Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sednicu Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 98 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da suprisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi zarad Narodne skupštine. Imajući u vidu da je danas utorak, pitam - da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodna poslanica Ranka Savić. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, koleginice i kolege, postaviću nekoliko pitanja ministru Dinkiću i Vladi Republike Srbije, a sva pitanja odnose se na predloženi rebalans budžeta. Prvo pitanje postavljam ministru Dinkiću i odnosi se na prihodnu stranu budžeta. Naime, predviđenim rebalansom očekuje se 50 milijardi dinara, koje treba da plate radnici iz zarada. Postavljam pitanje - kako će to biti realizovano, kada znamo kakva je situacija u privatnom i realnom sektoru? Naime, 18% radnika samo u tom sektoru prima redovno zarade, 53% prima sa zakašnjenjem, a 50 hiljada radnika vodi se da radi, ali uopšte ne prima zarade. Sada, u vezi s tim, postavljam pitanje - da li se punjenje budžeta po ovom osnovu svelo na bilansni prenos para, jer se očekuje da budžet pune zaposleni u javnom sektoru i državnoj upravi, upravo oni koji su jedni od najvećih potrošača budžetskih sredstava? Drugo pitanje postavljam Vladi Republike Srbije, odnosi se na subvencije odnosno prekid davanja subvencija javnom sektoru. U svakom slučaju, to je dobra odluka Vlade Republike Srbije, mislim da sa subvencijama javnom sektoru treba da bude prekinuto. Ali, postavlja se pitanje - kako će javni sektor nadalje funkcionisati, odnosno javna preduzeća, tim pre što znamo da nije došlo do suštinskih reformi u javnom sektoru, da nije došlo do depolitizacije, da u krajnjoj liniji nije došlo do racionalizacije radne snage? Postavljam pitanje – da li konačno ova preduzeća prestaju da budu poligoni za socijalnu zaštitu i da li oni prelaze na tržišni rad? Međutim, to ujedno znači da sa ovom cenom svojih proizvoda ova javna preduzeća neće opstati, te postavljam pitanje Vladi Republike Srbije – da li prekid subvencija, davanje subvencija javnom sektoru, znači da uskoro možemo da očekujemo enormno ili znatno povećanje, pre svega cene gasa, odnosno cene struje, ali i drugih usluga? Treće pitanje postavljam ministru Dinkiću i ono se odnosi na takozvane sopstvene prihode koje ostvaruju ustanove u zdravstvu, prosveti i pravosuđu. Naime, malo ko o tome govori, ali ovi sopstveni prihodi ovih ustanova predstavljaju značajna sredstva i značajne izvore prihoda. Oni, po zakonu i po svojoj suštini, moraju da budu budžetski prihodi, međutim, u praksi, a ja upravo i dolazim iz prakse, najčešća je situacija da ova sredstva koriste ustanove proizvoljno i ono što je još gore koriste sami direktori, odnosno njihovim raspoređivanjima oni i odlučuju. Zato postavljam pitanje ministru Dinkiću – zašto ovi prihodi nisu bilansirani u predlogu budžeta? Četvrto pitanje, koje po meni uopšte nije neinteresantno i koje zaista zahtevai odgovor, jeste činjenica da je predloženim rebalansom budžeta došlo do smanjenja troškova Narodne skupštine Republike Srbije za 120 miliona. Troškovi za kancelariju predsednika Republike smanjeni su za 6,9 miliona dinara. Međutim, Vlada Republike Srbije ne samo da nije smanjila svoje troškove, nego ih je čak povećala za 60 miliona dinara. Zato postavljam pitanje Vladi Republike Srbije - zašto se ona nije uključila u ove opšte mere štednje? Iskoristiću, pošto imam još vremena, da postavim pitanje predsedniku parlamenta – zašto, mada su prošle tri nedelje, nisam dobila odgovor, zašto su uskraćene privremene propusnice za rad kancelarije narodnog poslanika? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Saša Milenić.
U ime poslaničke URS, postavljam pitanje Vladi Republike Srbije, rektorski prilagođeno ovom institutu parlamentarnog delovanja, a koje se može shvatiti i kao dobronamerna sugestija. Pitanje, naime, glasi – da li Vlada Republike Srbije ima profesionalnu službu za odnose s javnošću, ko njome rukovodi, na osnovu kojeg plana i strategije delovanja? Naime, stiče se utisak da umesto šturih demantija, spinovanje koje fijuče u javnom prostoru i duboko kompromituje oficijelnost jedne ovako visoke adrese i jedinstvo njene politike, zahteva ozbiljniji pristup ovoj temi i navešću konkretan primer. Ne tako davno, pojedini mediji objavili su informaciju kako je ministar privrede i finansija u Vladi Republike Srbije gospodin Mlađan Dinkić, zajedno sa gradonačelnikom Kragujevca gospodinom Veroljubom Stevanovićem, inače zamenikom predsednika partije u kojoj je ministar predsednik, organizovao štrajk oružara, a da bi upravo ugrozio integritet Vlade i pozicije vodećih ljudi u ovom najvišem izvršnom organu vlasti u Republici Srbiji. Gradonačelnik Kragujevca i njegova informativna služba su to vrlo brzo i precizno demantovali. Demant je uputilo i ministarstvo. Mediji su nakon toga ućutali, naročito kada su to učinili i sindikati. Nisam primetio da se oglasila Služba za informisanje Vlade Republike Srbije i ne mislim da je to uopšte naivno. Zato što nije reč o prilozima za biografiju nečije nestašnosti ili nije reč o poigravanju stavovima, različitim uglovima posmatranja perifernih pitanja, već je reč o činjenici da se u javnosti nametnula, stvorila slika da određeni delovi Vlade ne rade timski, a to bi, kada bi to bila istina, bili predznaci ambicija da se Vlada razori, pa čak ugrožavanjem pretpostavljenih u Vladi i izvrši nekakva strategija državnog udara. To, nema sumnje, zaslužuje mnogo kompetentniji pristup u odnosima s javnošću. To što je pod vajni pojam slobode štampe potpala i tabloidna praksa izjednačavanja najviših predstavnika države sa zabavljačicama i igračicama uz šipku i provlačenje u sličnom medijskom kontekstu, to neka bude pitanje dometa naše kulture i sposobnosti percipiranja određenih spratova vrednosti. To što se tabloidi u našoj javnosti stavljaju u istu ravan sa dnevnom štampom i mejnstrim informativnim kućama, to je opet pitanje dozrelosti ili nedozrelosti naše demokratije i stvarnog stepena osvajanja slobode. Ali, u takvim uslovima kakvi jesu, parcijalni demanti nisu adekvatan odgovor na destruktivne strategije ugrožavanja jedinstva delovanja najviših organa vlasti u Republici Srbiji. Vrlo često, takvim strategijama i najuspešniji potezi Vlade bivaju svedeni ispod nivoa kritike i razvodnjeni u potpuno neadekvatnim i deprimirajućim percijama. To je naročito značajno u trenutku kada je u zvaničnim izveštajima relevantnih nezavisnih i regulatornih tela stoje formulacije da su i najvažniji i najuspešnije politike Vlade propraćene dnevnom tabloidnom banalizacijom. Sloboda informisanja je nešto što demokratija podrazumeva i dok ne naučimo da podrazumevamo i fundamentalni značaj kulture, nauke i obrazovanja zarad zaštite integriteta, najvišeg organa izvršne vlasti u Republike Srbije, mislimo u ime URS, integralno, u ovoj poslaničkoj grupi da je neophodno podići na viši profesionalni nivo rad Vladine službe za odnose sa javnošću.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić. Izvolite.
Hvala. Poštovan predsedavajuća, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, moje pitanje upućeno je ministru finansija i prvom potpredsedniku Vlade. Naime, u prvih nekoliko mesece primene Zakona o javnim nabavkama u praksi na lokalnu suočeni smo sa različitim vrstama problema. Tako jedan od najznačajnijih koje bih htela da istaknem, to je sam rad Uprave za javne nabavke kojoj je članom 136. ovog zakona nametnuto da radi različite poslove, odnosno davanje mišljenja, tumačenja, da koordinira i sarađuje sa ponuđačima, dobavljačima, naručiocima, sa predstavnicima držanih organa, referentima za javne nabavke itd. Mislim da, između ostalog, imaju obavezu da naprave plan borbe protiv korupcije, ne znam da li su to do sada uradili. Ne bi to sve bilo toliko strašno da tamo ne radi 19 zaposlenih sa sve menadžmentom, direktorom, zamenikom direktora. Od tih 19 ljudi, samo šest ljudi se bavi ovim konkretnim stvarima, što smatram da je zaista suviše malo. Na to smo i ukazivali kada smo imali ovaj zakon ovde u parlamentu. Mogu da vam kažem da smo npr. Opština Čajetin ima preko 200 javnih nabavki u toku godine, tako da ovaj jedan referent bi bio sasvim dovoljan samo da pomaže npr. toj opštini da dođe do nekih pravilnih rešenja i tumačenja iz ovog zakona. Da ne pričam o komunikaciji sa Upravom za javne nabavke, nemoguće je dođi do direktora, do zamenika direktora, mišljenja iz Uprave za javne nabavke. Nemoguće je da se dobiju usmenim putem zato što kada treba da se pozove tamo između devet i dvanaest časova non stop je zauzeće. U ova tri meseca kolege iz nekoliko opština koje poznajem, koji su referenti za javne nabavke nisu bili u mogućnosti uopšte da dođu do tih pravnika u to dogovoreno i planirano vreme. Posle dvanaest sati kada nazovu kažu da je to gotovo i nemate sada mogućnost niko da vam se javi jer je vreme predviđeno sada za ove stvari završeno. Takođe, ukoliko dođe do nekih tehničkih problema operater može da se kontaktira između 12,00 časova i 14,00 časova svakog dana. Bili smo u situaciji, takođe, iz nekoliko drugih opština da su ljudi kada nisu mogli da se uloguju na portal javnih nabavki da postave poziv za podnošenje ponuda. Oni su želeli da pozovu tog operatera, nisu mogli deset dana da dobiju non stop okrećući taj telefon od 12,00 časova do 14,00 časova, to nije bilo moguće.Posle je taj referent bio kažnjen jer nije mogao da postavi taj poziv na vreme na portal, u isto vreme kada je izašao u "Službenom glasniku", a sa druge strane Uprava za javne nabavke, dakle, nema nikakav rok za davanje mišljenja, pismenog, osim nekog roka od deset dana, ukoliko je u pitanju hitnost i ukoliko se traži da se radi postupak sa pregovaranjem bez objavljivanja javnog poziva. Znate šta, ako je nešto hitno, pa za to treba deset dana, onda ne znam o kakvoj hitnosti govorimo. Kaže se, ukoliko je nešto hitno to mora biti definisano u planu javnih nabavki. Opet, kako da znamo da li će se pokvariti na neki smećarama hidraulične pumpe u nekom trenutku i da te smećare neće moći da funkcionišu. Niti možemo da stavimo javnu nabavku, niti možemo da planiramo ta sredstva. To je izuzetno teško i komplikovano i smatram da u toj meri ne može da se ovaj zakon primeni u punom kapacitetu. Mene prosto zanima da li se na ovaj način borimo protiv korupcije? Da li je nešto promenjeno u borbi protiv korupcije donošenjem ovog zakona? Da li se i dalje nameštaju tenderi? Verujem da je situacija takva i da se tu nije ništa specijalno promenilo. Da li na ovaj način smanjujemo birokratiju? Da li na ovaj način smanjujemo sve te propise, pomažemo investitorima? Da li na ovaj način dovodimo investitore i unapređujemo privredu tako što između ostalih i drugih stvari stoji sve i zbog nemogućnosti da se ove javne nabavke realizuju kako treba i bez pomoći Uprave za javne nabavke koja tumači ovaj zakon. Da li znate da u EU postoje procedure za javne nabavke koje su deset puta jednostavnije nego ove naše, pa pored svih ovih bespotrebnih stvari koje tražimo od EU poput datuma, možemo jednom da uzmemo i prenesemo vrlo korisnu i potrebnu stvar, a to su npr. u potpunosti ove procedure za sprovođenje javnih nabavki. Drugo pitanje postavila bih ministru građevine – da li je ministar građevine obavešten da Zakon o planiranju i izgradnji u delu koji se odnosi na legalizaciju više ne važi od 6. juna? Da li uopšte zna da se postupci legalizacije u lokalnim samoupravama uopšte ne odvijaju? Da li je svestan da su građani ogorčeni zato što ne mogu da legalizuju svoje objekte već mesec dana, a pripremili su svu dokumentaciju i sva sredstva? Da li uopšte ima predstavu kada će Zakon o planiranju i izgradnji kao sistemski zakon i najavljivani zakon o legalizaciji se naći ovde pred poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije? Hvala.
Narodni poslanik Ivana Karić.
Zahvaljujem se uvažena predsedavajuća. Poštovane koleginice i kolege, mi smo u toku protekle sedmice imali nekoliko ekoloških akcidenata imali smo nekoliko katastrofičnih situacija na teritoriji Republike Srbije. Neko to proglašava za meteorološke pojave. Ono što se dešavalo na terenu, ono što smo mi preživeli, ono što su građani i građanke Obrenovca preživele i okolnih sela što su građanke i građani Kostolca preživeli ne može se nazvati meteorološka pojava, nego jedino i ispravan naziv je ekološka katastrofa. Za onog ko posmatra to možda iz Beograda deluje kao jedna lepa ili možda ne tako lepa pojava, ali za ljude koji žive u Obrenovcu, Kostolcu u Zajači to su ekološke katastrofe neprocenjivih razmera. Radi se o tome da se pepeo sa deponija podiže, da se to intenzivira i u toku vikenda da je bilo podizanje pepela i u Obrenovcu i u Kostolcu i da su ugrožena sela i oko deponija i u okolini Obrenovca. Vrlo često taj pepeo predstavlja takozvani sunđer za teške metale za radioaktivne metale za još neke veoma opasne supstance. Može izazvati i mehaničke i hemijske reakcije u plućima dece koja udišu taj pepeo. Obrenovac je bio u mraku prošle sednice na tri sata, upalila se ulična rasveta zato što su detektori za mrak upalili uličnu rasvetu, jer je u Obrenovcu na tri sata bio mrak, apsolutni mrak. Prema tome, molim vas da te stvari ne nazivamo meteorološkim pojavama nego da ih nazovemo katastrofalnom nebrigom za životnu sredinu i da nam ministarka Mihajlović u što kraćem roku odgovori šta će se uraditi u narednim mesecima u julu i avgustu, s obzirom da inspekcija kaže da nije izvršeno ono što je naloženo "Termoelektrane Nikola Tesla"? Nažalost inspekcija nam kaže i da nema procesuiranja prijava koje podnose inspektori i zbog toga očekujemo od ministarke Mihajlović da uradi ono što je obećala, da podnese krivične prijave i da pronađe ko su odgovorni u EPS i u "Termoelektrane Nikola Tesla"za ovih nekoliko katastrofa? Za vikend su posebno bila ugrožena sela Krtinska, Urovci, Mladost i Grabovac i posebno je bio ugrožen Kostolac koji je u nedelju bio zasut pepelom. Trista hiljada ljudi umre od posledica sagorevanja fosilnih goriva i od razvejavanja pepela, to je svetski podatak i mi moramo što pre nešto da uradimo po tom pitanju. U Obrenovcu danas je deponovano 100 miliona tona pepela za ovih 40 godina i nije velika novost ova ekološka katastrofa koja se desila protekle sedmice, ali je novost da niko nije izašao i rekao šta će da uradi u toku jula i avgusta, s obzirom da nas očekuju vreli dani i da će verovatno razvejavanje pepela biti sve intenzivnije i sve opasnije. Inače, i Obrenovac i Kostolac prednjače po plućnim bolestima i po bolestima respiratornog trakta, pre svega, kada je u pitanju dečija populacija. Kada su u pitanju deca, imamo priču iz Zajače, nažalost još uvek ne dobijamo odgovor, ovo je pitanje za ministarku Đukić Dejanović, šta smo uradili da znamo kolike su koncentracije olova i drugih metala u krvi dece i šta ćemo da uradimo da se te koncentracije smanje? Mi imamo neke pojave koje registrujemo, ali nažalost nemamo niz mera koje bi trebalo da slede i da ispravljaju stanje koje uočavamo. Ono što je najvažnije za nas, kao zelene, jeste put ka EU. Mi na tom putu ka EU imamo mnogo problema. Žao mi je što još uvek ne shvatamo svi zajedno da će ekološki problemi biti najveći problem na putu ka EU i molim ministra Ilića da pazi da ne udarimo na putu ka EU u hrast koji se slučajno isprečio i taj hrast može da nam pokvari put ka EU, jer je on simbol ekološke nebrige koja se dešava.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Ova Vlada je napravila veliki iskorak ka članstvu Srbije u EU. Međutim, ono što je zadatak naše poslaničke grupe to je da uvek intervenišemo i opomenemo Vladu da na tom putu ka EU Srbija što pre iznutra postane evropska zemlja. Ravnomerniji razvoj, evropski zakoni i uklanjanje svih prepreka sa evropskog puta, to je bio prioritetni zadatak naših političkih stranaka koje čine našu poslaničku grupu. Međutim, Srbija je danas u mnogim svojim elementima na nepopularnom prvom mestu u nekim negativnim trendovima. Jedan od tih trendova je neravnomeran regionalni razvoj. Naime, mi smo zemlja koja ima najveći disbalans u razlikama u razvijenosti njenih opština i gradova. Kao posledica toga je i demografsko pražnjenje Srbije, bežanje stanovništva iz sela u gradove, bežanje stanovništva iz malih varoši u velike gradove, pritisak na saobraćaj, na radna mesta, na infrastrukturu i imamo totalan jedan neravnomerni razvoj, što nije temeljni princip razvoja EU, jer ona upravo počiva na ravnomernom razvoju ne samo zemalja članica EU, već i delova zemlje svih tih zemalja članica. Ono što SPO, ne samo sa dobijanjem pristupnih fondova EU, nego i pristupnim fondovima, smatra da Srbija treba da bude normativno spremna, da ravnomerno opredeljuje ta sredstva, jer danas tri četvrtine ukupnog državnog kapitala, okreću se u beogradskom krugu dvojke. Da bismo to uradili, neophodna je i promena Ustava, potrebno je da imamo i regionalne vlade, potrebna je regionalizacija Srbije kao osnovni preduslov za njen ravnomeran razvoj. Moje pitanje ministru pravde, državne uprave i lokalne samouprave, da li će to ministarstvo ili Vlada pokrenuti inicijativu za promenu Ustava, radi regionalizacije Srbije i njenog ravnomernog razvoja, da bismo zaustavili ovaj negativan trend i da bismo iznutra bili u potpunosti evropski uređena zemlja. Kao najbolji primeri, mogu nam poslužiti primeri iz okruženja Hrvatske i Slovenije koje su to uradile na dosta valjan način i povećale broj opština. Drugo, u ekspozeu premijera navedeno je da je od ukupno 4.706 naselja u Srbiji, u 1.140 naselja, odnosno 22% od ukupnog broja naselja u Srbiji, u 2010. godini nije rođeno ni jedno dete. Od 765 opština u Srbiji, bez KiM, samo je u osam zabeležen pozitivan prirodan priraštaj, u Grockoj, Zvezdari, Novom Sadu, Sjenici, Novom Pazaru, Tutinu, Bujanovcu i Preševu. Gubili smo više stanovništva po ekspozeu premijera što je tačno, u ratovima, a sada neumoljivo idemo ka samouništenju. Poslednji je čas da se ovaj trend zaustavi. Zato će Vlada hitno izaći, ne sa strategijom, nego sa konkretnim merama za zaustavljanje biološkog nestanka Srbije. Ono što je moje pitanje premijeru, šta će još od konkretnih mera u narednih godinu dana Vlada preduzeti po tom pitanju? Hvala.
Hvala. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sedniciprisustvuju sledeći narodni poslanici: Branko Ružić, Ljubiša Stojmirović, Zlata Đerić, Dejan Rajčić, Vladimir Marinković. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača dr Jovana Krkobabića, potpredsednika Vlade i ministra rada, zapošljavanja i socijalne politike i mr Mlađana Dinkića, ministra finansija i privrede, pozvala da sednici prisustvuju i Aleksandar Ljubić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i privrede i Nada Mirković, načelnik u Ministarstvu finansija i privrede. Nastavljamo zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2013. godinu sa predlogom odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Republičkog fonda PIO za 2013. godinu, Predlogom odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje za 2013. godinu, Predlogom odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Fonda za socijalno osiguranje vojnih osiguranika za 2013. godinu i Predlogom odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2013. godinu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu i Predlogu zakona o izmeni Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Sačekaćemo da se ministar pridruži, da bismo nastavili sa radom. Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Uvažena potpredsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, prvo, hvala potpredsednice na ovom gestu što smo sačekali ministra. Mislim da nismo mnogo vremena izgubili, a da je važno kao primer, da ne ide rasprava o ovakvim važnim pitanjima dok predstavnici Vlade nisu u sali. Ministar Dinkić je tu. Vidim da je potpredsednik Skupštine pozvala i potpredsednika Vlade i ministra Krkobabića da prisustvuju ovim sednicama, ali gospodina Krkobabića, kao nikada i u nekoliko prethodnih godina, koliko je aktivan član Vlade, da tako kažem, nema u ovom parlamentu. Pretpostavljam da ima neke važnije obaveze ili prosto misli da nema obavezu da pred ovim parlamentom objašnjava ono što se od njega traži. Gospodine Dinkiću, ja sam imao dilemu kada sam razmišljao o tome kako da počnem ovo svoje izlaganje, da li citatima čoveka koji je verovatno najčešće pisao o budžetima i deficitima i poreskoj politici, mnogo bolje od bilo kog ministra finansija na svetu, mislim na Efraj Makišona ili da počnem citatom iz oblasti roka, vi bar niste od onih ministara koji su u petak bili na Ušću, pa ćete to bolje razumeti. Vi ste, svoj mandat ili odluku da uđete u Vladu počeli citatima "Partibrejkersa" i Caneta, a ja sam mislio da počnemo danas onako kako je, recimo, Rambo uradio 1992. godine na bini Sava centra kada je njegov gest protiv bombardovanja Sarajeva, bio to što je ćutao tri ili četiri minuta pred punom salom Sava centra. Mislio sam da je možda najbolje danas kada držimo ovaj rekvijem za javne finansije za budžet, da oćutim ovih 17 minuta, nisam znao ko će voditi sednicu, pa sam se uplašio da ne budem zbog toga kažnjen, ali sam ipak odlučio da držim pravi politički govor danas ovde, i da pokušamo da raspravljamo o rebalansu budžeta i svim problemima koji ga prate. Prvo, nekoliko je puta gospodine Dinkiću juče rečeno, vi to i sami ne krijete, da danas ili ovih dana o rebalansu budžeta, o vašim nadama, o idejama za reforme govorite istim rečima kao i u novembru 2012. godine kada ste nam predlagali budžet za 2013. godinu. Mislim da je opšti utisak da to radite sa mnogo manje optimizma, sa saznanjem da je situacija u vašoj vladajućoj koaliciji mnogo gora, ili neuporedivo gora nego što je bila pre sedam meseci, sa činjenicom da ne znate šta će se sutra pojaviti na kojoj strani, ili na kojoj naslovnoj strani kojih novina, da danas mi treba sa vama da razgovaramo o Predlogu rebalansa budžeta, koji nam navodno predlaže čitava Vlada, a da su neke od novinskih naslova spekulacije na temu da li Vlada može da postoji samo sa vašom partijom, sa nekom drugom. Ne ulazim u vaše međusobne unutrašnje odnose u vladajućoj koaliciji, samo govorim o kredibilitetu Vlade, o činjenici da ste ponovo ovde sami, da nikad manje predstavnika vlasti, ili Vlade nije bilo na raspravi o budžetu, nego što je to situacija danas, da ponovo nema predsednika Vlade ove zemlje i da će ponovo neko za nekoliko meseci reći da je ovo vaš privatni budžet, odnosno rebalans, ili predlog vašeg Ministarstva, da ste promašili za ovoliko ili onoliko i da nema nikakve njihove odgovornosti. Ne žalim vas, što ćete doći u takvu situaciju, ali žalim građane Srbije, zbog toga što oni na taj način žive i život i budžet ove zemlje već, pa rekao bih desetak godina, ili nešto manje od toga. Za mene je ključno pitanje gospodine Dinkiću, šta država kaže ovakvim rebalansom budžeta, šta jeste i šta bi trebalo da bude srpski san u 2013. godini? Da li je to žal za, ne znam, slatkim osamdesetim, nekim periodom pre toga, verovanje u reindustrijalizacije, kombinate, državna ulaganja, ili je to san da neko ko je pri kraju svoje radne karijere, muči se već 20 ili 25 godina u tim manje-više propalim društvenim i državnim firmama, makar za svoju decu ili svoje dete na kraju te karijere, pred odlazak u penziju, obezbedi mesto u istom tom propalom državnom gubitašu? Jel san državna služba, ili je san nešto drugo? Vi ste sami o tome nešto juče govorili, kažete – da najkvalitetniji ne žele u državnu upravu, državna preduzeća, javnu upravu, ali desetine ili stotine hiljada drugih ljudi koji možda nisu najbolji, ili, nemaju dovoljno samopouzdanja, gospodine Dinkiću, i dalje žele u tu službu. Da nije tako, ne bi ovako izgledale izborne kampanje širom Srbije, ne bi se nosila majica za partijsku knjižicu, a partijska knjižica za obećanu radnu knjižicu i ne biste imali toliko problema da pokrenete reformu u bilo kom delu javne uprave, ili javnih preduzeća. Naravno, da je najveći problem unutrašnja nestabilnost Vlade, nespremnost da se krene u strukturne reforme, a naši problemi su strukturni klanci koji postoje, gospodine Dinkiću, nisu sitnice i nisu finese. Drugi jul je danas, niste raspisali konkurs za sva javna preduzeća za koja ste bili dužni da ih raspišete po zakonu. Možda postoji nekakvo mišljenje Sekretarijata za zakonodavstvo Vlade, ali na sednici Odbora gde smo usvajali taj amandman, gospodine Dinkiću, ste sedeli vi, sedeli smo mi i poslanici vladajuće koalicije, ovde vidim predsednicu tog odbora, gospođu Tomić. Nema dileme šta je bila namera svih nas kada smo radili taj amandman, da se raspišu konkursi u svim preduzećima na koje se odnosi Zakon o javnim preduzećima. Vodićemo postupke, to vam danas kažem, zato što autentična tumačenja ne može da daje nikakav državni službenik ili grupa državnih službenika u Republičkom sekretarijatu za zakonodavstvo, pošto postoje neki pripremni radovi i postoji način kako se tumače propisi. Verujte mi da mi ovde znamo bolje šta smo mislili kada smo usvajali, pisali taj amandman i usvajali zakon, nego što to znaju ćate iz jednog dela državne uprave, kojima pre toga neki politički funkcioner naredi kako moraju da istumače zakon. Stvarno nas više ne zanima koje u Vladi privatno za to da se raspisuju konkursi, a ko nije. Ako oni koji su u Vladi i koji kažu da jesu za raspisivanje konkursa, žele da sačuvaju minimum kredibiliteta, neka onda kažu ko sprečava raspisivanje konkursa. Evo kažite nam danas vi, gospodine Dinkiću, da li je to neka partija? Jel to neka familija, klan u Vladi? Ko je to, gospodine Dinkiću? Danima slušam kako su svi za raspisivanje konkursa, na kraju nema konkursa, tamo gde se raspisuju konkursi ima dva ili tri kandidata, pola grada već zna ili nagađa ko će biti direktor recimo EPS-a, ili nekih sličnih preduzeća. Znate šta, nije baš najvažnije za ovu zemlju ko će biti direktor emisione tehnike, ali je vrlo važno ko će biti direktori preduzeća koja generišu ogromne gubitke. Jedno od njih je ono koje ste vi juče apostrofirali, gospodine Dinkiću, kao najvećeg gubitaša. Recimo, "Srbijagas". Dok to ne pokrenete, nećete imati ni jednu vrstu reforme u ovom drugom delu javnog sektora, koji još više guši ovu zemlju. Osedećemo ovde. Stići ćemo i mi sami do penzije pričajući o tome koliki je unutrašnji problem Fonda penzijskog i invalidskog osiguranja. Na svakom koraku. Niko od nas nije idealista u tom smislu. Naravno, da od sutra koja god reforma da se pokrene neće biti sjajna situacija u PIO fondu. Ali, uradite bar prvi korak. Zašto Fond PIO ima upravni odbor koji ima 21 člana? Navedite mi jednu uspešnu multinacionalnu kompaniju koja ima takvu upravu gospodine Dinkiću, a da ne govorim o tome kakvi su stručni kvaliteti i kakve su performanse u radu tih ljudi, koji to vode. Pa tamo vam je polovina uprave, direktni ili maskirani PUPS. Tamo su vam sindikati koji su isti 30 godina. Za neke druge sindikate nema mesta u tom upravnom odboru. Tako je u Fondu PIO, tako i u svakom državnom fondu. Šta može da očekuje ova zemlja od tih ljudi koji upravljaju Fondom, kroz koji godišnje prođe više od pet milijardi evra? Ne vredi više pričati ni o tim "Železnicama Srbije". Pa kako će, gospodine Dinkiću, onakvo rukovodstvo "Železnice Srbije", bilo šta uraditi? Ne mogu više da pričam o tim tartufima, franšu, to je estrada. Suštinski problem je što ti ljudi ne razumeju kako mora da funkcioniše to preduzeće. Mi nismo ljudi koji kažu – ukinite železnicu, zato što znamo da nema normalne evropske zemlje, koja nema makar relativno pristojan železnički sistem. Ali, da ne bude da pričam samo o drugim strankama, ili o nekim strankama koje, hajde da tako kažem, su sumnjive na te okolnosti, da možda žele da zadrže svoje efikasne kadrove ili partijsku vojsku na čelima javnih preduzeća, ili neke vrste državnih javnih organa, onih koji prikupljaju, onda troše novac. Evo ta Nacionalna služba za zapošljavanje, gospodine Dinkiću. Pa tamo manje-više, kao što znate, rade uglavnom ljudi koji kao treba nekom drugom da nađu posao, a da ne rade, uglavnom po partijskom ključu u toj nacionalnoj službi, verovatno većina njih nikada sama sebi ne bi uspela da nađe posao, na normalnom, otvorenom tržištu radne snage. I kada smo vam pre sedam meseci govorili, skinite, ima prostora nekoliko milijardi u Nacionalnoj službi, vi ste rekli – ne može, postavićete ljude bez naknada, ne može to tako. Vidim da ste sada smanjili, čini mi se otprilike za toliko. Znači, moglo je i pre sedam meseci, samo nije bilo spremnosti. Nije baš pohvalno kada uspete, kako tvrdite, da nađete trideset i nešto milijardi dinara na onome što se obično zove - diskrecioni troškovi. To znači da je ogroman prostor za zloupotrebe u ovom budžet. Ako ministri, ili ministarstva ili delovi ministarstva imaju mogućnost da raspolažu tolikim sredstvima, onda je to ključni generator potencijalne korupcije u ovoj zemlji, a ne ono u šta se borba protiv korupcije makar u medijskom smislu pretvorila. Možda je prilika da razjasnimo još jedno pitanje. Vi ste, čini mi se juče u svom izlaganju gospodine Dinkiću, negde u pola rečenice govorili o tome da će doći do promene politike u smislu granice, ili iznosa, pokrivanja depozita u bankama. Dakle, da više, znači od sada, ako sam dobro shvatio, to je važno zbog javnosti, mislim da je juče u interpretacijama je bilo različitih tumačenja, dakle, država više neće ići u pokrivanju preko onoga što je njena zakonska obaveza, odnosno zakonski maksimum od 50.000 evra, za razliku od dosadašnje prakse, kada ste kor propalih državnih banaka pokrivali sve depozite. Da li sam u pravu? To je dosta ozbiljan problem, zbog toga što to pravi s jedne strane neravnopravnost, da tako kažem, u pravnom poretku, ugrožava pravnu sigurnost, i treći efekat, je da to šalje poruku. Vi se bavite ovim poslom jako dugo, vi znate kakvi su verovatno danas, ili kakvi će biti u narednim danima efekti takve vaše izjave ili odluke u bankarskom sistemu, u kojem već postoji dosta unutrašnjih problema, koji je usporen. Počeće pare ponovo da se sele u slamarice, gospodine Dinkiću. To nije, čini mi se, epilog koji ste želeli, ali to će svakako biti jedan od rezultata. Kada najavljujete gde ćete izaći iz državnog vlasništva, odnosno državnog upravljanja, niste bili do kraja precizni. Nešto više o tome se govori u samom tekstu predloga koji ste nam poslali. Teško da će Srbiju spasiti aranžman koji je vezan za "Čačansku banku", osim što će možda spasiti po nekog od onih koji su uključeni u poslove sa tom bankom, koja je, kako čujemo, u katastrofalnoj situaciji. Kad govorite o "Dunav osiguranju", da li se "Dunav osiguranje" prodaje, gospodine Dinkiću? Da li pre toga malo restrukturiramo "Dunav osiguranje", da li oslobađamo "Dunav osiguranje" od hiljada partijskih vojnika koji su u njemu organizovano našli uhlebljenje u prethodnih nekoliko godina ili ne radimo to? Bitno je da znamo, pošto je glupo da dobijemo još jedan šamar od potencijalnog investitora, kao što smo dobili od "Etihada". Hvala Bogu, pa je "Etihad" rekao nikada nećemo ući u aranžman sa JAT ako on nastavi da posluje kao javno preduzeće. Mi vam to govorimo pet, šest godina. Nije bilo dovoljno, u redu. Došlo je do kraja. Gubici su toliki da je to više neizdrživo. Možda možete nešto da prihvatite kada vam to kažu stranci. To je inače jedan od najvećih problema ovde, oduševljavanje strancima po nekad i birokratama sedmog ranga, a nesposobnost da u sopstvenoj zemlji prepoznamo potencijale i možda poslušamo nekada one koji su spremni da nam pomognu u poslovima koje moramo da obavljamo. Biće ovde posebna rasprava o novoj vrsti pomoći, odnosno preuzimanju dugova "Puteva Srbije". Danas neću mnogo o tome govoriti, ali vi ste juče pričali o tome kako nema popusta za "Puteve Srbije" i kako će zapravo oni morati da plaćaju PDV, a neće biti povećanja putarine ili ga makar u jednom trenutku neće biti u onom procentu za kolika je stopa PDV, ali zato imate na milion drugih mesta, gospodine Dinkiću, razne vrste pomoći tom preduzeću. Dajete im 6,2 milijardi dinara dotacija, odnosno subvencija ovim budžetom. Za šta? Da li su pokazali da su sposobni da se bave infrastrukturom? Ko će vam obaviti te poslove velike strukturne o kojima govorite? "Putevi Srbije"? Koji deo građevinske industrije, onaj isti koji ste upropastili, doduše sa svojim tadašnjim koalicionim partnerima 2009-2010. godine, kada je usvajan populistički zakon koji je uveo konverziju i kada je država postala dunđer tako što je zidala one stanove koji sada tonu, koliko čujem, u Braće Jerković po nekoliko centimetara godišnje? Tako izgleda kada država gradi stanove. Tako izgleda kada hoćete da subvencionišete svaki deo, i izgradnju, i prodaju i život posle toga i onda se to završava tako na svakom koraku, od "Železnica" do naselja Stepa Stepanović. Onda sam uzeo i pogledao kako izgleda dinamika otplate nekih kredita od 2014. godine. Siguran sam da ste vi to još pažljivije gledali, gospodine Dinkiću. Recite građanima koliko je to strašno, koliki su iznosi koje ćemo početi da plaćamo od 2004. godine za desetine kredita "Srbijagasa", JAT, "Galenike", kolike su te godišnje tranše. Bilo koju stranu da okrenete, to su kamatne stope koje su 6,17%. Neke dostižu i 9%, 9,5% i 10%. Znači, počećemo da isplaćujemo kredite koje smo uzeli za restrukturiranje tih preduzeća ili za neku drugu vrstu pomoći u njima, a još nije ni napravljen plan tog restrukturiranja. Molim vas da malo više o tome pričamo. Ako to ne radimo, svi ćemo postati ona dinstana boranija. To je recept koji je ovog meseca, recimo, glasilo propalog Fonda PIO, koji se zove – Glas osiguranika nudi svojim čitaocima. Mislim da tim ljudima moramo da ponudimo mnogo više od recepta za dinstanu boraniju, gospodine Dinkiću.
Hvala, gospodine Đuriću. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Malo ste me razočarali što ipak niste citirali nekoga iz rok poezije, kako ste najavljivali, jer da jeste, odgovorio bih vam da nisu samo "Partibrejkersi" čije stihove volim. Milan Mladenović je moj omiljeni pisac. On je jednom rekao: "Kad je gotovo, za mene, znaj, tek tad je počelo". Dakle, kada govorite o ovom budžetu, prvo treba sačekati kraj i uvek treba sačekati završetak pre nego što se izvode ocene, jer za stvari u ekonomiji, na moju žalost, na sreću mojih kritičara, nije moguće ništa uraditi u kratkom roku. To je realnost i od toga nisam nikada bežao. Toga sam potpuno svestan. Kada govorite o naslovnim stranama tabloida, gde ja ordiniram već godinama unazad, maltene bi trebao da završim 500 godina na robiji da je makar jedan procenat onoga što pišu. Ne bavim se ovim da bih bio popularan i da bi me ljudi voleli, nego da jednog dana cenili ono što sam ostavio iza sebe i cenili moje rezultate, tako da me baš briga šta pišu tabloidi. Važno je šta se u praksi stvara. Kada su me kritikovali za ovaj "Fijat", koliko me je ljudi kritikovalo tada, kada smo potpisali prvi ugovor, znao sam da će doći do te realizacije. Svi su jedva čekali da to propadne. To je Srbija. Većina je jedva čekala da to propadne i da se nikad ne ostvari. Pričali su mnogi – žao nam je za naš "Jugo". U redu, bio je svima nama simpatičan, ali pre 20 godina. Prosto, auto je postao demode posle 20 godina i nije mogao da bude konkurentan. Gospodin Božidar Đelić je čak kupio iz marketinških razloga "Jugo kabriolet", ali definitivno, kada pogledate ovaj automobil koji sada proizvode, kada pogledate "Fijat", kada pogledate kako danas izgleda ova fabrika u Kragujevcu, pa to se ne može prepoznati. Moram da kažem da sam zbog takvih stvari ponosan. Najsrećniji sam na kraju kada posle kritike, koja može da traje godinu, dve, tri i četiri, mogu da dođem i da kažem – da, zahvaljujući tome što smo doneli "Fijat" u Srbiju, mi smo napravili automobilsku industriju ponovo u Srbiji. Ponovo Srbija ima automobilsku industriju. Petina kompletnog izvoza iz Srbije danas je automobilska industrija. Da nije došao "Fijat", ne bi došli ni mnogi autokomponentaši. Ne bi došla ni ova nova kompanija, koja ima dve milijarde evra prometa iz Hong Konga, koja gradi sada fabriku "Džonson elektronik" u Nišu, gde će se zaposliti 1.000 ljudi, ne bi došao "Boš", koji je završio fabriku u Pećincima. Ne bi zaista došli mnogi giganti iz auto industrije, jer trebalo je imati viziju, istrpeti kritiku koja je trajala godinama, jer kada je krenula kriza posle potpisivanja ugovora 2009. godine, zaista je kasnila investicija godinu dana iz objektivnih razloga, kriza je krenula. Međutim, na kraju je sve to uspešno završeno. Ima puno takvih primera. Kritikovali su me za još jednu omiljenu temu – zašto sam gradio žičare na Kopaoniku? To je bila omiljena tema mojih dežurnih kritičara. Posle je pridodana i Stara planina. Ko god da ode danas na Kopaonik može da vidi da je to planina koja ne bi bila živa, jer bi izgubila konkurenciju od svih planina u okolini u Bugarskoj da tada, pre pet, šest godina, nismo krenuli da modernizujemo infrastrukturu. Oni koji odu na Staru planinu videće kako je izgledala pre pet godina, a kako danas izgleda, a tek će videti za godinu dana, kada niknu novi hoteli investirani privatnim investicijama, da smo bili u pravu da smo kao država prvi investirali tamo. Naravno, sada je kriza i sada nema mesta za državne investicije na planinama. Znaju i kolege iz Čajetine šta se desilo na Zlatiboru, kada smo napravili one instalacije i šta može da da dodatno Zlatibor Generalno, nemam problema sa kritikom. Svestan sam da rezultate možemo pokazati na duži rok. Doći ću ovde sa predlogom budžeta krajem godine za sledeću godinu i onda ćemo moći da sumiramo rezultate šta je bilo do kraja ove godine. Slažem se da situacija ni malo nije laka. Ja sam to i rekao. Ne želim da pričam o nečemu što nije. Moram da kažem da se sa mnogim drugim vašim konstatacijama slažem, pre svega sa konstatacijom da još uvek nije dosledno sproveden Zakon o javnim preduzećima. Činjenica jeste da kao ministar finansija i privrede smo raspisali javne konkurse za ona javna preduzeća koja su u našoj ingerenciji. Takođe su još neke moje kolege raspisale, ali nisu kompletno raspisani svi konkursi. Pošto sam obavešten da to nije učinjeno, dao sam juče i premijeru i potpredsedniku Vlade jedno obaveštenje i zahtev da, ako sami ministri ne žele to da raspišu, to mora Vlada umesto njih da učini. Zakon mora da se poštuje i vi ste tu potpuno u pravu. Neću da branim nešto što je neodbranjivo. Tu ste u pravu. Takođe je besmisleno da PIO fond ima 21 člana Upravnog odbora. Obavešten sam da to stoji u zakonu i da to nije odluka koju Vlada može da promeni, onda taj zakon treba promeniti u tom delu. Apsolutno se slažem sa vama, nema razloga, bez obzira što oni daju obrazloženje da tu ima ne znam koliko predstavnika raznih sindikata, da su spojeni različiti fondovi, da je svako želeo da zadrži neku poziciju, baš to je obrazloženje da ne treba tako da bude. Da dam razjašnjenje vezano za politiku bankarskog sistema. Činjenica je da kada je propao "Liman brader" 2008. godine, nakon tog negativnog iskustva sve zemlje od SAD do evropskih su krenule u masovne programe spašavanja banaka koje bi potencijalno propale. Milijarde dolara i evra su date za te namene. Mi smo to isto učinili da bismo održali stabilnost našeg sistema. Napravili smo jedan lex specialis zakon koji je Skupština usvojila, čini mi se u oktobru prošle godine, i spasli sve depozite "Razvojne banke Vojvodine" i "Nove Agrobanke", kako građani i privrednici koji su imali preko 50.000 evra, ono za šta država ne garantuje, ne bi izgubili nijedan dinar svojih uloga. Međutim i Evropa je promenila pravilo ovog leta i mi menjamo pravila. Ako bi se garantovalo za sve uvodi se moralni hazard, posebno u zemljama koje nemaju snagu da tako nešto izdrže. Dakle, ne smemo da kažemo ljudima da će država i u budućnosti, doveka preuzimati i ono što nije zakonom garantovala. Mislim da je dovoljna garancija da država garantuje za sve pojedinačne depozite do 50.000 evra, a da svako ko ima više i ko želi da uloži preko 50.000 evra, dobro razmisli u koju banku će to staviti. Tu nema nikakve dileme. Ne treba da se povodi kamatnom stopom, odnosno visinom kamatne stope, već sigurnošću u banke. Tu mora da postoji individualna odgovornost, kako privrednika koji daju depozite, tako i pojedinaca ako su depoziti preko 50.000 evra. Dakle, država treba da garantuje za one ljude koji su ili slabijeg imovnog stanja ili su srednja klasa koji imaju do 50.000 evra pojedinačni ulog. Oni ne moraju da razmišljaju, gde god da stave ako se nešto desi sa bankom država će ih obeštetiti. Oni koji imaju preko 50.000 evra neka uključe glavu i neka pogledaju i neka se rukovode sigurnošću. Sigurnost je nažalost za štediše što niža kamatna stopa jer je to verovatno sigurnija banka. Ona ozbiljnije radi sa depozitima. Onaj koji bi hteo da zaradi na kamati, niko se nije na kamatama obogatio. Znate kako su prošli pokušaji sa Dafiment bankom, Jugoskandikom i nekim piramidalnim lancima. Dakle na renti zaraditi na dugi rok je nešto o čemu ne bi trebalo da se razmišlja. U tom smislu je ovo što smo sada rekli… Mi nemamo novca da to pokrijemo i dobro je da ja to unapred kažem. Zato unapred govorim, ako bi se desio kolaps neke banke u budućnosti u Srbiji mi bismo pokrili odmah sve osigurane depozite do 50.000 evra i to je to. Što se tiče neosiguranih depozita oni bi se namirivali iz procesa stečaja te banke. Što se tiče "Dunav osiguranja", u pravu ste da je mudrije najpre restrukturirati "Dunav osiguranje" pa tek onda ići na potencijalnu privatizaciju. U tom smislu krenuli su pregovori sa Međunarodnom finansijskom korporacijom, delom Svetske banke, da oni postanu manjinski vlasnik eventualno "Dunav osiguranja" sa nekih dvadesetak procenata, da poboljšaju korporativno upravljanje. Onda zajednički da postignemo mnogo bolju cenu za državu, a i da dobijemo ozbiljnijeg strateškog partnera, jer definitivno "Dunav osiguranje" jeste najveća domaća osiguravajuća kuća, međutim posluje sve lošije i lošije. Nema nikakve dileme da tu mora nešto da se uradi. Kada je u pitanju "Čačanska banka", ona odlično posluje. Tu je već Evropska banka za obnovu i razvoj manjinski partner i to je jedna od ozbiljnijih regionalnih banaka u Srbiji. Tu smo rekli sledeće – ukoliko bude nekog ozbiljnog ko je za to zainteresovan nemamo nikakvog razloga da ne raspišemo tender, ali ako se niko ne interesuje oni su i sada odlični i mogu da nastave i u ovakvom vlasništvu, mešovitom, gde je većinski vlasnik država, a manjinski Evropska banka za obnovu i razvoj i Međunarodna finansijska korporacija. Zadržaćemo većinsko vlasništvo u "Komercijalnoj banci" koja je naša strateška orijentacija, s obzirom da je to trenutno najveća banka u Srbiji. Broj jedan je, veća i jača od svih stranih banaka koje ovde rade iako ima i jako dobrih stranih banaka koje posluju u Srbiji. Ideja nam je da u narednom periodu ojačamo i Poštansku štedionicu. Ona nakon preuzimanja depozita "Razvojne banke Vojvodine" i "Nove Agrobanke" je ušla u prvih 10 banaka u Srbiji po nivou depozita. U narednom periodu mora da se vodi računa o jačanju korporativnog upravljanja kako bi ova banka zadržala ozbiljnu poziciju i u narednom periodu. Slažem se sa vama da je bila greška u prethodnom periodu da se državnim sredstvima grade stanovi koje treba da grade firme na tržištu. Država treba da gradi puteve, treba da gradi pruge, mostove, da se bavi tom vrstom javnih radova. Visokogradnja, stanovi, to treba da rade kompanije na tržištu, a država treba kao što sam započeo sa projektom subvencionisanih kredita i osiguranja za kupovinu stanova, da podstiče tražnju. Osiguranje stambenih kredita jeste nešto što je uloga države i moje stanovište je da sa tom praksom treba nastaviti. Jedini segment gde država treba da se meša u gradnju stanova su socijalni stanovi. Sve ostalo treba da radi tržište. "Putevi Srbije" moraju da budu na subvencijama i to nije sporno. S obzirom da su ranije imali 20% prihoda od akciza, a sada već jedno dve godine to nemaju i to je razlog zašto bi mogli da imaju dovoljno sredstava za funkcionisanje, moraju da imaju određene subvencije iz budžeta. Potpuno ste u pravu kada kažete da tom kompanijom mora bolje da se upravlja i da naši putevi moraju bolje da izgledaju. Slažem sa svima, kada god pređete našu granicu osetite na točkovima razliku u kvalitetu puteva. Rupe su odmah nakon što se pređe naša granica i ne znam zašto je to tako. nikada se nisam bavio tom oblašću, ali definitivno da je pitanje organizacije efikasnosti upravljanja u ovoj oblasti godinama problem u Srbiji. Nisu problem sredstva. Reći ću vam samo u oblasti saobraćajne infrastrukture koliko trenutno kredita imamo na raspolaganju. Što se tiče sredstava ugovorenih od 2006-2012. godine, pre mandata ove Vlade, ukupno Ministarstvo saobraćaja, odnosno institucije koje su pod njim imaju na raspolaganju do 2012. godine 1.700.000.000 evra ugovorenih kredita, a ne povučeno 1.400.000.000. Od toga su "Putevi Srbije" još i povukli preko 50%, međutim za Koridor 10 od ugovorenih milijardu evra za radu na Koridoru 10 nije povučeno još 900 miliona evra. Samo je povučeno 10%. "Železnice Srbije" nisu povukle 309.000.000 evra za projekte od 2006-2012. godine plus što je sada ugovoren kredit od 800.000.000 dolara sa Ruskom Federacijom. Međutim, moram da kažem da postoji i 700.000.000 evra ne povučenih kredita za EPS. Dakle, nije samo u pitanju saobraćajna infrastruktura. Od 780.000.000 koliko je ugovoreno od 2008-2012. godine nije povučeno 680.000.000 evra za EPS. Povučeno je svega 13,9%. Zato sam na sednici Vlade održane prošle nedelje izašao sa ovim zvaničnim dokumentom i tražio da ministri u svom resoru ili otkažu neke kredite ako smatraju da nisu korisni za Srbiju, da znamo šta nam je potrebno a šta nije, ili da hitno povlači. Zabranili smo pregovore o novim aranžmanima dok se ne povuče najmanje 70% od ovih kredita. Srbija ima na pretek, rekao bih, novca za infrastrukturne projekte, zato smo i isekli neke od projekata infrastrukture u budžetu, jer zašto da trošimo budžetska sredstva ako imamo kredite na 20-30 godina sa kamatom od 1% godišnje koje ne povlačimo i ne povlačimo ih godinama? Naravno o tome će biti reči i u rekonstrukciji Vlade. Organizacija neizgradnje infrastrukture je nešto što je slabost ne samo prethodne Vlade, jer naša Vlada radi svega godinu dana, nego svih vlada ko zna koliko godina, možda od svih vlada nakon nestanka bivše Jugoslavije. Maltene sva ozbiljna infrastruktura je izgrađena za vreme bivše Jugoslavije. Posle toga, 20 godina imamo probleme. To je generalni problem našeg društva. Ne znam gde su naši vrhunski inženjeri koje sigurno imamo, kako oni da dođu na ta mesta koja su rukovodeća i da se ta sredstva koja postoje iskoriste. Siguran sam da imamo odlične radnike i vrhunske inženjere. Šta je problem? Hajde da vidimo svi zajedno. To nije problem samo danas, to je problem unazad 20 godina. Ne želim previše da pričam, da ne bih uzimao vama vreme.
Narodni poslanik Mira Petrović, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedniče, uvaženi ministre, kolege i koleginice, moram da ukažem na povredu Poslovnika član 104, jer je prethodni govornik negativno govorio o partiji kojoj moja poslanička grupa pripada. Govoreći o PIO, rečeno je da tu sede direktni ili maskirani članovi PUPS. Ne znam u čemu je problem ako su članovi PUPS u Upravnom odboru PIO fonda? Ovde sede časni ljudi. U ovoj partiji se nalaze ljudi koji su najpoštenije zaslužili svoje penzije, ali i ljudi koji tek treba da stignu do njih. Mislim da je problem Fonda u nečem drugom, a ne u broju 21. Mislim da je problem u ne plaćanju poreza i doprinosa. Mislim da je tu problem jedne labave politike fiskalne. Juče smo pričali da ovu državu drži privatni sektor. Tačno je, ali taj isti privatni sektor i ne plaća uredno poreze i doprinose. Svi se sećamo kako je funkcionisao Fond PIO u vreme postojanja Službe društvenog knjigovodstva. Da se ne vraćamo, ona nije tema ovog razgovora i naše današnje sednice. Samo bih htela da ukažem da ministarstvo za koje je preuzelo odgovornost PUPS je apsolutno odradilo sve što je bilo u njegovoj moći. Ovde smo već imali nekoliko situacija gde je ministar i javno izvestio o tome šta je urađeno. Socijala je teška. U socijali je puno urađeno. Na kraju krajeva, Vlada će to oceniti i verifikovati, kao i javno preduzeće za koje smo mi preuzeli odgovornost. (Predsednik: Vreme.) Znači, mi imamo prosto situaciju gde je to javno preduzeće jedino ostvarilo dobit i to ne 10%, 20%, nego 400%. Znači, za šest meseci će to preduzeće imati najslavniju dobit, koja je u 2011. godini bila 20 miliona.
Gospođo Petrović, dva minuta i 25 sekundi. (Mira Petrović, s mesta: Vratimo se na temu i pričajmo zaista argumentovano.) Smatram da član 104. nije povređen. Savetujem da ste imali osnov da se javite kao ovlašćeni predstavnik predlagača za repliku. To je nešto što je bilo bolje da se iskoristi u ovom smislu, a faktički veći deo je bila replika u odnosu na izlaganje prethodnika. Ali, dobro, shvatio sam šta ste želeli da kažete. Smatram da taj član nije povređen. Naravno, ako vi insistirate, možemo o tome da se izjasnimo u danu za glasanje. (Mira Petrović, s mesta: Da.) Narodni poslanik Bojan Đurić, replika.
Pošto na ovo formalno nemam pravo, šteta što ste prekinuli, mnogo volim da slušam to koje je preduzeće ostvarilo dobit od 400%, da se bavimo svi tim poslom koji odbacuje toliki godišnji profit. Ovo je stvarno fenomenalno. Mada, nisam siguran da li je gospođa Petrović odgovarala meni ili ministru. Prvo, on je govorio pre nje. Drugo, ja sam shvatio da ste vi, gospodine Dinkiću, protiv toga da bude toliki Upravni odbor PIO fonda i razume se da ste protiv toga da predstavnici političkih partija budu u njemu. Gospođa Petrović, kao predstavnica vašeg koalicionog partnera, kaže da ona smatra da je to sjajna stvar. O tome vam govorim, gospodine Dinkiću, jer ovo što vi danas ovde govorite, da li je to politika Vlade ili je politika Vlade ono što govori neko od vaših koalicionih partnera? Zato imamo taj problem. Zato nema tih najboljih inženjera koji će doći. Gde da dođu? Ko da im bude šef i direktor? U ministarstvima Mrkonjić i Ilić, a u javnim preduzećima ko, Simonović, Krkobabić? Da li biste vi to radili u životu? Verujem da ne biste, mada moram da priznam, imali ste u vladama razne šefove, tako da nisam siguran ni u to. Naravno da je većina onoga o čemu ste govorili tačna, izgleda sjajno, ali ostaje to ključno pitanje – gde je snaga za te reforme ili kako ćemo promeniti tu, kako je juče odlično rekao Mijat Lakićević u onom tekstu, kakva to logika vlada ovom zemljom? Mislim da je preokret te logike zapravo ključna stvar ili preokret ove logike koju smo ovde sada slušali tri minuta o tom profitu, ne majndcet, gospodine Stefanoviću, nego baš logike, to je mnogo važnije. Ima sjajnih citata, slažem se. Milan Mladenović je odličan pesnik, samo nemojte da dovedete zemlju u tu situaciju da bude još samo par godina iza nas. I Džoni je sjajan, skroz smo bankrot mama. Dotaknite nešto što bi moglo da znači.
Narodni poslanik Mira Petrović, replika.
Neću biti tako raspevana i razigrana kao svi vi ovde, neću govoriti o pesnicima, ali ću vam reći da postoje zvanični finansijski izveštaji koji su podneti i ministar je sa tim upoznat. Znači, ovo što sam rekla nije deo lepe želje, umetničke nego nešto što je zaista taj sistem ostvario i vrlo je jednostavno proverljivo. Mislim da mi ovde imamo veći problem. Ovde imamo problem, kad smo se već sada dokačili i gospodina Krkobabića, koji je na čelu PTT, imamo problem poslova, odnosno mi smo preuzeli odgovornost imenom i prezimenom, odnosno strankom, za razliku od drugih. Ovde je veliki problem infostan, posao gde su stajale nestranačke ličnosti na vaš predlog, gde je posao koji je zakonom pripadao PTT bio oduzet. Mi smo ga vrati, odnosno gospodin Krkobabić ga je vratio. U pitanju je dva miliona evra. Vi ćete morati, odnosno infostan da plati kaznu od milion i 400 hiljada evra. Mislim da je to najveći problem u celoj priči. Kada govorimo o sposobnosti, kada govorimo o ljudima, mešamo. Ovde imamo vrlo jasne podatke. To koliko su vaši ljudi navodno nestranački bili sposobni, tu priču imate u gradu, imate kakve ste rezultate tamo ostavili, kolika je dugova tamo ostalo, koliko je ljudi volšebno nestalo, ali nećemo ulaziti u dalje polemike. Hvala.
Hvala. (Bojan Đurić, s mesta: Replika.) Niste bili pomenuti. Nisam bio siguran da li se obraćala vama ili ministru, tako da mislim da nema osnova da vama dam repliku. Reč ima narodni poslanik Biljana Ilić Stošić.
Hvala. Gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, slušajući izlaganja svojih uvaženih kolega, posebno iz opozicije, gotovo da sam podlegla iskušenju da atmosferu u društvu uporedim sa onim čuvenim nešto preinačenim manifestnim usklikom – bauk kruži Srbijom, bauk bankrota iz straha od rebalansa. Strah i paniku širi sadašnja opozicija, a bivša vlast, koja od kako su građani najurili iz vlasti ne može dovoljno da im se osveti. Zarad umišljenih i unapred politički promašenih jeftinih političkih poena, dotična gospoda iz opozicije pokušavaju da poseju strah kod građana, što najbolje govori o tome kako i koliko iste te građane poštuju, tačnije potcenjuju, kao i da mali Perica već ne zna da država ne bankrotira iz razloga nastalih preko noći, kao i da se višegodišnji nagomilavani problemi gurani pod tepih ne mogu za godinu dana rešiti. Uostalom, ko je vama, gospodo iz opozicije, branio da mnogo ranije počnete sa suočavanjem sa istinom i primenom bolnih rezova? Niko, sem rezultata istraživanja javnog mnjenja, koji su za vas bili važniji od sudbine ljudi. Možda ste znajući da je kriza javnog duga, da se mora rešavati samo dugoročnim merama, unapred odustajali u strahu da će neko drugi politički profitirati, pa su dopustili divljačku privatizaciju, uništavanje ono malo realnog sektora što je preostalo. Nakon 90-tih, koje jesu bile strašne, a na koje se tolik pozivate, ostalo je bar nešto da se ponovi. Nakon vaših 2000. kuća je ostala prazna, jer sve su pojeli skakavci. Potpuno mi neverovatno izgleda ponašanje većine opozicije, da likuje nad problemima u kojima se našla država, pogotovo zato što su za finansijske probleme naše države u najvećoj meri oni sami odgovorni. Bivša vlast, a sadašnja opozicija, razmažena prevelikom uzurpacijom vlasti, zaboravlja šta je kokoška a šta jaje, a naročito ono kukavičje, pa zadovoljno likuju nad činjenicom da je aktuelna Vlada odlučila da već sada predloži rebalans. Je li vama, gospodo iz opozicije, važnije da se pokaže da ste bili u pravu, ako ste uopšte i bili u pravu, ili vam je važnija sudbina zemlje koja je za vas majka samo kada ste na vlasti? Da li stvarno mislite da građane uopšte interesuje vaša "nepogrešivo tačna prognoza" i da će to biti krunski dokaz da vi opet treba da dođete na vlast? Zar vas u vezi sa tim ne demantuju rezultati poslednjih lokalnih izbora? Pošto nisam sklona da se petljam u sve i svašta poput samozvanih stručnjaka opšte prakse, mene kod teme rebalansa zanimaju najšire socijalne posledice koje će usvojena rešenja doneti u svakodnevnom životu običnih građana. Jer, svako zna da se kanta štedi od vrha, a ovoj vladi ostavljena je posuda toliko prazna da joj je i dno izbušeno. I šta sad raditi a da se ne proizvede još veća beda? Stezanje kaiša? Opšta štednja lepo zvuči, ali, štedi se samo kada se ima, a kaiš je kod većine građana već napukao od višegodišnjeg pritezanja. Ostvarenje što većeg stepena socijalne pravde jedan je od temeljnih principa ove vlade. Ono podrazumeva raspoređivanje tereta društvene krize tako što bi najveći doprinos dali oni koji imaju najviše, odnosno najmanje su ugroženi pa će i posledice za njihov standard biti manje bolne. Zato je odlučeno da se u štednju prvo krene od sebe, od ministarstava, od organa državne uprave i javnih preduzeća, kroz racionalizaciju trošenja budžetskih sredstava. Problem je što se tu zatvara krug. Jer, najveća javna preduzeća imaju problem sa niskom naplativošću usluga od građana i privrede, koji baš i nisu najsolventniji korisnici. Ali, među njima ima i dobar broj onih koji su naviknuti da ne plaćaju ništa. Najčešće su bili bliski sa nekim iz vlasti, pa su praktično bili nedodirljivi. Zato, bar za početak, treba krenuti od njih, pa da vidimo ko su stvarno dobri i uspešni biznismeni koji servisiraju sve obaveze državi, a ko posluje i živi pod protekcionističkim uslovima, šepureći se lažnim sposobnostima. Dosadašnja vlast se prema njima odnosila kao Alan Fordov Superhik – uzimamo od siromašnih da bi davali bogatima. Precizno odrađene socijalne karte – praksa sa kojom se već krenulo u nekim ministarstvima – možda i jesu najbolji način da socijalna pravda bude zadovoljena, barem u meri realnoj i mogućoj. Posebno sam zabrinuta za sudbinu onih 55 hiljada radnika u državnim preduzećima u kojima traje višegodišnje formalno restruktuiranje, a stvarno se finansiraju iz budžeta. Šta će biti sa onima čija su radna mesta, kako nedavno reče ministar Dinkić, fiktivna, a ja bih dodala – bez njihove krivice? Znamo da je uglavnom reč o ljudima poodmakle životne dobi koji neće biti dobrodošli ni u jednoj stranoj kompaniji. Zato posebno pozdravljam odluku o povećanju iznosa budžetskih sredstava tzv. tranzicionom fondu koji će dobiti 5,2 milijarde dinara umesto dosadašnjih 1,6 milijardi. Ovaj fond je namenjen za rešavanje statusa zaposlenih koji su proglašeni tehnološkim viškom u privrednim društvima čiji se status rešava. To praktično znači da je izdvojen dodatni novac za isplatu otpremnina ljudima koji će ostati bez posla nakon gašenja gubitaša. Želim ovom prilikom posebno da upozorim Vladu da se građani masovno žale na neskriveni "ejdžizam" odnosno diskriminaciju po starosnom kriterijumu, pogotovo kada je reč o stranim poslodavcima. Naravno, država ne može da im se meša u poslovnu politiku ali može bar delimično da ih uslovi ili da ih stimuliše kada zaposle nekog od tih starih lavova, kako su ih nazivali Nemci i Francuzi kada su ih iz penzija vraćali na posao zbog njihovog ogromnog znanja i iskustva koje im je nedostajalo u poslovnoj praksi. Ovako, bojim se da smo ideju o zapošljavanju mladih i stručnih pretvorili u mantru koju su poslodavci zloupotrebili na najbrutalniji način. Zbog svega ovoga, kao legitimni predstavnik građana, želim da podsetim kreatore rebalansa da ne zaborave da iza brojki koje premeštaju iz desne u levu kolonu i obrnuto stoje živi ljudi, realni ljudi i njihove životne sudbine za koje smo mi u najvećoj meri odgovorni jer su nas ti isti građani ovlastili, poklanjajući nam poverenje, da u njihovo ime vršimo vlast. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Bojana Božanić. Izvolite.
Hvala. Poštovani ministre, predsedniče Skupštine, kolege i koleginice narodni poslanici, ovim rebalansom nastavljamo istim putem kojim smo započeli sa budžetom na početku ove godine, a utvrdili još setom poreskih zakona koji su bili ovde u Skupštini od pre par meseci. Pošto danas idemo sa citatima, najviše mi se dopada vas da citiram, rekli ste pre neki dan da mi ostavljamo visoke plate u javnim preduzećima a na račun umanjenja sredstava u budžetskom fondu za vanredne situacije. Ako ništa, bar je istinito. Dalje kažete – bolje da sada uzmemo gorak lek nego šećernu vodicu, da ne bismo kasnije uzimali najjače injekcije. Ja predlažem da najjače injekcije uzmemo odmah, jer mislim da je sada krajnje vreme. Htela bih da pitam da li je ovo najbolje što smo sada mogli u ovom trenutku, jer sam ja zaista očekivala nešto mnogo radikalnije? Predlažete tri paketa mera u ovom budžetu i na tome se i zasniva ovaj naš rebalans. Između ostalog – mere za stabilizaciju državnog budžeta, smanjujemo rashode a povećavamo investicije. Kažete da nećete više povećavati poreze. Stvarno bi bilo sramota da više povećavamo poreze, jer, povećali smo i PDV i akcize, porez na dobit, porez na kapitalnu dobit, doprinose za PIO fond, itd. Stvarno smatram da je to previše. A kako i na koji način ćemo mi da unapredimo proizvodnju, privredni rast i slično ako ne ulažemo, ako minimiziramo sami investicije? Dobro ste malo pre rekli kako su na Zlatiboru, na primer, odrađene investicije veštačkog osnežavanja, ulaganje u žičaru i sl, generisala su se neka nova ulaganja, povećanje standarda, više ljudi koji dolaze i ostavljaju sredstva tamo – prosto, sve se unapredilo. Smatram da i sada tako moramo da uradimo. U ovom trenutku sve ode u javnu potrošnju, a ništa ne ide u investicije. Ako stojimo, naravno da ništa ne trošimo, ali svakako ništa novo ne možemo da privredimo. Mislim da je Srbija sasvim zrela za novo, sveže i da idemo napred. Što se tiče strukturnih reformi, svakako bih se složila da restrukturiranje ovih 179 preduzeća, odnosno završetak ovog postupka, treba da se realizuje do kraja. Kažete da će se na taj način poboljšati investiciona klima. Nisam sigurna kako i na koji način ćemo to uraditi, kada mi nemamo ni elementarne infrastrukture da bi nam došli investitori, da budu tu. Zašto? Zato što obaveza države jeste da gradi tu elementarnu infrastrukturu a mi smo ta sredstva potpuno u budžetu smanjili. Lokalnim samoupravama smo oduzeli sredstva kroz smanjenje poreza na dohodak, smanjenje transfernih sredstava, davanjem velikih drugih obaveza bez dodatnih sredstava, tako da ni one same ne mogu da rade. Da li je podsticaj za unapređenje investicione klime za domaću proizvodnju 10 hiljada evra po radnom mestu za strane investitore? Mislim da nije. Da li kada gradimo neku infrastrukturu i uzimamo sredstva iz kreditnih linija, rade strani izvođači radova? Da, tako je i oni ne plaćaju PDV po tim ugovorima, a obično se dešava da ti strani izvođači uzmu domaće podizvođače koji, naravno, plaćaju PDV i onda ulazimo u još veće probleme, a ovi izvođači u stvari samo pokupe kajmak. Građevinska industrija je u haosu, u velikim problemima, otpušteno je 3.000 radnika u najskorije vreme, 10.000 je na ledu, čekaju šta će biti, plate su im u potpunosti smanjene, posla nema nigde. Znači, mi na taj način, kroz nove investicije, generišemo sledeće, pravimo infrastrukturu i na taj način dovodimo i investitore i nova ulaganja kod nas. Čini mi se da bi tako bilo normalno. Zaslužuju li gubitaši da imaju tako visoke plate? Mislim da ne zaslužuju. Moramo da vodimo računa o učinku – ko radi dobro, taj i treba da ima dobre rezultate i da se dobro nagradi. Ne znam da li je primereno da Ministarstvo ekonomije, koje treba da generiše neki razvoj, ima najveće uštede u budžetu? Slažem se da treba, ali da li je to baš to ministarstvo na koje se oslanjamo? Pominjete izmene Zakona o planiranju i izgradnji, o radu, itd. Tu bih se složila sa vama i mislim da je to neophodno da bismo ove sistemske zakone doveli na jedan pravi nivo. Ali, kako ako Zakon o planiranju i izgradnji, kako se bar najavljuje, govori o tome da se naknade za uređenje građevinskog zemljišta neće morati platiti sve do upotrebne dozvole? Pazite, ti ljudi onda neće ni plaćati komunalno opremanje. Od čega će lokalne samouprave da grade infrastrukturu koja će biti neophodna da bi se tu izgradio neki objekat, itd? Isto je tako i što se tiče Zakona o radu, Zakona o maksimalnom broju zaposlenih u lokalnim samoupravama, Zakona o platama državnih službenika itd. Znači, mora sadržati neke nove kriterijume po kojima će se računati plate, zapošljavanje, pa i ovi kapitalni projekti o kojima govorimo u Zakonu o budžetskom sistemu, u izmenama ovog zakona, ali, moramo i imati neke druge kriterijume po kojima će se vrednovati. Govorim o onom učinku, ali isto tako govorim o tome da ne može broj stanovnika biti prosti kriterijum kako ćemo mi nekome nešto da dodelimo. Onda, možemo, na primer da računamo koliko PDV se slije iz jedne opštine. Možemo da računamo budžet po glavi stanovnika, broj posetilaca, infrastrukturu po kvadratnom kilometru, pa broj investicija u toj lokalnoj samoupravi. Na primer broj zahteva za gradnju, po broju izdatih dozvola itd. Ne može, dakle, biti samo prosti kriterijum broj stanovnika. Ono što mislim da treba da bude suština jeste da u državnom aparatu treba prvo da rešimo ove stvari. Dakle, hajde da u državnim institucijama, javnim preduzećima, ministarstvima, agencijama, zavodima, upravama, direkcijama, direktoratima i svim ostalim državnim službama prvo rešimo ove probleme, uvedemo kontrolu platama kroz učinak na radu, kroz zapošljavanje i sređivanje i racionalizaciju od institucija, pa tek onda da krenemo na one lokalne samouprave. Da ne udaramo uvek tamo gde je najtanje, jer je najlakše da tako nešto uradimo sa lokalnim samouprava, jer ćemo im zabraniti transfere, odnosno smanjiti transfere, a verujte dosta lokalnih samouprava, sigurna sa da znate, živi samo od tih transfernih sredstava. Penzije treba svakako da vezujemo za rast BDP, a ne nikako drugačije. Rekla sam za plate, i ponoviću, možda negde čak i da smanjimo, jer učinak ne pokazuje da te stvari idu u pravom smeru. Moramo da postavimo dobre polazne osnove, jer samo tako dobićemo dobar rezultat. Ako uđemo u pogrešan kolosek ishod mora biti negativan u svakom slučaju. Morate slušati ljude sa terena i ne treba da dozvolite da se ljudi isele u potpunosti iz unutrašnjosti i dođu u Beograd, jer možete misliti, šta će biti kad mi svi dođemo ovde u Beograd? Ja želim da gajim svoju decu na obroncima Tare, Zlatibora i Zlatara i da tamo ostanem, u svakom slučaju. Htela bih samo da vas podsetim, kad već odavno niko nije, na vaša predizborne parole, departizacija i ravnomerni regionalni razvoj koji vidimo nigde nije uzet u obzir u okviru ovog budžeta. Kažem, eto, suviše je bilo lepo, i svakako bilo istinito da idemo u tom rok fazonu, smejem se zaista, a plakala bih nad ovim što vidim.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Ovo što, poštovani građani, ministre Dinkiću, imamo danas ispred nas i o čemu pokušavamo da razgovaramo je rebalans budžeta Republike Srbije, koji u sebi nosi brojne manjkavosti. Ali da počnemo kako smo od jutros krenuli sa citatima. Inače, kad ste već spomenuli "EKV" imali ste i bolji primer. Ako mi dozvolite, kao čovek koji se dugo bavio rokenrolom, na neki način, mogli ste recimo, citirati pesmu "Novac u rukama". Mislim da vam to više priliči, imate stih "kupi me prodaj me", sećate se te pesme. Inače, ja se danas obraćam Skupštini igrađanima Srbije, u danu dok mi ovde pričamo o Staroj planini i gondolama, u Srbiji nema stentova za operacije na kardio-vaskularnim odeljenjima. Dobili smo jutros informaciju da u Užicu ima samo sedam stentova, ministre Dinkiću. Inače, nema vakcina u Srbiji danas, a ratni i mirnodopski invalidi nisu dobili novac za deo invalidnina. To se prvi put desilo, mislim od 2000. godine. To je slika onoga što mi danas imamo. Imali smo malopre masovan skup naučnih radnika koji nisu dobili svoje prinadležnosti, o tome je moj kolega Đelić juče dosta govorio, i govoriće prof. Stojković kasnije. Ova Vlada umesto da danas govori o neophodnim reformama, u praktično svim segmentima našeg društva, ona potura ovaj budžet koji će do kraja ove godine uvesti zemlju u minus od dve milijarde evra, što će verovatno potpuno zaustaviti privredu, dovesti u pitanje isplate plata, penzija i socijalnih davanja i sigurno uvesti državu u prevremene izbore. To moramo reći građanima. Ovaj politički testament ove neuspešne Vlade i još neuspešnije koalicije danas je na neki način ne samo politički testament već, ako hoćete, i politički parastos i priprema za prevremene izbore gde svako od vas grabi ono što može da dohvati levom i desnom rukom. Nakon više nedelja i nebrojenih sastanaka nečega što zovete državni vrh na kojima su najavljivane krupne istorijske odluke na kraju je došlo do konsenzusa da se nastavi po starom, a da izgubljenih 120 milijardi dinarabudžetu nadomestite uštedama od 36 milijardi dinara. Svaka vam čast. Pri tom, više od polovine tih navodnih ušteda predstavljaju podsticaji privrede, poljoprivredi i ulaganju u infrastrukturu, tako da kao posledicu njihove primene možemo očekivati dodatni pad privredne aktivnosti i nažalost gubitak radnih mesta poštovani građani. Prvo pravilo borbe protiv krize u svakoj državi pa čak i u onoj koja ima ovako nesposobnu Vladu glasi pojačati investicije u infrastrukturu, pod dva – uložiti u nauku i obrazovanje i pod tri – smanjiti troškove države. Vrlo jednostavan recept. Ova vlast radi apsolutno sve suprotno od toga i to se vidi u ovom rebalansu. Planirano je bilo 500 miliona evra za kapitalne investicije tj. za izgradnju velikih projekata, a do sada je potrošeno samo 50 miliona evra. Ali, zato imamo tri ili četiri ministra za to i ti ministri, poštovani građani, sa njihovim službenicima koštaju nas preko 10 miliona evra. Plaćamo ih preko 10 miliona evra, a oni su dobili 50 miliona evra, a ničega nema, ništa izgradili nisu. To je Srbija u kojoj danas živimo. Vlada je odlučila da najviše uštedi tamo gde će najviše naneti štetu u budućnosti Srbije, a to su obrazovanje i nauka. Čak tri milijarde dinara, od čega 1,8 milijardi za naučne institute kojima će prihodi iz budžeta u drugoj polovini biti umanjeni za 23%. Ušteda države na robi i uslugama tj. da bi građani razumeli, njihovim dnevnicama, reprezentaciji, putovanjima iznosi samo, poštovani građani, 0,6%. Dakle, to je ono što Vlada namerama da se odrekne što se tiče svojih privilegija. Što bi se, poštovani građani i drage kolege, odricali kada uvek možete lepo da zavučete ruku u džep građana kroz neki novi poreski namet, kao što se uradili pre mesec dana sa poreskim zakonima? Zaboravljate da ste obećali da ćete ukinuti 70 agencija i time napraviti ogromne uštede. Zaboravili ste da glas za Đilasa znači glas za Dinkića. Zaboravili ste puno toga, a danas za njih, za te agencije izdvajate preko 100 miliona evra kako bi zapošljavali partijske kadrove za koje ste rekli da nema šanse da više bude partizacije u Srbiji jer to je odlika zle Vlade DS, a vi ćete brzo departizovati tako što izdvajate preko 100 miliona evra za zapošljavanje vaših partijskih pajtosa. Naime, neke nezavisne procene kazuju da ste za godinu dana uspeli da zaposlite na raznim nivoima preko 10 hiljada partijskih vojnika SNS, URS i SPS, a u isto vreme 40 hiljada zaposlenih, neki se neće složiti, odmah da kažem, je u privredi izgubilo posao. To vam je poštovani građani slika današnje Srbije i slika ovog političkog parastosa ove vlade. Pri tom, rebalansom predlažete smanjenje budžeta za aktivne mere zapošljavanja za tri milijarde dinara, a povećavate tranzicioni fond za čak 5 milijardi. To je gospodo fond za otpremnine. Tako ga lepo nazovite da znamo o čemu da pričamo ili ako hoćete – budžet za otpuštanje. Pre dva meseca ste se hvaliti, o čemu će govoriti moje kolege detaljnije, kako usvajate zakon o podsticajima u poljoprivredi i da će biti garantovane subvencije i sada u sred kampanje menjate taj isti zakon kako bi subvencije smanjili za 3,5 milijarde dinara. Nakon prošlogodišnje suše najavljivali ste velika ulaganja u navodnjavanje, a sada umanjujete rashode za te namene za 50%. Smanjen je i Fond za vanredne situacije, pošto vi očekujete da posle vas ovu zemlju nijedna vanredna situacija više ne može udariti i da ne možemo doživeti ni sušu ni poplavu. Zbog takvog pristupa i ne čudi što smo u 2013. godini u spoljnoj trgovinskoj razmeni i poljoprivrednim proizvodima ostvarili gubitak od čak 200 miliona evra, poštovani građani, u odnosu na prethodnu godinu. Pričali ste o zamrzavanju plata i penzija danima. Šta ste uradili? One će biti povećane rekli ste, svaka čast, za čak 0,5%, što je 230 dinara više za radnika i 150 dinara više za penzioner mesečno. Šta znači to povećanje kada je godišnji inflacija 10%? Tom istom radniku su primanja realno manja za 4.000, a penzioneru za 2.300 dinara. Dragi penzioneri, zašto vi ćutite i dajete podršku ovom rebalansu? Ono što je, takođe, tačno je da prema Republičkom zavodu za statistiku prosečna isplaćena plata u maju je realno niža za 10% nego u aprilu i 6,2% nego u maju prošle godine, što pokazuje da ste uspeli dalje da srozate životni standard građana Srbije. Kako mislite da tako mizernim primanjima povećate tražnju za srpskim proizvodima i privrednom aktivnosti i kako mislite da dođe do većeg zapošljavanja? Industrijska proizvodnja je u maju niža za 0,5%, nego u maju 2012. godine. Prvi put od demokratskih promena u ovoj zemlji došlo je do pada vrednosti ukupnih kredita privredi sa 10,8 milijardi evra na 10,5 milijardi evra. Inače, predsednik Tomislav Nikolić je nedavno izjavio da su investitori zbog kriminala i korupcije, inače vaše dve omiljene reči, a za koje nemate nijednu optužnicu u Srbiji, do pre godinu dana izbegavali Srbiju, reče predsednik Tomislav Nikolić, ali u seriji njegovih gafova slabo zabeležena izjava. Investicije su 2012. i 2013. godine iznosile ukupno 400 miliona evra, a za vreme prošle vlade, to već znamo svi napamet, samo u 2011. godini preko dve milijarde evra ili pet puta više, poštovani građani. Pri tome, Nikolić je u predizbornoj kampanji najavio investitore i rekao da stoje u redu, guraju se, samo čekaju novu Vladu, pucaju hodnici od vaše nepostojeće kancelarije za brze odgovore, ne mogu ljude da smeste fizički. Godišnje investicije, rekli ste, biće 10 milijardi. Toga se svi sećate, a vi pokušavate da zaboravite. Očekujem da realizujete barem jedan posto onoga što ste obećali. Aktuelnu ekonomsku situaciju vi sami u Vladi najbolje opisujete. U obrazloženju rebalansa budžeta, pa ću citirati šta vi sami kažete za ovaj budžet. "Snažan pad realnih primanja i kupovne moći stanovništva krajem 2012. i početkom 2013. godine, rast aktivnosti na sivom tržištu, pad realnog prometa u trgovini na malo kao posledica prva dva faktora", ne DS, nego vas samih, "pad profitabilnosti privrede u 2012. godini i posledično pad isplaćenih dividendi, rast nelegalne trgovine duvanskih proizvoda itd". To je rezultat vašeg vođenja Vlade. To je u izvesnom smislu, na čemu vam čestitam, povratak u 90-e, koje toliko volite. Morali ste znati da će porez na dobit biti niži zbog pada privredne aktivnosti u 2012. godini, da PDV ne može da raste linearno ako imamo pad tražnje i kupovne moći građana Srbije, da porez na dohodak ne može da raste kada imamo manje radnika i realan pad zarada. Sve smo vam to govorili i sve ste to odbacili. Zašto niste smanjili rashode javnih preduzeća za samo 5% i tako uštedeli 30 milijardi dinara na godišnjem nivou, na primer? Zašto ste se odlučili da u najgoroj krizi otvorite stečaj i prodaju imovine u 110 firmi sa preko 30 hiljada zaposlenih? Umesto da ste doneli odluku da im plate budu na nivou minimalne zarade i tako biste uštedeli 15 milijardi dinara, a toliki ljudi ne bi ostalo na ulici. Zašto prvo ne otpustite onih 10 hiljada partijskih kadrova koje ste zaposlili mimo konkursa i tako uštedite 10 milijardi dinara, na primer? Šta je sa gondolama? To smo čuli. Pruga Valjevo-Loznica, da, ali to je 33 milijarde dinara garancija iz Fonda za razvoj koji bog otac ne kontroliše, a kontroliše Mlađan Dinkić. Ne znamo kako i po kom kriterijumu. Ako ste rebalansom predvideli da se zadužite za dodatnih 800 miliona evra, to je ono što ste uradili. Nastavljate sa politikom pokrivanja ogromnog budžetskog minusa, zaduživanje države i građana. To je nešto što prati ovu Vladu, jer ste uspeli da probijete četiri milijarde od kada ste došli na vlast. Samo kroz RTB Bor i Petrohemiju građanima ćete na taj način natovariti nove obaveze u iznosu od jedne i po milijarde evra, koliko ćete povećati javni dug, jer planirate da preuzmete obaveze na 20 najvećih preduzeća u restrukturiranju. Demokratska stranka postavlja pitanje – da li ste formirali fond od ušteda koje ste nam obećali u javnim nabavkama? Koliko ste para do sada prikupili, pošto se ove godine očekuju uštede od najmanje 600 miliona evra, kako ste rekli? To smo tražili amandmanom, ali i to ste odbili. Ako ga još niste formirali, očekujemo da nam kažete kada će to biti, jer bi se tu moglo uštedeti dva posto BDP. Subvencije su i dalje potpuno netransparentne. Zvanični rezultati poslovanja privrede od 2012. godine najbolje govore o rezultatima ekonomskih mera koje sprovodi ova Vlada. Samo vrlo kratko. U Srbiji je prošle godine poslovalo 107.363 privredna društva. Neto gubitak je povećan za četvrtinu. Iskazalo ga je 31.498 preduzeća, dok 7.263 firme nije predalo finansijski izveštaj. Ukupan finansijski gubitak veći je za zastrašujući 77,5%, poštovana gospodo iz Vlade. Kada se podvuče crta, celokupna privreda svela se na 38.000 zdravih preduzeća koja treba da nose teret celokupnog društva. Ako se nešto hitno ne promeni, a kako čitamo, izgleda da se vi nešto ne razumete najbolje, tragičnom epilogu srpske privrede prisustvovaćemo u skorijoj budućnosti. Jasno je da će se ovim rebalansom budžeta izvršiti samo kozmetičke promene, a odluka da se tek nakon godinu dana rada Vlade krene u izradu strategije analiza i akcionih planova, samo pokazuje odsustvo volje da se rešavaju stvarni problemi ovog društva. Evidentni problem u funkcionisanju obrazovanja, zdravstva, penzionog sistema, državne administracije, socijalnih davanja, javnih preduzeća, biće ostavljeni nekoj hrabrijoj i odlučnijoj Vladi od ove koja će biti spremna da žrtvuje svoju popularnost za bolji život građana Srbije, a ne da čoveka koji popularnosti nema guraju da ovde sam sedi sa nama i sluša sve ovo što mu govorimo dok oni imaju važnija posla, umesto da podrže svog koalicionog partnera. Demokratska stranka, time završavam, je još pre šest meseci upozoravala kakve će biti posledice neodgovorne ekonomske politike i dala sveobuhvatan program za izlazak iz krize, konkretnim merama. Danas više nego ikad, čitajući ovo što ste uradili, čitajući ovaj nevešt, tužni, poslednji trzaj, pokušaj, još više, još snažnije i sa punom svešću smo sigurni da je to jedini put i alternativa vašoj štetočinskoj, nestručnoj i apsolutno vremenom neprilagođenoj vlasti. Hvala.
Reč ima ministar Dinkić.
Moram priznati da mi veoma prija vaš rokerski rečnik. Vi kao da ste bili vidoviti kada ste svoju rok grupu nazvali u mladosti – generacija bez budućnosti. Tačno ste znali kako će izgledati vaša politička stranka kojoj ćete pripadati posle izvesnog perioda. Ako pređemo sa rokerskog na ekonomski rečnik, mogu samo da vas pitam o kakvoj vi hrabrosti govorite kada kritikujete izdvajanje za tranzicioni fond, za rešavanje pitanja tzv. bivših društvenih preduzeća u restrukturiranju, koja 10 godina gutaju po 750 miliona evra godišnje subvencija države. Ceo narod plaća poreze da bi se davalo za preduzeća koja suštinski neka imaju perspektivu, ali ne mnogo njih, a većina nema. Da je bilo hrabrosti, valjda bi predpristupni pregovori sa EU bili otvoreni za vreme mandata Vlade DS, a ne sada. Vi ste izgubili dve godine za borbu, vi lično, za borbu za neku pahuljicu tamo. Terali ste ljude da ne smeju da prisustvuju sastancima gde se pojavljuje neki kandidat ili neki predstavnik iz Prištine, a oni su u međuvremenu lobirali i dobijali politički na poenima. Čitavu ujdurmu napravili pred UN pre dve godine, ne znam Deklaracija, Srbija će napraviti, vi ste tad bili zamenik ministra spoljnih poslova ili pomoćnik, svejedno. Šta je bilo od te rezolucije? Zamajavali ste narod godinama, pričali o Evropi, a ta Evropa nikako nije dolazila kod nas. Šta je naša Vlada uradila? Ne zahvaljujući meni, zahvaljujući našem premijeru, prvo potpredsedniku Vlade, potpredsednici Suzani Grubješić, za manje od godinu dana smo otkočili sve ono što je bilo ukočeno u prethodnim godinama. Da li je to bilo kukavički ili hrabro i da li je to bilo u interesu Srbije ili nije? Ono što ste vi pričali, niste smeli da uradite. Plašili ste se, što ne kažete. Plašili ste se kako će reagovati tadašnja opozicija i plašili ste se kako će reagovati narod. Što niste bili hrabriji? Isto tako ste se plašili još više u domenu ekonomije. Kako vi mislite da danas bude više para za nauku, ako ste nam ostavili dubiozu neplaćenih računa putarima, zdravstvenim ustanovama, reciklerima, lokalnim samoupravama, u iznosu od 13 milijardi dinara? Ukoliko ste nam ostavili dubioze, razne banke Vojvodine, nove "Agrobanke" od 200 miliona evra, direktno još 400 miliona evra indirektno na raznim propalim dokapitalizacijama koje ste vršili. O čemu vi pričate? Govorite o 2012. godini. To je godina vladavine Vlade DS. Tačno je da je to bila najgora godina u poslednjih 12 godina u istoriji Srbije u ekonomiji. Tačno je, 2012. godina. Prva godina mandata ove Vlade je suštinski ova 2013. godina. Šta možemo da kažemo kada uporedimo te dve godine? Nije sada situacija sjajna, o tome sam govorio ovde narodnim poslanicima, ali prošle godine, dok ste vi vodili ekonomiju, Srbija je imala četiri uzastopna kvartala, pad BDP. (Božidar Đelić, s mesta: Nismo mi, ti si.) Nego ko je? Da li je Mirko Cvetković? Ja nisam bio u Vladi prošle godine uopšte, ljudi. Znači, priznajte ono što je istina. Ja ću uvek stati iza onoga što jeste istina. Dakle, Vlada Mirka Cvetkovića, da budem potpuno konkretan, DS, ostvarila je u četiri uzastopna kvartala prošle godine pad BDP. Sada je u prvom kvartalu BDP povećan 2,1%. Industrijska proizvodnja je veća 4,2% za prvih pet meseci. Da li je u maju pala u odnosu na prethodni mesec? To je Đelić juče priznao javno. Jeste, ali znate li zašto? Zato što smo imali Uskrs u maju ove godine, a nismo ga imali u maju prošle godine, pa je bilo više neradnih dana i to je samo zbog toga. Kada pogledate kumulativ pet meseci, to je rast od 4,2%, izvoz raste 21%, manji je spoljnotrgovinski deficit za jednu petinu, zaustavljena je stopa nezaposlenosti, niža 1,4% nego u aprilu prošle godine, inflacija je 2% a bila je 12%, doduše 2% za pet meseci, ali svejedno, u prvih pet meseci prošle godine bila je dramatično veća. Budžetski deficit je niži za prvih šest meseci za 12% nego u istom periodu prošle godine. Biće niži i do kraja godine za 1,5% BDP, a evo već sada je niži za 12%. Dakle, šta hoću da kažem? Situacija sada nije sjajna, ali je bila katastrofalna dok je DS vodila Vladu. Ono što mene međutim čudi je da kao bivša reformska i demokratski orijentisana stranka, ne podržavate mere koje imaju podršku i privrede i sindikata i Svetske banke i stručne javnosti, da se konačno stavi tačka na gubitke preduzeća u restrukturiranju, da se ona preduzeća koja mogu samostalno da posluju, da im se omogući da rade na tržištu. Nije tačno da u njima radi 140.000 ljudi. Govorite istinu. Radi 54.000 ljudi i nije tačno da će svi od njih posao, jer mnogi od njih će raditi u kompanijama koje će ostati državne, kao što je RTB Bor. Samo u RTB Boru od tih 54.000 radi 5.000. U "Petoletki" 4.000. To neće biti kompanije koje će propasti, naprotiv, neke će ostati državne, neke će naći strateške partnere. Ima onih kompanija koje ne rade ništa 20 godina i njih održavati je besmisleno, omogućavati im da troše struju bez plaćanja, da ne plaćaju poreze, komunalne usluge. Znam da je vama bilo lakše da takve stvari gurate pod tepih i niste želeli da navalite da se taj problem reši. Međutim, ako nećete da date nama podršku da to učinimo, a to je korisno za ovu ekonomiju, makar ćutite o tome, nemojte da govorite o tome. O kakvih vi 100 miliona govorite za agencije? Znate li šta je to? Deset milijardi dinara. Nađite mi tu budžetsku stavku, nemojte da izmišljate, nemojte da preterujete, to ne postoji. Deset milijardi dinara, to je ogromno. Ne kažem da nema neracionalnosti u radu agencija, ali hajde da baratamo pravim ciframa. Šta ja ne mogu da shvatim? Kako je moguće da u ovoj skupštini opozicija iz svih drugih poslaničkih klubova oštro kritikuje argumentima budžet, a da vi morate da se služite neistinama, samo vaš poslanički klub, i teatralno aplaudirate sami sebi? Ako vam je to neko zadovoljstvo, to je u redu, ne morate, vi sami sebi aplaudirate, teatralno, preterujete, ne govorite istinu. Dug devet milijardi evra je povećan dug za vreme ministra finansija i premijera iz DS. Znači, činjenica jeste , neko me je pitao za kamate, naravno da imamo ogroman problem i da apsolutno smo zabrinuti kako ćemo u narednim godinama otplaćivati kamate koje su se uvećale u mandatu DS, dok je vodio vaš premijer. To jeste ozbiljan problem. To je razlog što se niko neće hvatati mnogo za ovaj posao koji ja sada vodim, zato što je ogroman problem pronaći sredstva za redovnu isplatu penzija, plata nastavnicima, lekarima, policajcima u narednim godinama. To nije uopšte lako, to je moguće samo ako se poveća privredna aktivnost i mi radimo na tome. Ako nećete da nam pomažete konstruktivnom kritikom i predlozima, mogu da shvatim i u redu je kada kažete i pitate zašto nauka ima manje, to je sasvim legitimno pitanje. Moje pitanje je samo, zašto oni nisu na platama kao i bilo ko u državnoj službi. Oni se vode sada kao neki ugovori, specijalizovane usluge, kao na klasi 4, umesto da su na platama. Zašto ne znamo tačno koliko ima naučnika, da znamo koga finansiramo, ovako, projektno finansiranje mi ne znamo na šta odlazi? Ako je neko ulagao u nauku, to sam radio ja lično kao ministar finansija do 2006. godine iz Nacionalnog investicionog plana, za vreme Vlade Vojislava Koštunice, nikada više sredstava u opremu za nauku nije uloženo, nikada više u poslednjih 12 godina, realno, nikada više, realno, svi to znaju. Ali, hajde da vidimo, znam gospodine Đeliću da ste vi promovisali kao najvažnije vaše dostignuće muzej dinosaurusa u Svilajncu, ali ako je to nauka. Ono što moramo da uradimo u narednom periodu, jeste, što se mene tiče, imate pravo da govorite i pričate šta god hoćete, uvek ću odgovoriti ako nije istina u pitanju. Ono što je jako važno, Srbiji je važno da imamo što širi front za potrebne simultane reforme u ekonomiji. Onaj ko se plašio reformi, više nije tu i oni ne moraju to da podrže. Oni koji žele i koji su pokazali da mogu biti hrabri, oni će ići napred i ovakve sporadične opaske ljudi koji su nekada sebe nazivali generacijom bez budućnosti, nas ne zanimaju. Nadam se, nije važno da li je vaša stranka generacija bez budućnosti, bitno je da narod Srbije ima budućnost. Hvala.
Pravo na repliku, šef poslaničke grupe URS, Vladimir Ilić. Izvolite.
Šta smo čuli malo čas? Ironija, feminizam, sarkazam i na drugoj strani kuknjava, plač. Znam da je vama teško, nije kasno da učite. Evo, imate dobre primere kolega iz DSS i LDP. Oni su imali sjajne diskusije, puno dobrih predloga, prave kritike, one kritike koju ovaj parlament zaslužuje da čuje. Ne znam ko vam je pisao te podatke, očigledno pojma nema ili je zlonameran. Stalno manipulišete tim podacima o broju zaposlenih, nezaposlenih. Naravno, to je manir, ne znam šta hoćete time da postignete? Spominjete, gospodine Stefanoviću, već sam vam nekoliko puta objasnio. Trideset, sada 40.000, ne znam kako ste uvećali tu cifru nezaposlenih od početka godine, još jednom vam ponavljam, dakle, nisu svi oni koji su se prijavili na biro izgubili posao, neko završi školu osnovnu, srednju, fakultet pa se prijavi, neka domaćica reši da traži posao ili neko ko je bio neaktivan. Dakle, te podatke koje koristite su bez veze. Dali ste nekoliko predloga, da se povećaju ulaganja u infrastrukturu, u nabavku, da se smanji administracija. Pa ko vam je to branio ceo prošli mandat? Zašto to niste radili? Pa niste radili, naravno. Uvećavali ste administraciju do besvesti, vi ste kraljevi partijskog zapošljavanja. Evo da vam dam jedan predlog na kraju. Znam koji je vaš ključni problem, niste u vlasti, niste u velikoj stranci više, mislim da je pametno da se kolektivno učlanite u SNS, rešavate jednim udarcem dva problema. Postajete velika stranka. To su inače uradi moji zemljaci iz Požarevca, kompletna Demokratska stranka je prešla u SNS.
Nemojte se molim vas obraćati narodnim poslanicima. Vreme je isteklo. Gospodin Stefanović, replika.
U pravu ste, gospodine predsedniče, njima je vreme stvarno isteklo, ali oni to još ne znaju, pa daju ovako sjajne predloge da se svi učlanimo u SNS, kažu oni kojima su ti isti nosili robijaška odela i ostale lepe stvari. Bilo je čak zabavno slušati ministra Dinkića i gospodina Ilića ali, istine radi, svi podaci koje iznosimo su poverljivi, tačni, više puta izneti javno i mi smo znali da će i ovaj put, kao i oko rebalansa prethodnog, kao i oko budžeta prethodnog, kao i svaki put kada ste promašivali za dve milijarde i sada reći – pa to nije tačno. Inače, to je ta URS metodologija koju je prihvatila ova vlada, da se od 2% pravi 5, da se od gubitka pravi dobitak. Pa kada vi kažete – nije tačno da je 40.000 ljudi izgubilo posao, onda ja vama kažem - ako vi u to verujete, po URS metodologiji, u ovoj Srbiji stvari su otišle još niže, ali vi samo nastavite to da pričate, ljudi vam veruju beskrajno u sve što kažete. Inače, naziv te grupe koju ste spomenuli je tada bio, to sam vam već rekao, normalna stvar, a pošto ste rekli da sam vidovit, znajući verovatno da ćete vi biti večni ministar i ekonomski mag ove zemlje, nije ni čudo da se tako grupa zvala. Ali i to je bolje od monetarnog udara, kako se zvala vaša grupa, pa ste to onda primenili na sve građane Srbije. To je to. Sada vi izmerite šta je bolje. Inače, nije korektno govoriti – vaša Vlada, vaša Vlada. Prosto je neverovatan fenomen koji postoji u Srbiji. SPS i URS govore kako su u prošloj Vladi upropašćavali Srbiju, a u ovoj Vladi spašavaju Srbiju. Mislite da niko u Srbiji neće … (Predsednik: Vreme.) … kako mladi kažu, da provali šta vi to radite u ovoj zemlji. Spominjete pahuljicu. Ta pahuljica je san za ovu vlast, gospodine Dinkiću. Oni su znali samo da kažu "jes" na pregovorima. Znate šta je pahuljica za njih? Planina, gospodine Dinkiću. Naravno da imam još puno toga da vam kažem, očekujem da dobijem reč posle toga.
Replika, gospodin Arsić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, spreman sam da se vratimo za neke stvari i u prošlost, pogotovo ako neko kaže da je ova vlada štetočinska. Sećam i kada je parlament Republike Srbije menjao tog istog ministra Dinkića, tada guvernera, nepostojećim narodnim poslanicima. Glasali su iz Bodruma, čini mi se, ako ćemo da se vraćamo unazad. Isto tako, kada neko krene da priča o tim silnim ciframa, velikim investicijama, gde su te investicije? Gde su nestale? Šta je sa njima? Gde su ti silni investitori? Ili to može da leži u podatku da je u toku 2010. godine Narodna banka Republike Srbije prodala milijardu i 500 miliona evra deviznih rezervi, a da se dnevna likvidnost bankarskog sektora smanjila za, vidite, baš otprilike isti iznos, 160 miliona dinara. Imali ste investitore koji su kupovali državne hartije od vrednosti koje je emitovala Vlada Republike Srbije, vaš ministar u toj istoj Vladi, po kamatama od 24%. To su investicije. Šta je sa investicijama u 2011. godini? Narodna banka Republike Srbije je prodala milijardu i 450 miliona evra deviznih rezervi i baš otprilike za taj isti iznos se opet smanjila dnevna likvidnost bankarskog sektora, zato što su opet bile državne hartije od vrednosti sa visokim kamatama. (Predsednik: Vreme.) Ako su to investicije, svaka vam čast. A kada spominjete inflaciju, od 1. januara ove godine ona je na nivou 2,2%. Voleo bih da vi možete da se pohvalite za prvih šest meseci 2012. godine, kada ste vi bili na vlasti, sa tim podatkom.
Hvala. Replika, gospodin Ilić, izvolite.
Gospodine Stefanoviću, to rasulo koje ste ostavili u državi se prenelo u vašu stranku i ne znam kako će da se završi. Za našu sudbinu se ne sekirajte. Mi pokazujemo vama da trajemo i da ćemo trajati i radimo odgovorno. Hajde opet da vas podsetim, "Agrobanka", Razvojna banka Vojvodine, čuli ste i od ministra, ceh 600 miliona evra. Zato mi danas radimo rebalans. Kažete – i ova vlada se zadužuje. Ne zadužuje se ne znam iz kojih razloga. Zadužuje se da bi platila 90 milijardi kamata i otplatila kredite koje ste vi uzeli, mora da uzme tri milijarde novih kredita. To je opet vaš rezultat. Dokle ta zamena teza? Jel vi stvarno verujete da niko u Srbiji ne zna da ste vi do pre godinu dana držali sve konce u rukama? Kada spominjete da smo i mi bili zajedno sa vama, zajedno sa SPS, morate i vi da znate, građani Srbije naročito, da ste vi imali potpunu kontrolu nad svima nama, da niko od nas nije mogao nikakvu odluku da donese bez vas. Znači, i vaš premijer je morao da se konsultuje sa vašim partijskim vrhom. Znate ko je kontrolisao i premijera i nemojte nama da pričate o našoj ulozi u toj vladi. Ona je srazmerna našem učešću u toj vlasti i našem poverenju koje smo dobili od građana. Vi ste tada imali maksimalno poverenje i maksimalnu odgovornost i nemojte da se krijete više iza nas. Hvala vam.
Replika, Borislav Stefanović.
Čovek da bi se sakrio iza nečega, to nešto mora da postoji, a u ovom slučaju taj uslov nije ispunjen. Inače, ministar Dinkić nije odgovorio ni na jedno pitanje, sem što ste rekli da nisu tačni podaci. Vrlo precizno smo izneli ovde stvari. Vi kažete – to nije tačno i time se to završilo. Inače, zapazio sam da ste rekli da je Uskrs uticao. I mi mislimo da je uticao na negativne brojeve u toku meseca, ali pošto je vaša Vlada bila u stanju da pomeri nivo aflatoksina, da proglasi malu maturu za uspešnu, možete da pomerite i Uskrs. Šta fali, samo donesete uredbu i pomerite Uskrs. To prihvatite kao savet. Inače, u seriji beščasnih stvari koje su iznete ovde na stranu DS, a moram i SPS da spomenem, iako nas nisu spomenuli, pošto mi je stvarno već dosadno da se nosim sa samo dve poslaničke grupe iz Vlade, najsmešnija od svega je, što bi rekao premijer Dačić, da smo mi vodili ekonomiju. Kažete da je svemoćni Mirko Cvetković sve to kontrolisao. Držao vas je, kako kažete, čvrsto i nije vam dao da mrdnete. Na kraju je uspeo čak da bude jedini čovek u Srbiji, ostaće zlatnim slovima upisano, koji je dao otkaz Mlađanu Dinkiću. Prema tome, niste odgovorili ni na jedno pitanje. Niste odgovorili kada će biti stentova i kada će plate biti isplaćene onima kojima nisu, a znate da ih je mnogo u Srbiji. Kada ćete u ovoj zemlji rešiti pitanje duga putarima, koji su napravili vaši koalicioni partneri iz SPS? Spominjete puteve sa harmonikama, pa pitajte ih zašto je asfalt najtanji u Evropi, a najskuplji? Da li pričate vi na Vladi uopšte međusobno? Razgovarajte malo o tome, a ne samo da pošalju vas ovde pred nas da nam svaki put objašnjavate kako mi apsolutno ne možemo da pogodimo istinu u vazduhu. Kažete – mi sebi aplaudiramo. Vi koji nikad jedan aplauz van URS niste dobili u ovoj sali. I vi nama držite pridike. Pozivam SNS da nagradite vašeg ministra jednim snažnim aplauzom. Hvala.
Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Hvala vam za sva ova pitanja. Taj koji je zlatnim slovima upisan u istoriju zato što je mene izbacio iz Vlade, toliko će ga ovaj narod dugo pamtiti da sam prosto postiđen zbog toga koliko će njega pamtiti, a neke druge neće. Gde je sad taj Mirko Cvetković koji je zlatnim slovima upisan u istoriju DS? Gde su i ti koji su me Bodrumom smenili sa mesta guvernera? Nešto mi se čini da sam ja ovde, a da njih više nema u politici, ali dobro. Kada govorite o tome ko je vodio ekonomiju, ja je nisam vodio 2012. godine. Nisam bio u Vladi 2012. godine, samo to sam rekao. Ali, tačno je da sam u prethodnom mandatu doveo "Fijat" u Srbiju, kao prvog trenutno izvoznika, da sam sa liste ovih prvih 15 izvoznika makar polovinu sa svojim timom doveo u Srbiju, a reći ću vam i koje su to kompanije. To je i "Jura", "Golden lejdi", "Gorenje" i "Leoni". Znači, sa liste prvih 15 izvoznika maltene polovina jeste, a "Fijat" je naravno na prvom mestu, dovedena tada. Ono što sam hteo da vam kažem, 2012. godine, koja je bila najgora godina za Srbiju, Vladu je vodio vaš premijer iz DS, Mirko Cvetković i vi ste imali ministra finansija, isto Mirko Cvetković, proforme. Prosto govorim o tim činjenicama. Rekli ste da neće biti para za navodnjavanja. Onda niste pažljivo čitali budžet. Da ste čitali mogli ste videti da smo predvideli 400 miliona dolara garanciju za kredit Razvojnog fonda Abu Dabija, isključivo namenjen poljoprivredi, od čega će više od polovine ići upravo za izgradnju sistema za navodnjavanje, ne samo u ovoj, jer je nemoguće uraditi te radove u ovoj godini, već i u narednim godinama. Drugi deo će biti namenjen distribuciji, poljoprivrednicima za različitu opremu. Što se tiče nekih pitanja koja su vezana za druge resore, ne može ministar finansija da kroji budžete drugim ministrima. Mi smo seli i ustanovili da naš budžetski deficit u Srbiji ne može biti ove godine veći od 4,7% BDP. Svaki ministar je preuzeo odgovornost da smanji budžet za one iznose za koje je smatrao da nisu neophodni. Siguran sam, imajući u vidu da Fond za zdravstvenu zaštitu ima suficit od osam milijardi dinara u ovih pet meseci, da ima dovoljno novca da kupi svu neophodnu opremu i repromaterijal za sve zdravstvene ustanove u Srbiji. Ako negde nedostaje te opreme, onda je dobro upozoriti i tražiti da se takva oprema što pre isporuči. Srbija mora da ima novca za stentove i mora da ima novac za lečenje ljudi. Svakako, imajući u vidu da je upravo Fond za zdravstvo jedna od institucija koja ima višak u ovoj godini, neće biti problema da se sve to isfinansira, ali onda mora da se vidi da li nešto škripi u organizaciji ako na nekom mestu nedostaje neki repromaterijal.
Gospodine Kasaloviću, želite reč u ime poslaničke grupe? Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče. Želim da kažem da SPS ne želi da učestvuje u ovim demagoškim raspravama. Mi smo juče i pozvali na jedan odgovoran i opšte društveni pristup javnim finansijama, za koje smatramo da su svih nas, a ne pojedinih političkih stranaka, već svih građana. Kako je ko radio i koliko je ko postigao, mi iz SPS to smo testirali i proverili na izborima. Međutim, DS ne može da beži od odgovornosti kada su u pitanju finansije. Poznati su podaci koje smo zatekli na početku mandata ove vlade. Bilo je dosta nepoznatih podataka, nepredviđenih para za isplate penzija i plata. Od dva ministra koja su bila u tom mandatu poslednji nas je uveravao da MMF nije raskinuo aranžman sa nama, a to je bio jedan od glavnih argumenata o validnosti finansija. Želim da kažem da je, koliko se sećam, LDP i pokrenula, odnosno inicirala Odbor za finansije na kom se zahtevao takav jedan izveštaj – da li je raskinut aranžman sa MMF? Tadašnji premijer i tadašnji ministar finansija nas je uveravao da to nije tačno. Nažalost, ispostavilo se da je tako vođenje finansija bukvalno oteralo MMF, a uveravani smo da je to vrhovni način da se potvrdi kredibilitet javnih finansija. To je jedan od podataka na koji način su vođene finansije u prethodnom periodu i mislim da nema nikakvog osnova da se beži od odgovornosti bilo koje vrste, pa ni mi za ono što smo bili odgovorni u prethodnoj i u sadašnjoj Vladi.
Reč ima narodni poslani Đorđe Milićević. Izvolite. (Borislav Stefanović, s mesta: Po kom osnovu?)
Ne, nije replika, po redosledu je. Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po redosledu, a ne po replici, da to razjasnimo na početku. Moram odmah da kažem da nemam nameru da govorim o prošlosti. Iz prošlosti se uči i iz prošlosti se izvlače pouke. Sigurno je da možemo satima i danima ovde u republičkom parlamentu da iznosimo svoja neslaganja o onome što je bilo u proteklom vremenskom periodu i o onome što je bilo pre 2000. godine i o onome što je bilo posle 2000. godine, ali ne vidim da će to doneti bilo kakav pozitivan efekat i da će to biti u interesu građana Srbije. Danas govorimo o Predlogu rebalansa budžeta. Narednih dana ćemo govoriti o ostalim predlozima koji jesu jedan realan osvrt Vlade na aktuelna dešavanja u oblasti ekonomije. Kada govorimo o rebalansu uvek se postavlja pitanje da li može bolje? Ovde je pitanje nešto drugačije – može li biti realnije? Da li je ovaj predlog mogao biti realniji, da li je ovaj predlog mogao biti pravedniji, da li je ovaj predlog mogao biti pravičniji i postoji li bilo koji predlog koji će ispuniti ove kriterijume, a da to ne znači zamrzavanje plata i penzija, a da to ne znači na drugoj strani ukidanje socijalnih davanja? Mi smatramo da ne postoji. Ukoliko postoji, uvek ćemo ga rado podržati. Dakle, sagledavajući predloge o kojima ovih dana govorimo u republičkom parlamentu, jasno je da negativni efekti ekonomske krize neće destabilizovati državu i jasno je da je Vlada Republike Srbije izašla sa konkretnim predlozima i da je ponudila odgovorna rešenja koja jesu u interesu građana, a koja nisu na teret i na štetu socijalno najugroženijih kategorija stanovništva. Ušteda hoće, treba i mora da bude prioritet, ali ušteda na nivou države – štednja, smanjenje nepotrebnih troškova, a ne ušteda na građanima. Jer, složićemo se, životni standard građana nije na željenom i zavidnom nivou. Dakle, ne može se štedeti tamo gde nema, već tamo gde ima. Nema smanjenja plata i penzija. To može svako. Postavlja se pitanje - postoji li neko drugo ili neko novo rešenje? Dakle, ne može se štedeti na građanima jer životni standard nije na zavidnom nivou. Ne može se štedeti ni na 400.000 penzionera sa prosečnim primanjem od 12.000 dinara. Ta ušteda nije realna, nije odgovorna i ona ne bi izvukla Srbiju iz ekonomske krize. Dakle, nema smanjenja plata i penzija i to je važno, ponavljam, ali sa druge strane, pitanje rasta plata i penzija mora biti u skladu sa ekonomskom situacijom u kojoj se Srbija danas nalazi. Potrebna je restriktivna politika. Tu apsolutno nema dileme, nema dvoumljenja. Šta ta restriktivna politika podrazumeva? Smanjenje nepotrebnih troškova, povećanje efikasnosti investicija i dobra analiza politike subvencija, da li postoji ekonomska isplativost, da li postoji ekonomska opravdanost. Ali, sa druge strane, moramo omogućiti, Vlada mora omogućiti, kako možemo i na koji način možemo da se razvijamo u narednom periodu. Prihodi budžeta definitivno nisu na nivou planiranih. Manjak može da se reši i zaduživanjem, ali to nije dobro, to nije odgovorno, jer veći budžetski deficit bi narušio makroekonomsku stabilnost zemlje i zato su mere Vlade Republike Srbije usmerene ka smanjenju troškova kroz upravo predloženi rebalans budžeta. Šta je cilj? Cilj koji mi u potpunosti podržavamo jeste stabilnost finansijskog sistema i pojačane aktivnosti koje će povećati i privrednu aktivnost, ali i životni standard građana, sa druge strane. Ono što smatramo da je jako važno i jako pozitivno i da je dobro je to što je Vlada prepoznala neke bitne segmente i elemente budžetskog deficita. Kada kažem bitne segmente i elemente budžetskog deficita, mislim na javna preduzeća, na javni sektor i mislim na preduzeća u restrukturiranju. Kada je reč o javnim preduzećima, nema dileme, i to u potpunosti podržavamo, ona moraju biti jeftinija i moraju biti efikasnija. Tačno je, to svi znamo, u javnom sektoru definitivno postoji višak zaposlenih. Ali, to pitanje ne možemo rešiti radikalnim rezovima tako što ćemo otpustiti 500, 1000 ili 1500 zaposlenih. Ono što je neophodno Srbiji i što je potrebno jeste suštinska reforma javnog sektora. Koalicioni partneri će u SPS uvek imati podršku za suštinsku reformu javnog sektora. Ne možemo i ne smemo da stanemo na jednom zakonu o maksimalnom broju zaposlenih u državnoj administraciji. Moramo da napravimo naredni korak, koji je i važniji, koji će ići u pravcu suštinske reforme javnog sektora. Drugi element ili drugi segment budžetskog deficita, koji je takođe prepoznat, jesu preduzeća u procesu restrukturiranja. Dobro je da se ovaj proces konačno završi. Traje jako dugo. Mislim da traje nekih 13 godina u Srbiji. Ono što je važno, mislim da se ne bi usudili u ovom trenutku da licitiramo datum iz, prosto, jedne bojaznosti, iz straha da preduzeća ne izgube resurse koji u ovom trenutku postoje. Dakle, sagledavajući ovaj rebalans, sagledavajući predloge o kojima ćemo govoriti narednih dana, jasno je, Vlada Republike Srbije se suočava sa realnošću i ovi predlozi jesu jedan iskorak i jedan korak napred koji vodi u, rekao bih, dobrom pravcu. Ovi predlozi govore da Vlada vodi i odgovornu i realnu i praktičnu, rekao bih, politiku u oblasti ekonomije. Ovi predlozi govore da Vlada vodi i aktivnu politiku. Dakle, na jedan realan način sagledava ono što jesu aktuelni problemi danas, ide u susret problemima i nudi odgovorna rešenja koja jesu u interesu građana. Nije Srbija pred bankrotom, nema Srbija problem sa likvidnošću, ali ono što jeste važno i što moramo učiniti u narednom vremenskom periodu – moramo oporaviti i pokrenuti privredu. Suštinski problem u javnim finansijama, mislim da je o tome i ministar govorio, je manji priliv u budžetu i to znači da privredna aktivnost nije na nivou planirane i sa druge strane, možda i postoji deo sive ekonomije koji nije zahvaćen državnom kontrolom. Dakle, pokretanje privredne aktivnosti jeste nužnost u periodu ekonomske krize. Potrebna je dugoročna, ne kratkoročna strategija na nekoliko godina, već dugoročna strategija i da se ostvari visoka stopa društvenog rasta. Strategija rasta i strategija razvoja moraju biti usklađene i usaglašene sa svim društvenim činiocima. Dakle, situacija nije dobra. Postoje oprečna, postoje različita mišljenja. Ali, ono što je izuzetno važno i što treba postići jeste širok društveni konsenzus. Zato mi u potpunosti podržavamo razgovore koji se vode, dogovore koji su postignuti i koji će se postići na relaciji Vlade Republike Srbije, poslodavaca i privrednika, odnosno sindikata. Naravno da svaki naredni sistemski zakon upravo treba da bude rezultat i plod tih dogovora. Kada kažem sistemski zakon, pre svega mislim na Predlog zakona o radu, a sa jednim jasnim ciljem, da se povećaju investicije, da se poveća zaposlenost, a da se na drugoj strani zaštite elementarna prava radnika u Srbiji. Više puta do sada smo rekli - ciljeve Vlade Republike Srbije nije moguće realizovati bez ekonomskog oporavka države. Da bi došlo do ekonomskog oporavka države, nužno je pokretanje privrede i tu je, kao što sam rekao, potrebna dugoročna strategija na najmanji vremenski period od deset godina, pokretanje proizvodnje. Slažemo se, ne može trista hiljada ljudi u Srbiji u proizvodnji da izdržava četiri miliona ljudi u Srbiji. Potrebno je pokretanje i završetak investicija, kapitalnih, infrastrukturnih projekata, jer nema ekonomskog bez infrastrukturnog razvoja i ulaganje u investicije, kapitalne projekte, infrastrukturne projekte jeste jedini realan pristup i garant da se u Srbiji može rešiti ono goruće pitanje, a to je pitanje nezaposlenosti. Zato smatramo da upravo najmanje uštede treba da budu na investicijama, a smanjiti troškove koji neće imati implikacije na makroekonomsku stabilnost. Bilo bi dobro da do kraja ove budžetske godine Vlada Republike Srbije nađe mogućnost da iznađe sredstva u budžetu za sve one investicije koje su predviđene na početku ove budžetske godine. Štednja jeste, mora i treba da bude prioritet, i to apsolutno nije sporno. Ovim predlozima će se uštedeti 36 milijardi dinara, o tome je već bilo reči, ali štednja sama po sebi nije dovoljna. Potrebno je i neophodno povećati prihod i potrebno je i neophodno poboljšati investicionu klimu u Srbiji. Dakle, Vlada ovim predlozima hoće sanirati posledice, to apsolutno nije sporno, hoće zakrpiti one budžetske rupe koje, nažalost, trenutno postoje, ali sa druge strane, mora da se stvara atraktivan investicioni ambijent i mora da se nastavi sa reformskim procesima u Srbiji. Bez tih procesa nećemo sagledati i nećemo imati pozitivne efekte. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Vaša diskusija mi je zaista dala jedan povod da još jednom naglasim upravo to. Kada se parcijalno kritikuju neke rashodne stavke budžeta, upravo se zaboravlja ovo o čemu vi pričate. Nema gde dodatno da se uštedi, osim onoga što smo predložili, jer dve trećine budžeta Srbije čine plate, penzije i socijalna davanja, u stvari, čak i više, tri četvrtine, 75% budžeta je sve ovo, a ostatak su investicije, diskrecioni rashodi, subvencije i sve što je sada bilo predmet kresanja. Kada neko kaže – zašto nije još niži budžetski deficit i kada kaže – imamo rezerve prema tom ostvarivanju, onda treba jasno da kaže koja je alternativa, šta je drugo moglo da se smanjuje od rashoda, ako nismo smanjili ove rashode koje jesmo. Onda se dolazi na ovaj teren o kome ste vi govorili, to su samo plate i penzije. Kada je MMF davao predloge da uštedimo i dodatno u odnosu na ovo što smo uradili, pa i Fiskalni savet delimično, oni su mislili direktno na smanjivanje plata i penzija. Naša Vlada je bila protiv toga. Znači, građani moraju da znaju da veća ušteda od ovoga nije moguća bez smanjivanja plata i penzija, i to ne minimalnog, nego drastičnog. To je, međutim, scenario koji sigurno uvodi Srbiju u stagnaciju, vraća nas ponovo na one negativne stope rasta bruto domaćeg proizvoda iz prethodne godine. Mi smo po svaku cenu želeli to da izbegnemo. Šta je sada alternativa? S druge strane, ne smemo da imamo ni previše visok budžetski deficit jer zaduživanje jeste skupo. Mi ne želimo da se zadužujemo, nego smo primorani zbog prethodnog perioda i zbog neusklađenosti sada prihoda i rashoda. Dakle, nije naša želja da se mi zadužujemo, to je moranje, kao građani nešto moraju da kupe. Ako nemaju odakle iz prihoda, moraju nekako da se pozajme i da to isfinansiraju. Dakle naša jeste strategija upravo to o čemu ste govorili, poboljšanje poslovne klime, bolja naplata poreza i zato neće biti tolerancije. Meni je najvažnije iz ove skupštinske debate što je većina poslanika i vladajućih stranaka i opozicije, juče i danas dala punu podršku nultnoj toleranciji na ne plaćanje poreza. Moramo da povećamo naplatu, to je jedini način da podignemo budžetske prihode, bez povećanja poreza nego da postojeće poreze svi jednako plaćaju kako bi svi bili jednaki, kako bi svi imali jednake uslove poslovanja, a da onda tim novcem isfinansiramo investicije o kojima ste vi govorili. Jeste loše kad se smanjuju investicije i mi smo ih smanjivali iz razloga što imamo sa druge strane i kredite koje nismo povukli za investicije. Ali, činjenica jeste da bi bilo bolje da imamo novca i iz kredita i direktno iz budžeta. To bi sigurno dalo veći efekat za privredu. Hvala vam na vašoj diskusiji, samo sam to hteo da kažem.
Na žalost, ne mogu da vam dam repliku jer nemate pravo da koristite vreme pošto vi niste na listi govornika, a vreme koje imate kao ovlašćeni predstavnik ste potrošili. Nemam osnov da vam dam reč. Reč ima narodni poslanik Karolj Čizik.
Poštovani predsedniče, cenjeni ministre, dame i gospodo, kada je budžet bio na dnevnom redu, mnogi su rekli da je nerealan i optimističan. Sa planiranim prihodima od 965,7 milijardi dinara, rashodi od 1.087,6 milijardi dinara, deficit od 121,9 milijardi koji je trebao biti ispod 3,3% BDP, to je to bilo. Već je u periodu pre isteka prvog polugodišta deficit je dostigao 93,6 milijardi dinara što je 4,9% više od odgovarajućeg perioda za prošlu godinu. Svima je postalo jasno da je potreban rebalans budžeta. Tako su smanjili prihode, malo i rashode, povećali planirani deficit i 36 milijardi dinara uštede su podelili po ministarstvima po nekom ključu. Te su mere administrativne, a od suštinskih reformi nema ništa. Stopa nezaposlenosti raste. Javna preduzeća gomilaju dugove. Restrukturiranja nema, departizacije nema, ljudi se i dalje zapošljavaju u javnim preduzećima sa partijskom knjižicom. Doduše ima otvaranja novih radnih mesta za 10.000 evra ali radnici i dalje gube radna mesta. Meni je mnogo logičnije da se stimuliše čuvanje postojećih radnih mesta nego da se stvaraju nova a skuplja. Podizanje plata u javnom sektoru za 0,5% ne znam koliko znači. Realno gledano, ne znam da li je to povećanje, smanjenje ili stagnacija. Sve to zavisi od finansijske situacije. Svakako bi bilo pravednije da se onima koji imaju velike plate i penzije smanji za veći procenat, a to da se dodaje onima koji imaju minimalna primanja. Na taj način bi se smanjivala razlika i jaz između siromašnih i malo bogatijih. Gospodine ministre, ako je neko slušao juče vaše izlaganje, neko ko nije upoznat sa situacijom u ovoj zemlji, taj bi mislio da mi živimo u nebeskom raju. Sve je u najboljem redu, svi su problemi rešeni, samo treba da stigne obećanih hiljadu evra za akcije. Stvarna situacija je nažalost potpuno drugačija. Svi znamo kada je javno preduzeće u finansijskim problemima i kada ne ostvaruje dobar finansijski rezultat onda postoje dva rešenja. Ili menjaju krevete, ili menjaju radnike. Plašim se da sada radimo ponovo to što smo radili dugi niz godina, da menjamo samo krevete. Hvala lepo.
Gospodin Đelić, po Poslovniku.
Reklamiram povredu člana 107. povredu dostojanstva Narodne skupštine jer su izneti netačni podaci, radi se o nauci. Istina je sledeća i pozivam sve da provere to po budžetskim podacima. Nije tačno da je 2006. godine najviše uloženo u nauku. Kroz NIP je u dva ciklusa uloženo 27 miliona evra u opremu. Za vreme mog mandata je odobreno tačno 11,3 puta više, tj. 305 miliona evra i to: 50 miliona evra za opremu, tenderi su skoro svi završeni, 40 miliona evra za potrošni materijal, jer je konstatovano da se na taj način može jeftinije doći do njega i bilo je problema sa opremom ranije koja je ostala neraspakovana jer posle u budžetu nije bilo novca za potrošni materijal. Ostatak novca 215 miliona evra jeste, ne za neke dinosauruse u Svilajncu, a mislim da je time povređeno dostojanstvo ne samo Svilajnčana nego onih koji rade u prirodnjačkom centru koji će biti edukativni centar za nekih 250.000 mališana iz cele Srbije da nauče kao njihovi vršnjaci u regionu kako se formirala zemlja, da nauče o geologiji, o životu. Tu se radi sa prirodnjačkim muzejom, sa adekvatnim fakultetima i to je ozbiljna institucija kao što je ozbiljna investicija bila i Petnicu na koju svi imao pravo da se ponosimo. Ponosan sam bio što sam bio ministar kada je devet miliona evra uloženo u njenu totalnu obnovu i žao mi je što ova Vlada danas nema ni dinar za nju, jer dva, tri miliona dinara koji se daju je veoma malo, da ne govorim da je zgrada za naučnike u bloku 32 skoro završena. Kada se govori o inovacionim tehnologijama, mi smo obezbedili novac da se posle 20 godina završi naučno-tehnološki park na Zvezdari, 16.000 kvadrata koji su završeni i koji nekako ova Vlada nikako da stavi u pogon. Mi apelujemo da to i uradi. Ne bih da govorim i o Novom Sadu, dve tranše za naučno-tehnološki park tamo, zgradu rektorata i odobrena su sredstva za nanotehnologije u Beogradu i za centar za matične ćelije u Kragujevcu. Pozivam Vladu da ona ta odobrena sredstva jednostavno upotrebi i da ti veoma važni objekti za budućnost naše ekonomije znanja budu stavljeni u pogon. Eto to je istina. Hvala.
Reč ima gospodin ministar Dinkić.
Prvo hoću da kažem da je definitivno mnogo veće ulaganje u nauku krenulo u vreme mandata vlade Vojislava Koštunice, kada sam ja bio ministar finansija i Nacionalnom investicionom planu. To stoji i to je prva oprema koja je data našim naučnim institutima, ona je kupljena upravo tim sredstvima. Sa druge strane siguran sam da kada bi imali para za bacanje da muzej dinosaurusa u Svilajncu ima smisla. Ne kažem, treba i mi da imamo takve institucije ali sigurno da ima većih prioriteta u nauci nego što je bio taj muzej dinosaurusa u Svilajncu. Prema podacima koje mi imamo ovi krediti o kojima govorite su povučeni u ovom trenutku sa svega 24% od odobrenog, od 383 miliona 500.000 evra još uvek je nepovučeno 290 miliona 272.000 evra. Dakle, povučeno je samo 24% što znači da to nije baš tako efikasno povlačeno kao što govorite i da svakako mora da se ubrza povlačenje. Podržavam i to iz sve snage i naša Vlada razvoj kompletne industrije informacionih tehnologija, zato smo odobrili da ETF dobije na korišćenje zgradu bivše "Lole" da može da proširi kapacitet i da upiše više studenata na smer informacionih tehnologija jer zaista to jeste perspektiva naše i nauke i generalno industrije. Podržavam projekte koje ste pokrenuli vezano za tehnološke parkove, tu nema nikakve dileme, vezano i za Beograd i za Novi Sad, Niš, Kragujevac, to je sve dobro pokrenuto. Na žalost to nije realizovano tokom vašeg mandata ali mi ćemo učiniti sve da dovršimo te projekte jer su oni dobri. Nikada neću reći da nešto što ste vi radili nije dobro ako jeste dobro. To je osnovna razlika u odnosu na neko vaše ponašanje, no to je vaše pravo. Sada da odgovorim prethodnom poslaniku. Da nije bilo prethodnih subvencije koje vi kritikujete do 10.000 evra po novom radnom mestu, pola od ovih izvoznika trenutno ne bi radilo u Srbiji. Srbija bi i dalje bila zemlja gde bi svi kukali zašto Srbija nema izvoz. Ne možete jare i pare. Ako hoćete "Fijat", a ako Rumuni nude njima određene podsticaje, vi morate da date nešto veće da biste dobili. Ako su to mogli Slovaci, i time su napravili reindustrijalizaciju Slovačke i u automobilskoj elektronici i informacionim tehnologijama. Da, davali su novac, 10 godina uzastupno da bi neke kompanije došle kod njih. Jesu to činili, a bilo bi bolje da ne moraju. Više bih voleo da Srbija ne daje, ali ono što morate da znate, kada kažete sačuvati postojeća radna mesta, važnije je, nego otvarati nova. Delimično tačno, ako govorimo o perspektivnoj industriji, ali potpuno netačno ako govorimo o gubitašima. Šta će nam mesto, ako mi imamo fiktivno radno mesto, a država gubi 750 miliona godišnje? Još jedna stvar što je velika demagogija, nijedan dinar ovih podsticajnih sredstava, kada govorimo o tih 10 hiljada evra, podsticaja, ne daje se na lepe oči, nego sa 100 posto pokrivenom bankarskom garancijom i daje se jednako i domaćim i stranim preduzetnicima i privrednicima. Veći podsticaji su uvek u stanju više da koriste multinacionalne kompanije, jer imaju mogućnosti da daju bankarsku garanciju, a mnogi kod nas takođe mogu da učestvuju, ako mogu iz realnog poslovanja da pokriju bankarskom garancijom taj podsticaj i mnogi su to iskoristili. To su srpska posla ili posla građana Srbije, nije vezano za naciju, da uvek kukamo kako nam je drugi kriv, zato što mi nismo sada uspešni, pa kažu – dajte meni 10 hiljada evra po novozaposlenom, da ja vama pokažem kako bih uradio. Ko brani tim ljudima da dođu i uzmu taj novac? Imaju jedan mali problem, treba da daju bankarsku garanciju, da bi država znala kome daje novac, da je taj neko ne bi prevario, jer se desilo da neki projekti nisu bili uspešni. Bio je jedan projekat u Vranju koji nije bio uspešan. Bilo je i u drugim gradovima, ali je država povukla na kraju sve bankarske garancije, ni dinara nije izgubila. Građani su izgubili. Dakle, ako pogledate opet onu listu prvih 15 izvoznika, zahvaljujući ovim podsticajima koje vi kritikujete "Fijat" je došao u Srbiju, broj jedan izvoznik, "Tigar tajers" zahvaljujući tim podsticajima ide da duplira i triplira kapacitet u Pirotu, proizvode auto-gume i trenutno su treći najveći izvoznik iz Srbije, preko 100 miliona evra u prvih šest meseci ove godine, "Jura" je otvorila četiri fabrike u Srbiji, za dve godine je zaposlila pet hiljada ljudi. Kritikovali ste – što njima dajete pare? Kada su došli prvi put u kabinet, nisu znali gde je Srbija, a kamoli gde je Rača, zaista nisu znali za nas. Kada im date podsticaj, oni prvo tim novcem plate srpske građevinare da im sagrade fabrike i najveći deo tog novca završi odmah u rukama naših građevinara, a zatim zaposle radnike i plaćaju poreze i doprinose na plate. Na jedan dinar podsticaja, sedam se vrati u budžet. Iz tog povraćaja mi onda dajemo nove podsticaje i to je najbolji program koji je uopšte za podsticaj investicija smišljen, najpre u Slovačkoj, a koji je ova naša vlada primenila od 2006. godine, još za vreme mog prvog mandata kao ministra finansija. Da nastavim dalje, "Golden lejdi", dve fabrike u Srbiji, 100 miliona evra izvoze čarapa u Rusiju, za 100 miliona evra godišnje. Konačno, "Gorenje", tri fabrike u Srbiji. Valjevo je sada otvoreno, prošireno sa 40 hiljada kvadrata, najveća fabrika za frižidere i rashladne uređaje u ovom delu regiona, takođe su proširili proizvodnju bojlera u Pazovi i u ponedeljak ćemo potpisati novi ugovor za proširenje fabrike u Zaječaru, gde će da proizvode 450 hiljada veš mašina godišnje. Najveći deo će plasirati na tržištu Ruske Federacije. Sve ovo, zahvaljujući različitim vrstama podsticaja. Ono što sada mi želimo da uradimo, da nastavimo sa ovim programom, jer zahvaljujući ovom programu "Geoks" i "Ditre" će u Vranju krenuti ovog leta da grade svoje fabrike. Tu je "Džonson elektrik" iz Hong Konga u Nišu, "Leoni" u Doljevcu, američka kompanija "Kuper standard" je počela da gradi u Sremskoj Mitrovici i kada neko govori da ova vlada nije dovela investitore, slušajte samo što mi ono sada pada na pamet, a zaista ih ima mnogo više. "Guči" je došao u Rumu, biće još novih investitora. Naravno, nije prošlo ni godinu dana od nove vlade i neke od ovih investicija će se materijalizovati tek u narednom periodu, ali mi nismo zadovoljni. Tu ste u pravu. Ne želim da se stekne utisak da teče med i mleko, jer to nije tako, jer dok god svaka opština u Srbiji i svi regioni ne dobiju bilo fabriku kao što su ove što sam nabrojao, jer svaki region mora da ima po jedan "Fijat", fabriku tog tipa, ne mislim samo na automobilsku industriju, da bi Srbija mogla da krene napred. Međutim, do toga se ne dolazi kritikama tih mera, nego kritikama mera koje nisu dobre, jer sigurno je da ima puno stvari koje nisu dobre, ali nemojte da udarate na nešto što je najbolje i što je urađeno u ovoj zemlji i u ekonomiji.
Replika, Karolj Čizik.
Gospodine ministre, niko ne osporava to da ima i dobrih rezultata, ima uspeha, ali ima i neuspeha. Međutim, ono što je uspeh, uvek pripisujete sebi, a za neuspehe su uvek neki drugi krivi. Ne kažem da ste vi krivi, ali ste svakako odgovorni pošto ste vi ministar finansija. Juče kada ste počinjali vaše izlaganje, rekli ste da ima puno problema, a te probleme ste nasledili. Ne znam, gospodine ministre, od koga ste te probleme nasledili i kada ste mogli to da nasledite, pošto ste vi više od 10 godina na čelu finansija u ovoj zemlji i vi ste taj koji vedri i oblači? Ako znate šta treba raditi, uvek ste rekli, sad ćemo ovo, a sada ćemo ono, samo što nismo i to slušamo više od 10 godina. Međutim, ako već toliko znate kakve reforme treba sprovesti, što niste to uradili za ovo proteklo vreme? Ako niste za ovih 10 ili 12 godina te reforme sproveli, pitam vas kada ćete? Hvala lepo.
Ministar Dinkić, izvolite.
Da li ste se vi zapitali zašto mene posle izbora uvek zovu u Vladu? Ovo vas ozbiljno pitam, da li ste se ikada zapitali? Da li je ova vlada mogla da se formira bez moje stranke? Mogla je. Ova vlada i sada i ranije ima većinu koja je komotna i može bez 16 poslanika URS. Zašto me je zvao Koštunica u Vladu, zašto me je Boris Tadić zvao? Zašto sebe nikada niste pitali to? Sledeća stvar, nikada se nisam kitio tuđim perjem, ali ne dam da se neko kiti onim što su moji ljudi uradili. Uvek sam bio za timski rad, ali su mnogi želeli da taj timski rad ponište i to je rezultiralo ovim čuvenim zlatnim slovima upisanim izbacivanjem iz Vlade od strane Mirka Cvetkovića, zato što je neko pred izbore hteo kompletno sebi da prisvoji projekat "Fijata" radi političke popularnosti, pa su šarali nekim flomasterima one automobile, pa mi nisu dozvoljavali da idem na otvaranje fabrika, niti Bojan Pajtić za "Sirmijum silos" u Subotici, iako smo mi obezbedili da oni investiraju tamo. To je bila katastrofa, a da ne govorim još o Vrnjačkoj Banji i teranju ozbiljnog investitora za banjski turizam iz Velike Britanije ili kako je izgledala proslava "Falkea", to je bilo za neverovati. To je nešto što treba zaboraviti. Ono što je činjenica, ja nisam bio ministar finansija ove zemlje, odnosno da to nisam bio od 2007. godine do prošle godine. Nisam ja bio, nisam vedrio i oblačio finansijama. DS i njeni kadrovi su vodili javne finansije Srbije, počevši od 2007. godine do sredine prošle godine i za sve što se desilo u finansijskom sektoru zemlje, isključivu odgovornost od 2007. do 2012. godine imaju kadrovi DS. To je prosto činjenica. Imam odgovornost za period od 2004. do 2006. godine, kada smo iz budžetskog minusa koji nam je Đelić ostavio od 4% BDP napravili preokret i plus od 2% BDP i to bez privatizacionih prihoda od "Mobtela", jer privatizacioni prihodi ne ulaze u konačni budžetski rezultat, oni se evidentiraju ispod linije. Mnogi kažu – da, to je uspeo jer je prodao "Mobtel". Kažem vam – ne, "Mobtel" je dodatak na već ostvareni suficit u toj 2006. godini i tada je osim toga napravljen jedan veliki neporeski prihod od prodaje treće licence za 360 miliona evra, što je bilo pet puta više od sredstava koja su u bilo kojoj zemlji u okruženju ostvarena. Dakle, ponosim se onim što sam radio dok sam bio ministar finansija. Tačno je da sam zatekao katastrofalno stanje posle sedam godina vedrenja i oblačenja, kako ste vi rekli, kadrova DS javnim finansijama.Tačno je da su mi Dačić i Vučić dali poverenje da vodim finansije u ovoj vladi i neću kukati nad time nikada ni pred vama, a kamoli pred njima. Znam koliko je to teško, ali nikako neću kukati. Mi smo uspeli da sada koliko, toliko smanjimo onaj ogroman deficit iz prethodnog perioda, da koliko, toliko isplatimo neke dugove koje smo nasledili i za "Razvojnu banku" i za "Agrobanku" i za reciklere i za putare. Ne znam koliko tih dugova više isplivala iz fioka koje su kadrovi DS ostavili, ali to se mora isplatiti, krenuti napred i pokušati da se nešto ostvari. Ono što se nije uradiloje zbog straha od gubitka popularnosti. Šta je istina? Istina je da se tadašnji lider DS plašio da ide u suštinske reforme i prema unutra, znači u Srbiji, i prema spolja, prema Evropi, pre svega, jer se plašio gubitka popularnosti. To je živa istina. Na kraju je, bez obzira što nije bio hrabar i plašio se gubitka popularnosti, tu popularnost izgubio, i to je to. Strategija ove vlade je potpuno drugačija. Neću govoriti samo u moje ime. Nemam problem da uradim neke teške poslove. Oni mogu biti nepopularni, ali ako su korisni za državu, za budućnost naše generacija, ja ću to uraditi. Već sam vam rekao, nije moje da budem popularan, nego da neke buduće generacije cene ono što sam uradio posle izvesnog vremena. Ne moraju da cene danas. Što se tiče mojih kolega, šta su uradili i Dačić i Vučić u prethodnom periodu. Pa, sve ono što su se ljudi iz DS bežali da urade. Plašili su se. Ne znam samo čega su se samo plašili. Da li je nešto falilo Srbiji što je otvorila pre prisutne pregovore sa EU i da li Srbiji nešto fali što su pohapšeni ljudi koji su krali u prethodnom periodu? Ono što nam treba, treba da imamo institucije koje će zaista časno, pošteno obavljati posao i ne dozvoliti da se na stub srama stavljaju podjednako i oni koji zaslužuju to i oni koji ne zaslužuju to. U tom smislu nisam zadovoljan tim delom naše sadašnje društvene scene, gde dominiraju neki tabloidi, koji zaista s vremena na vreme i ljude koji su na vlasti, u opoziciji ili su nerealno javne ličnosti, i sa razlogom, ali često bez razloga, stavljaju na stub srama. Dobio sam lično dvadesetak presuda protiv jednog takvog tabloida u prethodnom periodu. Naplatio sam 80 hiljadaevra. Šta mi to vredi kad znam da jedan veliki deo Srbije veruje da sam ja lopov? Sada sam u poslednjih mesec dana još šest tužbi za naknadu štete privatno podneo. Neću vama da se žalim zbog toga. Ako treba, ići ću po sudovima, odbraniću koliko može da se odbrani čast. Navikao sam da me napadaju. Napadali su me 12 godina, mogu i narednih 12 godina. Bitno je da nešto uradimo za ovu Srbiju.
Hvala. Narodni poslanik Božidar Đelić, pravo na repliku.
Replika, pomenuti smo. Danas je na dnevnom redu rebalans, nije na dnevnom redu politička analiza. Kao što sam juče rekao, ponoviću, kad ste roditelj, onda znate da dete ponekad pokuša da prebaci sopstvenu odgovornost na nekog drugog. Kada to rade odrasli ljudi to je problematično, a kada to rade niz godina, to je već pitanje za neke druge analize, za neke druge stručne službe. Što se tiče DS, prvo želim da konstatujem po pitanju nauke da je ministar potvrdio da nije rekao istinu, pošto ako je 27% povučeno, 300 miliona, to je 75 miliona evra, to je tri puta više od onoga što je tokom NIP-a uloženo u naučnu opremu, a to što nije više povučeno je pitanje za ovu vladu, koja jednostavno za sve bitne naučne projekte ne napreduje. Nije to muzej za dinosauruse, nego je prirodnjački centar, koji naša deca očekuju, ali možda to neko ne može da razume. Demokratska stranka jednostavno ovde nema drugi način, nego da govori činjenicama. Činjenica jeste da od momenta početka rada ove vlade je dug Srbije povećan za četiri milijardi evra. To je matematička činjenica. Ako je neko mislio da smo na ivici bankrotstva, pa valjda kada čovek misli da je skoro bankrotirao, nije mu prva ideja da se još zaduži, a to je ova vlada uradila. Za deset meseci je povećala u neto iznosu dug Republike Srbije za četiri milijarde evra. To je suva činjenica, kao što je suva činjenica da danas imamo više ljudi koji su nezaposleni, nego kada je ona počela da radi. Suva činjenica je takođe da je omašila za 1000 miliona evra prihode, da je govorila da je ovo najbolji budžet u poslednjih 20 godina, koji moramo evo sada, posle samo šest meseci, da menjamo. To je sve istina.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Ako vam prija baš toliko da izgovarate permanentno ove laži, tu ne mogu ništa da uradim, ali to ne da nije suva činjenica, nego je suva laž. Sada je javni dug 18,9 milijardi evra i oko milijardu i 200-300 miliona je svega veći nego krajem prošle godine. Prazna kasa koja je ostavljena novoj vladi, ponavljam hiljadu puta, sa obavezama za poljoprivrednike, za penzionere, nasleđena je od prethodnog. Ne može onaj ko uđe u kafanu u kojoj su prethodno neki jeli i pili, a nisu platili račun, da bude taj koji treba taj račun da plati i da je on kriv za taj račun. On može da plati umesto njih, ali to nije njegov greh, nego greh onih koji su pili i jeli, a ništa nisu hteli da plate ovoj državi. Tačno je da smo zatekli ogroman dug i da smo morali da sve ove obaveze prema penzionerima, poljoprivrednicima, učiteljima, lekarima, izmirimo zato što inače ne bi dobili plate i penzije. Ali, odgovornost nije na ovoj vladi. Ova vlada je odgovorna za stanje javnog duga od Nove godine, pa nadalje, do kraja mandata. Za sada se on uvećao za nekih milijardu i 300 miliona evra, dok je u prethodne četiri godine porastao za devet milijardi evra za vreme mandata Vlade DS. Nije tačna vaša konstatacija da je stopa nezaposlenosti sada veća. Ona je jako visoka i dan danas, to sam rekao. U aprilu ove godine je, prema anketi o radnoj snazi, 24,1%, ali bila je pre godinu dana 25,5%. Dakle, 1,4% je niža danas. Danas 28 hiljada ljudi manje traži posao nego pre godinu dana. Ne kažem da mali broj ljudi danas nema posao, nažalost, ima ih puno. Danas 708 hiljada ljudi traži aktivno posao, ali pre godinu dana ih je bilo 736 hiljada. Samo o tome govorim, da se u tom smislu makar za jednu trunku situacija popravila, iako niko ne tvrdi u Vladi da je to dobro, dovoljno. Svi znamo koliko puno moramo zajedno da radimo da bi ovaj problem rešili.
Hvala. (Vladimir Ilić, s meta: Replika.) Gospodine Iliću, po kom osnovu tražite reč? (Vladimir Ilić, s meta: Gospodin Đelić je spomenuo našu stranku.) Nije gospodin Đelić spomenuo ni vas, ni vašu, odnosno našu stranku, tako da ne mogu da vam dam pravo na repliku. Narodni poslanik Božidar Đelić, pravo na repliku. Izvolite.
Teško je boriti se protiv cifara i činjenica. Jednostavno, koja je to zemlja gde ministar finansija kaže – ja ću, recimo, za godinu dana da budem odgovoran za ono što se dešava u zemlji, meni nekako ne odgovara to što sam baš na kraju prošle godine za neke buduće potrebe garancije "Srbijagasa" i mnogih drugih stvari nekako ugurao u ovu skupštinu da budu izglasani? Građanima Srbije je dosta tih manipulacija. Ovo je anketa koju ste vi pomenuli o radnoj snazi i lepo piše da je u oktobru 2012. godine ta stopa nezaposlenosti bila 22,4%, a u aprilu, u pravu ste, vaša cifra je tačna, čitamo isto, je 24,1%. Do daljnjeg, pa i u Srbiji mora 24,1 da bude više od 22,4%. Samo da se podsetimo, u toj Vladi DS bili su i G17 i SPS i PUPS i neke druge partije. Za svaki finansijski aranžman, za svako zaduženje ste glasali, gospodo. Vaše ruke su bile na tasteru za sve finansijske aranžmane koje je prethodna Vlada izglasala. Kako ste zaboravili, pa i vi, gospodine ministre? Kada ste posle bili poslanik i vi ste glasali za sve te kredite. Da li ste vi zaboravili šta radi vaša leva ili desna ruka pre nekoliko godina? Ako je tako, strah me je za vašu budućnost.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić. Izvolite.
Zlo i manipulacija iz nehata ili neznanja može da bude opasno, ali najopasnija je manipulacija kada neko zna i manipuliše. To smo sada čuli. Juče ste doživeli kreščendo pokazujući kako je nezaposlenost porasla u odnosu na oktobar, a radi se o jednostavnoj manipulaciji, koju odlično znate. Ne možete da poredite stopu u aprilu sa stopom iz oktobra zato što kod zapošljavanja i nezaposlenosti sezonska varijacija igra ulogu. Rekao sam vam i tada, ne možete da kažete u julu rađa više žita nego u januaru zato što je to normalno i zato što ona utiče na to. Dakle, vi manipulišete ovde glumite i pokušavate da obmanete građane Srbije. Mnogim mladim ljudima u ovoj zemlji… (Božidar Đelić sa mesta: Gospođo predsedavajuća, on se meni lično obraća i govori da sam manipulator.)
Gospodine Iliću, molim vas da u obraćanju prema poslanicima ne koristite takve izraze. Molim vas i nemojte da se obraćate poslaniku direktno.
Zahvaljujem. Neću. Samo sam hteo da kažem da mnogim mladim ljudima u ovoj zemlji kojima ste bili uzor kao mladi i uspešan čovek, da oni danas učeći i stičući znanja u studenskim domovima, neki na tetkinim kaučima maštaju da budu uspešni. Nemojte da im kvarite taj san i nemojte da manipulišete podacima samo zato što znate. Cenim vaše znanje, ali to znanje je opasno kada se manipuliše njime. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić.
Hvala gospođo predsedavajuća. Poštovane koleginice i kolege, poštovana predsedavajuća i ministre, o nezaposlenosti naši sugrađani znaju vrlo dobro. Ne treba im statistika, znaju koliko su zaposleni. Što se tiče računa, svi računi dolaze kad tad na plaćanje i te iste račune platiće Republike Srbije. Budžet je najvažniji dokument koji se usvaja u parlamentu i on nije samo raspored prihoda i rashoda jedne države, on nije samo ekonomsko finansijski dokument, već to je izraz politike Vlade Republike Srbije. Ono što pričinjava veliku teškoću u izradi budžeta i u sagledavanju svih problema oko njega je nasleđeno stanje, urušeni sistem vrednosti u višegodišnjem periodu, protraćene pare od uspelih i neuspelih privatizacija, uništena industrija koja bi trebala da puni taj budžet, bez jasne strategije i volje da se išta promeni u prethodnom periodu. Rebalansom budžeta Republike Srbije za 2013. godinu predviđeni su ukupni prihodi od 873,4 milijarde dinara ili smanjenje od 9,6% u odnosu na Zakon o budžetu za 2013. godinu. Pri čemu su poreski sniženi za 75,6 milijardi dinara, a neporeski za 16,8 milijardi dinara. Razlozi za smanjenje prihoda budžeta i pored relativno povoljnih makroekonomskih kretanja su realan pad primanja i kupovne moći stanovništva, rast sive zone, rast nelegalne trgovine pre svega duvanom i povećanje potrošnje rezanog duvana, što je u direktnoj vezi sa padom kupovne moći. Pad realnog prometa u trgovini koja takođe vezan sa padom kupovne moći i rastom sive zone poslovanja, to opet govori o procentu nezaposlenosti, odnosno uposlenosti našeg stanovništva. Zbog neposredne opasnosti od krize i javnog duga u kratkom roku, te u cilju zaustavljanja daljeg rasta duga u srednjem roku, predložene su neophodne i hitne mere i to smanjenje diskrecionih rashoda, definisanje novih pravila za planiranje mase plate i penzija za 2014. godinu, dodatne mere štednje u javnom sektoru i nastavak sprovođenja strukturnih reformi, posebno okončanje procesa restrukturiranja, kao i mere racionalizacije u javnim preduzećima i javnim društvima kapitala. Jedan od veoma bitnih odrednica rebalansa budžeta je smanjenje subvencija koje su uvek bile jedna od većih stavki u budžetu. Procene Svetske banke govore da Srbija na njih daje oko 700 miliona evra godišnje. Sa ekonomske tačke gledišta većina subvencija je bacanje novca, što bi naš narod rekao – u bunar. Ovim Predlogom rebalansa budžeta doći ćemo do nekog smanjenja od oko 36 milijardi dinara. Uštede postignute na ovaj način bile bi realno i veće, no rashodi u budžetu su se povećali za nekih šest milijardi dinara formiranjem Tranzicionog fonda iz koga će se jednokratnim isplatama od 300 evra namiriti zaposleni koji ostanu bez posla u preduzećima u restrukturiranju za koje se utvrdi da nemaju nikakve poslovne perspektive i budućnosti. Ono što raduje je da direktne subvencije u poljoprivredi, odnosno poljoprivrednicima nisu umanjene ovim predlogom iako se ovde diskutuje u tom pravcu. Mere koje se odnose na rashodnu stranu u ovom rebalansu su smanjene. Smanjenje transfera Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje kao rezultat izmene Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, povećanje doprinosa za penzijsko i invalidsko osiguranje za 2%, te indeksacija plata u javnom sektoru i penzija na 0,5% u oktobru 2013. godine, 0,5% u aprilu 2014. godine i 1% u oktobru 2014. godine i obezbeđenje dodatnih sredstava za socijalnu zaštitu, pomenuti Tranzicioni fond, obaveze prema reciklerima i slično. Smatramo da ovakav Predlog rebalansa budžeta ima opravdanost, svrsishodnost, da su uštede u budžetu predložene na pravim pozicijama i da će se na ovaj način izvršiti zacrtana politika, da se deficit budžeta za 2013. godinu ograniči na 4,7% BDP, što omogućava da konsolidovani deficit države bude oko 5,2% BDP uz napomenu da treba istrajati na punoj poreskoj disciplini, suzbijanju nelegalnog prometa i striktnoj kontroli naplate poreskih obaveza, a pre svega brzoj ekonomskoj reformi i na taj način poboljšanju poslovnog okruženja. Takođe ne možemo a da se ne osvrnemo na izveštaj Fiskalnog saveta i ocenu rebalansa budžeta za 2013. godinu. Fiskalni savet podržava oštro smanjenje fiskalnog deficita i zaustavljanje javnog duga, kao i opredeljenje Vlade da otpočne najvažnije strukturne reforme. Takođe odluka o tome da sredinom godine dođe do rebalansa budžeta se pozdravlja od strane Fiskalnog saveta. Smatra se da će deficit rebalansa biti veći za neke 22 milijarde od predviđenog rebalansa i da sem indeksacije plata i penzija u 2014. godini nema programa za osetnije smanjenje deficita u narednoj godini. Takođe je zaključak za pored fiskalne konsolidacije treba sprovesti reforme koje će popraviti privredni ambijent. Upozorava se da javni dug nastavlja da raste i da može dostići negativan nivo. Sporazum sa MMF pretpostavlja se da može pozitivno uticati na stabilnost javnih finansija u Srbiji, te na taj način istovremeno garantovati investitorima sa finansijskih tržišta da su mere Vlade Republike Srbije dovoljno snažne i kredibilne. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Sanja Čeković.
Hvala. Poštovana potpredsednice, gospodine ministre, kolege poslanici, u okviru jako malo vremena koje je ostalo mojoj poslaničkoj grupi, htela bih da skrenem temu na nešto o čemu nismo razgovarali. Ono oko čega smo se složili da je rebalans nastao kao rezultat loše procenjenog budžeta, odnosno velikog smanjenja prihoda. Da to ne znači da se neće ponoviti, Fiskalni savet u svojoj oceni rebalansa nam to nagoveštava u tri stavke. Fiskalni savet kaže da po njihovoj proceni rebalansom budžeta planirani prihodi će biti manji za 15 milijardi. U istom tom izveštaju oni kažu da će rashodi biti veći za 100 milijardi i procenjuju da javni dug može da raste po njihovoj proceni i do 65%. To su elementi koji u istom trenutku kada usvajamo rebalans stvaraju veliku mogućnost da rebalans ima i svoj rebalans. Ono što je dobro i što Fiskalni savet svakako podržava, to su reforme koje će se desiti u javnom sektoru, preduzećima, u samoupravama, u državnim i javnim preduzećima, ali to je period koji nas očekuje i koji po prirodi stvari realizacije tih problema mora trajati par godina. Ono što je mene, takođe, u celoj ovoj raspravi vrlo zabrinulo je da mi jedino od poreske uprave očekujemo prihode. Dakle, mi na onaj privatni sektor koji do sada plaća redovno poreze, doprinose i svoje obaveze, očekujemo još jedan pritisak preko prinudne naplate, a istovremeno iz ove sale, sa skupštinske govornice, šaljemo im poruku da je nekada, negde, u nekom trenutku neko odlučio, na primer za firmu "Putevi Srbije", da oni ne plaćaju PDV. (Predsedavajuća: Vreme.) Znači, mi moramo biti korektni prema poreskim obveznicima. Ne možemo jednima uzeti sve i da ljudi plaćaju porez i PDV podižući kredite i trenutne pozajmice, a da prema nekima budemo bez ikakvog zakonskog osnova blagi i popustljivi.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić.
Samo da vam kažem da ste vi apsolutno u pravu i da nećemo biti različitih aršina prema različitim poreskim obveznicima. Ako je to bio slučaj možda u prošlosti, sigurno se to neće događati. Ako imate ikada neku konkretnu primedbu, uvek zovite ili mene ili direktora poreske uprave, jer naš stav, nas koji rukovodimo i Ministarstvom finansija i poreskom upravom, je da moramo imati jednake kriterijume prema svima. Ako na lokalu dođe do nekog pristrasnog ponašanja, može se desiti da mi to i ne znamo, velika je to organizacija, poreska uprava. Javite mi i kao narodni poslanik ili ko god da je u pitanju. Zaista želimo da imamo isti kriterijum. Ako dođe do devijacije u sprovođenju toga u praksi, intervenisaćemo, samo moramo da dobijemo informaciju. Još nešto da vam kažem. Niste samo vi zabrinuti. Ja sam sigurno najzabrinutiji u Srbiji zbog stanja u javnim finansijama. To ne krijem. Međutim, nije jedina karta na koju smo mi sada, uslovno rečeno, zaigrali, bolja naplata poreza. To jeste važan element, jer vidimo prostor u rastu sive ekonomije u prethodnim godinama da tu možemo da jedan deo legalizujemo. Mi ćemo učiniti sve da podignemo privrednu aktivnost. Nama je jasno da ne može da se cedi suva drenovina i da moramo da pojačamo privrednu aktivnost i da kroz to uspemo da smanjimo onda učešće rashoda u BDP i učešće javnog duga, dakle, da na neki način držimo nominalno iste te kategorije, ali da raste BDP, pa da onda njihovo u češće pada u BDP. Jednostavno, moramo u tome da uspemo, jer je to jedini put koji je zdrav. Sve ovo ostalo, restrikcija na nečemu čega nema, samo će svima da stvori probleme. Svesni smo da tako ne treba raditi i tako nećemo raditi.
Hvala. Narodna poslanica Sanja Čeković, replika.
Zahvaljujem. Tražim podršku poreskim upravama. Vi znate da one uvek najveći deo poreskog sistema ponesu. Česta promena zakona, njihovih informativnih mogućnosti, kadrova, ljudi, često se žale i na mali broj ljudi, plate im nisu značajne, ali morate im pomoći da programski oni to dobro odrade. Imamo situacija kada je prinudna naplata u poreskim upravama, već 15 dana po isteku meseca krenu opomene ko je platio, ko nije platio, sadrži se u iskazivanju samo jednog računa. Mislim da bi se tehnički moglo opremiti da poreske uprave, kada se obraćaju poreskom obvezniku, imaju kompletne podatke na svim računima, jer često puta se desi da negde dođe do preplate, negde do minusa, da bismo im umanjili mogućnosti da im se na obaveze koje su u minusu, dakle, nisu na vreme plaćene, radi kamata, a na određenom računu imaju preplatu. Mislim da ste shvatili šta hoću da kažem. To je jedna sistemska stvar, poreskog obveznika po matičnom broju i po PIB obraditi na takav način da kada mu se šalje opomena, on ima celovit pregled svih svojih računa koji postoje u poreskoj upravi. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar.
Samo da kažem da ste i tu potpuno u pravu. Ako ste videli, mi smo povećali budžet poreske uprave, pre svega za ove investicije o kojima govorite, za nabavku odgovarajućeg softvera. Nažalost, situacija je godinama unazad takva, pa i danas, da se mnoge stvari ručno unose. Ja ne mogu kao ministar finansija ili direktor poreske uprave da znam kakvi su efekti prinudne naplate u momentu, nego moramo ručno da čekamo unošenje podataka, pa dobijamo podatke sa velikim kašnjenjem. Sve ovo želimo sada da izmenimo i ključ modernizacije poreske uprave je uvođenje nove informacione tehnologije.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Mirjana Dragaš.
Hvala. Poštovani gospodine ministre, gospodo poslanici, naravno da nisam srećna kad vidim ovakav predlog budžeta. Iz dosadašnje rasprave koja je tekla i evo već danas drugi dan, vidimo da i mnogi slično o njemu misle. Ne možemo govoriti o tome da možemo u ovom vremenu i danas imati budžet koji je drugačiji ili koji je bolji. Nažalost, posledice odgovarajuće ekonomske politike koja je vođena u poslednjih 13 godina dovela je do toga, bez obzira ko je vodio i građane ne interesuje u tolikoj meri ono što je bilo, da li je ovaj ili onaj bio ministar u određeno vreme, nego pre svega interesuje šta ćemo sa ovim budžetom i kako ćemo dalje. Rebalans budžeta danas smatram da je jedna iznuđena mera, koja je odgovorna, jer jedino ona na ovakav način sagledana je jedino moguće održivo rešenje. Parcijalno i povremeno sagledavanje stanja finansija i aktuelnih problema u vezi sa ekonomijom uopšte može da dovede u pojedinim cikličnim periodima upravo do stvaranja bolje klime u nekim segmentima, do promena u određenoj poslovnoj politici i samim tim, do adekvatnog i odgovornog trošenja novca u meri u kojoj on postoji i usmeravanjem na razvojne strane one koje su primarne ili koje su u tom trenutku održive. Naravno, problem je kod rebalansa budžeta, između ostalog, to što on ponekad daje i linearna rešenja, što naravno nije najbolje, jer se teret takve politike onda ne raspoređuje jednako. Budžet daje smernice, daje okvir i za to je odgovorno Ministarstvo finansija. Moramo reći da u određenim periodima, ranije, pa i u ovo donekle, nije predvidelo sve probleme i očito nije dalo optimalno rešenje pre pola godine, nije umelo ili nije smelo. Naš je problem što nikad kada govorimo sami o sebi ne govorimo o onom stanju u kakvom jesmo, o našim objektivnim mogućnostima i o tome šta možemo objektivno da postignemo. Vrlo često i lako posežemo za mnogo boljom slikom i manje realnim procenama. Zbog toga često dolazimo u jedan paradoksalni problem da nas sutra situacija poklopi mnogo više nego da smo je predvideli na vreme. To je bilo, da se podsetimo nekih ranijih situacija, kada je dolazila ekonomska kriza, pa smo smatrali da na nju možemo da odgovorimo adekvatnije i bolje i da je ona izazov za nas. Mi smo očekivali i predvideli njenu ogromnu širinu i veliku dubinu koja nas je sustigla na ovaj način. Da smo možda drugačije tada razgovarali, koristili sve resurse koji su u nekadašnjim prethodnim godinama postojali, koristili mogućnosti i eventualno neke pomoći iz inostranstva na adekvatan, racionalniji i ekonomičniji način, ulažući u neku konkretnu privrednu granu, u neko konkretno rešenje, možda bismo danas bili u boljoj situaciji. Rezultat jednog takvog ponašanja, koje je bilo usmereno na trošenje koje nije imalo hrabrosti i smelosti da pogleda u susret stvarno onoj situaciji je u stvari ova današnja kriza, ovi današnji problemi, situacija u kojoj se nalazimo, pa onda naravno i ovakav rebalans budžeta i u celini budžet koji imamo. Zato se upravo ova Vlada, a mislim da to danas i ovih poslednjih godinu dana i čini, odgovorno suočava sa problemima koje je zatekla, sa dubiozama koje postoje i traži i nalazi najbolje i najadekvatnije odgovore. Naravno, pred ovom Vladom, i ona je toga svesna, nalaze se i one koje se najbolnije zovu stvarne i dubinske, u celini društvene i ekonomske reforme i u njih ulazimo ne reformišući se samo radi drugih, nego reformišući se radi nas, radi stvaranja jednog društvenog okvira u kojem će Srbija moći u budućnosti da se razvija bolje i više. Ovakav rebalans budžeta, kao jedna iznuđena mera, je jedan odgovor na probleme koje imamo i na projektovanje situacije koja treba da se nađe u budućem periodu. Naravno, njegov problem je neravnoteža prihodne i rashodne strane. Šta je rashodna strana? Neki će reći to su obaveze države koje se odnose na plate, na penzije, na socijalnu, na zdravstvenu zaštitu, na kulturu, nauku, školstvo, itd. Možemo li se odreći neke od ovih obaveza? Istina je da mnoge od ovih deluju i funkcionišu danas na minimumu, nažalost. Nama je beskrajno teško zbog toga. Ali ne može radnik da bude trošak, ne može čovek da bude trošak, ne može to da bude dete, škola, zdravlje, nauka ikultura. Po čemu se država prepoznaje? Prepoznaje se po tome koliko brine o svojim građanima. Zato se zalažem i dalje, u ovim uslovima i u ovakvom rebalansu, za državu socijalne pravde, za državu solidarnosti u kojoj postoji razvijena i dostupna socijalna i zdravstvena zaštita i briga o stanovništvu. Naravno, u kojoj je takođe škola dostupna za sve. Najzad, šta reći za probleme koje imamo u demografiji i obnavljanju stanovništva? Smatram da su nam to veliki problemi, ali najveći je onda ona druga strana u budžetu koja se zove prihodna strana, jer je stanje privrede i stanje poljoprivrede nešto što postoji kao naš veliki izazov i veliki zadatak, da prema njima postavimo najveći i najznačajnije ciljeve, nalazeći i koristeći sve unutrašnje resurse. Takođe se pridružujem svim onim apelima koji su izraženi do sada, da porezi i doprinosi budu uredno isplaćivani, jer javašluk i neodgovornost u tim segmentima takođe generiše u svim drugim oblicima ponašanje, jer kada se u jednom društvenom segmentu koji je važan vidi da nije kažnjivo i da je dozvoljeno neodgovorno ponašanje, tako će se događati i na drugim društvenim sferama. Dakle, sa ovim takođe su povezani, govorim nešto skraćeno zbog samog vremena koje imamo, stanje i problemi privatizacije koji su bili, problemi restrukturiranja sa kojima ćemo se suočavati ozbiljnije u narednom periodu, održivosti preduzeća koji moraju biti efikasni u svim svojim obavezama. Nedopustiva je neodgovornost koja postoji u svim društvenim segmentima i zbog toga svaka ozbiljna država, pa i naša, mora tome da posveti pažnju. To je onda putokaz i model za ponašanje svih, a ne za širenje svih oblika nediscipline, nerada, neodgovornosti i neprincipijelnosti. Kaže se – u Srbiji je postojala crna rupa 2000. godine. Zar je manja 2013. godine? Jer, povećani su i multiplikovani razni problemi - i u privredi, i u nezaposlenosti, i u mogućnosti, posebno mogućnosti zapošljavanja mladih. Ako ne ostvarimo i ne obezbedimo uslove u kojima će ovo zapošljavanje biti omogućeno, onda ne znam u kojim ćemo segmentima društvenog delovanja pokazati svoju punu društvenu odgovornost. Zašta bih se založila? Za sveobuhvatne ekonomske reforme, utvrđivanje strateških pravaca i ciljeva, ali koji nisu zasnovani samo na rasprodaji preostale društvene imovine. Mislim da postoje mogućnosti da preduzeća, koja funkcionišu u Srbiji, budu stvarno privatna preduzeća, da ne budu naših domaćih građana, da ne budu samo stranih investitora. Na koncu, Srbija koja je nekada imala toliko razvijenih proizvodnih delatnosti, danas je ostala potpuno uskraćena za mnoge od njih koje su bile ovde stare i po pedeset i sedamdeset godina. (Predsedavajuća: Vreme.) Završavam. Dakle, imajući sve to u vidu, založila bih se za punu poresku disciplinu, za ubrzanje ekonomski reformi, za jačanje razvoja, pre svega poljoprivrede i hrane. Inicirala bih u budućem vremenu uspostavljanje Ministarstva za porodicu i zdravlje, jer ako porodicu i stanovništvo postavimo na prvo mesto, sve ostalo će imati, ukupna borba, svoj puni cilj i svrhu. Dakle, smatram da su to mere ovog budžeta u ovom vremenu, ali i sagledavanje obaveza za neko buduće vreme, gde ćemo pokazati svoju punu odgovornost prema građanima i prema životu u Srbiji. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić.
Ne želim samo da odgovaram na neke stvari sa kojima se ne slažem sa poslanicima opozicije. Ima nekih stvari koje podržavam u vašem izlaganju, posebno vezano za zalaganje za poljoprivredu i veću proizvodnju hrane u Srbiji jer to je zaista potencijal, ali ima nekih stvari koje jednostavno stoje i to želim da kažem javno. Prvo, kada govorimo o toj 2008. ili o 2009. godinikada je krenula svetska ekonomska kriza i kada kažete da je bilo ovakvih ili onakvih izjava u pogledu predvidivosti efekata i dužine trajanja krize,budite realni pa kažite da li iko te 2008. godine ne u Srbiji nego i u svetu mogao da pretpostavi koliko će kriza trajati i da li iko zna danas koliko će ona nastaviti da traje? Niko. Nema ni jednog jedinog ekonomiste na svetu, ni jednog jedinog, koji je tačno predvideo šta će se tada dogoditi. Kada pričamo o predvidivosti srpskog budžeta, meni je najlakše da kažem, a to nikad neću učiniti, da ja sigurno ne sedim za kompjuterom i ne planiram lično poreske prihode nego da to čine profesionalne službe u Ministarstvu, koje to čine i kada sam ja ministar i koje su činile ranije i činiće ubuduće. Ali neću te ljude da osudim što nisu dali dobru projekciju prihoda. Nisam je ja lično radio. Nikad neću. Ja sam odgovoran za to. I Međunarodni monetarni fond i Fiskalni savet, iako su bili konzervativniji, pogledajte njihove papire iz oktobra, novembra, decembra prošle godine, i oni su napravili pogrešnu procenu – i MMF i Fiskalni savet. Oni su tada govorili da će biti 20 milijardi manji prihodi od planiranih. Možda je neko rekao do 30, nisam nikada čuo veće odstupanje, a sada svi govore nešto potpuno drugačije. Ako smo promašili procenu prihoda, a jesmo, promašili su je i oni. Ako menjamo budžet, menja ga čitava Evropa. Pogledajte komesara za finansije EU Olija Rena, svaka tri meseca menjaju prognoze stanja u evropskoj ekonomiji. Uslovi su nepredvidivi. Ko god očekuje da možemo tačno da procenimo kretanja, ne govori istinu. Prosto, nisam ni ja u stanju to da učinim, jer nije niko na svetu u stanju to da učini, tačnu procenu. Ono što je važno u ovakvim uslovima, posebno u malim ekonomijama kao što je Srbija, da na vreme reagujemo. To smo sada učinili. Zaista, 65% naših proizvoda izvozimo na tržište EU. Ako je Italijatrenutno u recesiji, veliki je uspeh što smo uspeli da maltene izbalansiramo spoljnu trgovinu sa Italijom. Ona mnogo manje roda kupuje nego što je kupovala ranije. Imaju pad privredne aktivnosti. Ako Francuska ima pad privredne aktivnosti, Francuska koja prvi put u istoriji Francuske, to verovatno zna i gospodin, smanjuje rashodnu stranu svog budžeta. Prvi put u istoriji. Nikada u istoriji Francuska nije radila rebalans budžeta tako što je smanjivala rashode. To se dešava, mogli ste to pročitati i u štampi našoj, prvi put u istoriji moderne Francuske. Bukvalno nema zemlje na svetu koja ima rast kakav je planirala, pa čak i one zemlje koje su u uslovima ove svetske ekonomske krize imale rast, sada imaju manji rast nego ranije – i Kina, a posebno Brazil i Turska. Ne kažem, nikome nije jasno šta se desilo sa onim parkom u Turskoj i sa ovom pobunom u Brazilu- da li je to tek tako spontano bilo kao i ono "Arapsko proleće" ili je u pitanju nešto drugo? Činjenica je da ovi uslovi, u kojima se radi, apsolutno ne mogu da se porede sa uslovima pre 2008. godine. Svet se potpuno promenio. Svet danas nema odgovor na ovu krizu. To je jedina i živa istina. U tim uslovima moramo kao jedna ponosna, ali ipak mala zemlja, da vidimo kako da uradimo maksimalno moguće. U tom smislu logika i zdrava pamet govore -jeste, poljoprivreda koju imamo je šansa jer ljudi moraju da jedu hranu i tu treba da investiramo, jer možemo mnogo više da napravimo. Tu smo konkurentni i tu imamo i prirodne preduslove. Tu se slažem. Samo jedna opaska kada kažete – rasprodaja imovine. Ja bih bio najsrećniji da neko iznutra pokrene sam "FAP" u Priboju ili "14. oktobar" u Kruševcu ili "Župu" u Kruševcu.Što se to nije desilo 12 godina? Zaista, verujte na reč, niko nije protiv toga da domaćim sopstvenim resursima pokrenemo ta preduzeća. Da je pokrenuta "Zastava" na način kao što je to uradio "Fijat", ne bi "Fijat" ni dovodili, i ne bi išli na zajedničko ulaganje i investirali. To nije moguće, Nažalost. Nije moguće jer je "14. oktobar" bio dizajniran za tržište velike bivše Jugoslavije, pre svega, a zatim i za izvoz. Kada smo imali veliki izvoz, tada nije bilo ni takve konkurencije u industriji građevinskih mašina. Ta oprema je zastarela. Kada bi mi znali da može da se proda to u dovoljnoj meri od konkurencije država bi našla pare da uloži u novu opremu, ali nismo sigurni da bi sam "14. oktobar" mogao da se probije uopšte na tržištu pored "Katerpilara", pored drugih kompanija, jer se sve to u međuvremenu globalizovalo, niti smo mi krivi za to, niti možemo na to da utičemo. To je tako. Isto važi i za "FAP". Mi želimo i podržavamo "FAP" i hoćemo. Međutim, to nije nimalo jednostavan proces. Nije jednostavno. To kad bi moglo tek tako, zato ne znam šta znači to rasprodaja imovine. Realno kamo sreće da dođe neko da kupi i "FAP", ako država sama ne može da ga osposobi 12 godina. Ja ne vidim kako je to moguće. Ima kompanija koje bi mogle da budu domaće, ali kad bi imale profesionalni menadžment. To je "Gelenika". "Galenika" bi sigurno mogla uz kako volimo svi da kažemo domaćinsko poslovanje da bude profitabilna. Bila je nekada i mogla bi i sada. Jesu to lekovi. Lekovi nažalost svima nama trebaju jer niko ne može a da se ponekad ne razboli i farmaceutska industrija je zato najprofitabilnija. Tu bi mogli sigurno da imamo samo uspešan menadžment da se stavi i oni bi to mogli da srede. Za neke druge stvari jako je teško imajući u vidu da su se vremena promenila, da je situacija na globalnom svetskom tržištu još teža. Veoma je teško. Moguće ako bi se u svim tim gradovima eventualno javili takvi entuzijasti koji znaju šta hoće, koji kažu – daj pomozi mi to, da bih ja uradio ovo i da se to i desi, a ne samo daj subvencije da bi isplatio zaradu, da bi preživeo. Tako da situacija kad bi bila laka, jednostavna ne bi bili ovde u Skupštini sada.
Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim polaznike Diplomatske akademije koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije velike sale. Molim vas da aplauzom pozdravite goste. Nastavljamo rad. Mirjana Dragaš, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se u svakom slučaju, i bez želje da ulazim u neku dalju dublju polemiku, ali prosto moram da kažem da posle 2000. godine svi građani to dobro znaju, obećavane su i najavljivane velike demokratske reforme u kojima je obećavana takva promena društvene strukture u kojoj će svi građani postati kapitalisti, i u kojoj će svi građani postati bogati i koji će imati bolji društveni, ekonomski život. To se nije dogodilo. Prosto, građani su to prepoznali i to vrlo dobro znaju. Zakon o preduzećima takođe je promenjen i jedna percepcija po kojoj mi kao građani i ljudi zaposleni u preduzećima ne mogu da budu vlasnici preduzeća. Ozbiljan, odgovoran menadžment u međuvremenu na razne načine promenjen. Dakle, o tome danas ne možemo naravno govoriti i nemamo resurse, danas takve vrste i sigurno da onda nismo u situaciji da to danas na isti način primenimo. Promenilo se u odnosu naravno na ono vreme danas mnogo toga i zbog toga taj odnos prema krizi mora da bude sukcesivno razmatran. Na njega odgovorno odgovarano i analizirano. Tu se slažem sa vama, gospodine ministre, imate tu svaku vrstu naše podrške. U svakom slučaju, imamo ono na šta sam posebno mislila – jedan problem. Smatramo da kao političari moramo da govorimo optimistički gledajući budućnosti i tražeći da bude odgovorno rešenje za sve situacije, ali uvek moramo polaziti, smatram lično, od one realne slike i mogućnosti koju kao država i narod imamo da bi mogli da iznađemo sve one resurse koji nam mogu pomoći i na koje možemo da stavimo ozbiljan bilans jer bilans u društvu je isto što i porodični budžet i bilans. Ako nema para onda para nema, a obećanja na veliko ničemu ne vode. Hvala.
Narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Gospodine ministre, dame i gospodo uvaženi poslanici, ova rasprava počela je u stihovima. Verujem da sada više nikome nije ni do pesme ni do stihova, meni naročito jer se pretvorila u raspravu bivših koalicionih partnera – ko ima više propali projekata i investicija. Da li govorimo o srpskom "stoun henču" ili o dinosaurusima ili o nečem drugom, o "Zastavi" ili "Fijatu" ili ostalom, nikuda ne vodi. Isto tako imamo SPS koji pokušava da opere ruke kao da od 2008. godine nije saučesnik sunovrata javnih finansija u Srbiji. Slušamo o socijalno odgovornom upravljanju iz te poslaničke grupe, a tri njihova preduzeća za koje su preuzeli odgovornost u poslednjih par godina su napravili milijardu ipo evra duga za koji garantuje sada budžet Republike Srbije. Onda govorimo o socijalno odgovornom upravljanju. Dajte ljudi da budemo svesni situacije u kojoj se nalazimo i da svako bude svestan odgovornosti koju ima za to što kaže i za to što radi. "Srbijagas", "Galenika" i "Dunav" su napravili dug od milijardu ipo za koji garantuje Srbija. Da ne pričamo o "Putevima Srbija" o ministru Mrkonjiću i svemu ostalom. Biće to tema i onda nam pričaju iz te poslaničke grupe da treba socijalno odgovorno da upravljamo. Imali ste prilike. Pokazali ste od 2008. godine. Sada ste na vlasti pa pokažite. Budite spremni da se promenite i nešto uradite. Ako niste to u stanju, predsednik Koštunica je vratio mandat narodu da narod izabere nekog drugog, predajte nekome ko jeste. Do 2008. godine su javne finansije Srbije bile u redu. Ostavili smo suficit u budžetu ministru Cvetkoviću i ministru finansija tada. Imao je suficit u budžetu. Imao je 30 milijardi. Ministar Dinkić kada je nasledio nasledio je dubiozu, nasledio je istorijski deficit. Treba da imamo odgovornost za ono što smo radili i za javnu reč koju kažemo i neću da tražim krivce za ono što se dešava sada jer ni ova vlada ni ministar Dinkić ne mogu da budu amnestirani od situacije u kojoj se sada nalazimo. Ali, prosto treba da budemo svesni da nema te hemije, alhemije, tih baba vračara iz Zlota koji mogu da nam pomognu da izađemo iz ove situacije. Moramo da podvučemo crtu i govorilo smo prilikom rasprave o budžetu i o finansijskim zakonima da su problem Srbije rashodi, preveliki rashodi. Nisu mali prihodi nego su nam neracionalni veliki rashodi. Nama pada industrijska proizvodnja. Pročitaću zvanične informacije. Narodna banka Srbije je saopštila – industrijska proizvodnja u maju je zabeležila pad od 3,7% dok je u odnosu na isti mesec prethodne godine bila niža od 0,5%. Jeste skočio BDP, ali je pala industrijska proizvodnja i to je ono što mene brine i što bi trebalo sve nas da brine, a 75% ide na plate i penzije i ostale rashode, na partijska zapošljavanja. Koliko je zaposlenih od izbora ove vlade u državnoj administraciji i javnim preduzećima? Vi ste pomenuli hiljadu zaposlenih u "Galenici" za poslednjih par godina. Da li to može jedna firma da izdrži? Ne može naravno. Pri tom su to oni koji ne trebaju za proces proizvodnje jer je ta "Galenika" pravila dobit sa tih hiljadu manje zaposlenih. I mi govorimo o socijalno odgovornom upravljanju. Svi ovde treba da budemo socijalno odgovorni kao poslanici i vlast treba da bude socijalno odgovorna i da konačno se preduzmu mere koje su neophodne da se smanje rashodi. Prihodi u takvi kakvi su i u narednom periodu neće biti mnogo veći. Oni će vrlo sporo da rastu. Problem Srbije su rashodi. Čak 75% budžeta Srbije ide na rashode, plate i penzije, socijalna davanja i sve druge stvari. Mi smo smanjili za 3,7% milijardi dinara poljoprivredni budžet, agrarni budžet. Imamo izjavu Tomislava Nikolića koji je pre par dana izjavio – poljoprivreda je razvojna šansa Srbije. Jeste i potpuno je u pravu. Još je izjavio da kada se bude pravio budžet ona mora biti na najvišem mestu. To je on izjavio pre deset dana i stiže mu poruka od Vlade da se poljoprivredni budžet smanjuje za 3,7 milijardi. On mora da bude na nivou, ne na kojem je bio, nego da bude i veći. Sami znate da primenom SSP, koja je već počela, otvara se tržište Srbije za evropske proizvođače, za nemačke, za holandske, koji su daleko više subvencionisani od strane nemačke, holandske Vlade i od same EU. Naši poljoprivredni proizvođači mleka postaće apsolutno nekonkurentni i doći ćemo u onu situaciju u kojoj su sada Grčka i Bugarska, da se u Grčkoj i Bugarskoj ne prerađuje mleko koje se pomuze u Grčkoj i Bugarskoj. Ne, nego koje se pomuze u Nemačkoj i Holandiji, jer oni imaju proizvodnju mleka koja je dovoljna da pokrije potrebe EU i cele Evrope. To mleko se onda transportuje kao sveže mleko u Grčku i Bugarsku, gde se tamo proizvodi i prerađuje. Oni više nemaju svoju proizvodnju mleka. To je situacija o kojoj mi moramo da pričamo. Pare umesto da idu za partijsko zapošljavanje treba da idu u "Fijat". Jeste, svi kažemo da je "Fijat" previše plaćen, ali taj "Fijat" je sada počeo nešto da vraća. Neka bude "Fijat", neka bude ta "Jura" koja daje male plate, ali barem neka proizvodnja radi. Bolje da radi proizvodnja, nego da rade oni koji sede i ništa ne rade. Bolje da ti koji ništa ne rade u kancelarijama odu i da rade u toj "Juri" ili u tom "Fijatu" i da stvaraju neku novu vrednost. Ono što hoću da kažem, ovaj rebalans budžeta će se pokazati kao nedovoljno dobar i neće biti tako kako ste planirali. Pavle Petrović iz Ekonomskog saveta kaže da će deficit biti 200 milijardi, a to je više od onoga što ste planirali. Posebno je rekao da poslednje izmene Zakona o porezu na dohodak kojim se skraćuju prihodi lokalne samouprave, da će na konsolidovanom nivou, kada se uzmu i lokalna samouprava i republika, deficit biti mnogo veći i potpuno neprihvatljiv i može značajno da umanji šanse Srbije da dođe do tog deficita ispod 5%. Ako uzmemo da bez penzione reforme, to isto kaže Altiparmakov iz Fiskalnog saveta, nema mogućnosti da se realno smanje rashodi i da se uđe u reformu javnih finansija. Tražimo da vidimo kakav je plan za reforme u penzionom sistemu. Imamo gospodina Krkobabića koji je godinama u Vladi i bavi se penzionim sistemom, ali nismo čuli ni jednu jedinu ideju kako da se reformiše penzioni sistem. Penzioneri su tu, imaju određene razloge i privilegije zašto su tu, ali neka izađu sa konkretnim predlogom kako da se reformiše penzioni sistem i kako da dođemo do efikasnog penzionog sistema u kome bi najugroženiji, oni koji imaju penzije ispod 20.000, oni koji imaju ispod 40.000, zadržali svoje penzije, kako bi se ceo sistem reformisao na način da se one najugroženije kategorije penzionera sačuvaju, a da se izvrši reforma penzija onih preko 80, 90 hiljada i da se izvrši preraspodela u okviru postojećeg penzionog sistema. To su stvari o kojima sam očekivao da ćemo danas pričati. Ako hoćemo odgovorno da raspravljamo o javnim finansijama, a ne da slušamo o investicijama, propalim projektima, to je pogubno i tragično. Dajte da vidimo šta možemo da uradimo i da krajnje odgovorno, socijalno, društveno odgovorno se ponašamo u Skupštini. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dejan Radenković, povreda Poslovnika.
Hvala, uvažena potpredsednice. Reklamiram član 107. stav 1. Kao i juče, kada sam jednom kolegi, podsetio sam ga, a naravno, nažalost ovi radnici koji su van svojih fabrika, ali se danas prijavljuju drugi koji su zajedno odgovorni zato što su posle 5. oktobra obmanuli narod pričajući mu bajke o Evropi, pričajući da će zavladati blagostanje, a rezultat toga su zatvorene fabrike, opljačkane fabrike, iznete pare iz zemlje i nama danas neko da drži predavanje. To urušava dostojanstvo Skupštine, ovog zakonodavnog tela. Narod to više ne može da sluša. Nemojte da se podsećamo ko je kada vladao i koliko je vladao i šta je sve obećavao ljudima. Bolje da ne podsećamo neke ko je sa kim bio prijatelj, ko se sa kim grlio itd. Nažalost, tu smo gde smo, ovo je uzročno posledično što nam se danas dešava i nemojte da se vraćamo unazad. Dajte da vidimo šta možemo da uradimo. Ne bih sada da uvredim ministra, ali dosta je više rasprava između bivših ministara, sadašnjih ministara finansija, šta je ko uradio, šta ko nije uradio. Dajte da prestanemo više sa time i da prestanu oni TV dueli i neke lične stvari da se iznose. Dajte da stavimo tačku na to, jer narod šalje poruke i traži od nas da nešto uradimo. Pozivam vas da u tom pravcu usmerimo danas diskusiju. Hvala.
Smatram da nije povređen član 107. Poslovnika. Ukoliko vi smatrate drugačije, u Danu za glasanje možete tražiti da se izjasnimo o tome. Reč ima ministar Dinkić.
Da ne bi bila demagoška rasprava, kada ste malopre pomenuli potrebu penzione reforme, spomenuli ste uvaženog gospodina Altiparmakova iz Fiskalnog saveta, onda je moje pitanje – da li DSS podržava njegov predlog, a to je da se izjednače godine penzionisanja za žene i muškarce. Da li vi podržavate da žene idu u penziju sa 65 godina? Ako DSS to podržava, onda javno deklarišite taj stav. Vlada je odbila takav predlog. Smatramo da u ovom trenutku u Srbiji uslovi nisu takvi i da ne treba povećavati starosnu granicu za penzionisanje žena. Ovo što ste rekli da je moguće napraviti, ne znam kakve, uštede u penzionom sistemu time što bi napravili preraspodelu između onih penzionera koji imaju veće penzije. Znate li koliko njih ima ukupno? Hajde izvadite podatke, pa vidite koji je to broj ljudi i koji je to promil ili procenat od ukupnog izdatka za penzije. To je demagogija. To je kao kada kažete – hajde da napravimo mnogo veću uštedu kresanjem nekih državnih rashoda, a u stvari plate, penzije i socijalna zaštita čine 3/4 budžeta, pa onda na troškovima reprezentacije možemo da uštedimo milijarde. Ne možemo. Možemo da uštedimo pet-šest milijardi, ali ne možemo da uštedimo 100 milijardi. Isto tako, u penzionom sistemu je nemoguće da se napravi bilo kakva ozbiljna ušteda ako bi išli demagogijom da onaj koji je više stvarao, više zaradio, pa sada ima nešto veću penziju od proseka, njemu da smanjite. Takvih nema mnogo, nažalost. Kamo sreće da ih ima. To bi verovatno bilo lepo za narod da čuje. Ne znam, nekom ko ima penziju 70.000 ste smanjili, ali koja bi to korist bila za Penzioni fond? Nikakva. Nemojmo da idemo demagogijom. Ako DSS podržava da se podigne starosna granica za penzionisanje žena, kažite to. Naša Vlada je protiv toga.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić, povreda Poslovnika.
Reklamiram član 107. Molim vas da kada se iznose neistine ili kada se zloupotrebljava Poslovnik da reagujete. Ovde je kolega izneo stav da smo pričali bajke o Evropi. DSS nikada nije pričala bajke o Evropi, nikada nije hvalila EU. Oni koji sada nas optužuju, ovih dana ih slušamo kako je EU ta koja će doneti blagostanje, uspeh, radost i sreću. Podsećam kolege da su u vremenu kada je DSS vodila Vladu Republike Srbije oni podržavali Vladu Republike Srbije, sve odluke Vlade Republike Srbije i Narodne skupštine podržali su glasovima SPS u Narodnoj skupštini. To je bilo dobro, jer to je bila najbolja Vlada Republike Srbije posle petooktobarskih promena. Tada su građani najbolje živeli. Tada ste manjinski podržavali Vladu Republike Srbije. Čim ste ušli Vladu Republike Srbije nastala je kriza, nastali su problemi i mi se sada suočavamo sa tim posledicama vaše vladavine. Nikada DSS nije pričala bajke o Evropi. Kada smo sarađivali sa EU, sarađivali smo u interesu Republike Srbije. Kada smo prekinuli i smatrali da treba da prekinemo, to smo učinili. Za vreme Vlade Vojislava Koštunice, koju ste vi podržavali, živelo se najbolje u Srbiji. Hvala.
Molim sve narodne poslanike da institut povrede Poslovnika ne koriste da bi replicirali. Molim vas da poštujemo svi Poslovnik i na taj način da vodimo računa o dostojanstvu Narodne skupštine. Neću vam dozvoliti pravo na repliku. Repliku ima Dejan Mihajlov. Izvolite.
Gospodine Dinkiću, smatramo da je potrebna reforma penzionog sistema i to je jedino što se slažemo sa članom Fiskalnog saveta. To sam pomenuo kao jedan od argumenata u prilog tome da ovo nisu sveobuhvatne reforme i da mi smatramo da je reforma penzionog sistema nešto što je neophodno. Mi smo se uvek bunili kao stranka i uvek smo tražili da nema linearnog povećanja penzija, jer vi ako idete na linearno povećanje penzija od 5%, onaj koji prima 15.000 će da dobije 5%, onaj koji prima 100.000, on će dobiti 5.000. Smatramo da u okviru postojećeg sistema penzionog mora da dođe do određene preraspodele, ako govorimo o teškoj finansijskoj situaciji, da ona mora da bude podjednako raspodeljena na sve, zato što naročito imamo u vidu da prosečna zarada i da prosečna penzija, bez obzira koliko se PUPS i svi ostali zalagali da ona mora da prati tržišna kretanja, cene i ostalo, ona realno pada iz meseca u mesec. Rekli ste da neće biti zamrzavanje plata i penzija. Da, neće ih biti i to nije sporno, ali zato ćete pustiti malo inflaciju, malo devalvaciju i vi ćete te penzije da obezvredite kroz inflaciju i devalvaciju. Vi ćete da održite realan rast penzija od 0,5% koji će biti u novembru mesecu, ali kroz devalvaciju i inflaciju oni će realno da padnu za 3-4%. Nećete da zamrznete penzije i plate i zamrznete njihov rast, ali će one realno da padaju iz meseca u mesec i to je problem sa kojim se susrećemo i to je problem o kome hoćemo mi ovde da razgovaramo, da vidimo na koji način može da se napravi ušteda u budžetu, na koji način će da se smanje budžetskih rashodi i na koji način može da se pomogne građanima da prežive krizna vremena, jer mi svi moramo da budemo u funkciji tih građana. Na koji način će da se pomogne industrijalizacija, "Fijat" … (Predsedavajuća: Vreme.) … i sve druge investicije koje ste pomenuli i koje su mnogo bolje od investicija u radna mesta po ministarstvima, agencijama i lokalnoj samoupravi. "Fijat" mnogo više vraća od svih tih radnih mesta i "Jura" i svi ostali, "Bol pekidžing" i sve ostale investicije i "Grinfild" i ostale koje su bile u Srbiji poslednjih deset godina. To je ono o čemu mi hoćemo ovde da razgovaramo, kako svi zajedno, krajnje odgovorno, socijalno i društveno odgovorno da pristupimo ovom problemu, da ga rešimo, a ne da prozivamo krivce. Hvala.
Hvala gospodine Mihajlov, dva minuta i 33 sekunde. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 15,00 časova. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić. Izvolite.
Poštovana gospodo, poštovani ministre, mislim da je politički odgovorno bilo pred ovaj parlament doneti rebalans budžeta, jer očigledno da u onome što je nasleđeno u prethodnom periodu nemoguće je izaći iz jednog koraka. Zalažem se čak za jedan celovitiji scenario izlaska iz krize, jer mislim da ni ovaj rebalans budžeta sam po sebi neće moći da odgovori na celinu krize u kojoj se mi danas nalazimo. Očekivati je da čak i 2014. godine, odnosno 2015. godine, kriza na delu javnih finansija u Srbiji još raste. Apsolutno sam saglasan sa potrebom štednje, ušteda ili smanjivanje obima potrošnje. Ali, definitivno moram da kažem i nekoliko sugestija koje će popraviti meru optimizma koja u ovom trenutku vlada na ovom polju. Mislim da nije umereno i nije pošteno iz dela opozicije slušati prigovore kakve smo čuli u ova dva dana. Od 2000. godine pa naovamo definitivno je bilo nekoliko faktora koji su ozbiljno ugrozili sistem finansija u našoj zemlji. Prvo, loši propisi. Drugo, jedna katastrofalna i pljačkaška privatizacija koja je uticala na povećanje obima nezaposlenosti, na smanjenje prihoda u Srbiji i na nenalaženje kvalitetnog rešenja kako dalje. Šta bi trebali da uradimo dalje? Pre svega, jedna nulta tolerancija prema neplaćanju poreza. Danas imate nekoliko začuđujućih pojava u Srbiji. Prvo, da se neke javne ličnosti u tabloidnim medijima oglašavaju i govore da neće da plate porez. Porez nije mera za koju ćete reći da nećete da platite, on mora da se plati. Ona podrazumeva da svi građani Srbije plaćaju porez, pa i neke javne ličnosti, što se, čini mi se, u ovom slučaju nije desilo. Zato mislim da tu treba kroz završetak ovog procesa prijavljivanja poreskih obaveza ući u utvrđivanje, i to unakrsno utvrđivanje kod svih onih lica, a pogotovo biti rigorozan prema onima koji nisu podneli poreske prijave. Nulta tolerancija podrazumeva i promenu atmosfere u radu Poreske uprave. Mislim da je to jedna od retkih institucija u ovoj državi koja u poslednjih 20 godina nije bila podložna aferama, koja nije podložna raznim konstrukcijama, iz čije strukture niste imali ljude koji su sticali bogatstvo ili su poznati u javnosti kao ličnosti koje su stekle kapital zloupotrebljavajući državu. U poreskim upravama i dan danas sede sjajni ljudi, dobri državni činovnici, ali bez hrabrosti i odlučnosti da preduzmu ono što znaju da urade, a to je da razrežu porez. Ovo vreme u kojem se danas nalazi država, kod poreske uprave stvorilo je samo jednu meru, a to je da se bave evidentiranjem poreza. Suština je u utvrđivanju. Zato mislim da bi trebalo ohrabriti poreske organe da utvrde poreske obaveze. Budite sigurni, kad oni utvrde poreske obaveze, ukoliko bude bila dobra podrška države, svako će to morati da plati. Tu se nalazi jedna ozbiljna rezerva finansijskih prihoda jer, ako stoji činjenica da do kraja ove godine treba da obezbedimo 2,7 milijarda evra a u narednoj godini skoro pet milijardi evra sredstava koja nam nedostaju, tu je ogroman rezervoar koji se nalazi u nekoliko faktora. Prvo, u sivoj zoni, odnosno toj crnoj rupi ekonomije, koja je, po meni, ogromna. Šta su motori te sive zone? To su brojna evazije koje su se u međuvremenu pojavile, iz nekoliko razloga, i mislim da su potpuno van kontrole – igre na sreću, trgovina automobilima i nekim drugim robama, trgovina poljoprivrednim proizvodima, snabdevanje velikih gradova, itd, itd. Ima tu niz stvari o kojima možemo govoriti a koje utiču da se sredstva prelivaju u te neke crne fondove, pa onda traže prostor u delu gde mogu da budu ozakonjeni. U ovakvim vremenima kakva su današnja, teško se država odlučuje na nove poreze. A kad su ovakva vremena, onda se uglavnom poseže za sledećom merom, i to nije nikakva novotarija srpskog društva, to je primenjeno i u Evropi, i u Rusiji, i u Italiji – jednokratni porezi. Oni su otprilike primenjivani na istu socijalnu strukturu, usmeravani su ka bogatima. Znate, kad dođe ovakvo vreme, narodu je teško, a kaže se – kod siroma po glas a kod gazde po pare. Mislim da je tu taj nedostatak hrabrosti kod nas da to učinimo. Imamo niz elemenata u kojima možemo potražiti jednokratnim porezima takva rešenja, pre svega lošim privatizacijama obuhvaćeno je popriličnim pritiskom na bankarski sektor, izvučeno je mnogo sredstava iz ove Srbije i to treba vratiti nazad. Jedina mera za vraćanje tih sredstava su porezi. Treba pomoći i bankarskom sektoru da se oporavi, da bi mogao da finansira ono što je ključno, a to je proizvodnja. Po meni, to su neki pokazatelji koji mogu da pomognu u ovom trenutku da dođemo do novih prihoda. Vlada ima meru te odgovornosti i štednja koja je nametnuta sa njene strane i socijalno-odgovorna politika dovoljno pokazuju da postoji odgovornost kod ovog dela države da vode računa o svakom dinaru. Ali, ono što je nemoguće postići u ovom trenutku jesu štete koje dugi niz godina traju i koje su proizvele ovo stanje. Znači, pokušaj da se stvori lažna nada da će u nekom kratkom periodu, kakav je ovaj period vršenja vlasti u ovih nepunih godinu dana, šest meseci od usvajanja budžeta, prosto je težak trenutak da se samo za ovoliko vremena prikupe značajna sredstva i da se izađe iz one nelikvidnosti u koju je država zapala u prethodnom periodu. Državi treba određeni stres scenario i da izađemo iz ovog koncepta države, koji je težak, složen i komplikovan i koji je, po meni, na izdisaju. Govorim o državi u finansijskom smislu. Od 2000. godine pa naovamo stvoren je jedan koncept finansiranja države. Negde od 40 do 45% država je finansirana iz realnih prihoda, 30% su bile donacije a ostatak su bile privatizacije. Vi danas nemate više taj deo prihoda koji se zove prihodi od privatizacija. Ovi koji govore o tim nekim trenucima ovih 12-ak, 13 godina, upravo govore o godinama kada je bilo najviše prihoda od privatizacije i ja mislim da je u tom periodu bilo i najviše zloupotreba što se tiče tih privatizacija. Kako god bilo da bilo, to se pokazalo kao jednokratna mera, trenutna. Šta su odgovori na taj trenutak? Mi sada imamo predlog Vlade da idemo ka rešenju ovih oko 180 preduzeća u restrukturiranju. Znači, mora da se izađe iz ovog liberalnog koncepta i da se vratimo u jedan državotvoran koncept, podržavljenja ponovo svih tih preduzeća. Dugovi kod banaka, kod stranih kreditora, kod državnih kreditora, su ogromni. Jedini način je da se ta imovina ponovo podržavi i da se ponovo ustupi nekom novom partneru, koji će biti spreman da to radi. Pošto u ovom trenutku nemamo mnogo partnera sa strane, ali godinama se zalažemo za jednu meru koja se zove decentralizacija. Nekako smo lokalne zajednice i lokalne uprave ostavili da više vode borbu oko toga ko će biti na vlasti u lokalu ili da li će jedna ili druga grupa prevladati i biti dominantna u vršenju vlasti, ali nismo ostavili nešto što se zove fiskalna disciplina. Ta lokalna nedisciplina ili nemanje ovlašćenja na lokalu da se na određeni način bude partner države ili da se kontroliše, da se podigne nivo odgovornosti lokalne samouprave, da bi se kontrolisale te loše privatizacije, dovelo je do toga da su brojna preduzeća pozatvarana, da je to ugašeno, a bivši neki drugi, treći ili četvrti vlasnici ili već porušeni objekti pokazuju da su nam od toga veće štete nego što su bile štete od NATObombardovanja. Kad sve to sastavite jedno, drugo i treće, dođete do nečega da se ne može dalje. Apsolutno sam saglasan sa ovim principom kojim se ide u rebalans budžeta, ali voleo bih da je bilo malo više hrabrosti i ambicije da se zađe u tu sivu zonu i da se ona počisti ili da se pripremi za čišćenje u narednoj godini. Mislim da ne može to brzo da se očisti, ali taj deo hrabrosti bio bi nam dragocen u ovom trenutku, jer mislim da bi se pomoglo do kraja godine u određenoj meri da se nađe ove dve i po milijarde evra, a na određeni način i da se pripremi država na fiskalnu disciplinu u narednoj godini kada namnedostaje tih pet milijardi. Razumem potrebu da u ovom trenutku imamo kritički ton i da se neko osvrće na ovaj način na ovaj predlog rebalansa, ali mislim da ozbiljna vlada kao što je ova je imala potrebu da ovo donese pred ovaj parlament. Mislim da treba da svi zajedno podržimo taj rebalans budžeta, a pritom da ta naša vlada u narednom periodu ima taj jedan model hrabrosti koji će je voditi ka scenariju da obezbedi više prihoda, da eliminiše nedisciplinu, da smanji sivu zonu i da disciplinuje privatizacije. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Gorica Mojović. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moja generalna zamerka na dokument o kome danas govorimo je što ovaj rebalans nema obrazloženja, obrazloženja za stavke koje se smanjuju, a još više za obrazloženja za stavke koje se povećavaju. U tom smislu, govoriću o rebalansu budžeta namenjenom kulturi, s obzirom da je, kako je ministar rekao, kako smo svi imali prilike da vidimo, ovaj budžet povećan za 319 miliona dinara, ali nema obrazloženja zašto. Verovatno bih sada i ja i svi oni koji smo se zdušno zalagali da budžet za kulturu bude veći, trebalo da budemo zadovoljni, ali pravo da vam kažem, ne znam da li da se smejem ili da plačem ili možda samo da se prekrstim, mada nama ni Bog ne pomaže. Zašto? Zato što mislim da su konačno isplivale iz tih budžetskih i tekućih rezervi pare za Milanski edikt, za jednu rekla bih, megalomansku, bogatu, pa možda i bahatu proslavu koja ništa posebno nije donela srpskoj kulturi, a tek ništa manje nije značajna u međunarodnim razmenama. Šta smo mi naučili iz te proslave? Umesto da smo tim mladim ljudima držali časove po školama, pravili emisije, dokumentarne serije i građane Srbije naučili da je Milanski edikt akt o toleranciji, razumevanju i priznavanju različitosti, mi smo i ovu proslavu iskoristili da iskopamo nove-stare rovove i da podelimo umetnike na podobne i nepodobne, na patriote i izdajnike. Gledajući šta smo imali prilike da čujemo od zvaničnika i onih koji su bili zaduženi za ovu proslavu i da vidimo koji su programi pripremljeni, možda su građani Srbije razumeli, a videli smo u nekoj anketi da jedva 3% zna šta je uopšte Milanski edikt, posle svih ovih velikih manifestacija. Jedino što mogu da razumem je da je taj car Konstantin bio neki veliki Srbin, da je prešao u hrišćanstvo i najverovatnije odmah i direktno u pravoslavlje, najverovatnije u svetosavlje, a možda je komponovao i Aidu, pošto je i ona izvedena u čast Milanskog edikta. Izvedena je i Deveta simfonija Betovena, ali tosmo već naučili. Taj kompozitor je svirao gospodinu Draganu Markoviću Palmi, i ne možemo da ga pobrkamo sa Konstantinom, jer Palma sigurno nema 1700 godina. Samo mogu da izrazim svoju nadu da je od ovih 140 miliona više za nevladine organizacije, udruženja, zaštitu kulturnog nasleđa, da je bar deo toga namenjen za nišku Medijanu i da je bar deo od ovih 119 miliona više namenjen zaista lokalnoj samoupravi, verujem, Nišu za program u okviru "Milanskog edikta". Ima u ovom rebalansu budžeta još stvari za pevanje i plakanje. Vidim da je tamo, u delu gde su ustanove kulture, pozicija 424 – Programi, povećana za 170 miliona. Nadam se, uverena sam, da je to namenjeno Filmskom centru u Srbiji i da će konačno Filmski centar Srbije dobiti za proizvodnju srpskih filmova nešto para. Ali, ono što nije dobro i zbog čega sam tužna, to je što su te pare skinute sa pozicije 511 – Investicije u kulturi i nema ništa, gospodo, ni od rekonstrukcije, ni od sanacije Narodnog muzeja, verovatno ni od Muzeja savremene umetnosti. Tvrdim vam da je ovih 225 koje je ostalo na poziciji investicija, neće biti utrošeno do kraja godine. Sada, naravno, slušajući šta priča vicepremijer, šta priča ministar za kulturu, ko je kriv za Narodni muzej, kriva je DS. Neće biti! Krivi ste upravo vi, gospodo iz vladajućeg režima, mislim, vaši ljudi, vaši stručnjaci, eksperti. Mi smo samo odgovorni zato što je Zoran Đinđić pokrenuo inicijativu da se obnovi najznačajnija ustanova kulture Srbije - Narodni muzej. Pripreme su počele 2003. godine, okončana 2004. godine, a u naredne dve godine su urađeni projekti, pribavljene dozvole, potpisan ugovor sa austrijskom firmom "Kunst trans" za depoe. Ko je bio najodgovorniji u Ministarstvu kulture, čiji je tada ministar bio Dragan Kojadinović, njegov pomoćnik za zaštitu kulturnog nasleđa i najodgovornija osoba za Narodni muzej? Miladin Lukić. Ko je danas pomoćnik ministra kulture Bratislava Petkovića i najodgovorniji za zaštitu kulturnog nasleđa i Narodni muzej? Kako nas je sam ministar obavestio, Miladin Lukić. Nije isto ime i prezime, isti je čovek. Onda je gospodin Nebojša Bradić, kao ministar u našoj Vladi, rekao da je taj gospodin sve to neovlašćeno potpisivao, ta neka dokumenta, da ti projekti ne valjajuništa, sve to bacaju kroz prozor. Zajedno su kroz prozor otišle i desetine miliona uloženih dinara u te projekte. Onda se pristupilo izradi novih projekata i korišćenju, odnosno trošenju novih miliona. Onda je nova vlast rekla – mi ćemo sad sve iz početka, mi ćemo u sanaciju, mi ćemo da zakrpimo i okrečimo. Ni to nije bila sposobna. Nije reč o tome da su odavde skinute pare zato što ne postoji volja i što ne postoji svest o tome da treba obnoviti Narodni muzej. Ne postoji sposobnost, znanje, kompetentnost. Jul je mesec, gospodo, letnji su raspusti, ove pare bi ostali mrtvi kapitali na poziciji 411, jer ne postoji ni ideja, ne postoje ni projekti, nisu sprovedene procedure, ne znamo šta će biti sa Narodnim muzejom. Nije kriva DS. Ona je uglavnom bila odgovorna za neke, naravno, manje muzeje u Beogradu. Obnovili smo Pedagoški muzej, Muzej Nikole Tesle i Muzej automobila. Na tom primeru hoću da vam kažem nekoliko stvari, u čemu se mi razlikujemo. Svi znate da je vlasnik te zbirke gospodin Bratislav Petković, suosnivač je grad Beograd. Ta demokratska vlast i DS je rekonstruisala, adaptirala prostor za Muzej automobila. Ta demokratska vlast je svih ovih godina plaćala troškove tog muzeja i platu direktoru Bratislavu Petkoviću. Nije odustala od toga ni kada je taj isti direktor, zajedno sa gospodinom Aleksandrom Vučićem protestovao ispred Skupštine grada protiv prvo Nenada Bogdanovića, a onda Dragana Đilasa. Neće odustati ni ubuduće. Imamo odličnog novog ambicioznog mladog direktora Bogdana Petkovića. Demokratska vlast će nastojati da njegove ambicije ostvari. U tome je, gospodo, razlika između nas i vas u vladajućoj koaliciji. Zato što mi ne gledamo po principu zbrini užu i bližu rodbinu i partijske poslušnike, nego gledamo šta je dobro za kulturu, za Beograd, za Srbiju. Muzej automobila jeste važan za kulturu Beograda i Srbije i nastojaćemo na svaki način da mu i dalje pomažemo. Da završim, nisu uvek problem samo pare. To najbolje vidimo upravo na primeru para za investicije u kulturi. Važno je i znati, važno je biti stručan i najvažnije je biti odgovoran. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća, poštovani narodni poslanici, gospodine ministre, meni se srce cepalo celo jutro dok sam slušao raspravu vas i gospodina sa vaše leve strane. Pazite, Boža Đelić vozi "juga", Mlađan Dinkić vozi "fiću", a Cane iz Partibrejkersa bi na sve rekao - ludo i brzo. Gospodine Dinkiću, mislim da potpuno nestvarno deluje odluka Vlade da uputi rebalans budžeta u Narodnu skupštinu bez obzira što je budžet u ogromnim problemima pre rekonstrukcije Vlade. U istom danu kada raspravljamo o rebalansu budžeta Ivica premijer je najavio da će doći do ozbiljne rekonstrukcije Vlade koja podrazumeva promenu nekih ministara, verovatno i strukturu nekih ministarstava, tako da će on morati svakako ponovo da razgovaramo o ovim temama. Vi ste juče ovaj rebalans najavili kao najnoviji celovit paket mera koji treba da obezbedi stabilizaciju državnog budžeta. Postavlja se pitanje – pa koga je destabilizovao? Mi smo danas slušali ovde derbi između vas i predstavnika DS ko je više upropastio državu u prethodne četiri godine. Rekli ste da je ovaj rebalans nastao kao plod dogovora u Vladi Republike Srbije, razgovora sa privrednicima, razgovora sa sindikatima sa kirdžijama sa Trga Marksa i Engelsa kako bi predstavljao čvrstu odluku bez kompromisa. Tako ste bez kompromisno predložili ovim rebalansom da ćete uštedeti građanima Srbije 36 milijardi dinara. Ne zna se šta se dobija ovim rebalansom i budžeta od 36 milijardi kada će ukupna budžetska rupa biti do kraja godine po vašim procenama oko 180 milijardi, a prema procenama stručne javnosti čak i do 200 milijardi dinara. Za koliko ste pogrešili, za koliko ste precenili prihode, za koliko ste promašili? Mislim da je ta greška zaista velika jer je rupa jednaka budžetskom transferu za penzioni fond. Sada, da li ste namerno naduvali ove cifre zato što očekujete da će možda ovo biti izborna godina, to će se vremenom pokazati. Nas jedino interesuje ko je kriv za ovaj i ovakav budžetski debakl i odakle će se ova sredstva nadomestiti. Iz ušteda na platama i penzijama, siguran sam da tu neće. Rekli ste da nema zamrzavanja plata i penzija i da će one rasti po 0,5% do kraja ove godine i dva puta će se toliko povećati u 2014. godini. Ako posmatramo prosečnu zaradu u Republici Srbije koja je oko 42 hiljade dinara to će povećanjem iznositi između 110 i 120 dinara za svakog penzionera, odnosno za zaposlenog u javnoj administraciji. To možda nije zamrzavanje, ali mislim da će do kraja 2014. godine se to debelo osetiti na kućnim budžetima ljudi zaposlenih i u državnoj administraciji i kod penzionera, tako da za njih možda nema zamrzavanja ali bojim se da za njih nastupa ledeno doba. Kada predvidimo situaciju da će realan rast privrede izostati i kada realno sagledamo inflaciju, siguran sam da svaki zaposleni i svaki penzioner, bar za tu visinu inflacije, neka ona bude i 10% će moći za toliko manje roba i usluga da kupi u ovoj godini u odnosu na prethodnu. Juče ste najavili neke nepopularne poteze koji direktno guraju prst u oko i vašem biračkom telu, a to je pre svega otpuštanje radnika u javnom sektoru, u javnoj administraciji s tim što to onda naravno otvara problem isplate otpremnina. Predviđen je ovim rebalansom određen iznos u tzv. tranzicionom fondu i za restrukturiranje i verovatno za isplatu ove namene, ali nisam siguran da se ova Vlada neće odlučiti i na prodaju nekog od nacionalnih resursa, recimo, Telekom da bi jednim delom i ovaj trošak mogao da finansira. Rashode planirate da smanjite otpuštanjem viška zaposlenih ali na taj način se svakako smanjuju i budžetski prihodi. Smanjiće se uplate u budžet po osnovu poreza i doprinosa, a ako se smanjuje budžetsko trošenje onda se naravno smanjuju i budžetski prihodi. Ako otpada broj zaposlenih svakako da će to uticati i na neodrživo visok deficit. Rekli ste – privredan rast Srbije zasnovan je na izvozu, a tu ste posebno apostrofirali automobilsku industriju. Naravno, oko toga možemo da se složimo ali činjenica je da je Srbija uvozno orjentisana zemlja i da svako smanjenje vrednosti dinara značajno će se odraziti na povećanje inflacije, a to dalje vodi ka padu kupovne moći svakog pojedinca ali ono što je najstrašnije vodi ka bekstvu privrede u sivu zonu. Sve ovo će značajno uticati na prihodovnu stranu budžeta i na otežanost servisiranje spoljnog duga jer naravno mi smo se zaduživali i u evrima i u dolarima. Znam da ne mislite da će se privreda podići sama od sebe ali što ste uradili da pre svega banke smanje kamatne stope za razvoj privrede, odnosno nešto je na tom polju urađeno, ali nisu te mere dale određene efekte i pozitivan rezultat. Upravo bankarski sistem sa visokim kamatama za privredu je ubio našu privredu. Katastrofalno ekonomsko stanje i još gora ekonomska situacija svakako su se odrazili i na nezaposlenost i zaista ne želim da licitiram podacima koji su ovde ukršteni, da li je ona 22 ili 24%, svakako je nedopustivo visoka i mora da se smanji podhitno. Kažete da je inflacija usporila svoj rast u maju i da iznosi oko 2% ali kada na pravimo neki presek, od 2000. godine pa na ovamo, inflacija u Srbiji je porasla za više od 200%. Kurs dinara od 2002. godine pa do danas je porastao za gotovo 100%. Znači, od 60 dinara od 2002. godine do danas kada je na 114 ili 115 dinara. Deficit u prvih šest meseci ove godine je 98,7 milijardi, neporeski prihodi su niži za 20%. Rekli ste da su prihodi veći za 7%. Pa to je normalno, to smo i očekivali kada ste povećali i PDV i akcize. Ono što je strašno jeste da je porez na dobit opao, odnosno podbacio za 15%. Rekli ste da je naplata 88% ali mene zanima kakvo je izvršenje budžeta u ovoj godini. Ovakvabudžetski deficit je neodrživ ne samo zbog njegove visine već i zbog njegove strukture. Srbija je prinuđena da pozajmljuje novac da bi vraćala neke stare kredite koje su uzimani pod nepovoljnim uslovima i to nas dovodi da tonemo u sve veće dugove i u sve veću zaduženost. Na taj način mislim da je bankrot države neminovan ukoliko se nastavi ovako da funkcioniše ekonomski sistem ove zemlje. Rekli ste da je šansa ove države pored poljoprivrede i građevinarstvo, ali zaista nije mi jasno kada imamo katastrofalan Zakon o planiranju i izgradnji. Ne znam da li znate da je 6. juna zaustavljena legalizacija u Srbiji ali svakako znate da su svi veliki građevinski projekti dodeljeni upravo stranim firmama i da tu domaće firme nemaju mnogo mogućnosti da učestvuju u tim radovima. Sve to na žalost neće nadoknaditi izostanak stranih investicija, a svakako će uticati na smanjenje deviznih rezervi koje moraju opadati da bi se sve ovo pokrilo. Gospodine Dinkiću, smatramo da je krajnje vreme da se kaže da je "car go". To nije više pitanje ni hrabrosti već pitanje morala. Mi smo sigurni da ćemo ponovo za tri meseca raspravljati o novom rebalansu budžeta Republike Srbije ukoliko se naravno u međuvremenu ne budemo sreli u nekoj izbornoj kampanji. Hvala vam najlepše.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić.
Sve vreme govorim da nije jednostavno isplanirati budžet zbog neizvesnosti koja vlada ali takođe sve vreme govorim da Vlada zna šta radi i da kad se naiđe na izazov na njega se odgovara. Naravno, da ima segmenata gde mora da bude mnogo bolji i zato će biti rekonstrukcija Vlade. Što se tiče stanja u budžetu, ta ocena je tačna za prvih pet meseci. To su podaci koji su vama dati. To je počelo da se menja onog časa kada smo mi krajem maja ovde došli u Skupštinu, promenili par zakona i najavili takođe posle dve, tri nedelje raspravu unutar vladajuće koalicije da ćemo napraviti jedan celoviti paket mera. Taj paket mera je rezultirao prvim rezultatom za koji kažem da je odličan, ali da ga nije lako održati u narednim mesecima u junu. Jer, u junu mesecu sad smo dobili i konačne podatke, pre neki dan smo govorili, juče o preliminarnim. Srbija je imala u republičkom budžetu prihode od 71 milijardu dinara, a rashode 75,3, tako da je deficit iznosio 4,3 milijardi dinara. To je najniži budžetski deficit od početka godine. Poređenja radi on je u maju iznosio 17,7 milijardi, u aprilu 26 milijardi, 14,5 u martu, u februaru 28, sedam samo u početnom mesecu januaru. Dakle, 4,3 u junu, koja je sredina godine, dakle nije neki mesec gde su bili praznici, naprotiv, govori da je moguće kroz bolju naplatu,jer su ostvareni rekordni prihodi, sa jedne strane i 71 milijarda je najveći prihod koji je ostvaren od početka godine u jednom mesecu i uz štednju na strani javnih rashoda, da je moguće držati deficit pod kontrolom. Mi ćemo ovako da nastavimo. Naravno neće biti jednostavno, ali vidim ovde značajne pomake u naplati poreza i kažem, mere na strani štednje daju, takođe, efekte. Bilo bi dobro kada bi mogli ovakav deficit iz juna, koji je samo 4,3, da održimo tim tempom do kraja godine. To, naravno, nije realno, ali ćemo učiniti sve da ovu projekciju ispunimo. Ono što je takođe važno, mi ne razmišljamo o tome da li su neke mere popularne ili nepopularne. Ako koštaju građane Srbije, onda one moraju da se sprovedu bez obzira što su nepopularne za političare. To je okončanje restrukturiranja preduzeća. Ili sigurno, meni skreću pažnju ljudi, nije popularno da sada naplaćuješ svima poreze onima koji ne plaćaju. Međutim, bitno je da imamo lojalnu konkurenciju i tu ne smemo da pravimo izuzetke. Hteo bih samo da kažem par reči o kulturi. Ja, naravno, nisam ministar kulture, jako poštujem sve koji se bave kulturom. Mislim da je kultura, kao i druge društvene delatnosti, izuzetno važna za vitalnost, za prosvećenost društva i zato sam se kao ministar finansija trudio da u ovom rebalansu, ne samo da ostavimo ista sredstva namenjena budžetu za kulturu, nego da ih koliko god je moguće u ovim skromnim i ne baš velikim mogućnostima povećamo. Tačno je da će izdvajanja za kulturu biti nešto veća nego što su planirana originalnim budžetom. Tačno je da je to nedovoljno. Što se tiče strukture utrošaka tih sredstava, zaista resorni ministar je taj koji određuje kako će se koji budžet trošiti, ne samo u kulturi, nego u svakom posebnom ministarstvu. Ono što mislim da je značajno da ovde kažem, s obzirom da se i poslanica moja već javljala za reč i da je dala jedan dobar amandman o kome smo i mi u Vladi razmišljali i koji ćemo prihvatiti, jeste da institucije kulture, što se tiče sopstvenih prihoda, budu svrstane u istu kategoriju kao i visoko obrazovanje. Dakle, da sopstveni prihodi trajno ostanu institucijama kulture kako bi mogle da ono što prikupe koriste za sopstvene programe i da u teškim vremenima imaju ovu jednu olakšicu u odnosu na druge sektore. Isto tako, učinićemo sve da iz tekuće budžetske rezerve, kada nam se budu obraćali razni sa zahtevima, damo prioritet upravo investicijama u kulturi. Čuli smo od nekih poslanika ovde da je pozorište u Vranju izgorelo i mislim da ga treba obnoviti. Ima i drugih, naravno, mesta u Srbiji kojima treba posvetiti pažnju, svakako, sa ovom malom tekućom rezervom sa kojom budemo raspolagali. Bolje je da pomognemo onima kojima, možda neka i ne tako značajna sredstva u odnosu na ukupan budžet, mogu učiniti veću pomoć i tako ćemo i činiti. Sve one koji govore u prilog kulturi izuzetno cenim i podržavam, a pokušavam i kao ministar finansija da u ovim uslovima baš tu delatnost pokušamo da pomognemo. Meni je, inače, rečeno da je činjenica je da se ne realizuje projekat obnove Narodnog muzeja kako je planirano i to ne samo sada, nego dugo vremena. Činjenica je da su uvek bivala obezbeđena sredstva, ali da kada je u pitanju projekat, ja zaista nisam ni inženjer, niti znam o čemu se radi, da to ide traljavo, najblaže rečeno. Činjenica je da to jeste prioritet ove ustanove od nacionalnog značaja da se obnovi. Najgore je kada se obezbede sredstva za investicije u ma kojoj oblasti, a posebno u kulturi, kada se to ne iskoristi. Ja se sećam vremena kada sam kao ministar finansija u onoj Vladi Koštunice obezbedio čini mi se 20-ak miliona evra za rekonstrukciju pozorišta tada u Beogradu, za "Zvezdara teatar" i "Duško Radović". To nije nikada realizovano, jer su se pobili, ne znam, unutar gradskih kultura tadašnjih, da li da se kupuju jedne stolice, druge stolice itd, i na kraju su propala sredstva. Ili, da ne pominjem Beograd. Bilo je slučajeva i u drugim gradovima. Znam da je sa Leskovcem bilo dugo vremena problema, pa na kraju je, čini mi se, to realizovano, ali ne onako kako je moglo i koliko je sredstava bilo unapred opredeljeno. Isto je sa Suboticom, sećam se da su stalno nalažene pare, ali nije to uvek efikasno trošeno, što ne znači da ne treba dalje izdvajati. Važno je da u uslovima skromnih mogućnosti, možemo da izdvojimo za kulturu i ministar je meni rekao da će jedan deo tih sredstava koja su ostala u budžetu, a koja su nastala preraspodelom iz ovih koja neće biti utrošena za Narodni muzej, jer jednostavno nemaju te projekte do kraja spremne, da će biti namenjen " Filmskom centru" Srbije, za srpski film, da će biti namenjen za neke druge manifestacije, uključujući i podršku Egzitu, ko je već to dovodio u pitanje, a moj resor je kao svake godine uplatio 9 miliona dinara iz Sektora turizma, a nadam se da i Ministarstvo kulture sada ima dovoljno sredstava da doda, ukoliko je to potrebno, ne samo za Egzit, nego i za svaku važnu manifestaciju, uključujući Guču, sve manifestacije širom Srbije, koje jesu bitne za lokalni kulturni razvoj, za Subotičku manifestaciju, uDane filma itd.
Prvo Miroslav Petković, replika, pa zatim Gorica Mojović.
Vrlo kratko, gospodine ministre, složićemo se u dve stvari, da ekonomski rezultati Vlade, odnosno niži budžetski deficit u jednom mesecu ne sme da zavisi od toga da li Vaskrs pada u aprilu ili maju i složićemo se da Srbija ima loš poreski sistem, i da pojačavanjem rada inspekcijskih službi, i većom finansijskom disciplinom, neke stvari mogu da se pomere na bolje. Takođe, podržavam vaše, kako ste rekli, nepopularne mere, vezano za otpuštanje određenog broja, pre svega, partijskih kadrova iz državne administracije, morate, ako su oni višak, ako ne rade taj posao kako treba, ako u opštinama i lokalnim samoupravama ne možemo da zateknemo nijednu praznu stolicu, sigurno je da je takva situacija i tzv."gumenoj zgradi", i ti ljudi neka potraže sreću, u privatnom sektoru. Pitam vas još jednom, prema Zakonu o radu, i prema drugim propisima, vi morate isplatiti njima određene otpremnine. Iz kojih sredstava će se to isplatiti, ukoliko je tranzicioni fond planiran, pre svega za restrukturiranje? Znači, sledi nam, i to ne treba kriti, neminovno prodaja, da li "Telekoma", da li nekog drugog velikog sistema, da bi jednostavno stvar mogla da radi.
Hvala. Replika, Gorica Mojović.
Gospodine ministre Dinkiću, ovo što ste upravo rekli, da ćete usvojiti amandman koji sam dala na Zakon o budžetskom sistemu, neće obavezivati ustanove kulture, da sopstveni prihod uplaćuju u budžet, je dobra vest za kulturu Srbije, jer taj Demaklov mač koji je visio nad svim ustanovama, koji bi njih demotivisao, da u ovako skromnim uslovima i sa ovako skromnim budžetskim sredstvima, imaju još i tu obavezu da uplaćuju sopstveni prihod u budžet, bi daleko otežala njihov rad. To je dobra vest. Moram da vas ispravim, što se tiče toga ko se sa kim pobio i zbog čega nije " Zvezdara teatar", započeta rekonstrukcija, jer prvo, ne znamo odakle vam te cifre, s obzirom da u to vreme nije postojao predračun. To je jedna stvar. Što se tiče pozorišta "Duško Radović", ovih dana se pozorište vraća u svoju matičnu kuću. Rekonstruisano je i obnovljeno pozorište "Duško Radović", a sa "Zvezdara teatar" je bio problem imovinsko pravnih odnosa, što je nama veoma dobro poznato i da je to najčešće kamen spoticanja. Kod rekonstrukcija nije bio problem, ni znanja, ni spremnosti, ni volje, nego je bio problem upravo nedefinisanih imovinsko pravnih odnosa oko jednog placa pored pozorišta. Toliko, istine radi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Kovačević.
Uvažena predsedavajuća, uvaženi ministre, uvaženi narodni poslanici i građani Srbije, rebalansa budžeta je bilo i biće, ali činjenica jedna koju se uvek u ovoj raspravi, i juče i danas, spominje - zašto i zbog čega. Osnov pri rebalansu budžeta, koji je ovde pred nama, je suštinski i dubinski, po meni, u nekom periodu koji stoji iza ove vlasti i ove vlade. Probleme su iznosili mnogi poslanici danas ovde. Pričali su o pogrešnimi promašenim privatizacijama koje su se dešavale u nekom prethodnom periodu i dolazimo stalno na jedan isti početak. Punjenje budžeta očigledno da nije onako kako je planirano. Glavni i suštinski problem je, po meni, upravo u onim privatizacija o kojima smo govorili, koje su se izdešavale u nekom prethodnom periodu. Sve te privatizacije su danas upravo problemi koji su vezani i koji se dešavaju prihodovanjem i punjenjem budžeta. Govorimo o ciframa i brojkama otpuštenih radnika. Otpuštanje radnika je mnogo više bilo i dešavalo se u prethodnih 13 godina, odnosno 12 godina, pre nego što je ova vlada došla. Glavno punjenje budžeta i prihodavanje je bilo u nekim fabrikama i firmama koje su zatvorene. Slažem se da je bilo nekih preduzeća, javnih preduzeća, fabrika itd, koje nisu mogle da opstanu i koje je trebalo privatizovati. Govorim konkretno za sredinu iz koje ja dolazim. Fabrika celuloze i papira "Matros", koja je nekada imala 5.000 radnika, nije mogla da radi, ali je sa 1.500 radnika mogla da radi. Podsetiću samo da Srbija dnevno 24 šlepera roto-papira uvozi iz Austrije, ne spominjući iz okruženja Bugarske, Rumunije i BiH deo koji uvozimo. Što se tiče stanja u poljoprivredu i agrokombinata, ovih dana se provlačilo da jednostavno devize dajemo i da plaćamo za uvoz pasulja. Pa prvo što je urađeno i što je privatizovano to su bili ti agrokombinati koji su na neki način donosili sredstva i punili budžet, ne spominjući fabrike šećera koje su bile na ovim prostorima. Govorim samo za teritoriju Srema. Nije bilo opštine koja nije imala proizvodnju i bila naslonjenja, kako poljoprivredne proizvodnje šećerne repe, tako i drugih žitarica, da ne pričam o povrtarstvu. Sve su to neki segmenti koji su dovodili i punili budžet. Promenom vlasti, vraćam se na neku 2000. godinu i kasnije, postojali su okruzi. Imamo načelnike okruga, imamo inspekcije koje su formirane kao republičke inspekcije. Centralizacija tih inspekcija koje su se nekad nalazile u upravno-pravnom okrugu, za koje je bio zadužen načelnik okruga na neki način, kako i na koji način rade, danas su inkorporirane i u funkciji su određenih ministarstava. Dok se određeno ministarstvo seti šta mu onaj radi u određenom okrugu, kako i na koji način funkcioniše, nalazi se upravo određeni problem naplate određenih poreza, kako poreza, tako i određenog procenta PDV. Neko je juče napomenuo da je naplata PDV svega 42%. Pitamo se kako i na koji način doći do onih 58%? Da se dotaknemo sive ekonomije ili, bolje reći, crne ekonomije, naplate akciza na cigarete, piće i sve ostalo. Sve ono što je bilo regulisano na neki način i dato da sprovode inspekcijske službe lokalnih uprava, poreskih uprava mnogo je bolje funkcionisalo u nekom periodu nego što je to urađeno posle 2000. godine. Mislim da bi glavni i ključni problemi bili da se okruzima vrate upravo nadležnosti za određene inspekcijske službe. Prethodni govornik je napomenuo da, jednostavno, rad određenih inspekcijskih službi koje su formirane nije adekvatan i nije zadovoljavajući. Što se tiče plaćanja i prihodovanja, poreza i doprinosa na lične dohotke, i tu bih dao predlog i tu bi se trebalo razmisliti. Nekada je postojala služba platnog prometa, gde se mogla kontrolisati uplata poreza i doprinosa na lične dohotke i svega ostalog što ide iz bruto ličnog dohotka. Danas je to razdvojeno. Jeste da je mnogo komfornije. Možete da platite u bankama, poštama, ali je to vrlo teško kontrolisati i to se vrlo teško kontroliše. Mislim da dobar deo malih, sitnih preduzeća i privatnika izbegava plaćanje određenih poreza i doprinosa. Kada bi ušli u ta preduzeća, uglavnom su to u 99% slučajeva gde je minimalac, odnosno minimalan lični dohodak. Ovde se danas i juče mnogo čulo o ulaganju u obrazovanje, nauku i ostalo. Suštinsko pitanje koje se nameće, a dolazi iz redova opozicije je bilo i njihova glavna floskula zalaganja prilikom promena je bilo da se ulaže u nauku, u obrazovanje i u mlade ljude. Mislim da nikad veći odliv mladih ljudi i kadrova nije bio nego u ovom prethodnom periodu posle 2000. godine. Smanjenje rashoda na ovoj strani od 37 milijardi je poruka svima nama da je u nekom periodu koji je iza nas, gde se formiralo, zapošljavalo, počev od vojske, policije, prosvete, državnim organima, iziskuje jednu temeljnu analizu i upoređivanje sa nekim podacima u nekom periodu kada je to bilo čak manje za 40%. Suštinski smo ovih dana raspravljali i o zakonima o zdravstvu, gde smo jednostavno gledali i konstatovali da je manjak zdravstvenih radnika, a upravo u nekoj nadgradnji gde nemamo potrebu upošljavamo i zapošljavamo i stvaramo rashode. Mislim da je u ovom prethodnom periodu učinjeno dosta propusta, a naročito što se tiče javnih preduzeća. Mislim da treba u narednom periodu upravo uštedu tražiti u tim segmentima. Znači, bukvalno na neki način postaviti javna preduzeća koja su isplativa i koja imaju snage da egzistiraju i da nastave sa svojim radom, a da ona javna preduzeća za koje nema izvesnosti i znamo da sve vreme posluju sa određenim gubicima i da je država onaj segment koji stalno dotira, gde se komforno živi i dele izuzetno visoke apanaže i lični dohoci, počev od Aerodroma, itd. Mnogo ima takvih preduzeća glomaznih. Mislim tu i na "Železnice", EPS itd. To su mnogo veliki giganti koji su po meni veliki gubitaši. Velika sredstva se odlivaju direktno iz budžeta i veliki su potrošači. Mislim da bi to bio jedan pravi trenutak i momenat da se suočimo sa tim problemima i da te probleme rešimo. Što se tiče lokalnih samouprava činjenica je da su ovim prethodnim zakonom u lokalnim upravama ostali bez 9% prihoda, koji je lokalnim upravama bio razvojni budžet. Koristim priliku da sa Ministarstvom finansija i ekonomije se iznađe način kako pomoći lokalnim upravama i naći načina, jer mnoge lokalne uprave su ušle u određene projekte i izvođenje određenih radnji i finansiranja određenih projekata i investicija. Tih 9% je bilo ono što je bilo potrebno za razvoj određenih lokalnih sredina. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, jutros nisam reklamirao povredu Poslovnika zbog kašnjenja u radu, jer kao što znate održan je protest naučnih radnika Republike Srbije zbog nemanja para u budžetu, pa sam očekivao da su kolege iz najveće vlastodržačke stranke otišli da podrže kolege naučnike. Vi ste se sa ovim budžetom takođe deklarisali kao naučnici, samo što je ovde reč o naučnoj fantastici, a ne o nauci, jer je ovakav budžet kakav nam dajete zaista u domenu naučne fantastike. Jutros kada sam bio na pijaci u Kruševcu, pitao me je jedan seljak kod koga kupujem voće – izvini, hoćeš mi onako srpski objasniti šta je to rebalans? Nemoj da mi objašnjavaš kao onaj što štiti prava seljaka sa žvakom u ustima, pa niti razumem ja njega niti razume on sebe. Nego mi ovako srpski objasni šta je to rebalans budžeta. Vidiš domaćine, rebalans budžeta ti je sledeća stvar – imamo Vladu koja želi da potroši ono što nije zaradila, da radi ne ume, da planira ne zna i onda mora da zavuče ruku u narodni džep da bi spasila državnu blagajnu i to ti je moj domaćine, najkraća definicija ovakvog rebalansa budžeta. Naravno, mi smo ukazivali kada ste donosili ovaj budžet, da ovaj budžet nije dobar i da ćete morati da radite rebalans. Sada kažemo da ćete raditi rebalans rebalansa. Ali od 1858. godine, od uvođenja ozbiljne parlamentarne demokratije u Srbiji, ovo je prvi put da se radi rebalans pre rekonstrukcije Vlade. Ko nama garantuje da će Žarko Obradović da ostane u ovoj Vladi? Valjda se borite protiv korupcije, valjda ćete da ga smenite konačno, pošto on ne zna da podnese ostavku. Zašto onda on da daje neke predloge za prosvetu, zašto neki drugi ljudi za nauku i kulturu da daju predloge kad verovatno u toj novoj Vladi neće sedeti? Da li je ovaj rebalans nečiji politički testament ili je ovo u stvari rebalans pale Vlade koja i ne zna da je pala? Mislio sam da je ovo budžet budućnost, a ne budžet prošlosti. Nažalost, moje kolege govore samo o prošlosti u koju izgleda žele da nas vrate. Pričate o privatizaciji i loš je budžet zbog loše privatizacije i lošeg vršenja vlasti. Hajde objasnite to radnicima "14. oktobra" i "Prve petoletke". Te fabrike nisu privatizovane, a znate kada su propale? Ja sam Kruševljanin i ne možete meni da pričate bajke. Propale su zbogvaše politike '97, '98. i '99. godine, kada ni dinar jedan niste uložili u novu tehnologiju, u znanje, Srbiji ste natovarili sankcije, pa ste onda svojom politikom pozvali NATO bombardere da nas bombarduju. Onda nam pričate nešto o privatizaciji propalih srpskih fabrika. Zemlju ste ostavili razorenu, i ekonomski i materijalno i u svakom drugom pogledu, najviše u proteklih 100 godina. To što ste vi Srbiji uradili to ni najveći neprijatelji nisu mogli da nam urade. Drugi nam neprijatelji nisu bili potrebni pored vas. Sada ste vi ti koji ćete da oporavite Srbiju kroz ovakav rebalans budžeta. Vi što dobacujete – tema, možda je tema to što se jede kavijar i pije džin, a ima se para, ima se čim, ali samo za direktore javnih preduzeća. Da ne pričam ovo što je kazao gospodin Đurić iz LDP, da ne pričam o porcijama tartufa u "Franšu". Nije to tema. Gladni su građani Srbije, ide im voda na usta dok ovo pričam. Zahvaljujući praznim frižiderima, ove godine leto neće ni osetiti. Klima imada radi kada otvore prazne frižidere samo tako. Ali nije to tema, u pravu ste. Tema je budžet i kako ovu zemlju izvaditi iz bule gde ste nas doveli. Rekao je ministar Dinkić da neće pregovarati sa MMF. Dogovorite se sa prvim potpredsednikom Vlade, Aleksandrom Vučićem pre nego što izađe na konferenciju za novinare, šta hoćete, a šta nećete. Pre pola sata je rekao – učinićemo sve da otpočnemo pregovore sa MMF. Ko ostaje u Vladi, ko ne ostaje u Vladi? Dogovorite se da znamo šta je politika. Ima li pregovora ili nema? Još jednom, dogovorite se vi iz G17+ da li ste bili u Vladi ili niste. Kada god je nešto dobro, bili ste u Vladi, kada ne valja niste bili. Kao u "Balkan ekspresu". Da li ste vi muzičari – pa nismo. Niste? Pa ne, jesmo, samo tetki lek da odnesemo. Hajde neki lek za buđenje da se malo razbudimo i da vidimo i konačno definišemo da li ste bili u Vladi ili niste. Ako niste nemojte da kažete da su Jura i drugi projekti vaši projekti, aako ste bili kažite – zaslužni smo za ono što je dobro, ali zaslužni smo i za ovo što ne valja. Za kraj moram još da vas pitam nekoliko stvari, jer zaista se osećam kao da vi niste u stvari u vlasti. Kao da ste opozicija, ali ste opozicija samo kada vam odgovara. Isto i SNS. Opozicija je samo kada im nešto ne odgovara. Kada je nešto dobro onda su oni vlast. Kada treba uzeti privilegije, ali vlast ne podrazumeva privilegije, nego odgovornost za to da se ne čupa hrast star 600 godina. Jer, Turci su izašli na proteste kada su hteli da poseku neka stabla na onom Trgu Taksim, mnogo manje starosti. Samo i ovo da vam kažem, protiv tih Turaka smo pod tim hrastom podigli pre 200 godina ustanak. Nemojte da ga sečete, nemojte da ga selite. Planirajte, radite kako treba. Tomislav Nikolić kaže pre neki dan – ojačaću ekonomske veze sa svetom. Makar da je jednu tablu stiropora izvezao negde u svet, makar da je to uradio, da doprinese. Hajde kažite mi koji ekonomski posao je napravio Tomislav Nikolić? Ne izlazi iz aviona, kao da su mu krila porasla, a smejao se i Vuku Jeremiću i Borisu Tadiću. I to je dvokrilac postao. Čak vojna uniforma, pa trči tamo u Resavu, a onda trk u Zagreb. Ne znam kada je stigao da se presvuče. Na kraju moram da pitam još jednu stvar? Kazali ste da je afera aflatoksin uništila srpsku poljoprivredu i da smo je mi izmislili. Ako je izmišljena afera aflatoksin, što ne vratite dozvoljenu granicu aflatoksina na 0,05 mikrograma po kilogramu mleka? Kažite – to je izmišljeno i evo, vraćamo. Što ste menjali te granice? (Predsedavajuća: Gospodine Milivojeviću, dužnost mi je da vas podsetim da govorite o temi dnevnog reda.) Ko u potok upadne na sebe da se ljuti. Nemojte na vodu da se ljuti. Dakle, za kraj vas samo pitam jer ćemo imati rebalans, rebalansa budžeta i da li će nam ljudi koji sada vode Vladu Republike Srbije i ovi ministri koji sede u toj Vladi ostati ministri posle rekonstrukcije Vlade? Ako neće zašto prvo niste obavili rekonstrukciju pa onda rebalans? Hvala.
Narodni poslanik Marko Atlagić, po Poslovniku.
Poštovana predsedavajuća, reklamiram član 107. – govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Mislim da je prethodni govornik duboko uvredio ovaj dom kada je rekao da je narod Srbije, da smo mi, citiram, pozvali NATO bombardere. Trebali ste ga upozoriti. Da kažem kao čovek struke jednu rečenicu, da obrazložim ovo, da niko od zapadnih savremenih istoričara to ne tvrdi da smo mi to učinili, već SAD i saveznici i NATO pakt zajedno sa našim domaćim NATO prašinarima. Drugi prestup, kada je spominjao Tomislava Nikolića, Tomislav Nikolić nije za njega, za mene, za nas Tomislav Nikolić, već predsednik države, kao što je bio i Boris Tadić, svih nas, bez obzira šta on misli o meni i šta misli o gospodinu Milivojeviću. Još jednom rečenicom. Bili ste dužni da ga upozorite jer je iznosio neistinite podatke. Samo da kažem da u jednom institutu, u ovoj rečenici, gde je gospodin Đelić bio ministar nauke, čitavo jutro nam drži pridike, ukrao jedan penzioner 673.000, a gospodin Đelić zna o čemu se radi.
Molim vas, gospodine Atlagiću, nemojte da širite temu sa povrede Poslovnika.
Hvala. Ovo radi istine i pravde.
Gospodin Milivojević ima poseban stil u izlaganju. Poštujem njegov stil. Svaki put kad osetim da treba da ga upozorim, ja ga upozorim. Međutim, nekad se to pogrešno shvati. Izvolite, gospodine Iliću.
Da, hteo sam da kažem da je zaista duhovita izjava gospodina Milivojevića i da bi parlament bez vas bio dosadan. Meni je interesantno, volim da vas slušam. Da vam odgovorim na dilemu iz "Balkan ekspresa" – da, sa vama smo bili u Vladi i nema dileme. Ono što je problem jeste što ste se vi iza nas krili, odnosno nas ste isturali da pokažete kako ste zbog nas imali loše rezultate. Niste imali hrabrosti da preuzmete odgovornost. Znate li kad ste izbacili Mlađana Dinkića iz Vlade? Onoga dana kada je vaš bivši predsednik trebalo da se slika ispred rezultata koje smo mi ostvarili, ispred "Fijata" pa mu je smetao Dinkić. To je bio trenutak kada ste vi odlučili da nas izbacite iz Vlade. O tome se radi, istine radi. Da, bili smo sa vama u Vladi. Vi snosite odgovornost za tu vladu jer ste imali najveće poverenje u tom trenutku i ono što vam ja zameram jeste da nemate pravo kao bivša velika stranka da se krijete iza nas.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, isto mogu kao moj kolega Vlada Ilić da kažem da bi ovaj parlament verovatno bio jako dosadan bez kolege Milivojevića, jer on je uvek spreman da se vrati u neke prošlosti, verovatno zato što je čovek prošlosti, a mi gledamo u budućnost. U ovoj našoj bliskoj prošlosti, Vlada koju je predvodio Mirko Cvetković i DS za privredu i ekonomiju Srbije bili su razorniji nego NATO bombardovanje. Pogledajte koliko je fabrika zatvoreno, pogledajte koliko je proizvodnje uništeno. To ne može da se poredi sa vašim rezultatima. Tu ste stvarno bili takvi da čak i da ste imali dobru strategiju kako da to izvedete, verujem da ne biste uspeli onako kako ste to stihijski, ali vrlo uspešno, uništavali srpsku privredu i ekonomiju. Pokušavate to i danas. Odgovornost, slažem se, svi ljudi koji nose izvršnu vlast, dužni su da imaju odgovornost prema onome što rade. Što se te odgovornosti niste setili pre, recimo, samo dve godine, kada smo radili rebalanse rebalansa, kada smo radili rebalans budžeta u decembru mesecu za tu istu godinu, zato što je Mirko Cvetković potrošio pare, pa sad treba da se donese zakon da ne bi išao u zatvor, 72 sata pred istek fiskalne i budžetske godine? Toliko o tome. Mogao bih o vama mnogo da pričam, ali dva minuta je vrlo malo, pošto ste i Poslovnik upropastili, čak i to.
Narodni poslanik Srđan Milivojević, replika.
Kako bih ja voleo da je meni dosadno bez vas. Nažalost, zanimljivo mi je, ali građanima Srbije nije zanimljivo. Građani Srbije stalno hoće neke odgovore, pa mi kažu – pitaj, molim te, ovo. Evo, pitanje za G 17 plus – ako smo toliko bili loši, što ste glasali za naše zakone, koje smo mi pisali? Vi ste tu samo bili istureni. Da li ste glasali možda i za kredite? Zajedno smo glasali ovde. Nemojte da se odričemo onoga što je bilo dobro, a zajedno smo radili. Ovo je bilo dobro što smo radili. Nije moglo drugačije, nije moglo bolje i nemojte sada da se odričemo. Nemojte da dozvolite koalicionim partnerima da ovako govore o vama, da ste upropastili Srbiju u protekle dve godine. Što ne nađete neke bolje? Što ih onda ne izbacite iz Vlade? Imate 126 i bez njih. Ako su oni toliko loši, imate tako loše mišljenje o njima. Ali, meni niste dali nekoliko odgovora na nekoliko pitanja. Evo, recimo, za predsednika, kako neko reče, Nikolića. Ovih dana čujem da će Ministarstvo zdravlja da kupi jednu kliniku za 20 miliona evra. Ta klinika poznata je samo po tome što je predsednik Nikolić tu primao infuziju. Bio je jedan jedini pacijent. Dok je čitavo srpsko zdravstvo na infuziji ovog trenutka, mi sad kupujemo kliniku za tercijarnu zaštitu, kako je pisalo kad se ta klinika otvarala, a tamo gde je primarna zaštita nema stentova, nema insulina i to će vam mnogo bolje reći gospodin Dušan Milisavljević čega sve nema. Kada pričamo o poljoprivredi, uništili ste poljoprivredu, znate li kako je grad ove godine uništio poljoprivredu u Lučanima, u Inđiji. Što nije Tomislav Nikolić obišao makar jednu opštinu koju je grad dotukao, da bi katastrofa makar bila kompletna? Dođe lepo tu i on obiđe i onda je katastrofa stvarno kompletna. Kaže – biće toliko raketa, a ne morate da gledate u nebo i da se krstite i da to bude protivgradna zaštita u Srbiji u 21. veku. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Veroljub Arsić, replika.
Kada su u pitanju stentovi, 2011. godine, zvao me je jedan prijatelj iz Smedereva, mogu kasnije ime i prezime da vam dam, nisu imali stent da ga operišu. Nemojte da se pokrivate toliko baš. Nije to baš najbolje rešenje. Kada pominjete rakete, pa nema, pokrali, odnela braća protivgradne rakete. Nema para, pokraden. Morali smo da nadoknadimo štetu "Agrobanke", "Razvojne banke Vojvodine", pa robne rezerve tri, četiri milijarde dinara. Evo, samo za robne rezerve, pa koliko bi bilo raketa? To su ljudi koji su vodili tada vladu DS, koja je tada, kako vi kažete, bila stožer, pokrali, nestalo. Što se tiče putovanja predsednika Republike, možete i za to da prebacujete, ali ne možete da poreknete da od kad je ova Vlada i od kad je ovaj predsednik Republike predsednik svih građana da je ugled Srbije u svetu mnogo veći nego što je to bio dok je predsednik DS bio predsednik Srbije. Imali ste privatnog predsednika, samo za sebe, samo za svoju stranku. Čak je tada govorio da je DS institucija. Institucija je nešto što pripada svima, a DS je samo onaj ko veruje da niste odgovorni za ono što se dešavalo u Srbiji u proteklih 13 godina. To je vaš problem. Nemojte više sa toliko žara, sa toliko srčanosti da pričate o rezultatima ove Vlade. Možda jesu neki za kritiku, ali budite uvereni da sve ovo što radi ova Vlada i ovaj rebalans budžeta nisu ništa drugo nego iznuđena politika zbog propasti koju smo zatekli kada smo preuzeli Vladu i kad smo preuzeli Srbiju i kad smo videli u kakvom je haosu, beznađu i siromaštvu.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Pošto smo već kod ovih raketa, hajde da vam i tu kažem neku o raketama. Danas na istoj ovoj konferenciji za novinare, o kojoj sam već govorio, koju je održao prvi potpredsednik Vlade, koliko čujem uskoro i prvi predsednik Vlade, Aleksandar Vučić, kazao je – nismo pravili vatromet kada smo dobili nepostojeći ovaj datum koji smo tako proslavljali. Naravno da niste, potrošili ste rakete. Pravili ste vatromet 9. juna 1999. godine, u Kruševcu. Gledao sam svojim očima iz dvorišta. Ne znam šta ste tada proslavljali? Pobedu nad NATO paktom? Kako smo ih pobedili, jedva smo se oporavili, verujte. Trebaće nam još 20 godina da se oporavimo. Gledajte još jedanput da ih pobedite tako, molim vas, dok ste na vlasti. Kada je reč o ugledu Srbije i o tome šta mi kao država uživamo i kakav ugled, kako je Tomislav Nikolić podigao ugled. Posle svake njegove posete su morali da trče i Aleksandar Vučić i Mrkić da objašnjavaju izjave i da se izvinjavaju, da grade one mostove koje je porušio svojim nesmotrenim i besmislenim izjavama, kada je reč o pomirenju u regionu. Kada govorite o tim raketama, možda nema tih raketa zato što su pokradene, nego zato što ne znate da sprovede Zakon o javnim nabavkama, da kupite Srbiji ono što treba. Već ste godinu dana na vlasti. Kako prošle godine, uradili ste analizu tih skladišta – možda su bila puna pa su prodata za vreme vaše vlasti, jer ste godinu dana na vlasti? Čudi me da i bibera ima u skladištima za ratne rezerve. Možda neko jede i plače nad sudbinom Srbije. Nemojte da na takav nivo svodimo parlamentarnu raspravu. Niste dali ni jedan odgovor zbog čega je ovo budžet budućnosti a ne prošlosti. Niste ni jednu kazali o tome kako ćete da smanjite deficit? Da li ćete da pregovarate sa MMF ili sa Svetskom bankom? Ne znate da vodite ekonomiju. Srbiju ste sveli na tabloide, na "Farmu", na zabavu, na Cecin koncert, gde je draže predsedniku Vlade da ode nego da dođe u parlament i da odgovara. Hvala.
Vreme. Gospodine Arsiću, odgovorite. Time ćemo završiti krug replika.
Dame i gospodo, kada slušam ovo o čemu moj kolega priča, prilično sam zabrinut za njegovo zdravstveno stanje. Nigde nisam pročitao da je Aleksandar Vučić izjavio da nećemo da pravimo vatromet na današnjoj konferenciji. Takođe, nigde nisam pročitao da je prvi potpredsednik Vlade protiv sporazuma sa MMF. Ovde je rečeno da je priča oko MMF nerealna za 2013. godinu, ali ćemo zato da se obratimo Svetskoj banci, a da nastavimo program sa MMF 2014. godine, i to onim istim MMF koji ste oterali februara i marta meseca 2012. godine. Kada je u pitanju datum i ta polemika da li je on određen ili nije, gospodo, dugo ste varali EU i one dole ljude na Kosovu, Srbe i EU. Sada mi treba da ispravljamo i da vraćamo poverenje da nas prihvate kao ozbiljnog i iskrenog partnera i pregovarača, zato što ste sve što god ste im obećali u Vladi Mirka Cvetkovića, slagali. Tako da, budite malo realni i makar malo prihvatite deo odgovornosti za ono što se sada dešava u Srbiji. Imamo mnogo problema sa vašom prošlošću. Što se tiče robnih rezervi, čim je pokrenuta priča oko aflatoksina, pokrenuta je i inspekcija o robnim rezervama. Vaši prijatelji su se jako lepo dosetili da jednu istu robu premeštaju iz silosa u silos, dok nismo krenuli, odnosno dok inspekcija nije počela da kontroliše sve silose u istom trenutku. Tada se videlo koliki je manjak u robnim rezervama, koji je nastao za vreme vlade Mirka Cvetkovića.
Vreme. Gospodine Jovanoviću, pretpostavljam da ste hteli povredu Poslovnika? (Da.) Ako ste hteli povredu Poslovnika, prvo moram vama da dam reč, ako je po Poslovniku. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Gospođo predsedavajuća, povređen je član 104. Poslovnika Republike Srbije, narodnog parlamenta Republike Srbije, imajući u vidu činjenicu da se govornici ispred DS na krajnje nekorektan način, bukvalno pljujući po poslaničkoj grupi SPS, izjašnjavaju a govore o sami sebi. To je najbolji način kako se manifestuje jedna stranka, govoreći o samoj sebi. Ono što je veoma zanimljivo, nadam se da ćete to sada dozvoliti, jer ako poštujete nečiji stil, onda ćete svakako poštovati, a taj stil nesumnjivo ukazuje na sledeće. Neki se još uvek nisu naučili na tuđim greškama. Svoje greške smo prepoznali, izvukli iskustva … (Predsedavajuća: Gospodine Jovanoviću, zaista sam dužna da vas upozorim da ne možete institut povrede Poslovnika zloupotrebljavati. Molim vas, isključivo pričajte o povredi Poslovnika.) Gospođo predsedavajuća, ne zloupotrebljavam. Isto tako ste dopustili i predstavniku DS, kada je imao pravo da koristi ono što treba da koristi po Poslovniku, to isto pravo zloupotrebljavao i čak ga niste ni opomenuli. Nažalost, mene opominjete, što nije u redu. Sve vreme je bila priča o ministarstvima, o ukazivanjima na sasvim devete stvari u odnosu na temu o kojoj danas raspravljamo. Zbog čega ni jedna opomena nije upućena tom istom govorniku? Osim toga, ako se već stalno ukazuje na nekakav sotonski aspekte naše koalicije, zbog čega su gospoda bila sa nama u koaliciji? Zbog čega to sada ističu? Tada im nije smetalo. Sada, sada kvalifikuju sami sebe. Bili su sa nekim ko ne valja. (Predsedavajuća: Gospodine Jovanoviću, drugi put vas upozoravam, nemojte da se bavite repliciranjem.) Drugi mogu da se bave? Zahvaljujem se. Nemam više ništa da kažem. Dovoljno je samo da opomenete onoga ko bude ubuduće kršio Poslovnik. Izvolite, možete mi odgovoriti.
Molim vas, prošlo je vreme. Dozvolite da vam odgovorim. Dakle, reklamirali ste povredu člana 104. koji reguliše pravo na repliku. To o čemu ste pričali zaista nema veze sa tim članom 104. Odgovoriću vam i u vezi pitanja predstavnika DS. Tada nisam predsedavala i zaista mi je žao. Reč ima narodni poslanik Zoran Kasalović, replika.
Predsedavajuća, ovo ne bih tretirao kao repliku, ovlašćeni sam predstavnik a spominjali ste neke ocene … (Predsedavajuća: Gospodine Kasaloviću, imate pravo samo na repliku kao ovlašćeni predstavnik.) Pre svega, želim da kažem da je SPS stranka koja je izvukla pouke iz svoje prošlosti, prepoznala je određene greške i podneli smo političku odgovornost zbog toga. Naravno, našu politiku su ocenili građani na izborima, kao i politiku DS. Ono što sada radi DS, SPS i sve stranke u nekim narednim izborima, ponovo će proceniti građani. Ubeđeni smo da vodimo politiku u dobroj nameri za većinu građana Republike Srbije. Nemoguće je da se ovde i u danu rasprave o rebalansu budžeta mimoiđe privatizacija, Zakon o privatizaciji za koji SPS nije glasala. Proces istrage dokazujeda je to bila loša i lopovska privatizacija, i da u dobrom delu onoga čemu se nalazi Republika Srbija, a da budemo iskreni i sa pozicija sa kojih je ušla u ovu veliku ekonomsku krizu, može se puno zahvaliti takvom procesu privatizacije. Premijer Ivica Dačić je sigurno skoro od početka višestranačja premijer koji je najviše puta, i uvek kada je bio poslednji četvrtak u mesecu i tačke koje su bile jako bitne, bio prisutan ovde u Skupštini. Čak ste mu zamerali da mnogo uzima učešća u raspravi. On je iskazao želju da sve vreme provede, da se obrati svima i da odgovori na sva moguća pitanja. Pripisivanje te neke tendencije da premijer nije prisutan, da ne želi da učestvuje u raspravi u parlamentu, mislim da nikako ne može da stoji. Na kraju krajeva, ova Vlada je pokazala sposobnost i hrabrost za ono što prethodna Vlada i neke druge prethodne vlade nisu imale i propušten niz godina. (Predsedavajuća: Vreme.) Kažite iskreno, da li je dobro što je ova Vlada uspela da dobije datum za početak pregovora ili nije i da li je prethodna Vlada obmanula, konkretno premijer, da je MMF ostao u Republici Srbiji, ubeđivao nas, a u stvari je napustio i otišao iz Srbije zbog vođenja takve finansije politike?
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Poštovane dame i gospodo, pokušaću samo na nekoliko primera da kažem šta je to zaista novo u ovom budžetu i u tome kako ova Vlada vodi politiku kada je u pitanju integracija Roma i da pokušam da imamo zaista celovit odgovor na to gde su sredstva u ovom budžetu i u ovom rebalansu budžeta za integraciju Roma – da li postoje ili ne postoje. Bitno je da razlikujemo u tom procesu dve stvari. Jedna stvar koja je suštinski nova a to je da ova Vlada i ovaj rebalans budžeta i budžet uopšte prepoznaju stvaranje novih alata za realizaciju procesa za integraciju Roma, a da oni budžeti koji su postojali pre toga imali su samo sredstva za Dekadu Roma skrivena na različitim mestima i pozicijama i ona smo imali informaciju da je Srbija potrošila 70 miliona evra za integraciju Roma i taj podatak je tačan, jer mi ga je potvrdio predsednik Evropske komisije u Zagrebu na jednom sastanku kada smo bili na Stiring komitetu Dekade Roma. Onda se građani pitaju – zašto ta sredstva nisu stigla do njih? Zašto oni ne osećaju boljitak? Zašto nevladine organizacije nisu uključene u taj proces? Zašto samo dve ili tri nevladine organizacije su imale ekskluzivitet da uvek i na svakom sastanku, koji je bio u Vladi ili u nekim drugim segmentima, budu isti ljudi, a nisu bili ostali? Šta je sada tu kvalitetno novo? Kvalitetno novo jeste da Republika Srbija finansira jedan drugačiji institucionalni okvir koji se sastoji iz sledećih segmenata – prvenstveno postoji Kancelarija za ljudska i manjinska prava. Ta Kancelarija za ljudska i manjinska prava u kojoj su bili zaposleni ljudi koji jednostavno nisu znali svoj posao, a potvrda toga govori u prilog tome da pre mesec dana ljudi koji već osam godina rade u toj Kancelariji nisu znali da napišu nijedan najobičniji poslovnik za Savet za integraciju koji je formiran pri Vladi, da nisu znali niz drugih stvari, pa smo uspeli sa Organizacijom za evropsku bezbednost i saradnju da obezbedimo mentorsku pomoć ljudima koji tu rade, da ne bismo pokretali određene postupke da ti ljudi izgube radna mesta, pa da neko kaže da neko nekome želi da se sveti. Stvorili smo uslove da Kancelarija za ljudska i manjinska prava i ljudi koji su zaposleni u njoj odgovore potrebama. Šta su potrebe? Potrebe su da prepoznaju u budžetu i u rebalansu budžeta da u delu koji govori o finansiranju poljoprivrede postoje sredstva za subvencije, da od tih sredstava mogu i Romi da konkurišu da formiraju staklenike, plastenike i da se bave proizvodnjom, da u tom budžetu postoji u delu za urbanizam osam miliona dinara i da trebaju da imaju rezultat da Srbija stvori jedan novi model 2014. godine, da se pojave prva naselja koja će da budu definisana na taj način da u njima budu sve socijalno ugrožene kategorije, pa i Romi, da te socijalno ugrožene kategorije rade, da od svog posla otplaćuju stambene jedinice koje imaju, a ne više da im se te stambene jedinice samo poklanjaju, već da ti ljudi osete da su oni učestvovali u stvaranju svojih stambenih jedinica. Imamo ovog trenutka više od tri miliona evra za koje nije znala prošla Vlada da stavi u funkciju zajedno sa gradskim vlastima. Napokon smo i to uspeli da uredimo sa unosom da se ta sredstva stave u funkciju i da napokon počne zbrinjavanje ljudi koji su u kontejnerskim naseljima, koji su na volšeban način prebačeni iz "Gazele" i došli su u takvu situaciju kakva jeste. Postoje sredstva koja su obezbedila da ne samo tri nevladine organizacije nego stotine nevladinih organizacija učestvuju u konsultacijama donošenja politike koju definiše Vlada Republike Srbije i to se sprovodi sa Organizacijom za evropsku bezbednost i saradnju i na taj način se direktno romska zajednica uključuje u taj proces, a ne kao ranije, da to budu dve organizacije koje imaju ekskluzivitet. Treća stvar koju upravo pregovaramo, nadam se da će da se uradi, u tom budžetu treba da budu sredstva da Srbija postane centar određenih regionalnih projekata i mogu da vam prenesem da je to izuzetno pozdravljeno od strane određenih direktora u direkcijama Evropske komisije Mirela i od komesara za zapošljavanje Evropske komisije i od gospođe Vivijan Reding sa jednog sastanka gde smo imali razgovor sa njenom zamenicom. Pozdravljaju to što Srbija postaje centar realizacije regionalnih projekata i sama činjenica je da je Srbija bila domaćin okupljanja svih predstavnika parlamenata koji su Romi i to nam daje jedan kapacitet da razvijemo projekte, kao, recimo, Akademiju za mlade lidere Rome, gde Srbija postaje centar obrazovanja i Roma i drugih ugroženih kategorija koji se vraćaju posle toga u Evropsku komisiju i u nacionalne vlade. Za sve to deo sredstava je obezbeđen u ovom budžetu Republike Srbije. Novina jeste u tome što se prvi put na jasan način reklo, upravo je to PjerMirel rekao da je jako dobro što sa seminara na kome postoje zaključci, ti zaključci više neće da budu zaključci pojedinca, već će biti deo zaključaka vladinog Saveta i na taj način se daje legitimitet. Da nije sve ovo samo prazno slovo na papiru, moram da se vratim na praksu i možda delimično da odgovorim na to pitanje ko je gde bio, ko je koja prošlost, zašto je to tako ili ovako. Da nije uspostavljen ovakav institucionalni okvir 2007. godine u Vojvodini, kada smo sarađivali sa vojvođanskom Vladom, ne bi se desilo da 2007. godine Vojvodina dobije milion evra direktne pomoći za proces integracije Roma, gde je svaki učenik imao 50 evra stipendiju. Da je to zaista tako, govori činjenica da 2008. godine kada smo prekinuli saradnju, onda nisu imali kapacitete i nisu spoznali efektivnost ovog sistema, o kome govorimo, na republičkom nivou i te stipendije su u tom periodu izgubljene i zapravo nisu dobijene. Da je ovo zaista dobro, što radimo sa Ministarstvom urbanizma, govori činjenica da je Kulski model, o kome se danas govori u Evropi kao primeru dobre prakse zbrinjavanja socijalno ugroženih kategorija, je 2007. godine uređen u Kuli i da to radi Srbija danas i da Srbija taj model predstavlja kao nešto novo, a da posle Kule ni u jednom drugom mestu taj model se nije primenio. Dakle, toliko o tome koji ljudi sede u poslaničkoj grupi SNS. Toliko o tome da li su ljudi u ovoj poslaničkoj grupi ozbiljno razmišljali o nekim stvarima. Toliko o tome koliko Romska partija razmišlja o tome da zaista se približimo i stvorimo alate da ta sredstva koja postoje u budžetu Republike Srbije dođu do krajnjih korisnika. Na kraju, dozvolite mi da zaključim, toliko o tome da li ste vi u stanju da u Vladi u kojoj je ovog trenutka direktno zaduženo 12 ljudi, koji su bili zaposleni i 2005, 2007, 2009. godine, da ti ljudi nisu znali jedan za drugog da postoje. Da su postojala sredstva međunarodnih organizacija koja su htela da pojačaju te kapacitete, da Srbija ima 25 zaposlenih koji se bave tim postupcima, izvinite, ali to je polovina Kancelarije za ljudska i manjinska prava ili je to četvrtina nekog resora. Dakle, nije pitanje da li postoje sredstva i resursi. Osnovno pitanje jeste koliko smo mi posvećeni tome da taj problem rešimo, da iskoristimo i pet miliona evra koje Organizacija za evropsku bezbednost i saradnju sada koristi i tri miliona u gradu Beogradu koje treba da se iskoriste za stanogradnju i sredstva koja su u različitim delovima budžeta pripremljena, pa i sredstva za zapošljavanje građana u Srbiji. Na kraju krajeva, sve će to da pomogne da mnoge stvari koje su do sada išle po internetu, vreme kada je postojao medijski mrak, kada smo zaista samo jednu opciju afirmisali, i dozvoljavali da neko iznosi samo jednu istinu, da zaista izađe prava istina i o ovome, i u tom smislu vidim vrednost ovoga budžeta, ovog rebalansa budžeta, i aktivnosti Vlade Republike Srbije. Zaista za mene je mnogo bolji domaćin onaj kada vidi na polovini meseca da nešto nedostaje da se dogovori sa članovima porodice kako to da reši, nego domaćin koji ubeđuje svoje članove porodice cele godine da ima para, da nema problema,a onda kad sinovi stasaju onda ne znaju za koju će dužničku tačku da se pre uhvate i onda ne znaju šta da rade. Naš narod, narod u Srbiji, prepoznaje, i ja to prepoznajem u ovom aktu Vlade, da trebamo da kontrolišemo stvari, da trebamo da se dogovaramo. Manji je problem definisati svakog meseca politiku nego ostaviti u nasledstvo deci da ne znaju šta da rade sutra, jer nismo uradili ono što treba. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Raspoloživo vreme vam je dva minuta i 40 sekundi. Izvolite.
Koliko ste rekli, četiri minuta. Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, ministre, predstavnici Vlade, danas pričamo o rebalansu budžeta. Poslanici DSS su, kada je usvajan budžet, govorili da je ovaj budžet neracionalan i da mora da se izvrše određene korekcije. Mi to danas i radimo. No, govoriću o ovom rebalansu budžeta s jednog drugog aspekta, to kako će uticati na životni standard građana juga Srbije i šta građani juga Srbije mogu da očekuju posle izglasavanja ovog rebalansa budžeta. Dakle, Vlada se opredelila da štedi najviše na onima koji najviše proizvode, koji najviše upošljavaju, zatim na školstvu, na zdravstvo. Ova vlada se opredelila da štedi na poljoprivredi, a nije se opredelila da štedi na preglomaznom državnom aparatu koji, složićete se samnom, i te kako predimenzioniran za naše uslove. Najveća stopa nezaposlenosti u Srbiji na jugoistoku Srbije je 26,3%. U Jablaničkom okrugu ona varira između 36-38%. S obzirom da su Ministarstvu za rad i zapošljavanje uskraćena sredstva za otprilike tri milijarde dinara, građani Leskovca se boje da li će projekti poput "Prve šanse" ili javnih radova sprovoditi i da će oni biti uskraćeni za ta sredstva. Druga stvar o kojoj želim da pričam je poljoprivreda. S obzirom da je Ministarstvu poljoprivrede uskraćeno 3,7 milijardi, to će nas sa juga Srbije najviše pogoditi. S obzirom da je u gradu Leskovcu registrovano negde oko 24 poljoprivrednih proizvođača, dakle 96 hiljada ljudi zavisi od poljoprivrede ili, ako hoćete precizno, 61% građana Leskovca zavisi od te primarne poljoprivredne proizvodnje. Ovo što ste skratili Ministarstvu poljoprivrede i te kako će pogoditi naše poljoprivrednike koji su računali na te subvencije. Gospođa Kalanović je rekla da njenom ministarstvu treba da bude uskraćeno 1,7 miliona za kapitalne projekte. Ona kaže da one opštine koje su računale na ta sredstva neće moći da presvuku puteve tj. kratere na njima koji se nalaze na jugu Srbije. Iz ovog vidimo da će rebalans budžeta najviše pogoditi nas sa juga Srbije, najsiromašniji deo Srbije, odakle se iseljava najveći deo stanovništva. Očekujem, gospodine ministre, da vi ozbiljno porazmislite o kompletnoj toj situaciji ili da mi sa juga Srbije pošaljemo zahtev za datum da nas primite da budemo punopravni član Srbije. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Pejčiću.) Završavam. Na kraju krajeva, ono što je premijer Ivica Dačić rekao u Nišu kada je bio na sastanku sa predsednicima opština da se vlast seti juga Srbije jedino kada su ratovi i to je u potpunosti tačno. Izgleda da će onaj ko ostane zadnji sa tih prostora morati da ugasi svetlo. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, slušajući sve ove rasprave, sebi postavljam jedno pitanje na koje nikako ne mogu da nađem odgovor i pokušaću da odgovor potražim sa vama. Koliko neozbiljnih i nestručnih ljudi sedi u Vladi Republike Srbije? Zaista sam zabrinut za stanje u ovoj zemlji. O ministru finansija neću da trošim reči, dovoljno je uzeti zapisnike sa sednica Narodne skupštine … (Predsedavajući: Gospodine Seniću, molim vas, sada tema nije Vlada, ni stručni kadrovi. Danas je rasprava o budžetu. Molim vas, nemojte sada širiti temu na kadrove, nego se vratite na budžet.) Ko je predložio budžet, ako ste toliko elokventni? (Predsedavajući: Vratite se vi na budžet. Kada bude Vlada tema, onda govorite o Vladi i o kadrovima Vlade.) Molim vas samo da mi ne upadate u reč, nije kulturno. Dakle, o radu ministra finansija neću da trošim reči, dovoljno je uzeti zapisnike sa prethodnih sednica i videti da je budžet za 2013. godinu najavljivao kao svoje čedo, da je rekao da je prvi put samostalno sastavljao budžet tj da nije imao nikakvih uticaja sa strane, da je budžetski deficit ovim budžetom prepolovljen. Posle toga je bio zadovoljan i da budžetski deficit bude 1,5% niži nego prethodne godine, pa se pravdao da je u Rusiji već izglasan rebalans budžeta, s tim što kada uporedimo Rusiju sa toliko miliona stanovnika i nas sa sedam i po, jasno je da su neuporedive stvari. Ako smo već kod struke, zaključak je da je u Srbiji najveći promašaj budžetskog deficita od svih rebalansa koji su do sada vršeni u celoj Evropi. Kažemo da je poljoprivreda razvojna šansa Srbije i puna su nam usta poljoprivrede, a 64 hiljade poljoprivrednih gazdinstava čeka isplatu subvencija. Neozbiljno je da ministar poljoprivrede kaže da čeka rebalans budžeta da bi subvencije bile isplaćene, a rebalansom budžeta mu ukidamo ili mu ukidate 3,7 milijardi dinara za Fond za subvencije. Danas je na berzi istrgovano pšenicom roda 2013. godine, cena je 16 dinara. Šesnaest dinara je nedovoljno za pokriće osnovnih troškova proizvodnje. Rebalansom ukidamo milijardu i po za Direkciju za robne rezerve. Čime će država intervenisati i zaštiti poljoprivredne proizvođače da mogu da zasnuju proizvodnju i sledeće godine? Ako i zasnuju sledeće godine, čuli smo premijera i ministra unutrašnjih poslova da on ne zna kako je Sektor za vanredne situacije, koji je u sklopu njegovog ministarstva, dobio nadležnost nad protivgradnom zaštitom i on se toga odriče tj. ne zna šta da radi sa tim. Vidimo da se sredstva ovim budžetom ukidaju Sektoru za vanredne situacije i mi ćemo definitivno jedinu protivgradnu zaštitu imati tako što ćemo gledati u nebo i krstiti se ili moliti se. Nije mi jasno kako to država brine o poljoprivredi kada dozvoljava da se proizvodnja ne odvija na adekvatan način. Nemamo mogućnost ni bezbednog uzgajanja poljoprivrednih proizvoda, ni kasnije da otkupom pšenice,… Podsećam vas da je, iako osporavate rad Direkcije za robne rezerve u 2012. godini, cena bila 23 dinara pšenice, da je pretprošle godine cena bila 20 dinara, a sada smo došli na 16 dinara. Prošle godine cena višnje je bila 150 dinara, a sada poljoprivrednici dobijaju jedva 50 dinara. To je politika naše vlade. Još jednom želim da ukažem na neophodnost da se, pored ministra poljoprivrede, poljoprivrednom u ovoj zemlji trebaju baviti i drugi ministri i da ministar finansija ne može da kaže – mene ne zanima šta je u drugim ministarstvima, neka drugi ministri sami sebi određuju budžet, jer on je taj koji brine o budžetu. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Mlađan Dinkić. Izvolite.
Mislim mladi gospodine da sta vi potpuno u pravu, osim što ne sagledavate zašto sada nema dovoljno novca za poljoprivredu. Da nije bilo "Agrobanke" bilo bi više za agrar, da nije bilo "Razvojne banke Vojvodine" bilo bi više za razvoj poljoprivrede. Dvadeset milijardi dinara smo mi dali iz budžeta da pokrijemo ove dubioze, samo u mandatu naše vlade, a još 40 milijardi je dato u mandatu prethodne Vlade za neuspešne i bespotrebne, pokazalo se, dokapitalizacije. Da li je bolje da smo 20 milijardi imali da damo za poljoprivredu ili za pokrivanje dubioza? Sigurno da bi bili srećniji da sada imamo taj novac za agrar. Činjenica je da je budžet za poljoprivredu maltene tokom celog mandata prethodne Vlade iznosio svega oko 2-2,5% maksimalno procenta budžeta. Sad je 4,25 i nakon ovog rebalansa i nakon ovog prinudnog smanjivanja dela sredstava. Moram da vam kažem da ministar Knežević je vodio računa da, kad smanjuje, smanjuje tamo gde neće biti tih efekata o kojima ste vi govorili. Dakle, zadržaće subvencije poljoprivrednicima direktne a smanjuje neke stavke gde će se ulaganja nadomestiti iz kredita. Na primer, kod budžetskog fonda za vode mi ćemo, umesto da finansiramo projekte navodnjavanja iz domaćeg budžeta, konkurisali smo i očekujemo pozitivno rešenje od razvojnog fonda Abu Dabija i nadam se da ćemo ove godine doći u parlament i sa tim ugovorom na ratifikaciju i da ćemo dobiti 400 miliona dolara samo za poljoprivredu. Minimalno je zaista, nije lako raspolagati i opredeliti budžet za bilo koju delatnost, a poljoprivreda jeste, tu prosto ne treba da imamo bilo kakvih rasprava, i dalje prioritetni sektor, ali da nismo imali neke potpuno nepotrebne troškove koji su vezani za pogrešnu politiku iz prethodnog perioda, u bankarstvu u ovom slučaju, sada bi imali mnogo više novca na raspolaganju.
Aleksandar Senić. Izvolite.
Pre neki dan je objavljen spisak dužnika "Agrobanke". Najveći među njima je finansijer srpske nestručne stranke, a većina među njima su saradnici SPS. Sa njima trenutno sedite u Vladi. Gledao sam ovaj rebalans budžeta i nisam video dodatne troškove predviđene za sanaciju "Agrobanke" i "Razvojne banke Vojvodine", ali sam video dodatne troškove za sanaciju dugovanju "Srbijagasa", dve milijarde, a četiri skoro ste uzeli poljoprivrednicima. Šta se dešava sa "Srbijagasom"? Kada ste najavljivali da je ovaj budžet vaše čedo, znali ste situaciju i u "Agrobanci" i u "Razvojnoj banci Vojvodine". Moje pitanje – šta je sa Zakonom o javnim nabavkama, gde je 70 milijardi dinara uštede? Predstavljali ste ga ovde kao epohalno otkriće i rekli smo - 70 milijardi dinara uštede zato što se više neće navodno krasti na javnim nabavkama. Gde su te pare? Ja ne vidim ni fond od uštede, a ne vidim ni da su negde uračunate kao dopunski prihod ili kao ušteda. Vidim da radite rebalans sredinom godine. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Seniću.) Dakle, besmisleno je zaklanjati se iza projekata u kojima ste i vi učestvovali, već prihvatite odgovornost da ne znate da vodite finansije ove države.
Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Pogledajte malo bolje ovaj predlog budžeta koji ste dobili i videćete troškove za "Razvojnu banku Vojvodine". Samo malo detaljnije pogledajte budžet. Što se tiče Zakona o javnim nabavkama, znate i sami da je krenuo da se primenjuje pre mesec, dva dana i jasno je da efekti ovog zakona će biti vidljivi od budžeta za narednu godinu, pa nadalje.
Zoran Kasalović, po kom osnovu? (Zoran Kasalović: Spomenuta je SPS.) Prvo se Kasalović javio. Izvolite.
Mladi kolega je spomenuo, ali nije rekao ništa o imenima. Apsolutno demantujem da se radi o bilo kakvim članovima SPS, simpatizerima, finansijerima, bilo šta. Ako je možda on znao šta se dešava u "Agrobanci" i u "Razvojnoj banci", moram da kažem da mi i građani Srbije nismo znali i možda su neki bili neobavešteni, ali na svu sreću, ova Vlada Republike Srbije je vrlo jasna i odlučna i ima dobre rezultate kada je u pitanju borba protiv kriminala i korupcije i nema nikoga ko može to da zaustavi. Mi sada svi imamo informacije šta se radilo i šta se dešavalo u "Agrobanci" i "Razvojnoj banci Vojvodine" i da li je ta "Razvojna banka Vojvodine" trebala da finansira neke projekte koji bi doprineli razvoju AP Vojvodine ili smo dobili situaciju da je jedna razvijena pokrajina došla na dno i po prosečnoj plati i po opštem stanju infrastrukture u Vojvodini. Da ne govorim da je jasno izraženo iseljavanje dela stanovnika iz Vojvodine ka nekim većim centrima, pre svega Novom Sadu i Subotici, jer jednostavno nema nikakvih uslova za život. Gde su ti novci, gde su oni završili, ko je uzimao kredite, to mi znamo. Više puta je ovde spomenuto da neko ne zna da vodi javne finansije. Pitao sam vas. Održana je sednica Odbora za finansije na inicijativu LDP krajem 2011. godine, ministar i premijer su nas ubeđivali da MMF nastavlja aranžman, da imamo eventualno neke nesuglasice oko izdavanja garancija, dokapitalizacije komercijalne banke, ali da su naše javne finansije odlično, u redu i da MMF ostaje. Kažem vam da je on obmanuo i članove Odbora za finansije, poslanike, javnost Srbije. Ovde je bilo pitanje – sa kim ćete sarađivati, sa MMF ili Svetskom bankom? Kako da sarađujete kada su i oni obmanuti?
Reč ima Veroljub Arsić, replika, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam već mlađim kolegama rekao da se bar trude da kritikuju, ali da govore istinu. Rečeno je da na spisku dužnika stoje članovi SNS. Reč je, naime, da na tom spisku zaista stoji ime i prezime Dušan Stupar. Samo u Beogradu ih ima devet po telefonskom imeniku. Takođe, po telefonskom imeniku u Srbiji ih ima 27. Dragi kolega, ako ste toliko hrabri, izađite ovde pred novinare, a ne da se krijete iza imuniteta narodnog poslanika zato što kada govorite sa govornice, imunitet postoji i nepovrediv je. Izađite i kažite – Dušan Stupar, predsednik opštinskog odbora SNS sa Zvezdare je na spisku dužnika "Agrobanke". Što ne smete da izađete? Najlakše je tako da govorite. Čitao je i vaš predsednik poslaničkog kluba, pa neće više. Shvatio je da možda nije bio za sve u pravu. Što se tiče te pljačke, hoće neko da me ubedi da su odobravani krediti i da imovina koja je davana za te kredite ne odgovara vrednosti kredita, znači, višestruko je manja, da novac nije podeljen sa onim ko je podizao kredit i sa onim ko je odobravao, a tu stoje vaši kadrovi. Znači, u sumi koja je nestala iz "Agrobanke", barem 30% su odneli članovi upravnog i nadzornog odbora. Šta je sa viceguvernerom koji je kontrolisao poslovanje "Agrobanke"? Ni dlaka sa glave mu nije falila zato što je izveštaj bio lažan. Šta je sa "Razvojnom bankom"? Ima li tu članova SNS ili ćemo da dođemo do Bojana Pajtića? Prestanite više na taj način da diskutujete sa nama. Kritikujte realno, ali nemojte da izmišljate činjenice i da plasirate lažne informacije.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, replika. Izvolite.
Uvaženi gospodine Arsiću, morao sam da se javim, a hteo sam da izbegnem. Ja vas pitam da li smete vi ovo da kažete napolju bez vašeg imuniteta, ovo što ste sada rekli za Bojana Pajtića i DS? To je jako nezgodna stvar. To je mač sa dve oštrice. Mi smo čitali i na prvom mestu se nalazi gospodin Stupar. Moguće je da ih ima dosta, ali samo jedan je iz "Univerzal banke" i samo jedan ima prostoriju u kojoj sedi vaša stranka. Ne znam da li je on vaš član, to stvarno ne znam, ali znam da ovo nije nama javio Laufer, kao vama nekad, nego je objavio "Blic" – dnevni list. Prema tome, mi smo pročitali novinski članak i pitali smo da li je to tačno? Da li je tačno da je dve trećine ljudi blisko SPS i SNS? Šta je tu problem? Mi hoćemo da vam kažemo da prestanete da pretvarate Skupštinu u sudnicu i da prestanete javni prostor da pretvarate u tužilaštvo. Izvolite, neka ljudi rade svoj posao. Možda ima pet Olivera Dulića, ali su samo jednom oborili optužnicu. To je ta Srbija u kojoj vi hoćete da mi živimo, u kojoj vi izađete ovde i kažete – ova stranka jednako je kriminal. Kada vam se to vrati, onda kažete – e, pa izađi, pa reci to. Šta mislite, koga se mi bojimo posle godinu dana laži, medijskog linča, pretvaranja vaše otadžbinske uprave u tužilaštvo Srbije? Ko se vas plaši više, gospodo? Valjda smo dokazali da smo mnogo otporni na vaše besmislice i laži koje prosipate po Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, replika.
Ako su vama novinski članci jedini izvor informisanja, onda nemam šta da kažem. Tačno je, to je pisano, ali nije tačno to što je napisano, a ovde je rečeno kao da je tačno. U tome je razlika. Zašto je optužnica pala? Verovatno zato što ipak nismo Centralnu otadžbinsku upravu pretvorili u tužilaštvo. U tom tužilaštvu sede svi oni tužioci koje ste vi imenovali. Ne mi, nego vi. Jedini koji je razrešen, razrešen je zato što je stekao uslove za penziju, nijedan više razlog. Ako je optužnica nestručno napisana, makar malo odgovornosti nosite i vi. Nemojte nas da ubeđujete, niti da nam pregovarate da smo mi ti koji vodimo tužilaštvo, da smo mi ti koji utičemo na njega, pogotovo iz razloga što su jako blisko sarađivali sa mnogim advokatima koji sede u poslaničkim klupama u DS. Nemojte to nama da pričate. Nemojte da pričate zato što znam i kako su se postavljali tužioci u Požarevcu i u osnovnom i u višem sudu, kako su se postavljali tužioci i sudije i gde je ko sedeo. Kako to da odjednom advokat sa 60 godina postane sudija višeg suda? Pa zato što je blizak sa ljudima iz DS. U šezdesetoj godini je postao sudija višeg suda, ni manje ni više, a pred penzijom čovek, da napravi prosek zato što mu advokatura, koliko je bio stručan, nije išla. Sada mi moramo da radimo sa takvim sudijama i tužiocima zato što poštujemo zakon i Ustav. To što je pala optužnica, pala je zbog nestručnog veštačenja, a ne zbog toga što ne postoje navodni osnovi sumnje da je počinjeno krivično delo.
Molim vas da ovaj krug replika privedemo kraju. Izvolite, gospodine Stefanoviću.
Mislim da je problem u tome što upravo vi i kažete – šta mi da radimo sa takvim sudijama i tužiocima? Nema vi šta da radite, oni su nezavisni. To je ono što vi ne možete da razumete nikako. Vi kažete – taj čovek je pušten na slobodu, mi zahtevamo da se promeni tužilaštvo. Sećate se tih izjava, ne vas lično, nego iz vaše vlasti? Nije vam odgovaralo što je neko pušten iz pritvora. Kažete – ako bude pušten, to je lični poraz. Zar to nije uticaj na tužilaštvo? Ne postoji naše i vaše tužilaštvo. Ti ljudi su nezavisni i moraju biti. Ali, da to stavimo na stranu, nije korektno da u ovom domu ustanete i pričate o tome ko je s kim šta postavljao, koga i gde. Vi koji imate 670 sudija sa članskom kartom SNS. O nezavisnom pravosuđu onda možemo da sanjamo. Mi smo samo tražili da nam kažete da li su vratili člansku kartu, što je u redu, ali niste nam rekli, ili nisu? Ako su vratili, prihvatamo da ispunjavaju zakonske uslove. Ako nisu, onda ne prihvatamo. Niti mi prihvatamo, niti su ispunili uslove. To je temelj pravne države. To je suština, da ne može kako vi hoćete da ispunite zadato u tabloidima, da tužilac mora tako da postupa i sudija, a ako ne – to su žute sudije i žuti tužioci. To je sramota. To vam neće proći, ljudi, zato što ipak postoje časni ljudi koji primenjuju zakon. Bili su i za vreme naše vlasti i vaše i biće ih uvek. Ti ljudi će na kraju potvrditi pravilo, siguran sam u to. Ne možete sve vreme lagati sve ljude. To je problem sa vašom strankom. Hvala.
Reč ima gospodin Veroljub Arsić i time završavamo replike. Izvolite.
Neću više da se javljam, gospodine predsedavajući, samo još za ovaj deo replika da kažem, a ova će biti poslednja. Jednom prilikom, 2002. ili 2003. godine, jedan od vaših aktivista je ponudio jednom čoveku, mogu kasnije ime da vam kažem, pristupnicu DS. Ovaj je zgužvao i bacio. Otišao sam i podigao tu pristupnicu. Osim osnovnih podataka koji stoje u pristupnici, kao što je ime, prezime, adresa, matični broj itd, piše stručna sprema, pa je postavljeno pitanje – da li je negde sudija i gde, ako je nosilac javne funkcije? To je u vašim pristupnicama tada pisalo. Mogu da je pronađem ako baš želite. Što se tiče nezavisnog pravosuđa i nezavisnog i samostalnog tužilaštva, nikada nisu bili nezavisniji i samostalniji nego sada, nikad do sada. Hoćete da kažete da je sve plasirana informacija da je 360 miliona evra nestalo iz "Agrobanke", da smo mi to izmislili? Ne, nego je pokradeno. To ne može niko da porekne. Za to treba neko da odgovara. Kada je u pitanju "Razvojna banka Vojvodine", što smo od "Razvojne banke Vojvodine" vršili dokapitalizaciju u ovoj istoj Skupštini i pretvarali je u Razvojni fond AP Vojvodine? Zato što je imala gubitke za kredite koje su neki dobijali a nisu vraćali. Da li je to izmišljotina? Nije. Da li je izmišljotina ono što se dešavalo sa Azotarom u Pančevo. Nije. Šta mi to izmišljamo? Možemo da pričamo o tome da li je bilo nešto zakonito ili nezakonito, ali činjenica je da su se u nekom trenutku neke stvari dešavale, a odgovarajuća dokumentacija nije postojala. Kolika je odgovornost rukovodilaca tih organa? To će da odluče sudovi i u to mi nećemo da se mešamo. Lične ratove ne vodimo ni protiv vas, ni protiv bilo koga drugog, ali oni koji su stavili ruku u džep građana Srbije moraće da odgovaraju bez obzira iz koje su stranke, da li iz vaše ili iz SNS, apsolutno je svejedno.
Molim narodne poslanike da ne dobacuju glasno. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, upozoravali smo vas krajem prošle godine, kada ste došli u ovu skupštinu sa predlogom budžeta, da će vrlo brzo doći rebalans, jer je on bio potpuno nerealan. Predlagali smo vam tamo kao DS da imate neke konkretne politike, jer Srbija se nalazi u jednoj teškoj ekonomskoj situaciji. Niste želeli da slušate, tvrdili ste da ste napravili sjajne uštede, da je to jedan odmeren budžet, vrlo realan. Ispostavilo se da je on potpuno nerealan i da potpuno ne odražava sliku naše privrede kojom vi upravljate, odnosno vodite politiku u toj privredi 10 godina. Ma koliko vi govorili da mi preterujemo, mi ćemo nastaviti da vas kritikujemo zato što DS nije sitna opoziciona stranka koja se može kupiti jednim upravnim odborom u "Telekomu Srbije". Nažalost, ono što mi govorimo danas je istina i mi želimo da građani Srbije čuju tu istinu. Žao nam je što danas ovde nema ostalih članova Vlade i što nema premijera Dačića, jer da su ovde, mogli bi da pitamo neke druge činjenice koje su važne, a tiču se i ovog budžeta. Mogli bi da pitamo koji to mafijaši, kriminalci, kontrolišu danas policiju u Srbiji, kao što je to rekao predsednik. Takođe, da vidimo šta je istina. Da li je istina da je Srbija dobila teške uslove od Bundestaga za datum u januaru ili je istina da smo mi pregovore već počeli, kao što kaže premijer? Takođe smo mogli da pitamo da li će Žarko Obradović konačno podneti ostavku, nakon bruke se testovima i katastrofalnog stanja u obrazovanju i prosveti. Meni je žao što kolege negoduju, ali ovo je istina koja mora da se čuje. Tako je, ovo je budžet, ovde se raspravljaju ekonomske politike i ovo je tačka o kojoj se priča i o takvim temama. Tema je i Vlada, gospodo. Nadali smo se da ćete doći sa ekonomskim politikama i merama danas i da ćemo o njima raspravljati. Nažalost, vi ste došli sa najavom nekakvih reformi koje, naravno, neće da se dese. Neće se desiti, kao što se nije desila promena ni u javnim preduzećima, kao što se nije desila promena ni nakon donošenja Zakona o javnim nabavkama. Gde su ugrađene u ovaj budžet te uštede koje ste najavljivali? Kažete – to će od sledeće godine. Gde su uštede u ovoj godini? Gde je sve ono što je obećavano, što se tiče javnih preduzeća? Ona su danas u kolapsu. Nema izveštaja o ispunjenju programa poslovanja, nema direktora izabranih po konkursu. Danas kritikuje staru Vladu, koju je predvodila DS, šef resora nazadne stranke, šef resora za finansije koji vodi finansije u "Telekomu", a u "Telekomu" je danas tektonski poremećaj finansija, zato što sekretarice postaju šefovi sektora, zato što imamo takav skok plata, da to ni ta velika kompanija ne može da izdrži. Danas u Srbiji imamo užasnu ekonomsku situaciju, upravo zbog toga što ste vi nestručni i ne znate da vodite ekonomsku politiku. Prosečna plata u maju je 10% niža nego u aprilu i 6,2% niža nego u aprilu prošle godine i to je istina. Istovremeno, cene osnovnih životnih namirnica su veće i do 30%. Rupa u budžetu raste, biće do kraja godine preko dve milijarde evra možda, pošto potpuno više ne kontrolišete finansije u ovoj zemlji. Mislite da ćete represijama i pritiskom na privrednike koji rade uspeti da napravite da taj priliv u budžet koji očekujete bude takav? Plašim se da to neće da se desi. Prestanite da govorite neistine, od toga neće biti bolje građanima Srbije. Broj nezaposlenih raste, bez obzira na to šta vi govorite i šta kaže vaša anketa o radnoj snazi. U mom regionu nezaposlenost je preko 35% i to ne možete poreći. Da bih dokazao to da ste vi zapošljavali i da je to jedini rast zaposlenosti u javnom sektoru, doneo sam podatke sa sajta vaše organizacije kojom upravlja vaš direktor Nacionalne službe za zapošljavanje. Kaže se: "U odnosu na april 2012. godine, smanjen je broj zaposlenih u pravnim licima za 6.700. Najveći pad su doživele: trgovina, prerađivačka industrija, uslužne delatnosti, obrazovanje, građevinarstvo, zdravstvo, sve ono što stvara dodatni dohodak. Najveći rast zaposlenih u 12 meseci imali su: administrativne delatnosti 5.219 lica, stručne službe i tehničke delatnosti 3.028, vodoprivreda 1.414, državna uprava 927". To je taj rast zaposlenosti o kome vi govorite danas i o kom govori Jorgovanka Tabaković. To je jedno veliko ništa, gospodine Dinkiću. Ono što takođe očekujemo od vas da čujemo, kakve su mere koje vi predviđate za radnike kojima ste namenili otpremnine? Spremili ste novac za otkaze i kartu u jednom pravcu na biro rada. Gde je politika koja će njih zaposliti? To nam niste rekli, to nismo čuli. Mi jesmo za restrukturiranje, za reforme, ali nismo po svaku cenu za to da građani ostaju na ulici sa 2.000 evra u džepu. To nije naša politika. Mi hoćemo da se ponude konkretne mere, da se one sprovedu i da ova zemlja konačno pokrene privredu koju vi 10 godina vodite unazad. Šta je Vlada ponudila u ovom rebalansu? Navešću samo neke primere. Pored manje novca za poljoprivredu, nauku i obrazovanje, infrastrukturu, zdravstvo, vanredne situacije, sve ono što je važno, danas Kancelarija za KiM Aleksandra Vulina ima 16 miliona više za putovanja. Gde će oni da putuju? Ima 60 miliona za ugovore, a nema novca za dečije vakcine. Da li je to moguće? Vi nam tvrdite da ovo nije predizborni budžet. Krunski dokaz, pet miliona više za putovanja Vladine kancelarije za saradnju sa medijima. Imali su 300.000, a sada imaju pet i osamsto. Tu su povećanja, povećanja čistih troškova, a nikakvih razvojnih politika nema. Demokratska stranka neće podržati ovaj rebalans, zato što je on duboko pogrešan i nerealan i zato što će Srbiju uvesti u još dublju krizu. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Mlađan Dinkić. Izvolite.
Sve vas razumem, nema razloga da budete ni nervozni ni agresivni, iznesite šta imate. Sada ću vam pročitati nešto da biste možda bolje ocenili okruženje u kome se nalazimo. Vlada je obezbedila ukupnu uštedu od 750 miliona evra u Predlogu rebalansa za 2013. godinu. Dogovorene mere štednje su sledeće. Za odbranu, međunarodnu saradnju, diplomatiju, u ovoj godini ušteda će biti 100 miliona evra u budžetu koji je predviđen rebalansom. Za zdravstvenu zaštitu će biti 88 miliona evra manje u ovoj godini. Dodatak za predstojeću novu školsku godinu namenjen za kupovinu školskog pribora, udžbenika koji se dodeljuje po detetu biće smanjen za 15%, a sledeće godine za dodatnih 30%. Preduzeća koja su poslovala sa gubicima, a koja su davala dividende svojim akcionarima neće više moći da budu izuzeta od plaćanja poreza i moraće da plate minimalan iznos, tzv. pravičan porez. Na ovaj način sliće se u državnu kasu 40 miliona evra do kraja ove godine. Pitate se možda šta sam vam pročitao. Ovo je izvod iz Predloga rebalansa budžeta Belgije, daleko razvijenije zemlje od Srbije, koja upravo ovih dana radi takođe rebalans. Već sam vam pomenuo Francusku. Dakle, nije situacija takva da Srbija jedina ima problema u ostvarenju prihoda. Sve zemlje imaju to u Evropi. Prosto, kritika je uvek dobrodošla, ako je dobronamerna, ako možete da nam pomognete kako da popravimo stvari. Mi smo doneli, naravno, naš plan. Ako možete da ga dopunite, dobrodošlo je. Kada pričamo o stopi zaposlenosti, o onima koji imaju posao, bilo u zvaničnoj, bilo u neformalnoj ekonomiji, pomenuo sam taj podatak, ponoviću ga još jednom. U aprilu ove godine, iako je to cifra koja nije dovoljna, posao i u formalnoj i u neformalnoj ekonomiji, u poljoprivredi, dakle, ukupno ima 2.227.000 građana Srbije, a pre godinu dana 2.157.000. Ove godine je 69.814 građana više nego pre godinu dana, od čega je povećan udeo onih koji rade u sivoj ekonomiji. Procena, prema anketi o radnoj snazi, je da oko 405.000 ljudi radi potpuno u sivoj ekonomiji, da nisu evidentirani, da poslodavci njima ne plaćaju doprinose i poreze i to je nešto što mi sada našim merama želimo da popravimo. Dakle, prosto mislim da treba govoriti balansiranim rečnikom, mirno, bez nervoze, jer ova situacija u kojoj se nalazi naša Vlada u ovom trenutku, u kojoj se nalaze mnoge vlade u Evropi i naravno bolje je što smo došli ovde u parlament, apsolutno mislim da je to bolji način, nego kao što je kolega iz Srpske napredne stranke rekao da moji prethodnici su čekali decembar da bi onda izbegli da priznaju kršenje zakona, i da onda tek rade rebalans, tamo negde pred Novu godinu. Ovako, mnoge stvari možemo da popravimo, već sam vam rekao da je i MMF i Fiskalni savet, iako su bili konzervantivniji od mene i tu nema nikakve dileme, prilikom izrade budžeta za ovu godinu, da su i oni za nekih 70, 80 milijardi promašili u proceni. Realno je to tako, nije jednostavno isplanirati budžet.
Hvala. Gospodine Jovanoviću, ne vidim razloga za repliku. Hajde da čujem, ali ne vidim. Iskreno da vam kažem ne vidim razlog, jednostavno ministar je samo dao obrazloženje na vaše izlaganje. Izvolite, da čujem.
Nisam zadovoljan odgovorom. Da li je moguće da mi ne date poslaničko pravo? Hvala. Gospodine Dinkiću, zahvaljujem se na odgovoru, ali mislim da on nije odgovor koji su očekivali građani Srbije. Pitam vas kako ćete radnike koje ćete poslati na biro rada sa tom otpremninom, kako ćete njih zaposliti? Evo, kaže da ovaj sadašnji Predlog budžeta, rebalansa budžeta, kaže da se Fond za zapošljavanje smanjuje za tri milijarde. Na koji način mislite da te ljude zaposlite? Oni će novac potrošiti, biće nezaposleni, nezadovoljni, stvara se socijalna bomba. U mnogim gradovima u centralnoj Srbiji, gde su te kompanije u restrukturiranju nećemo imati načina da rešimo problem. Pitam vas kako rešavamo problem? Statistički podaci koje vi govorite, procentualni, uopšte se ne slažu sa realnim stanjem u životu. Zato što to možete da proverite, ako odete u bilo koji grad u Srbiji, da vidite da su građani nezadovoljni, da svi traže posao i da su realne projekcije nezaposlenih daleko veće od tih 22,4% prošle godine, verovatno i verovatno su mnogo veće od tih 24% danas. Znači, potpuno su ti podaci irelevantni, važno je kakvo je stanje u privredi. Stanje u realnom sektoru je takvo da se ljudi otpuštaju, da se ne zapošljavaju, zapošljava se samo u javnom sektoru, oko toga sam vas pitao. Zašto nije primenjen Zakon o javnim preduzećima, zašto ugrožavamo opstanak tih istih javnih preduzeća, jer su ona još jedino ono što je ostalo u ovoj državi. Hvala.
Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Naprotiv, podaci iz ankete o radnoj snazi su vrlo realni. Oni pokazuju svu težinu sadašnje situacije. Jer, prema tim podacima, pre godinu dana u aprilu, 736.800 ljudi je tražilo aktivno posao, a sada u aprilu ove godine 708.688 ljudi, aktivno traži posao. Ako vi mislite da je to mala cifra, ja ne mislim da je to tako. Dakle, 708.000 ljudi nema posla i aktivno ga traži. U doba pre krize, sećam se 2006. godine to je bilo negde oko petsto i nešto hiljada. Dakle, petsto i nešto hiljada je bila cifra iz ankete u radnoj snazi kada je stopa nezaposlenosti bila 14%. Ali, činjenica je da sada ima nekakvog pomaka, jer je 28.000 ljudi manje nego pre godinu dana. Ali, niko ne govori da se radi o malom broju, stopa nezaposlenosti od 24,1% je izuzetno visoka. Svestan sam potpuno šta znači 708.000 ljudi, to je ogroman broj. Mi smo svesni te odgovornosti, to sam vam rekao, danas je to ponovio moj kolega gospodin Vučić na pres konferenciji. Nama je cilj da smanjimo stopu nezaposlenosti, ne ispod 20%, to neće biti ni najmanje lako, ali to je ključni cilj ove vlade, da probamo da uposlimo više ljudi. Ne može se ovaj problem rešiti preko noći, posebno zbog ove krize. Što se tiče fiktivnih radnih mesta u firmama koje zapravo 20 godina nemaju posla, mislim da će i tim ljudima koji rade baš u takvim firmama, koje niti imaju proizvod, niti imaju tržište, niti zapravo dolaze na posao, a proforme imaju neku subvenciju, laknuti na neki način. Njih ima 787, da vam kažem. Znači, 787 ljudi radi u 27 firmi, koje po našem programu ide u stečaj ovog leta. Dakle, to je mali broj, minoran broj u odnosu na ukupan broj ljudi koji rade u firmama u restrukturiranju. Znači za 27 preduzeća 787 ljudi prima platu od 20 godina te firme malte ne ništa ne rade. Dobiće otpremninu od 300 evra po godini staža, znam da to nije za njih neka uteha, oni koji su blizu penzije, probaćemo da ako ne mogu da se snađu na tržištu posle isteka određenog perioda, da probaju da koriste jedan poseban program, da idu ranije u penziju. Naravno da smo mi raspoloženi da sa Nacionalnom službom za zapošljavanje idemo i na program otpremninom do posla, odnosno ako neko želi otpremninu da iskoristi ulaganje u novo radno mesto, veoma rado bi to podržali. Činjenica je da mnogi ljudi koji nisu radili 20 godina, sada više realno i ne žele to, sada žele da odu u penziju, žele da imaju neku sigurnost. Kako to znam? Pa znam, kada smo imali slučaj kada je "Beneton" došao u "Niteks", kada je došla "Jura" u bivšu "Zastavu elektro" i kada smo pitali radnike – ko želi da nastavi da radi, u Rači se od 300 radnika, 290 čini mi, se javilo za socijalni program, dobrovoljno, iako su dobili ponudu da idu na razgovor za posao. U Nišu od 600 radnika 500 radnika se javilo za socijalni program. Slično je bilo i u "1. maju" iz Pirota. Bio je ponuđen posao za hiljadu i po ljudi, maltene, većina je rekla - ne, mi želimo rađe da uzmemo socijalni program, jer imaju neku drugu mogućnost posla ili da idu u penziju sa tim novcem. To je naša realnost, da čitava jedna generacija koja 20 godina nije imala adekvatno prosto radno mesto, izgubila i volju i to je problem te srednje generacije koja teži. To je problem kako rešiti, to je nažalost socijalni problem ove države. Mi moramo da obezbedimo svakome ko želi da radi posao, da mu ponudimo tu mogućnost, ali moramo pre svega da se okrenemo zapošljavanju mladih, jer to je na neki način budućnost, jer oni koji nisu dugo radili, kažem vam, čak i kada im ponudite posao, većinom se nažalost, izjašnjavaju da bi radije uzeli socijalni program i otišli sa tog posla. Oni nisu za to krivi, desilo se šta se desilo sa raspadanjem Jugoslavije sa gubitkom tržišta, sa zaostatkom u tehnologiji. Međutim, gore je iluziju produžavati, jer nije trošak ove države to što mi dajemo plate nekome ko ne radi ništa. To jeste pogrešno, jer imaju oni koji rade, pa zarađuju plate. Mnogo je veći problem, što se plaća struja, voda, ne plaćaju porezi i prave se ti indirektni troškovi od 750 miliona evra. Ali, ono što ćemo pokušati mi svi zajedno da uradimo, i ko god nam tu bude dao podršku, dobro je došao, bez obzira da li je u vladajućoj koaliciji ili opoziciji, da slučaj po slučaj, pokušamo da nađemo rešenja za one najveće koji su preostali u restrukturiranju i koji imaju makar neku šansu da pronađu odgovarajuće partnere. Potpuno je sigurno da od ovih 54.000 ljudi, najveći deo ljudi će ostati da radi, ali se nadamo da neće raditi u firmama bez perspektive, nego da će raditi u firmama koje imaju budućnost. Beloruski "Amkador" najveća njihova kompanija je i sada zvanično objavio da ide na proces preuzimanja određenih imovinskih celina " Prva Petoletak-a" iz Trstenika. Sigurno ljudi koji budu sa njima radili imaće dobru budućnost jer "Petoletka" već dugo godina njima upravo prodaje najveći deo svojih proizvoda. To je jedna od većih kompanija, čak i za evropski nivo. Slično moramo da napravimo i za druge. Naravno, za one koji ne budu mogli da prate ovo ili ne žele nemamo drugog izbora nego da isplatimo jedan socijalni program od 300 evra po godini staža. Opet kažem, ko god od tih ljudi bude imao želju, elan, da pokuša da nađe posao Nacionalna služba za zapošljavanje je spremna da ga prati sa programom otpremnine do posla. Na žalost, iako je to dobar program mali broj takvih ljudi se odlučuje za taj program, većina želi da dobije otpremninu i onda posle toga, ako je moguće da ode što pre u penziju i to je nažalost naša realnost.
Gospodine Jovanoviću, izvolite ali završavamo dalje sa replikama.
Mislim da je važna tema i da treba da dobijemo potpun odgovor oko ove teme koja se tiče otkaza.
Ne, gospodine Jovanoviću. Dao sam vam sada repliku i ako mislite da insistirate dalje neću vam dozvoliti.
Naravno, repliku. Znači, nisam dobio potpuni odgovor. Tražio sam od vas da kažete na koji način ćemo, evo primera. Mnoge kompanije u restrukturiranju koje zapošljavaju veliki broj građana, a u problemu su godinama i tu se slažem sa vama, a i vi takođe godinama vodite ekonomiju ove zemlje, i znate kakve su pozicije tih kompanija, "14. oktobar" Kruševac, "Magnohrom" Kraljevo, "Goša", "Fabrika vagona" Kraljevo, šta ćemo sa njima? Šta ćemo sa tim ljudima? Da li ćemo i njima 2.000 evra u džep i na ulice? To sam vas pitao i tražio sam odgovor od vas i ne prihvatam to da je čitava jedna generacija izgubljena. Zašto mi nemamo kao država neke mere? Zašto ne spustimo doprinose na zarade koje plaćaju oni koji su pripadnici te izgubljene generacije, da oni mogu sami da se zaposle ili eventualno stimulišemo kompanije da ih zapošljavaju. Zašto to ne možemo? Zašto tu ne možemo da nađemo uštedu? To je jedan predlog. Hvala.
Hvala. Ministar Dinkić, izvolite.
Svaki od ovih preduzeća su slučaj za sebe i kad ste pomenuli "Fabriku Vagona" za sve fabrike vagona, Vlada obezbeđuje program da rade za srpske železnice Program vagonogradnja. Dakle, tu je uključena i "Goša", i "Želvoz" i "Vagonka" iz Niša i "Fabrika vagona" Kraljevo i Subotička fabrika i "Šin voz" iz Zrenjanina. Dakle, svi koji postoje sada suštinski dobijaju mislim skoro dve milijarde dinara godišnje iz budžeta i taj novac nismo smanjivali kako bi uposlili kapacitete i to traje već jedan duži period. Rade te vagone za srpsku železnicu ili za železnice Republike Srpske. Dakle, tamo gde postoji neki program koji ima smisla mi naravno to podstičemo. Što se tiče nekih drugih kompanija, već sam rekao najveći od ovih kompanija koje su sada u restrukturiranju će izaći uspešno iz tog restrukturiranja. Pre svega RTB "Bor" sa 5.000 zaposlenih, pa onda "Petrohemija" sa jednim ozbiljnim brojem zaposlenih, PKB takođe u restrukturiranju, nadam se da će moći da opstane na tržištu, "ZBOP" koji remontuje pruge takođe će izaći i ostati van restrukturiranja bez problema jer je to dobra kompanija. Biće izazov sada rešiti "Petoletku", počinjemo da je rešavamo sa "Amkadorom" biće izazov "FAP", a još veći izazov će biti "Zastava kamioni", biće izazov "14. oktobar", "Župa" i to svakako jesu kompanije gde ćemo dati sve od sebe da nešto nađemo da rešimo. "IMT" i "IMR" takođe, zastareli modeli traktora, moramo da nađemo rešenje da umesto onoga što nema budućnost, fabrika usred Novog Beograda, jasno je da to nije nikakva budućnost, ali da Srbiji treba fabrika poljoprivrednih mašina, treba, da vidimo i da pronađemo rešenje, da imamo proizvod koji nije dovoljan samo za srpsko tržište, nego koji može da se proda u svetu, jer ekonomija obima diktira profitabilnost. Dakle, svakako kao što smo do sada činili, da rešimo pitanja onih najkrupnijih i najvažnijih u jedno preduzeće, jer mi znamo šta "FAP" znači za Priboj, "FAP" jednako Priboj, kao što je "Železara" jednako Smederevo. Dakle, bukvalno nema života za pojedine gradove bez njih. Mi znamo koliko je propala Kruševačka privreda. Znamo šta njima znači da se pronađe rešenje, bilo u postojećim fabrikama, bilo da se dovede neki potpuno drugi proizvođač, da proizvodi nešto što tržište hoće, ali grad ne sme da se ostavi na cedilu, ma koji. Znamo i za Vranje, jer Vranje je imalo i "Koštanu", a sada nema "Koštanu". Međutim, sada će imati "Geoks", a to je jedan od najvećih svetskih proizvođača cipela. Ima "Simpo", to je gigant i ostaće, nije loše što dolazi i italijanski "Ditre". Subotica nema neke gigante iz prošlosti, ali ima zato "Kontinental". "Svarovski" kreće da gradi svoju fabriku, ima šest ili sedam novih fabrika u Subotici. Suština je obezbediti posao koji je održiv na dugi rok. Što se tiče ovih preduzeća, "BIP" sada pozitivno posluje, to je jedna od firmi u restrukturiranju koja neće imati problema da iz nje izađe i ne možemo sve posmatrati izolovano. Suština je da ćemo pokušati da za one teške slučajeve pronađemo rešenje, tu ćemo imati najveći problem. Što se tiče nekih preduzeća, kao što je "Geneks" koji je nekada bio gigant, a nije u životu ko zna koliko godina, tamo svi ljudi znaju da prosto takvo preduzeće nema perspektivu i ono će otići u stečaj. Isto važi, biću otvoren i za ostatak EI u Nišu, isto važi i za ostatak bivše "Zastave" koja sada postoji samo na papiru. Nepristrasno ćemo uraditi analizu tamo gde nema ničega, isplatićemo ljudima socijalni program i pokušati da pronađemo neke druge investitore i investicije da tim ljudima damo neki siguran posao, a ne da idu na posao koji nemaju.
Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević.
Poštovani ministre, slušajući ovu raspravu o rebalansu budžeta, moram da skrenem pažnju na nešto što je najvažnije, a to je borba za život naših građana. Dok mi ovde pričamo i borimo se nekim argumentima, pričamo o nekim brojkama, reći ću vam da ovaj rebalans budžeta, kao i prethodni budžet ove republičke Vlade nije uvažio zdravstveno stanje naše nacije, a ja smatram da je to najvažnije, važnije od svakog pregovora sa EU, od bilo čega. Dok mi sada ovde pričamo, tri devojčice se bore za život. Jedan iz vašeg Vlasotinca koja treba da ide u London na transplataciju srca, jedna iz Erdevika koja treba da transplatuje i srce i pluća, jedna iz Prokuplja, gde se građani Toplice udružuju kako bi pomogli tim građanima. Pitam vas, da li ovaj budžet treba da bude budžet građana Republike Srbije ili treba da bude budžet Republičke Vlade, koja bi zadovoljila neke svoje ambicije i neke svoje stvari u resornim ministarstvima. Zdravlje nacije je najvažnija stvar. Na zdravlju ne smete štedeti, vi štedite na zdravlju, vi osuđujete ovu decu, bukvalno, ja neću izgovoriti tu najstrašniju reč i tu dijagnozu, vi njih osuđujete, zato što nema para i vi kažete tim roditeljima, mi nemamo para za lečenje vaše dece. Boriću se, dokle god to ne promenimo kroz DS, jer je ovakav nehuman način gde ne vidite patnju roditelja koji moraju da mole i prose na različitim humanim akcijama, po različitim televizijama, gde dobijaju podršku novinara, medija, ali to nije dovoljno, jer moraju da dobiju podršku ove države. Pored ove tri devojčice, reći ću vam da li ste za čekanje onkoloških pacijenata nisu smanjene. Obećanje je bilo da ćete kupiti aparate za zračnu terapiju i da ćete smanjiti liste za čekanja. Liste se gomilaju i za operaciju katarakte, povećao se taj broj, opet više od 20.000, a rekli smo prošle godine, smanjićemo taj broj, a ovog puta vam govorim da se taj broj još više povećao. Povećava se broj pacijenata koji čekaju na onkloški tretman. Ljudi, 21. vek, gospodine Dinkiću, ja bih vas zamolio, bar da me pogledate u oči i da kažete, znači, u 21. veku, naši građani umiru zato što niko u Vladi nema obraza, nema morala da kaže, odvojiću pare. Šta vama važe ti novci za gondolu, šta vam znači novac, šta vam znači novac za brodogradnju, šta vam znači kredit za Republiku Srpsku, za računare i vagone? O čemu pričamo? Dajte, to je novac građana Srbije, nije vaš novac, dajte da prvo izlečimo našu naciju, pa da nakon toga ulažemo u neke dalje investicije. S obzirom da nemam puno vremena moje poslaničke grupe, reći ću vam da je naše zdravstvo, zdravstvo srednjeg veka. Reći ću vam da u mnogim bolnicama nemate ni aparate za anesteziju, da u mnogim bolnicama nemate aparate za sterilizaciju i onda se čudite što imate klepsielu, što imate različite epidemije. Zato što niko ne vodi računa u Ministarstvu zdravlja u proteklih 20 godina, a u proteklih 20 godina ste imali najveće ingerencije u tom ministarstvu. Naše zdravstvo, sistem zdravstva Srbije je poražen i građani Srbije to vide svakog dana. Molim vas da se u narednim danima kroz amandmane koje sam ja podneo u ime DS, našao sam sredstva gde sam skinuo sa vašeg Ministarstva finansija, različite specijalizovane usluge, što ja ne razumem šta to radite, subvencije javnim nefinansijskim preduzećima, da taj novac usmerimo onima kojima je to najpotrebnije, a to su naša bolesna deca. Hvala.
Reč ima ministar Dinkić.
Zaista vas molim da ne budete bezobrazni, jer prozivati bilo koga, pa makar i moju koleginicu koja vodi Ministarstvo zdravlja, da želi patnju bilo koga u ovoj zemlji, da ne želi da da novac za neke operacije, a znate i sami jako dobro, pošto znam da radite u zdravstvu, da generacijama ispred nije bilo sredstava za neku vrstu operacija i da se nije odobravalo ni u doba kada ste vi vodili Vladu, niti se ranije odobravalo. Uvek su postojale određene bolesti za koje nije bilo dovoljno sredstava, za lečenje, na žalost. Fond zdravstva ima suficit od osam milijardi dinara, ali ni taj suficit nije dovoljan da bi neki ljudi kojima je potrebna zdravstvena zaštita ovde mogli da naprave operaciju, moraju da idu u inostranstvo i oni to, niti su pokrivali u doba vašeg mandata, niti u doba Koštunice, niti Đinđićevog, nikada to nisu pokrivali. Što tada to niste rekli? Slažem se da treba biti human i pomoći ljudima koji imaju takav problem. Nije u redu da kritikujete ministarku zdravlja zbog toga. Zašto ne pitate lidera vaše stranke, koji je sto miliona evra ili ko zna koliko napravio kada je ušao u politiku na medijima, što nije dao bar makar 10% od toga da leči tu decu?
Reč ima gospodin Vladimir Ilić, po Poslovniku.
Član 107. povređeno je dostojanstvo, mislim da je ovo prevršilo svaku meru. Povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine i ova kritika koju smo čuli je kritizerstvo ogoljeno ljudi koji sami kažu da su gledali budžet. Verujem da su ga gledali, niti su ga razumeli, niti mogu da ga razumeju. Ako neko ovde u Narodnoj skupštini kaže, pravi tako jezivu konstrukciju, kaže da se tri devojčice bore za život i osuđuje ih neko, a ne kaže kolega na šta, a podrazumeva se na šta, onda je to bezobrazluk bez presedana. Sram vas bilo kolega. Vi Vladu optužujete, ministra da je nekog ovde osudio, to zaista nema smisla.
Molim vas gospodine Iliću, nemojte takve reči upotrebljavati. Razumem da ste revoltirani, ali vas molim da se dostojanstveno ponašate u ophođenju prema narodnim poslanicima. Smatram da Poslovnik nije povređen. Ako vi ostajete pri tom stavu, možemo se u Danu za glasanje izjasniti. Da li želite? (Vladimir Ilić: Ne.) Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, čl. 106. i 107. u vezi sa održavanjem reda na sednici Narodne skupštine, član 108, a član 107. dostojanstvo koje je dubinski narušeno izlaganjem ministra Dinkića, koji se obraćajući povišenim tonom poslanicima rekao da su bezobrazni, vi niste reagovali. Bez obzira na stvari koje su ovde rečene sa povećanim emocijama, ipak je mislim nedopustivo da se okreće bilo ko, a naročito predstavnik izvršne vlasti prema predstavnicima građana i da im govori – sram vas bilo, vi ste bezobrazni, a šta vaš predsednik stranke, čovek koji je kontrolisao ne samo sve finansije i ekonomiju, već i zdravstvo u ovoj zemlji, sada diže prst na nas, to nije korektno. Ako je stvar za odgovor, odgovorite. Ako nije za odgovor, nemojte odgovoriti. Ako vas nešto boli i vređa, kažite, u redu. To što vi kažete nije tačno i neću da odgovorim. Mislim da ne treba niko ovde nikog da podučava redu, ali ipak poslanici treba da budu pošteđeni zajapurenosti izvršne vlasti, kada im se postave nezgodna pitanja. Hvala.
Dužan sam samo odgovor na povredu Poslovnika. Potpuno se slažem i apelujem da narodni poslanici komuniciraju na jedan pristojan i dostojanstven način i u tom smislu sam reagovao. Prema tome, smatram da zbog toga nisam povredio Poslovnik, jer sam odreagovao. Ako vi smatrate da treba da se izjasnimo u Danu za glasanje, o povredi Poslovnika, gospodine Stefanoviću, da li želite? (Borislav Stefanović: Ne.) Reč ima Marijan Rističević, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čl. 103, 104, 105. i 106, a ja ću govoriti o članu 106. Govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Slažem se da dopuštajući da se govori o Đilasu, da se govori o njegovom bogatstvu, da se govoreći o tome da on ne da novac iako je zaradio stotine milione evra, itd… (Božidar Đelić, s mesta: Šta je sad ovo?) Stanite malo, sačekajte. Slažem se sa tim da to nije tema dnevnog reda, da nije trebalo dozvoliti da se govori o enormnom bogatstvu predsednika DS, gospodina Đilasa, ne želeći da budem advokat gospodina Đilasa, mislim da to nije bila tema dnevnog reda i ne znam zbog čega ovolika galama, kada sam ja na određeni način na vašoj strani. Slažem se da bogatstvo vašeg predsednika DS, koje se meri stotinama miliona evra nije predmet ove rasprave i zato ne tražim da se glasa o ovoj povredi, ali da se budući izbegava da se van konteksta, van dnevnog reda spominje takva vrsta bogatstva, da se ne spominje da čovek nije izdvojio određena sredstva od tih 100 miliona evra za bolesne devojčice. Stvarno to nije tema dnevnog reda. Ovog puta ću ja blago da iskritikujem predsedavajućeg i ministra koji je o tome govorio, jer stvarno nema smisla spominjati bogatstvo dotičnog gospodina i predsednika DS. Ne tražim da se glasa. Hvala.
Hvala vam što ne tražite da se glasa i da se izjasnimo, ali ipak dužan sam da dam odgovor. Moram reći da smatram da niste u pravu, jer ipak bez obzira na neke izlete, ljudi su govorili o temi, koliko sam ja shvatio i pratio. Prema tome, pošto ne tražite povredu Poslovnika, onda ostaje ovako kako smo se dogovorili. Gospodine Iliću, po kom osnovu? (Vladimir Ilić: Replika zbog pominjanja poslaničke grupe i odgovor gospodinu Stefanoviću.) Gospodine Iliću, gospodin Stefanović je reklamirao Poslovnik. (Vladimir Ilić: Na kraju izlaganja se osvrnuo i spomenuo moju poslaničku grupu.) Ne, ne. Molim vas, nemate pravo na repliku, izvinjavam se. Stefanović je govorio o povredi Poslovnika, nije bila replika. (Vladimir Ilić: Osvrnuo se na moju diskusiju.) Nema veze, on je reklamirao da sam ja povredio Poslovnik, a ne vi. (Vladimir Ilić: Pa kakve veze ima, ali spomenuo je, pogrešno je tumačio moje izlaganje.) Nemate pravo. Reč ima Dušan Milisavljević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, stvarno sam zbunjen kao lekar i kao profesor Medicinskog fakulteta koji je ceo svoj život posvetio borbi za život i zdravlje građana i današnje moje istupanje je bilo da skrenem pažnju na ugroženost sistema zdravstvene zaštite od strane ove Vlade, koja nema sredstva u budžetu da reguliše normalno lečenje naših građana. Možda ćete sad da odreagujete, sigurno hoćete, mene je pogodilo i vaše izlaganje i izlaganje vašeg šefa poslaničke grupe, mislim da bi trebali barem da budete toliko dostojanstveni da se pokrijete ušima, jer je vaš potpredsednik G 17 plus, Tomica Milosavljević, uništio srpsko zdravstvo. Vi ste duže u sektoru zdravstva nego engleska kraljica i ja vas molim da ne morate da nastupate. Hoću samo da kažem da ovaj budžet nije našao sredstva za našu bolesnu decu, da nije našao sredstva za lečenje naših građana, ali je našao sredstva za kupovinu bolnice koja nema svrhu, gde je ležao samo jedan pacijent, pa da li ćemo kupovati fabrike sa stiroporom, da li sada moramo da trošimo 20 miliona evra za zdravstvene elektronske knjižice, zbog čega? Da vas podsetim, 2008. godine, EU je dala 72 miliona evra za izradu informativnog sistema, ovo su informacije od Ministarstva zdravlja koje sam ja tražio kao predsednik Odbora za zdravlje i porodicu, ko je pojeo 72 miliona evra za elektronske zdravstvene knjižice i za izgradnju informacionog sistema u Srbiji. Moje pitanje, nakon dobijenog odgovora ću tražiti odgovornost, s obzirom da su potrošene velike pare, a da ništa nije urađeno na ovom planu.
Reč ima ministar Dinkić.
Možda sam reagovao malo neodmereno i mogu da vam se izvinim zbog toga, zbog načina reakcije, ali ne zbog onoga što sam vam rekao, jer ste vi uradili nešto što je zaista najgore, pokušali ste da politički trgujete sa tuđom nesrećom. Znate i sami da do pre godinu dana Fond zdravstvenog osiguranja je vodio kadar Demokratske stranke i da li je tada bilo novca za lečenje ovakvih teških slučajeva? Da li je zaista bilo? Kažite sebi ako ste profesor, lekar, budite pošteni, da li je tada bilo? Da li je bilo i u mandatima prethodnih vlada? Nažalost, nikada u Srbiji nije bilo dovoljno novca da bi svi koji su bolesni mogli da se izleče ili da se plati neko posebno lečenje u inostranstvu. To jeste nažalost, ali je to činjenica. Zaista nemojte na tuđim nesrećama da gradite političku karijeru, jer to je prokleto.
Narodni poslanik Vladimir Ilić, pravo na repliku. Izvolite.
Niste nam odgovorili na šta su osuđena ta deca, kad ste već to spominjali. To je ono što je mene pogodilo, pa sam odreagovao kako sam odreagovao. Što se tiče manjka sredstava, o tome pričamo mesecima. Te pljačke koje ste vi učinili su dovele do toga da mi imamo i ovaj deficit u budžetu, da su ove dve banke pojele 600 miliona evra, da otplaćujemo 90 milijardi svake godine za kamate. Pogledajte vrh vaše stranke, sve sam bogataš do bogataša. Vaš šef stranke ima 25 kompanija čije se bogatstvo uvećalo 1000% za pet godina kako posluju. O tome smo pričali ovde i o tome pišu mediji. Da li je to normalno i da li je to moguće? Zašto on nije odvojio 1% svog enormnog bogatstva da pomogne toj deci? On može da plati na stotine takvih operacija. Da li je platio i jednu? Sećate se kako je gospodin Đelić došao u Srbiju. Sam se hvalio time da je spavao na tetkinom kauču. Danas je prebogat čovek. Da li je kupio tetki nov kauč? Gospodin Šutanovac, gospodin Pajtić, ljudi koji poseduju firme po Srbiji i pola Srbije imaju u vlasništvu. Ispraznili su svaki budžet i vi sada pričate gde su te pare? Pogledajte moju stranku. Pogledajte druge stranke. Hajde da vidimo gde iz tih stranaka čime raspolažu, da li imaju kompanije, da li to rade po Srbiji što rade vaši šefovi. Žao mi je što vi branite njih i što branite tu politiku, onih koji su pojeli i popili sve u Srbiji i sve zatrpali u svoje džepove i ojadili ove građane. Sada vi prebacujete nama tu odgovornost? Kažite mi iz moje stranke, znate ko je u vrhu stranke, da vidim jednoga ko ima kompaniju, ko ima firmu, ko nešto diluje po Srbiji? Evo vam Dinkića, deset godina ga napadate. Šta on ima? Šta ima Suzana? Šta ima Verica? Da li ja imam firmu? Da li ima Snežana? Nema ko nema firmu među vama u vrhu stranke, ne među vama ovde, nego u DS i zato da ćutite.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Bilo bi lepo da to možemo da prekinemo ovako, ali ovaj stepen nepristojnosti i bezobrazluka koji vi tolerišete, gospodine predsedavajući, da čovek kome je izvor sve literature u životu "Kurir", a na televiziji Televizija Pink i koji veruje u ono što pročitaju ljudi iz vlasti i laži koje mu lansiraju, sada ustaje i ovde u ovom domu to nabija jednoj poslaničkoj grupi i jednoj stranci. Gospodine Iliću, rekao sam vam sto puta, ne treba nama 10, 20, 30 kompanija. Vi imate samo jednu kompaniju, to je država Srbija, koju muzete 15 godina, gospodine Iliću. Rekao sam vam lepo prošli put. Pa, nemate vi kompanije, vi to radite mimo kompanija, mimo računa. Prošli put smo vas pitali, izvolite, ko god je krao, neka ide u zatvor. Uporedite imovinu, istražite imovinu. Pa niste vi tako sigurni kao što se ovde predstavljate, ne vi lično. S kojim pravom vi upirete prstom u bilo koga ovde? Ko god je u ovoj zemlji napravio dinar, platio porez i radio na pošten način, ima pravo da radi. Da li vi štitite interese krupnog kapitala, URS? To je sramotno šta dozvoljavate u ovoj Skupštini. Treba da pričamo o katastrofalnom rebalansu budžeta, a kada ne znate šta da kažete, kada u ovoj zemlji niste u stanju da napravite pristojnu optužnicu, onda ustanete i upirete prstom u nekog i kažete – vaš predsednik ima firme. Šta je nelegalno u tome? Šta je nelegalno u bilo čemu? Ovde malo pre pričaju – imate bogatstva. Ta bogatstva sumala koliko ste vi dali para da uđete na poslaničku listu. Zašto to ne kažete ovde? Da li vi mislite da mi u DS baš ništa ne znamo o vama? To je sramota. Ovo nemojte tolerisati, jer DS više neće učestvovati u ovoj raspravi. Hvala.
Narodni poslanik Dragan Šormaz želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
I ja sada moram da insistiram – član 103, član 104, član 105, član 106, svi članovi. To se ponavlja. Ne znam dokle će ovo da traje, predsedavajući? Morate da prekinete. Nije tema to što su firme gospodina Đilasa prihodovale 973 miliona dolara zaključno sa 2011. godinom. To nije tema. To su zvanični podaci, gospodine Borko Stefanoviću. Objavljeno je, ali nije to tema. Tema je nešto drugo. Takođe, prozivanje neke bolnice, koja je inače privatna bolnica, koja je investicija na teritoriji Beograda, ali ovde se više puta, a niko neće da kaže da je recimo svim privatnim bolnicama u Beogradu taj isti Republički zavod za zaštitu zdravlja u vreme DS oduzelo novca …
Gospodine Šormaz, molim vas, reklamirali ste povredu Poslovnika, a otišli ste na repliku. Što se tiče dnevnog reda, koliko će se narodni poslanici držati dnevnog reda ne zavisi isključivo od mene, gospodine Šormaz, niti od predsedavajućeg. To isključivo zavisi od narodnih poslanika. Kada neko nekoga prozove i oseća se pogođen dužan sam, po Poslovniku, da dam čoveku na repliku, kao što sam i obavezan da dam pravo na reklamiranje povrede Poslovnika. Prema tome, zavisi od vas. Ja ću tražiti meru, ali isto tako moram poštovati i Poslovnik. Narodni poslanik Snežana Stojanović Plavšić želi da govori po povredi Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem. Reklamiram član 107. povreda dostojanstva Narodne skupštine. Lično sam povređena, jer je rečeno da smo mi davali neki novac da bismo dospeli na poslaničku listu i dobili poslanička mesta. Mislim da je to, ako se sa mnom slažete, potpuna povreda dostojanstva Skupštine, jer to svakako niko od poslanika nije učinio. O čemu se ovde radi? Radi se o tome da, suočeni sa argumentima da u DS vrh stranke poseduje enormna bogatstva, a u stranci URS niko od funkcionera ne poseduje nikakvo bogatstvo, pokušava se prebaciti na nešto drugo. Kako smo to mi pokrali Srbiju ako niko od nas ne poseduje ništa? Kako i zašto smo mi pokrali Srbiju?
Molim vas, i za vas isto važi. Reklamirali ste povredu Poslovnika i završite povredu Poslovnika. Izvolite.
Pričam o povredi Poslovnika. Obrazlažem zašto sam povređena i zašto mislim da je neistinito ono što je gospodin govorio. Ovde se radi o jednoj drugoj stvari. Radi se o tome da firme gospodina Đilasa kontrolišu 78% reklamnog prostora u Srbiji, a ona druga struja poseduje 24% reklamnog prostora. Dakle, kompletan medijski prostor u Srbiji je pokriven. Naši izvori nisu, kao što je gospodin rekao, "Kurir" i Pink, nego Agencija za privredne registre. To je potpuna istina. Mi nećemo svi da stojimo iza "Velikog brata". Ako gospoda koja ovde sedi dozvoljava sebi da ih "Veliki brat" posmatra, Srbija nije "Veliki brat". Ujedinjeni regioni Srbije to sebi neće nikada dozvoliti. Hvala vam.
Moram da konstatujem da nije povređen Poslovnik. Razumem da ste vi kao stranka povređeni. To razumem i na to imate pravo, ali istom merom uzvraćate i drugima. Da li će neko biti povređen ili neće, isključivo zavisi od vas, poslanika. Slažem se, mnogi smatraju da treba već jedanput da završimo ovu tiradu. Narodni poslanik Borislav Stefanović, replika. Samo me podsetite na čije izlaganje. (Borislav Stefanović s mesta: Na izlaganje narodnog poslanika Dragana Šormaza.) Gospodine Stefanoviću, nemate pravo. (Borislav Stefanović s mesta: Povreda Poslovnika.) Daću vam pravo da govorite o povredi Poslovnika, ali da budemo dosledni. Znate da nikom ne dam pravo na repliku na reklamiranje povrede Poslovnika, a prema tome ni vama. Sada, pošto reklamirate povredu Poslovnika, izvolite.
Član 106. je povređen u više navrata, od nekoliko prethodnih govornika zbog toga što su korišćeni izrazi i izvrtane reči i govoreno ono što niko sa ove strane rekao nije. Vi ste trebali da reagujete. Više puta su iznošene laži, neistine, ni na koji način dokazane stvari. Ali, ja razumem tu situaciju. Razumem tu nervozu. Razumem da neko ovde nama spominje Velikog brata ko je navikao da sedi iza Velikog brata. Ali, to je Labudova pesma, gospodo. Vi ste na kraju vašeg neuspešnog političkog, a po građane Srbije, ekonomskog i finansijskog puta. (Predsedavajući: Gospodine Stefanoviću, uzeo sam član 106. Molim vas, ne želim nikoga da opominjem, zaista želim da sarađujemo, ali član 106. kaže da "govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres". Sada vi meni objasnite osnov?) To pokušavam da objasnim. Ukazujem na povredu. Govorili su poslanici, poimence, i predstavnici SNS-a, gospodin Šormaz, gospodin Ilić, gospođa Plavšić, o svemu sem o tački dnevnog reda o kojoj danas raspravljamo i iznosili su to kroz prizmu laži i potpunih neistina. Vi to niste trebali da tolerišete, plus uvrede koje su iznete. I niko se nije vama obratio da ste vi dali novac za neko mesto, konkretno. Ali, postoje, kako pričaju ljudi, isti ti koji vama pričaju, te izmišljotine koje ovde iznosite na račun čoveka koji ovde nije prisutan i ne može da se brani. Ja sam spreman sa vama, velikim i siromašnim ljudima, da zamenim svu svoju imovinu u svakom momentu. [[Isključen mikrofon.]]
Vreme, gospodine Stefanoviću. Smatram da nisam povredio Poslovnik jer sam i u slučaju Šormaza i u slučaju Snežane Plavšić reagovao na vreme. (Borislav Stefanović, s mesta: Morali ste ga opomenuti.) Nemojte vi sada da prejudicirate moje ponašanje. Mislim da nije korektno. Onda sam trebao i vama da izreknem opomenu. Ali, ako hoćete tako, možemo i tako. Od sada ću to da primenjujem. Slažem se, meni je to najlakše. Gospodine Šormaz, po kom osnovu?
Gospodine predsedniče, imam pravo na repliku. Imenom sam spomenut i rečeno je da sam govorio neistinu.
Nemate pravo. On vas je spomenuo u smislu da ste kroz povredu Poslovnika...
Samo da sam kroz povredu Poslovnika rekao neistinu. Nije to samo.
Ne dajem nikome repliku ko reklamira povredu Poslovnika. Prema tome, neću ni vama dati repliku. Ima reč Dušan Milisavljević.
Poštovani predsedavajući, završiću ovo moje današnje izlaganje konstatacijom da sam jako razočaran, s obzirom da se ovde radi o bolesnim građanima Srbije, o bolesnoj deci, a rasprava u parlamentu je bila nedolična za srpski parlament. Ono o čemu sam ja pričao je osnovno ustavno pravo svakog našeg građanina – da bude lečen. Ustavno pravo u ovoj Srbiji je narušeno. Naša deca, kada me gospodin pita – a od čega su ugrožena – ako neko treba da transplantira srce, a šta mislite, od čega je ugrožen? Svaki dan je bitan. A mi se ovde prepiramo na ovaj način. Ne mogu da shvatim kako oholo i jedno prelaženje preko nekih jako bitnih tema... Ovde pričamo o bolesnoj deci. Ima para u budžetu Srbije. Nije tačno da ih nema. Pogledajte amandmane koje je uložio Dušan Milisavljević, pa ćete videti. Uzeo sam pare iz Ministarstva finansija koje su nejasne, gde se nejasno troše. Gospodine Dinkiću, proverite amandmane koje sam uložio. Sav taj novac koji ste vi usmerili u vaše ministarstvo želim da usmerim u Ministarstvo zdravlja i da usmerim na bolesnu decu. Dajte da novac potrošimo na bolesnu decu, da izlečimo decu, a ne na gondole, ne na kanale, ne na avione, ne na bombone, nego na bolesnu decu. To je moja tema i zato se vi nervirate, zato što trošite pare građana Srbije na gluposti, a ne na zdravlje građana.
Gospodine Milosavljeviću, više vam neću dati pravo da govorite. Ima reč Mlađan Dinkić.
Jer vi pravite neku gondolu? O čemu vi to pričate? Kakve gondole? Da li ova Vlada finansira izgradnju bilo koje gondole? Gde to vidite? Nemojte da govorite... (Dušan Milisavljević, s mesta: U Brzeću.) Brzeće? Da li ste videli ijednu cifru u budžetu za ovu godinu koja je namenjena za gondole, žičare ili bilo šta slično? Nema toga. Niti je bilo planirano. To je javno privatno partnerstvo. Mogu da vam objasnim šta to znači. To znači da privatni investitor ulaže novac u gondolu, a država mu daje zemljište da bi postavio stubove. Ako vam to smeta i ako će to rešiti problem ove bolesne dece, u redu. Ali, nemojte da preterujete. To nema nikakve veze sa time.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Jovana Mehandžić.
Dobar dan, poštovani predsedavajući, poštovani ministre, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije. Vratiću se nekoliko meseci unazad, naime, na kraj 2012. godine, kada smo u ovom parlamentu diskutovali o budžetu za 2013. godinu i kada smo vam skrenuli više puta pažnju, veoma kolegijalno i pristojno, da ste nerealni u planiranju ovog budžeta a da za početak planirate nerealne prihode u budžetu za 2013. godinu. Danas smo u situaciji, pošto tada niste reagovali, da primanja u budžetu smanjujete za 92,3 milijarde dinara. To je promašaj za neverovatnih 10,57% i ja želim odgovor na pitanje da li ijedan ministar finansija u Evropi ili u svetu greši za neverovatnih 10,57%? Zbog toga što ste vi pogrešili i niste nas poslušali kada smo vam kolegijalno skrenuli pažnju da nerealno projektujete prihode u ovom budžetu, danas umanjujete budžet u onim oblastima koje su strateški bitne za našu privredu i za naše društvo, za budućnost naše zemlje, kao što je na primer nauka i obrazovanje. To je trend kojih poslednjih godinu dana prosto ne jenjava od kad ste vi postali ministar finansija i privrede. U budžetu za 2012. godinu bila je predviđena 21 milijarda dinara za oblast obrazovanja i nauke. Rebalansom koji ste vi predložili za prošlu godinu ste to umanjili na 17,7 milijardi dinara. U budžetu za ovu godinu planirali ste 15 milijardi dinara, da biste sada to dodatno umanjili za tri milijarde dinara. Dakle, milijardu i 800 miliona za nauku i ostatak na poziciji obrazovanja. Rekli ste od čega su sastavljene te uštede. Vi nam uporno govorite da mi treba da se bavimo budućnošću, da vas realno kritikujemo. Ovo je realna kritika. Dakle, danas naučni radnici štrajkuju i protestuju zbog toga što od početka godine nisu dobili ni dinara za materijalne troškove, a koji su planirani u ovom budžetu, iako nedovoljni i simbolični da bi oni mogli da funkcionišu i rade svoj posao kako treba, nemaju ni dinara za objavljivanje naučnih radova i nemaju ni dinara za održavanje opreme. Vi im to dodatno smanjujete. Molite nas da pričamo o budućnosti i ja upravo pričam o budućnosti. Ne postoji bitnija stvar za budućnost naše zemlje od ulaganja u obrazovanje, u znanje i u nauku. Vi ste to sveli na minimum i vi dovodite nauku i obrazovanje na ivicu opstanka. S druge strane, ne znam zaista šta drugo možemo očekivati od vas, od ovog katastrofalnog budžeta i od ove Vlade kada ste spisku odličnih rezultata koje ova Vlada ima u poslednjih godinu dana dodali i fijasko, skandal koji se desio sa malom maturom pre nepunih 10-ak dana. Koliko ste vi usmereni, kao ministar finansija i član ove Vlade ka budućnosti naše zemlje, dokazuje i činjenica da obrazovanje, nauku i znanje uopšte tretirate kao trošak a ne kao investiciju. To je veoma žalosna činjenica. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Ako ste pažljivo slušali, već sam vam rekao da je Belgija za 800 miliona evra smanjila troškove u svom budžetu ove godine, koji rebalansira takođe ovih dana. Francuska je napravila takođe ogroman rebalans. Možete pogledati cifre i precizno to izračunati. Većina zemalja radi rebalans. Bilo bi normalno više novca, kao što sam rekao, i za poljoprivredu, tako i za obrazovanje i za nauku da 20 milijardi nismo straćili na pokrivanje dugova "Razvojne banke Vojvodine" i "Agrobanke". Vi možete reći da to nije važno i da mi to samo ponavljamo, ali to je činjenica. Da smo imali tih 20 milijardi sačuvanih, sada bi taj novac išao za mnogo važnije i bolje stvari kao što su obrazovanje, kao što je nauka. Vi ste potpuno u pravu kada kažete da nauka mora da dobije ta sredstva. Ne znam, zaista, mi ne učestvujemo u planiranju sredstava u okviru ukupnog budžeta Ministarstva prosvete i nauke. Mi iz Ministarstva finansija sprovodimo budžete drugih ministarstava, ali činjenica je da nije dobro da se plate naučnika tretiraju kao stavka roba i usluga. To je činjenica. Mi to imamo u budžetu već godinama unazad. To je budžet koji smo mi nasledili. Nasledio sam od prethodnika. Zašto je to tako? Ne znam. Moguće je zbog toga, pitao sam ministra, zašto ne budu iskazani naučnici imenom i prezimenom platama? Rekli su mi - zato što ima dosta onih koji primaju platu kao profesori, pa žele da na projektima primaju i plate, pa onda su tu ugovori po uslugama, i onda su oni roba i usluga. Dakle, ima tu svega i svačega. Istina nije ni crna ni bela, nego negde između. Zaista bih voleo da sada kada budemo imali registar 30. septembra, zahvaljujući promenama Zakona o budžetskom sistemu, konačno ćemo tačno znati koliko ljudi ima zaposlenih u javnom sektoru i po kojim sve osnovama primaju zarade. Znaćemo tačno i ko su naučnici i njih treba podržati maksimalno. Ako ima nekih koji žele da uz to prime još dodatak, u redu, ako su ekstra kapacitet, treba to podržati. Nemam ništa protiv da onaj ko je značajan za Srbiju u nauci zaradi mnogo više. To treba nagrađivati, to treba stimulisati. Takvi talenti su retki. Ali, ako se kroz to pokrivaju i neki drugi troškovi, kao što su materijalni troškovi, troškovi održavanja, čišćenja i ko zna sve čega, onda prosto neke stvari tu treba izbaciti. Dakle, novac za nauku jeste neophodan. Srbija ne može biti neka velika sila u nauci, jer nemamo toliko sredstava da istražujemo u fundamentalne nauke, ali sigurno je da možemo u nekim sferama fundamentalnih nauka više da uložimo. Imamo jake fizičare, imamo jake genetičare. Imamo jake ljude iz oblasti biotehnologije, ali ova sadašnja situacija će možda biti i uvod u rešenje, evidencija pravih naučnika, naučnika koji se zaista bave time i onda da ne budu više tretirani knjigovodstveno kao roba i usluge, što je nasleđeno od prethodnog ministra finansija, nego da budu sa platom, neka bude dobra plata, evidentirani u trezoru i da onda znamo da to finansiramo i da podržavamo.
Hvala. Narodna poslanica Jovana Mehandžić, replika.
Hvala vam ministre na odgovoru. Doduše, niste mi odgovorili ono što sam vas pitala. Shvatam da mi imamo, to pitanje ću ponoviti, pa ćemo ponovo o tome, izvanredne pojedince u svim oblastima u nauci. Posao države je da prepozna talenat i da pokaže da znanje ceni. Dakle, vaš posao kao ministra finansija jeste da prepoznate možda ono što neko drugi nije prepoznao. Dakle, imate i vi odgovornost u planiranju budžeta, ne samo resorni ministar. Niste mi odgovorili na pitanje koje sam vam postavila, a to je – kako je moguće da ste promašili planiranje prihodne strane budžeta za 10,57%? Dakle, nisam sporila činjenicu da je potrebno, moguće ili nemoguće donositi rebalanse i da li to rade države Evrope, sveta itd, sigurno je da rade. Ali mi niste odgovorili na pitanje kako je moguće da ste za 10,57% promašili planiranje prihodne strane. Dakle, razumem da je u pitanju 0,5%, 2%, 3%, ali da ta cifra bude dvocifrena, meni to nije jasno.Dakle, to mi sigurno ukazuje na neke druge kvalitete koje ministar finansija treba da ima, a trenutno ih nema. Dakle, pitanje je kako ste uspeli da promašite planiranje prihodne strane za 10,57%? Hvala.
Hvala. Reč ima ministar.
Pročitajte stenograme šta ste vi iz vaše poslaničke grupe, odnosno vaši ekonomisti govorili kad smo usvajali budžet. Rekli ste – biće manji prihodi, ali niko od vas nije pominjao ovu cifru. Samo pre mesec dana vaš kolega, moj bivši kolega, takođe ministar finansija, je pričao o nekoj cifri od 50 milijardi. Pogledajte šta je MMF govorio, a šta Fiskalni savet. Nisam ja natčovek i ne radim ja sve poslove u Ministarstvu finansija. Ne želim da se zaklanjam iza kolega koji rade makroekonomske analize i projekcije, ali ako Evropska komisija svaka tri meseca revidira svoje izveštaje u procenama i makroekonomskih i kretanja u budžetu, ne može Srbija biti izuzetak. Uopšte nije važno uočiti propust. Bitno je da se propust na vreme uoči, ispravi i da se reaguje, da od toga ne bude prevelike štete.
Hvala. Narodni poslanik Jovana Mehandžić, replika.
Dakle, priznali ste grešku da ste promašili planiranje budžeta na prihodnoj strani za rekordnih 10,57%. Samo želim odgovor od vas, da kažete – jeste, promašeno je to. Ono za šta ću zatražiti od skupštinskih službi da mi dostave stenografske beleške jeste upravo ovo što ste vi tražili, da bih proverila da sam u pravu. Mi smo vam skretali pažnju da nerealno planirate budžet. Nismo mi dužni da vama planiramo budžet. Vi ste dužni da predstavite realan budžet građanima Srbije. Nije opozicija dužna da planira umesto vas. Naše je da vam kažemo da ga nerealno planirate, da vam skrenemo pažnju i da kažemo – prihodna strana budžeta je nerealna. Nećete uspeti u narednoj 2013. godini da taj budžet ostvarite, ali da to bude toliko nerealno danas, 2. juna, posle šest meseci implementacije budžeta, da ste ga promašili za 10,57%, meni to zaista nije jasno. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar.
Nije važno šta se događa na prolaznom vremenu. Važno je kako se sve završava. Mi znamo kako je završila prošla godina kad je neko drugi planirao budžet, sa rekordnim deficitom. Hajde da sačekamo svi, ova godina neće još dugo trajati, još samo šest meseci. Bićemo ovde kada bude budžet za 2014. godinu, pa ćemo onda meriti koliki je deficit bio ove godine, a koliki je bio godinu dana ranije. Nije jednostavno voditi javne finansije. Nikad nisam rekao da je to lak posao. Ne bežim od toga ni da priznam grešku. Da, pogrešio sam zato što su službe koje su mi radile taj posao dale takvu projekciju. Međutim, ja njih ne krivim. Opet kažem, svi mi grešimo, ali neki nisu spremni te greške da priznaju, niti da ih isprave. U tome je velika razlika između različitih ljudi.
Hvala. Nećemo više da repliciramo. Dosta je bilo. Ministar je odgovorio na drugu vašu repliku. Molim vas da nastavimo sa radom. Reč ima narodna poslanica Vesna Marjanović. Ostalo vam je još četiri minuta.
Hvala. Za žaljenje je da u trenutku kada se usvaja rebalans budžeta nije prisutna cela Vlada i da gospodin Dinkić danas kao ministar finansija treba da odgovara i na pitanja koja nisu u njegovom resoru, ali kao što su moji prethodnici već naglasili, politika Vlade je zajednička odgovornost i ono o čemu ću govoriti se tiče upravo toga iz oblasti kulture. Ne znam da li se ministar kulture, gospodin Petković, dovoljno bori za svoj resor, ja bih rekla da ne, ali to ne umanjuje odgovornost Vlade Republike Srbije u odnosu na ovu veoma važnu i osetljivu oblast, što su pokazali i nedavni protesti umetnika, naučnika, koje smo videli na ulicama Beograda u proteklih nekoliko dana. Dok Vlada ne bude imala odnos prema ovim resorima kao strateškim i razvojnim oblastima, ova civilizacijska regresija u kojoj se nalazimo, odnosno ovu regresiju neće zakrpiti ni jedan budžet. Ne govorimo mi samo novcu i ne želimo da nam kao predstavnicima opozicije nametnete da mi nemamo dovoljno razumevanja za ekonomsku krizu u kojoj se trenutno nalazimo. Govorimo o mnogim drugim okolnostima u kojima se vidi nedovoljna odgovornost i nedovoljan senzibilitet za osetljive oblasti kao što je oblast kulture, a daću vam i primere. Zakoni koji su donošeni u poslednjih šest meseci ili godinu dana, kao što su Zakon o javnim nabavkama, Zakon o rokovima za izmirenje novčanih transakcija i Zakon koji je u pripremi, a to je Zakon o naknadama za korišćenje javnih dobara, kojem je vaše ministarstvo gospodine Dinkiću, predvidelo da se brišu određene odredbe iz Zakona o kinematografiji. To što ste povećali budžet za 320 miliona dinara je pohvalno, ali ukoliko budete brisali odredbe Zakona o kinematografiji i pravili propuste koje ste pravili u prethodnom periodu, to povećanje će biti slaba uteha. Takođe želim da naglasim i kažem, možda ne znate, nije to u vašem resoru, ali kažem vama, obratite pažnju ukoliko ministar kulture o tome ne govori na sednicama Vlade, da je samo nedavno arheološki lokalitet "Vinča" izgubio u užem izboru, u takmičenju, da dobije vrlo značajna sredstva za obnovu ovog važnog arheološkog nalazišta, zbog toga što ne zaseda savet za "Vinču" koji je interresorni savet koji čine mnoga ministarstva, predstavnici ministarstava iz Vlade Republike Srbije, da nije usvojena medijska strategija od koje zavisi da li će Srbija potpisati ugovor za dva programa - Program kreativna Evropa i Medija program, iz kojih je moguće povući milione evra za naše umetnike, za našu kinematografiju itd. Prema tome, dok vi, istina, dodajete i povećavate za jedan mali procenat budžet za kulturu, zbog nesposobnosti Ministarstva kulture i nesposobnosti Vlade, mi gubimo mnogo više novca. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Lučić. Imate još pola minuta. Izvolite.
Kad već imam samo pola minuta, to govori o tome da su moje kolege iz poslaničkog kluba bile veoma aktivne i to je normalno, to je posao opozicije i to nije razloga da se Vlada ljuti. Reći ću samo jednu stvar. Dobro je što prvi put ministar finansija uvažava mišljenje Fiskalnog saveta, ceo njegov ekspoze je bio parafraza dog dokumenta. A nije dobro da prvi potpredsednik Vlade, politikantski diskvalifikuje ovo telo. (Predsedavajuća: Vreme.) Šta nije dobro ni za jednog ni za drugog? Što je posao Fiskalnog saveta da brine o javnom dugu, a Vlada mora da ima i politiku. Nje nema iza ovog rebalansa. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Jeremić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, valjda ćemo posle ove diskusije ući u malo mirniji tok razgovora i polemike. Predlog rebalansa budžeta je deo sveobuhvatnih ekonomskih reformi koje će se simultano sprovoditi a koje podrazumevaju pod broj 1) stabilizaciju državnog budžeta, pod broj 2) reformu javnog sektora i pod broj 3) unapređenje poslovne klime. Usvajanje izmena Zakona o budžetskom sistemu stvara se osnov za dodatne uštede i bolju kontrolu trošenja novca kroz uvođenje centralnog registra zaposlenih u javnom sektoru. Tekst rebalansa pokazuje da će najveće uštede biti postignute smanjenjem kapitalnih investicija i kresanjem subvencija za privredu i poljoprivredu. Ustanove kulture i policija su se našle na oštrom fiskalnom rezu, a slično su prošli i projekti navodnjavanja kao i troškovi putovanja. U samom vrhu najveće uštede podneo je kabinet vicepremijera dr Jovana Krkobabića, sa 21 milion, uzgred rečeno, to je inače bio i najmanji budžet kabineta, smanjen je na 16,5 miliona dinara. Država takođe mora dodatno da izdvoji od ukupno predviđenih 12,4 milijardi dinara, 6,9 milijardi dinara za kamate po osnovu aktiviranih garancija, dok se prethodno računalo da za ovaj trošak neće preći 3,65 milijardi. To znači da su preduzeća, odnosno subjekti kojima je država garantovala za uzete kredite lošije poslovala nego što se očekivalo. Ovo je vrlo bitno. Imam ovde jedno pitanje za ministra, pa bih da me sasluša samo, ako može? Hoće li vaše ministarstvo, odnosno Vlada dozvoliti kroz saglasnosti podizanje kredita lokalnim samoupravama za nove investicije? U zadnje vreme je tendencija, ko prati, da se lokalne samouprave zadužuju i da povećavaju ovaj procenat. Mislim da je supstanca iz koje se vraćaju krediti, pogotovo krediti za inostranstvo, vezana za državu. Ovim ćemo anulirati ove uštede sa kojima računamo da ćemo smanjiti rupu u budžetu. Molio bih ministra, ako je moguće, da večeras odgovori na ovo pitanje. Rebalansom se smanjuju subvencije sa 91,7 milijardi na 83,8 milijardi dinara, pri čemu će najveći teret poneti subvencije za privredu, smanjenje za 3,3 milijarde, sa 18,3 milijardi na 15 milijardi. Subvencije za poljoprivredu će pasti za isto toliko, sa 41 milijardi na 37,7 milijardi dinara. Nacionalna služba za zapošljavanje dobija manje para – 10,1 milijardu umesto 13,7 milijardi. Takođe i PIO fond ostaje sa samo 16,5 milijardi, mada bi ova institucija nedavnim poreskim izmenama trebala da nadomesti taj gubitak. Povećanjem sa 1,6 milijardi na 5,25 milijardi dinara tranzicioniom fondu će se rešavati radno-pravni status zaposlenih kojim će biti utvrđen kako višak u privrednim društvima, čiji se konačni status rešava kao i isplata otpremnina zaposlenima koji će dobiti otkaz kada Vlada počne da gasi brojne gubitaše koji su trenutno u stečaju. To što su ta sredstva odvojena baš sada, ukazuje da bi to moglo da dođe već u narednim mesecima. Ovde moram da kažem da se radi o 179 preduzeća koja se nalaze u restrukturiranju sa 54.000 radnika. Ministar je u današnjim diskusijama dosta obrazložio i dosta je toga sada jasno, ali je ostalo nejasno, ministre, samo da nam kažete – kako ćemo stečaj smanjiti sa 10 godina, koji ne odgovara ni državi ni radnicima, da ga smanjimo i da bar traje samo jednu godinu, ili do jedne godine? Ima li mogućnosti, ima li mehanizama ova država da reši ta pitanja? Znači, oni koji mogu da se prodaju ili mogu da se nađu investitori, strateški partneri, da se uđe u taj posao, a oni koji idu u stečaj, da se to završi što pre. To će biti dobro i pozitivno i za radnike i za državu. Najveći deo ušteda dolazi na smanjenju kapitalnih investicija, čak 13,1 milijarda dinara. Svoje kapitalne investicije je MUP smanjio za dve trećine. Troškovi za turističku infrastrukturu su, praktično, izbrisani i svedeni – sa 1,4 milijarde na 215 miliona dinara. Napola su smanjena i sredstva za navodnjavanje – sa 500 miliona na 250 miliona. Ova sredstva su i inače bila mala. Nadam se da će iz ovih nepovučenih kredita biti nadomeštena i obezbeđena sredstva i da ćemo ovome pridati veću važnost. U proces štednje su se takođe uključila i ostala ministarstva. Kada su u pitanju kapitalne investicije, Ministarstvo saobraćaja je budžet smanjilo sa dve milijarde i 65 miliona dinara, umesto tri milijarde i 450 miliona dinara, što preti da ugrozi već započetu deonicu puta u Ub-Lajkovac na magistrali, odnosno Koridoru 10 Beograd-Južni Jadran. Za to će sada biti izdvojena tek polovina od planiranih 2,23 milijarde dinara. Ministar je ovde isto objasnio i mislim da je ovo dosta jasnije. ovo je mnogo važno zbog naroda koji sluša, odnosno za slušaoca našeg programa, da će povlačenjem iz odobrenih kredita određena sredstva biti nadomeštena, gde se skidaju sredstva, pogotovo kad su bitne kapitalne investicije, a ovaj Koridor 11 za Srbiju je, pogotovo za zapadnu Srbiju je, prozor u svet. Realno je očekivati da se do kraja godine budžetski deficit zadrži na rebalansiranom nivou, a moguće je da bude i dvadesetak milijardi niži, ako budemo domaćinski poslovali. Finansije su najosetljiviji deo u budžetu uopšte, pogotovo kada je vreme krize i zato ovakvu raspravu sa pozicijom, žao mi je što nas nisu ni saslušali dalje nego su izašli, vrlo je bitno da to shvatimo pozitivno i da njihova nastojanja budu ubedljiva, samo da smo na dobrom putu da razrešimo, da se više neće u Ministarstvuprelivati iz praznog u šuplje. Prvo ćemo pokušati da začepimo rupe, pa ćemo onda puniti budžet kako treba i do 2015. godine dovesti budžet da nemamo ovolikih rupa u budžetu i da obezbedimo narodu normalno funkcionisanje države. Poslanička grupa PUPS – Ujedinjenih penzionera Srbije, glasaće za ovaj rebalans. Hvala.
Hvala. Srđan Šajn, povreda Poslovnika.
Samo jedna rečenica. Povređen je član 107. time što je izneta neistina da prvi potpredsednik Vlade ne poštuje Fiskalni savet kao organ Vlade. Hvala.
Ja to baš nisam tako razumela, ali dobro. Hvala. Ministar Dinkić ima reč.
Postavili ste mi par pitanja, pa da vam odgovorim. Prethodno samo da konstatujem da ova gospoda koja su ovako bila žučna i agresivna onog časa kada su završila šta su imala da kažu, otišli su. Ne žele da slušaju svoje kolege. Mislim na Borka Stefanovića, na Božu Đelića i sve ostale. Ostaviše samo Srđana Milivojevića ovde u klupama. To je ono što ih je, na neki način, i dovelo do te situacije. Žele samo sebe da slušaju. Ima ona pesma, kada smo već krenuli rokerski, "Ja volim samo sebe". To je bio njihov stil, taj autizam ih je zapravo i koštao. Morate slušati i druge. Ne kad završite, nije kulturno, kada pričaju već o kulturi, kada završite svoje izlaganje pobegnete, a nećete kolege da saslušate.
Hvala. Gospodine Milivojeviću, jeste da ste pomenuti, ali samo kao neko ko sedi.
Odgovor na ovo pitanje. Zakon o javnom dugu definiše kako mogu lokalne samouprave da se zaduže. One ne mogu to da učinepo automatizmu, već moraju da traže saglasnost od Uprave za javni dug, u zavisnosti od toga kakvi su bili prihodi u prethodnom periodu odobrava se ili ne odobrava se. Takođe se gleda nivo ukupne zaduženosti određene lokalne samouprave.
Hvala. Božidar Đelić, replika u ime Demokratske stranke.
Demokratska stranka je tu, ne bojte se ništa. Tu smo mi. Ne samo da smo tu, nego mi tako radimo. Sumiramo posle našeg nastupa šta smo uradili i dolazim da vam kažem jednu stvar, a to je da smo proverili, na primer, to sam ja sada uradio, da nema Ministarstva finansija, nema Vlade koja je ovako omašila budžet u svetu. Nema. Proverio sam tabele MMF, pa i sa činjenicom da ovaj ministar ne poštuje međunarodno računovodstvo, pa treba neke stvari da ubaci u budžet, i zbog toga je razlika između procene koju imamo danas, o kome treba da se glasa i ono što je međunarodni standard nekih 2% BDP, do činjenice da kada se govori o promašaju budžeta imate i neke fiskalne forme poput poreza na dobit preduzeća. Nije bilo teško. O tome smo pričali u oktobru, novembru mesecu prošle godine da pozovete nekoliko preduzeća koji su veliki u doprinosu za taj porez i da vidite našta liči njihova godina. Da vidite da ste kao što sada mi vidimo omašili za tu fiskalnu formu za nekih 40%. Vama je možda sve ovo veoma zabavno, ali činjenica danas za 11 vakcina za decu nema vakcina za devet njih, da u Užicu postoji sedam stentova, da veliki broj lekova sa pozitivne liste nije na raspolaganju i činjenica je, kao što je moj kolega Milisavljević rekao, da danas za tretiranje najopakije bolesti, a to je rak,nema dovoljno aparata, niti dovoljno potrošnog materijala. Ministru je smešno. On se smeje. Pogledajte. Fokusirajte na tog čoveka. Njemu je smešno to što danas ljudi koji imaju rak, to ne želim nikome, nemaju reangens. Ako je to vama smešno, nama u DS to jednostavno nije smešno.
Vreme. Hvala gospodine Đeliću. Prošlo je dva minuta i devet sekundi. Gospodine Milivojeviću, nemate osnov za repliku. To što je gospodin ministar rekao da sedite u klupi nije osnov za repliku. Reč ima ministar Dinkić.
Nije mi smešno to što ste pričali, nego to što ste nekada imali nadimak Boža Derikoža, a sada Brzi Gonzales.
Slobodan Jeremić, replika na ministarovo izlaganje.
Gospodine ministre, odgovorili ste mi na prvo pitanje. Hteo sam da mi još pojasnite da ako je stara vlast dala garancije u neko dobro vreme, da li te garancije važe i sada i da li će proći ponovo kroz ministarstvo? To je prvo. Niste mi na drugo pitanje odgovorili, pa bih zamolio da mi se odgovori. Ako ide pod stečaj preduzeće, može li stečajni postupak da ne traje 10 godina, može li da traje godinu dana? To je vrlo bitno i za državu i za radnike i firme koje dođu u tu poziciju. Hvala.
Srđan Milivojević je odustao od povrede Poslovnika. Ministar Dinkić ima reč.
U pravu ste za stečajne postupke, zaista se sporo sprovode. Jedino što možemo da učinimo jeste da donesemo propis na Vladi da se umanjuje proporcionalna nagrada stečajnim upravnicima u srazmeri sa dužinom trajanja postupka. Ako duže traje postupak da imaju manju nagradu. Što su efikasniji, brži da onda im od toga zavisi visina naknade koja im se plaća. Drugo, da se zamenjuju oni koji odugovlače postupke jer ko zna kakve interese imaju. Često nažalost interes stečajnog upravnika nije da završi efikasno proces stečaj, a da namiri poverioce, nego da što duže prima neku naknadu i da vodi to preduzeće, a često zastupaju interese razno raznih interesnih grupa kojima je u interesu da se taj postupak ne okonča. Jedini način je da tu uključimo jaču kontrolu i dobro je što ste to zapazili i probaćemo da napravimo nešto na ubrzanju toga.
Božidar Đelić, replika.
Da sam brz, o tome će proceniti građani, a što se tiče ovog budžeta, čujemo ponovo u ovoj debati oko zaduženja. Nama je interesantno svaki put kada vidimo neku formu. Tada zatražimo izvor i dođemo do jedne partije i jednog čoveka. Kako se zove ministar koji je uveo nagradu za te stečajne upravnike? Mislim da on sedi u ovim klupama sada. Kako se zove ministar koji je doveo do toga da sada mora da se u rebalansu uvede 1,5 milijardi dodatnih sredstava za reciklere? Taj isti ministar finansija koji sedi u ovoj klupi koji je prošle godine, a mi smo o tome pričali, ukinuo sopstvene prihode, a da na rashodnoj strani nije predvideo novac za već ugovorene stvari, ugovore i kada je video da dolaze tužbe i da će biti plaćeni značajni penali onda je brže bolje našao za shodno da uzme dodatni prostor od 1,5 milijardi dinara. To se zove amaterizam. Ponosan sam na moj nadimak i na profesionalizam koji on karakteriše i kamo sreće da sam imao isti pristup poslu.
Narodna poslanica Jelena Travar Miljević.
Poštovani ministre, poštovana predsedavajuća, poštovane kolege i koleginice, danas kada govorimo, odnosno juče o rebalansu budžeta i izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu ne mogu reći da je ovo najsrećnija situacija u kojoj se Srbija nalazi. Ali, ono što mogu da kažem kada pričamo o odgovornosti jeste odgovoran pristup problemu. Ako neko još u maju vidi i proceni da punjenje budžeta ne ide onom dinamikom na koju se računalo, a preduzima mere odmah nakon pola godine, smatram da je to odgovoran pristup i samim tim će ova vlada i ovo ministarstvo imati moju podršku, dok god u toku krize pokušavaju na jedan brz i efikasan način da nađu odgovore. Naravno, želim Srbiju u kojoj imamo snažne institucije, koje vidljivo jačaju državu, donose ravnomerniju ekonomsku korist društva u celini. U cilju unapređenja pravnog i institucionalnog i poslovnog ambijenta, potreban je stalan razgovor Vlade, javnog, civilnog i privatnog sektora. Jedan od takvih razgovora je vođen kada se radio ovaj rebalans budžeta. Ne mogu, a da danas ne spomenem da je nedavno rađena anketa nemačkih preduzeća koja posluju u Srbiji. Ima ih oko 350 i zapošljavaju oko 25.000 ljudi. Ono što su oni ukazali jeste upravo stvaranje poslovnog ambijenta. Nije to nešto što je od juče problem u Srbiji, ali jeste nešto što ova vlada rešava. Ako neko reši da unapredi pravni sistem, a to je ono što predstavlja jedan od problema, ako neko reši da se bori protiv korupcije, ako neko reši da stvara pravnu državu, onda ta vlada zaslužuje podršku svakog od nas. Ono što jeste interesantno kroz tu anketu, jeste činjenica da bi se 88% tih preduzeća ponovo opredelilo da investira u Srbiju. Naravno, želim Srbiju u kojoj je razvoj nacionalne privrede zasnovan na stabilnom dinaru i niskoj inflaciji, stimulativnim porezima i odgovornim javnim finansijama, slobodnoj konkurenciji bez monopola, modernizaciji celokupne putne, komunalne i telekomunikacione infrastrukture, sistemskom jačanju domaćih preduzetnika, uspostavljanju snažne saradnje između sindikata, Vlade i poslodavaca. Ovo je nešto što piše u programu Ujedinjenih regiona Srbije. Ovo je nešto što ova vlada sprovodi i zato treba dati priliku da se ovo izvede do kraja. Održavanje izbalansiranog budžeta predstavlja napor koji ulaže, kako Vlada, tako i parlament, a odgovor na trenutno stanje, reakcija na vreme i veoma promenljive uslove jeste upravo ovaj rebalans. Ono što bih svakako pohvalila, jeste registar zaposlenih, izabranih, postavljenih i angažovanih lica u javnom sektoru. Gledajući situaciju čega sve ljudi mogu da se dosete, imam primer i u svojoj opštini. Zamislite kada imate jedno javno preduzeće koje zaposli, odnosno koje broji 36 zaposlenih, a onda preko studentske zadruge zaposli još 28, odnosno angažuje. Neću da pričam ko je na čelu takvog javnog preduzeća i kakva se matematika vodi i kakvi su rezultati na kraju godine. Ako će ovo doprineti da sutra moji građani i sugrađani znaju ko sve radi, po kojoj osnovi i za koju količinu novca i koliko ih to košta, onda ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu zaslužuje punu podršku. Naravno da postoje pozitivne stvari. Ako uporedimo prvih šest meseci prošle i ove godine i vidimo da je budžetski deficit za 12% niži u odnosu na prošlu godinu, onda mislim da ova vlada zaslužuje da joj se pruži ruka i da prilika da završi posao koji je započela. Kada govorimo o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, ocena kapitalnih projekata i uvođenje same sadržine i primene daljeg pravilnika koji će se urediti je nešto što ja smatram izuzetno dobrim. Pored toga, ne mogu da ne spomenem, mere za povećanje naplate prihoda i nultu toleranciju na finansijsku nedisciplinu i borbu protiv crne i sive ekonomije. O tome smo govorili i u prethodnom periodu. Znate jako je bolno kada vas sugrađani pitaju, a zašto ja koji plaćam porez, doprinos, imam prijavljenu radnju, obilazi me redovno inspekcija, na kraju budem u nepovoljnijem položaju od onoga koji svoj alat nosi u džepu. Ovo je upravo odgovor koji ću sa ponosom moći da istaknem. Dolazimo do toga da će poreska administracija raditi u cilju da sve ono što nije u legalnim tokovima bude uvedeno, ali ne pod nekom pretnjom i prinudom, nego stvaranjem jednog partnerskog odnosa, gde postoji period koji će biti dat svakome da se uvede u legalne tokove. Ne može me niko ubediti da ne postoje mere koje to mogu da podrže. Nacionalna služba za zapošljavanje, a i na lokalnim nivoima se sprovode mere koje podstiču kako novo zapošljavanje i samozapošljavanje, tako i druge mere koje mogu da daju sa lokalnog nivoa, a podstaknu upravo ono o čemu sam govorila – samozapošljavanje. Mislim da zaista samo kroz jedan partnerski odnos i opredeljivanjem što većeg broja ljudi na terenu, sa davanjem što većih ingerencija može da dovede do toga da smanjimo ovo sivo i crno tržište. Naravno, da treba kontrolisati one poslodavce koji ne prijavljuju svoje zaposlene, to je ono što ne može biti aktivnost samo jednog ministarstva. Lepo je rečeno da koordinirana aktivnost svih kontrolnih organa, posebno saradnja sa MUP-om, je preduslov za delotvorno suzbijanje nelegalnog prometa. Ono što na kraju želim da pohvalim jeste upravo činjenica da su se najzad stekli preduslovi, odnosno politička volja, da se završi jedan posao koji traje već deset godina. Ne bih sada samo spominjala koliko novca ulaže ova država. Prema procenama recimo Svetske banke u 2012. godini potrošeno je oko 750 miliona evra u vidu direktni i indirektnih subvencija za preduzeća u restrukturiranju. Ono što nam je svima potrebno, jeste jedna realna slika Srbije. Znači, nema potrebe ovde da neko govori tim ljudima o firmama u kakvim je, pa oni rade, nazovimo rade, u tim preduzećima i znaju kako im je svakog dana. Isto tako, ova vlada je odlučila da ovu priču završi, da definitivno znamo šta je to što u ovoj državi radi, posluje, ima budućnost, šta je to što nama od radne snage ostaje neopredeljeno, a šta je to za šta se mora odvojiti još neki novac ili još neke mogućnosti da se ti ljudi samo zaposle, ali isto tako i koji je to broj ljudi koji ide u penziju i za to se u ovom rebalansu odvojena sredstva. Mislim da nema razloga ovde ništa da karikiramo, znaju građani kako žive, ne treba mi odavde da im pričamo koliko im je teško. Za razliku možda onog prethodnog perioda, u ovom periodu imamo jednu Vladu koja je svesna da građani ne žive lepo. Imamo jednu Vladu koja je spremna da pomogne i jednom preduzeću koje se nalazi u jednoj od najnerazvijenijih opština, nije u restrukturiranju, ali u njemu radi 1.360 ljudi. Možete li zamisliti šta znači za tu opštinu, koja ima stopu nezaposlenosti40%, kada ova vlada reši da joj pruži ruku. To preduzeće nalazi se u mojoj opštini. Vrlo sam svesna položaja svakog zaposlenog u toj firmi, ali su dobili pruženu ruku i to je ono što je najbitnije i to je jasan signal da je ovoj vladi i Ministarstvu finansija i privrede jednako važan svaki deo Srbije i zbog toga će ovaj paket zakona imati moju punu podršku.
Reč ima narodni poslanik Radmilo Kostić.
Hvala predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pripremajući se za diskusiju o reviziji budžeta, pažljivo sam sagledao sve stavke, sve uštede, međutim, moje kolege juče i danas su puno toga o tome rekli, tako da bi se ponovio, obzirom na vreme koje je preostalo mojoj poslaničkoj grupi treba da ustupimo i da moje kolege još nešto kažu. Izneo bih par konstatacija, neke predloge, a i neka pitanja. Pre toga bih pomenuo da ono što kao nov poslanik parlamentu primećujem, a to je nekako uvek inflacija kritika, a deflacija ideja, odnosno odsustvo konstruktivnih rasprava. Nadam se da ćemo ubuduće više biti konstruktivni, a manje se kritikovati, ali i naravno kritikovati se kada treba. Najmanji pomak u smanjenju deficita predstavlja veliki uspeh, jer osim ambicioznog projektovanja budžeta za 2013. godinu i loših političkih poteza u ekonomskoj politici države u prethodim vladama, a u smislu loših finansijskih aranžmana, konkretno zaduživanja i katastrofalno vođenih finansija, sada napraviti čudo sa smanjenim prihodima i rastućim rashodima jednostavno je vrlo teško izvodljivo. Prethodne vlade su trebale da štede kada se imalo šta uštedeti. Da podsetim, privatizacija u jednom periodu, cementara, duvanske industrije, "Mobtela", svog onog zdravog sektora, koje smo imali, donelo je velike privatizacione prihode i da su tad vlade malo razmišljale za buduće vreme, moglo se tu nešto i uštedeti. Sada bih istakao dobre strane ovog rebalansa, a to su: ograničenje javne potrošnje, strukturne reforme sistema, stabilizacija državnog budžeta, reforma javnog sektora koja podrazumeva i izradu jedinstvenog registra zaposlenih u javnim preduzećima, pa ćemo po prvi put videti kolike su stvarne plate, kolika su stvarna izdavanja u javnom sektoru i dodaci na plate itd, i unapređenje poslovne klime. Takođe, pozdravljam akcioni plan okončanja restrukturiranja bivših društvenih preduzeća. Mada, čini mi se da nam oko toga tek predstoji ozbiljan posao kako na najbolji način taj posao odraditi. Ključno pitanje za Vladu, a posebno za Ministarstvo finansija u narednom periodu je - kako povećati prihode? Moje je da kažem ne kroz nove poreske namete, ne povećanje poreskih stopa, već kroz poreski obuhvat. Slučajno sam čuo podatak da, na primer, u Kaluđerici, a možda ministar to bolje zna pa neka me ispravi 80% domaćinstva nisu u poreskom sistemu. To je samo jedan od primera, možda je loša informacija, ali neka me ministar ispravi. Takođe, forsiranjem modela javnog privatnog partnerstva, malopre je i ministar pomenuo, suviše malo energije ulažemo u taj deo i čini mi se da je potrebna i edukacija, naročito u lokalnim samoupravama, kako i na koji način taj model primeniti, jer stvarno lokalna samouprava u jednom delu, ako gledamo poljoprivrednu proizvodnju, da je zemljište, odnosno nešto što je u vlasništvu opštine, a investitori kompletan investicioni ciklus i zapošljavamo nove ljude. Takođe, iz moje lokalne samouprave iz Pirota, odakle ja dolazim, stigao mi je dopis juče da zamolim nadležna ministarstva da projekat koji je predat za izgradnju vodovodne mreže u jednom selu, selo Ponor pored Pirota, koji već 10 godina imaju problem sa vodosnabdevanjem, pa molim nadležno ministarstvo da vide da li postoje određena sredstva koja možemo uložiti, jer stvarno vodosnabdevanje je nešto što je život nasušni. Zatražili su pomoć takođe oko revitalizacije puta Pirot – Knjaževac. To je deo puta koji je okrenut Staroj planini, i ako želimo sutra i nove hotele i razvoj turizma, revitalizacija tog putnog pravca je stvarno od značaja, ne samo za pirotski, knjaževački, zaječarski region, već i za celu Srbiju. Iskoristio bih priliku da napomenem da i putni pravci Pirot-Babušnica, Babušnica-Bela Palanka su više putevi gde samo zaprega može da prođe, a ne normalni automobil. Kako ćemo razvijati i reformisati neke stvari ako nemamo ono osnovno, a to su putevi? Takođe, apelujem na Ministarstvo finansija, pošto mislim da je to najviše u njihovoj nadležnosti, podsticanje lokalnih samouprava na emitovanje municipalnih obveznica, gde bi se obezbedio novac za neke infrastrukturne projekte, za neke projekte od kapitalnog značaja za pojedine lokalne samouprave. Takođe, nešto što rak rana naše ekonomije, to su lokalne toplane. Primer iz Pirota je da je lokalna toplana koja je na mazut hronični gubitaš, tako da svake godine subvencijom budžeta opštine pokrivaju gubitke, ali i ministarka energetike je pre dva, tri meseca u Pirotu osvestila te ljude, apelujući na njih da sagledaju nove tehnologije, kako, na koji način preurediti postojeća postrojenja. Priča se toliko o elektranama, energanama na bio masu, pa bi bilo dobro da kroz emitovanje municipalnih obveznica obezbede sredstva i da takve objekte završe, što bi značilo i za uštede, a i cena grejanja bi bila neuporedivo jeftinija. Istakao bih još jedan veliki problem, pričali su svi o tome, ali dobro je istaći još jednom, a to je suzbijanje sive ekonomije, najpre kroz ozbiljnu reformu poreske uprave. Više puta smo pričali, onaj deo što je u sivoj ekonomiji, neki kažu to je ovoliko posto, onoliko posto. Ja sam i ministru Dinkiću dao, pre usvajanja budžeta za 2013. godinu, iz "Taks Tribjuna" jedan podatak da kod nas samo 40% prometa se obavlja u legalnim tokovima. Apelujem na nadležno ministarstvo da što pre ovaj posao počne i privede kraju. Što se tiče poslaničke grupe SNS, mi ćemo u svakom slučaju podržati ovaj rebalans budžeta, jer ipak je dobro na vreme uraditi neke stvari, odrezati neke troškove, kako ne bi išli dalje u dubiozu. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Momo Čolaković, izvolite.
Poštovana potpredsednice, radno predsedništvo, poštovani ministre sa saradnicima, uvaženi narodni poslanici, kao i svi ostali koji su u diskusijama danas govorili, ja takođe mislim da se nalazimo u veoma složenoj i teškoj situaciji, finansijskoj i privrednoj i posebno bih rekao socijalnoj, ali sam takođe uveren da, ukoliko objedinimo sve fizičke i umne snage, da možemo krizu prevazići. U tom pogledu pozivam sve da obezbedimo jedno jedinstvo u naporima, da tu krizu prevaziđemo. Pozdravljam izjavu gospodina ministra, da je to jedinstvo postignuto u Vladi Republike Srbije. Molim još jednom da u vezi sa tim posebnu pažnju obrate na socijalni dijalog sa privrednicima i posebno sa sindikatima. Naša poslanička grupa, na našu žalost najstarija, a po stažu u parlamentu najmlađa, će podržati ove zakone, posebno Zakon o rebalansu budžeta i posebno zakon o izmenama i dopunama Zakona o PIO. Zašto ćemo to učiniti? Ima mnogo razloga. Samo ću navesti tri razloga. Neću opterećivati sa podacima obzirom na vreme. Prvi je razlog zbog toga što su utvrđeni pravilni i praktični prioriteti u otklanjanju krize u kojoj se nalazimo. Prvo što je rečeno je da će početi rešavanje privrednih i posebno proizvodnih problema i u tom pogledu olakšati sve druge reforme koje su najavljene u vezi sa tim u poslednjih godinu dana. Pre svega insistiramo na tome da oporavak privrednih subjekata bude na prvom mestu, da se stvori osnova za zapošljavanje većeg broja radnika i tome slično. Drugi razlog je da štednja krene od državnih institucija, organa, agencija itd. To je za nas prioritet. Mislim da teret celokupne krize i najveći deo treba upravo da podnese država. Ne mislim samo na republiku, na opštine, na gradove, pokrajine, nego i svi drugi koji učestvuju u trošenju novca naroda. Treći razlog zbog kojeg mislimo da treba podržati budžet, što se teret mera ne prebacuje na najsiromašnije. U tom pogledu posebno odajemo priznanje Vladi, da nema zamrzavanja plata i penzija. Mislim da je to veoma značajno i bitno. Ne može se štedeti na onima koji nemaju, na onima koji imaju najniže penzije, koji imaju najniže plate ili socijalna davanja. Mislimo da bi trebalo takođe imati u vidu, kad je u pitanju kritika reforme penzijskog i invalidskog osiguranja, o čemu ne mogu dugo govoriti, da je u poslednjih 10 godina, od 2000. godine na ovamo, vršena reforma ili delovi reforme penzijskog i invalidskog osiguranja šest puta. Svi su učestvovali u toj reformi, sve parlamentarne stranke koje su zastupljene u ovom sazivu parlamenta. Ne može se govoriti o tome da nije bilo reformi i da se ništa ne radi. Takvu kritiku od strane pojedinih opozicionih, a i nekih poslanika iz vlasti ne možemo prihvatiti. Neću to pominjati, mi te podatke imamo, ali hoću da kažem da su ovom sistemu penzioneri, gde je 1.709.225 penzionera, koliko ih na današnji dan ima, onih koji su kasnije otišli u penziju manje, onih koji su ranije otišli više, podneli najveći teret kriza koje su bile u poslednjih 10 godina. To treba imati u vidu. Zbog toga mislim da je Vlada u pravu što nije posegla za zamrzavanjem penzija. To isto važi kada je u pitanju Predlog Fiskalnog saveta da se uvede solidarni porez na ona primanja penzionera koja su iznad 25.000 i na plate iznad 40.000. Da li je to moguće u ovoj situaciji prihvatiti? Mi to ne možemo podržati. Pa, 65 ili 70% penzionera izdržava svoje porodice, one koji su nezaposleni, svoju decu i svoju unučad. To je naš odnos prema izmenama i dopunama Zakona o budžetu, odnosno rebalansu i odnos prema Zakonu o penzijskom i invalidskom osiguranju. Na samom kraju da kažem nešto u vezi sa kritikama koje su ovde bile. Meni je žao što tu nisu poslanici koji su to uputili. Kaže se da treba DRI da uđe u Fond PIO, kako to kažu, na ozbiljan način. Da li ima neozbiljan način gde je DRI ušla? Oni se nalaze u Fondu i ako bude nepravilnosti, a kaže se ovde da ima nepravilnosti i da je to najveći izbor korupcije u državi, ko to može da prihvati? Ako Fond funkcioniše na najbolji mogući način, ako je podignuta efikasnost Fonda sa nekih 60%, od 2008. godine do sada, na blizu 90%, kako se o tome može tako govoriti? (Predsedavajuća: Vreme.) Molim vas, još dve rečenice. Isto tako, danas je jedan poslanik izneo za potpredsednika Vlade da nije danas na sednici. Pa nije zato što ne može iz objektivnih razloga. Drugo, da nije prisustvovao ni na jednoj sednici parlamenta. Pa on je jedini čovek koji je ovde čitavo vreme sedeo i kada su bili zakoni iz penzijskog i invalidskog osiguranja i kada je bilo do pet časova ujutru dva puta. To je nepromišljeno i lično mislim da takve stvari treba ceo parlament da osudi. Zahvaljujem na pažnji i izvinjavam se.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Ana Novković. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, pred nama je juče i danas dokument koji je dokaz odgovornosti i spremnosti da se problemi rešavaju, a ne da se guraju pod tepih. U raspravi smo se, bogami, naslušali demagogije, teatralnosti pred tv kamerama, ali i skupljanja jeftinih poena na tuđoj muci. Nažalost, ovakva politika nema svoje uporište više. Pokazali su to izbori u Kovinu, gde je ta politika dobila samo devet posto podrške. Pokazali su to izbori u Zaječaru, gde je ta politika dobija svega tri posto i nije čak ni prešla cenzus. Ovo teško vreme zahteva drugačiju i odgovorniju politiku. Vlada je hrabro i pošteno izašla pred građane i dala realnu sliku. Da li smo trebali da ćutimo i stvaramo lažnu sliku da je sve u redu, da trošimo bez pokrića, kao što je to rađeno u prethodnom periodu? Da li smo trebali da dozvolimo da za neku godinu prosvetari, lekari, milicajci i vojnici ostanu bez plata, a penzioneri bez penzija? Da li smo trebali da dozvolimo da cela Srbija ostane bez investicija? Ne, Vlada je rešila da se suoči sa problemom. Ponudila je jedno odgovorno rešenje, ponudila je ovaj rebalans. Štednja je neophodna i to na svim nivoima vlasti. Naravno, napravljen je dobar balans. Ne sme se štedeti na najsiromašnijima, a ne smemo zapostaviti ni investicije. Čuli smo danas podatke o rastu izvoza, povećanju BDP i zaustavljanju nezaposlenosti. Sve to ohrabruje, ali to ni približno nije dovoljno. Mora još mnogo toga da se uradi. Naravno da mora da se dodatno poveća finansijska disciplina i naplata poreza i tu ministar mora da ima apsolutnu podršku i odrešene ruke. Jer, svaki neizdati fiskalni račun ne znači da je država prevarena. Svaki taj neizdati fiskalni račun znači manje para za obrazovanje. Svaki neizdati fiskalni račun znači manje para za zdravstvo, za nove puteve, za investicije. Znači, građani su prevareni, a u raspravama smo čuli da nam je upravo potrebno više novca i za investicije i za obrazovanje i za zdravstvo. Apsolutnu podršku mora da ima naplata poreza koja je najavljena onima koji imaju imovinu veću od 350 miliona dinara. Svi moraju da plaćaju porez, ali oni najbogatiji moraju da budu prvi u redu i tu ne sme da bude nikakvog kompromisa. Naravno, potreban je i ozbiljan rad na suzbijanju sive ekonomije. Duboko cenim svakog onog ko danas ima privatni posao u Srbiji i tako zarađuje za sebe i za porodicu. Što narod kaže - takvom treba skinuti kapu, ali taj ne sme da ima nelojalnu konkurenciju i svaka siva ekonomija mora biti oštro sankcionisana. Moramo da imamo i hrabrosti kada su u pitanju preduzeća u restrukturiranju i javna preduzeća. Čuli smo ovih dana koliko preduzeća u restrukturiranju odnose novca. Taj novac treba usmeriti ka stvaranju realnih radnih mesta. Šta je sa javnim preduzećima? Hajde već jednom svi da priznamo da su to bila utočišta za zapošljavanje partijskih kadrova, da su neefikasna, da cenu na kraju moraju ipak da plate građani. Navešću vam primer Kovine, jedne male opštine, gde je u toku prošle godine za javno komunalno preduzeće izdvojeno subvencija za 24 miliona. Neću da kažem da su prethodne četiri godine za trećinu povećali broj zaposlenih. Zamislite da su ta 24 miliona svake godine izdvojena za izgradnju neke ulice, neke ambulante, za otpočinjanje izgradnje vrtića. Na taj način bismo uposlili građevinsku industriju koja je u kolapsu. Sada pomnožite tih 24 miliona sa brojem opština u Srbiji, pa onda na nivou pokrajine, pa na nivou Republike. To je ogroman novac koji, blago rečeno, može biti mnogo pametnije i korisnije utrošen. Sa druge strane, o čemu se konstantno mora voditi računa? To je stvaranje povoljne investicione klime. Moramo da stvorimo takve uslove gde ćemo privući investitore koji će doći u Srbiju, napraviti fabrike i zaposliti naše ljude. U Srbiji već posluje dosta uspešnih kompanija i one nose povećanje izvoza. Naravno da je dobra ideja da se povežu sa našim malim i srednjim preduzećima. Moramo ulagati u infrastrukturu, u onu putnu infrastrukturu, u industrijske zone, u turističku infrastrukturu. Videli smo koliko je ulaganje u Kopaonik, Zlatibor, Staru Planinu doprinelo razvoju tih krajeva. Tim ljudima smo omogućili da mogu pošteno tamo da žive od svog rada, da ostanu tamo gde su rođeni. Zato me zaista čude zlonamerni komentari pojedinih poslanika. Nekog nije briga, zaista, za ravnomerni regionalni razvoj. Da li samo treba da glancamo trotoare po velikim gradovima, a da ljudi u unutrašnjosti nemaju od čega da žive? Potrebne su nam i promene zakona koji će doprineti poboljšanju investicione klime. Iskreno se nadam da će uskoro pred nama biti novi zakon o radu, novi zakon o planiranju i izgradnji jer je nedopustivo da ozbiljni investitori mesece moraju da provedu ovde da bi došli do građevinske dozvole. Svakako da svi ovi problemi ne mogu da se reše čarobnim štapićem i da, naravno, niko nije mađioničar, ali, važna je odlučnost da se uhvatimo sa problemima u koštac. Ne smemo da stanemo dok god u Srbiji svaki građani ne bude imao šansu da se zaposli i da pristojno živi od svoje plate. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Dragan Nikolić ima reč. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre Dinkiću, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Srbije. Gospodine Dinkiću, danas ste bili svedok i morali da slušate i istrpite mnogo neprincipijelnih kritika, mnogo nečega što je vezano za rebalans ovog budžeta Republike Srbije, kao da ste ga vi sami doneli, kao da ste ga vi pred ovu Narodnu skupštinu dostavili. Taj rebalans budžeta je usvojen na sastanku ili sednici Republičke vlade. Naravno iza ovog rebalansa budžeta stoji kompletna Vlada Republike Srbije, a ja vas gledam kao personifikaciju Republičke vlade. U tom smislu vam se zahvaljujem na strpljenju, na ozbiljnim odgovorima. Ponekad se veoma čudim otkud vam toliko shvatanja za neke ljude koji su zaista zalutali u ovaj parlament, koji su, kada su bili odgovorni, zaboravili na odgovornost, koji kada su punili džepove iz tog budžeta zaboravili su da su to radili. Danas smo svi mi ovde prisustvovali raznim pričama, lamentiranju, predviđanju najcrnjih mogućih scenarija, ali mi smo se već navikli, to traje već godinu dana. Kad god je neka tema koja je bolna za prethodni režim gde je stožer bila DS, uvek smo dobijali najgori mogući scenario. U onom momentu kada smo birali guvernerku NBS predviđena je i inflacija i pad dinara i sve ono najgore što je moglo da se desi, a nije se desilo. Dinar je tada bio 120 u odnosu na evro, a sada je mnogo jeftiniji. Međutim, oni koji su uništili, oni koji su učestvovali u kataklizmi i katstrofi u ekonomiji u Srbiji sada su najglasniji i sve vreme čitav dan pričaju o tome i pametuju kako bi valjalo činiti, ali znate kako, zakasnela pamet nije pamet. Lako je biti general posle bitke i ono što su danas pričali bilo je lako i mogli su, da su hteli i da su imali, da primene za ovih 13 godina. Kako to oni nisu uradili, prinuđeni smo da danas vršimo taj rebalans. Naravno da će SNS u danu za glasanje dati svoj glas za ovaj rebalans, naravno, uz određeni broj amandmana koje smo dali, sve u nameri da bismo poboljšali ovaj rebalans, da bi on bio podnošljiviji za građane Srbije. Takođe, veoma prijatno mi je bilo kada ste rekli da ste u pripremi ovog rebalansa budžeta konsultovali i stručnu javnost i sindikate i građane i strukovna udruženja i privrednike i da ste jednostavno došli u situaciju da date, silom prilika, čak nekad i nevoljno, ovakav rebalans budžeta, budući da je situacija takva kakva jeste. Kada smo u novembru mesecu 2012. godine usvajali budžet, nismo znali dubinu krize, nismo znali posledice koje će nas dostići jer smo se kretali jednom idejom da nije moguće da neko toliko ne voli Srbiju, nije moguće da je neko očerupao sve moguće fondove, nije moguće da je neko upropastio privredu do te mere da ona neće moći da u narednih šest meseci ili godinu dana puni budžet dovoljno i u onoj meri koju ste vi predvideli. Takođe je konstatovano da ste pogrešili i da prihodna strana nije popunjena za 10,57%, kao da ste vi čarobnjak, kao da ste vi vidovnjak. Oni koji su najzaslužniji, kojima je sve ovo smešno, zato što su bili na kauču svoje tetke kada su došli u Srbiju a sada su puni kao prekookeansi brodovi, naravno da je njima smešno. Ali, građanima Srbije nije smešno i nije smešno građanima Zemuna. Nije smešno građanima naročito Zaječara koji su za ovu politiku glasali tako što su dobili 3,5% glasova. Da je tamo neka grupa građana napravljena, dobila bi bar 5% glasova, prešla bi cenzus, ali to je rezultat politike koja je vođena u Srbiji i gde se sve kao bumerang vraća jer građani Srbije jednostavno znaju i teško ih je prevariti. Sva ova lamentiranja danas i čak uključivanja nekog zdravstvenog stanja, zbog čega smo, naravno, svi kao roditelji veoma pogođeni i nije nam drago,čak je to za sve nas bilo veoma teško, ali ako tako neke stvari upotrebljavate u politici, nećete dugo, narod to pamti i kazniće vas na sledećim izborima još gore nego što je to do sada radio. Filozofija prethodne Vlade je bila – uzmi kredit, potroši ga, pa opet uzmi kredit i opet ga potroši. Takođe raduje da ste u rebalans, osim rebalansa budžeta za 2013. godinu, uključili i ostale mere, tako da ćemo mi sve ovo podržati. Sve ovo za nas predstavlja samo jedan deo pokušaja spašavanja i privrede i ekonomije. Naša je želja da se apsolutno poveća broj zaposlenih ljudi. Takođe, tu veoma raduje da je napravljena stagnacija koja je bila tendencija rasta od 2008. do 2012. godine u nezaposlenosti, gde je 2012. godine dostigla cifru od 25,5%, a sada je 24,1%. Ne kažem da je to nešto što treba da nas raduje. To je ogromna cifra, zabrinjavajuća, ali sve ovo što preduzimamo, pa i ovo što danas pričamo i što ćemo odlučivati ide ka tome da se ova cifra i ovaj procenat smanji. Takođe veoma raduje rast BDP, kako ste rekli, u prvom kvartalu od 2,2% i to je ono što daje neku nadu, daje želju da svi ovde zajedno sa vama i svim predstavnicima Vlade, računajući tu i premijera, računajući i prvog potpredsednika Vlade gospodina Aleksandra Vučića, koga su danas morali da pomenu u nekom negativnom kontekstu, a najgore od svega toga zašto on nije ovde. Tih pitanja je bilo sijaset, a ne znam šta bi ga pitali. Pitali bi ga verovatno da li je borba protiv kriminala i korupcije obustavljena, što bi verovatno mnoge od njih obradovalo, što bi veoma radosni bili kada bi to moglo da se desi. Onda smo pričali ovde čak i o nekim oborenim optužnicama. Nisu oborene optužnice, vraćene su optužnice na doradu. Ono što će biti izvesno, ukoliko iole postoji obraza i profesionalne etike, tužioca koji radi na tom poslu, optužnica će biti ispravljena, dopunjena u delovima na koje je sud ukazao i podignuta u dogledno vreme. Mi smo, takođe ovde raspravljajući o ukidanju imuniteta čoveka o kome se danas pričalo, slušali iste ove priče, isti plač i kuknjavu istih ljudi da se radi o političkom obračunu, pa su verovatno to hteli da pitaju gospodina Vučića. Međutim, evo, mogu da odgovorim umesto njega, iako nisam njegov advokat. Borba protiv kriminala i korupcije se mora nastaviti i ona će se nastaviti, jer svi oni koji su oplevili ovaj budžet unazad godinama, koji su zavlačili ruku u džepove građana Srbije, moraju za to da odgovaraju, moraju za to da budu lišeni slobode, da budu kažnjeni na odgovarajuće zakonske kazne. Da li će to uspeti da urade sudije koje su birane u ranijem periodu, sudije i tužioci koji su ostavljani od strane prethodnog režima, ja to ne znam, ali vidim da postoji određena hrabrost, postoje određeni vetrovi, postoji mnogo čistija situacija u pravosuđu, kojoj smo, naravno, i mi doprineli, jedna atmosfera koja oslobađa sve te ljude koji se profesionalno bave poslom da urade onako kako zakon kaže i na tome ćemo insistirati. Ono što je veoma bitno, u narednom periodu morate poboljšati naplatu poreza i poresku disciplinu. Mislim da bi bilo vrlo loše povećavati poresku stopu. To bi bilo kontraproduktivno, ali i veoma važno. Takođe, da smanjite subvencije ili da ih ukinete svima onima koji su kao vreća bez dna, gde se godinama daje, a danas ste rekli da 750 miliona evra svake godine dajemo određenim gubitašima i određenim firmama i sve te firme ili će ići u stečaj ili u privatizaciju, jer su preveliki teg za budžet Republike Srbije i mislim da sa njima jednom, pre ili kasnije, moramo da završimo. Tu pokazujete jednu hrabrost, jednu odlučnost koju prethodne vlade nisu imale, da se uhvatite u koštac sa problemima koji zaista postoje, da ih stvarno rešite, da pogledate u oči tim problemima i da to što ste videli i prepoznali jednoga dana rešite. Ne smemo to da ostavljamo našoj deci, niti sledećoj vladi, mada ja znam da ćemo mi biti i u sledećoj vladi i u nekoliko narednih. Ali, zato hoćemo da u ovoj vladi rešimo mnogo problema, da bismo u narednoj imali mnogo manje posla. Potpuna je logika - ne možete trošiti više nego što zaradite. Sve to vodi u bankrot i svako onaj ko je pametan i dobar domaćin, skresaće troškove i svojoj supruzi i svojoj deci i reći da nema priliva, da nema zarade i da može da se troši samo ono koliko se zaradi. Samo onaj ko nije pametan, ko nije domaćin, ode i uzajmljuje se od komšije, uzima kredit, uzima novac, troši ga, i kada jednoga dana dođe za naplatu, onda se pobegne tako što se gurne glava u pesak i priča se kako je moglo i kako je bilo pametnije uraditi onako ili ovako. Danas smo slušali takvo noja koji je gurnuo glavu u pesak i vama priča šta je trebalo da se radi, a glavna krivica je na njima i posledice i ovog rebalansa jesu ono što je rađeno nekoliko godina unazad, odnosno pre formiranja ove Vlade. Moramo svesti taj deficit budžeta na 4,7% BDP, moramo uštedeti 36 milijardi, hteli ili ne hteli, to je zakonitost. Drago mi je što su neke oblasti i neka ministarstva dobila veći iznos kolača, tu mislim na Ministarstvo kulture, što je veoma za pohvalu, koridori Srbije, Kancelarija za saradnju sa civilnim društvom, i mislim da je to veoma značajno za te oblasti. Na kraju, gospodine ministre, hoću da vam postavim dva pitanja. Jedno se tiče punjenja tog budžeta i dve firme, a drugo je mirno i tiče se pražnjenja budžeta, odnosno jedna molba. Pošto ja dolazim iz Vranja i pošto smo mnogo energije, novca, ozbiljnosti i svih papira uložili u industrijsku zonu Bunuševac, znam da to znate i da ste sa tim veoma dobro upoznati, uradili smo sve da firme "Geoks" i "Ditra" najpre, a nakon toga očekujemo da još neke firme dođu, pa je moje pitanje – da li ćete sa izvesnošću moći da nam potvrdite ovde, odnosno meni i građanima Srbije i Vranja, da će ove dve firme u toku jula i avgusta meseca doći u Vranje? Još jedno pitanje, ili molba, u ime svih ljudi koji žive u Vranju odnosno u Pčinjskom okrugu. Nažalost, na današnji dan je godinu dana kako je pozorište u Vranju izgorelo, do temelja. Mi smo kao lokalna samouprava zajedno sa našim koalicionim partnerima učinili mnogo toga da kompletno sa svim projektima izađemo, spremimo ih i 17. jula ćemo imati kompletnu dokumentaciju. Moja molba je, a ja sam to i kroz jedan amandman dao, da li je moguće da se u ovaj rebalans budžeta ubaci stavka da nekih 25 miliona dinara može da se pomogne lokalnoj samoupravi, imajući u vidu da smo mi u jednoj siromašnoj sredini uspeli da skupimo 40 miliona i potrebna nam je još jedna finansijska injekcija kako bismo mogli da sve ovo završimo? Očekujem odgovor od vas, ukoliko možete i odmah. Na kraju, podržaćemo i u Danu za glasanje naša poslanička grupa će glasati za rebalans budžeta za 2013. godinu. Hvala.
Ministar Dinkić ima reč.
Hvala najpre na ovoj zaista iskrenoj podršci i na razumevanju za situaciju u kojoj se nalazi Vlada. Prvo da vam odgovorim na ova dva pitanja. Mi smo zajedno sa vašim gradom, kao što znate, uložili sredstva da se ova zona privede nameni i da se izgradi infrastruktura, ali pre svega da se poravna zemljište. Jer, suština je bila da je potrebno najpre nivelisati zemljište i nadam se da ti radovi idu dobrim tokom. I "Geoks" i "Ditra" su planirali da ovog leta krenu da grade svoje fabrike i treba zajednički da pratimo ove radove na ravnjanju zemljišta. Oni će ovog leta krenuti to da rade i mi se nadamo da ćemo biti dobrog zdravlja da idemo to da otvorimo i nadam se da će to biti sledeće godine. Što se tiče pozorišta, kao što smo pomogli i svojevremeno pozorište u Leskovcu, svakako da hoćemo da pomognemo i pozorištu u Vranju. Svaka opština, svaki grad koji želi da pomogne kulturu, a posebno kada je u pitanju ovakva vrsta investicija, imaće podršku Vlade Republike Srbije. Mi ćemo obezbediti iz tekućih budžetskih rezervi ovihmiliona dinara, evo, to vam sada i javno potvrđujem. Želim da iskoristim priliku kad ste spomenuli Zaječar da na neki način kažem koja je velika razlika. Zaječar je na neki način paradigma odnosa u sadašnjoj Vladi i odnosa u prethodnoj Vladi. Vi možda to ne znate, ali reći ću vam sada. Na neki način sam izbačen iz prethodne Vlade tako što me je jedan iz ove poslaničke grupe optužio da sam navodno odveo "Gorenje" iz Valjeva u Zaječar. Možda su to neki zaboravili, možda nisu, ima tome ne znam koliko godina. Umesto da su pohvalili tada taj napor da jednu kompaniju kao što je "Gorenje", koje ima preko milijardu evra godišnji promet i spada među najveće kompanije u Evropi, da ih ubedim da grade fabriku ne samo u Valjevu, ne samo u Pazovi, nego i na sasvim drugom kraju Srbije, u Zaječaru, na istoku Srbije, gde je mnogo ljudi otišlo zato što nije bilo posla i zato što nije bilo investicija u prethodnom periodu, a da istovremeno prošire kapacitet i u Valjevu, dakle, da grade i u Valjevu i u Pazovi i u Zaječaru simultano, na tri potpuno različita kraja zemlje. Došlo je iz neke sujete, neću da kažem ljubomore, za takve stvari ne verujem da neko može da bude ljubomoran, jer ako pomažete zapadu, Vojvodini, istoku, ne vidim čemu ljubomora. Krenuo je napad i maltene sledilo je posle toga, ne dugo, to izbacivanje, zlatnim slovima je upisano što su rekli malo pre u ovoj raspravi iz Vlade. Evo zašto je ovo paradigma. To će se pokazati sledeće nedelje. Sledeće nedelje mi ćemo imati dva lepa događaja u Srbiji i kamo sreće da ih bude što više i do kraja ove godine i u narednom periodu i ja se nadam i daćemo sve od sebe da ih bude. Znate i sami da je i vaša stranka i moja stranka, da smo bili rivali na izborima u Zaječaru. Vi ste dobili 39% podrške građana, URS 35%. Rekli ste i sami, demokrate 3,2%. Malo ste im dali više, nije 3,5% nego 3,2%, a DSS je imao 3,5% sa Dverima. U čemu je razlika između Zaječara danas i Zaječara politički pre par godina. Gospodin Vučić i ja ćemo naredne nedelje zajednički prisustvovati potpisivanju ugovora za izgradnju modernizovane fabrike "Gorenja" u Zaječaru koja će proizvoditi 450hiljada veš mašina godišnje. Dakle, ne da tu nema sukoba, nego politika je jedno, a građani su drugo. Građanima smo i mi i vi obećali da ćemo pomoći da se otvore nova radna mesta. I nema razloga da se oko toga delimo, nego zajednički treba da radimo i u Zaječaru i u Vranju i u svim drugim gradovima Srbije. Istovremeno dan kasnije biće otvorena i proširena fabrika "Gorenja" u Valjevu. Sve ono što se dešavalo što je bilo loše pre tri godine, evo sledeće nedelje će na neki način doći na svoje. Ja prosto želim da vam zahvalim na toj korektnosti, jer jedino u Srbiji zajedništvo može da donese rezultat. I svi drugi naravno poslanici koji su ovde diskutovali i kolege i koji su govorili o tom zajedništvu o slozi koja nam je neophodna, zaista svima zahvaljujem i koristim ovu priliku, ovo sam pomenuo zato što ste vi eksplicitno pomenuli ovaj primer Zaječara. Razlikujemo se možda od nekih drugih političara koji sada sede u ovim klupama i koji su pokušali nekom teatralnošću da zadobiju simpatije građana. Neka oni rade kako misle da treba, to se vidi po tom rezultatu u Zaječaru od 3%. Ono što je jako važno mi moramo da ostanemo čvrsti, jedinstveni i kada je dobro ali i kada je teško, jer ne sme se povlačiti kada je teško, nego probleme treba zajednički napadati. Siguran sam da ćemo to činiti zajedno ubuduće, a pre svega zato što građani od toga trebaju da imaju koristi i u Zaječaru i u Vranju, Valjevu, Pazovi u Vojvodini svuda. Hvala na ovoj podršci, zaista.
Božidar Đelić, replika u ime DS.
Očigledno da teško možete, hajde da kažem ni pet minuta da nas ne spomenete. Ako smo baš toliko beznačajni, zašto i ova sada priča DS i svi drugi. Zato što smo mi jedina opozicija ovom režimu. Ne jedina, ali jedina koja će uspeti kroz koji mesec, kroz koju godinu, kada tabloidizacija Srbije počne da jenjava, pokušaj da neko ko treba da se bavi izvršnom vlašću pretvori u tužilace u sudiju, da to pokaže kao neuspeli eksperiment. Ovo je rebalans budžeta. Ja neću pričati o tome da je stranka ministra finansija dobila 0,89% u Zemunu, ili da je bila beznačajna u svim drugim izborima u Vojvodini, osim u Kovinu. Nije to tema. Samo ću vas podsetiti na jednu stvar. Vi ste vlast. Ne krojimo mi budžet, vi ga krojite, i resorni ministar u ime cele Vlade je rekao da za ovaj budžet u potpunosti snosi odgovornost, samim tim snosi ga Vlada. Koje su činjenice? Šest meseci posle početka primene ovog budžeta imamo najveći rebalans u svetu. Najveći promašaj u prihodima u svetu. Najveću razliku u svetu između usvojenog budžeta i onog koji ćemo imati usvojenog, ako imate većinu, verovatno ćete imati kroz koji dan. Nemamo mi naknadnu pamet, nego smo imali avansnu pamet, kada smo vam rekli da nećete uspeti da prikupite ove prihode, niste slušali i mi smo bili u našoj ulozi, a vaša je odgovornost. Odgovornost za loše skrojen budžet, nije samo što u nekim redovima piše drugačija cifra, nego u sred godine, jer ima onih koji su prisutni u lokalnim samoupravama i to veoma dobro znaju. Kada menjate budžet u sred godine, prekidate već pokrenute programe, postupke javne nabavke i ni sami ne znate kolike budžetske repove ćete ostaviti na mestima koje ste odjednom ispraznili. Ispraznili ste sve što se tiče investicija, ovaj budžet je za otpuštanje, pet milijardi dinara više za otpuštanje, a tri milijarde manje za zapošljavanje. Ovo je budžet koji negira poljoprivredu i to od "aflatoksin" Vlade, ne iznenađuje. Ovo su činjenice, izvolite odgovarajte za činjenice, a za DS, hvala lepo, bićemo ovde, konstruktivna i beskompromisna opozicija, kao što sleduje demokratama.
Reč ima narodni poslanik Dejan Radenković, pretpostavljam da je povreda Poslovnika.
Član 107. stav 1. više ne mogu da verujem da kolega Đelić non stop krši dostojanstvo Skupštine. Da treba da se nešto poštuje u ovoj zemlji i da je neko sankcionisan, znalo bi se gde bi njemu mesto bilo. Nemam živaca više ovde, a i ostale kolege, da slušam ove gluposti, nebuloze i demagogiju, isfrustriranost i to narod jednostavno više ne želi da sluša, a to je dokaz, svi ovi izbori koji pokazuju rezultat, mislim na DS. Dok takvi budu predstavljali DS ona će imati takve rezultate.
Podsetiću vas gospodine Radenkoviću da ne može gospodin Đelić da povredi Poslovnik, nego samo predsedavajući na sednici Narodne skupštine. Gospođa Lučić, povreda Poslovnika.
Gospođo predsedavajuća, upravo ste sada s pravom rekli da poslanik ne može, nego vi i ja upravo protestvujem na način kako ste sada vodili sednicu, jer ste dozvolili ovako izlaganje. Ovde razgovaramo o vrlo jasnoj temi, a to je rebalans. Dakle, kao što smo rekli za budžet da je nerealan, tako i sada kažemo, građanima, pre svega, jer to ministar zna, njemu ne treba da kažemo. Dakle, deficit nije 179 milijardi, deficit je 200 milijardi, ponovo se vidimo ovde… [[isključen mikrofon.]]
Dozvolite mi da vam kažem, upravo ste me opomenuli i vi, zato što sam dozvolila gospodinu Radenkoviću da govori, vi ste isto tako nastavili. Molim vas da svi poštujemo Poslovnik, da bih ga ja poštovala na kraju. Gospodin Pejčić, po Poslovniku.
Dakle, član 107. zapravo gospodin Đelić je ovde izrekao jednu neistinu, da su oni jedina opozicija u ovom parlamentu. Ne slažem se sa tim, s obzirom da DSS je opoziciona stanka i u toku rasprave smo dokazali da smo jedan opoziciona stranka…
Gospodine Pejčiću, dužna sam i vama da kažem da ne možete da replicirate kroz povredu Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić, replika.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, zaista želim da vam se zahvalim za ono što ste rekli ispred javnosti Srbije, o onome što ste ohrabrili sve nas koji smo radili na dovođenju privrednih subjekata, kakvi su "Geoks" i "Ditra". Ono što mi očekujemo u Vranju, a to važi za čitav Pčinjski okrug. Zaposliće se oko 1250 ljudi u "Geoksu", a nekih 800 ljudi u firmi koja se zove "Ditra". To je oko 2000 novih radnih mesta. Ne treba da pričam šta to znači za Vranje i za čitav Pčinjski okrug, samo mogu da vam se zahvalim u ime svih ljudi koji su glasali, kako za SNS, tako i za ostale stranke, jer posao koji oni dobiju, neće biti politički obojen, neće dobiti posao zato što su pripadnici ove ili one stranke, nego zato što im treba i zato što kvalifikacijom to zaslužuju. Takođe, što se tiče pozorišta, ovo što ste sada obećali, s obzirom da ja pratim vašu političku karijeru, znam da ćete to ispuniti i na tome sam takođe zahvalan. Kada budemo otvarali sledeće godine fabriku, bićete naš gost, bićemo prisutni tu, a ja lično mogu da obećam da na Kopaoniku u "Skituljku" možete da pojedete jednu borovnjaču na moj račun.
Gospodine Đeliću nemate osnov za repliku, to je bila povreda Poslovnika, da sam ja povredila, ne znam gde vi vidite tu osnov za repliku. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić.
Uvažena predsedavajuća, da li mogu da znam koliko je vremena ostalo poslaničkoj grupi? Dobro, osam minuta, s obzirom da ima još jedan kolega koji bi postavio pitanje ministru. Poštovani ministre i kolege koji ste ostali do kraja sednice, posle advokata Nikolića, teško je sada reći nešto novo, ali bih pohvalila jedan deo rebalansa budžeta, jer ga niko nije primetio, a to je nova stavka koja se odnosi na Kancelariju za brzi odgovor. Ona je definisana sa 30 miliona i 505 hiljada dinara i to je ono što je praktično, ne samo predizborno obećanje SNS, nego i potreba ove države da kroz takvu kancelariju se započne jedan novi processtvaranja boljeg investicionog ambijenta u Srbiji. Zašto? Mi smo imali goste iz Indonezije koji su predstavnici Odbora za koordinaciju investicija Indonezije. To je jedno državno telo koje je otprilike koncipirano na osnovu principa kancelarije za brze odgovore, koje smo pitali – koji je vremenski period za izdavanje građevinskih dozvola? Njihov odgovor je bio da je do skoro bio tri meseca i uz izradu studija elaborata o investicionim mogućnostima, a da su shvatili da je to previše dug rok. Od skoro izdaju građevinske dozvole i dozvole za rad investitorima u roku od pet dana. Znači, s obzirom da smo bili prisutni na toj sednici odbora i svih političkih opcija i stranaka pozicije i opozicije, u tom trenutku smo se svi onako pogledali i shvatili da mi nismo sposobni još uvek da ovako nešto stvorimo u našoj državi, u našem okruženju. Za to je potreban jedan veliki politički konsenzus ne jednoumlje, kako neki opozicioni predstavnici žele to da predstave, nego konsenzus oko minimuma uslova da bi jednostavno mogli da idemo u pravcu određenih reformi. Imamo priču o reformi javnog sektora, pa reformi PIO fonda, znači penzionog osiguranja, o reformi društvenih preduzeća i sve je to vrlo teško. Jer, kada bi hteli, a postoje modeli ekonomski, koji bi mogli da donesemo u vrlo kratkom roku i da sprovedemo, jednostavno izazvali bi velike potrese uopšte u ekonomskoj transformaciji, ne samo kod preduzeća, već i kod građana Srbije. Jednostavno, mi kao država i kao države u okruženju nismo spremni za tako brze transformacije. Kod nas to mora da ide sporije, mora da ide dozirano, ali mora da se stvori jedna društvena odgovornost o kojoj malo ko hoće da priča, a to je da se nastavi borba protiv korupcije, da se možda razmišlja o tome o nekom vanbudžetskom fondu u koji bi svi ti finansijeri i investitori koji su zarađivali poslednjih 10-15 godina, na praktično grbači ovog naroda, uplate dobrovoljno ono što su zaradili. I ako prave promete od 937 miliona dolara, da određeni procenat tih miliona uplate državi, jer su na kontu ove države to i zaradili. To je neki koncept o kojem treba da se razmišlja a jako je teško to, na neki način, uterati u budžet a da to bude dobrovoljno a da tu nema velikih otpora, a da jednostavno svi tu se složimo oko tih detalja. Zbog toga su to neki koncepti oko kojih mora da postoji politički konsenzus i jednostavno i opozicija mora da razmišlja o nekim zajedničkim modelima, da na nekim određenim zakonima moramo zaista jedinstveno da postupamo. Zahvaljujem vam se na ovakvom rebalansu. Nadamo se da, bez obzira koliko ih god bude bilo u ovoj godini, ja to ne vidim, recimo sa stanovišta privrede kao neki problem iz prostog razloga što nam je to jedini put da možemo da konsolidujemo finansije jer do trenutka dok ova vlada nije stupila na vlast, ima se utisak, a vi ćete to potvrditi, zaista nismo znali gde se sve nalaze javne finansije izvan budžeta. To potvrđuje i državni revizor koji kaže da nije postojala lista projekata, da nije postojala jednostavno koordinacija sa upravom za trezor, da nije postojalo na adekvatan način vođenje finansija i zato smo imali kršenje zakona, da na kraju godine u decembru, mi glasamo o svim mogućim projektima i pokriva Skupština nekih 1,4 milijarde evra investicija i programa koji su već prošli. Zahvaljujem vam se.
Hvala. Narodni poslanik Aleksandar Radojević, ostalo je tri minuta. Izvolite.
Hvala, govoriću vrlo brzo. Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, kada imate ovakvu opoziciju koja je toliko inspirativna onda vam treba 400 minuta da biste govorili, pa ću zato početi citatom uvaženog kolege Borka Stefanovića, koji otprilike, pre sat vremena reče poslaničkoj grupi SNS – ne možete više lagati sve ljude. Pitam na šta je mislio, obzirom na to da su oni kao ekspertska Vlada počeli pre desetak ili dvanaest godina sa one strane koja bi trebala da učestvuje u punjenju budžeta.? Dobili su eksperte od 25-30 godina, pa se pitam kako li se to u ekonomiji, finansijama postaje ekspert u nekom poslu tako mlad, da li sa nekom skinutom doktorskom tezom, sa nekog sajta, pa onda se dođe da se to primeni u praksi ili na neki drugi način, kao u medicini? (To je vaš predsednik, ne naš.) Pitaću se naravno. (Predsedavajuća: Gospodine Đeliću, nemojte da dobacujete.) Nemojte dobacivati, jer dela upravo gospodina Đelića i njegovih saradnika sude o tome. Sve ono što je donosilo i punilo budžet u ovoj državi, sve je na početku privatizacije rasprčkano, da je prodato možda bi bilo dobro. Recimo "Koka kola", "Apatinska" pivara, "Lav" pivara, sve cementare u državi, Naftna industrija, sve ono što je donosilo ogromne profite i što smo mi, što su radnici i seljaci ove države sami napravili, onda je rasprodato, tako da donosi velike profite strateškim partnerima i onim koji su došli spolja da nas uče kako se to radi, kako nismo znali sami to da napravimo, sami da koristimo nego je trebao neko da nam te ključne fabrike koje su donosile ključne profite odmah na startu uzmu. Posle toga je sledilo rasprodavanje razno-raznih drugih fabrika, a gospodin Đelić, i njega ću citirati kaže, pre jedno tri sata u raspravi – vidim da ne možete da prodate "Telekom" i "Galeniku". Možemo, gospodine Đeliću, lako je to prodati, ali da li znate čiji je "Telekom"? Ako je svaki radnik ili seljak na periferiji ove države dovodio do svog doma i bandere i kablove i učestvovao sa 1000-2000-3000 maraka ili evra u izgradnji te mreže i onda dao "Telekomu", odnosno tadašnjem PTT na korišćenje, kao osnovno sredstvo koje bi onda oni koristili da naplaćuju pretplatu i usluge, pa se pitam, da li ste izračunali, koliko je učešće tih ljudi, koliko je u tom "Telekomu" kapitala ovog naroda? U čije ime vi to prodajete ili mi to prodajemo jer ne možemo da prodamo? Zaista može da proda vrlo lako. Šta se dešava sa "Galenikom"? "Galeniku" 2007. godine kada ste je preuzeli imala je tridesetak miliona evra viška kapitala, odnosno profita, a sada ima nekih 150 miliona evra manjka.
Vreme.
Evo, pošto je vreme ograničeno, sugerišem samo ministru da se ne ide nikako na strateškog partnera, jer "Galenika" zaista sa onim što se zove entuzijazam onih koji su tamo deo fabrike, a ne zovu se menadžment i ekonomisti, nego se zovu farmaceuti, zovu tehnolozi i zovu hemičari. Sa doktorima medicine zaista mogu da podignu tu, jer "Galenikini" proizvodi mogu da se prodaju i bez mreže za prodaju. Zaista, mislim da bi bilo dobro još neke fabrike u ovoj državi poštedeti od nekih brzih privatizacija, nalaženja strateških partnera i dozvoliti našim ljudima da brzo krenu u promene da dođe do toga da "Galenika" proizvodi lekove.
Hvala gospodine Radojeviću. Božidar Đelić, pravo na repliku. Izvolite.
Hvala vam. Prvo, znate kako, pitanje mladosti treba da se uporedi sa kompetentnošću. Mi nismo rekli da to što ste predložili ministar pravde koji ima 28 godina je nužno loše, videćemo kakav će biti njegov učinak. Što se tiče kupovina diploma, čini mi se da predsednik Republike trenutno ima dosta pitanja na koja treba da odgovori. To je bilo samo pitanje, da smo mi to predložili. (Predsedavajuća: Molim vas gospodine Đeliću, ja se izvinjavam, molim vas.) Što se tiče drugih stvari, vi ste Vlada, kažete da jedinstvo ovde, ja vidim da gospodin Čolaković, koji je ovde prisutan, je dao izjavu da želi da se razdvoji Ministarstvo finansija i privrede danas, da li je tako? Videćemo na šta će ličiti vaš rebalans. Iznenadio sam se kad sam čuo da ste vi protiv strateškog partnerstva sa ruskim partnerima. Rekli ste da ne treba da NIS ima strateškog partnera. Da li ste ovde najavili promenu politike SNS i odustajanje od strateškog partnerstva sa Ruskom federacijom, a što se tiče ovog rebalansa? Evo pošto je pitanje naknade pameti, želim da vam kažem da je vreme nulta kamatnih stopa u svetu pri kraju. U mesecima koji dolaze, kamate će ići na gore. Nagore, zato što će biti više, a Boga mi, to će biti gore i za nas. Zbog toga vam predlažem, ovo je konstruktivna stvar, da dobro proverite kao vladajuća koalicija da li je dobro premeren rizik povećanja kamata, recimo za 2% poena i kako ćemo raspravljati kroz koji mesec, ukoliko dođe do povećanja, jer ne mali deo našeg duga jeste u promenljivim kamatama, varijabilnim. To je još veće pitanje i za budžet za 2014. godinu, o kome ćemo pričati i da ja već najavim danas da će to biti ključni problem. Rekli ste sa pravom da ne mogu više da se povećavaju poreske stope. Videćemo kako će ići sa borbom protiv sive ekonomije, koliko je to suva drenovina, koliko ljudi stvarno odbija da plaća. Ali biće veliko pitanje kako će se sklopiti taj budžet i ja vas upozoravam da pogledate veoma dobro šta će biti sa tim kamatama. Što se tiče DS… (Predsedavajuća: A što se tiče vremena vama je…)
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika, u ime SNS.
Zahvaljujem se, gospođo predsedavajuća. Znate, u svakom odeljenju postoji onaj mali štreber koga niko u školi ne voli, koji stalno onako plačnim glasom – ja umem, ja znam učiteljice, evo ja ću, evo. Na to mi liči govor mog prethodnika. Međutim, cifre su neminovne i neumoljive, a te cifre pokazuju učinak tog malog štrebera, šta je i kako je radio u prethodnom periodu. (Predsedavajuća: Molim vas, gospodine Babiću. Molim vas da poštujemo jedni druge. Molim vas, zbog dostojanstva Narodne skupštine.) Molim vas, ništa uvredljivo. Evo ga javni dug. Evo je tabela javnog duga u periodu od 2001. do 2013. godine. Imala je pad tamo kada je bila najveća prodaja. Kada je bila najveća prodaja, gospodine, kada ste najviše prodavali, kada je najviše bilo novca od prodaje, a onda je došla ta čuvena Vlada Mirka Cvetkovića od 2008. do 2012. godine. Pogledajte taj skok. Da li je to sposobnost? A onda kritikujete ovu Vladu Republike Srbije. Za ova dva dana čuo sam sve, samo ne kritiku rebalansa budžeta, rebalansa sa kojim niko nije srećan. Jedino sam zadovoljan zato što je rebalans nastao ne zbog povećane potrošnje. Potrošnja je domaćinska, kontrolisana, bez ikakvih kriminalnih stvari, bez ikakvih nepotrebnih stvari. To što imputi nisu dobro predviđeni, da li su željeni? Ne, nisu, ali ne želimo da deficit divlja, kao što je divljao u vreme kada smo preuzeli odgovornost i kada je ova Vlada preuzela odgovornost funkcionisanja i kontrolisanja u finansijama u ovoj državi. (Predsedavajuća: Vreme, gospodine Babiću.) Pogledajte javni dug za vreme ove Vlade. Ravna linija. To je ono što smo obećali. Obećali smo, prvo, da amortizujemo, zaustavimo, a onda da taj javni dug smanjujemo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radojević, replika.
Gospodine Đeliću, uopšte nisam pričao o kupovini diploma, samo sam se divio kako se postaje tako brzo ekspert u vašim naukama, kako se brzo dolazi do toga da ljudi budu do te mere edukovani sa svojih 25 ili 30 godina. Kod mene u medicini to ide malo teže. Da biste postali ekspert, morate da imate 5.000 operacija, 5.000 bronhoskopija, ili 2.000 ili 3.000, pa da se dokažete u struci, pa vas onda neko na osnovu škole i diplome i onoga što ste uradili u struci proglasi ekspertom. To kod vas, očito, ne ide tako, ali da ste ekspert za demontiranje srpske privrede, to se vidi. U Čačku je, recimo, bilo 36.000 zaposlenih ljudi u proizvodnji pre vašeg mandata, a sada ih ima jedva 1.500. Protiv ruskog strateškog partnerstva takođe ništa nisam rekao. Rekao sam samo da ubuduće ne treba tražiti prebrzo strateške partnere. Pomenuo sam "Galeniku" na tu temu, jer je "Galenika" nacionalno bogatstvo i ako "Galenika" dobije nekog inostranca, ili inozemca, što bi rekli braća Hrvati, onda će cena lekova sa jedan dinar skočiti na četiri ili pet. Onda ćemo demontirati kompletan zdravstveni sistem, jer će ostati bez novca koji je potreban za lečenje ljudi, jer je to odnos cena između domaćeg leka koji se napravi u "Galenici", sa našim jeftinim znanjem naših eksperata iz "Galenike", u odnosu na one lekove koji se uvezu kao gotovi. Time se, naravno, povećava i spoljnotrgovinski deficit, ako se ne varam. Što se tiče dugova, valjda ste vi, kao ekspert, prilikom zaduživanja vodili računa kolike su kamate. Ako vi, kao neko ko je bio prethodni režim i zaduživao zemlju niste vodili o tome računa, onda ćemo mi, naravno, platiti te vaše dugove. Očekujem da ste kao ekspertska Vlada i ekspertski tim vodili računa o tome. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić, replika.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Znate kako, u zvaničnom dokumentu koji ste nam dostavili kao Vlada, ne mi, nego vi kao Vlada, ste rekli da nameravate da prodate "Galeniku". To ste vi napisali, nismo mi. Znači, dogovorite se međusobno. Nisam ja rekao da nećete, da ne želite, nego očigledno da ide teško. Ali, da postoji želja da se to uradi, to piše u zvaničnim dokumentima Vlade. Da li najavljujete da se odustaje od privatizacije "Galenike"? Treba da se dogovorite ono što želite da uradite. Ono što mi ovde možemo samo da kažemo, za kolegu koji komentariše i lični izgled, mislim da ima i boljih ljudi u Skupštini koji bi mogli da komentarišu moj. Što se tiče Vrnjačke banje, očigledno kada izgubite izbore treba da se promene listinzi. O tome nismo pričali. Kada mi pobedimo na izborima izgleda da ne smemo da vršimo vlast, jel tako ? Na izborima mesne zajednice u Vrnjačkoj banji. Ali to nije tema danas. Tema danas je rebalans budžeta. Ovo je budžet koji ide na dole, koji i sam po sebi će se izuzetno teško izvršiti. Zbog toga relevantne institucije poput Fiskalnog saveta i MMF, pa evo i DS u njenoj ekspertizi kaže da postoji značajan rizik i na prihodnoj i na rashodnoj strani. Rashodna strana se može kompresovati a to formira obaveze koje nisu pokrivene. Gospodine Babiću, zahvaljujem vam se na ogromnom komplimentu. (Predsedavajuća: Molim vas, nemojte direktno da se obraćate narodnom poslaniku.) Dobro. zahvaljujem se onima koji su pokazali grafikon, koji je pokazao strmoglavo smanjenje spoljnog duga Srbije. Tada sam bio ministar finansija i zahvaljujem vas se zato što je to bila mogućnost koju smo iskoristili da smanjimo za 67% dug Republike Srbije i nije tačno da je to pokriveno privatizacijom. Najveća privatizacije u to vreme su bile Cementara i Duvanska industrija. Tako da, hvala vam. Pčeli ste sa kritikom, ali hvala na veoma lepom komplimentu.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Vujić, povreda Poslovnika.
Povreda Poslovnika, član 107, spomenuta je Vrnjačka banja i pobeda DS na izborima mesnih zajednica za Vrnjačku banju. Mi imamo malo više od dve mesne zajednice u koliko je DS pobedila, pa samo hoću da se javnost upozna sa tim.
Gospodine Vujiću, ne znam kako sam ja povredila Poslovnik, spominjanjem reči banja. Tako da dajte da poštujemo Poslovnik. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Ponovo ću pokazati grafikon i ponovo ću reći – prodali ste dedovinu da bi trošili u sampas, kako se kaže u Vrnjačkoj banji iz koje dolazim, bez ikakvih novih vrednosti, bez ikakve putne infrastrukture, bez ikakvih novih radnih mesta, bez igde ičega, prodali ste dedovinu da bi vratili dug. Onda kada je te dedovine ponestalo, gledaj od 2008-2012. godine, još strmoglavije ste se zaduživali. Tu ne sme niko ništa da kaže. Što se tiče izbora, tamo gde se pojavite pod imenom i prezimenom i imenom stranke, tu možete da se hvalite. Tamo gde se pojavili kao GG pa rekli – mi smo pobedili, pa ni stranku niste smeli na toj listi da prikažete.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radojević.
Ponovo je gospodin Đelić rekao da mi kao Vlada želimo da prodamo "Galeniku" i da ja osporavam to. Samo apelujem na ministarstvo da razmisli još jednom na tu temu. Kao narod i kao firma "Galenika" ima potencijala da iznutra krene u reorganizaciju, da za vrlo kratko vreme napravi "Galeniku" da bude ponos ove države kao što je bila i u narednih 50-60 godina, jer je "Galenika" četvrta fabrika na planeti Zemlji koja je počela da proizvodi penicilin davne 1949. godine. Od te godine do danas je iškolovala toliko stručnjaka da zaista nema tajni za njihovu proizvodnju lekova. Bila bi katastrofalna greška uvesti im nekog, taman bio i najbolji strateški partner, jer bi on radio za sebe, kao što je gospodin Babić ostao bez svog "Hemofarma" u Vršcu koji je mogao i bez strateškog partnera da proizvodi, što je dokazao milion puta na tržištu i sveta i Evrope.
Reč ima ministar Dinkić.
Samo da ovo prokomentarišem. Teorijski je to zaista moguće. Mene ne treba niko da ubeđuje da je moguće od "Galenike" napraviti profitabilnu kompaniju i da to može da uradi domaća pamet. Treba naći dobrog direktora, to je zaista preduslov, i direktora koji će biti spreman da uradi neke nepopularne stvari u samom startu, a to je da proceni tačno koji je optimalan broj zaposlenih koji može da izdrži "Galenika" sa aspekta troškova proizvodnje. To je suština. "Galenika" ima određene kredite koje mora da otplaćuje, ima odgovarajuće troškove za repromaterijal. Treba izračunati koliko treba za plate i koliko ljudi tu treba optimalno da radi da bi proizvodnja bila profitabilna. Nije dobro što je u onom prethodnom periodu nazapošljavano tamo 1.000 ljudi u tri godine, to je problem. Da toga nije bilo, sada bi bilo relativno jednostavno, čak i bez tih mera, napraviti da "Galenika" bude profitabilna. Očekujem da će Vlada, sada mora, sada kada nije privatizacija urađena, mora da uradi promenu menadžmenta i mora dovesti nekoga ko je spreman ovaj prvi potez da uradi. Sećate se da nije bio jednostavni potez sa "Petrohemijom", kada je ona stala u jednom trenutku. Ne smemo da čekamo da "Galenika" stane, već da nađemo stvarno nekoga ko je sposoban, pa ako uspe da sam napravi profit od "Galenike", onda neće niko ni juriti da je prodaje. Nije bila ideja Vlade da prodaje "Galeniku" zato što "Galenika" ne može da bude profitabilna, nego što se pokazalo u prethodnom periodu, da, nažalost, oni koji su predstavljali državu nisu davali dobre predstavnike koji su umeli da je vode. To je problem. Da li može sada da se pokaže nešto drugačije? Zaista ne znam. Zalažem se za profesionalni menadžment "Galenike", ne politički i da stručnjaci za finansije, ne samo za farmaceutiku, vode finansije te kompanije, a naravno, siguran sam da ima puno dobri stručnjaka za farmaceutiku unutra, znam i dosta ljudi koji tamo rade. Moja tašta je nekada radila u "Galenici". Stalo mi je zaista da ta firma dobro funkcioniše. Sada je u penziji i njoj je žao kad vidi kako "Galenika" danas izgleda, a kako je izgledala nekada kada je ona radila.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić, replika.
Za prethodnog govornika, imate ih sve na okupu i ministra ekonomije koji je to nadgledao prethodnih godina, partiju koja je dala kadrove da se to uradi i ista partija koja je vodila i zdravstvo. Oni su sa vama u Vladi, pa onda vidite kako ćete imati bolje rezultate. U svakom slučaju, što se tiče zaduženja, veoma sam ponosan što sam kao ministar finansija učestvovao u tome da se zaduženje naše zemlje smanji i to je danas apostrofirao i trenutni ministar finansija, da je dug sa 160% BDP smanjen na jedva 30%. To nije bio momenat velike privatizacije, ali ono što jeste tačno, to je da veliki infrastrukturni projekti i oni koje volite da kritikujete poput mosta u Beogradu i mnoge druge stvari, su pokrenute za vreme Vlade DS. Videćemo i podvući, veoma smireno, bez ikakvog nerviranja, sa činjenicama rezultat vaše vladavine. Za sada, 11 meseci kasnije, na računu je četiri milijarde evra dodatnog zaduženja Republike Srbije od prvog dana rada ove vlade, pa do danas. To su nepobitne činjenice. Za sada nema ni jednog jedinog novog kapitalnog objekta, ničega novog. Zapravo, u ovom rebalansu sa inicijalno planiranih 500 miliona evra za kapitalne investicije, za sada je potrošeno samo 50 miliona evra. Vidimo da veoma teško ide sprovođenje svih tih projekata. Zbog toga mislim da bi bilo korektnije, a i produktivnije za naše građane i za našu državu da pokušate da se suočite sa ovom izuzetno teškom krizom, da vidite da umesto da prebacujete konstantno odgovornost na nekog drugog, pošto imate odgovornost i to vam neće mnogo pomoći, da vidite kako ćete pokrenuti nešto što je krvotok naše privrede. Mi smo usvojili jedan program koji nije Sveto pismo. (Predsedavajuća: Vreme.) Pogledajte ideje u poljoprivredi, u domenu energetike, kulture i načina na koji to može da se finansira.
Hvala. Narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Drago mi je što je pokrenuta tema mosta, a da nije pokrenula samo SNS. Kada se već toliko dičite mostom kao jedinim infrastrukturnim objektom koji je urađen u Srbiji, nije Srbija samo Beograd i nije Srbija samo Dedinje, tamo gde vi živite, gde imate vaše vile, gde vam je mnogo lepo. Kada smo već kod mosta, hajde da vidimo i koliko je to zaduženje Beograda, a ono što je zvanični podatak je da je u trenutku izbora Dragana Đilasa na mesto gradonačelnika Beograda dug Beograda bio 50 miliona evra, da se u ovom trenutku približava cifri od oko 900 miliona evra. Gde su javna preduzeća? Koliko košta most? Koliko koštaju pristupne saobraćajnice? Ne može da se posmatra, iako cenim mog kolegu po struci, gospodina Đilasa, ali ne može da se pokazuje da je ekonomski analfabeta, pa kaže – most košta toliko i toliko smo se zadužili, a gde su tu kamate? Ko će kamate za ta zaduženja da plati i te kamate moraju da uđu u cenu mosta? S druge strane, čemu služi taj most? Kada ste zadnji put prešli preko tog mosta? Koliki je prolaz? Da li je bio potreban taj i takav most? Da li je potrebno graditi spomenik za života u Beogradu? Čemu služi sve to? Gde je ostatak Srbije? Znate li zašto ste izgubili u Zaječaru? U onom trenutku kada sam otišao do Zaječara u kampanji da posetim moje prijatelje, da im pomognem, više je nezaposlenih bilo i više je ljudi čekalo u centru Zaječara, nego što je u tom trenutku bilo u centru Beograda. Bilo je 37% nezaposlenih Zaječaraca. Pod čije vlade? Ko je bio stožerna stranka bivše Vlade? Zašto bežite? Zašto stavljate ružičaste naočare na oči? Ne možete više da varate građane Srbije.
Hvala. Narodni poslanik Aleksandar Radojević, replika na izlaganje ministra.
Gospodine ministre, ako dozvolite, imao sam konkretan predlog što se tiče "Galenike". Zaista postoji tim ljudi koji imaju program za izlazak iz krize i oporavak "Galenike". Ako ste vi raspoloženi, vrlo rado bi došli u Vladu na jedan sastanak koji bi mogao da se organizuje sa vama i da se popriča na temu plana i programa i kadrovske strukture ljudi koji bi činili okosnicu za to.
Hvala. Narodni poslanik Srđan Milivojević, po Poslovniku.
Gospođo predsedavajuća, mislim da kršite pravo na repliku, jer ovde imamo jednu bicefalnu stranku gde se više ne zna ko replicira gospodinu Đeliću.
Molim vas, gospodine Milivojeviću, nećemo da koristimo takve izraze i da se vređamo međusobno.
Ponovo ću vam dati upozorenje da ovde dvojica poslanica SNS repliciraju Božidaru Đeliću. Neka se dogovori jedan od njih dvojice da repliciraju Božidaru Đeliću, neka se dogovori jedan od njih dvojice koji je šef poslaničke grupe.
Objasniću vam odmah. Gospodinu Babiću sam dala reč po osnovu replike u ime SNS, a gospodinu Radivojeviću na osnovu replike na njegovo izlaganje. Sve je u skladu sa Poslovnikom. Ukoliko smatrate da nije, možete tražiti da se u danu za glasanje izjasnimo o tome. (Srđan Milivojević, s mesta: Da.) Izjasnićemo se. Narodni poslanik Božidar Đelić, replika.
Što se tiče kapitalnih objekata, mi smo veoma ponosni, kao i svi Beograđani, na most na Adi, veoma. Cifre nisu privatne cifre. Što se tiče projekta, gospodin Hajdin, najpoznatiji u Srbiji, a jedan od najpoznatijih u svetu, je rekao da je po veličini to sasvim opravdano. Videćete da u godinama koje dolaze, kao i sada, to nije samo opravdana i veoma korisna investicija za Beograđane i za celu našu zemlju, ali to nije sve što je DS uradila, od onoga što je izgrađeno je i Koridor 10, aranžmana za Koridor 11, koji danas ova vlada iskorišćava od Azerbejdžana preko Kineza, kako se to popularno kod nas kaže, to su sve stvari koje su urađene tokom mandata naše Vlade. Danas su naučnici na ulici. Kapitalne investicije, od Petnice, pa do Naučno-tehnološkog parka na Zvezdari, do obnovljenih objekata u Novom Sadu za fakultete i mnoge druge stvari, to su sve stvari koje je radila DS. Za sada, želim vam da vi napravite neke kapitalne investicije i da dovedete neke nove investitore. To bi bilo korisno za naše građane. Ali, za sada, činjenice su neumoljive, što se tiče novih kapitalnih investicija koje ste vi otpočeli, našli novac, otpočeli radove, uradili, za sada je tu prazan skup. Što se tiče investitora, kojima ste potpisali ugovor o razumevanju, pa onda ugovori i neke investicije, za sada je to i dalje prazan skup. To je za sada bilans vaše Vlade posle godinu dana i to su neumitne činjenice. Vi možete sa tim da se složite ili ne, ali matematika je podosta tvrdoglava. Što se tiče investicija, pogledajte na sajtu Narodne banke Srbije, koji vodi broj dva vaše partije, što je apsolutno neprimereno i jedinstveni je slučaj u svetu da aktivni političar, ma koliko bio zamrznut, kao što kažete, vodi Centralnu banku za sada … (Predsedavajuća: Vreme.) To je cifra koju možete da proverite -investicije su 155 miliona evra, sve što je prethodno ugovoreno za vreme Vlade DS.
Hvala, gospodine Đeliću. Zoran Babić, replika. Ovim završavamo replike.
Ne znam u kakvoj fatamorgani prethodni živi? Od svih kapitalnih investicija koje pominje, ja vidim samo kapitalne promašaje koji su bili u prethodnih četiri a bogami i više godina. Voleo bih da čujem sve te kapitalne objekte u Leskovcu, u Kraljevu. Pa zadrmao zemljotres, pa otišlo u privatne džepove. Gle, čije? Voleo bih da vidim kapitalne investicije i u Somboru. Od svega toga, od toliko godina vladavine, samo jedan most za koji ne kažem da ne treba. Treba. Koliko košta? Recite jednom koliko košta i koliko generacija Beograđana, koliko generacija građana Srbije će da plaća taj most? Pa tek onda kad se napravio taj most, onda su rekli – pa znate trebaju nam i prilazne saobraćajnice. Sve mi to liči kao kada dođe ministar u neko selo i kaže – napravićemo most. Pa, nemamo reku -pa, nema veze napravićemo i reku. Tako je i ovo. Sve naopako je krenulo, ne od potrebe nego od želje za reklamerstvom. Nemojte to promovisati kao vrednosti. Što se tiče Vlade Republike Srbije, ono što niko ne može da spočita, jedino ako vi stavite debele tamne naočare na oči i kažete da toga nema – nulta tolerancija za kriminal i korupciju. Korupcija i kriminal se u Srbiji više ne isplate. Pokazali smo da je ta borba od vrha, od najznačajnijih, od najjačih pa nadalje. Napravili smo istorijski iskorak kod evrointegracija. Nemojte više, devastiranjem takvih vrednosti iako nismo pravili ni fešte, ni parade, ni sekli ne znam ti ni jašta je ono što ste sve vi radili, svesni posla koji nas u budućnosti očekuje. Nemojte više da nas hvatate, nemojte građane Srbije da hvatate za noge i da vučete u dubine one, koje ste sami napravili ovoj državi.
Hvala vam, gospodine Babiću. Zatvaramo krug replike. Udaljili smo se od teme. Zaista nema više replika. (Božidar Đelić, s mesta: Replika.) Stvarno se izvinjavam, više ne mogu. Gospodine Đeliću, na vaše izlaganje i prozivanje SNS je dobio gospodin Babić pravo na repliku. (Božidar Đelić, s mesta: Nisam prozivao SNS.) Molim vas, dozvolite da odlučujem o pravu na repliku. (Narodni poslanik Božidar Đelić, dobacuje s mesta.) Gospodine Đeliću, nemojte da dobacujete. Niste dobili dozvolu za reč. Gospodine Đeliću, izričem vam opomenu. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog jedinstvenog pretresa pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Da li želi reč predstavnik predlagača? (Ne) Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona i odluka iz tačaka 1, 2. i 3. dnevnog reda. Poštovani narodni poslanici, ovim završavamo današnji rad. Sa radom nastavljamo u četvrtak, 4. jula 2013. godine, sa početkom u 10,00 časova, kada ćemo u skladu sa članom 157. st. 4. i 5. Poslovnika Narodne skupštine preći na pretres u pojedinostima o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2013. godinu. Zahvaljujem se. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sednicu Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 105 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno daje u sali prisutan 91 narodni poslanik, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Na osnovu člana 287. Poslovnika Narodne skupštine, utorkom i četvrtkom nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika, narodni poslanici imaju pravo na traženje obaveštenja i objašnjenja. Molim narodne poslanike koji to žele da ostvare da se prijave. Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski.