ovo što radite su kompromisi za formiranje republičke vlade. Demokratska stranka Srbije, da bi dobila poverenje od stranke G17 plus, ide prvo da im da mesto guvernera i njima ovim čini da bi se dobilo njihovo poverenje prilikom glasanja o republičkoj vladi. Nisam vidovit, i što reče gospodin Maršićanin, nisam ni Vanga, ali sve mi se nešto javlja da će sledeći korak biti sazivanje parlamenta državne zajednice da izaberete ministra inostranih poslova. Nešto mi se javlja da će to biti gospodin Vuk Drašković. Vi idete tako, pravite taj korak po korak, da pribavite svoju većinu. Ne znam šta je ostalo za SPS, verovatno to da se još neko vreme zabrani Slobodanu Miloševiću da ih zove, da ih ne uznemirava u onome što su naumili da urade. Na samom kraju hteo bih nešto da kažem, a vezano je za ono što je juče gospodin Dejan Mihajlov rekao reagujući na izlaganje gospodina Zorana Krasića, poslanika Srpske radikalne stranke. Gospodin Dejan Mihajlov je rekao da gospodin Krasić nije rekao istinu kada je tvrdio da su pripadnici Demokratske stranke Srbije učestvovali u kriznim štabovima. Ni jedan poslanik Srpske radikalne stranke ne laže, pa tako ni gospodin Krasić. Sada ću da vam dokumentujem da je ono što je gospodin Krasić rekao istina: učestvovali ste u kriznim štabovima. Dana 2. novembra 2000. godine organizovanagrupa demonstranata upala je u Skupštinu opštine Ub, pretukla poslanike Socijalističke partije Srbije, izbacila ih napolje i preuzela vlast na jedan zaista nelegalan i nezakonit način. Vi ste, gospodine Dejane Mihajlov, vaša stranka, učestvovali u tome, jer je predsednik izvršnog odbora te pučističke vlasti bio Dragan Ranković, član Demokratske stranke Srbije. Dakle, nije istina to što ste vi rekli da niste učestvovali. Potpuno ste isti kao i oni sa kojima sada pokušavate da napravite vlast, potpuno ste identični njima i zaista ne bio vam ja u koži za prve sledeće izbore, jer sa ova 82 očekujem sigurno, pošto pre toga izaberemo gospodina Tomislava Nikolića za predsednika Republike Srbije, da ćemo vas počistiti i na parlamentarnim izborima i da ćemo onda zaista pokazati kako se vlada u skladu sa zakonom i kako se ova Srbija vodi na jedan pravi domaćinski način.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov, a zatim Branislav Rankić. Molim makar ova dva preostala poslanika da govore o onome što je na dnevnom redu. Nisam prekidao prethodnog govornika, koji je potrošio šest minuta našeg vremena ni jednom rečju se ne obraćajući poslanicima u vezi sa tačkom dnevnog reda. Molim vas da se držite tačke dnevnog reda.
Poštovani predsedniče, uvaženi poslanici i poslanice, evo već preventivno ste na neki način pokušali da usmerite moju diskusiju, no ipak ću da kažem ono što sam smislio, jer imam na to pravo. Mi narodni poslanici iskazujemo volju naših birača i vi ne možete da poništite to naše pravo da u njihovo ime govorimo. Moždase vama sadržaj onoga što mi govorimo neki put neće sviđati, ali moraćete ipak da nas saslušate. Mi danas raspravljamo o dve tačke koje se, rogobatno iskazano, zovu predlozi odluka o stavljanju van snage odluke o izboru i da ne govorim dalje, pa onda druga tačka o kojoj danas govorimo - predlozi odluka o izboru guvernera Narodne banke itd. Mislim da učestvujemo u jednoj nesuvisloj raspravi, pomalo iracionalnoj. Čitava dva dana pokušavamo mi, srpski radikali, da vam kažemo da skinete ove tačke sa dnevnog reda, a ne uspevamo u tome. To je očigledno. Prisiljeni smo da učestvujemo u jednoj iznuđenoj diskusiji. Mi smo prvenstveno rekli da smatramo da ne treba o ovome danas raspravljati, zato što nema zakonskog, ni ustavnog utemeljenja da se o ovakvim odlukama raspravlja danas. To je rekao i predstavnik DSS-a, gospodin Dejan; lepo je on to rekao i onda je polazište za raspravu i za odlučivanje našao u samom Poslovniku. Osim toga što smatramo da to nema zakonskog utemeljenja, lepo smo vam rekli da nema ni principijelnosti u nametanju ovakve rasprave, jer daleko zanačajnije odluke ove skupštine i zakoni su donošeni istom takvom krađom i prekrađom. Sada kada se kaže, pa mi ćemo naknadno da raspravljamo o tim stvarima, zvuči dobro, ali nije principijelno. Vi morate dovesti sve krađe u istu ravan, o svim krađama u istom momentu raspravljati, onda vi principijelno nastupate i mi bismo možda takvu raspravu i prihvatili. No, nije to glavni razlog zašto mi, srpski radikali, smatramo da ne treba o ove dve tačke dnevnog reda raspravljati. Ključna i osnovna naša pretpostavka je da ovo nisu bitne tačke, koje interesuju građane Srbije u ovom trenutku. Ako pogledate političku scenu Srbije, običan građanin koji sa vama ragovara svakodnevno će imati impresiju jednog haosa. Izborni rezultati 28. decembra, iskazani voljom naroda da u ovoj skupštini SRS ima većinu, dali su jasnu poruku koju srpski narod upućuje političarima, a to je da u ovom momentu niko Srbijom, ovakvom kakva je, sam ne može vladati. Druga je poruka jasna i nedvosmislena, u ovom trenutku u toj vlasti presudnu i najznačajniju ulogu treba dati srpskim radikalima. To je volja naroda, a sve ostalo što u okviru novogovora, novih definicija i novih egzibicija, verbalnih i ostalih, pokušavate da dokažete nije istina. Sa dve-tri reči samo obrazložiću zašto ovo nije bitno za srpski narod u ovom momentu. Šta je bitno, neko će me pitati. Bitne su ekonomske teme, jer ako već nećemo da pričamo o nečem što je možda isto važno za ovu skupštinu, novoformiranu, da donese pravila ponašanja i rada, a to je Poslovnik, hajde da kažemo da Poslovnik nije važan za narod, ali za narod je apsolutno bitno kako danas živi. Ekonomija, privatizacija, oni nezaposleni, one stope poreske od gospodina Bože, koga od milošte zovu Boža gulikoža, koje su ponovo isterali narod na ulice da prodaje na automobilima robu, siva ekonomija ponovo cveta na našim ulicama, sve su to životni problemi koji tište ovaj narod i prvenstveno ih treba rešavati. Dolazim iz zdravstva. U bolnici, u vrhunskoj instituciji u kojoj radim, pacijent mora da donese konce da bi bio operisan. No, to nisu ključni problemi kojima mi treba da se bavimo. Ne treba ni da trasiramo puteve da se ti problemi rešavaju, treba da rešavamo personalna pitanja, zarad interesa pojedinaca i interesnih grupa, pa makar se one zvale i političke stranke. Molim vas, dame i gospodo, znam da ovo što pričam ne interesuje moje uvažene kolege iz drugih stranačkih grupa, ali mi srpski radikali ovo pričamo jer svedočimo istinu srpskom narodu, a srpski narod zna da mi imamo pravo. Samo par stvari da vam kažem. Zašto je nebitno da donosimo ovakvu odluku? Zbog toga što svi dosadašnji guverneri, a počev od gospodina Dinkića, preko gospođe Kori Udovički, pa i ovog koji nam se sada nudi, aposlutno su iste ličnosti i oni nikakve promene ne donose. Ništa se ne menja. Zašto? Sve ono što kažu, vodiće monetarnu politiku, fiskalnu politiku, politiku cena, sve je to zapisano i sve je to definisano od strane MMF-a i 2004. godine već vi možete da vidite da su sva ta rešenja zapisana, definisana bez našeg učešća. Jeste, tri musketara naše ekonomije su potpisala to, zajedno sa gospodinom Ivaniševićem iz Crne Gore, da se sa tim slažu, i to je istina. Mi sada prisustvujemo jednom skeču, ponovljenom skeču koji se može nazvati - sjaši Kurta da uzjaše Murta. To je priča i to je gubljenje vremena kojim smo mi sada izloženi u ovom trenutku. Samo još dve-tri napomene,zašto mi radikali sada dižemo svoj glas; vi ćete kazati, iz političkih razloga. Ne. Mi iz čisto ljudskih razloga dižemo glas protesta, zato što namicanjem ovakve većine, nakaradne, kakvu imate zbog političkih okolnosti u kojoj se nalazi, ovde je ponovo oživeo duh Makijavelija. Ovde duh Makijavelija ne napušta ovu salu. Nije se ni pritajio. Znači, istina nije bitna, cilj opravdava sredstvo, nemamo zakonskog uporišta, nemamo ustavnog uporišta, ali imamo interes i mi idemo ka tom interesu. Još jedna stvar koja je jako važna, i zašto mi dižemo svoj protest. Ne slažemo se što na ovakav veštački način nama marginalne, a ne mislim marginalne u vrednosnom smislu, nego stranke koje nemaju poverenje birača, a što smo imali u proteklim periodima, crne ovce, bele ovce, sive ovce, čoporativnim učešćem zauzimaju ključne pozicije u ovoj državi. To se upravo i sada događa na jednom manje izraženom mikroplanu i to ne treba dozvoliti. Ne treba, naime, dozvoliti ovo što smo do sada imali, da na ključnim pozicijama vlasti i uprave u ovoj zemlji imamo imporotovane, dresirane eksperte. Hvala lepo. Ako nemamo domaće pameti, onda ne treba nam ni importovana pamet, a na kraju krajeva, to je i gospodin Koštunica rekao kada je negde spominjao sadašnjeg guvernera; tada je rekao, ko je ta gospođa iz Bolivije. Znači, sada nemamo Boliviju, sada imamo Nemačku i sada je u redu, bliže je našoj zemlji, pa se može prihvatiti. Evo, ako imam vremena, a vidim da imam još par sekundi, vaše strpljenje neću da zloupotrebljavam, imam još par sekundi. Hoću da vam kažem još samo dve-tri stvari. Jeste da je u ovim političkim prilikama nužda - zima, februar je mesec - politička nužda je naterala da se stvaraju neprincipijelne koalicije. Jeste da će pas sa mačkom morati da spava i pokušava da spava uz pomoć miševa. To je neminovnost koja postoji. Ovde smo slušali razne priče, neprincipijelne i principijelne, koje apsolutno ne piju vodu. Izađe nam predsednik Demokratske stranke Srbije pre podne i kaže, čitajte gospodina Jovanovića, on je napisao kako parlament treba da radi, kakav kvorum da imamo, a posle podne izađe gospodin Tadić, pa kaže, pa to više ne važi, može da bude i bez kvoruma, to je nova demokratija. Kaže nam, mi smo priznali krađu i pokušava da izbegne termin krađa. Niste priznali, vi ste naknadno priznali,post festum, vi imate veliku moralnu krivicu što ste post festum priznali, kada ste razotkriveni. Mi bismo vas slavili i aplaudirali vam da ste to uradili na vreme, ali vi to uradili niste. Znači, da ne idem dalje, ovim završavam. Srpski radikali će sigurno morati da budu protiv iz mnogih razloga, i principijelnih, osnovni i glavni je da srpski narod time ne dobija ništa, a moguće je da mnogo gubi. Hvala.
Poslednji prijavljeni narodni poslanik jeste Branislav Rankić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanik sam SRS-a iz Bora i pominjanje imena garada iz koga dolazim trebalo bi da izazove osećanje srama ili bar griže savesti kod onih koji tri godine vedre i oblače nad Srbijom. Kakve veze ima Rudarsko-topioničarski basen Bor i njegovo sistematsko uništavanje sa Narodnom bankom. Ovo o čemu pričam saznaćete kada vam kažem da se u Boru, pored proizvodnje bakra, proizvodi i zlato. Proizvodnja bakra u Rudarsko-topioničarskom basenu Bor, a i pratećih metala je deset puta manja sada nego što je to bilo u toku bombardovanja Republike Srbije 1999. godine i zato pominjem period zadnje tri godine. Narodna banka tada Jugoslavije, a sada bi trebalo Srbije, tada je otkupljivala borsko zlato i proizvodnja tog zlata do oktobra 2000. godine, javno je prikazivano, iznosila je mesečno oko 35 kilograma. Od oktobra 2000. godine do danas niko više u Boru javno ne prikazuje i ne obelodanjuje kolika je proizvodnja zlata i gde to zlato odlazi. Svojevremeno je za razvoj i poslovanje, što uspešnije poslovanje, basena Bor osnovana Borska banka koja je trebalo finansijski sve to da prati. U petak 13. februara ove godine zaposleni u Borskoj banci su mogli da primete da petak 13. može stvarno da bude crn. Naime, to jutro u Borsku banku su upali neki uniformisani ljudi i na brutalan način, primenjujući silu, izbacili zaposlene, a banka se vodila zvanično kao banka u sanaciji. Kažu da je obezbeđenje bilo obezbeđenje za sanaciju banaka. Zaposleni nisu ništa znali, niti je Agencija za sanaciju preduzela bilo šta po pitanju sanacije banke. Zaposleni tvrde da je u to bila upućena samo direktor banke i Trgovinski sud u Zaječaru je doneo odluku, tako da su u petak, bez upoznavanja zaposlenih, brutalnom silom svi zaposleni izbačeni na ulicu. Vidite, pošto su ranije likvidirane četiri velike srpske banke, Borska banka se kroz iglene uši tada provukla da izbegne sudbinu likvidacije i proglašena je sanacija. Međutim, kako je Mlađan Dinkić, a mogao je jer je bio već ovenčan slavom poznatog muzičara i revolucionara, nije imao veliki otpor, da uništi te četiri banke. Ostavio je nešto malo posla i za Kori Udovički, koja je možda i zbog toga što je žensko, pa manje drčna, eto samo uspela da postigne stečaj nad Borskom bankom. Moja želja je da vam povučem znak jednakosti ovde između Mlađana i Kori, a pošto su oni koji su predložili novog guvernera već izjednačili Mlađana Dinkića i gospodina Radovana Jelašića, ta jednakost već postoji u kontinuitetu. Pored imena Radovana Jelašića ću uvek pominjati prezime, da ne bi neko pomislio da se radi o Radovanu koji nikako ne može stati u ovu jednačinu, pa imate Mlađan jednako Kori jednako Radovan Jelašić jednako Rori. Mislim na Rorija koga vam je pomenuo juče gospodin Zoran Krasić. Hoću da vas upozorim da vi koji ćete verovatno u danu za glasanje napabirčiti većinu i uraditi ono što ste naumili, nećete ni jednog guvernera razrešavati ili drugog birati, nego ćete menjati imena, a vi znate da vam je guverner zaposlen u međunarodnim finansijskim institucijama. Ova skupština će guvernera izabrati, sve su prilike kada SRS bude imala većinu i bude birala guvernera. Nestavljanjem tačaka dnevnog reda koje je predložila SRS pokazali ste političku neracionalnost i podsetili ste me na jedan događaj s početka ovog veka koji se odigrao u Francuskoj. Jedan očajni Parižanin je rešio da se ubije skokom sa solitera. Posle su se neki ljudi između 10. i 15. sprata zaklinjali da su jasno čuli pre nego što je pao da je rekao – zasad je sve u redu. Vidim da ste ovo shvatili. Hvala što ste me ozbiljno slušali.
Gospodin Vučić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam još jedanput da pokušam da vas uverim u to da je jedino moguće rešenje da ovu tačku dnevnog reda povučete, ali pošto mi je jasno da to nećete uraditi, navešću vam još neke razloge koji se, naravno, suprotstavljaju vašim političkim motivima da prihvatite ovaj predlog srpskih radikala, a između ostalog i zbog toga što je sam predlog suprotstavljen Zakonu o Narodnoj banci Srbije i iz još nekih razloga. Naime, mi smo ovde juče vodili raspravu, govoreći o gospodinu Jelašiću govorili smo o tome da je član političke stranke G17. U Zakonu o Narodnoj banci Srbije je precizirano da ne može biti funkcioner. Dobili smo vrloširoko tumačenje predstavnika njegove partije da on jestepredsednik Ekonomskog saveta, jeste član, ali nije funkcioner, te nema zakonske zabrane, a ako građani Srbije u to poveruju, poverovaće. Druga stvar za koju nismo dobili odgovor, koja je i dalje nejasna, to je njegova tvrdnja i priznanje, čak i jutrošnje, na radiju "Slobodna Evropa" i radiju "B92" slušao sam gospodina Jelašića, koji kaže – da, i dalje sam zaposlen u HVB banci. Njemu znači ni skupštinska rasprava, ni ono što mi ovde govorimo, o čemu razgovaramo, ne znači ništa. On je i dalje čovek zaposlen u HVB banci i čeka da bude izabran za guvernera, e onda će da podnese ostavku na to mesto i da napusti mesto zamenika direktora HVB banke. Pronašao sam ovde još jednu stvar koju ću vam dokumentovati, a to je uradila poslanička grupa SRS, koja je u direktnoj suprotnosti sa zakonom. Naime, u članu 28. se kaže ko sve ne može da bude izabran za guvernera, viceguvernera ili člana Saveta Narodne banke Srbije. Između ostalog se kaže da to ne mogu biti lica koja kontroliše ili sa kojima u obavljanju svojih funkcija Narodna banka Srbije sarađuje. Predičiću vam jedno iskustvo, a vi mi recite posle toga da li je to dobra preporuka ili ne. «Beograd 26.6.2002. godine (reč je o originalnom dokumentu, odnosno kopiji originalnog dokumenta, dostaviću ga svima koje to bude interesovalo), Savezna agencija za osiguranje depozita, sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka; (Inače, verovali ili ne, taj gospodin je bio i član Upravnog odbora Savezne agencije za osiguranje depozita, sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka.) Gospođi Vesni Džinić; javljam se povodom oglasa za prodaju vozila banaka u stečaju, pod šifrom tendera TV-01/02, zainteresovan sam za automobil marke mercedes C200, registarske oznake BG- 421072, godište proizvodnje 1999, sa početnom cenom u iznosu od 885.000 dinara. Vozilo je u vlasništvu Jugobanke AD Beograd u stečaju. Moja ponuda iznosi milion i deset hiljada dinara. U prilogu vam dostavljam potvrdu banke o uplati depozita od 10% procenjene vrednosti automobila, kao i kopiju lične karte.» Ime i prezime Radovan Jelašić, dalje su lični podaci, ne bih iznosio to. To je njegova privatna stvar. Evo ovde kopije dokumenata, a evo ga onda ovde. Odluka, dokument kojim se to vozilo daje gospodinu Jelašiću za vozilo "mercedes C200" iste registarske tablice, po procenjenoj vrednosti od 885.000 dinara, ponudu je dostavio Radovan Jelašić, iz Beograda, ta i ta ulica, sa toliko novaca, milion i 10 hiljada dinara; komisija je donela sledeću odluku – vozilo "mercedes C200" prodaje se Jelašić Radovanu iz Beograda, ta i ta ulica. Da vas pitam, poštovani prijatelji, da li je moguće i kako je moguće da neko učestvuje u stavljanju pod stečaj određene banke, sa mesta viceguvernera učestvuje direktno u stavljanju pod stečaj "Jugobanke" a.d. Beograd, tera ljude na ulicu, ljudi ostaju bez posla, a onda je čak preko agencije, čiji je član upravnog odbora, lično zainteresovan da kupi taj mercedes. Ako to nije sukob interesa i ako članstvo u HVB banci, ne članstvo nego visoka funkcija, nije sukob interesa, onda ne zna šta je. Molim, ovo je, dakle, direktno suprotstavljeno članu 28. tačka 1. Zakona o Narodnoj banci Srbije i zahtevam od vas da prihvatite sve naše argumente i naše apele, ovu tačku dnevnog reda ili povučete iz proceduru, ili ako već to ne želite, onda na dan glasanja, glasate protiv ovakvog predloga. Hvala vam najlepše. To bi inače bio jedini častan izbor.
U toku je sednica Odbora za finansije, potrebno je da zaseda i Administrativni odbor povodom prigovora za kršenje Poslovnika. Stoga, da bismo mogli da završimo raspravu i da zaključim jedinstveni pretres, pre toga određujem, u skladu sa članom 24. Poslovnika, pauzu do 15,00 sati.
Dame i gospodo, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije. Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. U međuvremenu, zasedao je Odbor za finansije. Izveštaj je prosleđen svim poslanicima. Da li izvestilac Odbora želi da se obrati? (Ne.) Izdvojili su mišljenja mr Nenad Bogdanović i Veroljub Arsić, da li hoće da se obrate Skupštini? Izvolite, reč ima gospodin Arsić.
Dame i gospodo poslanici, nema nekog posebnog mišljenja da se izdvaja kada neko od predloženih funkcionera podnese ostavku ili odustane od nekakve kandidature. Međutim, ovde je sada jedna situacija u kojoj se nalazi ova skupština, koja je izazvana žurbom da se nekakav posao što pre obavi i u čitavom svom radu ova sednica je bila zasuta nekakvim improvizacijama da se što pre smeni sadašnji guverner Kori Udovički, a postavi neko drugi na njeno mesto. Isto je sa Savetom guvernera. Prvo smo dobili saziv za sednicu ove skupštine, o tome sam već pričao na jučerašnjem zasedanju, sa datumom od 14. februara, onda je Odbor za finansije 17. februara doneo nekakvu odluku koja treba da bude u dnevnom redu saziva od 14. februara, da bi juče dobili obaveštenje od gospodina Cvjetićanina da odustaje od kandidature na funkciju člana Saveta Narodne banke Srbije. Na sednici Odbora, koji je i predlagač ove tačke dnevnog reda, nismo bili u mogućnosti da tumačimo Poslovnik o radu Narodne skupštine, za to postoje drugi odbori, ali sam izdvojio mišljenje da ipak obavestim Skupštinu Republike Srbije kakve su posledice jedne ovakve odluke i ostavke i nekakve, da nazovem, konstatacije Odbora za finansije, odnosno predlagača za ovu tačku dnevnog reda, da je neko podneo ostavku. Odbor je doneo odluku o članovima Saveta i guverneru Narodne banke Srbije i tu odluku je predložio Narodnoj skupštini na usvajanje. Ostavkom gospodina Cvjetićanina prestaje da postoji odluka Odbora za finansije. Ako prestaje da postoji odluka, prestaje da postoji i dnevni red koji je predložen u ovom sazivu Narodne skupštine, odnosno uz ovu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije, tako da mi nije jasno zašto, a pogotovu ekspertska grupa, kako sebe ovde predstavljaju, istrajava u nekoj svojoj nameri da što pre postavi svog čoveka za guvernera Narodne banke Srbije, istovremeno se pozivajući da na to ima puno moralno pravo zato što je prilikom izbora Kori Udovički bilo krađe u Skupštini Republike Srbije, a kao što sada ovo može da se tumači u ovom trenutku? Isto kao jedna odluka koju donosi teror većine, koja nije u skladu ni sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine, ni sa Zakonom i samim tim, svi oni koji istrajavaju na ovoj odluci potpuno su izjednačeni sa onima koje optužujete da su vas pokrali prilikom glasanja za guvernera Narodne banke Srbije. U prinicpu, u DSS-u, Novoj Srbiji i G17 vidim reciklirani DOS, koji se nije odrekao manira koji su na isti ili na sličan način bili prisutni u čitavom sazivu prošle Skupštine. Mislim da je vreme da se sa takvom politikom konačno prekine, jer je već u narodu ostala poznata sasvim jedna izreka da je – DOS najgori.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predsednici ili predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? (Ne.) Pre nego što zaključim jedinstveni pretres o predlozima odluka, da li predstavnik predlagača, mr Nenad Bogdanović, predsednik Odbora za finansije, želi završnu reč po članu 138. Poslovnika Narodne skupštine? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres o predlozima odluka. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlozima ovih odluka. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ODLUKE O RAZREŠENjU I IMENOVANjU ČLANOVA REPUBLIČKE IZBORNE KOMISIJE I NjIHOVIH ZAMENIKA. Primili ste Predlog odluke, koji je podneo narodni poslanik Dejan Mihajlov, sa ispravkama Predloga odluke od 18. i 19. februara 2004. godine. Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3, a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe da, ukoliko to već nisu učinile, podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Nema prijava. Saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predlagač, narodni poslanik Dejan Mihajlov, želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? (Ne.) Ovim smo završili jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predlagač, narodni poslanik Dejan Mihajlov, želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres o trećoj tački dnevnog reda. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučiti o Predlogu odluke o razrešenju i imenovanju članova Republičke izborne komisije i njihovih zamenika. Pre nego što pređemo na 4. tačku dnevnog reda, dužan sam da vam pročitam obaveštenje upućeno predsedniku Narodne skupštine: «Obaveštavamo vas da je poslanička grupa Demokratske stranke Srbije - Vojislav Koštunica za predstavnika poslaničke grupe povodom četvrte tačke dnevnog reda Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini odredila narodnog poslanika Miloša Aligrudića. Takođe, obaveštenje poslaničke grupe Demokratska stranka - Boris Tadić. Na osnovu člana 38. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da je za predstavnika poslaničke grupe Demokratska stranka - Boris Tadić za 4, 5, 6. i 7. tačku dnevnog reda Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije ovlašćen Bojan Pajtić, član poslaničke grupe. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O DOPUNI ZAKONA O IZBORU PREDSEDNIKA REPUBLIKE Primili ste Predlog zakona, koji je podneo narodni poslanik Dejan Mihajlov. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. U skladu sa Poslovnikom, amandmani koji budu podneti do otvaranja načenog pretresa biće vam uručeni u toku sednice. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Da li postoji predlog za dužu raspravu? (Ne.) Pošto ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, pročitaću vam raspored za svaku poslaničku grupu. Srpska radikalna stranka 1 sat, 38 minuta i 24 sekunde, Demokratska stranka Srbije 1 sat, tri minuta i 36 sekundi, Demokratska stranka - Boris Tadić 44 minuta i 24 sekunde, G17 plus 40 minuta i 48 sekundi, Srpski pokret Obnove - Nova Srbija 26 minuta i 24 sekunde i Socijalistička partija Srbije 26 minuta i 24 sekunde. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predlagač, narodni poslanik Dejan Mihajlov, želi reč?
Dame i gospodo uvaženi poslanici, poštovano predsedništvo, ova skupština ima obavezu da pokuša da sredi stanje koje imamo u institucijama. Imali smo do pre ovih izbora Skupštinu koja je bila nelegitimna zbog svih stvari koje su se dešavale sa mandatima, otimačinom i svim onim što je poznato i što je iza nas. Imali smo Narodnu banku koja je bila konstituisana protivno zakonu i državu koja nije imala predsednika. Naša država nije imala predsednika, jer izbori u tri maha nisu uspevali. Nisu uspevali prvi put zato što zakon nije promenjen i zato što je bio cenzus koji je onemogućio da ti izbori uspeju u drugom krugu, jer nije izašlo 50%. Podsetiću vas da su to izbori septembra 2002. godine i drugi krug izbora oktobra 2002. godine. Imali smo izbore u decembru 2002. godine koji nisu uspeli ni u prvom krugu, jer nije izašlo 50% birača na birališta. Između ova dva kruga promenjen je Zakon o izboru predsednika Republike Srbije tako što je skinut cenzus samo za drugi krug predsedničkih izbora, dok je cenzus zadržan za prvi krug. Treći izbori, koje smo imali prošle godine, neposredno posle raspisivanja izbora za Skupštinu Republike Srbije, nisu uspeli jer taj cenzus nije skinut. On je postojao u prvom krugu, ali ne u drugom. S obzirom da je izašlo oko 37% birača na izbore, ti izbori nisu uspeli. To je uzrokovano krajnje neodgovornim odnosom ondašnje Skupštine i ondašnje vlasti prema institucijama u Srbiji, poigravanjem institucijama, samom Skupštinom i predsednikom Republike, odugovlačenjem raspisivanja izbora, zakonom koji je omogućavao da predsednik Skupštine donese odluku da li će raspisati te izbore. Nataša Mićić je to debelo zloupotrebljavala. Kasnije je Ustavni sud tu odluku stavio van snage, član koji je govorio da predsednik Skupštine ima pravo da odlučuje da li će izbore raspisati ili neće, pa je tako odlučeno da se ti izbori ne raspisuju i da vršilac dužnosti, odnosno predsednik Skupštine tu sedi dokle mu je volja, dok nije najurena raspisivanjem izbora i dok cela ova skupština nije raspuštena. Demokratska stranka Srbije smatra da ova skupština, kao što je krenula da sređuje stanje u Narodnoj banci Srbije, treba da reši pitanje izbora za predsednika Srbije, da se promene zakoni i da se stvore uslovi da Srbija konačno dobije predsednika. Srbija zaslužuje da ima predsednika, i po postojećem Ustavu, u ovakvom odnosu podele vlasti, predsednik je u dobroj meri mogao, da ga je bilo, da zauzda nekadašnju DOS-ovu vlast i DOS-ovu vladu koja je uništila Skupštinu, onemogućila izbor predsednika i svu vlast koncentrisala u rukama Vlade. Zato nam je tako i bilo, i nemojte da vas čudi, tako će biti uvek kada Srbija ili kada neka država nema ni predsednika, ni Skupštinu, kada samo jedna od grana vlasti preuzme čitavu kontrolu nad čitavom državom. Ima ona izreka koja kaže- vlast kvari ljude, apsolutna vlast kvari apsolutno. Tako da je apsolutna vlast, koju je imao nekadašnji DOS koncentrisan u Vladi, aposlutno iskvarila tu vlast i apsolutno upropastila državu. Naša namera je da ovim predlogom zakona, koji je kompatibilan sa predlogom zakona SRS, dođe do jednog rešenja koje bi omogućilo da se prevaziđe problem, pravna praznina koja našim Ustavom nije definisana, a to su neuspeli predsednički izbori. Neuspeli predsednički izbori - tu kategoriju ne poznaje ni naš Ustav, ni naš zakon, jednostavno, u Ustavu ne postoji jasna definicija kako iz toga da se izađe. DSS, a to hoću odmah da kažem, podržaće predlog zakona SRS kojim se smanjuje cenzus za izbor predsednika Republike u prvom krugu. Mi smo to predložili još 2000. godine, između dva kruga predsedničkih izbora, da se ukine cenzus za izbor predsednika Republike apsolutno. Znači, koliko građana izađe na birališta, to je u prvom krugu, a znači drugog kruga ni nema. To je sasvim dovoljno da predsednik države bude izabran. Znači, više nema nikakvog cenzusa i automatski nema drugog kruga. Koliko građana izađe na birališta, to je to i građani sami treba da budu svesni svoje odgovornosti. Ako na birališta ne izađu, može onaj ko se njima ne sviđa i za koga eventualno ne bi glasali da dobije te izbore. Ovde se govori o činjenici da ćemo mi podržati predlog radikala da se ukine cenzus u prvom krugu i da mi na sledećim izborima za predsednika Srbije možemo da dobijemo predsednika Srbije. To za DSS apsolutno nije sporno. DSS ovim predlogom zakona rešava pitanje kako izaći iz, da kažem, jednog vrzinog kruga neuspelih predsedničkih izbora. Mi taj problem našim Ustavom nemamo rešen. Ustav ni u svom članu 86, a ni u svom članu 87. ne reguliše pojam neuspelih predsedničkih izbora. Tu se regulišu razni vidovi prestanka mandata predsedniku, kada on prestane u odgovarajućem roku, znači, posle isteka od pet godina i kada mu mandat prestane pre roka, odnosno pre isteka mandata, ali Ustav ne poznaje kategoriju neuspelih predsedničkih izbora. Ne predviđa kako iz te situacije da se izađe. Ovim predlogom zakona, po našem mišljenju, mi u jednu ruku dopunjujemo ili usaglašavamo zakon sa izmenama koje je predložila SRS, a koje ide u pravcu ukidanja cenzusa. Mi stvaramo osnov da predsednik Skupštine Srbije bude obavezan da raspiše predsedničke izbore. Znači, nije mu ostavljena, kao u slučaju Nataše Mićić, mogućnost da donese odluku, nego je on obavezan da raspiše predsedničke izbore. Predsednik Skupštine Srbije, po našem predlogu, obavezan je da raspiše predsedničke izbore u roku od 60 dana od stupanja na mesto predsednika Skupštine Srbije. Ta odredba ovako glasi: "Ako izbori za predsednika Republike nisu uspeli, predsednik Narodne skupštine raspisuje nove izbore u roku od 60 dana od dana kada su održani neuspeli izbori. Ako rok od 60 dana od dana kada su održani neuspeli izbori za predsednika Republike istekne zbog prestanka mandata Narodne skupštine, novi predsednik Narodne skupštine dužan je da izbore za predsednika Republike raspiše u roku od 60 dana od njegovog izbora". Ovaj rok je već počeo da teče. Nakon usvajanja ovog zakona, predsednik Skupštine, a da li će to biti postojeći predsednik ili neko drugi, obavezan je da u roku koji će biti manji od 60 dana raspiše izbore. Taj rok će sigurno biti 30 dana, s obzirom koliko će vremena proći do usvajanja ovog zakona. Tako da ćemo mi imati predsedničke izbore u roku kako je predviđeno Ustavom i izmenama zakona koje je predvidela SRS, a koje su za nas, još jednom da ponovim, potpuno prihvatljive. Tako da će Srbija nakon raspisivanja predsedničkih izbora dobiti sigurno predsednika koga građani izaberu, i tu za nas nema dileme, a mi smatramo da je obaveza ove skupštine da doprinese izgradnji institucija. Pitanje donošenja novog ustava je svakako vrlo važno pitanje, a na koje će ova skupština, iskreno verujem, imati odgovor i biće sposobna da donese novi ustav i predloži građanima da ga potvrde referendumom. Do tada, mi ne smatramo da ima prostora da se pitanje predsednika države, kao što su to radili naši prethodnici, odlaže do donošenja novog ustava. Zato je važno da izmenimo ovaj Zakon o izboru predsednika Republike, pa da se uvoje i jedan i drugi zakon, da se stvore svi uslovi da se popune pravne praznine koje postoje u postojećem zakonu i u Ustavu i da na taj način omogućimo da Srbija konačno dobije predsednika na novim izborima. Po ovom zakonu oni bi bili raspisani vrlo brzo, da na taj način Srbija konačno dobije onu instituciju koja će joj nedostataji nakon izbora Vlade, koji će se desiti vrlo brzo, a to je predsednik Republike. Ovoliko za sada i nadam se da ćemo kroz raspravu doći do nekog zajedničkog stava.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Odbora za pravosuđe i upravu - Branislav Ristivojević i Zakonodavnog odbora - Miloš Aligrudić? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, a zatim gospodin Aligrudić. Izvolite gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS glasaće protiv Predloga ovog zakona, ne zato što neki misle da bi trebalo da budemo protiv svega što vlast ili novouspostavljena vlast ili većina predloži, već zato što za to imamo tvrde, čvrste i jasne argumente. Naime, u ovom predlogu vrši se i čini se nešto što je nemoguće, ispravlja se Ustav u domenu gde je Ustav potpuno jasan. Mi u Srbiji možemo da imamo ustavno stanje po pitanju predsednika Republike samo u dva slučaja: prvi, da imamo predsednika Republike; drugi, da imamo izbore za predsednika Republike. Članovi 78. i 87. Ustava Republike to jasno definišu. Dakle, i onde gde se kaže, u slučaju prestanka mandata predsednika Republike, ti izbori moraju se održati u roku od 60 dana od dana prestanka mandata. Nema novih 60 dana koji se ostavljaju kao diskreciono pravo ili ovlašćenje predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije. To je nešto čime se direktno krši Ustav Republike Srbije. Zašto je to nekome i kako potrebno? Pokušaćemo to da sagledamo iz dva aspekta. Prvi je pravni, a drugi je politički. Prvo, zašto je to potrebno, ne znamo, ali po pravu i po Ustavu, izbori za predsednika Republike morali su da budu raspisani. Predsednik Narodne skupštine Republike Srbije Dragan Maršićanin je postupio baš onako kako ne treba, zbog čega smo opominjali Natašu Mićić, zbog čega je Ustavni sud opominjao Natašu Mićić, doduše sa zakašnjenjem od više meseci ili godinu dana, ali je ipak doneo mišljenje i rekao kako je morala da se postavi u tom slučaju predsednik Narodne skupštine Nataša Mićić. Tako je potpuno jasno da je Dragan Maršićanin morao da raspiše izbore za predsednika Republike, jer predsednika Republike nemamo. Zašto se odugovlači sa tim i zašto se traži novih 60 dana? Tu mi u SRS smatramo da je u pitanju čista politička motivacija. Smatramo da je to zato što je danas potpuno jasno da Tomislav Nikolić predstavlja apsolutno najpopularnijeg političara u Srbiji, a neka nova istraživanja, koja nikada nisu bila naklonjena SRS-u, kao što znate, a čiji ćete rezultat dobiti za dan ili dva, mi smo nešto ranije uspeli do njih da dođemo, pokazuju da je ta prednost najveća još od uspostavljanja višestranačkog sistema u Srbiji. Nikada nije bila tolika razlika u popularnosti između prvoplasirane i drugoplasirane političke stranke u Srbiji. Naravno, ubedljivo najveću popularnost ima SRS i najpopularniji lider, čak i po ocenama, a da ne govorim o glasovima, u glasovima je to neuporedivo izraženije, najpopularniji političar trenutno u Srbiji jeste Tomislav Nikolić. Pošto je svima jasno da bi Tomislav Nikolić odneo laku i ubedljivu pobedu protiv zajedničkog kandidata DB-a ili tzv. DB-a, kako god hoćete, ili svi zajedno da se ujedinite protiv Tomislava Nikolića, ne bi vam pomoglo. Sada vam je potrebno, tako mi mislimo, novih 60 dana da bi se nešto odugovlačilo i da bi moglo da se dobije na vremenu. Ne znamo u čijem interesu, ne znamo za koga, kao da će se nešto promeniti. Kada to kažem, kao da će se nešto promeniti, govorim vam i zbog činjenica da i posle izbora, posle ubedljive pobede SRS-a, trend rasta popularnosti srpskih radikala se nastavlja, kao i još jedne znatno manje političke stranke, ali znato, znatno manje. Trend ostalih stranaka je upravo obrnut: stagnacija ili pad u narednih dva meseca, u narednih 60 dana taj trend će biti samo izraženiji i ne može se u dva meseca ni zaustaviti. Čini mi se, svima koji se na ozbiljan način bave politikom potpuno je jasno, da smeta da sačekamo ne vaša politička motivacija, nego to što se time krši Ustav Republike Srbije. To je ono što nam smeta. Ne smeta nama ni to što ćete optuživati i napadati Demokratsku stranku za krađu u Skupštini, kada je bilo krađe u Skupštini. Ne smeta nam to, nego što to činite na protivustavan način, jer niste tražili donošenje nekog drugog opšteg akta kojim ćemo da osudimo to, kojim ćemo da kažemo da nikada više neće da se ponovi ili ne znam šta sve oko krađe u Skupštini. Mi bismo rekli nema problema, u redu je, a onda da idemo na razrešenje i izbor guvernera i viceguvernera. Tako i sa ovim. Znači, nemamo mi ništa protiv ovog predloga zakona, zato što ga je predložio DSS i zato što ga je obrazlagao Dejan Mihajlov, već zato što smatramo da je on direktno suprotstavljen Ustavu Republike Srbije, direktno suprotstavljen odluci Ustavnog suda Republike Srbije i smatramo da su izbori za predsednika Republike već morali da budu raspisani. Morao je to da učini Dragan Maršićanin, a da je postojala neka vrsta političkog dogovora, pa da vidimo da se odmah prihvati ovaj predlog srpskih radikala za ukidanje cenzusa. To su obećavale sve političke stranke, čini mi se, u izbornoj kampanji, govoreći kako će upravo njihovi kandidati da osvoje najveći broj glasova. Da to usvojimo i da idemo odmah na predsedničke izbore, a ne da sada usvojimo tu odluku i onda opet nemamo predsedničke izbore, nego čekamo novih 60 dana. U tih 60 dana može nekome da padne na pamet da donese Zakon o izmenama i dopunama ovog zakona o izmenama i dopunama, pa da produžujemo taj rok na novih 90 ili 120 dana, ili ne znam koliko. Zašto to da prolongiramo, želimo institucije sitema. Bez obzira na činjenicu da smo dobili najveći broj glasova i najveći broj poslanika u Skupštini Srbije, mi smo vam u tom trenutku rekli – formirajte, ljudi, većinu u Skupštini Srbije, nemamo ništa protiv. Napravite je kako god hoćete, nije važno da li je legitimna. Nije, ali je legalna. Kakvu god većinu da formirate ona ima legalitet i mi do održavanja sledećih izbora po tom pitanju ne možemo ništa. Možemo da vas kritikujemo po pitanju legitimiteta, ali ne možemo ništa. Dobro je da se formiraju institucije, dobro je da smo oformili Skupštinu Srbije, da pokušavate ostale institucije da formirate, ali isto tako mi želimo da imamo predsednika Republike. Po našem Ustavu, po Ustavu Republike Srbije imamo bicefalnu izvršnu vlast. Dakle, nemamo samo vladu kao organ izvršne vlasti, već i predsednika Republike, sa značajnim ograničenjima i značajnim kontrolnim funkcijama, posebno prema Vladi Republike Srbije, ali i nekim prema Narodnoj skupštini Republike Srbije. Mislim da je prilično dobro napravljen taj sistem kočnica i ravnoteža. Neki su nekada kritikovali taj ustav i govorili kako je to predsednički ili polupredsednički sistem. Nije. Naprotiv, to je bilo za neku vrstu političke upotrebe ili zloupotrebe. Mislimo da su prilično dobro postavljena ta ovlašćenja. Čak u programu SRS-a, i to ću da vam kažem kad već pitate, zašto ne, možete da vidite da ne bismo imali mnogo toga protiv, kada se donosi novi Ustav ili kada bude donet novi Ustav, da se predsednik bira i u Skupštini. Mi smo za jačanje najvažnijeg organa, zakonodavnog, da taj zakonodavni organ ima čak i veća ovlašćenja prema drugim organima, veću kontrolnu funkciju i neka se bira predsednik u parlamentu na takav način. Toga nema u Ustavu, nemamo novi ustav. Imamo postojeći Ustav, u skladu sa kojim mi moramo da se ponašamo. Može da nam se sviđa, može da nam se ne sviđa. Uzgred, ima mnogo kritika postojećeg ustava, a da se ne zna tačno šta se kritikuje; čini mi se da osim grba, zastave, himne, državnih obležja i priče o društvenoj svojini teško da ćete naći još neku ozbiljnu primedbu. Bez obzira na to, i da imamo mnogo više primedbi, moramo da se držimo postojećeg ustava i moramo da se ponašamo u skladu sa njim. Zato predsednički izbori moraju da budu što pre raspisani, predsednički izbori su već morali da budu raspisani. Ovo je već drastično kršenje ustava. Čudi me da Ustavni sud ne reaguje, ali je opet potaman. Predsednik Ustavnog suda, pošto se on nedavno pojavio u udarnoj informativnoj emisiji državne televizije i čovek je mrtav hladan, videli ste to, kaže – treba da se formira vlada demokratskog bloka, to je najbolje rešenje za Srbiju. Gde to može, gde to ima i kako to može da se ponaša predsednik Ustavnog suda? Ko je to njemu dao za pravo? Kako sme tako da se ponaša, kako mu pada na pamet da on iznosi svoje privatne političke stavove? To što je on član G17, šta nas briga, ili što je neko drugi član neke druge političke stranke, šta nas to interesuje, on tako ne sme da se ponaša. Jedva čekamo da vidimo da li će neko reći da je ovo kršenje Ustava Republike Srbije i da li su predsednički izbori morali da budu raspisani; a morali su. Na kraju ovog prvog dela mog izlaganja, kada danas prihvatimo ovo smanjenje cenzusa, pozivam vas da ne prihvatite ovaj predlog zakona, da ne odugovlačimo sa tih 60 dana, da idemo na predsedničke izbore. Ne brinite, biće dobro i Srbiji i vama, i nama, i svim građanima Srbije kada pobedi Tomislav Nikolić, kandidat Srpske radikalne stranke, a mi to hoćemo da usvojimo ne zbog pobede Tomislava Nikolića - pobeđivaće u nekoliko navrata, taman onoliko koliko puta ima pravo po Ustavu Republike Srbije, onda će neki drugi srpski radikal, nemojte da se sekirate – nego što će sve to biti u interesu građana Srbije i celokupnog srpskog naroda.
Gospodin Aligrudić, izvolite.
Nije dobro, znate, svoditi razloge podnosioca predloga jednog zakona na čisto dnevno-političke razloge. Tim pre što se takvi razlozi ili takvo navođenje razloga može veoma lako pobiti. Vi ste maločas sami rekli da naši motivi, znači predlagača, mogu biti u tome da se napravi jedan duži rok u kome se mogu raspisati predsednički izbori, pa da se izbegne zla sudbina dobrog rezultata predsedničkog kandidata SRS-a. U tom argumentu ima i kontraargument, da oni koji nastoje da se izbori raspišu pošto-poto odmah, a samiste priznali da ste čuli za neke ankete kojima verujete da vam predsednički kandidat potencijalni dobro stoji, onda taj razlog može stajati sa vaše strane. Kada ukrstimo pravne argumente u odnosu na to zbog čega smo dali ovakvo rešenje, ovakav predlog, onda možemo po strani ostaviti ove političke argumente i njima se baviti u jednoj odvojenoj diskusiji. Koji su pravni argumenti? Videćemo sledeću situaciju, potpuno se slažem, o tome će biti reč na sledećoj tački dnevnog reda kada bude na dnevnom redu zakon o izmenama Zakona o izboru predsednika Republike, koji je podnela Srpska radikalna stranka. Taj predlog zakona je u osnovi prihvatljiv, zato što on ukida čuveni cenzus u prvom izbornom krugu i na taj način sprečava da ubuduće u Srbiji predsednički izbori ne uspeju. To je veoma važna stvar, i zbog toga vam ovo otvoreno kažem, da će DSS podržati taj predlog izmena Zakona o predsedniku Republike. Ono što se ovde javlja kao problem, i što sejavilo kao problem i u tom predlogu zakona koji je podnela SRS, to je što nije dat odgovor na jedno ključno pitanje, a to je šta se dešava sa neuspelim predsedničkim izborima od 16. novembra 2003. godine. Postoji doduše jedan amandman, o kome će kasnije biti reči, koji je podnela SRS, on pokušava da odgovori na to pitanje. Međutim, mi smo ovaj predlog zakona podneli, i mislimo da smo pri tom veoma u pravu, pošto smo utvrdili da se na to pitanje u osnovnom tekstu Predloga zakona SRS ne daje odgovor. No, na to pitanje mora biti dat odgovor iz sledećih razloga. Izbori za predsednika Republike održani su 16. novembra 2003. godine. Pre tog datuma prestao je mandat predsedniku Narodne skupštine, gospođi Nataši Mićić, zbog raspuštanja parlamenta. Nakon toga ona, kao bivši predsednik Narodne skupštine, nije mogla preduzeti ni jednu radnju u skladu sa do tada važećim članom 5i Zakona o izboru predsednika Republike, tj. nije mogla u roku koji je tamo predviđen da odluči o raspisivanju izbora. Nije mogla iz još jednog razloga, zato što je član 5i mesec dana pre toga, u septembru 2003. godine, Ustavni sud u stavu 3. proglasio neustavnim. Ustavni sud je proglasio neustavnim stav 3. člana 5i Zakona o izboru predsednika Republike, a ta odluka je ovde kod mene. Postoji detaljno obrazloženje zbog čega je Ustavni sud proglasio neustavnim, na predlog Demokratske stranke Srbije, stav 3. člana 5i Zakona o izboru predsednika Republike. Nedvosmisleno, da ne čitam sve ovo, nalazi se u«Službenom glasniku Republike Srbije» 93/2003, proističe da je to samo zbog jednog jedinog prostog razloga, zato što je ta odredba predviđala jedno neobično i zaista neustavno diskreciono pravo predsednika Narodne skupštine, a to je da odluči u roku od 60 dana od dana održavanja neuspelih izbora da li će ili neće raspisati izbore za predsednika Republike. Mi smo i tada tumačili tu odredbu da to nije moguće tako tumačiti, zato što čitanjem Ustava dolazimo do zaključka da Ustav ne poznaje ni mogućnost neuspelih izbora, s druge strane, ne poznaje ni mogućnost takvog diskrecionog prava predsednika Narodne skupštine i Ustavni sud je s pravom proglasio neustavnom odredbu stava 3. Šta se zatim desilo? Imamo održane izbore nakon toga i nemamo u važećem Zakonu o izboru predsednika Republike odredbu koja odgovara na pitanje šta se dešava u slučaju neuspelih izbora. Danas, dok vodimo ovu raspravu, mi tu odredbu nemamo, jer ono što mi moramo dati, to je odgovor – šta učiniti, šta izmeniti u postojećem zakonu da bismo dali odgovor na to pitanje? Koji organ raspisuje izbore, to nije sporno, to je predsednik Narodne skupštine Republike Srbije. Sporno je samo u kom roku i sa kojim kapacitetom diskrecionog ovlašćenja. Ono što je veoma bitno ovde istaći, to je da član 4a Zakona o izboru predsednika Republike kaže da, od raspisivanja izbora za predsednika Republike do njihovog održavanja neophodno je da prođe najmanje 30 dana, a najviše 90. To implicira da postoji neko drugo diskreciono ovlašćenje predsednika Narodne skupštine, a to je da odredi dan kada će raspisati izbore i dan kada će se izbori održati u okviru roka datog zakonom i Ustavom. U Ustavu Republike Srbije postoje samo dva člana koja se načelno bave razlozima raspisivanja izbora. Jedan je član 86. Ustava Republike Srbije. U tom članu se govori o redovnom prestanku mandata predsednika Republike i kaže se da se izbori moraju održati najkasnije 30 dana pre isteka mandata. Kada se pogleda taj član i pogleda član 4a Zakona o izboru narodnih poslanika, koji ovde nigde nije osporen, jasno je da predsednik ima diskreciono pravo da pre tog roka u određenom trenutku raspiše izbore i to za dan koji mora pasti pre 30-tog dana od dana prestanka mandata predsednika Republike. Imate sledeći stav u tom članu, kasnije, koji govori o produženju mandata predsednika Republike. Ustav o tom slučaju ništa ne govori, ne predviđa nikakav mehanizam. Imate član 87. koji je posebna odredba, koji govori o jednom posebnom slučaju, to je prestanak mandata pre vremena zbog ostavke ili opoziva predsednika Republike. I tada ustavotvorac kaže da su to izuzetne okolnosti zbog kojih ne treba čekati duže od 60 dana na održavanje izbora. Nije negirano diskreciono pravo predsednika Narodne skupštine da i u tom slučaju odredi dan kada će raspisati izbore i dan kada će se održati izbori, a da ne prekrši rok dat članom 87. Ustava. Član 5i Zakona o izboru narodnih poslanika, koji je proglašen neustavnim, odnosno njegov stav 3, govorio je o tome da predsednik Narodne skupštine, sad se vraćam na to, može doneti odluku u roku od 60 dana. Donošenje odluke je bilo neustavno u tom čitavom stavu, a kada se nešto proglašava neustavnim, proglašava se čitav stav, ne može se proglasiti neustavnim deo stava ili jedna reč. Prema tome, šta smo mi uradili? Mi smo prepisali odredbu od 60 dana roka za raspisivanje izbora, jer je to poseban osnov neutvrđen Ustavom, nigde se u Ustavu ne pominje. Zatim smo rekli u drugom stavu, da zbog vanrednih okolnosti, zbog vanrednih parlamentarnih izbora i zbog toga što se taj rok od 60 dana nije mogao održati, nije se mogao ni dogoditi iz razloga koje sam vam opisao, onda taj rok, prirodno, zbog novog saziva parlamenta, mora da počne da teče od momenta izbora predsednika Narodne skupštine Republike Srbije u novom sazivu i to je kompletno i celovito objašnjenje ove situacije. Kada bi se prihvatila primedba da se izbori moraju raspisati odmah, onog trenutka kada predsednik parlamenta bude izabran, sa takvom primedbom došli bismo u situaciju da predsednik Narodne skupštine raspiše izbore po izbornom cenzusu u prvom krugu, jer ne bismo stigli da izmenimo Zakon o izboru narodnih poslanika. S druge strane, ako se dogodi da imamo tu situaciju, onda bismo mi praktično morali da dođemo ponovo u cirkulus viciozus izbora, koji se moraju ponovo i ponovo raspisivati i ponavljati. Upravo je ovaj predlog kompatibilan sa predlogom SRS i zbog toga ga treba prihvatiti. Ako negiramo u potpunosti diskreciono ovlašćenje predsednika Skupštine, dolazimo u drugu opasnost. To diskreciono ovlašćenje ne postoji tek tako. Ono postoji zbog toga da bi izbori, u situaciji kada su raspisani na višenivoa u malom vremenskom razmaku, mogli da se usklade, da bi se zbog ekonomičnosti i racionalnosti mogli održati u istom danu. Kada bi ovde naredili predsedniku parlamenta da mora određenog dana da raspiše izbore, onda bi suzili taj manevarski prostor predsedniku Narodne skupštine i praktično ne bi išli u prilog razvitka parlamentarnog duha i demokratije u Srbiji i dogovaranja političkih subjekata o vremenu i datumu održavanja parlamentarnih, predsedničkih ili lokalnih izbora. Zato smatram da ovaj predlog ima svoju utemeljenost, pre svega, u ogromnoj i nespornoj, eklatantnoj pravnoj praznini koju sadrži Ustav Republike Srbije, ali ima i svoj osnov u potrebi da se popuni pravna praznina nastala proglašenjem neustavnim stava 3. člana 5i Zakona o izboru predsednika Republike. Dame i gospodo narodni poslanici, mi ovde nemamo drugog izbora osim da donesemo ovakvu odluku kakvu smo predložili. Molim vas da o tome razmislite, a da se pitanja politike manemo u ovom slučaju.
Zahvaljujem. Nema više predstavnika poslaničkih grupa ili predsednika koji se javljaju za reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, Demokratske stranke Srbije i Demokratske stranke. Dajem reč narodnom poslaniku Milanu Markoviću iz poslaničke grupe Demokratske stranke. U međuvremenu neka se pripremi gospodin Ljubomir Kragović iz Srpske radikalne stranke.
Poštovane koleginice i kolege, mi sad ovde imamo dva zakona. Jedan je samo sa dopunama, drugi piše o izmenama. Nije bitno, dva zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike. Ono što je, moram priznati, mene malo zbunilo, to je redosled kojim su se oni našli na dnevnom redu. Naime, ovaj zakon koji je podnet deset dana pre ovog drugog nalazi se iza tog drugog na dnevnom redu. Naravno, Poslovnik nema nikakvu odredbu kojom bi utvrdio kojim će se redosledom praviti taj dnevni red, ali iz samog duha Poslovnika jasno proizilazi, iz nekih drugih odredbi Poslovnika, da bi trebalo da se poštuje vreme podnošenja predloga, pogotovo kada se ti predlozi odnose na isto pitanje, kao što je u ovom slučaju danas, pred nama, na dnevnom redu. Sitničavo bi bilo sada govoriti o tom redosledu. Ne pominjem taj redosled radi isterivanja maka na konac, nego zbog toga što imamo dva predloga zakona koji bi, ukoliko se oba usvoje, stvorili izvesnu konfuziju. Dakle, ako bismo usvojili predlog zakona DSS-a, a nakon toga usvojili predlog zakona SRS-a, došli bismo u jednu pravno nemoguću situaciju, ili bar u situaciju koju bi neko trebalo da nam objasni, šta će se primenjivati. Reći ću vam o čemu je reč. Dakle, ako usvojimo predlog zakona DSS-a, trebalo bi da se primenjuje da predsednik Skupštine raspisuje nove izbore u roku od 60 dana. Ako nakon toga usvojimo i Predlog zakona Srpske radikalne stranke, tamo jasno stoji da se izbori za predsednika raspisuju onog momenta kada se stvore uslovi predviđeni Ustavom Republike Srbije, to je čl. 86. i 87, a normalno, da to ne bih citirao, sada svi znamo koji su to uslovi. Drugim rečima, ako već postoji ideja DSS-a da prihvati predlog SRS, onda je zaista trebalo, bez obzira na stranačku sujetu ili ne znam šta već, da povučete ovaj predlog i da jednostavno svima uštedite vreme, i vama i nama, i da samo raspravljamo o predlogu SRS. Još jedna mala nelogičnost tu postoji. Pazite, ukoliko bismo usvojili predlog SRS, znači predlog koji sledi opet nakon ovog predloga koji sada raspravljamo, postavlja se pitanje koji su to izbori neuspeli. Jer, kako možemo imati neuspele izbore ako nemamo cenzus, onda su izbori uspeli makar da je izašao i jedan glasač. A predlog DSS-a upravo govori o neuspelim izborima. Znači, mi jednostavno imamo situaciju da imamo dva zakona koji su, u najmanju ruku, naopakim redosledom stavljeni na dnevni red. Ako ništa drugo trebalo je staviti prvo radikalski, a nakon toga predlog DSS-a. Što se tiče samog predloga DSS-a, on je vrlo racionalno objašnjen, potpuno je jasno da je nastala pravna praznina onog momenta kada je Ustavni sud doneo odluku. Odluke Ustavnog suda su izvršne. Ona odredba na koju se odnosi odluka Ustavnog suda uklanja se iz pravnog poretka. Stvar je potpuno jasna i s tog aspekta predlog DSS-a jeste prihvatljiv za poslanički klub Demokratska stranka – Boris Tadić. Izvesno nerazumevanje se odnosi, i prosto mislim da se kod samog predlagača potkrala nepreciznost, pošto dosta ljudi poznajem iz DSS-a, na stav 2. Znači, vi ste taj stav 2. podneli kao posledicu nekog vašeg tumačenja, pogrešnog, o tome kada prestaje mandat, a kada se raspušta Skupština. Mislim da ste pomešali te osnovne pojmove oko raspuštanja Skupštine i prestanka mandata. To nije jedno te isto, o tome jasno govori Ustav Republike Srbije. To je član 75. stav 3. koji jasno kaže kada prestaje mandat. Mandat prestaje verifikacijom poslanika novog saziva, a ne raspuštanjem Skupštine, tako da bi se tu mogla staviti primedba vašem predlogu zakona. Vi jeste hteli da prevaziđete ovu pravnu prazninu, ali ste sigurno to mogli da uradite mnogo elegantnije i praktičnije, možda na način na koji je to uradila SRS. No, rekao sam da ovaj predlog zakona ima našu podršku, jer za slučaj da ne prođe predlog zakona SRS, potrebno je da se popuni ova pravna praznina. Mislim da nećemo imati problem oko tumačenja toga da u roku od 60 dana predsednik Narodne skupštine raspiše izbore. Glasaćemo i za ovaj predlog, normalno, jer vam je verovatno poznato – mi nećemo glasati za smanjenje cenzusa, iako načelno jesmo za smanjenje cenzusa, ali nismo za smanjenje cenzusa na jedan separatan način. Smatramo da jedno takvo pitanje treba da obuhvati i pitanje nadležnosti, kao i pitanje opoziva, dakle ceo jedan sistem kada govorimo o predsedniku Republike. Eto toliko. Voleo bih da se u budućem radu Skupštine malo više vodi računa o ekonomičnosti, da se ne gubi vreme na ovaj način, da se jednostavno uvaži nečiji predlog, koji praktično u potpunosti konzumira predlog onoga koji je imao tu priliku da sastavlja dnevni red na način na koji on to hteo. Hvala na pažnji.
Hvala. Dajem reč narodnom poslaniku Ljubomiru Kragoviću. Pardon, izvolite, reč ima Dejan Mihajlov kao predlagač.
Samo neke stvari da pojasnim. I mene raduje što ova rasprava stvarno počinje da liči na jednu pravu raspravu o predmetu, a ne da se sve pretvori u dnevno-političko prepucavanje. Činjenica je, i tu bi sa kolegom Markovićem mogli da se sporimo, da ne postoji član Ustava koji definiše situaciju koju sada imamo, a to je – neuspeli predsednički izbori. To ne reguliše ni član 86, ni član 87, koji se ovde pominju, koji govore u Ustavu Srbije o predsedničkim izborima, odnosno ne definišu ih i nemaju kategoriju neuspelih predsedničkih izbora. Odredba koju smo mi predložili, ovim predlogom zakona, upravo se odnosi na sadašnju situaciju i ona će jednokratno omogućiti da se izbori raspišu i da Srbija dobije predsednika. Znači, ona će se odnositi na ovaj konkretan slučaj neuspelih predsedničkih izbora i, naravno, kada se ukine cenzus, tih neuspelih izbora više neće biti; taman da izađe jedan građanin na izbore, ti izbori će uspevati. Mi ovde govorimo o činjenici da moramo da rešimo postojeću situaciju, koja nije definisana sadašnjim Ustavom, a to je da smo imali tri kruga neuspelih predsedničkih izbora. Ustavni sud je, kao što je gospodin Aligrudić pomenuo,stavio odredbu zakona kojom je definisano da predsednik Skupštine odlučuje kada će i da li će raspisati predsedničke izbore van snage, a naša odredba se odnosi na to da predsednik Skupštine mora da raspiše izbore u određenom vremenskom roku, koji je počeo da teče onog dana kada je izabran predsednik Skupštine Dragan Maršićanin. Znači, tog dana je taj rok počeo da teče. On mora u roku od 60 dana da raspiše predsedničke izbore. Utoliko je naš predlog sa predlogom SRS kompatibilan, jer njihov predlog ne reguliše kategoriju neuspelih predsedničkih izbora. Njihov predlog govori o članu 86. i 87. Ustava, kojima se regulišu drugi načini prestanka mandata predsednika Republike, ali ne i kategoriju neuspelih predsedičkih izbora. Stoga smo mi samo dopunili, predložili zakon koji rešava to pitanje. Činjenica je da je njihov zakon podnet ranije, ali s obzirom da smo mi predlagali dnevni red, mi smo predvideli ovaj redosled tačaka dnevnog reda, pogotovo što smatramo i predložili smo na početku, što nije usvojeno, da se radi ekonomičnosti o oba zakona istovremeno raspravlja, kako bi se skratila rasprava, da se objedini rasprava o ova dva zakona. Nažalost, to nije prihvaćeno i moraćemo da raspravljamo o oba zakona, ali po našem skromnom mišljenju ovi zakoni ne isključuju jedan drugog, već jedan zakon dopunjava ono što drugi ne reguliše i samim tim dobijamo adekvatan okvir da rešimo pravnu ustavnu prazninu, to je pitanje neuspešnih predsedičkih izbora.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, a neka se pripremi Nebojša Bakarec.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog izmena i dopuna Zakona o izboru predsednika Republike Srbije je jedan od ključnih zakonskih predloga, koji je neophodan da bi se prevazišao nastali pravni vakum, pravna praznina, da bi se na narednim izborima za predsednika Republike Srbije izabrao predsednik i da bi se institucija predsednika Republike Srbije najzad konstituisala. Znamo da od 29.12.2002. godine Srbija nema instituciju predsednika Republike, što je pravno i faktičko stanje koje se mora prevazići. Kako prevazići pravni vakum, pravnu prazninu, mogućnost pravnog tumačenja predsednika Narodne skupštine Republike Srbije i v.d. predsednika Republike Srbije; jedini je način, zasnovan na pravu, zakonu i Ustavu, upravo u Predlogu za izmene i dopune Zakona o izboru predsednika Republike Srbije. Narodna skupština Republike Srbije ima pravo, ali i obavezu, da donese takav zakon o izboru predsednika Republike Srbije kojim će se eliminisati pravna praznina, onemogućiti slobodno tumačenje Zakona o izboru predsednika Republike Srbije od strane predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, u kome treba jasno da stoji obaveza predsednika Narodne skupštine Republike Srbije da nakon neuspelih predsedničkih izbora odmah raspiše nove predsedničke izbore. Praksa prethodnog predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, gospođe Nataše Mićić, primer je klasične zloupotrebe funkcije predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, od koje je jedino zavisilo da li će se raspisivati ili ne novi predsednički izbori. Takvu mogućnost slobodnog tumačenja Zakona o izboru predsednika Republike, samovolju, osionost, bahatost, kršenje Ustava i zakona, ocenu potrebe za institucijom predsednika Republike Srbije, moramo izbeći i novim izmenama i dopunama zakona definisati tako da u zakonu jasno stoji obaveza koju predsednik Narodne skupštine Republike Srbije treba da ima, a to je raspisati izbore i stvoriti mogućnost građanima Republike Srbije da biraju i izaberu predsednika. Predlog zakona mora biti tako definisan da ne bi dolazili u situaciju da Ustavni sud donosi odluke o ustavnosti ili neustavnosti odluka predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Ustavni sud je 18. septembra 2003. godine, sa velikim zakašnjenjem, doneo odluku o neustavnosti odredbe tj. da predsednik Narodne skupštine Republike Srbije nije ovlašćen da odlučuje o tome da li će se raspisivati izbori ili ne, već mora raspisati izbore. Znači, imamo dva stanja: ili predsednika Republike ili izbore za predsednika Repbulike. Izbori za predsednika Republike Srbije u protekle dve godine, 2002. i 2003. godine, održani su tri puta i nijednom nisu uspeli. Postavlja se pitanje da li je Srbiji potreban predsednik. Jasno je da je odgovor – da, za sve one koji žele najzad da formiraju sve srpske institucije, da zavlada vladavina prava i da se kroz institucije stvore uslovi za bolji život građana Srbije. Odbacivanjem ovog predloga zakona o izboru predsednika Republike i prihvatanjem predloga poslaničkog kluba SRS, nakon izbora koji moraju odmah po stupanju Predloga zakona na snagu da budu raspisani, Srbija će dobiti predsednika Republike, dobiće instituciju predsednika Republike koju će voditi srpski radikal Tomislav Nikolić. Građani Srbije to žele, mi smo ovde da sprovodimo i zastupamo interese građana Srbije, a to je da se raspišu predsednički izbori, da građanima Srbije damo prilike da biraju, a oni će izabrati Tomislava Nikolića za predsednika Republike Srbije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Bakarec, a neka se pripremi narodni poslanik Igor Mirović.
Demokratska stranka Srbije je dala svoj puni doprinos po pitanju ove institucije još 2002. godine, dajemo ga i sada, mi uvek štitimo sve institucije. Znači, bez obzira ko će pobediti na narednim predsedničkim izborima, mi dajemo ovaj doprinos. Dali smo i 2002. godine, kada smo predložili ove izmene i dopune tog zakona tada, a tada arogantni DOS, koji je u ostacima danas, nije prihvatio, potpuno bezrazložno, u oktobru te godine, te izmene koje bi dovele do uspeha predsedničkih izbora. Inače, da vas podsetim - 2002. godine Vojislav Koštunica je u dva navrata pobedio na tim predsedničkim izborima, mi smo tada govorili da je izabran predsednik Srbije, jer je izašlo u oba kruga preko 52% građana, što se na ovim prethodnim izborima 2003. godine nije dogodilo; izašlo je 38% građana. Da je uvaženo tada 2002. godine, to faktičko stanje i pobeda u oba kruga, ubedljiva i najubedljivija, ne bi se dogodili novi nemili događaji koji su usledili - mnoge smrti, vanredno stanje sigurno, za koje su krivi oni koji su izazvali krizu predsedničke institucije 2002. godine. Prema tome, oni tome nisu očigledno posvetili mnogo pažnje. Inače, Vojislav Koštunica bi pobedio i u novembru 2003. godine da se odlučio da izađe na izbore, i to ubedljivo, samo što se on teško odlučuje, a kada se odluči, onda uvek pobeđuje. Međutim, nije bilo potrebe da učestvujemo na ovim izborima, jer ne bi bilo ovih parlamentarnih izbora danas i ne bi bilo ove skupštine, ne bi bilo ovih promena i svega onog što će pozitivno uslediti kada se formira vlada. Mi smo našu pobedu dokazali, dokazali bismo je i ovaj put, sa 12.000 dokaza Vrhovnom sudu. Nema danas odgovora na određena pitanja – zašto neke stranke nikada neće imati i nemaju kandidata za predsednika, reformske, najdemokratskije itd, zašto nemaju kandidata. Neće ga nikada ni imati. Nema odgovora na pitanja zašto neki kandidati, koji uporno učestvuju na izborima, nikada ne mogu da pobede na tim izborima? Nema odgovora na ta pitanja. Ali, ima odgovora na pitanje zašto će jedino Vojislav Koštunica uvek pobediti na predsedničkim izborima, i na sledećim ako se odluči, a o tom–potom, ima vremena. Ima odgovora zašto će se to desiti i zašto se to uvek dešavalo, ako se odluči. Zato što jedino on ima poverenje građana, zato što jedino sa DSS-om svi hoće u koalicionu vladu, o tome malo ko razmišlja, zato što mi svima odgovaramo i zato što smo odabrali da živimo skromno kao narod, a ne besno kao vlast. Čak i kada budemo vlast, tako ćemo odabrati. Mi smo jedini taj srednji i ispravan politički put u zemlji Srbiji između dva takozvana antipoda, kako sami sebe zovu ovih dana. Oni meni više liče više na neke oktopode, koji su se zagrlili, crni i žuti, pa ne znaju da li da se vole ili da se biju, a kažu – ko se bije, taj se voli. To je funkcionalna opoziciona koalicija, nekoliko nedelja ovde stalno glasaju isto i imaju nekakav čisti egzibionistički oportunizam, oni su protiv svega što je konstruktivno. Evo, mi ćemo kod sledeće tačke pokazati da nismo lažni oportunisti i glasaćemo za predlog SRS, koji smo pre dve godine i mi predložili. Mi smo DSS i zato pobeđujemo na izborima i zato će Vojislav Koštunica, ako se odluči, pobediti, jer mi smo državotvorni, umereni i svima prihvatljivi i stabilni. Mi smo, osim toga, pokazali da u ovoj skupštini hoćemo da gradimo mostove i sa SRS, i sa SPS-om, i sa DS-om i sarađivaćemo sa svima, jer to je jedini put da svi zajedno guramo Srbiju napred, a ne jedni napred a drugi unazad itd. DSS rešava probleme, mi rekoh, nismo zaludni oportunisti, pokazaćemo to idući put, mi štitimo sve institucije, štitimo instituciju predsednika i to će se pokazati. Svaka čast onome ko pobedi na sledećim izborima, da li ćemo ti biti mi ili neko drugi; ako budemo učestvovali, pobeđujemo. Hvala vam.
Hvala vama. Gospodin Vučić, replike.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda da gospodin Bakarec nije slušao ili nije obavešten da ovaj predlog zakona podržava Demokratska stranka, a SRS ne, da ne glasamo, da ne glasamo na isti način, gospodine Bakarec. Zanimljivo je, izašao sam da vam odgovorim, inače ne bih, volim kada vi vatrirate, volim kada pokazujete želju za povećanjem popularnosti gospodina Koštunice, to je dobra stvar. Ne znam šta gori u vama, u meni ništa ne gori, pravo da vam kažem, osećam se potpuno normalni, ali moram da primetim, gospodine Bakarec, da ste pomenuli i rekli – crni i žuti. Ima ovde onih koji će valjda da govore za žute, a pitam šta vam to znači – crni, šta ste time hteli da kažete. Ne znam za neke druge, pošto vidim da su neki naši politički protivnici to voleli, nikada nisam imao priliku to da ih pitam, pa da mi kažete šta znači to – crni. Znam da su, tamo odakle je poreklom moj otac, crne nazivali ustašama, oni su uglavnom pobili sve naše familije, ne znam na koje druge mislite i ne znam šta vam to znači, pa bih vas zamolio lepo da izađete za ovu govornicu i da nam kažete koji su to crni i da nam objasnite, da mi znamo o čemu je tu reč, da znamo na koga mislite i šta mislite. Ako mislite da smo crni zato što smo uvek poštovali demokratsku proceduru, zato što nikada nasiljem nismo dolazili na vlast, zato što nikada nsimo spalili Skupštinu i državnu televiziju, zato što nikada nikoga nismo ubili na našim političkim skupovima i mitinzima, ako mislite da smo crni zato što vas pobeđujemo na demokratskim izborima, još deset puta manje prisutni u medijima - jesmo, ali nam to kažite, gospodine Bakarec. Insistiram da to uradite, jer lepo je tako nešto, jednu tešku ili najtežu moguću kvalifikaciju izreći, a onda sesti i šaliti se. Ovo pitanje nije bilo za šalu. Da li postoji ili ne postoji bilo kakva tehnička ili netehnička koalicija - ne postoji. Kao što vidite, oni glasaju za vaš predlog, mi ne glasamo. Vi glasate za naš predlog, oni ne glasaju. Čini mi se da je to nešto što je potpuno logično i to će se ponavljati više puta. Valjda će se dogoditi da i mi u ovoj skupštini glasamo za neki vaš predlog i to neće biti sporno, ali je sporan način na koji se ophodite prema političkim protivnicima, posebno sa pozicije vladajuće većine koja se formira u Skupštini.
Gospodine Vučiću, vreme.
Završiću, gospodine Markoviću. Znate, sada ste, u maniru Nataše Mićić, čekali tri minuta da me opomenete. Nema potrebe, završiću u narednih pedesetak sekundi. Dakle, rekli ste kako ste pobedili zato što vi formirate Vladu, a sa nekim drugim, misleći pri tom na Srpsku radikalnu stranku, neki neće. Različite su te podele, gospodine Bakarec. Naša je pobeda u tome što smo ubedili većinu građana Srbije ili najveći deo građana da smo mi najbolji, da smo mi nada i budućnost Srbije. Tačno je da mi nemamo sposobnost ni trgovine, ni zamešeteljstva sa svima drugima kakve imate vi i ne trudimo se i ne mislimo da možemo po tom pitanju sa vama da se takmičimo. Slobodno smo prihvatili i rekli - legalno je to što radite, možete to da uradite, ali budite sigurni borićemo se i na sledećim izborima, upravo zbog toga, nećemo imati 82, već 132 mandata, i onda ćete videti s kim narod i građani Srbije hoće. Još nešto, i završavam gospodine Markoviću, ako je to tačno da gospodin Koštunica hoće i može da pobedi, prenosim reči zamenika predsednika SRS Tomislava Nikolića, objavite odluku, objavite ovaj naš zakon u "Službenom glasniku", neka stupi na pravnu snagu. Tog trenutka raspisujte izbore, neka se kandiduje Vojislav Koštunica, Tomislav Nikolić će ga do nogu potući, ma ko ga podržao i ma na koji način.
Reč ima gospodin Pajtić, replika.
Replika na žuti, prepoznali smo se u onom - žuti. Gospodine Bakarec, nije dovoljno biti napaljen da biste delovali snažno. Možete sasvim tiho govoriti ako pri tom govorite istinu. Rekli ste da će Demokratska stranka i Srpska radikalna stranka glasati protiv svega što je konstruktivno. Ukoliko smatrate da je nekonstruktivno naše glasanje za vaš predlog zakona, a podržaćemo vaš predlog zakona, slažem se. Vaš predlog zakona pada u vodu, s obzirom da ćete podržati radikalski predlog zakona, a on podrazumeva ukidanje cenzusa. Druga stvar, apsolutno je netačno da glasamo na isti način kao Srpska radikalna stranka. Upravo na ovom primeru o kome vi govorite vidi se - jer mi glasamo za vaš predlog zakona, ne glasamo za radikalski predlog zakona, vi upravo glasate za radikalski predlog zakona - ko je u koaliciji ovde. Dakle, imamo otvorenu koaliciju, imamo zatvorenu koaliciju i Demokratska stranka nije ni u jednoj ni u drugoj. Izvinjavam se gospodinu Vučiću zbog ove paralele. Nemojte govoriti o principijelnosti, gospodine Bakarec. Posebno nemojte govoriti o principijelnosti kada govorite o instituciji v.d. predsednika Republike, jer ako želite da budete principijelni, po Ustavu gospodin Maršićanin - ako tako smatrate ustavnu obavezu v.d. predsednika Republike da mora da raspiše izbore i ako tako predlažete u zakonu - u prvom minutu kada je postao predsednik Skupštine trebalo je da raspiše izbore za predsednika Republike. Kada nije raspisao izbore za predsednika Republike pristao je na faktičko stanje i ovih dana viđamo kako gospodin Maršićanin najavljuje raspisivanje parlamentarnih izbora. Ako je zloupotreba to što je radila Nataša Mićić, onda je zloupotreba to što radi Dragan Maršićanin danas. Identično se ponaša kao Nataša Mićić i nemojte nam spočitavati lekcije o moralnosti i doslednosti, jer ste upravo ovim predlozima i upravo glasanjem za predlog Srpske radikalne stranke, koji potire vaš predlog zakona, u potpunosti dokazali ko je principijelan, a ko nije.
Reč ima gospodin Aligrudić, replika.
Nisam izazvao repliku i, prema tome, imam pravo na repliku.
Gospodin Aligrudić se prepoznao u diskusiji gospodina Pajtića.
U delu diskusije gospodina Pajtića kada je odgovarao narodnom poslaniku i kada je tom prilikom pominjao ono što je sadržaj današnjeg pretresa, današnje rasprave, a to je Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru predsednika Republike i kada je govorio o inkompatibilnosti našeg predloga i predloga SRS. Molio bih gospodina Pajtića da dobro pročita i jedan i drugi predlog zakona, i ako ga dobro pročita shvatiće da oni nisu inkompatibilni i da jedan drugog ne isključuju. Jednostavno, to je cela istina i nemojte molim vas, zato što ste i vi u žaru diskusije i potrebi da nekom replicirate, da iznosite neke argumente koji ovde ne stoje, a tiču se sadržaja ovog pretresa.
Reč ima gospodin Pajtić, po Poslovniku. Koji član?
To je član koji se odnosi na davanje replike narodnim poslanicima. Dakle, narodni poslanici imaju pravo na repliku ukoliko su prepoznati, odnosno eksplicitno ili implicitno navedeni u izlaganju prethodnika. Molim vas, gospodine Markoviću, da primena Poslovnika ne bude selektivna i to je moja molba. Ne tražim da se o tome izjasni Administrativni odbor, nego da ne bude selektivno i da ne bude zavisno od toga ko je s kim i kada u koaliciji. To može u političkom smislu jako da se osveti. Molim vas da ne dajete replike ukoliko za to ne postoji poslovnički osnov.
Izvinjavam se svima zbog preterane tolerancije. Prvo prema gospodinu Vučiću, a potom prema gospodinu Aligrudiću, ali pokušavamo da damo konstruktivan doprinos radu ove skupštine. Molim vas da nastavimo rad. Reč ima gospodin Igor Mirović, a neka se pripremi Dušan Petrović.
Dame i gospodo, ako svi kao gospodin Bakarec budemo zagledani u prošlost onda ni na koji način nećemo doprineti da se institucije ove zemlje konačno izgrade. Samo ću u jednoj rečenici reći da je ipak veoma velika ta inicijalna odgovornost Demokratske stranke Srbije i Vojislava Koštunice što od 2000. godine do danas traje proces razgradnje svih institucija ove zemlje. Ta agonija je dosta velika i mi danas na jedan jednostavan način, bez velikih pravničkih zavrzlama, tu agoniju možemo da razrešimo. Uostalom, gotovo sve političke stranke su u predizbornoj kampanji obećavale da će učiniti sve da Srbija dobije institucije i danas, kada govorimo o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike, veoma jednostavno, veoma elegantno, veoma jasno možemo doprineti izgradnji te institucije, možemo stvoriti uslove za izbor predsednika Republike. Mi moramo da ukinemo cenzus za izbor predsednika Republike. Pokazalo se da građani ne izlaze u dovoljnom broju na izbore za predsednika Republikei da je to smetnja da se on izabere. Mi moramo i možemo ovog puta da zakonom propišemo rok odmah, koji ne može zavisiti od trenutnog rejtinga političkih stranaka i njihovih kandidata, jer se prema trenutnom raspoloženju i političkim opcijama koje nudi jedan ili drugi kandidat ne može izgrađivati institucija. U ovom slučaju to je više nego jasno. DSS tu mora dati svoj doprinos, a ona ga ne čini, ona čini upravo suprotno, nekim posebnim pravničkim putevima želi da dodatno zakomplikuje ovaj proces, koji je, u suštini, veoma jednostavan: ukinućemo cenzus i u kratkom roku odmah organizovati izbore za predsednika Republike. Želeo bih da vas podsetim, neko je maločas rekao da je započeo proces promena u ovoj zemlji, ali to nije istina. Dana 28. decembra na parlamentarnim izborima većina u ovoj zemlji, u to verujem, glasala je zapromene. Već dva meseca traje agonija svih institucija, ne samo predsednika Republike, ta agonija traje od 2000. godine do danas, jer ni bivši predsednik Republike, Milan Milutinović, nije suštinski vršio svoju dužnost, već samo formalno. Danas traje agonija kada je reč o izboru Vlade Republike Srbije, verovatno zbog prevelike jagme za funkcijama. Danas traje agonija kada je reč o izboru guvernera, i to je važna institucija, opet zbog politizacije tog pitanja i upliva politike, a što je suprotno i Zakonu o izboru guvernera. Danas traje agonija kada je reč o Vrhovnom i Ustavnom sudu; i te dve institucije su previše ispolitizovane. Njihovi predsednici nastupaju sa nekakvih političkih pozicija, ne vodeći računa o dignitetu tih sudova, ne vodeći računa o funkciji koju obavljaju. Vreme je da se takav način rada jednostavno prekine, da sve političke stranke, a u tome SRS daje najznačajniji doprinos, na veoma odgovoran, građanima jasan način, učine sve da počnemo izgradnju ovih institucija. Bez nekakvih nepotrebnih pravničkih zavrzlama, bez jalovih nadgornjavanja, odmah i sada promena zakona, ukidanje cenzusa i raspisivanje predsedničkih izbora. Niko ne sme da se plaši raspisivanja predsedničkih izbora, a pogotovo ne oni koji će na izborima izgubiti. Na izborima će pobediti sigurno Tomislav Nikolić i on će biti najbolji predsednik koga je Srbija ikada imala. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospodin Dušan Petrović, izvolite. Neka se pripremi Nemanja Šarović.
Gospodine potpredsedniče, Demokratska stranka će glasati za Predlog zakona koji je pred nama zbog toga što je odluka Ustavnog suda, koja je stavila van snage odgovarajući član Zakona o izboru predsednika Republike, isprovocirala potrebu da bude pronađeno odgovarajuće rešenje. Mislim da je vrlo važan kontekst u kome je ovakav predlog zakona usledio, a imajući u vidu predlagača. DSS, ako se ne varam, bar dve godine je insistirala na tome da bude ukinut cenzus, i u prvom i u drugom krugu izbora za predsednika Republike. Izgleda potpuno neverovatno da takva odredba nije sastavni deo ovog predloga zakona. Od predlagača smo dobili obrazloženje zbog čega je to tako, zbog toga što je SRS podnela predlog takve sadržine. Šta je ovde politička suština? Čuli smo da DSS ima neverovatan koalicioni kapacitet i mi smo, naravno, svi zajedno svedoci takvog kapaciteta. Slobodan Milošević svojim glasovima i poslanicima podupreće Vladu koju će, verovatno, ako ne dođe do nekih obrta, formirati Vojislav Koštunica i DSS. Ovakav predlog zakona mogu da objasnim jedino telepatskom vezom između Vojislava Koštunice i SRS. Ako su predlagali istovremeno zakone koji su zaista kompatibilni, ne umem na drugi način da objasnim ovakvu sadržinu jednog i drugog predloga zakona. Za sve one koji će sa Vojislavom Koštunicom da prave političke saveze, otvorene i telepatske, želim samo da vas podsetim na iskustvo Demokratske stranke. Vojislava Koštunicu smo podigli u nebeske visine u oktobru 2000. godine i to, naravno, znaju svi oni koji su u DSS-u bili u avgustu 2000. godine; malobrojni naši prijatelji, imali smo simpatije za njih, neiskreni, i tada su bili neiskreni, kao što su i sada. Sada, kada se setim kako smo izneli gospodina Koštunicu na balkon Skupštine grada 5. oktobra, želim da podelim to sećanje sa ovim telepatskim i faktičkim koalicionim partnerima i da vas prosto upozorim na ono što vas očekuje u političkoj saradnji sa njima.
Zahvaljujem. Gospodin Dejan Mihajlov; video sam vas, gospodine Obradoviću. Kao predlagač, izvolite.
Mogu da kažem da mi vas nikada preterano voleli nismo i da smo vas doživljavali u jednom trenutku kao manje zlo, dok se nije ustanovilo da ste jako veliko zlo za državu i da ste državu upropastili. To je kao kada gajite guju u nedrima. Mi smo vas u ovu Skupštinu doveli. Setite se izbora 2000. godine, kako ste plakali da ne izađemo sami na izbore, molili ste nas, jer ste se sakrili iza leđa Vojislava Koštunice. Samo nešto da vam kažem, setimo se izbora 2000. godine za Saveznu skupštinu i uporedimo dve liste koje su bile: jedna za Veće republika, a jedna za Veće građana. Jednu listu je nosio Vojislav Koštunica, a drugu Zoran Đinđić. Ona lista koju je tada predvodio Zoran Đinđić je dobila 10% manje glasova. Ni tada još niste uspeli da nasamarite puno građane Srbije, neki vam ni tada nisu verovali. Mi smo, nažalost, sa vama bili u koaliciji jedno vreme, jedno kratko vreme, ali smo na vreme videli šta ste sve spremni da uradite da se očuvate na vlasti i od toga ne prezate. Tako je Branislav Ivković održao na vlasti i izabrao Dragoljuba Mićunovića za predsednika Skupštine državne zajednice i tada vam nije smetalo što počasni predsednik njegove stranke Slobodan Milošević sedi u Hagu. Nije vam smetalo kada ste glasovima Baneta Ivkovića izabrali Kori Udovički, kada ste glasovima Baneta Ivkovića doneli Zakon o lustraciji; verovatno da ga ne biste lustrirali. Kada ste doneli mnoge druge zakone u ovoj skupštini, tada vam Slobodan Milošević nije smetao. Kada ste pravili tajne dogovore sa Banetom Ivkovićem, kada ste mu organizovali kongrese, kada ste mu finansirali stranku, tada vam Bane Ivković nije smetao...
Molim vas, gospodine Mihajlov, govorite kao predlagač, a ne repliku. Budite ljubazni.
Samo bih zamolio da se ovde izbegnu poređenja koja mogu da budu uvredljiva za Dragana Maršićanina, a to je poređenje sa Natašom Mićić. Nataša Mićić je žena koja je više puta prekršila Ustav. Nije raspisala izbore, uvela je vanredno stanje kao ratno stanje, protivno je Ustavu i sve ostalo što je radila. Sva takva poređenja, jednostavno, nisu primerena ovoj Skupštini Srbije. To nije proizvoljna ocena, to je odluka Ustavnog suda, prema njoj je ponašanje Nataše Mićić bilo protivustavno. Zato, dajte da izbegnemo tu vrstu poređenja, možemo da poredimo neke druge stvari, ali tu vrstu poređenja stvarno ne možemo da radimo, jer u tom slučaju bismo jako uvredili sve nas koji ovde u sali sedimo, a nismo bili saglasni sa tim što je ona radila.
Molim vas, gospodin Obradović, replika u ime poslaničke grupe. Izvolite.
Kolege narodni poslanici, zamolio bih kolege iz DSS-a da konačno prestanu da prave svoj politički imidž na Slobodanu Miloševiću ( oprostite, lapsus, iz Demokratske stranke, razumeće oni). Slobodana Miloševića su koristili dok su bili opozicija i na tome stvarali političke poene. Slobodana Miloševića su koristili kada su bili vlast: kidnapovali ga i izručili Hagu. Ostalo je samo pitanje ko je dobio pet miliona dolara, a to ćemo utvrditi kada nova vlast dođe na posao, pa ćemo videti ko je dobio tu pare za proviziju. Sada, u vreme izborne kampanje Demokratske stranke i njene skupštine koja se održava u nedelju, njihovi najjači argumenti su Slobodan Milošević i Slobodan Milošević. Kada su vam usta puna Slobodana Miloševića, onda treba da kažete da ste, zahvaljujući lažnoj poslaničkoj grupi, krađi pet mandata, formiranju poslaničke grupe lažnih socijalista, produžili svoj politički život godinu i po dana, jer, pazite, Slobodan Milošević je bio i njihov počasni predsednik. Niko od vas nije našao za shodno da povodom toga kaže jednu reč kritike. Zahvaljujući njima usvojili ste budžet za 2003. godinu, zahvaljujući njima dobili smo v.d. predsednika Republike na Ustavnoj komisiji, sa ta dva glasa, koji je potom uveo vanredno stanje protivno ustavu i uhapšeno je 13.000 ljudi. Zahvaljujući njemu ukrali ste glasove prilikom izglasavanja Zakona o lustraciji. Zahvanjujući njemu i Kori Udovički je lažno izglasana. Tada vam nije smetao Slobodan Milošević, a sada se utrkujete i blatite ime čoveka i stranku. Budite pošteni pa priznajte sebi, ako nemate druge argumente da pobedite u svojoj izbornoj trci u stranci, onda nešto nije u redu sa kvalitetom koji posedujete, i kao stranka i na drugi način, i prestanite više da koristite SPS i pominjete ga u tom kontekstu.
Možemo da nastavimo diskusiju. Gospodin Nemanja Šarović, a neka se pripremi Petar Cvetković.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o dopunama Zakona o izboru predsednika Republike, koji nam je podnet od strane DSS-a, usledio je kao njihov odgovor na odluku Ustavnog suda Srbije da je neustavna zakonska odredba prema kojoj je predsednik Narodne skupštine ovlašćen da 60 dana razmišlja da li će izbore raspisati. Ova zakasnela odluka, jer podsetiću da je odluka doneta dva dana nakon raspisivanja izbora, kada svakako više nije imala nikakvu težinu, ne bi ni bila potrebna da ste prilikom donošenja ovog zakona slušali predstavnike SRS-a, koji su vas upozoravali da ne dajete takva ovlašćenja u ruke Nataši Mićić, jer je već tada bilo izvesno da će ih zloupotrebiti. Danas na mestu Nataše Mićić sedi Dragan Maršićanin, ali kao što je nekada pisalo na jednoj beogradskoj fasadi - sve je isto, samo njega nema. Doduše, u ovom slučaju radi se o njoj, ali principijelne razlike između Nataše Mićić i Dragana Maršićanina svakako nema. Ona nije raspisivala izbore, on ne raspisuje izbore. Zajednički im je razlog zbog koga te izbore ne raspisuju. To je svakako strah od neuspeha na izborima, koji im je zagarantovan. Možda Dragan Maršićanin ne nosi tašne koje su karakterisale Natašu Mićić, ili barem to ne čini javno, ali suštinske razlike između njih dvoje nema. Ovoga puta opravdanje je pravna praznina, po mišljenju predlagača ....(Predsedavajući:Gospodine, ipak molim da se držite teme.) ... nastala donošenjem odluke Ustavnog suda, jer kažu sada ni Ustav ni zakon ne određuju precizno u kom roku moraju da budu raspisani novi izbori. Valjda zbog toga više i ne moramo imati izbore za predsednika Republike. Ali, Ustav Republike Srbije kaže - ili imamo predsednika ili imamo izbore za predsednika Republike. Međutim, Srbija već 14 meseci nema predsednika. Ni jedan Ustav u svetu, pa čak ni u onim razvijeni zapadnim demokratijama, na koje se tako rado pozivate kada vam to odgovara, ne predviđa do detalja postupak izbora predsednika Republike. To naravno ne čini ni naš Ustav. Postavlja se pitanje zašto smo onda baš mi jedina zemlja koja 14 meseci ne može da izabere predsednika. To je svakako zbog toga što oni kojima su usta puna demokratije, legalizma, odbijaju da te izbore raspišu. Uostalom,da su poštovana dostignuća razvijenih zapadnih demokratija, predsednik ovog doma bila bi danas Gordana Pop-Lazić iz SRS-a, pa bi vas ovde iz dana u dan podučavala kako se rukovodi Narodnom skupštinom na demokratski način. Izbori za predsednika Republike bili bi raspisani odavno, a danas bi na dnevnom redu bili zakoni koji su od životnog značaja za građane Srbije. Što se tiče zakona predloženog od strane DSS-a, ne toliko zbog skupštinske većine koja ionako ne obraća pažnju na ono što većina govornika ovde govori, koliko zbog građana Srbije koji ovo gledaju, na konkretnom primeru objasniću kako to izgleda kada DSS bira predsednika po hitnom postupku. Najpre, predsednik Skupštine ima 60 dana da razmisli kada će izbore raspisati. S obzirom na to da vrlo doboro znamo kakva je trenutno ova novoformirana vladajuća koalicija, koliki su njihovi pojedinačni apetiti, rok od 60 dana je izuzetno dugačak. Ukoliko se kojim slučajem desi da se u međuvremenu, zbog nekog ministarskog mesta ili mesta u nekom dobro plaćenom odboru, posvađaju pa dođe do raspisivanja novih parlamentarnih izbora, koji mogu biti zakazani i 90 dana od dana raspisivanja, nakon toga sledi novi rok od 30 dana za konstituisanje novog parlamenta, zatim novi predsednik Narodne skupštine ponovo ima 60 dana da razmišlja kada će raspisati izbore za predsednika Republike, na šta se još jednom nadovezuje rok od 90 dana u kome treba da budu održani ovi izbori. Kada se svi ovi rokovi saberu ispada da, ukoliko prihvatimo model koji nam po hitnom postupku nudi DSS za izbor predsednika Republike, možda će trebati i čitavih 330 dana. Pitamo se šta bi tek bilo da zakon nije išao po hitnom postupku i da gospoda iz DSS-a nisu žurila. Da li bi odabrali neko lepo i pametno dete u obdaništu, pa bi onda možda svi zajedno čekali punoletstvo da bi ga proglasili za predsednika. Zato vas, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam da umesto za predlog Demokratske stranke Srbije glasate za predlog Srpske radikalne stranke, koji na sveobuhvatan način reguliše materiju izbora predsednika Republike i koji ne poznaje kategoriju neuspelih izbora, po kome će predsednik Narodne skupštine biti obavezan da najkasnije narednog dana od dana stupanja zakona na snagu raspiše izbore za predsednika Republike, koji mogu biti održani već za 30 dana. Nadam se da ste vi izvukli određene pouke iz sudbine onih koji su se prethodno igrali voljom naroda i odbijali da raspišu izbore, čak i onda kada je bilo jasno da narod izbore želi. Zato vas pozivam da se ne krijete iza pravnih praznina, već da izbore raspišete još danas, pa ukoliko to učinite, možda Tomislav Nikolić neće pobediti vašeg kandidata sa razlikom većom od 400-500.000 glasova, ali ukoliko se oglušite o tu obavezu, naša pobeda na izborima, koji će kad-tad morati da budu održani, svakako će biti još ubedljivija.
Hvala vam, gospodine Šaroviću. Kao predstavnik poslaničke grupe, gospodin Aligrudić. Neka se pripremi Petar Cvetković.
Na mestu predsednika Narodne skupštine Republike Srbije nemojte porediti gospodina Dragana Maršićanina i gospođu Natašu Mićić. Nikakve sličnosti u tom smislu tu nema. Kada govorimo o materiji o kojoj ste vi maločas govorili, uočite jednu veoma bitnu razliku – gospodin Dragan Maršićanin, po zakonu i zbog te de fakto postojeće pravne praznine o kojoj smo govorili, nije ni mogao, niti je imao prilike ikad u ovom periodu da raspiše bilo kakve predsedničke izbore, a Nataša Mićić je mogla te izbore raspisati kad god je htela. U uvodnom izlaganju govorio sam o tome da gospođa Mićić izbore nije raspisala jer je dolozno tumačila odredbu stava 3. člana 5i Zakona o izboru predsednika Republike. U tome je razlika i nemojte, molim vas još jednom, potencirati tu tzv. sličnost između Nataše Mićić i Dragana Maršićanina, koja de fakto ne postoji.
Hvala vam. Izvolite gospodine Cvetkoviću. Sledaća je gospođica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo, svedoci smo mnogo žestine oko dva predloga zakona koji su kompatibilni, mnogo žestine i mnogo političkih govora, koji su u ovom trenutku nepotrebni. Biću slobodan da ocenim da je upravo ovo nastojanje pojedinih poslanika za isticanjem navodnih potreba, za isticanjem istovetnosti ljudi koje je nemoguće uporediti, želja za korišćenjem ove govornice za političku kampanju, odnosno, rekao bih, jednu već vidljivo očekivanu predizbornu kampanju. Predlog izmena i dopuna zakona koji je dala SRS je u skladu, nije nespojiv, odnosno nije inkompatibilan sa Predlogom za dopunu Zakona o izboru predsednika koji je dala DSS. Gospodin Aligrudić je ukazao na odluku Ustavnog suda, kao i na odredbe Zakona o izboru predsednika i odredbe Ustava, zbog čega je potrebno i nužno morala da usledi ova intervencija DSS i davanje predloga o dopuni Zakona o izboru predsednika Republike. Stoga ovaj problem treba posmatrati u osnovi kao nastojanje DSS da se jedan pravni problem, pravna praznina, na adekvatni način otkloni, a da ne dođe do novih povreda Ustava. Kao što ste čuli i kao što stoji, u momentu stupanja na funkciju predsednika Skupštine Srbije, gospodin Dragan Maršićanin nije bio u mogućnosti da odmah raspiše izbore za predsednika Republike, s ozbirom na odluku Ustavnog suda. A i da je raspisao, da je protivustavno u tom slučaju raspisao izbore za predsednika, to bi bili samo izbori u nizu izbora koji nisu uspeli. Tu prvo nema racionalnosti, nema ekonomičnosti, jer bi morao da raspiše izbore po postojećem zakonu, gde se traži cenzus, što znači izvesno, sa velikom verovatnoćom, izbori ponovo ne bi uspeli, došlo bi do novog nepotrebnog, rekao bih i štetnog, trošenja para iz budžeta. Nastavilo bi se sa politikom razgradnje institucije, koju je prethodna Republička vlada dosledno sprovodila sve tri godine svog mandata i ne bi se postiglo ništa, nego bi čak postojala mogućnost da ne bi imao ko da raspiše nove parlamentarne izbore, ukoliko su potrebni.Sve su ovo hipotetičke pretpostavke. Zbog toga i zbog svih tih mogućnosti koje su mogle da nastanu, mi smo, DSS, iako smo u toku cele prošle i pretprošle godine predlagali, insistirali i davali predloge i amandmane da se ukine cenzus za izbor predsednika Republike, što normalno ili nenormalno, nije nailazilo na podršku Republičke vlade i navodne većine DOS-a. Tako smo, zbog tog ponašanja vršioca dužnosti predsednika Republike, izbegavanja raspisivanja izbora, upravo došli u ovu situaciju koja je sve više nepravna situacija, koju je moguće izbeći samo izmenama Zakona o izboru predsednika Republike. Definitovno i konačno je potrebno da ova država ima predsednika Republike, da bude izabran na demokratskim izborima, koji će vršiti svoja ustavna ovlašćenja. Definitivno je neophodno i krajnje je vreme da se u ovoj državi dosledno, prema Ustavu, sprovede podela vlasti na sudsku, izvršnu i zakonodavnu, jer smo takođe svedoci da je u proteklim godinama jedan deo vlasti pokušavao da upravlja i praktično kontrolisao druge oblike vlasti; tu prevashodno mislim na Vladu Republike Srbije i parlament, koji je bio oruđe u rukama Republičke vlade. Svi koji su bili u ovom parlamentu, koji su pratili rad parlamenta u prošlom sazivu, to su vrlo lako uočili, da je odlučivanje, odnosno da je donošenje odluka bilo izmešteno iz parlamenta Republike Srbije, da su odluke donošene na nekom drugom mestu, da su predlozi zakona i zakoni usvajani na nekom drugom mestu, a da ovde u parlamentu Republike Srbije u većini slučajeva nisu mogli da budu usvojeni na način utvrđen Ustavom, Poslovnikom i na demokratski način, da su na ovom mestu izmišljani razni načini daljinskog glasanja ili podrške potpuno nelegalnih poslanika, rekao bih grupe građana, koji su u jednom trenutku bili ovde, donosili odluke i glasali u ovom parlamentu. Nadam se da neću pogrešiti, u jednom trenutku je, prema izveštajima, mada je to bilo teško utvrditi, u ovom parlamentu bilo oko 305 ili 306 poslanika. Moguće je da sam pogrešio oko brojke. Znači, u takvoj jednoj situaciji su donošene odluke i u takvoj jednoj situaciji je, pored ovog parlamenta, i sama institucija predsednika Republike. U ovom trenutku ograničio sam se na ove dve institucije, a ovo ponašanje bi bilo potpuno namerno i sračunato na razgrađivanje tih institucija. Svima onima koji traže i koji kažu da je izbore trebalo raspisati u momentu stupanja na dužnost predsednika parlamenta, gospodina Dragana Maršićanina, kratko odgovaram i ponavljam da bi izbori morali biti raspisani po starom zakonu, sa cenzusom, da bi to značilo nove neuspele izboreu nizu neuspelih izbora i da se time ne bi ništa postiglo, nego bi se država dovela u još veće probleme, još veću pravnu situaciju, bezizlaznu. Stoga, ne mogu razumeti odbijanje nekih da prihvate Predlog dopune Zakona o izboru predsednika koji je dala DSS, zahtevajući argumentom da je odmah nakon neuspelih izbora neophodno raspisati nove izbore. To znači – juče neuspeli izbori, danas novi izbori. Pored toga, tu je argumenta koji je gospodin Aligrudić dao, da time oduzimamo pravo predsedniku Skupštine, odnosno stavljamo ga u poziciju da nema diskreciono pravo da ceni u kom je trenutku, s obzirom na objektivne okolnosti, kada su u izgledu izbori na drugim nivoima, npr. parlamentarni, celishodno održavanje (datum) izbora. Tako bi predsednik Skupštine bio organ koji praktično ništa ne odlučuje i u praksi to bi moglo da znači da nije ni potrebno da on određuje dan ponovljenih izbora, jer bi se mogao primenjivati automatizam. Što znači – neuspeli izbori po zakonu; moraju odmah novi izbori, na taj i taj dan, u tom i tom roku. Znači, nema potrebe za donošenjem odluke o raspisivanju izbora. Ova dopuna zakona od strane DSS-a upravo ovu situaciju u kojoj smo trenutnio želi da promeni i nadam se, kao i stranka DSS-a, da nećemo više doći u takvu neodgovornu situaciju, da nećemo imati odlazeću vladu, da u ovakvu situaciju država više neće dolaziti, pa bi se stoga i ova dopuna mogla, usko tumačeći, smatrati jedinom dopunom za izlazak iz ovog trenutnog, nelegalnog i protivustavnog stanja. U svim ostalim slučajevima, do primene ove odredbe, odnosno primene Zakona o dopuni Zakona o izboru predsednika Republike ne bi moglo doći sem u teoriji, a teško je očekivati da će u kratkom vremenu ponovo doći tako neodgovorna vlada, kao ova dosadašnja, odlazeća. Stoga apelujem na Radikalnu stranku - koja je dala Predlog zakona o izmenama i dopunama, Predlog njihovog zakona je upravo ono što je DSS predlagala proteklih godina - da prihvati ovaj predlog za dopunu Zakona koji je dala DSS, jer se time jedno protivustavno i nepravno stanje svodi na zakonito ponašanje. Time će se stvoriti mogućnost, usvajanjem ova dva predloga zakona, da predsednik Republičke skupštine odmah raspiše izbore, koji će se obaviti po novim usvojenim zakonima, odnosno po izmenama, i time ćemo dobiti, normalno, na demokratskim izborima predsednika Republike i dovesti instituciju predsednika Republike u mogućnost da vrši svoja ustavna ovlašćenja. Hvala.
Zahvaljujem. Dajem reč gospođici Nataši ... pardon. Po Poslovniku, oprostite, gospodin Pajtić. Izvolite.
Pozivam se na povredu člana 82. Poslovnika Narodne skupšine Republike Srbije, koji se odnosi na elektronsko utvrđivanje kvorma. U osmom redu odnazad, gde sede poslanici G17 plus, čini mi se da je gospođica Karanović, a pored nje još jedna kartica, znači direktnio se falsifikuje kvorum za rad na ovoj sednici, pa vas molim da se na osnovu člana 82. on utvrdi. [[Žagor.]]
Molim vas, gospodine Pajtiću, zahvaljjem. Vaša kompetencija je nesumnjiva, zbilja. Molim vas, hajdemo da utvrdimo kvorum. Molim sve poslanike da stave svoje kartice. Molim vas, određujem pauzu od 15 minuta, da se prikupi kvorum.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum za nastavak rada. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Nastavljamo raspravu o 4. tački dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a posle nje narodni poslanik Boško Ristić.
Gospodine predsedavajući, budite ljubazni da usmerite kolege iz vaše poslaničke grupe da ne dobacuju, da pogledaju šta se dešava u poslaničkim jedinicama i ubuduće ih privedite redu da revnosnije obezbeđuju kvorum, ako ste već namerili da vladate Srbijom, u šta ne verujem, kao ni celokupni srpski narod koji nema poverenja u vas. Inače, što se tiče ove tačke dnevnog reda, nastaviću o onom o čemu su govorile kolege poslanici SRS, a tiče se predloga koji je stigao od poslaničke grupe DSS-a, potpisao je Dejan Mihajlov, datiran je sa 14.februarom ove godine. Moram da vas podsetim, dame i gospodo narodni poslanici, da je SRS, a o tome će se govoriti pod tačkom 5, predložila izmenu Zakona o izboru predsednika Republike deset dana ranije, dakle 4. februara. Iako smo u vanrednom zasedanju, gospodin Maršićanin - uz sve one predloge koje smo dostavili Narodnoj skupštini, smatramo da su to goruće teme o kojima treba da razgovaramo, a pre svega o tome da promenimo Zakon o privatizaciji i mnoge druge predloge - treba da razmišlja o tome da mu neka elementarna logika nalaže da prvo u dnevni red za ovaj saziv ide tačka koju je predložila SRS, a onda DSS. Tako se ne bi neki koji su vršili vlast neustavno i nezakonito u Srbiji iščuđavali i aludirali na to da Koštunica ima neke telepatske veze sa nama. Ne, to uopšte nije tačno, jer vidite i sami po predlogu koji je dala SRS i koji je jedino moguć da se prevaziđe ova institucionalna kriza, a tiče se institucije predsednika Republike, Dejan Mihajlov je stalno to sledio na jedan nakaradan način, zakasnivši deset dana, kasnije je dao svoj projekat, odnosno svoje poslaničke grupe, koji je za nas apsolutno neprihvatljiv. Neprihvatljiv je iz razloga što se ispostavilo da smo mi srpski radikali bili u pravu. Za ti godine vladavine DOS-a i za sve ono vreme ponašanja Demokratske stranke Srbije i Vojislava Koštunice kroz stvaranja nekog mita o tome da su oni poštovaoci Ustava, zakona, legalisti, došlo se do toga da su maske pale, da je ogoljena ta politika, što se pokazalo i brojem glasova koji su dobili na izborima, da ne govorim o ovim drugim strankama DOS-a. Ispostavilo se da Srpska radikalna stranka, kao najjača stranka danas u Srbiji, od početka zagovara da se o institucijama sistema, izgradnji pravne države i demokratskog društva razgovara ako je to moguće kroz dogovor svih relevantnih političkih stranaka i mi smo smatrali, iako ste grubo prekršili neka osnovna načela parlamentarne demokratije, uskrativši mogućnost gospođi Pop-Lazić da bude predsednik ovog najvišeg zakonodavnog tela, da je najnormalnije da se o Zakonu o izboru predsednika Repbulike i o Zakonu o izboru narodnih poslanika razgovara, pre svega, sa najjačom političkom strankom, jer je nama narod ukazao najveće poverenje. Ovako ste vi samostalno istupili, dobili ste otvorenu podršku vaših bivših, budućih, već ko zna kojih koalicionih partnera iz Demokratske stranke koji su rekli da će glasati za ovo i time nam stavili do znanja da vi želite da se navodno ta kriza institucija predsednika Republike prevaziđe jednim ovakvim ad hok zakonom. Sa druge strane, na sednici skupštinskih odbora, kada se govorilo o zakonu koji je predložila Srpska radikalna stranka, u inicijativi u kojoj se jasno traži da se precizira kada će Dragan Maršićanin raspisati neophodne izbore za predsednika Republike, vi ste izašli, a danas je o tome govorio i ovlašćeni predstavnik predlagača i sam predlagač, sa tvrdnjom da je to neustavno. Kako je onda ustavno ovo zašta se vi zalažete i kada god nemate šta da kažete, vi Srpskoj radikalnoj stranci, vi, koji ste ćutali na sve dosadašnje načine kršenja Ustava i zakona ili iz prikrajka to posmatrali, govorite – to nije u skladu sa Ustavom. Ako ćemo ad hok da rešavamo stvari, ako hoćemo da izgradimo moderno i demokratsko društvo, onda treba da razmislite dobro o danu za glasanje i da prihvatite predlog SRS, iz prostog razloga što će on i na najbolji mogući način da osujeti eventualne namere Dragana Maršićanina da ostane na mestu vršioca dužnosti predsednika Republike još ko zna koje vreme. Tako dobijamo kalifa, umesto Nataše Mićić sada Maršićanina u muškom odelu; onda omogućite da Dragan Maršićanin kao v.d. predsednika Republike bude ravnopravni član Vrhovnog saveta odbrane, omogućićete mu da nastavi da se ponaša na takav način, iako znate vrlo dobro da mi od 16. januara prošle godine nemamo predsednika Repbulike, i da je to strašno, i da je SRS neprestano na to upozoravala. A vrlo dobro znate da je kandidata DOS-a, jer vaš predsednik Vojislav Koštunica nije smeo da izađe na crtu, a neće smeti ni sada,do nogu potukaoTomislav Nikolić. Budite malo strpljivi, nisam završila još uvek svoje izlaganje. Vi ćete imati pravo eventualno na repliku, ako vam predsedavajući dozvoli. Dakle, kako bi se demaskirala takva uloga i politika samog Koštunice i Demokratske stranke Srbije, sada kada su došli kao do nekog dela vlasti ispostavilo se da je to na tankim i na staklenim nogama, jer i sami vidite, posle nekoliko dana funkcionisanja parlamenta vi niste sposobni da redovno obezbeđujete kvorum. Kako onda mislite da vladate, kako mislite da širite tu vašu koaliciju i da sklepate tu vladu, a najavili ste je već za sledeću nedelju. Mi imamo sada situaciju koja jedino na takav načim može da se prevaziđe i da odmah krenemo i završimo sa tim, da izabere Srbija iskrenog i časnog rodoljuba za predsednika Republike, kandidata Srpske radikalne stranke, jer i vi sami znate da je nemoguće da Vojislav Koštunica bude dvostruka ličnost. Ako ste našli sebi podršku u nekoj manjinskoj grupi da sastavite vladu sledeće nedelje, vi sami znate da onda on ne može da bude, ako već želite da bude premijer, predsednik Republike. Kada bi to želeo ne bi imao nikakve šanse protiv kandidata Srpske radikalne stranke, a i sve da pronađete ne znam koga, vi i stranke iz bivšeg DOS-a, besmisleno je, jer u ovakvoj situaciji opšteg siromaštva, bede, nemaštine, nepoštovanja Ustava, nepoštovanje zakona, bez izgrađenog demokratskog društva jedini izlaz građani Srbije, i zbog ovakvog vašeg ponašanja u protekla dva meseca, vide u Srpskoj radikalnoj stranci. I budite sigurni da će od sada i u buduće u najvećoj meri glasati za nas, jer smo spremni da im obezbedimo bolji život. Naš kandidat za predsednika Srbije, koji je pobedio ubedljivo na jesenas održanim predsedničkim izborima, za razliku od vašeg predsednika i kandidata DOS-a, nije se ponašao van Ustava i van zakona. Obećavao je samo ono što predsednik Republike ima pravo i što on kao Tomislav Nikolić, kao predstavnik većinskog dela srpskog naroda, može da uradi. Na taj način ne samo da će da obraduje sve srpske rodoljube i patriote, i našeg vojvodu prof. dr Vojislava Šešelja, već će Srbija imati predsednika kakvog zaslužuje.
Replika Dragan Maršićanin, a zatim Miloš Aligrudić kao predstavnik predlagača. Fascinantna je sličnost između Srpske radikalne stranke i Demokratske stranke kao opozicionih stranaka u ovom parlamentu. Istovetne su u sledećem (neću da uvredim, samo ću da iznesem činjenice): dok su na vlasti krše zakone, krše Ustav, neprestano, svakodnevno; one koji se zalažu za poštovanje Ustava i zakona, pogrdno misle oni, nazivaju legalistima. To je razlika između nas i vas, jednih i drugih. Ono što jesmo bili dok smo bili na vlasti šest meseci i dok smo bili opozicija primenjivaćemo i danas kada smo na vlasti. Onda vam kažem, zapamtite ako možete, dok sam na ovoj funkciji predsednika Narodne skupštine neću kršiti zakone i neću kršiti Ustav Republike Srbije. Zaboravite priču o Nataši Mićić, jer sa nama nema nikakve veze. Upravo mi smo nešto suprotno. Neće biti doživotnih nezakonitih vršilaca dužnosti predsednika Republike, već će onaj ko je predsednik ove skupštine i vršilac dužnosti predsednika Republike - ukoliko sam ja taj u tom roku, a ukoliko ne mislim da mogu da kažem to i za onog ko će posle na ovo mesto doći - raspisati predsedničke izbore, ne berite brigu, u skladu sa zakonom i Ustavom Republike Srbije.
Za reč se javio gospodin Aligrudić kao predlagač, zatim gospodin Mihajlov kao predsednik, pa gospodin Vučić.
Pošto smo se razjasnili ko ima pravo na repliku, prethodni govornik, dakle ne replikant nego prethodni govornik, izneo je stav da se Demokratska stranka Srbije nije obazirala na ustavnost i zakonitost i nije o tome govorila ranije. Ako je iko u ovom parlamentu govorio o kršenju Ustava i zakona govorila je Demokratska stranka Srbije i sve ovo što je rekao gospodin Maršićanin maločas nema razloga da ponavljam, ali jedna stvar je maliciozna u onome što ste vi rekli. Vi ste govorili o namerama člana Demokratske stranke Srbije i člana poslaničke grupe DSS, gospodina Dragana Maršićanina, da želi da uzurpira svoju vlast i položaj. Nema nikakvog razloga za tako nešto. Mi smo govorili o predlogu zakona, da postoji praznina i jedan džep, zakonski džep, u kome ne možemo i nemamo u ovom trenutku zakonsku odredbu na osnovu koje može iko raspisati izbore za predsednika Republike, jer ne postoji način na koji će se oni raspisati ukoliko su izbori održani a nisu uspeli. Da li je to tačno? Jeste, tačno je. Tačno je i da ste vi podneli svoj zakonski predlog ranije, deset dana pre našeg, i tačno je da smo u tom zakonskom predlogu uočili krupan nedostatak, kao i da ste podneli amandman na svoj zakonski predlog tek kada ste videli da smo mi podneli naš zakonski predlog kojim tražimo ovu izmenu zakona, pa ste se tada dosetili da je neophodno da podnesete vaš amandman. To je živa istina i to je tačno. Prema tome, šta god ste time hteli i mislili, ova vaša diskusija pada u vodu, jer je prosto jasno šta ste sa njom želeli da uradite. Dakle, niste želeli da diskutujete o predlogu zakona i da govorite o njegovoj valjanosti i nevaljanosti, o njegovom (ne) skladu sa Ustavom, nego ste imali vašu političku diskusiju koja treba da vas učvrsti, valjda, na pozicijama opozicione stranke u parlamentu na silu boga. Ne razmišljate o zasnovanosti našeg predloga, nego imate svoju, istu priču koju vrtite sve vreme, za koju koristite pravo na diskusiju. To nije fer i nije korektno. Dakle, mi smo izneli vrlo valjane i važne argumente zbog čega smo dali ovaj predlog i tim predlogom zakona pokušavamo da zatvorimo pravnu prazninu na jedan mogući način u ovom trenutku. PREDSEDNIK (Dragan Maršićanin): Replika Dejana Mihajlova na izlaganje Nataše Jovanović, a zatim replika gospodina Vučića na moje izlaganje, zatim gospodin Pajtić.
Poštovani narodni poslanici, da sledimo Predlog zakona Srpske radikalne stranke izbore u Srbiji nikada ne bismo raspisali, da se sledi ono kako ovde stoji. Oni se pozivaju na član 86. i član 87, gde se ni u jednom trenutku ne pominju neuspeli izbori. Jedino se govori da se, kada mandat istekne protekom roka od pet godina, onda raspisuju izbori 30 dana pre isteka roka od pet godina, a to je bilo pre 14 meseci. Znači, taj osnov je potpuno otpao i ova odredba tog zakona je potpuno besmislena. Druga odredba ovog zakona jeste kada se mandat prekine pre isteka vremena. Da li je mandat prekinut pre isteka vremena? Naravno da nije, jer je pre 14 meseci isteklo vreme trajanja od pet godina. Znači, ta druga odredba je besmislena. Po vašem predlogu zakona, gospodo radikali, mi predsedničke izbore u Srbiji nikada ne bismo raspisali, jer to stoji u vašem predlogu zakona i te odredbe su potpuno besmislene. Ako kažete odmah sutra izbore, ostao bi cenzus i opet ne bismo imali predsednika Srbije. Jednom se odlučite šta hoćete: da li hoćete da imate izbore sutra sa cenzusom od 50% da oni ne uspeju ili hoćete da skinemo cenzus i da imamo izbore koji će uspeti. Jednom kažite šta hoćete. Ako hoćete sutra izbore onda imamo cenzus od 50%, ali vi snosite odgovornost što ti izbori neće uspeti i toga budite svesni. Nemojte neprestano da obmanjujete građane. Još samo jedna stvar, u ovom trenutku ako govorite da ste stranka koja je dobila najviše glasova, jeste, ali ste vi stranka koja je najviše izgubila. Vi ste dobili najviše glasova, pričate da ste pobedili, a nemate predsednika Skupštine, nećete biti u Vladi, predsednički izbori nisu uspeli, pa opet vi ste pobedili. Vi nekako stalno pobeđujete, a posle toga gubite. Oni koji glasaju za vas bacaju te glasove, jer tim glasom ništa ne mogu da urade. Građani Srbije koji žele istinske promene u Srbiji, koji žele diskontinuitet sa onom vlašću, jednom i drugom, upravo će glasati za ovu manjinsku Vladu i za ovaj blok koji će se formirati i formirati Vladu. Jer, to je blok ljudi van i jednog i drugog sistema, i onog pre i ovog sada, koji su potekli iz istog šinjela. Upravo zato će građani Srbije prepoznati u DSS-u i njenim koalicionim partnerima koji će učestvovati u Vladi, govorim koji će učestvovati u Vladi, prepoznaće one koji su spremni to i da urade. Iskreno verujem da će na predsedničkim izborima, koje će raspisati predsednik Skupštine Srbije u rokovima utvrđenim Ustavom i zakonima, u roku od 60 dana od stupanja na dužnost... (Predsednik: Vreme.) ...završavam... a što znači da je ostalo još nešto više od mesec dana, pobediti kandidat demokratske opcije. To je jedino dobro, jer samo tako građani Srbije će svoj glas sačuvati, pametno ga iskoristiti i to za svoju budućnost.
Replika, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo više uvreda na račun poslanika SRS, a zatim i na račun građana Srbije. Prvo smo čuli od gospodina Maršićanina, koji je valjda svojim lucidnim izlaganjem ponovo pokušao da kaže kako su svi izuzev njega i njegovih političkih istomišljenika glupi, pa ne mogu da shvate ono što on objašnjava. Nije to prvi put, to smo naučili od gospodina Maršićanina, ali mu se ne isplati, zato što su građani Srbije drugačije procenili i pamet, i inteligenciju, i znanje, i obrazvoanje i njega i njegovih političkih protivnika. Što se tiče gospodina Mihajlova i priče o tome za koga se isplati glasati, a za koga ne, gospodine Mihajlov, nije iskorišćenje glasova to što ćete formirati Vladu i što nećete nekome dozvoliti da dobije predsednika Skupštine, iako su građani Srbije to hteli; nije iskorišćenje glasova da u vlast ulazite sa onima za koje posle takvog formiranja bloka ni majka rođena neće da glasa. Nije to iskorišćenje, nego je to zloupotreba glasova građana Srbije. Zato će vas građani Srbije vrlo brzo kazniti, a građani Srbije vrlo dobro znaju za koga su glasali i kome su i zašto svoje poverenje dali. Mi nismo nestrpljivi. Nećemo na silu da postavljamo ni Gordanu Pop-Lazić za predsednika Skupštine, niti ćemo na silu da ulazimo u Vladu, niti neprincipijelno. Uostalom, gospodine Mihajlov, vi ste nas zvali u Vladu, koncentracionu, ali mi smo je zahvaljujući principima i želji da ne uđemo u tkavu vlast, da ne uđemo u vlast sa onima sa kojima vi ulazite, odbili, gospodine Mihajlov, zato što nećemo da varamo i da lažemo građane Srbije, zato što nećemo da kršimo izborna obećanja gospodine Mihajlov. Zato, gospodine Mihajlov, što mi držimo reč. Za nas reč je reč. To što vi kažete da ste dobili podršku za Vladu i da će to biti vaša Vlada, pa vi, gospodine Mihajlov, govorite ovde da imate podršku građana za manjinsku Vladu, sami priznajete da je manjinska Vlada i da za nju građani nisu glasali, da narod Srbije za nju nije glasao, gospodine Mihajlov. Izađite, gospodine Mihajlov, sa tom listom ovih pet stranaka, pojavite se, DSS, G17, SPO, NS, SPS, svi vi zajedno, i još dva puta toliko glasova vam fore dajemo, pobedićemo vas na izborima. (Predsednik: Vreme.) Da vam kažem još nešto, što se tiče stručnog dela oko gospodina Aligrudića, pa da ne govorim dve stvari, da ne izlazim dva puta na repliku. Dakle, dozvoliće mi gospodin Maršićanin. Nije tačno gospodine Aligrudiću, ni gospodine Mihajlov da neće biti i da ne bi bilo raspisanih izbora. Bilo bi, i to odmah. Odmah bi ih bilo, zato što je Ustav najopštiji pravni akt. Kao što Ustav ne propisuje koliko vam vremena treba da se obavestite i dogovorite Vladu da formirate, e isto tako u Ustavu ne može da se predvidi situacija uspeli ili neuspeli izbori, već govori kada prestaje mandat predsedniku Republike; kada nema predsednika Republike Srbije izbori se raspisuju. Samo su dva stanja ustavna: ili imamo predsednika Republike ili izbore za predsednika Republike. Vi sve ovo radite da ne bi bilo izbora za predsednika Republike, jer znate kako će vaš tobož demokratski kandidat da prođe, do nogu će biti potučen od Tomislava Nikolića.
Ako imamo još replika, onda makar da donesemo odluku, pošto ima posle vas još govornika. Ima još prijavljenih za repliku, nisam onaj koga ste pominjali da jesam, pa da sečem, jer mi se gospodin Pajtić ne sviđa, pa da kažem, sada je 18,01 časova, ne, nego ću mu dati reč, ali ću posle toga dati gospodinu Dačiću.
Poštovani predsedavajući, mislim da nije suština u tome ko se kome sviđa u ovoj skupštini, nego prosto moramo imati međusobno uvažavanje. DS je odbijanjem projekta koncentracione vlade vrlo jasno rekla da ne želi da sarađuje u političkom smislu u budućoj vladi ni sa SRS, ni sa SPS-om, listom Slobodana Miloševića. To je potpuno jasno opredeljenje. Kada govorite o doslednosti, rekli ste pre izbora da nećete ući u koaliciju sa SRS-om zato što je učestvovala u režimu Slobodana Miloševića. Onda uđete sa Slobodanom Miloševićem u koaliciju. Toliko o vašoj doslednosti. Nisu tačne tvrdnje da je Ustavni sud doneo odluku kojom je poništio bilo koju odluku Nataše Mićić. Ustavni sud je poništio, odnosno kasirao određene odredbe zakona. Nije bilo poređenja, ne bih vređao gospođu Natašu Mićić poređenjem sa vama, pošto je ona dama i nije prisutna, i mislim da nije umesno da danas razgovaramo o njoj. Ali je sigurno - kada tvrdite da je Nataša Mićić kriva što nije raspisivala izbore, a pri tom ste je osuđivali jesenas kada je rekla da će izbori biti raspisani i raspisala izbore – da onda vi trenutkom stupanja na poziciju predsednika Skupštine kada imate pravni akt, potpuno dovoljan ustavni osnov za raspisivanje izbora, produžavate stanje koje je postojalo do 28. decembra, odnosno do trenutka konstituisanja ove skupštine. Pristali ste na to, dajete političke izjave da ćete raspisati parlamentarne izbore ukoliko se ne postigne dogovor itd. Preuzeli ste eksplicite u javnosti nadležnosti predsednika Skupštine. Postoji ustavni osnov. Ukoliko ste dosledni, raspišite izbore odmah, nema potrebe da se čeka sa tim. Hvala.
Replika, gospodin Dačić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne bih da oduzimam vreme van Poslovnika. Želim samo u dve rečenice da kažem, pošto je gospodin Vučić pomenuo SPS, pošto je SRS prvo pozvala DSS da naprave Vladu, a onda je DSS uzvratila pa pozvala SRS i sve ostale da naprave Vladu, molim vas da SPS ne mešate u vaše odnose, odnose simpatija ili antipatija. Što se tiče DS-a, pošto je gospodin Pajtić to pomenuo, nema stranke, gotovo da nema stranke koja nije sarađivala sa SlobodanomMiloševićem, i to ne sada kada je u Hagu, nego dok je bio u Beogradu i bio najjači, a vi svi to dobro znate, a to su činili i sa Banetom Ivkovićem sada kada je Slobodan Milošević u Hagu. Što se tiče Demokratske stranke, dozvolite mi da ponovim i ono što sam danas rekao: duboko se kolebajući i razmišljajući između mnogobrojnih kandidata u Demokratskoj stranci, vezano za njihovu izbornu skupštinu, želim da kažem da izborna lista SPS - Slobodan Milošević podržava Borisa Tadića u odnosu na Zorana Živkovića.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas samo dve informacije. Posle ove sednice održaće se u sali predsedništva sednica Administrativnog odbora, a sutra, u petak u 9,30 časova, ne znam u kojim prostorijama, Odbor za pravosuđe. Nastavićemo rad sutra u 10,00 časova. Hvala.