Hvala vam, gospodine predsedniče. Naravno, član 107. Gospodine predsedniče, jučerašnja rasprava je započela na veoma mučan način. Najveći krivac za sve to ste vi. Na isti način ste i završili sednicu jučerašnju tako što ste onemogućili predsedniku LDP da replicira.
Ne mogu da dozvolim da nastavite da govorite zato što vršite grubu zloupotrebu Poslovnika Narodne skupštine. Dakle, vi ste pravnik i zante da se povreda Poslovnika može tražiti neposredno pošto je učinjena ili u danu kada se održava sednica Narodne skupštine. Vi tražite povredu Poslovnika zbog nečeg što se desilo u jučerašnjem toku sednice. To ne možete po Poslovniku. To ne mogu da vam dozvolim.Dakle, neću dozvoliti da vršite opstrukciju rada. Zaista to ne mogu da vam dozvolim.
Gospodine predsedniče, član 107. Vi ste danas počeli sa radom u 10.45 časova. Zakazali ste sednicu sa početkom u 10.00 časova. Šta ste radili 45 minuta? Da li je to ta pristojnost? Da li je to ta modernizacija za koju se zalažete, a pritom onemogućavate da se razvije jedna pristojna, normalna i potrebna rasprava? To je u stvari ta bahatost, ta arogancija i samovolja vlasti koju vi uporno i konstantno ispoljavate. Dakle, nije bilo potrebe ni juče, kao što nije ni danas, da nas upozoravate na to kršimo Poslovnik, kada vi to radite na najbezočniji način. Prema tome, ukoliko zaista želite jednu konstruktivnu saradnju i jedan razgovor sa argumentima, izvolite i uradite sve što je u vašoj moći da to dozvolite. Šta se desilo za tih 45 minuta, koliko je kasnila ova sednica, da su narodni poslanici trebali da čekaju da napokon počne? Da li je to, gospodine predsedniče, takav odnos izvršne vlasti prema parlamentu koji je nedopušten, koji je toliko uobičajen u parlamentu? Zaista bih vas upozorila na to da se radi o zakonodavnoj vlasti ovde u parlamentu.
Ne smatram da je prekršen Poslovnik Narodne skupštine. Naravno da ću vam uvek ukazati na to kada mislim da kršite Poslovnik i na takav način činite zloupotrebu rada, odnosno pokušavate da opstruišete rad parlamenta, jer je to moje pravo utvrđeno Poslovnikom. Naravno, imate pravo da se sa mnom ne složite u tome i to je demokratija u ovoj zemlji. Mi imamo dva dana pristojne rasprave. Imamo dva dana rasprave o Vladi. Nije bilo noćne sednice. Nije bilo izbora Vlade u četiri ujutru. Imamo drugi dan celodnevne rasprave. Ako treba imaćemo i treći dan rasprave, ne bežimo od toga. Narodni poslanici će u ovom domu moći o Vladi da diskutuju onoliko koliko to Poslovnik predviđa i nikakvog kršenja tu neće biti. Što se tiče kašnjenja, izvinjavam se Narodnoj skupštini zbog kašnjenja. Dakle, smatram da je trebalo da počnemo u 10,00 časova. To je krivica, pre svega, predsednika Narodne skupštine, ne izvršne vlasti. Prihvatam to na sebe i tu ste u pravu. Trebalo je da popčenemo u 10,00 časova. Moje izvinjenje svim narodnim poslanicima. Narodni poslanik Čedomir Jovanović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospodine predsedniče, nema potrebe za takvim ponašanjem. (Predsednik: Recite mi, molim vas, koji član je prekršen?) Prekršen je član 27, kao što sam vam i rekao. Da li vi očekujete od nas da budemo vaši sagovornici zbog toga što smo normalni ili mislite da nismo normalni? Ne pada mi na pamet da danas repliciram predsedniku Vlade Dačiću ili potredsedniku Vlade Vučiću, ali sam želeo to da uradim juče, jer mislim da bi od toga svi imali koristi. Vi ste prekinuli sednicu nakon monologa predsednika Vlade iako ste vrlo dobro znali da sam se javio istog trenutka kada je pomenuo moje ime za repliku. U redu, mislim da to nije bilo dobro. Ljudi koji su pratili ovu raspravu u parlamentu i javnost očekivala je od tog dijaloga nešto više i od onog što je dobila. Danas poslanici Popović kažete da je povredila Poslovnik jer nema pravo da replicira, odnosno da ukazuje na povredu Poslovnika na nešto što se desilo juče. Pa nije mogla, juče ste prekinuli sednicu. Nije mogla juče. Ne, to nije po Poslovniku. Ako nastavite tako da se ponašate pretrpećete mnogo više štete, nego da ste nam dozvoliti da normalno razgovaramo. Ne brinem ja za vas. Zašto bih se brinuo za vas, kada vi sami ne brinete o sebi? Brinem za ovu zemlju, jer neko ovo posmatra i na osnovu vaših gestova formira mišljenje i o vama i o meni. Evo, ne želim da repliciram predsedniku Vlade Dačiću, ni potpredsedniku Vučiću. Evo, neka sami učestvuju u ovoj raspravi danas, neka sami sebe biraju. Da li mislite da to oni žele? Da li želite to, predsedniče Dačiću?
Vreme. Reč ima narodni poslanik Milorad Mijatović. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedniče Narodne skupštine, poštovani predsedniče Vlade, poštovani potpredsednici, poštovani ministri i kandidati za ministre, dobro je što se jedan veliki posao, kao što je rekonstrukcija Vlade, završava u ovoj nedelji i što će mnoge nedoumice, nejasnoće koje su se javljale poslednjih meseci u javnosti biti konačno razrešene. Ako vladajuća većina kreće u proces rekonstrukcije, a da njena pozicija nije ugrožena, postoji većina u Skupštini, to je znak da je u politici vladajuće većine došlo do preokreta i to onog pozitivnog. On je jasan i vidljiv u ovih nešto više od godinu dana, a ogleda se pre svega u proboju u vezi evropskih integracija i dobijanja datuma za početak pregovora, rešavanja problema Kosova i potpisivanja Briselskog sporazuma, kao i rezultati u borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije. Naravno, to sve još uvek nije dovoljno. Postoji mnoštvo oblasti gde se mora učiniti preokret. Poboljšanje i potpuna promena sadašnjeg stanja i dosadašnjih politika, to su ti reformski zahvati koji su neophodni sadašnjoj Srbiji, koji su uvek odlagani za neka druga vremena, koji su bolni i često pogađaju interese mnogih grupacija, pa čak i onih uticajnih koji su do sada kreirali političku stvarnost Srbije. Često ti zahvati nisu popularni. Ne donose političke poene i zbog toga su ranije političke većine izbegavale da sprovedu određene reforme. Oblast koja zahteva temeljne reforme i promene je ekonomska politika. Sasvim je jasno da u Srbiji ne postoji konzistentna ekonomska politika koja je dugoročna i da se nagomilani problemi rešavaju. Uglavnom su to kratkoročne mere koje privremeno daju privid da se nešto rešava, npr. sprečen je bankrot države, ali kasnije na naplatu dođu mnogo veći računi i kriza je veća i dublja. U raspravama o ekonomskoj politici, četiri reči dominiraju: nezaposlenost, spoljni dug, budžetski deficit, štednja. Eksperti, a u Srbiji ih ima veoma mnogo, u prvi plan stavljaju spoljni dug, a on iznosi 19 milijardi evra i nije mali. Zatim budžetski deficit, a on sada iznosi 6,5% bruto društvenog proizvoda, i neminovno onda sledi da se mora štedeti ili, eufemistički rečeno, mora se stezati kaiš. Glavna stvar je posustala privreda, kao i posledica toga, nezaposlenost koja iznosi dramatičnih 24,2% sa tendencijom daljeg rasta, i u tom pogledu posebno su u prvom planu mladi ljudi do 30 godina, njih 50% nema posao. Radi se uglavnom o mladoj i školovanoj grupaciji. Kada se pomene reč „štednja“ odmah se pomisli na javni sektor, tj. na plate i penzije. Po pravilu stradaju učitelji, profesori, lekari, slabo plaćeni i demotivisani činovnici i naravno penzioneri. Dakle, oni nemoćni koji jedva preživljavaju. Što je još tragičnije od tih malih i nedovoljnih primanja i plata izdržavaju svoju nezaposlenu decu i unuke. Zato nije pravo pitanje smanjivanje ili zamrzavanje plata i penzija, već je pravo pitanje kako otvarati nova radna mesta i ubrzano zapošljavati. Rezultati će biti vidljivi kratkoročno, jer oslobađanjem tereta izdržavanja radno sposobnih mladih ljudi, visina plata i penzija neće dolaziti u prvi plan. Naravno, otvaranje novih radnih mesta, za njih su potrebna ogromna sredstva, odgovor na to pitanje takođe postoji. Što brže i efikasnije stvarati ambijent za privlačenje stranih direktnih investicija, smanjivanje dugih i nepotrebnih birokratskih procedura, zatim, što ne i zaduživanje i ulaganje u oblasti u kojima Srbija ima komparativne prednosti, a to su između ostalih poljoprivreda, infrastruktura, energetika, štednja ograničenja. Znači samo održavanje statusa kvo, i dalje siromašenje već siromašnih, bogaćenje bogatih, dalje zaduživanje i na kraju bankrot. U Srbiji najbolje prolaze banke. Stvaraju najveće profite i po pravilu su u stalnom vlasništvu. Postavlja se pitanje zašto ni jedna proizvodnja nije isplativa, a imamo svoje sirovine, jeftinu i kvalitetnu radnu snagu? Jedan od razloga su i skupi krediti koji proizvođači moraju uzimati od tih banaka gde kamatna stopa iznosi i do 8,5%. S takvim kamatama teško koji naš proizvod može biti konkurentan. Zašto država ne stvori fondove i stimuliše one proizvodnje koje su održive i pripadaju tzv. realnom sektoru? Na taj način stvaraće se proizvodi koji se mogu izvoziti i postići još jedan važan cilj, sačuvati radna mesta već sada zaposlenih u malim i srednjim preduzećima. Na ove probleme stalno ukazuju asocijacije privrednika, Privredna komora Srbije. O sivoj ekonomiji, velikim porezima, osnovnim davanjima i dažbinama, nema potrebe ni govoriti. Jer, mnogo toga je već rečeno, ali je malo urađeno. Često je za proboj u nekoj oblasti potrebno malo uraditi a rezultati mogu biti brzo vidljivi. Moram upotrebiti jednu metaforu, koja će biti razumljiva mladom kolegi, kandidatu za ministra finansija. Ekonomija u Srbiji je složena diferencijalna jednačina koja ima mnogo početnik uslova i ograničenja. U traženju rešenja između loših, dobrih i optimalnih, najčešće su birana loša rešenja. Pljačkaška privatizacija, gubljenje 500.000 radnih mesta, uništavanje proizvodnje gde smo imali komparativnih prednosti i prepuštanje strancima. Međutim, opšte gledano za Srbiju i većinu njenih građana to su bila loša ekonomska rešenja, ali za kreatore te politike su bila optimalna rešenja jer su se enormno obogatili. Zato se SDPS zalaže za temeljite reforme u oblasti ekonomske politike, jer masovna nezaposlenost razara naše društvo, a zalažemo se za društvo pune zaposlenosti i dozvoljive nejednakosti. U SDPS smo svesni da preokret u ekonomskoj politici neće biti ni lak ni brz i da rezultati neće biti odmah vidljivi. Interesantno je da u Srbiji uvek bolje prolaze oni koji daju nerealna obećanja, nude laka rešenja, a ne prihvataju se oni koji upozoravaju na krizu, odricanja, težak rad, dugoročnost izlaska iz krize. Što je kriza teža i dublja, lakše prolaze nerealna obećanja. U rešavanju teških problema često imamo nekonzistentne politike. Površni smo i ako dođemo do teškoća brzo odustajemo. Uopšte, sve u Srbiji izgleda nezavršeno, država, granice, pravne institucije, putevi, prosto sve. Izgleda da tako jedino možemo da funkcionišemo. Zato se SDPS opredeljuje za novu reformsku politiku koja će od Srbije napraviti modernu evropsku državu bez obzira ne sve teškoće i probleme koji će se javljati na tom putu. Dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o rekonstrukciji Vlade i ona je temeljna i suštinska, što je novina u političkom životu Srbije i to je znak da je ova vladajuća koalicija spremna da krene u temeljite i suštinske reforme u svim oblastima. Šta SDPS očekuje od ministara u rekonstruisanoj Vladi, kako novih, tako i onih koji su tu od ranije? Očekujemo realno sagledavanje stanja u oblastima za koje su odgovorni, postavljanje ciljeva koji su realno ostvarivi. Pri tome treba polaziti šta su zahtevi i standardi EU za te oblasti, a šta je naša realnost i tome se prilagoditi. Postavljeni ciljevi moraju biti izuzetno jasni, precizni i u međufazama sa merljivim parametrima. Na osnovu jasnih ciljeva postavljaju se strategije, ali i akcioni planovi čije se izvršenja moraju kontrolisati svakog dana. Preuzimanjem pune odgovornosti za određenu oblast, svesni smo činjenice da ministar nije svemoguć, ali se od njega očekuje da u kreiranju rešenja uključi širi krug zainteresovanih partnera, kao što su sindikati, poslodavci, akademska zajednica, ne vladine organizacije. Samo u jednom širem konsenzusu ćemo doći do najboljih rešenja za mnoge naše probleme. Dame i gospodo narodni poslanici, SDPS je veoma zainteresovana za donošenje zakona koji se tiču oblasti rada i zapošljavanja, a to su Zakon o radu i zapošljavanju, Zakon o štrajku, Zakon o socijalnom preduzetništvu i Zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju. U javnosti se često protura teza da su ovi zakoni prepreka da se Srbija brže razvija, da se brže zapošljava i da su zaposleni u Srbiji prezaštićeni. Istina je potpuno suprotna. Ionako mala prava zaposlenih su teško ostvarljiva u jednom nesavršenom pravnom sistemu, a velika nezaposlenost prosto primorava zaposlene da čuvaju radna mesta po svaku cenu. Međutim, u novim uslovima SDPS je svesna da mora doći do promene ovih zakona, ali očekujemo oko ovih pitanja jedan širi konsenzus, pre svega sindikata, poslodavaca i drugih zainteresovanih u okviru socijalnog dijaloga. Zašto se izbegava socijalni dijalog, a sindikati i poslodavci su često po strani kada se donose značajna rešenja iz ove oblasti? Bolje je sa sindikatima razgovarati i doći do prihvatljivih rešenja, nego ih imati na ulicama. Sastanci Socijalno-ekonomskog saveta na tripartitnom nivou moraju biti, ako treba, a treba, i na dnevnom nivou, odnosno svakoga dana, jer u osnovi produktivnog rada i zapošljavanja opet je razvijena privreda. Nije suštinsko pitanje kako rasporediti pare u budžetu, već je suštinsko pitanje kako obezbediti da se budžet puni sredstvima od proizvodnje i usluga. Dame i gospodo narodni poslanici, prosto je neverovatno da se godinama ne možemo dogovoriti oko jedne naizgled jednostavne stvari - ko su reprezentativni učesnici socijalnog dijaloga iz reda poslodavaca i sindikata? Dovoljno je samo pogledati rešenja kod naših suseda ili pak kod nekih evropskih država i odmah da dobijemo prihvatljivo rešenje. Obzirom na težinu i dubinu naše ekonomske krize, u razgovore treba uključiti sve sindikate i poslodavce i, naravno, oni reprezentativni preuzimaju najveću odgovornost. Što ne reći, da bi se Srbija izvukla iz teške ekonomske krize, potreban je društveni ugovor za sve strukture društva i da posledice izlaska iz krize svi snose, s tom razlikom da oni najsiromašniji snose najmanje. Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SDPS će dati punu podršku u radu rekonstruisanoj Vladi, s nadom da će prvi rezultati biti brzo vidljivi, posebno u promenama ekonomske politike. Osim želje da ova rekonstruisana Vlada ima uspeha u radu, želimo joj i dugo trajanje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Olgica Batić.
Poštovani predsedniče, sadašnji i budući članovi Vlade, dosta toga je već rečeno, pa ću se truditi da ne ponavljam neka od izlaganja mojih kolega, koji su juče o tome govorili u raspravi, za koju moram primetiti da je u brojnim momentima dostizala vrhunac svog svog besmisla. U pojedinim momentima bila svođena na puku demagogiju. Mogli smo da čujemo i neke uvredljive izraze, ali u najvećoj meri ličila je na nešto što je građanima Srbije odavno poznato, a podvodi se pod kategoriju političke brakorazvodne parnice. Danas neću govoriti ni o kakvoj prošloj Vladi, neću govoriti ni o onoj Vladi pre nje, niti ću govoriti o bilo kojim prošlim vladama iz jednog jednostavnog razloga, jer ću ih ostaviti tamo gde im je mesto, dakle, u prošlosti. Prošlost samo treba dobro posmatrati i sagledati je u što većoj mogućoj meri kako bi se budućnost, a zavisno od sposobnosti svakog od nas, učinila što izvesnijom. Nije tajna da je poslanički klub SPO i DHSS podržao veliki broj Vladinih predloga zakona. Svaki put kada smo to činili, bez obzira ko od nas bio ovlašćeni predlagač, vrlo jasno i decidno smo navodili razloge zbog kojih smo se opredelili da ih podržimo. Takođe, nije tajna da je poslanički klub SPO i DHSS nailazio vrlo često na neke negativne komentare od određenog dela, nažalost, opozicije, na osude nekih opozicionih poslaničkih grupa, na licitiranje toga da li ćemo mi biti u toj rekonstruisanoj Vladi. Evo, za sve one neverne Tome, nismo, niti su ikada vođeni takvi razgovori. Bili smo opozicija i ostaćemo opozicija, ali onakva kakva treba, a ne opozicija u onom više nego bukvalnom značenju, da kritikujemo samo zarad kritike, nego da doprinesemo kada je god to moguće. Naravno, nailazili smo i na jedan nipodaštavajući odnos. Nailazili smo i na određena vređanja, ali nije se imalo hrabrosti da se to iznese u plenarnoj sali, već su uvrede uglavnom činjene na skupštinskim hodnicima ili po ćoškovima. Svi mi treba da imamo na umu da svakog od nas može vređati ili jači ili slabiji. Ukoliko nas vređa jači, štedimo sebe, a ukoliko nas vređa slabiji, štedimo njega. Demohrišćanska stranka Srbije na direktne uvrede kojima je bila izložena nije odgovarala uvredama. Mislim da zaključak u onome što sam trebala da kažem možete i sami doneti. Na kraju krajeva, odnos prema ljudima, bez obzira o kojim temama se radilo, jeste odraz sopstvene ličnosti. Da li je bila potrebna rekonstrukcija Vlade? Da, naravno da je bila potrebna. Bila je više nego potrebna. Da li se ona mogla izvršiti u nekom kraćem vremenskom periodu? Ne znam, ja sam opozicioni poslanik, pa ne mogu licitirati vremenom da li je ili nije mogla. Neki su ovde to poredili sa nekim porođajnim mukama ili ne znam kakvim drugim. Mislim da u najmanju ruku takav rečnik, bar za poslanike Narodne skupštine, nije bio primeren. Takođe, ovde se dosta puta govorilo o tome da li su potrebni izbori. Govori se već godinu dana od kako je ova Vlada konstituisana, da li će oni biti raspisani u avgustu, da li će se održati u oktobru, možda u decembru, a možda i sledeće godine na proleće. Ne znam da li će biti novih izbora iz jednog jednostavnog razloga – ne donosim ja odluku o tome. Ali, obično se na izbore pozivaju oni kojima izbori ne odgovaraju. Obično se na prevremene izbore prikrivaju oni koji vrlo često vole da se kockaju, a kockari su vrlo često dužnici, a dužnici treba da znaju da najviše treba da zaziru od poveriočevog praga. Demohrišćanska stranka Srbije, naravno, u svom delovanju je iznosila kritike, ali uvek kada je kritikama bilo mesta, pa i više nego argumentovano te svoje kritike obrazlagala. Juče je spomenuta, a i danas, ekonomska politika. Izvinite, ali u poslednjih ne godinu dana, nego u poslednjih 12 godina, ona je bila ravna katastrofi, a budući da se nalazila u rukama jednog čoveka, mislim da smo o njegovom liku i delu, koji danas više nije član Vlade, niti će biti član rekonstruisane Vlade, Demohrišćanska stranka Srbije je rekla sve što je imala u ne malom broju puta i u pismenoj formi i u obliku krivičnih prijava koje se nalaze, bar se nadam da se još uvek nalaze, u Tužilaštvu za organizovani kriminal. Nismo glasali za onaj skaradni budžet, nismo glasali ni za još gori rebalans budžeta, niti ćemo za ono što ne podržavamo ikada u budućnosti glasati. Spomenuto je ovde juče i pitanje poljoprivrede. Naravno, ukazivali smo na silne probleme poljoprivrede smenjenom ministru Kneževiću, kada smo raspravljali o Zakonu o ruralnom razvoju, o već pomenutom budžetu, o pomenutom rebalansu budžeta, ukazali na položaj srpskog seljaka koji je danas potpuno obespravljen, koji je unazađen, koji je slomljen, skrhan, kako god hoćete. Ukazivali smo na probleme u veterinarstvu, na nedostatak vakcina protiv besnila. Ukazivali smo na osiromašeni stočni fond i na brojne druge teme. Podnosili smo gomilu amandmana. Iz nekih razloga, sluha za tako nešto, bar za one kritike koje smo mi iznosili, nije bilo. Bila je i afera aflatoksin. Čini mi se, tresla se gora, rodio se miš. Ako postavim pitanje – da li se danas neko od onih malobrojnih instituta koji mogu da se navedu na prst jedne ruke bar merenjem nivoa aflatoksina u mleku ili bilo koji drugi proizvod, ne mora da bude mleko, neka bude kukuruz ili med, reći ću vam – ne bavi se, zato što je to bila afera i na aferi se i završilo. Cilj je postignut. Ministar Knežević je smenjen. Da budem još jasnija, demohrišćanima i nije baš za volju što je to učinjeno. Želimo gospodinu Kneževiću svaki uspeh u daljem radu, ma čime se on u budućnosti bavio. Nadam se samo da njegov rad neće biti medijski propraćen, jer mislim da je to prvenstveno razlog njegovog smenjivanja. Kada već govorimo o poljoprivredi, mislim da bi Srbija konačno, to je tema i za novog ministra poljoprivrede, trebalo da se vrati upravo poljoprivredi. Više puta su DHSS i SPO isticali da je seljak taj koji treba da bude stub srpskog društva. Dok se tako nešto ne desi i nadam se da nećemo provesti godine čekajući da se tako nešto dogodi, moram vas podsetiti na ono što se vrlo često ovde zaboravlja. Svi smo mi deca seljaka, samo razlika među nama jeste u naslednom redu. Zdravstvo smo kritikovali bezbroj puta, gotovo sve zakone iz oblasti zdravstva. Ukazivali smo na to kako funkcionišu zdravstveni sistemi mnogo razvijenijih i mnogo boljih zemalja od nas. Vršili smo uporednu analizu zdravstvenih sistema sa zemljama u okruženju. Da li je Ministarstvo zdravlja imalo sluha za naše kritike? Do sada nije, a nadam se da će u budućnosti imati. Mislim da će biti bolje ukoliko budu imali. Takođe smo ukazivali na to, iako smo nailazili na tu brojne kritike, da direktorima zdravstvenih centara ne mogu upravljati doktori, znate? Oni su završili medicinu, položili su Hipokratovu zakletvu, tu su da leče, a ne da se bave upravljanjem. Tako da upravljanje treba da prepustite onima koji upravljanje poznaju, na primer, menadžerima. Prosveta. Evo jedno vrlo zanimljive teme. Opozicija je, kao što svi dobro znate, predložila inicijativu za smenu tadašnjeg ministra prosvete Žarka Obradovića zbog afere koja se naravno desila i koja je već opšte poznata. Srpski pokret obnove i Demohrišćanska stranka, naravno, poslednji su pitani, pošto su nas već svrstavali u vlast, a mi vlast nikad nismo bili, pa dokazujemo i danas, a nekima je teško izgleda tako nešto da priznaju. A u razgovoru lično sa pojedinim kolegama iz opozicije na pitanje – zašto recimo ja konkretno neću tako nešto podržati? Odgovorila samda će ministar Obradović i onako biti smenjen, tako da Demohrišćanska stranka Srbije neće učestvovati u toj farsi. Sada, da li sam bila vidovita, ne znam. Ali danas mi moraju dati za pravo oni kojima sam to tako nešto već bila saopštila. Znam da je to teško da priznaju, ali to je već njihov problem. Naravno, ono što Demohrišćanska stranka podržava i ističe kao svetlu tačku za ovih godinu dana rada Vlade jeste pre svega borba protiv kriminala i korupcije. To je nešto što ćemo uvek podržavati, pre svega, iz razloga zato što je ta ista borba protiv kriminala i korupcije jedan od programskog delovanja Demohrišćanske stranke Srbije i nalazi se u programu Demohrišćana još od momenta njenog osnivanja 1997. godine. Sporne privatizacije – zamislite, 24 naloženo. Bojim se da ćete imati još tri puta po 24 privatizacije. U ovoj zemlji toliko ima spornih privatizacija da mislim da će njihov broj premašiti trostruki iznos. Naravno, na mestu kada pominjem privatizaciju, dozvoliću samoj sebi da budem i lična. Pokojni doktor Vladan Batić o nekim privatizacijama je pričao kada niko nije smeo da iznese istinu o tome. Ne samo da iznese, nego da pomisli da izgovori istinu. Naravno, danas neki pričaju o tome koji bi trebalo da znaju ili da se sete da je taj isti doktor Vladan Batić bio hapšen kada je govorio o Nacionalnoj štedionici. Kada se to desilo? Valjda znate, neću pominjati period. Dalje. Što se tiče pravosuđa, Demohrišćanska stranka Srbije je, ništa ne krijemo, sve je kod nas javno i transparentno, takođe podržala gotovo sve zakone iz oblasti pravosuđa i, naravno, glasala za iste, ne zato što smo smatrali da su ti zakoni savršenstvo, jer savršenstvo ne postoji ni kod koga i ni u čemu, već zato što smatramo da nečiju volju, nečiji trud, znoj, zalaganje treba ceniti. Pre svega, na prvom mestu treba prepoznati a na kraju onda i podržati, posebno ukoliko se doprinosi neučvršćivanju, nestabilnosti nego, nažalost, ponovnom uspostavljanju pravne sigurnosti i ponovnom uvođenju vladavine prava. Što se tiče kandidata za ministre, juče je licitirano o njihovim biografijama, da li smo ih dobili na vreme, da li nismo dobili na vreme. Iskrena da budem, moram priznati neke biografije sam pročitala, neke nisam čitala. Neki od kandidata za ministre su ličnosti, pa je svako od nas mogao da prati njihov rad i njihovo delovanje, naravno, ukoliko je to bila sfera njegovog interesovanja. Ja, na primer, već unazad godinu dana pomno pratim rad gospodina Tasovca, baš me zanima, apolitičare recimo nisam. Pratim koncerte Filharmonije i u odsustvu, obično znate, zvanje političara izmišlja onaj koji nema sopstvenu profesiju, a ja za tako nečim nemam potrebe i nadam se da ćete biti u mogućnosti u nekom narednom periodu da privolite što veći broj političara i da se vama ostvari želja da konačno i oni odslušaju neki koncert Filharmonije, ali isto tako da ih recimo nagovorite da prisustvuju nekoj od donatorskih večeri kada se prikupljaju sredstva za bolesnu decu ili za decu ometenu u razvoju, kao što je to bio slučaj sa osnovnom školom „Anton Skala“, kada ste vi dali svoj doprinos. Jeste, posvetili ste i stavili posvetu svoju na knjigu „Zubina mehte“ i njegovog sjajnog dela „Partitura mog života“, koja je, na moju veliku sreću, završila u mojim rukama. Dalje. Moram da uputim premijeru jedno pitanje. Ne znam da li ste se vi rukovodili onim Aristotelovskim da je najstabilnija ona država u kojoj su svi muškarci jednaki pred zakonom, pa ste iz tih razloga malo ignorisali rodnu ravnopravnost i nemam ništa protiv novih kandidata, ali moram da primetim ono što je evidentno - zašto nema ni jedne žene među novih 11 kandidata za ministre? Za sam kraj, neću se ponavljati, u ovoj zemlji Srbiji, moram da predočim nekim mladim ovde kandidatima, sa nekim sam i generacijski bliska. Znate kako, političke stranke, gotovo sve, ne gotovo sve, izbrisaću ovo gotovo, nego sve, pozivaju se na mlade ljude od izbora do izbora, od jedne izborne kampanje, do druge izborne kampanje, neretko kako se naravno i koriste, a kada sa mladim obrazovanim ljudima, pruži šansa da nešto urade, ili ne daj Bože, ponudi im se da preuzmu neki odgovoran posao, onda u nedostatku argumenata spočitava im se njihova mladost. Oni koji iznose takve kritike, ne znaju da je njihova mladost zapravo njihova najveća prednost. Zato mi je veoma drago i takođe ću imati dovoljno smelosti da kažem da pored ministra Selakovića, kao do sada najmlađeg člana Vlade, on je već sad „stari ministar“, naravno stari pod znacima navoda, podršku Demohrišćanska stranka Srbije će pre svega pružiti gospodinu Krstiću, gospodinu Udovičiću, a naravno i svim članovima Vlade, želeći im uspeh u njihovom daljem radu, ali takođe uz jednu opasku, da nikada ne smetnete sa uma da ministarska funkcija nije privilegija, ona je i obaveza i kao takva morate snositi i morate na sebe preuzeti apsolutno svu moguću odgovornost za sva pitanja, za sve teme i za sve probleme na čijim resorima i na čijim čelima ćete se ubuduće i nalaziti. Hvala.
Hvala. Gospodin Krkobabić. Izvolite.
Gospodine predsedniče, uvaženi članovi Vlade, poštovani narodni poslanici, hajde malo da prekinemo ovu divnu kamernu atmosferu. Gospodo ministri, gospodo budući ministri, pažljivo sam gledao juče vaša lica, a gledam ih i danas. Nemojte se ljutiti, ali ne vidim nešto mnogo optimizma, ali ni živahnosti. Molio bih vas da građanima Srbije uputimo jedan osmeh, jer vi ste deo pobedničke ekipe, pobedničke ekipe za koju će glasati skupštinska većina levo od mene a desno od vas. Nemojte mnogo obraćati pažnju na levu stranu, ili moju desnu. To je opozicija i njihov glas, evo već vidim osmeh kod Krstića, neće vas učiniti ministrima. Oni vam neće dati ni hladne vode, udeliće vam šarmantan osmeh. Ono što me čudi svih ovih dana je upornost, trošenje vremena, trošenje energije vladajuće većine da stekne naklonost opozicije. Biću precizan, dr Vojislav Koštunica tri-četiri dana unazad reče – u srpskom parlamentu imamo suštinsku i imamo formalnu opoziciju. On se neće ljutiti, ja ću to dopuniti, imamo i omiljenu konstruktivnu opoziciju. Ovo je poseban izum srpskog parlamenta. Gospodo iz vladajuće većine, izgleda da imamo manir da se upravo udvaramo omiljenoj konstruktivnoj opoziciji. Danas sam čuo gospodina Mijatovića, sjajno izlaganje, izuzetno. Ukazao je na bitna pitanja, a nisam čuo odgovore ni premijera ni vice premijera. Zato sam juče čuo brilijantne odgovore na pitanja koja su stigla iz redova konstruktivne i omiljene opozicije. Gospodo ministri, vi polažete račun za rad ovom parlamentu, ovoj skupštinskoj većini i građanima Srbije. Kada opozicija ne bude opozicija, kada bude vlast, siguran sam da će neki novi ministri tu sedeti, ili se ja možda varam, ili možda nisam dobro upućen, ili postoje neka buduća koaliciona, lukrativna očekivanja. Da se vratimo na ekspoze. Dobar, jasan, konkretan i nadam se da ćemo ga ostvariti. Ono što bih posebno istakao, a tiče se budućih ministara ekonomije i finansija. Proteklih dana imao sam susrete sa predstavnicima najjačih sindikalnih centrala u Srbiji: samostalnog sindikata gospodina Orbovića, sindikata Nezavisnost gospodina Čanka i Konfederacije slobodnih sindikata. Molim vas da me pažljivo saslušate. Ti sastanci su definisali neke konkretne stavove koji su veoma bitni za veliki broj zaposlenih. Govorim ih uprošćeno. To su da nema viška zaposlenih u Srbiji, nego manjka posla, da je jeftinije zadržati postojeće radno mesto nego otvarati novo. Investicije da, ali investicije koje predstavljaju dopunu ili se uklapaju u novu ekonomsku politiku ove vlade. Ono posebno, što je isticao gospodin Mijatović, socijalni dijalog i zahtev da svako stečeno pravo, tiče se radnika i penzionera, ne sme biti ukinuto, jer, poštovani prijatelji, jednom ukinuto pravo više nikada nećemo vratiti. Spremni smo da sa novim ministrima tokom narednih dana nastavimo razgovore na ovu temu. Šta znači nema viška zaposlenih? U Srbiji i onako ima malo zaposlenih. Kada bilo koji ministar, kada bilo koji direktor javnog preduzeća dođe i kaže – da, genijalno sam smislio, imam četiri, pet, šest veoma dobro plaćenih knjigovođa koji me savetuju, smanjiću troškove tako što ću otpustiti ljude, daćemo im otpremnine. Onda se pitamo – gde ćemo ih to otpremiti i kako ćemo ih opremiti? Hoćemo li im dati 200 evra po godini? Dvadeset godina radnog staža, šest hiljada evra i opremimo jednog srpskog radnika. Slažem se da on može da se opremi i da liči na pojedine narodne poslanike. Dovoljno mu je šest hiljada evra da liči na njih, ali mu nije dovoljno da živi. Svaki predlog koji polazi od toga da imamo viška ljudi, da treba otpustiti ljude mora da se razmotri na jedan drugačiji način. Da, predložite, gospodo, novi posao, pronađite novi posao, uposlite ljude, dajte novu viziju, dajte novu ekonomsku politiku, politiku ekonomskog progresa. Ne trebaju nam prazne floskule, priče o reformama. To je prazna stvar. Poziv na reforme u Srbiji je uvek bio poziv na neku novu igrariju. Mladi, veseli momci su se igrali sa nama od 90-ih do danas. Ogroman broj pametnih, umnih ljudi uspeli su da ubede da nisu sposobni da urade ništa, a mi danas imamo – šta? Eksperte, dobro plaćene knjigovođe, nazovi stručnjake i praznu kasu. Na vama je da se ta kasa napuni, ali da se napuni na način da se otvore nova radna mesta. Kada govorimo o investicijama, tu imam neka različita gledanja na to. Često se spominje paušalno i proizvoljno, PUPS kaže Monetarnom fondu ne. To sjajno zvuči, volim da pojedini poslanici iz ove konstruktivne opozicije ponavljaju, jer oni su naš 13 poslanik. Mnogo su glasniji od ovih naših poslanika. Ne, nismo mi rekli ne Međunarodnom monetarnom fondu, nismo rekli ne Svetskoj banci. Reći ćemo im - da, ali samo ako vaš koncept, gospodo, se uklapa u koncept Vlade Republike Srbije. Onako kako to kaže gospodin Orban u Mađarskoj, a Mađarska je u EU. Možemo li mi da budemo uspešni? Naravno da možemo. Tri ključne reči buduće srpske politike moraju biti – odgovornost, rezultat i hrabrost. Počinjemo od hrabrosti. Juče je naš premijer ispoljio izuzetnu dozu hrabrosti. Bilo je lepo biti opozicija. Bacio im je rukavicu u lice, izazvao ih je na duel, a umesto toga oni su napustili salu. Nisu imali argumente, nisu imali hrabrosti. Drago mi je, on zna da sam ja njegov oštar kritičar, pošto sam učestvovao u kampanji zajedno sa njim i Draganom Markovićem, što smo špartali po Srbiji i što ćemo ispuniti obećanja koja smo rekli. To je ta doza hrabrosti. Odgovornost, ovde se radi o izvođenju odgovornosti do vrha i ovu rekonstrukciju Vlade vidim kao izvođenje odgovornosti do vrha. Što se tiče rezultata, gospodin Vučić tu prednjači. Rezultat, rezultat, rezultat. Slažem se, to je jedino merilo. Da iskoristim priliku, kao skroman, tih i neprimetan čovek, da kažem da vodim jedan veliki sistem od 15 hiljada ljudi i da je taj sistem, poštovana gospodo, za prvih šest meseci, po bilansima koji su predati, ostvario neto dobit tri puta veću u odnosu na onu od prošle godine. Sa pet i po miliona evra na 16 miliona evra. Neki se čude, kažu – kako je moguće ostvariti takvu dobit? Naravno, to je vizura gubitnika, vizura onih koji su uništavali srpsku privredu. Neću da upotrebim neku krupniju reč, ali svi vrlo dobro znamo kakva su i kolika lukrativna očekivanja takvih ljudi. Ovaj sistem, gospodo ministri, bićete upoznati sa rezultatom, ove godine, gospodine Krstiću, ostvariće 40 miliona dolara neto dobiti. Petnaest hiljada ljudi ima platu, dobija deo dobiti, 13 platu. Četrdeset miliona dolara je peti deo novca koji nam nudi Svetska banka. Oni nam nude 200 miliona. Gledao sam prilog na televiziji i bio sam malo zastiđen. Čovek koji predstavlja Svetsku banku sedeo je i tako superiorno obećavao ako naša poštovana Vlada ispuni to, to i to, daće nam 200 miliona dolara. Obećavam 40. Duško Bajatović, ako ga ne budete ljutili dodatno, možda i više i još trojica i imaćete tih 200 miliona dolara. Dajte aplauz. Govorim o optimizmu koji nam je potreban. Govorim o potrebi da kulturu poniženja, koja vlada u srpskom društvu, zamenimo kulturom nade, da imamo ljude koji imaju viziju, koji mogu da pokrenu. Ono što je bitno i što ne mogu danas da izostavim, a tiče se najstarijih, milion i 700 hiljada penzionera me danas gleda, subota je, završila „Žikina šarenica“, nema fudbala, divno vreme da im se kažu neke ključne stari. Bez brige gospodo, nije svejedno ko vlada dok vlada ova Vlada, vaše penzije će biti sigurne. Uradili ste sve što ste imali da uradite, platili ste sve što ste imali da platite i to unapred i odrekli ste se svega što ste imali da se odreknete. Čekajte svoje penzije. One moraju biti redovne, moraju biti sigurne. Znam da ste prihvatili moj stav da je bitno da one prate rast zarada u javnom sektoru. Za razumnog čoveka to je dovoljno. Oni ne traže da im penzije skaču ne znam koliko, ali traže elementarno dostojanstvo. To je ono što je bitna poruka za njih. Poruka za zaposlene u javnom sektoru je jasna, a to je – zahtevi premijeru i zamenika premijera. Zaposleni hoće socijalni dijalog. Taj socijalni dijalog je preduslov da krenemo napred. Samo stvaralačkom energijom tih ljudi, to je najjači resurs, gospodo ministri, ljudski resurs je najjači resurs koji Srbija ima i vi ste deo tog resursa. Time možemo da pokrenemo srpsku privredu. Investicije, vraćamo se na njih, interesantno, grinfild, okej, krećemo sa ledine. Da li je bilo kakve investicije? Ne. Samo one koji se uklapaju u vaš koncept nove ekonomske politike. Čuo sam juče neke interesantne stvari koje su me i malo zabrinule. Da li srpski radnik koji ima 50 godina i radi u nekoj fabrici treba da zna engleski jezik? Ja sam za to da u Srbiji je poželjno da znaš srpski jezik. Da li je to dodatni uslov? Da li je to vid neke diskriminacije? Da, gospodo strani investitori, dobro ste došli. Uđite, unesite kapital u koncept koji smo mi definisali. Garantujemo vam povrat dobiti, ali poštujte elementarne stvari koje vladaju u državi Srbiji. Da li ćemo platiti srpskog radnika tako malo da nam se proizvodnja isplati? Da li srpski radnik tako malo vredi? To su pitanja o kojima valja razgovarati na Socijalno-ekonomskom savetu. To su ključna pitanja i ja se ponovo na njih vraćam. Ako ta pitanja ne rešimo i ako ne postignemo konsenzus poslodavaca zaposlenih, nećemo moći da ostvarimo neke stvari. Ono što je veoma bitno za nas, kao partiju koja se zalaže za socijalno ugrožene, za one koji su u penziji, za one koji će biti u penziji, za one koji su bez posla, jeste da vide izlaz na kraju tunela. Oni to moraju praktično da osete. Kada govorimo o uštedama, shvatam da se stvari banalizuju. Banalizuje se stezanje kaiša. Naravno, razumni smo ljudi, uštede – tamo gde je to moguće. Tamo gde nije – ne. Mi danas, gospodo, moramo ovde, kao skupštinska većina, da se opredelimo koji je naš koncept – koncept razvoja ili koncept ušteda na teret socijalno ugroženih. To je bitna podale, bitna odrednica koja je za nas važna. Što se tiče budućih članova Vlade, vi zaslužujete šansu. Zahvaljujem vam na hrabrosti da u ovom momentu uđete u Vladu Srbije. Odgovorni ste, stručni ljudi. Na vama je da pokažete da li ćete biti nejaki Uroši srpske političke scene 21. veka ili retki talenti. Verujem da ste vi ovo drugo i da zajedno, kao jedan tim, u narednom periodu možete da izvedete Srbiju na pravi put. Što se tiče poslaničke grupe PUPS, podržaćemo ovu Vladu, to je tako normalno da uradimo. Stajaćemo iza vaših poteza i to braniti pred građanima Srbije. Još jednom vas molim, poštujte vladajuću većinu, poštujte ove poslanike SNS, poštujte poslanike SPS, PUPS, SDPS, poslanike SPO koji su omogućili i usvajanje zakona, JS. To nije teško. Nije teško, korisno je. Naklonost konstruktivnog omiljenog dela opozicije možete da tražite u večernjim satima na nekim ugodnijim beogradskim mestima. Pustite ih neka rade svoj posao. Konstruktivna, omiljena opozicija će to uraditi i ubeđen sam da će umeti da se uradi. Naravno, pred nama i pred vama su izazovi. Da li će biti izbora? U ime poslaničke grupe PUPS imam obavezu da kažem i to – mi ih se ne bojimo. Zbog čega bi se bojao neko ko ima čestitu i čistu ideju. Spremni smo za njih, spremni smo uvek i u svako doba, i ja u javnom preduzeću i poslanička grupa PUPS i u ministarstvima, da ustupimo mesto nekom ko misli da je bolji, poželjniji i konstruktivniji. Vama, gospodo ministri, želim uspešan rad. Živeli.
Reč ima Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo, poštovani prijatelji, narodni poslanici, pokušaću da odgovorim na više stvari koje je izneo gospodin Krkobabić i verovatno se neće uklopiti u sliku sveopšteg slaganja unutar vladajuće koalicije. Naime, veoma poštujem posao koji obavlja Milan Krkobabić, imamo još samo dva javna preduzeća koja, rekao bih, na uspešan način obavljaju svoj posao. U jednom je direktor nestranačka ličnost, u jednom je direktor iz SNS, a sve ostalo bismo i te kako mogli da analiziramo rad. Ne mogu da razumem i veoma cenim optimizam gospodina Krkobabića i to veoma poštuju i građani Republike Srbije i birači u Srbiji. Ja prosto nisam takav tip. Kada govorimo o 200 miliona i kako je lako doći do 200 miliona evra, moram samo da vam kažem da to može nekoliko javnih preduzeća. Može možda EMS i može Pošta i još jedno, pa da ukupno skupimo 200 miliona, ali to ne može „Srbijagas“, jer „Srbijagas“ je već dužan 200 miliona evra, a nije u plusu 200 miliona evra. Tako da, mi treba da govorimo narodu ono što je istina, možemo da volimo ili ne volimo i to nema veze sa jednom ili drugom partijom. To ima veze sa tim u kakvoj zemlji živimo, šta smo radili prethodnih godina i koliko ćemo iskreno i otvoreno da govorimo o našim građanima. Drugo, oko engleskog jezika. Rekli ste kako će radnici u nekoj fabrici u Srbiji morati da govore engleski jezik. Ako me pitate, ne bih imao ništa protiv da svuda u Srbiji postoji kurs engleskog jezika i ne samo engleskog, već i drugih jezika. Svakoga dana ja učim i radim na dva jezika i nemam problem sa tim i ne stidim se da to kažem. Možete da pitate čak i premijera koliko sam u jednom stranom jeziku napredovao od ulaska u Vladu do danas, a engleski, razume se, govorim od malena, ne od danas. Ovde nije bilo reči o fabrici, ovde je bilo reči o Etihadu i o JAT, gde su sve procedure na engleskom jeziku, gde sve što treba da obavljate, od servisera do svega ostalog, morate da obavljate uz znanje engleskog jezika. Kako mislite da radite u modernoj svetskoj avio kompaniji bez znanja engleskog jezika? Ako vi mislite da ćemo se dodvoriti ljudima zato što mali broj ljudi u Srbiji govori engleski jezik, ne, ja mislim da treba da im se dodvorimo na taj način što će više ljudi da nauči engleski jezik, i ne samo engleski, već i ruski i nemački i francuski i mnogo druge jezike. Znate li da deca u Holandiji danas, njihovi roditelji, to je ono za šta me neretko optužuju ovi iz „omiljene opozicije“, kako vi govorite, samo ćemo doći do toga kome smo omiljena opozicija, zato što stalno spominjem protestantsku etiku, oni svojoj deci dovode kineske dadilje, da bi govorili kineski, zato što gledaju u budućnost, zato što razmišljaju gde je budućnost, zato što hoće da govore jedan od najznačajnijih svetskih jezika. Da li toga treba da se stidimo? Da li treba da podilazimo onome što je najlakše građanima Srbije? Vi ste super, nemojte da se usavršavate, nemojte da učite ništa, nemojte da napredujete nigde. Ja u tome da učestvujem neću, iako znam da to što vi kažete ljudi vole da čuju mnogo više nego ovo o čemu ja govorim. Što se tiče priče o naklonosti omiljene opozicije, možda ste u pravu da se mi svi zajedno na veoma pristojan i ljubazan način odnosimo prema svima u Narodnoj skupštini Republike Srbije, ali to je naša obaveza. Ali, ako ste hteli da kažete kakav je njihov odnos prema nama, ja sa njima ne sedim ni u ujutru ni uveče, ni po kafićima, ni u „Fraćiju“, ni na Tašmajdanu, niti u Vladi, niti bilo gde drugo, osim kada imamo nekakvu profesionalnu obavezu ili neki veliki posao i taj posao ne krijemo od građana Srbije, već to pokažemo javnosti. Nikada im se ne udvaram i nikada ni sa kim od njih ne dogovaram kako treba da izgleda tok sednice, što se uostalom i vidi. Što se tiče lukrativno komercijalnih razloga i takvog sklapanja koalicije u budućnosti, naslušao sam se sveopštih optužbi i znam kome je bilo upućeno. Nije moglo da bude nikom drugom upućeno sem SNS. Kada o tome govorite, želim građanima da kažem – pa, vi ste danas sa njima u koaliciji, ne treba da čekate budućnost pa da proveravate to ili ne. Vi ste sa njima danas i već dugo vremena u koaliciji, a ne ja, ne SNS. Ko boga vas molim, nemojte se služiti tim sitnim trikovima, po jedan sekundi da kao prođe nešto, a da se u stvari ne čuje. Kako smo mu mi to rekli, a u stvari se nije čulo? Od sada ću da odgovaram na sve. Odgovaraću na sve te besmislene trikove, na sve te gluposti koje moram da čitam po novinama i da gledam po televizijama svaki dan, kako tamo Ružića u fudbalu i Karadžića u fudbalu ruši SNS i Vučić, a zna se, pošto nemaju dokaze i ne mogu da kažu, nego zna se ko je taj. Tako se i ovde zna ko je. Šta se zna? Ja vam kažem – ne zna se. Ne znate sa kim ćemo da idemo u koaliciju i kako ćemo da idemo. Možda nam neće biti potreban niko. Možda će nam biti potreban. Možda ćemo vas da molimo ponovo. Samo nemojte da govorite u naše ime, pogotovo ako se vi već uveliko nalazite u toj poziciji. To je jedina moja molba. Inače, svako poštovanje za vaš rad, za ono u šta ste uneli veliku energiju i za ono što ste uneli veliki optimizam u preduzeće koje vodite. Na kraju, što se tiče dva koncepta, za koja ste rekli da je pitanje izbora Vlade, da li će to biti koncept ušteda na račun socijalno ugroženih ili će to biti razvojna Vlada, uveren sam da to mora da bude Vlada koja će da štedi, ali ne na račun socijalno ugroženih, već na račun onih koji imaju pre svega najviše, ali ćemo svi morati da štedimo i Vlada koja će da doprinese smanjenju nivoa nezaposlenosti i koja će da doprinese ubrzanom i neprestanom razvoju Srbije. Izvinite što sam ovo rekao, ali to je prosto zato što kada svaki dan slušate primedbe na svoj račun, koje veze sa istinom nemaju, svako vam po nešto kaže, ubaci po jednu ili dve rečenice, a njima iz tog dela opozicije uopšte nisam ni želeo da odgovaram na takav način. Nisam čak želeo ni na najteže uvrede da odgovaram. Nijednog trenutka im se nisam dodvoravao. Nikome se nisam dodvoravao, osim što poštujem kada ljudi izađu sa idejama, a ne uvredama, osim što, izvinite, poštujem ako vidim da neko zna ko je stvarno neki Mendelson, a neko pojma nema pa priča svašta. Takav odnos pravim u svojoj glavi. Ljude koje znaju, ljude koji nešto pročitaju u životu moram da poštujem. Samo vas molim da pokušamo da narodu ne predstavimo da su stvari lake. Stvari su mnogo teže nego što izgledaju i ovi ljudi, posebno iz Ministarstva finansija i privrede, ali i svi ostali, moraće uz vašu pomoć i uz vašu podršku da zavrnu rukave i da naprave bolje mesto za život u ovoj zemlji, a da će to biti jednostavno i da ćemo to moći da uradimo time što ćemo da kažemo – živelo naše neradništvo, živelo to da za dva meseca rada u bilo kojoj sferi možemo da živimo 12 meseci udobno, a ako nam se to ne sviđa, onda ćemo da blokiramo sve što stignemo i kako stignemo, staćemo ispred Vlade, pa nećemo da mrdnemo. To uradite odmah, smenite nas sve, to je najlakše. Na kraju, što se penzionera tiče, moji roditelji su penzioneri i veoma poštujem vaš stav i brigu za penzionere. Isto tako, i stranka koju vodim voli penzionere i mislim da ima veći broj glasača kod penzionera nego vi ili bilo kod drugi. Dakle, prosto želimo da brinemo o penzionerima, ali ne mislim da je briga o penzionerima u tome što ćemo svi polako, lagano ili sigurno da umiremo, već je briga za penzionere ako pokrenemo Srbiju i ako oni mogu da žive bolje i ako uspemo da napravimo takve uslove. Siguran sam da se i vi sa tim slažete, gospodine Krkobabiću. Uveren sam da ćemo mi sa vama naći uvek mnogo lakše zajednički jezik, samo da vi pokažete malo ili jednako poštovanja koliko mi pokazujemo prema vama. Hvala najlepše.
Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Uvaženi predsedniče, član 106. Poslovnika. Dopustili ste gospodinu Krkobabiću da, obavijen izmaglicom ne znam čega, ovde 20 minuta vređa čitavu Narodnu skupštinu. Prvo je deset puta izvređao postojeće članove Vlade i buduće članove Vlade, da bi ih na kraju pohvalio, a onda je počeo da optužuje opoziciju da se sprema da uđe u nekakve lukrativne poslove. Pošto se gospodin Krkobabić hvali da je ostvario profit od 400% u Poštama Srbije, onda verujem da mu je samo ta lukrativnost na pameti, ali mislim da ova rasprava mora da bude ozbiljnija. Ne mislim, gospodine Vučiću, da je mislio na DS kada je govorio o nečemu što u svojoj glavi doživljava kao konstruktivnu opoziciju, mislim da je mislio na LDP i da se uplašio da više neće moći onako kako je moglo do sada. Niste vi, gospodin Krkobabiću, predstavnik milion i sedamsto hiljada penzionera. Možda ste predstavnik sto hiljada penzionera, ali u ovoj zemlji ima još milion i šesto hiljada penzionera. Možete da pričate 240 minuta, ali postoji jedno jednostavno pitanje. Dana 30. juna 2012. godine je istekao rok za raspisivanje konkursa za direktora Javnog preduzeća PTT Pošta Srbije. Da li je taj konkurs raspisan i da li nije raspisan zbog toga što vi imate 12 poslanika u Narodnoj skupštini i, između ostalog, izbor nove vlade zavisi od vas? To je jedino važno pitanje u ovom momentu.
Reč ima narodni poslani Milan Krkobabić, replika. Izvolite.
Gospodine Vučiću, vi i ja smo uvek iskreno i otvoreno razgovarali, i kada nije bilo razgovora sa nekim drugim ljudima, ali zadnjih pomisli nije bilo. Uvek je bilo otvoreno, direktno, jasno i ne postoje tu neke ključne ili bitne razlike. Moguće je da kod mene postoji neka doza optimizma koja je malo veća. Ja to nastojim da prenesem na skupštinsku većinu i na Vladu, jer verujem da se stvari menjaju na bolje. Poštujem vaše napore i ciljeve, naravno. Ono nisam istakao slučajno – rezultat, rezultat i rezultat. Retko repliciram, gotovo nikad. Tačno je da je konkurs za direktora javnih preduzeća, za Bajatovića i mene raspisan po starom zakonu i da smo mi potpuno imenovani u skladu sa zakonom. Gospodin Vučić i gospodin Dačić znaju da je moja ostavka uvek kod njih na stolu. Oni su me imenovali i mogu da me razreše svakog momenta, figurativno govorim, i to se podrazumeva. Pojasniću. Kada smo razgovarali oko koncepcije da Poštanska štedionica preuzme Agrobanku, gospodin Dačić zna moj stav o tome i zna kakav je zaključak bio. Ne postojini jedan razlog, da ako u ovoj zemlji ima neko bolji, ako neko ko može da napravi bolji rezultat, što se mene tiče biće mi veliko zadovoljstvo da mu odmah ustupim mesto direktora Poštanske štedionice.
Hvala lepo. Dva minuta 25 sekundi, nažalost moram da vam oduzmem reč, ne mogu da vam dozvolim, već ste dva i po minuta govorili. Po Poslovniku za vas je vreme dva minuta, kao i za svakog drugog poslanika u ovoj Narodnoj skupštini. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Ovde ipak postoji neki zakon u ovoj zemlji, koji ne zavisi od tumačenja gospodina Krkobabića. Dakle, ne može baš svako ko smatra da je bolji, a ima mnogo boljih od gospodina Krkobabića i u samim Poštama Srbije, da postanu direktori, zbog toga što nije raspisan konkurs. Razumem da ljudi nisu divljaci, ne mogu baš da upadaju i da obijaju kancelariju gospodina Krkobabića, nego pretpostavljam da žele da se jave na konkurs. Konkursa nema. Nije bilo moguće raspisivanje nikakvog konkursa po starom zakonu, pošto je Zakon o javnim preduzećima tako precizno napisan, i uz pomoć amandmana LDP, da je bilo obavezno raspisati do 30. juna 2013. godine, konkurs apsolutno u svim javnim preduzećima na koje se primenjuje taj zakon. Ali, da ostavimo po strani tu jednu vrstu forme, gospodine Krkobabiću. Imam problem s tim što vi tvrdite da ćete raditi nešto što je direktno suprotno ekspozeu i programu Vlade za koju ćete glasati. Kaže premijer Dačić, „socijalnu politiku treba izbaciti iz javnih preduzeća jer je jedini cilj privrednog društva profit“. Vi kažete – nema viška radnika, ima manjka posla. Meni to ne deluje kao politika koja je ostvariva u isto vreme. I nemojte se brinuti zbog tog engleskog, da malo čitate taj besmisleni list koji se zove „Glas osiguranika fonda PIO“, videli bi da tamo ima i dobrih stvari. Tamo recimo, naše penzionere uče korišćenje kompjuterskih programa. Smatram da je to vrlo dobro. I kad već građani ove zemlje troše novac na izdavanje takvog lista bilo bi dobro da i vi ponekad nešto pročitate iz tih novina.
Reč ima gospodin Dačić. Izvolite.
Dozvolite da kažem da nema nikakve potrebe da vodite polemiku oko toga da li će biti štednja ili razvoj. To je jasno rečeno prilikom izbora ove Vlade, pre 13 meseci. Ponovio sam i juče u svom ekspozeu, zato što smatram da je to lažna, pogrešna i štetna dilema. Ne može biti ekonomske i finansijske konsolidacije bez štednje, naravno. Ali, ne može biti izlaska iz krize bez razvoja. Vi znate da sam ja više puta kritikovao ekonomiste neoliberalne orijentacije koji kao jedino rešenje za krizu uvek govore samo o smanjenju troškova, a ne o povećanju prihoda. Osnovni problem u našem budžetu je upravo bio taj promašaj u planiranju prihoda. Zato ovo o čemu se ovde govori, mislim da nema potrebe da, naročito da stranke koje nisu u vlasti sada učestvuju u dijalogu koji se tiče onoga oko čega postoji jedinstvo u vladajućoj koaliciji kada je oko toga reč. Nema potrebe da LDP u tom smislu govori o tome, zato što je njen stav o tome jasan. Oni su partija liberalne orijentacije, i u svakom slučaju njihovi stavovi su direktno suprotstavljeni stavovima PUPS. Više puta ste to govorili i to je jasno. Ova država ne postoji zbog penzionera. Isto tako, ne može se na štetu penzionera sada štedeti, mogu da štede samo oni koji imaju šta da štede. Ako imate prosečnu penziju od 15 do 20 hiljada, u stvari da, ali imate najniže penzije koje su negde na tom nivou od 15 hiljada i da je to veliki broj ljudi, čini mi se pola milionaljudi, ako se dobro sećam. Pola miliona ljudi prima mesečno 15 hiljada dinara, dobro, 12 hiljada. Znači, ima li tu prostora za štednju? Zato mi ovde nismo govorili, niko od nas iz Vlade Srbije nije govorio o tome da će se sada promeniti ekonomska politika Vlade u smislu da će se voditi politika koja neće voditi računa o razvoju. Ali, s druge strane ne može biti ni stabilizacije životnog standarda ljudi bez ekonomskog razvoja i bez štednje. Naravno kako funkcioniše penzioni fond, kako funkcioniše Fond zdravstvene zaštite, to je sada stvar za reformu koju mi moramo da sprovedemo u narednom periodu. Tako da i ono što je gospodin Mijatović i gospodin Krkobabić govorili vezano za ovaj deo socijalne pravde, ja sam predsedavajući Socijalno-ekonomskog saveta. Socijalno-ekonomski savet je sastavljen, kao što znate od predstavnika Vlade, predstavnika reprezentativnih sindikata i reprezentativnih udruženja poslodavaca. O tome ćemo razgovarati, članovi tog saveta će biti naravno i novi ministri, razgovaraćemo kao što ste čuli, uvek smo govorili, socijalni dijalog podrazumeva uvažavanje, slušanje mišljenja svih aktera, u ovom slučaju to je i država, jer država, kao što ste čuli iz mog ekspozea, država treba da se što više povlači iz ekonomije i da ima regulatornu ulogu. Ali, znate u uslovima krize država je bila jedini faktor koji je bio stabilizirajući i nismo mi izmislili ulogu države. Sad ću vam reći jednu stvar. Da li DOS kada je došao na vlast, njegov glavni koncept je bio privatizacija. Privatizovali ste gotovo sva preduzeća u Srbiji. Prodali ih, neka i u bescelje, da bi sada isti ti koji su prodavali imali koncept podržavljenja. Loša privatizacija, država ponovo uzima vlasništvo. Kuda to vodi? Da li je to strategija razvoja. Nije. Šta smo imali u međuvremenu? Skoro milion ljudi koje je ostalo bez posla. Da li je to cilj privatizacije? Da li je to cilj uopšte ekonomske politike koju Vlada treba da vodi? Zato, naravno, svako može da ima svoje mišljenje. Ekonomisti nemaju isto mišljenje o tome šta treba raditi, a kamoli političari. Ono što je sigurno treba da se stvori povoljan ambijent, povoljna klima za razvoj u Srbiji, za stranu investiciju u Srbiji, a naravno da se krešu nepotrebni troškovi države, birokratije, da bude reforma javne uprave, javnog sektora, da bude reforma i penzionog fonda i fonda zdravstvene zaštite. To je neminovnost koja će nas čekati u narednom periodu. Ali, kao što ste i videli to nije samo moj stav, to je stav i novih ministra koji dolaze. Sve to imajući u vidu i taj momenata socijalne politike, odnosno socijalne pravde, jer je Srbija po Ustavu definisana kao pravna država i država socijalne pravde. Hvala vam.
Hvala vam. Replika, prvo Milan Krkobabić, nakon toga Čedomir Jovanović. (Narodni poslanik Milan Krkobabić, s mesta: Odustajem.) Hvala. Reč ima gospodin Jovanović. Izvolite.
Gospodine Dačiću, juče sa u ime naše poslaničke grupe govorio dvadeset minuta i u tih dvadeset minuta zaista nije ni na kakav način moguće pronaći bilo kakav politički stav naše stranke koji je uperen protiv interesa društva. Dok vaša politika i vaše koalicije socijalista, PUPS i JS, je dovela do sloma penzionog fonda. Odluka iz 2008. godine da se linearno podignu penzije za 10% iako mi tog novca nemamo je probijala u kontinuitetu naredne četiri godine budžet za 500 miliona evra. Opiranje reformi penzionog fonda i dovelo vas je do toga gospodine Dačiću da danas razmišljate o reformi penzionog fonda. Gospodin Krstić ne može da kaže da li se sa mnom slaže ili ne pošto nema pravo da govori na sednici na kojoj treba o njemu da se izjašnjavamo. Pet godina smo izgubili. Jedina država u regionu i Evropi koja toliko kasni, koja se opire onome što će na kraju uraditi. Znate šta je problem? Ne to što ste vi, zahvaljujući tom koketiranju koje će nas skupo koštati, dobili neki procenat više. Za ozbiljne efekte nam je potrebno 10 godina. Neću vam reći, gospodine Raduloviću, da klimate glavom, ako to samo kažete,ali reforma PIO Fonda, ovde rezultate daje posle desete godine. Crna Gora je to uradila pre pet godina. Sve ozbiljne zemlje isto tako. Podigli starosnu granicu za odlazak u penziju, uvele red, čak i da je sve idealno imali bi problem. Starosno društvo, prosečan čovek, gotovo 50 godina. A zašto tolerišemo ono što ne sme da se toleriše? Haos u PIO Fondu. 25% penzionera po osnovu invalidske penzije svakog meseca prima novčanu nadoknadu. Pa to pravo je utvrđeno da bi se štitio neko, a ne da bi se zloupotrebljavalo. Sa 50 godina ljudi danas odlaze u penziju. Mi smo želeli red. Naše zalaganje za reformu penzionog fonda je u interesu penzionera.
Vreme.
… a ne izraz nekog našeg hira, jer smo mi liberali. Ne može da se troši ono što ne postoji. Ako želimo moramo da radimo. Slažem se sa vama da su penzije male i da nije rešenje sada reći da je 18.000 dinara penzija od koje se može živeti.
Dva minuta i 40 sekundi, gospodine Jovanoviću. Na žalost, ne mogu da vam dozvolim dalje. Izvolite gospodine Dačiću.
Gospodine Jovanoviću, nije naša politika dovela do sloma, nego neoliberalna politika da je tržište sve. I ne sloma u Srbiji nego sloma ekonomskog sistema i finansijskog u celom svetu. Gde vam je sada to tržište? Zašto je u Americi intervenisala država, zašto je intervenisala EU, zašto su intervenisale države u Evropi, zašto je Austrija podržavila „Hipo banku“. Zašto su spašavane banke i preduzeća u Evropi? Hoćete vi meni da odgovorite što niste vi izvršili reformu penzionog sistema kada ste bili na vlasti? Što niste izvršili, ko vam je branio? Mi smo bili u opoziciji, mogli ste da radite šta hoćete. S druge strane, reforma penzionog fonda, nemojte da izmišljate da nije vršena. U ovom istom domu ste produžili radni vek, više puta, građanima Srbije. U ovom istom domu povećali ste starosnu granicu za odlazak u penziju. Promenjena je formula na koji način se određivala penzija. Ko je to radio? Jel neko od nas vodio to ministarstvo? Vi ste sve to vodili. Ne možete vi danas da gradite svoju politiku na tome da samo mislimo da su penzije glavni problem. Penzije su samo posledica svega što se dešavalo. I penzioni fond. Da li je normalno da u jednoj državi odnos zaposlenih i penzionera bude 1:1? Pa onda mi odgovorite kako je moguće da od 2000. godine bude otpušteno skoro milion ljudi da je ostalo bez posla. Kako to, u čemu je uspešnost vaše politike? Pa tu nema uspešnosti, to je katastrofalna politika za narod Srbije. To svako zna, otpustite ga s posla. Višak radnika – otpremnina. Svako zna, prodajte firmu pa onda istražujemo lopovluke, pa se hapse, pa se firme ponovo podržavljuju. I šta ste uradili? Šta je bila suština toga? Pljačka? To ste vi rekli, to treba policija da utvrdi. Ali kad je reč o tomemislim da nam se koncepti sudaraju. I nemam ništa protiv da se sudaraju. Ali taj vaš koncept ima mnoge mane. Isto kao i ovaj drugi koncept. Ima problem da uspostavi održivi sistem, ali to je ideja o kojima svi teže. To je ideja o kojoj teže moderne države u Zapadnoj Evropi. To je ideja o kojoj teže sve američke države. Pa nemojte vi nama ovde da držite lekciju o tome da smo mi kočničari reformi, pa za vas je i Obama komunistički lider onda, sa svojim idejama. Barak Obama, a ne njegov brat. Možda vam je bliži njegov brat, u svakom slučaju. Po idejama, mislim, po idejama. Ali u svakom slučaju, ja ne mislim da je to ništa loše, na protiv, mislim da je dobro što polemišemo na ovakav način. Mi pričamo najzad o suštini. Pričamo o suštini društva za koje se zalažemo. Pričamo, bez obzira da li se neka stranka izjašnjava levo ili desno, ja moram da vas podsetim da u predizbornoj kampanji svi zaborave koje su političke orijentacije. Svi žele da se, DS očigledno voli da suviše dobacuje. Ja vas izuzetno poštujem, ali, imate mikrofon. Javite se lepo pa da vodimo polemiku, da svi čuju šta pričate. Nemojte tako. Nema potrebe za tim. Ja, još jednom vam kažem kao što je predsednik Skupštine rekao, ovo ne mora da se završi danas, može da se nastavi u ponedeljak, utorak, sredu, koliko god hoćete. Ako mislite da imate argumente slobodno ih iznesite. Pa šta da neće neko da vam pobegne sa megdana. Ovo je megdan, ovo ovde da vas vidi narod Srbije. Pa neka narod Srbije proceni da li stvarno tih 500.000 penzionera sa 12.000 dinara može da istrpi vaš koncept za koji se zalažete. (Narodni poslanici DS dobacuju:Koji koncept?) Vi ste, malopre ste govorili o izbegavanju reformi, a znate šta vi smatrate reformama? Vaše reforme su bile vidljive svih ovih godina, privatizacija obično po nižoj ceni, sa unapred određenim kupcem kojem se prilagođava procedura, kao „ Vršački vinogradi“, prethodna privatizacija. Unapred se odredi kupac, pa onda se to sve lepo i u vreme kada se pojavi samo jedan, za njega se prave tenderi. Cena koja se ponudi, onda je jedina koja je ponuđena, sve je u skladu sa Zakonom, i na kraju radnici ostanu bez posla, pljačkaju i opljačkaju se u Kraljevu, a tamo su odneli iz „Magnohroma“ sve, ne samo da su otpustili radnike, nego su odneli i mašine i sve, u „Džervinu“, gde god da idete po Srbiji. Znate li vi da na jugu Srbije, stopa nezaposlenosti je veća od 50 posto, ljudi moji? Danas, imali smo privatizaciju, onda su radnici ostali bez posla, radnici izlaze na pruge, na puteve, šta policija treba da ih bije, sklanja, policija da bije taj narod koji nije kriv? Imate posle toga, država interveniše i ponovo podržavljuje ta preduzeća koja ste vi prodali. Znate li da je u Srbiji poništena jedna trećina privatizacija koju ste obavili?Vi pričate o slomu reformi, a vaše ideje su poražene. (Narodni poslanik Čedomir Jovanović, s mesta: Koje ideje?) Ideje reformi koje ste sprovodili, jer ste ih pogrešno sprovodili, jer ste ih sprovodili ne sa ciljem da narodu bude bolje, nego da se omogući pljačkaška privatizacija. Ja jesam za reforme, ali reforme na bolje, u interesu celog naroda i svih građana Srbije i u tome ćemo sigurno moći da sarađujemo. Ne mislim, svako je od nas snosio odgovornost, za deo vlasti koju je obavljao. Mi danas imamo društvo u kojem imamo isti broj radnika i isti broj zaposlenih, a ti radnici gde je 1:1, od toga manje od polovine radi u realnom sektoru, odnosno stvara dohodak. Kako vi mislite da mi izdržimo, a ja upravo o tome govorim, mi moramo da povećamo ekonomsku bazu, da bismo mogli da ostvarujemo sve naše političke, ekonomske i socijalne ciljeve. Ali, moramo da znamo šta hoćemo. Moramo da imamo sistem u kome će biti osnovni elementi pravednosti, u kojem neće i školovanje i lečenje biti privilegija bogatih i privilegovanih. Ako je to nešto što ne treba da ima Srbija kao cilj, onda mi ne pripadamo modernoj Evropi, onda mi pripadamo državama koje su zalutale u 21. vek. Ako će u 21. veku privilegija da bude da neko ima zdravstvenu knjižicu, a zato se zalaže Obama u Americi, ako vi ismejavate projekte o brzim prugama ili koridorima za koje se Obama zalaže u Americi, izgleda da ste vi zalutali vek. Zato vas molim da ne postavljamo ovakva pitanja da li će biti jedan ili drugi koncept. To je pitanje za nas rešeno. Ovde je sada da li možemo mi da izvedemo, da li imamo dovoljno snage, stručnosti, znanja i hrabrosti da izvedemo sve ovo što smo rekli. To je dilema i zadatak za ovu Vladu. Ja sam ubeđen da ako ne možemo da imamo ekonomski napredak tako brzo, da možemo barem da imamo pravednu državu. Da možemo imati vlast koja će deliti sudbinu naroda i da možemo imati koncept koji će biti dugoročan i koji će govoriti da u narednih 10 godina možemo da postavimo osnove ekonomske politike koji će dovesti i do finansijske konsolidacije i do stabilizacije javih finansija, ali i do povećanja životnog standarda. Hvala.
Po Poslovniku, Dragan Šutanovac. Izvolite.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 106. Gospodine predsedniče Vlade, ponašate se kao istoričar, ali loš istoričar. Izbegavate odgovornost, vešto optužujete opoziciju, a zaboravljate da ste sami najduže na vlasti u 21. veku, što posredno, što neposredno. (Predsednik: Ja vas molim samo da govorimo o povredi Poslovnika, pošto nije replika. Ovo je povreda Poslovnika. Navedite član.) Rekao sam - 106. Izneli ste niz neistina govoreći o vremenu u kome ste vi ili bili član Vlade, ili podržavali Vladu. Optužili ste nas za neke stvari, a sada ljudi koji su sa vama u Vladi su bili zaduženi da sprovedu tu reformu. Ko je trebao da uradi reformu penzionog fonda, ako ne vaše kolege u Vladi? Ko je trebalo da uradi reformu zdravstvenog fonda, ako ne vaše bivše kolege u Vladi? Ko je odgovoran za te privatizacije u vremenu od 2004. godine kada ste vi podržavali tu Vladu? Kako je moguće da taj koncept sada odjednom optužujete nekog drugog, a vi ste davali manjinsku podršku? Vi lično. Od 2004. do 2013. godine, devet godina ste što indirektno, što direktno u Vladi. Ovde držite predavanje kao da ne postojite i kao da ste juče postali premijer. Kako je to moguće? Osećate li neku dozu barem malo odgovornosti? Hoćemo li govoriti sada o prošloj deceniji ovog veka sve vreme, ili ćete nam pričati šta radimo unapred? Šta će ovi ljudi ispred vas da sprovedu kao reformu u penzionom fondu, zdravstvenom fondu, kakva će biti poreska reforma, imate li ideje i viziju kako to da uradite, a ne da optužujete opoziciju? Ljudi koji su bili zaduženi za to, sede sa vama, imali su svađu u Vladi u kojoj smo bili vi i ja. Na svaki pokušaj reforme bilo je negativne reakcije. Neću nikoga da pominjem poimence, pošto znate odlično o kome govorim. Mislim da nije fer da na taj način i danas nastupate. (Predsednik: Vreme.) Vaša je odgovornost mnogo veća, nego svih ostalih u sali. Podržavali ste te privatizacije od 2004. godine. Vi taj koncept, koji je u najvećoj meri sproveden upravo u vreme Vlade Vojislava Koštunice.
Hvala, gospodine Šutanovac. Dva minuta. Po Poslovniku, Bojan Đurić.
Reklamiram povredu člana 116, u vezi sa članom 106. Poslovnika. Član 106. kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda. Sada je, gospodine Stefanoviću, na dnevnom redu izbor članova Vlade, u skladu sa ekspozeom koji je juče izneo premijer. Međutim, premijer je danas došao u Skupštinu sa potpuno novim ekspozeom. Dakle, ono što on danas govori ovde, ima vrlo malo veze, a vrlo često i suprotno u odnosu na ono o čemu je juče govorio. Danas je gospodin Dačić ponovo stari Ivica Dačić, koji drži besmislena predavanja o razlici između klasičnih liberala, neoliberala, šta god to značilo, Obame i socijaldemokrata. To, gospodine Dačiću, nema nikakvog smisla, ništa nam neće doneti takva rasprava. Znate kakav je posao pred nama, pred vama pre svega, ali ja mislim pred celim društvom, kada je u pitanju reforma PIO fonda. U Sloveniji se sve raspalo kada su krenuli u promenu PIO fonda, a onda došli pred Ustavni sud koji je uveo pravilo stečajnih prava i sve se srušilo. Vlada, orijentacija zemlje, nakon toga delimično i privreda. Šta mislite, šta čeka nas? Umesto da se time bavite, da počnemo ozbiljno da razgovaramo, kako ste juče predložili, o reformi PIO fonda, vi i dalje koristite skupštinsku govornicu, poziciju premijera, predsednika Vlade za ta sitna podmetanja – ko je kriv, ko je pljačkao? Evo, ne znam, možda prigovarate DS da je sada za ponovno podržavljenje. Mi nismo. Mi smo za nastavak privatizacije, dovršetak privatizacije i mi to ne krijemo. Ono što je upropastilo privatizaciju do sadaje što je taj privatni sektor koji je nastojao zatrovala država. Toliko je ima u svakom poslu, toliko pravila ona određuje, toliko guši sve da onda ovi koji se bave privatnim poslom ili gužvaju kapu i ćute ili su pokušavali da nađu neku, veliki deo njih, vezu sa državom i tako nastaje taj lanac korupcije ili kriminala. Umesto da o toj vrsti modernizacije govorite, vi pričate o tome ko je komunista, ko nije komunista. Koliko ja znam, u ovoj vašoj novoj Vladi samo jedan član je deklarisani komunista.
Po Poslovniku, Saša Milenić.
Reklamiram član poslovnika 107. uz iskreno priznanje da se sam lično ne osećam uvređenim nego više pobuđenim diskusijom premijera koja postaje sve zanimljivija jer se vraća zapravo na početne principe političke filozofije. U ekspozeu tako nečeg nije bilo, ali prvi član Ustava Republike Srbije izričito definiše Srbiju kao državu koja je zasnovana na načelima građanske demokratije i građanskog društva. Građansko društvo, kao što znamo, počiva na ideji o tržištu. Građanin je čovek koji ima svoje interese i ume organizovano i slobodno da ih zastupa i brani na tržištu. Suprotnost tržištu je monopol i sila. Vi ste, gospodine predsedniče, izričito rekli gde vam je to tržište. Vi izražavate, ako sam razumeo, sumnju u tržište kao civilizacijsku i građansku vrednost nacije i ovog društva i revidirali bi ste tu elementarnu pretpostavku građanskog društva, to bi moralo biti u ekspozeu jer najavljujete u najmanju ruku reviziju ustava, a zapravo ulazak u vremeplov gde ćemo jedan koncept monopola i nasilja, karakterističnog za riterski ambijent srednjeg veka želeti da održimo ako preziremo tržište. Građane Srbije, koji imaju suviše jak društveni konsenzus u otporu prema tržištu, valjda baš kao malopre potpredsednik Vučić, treba da ohrabrujemo da se otvore za tržište kao prostor emancipacije, a ne valjda da ih zastrašujemo mehanizmima delovanja tržišta. Kažem, iskoristio sam reklamiranje povrede Poslovnika, a uveren sam da ovo vraćanje ka principima političke filozofije pri diskusiji o izboru ministara, može biti jako korisno.
Replika, gospodin Jovanović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Gospodine Dačiću, možda su ovo teme koje su prikladnije za ekspoze nego za ovakvu vrstu polemike, ali, prvo, reći ću vam šta su za nas lopovske privatizacije. Privatizacija NIS. Za to ste, između ostalog, i vi glasali. Prodali ste nacionalnu industriju za 400 miliona, monopol ove države koji bi danas i te kako bio koristan, recimo, kada razgovarate sa poljoprivrednicima, pa im kažete – ne može Vlada da propisuje cenu i ne može, pa na to stavite tačku, jer ne možete da stavite zarez, ali Vlada može da vam pomogne preko nacionalne naftne industrije. To je lopovska privatizacija. Bio sam u Vladi koja je „Telekom“ vratila Srbiji, ne da bi druge vlade taj „Telekom“ opljačkale, nego da bi to koristile. Mi smo vodili međunarodni spor i vratili „Galeniku“ Srbiji i radila je, a danas je ruina. Moramo završiti privatizaciju. Ne može ova zemlja nigde stići ako vi na takav način, kao što ste rezonovali sada, nastavite da se ponašate. Zakon o radu, koji želite da promenite, moja Vlada je promenila pre 12 godina. Prvo što je uradila vaša Vlada 2004. godine bilo je rušenje tog zakona. Žao mi je, privatizacija ne može da bude pravedna. Ako tražimo pravdu uprivatizaciji, neka bude brza i neka bude poštena. Nema pravde onome što se desilo ljudima u Srbiji. Tačno je da su mnogi bez posla. Nama pričate o penzijama? Pa, nasledili smo zemlju u kojoj su penzionerima dugovali 15 penzija. Nismo mogli da promenimo Zakon o PIO fondu, jer je bio na nivou savezne države, kao ni Zakon o borbi protiv organizovanog kriminala da primenimo, zbog čega nam je predsednik Vlade ubijen. (Predsednik: Vreme.) I da se ne vraćamo u to vreme, tamo nećete vi naći svoju sreću, a ni mi zadovoljstvo u tome, nego jasni principi. Može da se troši ono što se stvara. Ako nam je malo, moramo da stvaramo više, da nađemo najbolje, one koji će nas u tome povesti. Nikada Srbija nije bila ovakva. Plata je niža od plate u Crnoj Gori. Najveća stopa nezaposlenosti, najveći procenat mladih koji odavde žele da odu. To su cene pogrešne orijentacije.
Hvala. Reč ima gospodin Dačić. Izvolite.
Tačno, gospodine Jovanoviću. To sam rekao prošle godine u ekspozeu, da je Srbija po ekonomskim parametrima u katastrofalnoj situaciji, da imamo najniže plate u regionu, najveću stopu nezaposlenosti ne samo u regionu, nego možda i u Evropi, najnestabilniju valutu, da imamo najviše kamatne stope. Sve je to tačno, samo to nije nastalo u ovih godinu dana, otkad postoji ova vlada Srbije. Ako niste to čitali ili zapamtili, pročitajte u mom ekspozeu, evo, ima ga gospodin Šutanovac, od prošle godine. Sve to sam rekao otvoreno i jasno. Tačno je da je Srbija država koja je zasnovana na principima građanske demokratije. Gospodine Mileniću, kada već citirate Ustav, zašto niste citirali ceo taj prvi član Ustava? „Republika Srbija je država srpskog naroda i svih građana koji u njoj žive, zasnovana na vladavini prava i socijalnoj pravdi, načelima građanske demokratije, ljudskim i manjinskim pravima i slobodama i pripadnosti evropskim principima i vrednostima“. Sve ovo što piše treba primenjivati. Daleko smo mi od toga da sada mi želimo državnim intervencionizmom da rešavamo ova pitanja. Država samo treba da pomogne. Slažem se da ove sve stvari, koliko i na koji način, treba ostaviti za raspravu. Bili bismo mi u Vladi najsrećniji da država uopšte ne mora da pomaže. To je cilj, da država pomaže samo svojom regulatornom funkcijom, zakonodavnom funkcijom, a ne sada da subvencijama ili raznim drugim kompromisima, cenom gasa, cenom struje, rešava pitanje socijalnih problema u Srbiji. U svakom slučaju, ne bih ulazio sada u ova pitanja ko je i kada zašto bio krivi, samo morate da shvatite da deset godina u prethodnom mandatu ste se vraćali na prethodno vreme, pre 2000. godine. To boli. I vas boli sada kada se vraća na neko prethodno vreme, samo nemojte vi sada da govorite – nemojte da se vraćate na prethodno vreme, kada ste vi celu svoju politiku gradili na antimiloševićevskim postavkama. Što se toga tiče, svakome je narod izmerio svoju veličinu na izborima. Sa svima vama sam bio u Vladi, a sada imam više glasova od svih vas, pa procenite sami. Hvala.
Narodni poslanik Dejan Radenković želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Član 107. Uvaženi predsedniče, vi ste prekršili Poslovnik onog trenutka kada niste gospodina Čedomira Jovanovića upozorili da ne obmanjuje i da ne urušava dostojanstvo Narodne skupštine i građane Srbije onog trenutka kada priča, kada navodi i kada koristi zamenu teza da je pljačkaška privatizacija NIS. Da li je NIS trebao da ostane i dalje državni i da beleži ogromne gubitke od po nekoliko milijardi dinara godišnje, a kada je privatizovan, NIS je zabeležio preko 50 milijardi dobiti i od toga procentualno ide u budžet?Samo 37 miliona je plaćeno poreza od kada je NIS privatizovan. Nemojte da se služimo obmanama. Građani Srbije dobro znaju. Dobro su osetili na svojoj koži te pljačkaške privatizacije, završili su na ulici. Dajte da krenemo konačno sa normalnom raspravom, da pričamo ono što je danas na dnevnom redu. Zamolio bih vas da tako i nastavimo današnju raspravu. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Ilić.
Predsedavajući, vama primedba, iako je replika. To sam tražio pre 15 minuta, niste mi dozvolili. Mislim da je dobro da se danas na ovaj način govori o ključnom problemu ove zemlje, a to je ekonomija. Dobro je i zbog novih ljudi u Vladi i zbog građana Srbije. Čitava polemika u kojoj juče nismo učestvovali je bila potpuno besmislena. Mislim da danas idemo ka tome. Bio sam iskreno zabrinut diskusijom nekih od mojih prethodnika i prepoznao sam u tim diskusijama novu ekonomsku politiku Vlade. Na svu sreću, potpredsednik Vlade je to demantovao. Naravno da to ne sme i ne treba da bude politika buduće Vlade. (Ivica Dačić, s mesta: Šta to?) Gospodine Dačiću, vi ste u vašem ekspozeu izneli potrebu da ova zemlja napravi ozbiljnu reformu penzionog sistema, reformu tržišta rada. Nijednog trenutka nam niste rekli na koji način, kako i šta podrazumevate, ali vas molim da, ako mi odgovorite na to pitanje, to ne bude politički odgovor, ono što smo slušali danas i do sada. Kažite konkretno kako ćete uraditi, šta podrazumeva ta reforma, šta podrazumeva reforma rada? Kažite na jednom primeru koji je paradigma. Evo, „Simpo“ ste spomenuli. Kako biste rešili problem „Simpa“ i kako ćete ga rešiti i slične probleme u zemlji? To građani očekuju. Mi ne očekujemo da ova vlada bude prelazna vlada, nego da radi i da rešava probleme i da ministri koji će postati ministri, kandidati znaju šta im je posao. Ovde čujemo mnogo paradoksalnih stvari. Nije pitanje da li je liberalni ili ne znam protekcionistički koncept, to se menja u odnosu na stanje u zemlji. Nemojmo da svodimo probleme ekonomske u Srbiji na to da je za sve kriv jedan čovek. To se uvek implicitno pominje. Ekonomiju ove zemlje čini i kultura i zdravstvo i prosveta i ova Narodna skupština i ova Vlada. (Predsednik: Vreme.) Dakle, ne možemo da svodimo na to da je za sve odgovoran jedan čovek. Biće prilike da vam tokom ove diskusije postavim još nekoliko pitanja, ali bih voleo da čujem konkretne odgovore, ne političke. Šta podrazumevate pod reformom penzionog sistema, a šta pod reformom rada?
Hvala gospodine Iliću. Moram samo da vam kažem, kao odgovor na repliku, na vaše prethodno izlaganje. To ću nekoliko puta morati, svaki put kad to neko iznese kao argument, moraću zbog javnosti da to objasnim. Kada se narodni poslanik javi po Poslovniku on dobije reč odmah. Kada se narodni poslanik javi i zatraži repliku dobija reč posle narodnog poslanika koji je zatražio povredu Poslovnika, a ako se u međuvremenu i koliko god puta se javio član Vlade, tako piše u Poslovniku, on dobija prvi reč. Može se desiti da neko zatraži repliku i da po sat vremena ne dođe na red dok se smenjuju povrede Poslovnika i članovi Vlade. Dakle, jednostavno je takav Poslovnik. Nisam za to odgovoran, ali ću ovakvo objašnjenje dati posle svakog puta kada ljudi budu postavljali pitanje zašto nisu dobili reč. Pokušavam, iako je gospodin Dačić bio prijavljen, na primer i kad ste vi tražili reč i kada je tražio gospodin Jovanović, pa sam ih zamolio da intervenišem da ipak vodimo raspravu, a da to ne bude samo, hajde da kažem nešto tako. Pokušavaću da intervenišem koliko mogu, ali Poslovnik moram da poštujem, to je samo razlog zašto je toliko trajalo. Reč ima premijer Ivica Dačić. Izvolite.
Ne znam zašto ste se vi javili, po kom osnovu za repliku? Ja nisam spomenuo… (Vladimir Ilić, s mesta: Ne vama, nego prethodnom govorniku.) Molim, a prethodnom govorniku, govorili ste onda o meni. (Vladimir Ilić, s mesta: Pitanja su za vas.) Što se tiče NIS-a odmah da kažem da ja nisam bio u Vladi kada je definisan dogovor oko NIS-a. Tada su u Vladi bili Vojislav Koštunica, Boris Tadić i Mlađan Dinkić. Ali, zar vi mislite da je ozbiljna ona država koja će kasnije da odbije ono na šta se prethodna Vlada obavezala? Takođe, ne želim da govorim o ceni, znam samo koliki je efekat. Do sada je u NIS, odnosno u Srbiju investirano dve i po milijarde evra od strane „Gasproma“ i Ruske federacije. Očekujemo da od Južnog toka čija izgradnja treba da počne u decembru, da će vredeti 1,7 ili 1,9 milijardi evra. Znači, bez obzira na to da li je cena bila odgovarajuća ili ne, u čemu nisam učestvovao efekat toga je pozitivan. Kada je reč o ovim pitanjima koja ste postavili vezano za reformu penzionog sistema i sve ostalo, vi ste do juče bili u Vladi, vodili ste sve te resore, što niste predložili? Šta sada to znači? Kada treba da budete u Vladi onda pristajete na sve, a kada ne treba da budete u Vladi onda vam je sada krivo sve drugo. Moram da vam kažem, ja sam predložio da URS više ne bude deo vladajuće koalicije, zato što sam smatrao da u ovoj oblasti treba da se postigne napredak u oblasti ekonomije, finansija, jer ne može se uspeh jedne Vlade meriti samo na političkom planu ukoliko nema uspeha na planu ekonomije. Ne mislim da sam pogrešio. Ako vi mislite da sam pogrešio nemojte izglasati to, neka URS ostane u Vladi. Kada je reč o „Simpu“, gospodine Iliću, Mlađan Dinkić se dogovorio sa Draganom Tomićem da se zajedno relativizuje „Šik Kopaonik“. Pozvali ste me na taj skup. Kako mu je Dragan Tomić bio dobar tada, sad mu nije dobar? Mnogi su funkcioneri iz opozicionih sadašnjih stranaka bili članovi uprave „Simpa“, kako im je on tada bio dobar, sada im nije dobar? Znate u čemu je razlika? Razlika je u tome što su radnici za vas statistika, a za nas su suština politike kojom se bavimo. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, replika.
Dobro gospodine Dačiću, to da li je radnik samo statistika ili nešto više, teško ćete nas uveriti da vam je više stalo ljudi koji rade u Srbiji ili traže posao, nego nama. Dakle gospodine Dačiću, voleli bi mi da imamo državu i sve vreme nastojimo da od Srbije napravimo ozbiljnu državu. Zbog toga smo podržali te vaše političke preokrete, jer su oni preduslov stvaranja jedne normalne zemlje. Nemamo ništa protiv srpske države koja je sposobna i može da pomogne kada je ta pomoć potrebna, kao što to pomažu neke druge zemlje. Liberalan koncept nije antidržavni. Pokušaću da vam na najjednostavniji način objasnim zašto morate sebe osloboditi tih političkih zabluda ili te podeljenosti u vama. Vi sami znate da nema drugog puta osim onog o kome mi govorimo, samo to prolongirate godinama. Vi ste glasali gospodine Dačiću, 13 budžeta je ovaj parlament birao od 5. oktobra, vi ste za devet glasali. Svih devet su bili pogrešni. Oni su privremeno gasili te vatre, ali je sada pred nama požar. Ako govorimo o reformi penzionog fonda, reformi zdravstvenog fonda, svih velikih sistema koji praktično više ne funkcionišu, raspadaju nam se pred očima, onda moramo biti spremni da se suočimo sa onimšto je realno, sa tim ne možemo da polemišemo. Mi bi voleli da nije 15% BDP unapred fiksno vezano za isplatu penzija. Voleli bi smo da je to manje. Zemlja koja 15% BDP vezuje za penzije je kao čovek sa pritiskom 300. pitanje je kada će to pući. Nas brine to što ministar finansija odlazi i kaže – imate za dva ili tri meseca novca pa se snađite za drugo vreme, što od danas do sutra to radimo.
Reč ima narodni poslanik Saša Milenić, replika.
Slažem se gospodine predsedniče, da prvi član Ustava treba citirati u celini. To nisam učinio samo zato što ste vi pomenuli vrednosti pre toga, vezane za socijalnu pravdu, a ne sumnjivo da svih pet stubova na kojima pod ustavnoj definiciji Srbija počiva, imaju jednaku važnost i prioritet za onog ko snosi odgovornost za upravljanje Srbijom. Ono što je suština mog pitanja nije da li će biti zanemarena jedna ili druga, nego zbog čega su iz iste Vlade potpuno različite poruke u istom trenutku i u kom smislu treba razumeti prioritete politike Vlade u trenutku kada raspravljamo o ekspozeu? Sa jedne strane govorimo o ohrabrivanju ljudi za unapređivanje, doživotno učenje, porast konkurentnosti, što su tržišne kategorije, da ljudi moraju shvatiti da je i rad između ostalog roba na tržištu i tako podizati svoju konkurentnost, to je bila eksplicitna poruka potpredsednika, da bi ste vi odmah nekoliko minuta potom izričito u ime socijalne pravde diskreditovali tržište kao društvenu vrednost i civilizacijsku tekovinu naše zajednice. Odnosno, da li će ta vrsta dualiteta koja objektivno postoji u našem društvu biti ne razrešeno pitanje i za samu Vladu, ili Vlada po tom pitanju ima jasno rešenje koju vrstu u krajnjoj konsekvenci političkog koncepta nudi? Onog koji je ipak liberalan kao što bi se činilo i u vašem ekspozeu, jer to je duh primedbi da Srbija neće biti slepo crevo, da Srbija neće odustajati od integracija i povezivanja sa savremenim svetom, sigurno neće uspeti bežanjem od činjenice snižene konkurentnosti i na tu tema klevetanja tržišta da napreduje na samom tržištu i u vezama sa svetom.
Hvala, gospodine Mileniću. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovani predsedniče, želim na početku da iskažem da poštujem potrebu da na demokratski način veoma tolerantno vodite sednicu, ali želim da vam ukažem da tu postoji i neka granica. Reklamiram član 27. koji kaže da ste dužni da se starate o Poslovniku, 96. koji kaže da postoji protokol kako sednica teče, koliko ko može da govori, 106. i 107. da imate obavezu da date svakom poslaniku koji se javlja po Poslovniku, ali da sprečite zloupotrebu poslovnika. Šta želim da kažem? Ja i mnogi od naših kolega veoma strpljivo čekamo da kažemo šta mislimo o ekspozeu i o predloženim kandidatima. Ovde se događa da drugi koriste to vreme. Zloupotrebom Poslovnika govore u stvari o onome što se nalazi na dnevnom redu, ovde stalno kroz priču. Jednostavno, stvoren je jedan utisak, ili tako misle ili imaju takav program, da mogu da vređaju predsednika Vlada, a da on ne sme da odgovori, da mogu da postave pitanje zloupotrebom Poslovnika, pričajući o temi. Izvinite, oni imaju mnogo više vremena, ili da, ako mislite da tako treba, hajde svi da se javimo za replike, pa da napravimo od toga nešto što nije Skupština. Skupština ima svoju proceduru. Svako ima mogućnost da kaže šta misli, da li se slaže, da li se ne slaže. Molim vas da poštujete. Povreda Poslovnika i replika su veoma precizno definisane Poslovnikom, kada se to daje. Ostale zloupotrebe molim vas da sprečite.
Reč ima narodni poslanik dr Zoran Radovanović, po Poslovniku.
Zahvaljujem. Uvaženi premijeru, potpredsedniče, članovi starog i novog kabineta, reklamiram povredu Poslovnika član 106. stav 3. tzv. dobacivanje za vreme priče nekog govornika. Malopre se sa moje desne strane javio uvaženi kolega istoričar, nekadašnji vojni ministar, objašnjavajući i dobacujući šta je bilo i kako se ponašao SPS u ovom prethodnom periodu. Uvaženi kolega dramaturg, meni blizak po godinama, je pominjao 13 budžeta od kojih je SPS glasao za devet, kako se mi menjamo, pošto sam ja već mnogo dugo član SPS, pre onog „oženi me“ itd, kada sam ovo što sad nosim imao i tada, nisam bio u farmericama. Samo bih zamolio da se vratimo na temu dnevnog reda. Godine 1996. vi ste u Nišu, ne mislim konkretno, svi vi, prodali elektronsko-mašinsku, uništili ste sve što ste liberalno prodali. Trenutno su u Japanu na vlasti liberali. Videćemo kako će njihov koncept proći tamo, pa da uzmemo neka kvalitetna iskustva.
Gospodine Radovanoviću, zbog gospodina Petronijevića, koji me je zamolio da ne dozvolim tokom povrede Poslovnika da se ističe replika, moram da vas zamolim da se obraćate meni i da govorimo zaista o povredi. U pravu je gospodin Petronijević u tom delu. Međutim, naravno da se trudim da ova sednica teče što normalnije, da ljudi mogu da kažu šta žele, ali dajte da se stvarno držimo procedure. Povredu Poslovnika ukažete meni, šta smatrate. Svi se trude da onda tu još i repliciraju ponekom u sali. Onda se on nađe prozvan, odgovori na to i ljudi koji čekaju, neki od juče, da se prijave da govore o temi, to ne mogu da urade. Tu podržavam ono što je rekao gospodin Petronijević. Molim vas da završimo sa povredom Poslovnika i da pređemo na raspravu.
Sada ću da gledam direktno u vas. Neću da gledam ni desno, ni levo. Obraćam se vama. Godine 2000. meni su kao građaninu obećali tri stvari. Obećali su mi da će ostati Crna Gora u sastavu Srbije, ostaće Kosovo sa nama i stići će 100 milijardi. Ništa nije ispunjeno. Ne gledam ni desno, ni levo…
Nije povreda Poslovnika samo da li gledate levo ili desno. Već su vam dva minuta istekla, tako da vam u ovom trenutku oduzimam reč. Generalno, nije povreda Poslovnika kome se obraćate. Postoji i odredba Poslovnika vezano za to. Ali, kada govorite o povredi Poslovnika, ne možete govoriti o nečemu što je bilo npr. 2000. godine. Morate da govorite o onome što je tema sednice. Razumeo sam vas. Trudićemo se da sednica teče normalno. Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić, replika.
Gospodine Dačiću, drugačiji odgovor nisam ni očekivao, iako sam vas zamolio za konkretan odgovor, ne politički, kako vi vidite reformu penzionog sistema, reformu tržišta rada. Nadam se da ćemo čuti tokom diskusije. Ne morate odmah meni da odgovorite. Evo, razmislite o tome. Što se tiče izbacivanje iz Vlade, zaista nemamo nikakav problem sa time. Možda ste bili u prilici da pročitate i moju izjavu. Rekao sam da nema razloga da se ljutimo na naše dojučerašnje koalicione partnere, pa ni na vas lično. Možda ste nam učinili uslugu. Pretpostavljam da tako i mislite. Možda je to zaista tako. Nemam razloga ni da bilo šta prigovorim Vladi u kojoj smo do juče bili. Naprotiv, ova Vlada je uradila dosta dobrih stvari za Srbiju, posebno kada su u pitanju pregovori o priključenju EU. Postoje neki zaista dobri indikatori koji će omogućiti i novim ministrima da nastave tamo gde smo mi stali. U julu imamo apsolutni rekord u rastu izvoza 1,1 milijarda evra. To je zaista nezabeleženo. Izvoz raste 25%. Imamo rast industrijske proizvodnje od 12,5%, blagi pad nezaposlenosti. Međutim, to nije dovoljno. Slažem se sa svima koji su danas o tome govorili. Treba više. Građani više očekuju od svih nas, naročito od nove Vlade. Moramo jasno da kažemo kakav aranžman hoćemo sa Svetskom bankom i da li ga hoćemo, jer smo čuli da i oko toga ima dileme, da li ćemo raditi koridore, da li ćemo nastaviti reformu. Na kraju, politika je politika. Verujem da vi ne možete drugačije nego politički da mi odgovorite. Ono što se dešava ovde jeste situacija kao kada vas zavede lepa žena, vi ne znate šta vam se dešava.
Nemojte da o tome pričamo. Moram da vas prekinem. Ko zna kakve ćete probleme posle imati. Nažalost, isteklo vam je vreme. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, po Poslovniku.
Uvaženi gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministri, šef poslaničkog kluba DS, iako je drugi dan kako raspravljamo, još nije uspeo da dođe do reči. Pokušali smo danas da ne reklamiramo poslovnik, iako smo juče jasno ukazali da ste grubo prekršili Poslovnik tako što ste dozvolili da i premijer i vicepremijer iznose svoje ekspozee. Međutim, ovo se danas pretvorilo u brakorazvodnu parnicu između SPS i URS, sa malim uplivom zainteresovane strane SNS. Mi bi vas molili, ako je moguće, da ovu raspravu svedemo na temu dnevnog reda, a to je izbor Vlade i polaganje zakletve. Mi bi imali štošta da kažemo o radu dosadašnje Vlade i o ministrima koji treba da budu birani u novu Vladu, pa vas molim da nam to omogućite. Molili bi ministre, odnosno premijera, koji nas poziva da diskutujemo, da nam to i omogući. Istina, on po Poslovniku može da govori pet dana, ali to znači da će ova sednica trajati pet dana i da će on pričati pet dana, a da ćemo mi pričati naših 55 minuta, koje nam kao poslaničkoj grupi pripada. Mislimo da to nije politički korektno. Hvala.
Nažalost, Poslovnik je takav. Oni koji su glasali za donošenje ovog Poslovnika su o tome tada trebali da misle, da tada kada budu opozicija, da će članovi neke sledeće Vlade moći da govore neuporedivo duže nego što to može da uradi bilo koji poslanik u poslaničkoj grupi. To je problematično za naš parlament. Istovremeno da vam kažem za vašu primedbu da li je učinjena povreda Poslovnika – mislim da nije, kada se radi o tome da smo dali reč da govori predsednik Vlade i prvi potpredsednik, ali o tome nećemo odlučiti ni vi ni ja, nego Narodna skupština u danu za glasanje, pa ćemo da vidimo ko je bio u pravu. Reč ima predsednik Vlade. Izvolite.
Sve vam smeta. Juče vam je falilo što nije ekspoze podeljen ranije. Nikada nije do sada bilo deljen ekspoze ranije, sada ste ga dobili ranije. Nije dovoljno 45 minuta, možda je deset dana. U redu. Predložili ste da budući ministri, kandidati za ministre, iako još nisu izabrani za ministre, da dođu na odbore da ih vi ispitujete kako će raditi. Nikada to nije bilo, ali u redu, to može da bude u nekom narednom periodu. U startu ste odmah, misleći da ćemo raditi celu noć i da ćemo glasati odmah, krenuli da pričate o mraku. Onda sam vam nedostajao što pola sata nisam bio u sali, a sada kada sam tu, rekli ste da ne možete da radite bez mene i da jedino ja mogu da se javljam za reč. Sada kada ja diskutujem, sada vam opet to smeta. Ne bih koristio izreke, ali u svakom slučaju želim da kažem da nikakvih problema nema. Ovo je politička borba. Nikoga ovde nisam ni fizički maltretirao, već polemišem. Imam na to pravo, kao predsednik Vlade. Kada vi budete predsednik Vlade, iskoristite to pravo. U svakom slučaju, javljam se samo kada mi neko postavi pitanje ili kada me prozove. Malo pre je gospodin Ilić govorio o „Simpu“, misleći da je to, eto, ekspozitura SPS. On dobro zna da o pregovorima oko „Simpa“ uopšte nisam učestvovao, da je učestvovao kabinet prvog potpredsednika, njegovi savetnici i Ministarstvo finansija i privrede. Dobro zna da nije bio problem u tome da li „Simpo“ treba da plati porez, odnosno da se izvrši konverzija, nego što je vaš predlog bio da se ta konverzija obavi kroz stečaj. Da li je u redu da to bude kroz stečaj? Uostalom, nisam ja bio taj koji je to odbio, nego cela Vlada. Kada je već reč o „Simpu“ i o SPS, nikada nisam bio član upravnog odbora ni jednog organa „Simpa“, a bili su iz mnogih drugih stranaka. Posećivali su „Simpo“ svi premijeri. Gospodin Milosavljević Slobodan i Šutanovac su bili čak članovi i uprave „Simpa“. Tadić je primao Dragana Tomića i „Ikeu“ i sve ostale. Znate šta, ne može Dragan Tomić i „Simpo“ da vam budu dobri samo za slikanje, ili kada treba da otvori pogon u Leposaviću, Trgovištu, u Bujanovcu, u Preševu, Vlasotincu, Crnoj Travi, a onda šta ćemo sa pet, šest hiljada radnika – nije bitno. Kaže se – ispunili su svoj cilj. Što ga onda nisi ispunio na početku nego kada si otišao? Što od početka nisi zaveo strogu disciplinu? Zašto? Zbog političkih pritisaka? Što ste trpeli? To znači da ste suprotno vašim uverenjima bili u vlasti i da ste ostali, verovatno biste istrpeli i „Simpo“. Što se mene tiče, kada je reč o ekspozeu, zar stvarno mislite da sam ekspoze sam pisao, u smislu da nisam konsultovao ministre i kandidate za ministre, stvarno imate takvu predstavu da u Vladi postoji deset koncepata politike? Zar vi mislite da bilo šta može da bude urađeno bez međusobnih konsultacija i koordinacije i ekonomske politike, politike u oblasti evropskih integracija, Briselskog sporazuma itd? Nisam imao ništa protiv da URS ostane u Vladi, ali ne na tim mestima. Mlađan Dinkić nije prihvatio. Tražio je super ministarstvo, a to je za mene kao mandatara bilo neprihvatljivo i nema razloga za bilo kakve sukobe i ljutnje. Ne mislim da je to apsolutno problematično zato što je osnovni cilj ove Vlade da se napravi iskorak u svim oblastima. Bez ovakve političke preraspodele unutar Vlade, nije bilo moguće izvesti korake napred. Ali ne mislim, zahvaljujem se svima koji su bili u Vladi na saradnji koju smo imali na važnim državnim dužnostima. U svakom slučaju, kakve će biti reforme, kakvi će biti konkretni potezi? O tome ćemo sigurno razgovarati u narednim nedeljama. Kao što sam rekao – kratkoročne mere, srednjoročne mere, dugoročne mere moraju da budu na dnevnom redu. Još jednom se vraćam na ono što ste me pitali. Spomenuli ste „Simpo“. Recite mi koliko je država dala para „Sartidu“ sada u ovih godinu dana zbog jednog podržavljenja „Sartida“? Koliko je? Verovatno između 100 i 200 miliona. Gospodin Bačević mi kaže da je to 140 miliona. Zbog podržavljenja „Sartida“. Šta je posledica podržavljenja „Sartida“? Čega je to posledica? A vi sada govorite samo o radnicima kao statistici. Postoje i tu razlike. Mi smo različite političke stranke i jednostavno nismo mogli dalje zajedno. Ne vidim u tome ništa loše. Što se tiče „Simpa“ i drugih preduzeća, niko nema prava da ne plaća porez. To je sigurno. Niko nema prava da ne plaća porez ni kada su u pitanju sportski klubovi, ali i privatni biznismeni. Zašto neko ne postavi pitanje koliko ima privatnih kompanija koje smo oslobodili plaćanja kamata na razne poreze i doprinose za penzioni fond itd? Gospodin Krkobabić je izašao i on se bunio na svakoj sednici Vlade. Zašto smo ih oslobađali? Više se neću javljati. Želim sada da saslušam sve šefove klubova, pa ću onda dalje da se javim za reč. Hvala.
Replika, gospodin Jovanović.
Hvala, gospodine predsedniče. Privatizacija NIS nije samo simboličan primer. Gospodine Dačiću, tačno je da je taj dogovor na pravio neko drugi. Šta vas obavezuje, gospodine Dačiću? Dogovor koji prave drugi ili vaša dužnost da se starate o interesima Srbije? Ovo nije polemika u čijem je središtu naš stav o Rusiji. Oni su napravili dobar posao za sebe. Sve što bih vama ovde rekao, već sam rekao trenutnom premijeru Putinu dok je ovde dolazio, kao predsednik. Dobar posao za Rusiju, loš posao za nas. Tačno je da u Sporazumu oni imaju prava koja su nezamisliva za bilo koga drugog ovde u Srbiji. Možda su oni platili porez od 30 milijardi, ali su samo prošle godine, to su objavljeni zvanični podaci, iz Srbije izvadili nafte i gasa u vrednosti od 800 miliona. Isplatili su NIS kreditom koji je NIS sam uzeo kod njihove banke. Prodali smo „Robne kuće“ u stečaju za 350 miliona, odnosno 60, a NIS koji je radio za 400. Ne tražim da bilo koga ovde razapinjem. Tačno je da kada država nešto uradi, onda države ili ima ili nema, ali bi valjda nešto mogli da naučimo iz toga. Nisam rekao da ste vi lopovi ili kriminalci zato što ste jedan hotel prodali za milion i po. Isto tako neću se složiti sa idejom da naša ekonomija ili društvo može da se razvija od slučaja do slučaja. Previše su krupni problemi pred nama da bi mi mogli tako da se ponašamo. Ne možete, zbog našeg insistiranja da krenemo događajima u susret, stalno tražiti za sebe privremenu korist time što ćete ljude kojima se to ne dopada plašiti tim teškim potezima koje moramo da povučemo. To je ono što radite, gospodine Dačiću.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, po Poslovniku. Izvolite.
Član 107. Cenim ovo što je rekao gospodin Dačić da se više neće javljati, ali mislim da je važno da u ovom danu razjasnimo jednu stvar. Mislim da je povređeno dostojanstvo Narodne skupštine, a preko nje i svih građana Srbije. Dakle, nemojte gospodine Dačiću nikada više da kažete ili da pitate nekog od svojih saradnika – a koliko je to država dala Sartidu? Zato što nikad ne daje država, uvek daju poreski obveznici, građani Srbije. To je jedino važno pitanje. Kada brinete, ja mislim da treba brinuti o nekoliko hiljada ljudi u Smederevu, ali onda brinite i o ostalih šest miliona 990 hiljada. Mnogo je citiranja ovde bilo u prethodna dva dana. Neću sada direktno citirati, ali, na kraju, uvek imate jedno važno merilo. To je odličan reper kako treba da vodite politiku. Proizvođači uvek traže neku subvenciju, sindikati uvek traže nešto, ali na kraju su svi oni potrošači i poreski obveznici…
Nisam to dozvolio ni poslanicima SPS. Dakle, molim vas, gospodine Đuriću. (Neđo Jovanović, sa mesta: Po Poslovniku?) Dobićete reč, naravno, ali dozvolite da vodim ovu sednicu. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine predsedniče, ovo je već po ko zna koji put, a naročito nakon ukazivanja uvaženog kolege Miše Petronijevića, gruba povreda Poslovnika. Član 27. Nesumnjivo je najteža povreda Poslovnika kada se vrši zloupotreba procesnih ovlašćenja, pa čak i poslanici koji se ovde često pokazuju kao poslanička savest to čine. U konkretnom slučaju prethodni govornik je to učinio na jedan način koji je nedopustiv. Tražio je povredu Poslovnika, a onda stupio u oštru polemiku sa premijerom. U čemu je povreda Poslovnika? Zbog čega niste reagovali prema govorniku koji je tako nešto uradio? Ovo je nekoliko puta uzastopno. Umesto da se Poslovnik dosledno primenjuje izriču se opomene zbog većeg broja istih povreda. To do sada nije učinjeno. Molim vas da u daljem toku sednice ova Skupština zaštiti od takvih zloupotreba, zloupotreba procesnih ovlašćenja, da se omogući normalan rad i tok ove skupštine i da mi poslanici možemo da učestvujemo u raspravi jednako ravnopravno, normalno uz poštovanje Poslovnika. Hvala.
To sam i učinio. Gospodina Đurića sam prekinuo u 40-toj sekundi njegovog izlaganja, kada sam procenio da ono što je rekao u prvom delu, vezano za povredu Poslovnika, iscrpljeno i da je od tog trenutka nastupio drugi slučaj, o kome ste vi govorili. On se tada povukao, završio svoju reč i time smo slučaj rešili. Naravno, trudiću se da ne dozvolim nikome, bez obzira o kome se radi, da na ovakav način krši Poslovnik. Reč ima narodni poslanik Zoran Radovanović, po Poslovniku.
Zahvaljujem, predsedniče. Uvaženi članovi Vlade i uvažene kolege, član 110. stav 2. Vi ste meni malopre oduzeli reč kad sam počeo da pričam i to kraće nego kolegi poslaniku koji je pričao pre mene, a samo sam hteo da kažem još jednu rečenicu, a to je da sve što su privatizovali 2000. godine, modelom privatizacije, na beskrupulozan način…
Nemojte ni vi to raditi. Ne mogu da vam dozvolim da nastavite po povredi Poslovnika, nemate pravo. Dakle, vama sam oduzeo reč kada ste govorili minut i po. Tada smo ušli u polemiku. Kada je bilo dva i po minuta, dozvolio sam vam da nastavite. I u trećem minutu, nakon dva minuta vašeg izlaganja, vaše izlaganje je završeno po isteku vremena koje ste po Poslovniku imali. Tako da niste u pravu. Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić, replika.
Slažem se gospodine Dačiću da završimo ovaj krug i da damo šansu ostalima da razgovaraju oko rekonstrukcije i oko izbora nove Vlade. Istine radi, samo nekoliko pojašnjenja. Ne znam zašto toliko sada pričamo o „Simpu“. Predlog koji je dao gospodin Dinkić je upravo da se izbegne stečaj, a ne kao što vi kažete da se uvede u stečaj. Hajde da to pomerimo na stranu. Sećate se, imali ste prilike, vi i ja smo o „Simpu“ razgovarali davno, dolazili ste kod mene da intervenišete za „Simpo“ i ne vidim ništa loše u tome. Brinuli ste se za veliku kompaniju. Ako kažete – zašto trpimo pritiske, to znači da priznajete da ste vršili pritiske na nas. To nije sporno. Nemate razloga da se pravdate zašto ste nas izbacili iz Vlade. Za nas je pitanje da mi dođemo u poziciju da možda vas izbacimo jednoga dana. Tu vam odajem priznanje. Vi ste doneli jednu političku odluku, bez emocija, bez mržnje i nisam doživeo to kao ništa loše. Procenili ste da Srbija u ovom trenutku treba da nastavi na drugačiji način. Vi ste premijer ove zemlje, vi ste preuzeli odgovornost. Skinuli ste veliko breme sa naših leđa. Očekujem, kao i građani Srbije, da će Srbija biti mnogo bolja i uspešnija. Velike stranke su svih ovih godina uporno izbegavale da se suoče sa tim najvećim problemom. Nekako je uvek to zapadalo nekom ko nije tako važan i značajan u Vladi. Dobro je za Srbiju da, konačno, oni koji su najodgovorniji preuzmu obaveze i odgovornost za ono što je najveći problem Srbije. Slažem se, završavam ovu našu polemiku.
Reč ima narodni poslanik Predrag Marković, kao ovlašćeni predstavnik.
Ozbiljan sam čovek, ne mislite valjda da bih učestvovao u onome što može da zvuči neozbiljno. Konačno, poštujem građane, poštujem temu dnevnog reda, poštujem činjenicu što ste vi, gospodine predsedniče Narodne skupštine, danas u nekoliko navrata objasnili šta su tačne nadležnosti predsedavajućeg po Poslovniku kako bi građani shvatili, jer pretpostavljam da oni, kao i građani koji su kandidati za članove Vlade i koji su ovde, šta stvarno jeste rasprava o dnevnom redu, a šta su razne političke poruke ili želje: pozdravite moga tatu, moja stranka će da ispuni obećanje samo, juče nije mogla, a sada čim bude u prilici ona će to da uradi, da ljudi ne pomisle da su baš svi neozbiljni. Nešto mora da se radi onako kako je uređeno po Poslovniku. Sa druge strane, Poslovnik samo uređuje kako bi mogla da se vodi Skupština. Poslovnik ne uređuje život. Poštujem činjenicu da ljudi ovde sede, po Poslovniku nemaju pravo na reč. Isto tako, poštujem građane koji sigurno ne žele da slušaju, jer znaju da u njihovim porodicama od toga nema vajde, kada se takmičite šta je bilo juče, ko je kriv prekjuče, ko je kriv pre 10 dana, ko pre 10 godina. Primeri na koje ću se pozivati će biti samo primeri iz ovih nedelju dana, iz onoga što vidite ovde u Skupštini, ali ako dajem neke zvanične podatke, daću podatke koji su zvanični državni podaci iz jula. Ako mašem nekim papirom, to neće biti papir za televizijsku emisiju za koji ne znate da li je tačan i koji građani ne mogu da provere, nego onaj papir koji su građani dobili, ako su penzioneri, ono što su dobili lično na kućnu adresu, ako su oni koji plaćaju struju, ono što im piše, pa mogu da provere sami šta im tačno piše, jer je važno šta ćemo stvarno da radimo. U tom smislu, i tek sada počinjemo ono što je tema dnevnog reda. Tema je izbor novih članova Vlade i važno je, kada govorite u Skupštini, da sve možete da pokažete na ličnom primeru, ne šta su lepe reči, nego ako ste u stanju da obećavate, pokažite da možete da ispunite obećanje. Moje obećanje je bilo da ću svakom, dao sam ga pre tri dana, svakom od vas, poštovani kandidati za članove Vlade, da ću da poželim dobrodošlicu u Dom Narodne skupštine, ja imam i dodatnu obavezu, ja sam ovoj zgradi dao ime, i da ću da vam poželim dobrodošlicu na način koji vas obavezuje da nešto radite u interesu građana sa praktičnim primerima. Nije tema dnevnog reda premijer i nije lako, to i vi kandidati dobro znate, svih ovih sati sedeti u Skupštini. Ja ne sedim sve vreme u klupi. Izađem, pratim preko televizora, vratim se. Zbog toga ja nemam ništa da kažem gospodinu Dačiću. Šta da vam kažem gospodine Dačiću? Pošto ste rekli – tek kad završe šefovi poslaničkih grupa ili ovlašćeni, kao što sam ja, naravno, ovlašćen uvek ispred URS, da ćete tek onda uzeti reč, nema ni jednog razloga da ja vas prozivam. Slobodno prošetajte, odmorite, obavite neke poslove, sve je korektno. Posebno jer ste upravo vi juče, isto ste potvrdili kao i danas gestom, podsetili da postoje ljudi koji jedno pričaju kada su na vlasti, a drugo kada su u opoziciji i da postoje oni koji sve to znaju i može da im se kaže – znamo se, pa ste potvrdili da sam ja bio i predsednik Skupštine i ministar, da niste imali primedbi ni na jedno ni na drugo, a da nisam menjao svoje stavove ni tada, pa neću ni sada. Prvo, gospodine Raduloviću, gospodine Krstiću, Glamočiću, Rodiću, Udovičiću, Miroviću, gospodine Tasovac, gospodine Jovanoviću, nadam se već danas da ćete položiti zakletvu i onda ne samo da ste dobrodošli ovde u Dom Narodne skupštine, nego ste dobrodošli u Vladu Srbije. Naravno i vi, gospodine Vulin, nisam vas video, oprostite, pošto ste već u Vladi. Gospodine Antiću, vi ste sve vreme u Skupštini, pa ljude koji su poslanici bili u prethodnom periodu, ali i vama više nego dobrodošlicu. Uzgred budi rečeno, ovde se mnogo pričalo o rekonstrukciji, naravno, jer je najavljena na jedan način, završena na drugi, pa je to zbunjivalo građane Srbije, ali pustite, to je bilo juče. Danas imamo posledicu svega toga. Posledica jeste posao koji vas čeka kada krenete kao ovlašćena lica da ulazite u zgradu Vlade Srbije i da obavljate svoj posao. Moja molba je da tom prilikom vodite računa o dve stvari. Prva je – kakve ljude imate na raspolaganju, koliko novca imate na raspolaganju i šta možete da uradite svakog dana. Pustite šta su vam obećavali oni koji su vas zvali. Pitanje je šta će da ispune. Nagledao sam se ja obećanja. Drugo, koliko god da će biti teško, a ovo je Srbija i videćete šta sve utiče, da ne poverujete, utiče i to kakva je „Farma“, neki rijaliti program, počeće sutra, utiče i to da li se vodi rat na zemaljskoj kugli, da li je neko napao Siriju, možda će i to početi sutra, utiče i to šta će se događati sa Kosovom, Metohijom, državom Srbijom, to ne počinje sutra, to se nastavlja. Ali, šta god bilo, vaš posao je, i ja vam u tome želim uspeha, da se ne opterećujete time da li će vam Vlada, to ne zavisi od vas. Kao što znate ili barem ozbiljni ljudi pretpostavljaju, ja ću se potruditi, a to zavisi i od mene i od ostalih građana Srbije, ali nemojte se opterećivati da li će to biti tri meseca, šest meseci, godinu dana, tri godine, uradite svakog dana ono za šta imate stvarno na raspolaganju i novac i ljude i zakonsku osnovu. Za nešto nećete imati zakonsku osnovu. Donošeni su različiti zakoni, pa ih mi ispravljamo. Međusobno su nesaglasni. Ako vam zatreba pomoć, čuli ste i sami, videli ste i sami, u mnogim resorima, sve jedno da li su sad u njima ministri ili nisu, sve jedno da li govorimo o finansijama, privredi, prosveti, regionalnom razvoju, odbrani, sve gde su ministri dali ostavke, svuda ćete, poznajem sve te ljude, sve jedno iz koje su stranke, svuda ćete imati pomoć da vam daju tačne podatke, ako radite posao u korist države. Ali, imate ljude koji mogu da vam pomognu, tako i među građanima. Imate građane koji mogu da zanemare šta se sve dešavalo i da kažu – hajde da uradimo nešto za svoju zemlju, to će biti i za mene dobro. Imate građane koji to ne mogu. Toliko su izgubili svaku nadu, toliko ne znaju šta će sa svojom porodicom i sa sobom, da nema načina da vam oni pomognu. Njima morate vi da pomognete. Kad god donosite neku meru, šta god morali da pričate na televiziji, povedite računa o tim ljudima. Njima nije lako. Oni to nisu zaslužili.To se ne vodi računa time što ćete govoriti na mitinzima ili u Skupštini. Znate, ako šaljete poruke penzionerima, moji su, na žalost, svi pomrli, ali ja sam radničko dete i meni ne treba politika i lupanje u grudi da zastupam radnike. Znam šta se dešava sa onim porodicama koje su nekad bile radničke. Borite se vi kada je u pitanju MMF i Svetska banka i unutar Vlade, ali pazite da slučajno penzioneri ne dobiju na svoje kućne adrese da treba da vrate novac jer je ovo malo što su primili, i tu je neko napravio grešku. Nikoga tu politički ne optužujem. Ne optužujem ljude ni iz jedne političke stranke, nego optužujem što su više pričali na televiziji i u Skupštini, a nisu ušli u svoj resor, pa imaju šljampavost. Videli ste juče da sam u dva navrata podsetio, ono što građani vide, da naprosto raspored sedenja sadašnjih članova Vlade koji su prisutni i onih koji treba da postanu nije dobar, nije pristojan. Zna se gde ko sedi. U svakoj kući se zna gde ko sedi. Negde vlada deda, negde dete, ali se zna gde sedi. Zašto sam to govorio? Ne da bih vas terao da razmenjujete mesta, ne da vas podsetim da je najgore ako tvrdite da niste rođeni u fotelji, a teško je i da zamenite mesta u parlamentu. Ne, ne zbog toga. Zbog nečeg sasvim drugog. Zato što je vaš izbor i ja se nadam da ćete biti izabrani, nikad se ne zna da se neko od vas ne predomisli zbog ovoga što su pričali ovih dana svi ovi ljudi, ili iz nekih drugih razloga, ili da neko iz poslaničke većine odustane od glasanja iz nekog razloga, ali ja se nadam da ćete biti izabrani i to je kraj procesa koji je počeo izmenama i dopunama zakona, pa smo mi ovde gospodinu Selakoviću, jedan sjajan mladi ministar, sjajan je jer je redovno dolazio na Skupštinu i pokazivao šta radi, šta ne može da radi. U predlogu izmena i dopuna neko je šljampavo, to nije greška ni tog ministra, ni predsednika Vlade, ni potpredsednika, nego nekog ko je trebalo da uradi posao, on je samo u obrazloženju kopirao, kopi-pejst, kopirao je ono što je pisalo u obrazloženju prethodne Vlade. Kada se prošlog puta, pre godinu dana birala vlada, pisalo je: „ovo se radi zbog racionalizacije, da se smanji broj“ i u odnosu na Vladu gospodina Cvetkovića bio je prisutan manji broj ministara. I ovde je pisalo, pa su poslanici ustajali i rekli – pobogu, piše vam „racionalizacija“, a biće vas više. Ja sam se malo šalio juče, jer da ste se rasporedili i da su se odazvali svi postojeći ministri i kandidati, videlo bi se da nemate gde ni da sednete. To je šala u odnosu na ono šta je neko, još jednom kažem da to nije ministar, uradio. Ja sam u toj diskusiji, takođe, i to je sad ono što vas ja molim, obavestio formalno i ministarku energetike. Ona za to sigurno nije odgovorna. Ona vodi računa o političkim ciljevima. Ja sam za njih glasao, ali građani su, i tu nema veze koja je stranka, svi su dobili u svojim domovima ova dva rešenja. Da li treba da vam čitam šta piše u njima? Jedno od onog EPS kome smo plaćali struju, a šta god se okolo dešavalo, i kada su bombe padale, i kad su se menjale vlade, i kad smo imali posao, i kada nismo imali posao, mi koji smo odgovorni građani, dokle god smo imali nešto u džepu, mi prvo platimo struju. Ti ljudi su nam adekvatno odgovorili. Kada već pominjem bombardovanje, setite se šta su ljudi iz EPS, šta su ljudi iz Vodovoda činili, gde su trčali i šta su radili. Meni se ne sviđa ko je sve i kakve plate primao. Meni se ne sviđa kako izgledaju te poslovne zgrade i ko u njima sedi, ali to je jedna stvar. Ali, nemojte se igrati pa da šaljete ljudima – imaćete popust. Kažete – imaćete popust ako platite do prekjuče. To se igrate sa ovim ljudima koji su sve vreme odgovorno plaćali. O tome vodite računa, a o ovome drugom vodiće računa politika. Naravno, to sam izgovorio zbog građana i na sednici, a i danas. Inače, to će biti ispravljeno, jer sam ja, naravno, odmah zvao. Nisam zvao ministarku, ona uživa sve moje simpatije, ali nema potrebe, zvao sam ko god može o tome da odluči da se to reši. Ne samo zato što je 2.000, toliko sam ja u pretplati, važno, meni jeste, ja nemam hiljade eura, nego zbog toga što je to pitanje osnovnog poštovanja. Ono što golim okom građani mogu da vide, šta god im neko priča, oni će vam reći da li Vlada, kada je pogledamo, liči na Srbiju, da li liči na Evropu. Jer, uvek se u ekspozeima poslednjih godina kaže – mi smo za Srbiju i mi smo za Evropu. Ne liči. Hvala Bogu, ja poznajem svaki deo Srbije. Nisam ja slučajno napisao Program URS i nije slučajno da on nije stranački, nego državni i znam da su u toj Srbiji 53% žene. Žene su bolji deo društva. To se samo zaboravi kada treba odgovorno pokazati da to stvarno mislite. Poštovani građani, pozivaće vas ove stranke na izbore, možda za tri meseca, možda za tri godine, i govoriće – mi hoćemo da brinemo o vama ženama, o vama građankama. Gde ste bili kada ih je trebalo predlagati? Da li je to teško? Nije teško.Da li treba da budete pozicija ili opozicija? Nebitno je. Kod Ujedinjenih regiona Srbije uvek je dama ili šef ili zamenik šefa poslaničke grupe. Kada su ministri u pitanju, od naša tri ministra bile su dve dame i jedan ministar. To se tu pokazuje. Da vam kažem nešto, u Evropi to rešavaju zakonom. Nama zakon ne treba, mi smo to radili i pre tri godine i pre pet godina, kada nije bio zakon, a i sada ćemo da uradimo. Odlučili smo da tri poslanika, po raznim osnovama, različito, odu iz Skupštine, a i opet će biti, ne 30%, sada je preko 40%, biće 50% žena. To nije teško. Ja sam to radio i u svojoj firmi i nisam se pokajao. Molim vas, ako ćete da ličite na Evropu i na Srbiju, uradite to i pojedinačno. Pretpostavljam da mi predsednik, koliko god bio danas tolerantan, neće dozvoliti ona dva minuta kojima sam objašnjavao vezano za Poslovnik, da govorim duže, dozvolite mi samo, na ličnom primeru takođe, da vam kažem dve stvari. Za jednu, evo ga gospodin Tasovac pa će vam reći – nije sve u parama. On je bio u ustanovi kulture kada sam došao na mesto ministra. Pozvao sam vas, direktore, i rekao sam – samo ovoliko para ima, nemojte da počinjete prazno, da vidimo šta može da se završi, sami se dogovorite, ja ću da izađem. Je li tako bilo? Dogovorili ste se vi ljudi iz kulture i za prva tri meseca je bila gotova i Kinoteka i Lepenski Vir i Narodna biblioteka. Dajte da završavamo poslove. Pošto ja završavam i pošto sam obećao svojim ličnim primerom, ja ne volim da radim zaludne poslove. Meni ovo što se dešava poslednjih nedelju dana ovde u Skupštini ne uliva mnogo poverenja. Voleo bih da vi uradite tako dobar posao da kada ja odlučim da ponovo ili biram ili postavljam ministre da mogu nekog od vas. Zbog toga, da bih taj posao obavio, odlučio sam da vam za ovu vrstu diskusije pošaljem za poslanika bivšeg ministra Mlađana Dinkića, a ja ću od ponedeljka da pripremim sve. Ništa ne brinite, vi radite svoj posao, posle izbora biće sve u redu. Hvala vam.
Sada ću da vam malo pomognem. Daću reč gospođi Mihajlović da vam dogovori, pa ćete vi imati opet dva minuta i taman smo došli na to. Izvolite, gospođo Mihajlović.
Poštovani gospodine Markoviću, vi oduvek imate moje simpatije, ali nekoliko stvari bih da vam prosto objasnim, zbog vas i zbog građana Srbije. Prvo, ministar energetike ne brine o političkim ciljevima, kako ste vi rekli, citiram vas, nego o tome da se ostvari energetska politika. Potpuno ste u pravu kada govorite o računima EPS. Upravo na insistiranje Ministarstva energetike, na osnovu one analize koju smo mi sproveli tako što sam razgovarala sa građanima svake druge subote, ispostavilo se da je EPS dosta nespremno ušao u ono što se zove reformisanje, odnosno formiranje novog preduzeća i rešavanje pitanja dugova, odnosno novih računa za električnu energiju. Na naše insistiranje tražili smo da se radi subotom, da se sporazumi sklapaju subotom, da se popust koji smo mi uočili vrati, ali ne samo popust od 5%, koji postoji ukoliko redovno plaćate račun, nego da se ozbiljno razmisli o tome kako će EPS da se ponaša prema onima koji su redovne platiše. Potpuno je druga priča sa onim koji su iz raznoraznih razloga bili u nemogućnosti da prethodnih godina plaćaju svoje račune, pa je došlo do velikih dugova, itd. U tom smislu, smo mi omogućili određene reprograme i verujem da ćemo ove godine konačno da stavimo crtu, tačku, praktično na ono što se zovu dugovi građana i privrede prema EPS. Naravno, ne samo popusti, pretplate i ozbiljni problemi i ozbiljni redovi koji danas postoje u distribucijama. Ne mislim da je to pitanje samo distributivnih preduzeća, distribucije koje se nisu spremile, nego prosto možda želje EPS da se to uradi prebrzo, a da tehnički nije bio spreman. Apsolutno ih ne opravdavam, dobili su rok do kada to treba da završe, ukoliko red ne bude uspostavljen u privrednim društvima koji se bave distribucijom, verujem da će sam EPS morati da podnese određenu odgovornost. Ono što jeste problem, problem je što potrošači danas u Srbiji praktično kroz ogromne redove pokušavaju da izmire svoje račune, koji su nekada dva dinara, 0,2 pare, umesto da se to prebacuje automatski ukoliko se pretplati na račun koji imaju kod EPS snabdevanja. Ovo je još jedan znak, koliko je neophodno, da se što pre ili bar brže završi reformisanje javnih preduzeća. Ovo je primer EPS, mogli smo mi da pričamo i o drugim javnim preduzećima i to je ono što jeste bilo sporo u prethodnih godinu dana. Mislim, da u tom smislu, zajednički mora da postoji bolja koordinacija Vlade i javnih preduzeća u reformisanju. Iskreno se nadam, jer to je jedan od prioriteta, a to je da ćemo reformisanje javnih preduzeća i EPS i „Srbijagasa“, ubrzati u godini koja je ispred nas.
Replika. Gospodin Marković.
Kao što smo javno obećali i vi i ja, a i kao što sam ja omogućio gospođi Mihajlović da ovo izgovori, jer nije korektno da neko pomisli, mada sam jasno i naznačio prethodnih dana, a kao što sam i vas i sve ostale obavestio, ne brinite već sam se ja pobrinuo, ali je lepo da vi to obavestite, jer znate vođenje energetske politike je politički cilj. Ne mislite valjda da se ja pogrešno izražavam, nego izražavam se malo sa zadrškom, pa neko će da shvati odmah, neko sutra, neko prekosutra. No, vaš odgovor je primer i zato mi je gospodin Stefanović omogućio ovu repliku, da definišem koja je razlika između toga što imate resor i velika ovlašćenja. To građani misle, za svaku stvar pojedinačno i toga šta stvarno možete. Ovo je lepa prilika. Vi ćete gospodine Raduloviću imati priliku da proverite, da li je ono što ste pišući blog verovali da može da se uradi za mesec dana, imaćete priliku da proverite da li može za mesec dana. Što ste mislili za godinu, da li može? Pazite, odgovorni ljudi znaju, Mislim da ste svi vi odgovorni, želim da ste svi odgovorni. Neke stvari ne mogu za mesec dana, neke ne mogu ni za deset godina. Suviše je složena država i treba ogromno iskustvo koje se stiče ili se ministrima stavlja na raspolaganje. To je iskustvo administracije i tačnih podataka. Imaćete ga, ali nešto možete, nešto ne možete da uradite. Vi ćete, naravno se suočiti i sa nekim nerešivim problemima. Unapred mi je žao, nadam se da se nećete pokajati, ali vas još jednom molim, ako vam treba pomoć zovite, gospodine Tasovac ako vam treba savet zovite, ali samo do ponedeljka je besplatan, pošto sam odlučio čuli ste, da posle toga budem nezaposlen. Šalim se, još jednom dobro došli i kako narod kaže – pamet u glavu i vodite računa da ne nasednete na ove političke priče, ua lopovi, dajte da dođu da dođu naše budale…
Gospodine Markoviću, moram da vam uzmem reč. Gospodin Popović. Izvolite.
Gospodine predsedniče, gospodine predsedniče Vlade, poštovani gospodo ministri, polemike o rekonstrukciji Vlade traju bezmalo šest meseci. Da smo imali izbore pre šest meseci, da su proglašeni, dva meseca bi otišlo na kampanju, mesec na formiranje Vlade i danas bi već razgovarali o prvih 100 dana rada nove Vlade. Mala je promena o rekonstrukciji strukturna, odvojilo se Ministarstvo privrede od Ministarstva finansija, velika je promena kadrovska. Kao što znate naš odnos prema ovoj Vladi je uvek bio dobronameran. Smatrali smo da zaslužujete šansu i razumevanje zbog teške situacije u kojoj ste se našli, bila je ekonomska kriza, bili su ogromni dugovi, javne finansije su bile u teškoj situaciji i vi ste imali priliku da politiku promenite, znači, hoću da kažem nasledili ste jedno teško stanje. Nažalost, prvu priliku da promenite politiku niste iskoristili i to je najveći problem ove vlade, jer ne može se stara politika voditi sa novim ljudima. Zato kao uvod želim da kažem da bi ova rekonstrukcija bila uspešna potrebna je promena politike. Politika koja je bila od 2008. do 2012. godine, suština te politike, da EU nema alternativu, je izgubila na prethodnim izborima. Ta politika je izgubila. Vi ste dobili većinu, ne zato što ste govorili da EU nema alternativu nego što ste imali jasne i nacionalne, državne programe. Zato smatram da ova Vlada nema političko i moralno pravo da nastavi sa tom politikom koja se ogleda u dva ključna stava. Prvi je, nastavljanje pogrešne politike po pitanju Kosova i Metohije i drugi stav je bezuslovni nastavak evropskih integracija koje nam danas govoreći isključivo o ekonomiji danas nanose ekonomsku štetu. Paradigma da ulazak u EU donosi obavezno boljitak je važila dugi niz godina, ako ne i decenija sve do 2008. godine kada je došlo do velike ekonomske krize. Kriza je udarila i EU i čak su i zemlje EU, o tome smo slušali i danas ovde u Skupštini i juče, su menjale svoje koncepte ekonomske, menjale su načine kako da pomognu svojim privredama. Dok je bio rast, svuda, bio je i u EU, bio je i kod nas u jednom periodu od 2004. godine do 2008. godine ali to se promenilo. Sada mislim da moramo da budemo vrlo pragmatični i da prihvatimo i nove tokove koji se dešavaju ne samo u EU već svuda u okruženju oko nas, i u zemljama koje su blizini, a nisu članovi EU. Ova Vlada ako želi da uspe mora da promeni politiku. Što se tiče EU, želim da kažem da izuzetno poštuje sve zemlje EU. Najviše cenim verovatno u ekonomskom smislu pojedinačno i to je naš najznačajniji spoljno trgovinski partner koji čini 58% ukupne spoljno trgovinske razmene Srbije. Takođe, mi u DSS smo se uvek zalagali za donošenje svih zakona, bilo da su iz EU, bilo da su iz nekih drugih zemalja sveta koji mogu da doprinesu da naše društvo bude politički, pravno i ekonomski uređenije. Ali, mnoštvo drugih argumenata, pre svega ekonomskih, govori da je za Srbiju i očuvanje njenih nacionalnih, ekonomskih i političkih interesa najbolje da proglasi političku neutralnost. Srbija sa EU treba da razvija najbolje moguće odnose i ekonomske i političke, kulturne, ali ne treba da bude njen član. Ti odnosi treba da budu zasnovani na čistom računu i obostranoj koristi. Moram da kažem da smo mi u DSS ponosni na naš politički stav i viziju o političkoj neutralnosti Srbije. Što se tiče Briselskog sporazuma nažalost, kažem ova Vlada je nastavila pogrešnu politiku po pitanju Kosova. Postignut je Briselski sporazum kojim se zaokružuje i legalizuje secesija Kosova i Metohije. Demokratska stranka Srbije je kategorički protiv Briselskog sporazuma, jer smatramo da je on neustavan i protivan našim nacionalnim interesima. Demokratska stranka Srbije je takođe protiv izbora na Kosovu, jer se oni sprovode prema zakonima lažne države Kosovo. Zato je DSS i pozvao građane da ne izađu na izbore na Kosovu i istovremeno osuđujemo pritiske pojedinaca koji traži da srpski narod učestvuje na ovim izborima. Samo izbori koje raspisuje Skupština Srbije imaju pravnu snagu i potrebni legitimitet i samo na tim izborima građani treba da učestvuju. Takođe, dodao bih što se tiče pitanja Kosova i Metohije da se Ustavni sud Srbije još uvek nije izjasnio o inicijativi 25 narodnih poslanika ove Skupštine za ocenu ustavnosti Briselskog sporazuma. Mi ne možemo da pričamo o potpunoj vladavini prava tamo gde se Ustavni sud godinu dana ne izjašnjava o ključnom pitanju teritorijalnog integriteta i nacionalnog suvereniteta zato i sa ove govornice insistiramo da Ustavni sud što pre donese ovu odluku, jer posledice mogu da budu katastrofalne. Što se tiče pojedinih resora u ovoj Vladi hteo bih da pomenem da će najveći izazov biti zapošljavanje. Pre samo godinu dana prilikom izbora ove Vlade u ekspozeu je navedeno da neće biti pozivanja na stezanje kaiša i štednju. Koliko vidim, u ovoj situaciji je to nemoguće i već su najavljeni određeni potezi u tom pravcu. Ne znam kako će se ovo stezanje kaiša odraziti na ukupne odnose u Vladi, jer su neke partije već zapretile da će nova Vlada ukoliko se dirnu postojeće plate i penzije biti kratkog veka. U javnim finansijama je stanje zaista alarmantno i sasvim je izvesno da ni rebalans budžeta koji je usvojen u julu, nije realan i da će se ako ne bude dodatnog smanjenja nekih rashoda deficit zaustaviti daleko iznad planiranih 178 milijardi dinara. U budžet se do kraja jula slilo 463 milijarde dinara, i sada ima jedan problem. Da bi se do kraja godine naplatilo onoliko koliko je rebalansom planirano svakog meseca potrebno je da se svaki mesec u budžet sliva u proseku 82 milijarde dinara svaki mesec. Nažalost, to nije realno u ovoj godini, jer podsetiću vas prosek svih meseci je bio 66 milijardi. Znači, moramo da imamo 82 za svaki mesec do kraja godine, a prosek je 66. Bio je jedan izvanredan mesec, to je bio jul, ali ni on nije došao do proseka. Prihod je bio 80,4 milijarde dinara, i voleo bih da se prognoza ostvari i da se ovo desi, ali ipak izražavam dozu skepse. Što se tiče kapitalnih investicija samo da dodam, vi ćete imati težak zadatak da uskoro pripremite negde po mojim nekim procenama u novembru rebalans, sledeći rebalans, jer kažem još jednom skeptičan sam da će ova prognoza biti ostvarena. Što se tiče kapitalnih investicija hteo bih da citiram jedan dokumenta, a to je Fiskalna strategija gde se kaže citiram – „ekonomskom oporavku i restrukturiranju srpske privrede značajno će doprineti smanjenje neracionalne javne potrošnje i povećanje investicione potrošnje, čime bi se podstakao privredni rast i zapošljavanje“. Ovoj odredbi nema šta da se prigovori, ali za prvih sedam meseci ove godine od planiranih 42 milijarde dinara koje su planirane za kapitalne investicije potrošeno je tačno 25%, 10,7 milijardi dinara za sedam meseci 25%. Mislim da je vrlo važno da na ovome istrajete. Ovo ako se ne ispuni to će biti jedna od velikih grešaka Vlade. Već je greška. Prošlo je sedam dobrih meseci. Prošlo je mnogo lepih meseci i sada ostaje praktično četiri meseca da se potroši 75% ovih para, jer ove pare za kapitalne investicije su one koje generišu privredni razvoj i rad domaćih preduzeća. Što se tiče zaduživanja, hteo bih da kažem, iako je bilo najava, to nije urađeno i to je moja kritika, nije napravljena strategija upravljanja javnim dugom. Preporučujem da odmah u ovih nekoliko meseci učinite sve da napravite novu strategiju, jer sam siguran da to možete, jer za godinu dana, Vlada se zadužila za 3,6 milijardi evra. Krajem jula 2012. godine javni dug je bio 15,5 milijardi evra, a danas je 19,1. Naravno, to nije samo vaša krivica, vi ste nasledili, vi morate da plaćate iz prethodnog perioda obaveze, ali će biti vaša krivica, ukoliko ne napravite novu strategiju upravljanja javnim dugom i to hitno. Takođe, ponoviću ono što govorimo ovde već pet godina. Zaduživanje ima smisla, mora i za servisiranje svih obaveza, dugova itd, ali i zaduživanje isključivo zbog javne potrošnje je pogrešno, mora da se napravi balans, gde uvek mora da bude uključen u realne sektore ekonomije. Što se tiče domaće ekonomije, glavni izazov, ponoviću, biće zapošljavanje. Govorili smo o novoj industrijalizaciji nekoliko puta i naravno da su nam strani investitori izuzetno važni i to treba da bude strategija, ali mora sve da se učini, da od ovih 216 hiljada preduzetnika i 100 hiljada preduzeća, to je 300 hiljada preduzeća, potencijal, i ukoliko bi rešili glavni problem koji je zaista ogroman, a to je likvidnost, a sa druge strane rast sive ekonomije, glavni izazov će biti kako pomoći likvidnost preduzeća, jer ovih 300 hiljada preduzeća, ako bi svaki treći zaposlio po jednog čoveka, to je 100 hiljada zaposlenih godišnje, za četiri godine je 400 hiljada i to je neki izazov koji bi mogao da se desi. Nažalost, tome se nije obraćala velika pažnja u ovih godinu dana. Kada rade domaća preduzeća, ona imaju tu mrežu dobavljača, podizvođača koja je veliki investitor i obično donose iz inostranstva. Kada imamo velike investitore iz inostranstva, vrlo često je slučaj da i dobavljači, neki kontra agenti dolaze iz inostranstva. Polako kreću da razvijaju mrežu domaćih dobavljača, ali domaći već posluju sa domaćim i mislim da je tu ogroman potencijal. Rekli biste isto takođe, odakle sredstva? Prvo pitanje, odakle sredstva, a ja ću ponoviti ono što govorimo već neko vreme. Siguran sam da sa ovim odnosima koje Republika Srbija ima sa Ruskom federacijom, u ove tri godine, u nekoliko tranši može da se dođe do sedam ili osam milijardi evra kredita, koje bi bile deo uložene po povoljnim uslovima, nego što su danas na tržištu i to je vrlo važna stvar, politička strategija i od tih sedam, osam milijardi, sigurno da bi najveći deo mogao da bude uložen u infrastrukturu i u domaću privredu. Što se tiče poljoprivrede, u poljoprivredi radi 500 hiljada ljudi direktno, a po procenama milion indirektno i pored svog razvojnog, poljoprivreda ima i socijalni karakter. Ključna stvar je ono o čemu se mi protivimo u poljoprivredi, to je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, jer od 2008. godine do 2013. svake godine imamo ravno tri stotine miliona evra manje poreskih dohodaka u budžet zbog primene Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Za ovih pet godina, 1,5 milijardu evra, imamo manje zbog primene Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Budući gospodine ministre, vaš prethodnik, gospodin Knežević i premijer Dačić su nekoliko puta rekli da će da urade ono na čemu smo mi insistirali nekoliko puta, a to je da se pokrene zaštitna klauzula br 41. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, koja nam omogućava da odložimo primenu potpune liberalizacije uvoza poljoprivrednih proizvoda od 1. januara 2014. godine. Mi smo jedina zemlja, od svih zemalja koje su ušle u EU, koja ima najduži period potpune liberalizacije. Mi nećemo ući, da se sve ispuni ovo što ova Vlada obećava, pre 2020. ili 2025. godine. Imaćemo najduži period kada je naša, i onako slaba izložena bukvalno teškoj konkurenciji svih ostalih. Povucite zaštitnu klauzulu, podržaćemo vas u tome. Siguran sam ako pokrenete taj mehanizam da možete imati uspeha. Imaćemo vremena još da govorimo. Preporučujem vam da pokrenete namensku industriju, takođe u saradnji sa našim prijateljima iz Rusije, Kine i UAE. Što se tiče Telekoma, pošto nemam mnogo vremena, samo bih dodao da su telekomunikacije i informacije tehnologije generator i zapošljavanja i privrede. Mi danas imamo potencijal od 200 hiljada u sledećih pet do 10 godina mladih IT stručnjaka, koji mogu da rade na izvozu. Taj potencijal su u „Majkrosoftu“ izračunali da je to blizu dve stotine hiljada ljudi u Srbiji i blizu sedam milijarde evra godišnjeg izvoza u roku od pet do 10 godina. Taj potencijal je takođe izuzetno važan. Mi se, pošto se čuju neki razgovori o prodaji Telekoma, mi smo tvrdo protiv prodaje Telekoma zato što je danas cena vrlo niska, to je broj jedan. Broj dva, mislim da možete strane stručnjake privući baš u Telekom, dovedite ih restruktuišite Telekom, to je koka koja stalno donosi jaja. Da je prodate, dobićete neke cifre, sami ste govorili, čak se i ne zna gde bi se uložilo, zato insistirajte ne na prodaji Telekoma, privucite strane stručnjake koji mogu da restruktuišu taj biznis, siguran sam koliko budemo imali dobar menadžment da generalno možemo da imamo velike rezultate. Na kraju, spomenuo bih jednu stvar, ne mogu da je ne spomenem iako sam u opoziciji, moram da pohvalim, to je ovo strateško partnerstvo JAT i Etihada. To je način kako se radi, to je način i evo ovim vam pokazujemo, kritikujemo vas najviše, ali kada god je interes Srbije u pitanju, kada radite pravilno, sve pohvale za ovaj sporazum. Što se tiče spoljno trgovinske diversifikacije, mi kao država moramo to da obezbedimo, jer oslanjanje samo na jednog partnera, gde izvozimo skoro 60% svih roba je opasno. Daću vam samo primer Poljske. Poljska je za ove četiri godine smanjila dva puta izvoz u EU, unutrašnji izvoz, a skoro dva puta povećala izvoz u Rusiju, Poljska. Mislim da je to strategija koju biste morali da koristite. Na kraju, pošto je ostalo malo vremena hteo bih da kažem, imamo agencije za EU, za evropske integracije ili kancelariju, ima nekoliko agencija koje se bave EU. Predlažem vam, otvorite tri nove kancelarije. Ove kancelarije imaju skoro sve velike zemlje EU. Otvorite kancelariju za saradnju sa Rusijom, kancelariju za saradnju sa Kinom, kancelariju za saradnju sa UAE. Po 10 zaposlenih, smanjiti, i onako ima desetine agencija za koje ne znamo šta rade, a ove tri su generator novog izvoza i potencijalno novih radnih mesta. Na kraju, da zaključim, ne postoji čarobni štapić. Nemojte mnogo da obećavate jer u prvoj godini, ako se samo zaustavi pad, stabilizuje situacija, to je već uspeh. Druga, treća godina mogu da donesu blagi rast, nema velikih skokova. Poštujem trud i rad mnogih ministara u ovoj Vladi, mislim da neki zaista dobro rade, ali kao tim, mislim da Vlada nema taj kvalitet, ali šta je najveći problem? Još jednom ću ponoviti, nije problem u ljudima, ovde ima dobrih ljudi, jako dobrih, odličnih čak, ali moram da kažem… (Predsednik: Vreme.) Završavam. Ne može da se sprovodi stara politika prema Kosovu i EU, i da očekujemo da će nešto biti bolje. Jedini način je ili da promenite politiku ili da idemo na nove izbore. Hvala.
Hvala. Određujem pauzu u trajanju od jednog sata. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Narodni poslanik Aleksandar Pejčić želi da govori o povredi Poslovnika.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, predsedniče, član 27. – dostojanstvo Narodne skupštine. Dok mi vodimo ovde izuzetno konstruktivnu raspravu, kandidati za ministre tvituju i šalju određene poruke. Između ostalog, jedan od kandidata za ministra poslao je poruku i pročitaću je ovde pred vama svima. „Da li je neko gledao Skupštinu, tj. sprdnju, gde se poslanici šetaju, šapuću, kucaju poruke na mobilnom, spavaju, zevaju, piju kafu i slično?“ Nadam se da budući kandidati za ministra, tj. u ovom trenutku građani, kada budu stekli pravo, kada budu izabrani za ministre, će se izviniti pre svega ovom domu i nama, poslanicima. Takođe, očekujem od premijera … (Predsednik: Recite nam ko je to, da ne govorimo paušalno?) Ne želim ovog trenutka da … (Predsednik: Pa, nemojte. Onda ne možemo biti verodostojni da govorite istinu.) Gospodin Vanja Udovičić je napisao ovaj tvit. Očekujem od gospodina Udovičića, kada bude stekao mogućnost da se javi, da će da se izvini ovom domu i da će premijer, gospodin Ivica Dačić, koji se poziva da je 23 godine parlamentarac, bar svoje kandidate za ministra podučiti elementarnim stvarima, da poštuju ovu instituciju, da poštuju Vladu. Zahvaljujem.
Reč ima gospodin Vučić. Izvolite.
Želim samo da vam kažem, pošto Vanju Udovičića dugo poznajem, nisam ga upoznao prekjuče ili juče, sada sam razgovarao sa njim, Vanja Udovičić uopšte nema tviter nalog. To je sa nekog lažnog naloga pušteno. To ste mogli da pitate. Mislim da ja imam bar tri ili četiri lažna naloga. Mogli ste da pitate čoveka da li je to učinio ili ne. S druge strane, i da je napravio takvu grešku, sasvim sigurno je da bi vam se on izvinio, ja bih vam se izvinio i svako bi vam se izvinio i nikakav tu problem ne bi bio, ali je trebalo samo da pitate čoveka da li je to sa njegovog naloga ili nije. On kaže da uopšte nema nalog i apsolutno mu verujem zato što znam i koliko je miran, trpeljiv i strpljiv. Znam kako je i sa nama razgovarao i znam da tako nešto ne bi učinio nikada. Znate, kada bismo mi čitali šta izgovaraju neki u ovoj sali, a ne šta ide sa njihovih naloga, pa to pas s maslom progutao ne bi. Ovo što ste pročitali bilo je neprihvatljivo da kaže ministar za poslanika ili budući ministar za poslanika, ali to je pedeseti deo onoga što vi izgovarao za ministre. U svakom slučaju, da je to bio slučaj, mi bismo vam se izvinili kao Vlada, ministar bi vam se budući izvinio, ali pošto nije bio slučaj, samo vas molim da u buduće pitate ili proverite. Hvala vam najlepše.
Narodni poslanik Marijan Rističević želi da govori o povredi Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 103. u vezi člana 107. Dozvolite mi da pročitam zbog čega član 103. Dakle, narodni poslanici imaju pravo da reklamiraju povredu Poslovnika. Reklamiran je član 107. koji glasi: „Govornik na sednici Narodne skupštine dužan je da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku, korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica iz ocena koje se odnose na privatni život drugih lica.“ Pošto je reklamiran član 107. pitam se kakve veze imaju događaji na tviteru i društvenim mrežama i „na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje“ itd? Poslovnik izričito reguliše događaje na sednici Narodne skupštine, a ne na društvenim mrežama. Da li je profil lažan ili nije, to nije slučaj za reklamaciju Poslovnika. Ja sam imam šest lažnih profila, tek je sedmi moj. Dakle, mogao je da napiše bilo ko šta. Uopšte na internetu može da se napiše kome je šta volja. Ne vidim kakva je veza između društvenih mreža i sednica Narodne skupštine, zato što član 107. izričito reguliše događaje koji se događaju i nastupi narodnih poslanika, pa samim tim najverovatnije i ministar i budućih ministara, na sednici Narodne skupštine, a ne na društvenim mrežama. Nastupi na društvenim mrežama su predmet društveni mreža i ubuduće poslanici neka se na društvenim mrežama obraćaju pravim i lažnim profilima koliko god žele, jer ovo nisu slučajevi za povredu Poslovnika. Hvala.
Vi ste u potpunosti u pravu. Povreda Poslovnika se može učiniti samo u toku sednice koja traje i može je učiniti samo predsednik Narodne skupštine. Sve što se dešava van sale i van sednice nije predmet Poslovnika i uređuje se nekim drugim pravnim aktima ove države. Dakle, potpuno ste u pravu. Nastavljamo rad po dnevnom redu. Reč ima predsednik poslaničke grupe DS Borislav Stefanović.
Poštovani predsedniče Skupštine, gospodine predsedniče Vlade, ministri i kandidati za ministre, kolege narodni poslanici, posle šest meseci baražne paljbe kroz medije, kreiranje lažne slike u našoj javnosti, velikih najava, velikih reči, igračke za narod koja je trajala šest meseci, dobili smo ljude koji sede danas ovde ispred nas. Neki su stara lica, a neki su nova lica. Neki su stranački, a neki su nestranački. Imamo osobu A i osobu B. To smo videli i juče i danas. Osoba A – ja sam predsednik Vlade Srbije. Osoba B – ne, ja sam predsednik Vlade Srbije. Osoba A – ja imam ekspoze. Osoba B – ne, ja imam ekspoze. Dakle, to je tako otprilike izgledalo. Odmah da razdvojim sve nedoumice i sumnje eventualne. Nama ne smeta ništa. Mi priželjkujemo, mi se radujemo kada gospodin Vučić govori u ovoj Skupštini i mislim da je korisno. Mislim da je korisno kada govori predsednik Vlade. Mislim takođe da je korisno, što smo više puta i napomenuli, da predsednik Vlade u svom ekspozeu ili privatno zna nešto o kandidatima, o ljudima koji će mu biti ministri. Mislimo takođe da je korisno da, kada vam ukažemo i postavimo vrlo konkretna pitanja, dobijemo, ako je moguće, što konkretnije odgovore. Umesto toga, u ovom ekspozeu smo čuli otprilike vrhunac toga da napravimo upoređenje stanja od 2008. do 2012. godine i, druga stvar, da treba da se steže kaiš, a da se ostvare prihodi, da se izvrše uštede. Ako Vlada misli da je uspešna, mora biti dobra. Mislim da je to zaista bio vrhunac onoga što smo čuli juče i danas od strane Vlade, pošto smo takođe vrlo detaljno čuli da ovde u ovoj Skupštini opozicija je u stvari na propitivanju. Dakle, vi propitujete nas, čime naravno pokazujete svoju, čini mi se, donekle neozbiljnost, s obzirom da imate nadmoćnu većinu, mada možda i nije nadmoćna, kako smo čuli danas, i u tom smislu zaista nema potrebe da ulazite u prepirke sa onima koji, kako kažete, ne postoje, ne predstavljaju ništa i tome slično. Ono što je sigurno je da smo dobili staru Vladu koja je, neću ponavljati, u svim segmentima života, na žalost, u poslednjih godinu dana ostavila lošije rezultate nego ona pre, da jedina stvar koja je pozitivno urađena je nastavak evropskih integracija, ali doduše bez dobijanja datuma konkretnog i, druga stvar, napredak u razgovorima sa Prištinom, u čemu je inače DS dala podršku. Pošto ste sami govorili da je to najbolja Vlada u istoriji Srbije, ponavljam vam deseti put pitanje – zašto ste je onda menjali? Argumenti da treba nekome dati vazduha da preskoči lestvicu i trči duže, mora da ima neku merljivu suštinu, ali nismo čuli. Zbog čega je Alisa Marić smenjena, a neki koji ovde sede jesu i zbog čega ministar Mrkonjić je smenjen, a gospodin Bačević nije i zbog čega, ako je to najbolja Vlada, ste je menjali? Mislimo da je ta Vlada gospodine Dačiću, najgora Vlada u 21. veku u Srbiji. Za to imamo naravno vrlo konkretne pokazatelje, na koje voleli bismo, da se odgovori argumentima, a ne neprekidnim optužbama i zaista neprimerenom jednom emotivnom raspravom. Ono što je sigurno je da građani nažalost, žive lošije i to iz meseca u mesec, da nema investicija, da nezaposlenost raste, da se sporo vode pogrešne ekonomske mere, da je prosečna isplaćena zarada i penzija, kao što smo rekli, više puta manja za 5% i da je 51,2 mladih nezaposleno. Neću ponavljati one cifre oko kojih se inače ne slažemo. Ali se slažemo da niste ukinuli agencije koje ste obećali i slažemo se da ste zaposlili preko 10 hiljada stranačkih vojnika u tom periodu. Takođe je simptomatično da gospodin Vučić i SNS odbijaju da preuzmu odgovornost za najvažnija životna pitanja Srbije, a to su pre svega posao i lična primanja. Pre je za to bio kriv Dinkić, koji je izbačen iz Vlade od strane osobe A, tj. premijera, a vraćen u Vladu od starne osobe B, tj. premijera. Dakle, to je sada situacija koju imamo. To je istovremeno potvrda da SNS nema i nikad nije imala ekonomsku politiku, stav, plan i program. I to je takođe tačno, da bez te ekonomske politike nama nema nikakvog napretka. Imamo, u stvari novu kupovinu vremena, dragi građani Srbije. Dok ovi požari ispod stolica jednih i drugih koalicionih partnera ne dogore, kada oni budu dogoreli ove male varnice što smo čuli između PUPS i Vlade postaće požar koji ne može da se zaustavi. Postavlja se pitanje da li iko normalan može da zameri ovoj Vladi zato što dovodi stručne ljude u njen sastav? Naravno da ne. Da li nekome smeta mladost Lazara Krstića? Ne. Da li nekome smeta što su školovani u inostranstvu? Naravno da ne. Nama je smetalo i smeta nam kada bi neko poput Dominik Štros Kana došao za ministra, ili slični ljudi, ili gospodin Mendelsona, kako se spominjalo u nekim medijima. To je ono što bi nama smetalo, zato što za te ljude niko nije glasao. Inače, dovođenje mladih stručnjaka iz inostranstva, podsetiću vas, počela je da radi DS. Ono što je sigurno, da nečija mladost može biti samo po nama plus, ali isto je i činjenica i to da vođenje budžeta i državnih finansija nije nešto u šta treba postavljati ljude, faktički na početku karijere, i to mahom vezane za finansije privatnih kompanija, a ne javnih finansija. Ono što je takođe sigurno, da ova Vlada nema program, i ne samo što nema stručnu osnovu i kompetentne ljude, jer da ima SNS bi ih stavila u utakmicu odmah, a ne sada ih čuvala na nekoj tajnoj rezervnoj klupi. Siguran sam da bi gospodin Dželetović bio, recimo u FAP-u, „Župi“, ili „14 Oktobru“, a ne sada da bude potpuno van Vlade, ali gospodin Vučić je s pravom govorio da je to vaš unutrašnji stranački problem i pritisak koji trpite. Mislim da je bio red da izađete sa konkretnim ciframa, makar onim osnovnim. Koliki će biti deficit? Da li ćete raditi rebalans treći put? Šta ćete da uradite sa poljoprivrednicima? Koliko će biti zaduženje do kraja godine? Koliko rupa planirate da stegnete na tom kaišu i kojih rupa? Hoćete li smanjiti plate i penzije gospodo? Povećati cenu struje, gasa, na tržišni nivo, otpuštati zaposlene u prosveti, zdravstvu itd? Ni reči o tome. Ni reči u ekspozeu premijera o bezbednosti. U situaciji kada nam je porast krivičnih dela za preko 50%, kada se ne hapse organizovane kriminalne grupe, u opštem kriminalitetu. Kada Novi Sad tri godine nema načelnika policije, o tome ni reč. Ono što smo čuli, je u suštini ponavljanje fraza i praznine. Ono što nismo čuli šta ćete konkretno uraditi u sklopu reforme prosvete, zdravstva, penzionog sistema, tržišta rada, javnih preduzeća, cena komunalija, i na kraju sistema bezbednosti? Ono što je takođe sigurno, da postoji niz, a podsetiću vas, vi ste juče rekli da je ovo Vlada koja nikada nije lagala građane Srbije, i nikada nije lagala u inostranstvu, u redu. Podsetimo se samo nekih stvari. Doneli ste Zakon o javnim nabavkama za koji ste obećali uštede od 800 miliona evra. Od toga nema ništa. Zašto ste pompezno najavljivali donošenje zakona kada ga uopšte skoro ne primenjujete? Da ne pričamo o kancelariji za brze odgovore. To je već postalo legendarno. Niste ukinuli ni jednu agenciju a obećali ste preko 70. Investicije, to znate. Deset milijardi evra godišnje, ne znam da li smo stigli na 200 miliona. Nakon što ste pogrešnom ekonomskom politiku gospodo, doveli zemlju do bankrota i smenili Mlađana Dinkića, hoće li se bilo šta promeniti? Hoće li poreski zakoni, kojima je građanima na lokalu oduzeto preko 300 miliona godišnje, biti vraćeni, i da li će se ti zakoni promeniti? Da li će povlašćeni bankarski sektor i najveće kamate u Evropi biti zauzdane na bilo koji način, kako predlaže DS? Kako ćete zaustaviti neodrživi rast javnog duga? Kada ćete zaustaviti partijsko kadriranje po javnim preduzećima? Kako mislite da zaustavite vrtoglavi rast nezaposlenosti? Šta ćete uraditi sa „Vršačkim vinogradima“, hotelom „Jugobanka“ na Kopaoniku i kompanijom koja se bavi solarnom energijom o kojoj je bilo reči? To je ono za šta mislim da je red da se vrlo konkretno odgovori, a ne optužbama – a, kada ste vi bili onda je bila katastrofa. To mislim da više nikog ne zanima pošto ste se dokazali da zaista možete gore. Podsetiću vas, ne bih ovo činio, ali smo imali priliku da čujemo smelu tvrdnju oko toga da niste nikad izbegavali istinu i da ste uvek stajali na pozicijama onoga što kažete. Smatram da je dužnost opozicije da vas drži za reč i da podseti građane na to, aflatoksin, afera za koju kažete da ne postoji. Zašto je smenjen Goran Knežević? To sam pitao prošli put, nisam dobio odgovor. Ako je izmišljen aflatoksin, prihvatam izmišljen je. Zašto ste ga onda smenili? Ako nije izmišljen, zašto ste gospodine Vučiću 4. marta 2013. godine na RTS rekli da ćete vratiti granicu aflatoksina na 0,05 do 15. marta, a niste to uradili? Rekli ste da ćete smeniti ministra SNS do 15. marta, tj. doneti odluku. Rekli ste da će ko je pomagao Antoniću u bekstvu biti uhvaćen i da će odgovarati. To ste rekli 8. avgusta 2012. godine. Rekli ste da ćete rešiti prisluškivanje predsednika Nikolića i vas lično u najkraćem roku. To ste rekli 4. novembra 2012. godine rekli ste da će biti hapšenja za malverzacije sa pšenicom u utorak 27. novembra 2012. godine. To ste rekli 25. novembra 2012. godine. Prošao je taj utorak. Rekli ste da će biti procesuirana meni bliska osoba u narednih mesec dana. To ste rekli 10. oktobra 2012. godine. Odmah po preuzimanju vlasti ste rekli da ćete formirati tu fantomsku kancelariju za brze odgovore. Za aferu gospodina Cvijana ste rekli da će biti smenjen ako se na bilo koji način dokaže da je pritiskao sud. To ste rekli 28. januara 2013. godine. Jedina stvar dame i gospodo koja se promenila u Srbiji je gospodin Vučić. Ništa se drugo nije promenilo. Jedina stvar koja ostaje nepoznanica, uopšte nam ne smeta što imamo polemiku, mislim da je zdrava za našu demokratiju i napredak Srbije, ali nam nije jasno koji je vaš resor gospodine Vučiću. Nemoguće je da imate sve resore u svojim rukama u ovoj zemlji, pošto se pitate za sve i pošto odlučujete o svemu.Inače da vas obavestim da se u Srbiji već priča da vi imate resor, da je to ministarstvo straha i da je to nešto što mislim da sve treba da nas zabrine. Rekli ste da će u ovoj Vladi biti i štednje i razvoja. Rekli ste gospodine Dačiću u prošlom ekspozeu da nećete pozivati na mere štednje, a u ovom ste rekli da hoćete. Zanima me šta gospodin Krstić misli o tome. Kakav je njegov neoliberalni, ekonomski stav po tom pitanju? Mislim da je tužno što predsednik Vlade ne zna kolika je prosečna penzija u Srbiji, a ne zna ni kolika je minimalna. Prosečna je 23 hiljade, a najniža je oko 13 hiljada dinara. Hoće li nova Vlada otpustiti 50-100 hiljada radnika za koje kažu da su višak u državnim preduzećima? Hoćete li podići granicu godišta za odlazak u penziju i kako će na to reagovati PUPS? Kako ćete pomoći seljacima i agraru konkretno? Zašto je SNS dovela stručnjake, a SPS stranačke ljude u Vladu? Pri čemu, moram da kažem da ćete, ako bude loših poteza, a nažalost, sve nam govori da hoće, biti krivi kao da su, normalno, ljudi iz vaše stranke. Rekli ste juče u ekspozeu da smo uveli nultu toleranciju na neplaćanje poreza. Demokratska stranka to podržava ipozdravlja. Da li to znači da je gospodin Petković, bivši ministar, platio porez od osam miliona? Ako jeste, u redu.Takođe nas zanima kakvo će biti rešenje za aferu Šarić Darko, tj. kada će se završiti ta priča sa hapšenjem tog čoveka. Ja vas neću podsećati na ono što ste rekli. Lično mislim da je to pozitivnoi mi vas podržavamo u tome, ali vas podsećam da je bilo govora o 120 nepreslušanih, nepregledanih diskova. Kada ćete ih pregledati? Kada ćemo da čujemo epilog te cele situacije? Mislim da je to važno zbog građana Srbije. Pitanje Luke Bojovića itd, mislim da smo dosta pričali o ljudima koji su pušteni na slobodu, a nisu trebali. To je to nezavisno pravosuđe o kojem se priča. Ono što je, takođe, tačno je da ova Vlada ima neke nove ljude koji sede ovde pred nama. I time ću da završim. Poštovani građani, ima ovde nekih starih lica, ima novih. Imamo dva ministra bez portfelja u ovoj Vladi. Jedan je ministar bez portfelja ispred SPS, a na to brzometno SNS uvodi gospodina Vulina kao drugog ministra bez portfelja. Oni su, dame i gospodo, jedan drugom balans i tasteri i neka kvaziravnoteža moći i sile. Ono što je takođe sigurno, što se tiče gospodina Vulina, mislim da je red da čujemo šta će biti sa Kancelarijom za Kosovo i Metohiju, ko će da je vodi. Takođe mislim da je red - da li ste završili posao koji ste obećali da ćete izvršiti registraciju svih ljudi koji primaju socijalna i druga davanja iz budžeta Republike Srbije, a koji ne žive na Kosovu i Metohiji? Voleo bih da je vaš odgovor potvrdan i da je to urađeno. Sumnjam da jeste. Da li je tačno, gospodine Raduloviću, da ste i dalje stečajni upravnik u 14 preduzeća, tj. da niste stigli da podnesete ostavku? Možda grešimo, ali na sajtu Agencije za stečajne upravnike piše da niste podneli ostavku. Ako je to tačno, vi znate da to može biti problem sukoba interesa. Mislim da bi bio red da nam objasnite kako to mislite da rešite. Ono što bismo takođe voleli da znamo, naravno, kao čovek koji dolazi iz Novog Sada, tu je nezaobilazni gospodin Mirović. Danas su osvanuli plakati u Novom Sadu koji su me lično kao građanina vrlo zabrinuli. Moram da pitam - gospodine Miroviću, da li ima zrno istine u stvarima za koje vas optužuju? Znam da ćete rećine, ali ipak, mislim da je to jako loše i mislim da ne valja za rad ove Vlade. Ako oblak te sumnje stoji iznad vas, gospodine Miroviću, da ste direktno upleteni u privatizaciju, jednu od 24 sporne ATP Vojvodine, i tu bi, recimo, gospodin Vučić mogao da počne sa, hajde da kažem, čišćenjem kuće od sopstvenih mangupa. Ali, takođe imamo i pitanje Behatona u Novom Sadu, kao što znate, vrlo ozbiljne optužbe na vaš račun, na vaše lično bogaćenje i sticanje zaista velikog bogatstva. Zaista ne sumnjam lično da je to istina ili nije istina. Zadržaću pravo za sebe da mislim šta hoću. Ali, takođe mislim da vi kao kandidat za ministra u vrlo odgovornom resoru treba na neki način da napravite osvrt na stvari koje se govore za vas, a za koje mislim, ako su delom tačne, da je vrlo štetno po rad Vlade Srbije, ako hoćete, vrlo je štetno i za ono što radi gospodin Vučić, pošto je u koliziji sa njegovomproklamovanom borbom protiv korupcije i kriminala i naravno, ali nije u koliziji sa onim štose svaki dan članovi DS vuku po tabloidima koje kontrolišete. Saši Draginu se produžava pritvor i mi, nažalost, ulazimo u jednu zemlju gde je mnogo važnije ko je naš a ko je njihov, ko je protiv a ko je za, pa možete organizovati izbore. Ali, isto tako moram da kažem na kraju, DS je vršila vlast u jako teškom periodu četiri godine i mi smo vlast izgubili. Izgubili smo na izborima. Stojim sad ovde pred vama i postavljam neka, čini mi se, legitimna pitanja. Ako će vaš odgovor biti ponovo povratak u prošlost, što ste radili poslednja dva dana, prvo, molim vas i kao čovek i kao poslanik da ne gubimo vreme i energiju na to. Recimo, mogu sve da vam zaboravim šta ste vi radili u poslednjih 20 godina. Možda građani Srbije ne mogu, ali ja mogu, zato što znam da je važno šta ćete uraditi od sada. Činjenica je da ova Vlada sa ovakvim međusobnim sukobima, sa sukobima interesa, teško može da opstane, i to ne zbog nas iz opozicije, pošto kažete da mi ne postojimo, nego zbog vas samih. Takvi kakvi ste, gospodo, nijedna vlada vam neće biti dobra. Hvala.
Reč ima gospodin Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ovo bio do sada šampionski najmaliciozniji govor koji je neko u Narodnoj skupštini održao, ali ne morate da vičete, ne morate da jaučete, ne morate bilo šta od toga da činite, ma koliko vam gospodin Đilas na to ukazivao da je potrebno na vašim sednicama, da se trudite da se dokažete i pokažete. Ne brinite, ne možete ga stići ni po malicioznosti ni po bogatstvu. Zato, samo malo strpljenja i ja ću vam sve objasniti i na svako pitanje odgovoriti. Oko osoba A i osoba B, možda, ali ipak stoji ono „osoba“, hvala vam i na tome. Od koga je, dobro smo i prošli. Što se tiče toga ko iznosi ekspoze, gospodin Dačić je izneo ekspoze, a ja sam uglavnom odgovarao na vaše nesuvisle primedbe. I danas ću pokazati građanima Srbije koliko su besmislene i nesuvisle. Tražili ste konkretne odgovore na veoma neozbiljan i neodgovoran način. Obmanuli ste građane Srbije rekavši da je u svim segmentima društvenog života lošije. Gotovo ni u jednom segmentu društvenog života nije lošije, gotovo ni u jednom. Svi podaci govore o tome. Rekli ste – vrtoglavi rast nezaposlenosti. Zašto obmanjujete građane Srbije? Želim građanima Srbije da dam podatke, tačne, jasne. Statistika nekad može nešto da sakrije, ali neretko mnogo toga otkriva. U vreme kad ste došli na vlast, 2008. godine nivo nezaposlenosti u Srbiji bio je 14,8%. Kada su ljudi gospodina Stefanovića i gospodina Đilasa došli na vlast, dobili smo za četiri godine najviši nivo nezaposlenosti u Evropi od 25,9%. Dakle, za samo četiri godine oni su nivo nezaposlenosti sa 14,8, podigli na 25,9%. Ovo je važno zbog građana Srbije. Danas je nivo nezaposlenosti u Srbiji 24,3%. Ako je 24,3 u odnosu na 25,9 vrtoglavi rast, onda je gospodin Stefanović u pravu. To je kao i kada je rekao da postoji nula optužnica iz oblasti organizovanog kriminala. Postoji ih 180. I to je u redu ako je nula jednako 180. Mislim da građani Srbije tu razliku vide. Gospodin Stefanović je rekao da SNS ne preuzima odgovornost u ključnim sferama društvenog života i da se plaši te odgovornosti. U stvari, sve vreme je govorio uz opsesivnu mržnju o SNS i o meni lično, ali znam da je to nalog. I to što ćete da cokćete, to što ćete da dobacujete sve vreme, to što ćete da govorite ružne reči, nimalo nisam ni fasciniran, nimalo uplašen, jer znam šta biste radili, znam šta ste radili i znam šta biste činili u buduće. Srećom, i građani Srbije to i te kako dobro znaju, što vas najviše pogađa. Zato svu svoju baražnu paljbu i sve svoje neistine uglavnom pokušavate da izgovarate ovde o SNS i o meni. Mi smo doveli najkompetentnije ljude i mi preuzimamo odgovornost i ni od koga se ne krijemo. Ne krijemo se i ne bežimo ni od vas. Teško nam je da razgovaramo na takav način. Voleli bismo da razgovaramo na neuporedivo pristojniji, ozbiljniji i odgovorniji način. Ali nemamo problem ni sa tim da na gomilu besmislica uvek odgovorimo, jer ljudi u Srbiji znaju šta je istina, a šta nije. Kažete, Dželetović bi bio u FAP-u, „Župi“. Što se vi mešate u unutarstranačke odnose? Vi imate mnogo prečih briga. Vi imate sedam struja ovde. Njih petoro, ili petorica su lupali u klupe. Neki su pobegli, neki su izašli, neki su se sklonili, neki su protiv vas. Brinite svoje brige. Kad nas ne interesuju te vaše brige koje su, verujte mi, mnogo veće nego naše, nemojte da brinete naše brige. Gospodin Dželetović inače radi u jednom drugom javnom preduzeću i veoma je posvećen i veoma dobro radi, ali se niste dobro raspitali, pa sledeći put se bolje pripremite za sednicu. Kažete i pričate o stopi opšteg kriminaliteta. Moram da vas obavestim da nikada veći procenat u Srbiji nije bio rešenih najtežih krivičnih dela - 87,5%. Upravo rešavamo sve ono što je iz vašeg perioda zaostalo. Imamo najteže oblike krivičnih dela - proizvodnje i prodaje opojnih droga. Trudimo se da pohvatamo sve iznajveće narko-dilerske mreže na jugu i jugoistoku Srbije. Sve ono što ste nam vi ostavili u amanet, a ti ljudi to 10 godina rade. Reč je o braći Ajkonić i mnogim drugima koji taj posao obavljaju. Ostavili ste nam najteže oblike kriminaliteta, sa njima da se borimo i borimo se sa njima i pobedićemo ih. Rekli ste – Zakon o javnim nabavkama trebalo je da donese 800 miliona, a nije doneo ništa. Vi pokazujete svoje elementarno neznanje. Mogao bih da kažem težu stvar, ali to je elementarno neznanje. Tek u aprilu sledeće godine, trebalo je to neko da vas obavesti, moći ćemo da znamo efekte Zakona o javnim nabavkama. Uzgred, da bi ljudi koji su glasali za DS znali, gospodin Stefanović sve vreme kritikuje zakon koji je dobio najviše ocene i najveće pohvale od EU, od Evropske komisije, od OEBS, čak i od Venecijanske komisije, i od njih smo tražili ocenu i pokazali smo svima da možemo i mi očekujemo da će uštede biti između 300 i 500 miliona, ali ćemo to znati tek posle godinu dana primene tog zakona. To je jedino tad moguće. A zakon se primenjuje, da vas podsetim, od 1. aprila ove godine, sve ono što vi ne znate. Što se tiče agencija, rekli ste građanima da nismo ukinuli ni jednu. Ukinuli smo 19 agencija. Želeli smo mnogo više da ukinemo. Iz EU su nam tražili da vratimo dve, ako se ne varam, i naknadno još jednu. Time ćemo tek morati da se pozabavimo, ali na kraju smo ukinuli 16 od brojnih beznačajnih, nepostojećih i koje su služile za udomljavanje vaših kadrova. Gde ste vi to izmislili? Na sednicama poslaničke grupe vaše stranke, ili je to Đilasu palo na pamet – hajde izmislite to, slažite, pa šta ima veze, ako prođe da je neko zaposlio 10.000 partijskih ljudi, ito vam tako padne na pamet. A mi imamo zvanične podatke, da kada ste 2000. godine ušli u republičku vlast, bilo je 9.870 zaposlenih, a 2012. godine 28.914. Samo 19.000 ljudi ste zaposlili u administraciji, na račun poreskih obveznika Republike Srbije. Govorim o preciznim podacima, ne umem na drugačiji način da govorim. Govorili ste i o aflatoksinu ovde. Iz aflatoksina, u pravu ste, Goran Knežević nije izašao kao pobednik, iako ga ni jednog trenutka nisam osuđivao za tu aferu, jer tu aferu aflatoksin su izazvali neodgovorni, neobrazovani i ljudi koji su želeli štetu, veliku štetu Srbiji, i naneli su veliku štetu Srbiji, poput Gorana Ješića i njemu sličnih, podrazumeva se i DS, koja je nosila celu tu priču. Jer, uvek kada je trebalo naneti štetu Srbiji, poljoprivrednicima, seljacima, našoj zemlji, tu ste prednjačili, tu ste bili prvi i to ste radili i to ste uradili i po pitanju aflatoksina. Teško vam je da trpite istinu. Teško vam je da čujete argumente. Slušaćete ih. Slušao sam i ja laži i besmislice 20 minuta, a sada ćete da čujete malo argumenata, i to tačnih brojki. Što se tiče prisluškivanja, želim da vas obavestim, a izgleda da niste obavešteni gospodine Stefanoviću, da su lica koja su pokušala da prisluškuju, i predsednika Republike i predsednika Vlade, privedena licu pravde, i to neposredno pošto je ta akcija započeta. Privedena su četiri lica. Što se tiče gospodina Antonića, u pravu ste. Verovatno sam štitio gospodina Antonića i zato je protiv njega i još 29 lica podignuta optužnica i već se vodi sudski postupak. Što se tiče gospodina Cvijana, bilo šta da bude bilo kada dokazano na bilo koji način oko bilo kojeg pritiska, da mi donesete bilo koji papir, sem izjava funkcionera i članova porodice i ljudi iz DS, tog trenutka će gospodin Cvijan biti procesuiran, iako se nalazi u ovoj sali, i to slobodno mogu da govorim i pred njim, ali kada to bude dokazano. Što se tiče mojih nadležnosti, prvo ste govorili – imaš mnogo a sada se ne zna šta je, pa ste pominjali „ministarstvo straha“, valjda zato što sam jedini koji se ne plaši bogatstva Dragana Đilasa, valjda zato što sam jedini koji se ne plaši svih njegovih para i svih njegovih medija, valjda zato što sam jedini u ovoj zemlji kome ne možete da stanete na put jer sme da se obračunava sa kriminalcima i iz naših i iz vaših redova, i zato vam ja smetam. Smetam vam zato, i to građani Srbije treba dobro da znaju. Smetam vam zato što neću dozvoliti da govorite o Igoru Miroviću kao bogatašu, a vaše tužilaštvo mu je 2006. godine donelo akt kojem obustavlja dalje sprovođenje istrage protiv njega. Vaše tužilaštvo. Što ga niste uhapsili? Kažite to građanima. Pričate o „Behatonu“ iz 2004. godine. Što ga niste uhapsili? Što ga vaša policija nije uhapsila? Što ga gospodin Rakić nije uhapsio? Što ga vi niste uhapsili u to vreme? Imali ste i 2008, 2009, 2010, 2011. i 2012. godinu, pa ništa. Znači da nije kriminalac. A ko je sve kriminalac, ima još mnogo vremena da ustanovljavamo. Tek radimo ove 24 istrage. U okviru tih 24 istraga ide i ATP Vojvodina. Kako saznajem u preseku koji dobijam, kao šef službi, taj predmet je, čini mi se, završen i očekuje se realizacija. Plašim se samo da ćete da budete iznenađeni. Samo me to plaši, čini mi se. Što se tiče gospodina Šarića, moje pitanje gospodinu Stefanoviću je – što ga Đilas i vi niste uhapsili? Garantujem vam da ću da ga uhapsim. Đilas i vi niste bili sposobni, a ja vam kažem da ću da ga uhapsim. U tome se razlikujemo. Vidite, to je razlika u rezultatima. To je razlika u rezultatima. Četiri godine ste ga jurili, četiri godine ga niste uhvatili. Mi ga jurimo godinu dana. Posle toga, posle četiri godine mi kažite – bili ste jednako neuspešni kao mi. A da li ćemo, to ćemo da vidimo. Mislim da će mnogo manje da se čeka, a da će rezultat da bude neuporedivo drugačiji. Pričali ste o diskovima, misleći valjda na banane i ne znam šta. Pošto, onako, kad to nećete baš da izgovorite a da svi treba da razumeju o čemu se radi, da ne biste suviše naljutili Dačića, ne bi li vas ostavio i dalje da pljačkate Beograd i Beogradom a da meni to kažete na takav način, a onda očekujete da vam ja ne odgovorim na to. Moram da vam kažem da će i to biti istraženo. Sve će biti istraženo. Kod nas nema zaštićenih. Biće istraženo sve protiv Vučića, biće istraženo sve protiv Dačića, ali će biti istraženo sv i protiv svemogućeg i najbogatijeg, jednog od najbogatijih tajkuna u ovoj zemlji, Dragana Đilasa. Mislim da je to pošteno. Mislim da je to najpoštenije u ovoj zemlji, da se niko nigde ni iza koga ne krije – ni ja iza bilo koga, ni gospodin Dačić iza bilo koga, ni gospodin Đilas, pa makar da se ne krijemo ni iza svog bogatstva. Mislim da je to veoma, veoma pošteno. Što se tiče 50.000 do 100.000 radnika, znate kako to kaže gospodin Stefanović, ovo želim zbog građana Srbije da kažem, on s jedne strane se zalaže za reforme, s jedne strane bi želeo da budu efikasna preduzeća i to govore strancima i onda pred narodom kažu – ali oni hoće da otpuste ove radnike. Jeste li za to da mi otpuštamo, ili da ne otpuštamo? Nikako vas nisam razumeo. Postaraćemo se da otpustimo što je manje moguće ljudi, a da napravimo što je moguće više zdravih firmi. To je ono što ćemo mi da radimo. Samo nikako nismo čuli šta je to za šta ste vi? Samo to nigde i nikako nismo mogli da čujemo. Što se tiče Luke Bojovića, ako se ne varam, gospodin Bojović je u zatvoru. Ubice Nikole Bojovića su uhapšene u novouspostavljenoj saradnji između srpske i crnogorske policije, što mislim da je dobra vest za građane Srbije. Što se tiče pritvora o kojima govorite, inače sam protiv pritvora, kao instituta, koji se neretko koristi uz brojne zloupotrebe, pre svega u prethodnom periodu, ali ne bih isključio da ne postoje takve stvari i danas. Međutim, to nam govorite vi koji ste držali Gorana Kneževića 14 meseci u pritvoru. Četrnaest meseci su čoveka držali u pritvoru koji je dobio oslobađajuću presudu, koji se nije krio od suda i bežao od sudova, već dolazio na svako ročište i na kraju dobio oslobađajuću presudu. On nije hteo da tuži državu Srbiju. Goran Knežević je visokomoralan čovek i nije hteo da uzima milione evra od države Srbije. To bismo mi danas morali da plaćamo vaše brljotine, i ne samo brljotine, kako ste čoveku život uništili. Četvoro male dece ima. Bio u pritvoru 14 meseci. Niste mogli optužnicu da podignete za 14 meseci. Kada ste podigli optužnicu, bila je toliko jaka da su sudije donele oslobađajuću presudu. I vi nama ovde solite pamet o upotrebi i zloupotrebi pritvorskog instituta. Da li vi mislite da građani Srbije ništa ne znaju? Da li vi mislite da je vaša mržnja, i samo mržnja, i ništa više, može da pobedi argumente? Evo na svaku reč koju ste izgovorili sam odgovorio, na svaku reč. Nisam još na plakate u Novom Sadu. Veoma sam zabrinut zbog plakata koji su se pojavili u Novom Sadu. Zabrinut sam zato što znam da ih je štampala Demokratska stranka, a nije ih štampala sa mojim likom, nego sa likom Igora Mirovića, što znači da je Igor Mirović počeo da me ugrožava u vašoj opsesivnoj mržnji prema nekome iz Srpske napredne stranke. Veoma sam ljubomoran na Igora Mirovića po tom pitanju. Očekivao sam da ćete da odštampate plakate sa mojim likom, a ne sa likom Igora Mirovića ili bar zajedno da nas stavite. Nemam ništa protiv takvog društva i to bi bilo u redu, ali imam protiv društva sa vama. Vidite li, gospodine Krkobabiću, ako je tu, ko je kome omiljeni i kako se razgovara kada se otvoreno razgovara. To je baš lep taj otvoreni razgovor, kako je naglasio gospodin Stefanović. Uvek sam najviše voleo te otvorene razgovore. Kad on postavi svako pitanje i na svako pitanje dobije odgovor. Na jedno pitanje nije dobio odgovor. Pošto je rekao da ga deseti put ga postavlja – zašto se Vlada menja? Jedanaesti put ću pokušati da odgovorim, jer sam jedanput predvideo da će to da kažu. Pročitao sam šta je najbogatiji političar u Srbiji u nekim novinama izjavio i onda su to oni po 50 puta ponavljali. Onda sam unapred odgovorio, tako da jedanaesti put odgovaram i želim to zbog građana Srbije da izgovorim. Dakle, za razliku od Demokratske stranke koja je rekonstrukciju pokušala da pravi kada je doteralo cara do duvara i kada su imali neuporedivo niži rejting od mnogih političkih stranaka, mi to radimo na vrhuncu političke snage i političke moći zato što hoćemo da uradimo mnogo bolje i mnogo više stvari za Srbiju. Hoćemo da pokažemo, da, nešto smo napravili, neke pomake smo uradili. Mislimo da je u određenim sferama bolje, ali mislimo da može i mora da bude mnogo bolje. To je naša politika. Ako neko ne razume da neko želi bolje i više i da se ne zadovoljava, i da je sam sebi najteži i najveći sudija, da je sebi taj koji će da da težu ili lošiju ocenu od vas, mislim da onda to nije problem u nama, već je problem u vama. Taj odgovor je toliko konkretan, toliko ozbiljan i toliko odgovoran, da se tom odgovoru ništa ne može ni dodati ni oduzeti. Naš je cilj da Srbija bude normalna, pristojna i uređena zemlja. Zemlja u kojoj nećete moći da kažete jedan dan da ima nula optužnica iz organizovanog kriminala, a sutradan da kažete da nema nikakvih rezultata povodom Zakona o javnim nabavkama, što možemo da ustanovimo tek za sedam meseci ili osam meseci. Sve to znate, ali jedino što znate to je da sipate mržnju, misleći građani Srbije će da shvate kako je ovo nešto najgore, pa će da se okrenu protiv njih i potražiće spas u vama. Možda. Mi ćemo uvek da prihvatimo narodnu volju, ali kako mi se čini narodna volja trenutno nije nešto čime biste vi mogli da se podičite i na čemu biste mogli da gajite svoje političke ideje ili da vam narastaju vaše političke želje. Na kraju, želim da vam kažem samo jednu stvar, da bih završio u istom vremenu kada i gospodin Stefanović, izvinite ako je 12 sekundi, znam da vi možete da napravite dogovore, znam zašto vama smetam i smetaću vam uvek, to vam obećavam, ne kao političkoj stranci, nego pojedincima, ne svima iz vaše stranke, vas nekoliko, vama, gospodinu Đilasu i još nekoliko ljudi. Smetaću vam uvek. Ne svima. Ima tu mnogo, mnogo dobrih, poštenih, ozbiljnih i odgovornih ljudi. Mnogo ljudi koji mogu Srbiji da pomognu na različite načine, a vama dvojici i još nekima, u ovoj sali vas ima sedam, osam, ću uvek da smetati. Smetaću vam zato što nećete moći da napravite Srbiju u kojoj je vama sve dozvoljeno, vama unapred sve oprošteno, a nikom drugom nije dozvoljeno da vam bilo šta kaže, ili bilo šta učini protiv vas. Vama je dozvoljeno da budete najbogatiji u ovoj zemlji, vama je dozvoljeno da imate monopol na čemu god hoćete, da radite biznis koji hoćete, da mora da radi MBA Miljković na kineskom mostu, da na drugom mostu mora da radi druga firma, na trećem treća, a da ostali ljudi ne smeju to čak ni da primete. Ne, mi nećemo to isto da radimo, ali vam smetam zbog toga što ću to uvek da primetim i nikada vas se nisam i nikada vas se neću plašiti. Mene vaše bogatstvo ne plaši, mene vaše bogatstvo inspiriše da još poštenije, još hrabrije i još jače udarim po korupciji i kriminalu u ovoj zemlji i u tome me nećete zaustaviti.
Reč ima premijer Dačić.
Dozvolite da odgovorim gospodinu Stefanoviću na ono o čemu je govorio. Istina, ne znam da li je govorio kao šef poslaničkog kluba Demokratske stranke, ili kao politički direktor Ministarstva spoljnih poslova, kako još prima platu. Ne znam u stvari da li je on vaš čovek u našim redovima, ili vaš u našim, ili je mangup u našim redovima. Ličili ste malo na Marksa kada ste govorili o narodu, samo što je on govorio o opijumu za narod, a vi govorite o igrački za narod. Pošto već baratate kviskotekom, osobom A, osobom B, moram da vam kažem da u vaše vreme nije vladala ni osoba A, ni osoba B, već osoba C, odnosno Boris Tadić. On je bio i premijer, i zamenik premijera, i sve. Da vam kažem jednu stvar, ko god da je premijer osoba A, ili osoba B, ili osoba D, ili osoba E, vaša pozicija će uvek ostati ista. Govorio sam o 2008. godini, to sam već objašnjavao, zato što je to godina kada je počela ekonomska kriza. Nisam govorio o vladavini Mirka Cvetkovića, nego sam govorio o ekonomskim parametrima, koji su počeli da padaju prilikom svetske ekonomske krize. To nikakve veze nema, niti je motivisano bilo bilo kakvim parametrima koji bi se vezivali za vreme funkcionisanja te Vlade. Svi smo mi na propitivanju, i mi i vi. Kada govorite o stranačkim ljudima koje je predložio SPS, SNS eksperte, da vam kažem jednu stvar. Socijalistička partija Srbije je ovoj Vladi predložio Branka Ružića, Aleksandra Antića, kao stranačke ljude i Ivana Tasovca i Tomislava Jovanovića, kao nestranačke kandidate i zajednički sa gospodinom Vučićem, odnosno SNS, Vanju Udovičića, takođe kao nestranačkog kandidata. Možda niste informisani dobro. Možda se informišete iz ovih informativnih biltena koji izlaze svaki dan. Kada je reč o stezanju kaiša, u mom ekspozeu sam jasno rekao, niste ga čitali ni tada, verovatno ni sad - zato ekonomska politiku, koju ću kao premijer zastupati, neće pozivati na štednju i stezanje kaiša građana čiji je životni standard u prethodnom periodu doživeo drastičan pad. Govorio sam da ova Vlada, Skupština i svi drugi delovi državne vlasti, uključujući i finansijski sektor, moraju da dele sudbinu svoga naroda, pre svega u socijalno-ekonomskom pogledu. Ne može se pozivati na zamrzavanje ili smanjivanje plata i penzija, pri tom sebi povećavajući i onako previsoke plate i ne smanjujući nikakve privilegije koje imaju kao nosioci političke ili ekonomske vlasti. To što sam rekao tada, mislim i sada. Nelogično je da neko podržava, poziva na zamrzavanje plata i penzija, a njegove plate su, kao što je Fiskalni savet, njihove plate su od 150 čini mi se, do 200 hiljada dinara, 220 hiljada dinara, kaže gospodin Vučić. Lako je njima, njima da zamrznete, ništa ne bi osetili, a kada ovome sa 12 hiljada zamrznete platu ili penziju, vidite da to, ne samo da nije pravedno, nego nije ni ekonomski racionalno. Kad smo već kod ekspozea, podsetiću kako ste vi, gospodine Stefanoviću, obrazlagali svoje kandidate za ministre. 24. januar 2001. godine - Zoran Đinđić. Program Vlade je onaj program sa kojim je DOS pobedila na izborima. Taj program predstavlja i program ove Vlade. Mi ćemo ga u pauzi, zajedno sa ovim ekspozeom, u pauzi podeliti narodnim poslanicima. Sve ono što piše u tom izbornom programu jeste naša obaveza za mandat koji smo dobili poverenje. Toliko o ekspozeu. Čak nije ni za vreme čitanja, nego u pauzi. Kada je reč o kandidatima, sada dolazim do biografije, osnovnih podataka članova Vlade, najpre potpredsednika Vlade. Žarko Korać, Nebojša Čović, Dušan Mihajlović, Jožef Kasa, Momčilo Perišić, Aleksandar Pravdić, Vuk Obradović. Ministri: Božidar Đelić, Goran Novaković, Vojislav Milovanović, Goran Pitić, Aleksandar Vlahović, Marija Rašeta Vukosavljević, Gašo Knežević, Gordana Marković, Dragan Domazet, Dragoslav Šumarac, Obren Joksimović, Branislav Lečić, Vladan Batić, Dragan Milovanović, Dragan Veselinov i Slobodan Milosavljević. To je, drage kolege poslanici, dame i gospodo, program naše Vlade i to su ljudi koji treba da ga sprovedu u delo. Prema tome, gospodine Stefanoviću, nemojte da prigovarate drugima nešto što nije bila praksa i u vaše vreme. Na kraju, govorili ste o nekim požarima ispod naših stolica u vladajućoj većini. Govorili ste da je ovo najgora Vlada u 21. veku. Jedna je stvar samo čudna, kako ta najgora Vlada u 21. veku ima nadmoćnu većinu i to ne u Narodnoj skupštini Republike Srbije, nego u narodu Srbije. Da li je možda ovaj narod najgori u 21. veku? Zašto se vi borite, dame i gospodo? Da li se borite za poverenje naroda? Čime se mere rezultati vašeg rada? Brojem glasova koje imate. Prema tome, nemojte se sekirati da li će opstati ili neće opstati Vlada. Valjda bi vaš interes bio da padne Vlada. Ne, jedina politika DS koju danas ima je da nas kobajagi posvađaju, pa da oni valjda uđu u tu vlast, jer drugačije ne mogu. Još jednom, apsolutno ne bežim od bilo kakve kritike koja ima za cilj razgovor o suštini društva za koje se zalažu, o merama koje preduzimamo u ekonomskoj politici, o spoljnoj politici ove države. Kažete sada – dobro, Briselski sporazum, dobro, dobili smo otpočinjanje pregovora, ali nismo dobili datum. Znate šta, mislim da nije u redu da omalovažavamo ono što smo uradili. Ko god da je uradio, uradio je istorijsku stvar za Srbiju, za naš narod, za našu državu, jer smo otvorili vrata budućnosti Srbije. Neću i ne želim da se sporim oko simpatija ili antipatija. Želim samo da se sporim oko suštinskih stvari za Srbiju. Kojim putem želimo da idemo? Kakav je naš spoljno–politički položaj? Kakve ćemo probleme imati? Republika Srpska, njen položaj, pritisci koji slede u BiH, položaj našeg naroda na KiM, odnosi u regionu i stabilnost u samoj Srbiji, autonomija Vojvodine, problemi koje imamo na jugu Srbije, problemi u Raškoj oblasti, sve su to problemi sa kojima smo se svi mi suočavali kada smo bili na vlasti. Svako od nas ovde, dame i gospodo. Svako od nas ima svoj deo tereta, zajedničkog krsta koji nosimo kao država i kao narod na svojim leđima. Uopšte ne smatram za zlo da neko nekoga kritikuje, jer tamo gde svi misle isto, niko ne misli mnogo. Ali, hajde da napravimo krupan korak napred i to je cilj ove Vlade. Zato je valjda logično da se kaže da će Vlada biti dobra samo ukoliko je uspešna. U svakom slučaju, mislim da nije cilj nikome da sada se bori da bude osoba A, B, C, D, E. To nije suština. Ali, gospodine Stefanoviću, nije valjda osnovni način obavljanja vaše funkcije uloga Kalimera? Ne znam, nisam razgovarao sa Mrkićem, da li stižete da obavljate tu funkciju političkog direktora, s obzirom da ste ovde svaki dan u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Nadam se da ste dali značajan doprinos popravljanju međunarodnog položaja Srbije, a to znači da podržavate i ovu Vladu, jer logično je da biste podneli ostavku na tu funkciju, ili ste vi taj ekspert za kojim stalno tragamo. Ne teram vas ja sa tog mesta. Meni je drago da je šef opozicione poslaničke grupe politički direktor Ministarstva spoljnih poslova, samo mi malo nije jasan onda odnos, a naročito da li tako govorite kao politički direktor kada razgovarate sa drugima iz drugih zemalja? Još jednom da ponovim, ko je koliko nadmoćan ne meri se ovde, meri se na izborima. Što se tiče izbora, kao što je 100 puta ovde rečeno, nikakav problem nije da oni budu održani u bilo kom periodu. Ovde je bitno samo šta je najbolji interes Srbije u kom vremenu da oni budu obavljeni. Naša je zajednička procena bila da u narednom periodu probamo da radimo na realizaciji osnovnih ciljeva, a to je da radimo u interesu Srbije. Hvala vam.
Imam više prijavljenih po različitim osnovama, pa ću vam pročitati redosled. Prvi prijavljeni po Poslovniku je gospodin Srđan Šajn, pa po Poslovniku gospodin Žarko Korać, zatim replika u ime poslaničke grupe SNS - Zoran Babić, na izlaganje Borka Stefanovića, pa zatim Vladimir Cvijan, replika kao lično pominjanje, pa onda replika Borislava Stefanovića na izlaganje gospodina Vučića. To je ono što je do sada prijavljeno po redosledu prijavljivanja, u skladu sa Poslovnikom. Izvinite, to je Poslovnik. Sve što bih drugačije uradio bilo bi suprotno Poslovniku. Reč ima gospodin Šajn. Izvolite.
Poštovani predsedniče, želim da intervenišem jer ste prekršili član 107. kada govornika niste upozorili da ne može na uvredljiv način da se izražava i da govori da je to ministar ili da govori o osobi koja vodi ministarstvo straha, pre svega jer se radi o političkoj partiji čiji je član SO Kovačica pre desetak dana brutalno napao fizički glasače koji su glasali za listu „Pokrenimo Srbiju“, glasače koje je isti posle napao policajca pa je bio dva dana pritvoren zbog toga…
Gospodine Šajn, molim vas, povreda Poslovnika ne može se pritvoriti u repliku. To smo već u prvom delu sednice rekli. Ja vas razumem. Oduzeo sam doktoru reč pre manje od dva sata i zaista vas molim, shvatio sam suštinu.
Samo da završim.
Molim vas da ne ulazite u ovo što se odnosi na nešto što se ne dešava na sednici Narodne skupštine, jer povredu Poslovnika može učiniti samo predsednik vođenjem sednice Narodne skupštine, pa vas molim da u skladu sa tim završite svoju diskusiju.
Samo želim da završim sa poslednjom rečenicom, da kažem da je reakcija na to da vi imate ministarstvo i Vladu od koje imaju strah kriminalci mnogo bolja nego da imate Vladu od koje i njeni članovi imaju strah i građani. Hvala.
Hvala. Po Poslovniku se javio dr Žarko Korać. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Pozivam se na član 104. Danas, ne po prvi put, ovde je predmet rasprave ekspoze Zorana Đinđića. Hteo bih da pitam predsednika Vlade, gospodina Dačića, šta je povod da se krajnje neprimereno stalno vraća na to kako se on obratio poslanicima? Od tada je prošlo 13 godina i on je ubijen. Vi ste bili dobar student Fakulteta političkih nauka i sigurno ste naučili da se sve stvari tumače u nekom, kakvom takvom, istorijskom kontekstu, ali želim da vas podsetim da je septembra izabrana prelazna Vlada, jer je bila Vlada Jugoslavije, u kojoj je bio DOS sa Crnogorskom strankom, a da glavna Crnogorska stranka nije učestvovala na izborima. Dakle, Savezna vlada je bila sastavljena na jedan način, decembra su bili izbori i Vojislav Šešelj, kao predsednik SRS, je rekao da će nas tužiti i da će preko sudova, koji su nam bili nenaklonjeni…
Gospodine Korać, da vas zamolim…
Pozivam se na deo gde gospodin Dačić govori o tome da Zoran Đinđić nije imao ekspoze i praktično ništa nije rekao. To je tumačenje koje je svako ko je gledao ovaj prenos ili ko je sedeo u sali mogao da stekne. Tvrdim da to nije tačno, da je on imao ekspoze, u smislu da je govorio. On je rekao da je politički program DOS, koji se zvao „Mi pobeđujemo, a svi dobijaju“, bio taj politički program koji su građani sa skoro 70% podrške izabrali na tim izborima. Navoditi taj primer da bi se osporilo da je potrebno dati na vreme ekspoze je krajnje neprimereno. Još nešto bih vam rekao. Poslanici su tražili, možda ne nervozno, svako na svoj način, da se kandidati pojave…
Gospodine Korać, ako vama dozvolim, onda odmah moram da dozvolim svima.
Izvinjavam se. Hvala.
Reč ima gospodin Dačić. Izvolite.
Ja imam pravo da se javim za reč u svakom momentu, ja sam predsednik Vlade Republike Srbije. Gospodine Korać, zaista ni u kakvom negativnom kontekstu nisam želeo da spomenem Zorana Đinđića. Ovo je bila samo moja reakcija zato što se poslanička grupa stranke čiji je predsednik bio Zoran Đinđić ponašala potpuno suprotno od prakse koju su oni imali svih ovih 12 godina. To je tako bilo prilikom izbora svake Vlade. Jednostavno sam samo to želeo. Nisam rekao da gospodin Đinđić nije imao ekspoze, samo sam citirao deo koji se tiče programa, koji se tiče podele ekspozea poslanicima u pauzi, a ovde je traženo da se on deli unapred. Citirao sam i deo koji je reakcija na ono što ste vi svi zajednički tražili, a to je da ja obrazlažem biografije kandidata. Ono što vi niste radili, nemojte tražiti od drugih. Sa tog aspekta sam i spomenuo. Inače, vi znate dobro da, što se nas tiče, mene lično i stranke čiji sam ja predsednik, apsolutno ne želim da na bilo koji način bilo šta negativno kažem o premijeru koji je ubijen, o premijeru koji je nastradao od strane organizovanog kriminala. Nije to uopšte bio cilj bilo kakvih mojih replika, govora itd. Mnoge ideje, moram da priznam, mnoge ideje koje su u to vreme bile započete, nažalost, tek je ova Vlada uspela da realizuje. Hvala.
Po Poslovniku se javio gospodin Đurić. Izvolite.
Javljam se po čl. 106. i 116. Poslovnika. Ozbiljno je uvredio dostojanstvo Narodne skupštine gospodin Dačić. Prvo je rekao da je premijer, a onda je pitao narodne poslanike ili gospodina Stefanovića, kao političkog direktora Ministarstva spoljnih poslova, ne znam da li to gospodin Stefanović jeste, da li ovakve stavove koje iznosi ovde iznosi i u kontaktima sa strancima ili preko ministarstva? Vi ste premijer, gospodine Dačiću. Ili to znate ili ne znate. Meni nije normalno, ako je vama normalno, da šef poslaničke grupe opozicione stranke bude direktor Ministarstva spoljnih poslova, ali vi ste odgovorni za to.
Gospodine Đuriću, to nema veze sa povredom Poslovnika.
Kada govorite o gospodinu Đinđiću, on…
Ne mogu vam dozvoliti da nastavite.
Nisam završio. Imam dve povrede Poslovnika.
Odstupili ste od povrede Poslovnika i upuštate se u repliku sa premijerom. To neću dozvoljavati nikome. Javite se ponovo za povredu Poslovnika i ja ću vam dati reč, ali u trenutku kada pređete na repliku, to vam neću omogućiti, ni vama, ni bilo kome drugom. Reč ima gospodin Babić, replika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada neko kao što je to uradio gospodin Stefanović pre nekoliko dana, izađe i kaže da borbe protiv korupcije u Srbiji nema i da nije podignuta ni jedna optužnica, i kada obmane sve nas i srpsku javnost, i kada mu vrlo argumentovano kroz izveštaj Tužilaštva za organizovani kriminal dokažemo i dokumentujemo da je podignuto 180 optužnica i potvrđeno. Najmanje što sam mogao da očekujem je da izađe i da nam se izvini, i da kaže oprostite drage kolege narodni poslanici, oprostite građani Srbije bio sam nateran. Rekao mi je Dragan Đilas da moram da napadnem Aleksandra Vučića i SNS, oprostite morao sam to da uradim. Najmanje što sam očekivao je izvinjenje. Izvinjenje za stotine hiljada ljudi koji su protekle četiri godine ostali bez posla. Od onih 14,8% do 25,9% koliko ste ostavili u amanet ovoj Vladi Republike Srbije, najmanje što možete da kažete je da se izvinite tim ljudima, a ne da brinete sada o njima nekom naknadnom pameću. Umesto izvinjenja šta smo dobili? Dobili smo licemerje. Licemernu zabrinutost za kadrove koji sede u Vladi i koji će sedeti u Vladi Republike Srbije. A koja je alternativa? Šta nam pružate? Da li je alternativa diplomcu „Jejla“ možda Belić? Šta je? Autoprevoznik, mehaničar, vozač. Šta je? Siva eminencija Beograda? Glavni operativac Dragana Đilasa. Da li je to alternativa? Da li je alternativa za prof. dr Dragana Glamočanina recimo Aleksandar dr Šapić, možda? Da li je to alternativa koju vi gospodine Stefanoviću i DS i Dragan Đilas nudite građanima Srbije?
Gospodin Đurić po Poslovniku.
Član 106. i 107. Poslovnika. Dakle, niste opomenuli predsednika Vlade kada je govorio van tačke dnevnog reda, i to što je ispod svakog nivoa dostojanstva, pominjući čoveka i preuzimajući na sebe zasluge da je ostvario nešto što nije uspela Vlada Zorana Đinđića, u odnosu na čoveka koji nije živ, i koji nije ubijen samo u aktu kriminalnih krugova, nego u politički motivisanom ubistvu. Usput, gospodin Dačić je nepunih godinu dana nakon toga, nakon što je to političko ubistvo, zapravo uspelo, omogućio da bude izabrana nova Vlada, koja je vodila potpuno suprotnu politiku od one zbog koje je Zoran Đinđić, u političkoj akciji ubijen.
Doktor Radovanović. Samo po kom osnovu? Naravno, gospodin Dačić je imati prednost. Gospodine Dačiću izvolite.
Znate šta, samo ću reći nešto u jednoj rečenici. Što se tiče Zorana Đinđića apsolutno ni jednu ružnu reč nisam rekao o tome. Kada je reč o onome što sam rekao da su neke od tih ideja i način rada možda i realizovani u ovom periodu, imao sam u vidu da su i članovi njegove porodice govorili o tome da neki ljudi iz ove Vlade podsećaju radom na Zorana Đinđića. Ne znate valjda vi bolje od njih. Što se mene tiče nemam potrebe da se bilo kome od vas pravdam jer to što sam rekao, zna se šta je bio moj odnos prema Zoranu Đinđiću, bio mi je politički protivnik, a vi vidite koliko je vaša stranka još pri tim idejama i gde ste daleko danas otišli od toga. Prema tome, ako vi mislite da branite svoju stranku tako što ćete sada braniti Zorana Đinđića od mene, nema potrebe, jer on je bio predsednik Vlade, uspomenu na njega mi čuvamo i nastavljamo put za koji mislimo da je ispravan, a to je put prema Evropi. Prema tome polemiku o tome nemojte da vodite s mnom, jer ja samo govorim o maniru i načinu na koji ste vi radili, a koji sada vi nama prigovarate. Nemate na to pravo. Imate pravo, ali uvek morate da kažete – grešili smo, a sada vi uradite drugačije.
Po Poslovniku gospodin Čedomir Jovanović.
Član 27. gospodine predsedniče. Očigledno da vi pokušavate da uspostavite neke preduslove za neku manju ili više normalnu raspravu. Zaista vas molim da se ovo što je sada pokrenuto zaustavi. Nemojte testirati, ne naše strpljenje, ono nije sporno, nego našu spremnost da prelazimo preko previše očiglednih zloupotreba nečega do čega je nama čak i lično veoma stalo. Gospodine Dačiću, raspravljamo o rekonstrukciji vaše Vlade i neka na tome ostane. Mi smo želeli da razgovaramo sa kandidatima za ministre, ne predstavnici DS. Mislim da sam objasnio razloge. Vi to niste dopustili i to smo prihvatili kao okolnost na koju ne možemo da utičemo. Ostavite januar 2001. godine i odnose koji su tada bili potpuno drugačiji od onih koji postoje danas između vlasti i opozicije.
Replika, gospodin Cvijan, izvolite.
Uvaženi članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, malo pre me je pomenuo šef poslaničke grupe jedne opozicione stranke i sada verovatno on misli da se ja plašim da mu odgovorim zato što znam da ako mu odgovorim sutra ću biti na naslovnim stranama tabloida u vlasništvu šefa njegove stranke. E pa ne plašim se šefa njegove stranke, ne plašim se njegovih medija, ne plašim se tabloida gde on ima svoje vlasništvo i gde ima udeo u vlasničkoj strukturi. Neću više odgovarati na takve izveštaje koji su očigledno pravljeni čitanjem Alan Forda, Mikijevog zabavnika i tabloida u vlasništvu šefa te stranke. To su, ono što je gospodin Vučić rekao, ako imate nešto da dokažete, hajmo odmah na sud i to je i moje mišljenje. Zahvaljujem se gospodinu Vučiću što ima taj stav. Ono što moram da kažem i iskoristim ovu priliku, da postavim pitanje šefu te poslaničke grupe koji je mene pomenuo – a koji metod zapošljavanja vi primenjujete u Beogradu? Da li je to metod koji je u vodovodu? Primera radi u vodovodu podrazumeva da ljude zapošljavate preko posredničke firme, gde onda ta posrednička firma uzima procenat od plate. Sigurno se pitate odakle ovo znam. Od funkcionera vaše stranke koji više neće da trpe zulum vašeg predsednika stranke, pa obaveštavaju ljude u koje imaju poverenje, na primer, mene. Šta ćemo sa Apeksom i BusPlusom, da li je to način funkcionisanja koji vi predlažete? Naravno, sve je to dostavljeno nadležnim organima. Neću se mešati u istrage i rad tužilaštva, kao što ste vi svojevremeno, gospodine Stefanoviću, zajedno smo radili, sećam se i ja šta je bilo do 2010. godine, do marta kada niste izlazili iz kabineta uvaženog bivšeg predsednika Borisa Tadića. Šta ćemo sa Apeksom i BusPlusom, to je posebna priča, neka građani znaju da 8% svega što plate ide u privatne džepove, biće prilike i o tome da razgovaramo. Šta ćemo sa mostom? Da li je to način kako biste vi vodili Ministarstvo saobraćaja. Imamo još mnogo tih primera. Nisam mislio da se javljam, a slobodno javite šefu da me stavi na naslovne strane, nemam ništa protiv.
Replika, gospodin Stefanović.
Taj iz DS što ima poverenje u vas, njemu pomoći nema, zaista. Inače, ovo moram radi istine da kažem, stalno sam zaposleni u Ministarstvu spoljnih poslova. Mesto u sistematizaciji se zove politički direktor, to nije postavljeno lice. Ministar može u svakom trenutku da me stavi na bilo koje radno mesto, uključujući i kotlarnicu, nemam ništa protiv ali izgleda da ni za to nemate snage. Nažalost, nemam osam puta po dva minuta da odgovorim nego samo dva, tako da moram da konstatujem gospodine Vučiću da ste odgovorili na neka od pitanja ali niste na ona suštinska. Dakle, niste odgovorili ni na jedno pitanje iz ekonomije i socijale, poljoprivrede i sve ono što se tiče fiskalne politike, što sam vas pitao. Jer, jeste da gospodine Dželetović radi u „Telekomu“ to je tačno, ali sam vas lepo pitao – zašto ne radi u nekom gubitašu. Zašto tako ne iskoristiti tog stručnjaka. Imamo sedam struja u DS. Nemojte se baviti DS. Ako je i tačno da imamo sedam, a nije, to je potpuna besmislica, DS jedinstvena, vi imate 14 u svakom vašem odboru od Novog Beograda do Voždovca, pa dalje. Ali, kakve to veze ima sa ovom temom? To je vaša priroda, da umesto da se bavite svojim poslom, vi se izgleda bavite nekim spletkarenjem. Znate kad bi ja od Nebojše Stefanovića preživeo da mi neko kaže šta ste vi rekli meni, vi i gospodin Dačić. Pa dobio bih osam opomena do sada. Znači, molim vas predsedniče da vodite sednicu na odgovarajući način. Niti postoji mržnja prema vama, niti postoji prema vašoj stranci. Ja ne znam gde vidite mržnju kad vas istina boli, gospodine Vučiću. Ali je činjenica da niste propustili priliku da nam ponovo pretite, i to gospodinu Đilasu i meni, koji nismo hapsili Karića, pardon Šarića, a ni Karića. Mi ćemo da ih hapsimo. Gradonačelnik Beograda i šef pregovaračkog tima s Prištinom. Pa svaka vam čast. To je vaša filozofija. Vi mislite da je Tužilaštvo vaše, da je policija vaša, pa kažete vaši treba da hapse. Vi tako razmišljate. Taman sam se ponadao da ste vi jedina stvar koja se u Srbiji promenila – prevario sam se. Odmah ste pokazali pravo lice. Nestade i Veber i majice, i Singapur, sve kroz prozor. (Predsednik: Vreme.) Odmah pretnje. Niste nam rekli s kim se Luka Bojović sastajao. To sam vas pitao. (Predsednik: Vreme gospodine Stefanoviću. Dozvolio sam 30 sekundi, koje ste na početku imali.) Kako sad, sad vi 30 minuta, mi ćutimo, pa da.
Gospodin Vučić. Izvolite.
Gospodine Stefanoviću, da se ne biste žalili pred građanima Srbije i da ne biste izigravali kalimera, kako je to gospodin Dačić rekao, ovaj Poslovnik ste doneli vi iz DS, a niko iz SNS nije glasao. Dakle, tek toliko da građani Srbije znaju na šta se žalite. Ne žalite se na nas, već se žalite na sebe. Pošto su građani Srbije mogli da vide u tim osam puta po dva minuta dodatna tri minuta mržnje prema SNS, i meni lično, pretnju ni jednu niste čuli. Čuli ste jednu stvar za koju znam da vas je zabrinula, ali to nije bila pretnja. Ja ću je ponoviti, veoma sam precizno rekao – za sve u ovoj zemlji, za svaki potez odgovaraće i Aleksandar Vučić i Ivica Dačić, ali sam po prvi put rekao i za njegovo visočanstvo odgovaraće i Dragan Đilas. Izvinite, ako je to pretnja, onda je to nova definicija pretnje za koju ja nikad nisam čuo da je pretnja, kad nekoga stavite u isti položaj sa vama. Pri tome, gospodine Stefanoviću, ja nikada nisam video pomenutog gospodina Bojovića, ali nisam ni dobio nagradu najuspešnijeg menadžera u Dablinu za 11 hiljada evra, para građana Beograda, kao što je vaš predsednik dobio. I, ja nagrade kad dobijam, a retko ih dobijam, dobijam zato što sam ih zaslužio svojim marljivim i predanim radom, a ne zato što dajem pare građana Srbije za te nagrade. Što se tiče, gospodine Stefanoviću ekonomske i socijalne politike, trudio sam se u prethodnim danima da vam objasnim to na najozbiljniji mogući način, šta su naše namere. Sada ću pokušati ponovo. Što se tiče poreza i doprinosa, dakle onoga što mislimo u poreskoj politici da menjamo, to je da oslobodimo privredne subjekte prevelikih nameta, naročito one koji proizvode, i oni koji izvoze, da uvedemo neku vrstu progresivnog oporezivanja u kojem bismo ponovo podstakli one koji ljude drže u domenu sive ekonomije da zapošljavaju ljude, a oni koji imaju prevelika primanja da mogu da plate veći porez. Ta prevelika primanja su preko 100 hiljada i naviše. Mislim da ćemo napraviti temeljnu i ozbiljnu reformu, dakle pre svega fiskalnog sistema, preuzećemo odgovornost za to i nemamo nikakav problem sa tim. Što se tiče odnosa SNS naš odnos će biti takav da ćemo vas čuvati kao malo vode na dlanu. Brinućemo o vama sve vreme. Vi ste rekli ovde da ja govorim o odnosima u DS. Ja sam to odgovorio vama pošto ste vi pričali o odnosima u SNS. Sada vi to kao meni prebacujete da ja nešto pričam o vama. Ne interesujete me uopšte. Bavim se Srbijom. Bavim se problemima Srbije, budućnošću Srbije, a tamo one vidim vas, zato se ne bavim DS uopšte. Srbija je moj posao.
Reč ima gospodin Dačić.
Samo da prokomentarišem ovo što je rekao gospodin Stefanović, politički direktor, nije postavljeno lice, a što se onda zove politički? Kako se bira politički direktor? Po sistematizaciji, sve je to meni jasno, ali ne mogu da razumem da je politički direktor Ministarstva spoljnih poslova Srbije u novoj Vladi Republike Srbije, šef opozicione političke partije. Vi da se ne slažete sa ovom politikom ove Vlade, verovatno biste podneli ostavku. Pošto niste podneli ostavku, ili se vi slažete sa našom Vladom, ili sa našom politikom, ne razumem vašu poziciju. Jeste li vi osoba A ili osoba B?
Replika, Borislav Stefanović.
Vi znate vrlo dobro o čemu pričate, gospodine Dačiću, to je ispod svakog nivoa, ovo što vi radite. Lepo sam vam rekao, stvar je sistematizacije i ne mogu ja podneti ostavku na rešenje koje mi uručuje poslodavac, osim da dam otkaz na rad u kući u kojoj sam zaposlen na konkursu. Vi to vrlo dobro znate, ali hoćete od ovoga da napravite raspravu o mom radnom mestu? Ok, možemo i o tome da pričamo. Nije bila pretnja ta o kojoj ste govorili, gospodine Vučiću, nego ste rekli niz neistina, da su u pitanju tajkuni, najbogatiji ljudi koji imaju medije u svom vlasništvu i koji organizuju kampanju protiv vas. To su ozbiljne optužbe, i za tako nešto treba da date neki dokaz. Što se tiče imovine, uvek ću svoju menjati sa vama, to vi znate, čak i za 30 posto, nije mi problem, odmah, moju ličnu imovinu sa vama, evo odmah dogovoreno. Onda tu nemamo nikakav problem. Ponovo vam kažem, priviđa vam se mržnja, otvoreno vam to kažem nekoliko puta, boli vas istina, gospodine Vučiću, mržnje nema. Vi nosite jako tešku funkciju u teškom momentu za ovu zemlju. Mi postavljamo pitanja koja vam se ne sviđaju i mislite da vas mrzimo. Ako neko dobije nagradu u Dablinu, to nije isto kao kada se dobije titula „vojvode“ četničkog, razumete? Shvatam ja šta vas brine, zato što se ni Veber ni Singapur, ni čitači početnici, teško se uhvate kod vas u koren, vrlo brzo pokažete vaše izdanke? Razumete, čovek ustane ovde, vaš šef poslaničke grupe i najmonstruoznije stvari kaže ovde i nikom ništa. Znamo da vas šef voli, gospodine Babiću, ne morate 100 puta to da, i on zna da ga volite, nemojte to da radite. Hvala.
Gospodine Vučiću, izvolite.
Što se tiče mojih izdanaka, moram da vas obavestim, gospodine Stefanoviću, a znam da Vebera niste ni čitali, teško da znate i ko je, a što se tiče četničkih i partizanskih vojvoda, nisam ni jedno ni drugo, niti sam ikada bio. Nešto ste pomešali nekakve lončiće, ne znam o čemu se radi i nikada vam nisam pominjao temu četnika i partizana, jer ja mislim da to nikoga živog u Srbiji ne interesuje, sem vas iz DS. Možda biste u nekima od njih potražili spas, pošto drugog spasa za svoju politiku ne vidite, ali vam teško bilo šta na srpskoj političkoj sceni može pomoći. Dakle, što se tiče neistina koje sve vreme iznosite da nisam na nešto odgovorio, odgovorio sam, zapisao svaku reč koju ste izneli ovde i na svaku odgovorio, od prve do poslednje. Pošto ste rekli, tajkuni, mediji, i neki kriminalci koji prete, govorili ste o Šariću, pa pobrkali sa Karićem, pa ne znam ni ja više sa kim, a ništa od svega toga niste završili, nijedan postupak niste doterali do kraja, ništa nigde niste završili i uradili, ni Šarića, ni Karića, ni bilo koga trećeg, iako ne mislim da su za poređenje. Što se toga tiče, želim da uverim građane Srbije da ćemo mi svoj posao završiti, posebno po pitanju ovih najtežih, gorućih tema organizovanog kriminala koje godinama nisu završavane. Što se tiče tajkuna i bogatstva, ja nemam nikakvo bogatstvo. Sve što imam prijavio sam i mislim da sam po onome što su objavljivali mediji, ja ne mogu drugačije da zaključim, pri dnu te lestvice po bogatstvu. Nemam ništa protiv da neko bude bogat, nemam protiv bogatih ljudi, ali imam protiv onih koji nam drže lekciju o tome kako treba da se odnosimo prema siromasima i kako bi trebalo svi da budemo mnogo skromniji i mnogo manje bahati, a da budete ubedljivo najbogatiji u Srbiji. Izvinite, o socijaldemokratiji danas pridike nam drži danas DS čiji su lideri, ili lider, kako god hoćete, svakako jedni od najbogatijih ljudi u ovoj zemlji. Da li su to zaslužili ili ne, pa to je u redu. Da nisu, ne bi bili na slobodi. Nečim jesu, da li su to zaslužili svojom političkom moći ili svojom velikom pameti, ja ne sumnjam u pamet gospodina Đilasa iako znam da ni on nikada nije pročitao Vebera, iako znam da mu ni strani jezici ne idu baš najbolje, ali ni to nije naročito važno. Važno je da vam nagrade u Dablinu idu dobro, jer kad dobijete nagradu u Dablinu ja nemam ništa ni za ni protiv. To je možda i lepo za Beograd. Ali strašno imam protiv kad potrošite za to 11.000 evra para Beograđana, a za tih 11.000 evra znam koliko je obroka moglo u narodnoj kuhinji da se podeli, znam koliko je obroka u vrtićima moglo da se podeli, a pri tome nam se još i hvalite kako je neko tu nagradu zaslužio. E u tome se razlikujemo. Što se tiče političke scene u Srbiji ja znam da sam za vasnoćna mora, i to ću i da ostanem. To mi je namera i to mi je plan, iako uopšte nemam želju da se vama bavim, uvek ću negde kraičkom oka da vas čuvamo kao malo vode na dlanu, da brinemo o vama i da razmišljamo o tome da uvek na isti način mislite o meni, jer što vi gore mislite o meni Srbiji će biti bolje i Srbija će uvek ići napred.
Replika gospodin Stefanović.
Sve te istrage su pokrenute u vreme prethodne vlasti, naravno ne od vlasti već od ljudi koji se bave tim poslom profesionalno, gospodine Vučiću, ali ste ih vi sve zaustavili, to je činjenica, pošto još ne vidimo kraj za Darka Šarića, ne vidimo kraj toga, to je činjenica. Pažljivo sam vas slušao gospodine Vučiću. Činjenica je isto tako da mi uopšte ne mislimo o vama na načinkako vi mislite o nama. Vaša nadmoć koja se bazira na klimanjem glavom, davanjem komplimenata, veličanje u medijima, epitetima u vašoj pameti, načitanosti su stvar koja govori o vašem okruženju, ali nemojte tražiti da cela Srbija bude fascinirana. Mi vas doživljavamo kao jednog normalnog čoveka koji je intelektualac koji vodi važan resor i privatno šta mislimo o vama je irelevantno. U političkom smislu mi smo protivnici, ponavljam vam, mržnje nema. Mržnja je kategorija imanentna vašoj političkoj grupaciji. Vi ste izmislili patent za to, vrlo dobro znate o čemu pričam. Inače, spomenuli ste gospodina Kneževića. Jeste, bio je u pritvoru predugo, po mom ličnom mišljenju, otišao je u SNS pre završetka postupka, postao je ministar maltene iz pritvora i zamislite kada je postao ministar izriče mu se presuda. Šta mislite, kakva je presuda? Oslobađajuća ili osuđujuća? To je vrlo zanimljivo. Inače, to da li smo mi socijaldemokrate a vi nekacentra-desno ili ne znam šta ste više, pošto programa nemate, ni plana, to ostavite biračima i tu se slažem sa vama. Mislim da uopšte nije dobro, gospodine Vučiću da kažete u pedeset i nekom minutu vašeg izlaganja – ja se vama ne bavim, baš nas briga, ja se bavim Srbijom. Pedeset i nešto minuta se bavite isključivo nama.Dignite se iznad nas, gospodine Vučiću, moćni ste. Šta ćemo vam mi iz opozicije? Gledajte vi kako ovu zemlju da izvedete iz krize i nahranite narod i da im date posao, znam da se slažemo.
Gospodine Stefanoviću, dva minuta i 25 sekundi. Reč ima gospodin Vučić. Izvolite.
Izdićiću se gospodine Stefanoviću iznad vas i više vam neću odgovarati, ovo je poslednji put da vam danas odgovaram i to ne zato što ne bih mogao da sad kažem da ono što ste izgovarali je mnogo strašnije nego sve u prethodnom periodu, iako sam siguran da vam to nije bila namera. Vi ste hteli da kažete da je sudija, a to govorim zbog građana Srbije koji poznaju tu ženu, Maja Kovačević Tomić, koju dobro znate iz zna se kog perioda, donela presudu pod našim pritiskom, po našem nalogu oslobađajuću, dali ste to hteli da kažete gospodine Stefanoviću, na onakav način glumeći celu ovu predstavu? Da li ste hteli da kažete da je Goran Knežević u stvari kriv i da je trebalo da dobije osuđujuću presudu? To su strašne stvari, gospodine Stefanoviću, da se vi na takav način mešate u rad pravosuđa, pa kažite, Maja Kovačević Tomić, perjanica srpskog pravosuđa je kriminalac i pod takvim pritiskom je donela takvu presudu, a donela je neke od najznačajnijih i najtežih presuda u našem društvu, ali izgleda niste znali ko je donosio tu presudu. Rekli ste da je oko Šarića zaustavljena istraga. Šta pričate, čoveče? Šta pričate čoveče, dnevno imamo sastanke tim povodom? Imamo specijalne timove koji se time bave, šta pričate čoveče, znate li u kakvu opasnost ovu zemlju dovodite takvim izjavama? Znate li sa kim mi radimo na tome, sa najvažnijim svetskim službama? Šta pričate, u kakvu opasnost ovu zemlju dovodite, hoćete da kažete da se u ovoj zemlji štiti najteži oblik kriminala? Vi za četiri godine niste prišli Darku Šariću, a ja odajem priznanje onima koji su učestvovali u borbi protiv Darka Šarića, a vama obećavam da će biti uhvaćen. Vi kažete – prekinuta istraga, šta pričate čoveče? Na osnovu čega, odakle vam to? Ko vas je to slagao, ko vas je to obmanuo ili kako možete da tako obmanjujete javnost? Ako to nisu bili dokazi mržnje onda ne znam šta su? Što se mene tiče, u pravu ste, izvinjavam se građanima Srbije, izvinjavam se svim eventualno vašim simpatizerima, posebno simpatizerima DS koji misle drugačije od vas, više se neću javljati za reč, kao što ste vi rekli, baviću se Srbijom. Hvala najlepše.
Replika gospodin Babić.
Ko mene voli a ko ne voli, ili ko voli gospodina Stefanovića ili ne voli, ne treba da opterećuje ni ovaj visoki dom niti građane Srbije. Međutim, ja imam jedno pitanje za gospodina Stefanovića. Kada ste iskreni, gospodine Stefanoviću? Kada govorite istinu? Na hodniku, pre samo par sati kada ste mi se izvinjavali što ste preterali sa tvrdnjama da ni jedna optužnica nije podignuta, pre samo par sati, gospodine Stefanoviću, pogledajte me u oči, ispred vaše kancelarije u hodniku? Da li ste tada govorili ili sada kada ponovo tvrdite da su neki postupci zaustavljeni, neke istrage zaustavljene? Samo recite, kada ste, ako ste spremni? Ja sam spreman da idem i na detektor laži za tu tvrdnju, a vi još jednom, pogledajte mi u oči i recite da tako nešto nije istina, a desilo se samo pre nekoliko sati, gospodine Stefanoviću. Nemam problem kada neko dobije nagradu u Srbiji, radujem se. Nama trebaju nagrade, nama trebaju pobednici, imam problem kada se ta nagrada kupi, ali kada se kupi od novca građana Beograda, jer ne može da se dobije. Dobija se za dela a ne za zlodela. Zlodela su kada se nasledi dug od 50 miliona evra, što je nešto normalno za prestonicu i za grad veličine Beograda, a šta se ostavlja? Koliki je nivo duga sada grada Beograda? Devetsto miliona evra. Ko će to da plati? Koje su nove vrednosti, koji su infrastrukturni objekti urađeni? Kada ćete jednom već reći kolika je cena mosta, bez kamata, sa kamatama, sa pristupnim saobraćajnicama, bez pristupnih saobraćajnica? Hajde da o tome malo govorimo. I samo recite, kada ste iskreni, šta se to probudi u vama kada se upale kamere?
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, dragi prijatelji, zaista imam obavezu i moram da reagujem na opasne tvrdnje koje su ovde izrečene i da postavim pitanje. Ako se izriču tako ozbiljne sumnje u zakonitost pravosnažnih sudskih presuda koje su donete u Srbiji, postavljam pitanje ko je doneo te presude? Ko je doneo te presude? Da li ih je donela politička stranka, da li ih je donelo sudsko veće? Da li ih je donelo sudsko veće posebnog odeljenja Višeg suda u Beogradu u kojem nije promenjen ni jedan jedini sudija? Kako neko može ovde pred građanima Srbije u ovom domu da blati te ljude? Da li je to možda neki odjek iz prošlosti, kada je, recimo, predsednik sudskog veća, koje je izreklo četrdesetogodišnje kazne zatvora ljudima koji su pokušali atentat na Vuka Draškovića, ljudima koji su ubili Ivana Stambolića, dakle tom veću i tim sudijama reklo da nisu dostojni sudijske funkcije? Da li je to taj eho prošlosti, kada najboljeg sudiju najurite zato što neće da vam služi? Gospodine predsedniče Narodne skupštine, zaista zahtevam kao ministar pravde i državne uprave Republike Srbije da se na ovakav način, bez ikakvih dokaza, ne blate najviši nosioci pravosudnih funkcija u Republici Srbiji. Te nosioce niti sam birao ja, niti ste ih birali vi. Izabrala ih je na te funkcije skupštinska većina u ovom uvaženom domu. Ne ulazim u to koja je to skupštinska većina bila, ali ako neko tvrdi da je tako notorna neistina istina, onda neka izađe to i pred građanima ovde neka dokaže. Kakav je to način da se takav neko na tako odgovornom mestu blati? To su iste te sudije koje su izabrane u nekom prethodnom vremenu, koje danas određuju nekom drugom pritvor. Ne radi to niko od nas ovde. Prema tome, ako imate primedbe na njihov rad, a vi se obratite tamo gde su nadležne službe za to i nadležni organi za to. Izgleda mislite da je sve onako kako vi zamišljate da treba da bude ili kao što ste vi radili, pa mislite da ako je neko u prošlosti zvao sudije i govorio im kako da postupaju i kako da sude i kako da određuju pritvore, da to rade i danas. Gospodo, tu ste se prevarili. To nikome normalnom ovde ne pada na pamet da radi, a vi možete samo sa nostalgijom da se sećate toga vremena i da maštate još kako je to bilo i kako biste vi to radili. Zaista sam smatrao za obavezu da reagujem u ime nosilaca pravosudnih funkcija koji se ovde blate, koji nisu u prilici da odgovore i gde se njihova stručnost, njihova sposobnost, njihova profesionalnost na jedan krajnje nekorektan način izvrgava ruglu. Zahvaljujem.
Pravo na repliku, narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Ne znam čemu ova nervoza? Podsetiću samo i zbog građana, ne zbog vas, pošto vama istina nije mila, šta sam rekao. Dakle, izrazio sam čuđenje da se ministar izabere dok nije završen krivični postupak do kraja. To je prva stvar. Drugo, isto što je činjenica i što je pogodilo gospodina Vučića, u toj istrazi oko Darka Šarića, tj. njegove finalizacije, nema rezultata. Šta je tu sad problem? Problem je u tome što hoćete u svemu da imate 100 poena, šta god vaš lider da dotakne, da se pretvori u zlato, a to teško ide zato što Srbiju vučete u nazad i onda kada vam neko ovako nešto kaže, slušamo ovakve potpuno neverovatne stvari. Neverovatne stvari smo čuli na koje ja neću čak ni odgovarati. Nema potrebe. Mislim da ste zaista pokazali pravo lice i mislim da, kao što sam rekao ovde i gospodinu Vučiću, a i drugim predstavnicima Vlade, nekoliko puta, vezano za ničim izazvane afere koliko imamo optužnica za organizovani kriminal, ponoviću - nula za krivična dela opšteg kriminaliteta. I to sam rekao i žao mi je što se gospodin Vučić i ja uporno ne razumemo, a ne razumemo se jer to njemu ne odgovara. Ono što je sigurno, to je da je zastrašujuće da neki ljudi ovde su iskoristili, time hoću da završim, ponovo ime Zorana Đinđića, a nisu dostojni da budu u istoj rečenici sa njim. Molim vas, ako išta drugo, ako nas već vređate, pretite nam, govorite da smo tajkuni, kriminalci, hajde već jednom završite to. Pohapsite sve članove DS i vladajte bez opozicije u ovoj zemlji. Uradite ono što najbolje znate, pretite, hapsite, ali, gospodo, od vas milost ne tražimo, a ne bi je ni dali. Hvala.
Reč ima gospodin Dačić. Izvolite.
Samo fali još sud svoje partije. Gospodine Stefanoviću, ja nisam uvredio Zorana Đinđića. Isto tako, vi nemate pravo da vređate mene da ja ne mogu biti u istoj rečenici sa njim. Naučite se da poštujete druge, zato što sam veoma birao reči kada sam govorio o Zoranu Đinđiću. Voleo bih da se prema njemu tako odnose i njegovi politički naslednici u raznim političkim strankama. Od onog spiska ljudi koji su bili u Vladi Zorana Đinđića, mnogo njih više nije na istoj strani. Ne želim da povodom Zorana Đinđića sada vodimo raspravu, jer to nije tema, pa vas isto tako molim da ne vređate druge zato što svako ima svoje dostojanstvo, svako ima svoje mišljenje o događajima i o ljudima.
Narodni poslanik Saša Milenić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, apelujem na član 107. i dostojanstvo doma povodom nesrazmernog razmahivanja priča o hapšenju među narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Kada predsednik Vlade i prvi potpredsednik Vlade govore o tome, govore sa stanovišta političke identifikacije sa resornim funkcijama, koje su, ako ćemo baš do kraja, više oblik prisustva slobodnog građanstva i izabranih predstavnika građana nad ovom komponentom sile u resoru Vlade, ali to da se političke partije nadmeću, pa još vređaju time da li dovoljno hapse ili ne hapse. U Republici Srbiji političke partije nad tom temom nemaju nikakve ingerencije valjda i ne znam kako se političke partije osećaju pozvanima da knjiže političke poene na osnovu procesa koji su isključiva nadležnost državnih organa koje mi nadziremo, a kojima ni na koji način ne upravljamo? Dakle, meni se polako, slušajući to, kosa pretvara, iako sam je ošišao, u frizuru gospodina Tasovca. Kako može Narodna skupština Republike Srbije da raspravlja o tome da li partije intenzivno hapse? Ustavom Republike Srbije je političkim partijama zabranjeno neposredno vršenje vlasti, naročito u tako osetljivim prerogativima vlasti, kao što je primena sile. Mislim da se na to mora reagovati u ime ustavnog poretka i Republike Srbije.
Ja to nisam doživeo na isti način kao i vi, ali, ako vi insistirate, možemo se o tome izjasniti u danu za glasanje. (Saša Milenić, s mesta: Ne.) Reč ima gospodin Selaković. Izvolite.
Kao i malopre moram da reagujem i zbog pravosuđa i zbog građana koji su bili u prilici da već po koji entiput ovde slušaju izrečenu neistinu. Ne znam da li neko može u svega nekoliko minuta tako da demantuje samoga sebe. Verujem da smo svi pri čistoj svesti, zdravoj pameti i dobrog sluha i da je ovde izrečeno da su istrage prekinute, ne kao što je rečeno nekoliko minuta nakon toga da istrage nemaju rezultata u pokušaju da se demantuju sopstvene reči. Rečeno je da su istrage prekinute. Verovatno kao što je pre neki dan, pa i opet sada rečeno da je broj podignutih optužnica za organizovani kriminal nula. Ne znam šta je potrebno nekome, šta je jači dokaz do izveštaja nadležnog tužilaštva koje podnese i kaže do u tančine za svaki broj istraga. Moguće je da je neko zaboravio da je pre 13 meseci zatečeno svega, podvlačim, svega tri istrage. Svega tri nedovršene istrage. Toliko je nasleđeno. Građani su imali prilike ovih dana da čuju koliko je optužnica podignuto. Šta je potrebno još da se dogodi da bi neko zaista stao pred činjenice i video da, podignuto je toliko i toliko optužnica za krivična dela organizovanog kriminala. Šta je organizovani kriminal, a šta nije, to je definisano zakonom. Pre neko veče smo razgovarali o tome. Ali, malopre je opet izrečena neistina, prvo je rečeno – istrage su prekinute, a onda kada se repliciralo to je rečeno – pa nisam to rekao, rekao sam da istrage nemaju rezultata. Gospodine predsedavajući, molim vas da se zaista više takve notorne neistine koje negativno utiču na rad pravosudnih organa ne ponavljaju i ne tolerišu. Zahvaljujem.
Hvala. Borislav Stefanović, replika.
Gospodine ministre hvala vam na pojašnjenju i preciziranju, sada nam je jasno, dakle nisu prekinute istrage, hvala na preciziranju, vi ste samo neefikasni. Dakle, nisu prekinute istrage, nego vi to ne znate da završite. Mislim da je to sada svima jasno. Ono što sam hteo sigurno da završim sa tim i zaista se više neću javljati, žao mi je jako što Vlada nije odgovorila i na jedno suštinsko, ekonomsko, fiskalno i drugo pitanje, osim priče o tome kako treba smanjiti troškove, povećati prihode, nije odgovoreno ni za Kopaonik, ni za hotel, ni za ugovore koje niko živ nije video, na mnogo toga niste odgovorili gospodo, ali ste rekli da mi ovo radimo po nečijoj instrukciji. Moram da kažem sledeću stvar – nikad u životu nisam radio pod nečijom instrukcijom, niti sada, pogotovo kada smo u političkoj areni. Za mene je instrukcija građani Srbije, koji u sve većem broju otvaraju svoje oči i vide da u Srbiji u kojoj se više uhapsi nego zaposli sreće nema, i vide da u Srbiji u kojoj se preti političkim protivnicima i zatvara, nikakve budućnosti nema. Lepo je imati jednog čoveka iz kog izvire sva moć, ali lepo je to gospodo ta vatra kratko traje i mnogo peče i naš narod je navikao kako sa tim da se izbori i znače i ovaj put. Hvala.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Da li je nešto efikasno ili nije efikasno, kako je efikasnost shvaćena od vas, izgleda to smo imali prilike da gledamo u prošlosti i ja o tome neću da pričam. Imali smo prilike da vidimo i na osnovu izveštaja koji je pokojna Verica Barać podnela, pa o tome kako je prethodna Vlada reagovala na te kriminalne podatke koji su izneti u 24 slučaja. Sada imamo prilike da vidimo da će za manje od 20 meseci biti zatvorena istraga za svih 24 slučaja i biti podignute optužnice. Ako je to neefikasnost, neka je na čast onome ko je tako nešto u stanju da kaže. Ali, taj neko je pre nekoliko minuta rekao da su sve istrage prekinute, a posle toga je rekao pa ne samo nisu dale rezultate. Taj neko je pre nekoliko dana rekao da je podignuto nula optužnica za krivična dela organizovanog kriminala i danas to kaže, pa građani su dovoljno svesni da sami sude po podacima koji su ovde podneti. Neko ustane i kaže paušalno tako neku ocenu, a neko dođe i donese dokumentovano izveštaj Specijalnog tužilaštva za borbu protiv organizovanog kriminala. Građani najbolje znaju i vide kako se sprovodi borba protiv korupcije i organizovanog kriminala i znače to adekvatno da ocene i na izborima, kao što će znati da ocene i onoga koji je rekao nula podignutih optužnica, a optužnice su podignute protiv 117 lica, ako je to nekome nula onda on treba da se pozabavi samim sobom.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, po Poslovniku.
Član 27. gospodine potpredsedniče. Morate reagovati, opozicija ima svoja prava. Ona za to odgovara pred građanima, ali predstavnike Vlade mora obavezivati nešto što gospodin Selaković nije spreman da ulazi…
Molim vas nemojte ići u repliku.
Ne idem u repliku, samo želim da vam skrenem pažnju da ne očekujete od naše poslaničke grupe da ćuti pred izjavama ministra pravde koji zna da će istrage biti završene tako što će neki ljudi biti optuženi. Da li su se one vodile da bi se ljudi optužili ili da bi se raščistilo? Vodite računa o tome gospodine potpredsedniče, jer su spiskovi…
Gospodine Jovanoviću, današnja praksa i inače praksa je da ako se reklamira Poslovnik da se onda samo reklamira Poslovnik a ne da zloupotrebljavate Poslovnik za repliku. Nije dozvoljeno mnogim poslanicima danas, zato ni vama ne mogu to dozvoliti. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, po Poslovniku.
Poštovani gospodine predsedavajući, malo mi je teško da vama ukažem na povredu Poslovnika koju je učinio predsednik Narodne skupštine, jer on sada ne predsedava, zamenili ste se. Ipak zbog dostojanstva ovog doma moram da vam ukažem da se ovako sednica Narodne skupštine ne vodi. Nisu nas ovde ministri birali da se dernjaju na nas. Ne plašimo se mi kada se neko dere na nas ili drami, jer to je odlika ljudi koji nemaju snagu argumenata da ubede građane Srbije i opoziciju da su u pravu, onda počnu da galame na nas i da nam prete prstom. Nismo se mi plašili tog prsta ni kada je držao snajper, ni pendrek, pa se ne plašimo ni sada. Dakle, molim vas da makar upriličite ton ove rasprave, da bude u skladu sa ovim visokim domom. Mi smo narodni poslanici koji biraju ministre, ne biraju nas ministri, niti predsedik Vlade i potpredsednik Vlade biraju nas. Oni su ovde došli da ih mi biramo. (Dejan Radenković, s mesta: Nećeš ti glasati za njega.) Ja za njih hvala gospodu Bogu, glasati neću jer volim ovu zemlju, a vas molim da mi ne dobacujete. Dakle, gospodine potpredsedniče neprijatno mi je da vama ukazujem na povredu u predsedavanju predsednika Narodne skupštine, ali sam dužan da branim dostojanstvo ovog visokog doma i narodnih poslanika. Hvala.
Uglavnom sam danas ovde bio prisutan. Uopšte nisam shvatio da je ovde bilo pretnji. Stvar je svakog pojedinca što se tiče visine tona i na koji način on govori. Mislim da je čak i prijatnije kada nekoga čujete šta govori nego kada uopšte ne čujete šta govori. U tom smislu smatram da nije bio povređen Poslovnik. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Članovi 106. i 108. Činjenica je da sam se uzdržavao na bilo koji način da se uključujem u diskusiju koja je otišla apsolutno van teme. Druga stvar, imamo situaciju da je ovde sa nama kao jedan od kandidata za ministra i gospodin Saša Radulović, koji je stečajni upravnik u „Modi“ u Debeljači, a činjenica je da su neke stvari inicirane upravo od strane njega prema funkcionerima SNS……)
Gospodine Mikoviću, molim vas, nemojte. Reč ima narodni poslanik Balša Božović, po Poslovniku. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, član 107. stav 1. Ne znam po kom osnovu ministar Selaković govori, a kamoli da deli moralne lekcije DS. Želeo sam samo da dodam da ćete uvek, ministre Selakoviću, biti upamćeni po tome što je za vreme vašeg mandata sud rekao da se Bajrakli džamija sama zapalila. (Predsedavajući: Ne, nemojte gospodine.) … da se Bris Taton sam ubio i da niko nije palio ambasade po Beogradu.
Gospodine Balša, ni vama neću dozvoliti repliku. Ukazali ste na povredu, a ja ću vam odgovoriti po kom osnovu vam neću dozvoliti. Ministar je govorio po osnovu člana 96. i ima pravo kao ministar da odgovori na određena pitanja koja postavljaju narodni poslanici. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem. Pozivam vas da razmislite i da mi obrazložite kako sprovodite član 27. za koji ja smatram da vređate, jer se ne starate o redu na sednici. Naime, data je reč ministru Nikoli Selakoviću. Pitala sam tokom rasprave u prethodnim danima da li je on ministar koji podnosi ostavku. Meni je objašnjeno, neporecivo, da se menja samo ministarstvo i da on nastavlja rad kao ministar po Zakonu o ministarstvima. Ako je to tako, onda danas ne može da dobije reč, jer danas ne razgovaramo o ministrima koji su u predlogu za izbore. Ako nije tako, onda će ministar Selaković da bude biran. Ako će da bude biran, onda nam nedostaje njegova ostavka. Član na koji se vi pozivate važi za sednice na kojima se donose zakoni. U toku je posebna sednica čiji je dnevni red izbor članova Vlade. Ovlašćeni predlagač, jedini mogući ovlašćeni predlagač je predsednik Vlade, kada je u pitanju izmena manje od polovine ministara ili mandatar, kada se nakon saziva ili promene skupštinske većine donosi odluka o novom mandataru kome mandat poverava predsednik Republike Srbije zato što može da skupi većinu. Nijedan od tih slučajeva nije na delu u toku ove sednice. Vaša je obaveza da nađete načina na osnovu člana 27. da se starate o redu na sednici i da se starate o pravilnoj primeni Poslovnika Narodne skupštine. Kao što sam imala predlog kada je bio u pitanju Zakon o ministarstvima, tako sam i juče i danas i sada imam predlog. Obavestite Narodnu skupštinu da je prvi potpredsednik Vlade neko ko zamenjuje predsednika Vlade na ovoj sednici, to je dozvoljeno i obavestite ko još od ministara zamenjuje predsednika Vlade na ovoj sednici. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po povredi Poslovnika.
Reklamiram povredu Poslovnika član 107. U duhu da ova rasprava uđe u jedan normalniji tok, nažalost, nisam često bio taj koji je uvodio u normalan i demokratski tok i zbog tega želim da iskoristim ovo reklamiranje Poslovnika o kojem ne želim da se glasa i da se ovom visokom domu i građanima koji nas gledaju izvinim što sam deo privatnog razgovora interpretirao ovde, što u principu nije u duhu sa demokratskim pravilima i pravilima ponašanja u ovom visokom domu. Vi znate da gotovo sve poslaničke grupe rade na kodeksu ponašanja narodnih poslanika. Ja sam deo tog tima i eto ga još jedan razlog, makar i moj lični primer, da taj kodeks ponašanja treba da bude usvojen, makar ja bio prvi od onih koji će biti po tom kodeksu ponašanja sankcionisani. U svakom slučaju, pozivam sve kolege, uz još jedno izvinjenje, da argumentovano nastavimo sa daljom debatom i sa razgovorima o Vladi Republike Srbije. Hvala.
Podržavam vaš predlog, ali dobro znate da to od predsedavajućeg ne zavisi mnogo, pogotovo kada su u pitanju reklamiranja povrede Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, po Poslovniku.
Gospodine potpredsedniče, naravno da puno zavisi od osobe koja vodi računa o primeni Poslovnika tokom ove rasprave. Reklamiram član 27. Vi ste dužni da upozorite i ministre i potpredsednike i predsednika Vlade ako tokom svog govora izlaze iz okvira koji su prihvatljivi za nas kao predstavnike opozicije. Kako može ministar pravde da izjavi u parlamentu, posle višeminutnog nastupa u kome kritikuje opoziciju zbog toga što raspravlja o nekom sudskom rešenju, da izjavi kako će istrage biti završene i podignute optužnice? Šta vi mislite o tome, gospodine Dačiću, kao predsednik Vlade? Da li je to zemlja u kojoj želimo da živimo? Juče smo u raspravi, gospodine potpredsedniče, rekli da nam nisu potrebni dežurni krivci za svaku epohu, ljudi koje ćemo staviti na stub srama, linčovati i tako lagati sami sebe. Nije Srbija ovakva zbog pojedinaca. Ako se te istrage vode, valjda se vode da bi se uspostavio red u zemlji. Neka odgovaraju oni koji su prekršili zakone, ali nije nam potreban novi Goran Knežević.
Gospodine Jovanoviću, reklamirali ste povredu Poslovnika.
Jeste. Starajte se o tom Poslovniku. Opomenite ministre da ih obavezuje red kao i nas.
Reč ima ministar Nikola Selaković.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, zaista zahtevam od vas da kada neko tendenciozno, namerno krivo interpretira ovde izrečene reči takođe bude predmet vaše opomene. Da li sam ja rekao da će se istrage završiti? Rekao sam da će se istrage završiti, jesam. Evo, pitajte. Vrlo dobro znam šta sam rekao. Promenilo se nešto u Srbiji. Nekada ste mogli za šest meseci da pohapsite 12.500 ljudi i da nemate ni 100 optužnica, ali se u Srbiji nešto promenilo. Danas kada se neko drži u pritvoru, mislim da postoji znatno veći stepen odgovornosti zato što nosioci pravosudnih funkcija samostalno ili nezavisno, u zavisnosti od toga u kom pravosudnom organu rade, odlučuju o tome šta će i kako će raditi. Dakle, zaista vas molim da kada neko ovde pokušava da nekorektno interpretira izrečene reči, da bude za to i opomenut. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, povreda Poslovnika.
Član 27. Da li možemo jednom da se dogovorimo da u ovoj Skupštini ne može nikakav član Vlade, ministar, bilo ko ko nije narodni poslanik, da bilo šta zahteva od predsedavajućeg Skupštine, da traži da on bilo šta radi? Po Poslovniku se starate vi. Ako narodni poslanici smatraju da to ne radite na dobar način, oni imaju pravo na to. Nismo u sindikatu, koncentrišite se. Samo narodni poslanici imaju da traže. Drugo, odredba člana 116. o redu na sednici Narodne skupštine. Nije prvi put gospodinu Selakoviću da ovo radi. Direktno se obraća poslanicima koji čak i ne učestvuju u raspravi, preti im. Da li vam je sada, gospodine Dačiću, jasno zašto ne treba da se pozivate i da pominjete Zorana Đinđića i politiku Zorana Đinđića? Zbog toga što imate ministra pravde koji 15 minuta nakon toga osporava akciju „Sablja“. Zbog toga je to problem.
Gospodo narodni poslanici, molim vas samo malo. Molim narodne poslanike da ne dobacuju. Vi možete biti zadovoljni ili nezadovoljni sa vođenjem sednice. Na to imate pravo, ali nemate pravo da burno reagujete. Dozvolite da vam narodni poslanici kažu šta imaju i da ja ocenim da li je neko prekršio Poslovnik ili ne. Molim vas samo da zapišem ko ima pravo po Poslovniku da se javi - Srđan Miković, Ljiljana Lučić, Čedomir Jovanović. Reč ima Srđan Miković, povreda Poslovnika. (Srđan Miković, s mesta: Gospođa Ljiljana Lučić je pre mene.) Imam redosled. Molim vas da se prijavite.
Član 116. i član 103. zajedno sa članom 27. Ne postoji mogućnost, ukoliko se Poslovnik Narodne skupštine poštuje od reči do reči, da bilo ko dođe sa strane drži predavanje narodnim poslanicima, a naročito predsedniku ili predsedavajućem Narodne skupštine, šta treba da rade? Postoji poslovnička mogućnost da na osnovu člana 103. narodni poslanik usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine i da se tako nešto ukaže. Ali, u svakom slučaju, ne postoji mogućnost da neko, a naročito ne onaj ko, ukoliko bi se striktno poštovao Poslovnik, ne bi ni imao pravo ovde da govori na ovaj posebnoj sednici Narodne skupštine. Nema nikakvih problema kada se izglasava određeni predlog zakona i razmatra neki predlog zakona, da svi članovi Vlade koji su ovlašćeni kao takvi od strane Vlade da govore, ali u ovoj situaciji to nije u redu. Došli smo u situaciju da raspravljamo o mnogim temama koji su van dnevnog reda. Povukao sam se kada ste mi ukazali da sam otišao van teme. Povukao sam se, ali nisam primetio da su drugi učesnici u raspravi, naročito oni koji nemaju pravo da diskutuju na današnjoj sednici, povukli o diskusiji. Svestan sam zato što sam u diskusiji pomenuo određenu prijavu specijalnom sudu prema funkcionerima SNS i svestan sam da će tog trenutka da mi bude oduzeta reč.
Vreme, gospodine Mikoviću. Nisam shvatio nameru ministra da traži od predsedavajućeg da se ponaša mimo Poslovnika. Prema tome smatram da nije povređen Poslovnik. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Lućić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Povreda Poslovnika član 27. Gospodine predsedavajući, vidim da vi imate teškoća da primenjujete član 27. Poslovnika u kojem je jasno definisano da na ovakvoj sednici i sa ovakvim dnevnim redom ministar Selaković ne može da dobije reč, a vi mu i dalje dajete reč. Za to imam razumevanja, vi ste deo vladajuće koalicije. Iskreno, kao opozicioni poslanik, kad god se javi ministar Selaković uživam, zadovoljna da javnost Srbije vidi kako izgleda Vlada, kako izgledaju ministri ove Vlade koja za sebe kaže, naročito potpredsednik te Vlade, da vodi Srbiju u pravcu modernizacije i evropeizacije. Imamo ministra, koji ovde to nekoliko puta dokazuje, koji ne zna elementarna pravila ponašanja u parlamentarna pravila ponašanja u parlamentarnoj demokratiji, ne zna odnos Vlade i parlamenta. To je ministar koji je pre neki dan ovde u parlamentu tražio krivično odgovornost za poslanike. (Predsedavajući: Vreme.) Molim vas, dozvolite mi da završim. Zašto se on danas isto ovako ponaša u parlamentu? Zato što je potpredsednik Vlade da je on pogrešio. Pazite, imamo ministra pravde koji ne zna da članom 103. Ustava niko ne može… [[isključen mikrofon]]
Ne može. Jednostavno ne može, jer kakve veze ima govor ministra sa povredom Poslovnika? Povreda Poslovnika se isključivo odnosi na predsednika Skupštine. Reč ima Čedomir Jovanović, povreda Poslovnika.
Gospodine potpredsedniče, član 27. Ako vi niste u stanju da se ponašate u skladu sa Poslovnikom, onda to recite, iako vrlo dobro znate ko može sa nama da razgovara tokom ove sednice. Nemam lično protiv da učestvuju svi predstavnici Vlade, želeo bih i kandidati za ministre da mogu da razgovaraju. Ali vi se pozivate na taj Poslovnik kada isključujete našoj koleginici mikrofon posle 60 sekundi, iako mislim da je ovo prvo javljanje po Poslovniku. Molim vas, primenite taj Poslovnik. Primenite član 98. Poslovnika. Prekinite ovu raspravu pa utvrdite da li šef jedne poslaničke grupe, u ovom slučaju se radi o meni, da li sam ja izneo neistinu kada sam vas opomenuo na Poslovnik koji vas obavezuje da privedete redu čak i ministra pravde, koji je ovde pred vama izjavio kako se istrage vode i kako će biti podignute optužnice, a ne kako se istrage vode i kako će javnost saznati istinu. U ovom trenutku ste vi čovek koji vodi parlament. To dugujete građanima Srbije. Nisu nam potrebni Kneževići. Nije nam potreban Bubalo koji je u pritvoru zbog toga što nešto nije uradio a morao je nešto da zna. Nije nam potreban taj strah koji nam dolazi vikendom kada kreću policijske racije radnih grupa koje posle godinu dana sami kriminalizujete. Red ovde uspostavite ili nemojte da radite taj posao. Poštujem vaše godine. Nikada nismo imali nikakav lični politički sukob. Molim vas, primenite Poslovnik. Proglasite pauzu u radu pa onda utvrdite da li je ministar pravde ovde rekao da mi zapravo ne živimo u pravnoj državi, što je osećaj gotovo svakog predstavnika opozicije, ili ja zloupotrebljavam svoje poslovničko pravo i onda kaznite mene. Ali nemojte da sve može da se kaže, jer ako sve može da se kaže, može sve da se uradi.
Vreme, gospodine Jovanoviću. Reč ima Neđo Jovanović, povreda Poslovnika.
Gospodine predsedavajući, meni i poslaničkoj grupi SPS više nije jasno zbog čega je narodni poslanik Bojan Đurić danas aboliran? Aboliran je da ne primenite prema njemu sankcije predviđene Poslovnikom. Ili je ovo po ko zna koji put, a otkako ja slušam već drugi put, da reaguje na taj način što se najpre poziva na povredu Poslovnika i to, navodno, pozivajući se izlaganje ministra Selakovića, a onda koristi priliku da se opet obrati premijeru. Razumem želju poslanika iz opozicije da se obraćaju danas premijeru i potpuno mi je jasna. Još sam sigurniji da premijer jedva čeka da odgovori na njihova pitanja i ja to svakako neću učiniti umesto njega. Ali mi ne možemo biti ni u kom slučaju diskriminisani u odnosu na one koje ste vi privilegovali. U konkretnom slučaju na kolegu Đurića i na ostale kolege iz opozicije, koji upravo danas i juče zloupotrebljavaju Poslovnik na eklatantan način. Pozivaju se na Poslovnik da bi vodili polemiku. Mislim da tome više nema mesta i da konačno vi predsedavajući treba da reagujete prema svima onima koji to ubuduće budu radili. Hvala vam.
Hvala i vama. Mislim da imam jednake aršine prema svima. Smatram da nije povređen Poslovnik. Reč ima Srđan Milivojević, povreda Poslovnika. Posle njega je Aligrudić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, molim vas da iskoriste poslovničko pravo iz člana 112. i da odradite pauzu u radu dok se ne uspostavi red u sali i dok se ne vratimo dnevnom redu, da vodite računa o članu 108. Poslovnika, koji kaže da se o redu na sednici Narodne skupštine stara predsednik ili predsedavajući. Naročito molim sve u sali, a pogotovo ministra pravde da poštuje član 4. Ustava Republike Srbije. Oprostite što moje skromno pravničko znanje nije takvo, ali moram da vas podsetim da član 4. Ustava kaže da uređenje vlasti počiva na podeli vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku. Zamolio bih nas koji smo zakonodavna vlast i koji biramo ministre, da mi opominjemo predsednika i predsedavajućeg šta mu je činiti po Poslovniku. Goste u parlamentu da zamolimo za strpljenje dok ih ne izaberemo za ministre najbolje Vlade od dolaska južnih Slovena na Balkan, jer ako niste najgori, onda ste verovatno najbolji.
Gospodine Milivojeviću, budite uvereni da imam argumente da privedem ovu sednicu kraju. Prema tome, nisam za to da prekidamo. Samo pokušavam da vas razumem i da vam dopustim da iskažete svoje mišljenje. Međutim, instrumenti postoje da se ova sednica privede kraju, a ja ne želim da ih primenim. Smatram da povrede nije bilo. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Imam generalnu primedbu na član 27. Vi vrlo dobro znate da se mi ovih dva, tri dana nismo javljali po Poslovniku, niti smo koristili pravo na repliku. Bilo je jedno javljanje juče oko tehničke stvari i to je sve. To ima direktnu vezu sa mojom primedbom koju sada imam da iznesem. Ovo naše ponašanje je krajnje suzdržano do sada. Pokušaću da ga objasnim u pet sekundi i da obrazložim povredu Poslovnika na koju ukazujem. Naime, način vođenja sednice, ne odnosi se na vas lično, gospodine potpredsedniče, vi prosto tu zamenjujete predsednika u ovoj situaciji, i ta vrsta povrede još traje, jer nešto što uzrokuje neprekidno repliciranje i neprekidno podizanje Poslovnika u ruku i odvlači Skupštinu od suštine i rasprave o suštini. Tome doprinose svi. Predsedavajući ima obavezu da povede računa o načinu rasprave, tempu i mora da razgovara o tome sa prisutnim ministrima. U pravu je gospođa Čomić kada tvrdi da postoji povreda Poslovnika kada je reč o načinu javljanja ministara, ali mi iz DSS nismo insistirali na tome, jer smatramo da je to formalizam koji nije ključna stvar ovde u čitavoj raspravi. To može da se prevaziđe tako što će Dačić stalno tražiti reč, pa onda zamoliti da reč uzme neki od prisutnih ministara. To se može jednostavno prevazići. Jeste, to je formalna prepreka, ali nije suštinska. Suština je u tome da predsedavajući treba da ima obavezu da u razgovoru koji se obavlja, ne samo u sali, nego i van sale, što da ne, to je prosto normalno u političkom životu, utiče na način komunikacije kako bi se što manje ovakvih situacija izazivalo. Mi dva dana čekamo priliku da naši ljudi dođu i da govore da bi govorili o suštinskoj razlici koja postoji između nas i Vlade, po tome da Vlada ide u pogrešnom smeru, a ne u dobrom, kao što oni pričaju. Mi ne možemo da otvorimo tu priču …
Vreme. Po kom osnovu se javljate gospodine Đuriću? (Bojan Đurić, sa mesta: Po Poslovniku ili po replici.) Možete, ali ne vidim po čemu je sada povreda Poslovnika.
Član 27. Rekli ste da je bolje kada se glasnije govori – član 27. i član 107.
Molim vas, ovo je već treći put da je član 27. i neću vam dozvoliti. Nemate pravo. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u proteklom periodu i ova dva dana koja su vezana za rekonstrukciju sam se svega i svačega naslušao. Ne mogu da kažem da su neke primedbe, koje su bile tu izrečene, bile neosnovane, ali moram da primetim da je mnogo toga bilo neosnovano, bezrazložno, iako to neki žele da predstave da misle najbolje Srbiji. Oni su često u svojim izjavama iznosili paniku i nemir među građane. Da bismo uopšte mogli da merimo rezultate ove Vlade, da bismo mogli da odredimo pravce u kojima će da se okreće i u kojima će da se kreće nova rekonstruisana Vlada, hajde prvo da pogledamo kakvu je to Srbiju zatekla SNS i tadašnji mandatar za sastav Vlade Republike Srbije gospodin Ivica Dačić. Da pogledamo kakvu smo to državu nasledili, šta je urađeno za ovih godinu dana, da li je to mnogo, da li je to malo, da li je to dovoljno. Situacija u Srbiji je bila sledeća. U pravosuđu smo imali jednu neuspelu reformu, pa još jednu neuspelu reformu neuspele reforme. Ta oblast uopšte nije bila uređena. Imali smo strahoviti pritisak i od međunarodnih organizacija koje bave tim pitanjem, a i od EU, da se oblast pravosuđa konačno uredi. Reforme, jedne, pa druge, takođe neuspele bilo je izloženo i tužilaštvo. To je što se tiče jedne grane vlasti i nosilaca pravosudnih funkcija. Valjda zbog izuzetno dobre i uspešne reforme korupcija je bila svuda prisutna. Da stvar bude još gora, na snazi je bio Zakon o javnim nabavkama koji je bio prepun rupa koje su dozvoljavale koruptivne elemente. Imali smo slučaj da se 60% javnih nabavki vodi po skraćenom postupku i u pregovaračkom postupku. Oni koji danas brane ovaj zakon treba da ih bude sramota. Poreski sistem je bio u potpunom kolapsu. Siva ekonomija je zauzela preko 30% tržišta, a i ono što je funkcionisalo u poreskom sistemu nije izvršavalo svoje poreske obaveze. Potpuni prekid bilo kakve saradnje sa međunarodnim finansijskim organizacijama zarad dnevne politike, neuspelih projekcija budžeta i nemogućnosti da se nađu rešenja za probleme koji su tada tištili Srbiju. U bankarskom sektoru, odsustvo kontrole banaka i finansijskog tržišta. Samo bih hteo da vas podsetim na čuvene afere koje su vezane za „Agrobanku“ i za „Razvojnu banku Vojvodine“, gde je Centralna banka, Narodna banka Srbije potpuno zakazala, a da je vice guverner nagrađen, koji je bio zadužen za kontrolu poslovnih banaka, tako što mu nije falila ni dlaka sa glave. Da stvar bude još gora, jedini posao Centralne banke tada je bio da pokuša da zaustavi pad dinara prema evru, a jedini način na koji je to radila je bio prodaja deviznih rezervi i to u iznosu od milijardu i 350 miliona evra. Pored toga, kurs je nastavio da divlja. Svakako jednoj takvoj situaciji možemo da zahvalimo ekstra dobrom zakonu koji je prethodna Vlada donela, a to je Zakon o deviznom poslovanju koji je u suštini dozvoljavao nekontrolisan odliv deviza, evra i bilo koje druge valute van platnog sistema Republike Srbije i da novac završava u poreskim rajevima. Naravno, onaj najveći problem koji je Republika Srbija tada imala jeste politička situacija vezana za probleme sa Kosovom i Metohijom, koja je takođe blokirala priključenje Srbije EU. Naravno, jedan potpuni gubitak poverenja građana Srbije nealbanske nacionalnosti koji žive na teritoriji Kosova i Metohije, koji su raznim obećanjima i pravljenjem barikada na koje ih je terala izvršna vlast u Beogradu, izgubili potpuno poverenje u institucije koje se nalaze u Republici Srbiji. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, predsedniče Vlade, kandidati za ministre, takvu smo Srbiju zatekli pre 13 meseci. Sada se postavlja jedno normalno pitanje - ako ne valja Zakon o NBS, ako ne valja Zakon o javnim nabavkama, ako ne valja Zakon o deviznom poslovanju, ako imamo neuspele reforme pravosuđa, kakav je cilj bio napraviti Srbiju? Zakoni se donose da se određene oblasti urede, a cilj uređivanja tih oblasti je da se pruži pravna sigurnost svim građanima pred državnim organima. Zato što imamo te loše zakone, kao što je stari Zakon o javnim nabavkama, Zakon o deviznom poslovanju koji je promenjen i koji još treba da se promeni, daju za pravo da ovaj visoki dom je često donosio zakone koji su, izgleda, bili u interesu finansijskog lobija i često spominjanih tajkuna. To je odsustvo svake odgovornosti prema građanima, ako smo mi koji smo birani od građana Republike Srbije živeli u jednoj takvoj državi. Sada pitam sve kolege poslanike - da li žele da žive u takvoj državi, kakvu smo nasledili 2012. godine, ali ne sa pozicije narodnog poslanika, sa pozicije političara, nego sa pozicije običnog građanina, koji je jedini put ima priliku da vodi politiku kada izađe na glasanje? Ako bi uspeli u svojim glavama da se postavimo na to mesto, potpuno sam sigurna da ne bi želeli da u takvoj državi mi da živimo. Kao rezultat takve jedne politike imamo jedan strahovit odliv građana Srbije koji beže iz Srbije u inostranstvo. Ne mislim tu na ove koji su završili prestižne fakultete, ima i njih, mislim na one obične. Samo iz Braničevskog okruga, koji ima 200 hiljada stanovnika, 60 hiljada ljudi je u dijaspori, i to u poslednjih nekoliko godina taj broj se drastično povećao i koliku je neko dolinu suza ovde u Srbiji napravio, ne samo da odlaze tamo na privremeni rad, nego se odriču svoje države i uzimaju državljanstvo tih zemalja u koje su otišli. Dotle smo doveli Srbiju poslednjih 12 ili 13 godina. Slušam ovde tirade o tome kako građani Srbije gube posao, a niko ne želi da prihvati odgovornost da je 2008. godine 1.999.476 ljudi bilo u radnom odnosu, da je gubitak radnih mesta u 2009. godini bio 110 hiljada i da se broj smanjio na 1.889.085 zaposlenih. Godine 2010. broj zaposlenih se smanjio na 1.795.775, odnosno za 96 hiljada, 2011. godine broj zaposlenih se smanjuje na 1.746.138 zaposlenih, manje za još 50 hiljada. U 2012. godini na 1.727.000, za 19 hiljada. Za vreme prethodne Vlade 295 hiljada građana Srbije izgubilo je posao, nezaposlenost je bila na nivou 25,9%. Takva je bila situacija. Mnogo se stvari promenilo od tada. Promenjen je Zakon o javnim nabavkama za koji su sve ozbiljne međunarodne institucije rekle da je dobar. Pošto vidim da moj kolega iz DS, šef poslaničke grupe nije tu, očigledno da o jednoj stvari, kada su javne nabavke u pitanju, govorimo, a ne razumemo se. Svrha jednog Zakona o javnim nabavkama jesu uštede, ali na taj način da ono što se plati iz budžeta u skladu sa zakonom stvarno toliko i košta, a ne da bude zidanje kroz razne ugovore i anekse ugovora, pa čak i da se ne sprovede Zakon o javnim nabavkama. Da li je problem što je to postalo krivično delo – zloupotreba u postupku javnih nabavki? Meni nije. Izgleda da nekima jeste. Kada je u pitanju bankarski sektor, Narodna banka sada vrši kontrolu poslovanja i banaka, nadam se da će Ministarstvo finansija sada sa novim ministrom daleko ozbiljnije da kontroliše devizno poslovanje svih privrednih subjekata, ali mogu da vam kažem da je danas kurs 114,34, a da je, kada je sadašnji guverner preuzimao dužnost, bio 119,06, da je sada razlika, dan za dan u godini, negde oko četiri dinara i da se to u Srbiji do sada nije desilo. Da vas podsetim, 2001. godine jedna marka je koštala 30 dinara, 60 je bio evro. Sada razmislite dokle smo dogurali za godinu dana. Kada je u pitanju zapošljavanje, počeli su da se dešavaju manji pomaci, tako da je nezaposlenost danas smanjena na 24,3%. Reforma pravosuđa je sprovedena onako kako je jedino mogla da se sprovede, a to je izvršenjem odluka Ustavnog suda.Politički problemi koji su vezani za KiM se rešavaju i konačno je Srbija nastavila postupak priključenja EU. Ono najveće zlo za koje se mi često napadamo, to je borba protiv organizovanog kriminala i korupcije, mogu da vas obavestim, gospodo poslanici, vas i sve građane Srbije, da je tek počela. Kao što se vi mi zalažemo da se zakoni koje mi donosimo poštuju, mislim da je vreme da državni organi to prihvate, a znam da mnogi već jesu i da na tome uporno rade i da zakone, ne samo poštuju, nego i sprovode u delo. Zašto onda, kada je sve ovako i kada je u skoro svakoj oblasti bilo napretka, se vrši jedna ovakva rekonstrukcija? Srbija je išla jednim tempom, koji nije bio za hvalu, u propadanje velikom brzinom. Pročitao sam vam namerno neke podatke, da shvatite kakve su to razmere bile. Prosek gubitka posla u poslednje četiri godine prethodne Vlade je bio – 74 hiljade ljudi je gubilo posao godišnje, dok se država neprestano zaduživala, neprestano podizala kredite, da bi kako-tako obezbedila bilo kakav privid ekonomske sigurnosti, zarad političkih sitnih poena. Imamo privatizaciju koja po meni nije uspela, imali smo poljoprivredu koja je bila u haosu, sa neplaćenim subvencijama, bez prerađivačke industrije i sa nelojalnom konkurencijom koja je uvozila smeće koje nije bilo za ljudsku ishranu. Sve ovo se danas koliko-toliko dovelo u red. Dinar je stabilan, spoljno-trgovinski deficit se smanjuje, poreski sistem funkcioniše onako kako je to moguće, sa onim problemima koje je do sada imao, a privreda je u jednom postepenom zamahu do nekog oporavka. Da li je to dovoljno? Mi u SNS smatramo da to nije dovoljno. Nije dovoljno i to je razlog rekonstrukcije ove Vlade. Čini mi se da se sve ove godine u Srbiji gajio jedan kult nerada, kult toga da je bolje da neko radi u državnoj upravi, a ne u fabrici, i da na taj način ostvari svoje želje i ambicije. Zaboravilo se da u državi u kojoj otac i majka ne ustaju ujutru u sedam sati, ne budi ih sat da idu na posao, ne može da se preživi. Ne može ni u onoj država u kojoj deca ne idu u školu zato što smatraju da, ako i završe školu, neće naći posao adekvatan svojoj stručnoj spremi. Sve su to problemi koji su nasleđeni i smatramo da baš ovi novi ministri, koji su sada predloženi od predsednika Vlade, na tome treba najviše i da rade. Naravno da će najveći pritisak da bude na gospodina Krstića, mnogo se očekuje od Ministarstva finansija. Znamo mi da tamo ima puno problema, ne samo u poreskom sektoru i u poreskoj kontroli, već i u deviznom poslovanju. Želim da vam skrenem pažnju da na to posebno obratite pažnju, jer se nekako taj deo funkcije izmigoljio iz ruku Centralne banke i prebačen je na Ministarstvo finansija, po Zakonu o ministarstvima i Vladi. Mislim da ćete tu svašta da pronađete kada budete začeprkali. Kada je u pitanju gospodin Radulović, takođe se očekuje oporavak privrede. Međutim, i treći ministar od koga se najviše očekuje jeste gospodin Dragan Glamočić, ministar poljoprivrede, jer vas trojica treba da nosite budući razvoj Republike Srbije. Srbija nije ništa drugo nego poljoprivredno-agrarna zemlja. Oni koji se zanose da će probleme u Srbiji da reše nekom teškom industrijom, grdno se varaju. Baš taj deo srpske privrede je najviše upropašćen. Kada pogledamo strukturu naših izvoznih roba, primetićemo da Srbija veoma malo izvozi poljoprivrednih proizvoda, uglavnom poljoprivrednih sirovina. Sa tim treba da se prestane i treba da se okrenemo prerađivačkoj industriji. To je, naravno, posao ministra privrede i ministra poljoprivrede, a Ministarstvo finansija da poreskim zakonima, subvencijama, a voleo bih da nemamo samo subvencije po površini obradive zemlje, već i subvencije za ono što je gotov poljoprivredni proizvod i izveze se van teritorije Republike Srbije, da pomognemo na određen način iz budžeta razvoj privrede, razvoj poljoprivrede, industrije na svaki način, a ne da podižemo kredite da bismo kupovali sebi političku budućnost ili eventualno obezbedili još neki dan opstanka na vlasti, baš zato što SNS ne želi dAAa građani Srbije žive u vreme suza, već želimo da oni budu zadovoljni i srećni. Smatramo da ovi rezultati koje su imali prethodni ministri daju nadu da će ovi novi ministri da budu još bolji i zato ćemo u Danu za glasanje da podržimo Predlog za izbor novih članova Vlade.
Gospodo narodni poslanici, reklamirali su povredu Poslovnika dr Janko Veselinović i Čedomir Jovanović. Obadvojici ne mogu dati reč, jer ne mogu završiti do 18,00 časova, jer je svega minut vremena. Prema tome, završavamo danas sa radom i nastavljamo u ponedeljak u 11,00 časova. Hvala.