Dame i gospodo poslanici, kao što ste čuli, pred nama je danas paket od četiri zakona o statistici, koji se odnose na klasifikaciju, statistiku i popise. Klasifikacija delatnosti je opšti standard prema kome se vrši razvrstavanje privrednih društava, preduzetnika i drugih oblika organizovanja u delatnosti. Zakon o klasifikaciji delatnosti registruju jedinice razvrstavanja donete 1996. godine. Od tada do danas, dogodile su se krupne promene u postupku registracije. Zakonom o registraciji privrednih subjekata, registracija je uređena na potpuno nov način i taj posao sada obavlja Agencija za privredne registre. Republički zavod za statistiku više ne vrši razvrstavanje privrednih subjekata u delatnosti. Takođe se javila i potreba za revizijom klasifikacije delatnosti. Kao osnova za izradu klasifikacije delatnosti koja se sada primenjuje uzeta je evropska klasifikacija, koja se u EU primenjuje od 2008. godine. Ovo su razlozi koji su uslovili donošenje novog zakona kojim će se, u novim okolnostima, normativno utvrditi osnov da Republika Srbija propiše klasifikaciju delatnosti koja će sadržajno i strukturno odgovarati klasifikaciji delatnosti EU. Važećim zakonom o zvaničnoj statistici uređeno je prikupljanje statističkih podataka i utvrđeno koji su republički organi ovlašćeni za sprovođenje određenih statističkih istraživanja, donetih 1982. godine. (Predsednik: Gospođo ministar, izvinite, hoćete li samo malo bliže mikrofon, čujnost nije baš najbolja.) Važećim zakonom o zvaničnoj statistici uređeno je prikupljanje statističkih podataka i utvrđeno koji republički organi su ovlašćeni za sprovođenje određenih statističkih istraživanja. (Predsednik: Gospodo poslanici, da bismo mogli gospođu ministar da čujemo, molim vas da bude mira u sali.) Postojeći zakon donet je 1982. godine. Promene koje su nastale u organizaciji privrednih subjekata i u institucijama društvenih delatnosti, kao i u organizaciji državnih organa, takve su prirode da zahtevaju donošenje novog zakona o statistici. Tokom 2002. godine, Eurostat, statistički organ EU, i Evropska ekonomska komisija UN-a izradili su globalnu ocenu stanja statističkog sistema u Republici Srbiji. U izveštaju je predloženo da se izradi master plan razvoja zvanične statistike, sa ciljem da se omogući dinamičan razvoj zvanične statistike u Republici Srbiji, da se stvori osnova za dobijanje najznačajnijih statističkih indikatora, da se usmeri razvoj zvanične statistike u pravcu harmonizacije sa standardima, klasifikacijama i metodologijama EU-a, kao i s dobrom međunarodnom praksom, i da se promovišu uloga i značaj zvanične statistike u društvu i podstakne njena šira upotreba. Kako bi se ovi ciljevi ostvarili, neophodno je doneti novi zakon o zvaničnoj statistici. Pomenuti master plan predviđa da osnovnu zakonsku regulativu u oblasti zvanične statistike treba da čine dva zakona. Prvi je zakon kojim se na nivou države uređuje pravni okvir statističke institucije i njenih aktivnosti, a drugi – poseban zakon koji se donosi radi sprovođenja velikih statističkih akcija, kao što su popis stanovništva, popis poljoprivrede i slično. Prilikom izrade Predloga ovog zakona, uzeti su u obzir osnovni principi zvanične statistike UN-a i kodeks prakse evropske statistike. Predlogom zakona utvrđuje se da se aktivnosti zvanične statistike zasnivaju na petogodišnjem statističkom programu i jednogodišnjim planovima. Program donosi Narodna skupština, a plan Vlada Republike Srbije. U posebnom odeljku Predloga zakona regulisana je poverljivost podataka, jer se u statističkom sistemu načelu poverljivosti podataka pridaje poseban značaj. Odredbe o poverljivosti podataka primenjuju se u svim fazama proizvodnje i diseminacije podataka zvanične statistike. Popisi stanovništva predstavljaju najobimnije i najkompleksnije statističko istraživanje, kako po sadržaju, metodološkim rešenjima, tako i po svojoj specifičnoj organizaciji. Većina država ECE regiona, Evropa, severna Amerika, Izrael, planira da naredni popis sprovede 2011. godine, kako bi se obezbedila optimalna uporedivost podataka između zemalja. Rezultatima popisa 2011. godine biće utvrđen ukupan broj stanovnika, domaćinstava i stanova u Republici Srbiji, kao i njihov raspored na nižim teritorijalnim nivoima, upravnim okruzima, opštinama, gradovima i naseljima, čime će biti zadovoljene potrebe korisnika podataka iz oblasti populacione politike, prostornog planiranja, realizacije generalnih i regionalnih urbanističkih projekata, stambeno-komunalnih delatnosti i slično. Na osnovu izvornih obaveštenja o obeležjima osnovnih jedinica popisa – stanovniku, domaćinstvu i stanu, biće utvrđeno brojno stanje najbitnije karakteristike – porodica, poljoprivrednih gazdinstava i zgrada. Cilj donošenja ovog zakona jeste da se na jedinstven način pravno regulišu prava i obaveze ministarstava i drugih organa i organizacija u vezi s pripremama, organizovanjem i sprovođenjem popisa, a posebno poslovi i zadaci Republičkog zavoda za statistiku. Pored toga, ovim zakonom se regulišu i obaveze i dužnosti davalaca popisnih podataka i lica koja neposredno vrše poslove popisa, kao i diseminaciju popisnih rezultata. Sredstva za finansiranje popisa obezbeđuju se u budžetu Republike Srbije, za svaku godinu posebno, u periodu od 2010. do 2013. godine. Prema predračunu, neophodno je obezbediti ukupno 2.896.000.000 dinara. Na kraju, Zakon o popisu poljoprivrede, koji treba da se održi 2011. godine. Kao što znate, poljoprivredna proizvodnja u Srbiji u vrednosti proizvodnje zauzima značajno učešće u bruto domaćem proizvodu. Svetski program za popis poljoprivrede preporučuje da sve zemlje u periodu od 2006. do 2015. godine sprovedu popis poljoprivrede. Sprovođenje svetskog programa za popis poljoprivrede 2010. godine uklopilo se s nacionalnim potrebama, s obzirom na to da popis poljoprivrede u Republici Srbiji nije sproveden od 1960. godine i da nedostaju strukturni podaci o poljoprivredi. Na putu pristupanja EU, poljoprivreda Srbije mora da se prilagodi nizu propisa i standarda koje propisuje EU, koji će u velikoj meri izmeniti stanje u našoj poljoprivredi. Set zakona, pravila i procedura koje treba usvojiti u poljoprivredi obuhvata zakonske standarde, zajedničku poljoprivrednu politiku i strukturne fondove. Kako bi se uspešno pratio proces prilagođavanja i ocenjivao stepen usaglašenosti, neophodno je uvesti brojne statističke indikatore u statistici poljoprivrede. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospođi ministar. Da li izvestilac Odbora za nauku i tehnološki razvoj, narodni poslanik Pavel Marčok, zamenik predsednika Odbora, želi reč? (Ne) Da li narodni poslanici Milorad Buha, Srboljub Živanović ili Marko Milenković, koji su izdvojili mišljenje na sednici Odbora za nauku i tehnološki razvoj, žele reč? (Da) Reč ima gospodin Buha. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, pred nama su četiri zakona, od kojih moramo obratiti pažnju na dva – koja se odnose na popis stanovnika, domaćinstava, stanova i poljoprivrede. Bez obzira na to što su to dva zakona, mi ih moramo posmatrati u celini. Radi se o bitnom zadatku države vezanom za stanovništvo, domaćinstva, imovinu i, posebnu oblast, poljoprivredu. SRS smatra da je neprihvatljivo ići ovako kako je koncipirano ovim predlozima zakona, u dva popisa. Zalažemo se za jedan popis. Znači, jedinstven obrazac, s pitanjima koja će obuhvatiti sve bazne podatke, temeljne podatke koji su neophodni za državu, odnosno za rad državnih organa. U postojećoj praksi imamo baze podataka po raznim državnim organima, pa Ministarstvo unutrašnjih poslova ima svoje, Ministarstvo odbrane svoje, Ministarstvo rada i socijalne politike ima svoje itd., ali nemamo jedinstvenu bazu podataka, koju treba učiniti na temelju popisa koji će biti, vidimo, 2011. godine. Bez obzira na 2011. godinu, mi ne činimo gotovo ništa da ove podatke objedinimo i da svi državni organi učine napor da se, bez finansijskih sredstava, dođe do određene baze podataka koja će biti sveobuhvatna i činiti jednu celinu. Kada govorimo o finansijskim sredstvima, moramo se posebno zadržati na finansijskim sredstvima koja će se izdvojiti u periodu od 2010-2011-2012. godine za ove namene. Za popis stanovništva, domaćinstava i stanova, to je gotovo dve milijarde 900 miliona, a za popis poljoprivrede, oko milijardu i po, ili da to prebacimo u drugi ekvivalent, u evre, to je oko 47 miliona evra. To su ozbiljna sredstva za ovu državu. Postavlja se pitanje, da li nam je to sada neophodno? Ako ovaj podatak od 47 miliona evra kompariramo s onim što država ulaže u zapošljavanje, onda ćemo videti stvarnu vrednost koju će ova država i ovaj narod izdvojiti za popis u toku 2011. godine. U periodu 2007-2008. godina, država je izdvojila upravo toliko, oko četiri i po milijarde dinara, odnosno oko 50 miliona evra, za zapošljavanje. To samo pokazuje koliki je razmer ovih poslova. Postavlja se otvoreno pitanje, da li nam je to neophodno sada i da li ova sredstva koja ćemo uložiti za popis možemo iskoristiti za neke druge namene? Ogromna su sredstva koja se izdvajaju za ove namene, prema ova dva zakonska projekta. Lično, smatram, a i stav je SRS-a, da treba dobro razmisliti da li ulaziti u ovaj projekat sada, da li ćemo s podacima koje ćemo dobiti kroz ovaj popis dobiti nešto u društvu što nam je bitno, svrsishodno i racionalno ovoga trenutka. Smatramo da to nije to. S druge strane, iz projekata koji su pred nama ne vidimo sveobuhvatan potez. Evo, pre mesec dana smo usvojili Zakon o dijaspori, o Srbima u okruženju. Postavlja se pitanje, da li ćemo iz ovih podataka koje ste naveli u članu 3. Predloga zakona o popisu stanovništva, dobiti sveobuhvatan popis svih lica koja žive u dijaspori? Nećemo. Da li ćemo dobiti podatke o njihovoj imovini? Nećemo. Da li ćemo dobiti podatke o stvarnim pravima koja imaju u tim državama? Nećemo. Postavlja se pitanje – šta je s izbeglicama, interno raseljenim licima? Da li ćemo to obuhvatiti ovim podacima koje ćemo dobiti kroz popis? Nećemo. Tu se postavlja pitanje svrsishodnosti samog zakona i posla u koji ulazimo, a, s druge strane, vidimo koja su to novčana sredstva koja ćemo izdvojiti u ove namene. Smatramo da je ovaj zakon donet bez ozbiljnog razmišljanja, bez ozbiljne razrade i da neće imati svrhu koju je trebalo da ima.
Zahvaljujem. Prošlo je pet minuta. Da li gospodin Marko Milenković želi da uzme učešće? (Da)
Dame i gospodo narodni poslanici, na sednici skupštinskog Odbora izdvojio sam mišljenje o Predlogu zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine, pre svega, zbog ogromnog, prevelikog iznosa finansijskih sredstava potrebnih za sprovođenje ovog zakona od 2.699.125.000 dinara. Građani Srbije, kakva je ova vlada koja u jučerašnjem danu ostavlja bez posla 10 hiljada ljudi, pravdajući to uštedom i racionalizacijom sredstava, a već sledećeg dana besmisleno, bezrazložno troši 2.700.000.000 dinara, ili dva miliona evra? Svako ko je iole uključen u rad lokalne samouprave zna da popis stanovništva može da se uradi bez ikakvih dodatnih sredstava iz budžeta i da se sve to može rešiti kroz rad lokalne administracije, a da se, složićete se sa mnom, dragocenih 29 miliona evra uloži u pokretanje privrede, stvaranje zdravih uslova za razvoj poljoprivrede i stočarstva, izgradnju infrastrukture i, zajedno s tim, za upošljavanje građevinske i sve druge operative, ali je očigledno da to ovoj vladi nije cilj. U traženju razloga za ovako rasipničko ponašanje, moramo poći od 29 miliona evra, termina za popis, od 1. do 15. aprila 2011. godine, a popis poljoprivrede od 1. do 15. novembra 2011. godine, uz dodatnih 16 miliona evra rashoda, i doći do jedinog zaključka do kojeg možemo doći, a to je da se radi o običnoj pljački poreskih obveznika, koji neće da jedu te statističke podatke, već jedino hoće da rade i žive od svog rada, da izdržavaju svoje porodice. Da li se, možda, radi o nekoj pripremi narednih izbora i kupovine glasova, jer ova vlada vrlo dobro zna da niti je šta uradila za svoj narod, niti će nešto uraditi u budućnosti, pa ne bi iznenadilo da se iza ovog naizgled besmislenog trošenja novca građana Srbije krije ovakva podlost. Što se tiče Predlog zakona o popisu poljoprivrede 2011. godine, on je samo jedan u nizu zakona posle čijeg usvajanja i realizacije našim građanima neće biti bolje. Osim što će poreske obveznike koštati 16 miliona evra, koje bi naša država mogla uložiti u razvoj poljoprivrede, on će nas, kao javnost, suočiti s poražavajućim podacima o propasti poljoprivredne proizvodnje, jer poljoprivredni proizvođači su toliko prevareni od ove vlasti, morali su da smanje i stočni fond i poljoprivrednu proizvodnju na minimum. Popis poljoprivrede treba uraditi što jeftinije i brže, na jednom sveobuhvatnom formularu – listiću, a na drugom formularu, isti taj popisivač, u isto vreme, može uraditi i popis stanovništva, domaćinstava i stanova; taj popisivač treba da bude radnik lokalne administracije koji će, uz skromna sredstva, kvalitetno obaviti posao, a država uštedeti 45 miliona evra. To je ključ za rešenje ovih popisa, a nikako ne besmisleno trošenje novca dok država ide u sunovrat i nova zaduženja, koje vlast medijski prikazuje kao velik uspeh. Na sednici skupštinskog Odbora izdvojio sam mišljenje i o Predlogu zakona o zvaničnoj statistici, kao i potrebi prikupljanja statističkih i drugih podataka od opšteg interesa. Apsolutno se slažem da je ovo jedan od važnih i potrebnih zakona za svaku ozbiljnu i organizovanu državu. Sad se tu postavlja ozbiljno pitanje – koliko mi to jesmo, ako iz Ministarstva spoljnih poslova, Direkcije za Afriku i Bliski Istok, nama članovima Grupe prijateljstva s Izraelom, bez obzira na to što niko od nas ne zna kako je tamo dospeo, ja sam tražio Rusiju, Belorusiju, Indiju, Kinu, a neko mnogo pametan iz vladajuće većine je to određivao, stiže zvanični podsetnik o državi Izrael, u kome se vidi izraelski stav o nepriznavanju nezavisnosti Kosova.
Zahvaljujem. Prošlo je pet minuta. Od predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa, reč želi najpre gospodin Siniša Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo predsedavajuća, poštovana gospođo ministar, poštovana gospodo saradnici, donošenje zakona o klasifikaciji delatnosti, zvaničnoj statistici, o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova i o popisu poljoprivrede jedan je od najodgovornijih poslova koje Narodna skupština treba da uradi brzo i efikasno, a usaglašeno s najvišim pravnim normama. Već duže vremena se u ozbiljnoj meri i uporno opterećuje veliki pravni vakuum zbog nedostatka ovih zakona, kojima se razvrstavaju svi pravni subjekti naše zemlje, obezbeđuje nepristrasna statistička osnova za brojčano i reprezentativno prikazivanje podataka važnih za našu zemlju, a utvrđuju se i precizno popisom obuhvataju državljani RS i po prvi put vrši prikupljanje potrebnih elemenata iz popisa poljoprivrede naše zemlje. Pomenuti pravni vakuum nije nastao našom voljom, već razgradnjom, najpre, SRJ, potom i zajednice Srbije i Crne Gore. Međutim, on je izazvao ne samo veliki broj negativnih posledica, već je nametnuo i potrebu da se konačno, saglasno članu 97. stav 1. tačka 6) Ustava RS, uredi i obezbedi sistem obavljanja pojedinih privrednih i uslužnih delatnosti, prikupljanje statističkih i drugih podataka od opšteg interesa, prikupljanje, držanje, obrada i korišćenje podataka o ličnosti, porodici i domaćinstvu. Pojedinačni zakoni objašnjavaju osnovne pravne institute, ali i konkretna rešenja neophodna za sprovođenje popisa stanovništva, poljoprivrede i za izradu određenih nomenklaturnih podataka. Stari zakon o klasifikaciji delatnosti, samim tim i o registru, bio je jedinica razvrstavanja i važi još od 1996. godine. Postupak registracije preduzeća i preduzetnika pomeren je iz trgovinskih sudova i prenesen kao posao koji sada obavlja Agencija za privredne registre. Poslanička grupa PUPS-a smatra da je bilo bolje rešenje registracija kod trgovinskih sudova, nego kod Agencije, pogotovo što Republički zavod za statistiku više ne vrši razvrstavanje privrednih subjekata po delatnostima. Potreba za revizijom klasifikacije nije naša tvorevina. To je nametnuta potreba da se ona revidira, pri tom, kao osnova za izradu naše klasifikacije delatnosti uzeta je evropska klasifikacija, koja je time postala standard primenljiv još od 2008. godine, i tu nema mesta prigovoru, jer se ona mora primenjivati. Predmet sukoba nadležnosti između zakonodavne vlasti, Parlamenta, i izvršne vlasti, tj. Vlade, kao i Agencije, potpuno je eleminisan, tako što sada predmet sukoba nadležnosti između zakonodavne vlasti, tj. Parlamenta, i nadležnosti izvršne vlasti, kao i Agencije, po svom sadržaju i registru spada u nadležnost izvršne vlasti. Svi privrednici i preduzetnici su u javnoj raspravi iznosili upravo takav stav, da se prilikom propisivanja klasifikacije delatnosti odredi opšti standard prema kojem se delatnosti razvrstavaju po obliku organizovanja privrednih društava i preduzetnika. Po mišljenju Poslaničke grupe PUPS-a, prilikom registracije se mora utvrditi podjednako obaveza da se svaka delatnost registruje prema generalnoj klasifikaciji, bez obzira na to da li se radi o privrednim društvima, preduzetnicima, uslugama ili sticanju dobiti, jer time svaki privredni subjekat postaje, najpre, registrovan i za obaveze prema PIO, Fondu za zdravstveno osiguranje itd. Statistička istraživanja radi raspolaganja podacima o proizvodnji, prometu, zaposlenima, platama i investicijama, a posebno podaci o završnim računima, po našem mišljenju, moraju biti strogo zaštićeni podaci. Prikupljanje, obrađivanje i prikazivanje podataka o stanju i kretanjima u ekonomiji, u socijalnoj oblasti i oblasti rada i životne sredine, kao i u oblasti međunarodnih obaveza, po našem mišljenju, moraju biti transparentni, dostupni javnosti, znači, javni podaci. Posebno je važno da se ovim zakonom naučnoistraživački i analitički rad u oblasti privrede definiše na svim nivoima i stepenima homogenosti, jer su sada pojedinačni i nalaze se izvan jasno definisanih skupova, pa, prema tome, i izvan javnosti i transparentnosti u radu. Vladi RS je predata velika mogućnost, ali i obaveza da vrlo odgovorno i pravilno propiše klasifikaciju svih delatnosti u našoj zemlji, podzakonskim aktom. Poslanička grupa PUPS-a smatra i zalagaće se da Vlada obuhvati sve oblike privrednih društava, zadružnog organizovanja, sve oblike bankarskih i finansijskih organizacija, sva društva za osiguranje lica i imovine, sve oblike brokersko-dilerskih društava, sve oblike davaoca finansijskog lizinga, poljoprivrednih gazdinstava i preduzetnika, kao i sve oblike javnih preduzeća, ustanova, državnih organa, organa autonomnih pokrajina, lokalne samouprave, sindikalne i druge političke organizacije. Posebno treba obuhvatiti sve oblike organizacija ili pojedinaca koji obavljaju delatnosti i zastupaju strana pravna lica. Smatramo da je dobro da se prijave registracije vrše šifrom, s nazivom delatnosti i šifrom klasifikacije. Dobro je što se utvrđuje obaveza obaveštavanja o izvršenom razvrstavanju u pretežnu delatnost, kao i obaveza o promenama u razvrstavanju delatnosti, onda kada nastupi. Poslanička grupa PUPS-a smatra da se ovim zakonom zaokružuju nadležnosti, ali i povećava broj obaveza Agencije za privredni registar. Utvrđuje se njena obaveza da u kratkom roku, što do sada nije bio slučaj, razvrsta sve jedinice registracije, u skladu s ovim zakonom, te da ti podaci budu objavljeni na Internet prezentaciji i stranicama organa nadležnih za poslove statistike. Time bi se dao ogroman doprinos jasnom sprovođenju Zakona o informacijama od javnog interesa. Poslanička grupa PUPS-a će u danu za glasanje podržati predloženi zakon, po nama, proceduralni. Zakon o zvaničnoj statistici je vrlo važan uslov za usklađivanje naših podataka i pravne regulative iz oblasti statistike s važećim preporukama i pravnom regulativom EU i UN-a. U ovoj fazi intenzivnih priprema za eventualni ulazak u proces pridruživanja EU, vrlo je važno da svi statistički podaci, po hitnom postupku, budu usklađeni sa svetski važećim direktivama i preporukama, kao i pravnom regulativom. Globalna ocena našeg statističkog sistema nije sjajna. To odmah nameće potrebu za utvrđivanjem plana aktivnosti za uređenje svih statističkih oblasti, zatim, plana postojećih i potrebnih resursa, kako bi naš sistem statistike bio podudaran sa sistemom Eurostat, ili sa sistemom UN/ECE. U ovom setu zakona, jasno je da ovi proceduralni, tehnički i bazni zakoni ne mogu biti doneseni jedan bez drugog, odnosno master plan obavezuje da se sva zakonska regulativa u oblasti zvanične statistike najpre mora urediti jednim zakonom koji, na nivou države, uređuje sve statističke institucije koje će raditi na njegovoj primeni, a drugim zakonom će se uređivati prikupljanje neophodnih podataka, kao što su – popisi stanovništva, domaćinstava, popisi poljoprivrede i, na kraju, svi drugi popisi na nacionalnom nivou. Poslanička grupa PUPS-a smatra da je, pored zakonskih rešenja u ovom setu zakona, potrebno još dodatnih pravnih dokumenata i uredaba kojima bi se zaokružio master plan i omogućio dinamičan, pravilan i odgovoran razvoj zvanične statistike zemlje u tranziciji kakva je naša. Smatramo da je preciznije moralo da se definiše kakvi su odnosi između davalaca podataka i proizvođača podataka, jer nije konačno definisan stepen obostrane, ili interaktivne odgovornosti. Mislimo da je to moguće uraditi amandmanima. Bliže uredbe za stvaranje osnovnih i najvažnijih statističkih indikatora morale bi biti donesene odmah po usvajanju zakona, kako bi se zvanična statistika, posle mnogo lutanja, konačno usmerila u pravcu usaglašavanja metodologija, pravilne klasifikacije nomenklature i statističke prakse sa svetskim standardima. Očigledno, do sada nije bila dovoljna uporedivost naših zvaničnih statističkih podataka s podacima drugih zemalja i međunarodnih organizacija, što je u svetskim informacionim sistemima kao što je Internet, pa i nekim drugima, do sada izazivalo neke nesuglasice, koje su vama dobro poznate. Očigledno je da se statistika u našem društvu nije koristila za najšire potrebe naših građana, jer je to bio zatvoren sistem, u koji se ulazilo institucionalnim metodama. Ovim zakonom će se omogućiti prava promocija kako uloge, tako i značaja zvanične statistike za svakodnevni život i upotrebu naših građana. Učešće zvanične statistike u donošenju odluka značajnih za razvoj i upravljanje u oblasti ekonomije, kao i zaštite radne i životne sredine, neosporno je i izuzetno važno. Informacije dobijene iz statistike neophodne su za sagledavanje stanja u demografskom i svim drugim društvenim kretanjima. Upravo je to obavezalo predlagače ovog zakona da nalože strogo poštovanje svih principa odgovornosti za istinitost statističkih podataka, za strogo poštovanje principa statističke nauke i struke i za najstroži odnos prema profesionalnoj etici, uz poštovanje svih metoda i procedura za prikupljanje, obradu i čuvanje podataka. Organi koji se bave statistikom se ovim zakonom obavezuju na korektnu predstavu objavljenih podataka, pri čemu moraju da prezentuju izvore podataka, a posebno metode i procedure koje su primenili u prikupljanju i obradi tih podataka, što do sada nije bio slučaj. Poslanička grupa PUPS-a se, u analizi ovog zakona, založila da se zakonom pojedini podaci striktno zaštite i da se mogu koristiti u statističkoj struci ako se odnose na pravna lica, a da se podaci o fizičkim licima mogu objavljivati uz njihovu saglasnost, odnosno uz odobrenje nadležnog suda. Zaštita prava davalaca podataka i statističkih jedinica, kao i ostvarivanje njihovih prava su u ovom osetljivom društvenom trenutku od posebnog značaja u ovom zakonu. Kao odgovorni proizvođači zvanične statistike, ovim zakonom su utvrđeni – Republički zavod za statistiku, NBS, Gradska uprava grada Beograda, lokalne samouprave i drugi. Oni su zakonom obavezni na strogo poštovanje petogodišnjeg statističkog programa, što je dobro rešenje, kao i činjenica da je zakon detaljno naveo sve poslove koje obavljaju odgovorni proizvođači statistike. Možda Zavodu nije trebalo dati pravo na osnivanje novih ili na promenu postojećih administrativnih izvora, već samo pravo da predlozima učestvuje u tim aktivnostima. Poslanička grupa PUPS-a smatra da bi jednim amandmanom na taj zakon trebalo precizirati pravo Republičkog zavoda za statistiku da ostvaruje dodatna sredstva kroz posebne obrade podataka, kroz dodatne procedure ili kroz statističke aktivnosti koje nisu definisane ovim zakonom. Savet za statistiku, koji će se baviti strateškim pitanjima zvanične statistike naše zemlje, dosta je dobro definisan u smislu regulisanja njegove uloge, sastava i načina imenovanja članova Saveta, dok bi, možda, trebalo pojasniti njegov program i plan rada. Posebno, Savet bi morao da formira kontrolne revizione organe koji bi u pojedinim situacijama morali da izvrše kontrolu, tehničku pripremu i izradu zapisnika na osnovu koga bi Savet ocenjivao eventualne propuste kod organa proizvođača statistike. Ovo je tehnički i administrativno vrlo odgovoran zakon. Poslanička grupa PUPS-a će ga podržati, uz usvajanje nekoliko vrlo konkretnih amandmana, koji imaju za cilj da poboljšaju metode stalnog praćenja i posmatranja svih usvojenih statističkih podataka. Zakon o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine je jedan od zakona iz ovog seta baznih i tehničkih zakona bez kojih ne možemo obaviti prikupljanje statističkih i drugih podataka od opšteg interesa, a utvrđenih u vezi s članom 42. stav 2. Ustava Republike Srbije, prema kojem se prikupljanje, držanje, obrada i korišćenje podataka o ličnosti mogu izvršiti samo po osnovu zakona. Prema našem rešenju zakona, pripremu popisa, organizaciju i realizaciju obaviće Republički zavod za statistiku. Naravno da je na nivou cele Evrope, pa i UN-a, planirano da 2010. i 2011. budu godine popisa, zbog potrebe da se obezbede optimalni uslovi za uporedivost podataka. To nas kontumira u nameri da diskutujemo o tome da li je skup ili nije skup, da li je potreban ili nije potreban – on nam je nametnut i on se mora sprovesti. Mišljenja smo da će ovim zakonom biti utvrđen ukupan broj stanovnika, domaćinstava i stanova u Srbiji, te da ćemo uspostaviti novu realnu bazu popisanih podataka posle svih događanja vezanih za Srbiju, a naročito za migracione demografske podatke, koji su se toliko promenili u poslednje vreme. Nadajmo se da će zakon omogućiti popis kroz koji će se brzo i efikasno dolaziti do podataka u pojedinim delovima svakog naselja, od nivoa statističkih i popisnih krugova, do nivoa Republike, kako bi konačno zaživele sve oblasti populacione politike, globalnog i detaljnog prostornog planiranja i sve oblasti urbanističkih projekata u oblasti stambeno-komunalnih delatnosti. Poslanička grupa PUPS-a smatra da se popis stanovništva domaćinstava i stanova mora obaviti po najvišim standardima i uz najveću moguću odgovornost. Popisivači moraju biti stručna i legitimisana lica, ovlašćena da vrše popis. Lica koja vrši popis moraju biti strogo odgovorna za tajnost svih podataka koje prikupe u popisu – o licima, domaćinstvima, stanovima, a posebnu odgovornost snosiće Republički zavod za statistiku. Upotreba zbirnih podataka iz popisa stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine mora biti strogo službeno zaštićena, tehnički i bezbednosno osigurana, a utrošak sredstava namenjenih za popis strogo kontrolisan i transparentan. Svim licima koja se popisuju i svim domaćinstvima i nosiocima stanova mora biti obezbeđeno slobodno izjašnjavanje o nacionalnoj pripadnosti, o maternjem jeziku i o svim ostalim pravima koja im garantuje Ustav Republike Srbije. Poslanička grupa PUPS-a predlaže da se Republički zavod za statistiku, koji će izraditi metodološka uputstva za popis lica, domaćinstava i stanova, obaveže da pre primene pribavi saglasnost Vlade Republike Srbije. Prema tome, Vlada treba da da saglasnost na predlog definicija svih jedinica popisa i njihovih obeležja, kao i saglasnost na sve standarde i klasifikacije nomenklature, te program za unos, kontrolu i korigovanje popisane građe. Vlada mora da razmatra i usvoji predlog Republičkog zavoda za statistiku za jedinstveni program tabeliranja i publikovanja rezultata popisa od nacionalnog interesa, kao i da izda program i tabeliranje za potrebe međunarodnih institucija, kao što su UN, Habitat, UNESKO, Eurostat itd. Po našem mišljenju, zakonom se dosta dobro reguliše pitanje značaja i ciljeva popisa, te način organizacije i izvršenja popisa, s uputstvom za organizaciju i izvršenje. Potrebna je posebna odgovornost svih učesnika popisa, a posebno Republičkog zavoda za statistiku, prilikom izbora sastavljanja i obučavanja popisnih komisija koje će vršiti popis. Predstoji ogroman, krajnje ozbiljan i materijalno vrlo skup zadatak svih opština i Republike u pravovremenoj pripremi i ažuriranju kućnih brojeva, naziva ulica, delova naselja i naseljenih mesta, s potpunim spiskovima, kako bi se izvršio stopostotni obuhvat jedinica popisa. Priprema dokumentacije, priprema statističkih i popisnih krugova, kao i obaveštenja o značaju popisa i odgovornosti učesnika u popisu, ogroman su posao, kojim treba da se spreči svako ometanje priprema i izvršenja popisa. Sva nadležna ministarstva se obavezuju da u okviru svog delokruga sprovedu obavezne pripreme za sprovođenje popisa, pre svega, MUP i Ministarstvo poljoprivrede. Poslanička grupa PUPS-a smatra da su rokovi predloženi u ovom zakonu o radnjama po obavljenom popisivanju realni i primenjivi i da bi rezultate popisa trebalo objaviti u roku kraćem od predviđenog, znači, u roku od godinu dana. Mišljenja smo da priprema, organizacija i sprovođenje popisa, posle višegodišnjeg planiranja, kao i koordinacija, zbog izuzetno velikog broja učesnika, treba da daju dobar rezultat, uz neophodnu podršku državnih organa, ali da konačni rezultati treba da budu što brže objavljeni. Ako smo nabavili dobru opremu, o čemu ste obavestili javnost, i prateći softver za optički unos podataka, a pravovremeno i kvalitetno izvršili sve popisne zadatke, uz aktiviranje GPS sistema i uređaja za prostorno pozicioniranje stambenih objekata, smatramo da izrada tabelarnih izveštaja i konačnih rezultata može biti moguća i za kraće vreme. U danu za glasanje, PUPS će podržati donošenje ovog zakona, uz podršku tehničkim amandmanima koji treba da doprinesu još boljem kvalitetu zakona, uvereni da ćemo time doprineti da se popisni rezultati o broju stanovništva, domaćinstava i stanova distribuiraju kao osnovni izvor informacija za male decentralizovane oblasti, za opštine, za ozbiljno i odgovorno nacionalno i regionalno planiranje i razvoj, kao i za bolje proučavanje demografskih kretanja našeg stanovništva i stadijuma društveno-ekonomskog razvoja i ekonomskog položaja naše zemlje. Na kraju, zakon o popisu poljoprivrede 2011. godine je četvrti bazni zakon iz oblasti prikupljanja statističkih podataka od opšteg interesa, utvrđenih u članu 97. tačka 11) Ustava Republike Srbije. Strategijom razvoja zvanične statistike za period 2009-2012. godine posebno se uređuje statistika poljoprivrede, koja se usklađuje s metodologijom i standardima EU. Više puta je na nivou države utvrđeno da nemamo pregled strukturnih karakteristika nacionalne poljoprivrede koji bi bio uniforman, potpuno dokaziv i maksimalno upotrebljiv, jer bi bile eliminisane sve aproksimacije o pojedinim podacima. Činjenica je da u poljoprivredi sada nemamo pouzdanu bazu podataka, koja bi bila zasnovana na naučnim dokumentima. U poljoprivredi Srbije, takvu bazu podataka radili smo davne 1960. godine. Opredeljenje Srbije da se oformi registar poljoprivrednih gazdinstava iz koga bi se pouzdano mogli utvrđivati novi pravni subjekti, nosioci obaveza, ali i subvencija i benefita iz državnog budžeta, finalizuje se donošenjem ovog zakona. Potreba da se raspolaže odgovornim podacima neophodnim za razvoj održive nacionalne agrarne politike, obezbeđuje se upravo izradom svih statističkih podataka vezanih za poljoprivredna gazdinstva. Podaci o strukturi poljoprivrednih gazdinstava, o lokaciji, zemljišnom fondu, kategorijama korišćenja zemljišta, površinama koje su obrađene, pod usevima, o broju voćnih stabala i čokota vinove loze, o navodnjavanju, upotrebi mineralnih đubriva, sredstvima za zaštitu bilja, o broju stoke, živine, o košnicama, o krupnoj i sitnoj poljoprivrednoj mehanizaciji, kao i o objektima i radnoj snazi, o ribnjacima i šumama, objedinjuju se u jedan jedinstveni registar, koji je toliko nedostajao našoj zemlji.
Gospodine Stamenkoviću, zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Balint Pastor.
Gospođo predsednice, gospođo ministarka, gospodine direktore Zavoda za statistiku, dame i gospodo narodni poslanici, govoriću isključivo o Predlogu zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine. Još preciznije, govoriću o amandmanu koji su podneli narodni poslanici SVM-a, Bošnjačke liste za evropski Sandžak i Koalicija Albanaca Preševske doline. Smatram da je, bez obzira na to što smo tek kod načelne rasprave, veoma bitno da predstavnici Vlade budu upoznati s ovim amandmanom, da bi imali vremena da donesu konačnu odluku i, prema našim nadanjima, prihvate ovaj naš amandman koji bi precizirao zakon o popisu stanovništva 2011. godine. Podneli smo amandman na član 27. Predloga zakona i predložili da u popisnom obrascu, za pitanje o nacionalnoj pripadnosti i maternjem jeziku, predviđen odgovor bude otvorenog tipa. Gospodin Siniša Stamenković, ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe PUPS-a, malopre je naveo da se i oni zalažu za ovakvo rešenje. Skoro sam siguran da većina poslaničkih grupa na sličan način gleda na ovu problematiku, na ovu temu. Imamo uveravanja da i u Vladi Republike Srbije postoji dobra volja da se ovaj amandman prihvati. Možda sada kucam na otvorena vrata, ali je bolje kucati dva puta, nego nijedanput. Nadam se da će ovo izlaganje doprineti uspehu ovog amandmana. Kao što znate, na osnovu člana 47. Ustava Republike Srbije, izražavanje nacionalne pripadnosti je slobodno. U svim dosadašnjim popisima stanovništva u Srbiji prethodnih decenija, u rubrikama za nacionalnu pripadnost i maternji jezik u popisnom obrascu, bio je predviđen, odnosno bila je data mogućnost odgovaranja u sistemu otvorenog tipa, što je značilo da je bila samo jedna crta i svako je upisivao šta je god želeo. To odgovara u potpunosti rešenju iz Ustava Republike Srbije, međutim, prilikom probnog popisa stanovništva u periodu od 1. do 15. aprila 2009. godine, ovo nije bilo na takav način regulisano. Nije bilo regulisano u skladu s dosadašnjom praksom u Srbiji i u skladu sa članom 47. Ustava Republike Srbije. Naravno da znam da se probni popis radi upravo zbog toga da bi se pokazali nedostaci i da to ne prejudicira rešenja pravog popisa. Nadam se da ste se i vi uverili da to rešenje nije dobro, ali je neophodno prihvatanje našeg amandmana, da bi na pravom popisu, 2011. godine, kod ovih pitanja bila data mogućnost za davanje odgovora tzv. otvorenog tipa. Kod probnog popisa su date mogućnosti, recimo, kod pitanja broja 14, o nacionalnoj pripadnosti – srpska i druga, ili kod maternjeg jezika, to je pitanje broj 15, stajalo je – srpski i drugi. Prema našem mišljenju, pitanje nacionalne pripadnosti je pitanje intimnog odgovora, ali s tako ponuđenim, tzv. poluzatvorenim tipom odgovora, taj osećaj se može sugerisati. Ne tvrdim i uopšte ne mislim da je bila po sredi zla namera, ali takav način prikupljanja podataka nesumnjivo daje mogućnost zloupotreba, pa želimo da ovim amandmanom bude sasvim sigurno, jasno iz samog zakona o popisu stanovništva 2011. godine kako će se taj popis odvijati, pre svega, u odnosu na ova dva pitanja – o nacionalnoj pripadnosti i maternjem jeziku. Nesumnjivo je da način koji ste praktikovali kodprobnog popisa olakšava obradu podataka, proces mašinskog prepoznavanja teksta. U neku ruku, imamo razumevanje za to, ali smatramo da, ipak, Ustav Republike Srbije treba da se poštuje, da dosadašnja praksa treba da se poštuje. Zbog toga se zalažemo za postojanje tzv. otvorenog sistema. To bi bilo u skladu i sa Ustavom Srbije, sa Zakonom o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina, Okvirnom konvencijom za zaštitu nacionalnih manjina i Poveljom o regionalnim i manjinskim jezicima. Republički savet za nacionalne manjine je 30. novembra održao konstitutivnu sednicu. To je jedno telo koje čine ministri Vlade, osam ministara Vlade Republike Srbije, koji se na neki način i u nekoj meri bave problematikom zaštite prava i sloboda nacionalnih manjina, i predsednici 15 nacionalnih saveta koji funkcionišu trenutno u Republici Srbiji. Predsednik Republičkog saveta za nacionalne manjine je gospodin Cvetković, predsednik Vlade Republike Srbije. Prema našim saznanjima, taj savet je doneo odluku da podrži ovaj amandman Poslaničke grupe manjina i to je jedna solidna osnova da naš amandman bude prihvaćen. Nadam se da će tako biti. Nadam se da sam uspeo da u ovih sedam minuta uverim i gospođu Matić i gospodina direktora Zavoda za statistiku da bi bilo dobro da se ovaj amandman Poslaničke grupe manjina prihvati. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Milisav Petronijević.
Poštovana predsednice, gospođo ministarka, predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, četiri zakona – zakon o klasifikaciji delatnosti i tri zakona iz oblasti statistike, zakoni su koji se nalaze trenutno na dnevnom redu i koje će Poslanička grupa SPS-JS podržati. Kada je u pitanju zakon o klasifikaciji delatnosti, predlaže se propisivanje klasifikacije delatnosti kao jednog opšteg standarda prema kojem se razvrstavaju sva privredna društva, preduzetnici, svi oblici organizovanja koji vrše delatnost, po delatnostima. Propisivanje klasifikacije delatnosti je, prema ovom zakonu, u nadležnosti Vlade i očekujem da će Vlada to uraditi na najbolji mogući način. Osnova za izradu ove klasifikacije delatnosti je evropska klasifikacija delatnosti, koja je od 2008. godine standard za sve zemlje EU, te, imajući u vidu da težimo EU, postaje standard i za našu zemlju. Predloženi zakon u potpunosti odgovora takvoj jednoj evropskoj konvenciji. Mi ćemo podržati ovaj predlog zakona. Kada je u pitanju veoma važna oblast zvanične statistike, pred nama se nalaze tri zakona – zakon o zvaničnoj statistici i dva zakonao popisu, jedan – stanovništva i drugi – o popisu poljoprivrede. Sva tri zakona su, po našem mišljenju, dobri zakoni i podržaćemo ih. Vrlo ću se kratko osvrnuti na svaki pomalo, da bih obrazložio zašto ćemo ih podržati. Kada je u pitanju Predlog zakona o zvaničnoj statistici, zakon ima za cilj da reguliše proizvodnju podataka i informacija, organizaciju sistema zvanične statistike i, posebno značajno pitanje – predstavljanje rezultata zvanične statistike, odnosno činjenje rezultata dostupnim svim korisnicima zvanične statistike. Po nama, to su otprilike tri glavna pitanja koja reguliše ovaj zakon. Kada je u pitanju proizvodnja podataka i informacija, predlagač se zadržava na tome da utvrđuje odgovorne proizvođače zvanične statistike, pre svega, Republički zavod za statistiku, kao glavnog proizvođača zvanične statistike, Narodnu banku Srbije, Gradsku upravu grada Beograda, a daje mogućnost i ostalim proizvođačima zvanične statistike da to mogu činiti, naravno, one koje odredi Savet zvanične statistike, za koji je, inače, predviđeno da se formira ovim zakonom. Kada je u pitanju predstavljanje rezultata zvanične statistike, upravo iz razloga što želimo da ti rezultati budu prikazani na pravi način, zakon daje osnov za to. Govorim o zakonu, ne govorim o praksi ili mogućim zloupotrebama. To je s jedne strane. S druge strane, veoma je važno, neko od kolega je na to s pravom upozorio, da ti podaci moraju biti dostupni svim korisnicima, ali, opet važno pitanje, moraju biti zaštićeni u onolikoj meri koliko predviđaju ostali propisi. Mora biti zaštićena svaka izveštajna jedinica, mora biti zaštićen svaki podatak, u skladu s predviđenim zakonom o zaštiti podataka. Smatramo važnim da to istaknemo. Mi smatramo, inače, kada je u pitanju zvanična statistika, da njeno postojanje ima smisla ako obezbeđuje podatke i informacije o ekonomskim, demografskim, društvenim pojavama u oblasti radne i životne sredine i ako to obezbeđuje svim korisnicima, od državnih organa, do najšire javnosti. Smatramo važnim da istaknemo da te informacije moraju biti nepristrasne, moraju biti reprezentativne. Tada zvanična statistika ima svoj puni smisao, a ako nije tako, onda se javljaju problemi. Zakon daje osnovu za ovo prvo. Želimo, na kraju, da kažemo da danas u savremenom svetu nema dobre odluke ako nije zasnovana na podacima, na informacijama, na statistici, ali uz uslov, koji i predlog zakon predviđa, da su ti podaci i informacije relevantni, da moraju biti relevantni, nepristrasni, pouzdani, profesionalni, nezavisni i, ono o čemu sam već govorio, dostupni najširoj javnosti i zaštićeni od svih mogućih zloupotreba. Takva zvanična statistika ima smisla i veoma je značajna oblast. Mislimo da ovaj predlog zakona daje pravni okvir baš za takvu zvaničnu statistiku. Kada je u pitanju sledeći zakon, odnosno dva zakona koja govore o popisu, zakon o popisu stanovništva i zakon o popisu poljoprivrede, opet nekoliko napomena želim da kažem uime Grupe. Popis stanovništva je predviđen za april 2011. godine, a poslednji je vršen 2002. godine. Zakonom je predviđeno da se popišu stanovnici, domaćinstva, stanovi i zgrade za stanovanje. Mislim da nije na odmet reći da je popis i stanovništva i poljoprivrede najveća, najvažnija, najobimnija akcija statističkog istraživanja i da zaslužuje da bude zakonom regulisana, pa se tome mora posvetiti posebna pažnja. To je važan posao, koji treba da se obavi 2011. godine, a obaveštenja do kojih ćemo doći posle popisa će nam reći i kakvo je brojno stanje i najbitnije karakteristike porodica, domaćinstava, zgrada itd. Dobićemo podatke o veličini i stepenu iskorišćenosti fondova, podatke o etničkim, ekonomskim, obrazovnim, migracionim i drugim kriterijumima, karakteristikama stanovništva, vitalne podatke o svim promenama posle poslednjeg popisa, koji je bio 2002. godine, podatke koji su veoma važni za aktivno stanovništvo, podatke o sposobnosti lica za obavljanje svakodnevnih aktivnosti itd. Inače, zakon o popisu poljoprivrede se oslanja, uslovno da kažem, na zakon o popisu stanovništva. Popis stanovništva treba da bude neka priprema za popis poljoprivrede, tako što će prilikom popisa stanovništva podaci do kojih će se doći tačno ukazati, identifikovati gde treba vršiti detaljan popis poljoprivrednog stanovništva. Zakon precizno reguliše obaveze svih državnih organa, ministarstava, Republičkog zavoda, popisnih komisija koje su glavni organizatori posla u opštinama, onih koji daju podatke, onih koji prikupljaju podatke. Dakle, utvrđene su obaveze svih. Ono na šta želim da skrenem pažnju, to je da je pred svima velika odgovornost da se na vreme izvrše pripreme, da se na najbolji mogući način uradi taj posao. Samo nekoliko reči kada je u pitanju popis poljoprivrede. Poći ćemo od dve stvari. Prvo, poslednji detaljan popis poljoprivrede je vršen 1960. godine, dakle, pre 50 godina. Bio je, na principu uzorka, 1969. godine, 1981, 1991. i 2002. godine, kao deo popisa stanovništva. Dakle, posle 50 godina, imamo jedno detaljno istraživanje stanja poljoprivrednih domaćinstava u Srbiji. Drugo, poljoprivredna proizvodnja, po svojim vrednostima, zauzima značajno mesto u učešću u bruto domaćem proizvodu. Poljoprivredna proizvodnja je nešto od čega očekujemo mnogo, jedan od strateških pravaca razvoja, šansa za ruralno stanovništvo, za zapošljavanje i razvoj. Ako se imaju u vidu te dve stvari, i ona treća, da nema dobre odluke bez dobrih informacija i dobrih podataka, mislimo da je značajno da se ova akcija popisa poljoprivrede, za koju je i svetskim programom predviđeno da se obavi u svim zemljama, uradi na najbolji mogući način. Možda tu treba reći još samo par reči. Ponavljam, popis stanovništva će, u stvari, biti priprema za popis poljoprivrede i podaci koji će biti dobijeni prilikom popisa stanovništva biće osnova za popis poljoprivrede. Imajući u vidu da će ovaj popis da obuhvati sva poljoprivredna domaćinstva, sve privredne subjekte, sve organizovane oblike koji se bave ovom delatnošću, to je veoma značajno pitanje za zemlju Srbiju. Podaci dobijeni popisom omogućiće nam pregled stanja u poljoprivredi na nacionalnom, na lokalnom i na nivou domaćinstava, gazdinstava itd. Dakle, popis poljoprivrede bi trebalo da predstavlja okosnicu čitavog sistema poljoprivredne statistike. Na kraju, kada je poljoprivreda u pitanju, želim da kažem da će podaci koji će se dobiti popisom poljoprivrede biti osnova za sva buduća istraživanja, s jedne strane, ali i za definisanje opšte poljoprivredne politike u Republici Srbiji. U stvari, ključ čitave priče je u tome. Da zaključim onim čime sam počeo. Veoma su važne akcije i popis stanovništva i popis poljoprivrede, najobimnije, najveće akcije statističkih istraživanja. Želim da ponovim da nema dobre odluke, nema dobrog programa, dobre politike, dobrog pravca razvoja Srbije ako nisu zasnovani na podacima, na informacijama i na statistici, naravno, pouzdanim, nepristrasnim, očišćenim od bilo kakvih uticaja sa strane. Očekujemo da će ovi zakoni dati pravni okvir upravo za takvu zvaničnu statistiku i da će nadležni organi u narednom periodu izvršiti sve pripreme, s uspehom završiti ovaj veliki posao koji nas čeka 2011. godine, a čiji će rezultati moći da se koriste u dužem nizu godina. Podržaćemo sva četiri predloga zakona.
Hvala, gospodine Petronijeviću. Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Hvala, gospođo predsedniče. Od četiri zakona, od kojih se dva bave tematikom popisa stanovništva i poljoprivrede, u mom izlaganju će biti obuhvaćena samo prva dva, a moj kolega Zoran Babić će govoriti o ostala dva zakona. Pre svega, da kažem da ih Poslanička grupa Napred Srbijo - SNS ne smatra nimalo tehničkim zakonima. Naprotiv, i zakon o statistici i zakon o klasifikaciji delatnosti smatram izuzetno važnim i prosto ne verujem da su moje kolege previdele suštinu zakona, na primer, o statistici, koja je prikazana u članu 11, a znači izmenu člana 14. Zakona o statističkim istraživanjima, koji je prethodno pokrivao ovu delatnost. Znači, novim zakonom o statistici, u članu 11, koji tretira finansijska sredstva, od toga ću početi, jer od novca sve počinje i time se završava, u stavu 2, kaže se da sredstva stečena obradom podataka po posebnim zahtevima, ne onim na što zakon, inače, obavezuje statistiku da radi, uvođenjem dodatnih procedura, posebnih operacija itd., sredstva koja se stiču po takvim zahtevima mogu da se koriste za razvoj metodoloških i informacionih rešenja, kao i za obrazovanje i obučavanje zaposlenih u Zavodu. Ti prihodi pokrivaju rashode nastale tim aktivnostima i čovek bi rekao da tu nema, na izgled, ništa neobično. Međutim, član 14. ranijeg zakona, koji je tretirao ovu oblast, kaže da prihodi koje svojom delatnošću i vršenjem usluga uz naknadu, a to su ovi posebni zahtevi, ostvari Zavod, pripadaju budžetu Republike Srbije. Više takve odrednice nema. Sada se pitam, da li je ovo kroz član 11. realizacija generalnog liberalnog koncepta da država treba da se isključuje, povuče iz svih delatnosti, čime pokazujemo da država gubi svoj značaj? Znači, država nam treba kad nas finansira, a kada mi steknemo neka sredstva, ne, to će biti samo naše. Zašto je to bilo potrebno ako ste i ranije imali pravo, kroz taj član 14, da se tako stečena sredstva, znači, svojom delatnošću, ali iz posebnih naknada, upotrebe za unapređenje statističkih istraživanja i modernizaciju rada Zavoda? Zašto to pitam? To da država gubi značaj, uopšte ne znači da građani imaju manje finansijske obaveze prema državi. To da se država izvlači, istiskuje iz mnogih delatnosti, ne znači da građani imaju manje poreze. Naprotiv, to znači da imamo državu koja pruža sve manje zaštite i sve manje pravih informacija, pa i statističkih, što ću vam dokazati, ali zato imamo sve više političke kontrole nad tim prikupljenim novcem, kroz razna zakonom propisana davanja poreza, doprinosa, taksa i svih ostalih, po definiciji, klasičnih državnih prihoda. Znači, za mene ovo nije tehnički zakon. Ovo je zakon kojim statistika dobija mogućnost da se finansira iz donacija, ali i zadržava sopstvene prihode, a koliko je značajan sam Zavod i posao koji radi, dovoljno govori Zakon o prenosu nadležnosti Vojvodini, kojim se nije omogućilo Pokrajini da formira pokrajinski zavod za statistiku. To jeste dobra odluka i nije ni trebalo dozvoliti, jer Zavod za statistiku zaista nije ni tehnička, ni tako malo značajna institucija. Zašto je statistika važna? Uzeću samo dva upečatljiva primera. Kako Vlada i državni organi zloupotrebljavaju statistiku, šminkajući stvarnost, prikazujući je mnogo boljom, i to u oblasti prikazivanja vrednosti društvenog proizvoda, inflacije, nezaposlenosti i potrošačke korpe, kao najupečatljivijih, dovoljno govori o tome da je ovo izuzetno značajna oblast i delatnost. To šminkanje stvarnosti pokriva neuspeh Vlade i na neki način pokazuje da su rezultati mnogo bolji nego što jesu, a to, priznaćete, nije nimalo beznačajna stvar. To ko danas vlada i raspolaže novcem iz ostalih delatnosti jeste stvar zbog koje i oko koje se ovde sedi i razgovara. Taj jedan upečatljiv primer iz 2000. godine govori o ranijem direktoru Zavoda za statistiku i jednom intervjuu gospodina Miladina Kovačevića, koji je rekao da je statistika u izborima iskorišćena na takav način da su u izbornim jedinicama, umesto evidencije iz biračkih spiskova, korišćeni statistički podaci. Za one koji bi rado da zaborave, reći ću da je tada ubačeno nepostojećih 800.000 birača, pa su se pojavili falsifikovani zapisnici, citiram intervju gospodina Kovačevića, iz Vranja, Prokuplja i još nekih drugih mesta. Znači, statistički podaci su korišćeni umesto biračkih spiskova i nekome je trebalo da posluže da dobije izbore i vrši vlast. Gospodin Kovačević kaže da se tome tada protivio i da je zato bio smenjen. Najsvežiji primer zloupotrebe statistike, njenom zaslugom ili ne, apsolutno nije važno, ali raspoloživost statističkih podataka i tumačenje i upotreba tih statističkih podataka jeste posao statistike. Čak ne smeta ni da pomenem naziv novina. U ''Dnevniku'' je 17. septembra objavljen odličan tekst gde se kaže da je računica sakrila sudbinu 137.000 nezaposlenih. Znači, ne samo da vlast zloupotrebljava podatke, već i unutar vlasti pojedine strukture različito tumače statističke podatke, pa je, prema izjavi Jelašića, guvernera Narodne banke, u Srbiji broj nezaposlenih za poslednju godinu dana povećan za 150.000 ljudi. U isto vreme, direktor Nacionalne službe za zapošljavanje Vladimir Ilić saopštava da je broj nezaposlenih porastao za 12.500. Gde je nestalo i kako je bilo moguće da nestane 137.000 nezaposlenih koji, kada se sakriju, zaista šminkaju stvarnost, govoreći da u ovoj zemlji nije sve tako strašno, a najstrašniji dokaz koliko teško živimo jeste broj nezaposlenih. Kako je bilo moguće da se ovo desi? Ne može 137.000 ljudi da se sakrije tako lako, piše u tekstu. U julu prošle godine je bilo zaposleno 1.998.000 radnika, a ove godine 1.845.306 ljudi, prema vašim podacima. Ispada ne da je 150.000 nezaposlenih, nego 153.584 radnika. Kako je moguće da statistički podaci Zavoda za statistiku i Nacionalne službe za zapošljavanje dobiju sasvim drugačije cifre? Moraće neko da objasni. Ozbiljni ekonomisti kažu da stopa od 14,7% kojom baratate na osnovu statističkih pokazatelja nije tačna; rezultat računovodstvenog trika i brisanja sa spiska onih koji se ne prijavljuju zamagljuju stvarni podatak o tome da je stopa nezaposlenosti 20%. Kako ćete u navedenim kriterijumima zaštititi statističke podatke od ovakve vrste zloupotreba, koje nisu ni benigne ni beznačajne, volela bih da mi odgovorite, ali ne verujem da je uopšte cilj onoga ko dobija novac i koga finansira država da ima tu vrstu nezavisnosti koju javno proklamuje. Zašto tvrdim da nemate dobru nameru? Ovim zakonom uvodite čak i Narodnu banku kao nekog ko postavlja standarde za zvaničnu statistiku u funkciji koju vrši. Priznaćete da je to nedopustivo, da to nigde u svetu ne postoji i da međunarodno priznati standardi jesu jedini isključivi i da ste vi kao Zavod za statistiku jedini ovlašćeni da vodite računa o standardima. U prošlom raspravljanju o ovom zakonu o statistici podnela sam amandman u okviru Poslaničke grupe Napred Srbijo i tada je bio usvojen. Pošto nije došlo do glasanja o ovom zakonu, videćemo kako ćete sada postupiti. To da članom 10. propisujete da treba zaštititi statistička istraživanja, rezultate i sve ostalo od neprofesionalnih uticaja, pa nabrajate: političkih, državnih organa ili nekih interesnih grupa, potpuno je suvišno, jer principi koje imate navedene u članu 5. dovoljno govore o neprofesionalnim uticajima bilo koje vrste. Inače, još jedno imam da zamerim i molim da o tome razmislite. Prošli put ste odbili amandman. Ne može Narodna banka, koja je izuzeta od stečaja, od registra delatnosti, o čemu ću govoriti, od klasifikacije, da opet bude neko ko će, po posebnom odlučivanju guvernera, dopuštati da vi kao nadležni i odgovorni organ koristite podatke koje oni, inače, imaju i do kojih dolaze u procesu svog rada. Znači, nikakvo posebno pravo Narodne banke da vama, kao nadležnoj instituciji, uskraćuje pravo korišćenja podataka, što je u članu 30. definisano, ne treba da ostane u zakonu. Vi imate ugovor predviđen članom 12, po kome propisujete poseban pristup podacima neke vrste, gde je podatak posebno bitan, važan, tajan, nije ni važno, ali vas molim da to imate na umu kada budete usvajali, odnosno razgovarali o amandmanima. Ako je ovaj zakon o statistici trebalo da uredi ne mnogo novih stvari, ali da bude osavremenjen, jer je poslednji bio 1994. i izmene 2005, ja bih to razumela, ali vas molim da onaj deo koji se tiče gubljenja nadležnosti samog Zavoda za statistiku i nazivanjem nečega što se vidi kao mogućnost promene organa za statistiku nekih jedinica ne dovede u zabludu nas koji mislimo da dobre institucije, koje su građene godinama unazad, ne treba da izgube značaj i da ih bilo ko, ko god da je, stavi u svoju službu. Ako smo dozvolili da Službu društvenog knjigovodstva uništimo, umesto da ispravimo probleme u funkcionisanju koji su bili evidentni, molim vas iz Zavoda za statistiku da ne dozvolite da ono što je vaše nasleđe, u smislu iskustva, tradicije, opreme i znanja kojim raspolažete, bude zloupotrebljeno da bi neko mogao da na ovaj način zloupotrebljava statističke podatke, od izbora, do podataka o zaposlenosti, odnosno nezaposlenosti. Kada govorimo o klasifikaciji delatnosti, moram da kažem da smo kao država, posle jednog normalnog normativnog uređenja ove oblasti 80-tih, 90-tih godina, kada smo to radili u skladu sa standardima UN-a, imali jedan period lutanja, kada je to bilo rešeno potpuno neopravdano, da npr. jedinstvenu klasifikaciju delatnosti donosi zakonodavni organ. To nije u redu i dobro je što to sada radi Vlada, ali ne smemo da dopustimo da dve stvari ostanu neregulisane, a to je da nemamo jedinstveni registar delatnosti jedinica razvrstavanja i da onemogućite jedinicama razvrstavanja reakciju kada ih onaj ko ih razvrstava razvrsta pogrešno. Tu smo amandmanom reagovali. Jer, šta znači ako vi nekoga razvrstate po ovom zakonu u delatnost koja nije pretežno njegova, ona na osnovu koje stiče najveći prihod? Možemo da mu napravimo nenadoknadivu štetu. Da li se neko bavi proizvodnjom baš neke delatnosti koju država fiskalnom politikom želi da razvije, ili neki međunarodni krediti izuzetno povoljno baš tu oblast forsiraju, pa, ne možete nekome zabraniti da pristupi nekim povlasticama, sredstvima, pravima, time što je neko to razvrstavanje uradio mimo ovih kriterijuma o kojima govorim. Vi ćete znati, kao ljudi koji to dugo rade, amandmansku intervenciju da pretežnu delatnost ne može neko samo da prijavi, da to bude stvar izjašnjavanja. Ne mogu sebi da kažem – ja sam demokrata po prirodi stvari; ne, to moram da dokažem svojim ponašanjem. Pa i ove jedinice razvrstavanja moraju vama da daju dokaze o tome šta je njihova pretežna delatnost, a da im vi ne podzakonskim aktom Vlade, nego ovim zakonom omogućite pravo da u postupcima koji su propisani za agencije za privredne registre date pravo žalbe, odnosno ispravke učinjene greške, u ime pravne sigurnosti i u ime istinitosti fakticiteta kada vam neko prijavljuje čime se to bavi. Mislim da je ovaj zakon ispustio za novoosnovane pravne jedinice, takođe smo amandmanom reagovali, kako da prijave svoju delatnost, da se iz registra za upis vidi čime to oni žele da se bave, a kasnije su promene moguće. I, ono na čemu insistiram, dajući značaj i odajući statistici priznanje, u najvećem delu, da radi dobro svoj posao, to činim na način da Zavod za statistiku i vaše organe želim da ovim zakonom ovlastimo da vode jedinstveni registar delatnosti baš svih, ne samo onaj koji vodi Agencija za privredne registre, kao povereni posao za privredne subjekte, nego i za sva ostala udruženja lica, jer se kod vas slivaju svi podaci o tome i nama kao državi, poslanicima, građanima, bilo bi lako da ostvarimo uvid u to šta su agencije, organi uprave. Čak i NBS mora da nađe svoje mesto u ovom jedinstvenom registru, a vi odlično znate da nema zemlje u okruženju i u svetu koja nema jedinstveni registar s istim takvim ili sličnim nazivom. Morate priznati da smo ga imali i mi, jer osnovni red znači da znate s kim u državi poslujete, ko je dužan porez, ko se bavi politikom, koje su to stranke, udruženja, nevladine organizacije ili bilo šta drugo. Taj zakon o klasifikaciji delatnosti, koji načelno reguliše stvari, ponavljam, mora da obuhvati jedinstveni registar i ovo pravo jedinica razvrstavanja, u kojima statistika mora da ima presudnu ulogu, zato što je dokazala da taj posao ume da obavi dobro. Svi oni koji su se registrovali kao pravna lica moraju da priznaju da nikada papir u statistici nisu čekali duže nego što je to bilo neophodno. Oni koji nemaju iskustva, neka veruju nama i neka provere kako su to radile statističke organizacije, odnosno organi. Ali, zašto se kod vas danas, s pravom, stavlja poneka sumnja? Ako smo mi, građani Srbije, doživeli da juče, kada gospodinu Ljajiću kažem da je povećanje broja zaposlenih u njegovom sektoru, koji se bavi zaštitom osoba s invaliditetom, od 2007. godine narastao dvostruko, sa šest zaposlenih, na 12, i ako se ministar usudi da pred javnošću i poslanicima kaže da to nije istina, a imam spisak zaposlenih ljudi koji su 2007. godine radili tamo i imam pravo da pročitam njihova imena, jer će na Internet sajtu, inače, biti dostupna imena zaposlenih, ali ne želim da gubim svoje vreme na to, ja se zaista pitam ... [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, gospođo Tabaković. (Jorgovanka Tabaković, s mesta: Nije trebalo da me prekinete usred rečenice.) Izvolite. Završite. JORGOVANKA TABAKOVIĆ. Pitam se kome se i šta može verovati, ako se i ljudi, i njihova imena i prezimena, i radna mesta, u cilju obmanjivanja javnosti, pokušavaju ne saopštiti i prećutati, odnosno slagati, kažemo mi Srbi, kako se krši zakon?! Zahvaljujem. Reč ima Radojko Obradović.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, danas imamo četiri izuzetno važna zakona. Njihov značaj je daleko veći nego što se na prvi pogled čini. Mi iz DSS-a smo posebnu pažnju obratili na ova četiri zakona koja su na dnevnom redu. Bila je ovde, verovatno će u toku rasprave ovlašćenih predstavnika, odnosno rasprave u načelu, takođe, biti dovedena u sumnju potreba da se ima dobra statistika, ili potreba da li je to možda skupa stvar. Ono što je sigurno činjenica, to je da nama statistika treba, kao i brojne druge nauke, ali samo onoliko koliko znamo da tu statistiku iskoristimo. Ako ne obraćamo pažnju na ono na šta nam statistika ukazuje, onda su svi ti rezultati izuzetno skupi i naravno da su sve te organizacije koje to rade nepotrebne, ali je razlika između uspešnih i neuspešnih društava upravo ta da uspešna društva koriste sve resurse i sve sposobnosti koje imaju, a ona manje uspešna kukaju kako im smeta neko ili nešto drugo. Zakon o statistici daje pravni okvir i uspostavlja standarde koji postoje u ovoj oblasti. Takođe, definiše ko su odgovorni podizvođači statistike. To su, pre svega, Republički zavod za statistiku, Narodna banka i grad Beograd, kao osnovni instrumenti za sprovođenje statistike. Kao i o mnogim drugim stvarima, o statistici i o problemima koje u ovoj oblasti imamo uRepublici Srbiji najbolje će se reći kroz konkretne primere, da ne pričam o članovima zakona koji u ovakvoj oblasti moraju da budu u nekim slučajevima i nezgrapni, i vrlo dugački. Mislim da je najbolje na jednostavnim primerima ukazati koje probleme danas u Srbiji imamo. Recimo, često čujemo, a sada su pregovori s MMF-om u toku, izraz ''BDP''. Na primer, kako se utvrđuje BDP, po kojim cenama, šta su to stalne cene, šta su tekuće cene i na koji način baratamo tim osnovnim parametrom koji postoji u ekonomiji. Druga stvar, na prvi pogled, bar meni je mnogo jednostavnije, jer moram svakog prvog u mesecu, kada stižu oni računi, da sabiram sve račune, koliki je npr. dug Srbije, pa koliki je spoljni dug, koliki je unutrašnji dug, koliki je ukupan javni dug i koliki je ukupan dug kad se računa i privatni sektor, privreda, građanstvo i svi ostali. Da li u Srbiji danas možemo da odgovorimo na prilično jednostavno pitanje? Postoji siva ekonomija, koja nije u zvaničnim tokovima, postoji nešto što mora da prođe kroz bankarski sistem i budžet. Hajde da vidimo da li danas imamo odgovore na sva pitanja. Prva dilema do koje dolazimo, ili prva zabluda u koju možemo da uđemo je ako pogledamo sajt Ministarstva finansija, odeljak koji se odnosi na javni dug, i sajt Narodne banke, dve institucije koje su najodgovornije. Na sajtu Narodne banke je samo javni dug, dug države je 700 miliona veći nego što piše na sajtu Ministarstva finansija. Priznaćemo da 700 miliona evra nije beznačajno. U čemu je zamka? Zamka je što Narodna banka definiše sve dugove koje ima Srbija, a Ministarstvo finansija tretira samo regulisane dugove. Kod Narodne banke je dug prema Kini 290 miliona evra, dug prema Kuvajtu 330 miliona evra, dug prema Libiji i neregulisani dug prema Londonskom klubu. Nešto od toga će verovatno biti, u procesu pregovora, oproštajno regulisano na drugačiji način, ali nešto i neće. Kao narodni poslanici i građani Srbije, apsolutno nemamo odgovor na to pitanje. Kaže se da država neće biti prezadužena ako ukupan javni dug ne pređe 60% BDP-a. Kog proizvoda, kada ne možemo ni da ga utvrdimo? BDP se određuje prema stalnim cenama iz 2002. godine. Struktura se za ovih sedam godina značajno promenila i taj osnovni parametar se očigledno uređuje na nedovoljno dobar način. S druge strane, raspodela BDP-a se određuje prema tekućim cenama. Znači, sedam godina, što se tiče statistike i BDP-a, kao osnovnog elementa i parametra u ekonomiji, ne znači ništa. To utvrđujemo na jedan način. Kada pričamo o raspodeli, utvrđujemo na potpuno drugačiji način. Kakve to veze ima sa statistikom i sa budućnošću čitave zemlje? Vrlo velike. Za prvih devet meseci ove godine, prema zvaničnim podacima, ukupan javni dug je porastao za milijardu i 100 miliona evra. To je vrlo velika cifra, tim pre je dramatična ako se uzme u obzir da je Skupština Srbije u tom periodu odobrila još milijardu i 600 miliona kredita, koji su u toku raznih procedura i ne ulaze u javni dug, jer javni dug nije ono što usvoji Skupština nego ono što prođe kompletnu proceduru. Kada pričamo, opet, o statistici, najveći broj tih kredita smo u Skupštini usvajali po hitnom postupku. Mora danas, mora sutra, nema veze koja je to Vlada, da li je ova, da li je prethodna, ili peta unazad, kako god hoćete. Mora po hitnom postupku, a onda se čeka mesecima i godinama da se taj kredit realizuje. Odobreno je milijardu i šesto miliona kredita za razne investicije koje su u ovom trenutku izuzetno potrebne Srbiji da bi krenula napred. Čekaju iz raznoraznih razloga. Na primer, programski zajam za razvoj privatnog sektora Ministarstva finansija, datum potpisivanja 30. 03. 2009. godine, sa 34 miliona, još uvek stoji. Sporazum o Koridoru 10 Ministarstva za infrastrukturu, datum potpisivanja 22. 09, još uvek čeka. Apeks za mala i srednja preduzeća od 250 miliona, 11. 05, još uvek čeka. Tako dođete do milijardu i 600 miliona koje smo ovde odobrili, Vlada potpisala, usvojila, poslala nama, mi po hitnom postupku raspravljali i sada čeka zbog ko zna čega. Da to statistika beleži na pravi način, da svi imamo uvid u to, pritisak na izvršnu vlast bi bio veći. Razumem da predsednica Skupštine ima razumevanja, pa kaže da treba da brinemo o tome. I mi imamo razumevanja, ali ovo je konkretan problem koji treba da rešimo. Pogledajte ovaj kredit za mala i srednja preduzeća. Apeks za mala i srednja preduzeća, 250 miliona evra, po izuzetno povoljnim uslovima. Ugovor je potpisan s Evropskom investicionom bankom, 11. maja. Potpisnik je Diana Dragutinović, s potpredsednikom Evropske banke. U ime Narodne banke, potpisnik je viceguverner Ana Gligorijević. Vladu je prošao u junu. To smo raspravljali na onoj sednici gde je bio i Zakon o informisanju. Čitava stvar je pomerena danom za glasanje, onih mesec dana, 31. avgusta je sve završeno i još uvek se čeka. Ti krediti su za privredu znatno povoljniji od subvencionisanih kredita, i to je poznata stvar. To je ukupno oko 5% kamate na te kredite. Već smo imali s Evropskom bankom nešto slično i procenat vraćanja tih kredita je 99 i nešto procenata. Vlada se ne zadužuje. Vlada je samo indirektni garant za to kreditiranje. Ti krediti su povoljniji za privredu nego što su subvencionisani krediti koje daje Vlada i negde stoje. Da se vratimo na statistiku. Kada uzmemo ovih milijardu i 650 miliona koji su odobreni, a još nisu evidentirani kao javni dug, dolazimo do toga da javni dug nije više 9,8, nego 11 i po milijardi, jer 11 i po milijardi, u odnosu na BDP, kada se računa onako kao što smo već govorili, je 38,5%. Pitanje je da li za Srbiju važi kriterijum od 60% BDP-a, iz prostog razloga što može da važi za bogate zemlje, sa jakom privredom, s vrlo velikim izvozom, a za zemlje koje imaju ozbiljnih problema sa strukturom privrede, sa malim izvozom, 60% sigurno nije granica održivosti tog duga. Ministarka Dragutinović, uz svo uvažavanje ministarke Matić, žao mi je što Diana danas nije s nama, u jednom intervjuu je rekla da je, po njenom mišljenju, održivost tog duga između 40 i 45%. Ako uzmemo u obzir da kada se regulišu ovi krediti, u koje opet nisu ušli ni ovaj kineski kredit o kome se pregovara, već smo na granici od 40%. Drago mi je da je tu moj prijatelj, gospodin Čolaković, ali u ovoj analizi nema obaveze koju budžet ima prema Fondu PIO, jer nijedna od ovih zemalja EU o kojima pričamo i s kojima pokušavamo da se poredimo nema obavezu, a ta obaveza postoji s pravom, da izdvoji dve milijarde i 300 miliona evra za Fond PIO. To se ne tretira kao dug. To nije dug, to je nešto što je tekuća obaveza, ali svake godine iz svog budžeta morate da odvojite ta sredstva da bi se regulisale obaveze prema našim građanima koji su sada u penziji. Kako ćemo to s aspekta statistike da uzmemo u obzir i kako ćemo to da računamo? Otprilike, oko 8% BDP-a je dve milijarde i 380 miliona evra, i to je obaveza svake godine. Ono što Vlada pokušava da inflacija pojede penzije i da realno obezvredi taj iznos penzija, može da se uradi numerički, ali svake godine morate da ta sredstva izdvojite. Ako uzmete u obzir još tih 8% na godišnjem nivou obaveza prema Fondu PIO ili nekim drugim, onda vidite koliko je ozbiljna zabrinutost za sve ono što se dešava u sektoru javnih finansija. Ako ne govorimo o ovim i ovako važnim stvarima, onda ćemo biti u ozbiljnoj slepoj ulici kada govorimo o tome šta statistika treba da nam pomogne. Treba da da odgovore na ovakva i slična pitanja, jer čemu popis stanovništva, popis poljoprivrednog stanovništva i poljoprivrednih gazdinstava ako ne znamo gde je izlaz na kraju tog i takvog tunela? Na primeru javnog duga i na primeru BDP-a vidite koliko su ozbiljni problemi u definisanju statistike i koliko je materija o kojoj govorimo ozbiljna. Sve dok nemamo kompletnu informaciju o svemu ovome, možemo teorijski da raspravljamo i o procentima i o čemu god hoćemo. O ovakvim stvarima mora se govoriti i u relativnim iznosima, a ono što može da bude jedini zaključak, jeste da nas čekaju ozbiljne rasprave i da nas u narednim godinama čekaju teški i ozbiljni zadaci. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Jovan Nešović ima reč. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, pred nama su danas četiri, čini mi se, važna zakona, a to su zakon o klasifikaciji delatnosti, zakon o zvaničnoj statistici, zakon o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini i zakon o popisu poljoprivrede u 2011. godini. Ova četiri zakona i njihovo usvajanje u Narodnoj skupštini treba da omogući nesmetano odvijanje određenih aktivnosti koje su predviđene u narednom periodu. Što se tiče zakona o klasifikaciji delatnosti, stari zakon je donet 1996. godine i u ovaj novi zakon morale su da se ugrade dve velike stvari koje su primećene i gde je došlo do ozbiljnih promena. Prva promena se dogodila u postupku registracije preduzeća i preduzetnika. Naime, novim zakonom više nije predviđeno da se registracija vrši u trgovinskim sudovima i da sudovi vrše upis u registre i vođenje evidencije tih registara, već se to radi u Agenciji za privredne registre. Druga stvar, koja je takođe važna, jeste da domaće zakonodavstvo, u procesu približavanja EU, treba da prilagođavamo standardima zemalja EU. Prema tome, i zakon koji je vezan za klasifikaciju delatnosti se mora prilagođavati. To je u ovom zakonu urađeno, klasifikacija delatnosti koja je definisana na nivou zemalja EU. Stoga je predloženo da se klasifikacija delatnosti definiše kao opšti standard, tj. organizovanje privrednih društava, preduzetnika i ostalih oblika organizovanja koji obavljaju delatnost vrši se prema delatnostima. Zakonom je, takođe, predviđeno gde klasifikacija može da se primenjuje i ona se primenjuje prilikom upisa delatnosti u registar privrednih subjekata i druge posebne registre, za statistička istraživanja, prikupljanje, obrađivanje i prikazivanje podataka o stanju i kretanju u oblasti ekonomije, socijalne zaštite, zaštite životne sredine i svega što je važno za društveni život jednog naroda, za donošenje i praćenje mera ekonomske i socijalne politike, za naučnoistraživački i analitički rad. Ono što je, takođe, zakonom definisano jeste da Vlada propisuje nazive, šifre i opise delatnosti. Čini mi se da je važno istaći član 5. ovog zakona, u kome se kaže da se jedinice razvrstavanja raspoređuju u odgovarajuću kategoriju klasifikacije prema delatnosti koju obavljaju, a ako obavljaju više delatnosti, onda se razvrstavanje vrši prema pretežnoj delatnosti. Članovima 6, 7. i 8. definisane su obaveze koje ima Zavod za statistiku, Agencija za privredne registre, kao i agencije koje vode posebne registre. Takođe je važno za naše privredne subjekte, to je definisao član 12. ovog zakona, da je Agencija za privredne registre dužna da sve one koji su registrovani po starom zakonu preregistruje i da to objavi na zvaničnom sajtu, tako da oni neće imati nikakvih dopunskih poslova. To se odnosi i na subjekte koji su do dana stupanja ovog zakona registrovani kod jedinica kod kojih se vrši posebna registracija. Za njih je važno da će te poslove uraditi Zavod za statistiku, takođe, u roku od tri meseca, i sve će biti objavljeno na zvaničnom sajtu, tako da ni oni nemaju posebne obaveze. Drugu grupu zakona čine zakoni iz oblasti zvanične statistike, popisa stanovništva i popisa poljoprivrede. Kada govorimo o zakonodavstvu u oblasti zvanične statistike, mislim da su tu važne dve oblasti. Jedna oblast jeste zakonska regulativa za izgradnju institucija na državnom nivou, a druga je oblast zakona koji definišu velike statističke poslove, a to su popisi stanovništva i poljoprivrede, koji nas očekuju, prema ovim zakonima, u 2011. godini. Na početku, treba reći o ovom zakonu o statistici šta on može da omogući u narednom periodu, a što je do sada možda bilo manje izraženo. To znači da u narednom periodu treba da imamo dinamičan i pravilan razvoj zvanične statistike i da se na adekvatan i zakonski način urede odnosi između proizvođača i davalaca podataka, odnosno da se stvori osnova za dobijanje najznačajnijih statističkih indikatora, da se razvoj zvanične statistike usmeri u pravcu harmonizacije, metodologije, klasifikacije, nomenklature i statističke prakse u razvijenim zemljama Evrope, odnosno međunarodnom okruženju, da možemo naše zvanične statističke podatke na adekvatan način upoređivati s podacima drugih međunarodnih statističkih organizacija. Posebno treba istaći, a jeste za unutrašnje potrebe, da su podaci zvanične statistike glavni izvori informacija neophodnih za sagledavanje stanja i za donošenje odgovarajućih značajnih odluka za razvoj i upravljanje u oblasti ekonomije, kao i za zaštitu životne sredine, praćenje demografskih i drugih društvenih kretanja u jednom društvu. Zakonom su definisane i obaveze organa zvanične statistike. Ti organi moraju da poštuju u svom radu principe statističke nauke i struke, profesionalne etike, da definišu tačne metode i procedure za prikupljanje, obradu, čuvanje i objavljivanje zvaničnih statističkih podataka. Pojedinačni statistički podaci su zaštićeni zakonom, te se mogu koristiti isključivo u statističke svrhe. Važno je, a zakonom je definisano, da se mora obezbediti koordinacija aktivnosti između svih proizvođača zvanične statistike u okviru statističkog sistema Srbije. Članom 6. je definisano koji su zvanični, odnosno odgovorni proizvođači statistike u Srbiji, a to su – Republički zavod za statistiku,Narodna banka Srbije, Gradska uprava grada Beograda i ostali odgovorni proizvođači koji su definisani u petogodišnjem statističkom programu, odnosno planu. Članovima 7. i 8. je definisano koji su poslovi Zavoda za statistiku. Ja ću samo reći samo neke – sprovođenje popisa stanovništva, istraživanje o domaćinstvima, istraživanje u oblastima ekonomije i poljoprivrede i sve drugo što je definisano u petogodišnjim planovima. Da bi se lakše pratio i koordinirao rad, definisan je Savet za statistiku Republike Srbije. Po ovom zakonu, on ima 17 članova i tačno se zna koja ministarstva i organizacije određuju svoje članove. Savet ima jako važnu ulogu, on donosi strategiju razvoja zvanične statistike Republike Srbije, kao i petogodišnji statistički program, koji usvaja Narodna skupština, izmene i dopune tog programa, donosi i predlaže nacrte zakona koji su vezani za proizvođače statistike i za neke druge aktivnosti, razvija promociju zvanične statistike i sve one druge poslove koji su vezani, da bismo na nivou države imali jaču, bolju i kvalitetniju statistiku. Malopre sam rekao da petogodišnji statistički program donosi Skupština Srbije, a godišnje implementacione programe i planove donosi Vlada Republike Srbije. Čini mi se da je važno još istaći da Zavod za statistiku vodi dva velika registra – to je poslovnik i statistički registar i registar poljoprivrednih gazdinstava, a direktoru Zavoda je dato da uređuje i propisuje uređenje tih registara. Član 38. je jasan – podaci statističkih registara se mogu koristiti iključivo u statističke svrhe. Što se tiče zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini, popis stanovnika predstavlja jednu od najpopularnijih statističkih akcija, ali, bogami, i jednu od najobimnijih i najkompleksnijih, možda i najtežih i najskupljih statističkih akcija. Kaže se i treba ovde podsetiti da je u državi Srbiji bilo popisa stanovništva i ranije.Prvi popis stanovništva je bio 1834. godine. Tada se, otprilike, definisalo da se svakih pet godina vrši popis stanovnika, zato što je dolazilo do oslobađanja određenih teritorija, česte migracije stanovništva, premeštanja određenog bogatstva, tako da je država morala na neki način da vodi računa kako se sve to manifestuje. S druge strane, između dva svetska rata su bila dva popisa, 1921. i 1931. godine. Svi popisi važe i danas kada se prave određene istoriografske analize o značaju tog vremena, odnosno neki podaci mogu vrlo kvalitetno da se iskoriste. Posle Drugog svetskog rata smo imali prvi popis 1948. godine. On je bio važan iz jednog prostog razloga, što se pokušalo sagledati stanje, odnosno šteta koja se desila za vreme rata, da bi se kod nekih međunarodnih foruma uspela nadoknaditi ratna šteta. Od 1961. godine počinju da se primenjuju preporuke UN – da na svakih deset godina imamo popis stanovništva. To se izmenilo samo 1992. godine, zbog državne zajednice, odnosno SRJ, a tada su Crnogorci godinu posle nas, zbog nedostatka sredstava, imali popis stanovništva, a mi smo i 2002. godine imali popis stanovništva. Rezultatima popisa stanovništva u 2011. godini utvrdićemo ukupan broj stanovnika, domaćinstava i stanova u Republici Srbiji, ali njegov značaj je što ćemo to utvrditi i na nižim teritorijalnim oblicima, odnosno koliko na nivou gradova, opština, okruga, naselja, znači, sve ono što je važno za neke analize koje su moguće u nekim planovima i strategijama, koje su se donosile. Čini mi se da je posebno važno što ćemo napokon utvrditi i broj tzv. staračkih domaćinstava, odnosno koliko poljoprivrednog zemljišta imamo neiskorišćenog, a govorimo da nam je poljoprivredna jedna od glavnih grana razvoja privrede. Potpuno je jasno da ta staračka domaćinstva ne mogu da rade zemlju. Čini mi se da ćemo dobiti jednu dobru osnovu kada budemo razgovarali i pravili planove i za populacionu politiku, za prostorno planiranje, za urbanističko planiranje, za stambeno-komunalne delatnosti i sve ono što je važno za razvoj jednog društva. Zakonom je definisano da se popis sprovodi između 1. i 15. aprila 2011. godine, a kontrola toga će se izvršiti prema popisnim krugovima. Znači, na sličan način. Član 2. zakona definiše na koga se odnosi popis. Popis se odnosi na državljane Republike Srbije, strane državljane, lica koja državljanstvo i prebivalište imaju u Republici Srbiji, bez obzira na to da li se u momentu popisa nalaze u Republici Srbiji ili ne, popisuju se domaćinstva, stanovi. Popisom se, takođe, obuhvataju državljani Republike Srbije, ili strani državljani, ili lica bez državljanstva koji imaju prebivalište u inostranstvu, ali borave u Srbiji najmanje godinu dana pre nego što je počeo popis stanovništva. Takođe, članom 3. je definisano ko se ne obuhvata popisom stanovništva, a članom 11. su definisani poslovi koje je potrebno da odrade određena ministarstva – Ministarstvo odbrane, Ministarstvo pravde, MUP, Ministarstvo spoljnih poslova, Ministarstvo za KiM, Geodetski zavod i druge organizacije i ostala ministarstva. Naime, postoje određena lica koja žive u vojnim objektima, ona moraju da se popišu, lica koja se nalaze na izdržavanju zatvorskih kazni, takođe, moraju da se popišu, lica koja se nalaze u diplomatsko-konzularnim predstavništvima, privrednim komorama, bankama koje posluju u inostranstvu i drugi, i oni moraju da se popišu. Čini mi se da će biti vrlo značajna i uloga Ministarstva za KiM, da se izvrši popis našeg stanovništva na KiM-u. Ovaj proces jeste skup. Potpuno je definisano da će po godinama, od 2010. do 2013. godine, ukupno koštati skoro dve milijarde 700 miliona. Ako imate petočlanu komisiju koja treba da odradi posao, najveći deo sredstava će otići na troškove tih komisija, a sigurno će se veliki deo sredstava odnositi na pripremu celog procesa, jer ovo jeste jedan sveobuhvatan i jako zahtevan posao. Što se tiče popisa poljoprivrede u 2011. godini, složićemo se svi da je zbog klimatskih uslova, privrednih karakteristika zemljišta, položaja, temperature i svega onoga što je definisano poljoprivreda Srbije jedna od glavnih privrednih grana razvoja. Ako uzmete strategije svih lokalnih samouprava, pa i Nacionalnu strategiju, videćete da skoro sve lokalne samouprave u Srbiji kažu da je prioritetna grana razvoj poljoprivrede i da oni očekuju da se tu veliki broj ljudi zaposli, da to bude okosnica razvoja opština u narednom periodu. Iz tog razloga, treba se podsetiti na jednu istorijsku činjenicu, da je sveobuhvatni popis poljoprivrede urađen 1960. godine, a svaki popis poljoprivrede od 1960. godine rađen je na manjem uzorku i urađen je uz popis stanovništva. Popis poljoprivrede je jako važan na putu priključivanja Srbije EU, jer moramo niz naših propisa prilagoditi standardima i propisima EU, a to će u velikoj meri promeniti stanje u našoj poljoprivredi. Cilj popisa poljoprivrede jeste da se dobije sveobuhvatan pregled strukturnih karakteristika nacionalne poljoprivrede, da se urade baze podataka, međunarodno uporedive, zasnovane na ključnim poljoprivrednim obeležjima, da se formira statistički registar poljoprivrednih gazdinstava kojim će se obezbediti okvir za poljoprivredna istraživanja na uzorku istraživanja u strukturi poljoprivrednih gazdinstava, da se obezbede statistički podaci potrebni za razvoj održive nacionalne agrarne politike i da se postižu praćenjem i postizanjem određenih ciljeva koji su definisani u oblasti razvoja. U zakonu je definisano šta će se tačno obuhvatiti procesom popisa poljoprivrede. Obuhvatiće se lokacije, zemljišni fond, kategorija korišćenja poljoprivrednog zemljišta, zakup poljoprivrednog zemljišta, broj stoke, mehanizacija. Znači, mnogo podataka, koji će biti jako dobri kada se budu pravili određeni planovi razvoja poljoprivrede u narednom periodu. Takođe je definisano da će se popis poljoprivrede raditi odmah posle popisa stanovništva, i to u periodu od 1. do 15. novembra 2011. godine. Na taj način će se uštedeti znatna sredstva, jer će se koristiti ista popisna komisija, isti ljudi će biti obučeni, jednostavno, mogu raditi taj drugi posao. Znači, popisom stanovništva ćemo dobiti tačno koja su to poljoprivredna gazdinstva. Dobićemo spisak tih gazdinstava, a onda će popisivači moći, na osnovu tih podataka, da odu i popišu ta poljoprivredna gazdinstva. Važno je takođe, čini mi se, član 4, reći u ovoj načelnoj raspravi ko je obuhvaćen popisom poljoprivrede u 2011. godini. Obuhvaćena su poljoprivredna gazdinstva koja imaju više od 0,5 hektara zemljišta. Obuhvaćena su i poljoprivredna gazdinstva koja imaju manje od 9,5 hektara zemljišta, ali se bave ratarskom, stočarskom, vinogradarskom proizvodnjom, kao i neki drugi oblici uzgoja ribe, plastenici, staklenici i sve ono što je definisano zakonom. Takođe su obuhvaćena privredna društva, zemljoradničke zadruge, preduzetnici i drugi oblici organizovanja u statusu pravnog lica čija je pretežna delatnost bavljenje poljoprivrednom proizvodnjom, kao i privredna društva, ustanove i druga pravna lica koja imaju neki ogranak koji se, takođe, bavi poljoprivrednom proizvodnjom. Ovim zakonom je definisano i koje su obaveze Republičkog zavoda za statistiku, popisnih komisija, koje imaju pet članova, i normalno, obaveze Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede i ostalih organizacija koje će učestvovati u ovom popisu. Ovo je, takođe, zahtevan posao, posao koji košta poprilično. Predviđeno je u budžetu da za ovaj posao treba da se odvoji skori milijardu i po dinara. Tačno je definisano po godinama koliko za svaku godinu treba u budžetu Republike Srbije izdvojiti sredstava, da bi se izvršio kvalitetan popis poljoprivrede u 2011. godini. Sagledavajući ove zakone, njihovu važnost za sprovođenje aktivnosti koje su jako važne za društvo u celini i državu Srbiju narednom periodu, G17 plus će podržati sva četiri zakona i očekujemo da će ih u danu za glasanje i druge poslaničke grupe podržati. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Radiša Ilić ima reč. Meho Omerović. Hoćete li samo da se prijavite? Izvolite. Imate reč, gospodine Omeroviću.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Javljam se po članu 104. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, koji govori o dostojanstvu Narodne skupštine, odnosno o iznošenju tačnih podataka. Nemam nameru da otvaram polemiku. Moja uvažena koleginica Jorgovanka Tabaković je juče, prilikom rasprave o zakonima koji govore o racionalizaciji službenika u državnoj administraciji, postavila pitanje kroz iznošenje novih podataka, na šta joj je ministar Rasim Ljajić direktno odgovorio da nije reč o 12 osoba, nego o 9 osoba. Moguće je damoja koleginica nije dobro čula. Iskoristio sam pravo i zatražio i dodatnu informaciju, odnosno tačne podatke od Ministarstva rada i socijalne politike. Više zbog javnosti, nego zbog polemike s koleginicom, želim da kažem da u Ministarstvu rada i socijalne politike, u Sektoru za zaštitu osoba s invaliditetom, radi, odnosno stalno je zaposleno devet osoba, od pomoćnika ministra, do stručnih savetnika. To je jedini podatak koji je tačan i kojim treba baratati, tako da ću sa zadovoljstvom mojoj koleginici Jorgovanki Tabaković dati ovaj dokument. Ovde se jasno vidi da je to devet osoba koje rade u skladu s onim aktima koji jesu Ministarstvo rada i socijalne politike. Ali, ovo je više informacija zbog građana Republike Srbije i zbog tačnosti, da se ne bismo igrali s brojkama, jer iza tih brojki se kriju živi ljudi. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Gospođa Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Zahvaljujem. Pošto se iza tih brojki kriju živi ljudi, njihova imena su sledeća – 2007. godine su u tom sektoru bili zaposleni, podatke iznosim na osnovu njihovog ovlašćenja: Stevan Smolović, Zagorka Janković, Dragana Kralj, Milica Đurić, Milena Banović i Jelena Kotević. Danas su u tom sektoru zaposleni, pored tih šestoro ljudi, i sledećih živi ljudi, s imenima i prezimenima: Zorica Grujevski, Sanja Todorčev, Aleksandra Đorđević, Nebojša Milović, Biljana Debeljaković i Konstanca Gajger. Sistematizacija, prijavljivanje, da li zaista jesu, ovo je činjenično stanje, a to koliko ih ima zaposlenih i šta je prijavljeno, upravo govori o kredibilitetu ministara, koji jedne podatke daju kada nam donose budžet na usvajanje, jedne kada se obraćaju javnosti. Ovo su gole činjenice i protiv njih ne možete.
Gospodin Meho Omerović. Izvolite.
Koleginice Tabaković, vi ste upravo pročitali ono što sam rekao. Rekao sam da je devet osoba zaposleno u Sektoru za zaštitu osoba s invaliditetom. Vi ste spomenuli troje i pročitali ste još šestoro, ili ste četvoro spomenuli, a pročitali petoro, uglavnom, ponovo baratamo istim podacima. Dakle, vi govorite upravo ono što je i ministar Rasim Ljajić rekao i što sam ja danas ponovio. Dakle, u sektoru o kome govorimo je zaposleno upravo toliko, devet izvršilaca na stalnom radu. Hvala.
Gospodin Tomislav Nikolić, osnov javljanja?
Povreda Poslovnika. Gospodin Omerović je povredio dostojanstvo Narodne skupštine. Gospođa Tabaković je pročitala 12 imena, a on tvrdi da je pročitala devet, pa vas molim, bar vi pazite šta se dešava u ovoj sali. Dakle, gospođa Tabaković je pročitala 12 imena zaposlenih u Ministarstvu, a gospodin Omerović tvrdi da je to devet i da je pročitala devet, što je apsolutno nemoguće, šest koje su zatekli i još šest iz DS-a, koje su zaposlili u vremenu kada je Ljajić ministar, i to je jedina istina.
Stepen javnosti u radu je takav da nema potrebe da arbitriram. Gospodin Omeroviću, izvolite.
Zaista nemam nameru da otvaram diskusiju o nečemu što je jasno rečeno i za šta postoje tačni podaci. Dakle, prema podacima Ministarstva rada i socijalne politike, koji su najsvežiji mogući i nisu stari više od mesec dana, sa svim ovim imenima o kojima je govorila koleginica Jorgovanka Tabaković, ima devet osoba koje su zaposlene u ovom sektoru i to je jedina istina. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Radiša Ilić ima reč. izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što nešto budem rekao o zakonu o predstojećem popisu 2011. godine i o ostalim zakonima koji su na dnevnom redu, želeo bih da se svi dobro zamislimo nad jednom činjenicom, veoma izvesnom, koja će nam se dogoditi u budućnosti. Poznato je da Srbija svake godine izgubi grad veličine 30 do 35 hiljada ljudi i, progresijom, taj će broj, za popis 2051. godine, narasti na dva i po miliona građana Srbije manje nego što je danas. Ako se ovakav trend nastavi u Republici Srbiji, na kraju 21. veka živeće nas jedva nekih dva miliona građana. Očigledno je da će taj popis u Srbiji sprovoditi neki drugi narod, a da će Srbi predstavljati manjinu u matičnoj državi. Ako se tome još doda i progresivno uništavanje nacionalne svesti kod naših naroda, olakim uvođenjem zakona po direktivama EU, pogotovo u oblasti prosvete, kulture, uređenja državne uprave, zakona koji su naišli na oštru osudu javnosti, Srpske pravoslavne crkve i ostalih tradicionalnih verskih zajednica, jer su očigledna pretnja porodici kao osnovnoj ćeliji svakog društva, našem narodu preti izumiranje i nestajanje. Ovo, pre svega, treba da imaju na umu oni koji vladaju ovom državom i koji su odgovorni da ta država jača i da opstaje, umesto što stagnira. Naprotiv, niko iz vlasti se ne bavi ozbiljno problemom negativnog prirodnog priraštaja u Srbiji. Jedino što su uradili, jeste par bilborda, jedna nedeljna emisija i brošure koje su, uglavnom, deljene onima koji su duboko zašli u pozne godine. Druge zemlje preduzimaju ozbiljne mere da bi izbegle nestajanje, izumiranje svoje nacije, dok smo mi u Srbiji rešili da to stanje samo evidentiramo, od popisa do popisa. Poslednji popis stanovništva urađen je 2002. godine, nekako u vreme kada je krenula ofanziva na srpska preduzeća, banke, vojsku, na srpsku teritoriju, na Srpsku pravoslavnu crkvu, na srpski jezik, na srpske časne oficire i rodoljube. Tu ofanzivu su predvodili oni koji bi trebalo da polože račune kada se sumiraju rezultati 2011. godine, mada tada već može biti kasno za Srbiju. Ubeđen sam da će sve linije ići silaznom putanjom, osim onih koje grafički prikazuju porast siromaštva, kriminala, tuberkuloze, samoubistava, umiranje od karcinoma, steriliteta itd., da ne nabrajam. Da bismo počeli popis, prvo treba da vidimo gde su državne granice Srbije, šta će biti posle eventualnog usvajanja statuta Vojvodine, kakav je uslov Euleks postavio srpskim vlastima. To su prva pitanja koja moramo da razjasnimo, da bi se popis mogao valjano sprovesti na teritoriji Republike Srbije. Pitam predstavnike Vlade – kako ćete izvršiti popis na KiM-u kada ste svojevoljno KiM, u nekih šest tačaka, predali na poverenje Euleksu, a oni vam, u znak zahvalnosti, kao pravi Latini, spustili rampu? Nijedan zvaničnik Srpske vlade ne može više na KiM, uključujući samog ministra za KiM, Gorana Bogdanovića, ali to vam nije smetalo da napišete član 16, na osnovu koga će baš to, maločas spomenuto, ministarstvo, odnosno ministar sprovoditi predstojeći popis na KiM-u. Čovek koji je bio ministar u Rugovinoj vladi, dok su Srbima palili i minirali kuće šiptarski teroristi i koji sam, iako sa KiM-a, ne može da preskoči rampu Euleksa, sada treba da sprovodi popis stanovništva na teritoriji KiM-a?! Srbima na KiM-u se polako steže uže oko vrata, tuku ih, sude, guše suzavcem, a Vlada se oglasi tek ponekim saopštenjem da protestuje. Do 2011. godine, kako je počelo, Euleks neće Srbima dozvoliti da dišu, a kamoli da se popisuju. Takođe, imamo još jedan problem koji može da omete potpuno popisivanje stanovništva na osnovu ovog zakona. Vi iz vladajuće koalicije, kako najavljujete, uskoro treba da usvojite statut Vojvodine. Baš na osnovu odredaba tog statuta, može već sutradan da vam neko iz Izvršnog veća odgovori, možda i sam Pajtić, da će se u Vojvodini sprovoditi neki drugačiji popis, s drugačijim upitnikom, a možda čak i da se ne sprovede dok to, eventualno, ne odluči Vojvođanska skupština. Šta ćete onda vi da preduzmete? Vodite računa šta radite i kakva sve ovlašćenja dajete ovim statutom Vojvodini, jer može i te kako to da vam se obije o glavu. Reforme o kojima nam pričate deset godina, pogotovo ove reforme u privredi, pokazaće se u pravom svetlu upravo posle popisa 2011. godine. Tamo gde stoji rubrika – zaposlen, u mnogo slučajeva će biti stavljena crta, a kada popisujete, popisujte sve, i ko im je u privatizaciji opljačkao firmu, i koliko su puta štrajkovali glađu, i koliko su dužni za struju, hranu, za lekove, za školarine, jesu li nožem isekli još neki prst da bi se neko sažalio na njihovu sudbinu. Privrede nema. Rasprodali su je eksperti, poznati iz "buldožer revolucije" a radnici u Srbiji se zbog vaše politike, nažalost, samopovređuju. Drugi vam logoruju ispred predsedničkog zdanja, treći štrajkuju glađu, četvrti spavaju na železničkim šinama i, verovatno, vi to zovete reformom. Što se tiče Predloga zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine, tek nam ostaje da vidimo kakva će Srbija biti za dve godine. Videli smo kroz statistiku da država više ne obrađuje podatke sa KiM-a, što je apsolutno neprihvatljivo i protivustavno. Predstojeći popis će nas verovatno suočiti s istinom gde se danas nalazi Srbija i u kom pravcu ide. To će, verovatno, biti ovako: smanjenje broja stanovništva, smanjenje broja naseljenih mesta, povećanje broja ugašenih škola u Srbiji, smanjenje stočnog fonda, povećanje površina poljoprivrednog zemljišta koje se ne obrađuje, kao i broj napuštenih višegodišnjih zasada voća, povećanje broja mladih koji napuštaju Srbiju, kao i broja staračkih domaćinstava, a u određenim regionima u Srbiji još više će se smanjiti gustina naseljenosti. Ono što je posebno interesantno, pogotovo sada kada svakog dana slušamo priče Vladinih zvaničnika o zajmovima od milijardu evra, milijardu i po, sve do tri milijarde, jeste činjenica da ste za predstojeći popis 2011. godine, po članu 21. ovog zakona, već obezbedili, što je prosto neverovatno, u budžetu Srbije, i to od 2010. do 2013. godine, čitavih 2,7 milijarde dinara, odnosno skoro trideset miliona evra. Dakle, Srbija, onako megalomanski, kao da je Kina, sprovodi popis stanovništva. Što je još zanimljivije, 82 miliona dinara, odnosno skoro milion evra je predviđeno da se potroši 2012. i 2013. godine za sređivanje podataka. Dakle, dve godine posle sprovedenog popisa. Izgleda da se aktuelna vlast, u eri kompjuterske tehnologije i kompjuterskog ažuriranja, opredelila za računaljke, za sabiranje brojki iz popisa uz pomoć zrna pasulja i kukuruza, pošto vidimo da im treba dve godine da srede podatke. Sledeći tu vašu logiku, kada bi Kinezi sprovodili popis stanovništva, ako budu koristili vašu metodu, trebaće im 320 godina da srede podatke, ako je normalno da se podaci za osam miliona stanovnika sređuju dve godine. Ako dodamo još milijardu i po dinara koje ste namenili za troškove popisa poljoprivrede, a koje će sprovesti, kako piše u tački 2), isti oni organi koji sprovode i popis stanovništva, samo šest meseci kasnije, ukupan iznos će dostići cifru od četiri milijarde i dvesta miliona dinara, odnosno 45.160.000 evra, s tim da će 296 miliona dinara biti potrošeno 2012. i 2013. godine, dakle, dve godine posle sprovedenog popisa, za ažuriranje podataka. O zakonu o popisu poljoprivrede nešto više će reći poslanik SRS-a u načelnoj raspravi. Samo bih dodao da je država mogla da ova dva popisa sprovede istovremeno i da uštedi 1,5 milijardi dinara. Ako se zna kolika će se ušteda ostvariti posle otpuštanja više hiljada zaposlenih u državnoj administraciji, a ona je oko 750 miliona dinara, onda je besmisleno građanima objašnjavati kako se uludo troši narodni novac. Predstojećim popisom, Srbija treba jednom za svagda da Hrvatskoj izbije glavni adut koji ona koristi u sopstvenom predstavljanju u svetu i EU, da je multikulturalna i multietnička država, jer se u Hrvatsku vratilo, navodno, 270.000 Srba da tamo žive. To je laž i Srbija mora ovim popisom to i da dokaže. Na primer, uzmimo poslednje lokalne izbore u Hrvatskoj, održane 17. maja ove godine. Za srpske stranke glasalo je ukupno 27.000 Srba. Sada se postavlja pitanje – gde je tih 270.000 Srba koji su se, navodno, vratili u Hrvatsku? Ako još dodamo činjenicu da je država Srbija organizovala odlazak na hiljade Srba iz Srbije u Hrvatsku, onda je situacija još gora. Broj kojim Hrvatska maše pred raznim evropskim i svetskim emisarima nastao je veštački, odnosno zbog zahteva Srba za izdavanjem dokumenata, kako bi mogli da primaju penzije i da reše neke svoje osnovne ljudske potrebe za dobijanje određenog statusa. U poslednje vreme možemo često da čujemo izjave pojedinih zvaničnika Vlade o broju Albanaca, odnosno Šiptara koji su uzeli srpski pasoš. Da se ne bismo zavaravali, nisu oni to uradili zato što vole i što obožavaju Srbiju, u velikom broju slučajeva taj pasoš im je potreban da bi se bavili delatnostima koje su često s one strane zakona. Tako, kada ih uhapsi, recimo, nemačka, francuska ili neka druga policija u Evropi ili u svetu, u njihovim medijima odmah krenu horor naslovi u udarnim terminima – državljani Srbije, ili, čak, Srbi, uhvaćeni u trgovini ljudima, švercu droge, oružja itd., što nanosi štetu samo Srbiji. Ti Šiptari, ako žele srpski pasoš, neka se i popišu kao državljani Srbije i neka plaćaju porez državi Srbiji, kao što svi mi to radimo. Ovako, Srbija ima samo štetu, nikakvu korist. Još jedan problem će se javiti – prilikom popisa poljoprivrede i imovine koja je Zakonom o restituciji vraćena, 2006. godine, verskim zajednicama, a to još nije sprovedeno u potpunosti. Srpskoj pravoslavnoj crkvi su posle 1945. godine oduzete velike površine poljoprivrednog zemljišta i šuma. Ta procedura negde nije sprovedena u potpunosti, negde zbog neažurnosti, negde zbog kočenja državne administracije, ali sada je prilika da se to raščisti. Pred nama su zakoni uz pomoć kojih će se dati pečat protekloj deceniji, odnosno periodu kada su vlast u Srbiji preuzeli oni kojima su zvezde vodilje bile reči: "pošteno'', ''socijalna jednakost'', ''transparentnost'', ''demokratija'', ''EU'', ''Kosovo u sastavu Srbije" itd. Kada budemo analizirali statističke podatke i podatke posle sprovedenog popisa, sasvim jasno će se videti gde se nalazi Srbija i koliko smo daleko od onoga što je narodu obećavano 2000. godine. Državna statistika je ta koja ima ulogu da verno predstavi pravno stanje u društvu. Zato državna statistika i trpi pritiske da se neki procenti i brojke stave u drugi plan, jer nije prijatno za bilo koju vlast, a pogotovo za ovu, da narod shvati koliki je broj nezaposlenih, koliko ima preduzeća u stečaju, koliko je gladnih, koliko je nepismenih, alkoholičara, registrovanih narkomana, koliki je procenat korupcije, što građani misle o Vladi, koliko je Srbija zadužena itd. Kada kažem da državna statistika može da trpi pritiske izvršne vlasti, mislim na član 15. koji se odnosi na sastav Saveta za statistiku. Kada se kaže da, od 17 članova, Vlada bukvalno postavlja 12 iz redova zaposlenih u ministarstvima, onda je jasno ko će kontrolisati rad državne zvanične statistike. Zaposleni u državnoj statistici rade pošteno i odgovorno svoj posao, ali to zaključujem analizirajući podatke koje je obradila zvanična statistika, a oni su poražavajući. Kasnije ću neke i navesti, da građani čuju i vide kakva nam je perspektiva, gde se uopšte nalazimo i sa čim ova vlada želi da Srbiju uvede u EU. Pitanje je sada kako se publikuju i javno objavljuju pojedini rezultati zvanične statistike? Mnogi od tih obrađenih podataka čamiće na sajtu, dok će se oni nebitni naći u udarnim terminima informativnih emisija Javnog servisa i ostalih medijskih kuća. Onog trenutka kada državni mediji budu počeli da otvoreno građanima prezentuju podatke zvanične statistike i kada građani budu mogli da saznaju koliko danas u Srbiji ima gladnih ljudi, koliko dece živi u siromaštvu, jer su im roditelji, usled svetle tranzicije, ostali na ulici, koliko svakog dana ostane ljudi bez posla, onda možemo govoriti o nezavisnosti Zavoda. U članu 5. pominje se načelo nepristrasnosti. Imali smo prilike da vidimo tu nepristrasnost često, pogotovo kada se namirišu neki izbori, ili su u toku, i to na Javnom servisu. Podaci su obično probrani, oni koji se mogu upotrebiti, ostali ostaju u moru drugih istraživanja javnog mnjenja, pa ako ih neko pronađe, pronađe, i tako godinama. Ovde postavljam pitanje predstavnicima Vlade – zašto se u prezentovanju podataka zvanične statistike ne poštuje član 182. Ustava Srbije, koji jasno kaže da Srbija u svom sastavu ima dve autonomne pokrajine : Vojvodinu i KiM? Na sajtu Zavoda vidi se da se obrađuju samo Republika Srbija, centralna Srbija i Vojvodina. Sada vas javno pitam – gde je ovde KiM? Neka su podaci i minimalni, neka pokazuju bilo šta, neka se vrši i sondaža, makar, u nekom kosovsko-metohijskom selu, ali ti podaci moraju da se nađu u posebnoj rubrici – AP KiM. Takođe, sećamo se Zakona o regionalnom razvoju koji je samouvereno branio Mlađan Dinkić, pričajući nam da to nije regionalizacija Srbije u pravom smislu, već će to biti samo statističke jedinice. Nažalost, taj zakon je usvojen i bojim se da je to samo još jedna karika u planu za razbijanje i uništavanje srpske države. Sada će statističke jedinice postati grad Beograd, zapadna, istočna, centralna, južna Srbija, pored Vojvodine i KiM-a, da bi to jednog dana počelo da se zove regionima u pravom smislu reči, sa svojim statutima, skupštinama, zastavama, pa će se neko setiti da proglašava i himne, da organizuje jednoobrazno uniformisanje radnika u javnim službama u celom regionu itd. Od prvobitne zamisli, rekao bih, priče, zamajavanja javnosti, da je jedini cilj te regionalizacije ravnomerni razvoj, neće biti ništa, jer niti Vlada ozbiljno želi da se pozabavi tim pitanjem, niti može, pošto para nema, jer Vlada ovih dana, nažalost, prosi širom Evrope i sveta. Sada ćemo se malo baviti statističkim podacima i nekim konkretnim primerima ćemo pokazati građanima Srbije šta im je donelo paljenje Skupštine, lupanje u šerpe i hrabro šutiranje kartonskih kutija 5. oktobra 2000. godine. Uzmimo, na primer, šta kaže zvanična statistika o postojanju i poslovanju stranih firmi u Srbiji, tj. bivših republika SFRJ, tačnije, Slovenije i Hrvatske. Podaci su s kraja 2007. godine, a situacija je sada još gora. Dakle, u Srbiji je tada poslovalo 600 kompanija iz Hrvatske i Slovenije, a u tim zemljama su tada poslovala samo tri srpska preduzeća. Verovatno je i za ta tri preduzeća zaslužno čuveno Tadićevo izvinjavanje do crne zemlje i Mesiću i Sanaderu i kome sve ne što su proterali preko 300.000 Srba iz svojih domova, a onda su doveli hrvatske tajkune koji su pokupovali pola Vojvodine za bagatelu i koji su rešili da unište ono malo što je ostalo od prehrambene industrije u Srbiji. Pogledajmo šta kaže statistika za industrijsku proizvodnju, ne znamo koju, u periodu mart 2008/2009. godine. Dakle, samo za godinu dana, industrijska proizvodnja beleži pad od blizu 14,2%, odnosno za jednu sedminu. To je još jedan primer uspešnosti „buldožerove revolucije“ iz 2000. godine. Stopa nezaposlenosti u Srbiji, u oktobru 2008. godine, iznosi minus 14%. Na osnovu ovog statističkog podatka, možemo zaključiti da radnici nisu poslušali predsednika Republike da motkama čuvaju svoja radna mesta, pošto ga ozbiljno niko nije shvatio. Pitanje je, gde se sad izgubiše onih obećanih 200.000 radnih mesta? Izgubila su se u pravcu kojim su otišle i besplatne akcije. Sada bih se vratio na jednu veoma bitnu stavku, koju je na veoma slikovit i jasan način Republički zavod za statistiku prikazao i time samo potvrdio ono što SRS već odavno govori građanima Srbije. Dakle, Zavod nam kaže, na osnovu relevantnih podataka, da je ukupna spoljnotrgovinska robna razmena Republike Srbije za period januar-mart 2009. godine u padu za, čak, 34,6%, u odnosu na isti period prethodne godine. Ovo je najbolji dokaz kakvu privredu imamo i kako ministri rade svoj posao. U ciframa, to izgleda ovako: izvezeno je robe u vrednosti od milijardu 276 miliona evra, a uvezeno robe u vrednosti od dve milijarde 682. Statistika, takođe, kaže, a to je, ponavljam, slika i prilika vlasti i svih onih ministara i ministarstava kojima su puna usta uspešnosti naše privrede, poljoprivrede itd., sa koliko smo zemalja u svetu ostvarili suficit u međudržavnoj trgovini. Dakle, od približno 200 država u svetu, Srbija je, zahvaljujući ekspertima i ostalim demokratskim stručnjacima, koji su elokventni i transparentni, evropski potkovani, postigla rezultat iznad svih mogućih očekivanja i ostvarila suficit, verovali ili ne, čak sa tri zemlje na čitavoj zemaljskoj kugli, i to sa Crnom Gorom, Makedonijom i BiH. Ne znam kakav je njihov bilans, ali izgleda da su njihovi ministri prevazišli naše po nesposobnosti. Vi, gospodo koja vladate, s ovakvim pokazateljima i brojkama hoćete u Evropu. (Predsednik: Molim vas, privedite rečenicu kraju.) Ovo je jedan zaista smešan, ali bi bolje zvučalo – tužan podatak o našoj stvarnosti.
Gospodin Vlatko Ratković ima reč.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Uvaženo predsedništvo, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, želim da kažem da je statistika, u najširem smislu, po difoltu, delatnost koja obuhvata prikupljanje, obradu i distribuciju podataka od opšteg interesa. Ovo je, uostalom, opredeljeno i definisano i u članu 97. Ustava Republike Srbije, koji ujedno predstavlja i pravni osnov za donošenjem ovog zakona. U realnom životu, kada želimo da planiramo i da radimo, uvek moramo da pođemo od određenih parametara, određenih relevantnih podataka, bilo da se radi o nekim mikrozajednicama, bilo da se radi o lokalnim samoupravama, privrednim društvima, zemljoradničkim zadrugama, nevladinom sektoru. Dakle, uvek u određenim aktivnostima moramo da baratamo određenim podacima koji predstavljaju osnov za delovanje svih subjekata društva. U tome jeste značaj statistike, koja na jedan stručan, profesionalan, nepristrasan način prikuplja, obrađuje i distribuira podatke od opšteg interesa. Predlog zakona o zvaničnoj statistici, podsetiću, oslanja se na master plan koji je usvojen 2002. godine. Jedno od opredeljenja master plana, o kome je govorila i gospođa ministar, jeste da je potrebno usvojiti jedan sistemski, krovni zakon, a to je upravo ovaj zakon o zvaničnoj statistici. Drugi segment koji se tiče ovog parlamenta, jeste usvajanje određenih statističkih programskih akcija, i mi ćemo to uraditi kroz usvajanje ova druga dva zakona, zakon o popisu poljoprivrede i zakon o popisu stanovništva. Moram da kažem da su rešenja sadržana u predlogu ovih dokumenata kompatibilna sa standardima EU. Ona su u velikoj meri harmonizovana s rešenjima koja postoje u državama EU, kako u pogledu metodologije, tako i u pogledu prikupljanja subjekata koji učestvuju u statistici organa koji su nadležni za utvrđivanje, obradu i distribuciju statističkih podataka. Važno je istaći da statistika predstavlja glavni izvor informacija koje su neophodne za sagledavanje stanja i donošenje adekvatnih odluka o raznim oblastima društvenog života. Reći ću samo nekoliko oblasti koje su bitne. Recimo, ekonomija, urbanizam, zaštita radne i životne sredine, praćenje demografskih kretanja, kao i mnoge druge oblasti, oblast kulture, takođe. Mi smo usvojili čitav niz zakona u prethodnom periodu u ovom sazivu. Recimo, čitav set zakona iz oblasti poljoprivrede, čitav set zakona iz oblasti ekologije, i da bi se ovi zakoni implementirali, da bi se sproveli u praksi, potrebno je da imamo relevantne statističke podatke, koji će poslužiti u implementaciji ovih zakona. Možda ova materija koja se tiče statistike, popisa itd., nije toliko atraktivna medijski, nije atraktivna u nekom političkom smislu, ali je ova materija izuzetno važna za državu, za svaku državu, pa i za državu Srbiju. Važna je iz više razloga. Nabrojaću samo neke. Važna je za investitore, bilo domaće ili strane, važna je za lokalne samouprave, važna je za privredna društva. Dakle, svi subjekte u privrednom i kulturnom životu, ekonomskom životu uopšte, moraju da raspolažu relevantnim podacima kada planiraju određene aktivnosti u našoj državi. Ono što čini kvalitet ovog zakona jeste da on pravi distinkciju između zvanične statistike i ostalih vrsta statistike. Istraživanja javnog mnjenja, neko od uvaženih kolega je govorio o tome, koja vrše određene medijske kuće itd., ne predstavljaju zvaničnu statistiku, to je nešto što je u domenu žurnalistike, novinarstva itd. Nezvaničnu statistiku mogu da predstavljaju istraživanja određenih društvenih organizacija, strukovnih udruženja, primera radi, Lekarskog društva Srbije ili Privredne komore itd. Zvanična statistika, za razliku od nezvanične statistike, jeste ona koja se reguliše ovim zakonom i ovaj zakon jasno normira i organe koji sprovode statistiku, i metodologiju, i međusobni odnos ovih organa i subjekata statistike, dakle, i u proizvodnji, diseminaciji i obradi svih podataka. Hoćujoš da kažem da je ovaj zakon neophodan našem pravnom poretku, neophodan je građanima, neophodan je svim subjektima koji učestvuju u ekonomskom životu, na prvom mestu, a neophodan je i našim lokalnim samoupravama, opštinama i gradovima. U tom kontekstu, jedan od programskih zakona jeste i popis stanovništva koji će biti obavljen u toku aprila 2011. godine. Mada su kolege već o tome govorile, napraviću malu istorijsku digresiju i podsetiti da imamo relativno bogatu tradiciju kada se radi opopisu stanovništva i domaćinstava. U Kneževini Srbiji je 1834. godine izvršen tzv. popis ljudstva. Između dva svetska rata, dakle, u vreme Kraljevine Jugoslavije, imali smo popis stanovništva 1921, 1931. godine. Nakon Drugog svetskog rata, imali smo popis stanovništva 1948. godine i na svakih 10 godina, od 1961. godine, imali smo popis stanovništva. Godine 2001, iz poznatih razloga, odnosno zbog nedostatka budžetskih sredstava, nije izvršen popis stanovništva, ali je izvršen 2002. godine. Dakle, u ovoj deceniji, od 2002. do 2011, potrebno je da imamo jasan i precizan pregled svih relevantnih podataka koji se tiču, na prvom mestu, demografske strukture naše države i našeg društva. Podsetiću vas, mislim da je to važno, da je u zemljama Severne Amerike, Evrope, kao i u Izraelu, takođe, predviđen popis stanovništva 2011. godine, tako da su i metodologija i način prikupljanja podataka koji su sadržani u predlozima ovih dokumenta kompatibilni sa standardima i ovih zemalja. Na kraju, dame i gospodo, želim da kažem da statistika i podaci koji se prikupljaju statistikom nisu sami sebi cilj. Oni su u funkciji određenih društvenih subjekata, kao što sam rekao, privrednih društava, ekonomskih subjekata, u funkciji organa uprave državnih organa i zbog toga je potrebno da rešenja koja su sadržana u zakonu o zvaničnoj statistici, kao i u zakonima o popisu stanovništva i poljoprivrede, podržimo. Radi se, kolokvijalno rečeno, o tehničkim zakonima, ali su oni izuzetno važni za naš pravni sistem. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Obaveštavam da su, saglasno članu 93. član 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, s redoslednom narodnih poslanika, podnele Poslanička grupa manjina, poslaničke grupe Nove Srbije, SPS – JS-a, DSS-a, G 17 plus, SNS-a, ZES-a i SRS-a. Reč ima narodni poslanik gospodin Riza Halimi. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarka i predstavnici Zavoda, samo ću da potvrdim ono što smo preko amandmana, kao Poslanička grupa manjina, podneli kada je u pitanju Predlog zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine. Naravno da je osnova da se traži taj sistem otvorenog tipa kod izjašnjavanja po nacionalnoj pripadnosti i maternjem jeziku. Ovom prilikom ću da se zadržim na problematici koju smo izneli i prilikom rasprave o zakonu o maksimumu zaposlenih u lokalnim administracijama. Taj maksimum broja zaposlenih se oslanja upravo na rezultate popisa, i to popisa 2002. godine. To je poslednji popis koji smo imali, a koji je jedini uveo tu novinu rezidentnih građana, a pod tom vrstom rezidentnih građana nije uvršten priličan broj naših građana koji duže od godinu dana borave u inostranstvu. Sada vidim, i ovim rešenjima koja imamo u ovom setu zakona, da će se opet popisati svi, i oni koji su u zemlji, i oni koji su vani, čak i građani drugih država koji borave više od godinu dana u našoj državi, ali opet ostaje problematika obrađivača. Šta će Zavod na kraju, kada se završi popis? Sećam se, 2002. godine, u opštini Preševo, to sam već rekao, popisna komisija je imala podatak o 48.000 stanovnika opštine Preševo, a na kraju godine, kada su prvi rezultati dati za javnost, ispalo je da opština Preševo ima 35.000 stanovnika. Isto je kod Bujanovca bilo, jedno 11.000 manje službeno objavljenih stanovnika te opštine, pa računam, videli ste da je ta situacija i u niz drugih opština, a da je to karakteristika nerazvijenih opština, odakle se u određenim periodima masovnije odlazilo u inostranstvo, na privremeni rad. Kao što ste čuli iz diskusije o prethodnom setu zakona, radi se, čak, i trećini stanovništva. Znači, njih kao da nema. Zapravo, popisivači popisuju, oni se evidentiraju, oni se prijavljuju, ali zvanično ne postoje. To se, kao što znamo, najviše odražava kod finansiranja; to je onaj transfer redovnih sredstava, koji ima kao glavni kriterijum upravo rezultat poslednjeg zvaničnog popisa. Isto je sada kod određivanja maksimuma broja zaposlenih u lokalnim samoupravama. Opet mora da se za osnov uzima to, broj prijavljenih stanovnika u određenoj opštini, a vi imate i problem da je 2002. godine došlo do drastičnog smanjenja i broja pripadnika manjina u Srbiji; verovatno je jedan od indikatora kod pojedinih manjina upravo ovaj odlazak u inostranstvo, na taj privremeni rad. Ne vidim to u ovim rešenjima koja su tu data, ili se to prepušta slobodi obrađivača, u ovom slučaju, Zavodu za statistiku, da procenjuje, na osnovu određenih parametara ili, uopšte, normativa, da li međunarodnihili domaćih. Mislim da se mora konačno objasniti ova situacija, jer ima direktnih konsekvenci na određene sredine, koje ovako kako je ne stoje, neopravdane su i nemaju nijedan argument opravdanja. Zašto bi neko zbog ovih zvanično prokazanih podataka trebalo da trpi u finansiranju, kao što vidimo sada, i kod dozvoljenog broja administrativaca u lokalnim samoupravama, a verovatno ima niz drugih faktora po drugim osnovama gde te sredine imaju značajne gubitke. Zapravo je sada tema da li se pitanje obrade na ovom nivou rešava, da se dopunama ovog zakona o zvaničnoj statistici to poboljša, da bi se u praksi ovi problemi razrešili, da li je to pitanje metodologije obrade statističkih podataka, ili je primena u određenim drugim zakonima, gde se ovi negativni efekti odražavaju u određenim oblastima. Sigurno je da te nedostatke treba otkloniti. Zato je sada, pošto raspravljamo o ovom zakonu, važno da se vidi šta učiniti u ovoj diskusiji, usvajanjem amandmana i popravki koje eventualno mogu da pretrpe ovi predlozi zakona, da se ova praksa u neku ruku poboljša ili da se ove negativnosti ne pojave u narednom periodu, jer ako budemo i narednih 10 godina imali ovu situaciju, onda će se to veoma pogubno odraziti na interese najnerazvijenijih opština. Jasno i glasno, ti ljudi postoje, ti ljudi imaju puno relacija s državnim organima, s lokalnim samoupravama, i ne možemo se ponašati kao da ih nema, kao da su prazan prostor. U tom delu bi trebalo da vidimo koji deo te obaveze Zavod mora da obavi, a šta treba učiniti putem amandmana, da se postignu eventualni pozitivni efekti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospođica Aleksandra Ilić ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, statistika, kao oblast matematike, bavi se sakupljanjem, analizom, interpretacijom, objašnjavanjem i prezentacijom podataka i to je osnov svakog zakona koji se bavi statistikom. Zakonom se utvrđuje pravni okvir za proizvodnju i dostavljanje podataka i informacija, što je i sadržina ovog zakona o zvaničnoj statistici. Neophodnost i brzina u donošenju ovog zakona proizilazi iz naše obaveze prema MMF-u. Metapodaci za Republiku Srbiju se od 1. maja 2009. godine nalaze na sajtu MMF-a i na ovaj način je Republika Srbija postala deo opšteg sistema za diseminaciju, odnosno dostavljanje podataka. Šta treba istaći kao najbitnije? Zvanična statistika obezbeđuje, na nepristrasnim osnovama, brojčane i reprezentativne podatke i informacije o masovnim ekonomskim, demografskim i društvenim pojavama i o pojavama iz oblasti radne i životne sredine za sve korisnike. Da bi bili potpuni, tačni i bez bilo kakve rezerve, ti brojčani i reprezentativni podaci i informacije moraju biti zasnovani na nepristrasnim osnovama. Ako tu izostane isključivo profesionalni pristup, nepristrasnost i stručnost, ne možemo govoriti o reprezentativnim podacima i informacijama kao egzaktnim činjenicama. Zato mora da se posveti posebna pažnja aktivnosti odgovornih proizvođača zvanične statistike pri prikupljanju podataka relevantnih za zvaničnu statistiku. Odgovorni proizvođač zvanične statistike, kao državni organ, odnosno ustanova, zadužen je za prikupljanje, izradu i objavljivanje podataka zvanične statistike, i mora depolitizovano da pristupa izvršavanju svoje obaveze, a posebno da profesionalno i objektivno pristupi organizaciji i prikupljanju podataka. U tom smislu sam i podnela amandman na član 6. Predloga zakona o zvaničnoj statistici, o čemu će detaljnije biti reči kada se pređe na diskusiju o pojedinostima. Samo hoću da istaknem da nije u potpunosti jasno zašto je Beograd izdvojen kao posebna jedinica proizvođača zvanične statistike u odnosu na ostale gradove u Srbiji. Ako je obuhvaćena Gradska uprava grada Beograda, ne vidi se razlog ovog posebnog izdvajanja u odnosu na druge gradove, koji su, kao odgovorni proizvođači zvanične statistike, svojim učešćem sa terena dali pun doprinos u obavljanju statističkih aktivnosti. Nije u redu da ostali gradovi, mimo Beograda, budu u drugom planu i potpadnu u ostale proizvođače zvanične statistike, ukoliko ih Savet za statistiku Republike Srbije stavi na svoju listu, jer Savet po ovom zakonu utvrđuje listu ostalih odgovornih proizvođača zvanične statistike. Statistika je veoma moćna naučna disciplina. U ovom slučaju, ovu matematičku granu treba da kroz Predlog zakona ugradimo u živote svih građana i učinimo je takvom da pregled podataka prikupljenih od naših građana u celoj Srbiji svakog trenutka daje tačan i potpun presek onoga što jesmo, što posedujemo, kakva je svaka vrsta obrazovne, nacionalne, imovinske, radne i svake druge vrste strukture koja čini Srbiju. Jednostavno rečeno, moramo imati zakon koji će omogućiti da sagledamo nešto što jeste lična karta Srbije početkom 21. veka. Pošto su prikupljanje podataka i, kasnije, njihova obrada i interpretacija podložni raznim zloupotrebama, nikako ne smemo prema ovim zakonima pokazati nezainteresovanost, upravo zbog onoga što je statistika, bar ona zvanična, ma koliko tačnih podataka sadržavala, uvek spremna da ih tako upotrebi da neko kroz njihov prijem bude prevaren. U ovom trenutku, kada zvanična statistika svojom neumoljivom suvoparnošću kaže da u Srbiji gladuje svaki peti stanovnik i kada bismo uzeli neke ozbiljnije standarde, moglo bi se reći da nema dovoljno sredstava za život. Onda ne možemo mirno posmatrati zvanične brojke koje se unose i koje su od gladovanja ljudi u Srbiji napravile marketinški brend. Pogotovo kada zanemarujemo činjenicu da se samo u Beogradu svakodnevno baci toliko hrane, a uništi isto toliko s isteklim rokom trajanja, da bi po zvaničnoj statistici svakodnevno mogli da se pripreme obroci za oko 30.000 ljudi. Podaci koji će se prikupiti podležu zaštiti, ali treba da budu izvor traženja strategije kako i u kom pravcu dalje voditi politiku Srbije, koje resurse stimulisati, na kojima štedeti, koji su nam bili zapostavljeni, a predstavljaju šansu. Pre svega, mislim na podatke koji će se prikupiti pri popisu poljoprivrede. Najznačajnija privredna grana, za koju je direktno ili indirektno u Srbiji vezano oko 50% stanovništva, dobila je poseban zakon o popisu, ali popisivači koji će ovde biti angažovani imaju drugačiji, mogu slobodno da kažem, oštriji tretman nego oni koji se bave popisom stanovništva, domaćinstava i stanova. I jedni i drugi imaju istu odgovornost, istu težinu i složenost posla. Ovi zaduženi za poljoprivredu nešto težu, jer su vezani za putovanja i odlazak u nepristupačne ruralne sredine, a različit im je i tretman. Na različite zakonske odredbe poziva se predlagač zakona i tu smo pokušali amandmanski da intervenišemo. Ove zakone smatramo veoma važnim, ali i kontrolu nad njihovim sprovođenjem smatramo izuzetno važnom, pa smo i tu predložili amandmane koji će poboljšati predložene članove, ukoliko budu prihvaćeni. Podaci koji se budu prikupili na ovaj način i budu obrađivani kroz metodske postupke zvanične statistike biće veoma važni i svima nama će dati jednu sliku o tome gde je Srbija stigla krećući se kroz nemirna vremena krajem 20. i početkom 21. veka. Znaćemo koliko nas ima i koliko nas nestaje, kolikom se priraštaju možemo nadati i kolika je pred nama budućnost. Međutim, činjenica je da su ovi zakoni beznačajni ako ne mogu da prikupe tačne i pedantne podatke, a bez jasnog sprovođenja na Kosovu smatraćemo ih proizvoljnim, netačnim ili delimično tačnim podacima. Srbija u ovom zakonu treba da demonstrira svoju nedeljivost, a baš na ovim zakonima ona je pod upitnikom. Kako će se popisati celokupno stanovništvo na Kosovu? Ovi predlozi zakona moraju da uvaže sve ono što su, s najboljim namerama, predložili poslanici različitih poslaničkih grupa i da, nakon rasprave u načelu i u pojedinostima, to budu zakoni koji će omogućiti svim građanima Srbije da znaju da će posle sprovedenog popisa biti skenirani Srbija i građani Srbije, te da će podaci biti dostupni, zaštićeni, jasni, tačni i svrsishodni. Od proizvođača zvanične statistike očekujemo da bude dosledan zakonu koji se ovde donese, a od ministra – da ga popravi uz pomoć svih nas. Agregirani podaci su važan pokazatelj krvne slike moderne Srbije. Nadam se da će predlagač zakona imati dovoljno sluha, a mi iz Nove Srbije smo, kao i uvek, na raspolaganju, sa svim svojim konstruktivnim predlozima. Sve što sam navela je isključivo u cilju da zvanična statistika ne bi bila tačan cilj netačnih podataka.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Bortić.
Poštovani predsedniče, uvaženo predsedništvo, poštovana ministarko i predstavnici Ministarstva, cenjene kolege narodni poslanici, set od četiri zakona, o kojima raspravljamo u okviru oblasti koja reguliše klasifikaciju delatnosti i statističkih podataka o našoj zemlji i njenim materijalnim i ljudskim resursima, predstavlja jednu od najvažnijih pretpostavki za standardizaciju ove oblasti i njeno normativno usaglašavanje s evropskim standardima. U tom smislu, zakoni o kojima je reč u velikoj meri potvrđuju spremnost koalicione vlade da ispuni visoke zahteve u standardizaciji normativnog poretka koja je pred nas stavila EU i zato je dobro da kroz raspravu u ovom parlamentu dođemo do najboljih rešenja, koja će potvrditi ne samo političku zrelost nas narodnih poslanika da uvažavamo opšteprihvaćene vrednosti i standarde, već, što je mnogo važnije, rasprava će doprineti da se zakonski predlozi kroz amandmane učine celovitijim i sveobuhvatnijim. Polazeći od takvog cilja, s namerom da doprinesemo što je moguće boljim rešenjima, pokušaću da se u najkraćim crtama osvrnem na sve zakonske predloge pojedinačno. Predlog zakona o klasifikaciji delatnosti predstavlja realnu potrebu, jer je postojeći zakon donet još 1996. godine i u velikoj meri je prevaziđen. Naime, od vremena kada je taj zakon donet, do danas u našoj zemlji dogodile su se krupne promene u postupku registracije preduzeća i preduzetnika. Registrovanje privrednih subjekata je regulisano na nov način, pa taj posao više ne obavljaju trgovinski sudovi, niti su oni nadležni za vođenje registra. Oblast registracije vodi Agencija za privredne registre, a Republički zavod za statistiku više ne vrši razvrstavanje privrednih subjekata po delatnostima. Pored tih promena, nametnula se i potreba za revizijom same klasifikacije privrednih subjekata, tim pre što je u EU od početka 2008. godine stupio na snagu novi standard klasifikacije evropskih delatnosti, a taj standard predstavlja jedan od važnih resursa za izjednačavanje naših uslova poslovanja s evropskim. Treba napomenuti da je važeći zakon o klasifikaciji delatnosti i o registru jedinica razvrstavanja donela Skupština Savezne Republike Jugoslavije. Po tom zakonu, klasifikacija je bila predmet utvrđivanja od strane zakonodavne vlasti, jer je propisana kao sastavni deo zakona, a po svom sadržaju ona treba da bude u nadležnosti izvršne vlasti. Polazeći od tih razloga, novi zakon će, u novim okolnostima, normativno utvrditi da Republika Srbija reguliše klasifikaciju delatnosti, koja će i u sadržajnom i u strukturnom smislu u potpunosti ispunjavati standarde koje je u ovoj oblasti utvrdila Evropska unija. Predlogom zakona o zvaničnoj statistici potvrđuje se spremnost Republike Srbije da u procesu pridruživanja Evropskoj uniji ovaj zakon uskladi s važećim preporukama i pravnom regulativom Ujedinjenih nacija i Evropske unije. Zbog toga, treba ukazati na činjenicu da je Predlog ovog zakona u celosti sačinjen u skladu s osnovnim principima i odredbama master plana, kojim je potvrđeno da osnovnu zakonsku regulativu u oblasti zvanične statistike treba da čine dva zakona. Prvi, kojim se na nivou države uređuju pravni okviri statističke institucije i njenih aktivnosti, i drugi, posebni zakon, koji se donosi radi sprovođenja velikih statističkih akcija kao što su popis stanovništva, popis poljoprivrede i drugo. Nije zanemarljiva činjenica da su pozitivan sud o Predlogu ovog zakona dali eksperti Eurostata još 2005. godine, kao i da je u izradi njegove prve verzije učestvovao i direktor Statističkog sektora Ujedinjenih nacija i Evropske unije. Sve to potvrđuje napor predlagača zakona da se u ovoj važnoj oblasti približi statističkim standardima koji su uspostavljeni u međunarodnoj zajednici, pre svega, u zemljama Evropske unije. U celini posmatrano, može se konstatovati da zakon promoviše osnovne statističke principe po kojima zvanična statistika predstavlja glavni izvor informacija koje su neophodne za sagledavanje stanja i za donošenje odluka značajnih za razvoj i upravljanje u oblasti ekonomije, zaštite radne i životne sredine, kao i za praćenje demografskih tendencija i drugih društvenih trendova. Predlogom zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine reguliše se jedna od najznačajnijih i najobimnijih grana statistike na nivou države. Popis stanovništva, domaćinstava i stanova predstavlja, i u svetskim i u nacionalnim okvirima, najkompleksniji i najobimniji statistički zadatak. Jer, rezultati ovog istraživanja predstavljaju nezaobilaznu i temeljnu pretpostavku za planiranje i razvoj, ne samo državne politike u oblasti ekonomije i planiranja ravnomernog razvoja, već je to i osnov za planiranje svih fundamentalnih oblasti razvoja društva i države. Ne treba zanemariti činjenicu da je Srbija u svojoj novijoj istoriji ogroman značaj pridavala sprovođenju popisa i da je ova oblast temeljno obrađivana još od daleke 1834. godine, koja se smatra godinom kada je sistemski, i od strane države, prvi put organizovan popis stanovništva. Od tada, do danas, na tlu današnje Srbije, sistemski, u skladu s najvišim standardima i metodologijom koja je tada primenjivana, vršen je popis stanovništva u utvrđenim vremenskim periodima, prvo, na svakih pet, a onda na svakih 10 godina, što predstavlja utvrđen standard koji se primenjuje na nivou međunarodne zajednice. Dva svetska rata u kojima je Srbija učestvovala i u kojima je njeno stanovništvo desetkovano, a privreda gotovo u potpunosti uništena, pomerala su te rokove, a poslednji popis, koji je organizovan 2002. godine, umesto godinu dana ranije, pomeren je zbog nedefinisanih odnosa u tadašnjoj međunarodno priznatoj državi Saveznoj Republici Jugoslaviji, jer je Crna Gora, kao jedna od dve federalne jedinice, zahtevala da se taj rok za popis pomeri. Sve u svemu, treba istaći da je popis planiran za 2011. godinu prvi koji će Srbija, kao suverena država, obaviti od sticanja nezavisnosti, odnosno prvi put kao međunarodno priznata, posle Prvog svetskog rata. Zbog toga je ovo pitanje više nego važno i zbog toga je ovaj zakon morao i mora da obezbedi da se normativno regulišu sve pretpostavke za uspešno obavljanje popisa, po najvišim standardima koji važe u Ujedinjenim nacijama i u Evropskoj uniji. Poštovani narodni poslanici, uporedo s pomenutim zakonima koji regulišu ovu oblast, po mom dubokom uverenju, Predlog zakona o popisu poljoprivrede 2011. godine predstavlja temeljnu pretpostavku da se sistemski i na nivou Republike Srbije definišu okviri i sagleda realno stanje u oblasti poljoprivrede. To je preduslov da se ovoj strateškoj grani razvoja našeg društva i naše privrede u celini priđe s egzaktnim pokazateljima, bez kojih neće biti moguće na pravi način razvijati strategiju državne politike i prema poljoprivredi i prema selu. Ujedno, ovaj zakon je neophodan kako bi se obezbedio sveobuhvatan pregled strukturnih karakteristika nacionalne poljoprivrede i kako bi se ustrojila baza podataka, međunarodno uporediva i zasnovana na ključnim poljoprivrednim obeležjima. Usvajanjem ovog zakona, stvoriće se pretpostavka za formiranje statističkog registra poljoprivrednih gazdinstava, kojim će se obezbediti okvir za poljoprivredna istraživanja na uzorku istraživanja o strukturi poljoprivrednih gazdinstava. Posebno je, kao što sam već napomenuo, važno što će se primenom ovog zakona obezbediti pouzdani statistički pokazatelji potrebni za planiranje i razvoj održive agrarne politike. Istovremeno, naša zemlja će primenom ovog zakona ispuniti i visoko sofisticirane standarde koji su uspostavljeni u razvijenim zemljama savremenog sveta i obezbediće podatke za praćenje i dostizanje predviđenih milenijumskih ciljeva razvoja. Zbog svega iznetog, želim da istaknem da će Poslanička grupa Socijalističke partije Srbije-Jedinstvena Srbija, u danu za glasanje, podržati sva četiri predloga zakona. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem, gospodine Bortiću. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Hvala. Gospođo predsednice, gospođo Matić, gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o paketu od četiri veoma važna zakona i ako bismo pravili neku gradaciju, dozvolićete da kažem da je zakon o zvaničnoj statistici, verovatno, pored toga što je tehnički zakon, najvažniji u ovom paketu. Uostalom, svi zakoni koje donosi Narodna skupština su važni. Sad, neki su možda manje važni, neki možda malo više važni, ali ono što je najvažnije, to je da svi zakoni koje donosi Narodna skupština Republike Srbije moraju da se poštuju. Neka ministarstva spremaju određene nacrte, pa taj nacrt dostave Vladi. Vlada utvrdi predlog. Predlog zakona dođe u Narodnu skupštinu, onda se o njemu vodi načelna rasprava, pa rasprava u pojedinostima, u kojoj, uglavnom, poslanici opozicije pokušavaju da poprave taj predlog zakona, a zatim se obavi glasanje i na kraju predsednik Republike donosi ukaz o proglašenju tog zakona. Podsetiću vas da je Narodna skupština Republike Srbije donela odluku o proglašenju Ustava Republike Srbije, kao najznačajnijeg akta u ovoj državi, kao i da ima posebno zadovoljstvo da u decembru donosi najznačajniji zakon, a to je zakon o budžetu. Naravno, ne mogu da odvojim od zakona o budžetu i zakon o budžetskom sistemu. Ali, da se vratimo na vrlo važan zakon o zvaničnoj statistici. Ja ću pokušati da napravim paralelu ovog zakona sa, takođe, jednim vrlo važnim zakonom. U čl. 2. i 4. Predloga zakona o zvaničnoj statistici su navedene određene definicije. Mislim da tu ima 13 definicija koje su vrlo bitne i koje determinišu određene oblasti kojima se ovaj zakon bavi, a u još jednom važnom zakonu, u članu 2, predviđeno je čak 60 definicija, od kojih se, nažalost, mnoge ne poštuju. Da je gospođa Dragutinović prisutna u sali, ona bi svakako znala o kom zakonu govorim. Takođe, ovaj zakon o zvaničnoj statistici, u svojoj 2. glavi, koja predviđa organizaciju sistema zvanične statistike, znači, ko su odgovorni proizvođači zvanične statistike, šta radi Republički zavod za statistiku, koji su poslovi tog zavoda, predviđa najznačajnije poslove koje Zavod treba da obavi. U članu 31. Zakona o budžetskom sistemu stoje neki rokovi koji se, nažalost, ne poštuju. Statistički gledano, ovaj član zakona je sto odsto prekršen. Podsetiću vas da ovaj član zakona predviđa da 15. oktobra ministar dostavlja Vladi nacrt zakona o budžetu Republike Srbije. Takođe, u tački 11, ovaj član zakona predviđa da 1. novembra Vlada usvaja predlog zakona o budžetu i dostavlja ga Narodnoj skupštini. Uzgred budi rečeno, danas je 4. novembar 2009. godine. I, da vas podsetim na ono što se dogodilo 29. decembra 2008. godine – usvojen je Zakon o budžetu, iako je morao biti usvojen 15. decembra. Znači, s velikim zakašnjenjem. Na to su poslanici Demokratske stranke Srbije ukazivali u načelnoj raspravi 13. jula 2009. godine, kada smo razmatrali u ovom domu Zakon o budžetskom sistemu. To smo govorili i 15. jula, kada smo govorili u pojedinostima, i predsednik Republike je 17. jula doneo ukaz o proglašenju Zakona o budžetskom sistemu. Kao i svi ostali akti koje usvoji ova skupština, trebalo je da se poštuju. Meni je žao, uz sve uvažavanje gospođe Matić, što ministarka Dragutinović danas nije ovde; bar da je došao Slobodan Milosavljević, mislim da bi on možda mogao da nam da neke odgovore na naša pitanja. Zašto ovo kažem? Moje kolege su do sada ukazivale da statistika mnogo toga pokazuje, mnogo toga otkriva, mnogo toga sakriva, ali se uglavnom radi o nekim brojevima. Kada je gospođa Dragutinović u pitanju, onda sve to pršti od nekih milijardi. Naime, za četiri milijarde je probijen budžetski deficit, pa smo onda čuli da to nije, u stvari, dobar podatak, jer nije potrošeno više para, nego se prihodna strana slabije puni. Mi smo ukazivali uvek na to da nije problem potrošiti ono što je predviđeno za potrošnju, da će se to svakako potrošiti, ali da prihodna strana ne obećava i da neće moći biti popunjena. Možda je do danas ta ravnoteža, kako nam je ona pokušala da objasni, uspostavljena. Takođe, statistički gledano, 130 milijardi nije malo novca za Republiku Srbiju, a čuli smo pre neki dan da se to nigde ne vidi u budžetu. Mislio sam da će to moći da se vidi kroz Trezor, ali ministarka je na svoj način objasnila da ona nema kontrolu nad tih 130 milijardi. Ono što je najstrašnije jeste podatak da je ministarka Dragutinović rekla da je zatekla pravo rasulo u svom ministarstvu i, statistički, gospođa Dragutinović je u tome sto posto u pravu. Samo da vas podsetim na problem da je pre ministarke Dragutinović ministar finansija bio Mirko Cvetković, koji je sada predsednik Vlade. Pre njega je bio gospodin Mlađan Dinkić, koji je sada potpredsednik Vlade i ministar ekonomije, a pre njega, gospodin Đelić, takođe, potpredsednik Vlade, ministar za nauku. Katastrofa. To je isto kao da ja pozovem svoje dete i kažem – sine moj mali, evo ti žilet, pa se ti popodne igraj. Budi što kreativniji, pa da vidimo večeras šta si uspeo da napraviš od sebe, svog stana, brata, od svojih prijatelja. Zakon o statistici sadrži i kaznene odredbe, koje su predviđene u čl. 52, 53. i 54. Tu je jasno navedeno da se novčanom kaznom od 50 do 100.000 kažnjava za prekršaj odgovorni proizvođač zvanične statistike, ukoliko ne dođe do pružanja informacija izveštajne jedinice, i odgovorno lice u proizvođaču zvanične statistike. Kada pravimo paralelu, pozivam vas ne član 103. Zakona o budžetskom sistemu, gde nema ministra finansija i gde nema predsednika Vlade. Njihova odgovornost u ovom članu uopšte nije predviđena. Zbog toga je Poslanička grupa DSS-a podnela Predlog izmena i dopuna Zakona o budžetskom sistemu, gde se jasno utvrđuje odgovornost ministra finansija ukoliko prekrši Zakon. Bilo bi normalno, bilo bi moralno i statistički opravdano da gospođa Diana Dragutinović podnese ostavku na mesto ministra finansija i da to toplo preporuči svojim prethodnicima. Uostalom, imali smo priliku juče da vidimo, kada je ''ferari'' žute boje sav razlupan i završio u blatu. Građani Srbije, mislite o tome. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Branislav Mitrović, ima reč. Izvolite, gospodine Mitroviću.
Gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, gospođo Matić, dame i gospodo narodni poslanici, kada govorimo o zakonu o zvaničnoj statistici, svakako da je jedan od osnovnih razloga zašto se ovaj zakon našao u proceduri – usklađivanje, harmonizacija sa zakonodavstvom EU i UN-a u ovoj oblasti. Ono što na početku moram da kažem, jeste da sam prilikom iščitavanja ovog zakona, pripremanja ovog govora, stupio u kontakt s ljudima koji se bave statistikom direktno na terenu. Njihova zapažanja su da je ovo dobro urađen zakon i da ga treba što pre doneti, da će u nekom narednom periodu imati značajnu ulogu, pogotovo u onome što nas očekuje, za neke ozbiljne statističke situacije u narednom periodu. Pre svega, rekao bih zašto je zvanična statistika bitna za jedno društvo. I kada posmatramo principe i načela na kojima se zasniva zvanična statistika, i kada posmatramo samo definiciju zvanične statistike, jasno nam je da je to oblast koja nam omogućava da imamo jedan izvor informacija na osnovu kojih možemo sagledati stanje u nekoj oblasti, a nakon tog ozbiljnog sagledavanja stanja, da donosimo neke odluke, a to su neke bitne odluke o raznim sferama našeg života. Koje su to oblasti gde zvanična statistika ima značajan uticaj prilikom donošenja odluka? To je, prvenstveno, ekonomija, oblast životne sredine, radne sredine, kao i praćenje demografskih i drugih društvenih kretanja. Sam zakon o zvaničnoj statistici ima svoj ustavni osnov, i to u članu 97. tačka 11), koji precizira prikupljanje statističkih i drugih podataka od opšteg interesa. Predlog zakona o zvaničnoj statistici u celosti je sačinjen u skladu s osnovnim principima i odredbama masters plana, kojim je predviđeno da osnovnu zakonsku regulativu u oblasti zvanične statistike treba da čine dva zakona. Prvi, kojim se na nivou države uređuje pravni okvir statističke institucije i njene aktivnosti, i drugi, poseban zakon, koji se donosi radi sprovođenja velikih statističkihakcija, kao što su popis stanovništva i popis poljoprivrede. Smatram da je dobro što su oba ova popisa regulisana posebnim zakonskim rešenjima, zbog ozbiljnosti samih dešavanja. Gledano u svetskim razmerama, popisi stanovništva, domaćinstava i stanova, kao i popis poljoprivrede, s jedne strane, predstavljaju najpopularnije statističke akcije, dok su, s druge strane, najobimnija i najkompleksnija statistička istraživanja, kako po sadržaju i metodološkim rešenjima, tako i po svojoj specifičnoj organizaciji. Sve ovo zahteva podršku zakonodavne vlasti, u vidu donošenja kvalitetnih zakonskih rešenja, a kasnije i stvaranja uslova za njihovu decidnu primenu. Svakako da je za nekoga ko koristi zvaničnu statistiku kao izvor informacija, najpre za sagledavanje stanja, a kasnije za donošenje nekih strateških odluka, vrlo bitno ko prikuplja te podatke, na koji način ih prikuplja, kako ih distribuira, da li su ti podaci kompatibilni s podacima iz okruženja. Jednom rečju, da li su uopšte te informacije relevantne. Ovaj zakon definiše zvaničnu statistiku koja se zasniva na zajedničkim standardima, zvaničnim definicijama i osnovnim načelima, sa sledećimznačenjem. Načelo relevantnosti znači da statistički podaci treba da zadovolje jasno utvrđene uslove informisanja, u skladu sa zadacima zvaničnestatistike. Zvanična statistika ima obavezu da redovno proverava adekvatnost statističkih podataka i da blagovremeno prepozna nove potrebe korisnika za određenom vrstom podataka. Drugo načelo je načelo pristrasnosti, koje podrazumeva da se na objektivan način utvrđuju definicije, metode prikupljanja i obrađivanja podataka, kao i njihova diseminacija. Statistički podaci moraju biti zaštićeni od neprofesionalnih uticaja bilo koje vrste. Treće načelo je načelo pouzdanosti, koji se ogleda u tome da aktivnosti i metode koje se odnose na prikupljanje, obradu i distribuciju statističkih podataka budu usklađene s važećim profesionalnim standardima, naučnim metodama i principima profesionalne etike, kako bi statistički rezultati što verodostojnije odražavali posmatrane pojave. Načelo pravovremenosti znači da vremenski rokovi između prikupljanja podataka, njihove obrade, distribucije i dostavljanja korisnicima na uvid treba da budu minimalni, kao i da se sve promene, kada je reč o podacima, ažurno unose u statističke registre i baze podataka. Peto načelo je profesionalna nezavisnost. To znači da su za donošenje odluka o definicijama, metodama prikupljanja, obrade i diseminacije podataka zvanične statistike nadležni isključivo odgovorni proizvođači zvanične statistike. Načelo racionalnosti se odnosi na optimalno korišćenje svih raspoloživih resursa i smanjenje opterećenosti izveštajnih jedinica, kao i na to da obim posla i troškovi neophodni za prikupljanje statističkih podataka treba da budu srazmerni značaju rezultata. Načelo konzistentnosti znači da zvanični statistički podaci treba da budu međusobno usklađeni u pogledu sadržaja, terminologije i periodike, kao i da budu usklađeni s međunarodno priznatim konceptima, nomenklaturama, klasifikacijama, definicijama i metodama, u cilju postizanja njihove uporedivosti. Načelo javnosti znači da su svi rezultati obrađenih i neobrađenih podataka zvanične statistike, kao i sve informacije o primenjenim metodama i izvorima podataka koje koriste odgovorni proizvođači zvanične statistike, javni i istovremeno dostupni svim korisnicima. Deveto načelo statističke poverljivosti podrazumeva zaštitu podataka koji se odnose na pojedinačnu statističku jedinicu, bez obzira na to da li se oni prikupljaju neposredno, prilikom sprovođenja zvaničnih statističkih istraživanja, ili posredno, iz administrativnih i drugih izvora. Suština ovog načela jeste da odgovorni proizvođači zvanične statistike mogu koristiti individualne podatke isključivo u statističke svrhe. Načelo statističke poverljivosti se ne odnosi na podatke organa državne uprave kao statističkih jedinica. Statistički podatak se, u skladu s ovim načelom, ne može koristiti kao osnov za ostvarivanje prava i stvaranja obaveze izveštajne jedinice. Deseto načelo – upotreba ličnih podataka isključivo u statističke svrhe, znači da podaci prikupljeni obavljanjem statističkih aktivnosti na koje se odnose odredbe o statističkoj poverljivosti mogu biti korišteni isključivo u skladu s ovim zakonom i posebnim zakonom kojim se reguliše oblast zaštite ličnih podataka, odnosno zaštite privatnosti. Pre nabrajanja ovih načela, rekao sam da je za onog ko je korisnik podataka zvanične statistike vrlo bitno da li su ti podaci relevantni. Naravno, uz korišćenje i poštovanje svih ovih načela, ti podaci će biti korisni i vrlo bitni za donošenje nekih strateških odluka. Zakonom su definisani ključni nosioci aktivnosti, tačnije, odgovorni proizvođači zvanične statistike, i to su Republički zavod za statistiku, Narodna banka Srbije, kao i Gradska uprava grada Beograda i ostali odgovorni proizvođači zvanične statistike navedeni u petogodišnjem statističkom programu. Integralni deo sistema zvanične statistike jeste Savet za zvaničnu statistiku Republike Srbije. Savet daje stručna mišljenja i učestvuje u praćenju realizacije predloga koji se odnose na strategiju razvoja zvanične statistike, petogodišnji statistički program, izmene i dopune tog programa i nacrt izveštaja o njegovoj implementaciji, zatim na potrebu za sprovođenje popisa, revizije glavnih statističkih istraživanja, infrastrukturnih projekata, kao i finansijskih izvora za njihovu implementaciju; na standarde i smernice za primenu osnovnih načela zvanične statistike; na nacrte zakona i drugih pravnih akata koji se odnose na odgovorne proizvođače ili na aktivnosti zvanične statistike. Aktivnosti zvanične statistike se zasnivaju na petogodišnjem statističkom programu, kao i na godišnjim implementacionim planovima. Program donosi Narodna skupština, a plan Vlada. Ovaj zakon reguliše i način obrade i skladištenja podataka, kao i način njihovog stavljanja na raspolaganje potencijalnim korisnicima. Što se tiče zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova i o popisu poljoprivrede, jasno je da su to zakoni koji regulišu veoma kompleksne statističke aktivnosti i dobro je što je svaka od ovih aktivnosti regulisana posebnim zakonom. Međutim, jasno je da ovi zakoni čine celinu i da je zakon o zvaničnoj statistici temelj i preduslov da se ove aktivnosti koje nas očekuju 2011. godine uspešno realizuju. Na kraju, želim, kao primer, da navedem podatke zvanične statistike koji se tiču grada Užica i celog Zlatiborskog okruga. U periodu od 1991. godine do 2002. godine, broj stanovnika Zlatiborskog okruga se smanjio za 19.074. Drugi podatak koji želim da prezentujem jeste podatak koji je upozoravajući, a to je da je ispod 10% mladih ljudi iz Zlatiborskog okruga koji odlaze na školovanje u velike univerzitetske centre i koji se ne vraćaju da nastave život u svom gradu ili svojoj opštini. Oba ova podatka se tiču demografskih kretanja i upozoravaju nas na to da znatan broj ljudi Zlatiborskog okruga traži način i mesto za bolji život. Ono što je uloga ove vlasti, naredne vlasti, jeste da omogući bolje uslove da bi ti ljudi ostali na područjima gde su ranije živeli. Jedan od glavnih razloga zašto ovi ljudi napuštaju svoja prebivališta jeste nedostatak radnih mesta, nedostatak posla. Mnogo slušamo, i u prethodnom periodu i danas i, nadam se, u narednom periodu da je neophodno obezbediti što veći broj investitora koji će omogućiti nova radna mesta u Zlatiborskom okrugu i u drugim okruzima. Međutim, jedan od osnovnih razloga zašto investitori ne žele da ulažu u taj kraj jeste loša saobraćajna infrastruktura. Na prvom mestu je izgradnja autoputa od Beograda ka južnom Jadranu, jer investitori nemaju interes da ulažu u mesto koje se nalazi 200 km od autoputa, 200 km od plovnog puta, pa je interes svih nas da taj projekat započne što pre. Pored ova dva, da kažem, negativna podatka zvanične statistike, navešću i dva pozitivna podatka. Tiču se, najpre, obima spoljnotrgovinske razmene regiona u 2008. godini, koji je dostigao nivo od 1218 miliona dolara, što u odnosu na isti period 2007. godine čini povećanje od 8,5%. Stopa rasta izvoza u Zlatiborskom okrugu je daleko iznad stope rasta uvoza, tako da je pozitivan saldo u ovom periodu iznosio 121 milion američkih dolara. Dominantno mesto u spoljnotrgovinskoj razmeni ima grad Užice, čije je učešće 71%, a u strukturi izvoza, najzastupljeniji su sektori proizvodnje metala, metalnih proizvoda, proizvodnja prehrambenih proizvoda, proizvoda namenske industrije, tekstila i tekstilnih proizvoda. Sa područja regiona Užica najviše se izvozilo u Nemačku, Italiju, Crnu Goru, Sloveniju i BiH. Drugi podatak, koji se tiče oblasti turizma, a poznato je da Zlatiborski okrug poseduje veliki turistički potencijal, jeste da je u 2008. godini turističke destinacije u Zlatiborskom okrugu posetilo 248.751 turista, dok je broj noćenja u istom periodu bio 948.081, blizu milion noćenja. Nasuprot onim lošim, da kažem, negativnim podacima, imamo dva dobra podatka. Ovo su dve grane koje još više mogu da se razvijaju i koje mogu da pomognu da se oni negativni podaci saniraju. Međutim, i ljudi i menadžeri koji vode velike sisteme, koji su doprineli ovako dobrim rezultatima i u oblasti turizma i u oblasti, najpre, prerade metala, ističu u prvi plan lošu infrastrukturu, saobraćajnu infrastrukturu, te da je glavni problem celog Zlatiborskog okruga, opet ponavljam, izgradnja autoputa Beograd - Južni Jadran. Jasno je da su ovi podaci zvanične statistike, kao što sam rekao, s jedne strane, upozoravajući, a, s druge strane, ohrabrujući. Ono što je moja obaveza, jeste da danas prenesem poruku 313.396 stanovnika, što je zvanični broj građana Zlatiborskog okruga, koji očekuju da će svi oni koji budu donosili odluku o trasi autoputa, ili alternativnim pristupnim putevima autoputu, uzeti u obzir ove i mnoge druge podatke zvanične statistike, ali najpre činjenicu da je budućnost celog okruga, celog regiona, svih stanovnika, najpre naše dece, vezana za izgradnju autoputa Beograd - Južni Jadran. U danu za glasanje, Poslanička grupa će podržati ovaj set zakona. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Mitroviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštujući tradiciju vršenja popisa stanovništva, koja u Srbiji postoji još od 1834. godine, kao i dinamiku vršenja popisa stanovništva, kada su se, u nekim turbulentnim, istorijskim dešavanjima u kojima se Srbija vazda nalazila, ti popisi obavljali na svakih pet, odnosno na svakih deset godina, od kraja Prvog svetskog rata, pa do danas, ne mogu a da ne ukažem na sve manjkavosti ovog predloga zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova, predviđenog za 2011. godinu. Naime, u članu 4. ovog predloga zakona, u podacima o licima, predvideli ste da se lica obuhvaćena popisom izjasne i o broju živorođene dece i o godinama njihovog rođenja. To je u redu, ali šta ćemo sa decom koja su usvojena ili se nalaze u hraniteljskim porodicama? Još teže, vi ovim predlogom zakona niste predvideli popis dece koja su bez roditeljskog staranja. U ustanovama socijalne zaštite u Srbiji trenutno boravi oko 1.400 dece bez roditeljskog staranja i to nije mala populacija da bi je iko u ovoj državi smeo da zaboravi i ignoriše. Godišnje se usvoji oko 120 dece, dok je broj potencijalnih usvojitelja čak tri puta veći. Parovi koji se odluče na usvajanje suočavaju se s dugim čekanjem i zahtevnom birokratskom procedurom. Poslanički klub Napred Srbijo - SNS je podnetim amandmanima pokušao da predlagače zakona ubedi da u proceduru popisa treba da se uključe i popišu deca bez roditeljskog staranja, kao ravnopravni činioci našeg društva, pri čemu Ministarstvo rada i socijalne politike, odnosno zaštite treba da ima značajnu ulogu. U članu 5. stav 1. odredili ste koje će podatke u domaćinstvima popisivači prikupiti na terenu. Tu je ime i prezime lica na koje se vodi domaćinstvo, srodnički i porodični sastav domaćinstva, naziv naselja, ulica i kućni broj gde je domaćinstvo nastanjeno, tip domaćinstva i osnov po kome domaćinstvo koristi stan. Sve bi to bilo u redu, međutim, u Srbiji postoji veliki broj naseljenih mesta koja imaju isti naziv, a nalaze se u različitim krajevima Srbije. Navešću vam neke primere. Aleksandrovac postoji u Braničevskom i Borskom okrugu i, naravno, najpoznatiji je Aleksandrovac župski, u Rasinskom upravnom okrugu. Ili, Guberevac u Jablaničkom i u Šumadijskom upravnom okrugu, ili naselje Jabuka, pored Pančeva, ali i u Zlatiborskom upravnom okrugu. Prilikom korišćenja materijala dobijenog popisom na ovakav način, doći će do velike konfuzije ukoliko ne prihvatite amandman SNS kojim se uvodi jedan osnovni tehnički detalj, a to je da pored naziva naselja stoji i poštanski broj, kojim će se izvršiti jasna diferencijacija naseljenih mesta. U član 12. propisali ste u kojim slučajevima Ministarstvo odbrane organizuje i sprovodi popis vojnih i civilnih lica i taj popis se odnosi na lica koja u vreme popisa stanuju u kasarnama, vojnim školama i sličnim vojnim ustanovama, kao i popisivanje lica na odsluženju vojnog roka. Međutim, nigde niste predvideli, a podsetiću vas da ste usvojili Zakon o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim snagama, ko će i na koji način izvršiti popis pripadnika Vojske Srbije, građana Republike Srbije, koje ćete do 2011. godine, kada je termin za obavljanje popisa, siguran sam, poslati na neka ratišta poput Iraka ili Avganistana. Da li je moguće da vi te ljude u startu smatrate prekobrojnim i nepotrebnim? Neprimerena je i formulacija koju ste dali u članu 26, gde ste popisivače obavezali da prikupljene podatke čuvaju kao tajnu. Naime, tajna je i kada se deca u školi poveravaju ko se kome dopada i čuvaju te podatke, a u ozbiljnim državama, Srbija to, nažalost, nije, i u ozbiljnim zakonima, ovaj predlog zakona to definitivno nije, postoji klasifikacija tajnih podataka na državne tajne, strogo poverljive i interne. Da li, ovom labavom formulacijom, pravite teren da prikupljeni podaci, pored Republičkog zavoda za statistiku, završe i u pojedinim centralama stranaka na vlasti, kako biste se što bolje pripremili za predstojeće izbore? Članovima 29, 30 i 31. Predloga zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine, u kaznenim odredbama, po iznosima kazni poistovetili ste fizičko lice obuhvaćeno popisom, koje može samo jednom da ne da tražene podatke, ili da da pogrešne podatke, s popisivačima koji mogu u velikom broju slučajeva da upišu pogrešne podatke. Vi ćete kaznama od 20 do 50 hiljada dinara kazniti i jedne i druge, što je neprimereno, jer su odgovornosti popisivača neuporedivo veće. Sada dolazimo do onog najvažnijeg. U članu 10. ovog predloga zakona predvideli ste da se popisne komisije sastoje od najmanje pet članova. Smatram da je odrednica ''najmanje'' veoma široka i, u najmanju ruku, bezobrazna, jer ako usvojite ovakav predlog zakona, to će značiti da možete da formirate popisne komisije i od 20-30 članova. Na taj način nepotrebno rasipate novac građana Republike Srbije, kojeg u budžetu nema ni za mnogo fundamentalnije stvari. Mislim da je to i jedna od skrivenih namena ovakvog predloga zakona, jer ste predvideli da ćete 2011. godine obavljati i kontrolisati terensko prikupljanje podataka više od 60.000 učesnika, od čega 55.000 popisivača, uključujući i rezervne popisivače, 6.500 opštinskih instruktora, 1.500 članova popisnih komisija, 200 republičkih inspektora i oko 50 supervizora. Zašto vam je, gospođo ministre, za popis 2011. godine potrebno više od 60.000 popisivača, odnosno učesnika, ako je poslednji popis, koji je obavljen u Srbiji 2002. godine, obavljen sa 40.000 popisivača i 4.000 opštinskih instruktora? Da li se teritorija Srbije povećala za trećinu? Da li za ovih deset godina imamo privredni priraštaj od 30%, pa vam je potrebno i 30% više popisivača? Da je ovo još jedno besomučno razbacivanje novca građana Srbije govori komparacija s popisom obavljenim 2002. godine, koji je koštao 900.000.000 dinara, što je po srednjem kursu Narodne banke Srbije od 1. juna 2002. godine iznosilo 29.000.000 tadašnjih nemačkih maraka, dok ste za obavljanje popisa 2011. godine, shodno članovima 20. i 21. ovog predloga zakona, za troškove, odnosno za finansiranje poslova Republičkog geodetskog zavoda i Republičkog zavoda za statistiku predvideli da potrošite ukupno 2.896.327.900 dinara, što po sadašnjem kursu iznosi 31 milion evra. Koji su to vanredni popisni poslovi na koje ćete potrošiti više nego duplo više novca i za šta ćete angažovati 30% više popisivača nego za popis od pre deset godina? Mislim da ste, gospođo ministre, odgovore na ta pitanja dužni i građanima Srbije i nama narodnim poslanicima. Ono o čemu sam se nadao da ćemo danas razgovarati bio je sam sistem prikupljanja informacija, odnosno da li će se raditi po starom i veoma skupom principu – od vrata do vrata, ili poštom. Naime, u prošlosti su dominirali popisi koje su vršili popisivači direktno ovlašćeni za taj posao od strane države, dok danas postoji metod samopopisivanja, gde stanovnik sam popunjava upitnik-popisnicu i šalje je poštom ili elektronskim putem statističkoj instituciji koja sprovodi popis. U SAD se ovakav popis sprovodi od 1970. godine, a u Kanadi od 1971. godine, samo u Srbiji ne može, izgleda. Kod ovog metoda, stanovnik bira da li će popuniti skraćeni ili duži obrazac popisnice. Iako se mnogi odlučuju za skraćeni obrazac, podaci dobijeni iz dužih obrazaca za brojčano velike države predstavljaju statistički relevantnu težinu za izvođenje generalizacija za celokupno stanovništvo. Ovaj metod umnogome pojeftinjuje sam postupak izvođenja popisa. Da ste sada, primenjujući princip samopopisivanja, izašli pred građane Srbije i pozvali ih na saradnju, zbog koje će država Srbija uštedeti 30 miliona evra, siguran sam da biste naišli na odobravanje i podršku svih struktura našeg društva. Imali ste i drugu mogućnost, za koju se sve više u poslednje vreme opredeljujete, a to je metod kazni iprisila, baš kao što je pre par dana i najavio ministar Dulić, da će svi građani koji ne uđu u postupak legalizacije morati da plaćaju neizdrživo i mnogostruko veće poreze na imovinu. To je u redu za nelegalne komercijalne objekte, odnosno objekte izgrađene za tržište, ali šta ćemo sa milionima seoskih objekata, za koje nije postojala zakonska regulativa u trenutku gradnje, pa se sada vode kao nelegalni? Smatram da Predlog zakona o popisu stanovništva nije u duhu štednje, već je veoma rasipnički, u detaljima manjkav i nedorečen i zbog toga će u danu za glasanje poslanici Poslaničke grupe Napred Srbijo - SNS glasati protiv ovog predloga zakona.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Mihailo Purić.
Poštovana predsednice Skupštine, uvažena ministarko, uvaženi narodni poslanici, pred nama su četiri predloga zakona koji su veoma značajni, a to su predlozi zakona o klasifikaciji delatnosti, o zvaničnoj statistici, o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini i o popisu poljoprivrede u 2011. godini. U svom izlaganju ću se najviše osvrnuti na Predlog zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini. Želim, pre svega, da kažem da je popis stanovništva najobimnije i najkompleksnije statističko istraživanje, kako po sadržaju i metodološkim rešenjima, tako i po svojoj specifičnoj organizaciji. Popisivanje stanovništva kod nas ima vrlo dugu tradiciju. Popisi su vršeni na svakih pet godina, zato oni i danas imaju izuzetan istoriografski značaj. U periodu između dva svetska rata izvršena su samo dva popisa stanovništva, i to 1921. i 1931. godine. Posle Drugog svetskog rata, 1948. godine, izvršen je prvi skraćeni popis stanovništva, a 1953. godine i prvi kompletan posleratni popis stanovništva, a počev od 1961. godine, na osnovu preporuka UN-a, uspostavlja se desetogodišnja periodika sprovođenja popisa stanovništva. Poslednji popis stanovništva u Srbiji je sproveden 2002. godine. Pre svega, želim da kažem da se u članu 1. zakona utvrđuje pravni okvir, kojim su definisani sadržaj, priprema, organizacija i sprovođenje popisa stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini u Republici Srbiji. Popis se sprovodi u periodu od 1. do 15. aprila 2011. godine. Popisom stanovništva u 2011. godine biće utvrđeno brojno stanje i najbitnije karakteristike porodica, poljoprivrednih gazdinstava i zgrada. Dobićemo značajne podatke o broju i teritorijalnom razmeštaju staračkih domaćinstava, kao i o veličini i stepenu iskorišćenosti poljoprivrednih fondova koji se nalaze u njihovom posedu. Zakonom o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini, pri put posle Drugog svetskog rata, biće prikupljeni podaci o funkcionalnoj sposobnosti lica za obavljanje svakodnevnih delatnosti, čime će se stvoriti uslovi za formiranje jedinstvene baze podataka za osobe s invaliditetom, što je veoma značajno. Jedan od suštinskih ciljeva popisa stanovništva biće identifikaciono povezivanje stanovništva, domaćinstava i stanova sa Predlogom zakona o popisu poljoprivrede. Napominjem da je kod nas popis poljoprivrede poslednji put sproveden još davne 1960. godine. Jedan od značajnih ciljeva jeste da se sadržaj i metodologija popisa u optimalnoj meri usaglase s preporukama međunarodnih statističkih organizacija, kako bi bila osigurana međunarodna uporedivost rezultata popisa, pri čemu se ne sme narušiti uporedivost podataka popisa 2011. godine s podacima prethodnog popisa u Srbiji. Usvajanjem zakona, država Srbija na jedinstven način pravno reguliše prava i obaveze Ministarstva i drugih organa i organizacija oko pripreme, organizovanja i sprovođenja popisa stanovništva. Ono što je bitno jeste da Republički zavod za statistiku ima ključnu ulogu u svim fazama sprovođenja popisa stanovništva. Popis priprema, organizuje i sprovodi RZS, kao neposredni nosilac aktivnosti na pripremama organizovanim u sprovođenju popisa stanovništva na celoj teritoriji Republike Srbije, utvrđuje jedinstvena metodološka rešenja i standarde, a sve u cilju dobijanja što sadržajnijih i validnih podataka. U članu 2. Predloga zakona definišu se jedinice koje se popisom obuhvataju i to su, pre svega, državljani Republike Srbije, strani državljani, lica bez državljanstva koja imaju prebivalište u Republici Srbiji, kao i domaćinstva i lica iz stava 1. Predloga zakona u članu 2, stanovi i druge naseljene prostorije. U članu 10. Predloga zakona definišu se i poslovi popisnih komisija, pa se kaže da popisne komisije rukovode pripremama, organizacijom i sprovođenjem popisa na teritoriji opština, gradova i grada Beograda. Popisne komisije su odgovorne za blagovremeno preduzimanje potrebnih mera radi obezbeđenja svih priprema za popis i za organizaciju kvalitetnog popisa stanovništva. Popisne komisije se sastoje, kao što je rečeno, od najmanje pet članova. Usvajanjem zakona o popisu stanovništva, a zatim rezultatima popisa 2011. godine, dobićemo izuzetno značajne ne samo s aspekta praćenja složenih demografskih, socijalno-ekonomskih okvira naše populacije, već i s aspekta praćenja uspešnosti realizacije statističkih ciljeva koje je usvojila Vlada Republike Srbije. Što se tiče Predloga zakona o popisu poljoprivrede, želim da istaknem da na putu pristupanja EU poljoprivreda Srbije mora da se prilagodi nizu propisa i standarda koje propisuje EU, koji će u velikoj meri izmeniti stanje u našoj poljoprivredi. Set zakona, pravila i procedura koje treba usvojiti u poljoprivredi obuhvata zakonske standarde, zajedničku poljoprivrednu politiku i strukturne fondove. Osnovni preduslov za početak prilagođavanja jeste i sprovođenje kompletnog popisa poljoprivrede u 2011. godini. Podaci dobijeni popisom omogućiće pregled stanja u Republici Srbiji na nacionalnom, lokalnom nivou i na nivou gazdinstava. Popis poljoprivrede, zajedno s redovnim istraživanjima na uzorku, predstavljaće okosnicu sistema poljoprivredne statistike. Predstojećim popisom poljoprivrede, koji mora biti u potpunosti harmonizovan sa svetskim standardima i preporukama, obezbediće se podaci koji će biti osnova za sva buduća istraživanja statistike poljoprivrede u Republici Srbiji. Želim da kažem da će se usvajanjem ova četiri zakona stvoriti uslovi za bolji i brži razvoj Republike Srbije i predstavnici ZES će u danu za glasanje glasati za ove predloge zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo ću se obratiti gospođi Matić, nadam se da neće shvatiti ništa lično, ali ovo je još jedan od primera kako se predstavnici Vlade odnose prema zakonima koji dolaze u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Uz sve uvažavanje, svoje izlaganje ću danas posvetiti zakonu o popisu poljoprivrede. Mislim da stvarno ne biste mogli da mi odgovorite na sve ono što želim da kažem a za šta mislim da je jako bitno, pre svega, za građane Srbije. Ali, dobro, videli smo prekjuče, kad su se pojavili ovde ministar Dinkić i ministar Marković i kada su posle toga otišli, pa je sednica prekinuta. To dovoljno govori o ozbiljnosti ministara kada treba da brane zakone koji dolaze u skupštinsku proceduru. Gospođo ministre, prvo ćemo početi o Predlogu zakona o popisu stanovništva. U članu 7. se kaže – podaci o poljoprivrednim gazdinstvima, porodicama i zgradama, a u zakonu o popisu poljoprivrede, u članu 2, kaže se – koordinacija aktivnosti između popisa stanovništva i popisa poljoprivrede treba da doprinese uštedi u finansijskim sredstvima, kao i povećanju korisnosti podataka iz ova dva popisa. Želim da ukažem koliko ste kontradiktorni i koliko ne obraćate pažnju na zakone koje dostavljate Narodnoj skupštini; verovatno ih prepisujete od svojih nalogodavaca. Ono što je principijelni stav SRS-a, to su sredstva koja su predviđena zakonom o popisu poljoprivrede, a i zakonom o popisu stanovništva i domaćinstva. Kada je sve ovo predviđeno u članu 7, zbog čega vam treba ovo u članu 2. zakona o popisu poljoprivrede, pogotovo milijardu i 500 miliona koje ste predvideli za te namene? To je još jedan dokaz da vi arčite sredstva poreskih obveznika i da, što je prepoznatljivo kada ste vi u pitanju, najmanje vodite računa o građanima Srbije. Vas karakteriše, u ovih prethodnih devet godina, bukvalno, uništenje naše privrede. Sada je na red došla i poljoprivreda. To ste nedvosmisleno pokazali, pre svega, jasno je dala do znanja i ministarka finansija, još rebalansom budžeta za 2008. godinu, kada je rekla – zašto niko neće da se odrekne subvencije? U 2008. godini, kad su subvencije upitanju, u odnosu na prethodnu godinu, otprilike, jedna trećina je isplaćena našim poljoprivrednim proizvođačima. To ste uradili na jedan lukav i perfidan način, gde ste kasnije uredbama uredili da poljoprivredni penzioneri mogu da ostvare samo 30% subvencija, a nekomercijalna gazdinstva – ni tu mizernu pomoć od 40.000 dinara, koju su imali na godišnjem nivou, a da ne govorim o tome koliko poljoprivrednog obradivog zemljišta, jednostavno, nije ušlo u ovaj sistem i ljudi nisu dobili subvencije. Podsetiću vas da su u 2007. godini preko milijardu dinara dobili ljudi koji su uzimali zemlju u zakup, koji su te parcele evidentirali i ostvarili subvencije od 12.000 dinara po hektaru. Tu zemlju u zakup su uzeli po početnim cenama od 7.000 i 8.000 dinara. Znači, oni su startu bili u plusu. Ti ljudi će i ovim popisom poljoprivrede biti lako obuhvaćeni i lako ćete izvršiti popis poljoprivrede, jer pet tajkuna je 70% obradive poljoprivredne zemlje kupilo u Vojvodini. Znate kako su je kupili? Obično su kupovali u maju i junu, kada je proizvodnja zasnovana, bez dinara ulaganja, plus ovo što sam rekao, ali to su verovatno ljudi koji su morali adekvatno i da vrate vama, pre svega, u predizbornim kampanjama. Ono što je jako bitno, to je da su u predizbornim kampanjama mnogi ministri išli po našim selima. Obilazili su staje, objekte, neki ministri čak nisu uspeli da razlikuju kravu od bika. Obećavali su brda i doline, pomoć poljoprivredi. Ono što je činjenica i što bi trebalo da verujemo, to je lista koju je sačinio Republički zavod za statistiku, lista prvih 10 proizvoda u izvozu od kojih je Srbija najviše zaradila. Među 10 proizvoda je malina, ali to je jedna tradicija, dugi niz godina, i 19.000.000 dolara je Srbija tu zaradila. Na šestom mestu je kukuruz, gde je Srbija zaradila 16.000.000 dolara, a mi se sada pitamo gde je tu voće, povrće, meso mleko itd. Ono što malo bode oči, to je da su na osmom mestu, verovali ili ne, gospodo narodni poslanici i poštovani građani Srbije, hulahop čarape, gde je Srbija zaradila 10.000.000 dolara. Lepa preporuka za naše poljoprivrednike da u staje ubace po koju mašinu i da počnu da se bave proizvodnjom hulahop čarapa, jer je očigledno da od poljoprivrede nema vajde, a način na koji ovo ministarstvo vodi poljoprivredu, a, bogami, i vaši prethodnici, vodi totalnom uništenju našeg agrara i našeg sela. Ono što bih hteo još da napomenem jeste da svaku vladu karakteriše rad u prethodnom periodu; naša istorija pamti sve, pisaće apsolutno o svemu. Pisala je o caru Lazaru, Obiliću, Josipu Brozu, pisala je o Vuku Brankoviću izdajniku, pisaće i o periodu vaše vladavine, pisaće i o tome kako je Zoran Đinđić rekao – vodite Vojislava Šešelja iz Srbije i ne vraćajte ga više, ali će svakako pisati i da prof. dr Vojislav Šešelj u Haškom tribunalu zlatnim slovima ispisuje stranice srpske istorije. U to budite sigurni, a mi ćemo se potruditi da u ovo malo vremena koje ste ovim poslovnikom predvideli prezentujemo našim građanima šta su vaše namere i gde vodite Srbiju. Zahvaljujem.
Gospodin Đorđe Milićević ima reč. Izvolite.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovani ministre, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, kada je reč o samoj potrebi donošenja i usvajanja zakona o zvaničnoj statistici, želim da kažem, kao što je već rečeno, da je važeći zakon donet 1982. godine i da je u periodu do danas bilo izuzetno mnogo promena, i kada je reč o privrednim subjektima, i kada je reč o državnim organima, nadležnim organima i nadležnim institucijama. S druge strane, veoma je važno da i ovaj i svaki drugi zakonski predlog o kome raspravljamo u Republičkom parlamentu bude u skaldu s pravnom regulativom UN-a i EU. Naravno, neophodnost usvajanja predloga je i u činjenici da je zvanična statistika jedan od ključnih izvora informacija za donošenje veoma važnih odluka iz različitih sfera života. Želim da kažem da je predloženi zakon dobar, kao što smo rekli i u uvodnom izlaganju i kao što je konstatovao ovlašćeni predstavnik Poslaničkog kluba. Predložena zakonska rešenja garantuju zaštitu prava davalaca podataka i statističkih jedinica. Stvara se osnov za dobijanje najznačajnijih statističkih indikatora i zaista želimo da verujemo, ono što je mnogo puta do sada rečeno, da će usvajanjem ovog zakonskog predloga biti omogućen dinamičan i pravilan razvoj zvanične statistike. Ovim zakonskim predlogom su vrlo jasno definisani proizvođači zvanične statistike, a na određen način su uređeni i odnosi između proizvođača i davalaca podataka. Kada je reč o odgovornim proizvođačima zvanične statistike, kao što je rečeno, oni imaju ključnu ulogu, kao i Republički zavod za statistiku, koji je nezavisan i samostalan u obavljanju statističkih aktivnosti, koji organizuje statističke jedinice van sedišta Zavoda, što je precizirano članom 7. ovog zakonskog predloga. Zvanične statističke aktivnosti zasnovane su na petogodišnjem programu, koji donosi Republička skupština, i jednogodišnjim planovima, koje donosi Vlada RS. Osim Republičkog zavoda za statistiku, odgovorni proizvođači statističkih podataka su, između ostalog, Narodna banka Srbije, za Beograd – gradska uprava, ali i ostali odgovorni proizvođači zvanične statistike koji su navedeni u petogodišnjem statističkom programu, što je precizirano članom 6. ovog zakonskog predloga. Predlogom zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine utvrđuje se pravni okvir, sadržaj, priprema i organizacija sprovođenja popisa u Srbiji. Vrlo jasno su utvrđene obaveze državnih organa i drugih organizacija koje učestvuju u popisu, ali i obaveze i dužnosti davalaca popisanih podataka, lica koja vrše poslove popisa, zatim, objavljivanje popisnih rezultata, finansiranje popisa, koji se sprovodi u periodu od 1. do 15. aprila 2011. godine i koji će organizovati i sprovoditi Republički zavod za statistiku. Podržavajući ovaj zakonski predlog, želimo da podržimo cilj koji se želi postići usvajanjem ovog zakona, da se na jedinstven način regulišu prava i obaveze Ministarstva i drugih organa i organizacija kada je reč o pripremama, organizovanju i sprovođenju popisa. Smatramo da je izuzetno važno što će prvi put nakon Drugog svetskog rata biti prikupljeni podaci o funkcionalnoj sposobnosti lica za obavljanje svakodnevnih aktivnosti, čime će se formirati jedinstvena baza podataka o osobama s invaliditetom. Usvajanjem zakona o popisu poljoprivrede 2011. godine, biće omogućeno da se prvi put nakon 1960. godine napravi sveobuhvatan popis domaćeg agrara, odnosno stvoriće se mogućnost da se u periodu od 1. do 15. novembra 2011. godine napravi jedan realan uvid u pravo stanje poljoprivrednih potencijala Srbije, odnosno da se snimi struktura celokupne poljoprivredne proizvodnje, što je od izuzetne važnosti. To je, između ostalog, i jedan od preduslova da Srbija koristi fondove EU koji su namenjeni agraru. Na putu evropskih integracija, odnosno pristupanja EU, naša poljoprivreda sa mora prilagođavati standardima EU. To podrazumeva uvođenje brojnih statističkih indikatora u statistici poljoprivrede, a osnovni preduslov za uspešno prilagođavanje je sprovođenje kompletnog popisa poljoprivrede. Taj popis organizuje i sprovodi Republički zavod za statistiku, kome će Ministarstvo za poljoprivredu pružiti podršku. U obrazloženju zakonskog predloga su vrlo precizno definisani ciljevi popisa. Želim da napomenem samo neke, i time završavam – da se snimi faktičko stanje, koliko ima obradivog zemljišta, zasađenih kultura. Srbija će određene kvote stimulacije dobijati na osnovu popisa poljoprivrede. Između ostalog, cilj je da se obezbede statistički podaci potrebni za razvoj održive nacionalne agrarne politike i za izradu međunarodno uporedive baze podataka, zasnovane na ključnim poljoprivrednim obeležjima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sada ćemo imati pauzu do 15 časova, a onda će dobiti reč gospodin Milan Dimitrijević. (Poslanik Dimitrijević traži reč.) Hteli ste sada? Dobro, već je dva minuta do, odnosno nema više vremena.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu, raspravom po redosledu narodnih poslanika, a prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu o predlozima zakona iz tač. 13, 14, 15. i 16. dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević. Narodni poslanik Zoran Nikolić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Član 104. Nije korektno da uopšte krenemo s nastavkom rasprave ako ovde nije prisutna ministarka, koja je nadležna ispred Vlade, zadužena da ovde prati izlaganja poslanika. Pozivam se i na dosadašnju praksu, da smo ipak prekidali sednice, odnosno da nismo počinjali i nastavljali rad dok ministar ne dođe u salu.
Zahvaljujem. Nema povrede Poslovnika. Ministarka je bila prisutna i ona, kao i svaki ovlašćeni predstavnik Vlade, ima pravo na kratke pauze i kratke izlaske tokom trajanja sednice. Reč ima Milan Dimitrijević. Posle njega, narodna poslanica Stojanka Petković. Želite li o novoj povredi Poslovnika? Izvolite.
Pazite, slažem se da svako ima pravo na pauzu, ali pauza je upravo prošla, od sat vremena. Sada je 15 časova i šest, sedam minuta, nebitno.
Narodni poslaniče, upozoravam vas da, kao narodni poslanik koji je u toku sednice gde vladaju pravila našeg poslovnika, morate poštovati odredbu da ne možete dva puta isticati istu povredu.
Objasnite mi samo, po kom to pravilu možemo započeti raspravu bez ministra? Koja je to pauza koja traje toliko dugo i gde je uopšte nadležni ministar za ove tačke dnevnog reda? To ste dužni poslanicima.
Narodni poslaniče, zahvaljujem. Ovo drugo javljanje, kao što i vi i ja znamo, jeste laka zloupotreba dobijene reči. Molim vas da to ne činimo. Mi ne počinjemo raspravu, raspravu smo započeli danas u prepodnevnom delu. Ovo je nastavak rasprave i kratki izostanci ovlašćenih predstavnika se podrazumevaju. Ministri imaju obaveze i sa medijima i obaveze koje obavljaju paralelno s boravkom na sednici. U slučajevima kada smo obavešteni da Vlada nema predlagača, onda, naravno, nema sednice. Vlada je imala predstavnika, ima ga još uvek, tako da nema razloga da ne nastavimo raspravu, pogotovo što su tu i drugi ovlašćeni predstavnici pozvani na sednicu. Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević, posle njega narodna poslanica Stojanka Petković.
Hvala, gospođo potpredsednice, ali pre nego što počnem da govorim, govoriću samo o Predlogu zakona o zvaničnoj statistici, o onom što je vezano za statistiku u zdravstvu, da kažem nešto. U poslednje vreme se stvarno dešava da predstavnici Vlade, kada se diskutuje i kada se vodi rasprava o zakonima, nisu prisutni u sali. Mi smo prošlog četvrtka, kada je bila sednica posvećena pitanjima Vlade, sednicu započeli u 16 časova i 15 minuta, umesto u 16 časova. Završili smo je tačno na vreme, u minut do 19 časova. Desilo se da pojedini poslanici iz poslaničkih grupa uopšte nisu imali priliku da postave određena pitanja Vladi, koja su bila u tom trenutku vrlo aktuelna i vrlo značajna. Dobro, to je manir. Mislim da je dovoljno rečeno i mojim uvodnim izlaganjem, a i izlaganjem gospodina Zorana Nikolića. To će javnost Srbije da oceni. Govoriću o Predlogu zakona o zvaničnoj statistici, o onom delu koji se odnosi na statistiku u zdravstvu. Stvarno mi je žao što gospođa ministar nije tu, zato što smatram da je validnost tih podataka vrlo važna, iz više razloga, a to se naročito odnosi na statističke podatke iz oblasti zdravstva. Kada imate jednu nesređenu oblast, o njoj ne možete donositi ispravne odluke, ne možete ispravno planirati, ne donosite dobre investicione odluke. Onda se zadužujete pogrešno, pogrešno investirate, a ne rešavate ključne probleme koji tište najveći broj građana Srbije. Da počnem redom. Imamo predstavnike Republičkog zavoda za statistiku i postaviću jedno direktno pitanje. Da li na vašem sajtu postoji nešto što je nacionalni i zdravstveni rad? Uvidom u vaš sajt, takav podatak nisam našao. Našao sam račun za poljoprivredu, energetiku, građevinarstvo, a za zdravstvo ne. Zašto je ovo važno? Važno je jer kada nemate taj podatak, onda se suočavate s nizom dezinformacija u javnosti. Javnost Srbije već duže vremena polemiše kolika je potrošnja u zdravstvu Srbije, koliko to iznosi u odnosu na bruto nacionalni dohodak. Gospođa Svetlana Vukajlović, direktor Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, kaže da je to 6% bruto nacionalnog dohotka. Posle toga izađe ministar zdravlja i kaže da je to 8,2% bruto nacionalnog dohotka. Da stvar bude zamršenija i da bude potpuna konfuzija u toj oblasti, pojavi se Svetska banka, gospodin Dilindžer, s informacijom u „Medija centru“ da je ta potrošnja 10,5% bruto nacionalnog dohotka. Prosta činjenica glasi ovako – ako direktor Republičkog zavoda zdravstvenog osiguranja kaže da je to 6%, a ekspert Svetske banke kaže da je to 10,5%, razlika 5,5 posto.Jedan posto bruto nacionalnog dohotka iznosi 300 miliona evra. Pomnožite to puta pet, pa ćete doći do impozantne cifre. Ima i drugih vrsta problema. Direktorka Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje se pozvala, kada je objavila taj podatak, da je to izvor sa sajta OECD-a. Proverom tog sajta, videćete da takvog podatka nema na tom sajtu. Da li smo mi uopšte članicaOECD-a? Koliko znam, nismo. Šta hoću da kažem? Radi se o jednoj gruboj manipulaciji građana Srbije. Da li je država Srbija pretrpela bilo kakvu štetu, s obzirom na ovakvu grubu manipulaciju? Da li u ovoj državi postoji odgovornost za takvu vrstu manipulacije? Zašto se u javnosti Srbije operiše sa tri različite cifre? Kada nemate valjanu informaciju i ne znate šta je pravo stanje u jednom sistemu, onda ne možete ni da planirate, onda ne znate u kakvom se stanju sistem nalazi. Drugi primer koji ću vam navesti se odnosi na jedan članak o raznim podacima i statistikama u odnosu na smrtnost porodilja. Jedan podatak daje Gradski zavod za javno zdravlje grada Beograda, a drugi –Institut za javno zdravlje „Batut“. Vidite, opet dve različite vrste podataka, opet jedna velika nepoznanica u javnosti Srbije, opet ne znamo pravo stanje stvari. Treći podatak koji ću vam navesti se odnosi na ono o čemu se vrlo malo u Srbiji diskutuje, a to su podaci o traumama u Srbiji. Govorim o saobraćajnim nesrećama, o tome koliko košta naše društvo sve to što se dešava. Tu se vrlo vešto manipuliše, a ti troškovi prelaze cifru od preko milijardu evra. Ključ tih problema je taj da je stvarno dosta manipulacija u ovom društvu i da je krajnje vreme da se kaže ovom narodu istina. Kada ne znate pravo stanje, onda uzimate kredite. Onda se zadužujete, onda ne znate u šta sve investirate. Navešću vam opet primer zdravstva. Vama je svakako poznat dokument koji je uradila Svetska banka, on glasi ''Kako sa manje uraditi više'', i tu postoji segment koji se odnosi na zdravstvo. I Svetska banka kaže da je naše zdravstvo preširoko postavljeno. Šta je poruka? Da će biti otpuštanja u zdravstvu, da imamo sistem za koji ne znamo koliki je broj zaposlenih u njemu, da li je to 105.000, 108, 110.00 ili više. S obzirom na tu informaciju, skupštinska većina je letos izglasala kredit od 400 miliona evra za gradnju četiri kliničko- bolnička centra. Sada neko tu nije u pravu. Ili Svetska banka, koja kaže da je naše zdravstvo preširoko postavljeno, ili vlast, koja kaže da treba uzeti kredit i graditi novo. Šta je tu istina? Kada nemate takve zvanične statističke podatke, kada imate različite vrste informacija, onda ne znate gde putujete. Čini mi se da je pod ovakvom vlašću to sudbina i ove države i ovog naroda. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Stojanka Petković, posle nje narodni poslanik Zoran Mašić. Samo vas molim da se prijavite. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ovlašćeni predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, Predlogom zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova uređuju se priprema, organizacija i sprovođenje popisa u Republici Srbiji u periodu od 1. do 15. aprila 2011. godine. Sve jedinice popisa, lica, domaćinstva i stanovi, biće popisani prema stanju u tzv. kritičnom momentu popisa, tj. na dan 31. marta 2011. godine u 24 sata. Popis priprema, organizuje i sprovodi Republički zavod za statistiku. Republički zavod za statistiku, kao neposredni nosilac aktivnosti na pripremama, organizovanju i sprovođenju popisa na celoj teritoriji Republike Srbije, stara se o utvrđivanju jedinstvenih metodoloških rešenja i standarda, u cilju dobijanja što sadržajnijih i validnijih podataka, koji će biti kompatibilni ne samo s rezultatima prethodnih popisa sprovedenih na teritorije Srbije, nego i sa podacima popisa drugih zemalja, koji se, takođe, prikupljaju u skladu sa međunarodnim preporukama. U vezi s tim, Republički zavod za statistiku će izraditi metodološka uputstva kojima će biti utvrđene definicije svih jedinica popisa i njihovih obeležja, kao i konkretna objašnjenja za prikupljanje, kontrolu i šifriranje prikupljenih podataka, utvrdiće jedinstvene standarde, klasifikacije i nomenklature, izradiće jedinstvene programe za unos, kontrolu i korigovanje grešaka u popisnoj građi, jedinstveni program tabeliranja i publikovanja rezultata popisa od nacionalnog interesa, kao i program tabeliranja za potrebe međunarodnih institucionalnih organizacija UN-a, Eurostata, Unesko-a, UN Habitat. Pored toga, Republički zavod za statistiku se stara o informisanju stanovništva, o značaju i ciljevima popisa, kao i o vremenu i načinu njegovog sprovođenja, vršištampu i distribuciju potrebnog broja osnovnih i pomoćnih obrazaca, uputstava i drugih metodoloških instrumenata. Donosi uputstva za organizaciju i izvršenje popisa, kojim se detaljno preciziraju zadaci svih neposrednih učesnika popisa, sastavlja predračun troškova popisa, izuzev troškova predviđenih u članu 20. ovog zakona, i vrši raspored finansijskih sredstava na popisne komisije, obrađuje prikupljene popisne podatke i posebno se stara o objavljivanju prvih i konačnih rezultata popisa od interesa za Republiku, kao i o zaštiti, čuvanju i arhiviranju popisne građe. Republički zavod za statistiku, polazeći od svoje koordinacione uloge, sarađuje i s drugim republičkim organima i organizacijama, kao i sa jedinicama lokalne samouprave, na poslovima pripreme, organizovanja i sprovođenja popisa. Kao i posle prethodnih popisa, Republički zavod za statistiku će, u saradnji s pojedinim naučnim institutima i visokoobrazovnim ustanovama, organizovati rad na izradi naučnih i stručnih studija na bazi konačnih rezultata popisa 2011. godine. Sredstva za finansiranje popisa obezbeđuju se u budžetu Republike Srbije, pa se Predlogom zakona utvrđuje da se, zbog složenosti, obima i višegodišnjeg trajanja poslova na pripremi, organizovanju i vršenju popisa, sredstva obezbeđuju u budžetu za svaku godinu posebno, u periodu od 2010. do 2013. godine, i prenose Republičkom zavodu za statistiku i Republičkom geodetskom zavodu. Kompjuterskom obradom podataka o popisu koji je već pri kraju, saznaćemo puno važnih podataka koji će dati sliku Srbije na početku 21. veka. Verujemo da će malo šta zajedničkog imati sa Srbima od pre 11 godina, kada je izvršen poslednji popis, tada, na nivou bivše SRJ. Kada su urađeni prvi popisi? Prvi popisi stanovništva u Evropi urađeni su u 18. veku, u Italiji i Austriji. Širenjem statistike kao nauke, u 19. veku počinje da se primenjuje u većem broju zemalja, među njima, i u Srbiji. Popisi su najviše služili baš za fiskalne potrebe države. U Kneževini Srbije, popisivanje stanovnika je započeto po naredbi kneza Miloša. Od prvog opšteg popisa stanovništva 1834. godine, od početka sedamdesetih godina 19. veka, bilo ih je ukupno osam. Popis stanovništva urađen 1834. godine obuhvatio je celokupno stanovništvo Srbije, bez obzira na pol i starost, i obavljen je u svim naseljenim mestima. Nisu popisani jedino Turci i Cigani. Srbija je prema tom popisu imala 659.624 stanovnika. Ako se tom broju dodaju Rumuni, Turci, Cigani i Jevreji, proizilazi da ih je u Kneževini živelo 668.624. Popis koji je obavljen u vreme kneza Mihaila, 1863. godine, ima dosta sličnosti sa današnjim. Najviše zbog bojazni da će podaci biti iskorišćeni za nove poreske namete, ali i jednake razlike, Srbija je tada imala najveći priraštaj stanovništva u Evropi. Srbija je 1863. godine imala 1.138.405 stanovnika. U odnosu na prvi zvanični popis, stanovništvo se za tri decenije uvećalo za 440.213 žitelja. U poređenju sa drugim, većim i naprednijim državama u Evropi, Srbija je u periodu od 1837. do 1874. godine imala najveću stopu priraštaja stanovnika. Beograd je i tada bio najmnogoljudnija varoš, sa, recimo, 14.760 žitelja, Požarevac – 6.062, Šabac – 5.909, Kragujevac – 4.879 itd. Porez ili strah od njega obeležio je i ovo popisivanje stanovništva i imovine. Statističari su više puta napominjali da će dobijeni podaci biti korišćeni samo u statističke svrhe. Uveravali su sumnjičave da podaci nemaju veze s policijom, državnom bezbednošću, a ni s poreznicima. U ovu akciju uključile su se i nevladine organizacije, da li s pravom, osporavajući pojedine odredbe zakona o popisu stanovništva, kritikujući upitnike i formulaciju pitanja, ističući da ona ponekad zadiru i u ljudska prava, privatnost i prava manjina. Najveća sličnost je u prikrivanju imovine. Slobodan Jovanović je, u svojoj knjizi "Druga vlada Miloša i Mihaila", pisao da su seljaci na bestidan način prikrivali svoju imovinu, kao i to da su opštinski procenitelji prihvatili prikrivanje imovine, jer su postojale opravdane sumnje da je između svih članova iste opštine postojao prećutni dogovor da ometu primenu poreza. Tadašnji ministar finansija Kosta Cukić, koji se spremao da posle popisa uvede poreske reforme, obeshrabren i razočaran, digao je ruke od velikog posla, jer se on posle toga ograničava samo na male mere, koje mu samo pomažu da sastavi kraj s krajem. Zaključak bi bio da je ova poreska reforma, kojom se htelo da se u Srbiju uvede novi, progresivni i u razvijenim zemljama prihvaćen poreski sistem, propala, uostalom, kao i veći broj reformi koje su započete u vreme vlade kneza Mihaila Obrenovića. Tri godine kasnije, prema novom popisu, Srbija je imala 1.215.576 stanovnika. Poljoprivredom se bavilo 1.094.963, rudarstvom –1.065, zanatom – 64.662, trgovinom – 18.732, u zdravstvu je radilo njih 307, što lekara, što apotekara, babica; književnošću i lepim veštinama bavilo se 359 žitelja Srbije, dok su nastavu držala ukupno 1.584 prosvetna radnika. Prosečno uzevši, svaki stanovnik je posedovao imanje u vrednosti od 33 dukata. Poštovani poslanici, namerno sam se javila da obrazlažem ovaj zakon, kako bih prikazala i demografsku sliku Kosova i Metohije, prostora odakle dolazim, i da prikažem kako je tekao odliv Srba s KiM-a. Demografska slika KiM-a se menjala nekoliko puta u prošlom veku. Pre toga, tokom petovekovne turske okupacije, raznim metodama, Turci su iseljavali pravoslavne Srbe i Crnogorce i naseljavali muslimane s albanskih planina na KiM. Jako bitan podatak – godine 1929, na KiM-u je bilo 61% Srba i 39% stanovništva svih ostalih nacionalnosti. Posle poraza Kraljevine Jugoslavije 1941. godine, Kosovo okupiraju Italijani i tada se prvi put spominje ideja velike Albanije. Srbi su, pod pritiskom albanskih fašista i okupacionih vlasti, bili primoravani da napuste Kosmet. Paralelno s tim, na Kosovo su naseljavani Albanci, kako iz Albanije, tako i iz Turske i nekih evropskih zemalja u kojima je živela albanska politička imigracija. Okupacione vlasti su ukinule agrarnu reformu iz perioda Kraljevine Jugoslavije i zemlju na Kosovu su dobijali isključivo Albanci iz Albanije. Samo tokom Drugog svetskog rata, više od sto hiljada Srba je isterano s Kosova, a približno isti broj Albanaca je naseljen na njihove posede. Posle Drugog svetskog rata, komunistički režim SFRJ doneo je zakon kojim se izbeglim srpskim porodicama zabranjuje povratak u svoje domove. Između 1968. i 1988. godine, 700 mesta na Kosovu postaje potpuno etnički čisto, bez Srba. Na popisu stanovništva 1961. godine zabeleženo je 646.605 Albanaca, odnosno 67,1% ukupnog stanovništva Kosmeta. Na popisu 1971. godine, registrovano je 916.168, tj. 73,7% Albanaca. Ovaj broj je uključivao i Albance koji su bežali od komunističkog režima Envera Hodže, koji su, koliko ja znam, dobijali naša dokumenta lakše nego mi koji smo se tamo rađali. Godine 1974. je promenjen Ustav SFRJ, Kosovo dobija autonomiju i postaje republika po svemu, osim po imenu, pa je tako popis 1981. godine, sproveden pod kontrolom pokrajinskih vlasti, zabeležio 1.226.736 Albanaca, što je 77,48% tadašnjeg ukupnog stanovništva KiM-a. Godine 1989, promenom Ustava, Kosovo gubi široku autonomiju i vlast se vraća u nadležnost Republike Srbije, zbog čega većina Albanaca bojkotuje sve moguće institucije Republike Srbije, uključujući i popis stanovništva, pa se 1991. godine broj albanskog stanovništva na Kosovu procenjuje samo na osnovu podataka Centra za demografska istraživanja i po tim procenama broj Albanaca dostigao je cifru od 1.407.690, ili 78,2% ukupnog stanovništva. Za razliku od albanske populacije koja se povećavala i u apsolutnom i u relativnom broju, Srbi na Kosovu doživljavaju obrnut proces. Popis iz 1961. godine beleži 264.604, ili 27,4% Srba na Kosovu, dok je 1991. godine zabeleženo 214.555, ili 11% ukupnog stanovništva. Sve ove brojke su samo statistika, a svaki Srbin koji je otišao s Kosova ima svoju jezivu priču o načinima na koje je primoran da to uradi: pretnje, ucene, paljenje kuća, fizičko maltretiranje, uništavanje grobova, kulturnih spomenika, ubijanja i silovanja. Po nekim procenama, od početka Drugog svetskog rata do 1998. godine sa Kosova je otišlo više od pola miliona Srba. Na teritoriji AP KiM popis organizuje i sprovodi Ministarstvo za Kosovo i Metohiju, u saradnji s Republičkim zavodom za statistiku, preko popisnih komisija koje formira za potrebe popisa. Svakako ću se složiti s konstatacijom da je potrebno uraditi popis na Kosovu, kako bi se konačno utvrdila imovina Srba na KiM-u, ali želim da kažem da nisam sigurna da to može da se uradi u punom kapacitetu, s obzirom na to da se zna da je 1999. godine više od 200.000 Srba i nealbanaca raseljeno s Kosova, te da se oni još uvek nisu vratili. Ako se zna da su njihova imanja uništena, ognjišta, takođe, uništena, uzurpirana od strane Albanaca, prosto je nemoguće ući u uvid stanja njihove imovine. To samo znači da je jako potrebno da se izvrši povratak Srba na KiM. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić, a posle njega narodni poslanik Dušan Marić.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine Vukmiroviću, poštovani narodni poslanici, moram na početku da izrazim nezadovoljstvo time što već više od pola sata radimo a ovlašćeni predstavnik Vlade se još nije pojavio. To je flagrantno kršenje Poslovnika i to se ponavlja, maltene, redovno svake nedelje, na svakoj sednici, a u isto vreme predsedništvo ove skupštine ne preduzima adekvatne mere, jer predstavnici Vlade ovde moraju da budu kada raspravljamo o zakonima u načelu.
Narodni poslaniče, molim vas da ne dezinformišete javnost; sednice Narodne skupštine prekidane su pauzom u radu svaki put kadasu bilo predsedavajuća, bilo predsednica Narodne skupštine imale informaciju da Vlada nije ispunila svoje obaveze i da nema ovlašćenog predstavnika. Već je bilo reči o tome danas da je rasprava počela s ovlašćenom predstavnicom, ministarkom Jasnom Matić. Rekla sam da svaki ministar ima pravo na kratke izostanke i ispunjavanje drugih obaveza za vreme sednice, tako da vas molim da se držimo dnevnog reda i da se, prvo, setimo da smo u obavezi da poštujemo članove Poslovnika koji nas obavezuju da govorimo o tačkama koje su na dnevnom redu. Zahvaljujem. Nastavite i govorićete duže jedan minut.
Gospođo Čomić, moram da vam se zahvalim, jer se vi permanentno ponašate siledžijski u Parlamentu i treba da prestanete s tim. Ne kršim Poslovnik, jednostavno, imam pravo, kao narodni poslanik, da ukažem na propuste. Na kraju, svaka kamera može da snimi da ovde nema ministra trenutno, a da treba da bude. Prema tome, vaša objašnjenja ne mogu više da prihvatam, a svakako nemate pravo da mi oduzimate vreme. Oduzeli ste mi gotovo minut, više ste govorili vi nego ja, prema tome dozvolite mi da nastavim ... [[Isključen mikrofon]]
Narodni poslaniče, molim vas da pažljivo slušate kada se obraćam i upućujem vas na članove Poslovnika koji definišu kada i u kojim slučajevima predsedavajući jedini ima pravo da prekida govornika. Upućujem vas i da pogledate stenogram i razloge zbog kojih sam bila prinuđena da vas zamolim da ne dezinformišete javnost o radu na sednicama Narodne skupštine. Nisam dovodila u pitanje vaše pravo da govorite o trenutnom odsustvu ministarke imolim vas da se sada vratite na temu dnevnog reda. Podsećam vas da sam rekla da ćete govoriti jedan minut duže, sada vam kažem da ćete dobiti dva minuta duže. Nastavite.
I za ovu vašu dobrotu ne mogu da zahvalim, za ta dva minuta. Nastaviću dalje. Nadam se da ćete promeniti politiku vašeg ponašanja, ili, bolje rečeno, način vašeg ophođenja prema narodnim poslanicima, ali to je u vašoj ličnosti i, nažalost, ne mogu to ispraviti, jer, koliko vidim, i starije kolege, koje su duže u ovom parlamentu s vama, nisu to uspele, ali, o tom potom. Danas raspravljamo o nekoliko zakona. Govoriću o dva zakona i o njihovom značaju, pre svega, o zakonu o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova i o popisu poljoprivrede. Ti zakoni su solidno koncipirani i treba da pomognu kvalitetnom sprovođenju popisa stanovništva i popisa poljoprivrede i zadovoljenju nekih kriterijuma koji su propisani i međunarodnim propisima, ali se i u ovakvim predlozima zakona mogu naći određeni propusti. Samo ću kratko ukazati na njih. Prvo, što se tiče Predloga zakona o popisu poljoprivrede, u članu 3, gde su iznošene definicije značenja pojedinih izraza, kao što su poljoprivredna proizvodnja, poljoprivredna gazdinstva, porodično poljoprivredno gazdinstvo itd., mislim da je ovde trebalo da se koriste termini koji su utvrđeni u Zakonu o poljoprivredi i ruralnom razvoju. Ovaj parlament je doneo jedan takav zakon, gde su jasno definisane upravo ove stvari i mislim da ne bi trebalo da se u svakom zakonu koji spominje određene oblasti one na poseban način, pogotovo kada se radi o definicijama, definišu, ili da se na drugačiji način definišu. Ono na šta mi u SNS-u imamo primedbu jeste, pre svega, novčani iznos koji se ovim zakonima planira da se izdvoji i potroši za popis stanovništva. Mislim da je on izuzetno visok i neprimeren ekonomskoj situaciji u našoj zemlji i projekcijama ekonomske situacije koje se prave i za sledeće godine. Moram podsetiti i građane i sve vas da su, prema podacima do kojih sam došao, troškovipopisa stanovništva u 2002. godini bili 2,25 evra po stanovniku. Troškovi koje planirate, ili sredstva koja planirate da potrošite za sprovođenje ovih popisa i poslova koji prate te popise u 2010, 2011. i 2012. godini su u ukupnom iznosu od 4.395.008.446 dinara; za popis stanovništva je 2.896.327.900 dinara, a za popis poljoprivrede –1.498.680.000 dinara. Kada se ove sume saberu i podele s brojem stanovnika kojim raspolaže RZS, onda ispada da će građane ove države popis stanovništva i popis poljoprivrede koštati 6,3 evra po stanovniku. To je gotovo tri puta više nego što je bilo 2002. godine. Mislim da nema nikakvog opravdanja za tako značajno uvećanje tog iznosa za posao koji treba da se obavi, koji je, svakako, značajan. Cenimo da je značajno za svaku državu sprovođenje popisa stanovništva, kao i popisa poljoprivrede, jer on, faktički, od 1960. godine nije sprovođen organizovano, nego su u prethodnim popisima, uz popis stanovništva, evidentirani i poljoprivredni proizvođači, zemljište, broj stoke itd. Kroz te podatke se može mnogo toga sagledati, ali svaka država ima i redovno praćenje određenih statističkih parametara. Spomenuću i elaborirati ono što mislim da može da zabrine naš narod i sve dobronamerne ljude u našoj državi u odnosu na te statističke parametre do kojih dolazimo kroz godišnje statističke podatke, a što se tiče određenih kretanjau našoj zemlji. Pre svega, želim da govorim o praćenju kretanja demografskih promena, koje ukazuju da naša država izuzetno brzo stari i da se ubrajamo među najstarije narode, te da smo po prosečnoj starosti na dnu te lestvice. Samo za period od 2001. do 2006. godine, broj stanovnika se smanjio za 131 hiljadu. Kakvi će rezultati biti 2011. godine, to ćemo videti. U ovom obrazlaganju koristiću se upravo podacima koje je gospodin Dragan Vukmirović, kao direktor Zavoda, dao jednim novinama. Te novine su prenele da je broj živorođenih u periodu 1990. do 2005. godine opao za 20%, da je broj umrlih, u odnosu na broj rođenih, porastao gotovo za 24,9%, tako da godišnje imamo manje stanovnika za jedan grad veličine Petrovca na Mlavi ili Ćuprije. Znači, 2005. godine je više umrlo nego što je rođeno 34.591 osoba. To su alarmantni podaci i prirodni priraštaj u našoj zemlji je u permanentnom padu. Prisutna je depopulacija naše države, tako da je prirodni priraštaj minus 3,5 indeksnih poena. Kao zemlja, imamo značajan pad i depopulaciju. Za neku utehu je, mada to ne može biti prava uteha, da ima u okruženju nekih država koje imaju još niži indeks priraštaja nego mi. Pre svega, mislim na Mađarsku i Bugarsku, jer je u Bugarskoj taj priraštaj minus 4,8%. Kao narod i građani, pogotovo predstavnici naroda i naša vlada moraju da brinu o našoj populacionoj politici i da učine sve da se ta regresija zaustavi, jer ako se ne zaustavi, procene su da ćemo 2032. godine imati za oko milion ljudi manje nego 2005. godine, što svakog dobronamernog mora zabrinuti. Izuzetno je katastrofalna situacija u seoskim, tzv. ruralnim i marginalnim sredinama, gde imamo 4.600 sela, a procene su da će u narednih 15 godina biti 1.200 sela manje, 25% manje. Dalje, u više od 200 sela nema stanovnika mlađeg od 20 godina, u 190 sela nema nijednog stanovnika. U suštini, u 86% srpskih sela opada broj stanovnika, a samo uoko 14% raste. Istraživanja pokazuju da u srpskim selima ima oko 260.000 neoženjenih muškaraca starosnog doba do 50 godina. Ako bi se učinilo da ti ljudi formiraju porodice, ožene se i da se u toj porodici rodi samo jedno dete, naša država bi imala 500.000 stanovnika više. Podatke koje sam izneo su sigurno sve aktuelne vlasti u prethodnom periodu imale na uvid, ali, nažalost, ništa nisu učinile da se ovaj negativni trend depopulacije naše zemlje, pogotovo srpskog stanovništva, zaustavi. Ono na šta želim još da ukažem jeste stanje u stočarstvu. Do mnogo preciznijih podataka će se doći primenom ovog zakona i popisom poljoprivredne proizvodnje, između ostalog, i stočarstva, ali u stočarskoj proizvodnji imamo permanentnu regresiju. Prema podacima Republičkog zavoda za statistiku, u periodu od 1991. do 2002. godine, broj konja je opao za 50%, broj goveda za 30 do 35%, broj ovaca – za 30 do 35%, broj svinja – između 25 i 30%, živine – od 10 do 15%. Ove brojke su još niže u odnosu na ovaj period od 2002. godine i politika koja se sprovodi u agraru, a ukazujemo da je ona loša, govori da se ne vodi briga o poljoprivrednim proizvođačima i da je naročito pogođena stočarska proizvodnja. Ove godine je iznet podatak u Privrednoj komori Srbije da je zaklano 60.000 krava muzara. To je za govedarsku proizvodnju u svakoj državi ozbiljan problem. Međutim, kod nas se to prećutkuje i prolazi mimo toga. Mnogo toga bi se još moglo govoriti. Sve u svemu, nadamo seda će se do relevantnih podataka doći, da će ti podaci biti objavljeni u javnosti, da ćemo ih moći svi koristiti. Ono na šta, na kraju, želim da apelujem, jeste da ljudi koji će sprovoditi popis, nadležna ministarstva i …
Narodni poslaniče, vreme koje je na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je iskorišćeno. Zahvaljujem. Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Tomislavu Nikoliću, obaveštavam Narodnu skupštinu, na osnovu člana 85. stav 5, da ćemo danas raditi i posle 18 časova, raspravom o tački dnevnog reda koja u tom trenutku bude bila predmet našeg rada. Narodni poslanik Tomislav Nikolić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 87, pa vas molim da mi citiranje ne računate u vreme …
Narodni poslaniče, upućujem vas na čitanje odredaba Poslovnika. Odredba o rezervisanom vremenu za citiranje ne važi već devet meseci. Zaista vas molim da ne zloupotrebljavate pravo da čitamo sopstvene propise i da se ponašamo tako da pokažemo da delimo zajedničko poštovanje prema domu u kome svi radimo. Odredba o vremenu rezervisanom za citiranje ne postoji od usvajanje novog poslovnika.
Dobro. Sada mi oduzmite ovo vreme za koje ste me davili dok sam tražio reč. Gospođo Čomić, da bi u jednoj skupštini bilo demokratije, moraju da postoje pravila po kojima Skupština radi. Ta pravila moraju da budu univerzalna i ne mogu da zavise od toga da li Skupštinu vodi Slavica Đukić-Dejanović ili Gordana Čomić. Predsednik Narodne skupštine je 3. novembra prekinula sednicu Narodne skupštine zato što nije bilo ovlašćenog predstavnika Vlade na sednici i jasno je rekla – prekidam zato što nema predstavnika Vlade. Koji su motivi da vi nekada prekinete sednicu, a nekada ne, ne interesuje me. Ako se sednica prekida kada nema predstavnika Vlade, a po članu 87. on učestvuje u radu Narodne skupštine, on nije gost koga ste pozvali, ako se sednica prekida kada je vodi predsednik, mora da je prekine i potpredsednik, kada vodi sednicu. To je pravilo koje morate da poštujete. Ako je predsednik Skupštine napravila presedan, veoma ispravan presedan, po mom mišljenju, presedan koji bi Vladi trebalo da kaže koliko cenimo Narodnu skupštinu, onda vi morate da poštujete taj presedan. Nije dovoljno to što imate pravo da progovorite kada god hoćete, da prekinete koga god hoćete. Ni na Divljem zapadu nije bilo dovoljno što je neko držao pištolj u ruci, što je neko sprovodio zakon puškom. I oni su odmakli daleko od toga, ustanovili …
Dva minuta. Vreme za izricanje povrede Poslovnika je iskorišćeno. Zahvaljujem.
Da li ste mi odbili vreme u kom ste vi govorili?
Narodni poslaniče, još jedanput, na sednici se određuje pauza u slučajevima kada Vlada obavesti Narodnu skupštinu da nema nijednog člana Vlade koga bi ovlastila da prisustvuje sednici i to je učinjeno već nekoliko puta u toku rada, ne samo ovog jesenjeg zasedanja, nego i u toku vanrednog, i u toku prolećnog zasedanja, i to će biti učinjeno svaki sledeći put, s iskrenom nadom da ćemo nas 250 poslati jasnu poruku Vladi, kao organu izvršne vlasti, da je u obavezi da nas obavesti koga šalje kao predstavnika i za koju tačku dnevnog reda. Danas je Vlada ovlastila predstavnika. Predstavnica Vlade je prisustvovala većem delu sednice, a svaki ministar ili ministarka, kako sam već dva puta objasnila, svaki predstavnik Vlade ima pravo na kratke izostanke za vršenje drugih obaveza. Pošto želite da znate da li je praksa jedinstvena – jeste. Pošto želimo da vidimo da li ima ministara koji zaista poštuju to, onda, za vašu informaciju, jedini ministar koji nijednog trenutka nije napustio salu Narodne skupštine jeste ministar Nebojša Bradić, ministar kulture. Svi ostali ministri su izostajali kraće ili duže sa sednice Narodne skupštine. Razlog zašto sam upozorila narodnog poslanika je taj što je rekao da Narodna skupština toleriše i radi bez predstavnika Vlade stalno, što nije tačno i ne koristi nijednoj poslaničkoj grupi, niti koristi Narodnoj skupštini. Narodni poslanik Zoran Nikolić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Zahvaljujem. Pozivam se na član 27. Poslovnika. Pretpostavljam da je on i po vašem tumačenju još uvek na snazi, a, između ostalog, govori da ste kao predsedavajuća u obavezi da se starate o redu na Skupštini. Ako vi nama date predlog da doživljavamo ovu skupštinu kao da je prisutna ministarka Matić, onda je sasvim u redu. Dakle, ako nam naredite da je ministarka Matić ovde prisutna, tu činjenicu ću uvažiti, jer ipak moram poštovati predsedništvo i vas kao predsedavajućeg. Onda ću se, u izlaganju, kasnije njoj obratiti i postaviti par pitanja i pretpostavljam da ću od nje dobiti odgovor. Ako Vlada nije poslala dopis da niko neće biti prisutan, to nema nikakve veze s faktičkim stanjem u ovoj sali. Da li je ministarka ovde prisutna, ili je još uvek na pauzi? Ako je prisutna, a vi očigledno tvrdite da jeste prisutna, onda sasvim regularno možemo nastaviti rad. Ali, ako nije prisutna, objasnite nam, molim vas – kako možemo da radimo ako nema predstavnika Vlade? Mi raspravljamo ovde o važnim zakonima, o setu od četiri zakona koji su vezani za statistiku, popis, poljoprivredu itd. Potrebno je da u ovoj raspravi dobijemo i neke odgovore na dileme koje imamo vezano za ove zakone. Ko će nam dati taj odgovor – ministarka Matić, jer je, po vašim rečima, očigledno prisutna u ovoj sali? Ako je tako i ako je ovo virtuelna Skupština, onda hajde da se svi ponašamo na virtuelni način. Zaista, ovo nema veze sa zdravom logikom, odnosno kosi se sa zdravom logikom.
Nema povrede člana 27. Ja se staram o redu na sednici Narodne skupštine i četvrti put kažem da svaki predstavnik Vlade o čijem je prisustvu Vlada obavestila Narodnu skupštinu da će biti na sednici ima pravo na izostanke, kratke, tokom sednice. Dakle, onog trenutka kada budem govorila drugačije... (Zoran Nikolić, s mesta: Gde to piše?) (Dragan Todorović, s mesta: Koliko dugo izostanu?) Narodne poslanike molim da ne dobacuju s mesta, pošto ja primenjujem sve odredbe Poslovnika Narodne skupštine dok dajem objašnjenja. Takođe, upozoravam sve one koji krše odredbu po kojoj ne smemo da dobacujemo s mesta, da to ne čine. Ja vas molim da u vašem viđenju gde je povređen Poslovnik ne citirate pogrešno ono što dam kao objašnjenje, da ne biste doveli u zabludu, dakle, izostanak. Narodni poslanik Dušan Marić ima reč, posle njega narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, po opšteprihvaćenim međunarodnim i domaćim standardima, srpski narod je popis stanovništva iz 2002. godine dočekao u stanju duboke demografske starosti. U proteklih osam godina država nije preduzela apsolutno ništa da zaustavi proces ubrzanog starenja i nestajanja srpske nacije. Naprotiv, stanje u kome dočekujemo popis 2011. godine gore je nego 2002. godine, iako ste vi uoči 5. oktobra, podsećam, 2000. godine, tvrdili da imate demografsku strategiju koja će, kada preuzmete vlast obezbediti, smanjenje smrtnosti i povećanje nataliteta. Evo rezultata. Samo 2008. godine, u Srbiji je umrlo 33.628 ljudi više nego što ih je rođeno. To znači da je prošle godine Srbija ostala bez jednog grada veličine Jagodine. Poređenja radi, 1998. godine, koja je, kao što znate, bila ratna godina, broj umrlih je bio 23.064 veći od broja rođenih. Praktično, vaša ''demokratija'', kako je nazivate, Miloševićevu "diktaturu" je u ovom neslavnom nadmetanju nadmašila za 10.500 duša, a u procentima to iznosi 45%. Takođe, u 1998. godini umrlo je 99.376 stanovnika Srbije, a prošle godine – 102.711. Dok je u 1998. godini u Srbiji rođeno 76.330 dece, prošle godine ih je bilo 69.083, odnosno 7.000 manje. Ako napravimo poređenje između 2005. i 1990. godine, dobijamo podatak da se broj novorođenčadi u Srbiji smanjio za 20%, dok je broj umrlih povećan za 24,9%. U Evropi je jedino u Bugarskoj i Mađarskoj razlika između broja umrlih i rođenih veća nego u Srbiji. Ima istoričara koji tvrde da su Srbi po poreklu najstariji narod. Po poreklu možda i nisu, ali po starosti jesu. Prosečna starost stanovnika Srbije iznosi 41 godinu. [[Žagor u sali.]] Gospođo Čomić, ja vas molim da mi omogućite da nastavim. Nemam nameru da se nadvikujem s narodnim poslanicima iz vladajućih stranaka. (Predsedavajuća zvonom opominje poslanike.) Hvala. Prosečna starost stanovnika je 41 godina – po tome smo prvi u Evropi i među deset najstarijih nacija na svetu. Smanjenje ukupnog broja stanovništva Srbije, posebno Srba u Srbiji, već bi poprimilo katastrofalne razmere da se nije dogodilo doseljavanje 700.000 Srba iz Hrvatske i BiH u vreme ratova od 1991. do 2000. godine. U Knjaževcu, Svrljigu, Gadžinom Hanu, Crnoj Travi i Babušnici, prosečna starost stanovništva iznosi neverovatnih 47 godina. (Žagor u sali. Dragan Todorović, s mesta: Šta se ovo dešava u Skupštini?)
Molim narodne poslanike da ne dobacuju i da omoguće narodnom poslaniku Dušanu Mariću da svoje izlaganje obavi po poslovničkim odredbama.
Ja vas molim da mi uračunate ovih pola minuta vremena. Hvala vam. Čak i u Beogradu, u kojem se nalaze dva najveća porodilišta u Srbiji, prošle godine je broj umrlih bio za 2% veći od broja rođenih. Broj starijih od 65 godina je veći od broja mlađih od 15 godina i ta razlika će se, prema procenama, stalno povećavati. Prošle godine, od ukupno 165 opština u Srbiji, samo u osam opština je broj rođenih bio veći od broja umrlih. Od tih osam opština, samo u tri opštine (Preševo, Novi Pazar i Tutin) može se govoriti o željenoj stopi nataliteta. Takođe, prošle godine, u 1346 naselja u Srbiji nije rođeno nijedno dete. Samo u Vojvodini je prošle godine registrovano 25.000 potpuno napuštenih seoskih imanja. Po pretposlednjem popisu stanovništva 1981. godine, 9,9% stanovništva u Srbiji činila su deca mlađa od sedam godina. Po popisu koji je izvršen 2002. godine, taj broj se smanjio za jednu trećinu i iznosio je 6,6%. Tek svaki četvrti stanovnik Srbije mlađi je od 19 godina. Poređenja radi, mlađi ljudi od 19 godina čine 54% stanovništva KiM-a. Dodatno zabrinjava činjenica da je u Srbiji procesom starenja više zahvaćeno žensko nego muško stanovništvo. Posebno je primetno opadanje broja žena u najboljem životnom dobu za rađanje, između 24 i 35 godina. Što se tiče mladih, oni i dalje beže iz Srbije, ništa manje nego pre 15 godina. Poslednje ankete pokazuju da je čak neverovatnih 84% mladih Srba spremno da radi boljeg života napusti zemlju. Inače, godišnje Srbiju napusti 20.000 stanovnika. Kao logična posledica lošeg odnosa države prema sopstvenom narodu, jednog opšteg beznađa, moralnog sunovrata i socijalno- ekonomske situacije, u Srbiji je sve manje brakova, a sve više razvoda. U 1998. godini, na 100 sklopljenih brakova bilo je 18 razvoda, a prošle godine – više od 22 razvoda. Još malo, pa će se svaki četvrti brak u Srbiji završavati razvodom. Što se tiče brakova koji opstaju, stanje je sledeće – Srbi smatraju da im je jedno dete sasvim dovoljno, međutim, statistika pokazuje da ne rađaju ni to jedno. Na svaki brak u Srbiji statistički dolazi 0,88% dece. Posledica takvog opredeljenja je činjenica da je prošle godine samo u državnim zdravstvenim ustanovama izvršeno 19.000 abortusa. Procene govore da je najmanje dva puta toliko pobačaja izvršeno u privatnim zdravstvenim ambulantama. Ako se tome dodaju namerni pobačaji izvršeni na divlje i pobačaji koji nisu rezultat opredeljenja trudnica, nego posledica zdravstvenih problema – godišnje oko 60.000 Srba biva ubijeno pre rođenja. To je otprilike za 15.000 više nego što iznosi ukupan broj žrtava srpskog naroda u svim ratovima koji su vođeni od 1991. do 1999. godine. Sumornu demografsku sliku u Srbiji upotpunjava činjenica da svake godine nekoliko hiljada Srba nastrada nasilnom smrću. Samo prošle godine, u saobraćajnim i drugim nesrećama, ubistvima i samoubistvima, stradalo je 3.692 građana Srbije. Od toga, njih 1.500 je izvršilo samoubistvo. Praktično, u proseku, svakog dana u Srbiji u raznim nesrećama strada troje, a samoubistvo izvrši četvoro ljudi. Postavlja se pitanje – šta ste vi kao vlast preduzeli da se ova sumorna slika promeni, da broj rođenih u Srbiji bude veći od broja umrlih? Ništa vredno pomena. S jedne strane, stalno smanjujete budžetska sredstva namenjena trudnicama i deci. S druge strane, stvorili ste društveni ambijent u kojem su trudnice, objektivno, u nekim segmentima postale građani drugog reda. Stvar je otišla toliko daleko da trudnica u Srbiji ne može da dobije posao, a devojke i mlađe žene koje se zapošljavaju se čak i javno prisiljavaju, često i pismeno obavezuju da potpišu da u narednih tri ili pet godina neće rađati. Ukoliko prirodni priraštaj ostane na ovakvom nivou, a ne dogodi se određena migracija stanovništva u Srbiji, što je malo verovatno, za 40 godina broj stanovnika Srbije će se smanjiti za 1.500.000, odnosno 20%. Inače, Srbi su jedini narod na Balkanskom poluostrvu čiji se broj smanjio u odnosu na broj stanovnika na početku 20. veka. Po analizi koju je radio nemački geograf Alojz Fišer, u poslednjih 100 godina, turski narod se brojčano uvećao za 400%, albanski narod – 700%, rumunski –45%, grčki – za 35%. Jedino je Srba manje nego 1901. godine. Situacija će se drastično pogoršati ukoliko uđemo u EU. Procene govore da će u tom slučaju stotine hiljada građana, uglavnom mladih, trajno napustiti Srbiju. Poređenja radi i kao ilustracija, nakon prijema u EU, Bugarsku je napustilo milion, a Rumuniju je napustilo tri miliona građana. Svi oni su otišli privremeno, a ostali trajno. Sve ovo upozorava da je poslednji trenutak za duhovnu i biološku obnovu Srbije, da Srbi za 200-300 godina ne bi bili lekcija u nekom tuđem udžbeniku istorije i geografije. U okviru te strategije, po mom mišljenju, potrebno je učiniti sledeće: prvo, osnovati državni fond za obnavljanje stanovništva, u koji bi se izdvajao određeni procenat od svake novčane transakcije koja se obavi u Srbiji. Tom fondu bi trebalo da pripadne i sva imovina oduzeta u borbi države protiv organizovanog kriminala i sva imovina koja nema naslednike. Drugo, starosnu granicu za odlazak žena u penziju, ženi koje rode prvo dete, smanjiti za godinu, za drugo dete – dve godine, za treće – tri godine, za četvrto – pet godina. Treće, ženama koje rode petoro dece treba dodeliti nacionalnu penziju u visini prosečne plate u Srbiji. Ukoliko nije rešeno, rešiti im stambeno pitanje. Četvrto, otkupiti mladim bračnim parovima i besplatno podeliti napuštena seoska imanja. Rekao sam da ih samo u Vojvodini ima 25.000. Peto, doneti zakon o stimulativnim merama za zapošljavanje trudnica koji bi obezbedio da sve trudnice koje nisu u stalnom radnom odnosu odmah dobiju posao. Ukoliko nasilno prekinu trudnoću, dobile bi otkaz. Šesto, porodiljsko odsustvo za prvo dete produžiti, sa tri, na 12 meseci, za drugo dete na 18, a za treće dete na 24 meseca. Sedmo, pooštriti uslove pod kojima trudnica može da izvrši abortus. Osmo, uvesti neku vrstu tzv, kako Vojvođani kažu, bećarskog poreza na neženje i bračne parove koji su starije životne dobi i koji namerno neće da imaju decu. Deveto, povećati izdvajanja za zdravstvenu zaštitu, vaspitanje i obrazovanje dece i, deseto, hitno doneti državni program za besplatno lečenje neplodnosti. Jedino u slučaju da ove i slične mere budu usvojene i sprovedene u delo, Srbi bi sledeće popise stanovništva mogli da očekuju spokojno, sigurni u svoju budućnost. Na kraju, podsećam na onu narodnu poslovicu – čije je stado, njegova je i planina.
Utrošeno je 11 minuta i 25 sekundi od vremena namenjenog Poslaničkoj grupi. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Posle njega, narodni poslanik Zoran Nikolić. Samo vas molim da se prijavite u elektronski sistem. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na vreme koje mi je preostalo, veoma ću kratko, samo par nekih napomena reći u vezi sa zakonima koji se odnose na predstojeće popise. Poslanički klub SPS-JS smatra da su ovi zakoni veoma značajni, jer oni projektuju realnu sliku o onome što je struktura našeg stanovništva, materijalno stanje danas u Srbiji i ono što je situacija u poljoprivredi. Pokazalo se da su takvi podaci veoma značajni posle svakog popisa i očekujemo da će ova vlada, a i sve buduće vlade, na osnovu podataka i analiza koje proizađu iz ovih popisa, učiniti sve da dođe do jedne konzistentne politike čiji je smer poboljšanje populacionog stanja u Srbiji i ekonomska moć, kao i ravnomerna razvijenost svih krajeva naše zemlje. Kada je reč o Statističkom zavodu, rekao bih, u ime naše poslaničke grupe, da određene preporuke koje stižu iz međunarodne zajednice o načinu svrstavanja nekih podataka pri popisu, a koje svakako nisu imperativne, ne treba pošto-poto primenjivati, pogotov ako takav način u krajnjem rezultatu doprinosi ekonomskoj i populacionoj degradaciji pojedinih delova naše zemlje. Mislim, pre svega, na ono što je tzv. stalno stanovništvo, koje je reper za mnoge stvari koje nepovoljno utiču na mnoge naše zaostale opštine. Kada je reč o popisu poljoprivrede, rekao bih da je veoma značajno snimiti stanje onih poljoprivrednih gazdinstava koja imaju i preko 0,5 i ispod pola hektara, jer ne treba od takvih ljudi ... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme koje vam je na raspolaganju je iskorišćeno.) ... praviti socijalne slučajeve, već država, konzistentnom politikom, i tu treba da učini nešto pozitivno. Na kraju, još ovu rečenicu. Da bi popis uspeo i da bismo došli do objektivnih podataka, potrebna je osmišljena medijska i politička kampanja, koja će učiniti da ljudi ...
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić. Posle njega, narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Možete li mi samo reći koliko je ostalo vremena?
Vaša poslanička grupa ima 10 minuta.
Zahvaljujem. Pre svega, na početku bih hteo da zahvalim ministru Škundriću što je došao danas. Bez ikakve ironije, pohvaljujem vaš gest. Vi ste došli po pozivu Skupštine da raspravljamo danas o jednom vrlo važnom setu zakona. Dakle, radi se o zajedničkom pretresu o Predlogu zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG11, Predlogu zakona o cevovodnom transportu gasovitih i tečnih ugljovodonika i distribuciji gasovitih ugljovodonika, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu i Predlogu zakona o prestanku važenja Zakona o udruživanju u Zajednicu jugoslovenske elektroprivrede.Polazeći od toga da ste vi ovde, smatram da tu raspravu možemo da počnemo.
Narodni poslaniče, ne možemo da počnemo dok rasprava ne počne otvaranjem na osnovu člana 142. Trenutno je u toku deo sednice gde raspravljamo o objedinjenom načelnom pretresu o četiri zakona koja nisu ona koje ste vi citirali. Ministar Petar Škundrić ima pravo da sedi u sali na osnovu obaveštenja Vlade Republike Srbije. Očekivala sam da vam je to podeljeno, da je određen da dođe popodne na sednicu Narodne skupštine, za objedinjeni načelni pretres o tačkama dnevnog reda za koje je bila ovlašćena ministarka Jasna Matić. Ukoliko vam to nije podeljeno, onda imate moje lično izvinjenje i pročitaću vam zvanično, ako hoćete. Moralo je već biti podeljeno. Starajući se o članu 27, o radu Skupštine, utvrdiću zašto vam već nije podeljeno. Pošto ste pročitali omaškom zakone koji trenutno nisu u raspravi, ja ću vreme koje koristim da bih vas obavestila oduzeti od vremena Poslaničke grupe. Izvolite, nastavite.
Zahvaljujem vam. Baš ste mi uzeli reč iz usta. Pre nego što progovorim nešto o ovim zakonima, očekujem da gospodin Škundrić da svoje uvodno izlaganje i tumačenje ovih predloga zakona…
Narodni poslaniče, kršite Poslovnik Narodne skupštine, ugrožavajući dostojanstvo Narodne skupštine. Dala sam vam obaveštenje zašto je ministru Petru Škundriću dozvoljeno da sedi u sali, a rasprava koja teče je objedinjeni načelni pretres o tačkama 13. do 16. dnevnog reda. Ukoliko ne znate koje su to tačke, mogu da pročitam, ali ne sumnjam da znate. Nastavite o temi dnevnog reda, molim vas.
Pazite, vi ste sada u jednoj paradoksalnoj situaciji. Uvažavam što ste predsedavajuća, ali vi meni sugerišete da ja svojim očima ne verujem. Ako to tako treba da bude u ovom parlamentu, evo, neću verovati u ono što trenutno vidim ispred sebe i verovaću da je gospođa Diana Dragutinović ovde prisutna i da je ministarka Matić ovde prisutna.
Narodni poslaniče, sada vam izričem upozorenje zbog omalovažavanja rada Narodne skupštine i nas svih. Dala sam vrlo jasno obaveštenje o prepisci između Vlade i Narodne skupštine i izvinjenje zašto vam umnoženo obaveštenje Vlade, koje je stiglo u Narodnu skupštinu, već nije podeljeno, s obećanjem da ću da utvrdim zašto to nije učinjeno. Molim vas da se uzdržite od daljeg omalovažavanja Narodne skupštine.
Nikada nisam omalovažavao Skupštinu, a uvek sam se borio za svoje demokratsko pravo da, u skladu sa logikom i pravima, po Poslovniku ove skupštine radim. Poštovana gospođo Matić, danas je pred nama zajednički pretres…
Narodni poslaniče, načinili ste lapsus. Ministarka Matić trenutno nije u sali. Molim vas da…
Ali ja je vidim, ako je vi ne vidite.
Narodni poslaniče, izričem vam opomenu. Nastavite.
Zaista, ne znam šta da radim. Vi tvrdite da je gospođa Matić ovde prisutna…
Narodni poslaniče, izrekla sam upozorenje i prvu opomenu. Sada vas upozoravam, pred drugu opomenu, da nijednog trenutka nisam tvrdila da je ministarka Matić u sali. Dva puta sam vas obavestila o obaveštenju Vlade o tome da je ministar Petar Škundrić određen i za ovu tačku, koja je u toku, i za sledeću, koju ćemo raditi. Sada vam izričem upozorenje da prestanete da omalovažavate rad na sednici Narodne skupštine. Nastavite.
U redu, ipak, prepuštam gledaocima ove skupštine da sami odluče ko omalovažava ovaj parlament, da li predsedništvo, odnosno predsedavajući, ili ja kao narodni poslanik koji pokušava da radi u skladu s Poslovnikom i tačkama koje su na dnevnom redu, a za šta je, po Poslovniku, potrebno prisustvo nadležnog ministra. Dozvolićete mi bar jedno, mislim da mi to ne možete uskratiti, da zamislim da je ovde ministarka Matić i da joj se ipak obratim, jer imam neka pitanja za koja očekujem adekvatni i kompetentni odgovor, s obzirom na to da je ona ispred Vlade ovlašćena za ove tačke dnevnog reda.
Narodni poslaniče, treći put vas obaveštavam da je ovlašćeni ministar Petar Škundrić, treći put vas obaveštavam usmeno da je ovlašćen i ministar Petar Škundrić. Molim vas da onoliko kreativno, koliko ne sumnjam da umete, ali sa čuvanjem dostojanstva Narodne skupštine, obrazložite u toku svog vremena, vremena Poslaničke grupe, sve što se tiče zakona koji su na dnevnom redu.
Hajde onda da raspravimo jednu stvar. U rukama držim Predlog zakona o zvaničnoj statistici. Ovde se kaže da je za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini određena mr Verica Kalanović, ministar za Nacionalni investicioni plan. Sada je konfuzija apsolutna i totalna. Ono što imam zvanično kao dopis jeste da je gospođa Kalanović ovlašćena…
Narodni poslaniče, izričem vam drugu opomenu. Danas je podeljeno obaveštenje da je ovlašćena i ministarka Jasna Matić, odnosno juče je Narodna skupština obaveštena. Treći put se izvinjavam narodnim poslanicima što vam već na klupama nije obaveštenje da je za istu tačku ovlašćen i ministar Petar Škundrić. Tri puta sam usmeno obavestila Narodnu skupštinu da je ovlašćeni ministar Petar Škundrić i tri puta se izvinila što vam umnoženo obaveštenje o tome već nije na stolovima. S obzirom na to da smatram nepotrebnim ovakav način primene Poslovnika, zaista vas molim da iskoristite vreme koje je na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi za izricanje stavova o zakonima koji su na dnevnom redu. Izvolite.
Poštovana ministarko Matić, ono…
Narodni poslaniče, upozoravam vas da je sledeća mera oduzimanje reči. Molim vas da ozbiljno shvatite…
Objasnite mi kome da se obratim, molim vas. Zaista sam zbunjen. Devet godina sam u Parlamentu i još ovakav slučaj nisam imao.
Narodni poslaniče, postupak kojem ste sada skloni je ugrožavanje reda na sednici Narodne skupštine. Molim vas da to ne činite, zaista vas molim da to ne činite.
Ali, ja vas molim da mi pomognete kome da se obratim.
Nećete mi dati prostora za bilo šta drugo nego da vam izreknem meru oduzimanja reči zbog omalovažavanja narodnih poslanika, Narodne skupštine i zbog ugrožavanja reda i mira na sednici Narodne skupštine. Pravila služe da ih poštujemo. O pravilima nema pregovora.Zaista vas molim da obrazlažete zakone koji su na dnevnom redu.
Sada, kada ste me lepo zamolili, vratite mi vreme, pošto ste pričali bar šest minuta. Koliko mi je vremena još preostalo? Poštovani građani, danas raspravljamo o Predlogu zakona o… Izvinite, bio sam apsolutno u pravu. Opet je stvar tajminga i dinamike. Ovlašćeni predstavnik za zakone o klasifikaciji delatnosti, o zvaničnoj statistici, o popisu stanovništva i poljoprivrede je gospodin Petar Škundrić. Nemojte nikada više da sumnjate u moj politički instinkt. Znao sam da je namera Vlade bila da ovlasti gospodina Škundrića i za ove tačke dnevnog reda. Jednostavno, kada jedan ministar dođe i sedne u klupe koje su predviđene za ministra, onda je logično da ih on i predstavlja. Vama se, gospodine Škundriću, izvinjavam, jer vi niste krivi za ovu situaciju u Parlamentu, ali mi se sada pruža prilika da ono što sam hteo da postavim kao pitanje, da li smem da kažem, ministarki Matić, sada mogu postaviti gospodinu Škundriću. Ministarka Matić je u uvodu izlagala potrebu za donošenjem zakona koji se tiču statistike. Ona se pozvala i na evropske standarde, potrebu usklađivanja te sfere s evropskim zakonodavstvom, i to je apsolutno u redu, ali, prosto je manir ove vlade da nipodaštava, zanemaruje, ili prećutkuje tradiciju koju imamo, sopstvenu tradiciju koju imamo, iz pojedinih oblasti, pa i kada je reč o zvaničnoj statistici. Mi smo stara evropska država koja ima svoje korene i svoju sopstvenu tradiciju, čak i u sferi zakonodavstva, čak i u ovoj oblasti. Prve zakone smo doneli 1862. godine, za vreme vladavine Mihajla Obrenovića, kada smo na jedan ozbiljan i zakonski utemeljen način počeli da vodimo statističke podatke za razne oblasti, odnosno podatke koji su bitni za funkcionisanje države. Nije zgoreg uvek to pomenuti. Vrlo je lagodno pozvati se na evropske standarde i reći kako ćemo ih ispoštovati. Poenta je, ono što je teži deo posla, zaista to i učiniti, da nam se ne bi dogodilo, kao što nam se dešava u mnogim oblastima, da na rečima jesmo za priključenje EU i poštovanje evropskih standarda, a zapravo se, zbog raznih propusta, rekao bih, i aljkavosti, ne radi u skladu s propisanim evropskim standardima. Ono što je posebno u fokusu moje pažnje, jeste, pre svega, zakon o popisu poljoprivrede, koji je predviđen za 2011. godinu. To je potreban zakon, s obzirom na to da je poslednji popis sproveden 1960. godine. Dakle, posle 51 godine ćemo biti u prilici da popišemo poljoprivredna gazdinstva i sve što se tiče poljoprivrede. Zaista izražavam zebnju, s obzirom na to da je potrebno mnoge podatke upisati, između ostalog, i način upotrebe mineralnih đubriva, sredstava za zaštitu bilja itd. Dakle, te podatke će biti potrebno upisati u te formulare. Ono što mene jako brine jeste stvar o kojoj se u Srbiji dosta ćutalo, a imam nameru da to sada, u dva minuta, kažem. To je da je Ministarstvo poljoprivrede donelo jedan pravilnik, sredinom avgusta, gde se dozvoljava da ozračenost po toni mineralnog đubriva, sa 500 bekerela, poraste na 10.000 bekerela. Dozvoljena je 20 puta veća radioaktivnost tim pravilnikom koji se pojavio na sajtu Ministarstva poljoprivrede, pa pozivam zainteresovane građane da posete taj sajt, a unapred im kažem da taj pravilnik na tom sajtu više neće naći, jer je izbrisan posle sedam dana. Ono što je, takođe, važno, s obzirom na to da se taksativno navode radioaktivni elementi, jeste da tu nema stroncijuma ili polonijuma. Vrlo je interesantno da to uopšte nije nadležnost ministra poljoprivrede, već bi trebalo da bude nadležnost ministra za zaštitu životne sredine. Podsetiću na još jedan podatak, da je Uprava za zaštitu bilja, 2004. i 2008. godine, zabranila pošiljke veštačkog đubriva čija je radioaktivnost bila oko 1.100, 1.200 bekerela. Sada se dozvoljava 10.000 bekerela i, volšebno, taj pravilnik sa sajta Ministarstva poljoprivrede nestaje. Baš me zanima, kada se bude zapisivalo u te formulare, između ostalog, i koliko se baca mineralnog đubriva, da li će tu biti navedeno i koja je radioaktivnost tog đubriva i da li je to evropski standard. Ministar je meni odgovorio usmeno da to jeste evropski standard, a tvrdim da nije i da tako nešto ne bi moglo da se dogodi u Mađarskoj, u Hrvatskoj, da ne govorim o razvijenim poljoprivrednim zemljama EU. Da izvedem zaključak, apsolutno je sve lepo što stoji na papiru i lepo je pozivati se na evropske standarde, ali na jednom ovakvom primeru, kada se dozvoljava uvoz veštačkog đubriva sa 20 puta većom radioaktivnošću, pada čitava priča, pada čitavo zalaganje za poštovanje evropskih standarda. Mi svoje poljoprivrednike potencijalno dovodimo u opasnost da na svoje njive ne bacaju mineralno đubrivo, već radioaktivni otpad, što će potencijalno proizvesti veoma ozbiljne posledice. Neko za to mora da odgovara u ovoj državi. Zahvaljujem.
Poslanička grupa ima na raspolaganju još dva i po minuta. Narodni poslanik Tomislav Nikolić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Povređen je član 104. Poslovnika, po kome su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine, a to se odnosi na sve učesnike na sednici Narodne skupštine. Zamolio bih profesora Škundrića da ne ruši svoj ugled i autoritet time što dozvoljava da ga koalicioni partneri pošalju na sednicu Narodne skupštine da zameni nekoga ko je zamenio nekoga. Gospodine Škundriću, javno ću da vam se izvinim ako mi navedete tačno predloge zakona koje ste došli danas da obrazlažete na sednici Narodne skupštine.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 104, niti ste je obrazložili, pa vas molim da ne zloupotrebljavate pravo na reč koje se dobija po članu 100. stav 1. Ima reč narodni poslanik Sreto Perić, a posle njega, narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, gospodine Škundriću, dobro je što ste prisutni na ovoj sednici, dobro je dok je bila i ministar Jasna Matić, gospodin Dragan Vukmirović, takođe, ali mi danas raspravljamo, kako vi volite da kažete, o užasno važna četiri zakonska predloga. Da podsetim i vas i građane koji gledaju ovaj prenos, to su Predlog zakona o klasifikaciji delatnosti, Predlog zakona o zvaničnoj statistici, Predlog zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini i Predlog zakona o popisu poljoprivrede 2011. godine. Dobro je što je trenutno prisutan ministar Škundrić, ali malo je to. Na ovakvoj sednici, kada raspravljamo o ovoj temi, trudiću se, kao i moje kolege iz SRS-a, da vam ukažem na neke stvari, zbog čega bi bilo dobro da je, pre svih, ovde prisutan gospodin Mirko Cvetković, premijer Vlade, zatim, ministar za infrastrukturu, ministar rada, ministar poljoprivrede, da ne kažem, cela Vlada. U svom izlaganju ću veći deo vremena koristiti za obrazlaganje Predloga zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini, kao i za popis poljoprivrede 2011. godine, s tim što ne smatram da su ona druga dva zakonska predloga išta manje bitna i važna od ova dva o kojima govorimo. Zakonski predlozi o kojima ću govoriti su zakoni koji daju pravne okvire za popis stanovništva u Srbiji, kao i popis poljoprivrede. Ovo su dva zakona koja definišu vremenski svoje trajanje. Oni će da prestanu da važe, bez obzira na to što nema decidne odredbe koja to reguliše, 2013. godine, kada ovaj posao bude kompletno završen, dok će zakoni o zvaničnoj statistici i o klasifikaciji delatnosti ostati i dalje na snazi, sve do njihove izmene nekim drugim zakonima. Krenuću od Predloga zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini. Naravno, ni ja, pretpostavljam, ni moje kolege iz SRS-a, nećemo govoriti o tome kada je napravljen prvi popis, to smo danas više puta čuli. Svaki narodni poslanik ima pravo da se obraća građanima Srbije i svojim biračima na način za koji opredeli da je dobar, ali mi o tome nećemo govoriti, niti ima potrebe da govorimo o popisu stanovništva na svakih 10 godina. Probaćemo da progovorimo o finansijskim sredstvima koja se troše za ovu aktivnost, da vidimo način na koji se kontroliše velika armija ljudi koji će biti angažovani prilikom ovog popisa, kako će se dolaziti do tih lica koja će da vrše taj popis. Prva stvar koja nikome u SRS-u nije jasna, ne znam da li bi i gospođa Jasna Matić, kao ministar, koja je bila ovlašćena u prvom delu ove sednice, ako možemo tako da je nazovemo, mogla da govori o ovome, jer je ona, obrazlažući četiri zakonska predloga, govorila 5.47 minuta, a danas ste mogli da primetite da su sve poslaničke grupe imale ovlašćene predstavnike i da su skoro svi govorili po 15, odnosno 20 minuta, i da su sve poslaničke grupe imale prijavljene predstavnike da govore o ovim predlozima. Sada postavljam pitanje i želim da, u ime SRS-a, dobijem odgovor. Ne znam da li će gospodin Vukmirović, da li ministar Škundrić, na kraju mog izlaganja, da odgovori na pitanje – zbog čega istovremeno ne vršimo popis stanovništva, domaćinstava i stanova i popis poljoprivrede? Vi ćete navesti određene razloge zbog čega je dobro da stoji ovaj razmak od šest meseci, otprilike, ali vi ste se pozvali, u jednom od članova Predloga zakona o popisu stanovništva i domaćinstava, da je dobro da se koordinirano radi ovaj popis. Napravili ste šest meseci razlike i onda ćemo imati znatno veće troškove nego što bi bili da se to istovremeno radi. Instruktori bi mogli u istom momentu, u istom vremenskom periodu i o istom trošku po državu, odnosno građane Srbije, da vrše instruktažu, odnosno obuku kontrolora i lica koja će da vrše popis, odnosno popisivača. Vi to niste uradili jer računate da ne bi bilo loše da u 2011. godini oko 70.000 ljudi angažujete u sprovođenju ovog popisa i, imajući u vidu sredstva koja su izdvojena za ovu aktivnost, lepo ih nagradite, jer očekujete da će sledeći izbori biti 2012. godine, pa eto dobrog načina i dobre prilike da pokažete kako vodite računa o građanima Srbije, kako vodite računa o njihovom budžetu, a biće angažovani, odgovorno vam tvrdimo, predstavnici stranaka koji su na vlasti. Ali, na dugom vam je štapu to, vaša priprema za izbore za 2012. godinu. Kako radite, kakvu situaciju imamo baš u poljoprivredi, što i treba da bude tema ovog zakona, to vam neće dozvoliti toliko dug vremenski period da ostanete na vlasti. U članu 4. Predloga zakona o popisu stanovništva, u stavu 1, potrebno je popuniti 34 podatka i, kad se već to radi, to je značajniji deo, možda čak iz oblasti popisa poljoprivrede, onda je sasvim racionalno, sasvim logično da u istom vremenskom periodu bude popis i stanovništva i poljoprivrede. U članu 21. Predloga zakona ste naveli tačno sredstva koja će biti izdvojena u budžetu Republike Srbije i usmerena prema Republičkom zavodu za statistiku i način na koji će se ona trošiti, pa ste rekli: u 2010. godini – 277.895.000, u 2011. godini – 2.339.479.000, u 2012. godini – 39.305.022 dinara i u 2013. godini – 42.445.668 dinara. Hoću ovo da protumačim na način na koji treba tumačiti. U 2013. godini nema vas u evrozoni, a uporno tvrdite građanima Srbije kako ste nadomak, kako ste na vratima EU, kako samo što nismo u njihovom zagrljaju. Od tog posla, bar na ovakav način, nema ništa. Gospodine Vukmiroviću, ne znam u kojoj ste meri, možda moje obraćanje ne treba da bude upućeno vama, učestvovali u izradi ovog zakona, pretpostavljam da su vas konsultovali. Vi navodite u članu 21, u poslednjem stavu, da su popisne komisije, ali na zahtev Republičkog zavoda za statistiku, dužne da dostave izveštaje na koji način su trošile sredstva za popis. To mora da bude obaveza, to ne može da bude na osnovu zahteva Zavoda. Kao što Zavod ima obavezu da do 31. marta tekuće godine, za prethodnu godinu, dostavi Vladi Republike Srbije izveštaj na koji način su trošena sredstva u prethodnoj godini, tako i za popisne komisije, jer se radi o ogromnim sredstvima, treba da bude obaveza da dostave podatke Republičkom zavodu za statistiku. U članu 22. Predloga zakona, kažete: ''Sredstva za finansiranje poslova u popisu, iz čl. 20. i 21. ovog zakona, predviđena su na bazi tekućih cena iz meseca oktobra 2008. godine''. Koliko ste vi lenji, samo kad bi građani Srbije znali. Zašto oktobar 2008. godine? Već u Predlogu zakona o popisu poljoprivrede 2011. godine rekli ste da je baza april 2009. godine. Razlika u stizanju predloga od strane Vlade i puštanja u skupštinsku proceduru je samo 10 dana. Jedan zakon je stigao 10. jula 2009. godine, a drugi, čini mi se, 17. jula 2009. godine, ali nije zec u tom grmu. Zbog nečeg drugog je napravljena ova velika vremenska distanca, jer vi u sledećem stavu kažete – sredstva predviđena za pojedine godine valorizuju se svake godine, prilikom donošenja republičkog budžeta. Da vas pitam, šta znači valorizacija? Znači usklađivanje, znači povećanje ovih izdataka, sigurno neće biti smanjenje. Zbog toga ste pokušali da vam bazni period bude što dalji od vremena i roka u kojem vršite ovaj popis, da biste imali opravdanje pred građanima Srbije, da biste imali opravdanje pred poslanicima, u godinama u kojima budu usvojeni ti budžeti, da kažete – moramo, treba izvršiti valorizaciju. Kažete da će se podaci prikupljeni u popisu koristiti isključivo u statističke svrhe. Da, u statističke svrhe, ali na osnovu toga treba izvući veliki broj zaključaka. Ovde je neko od kolega već govorio kakva je nama situacija kada je stanovništvo u pitanju, ali neće biti zgoreg da određene činjenice ponovim. Od 4.800 sela, koliko postoji u Srbiji, svako četvrto je u fazi nestajanja i pretpostavlja se, ako se nastavi ova dinamika nestajanja stanovništva u selima, da će otprilike za deceniju i po oko 1.200 sela potpuno nestati. Kao što se po pravnim normama jasno zna šta čini jednu državu državom, tako i jedno selo, da bi bilo selo, mora da ima stanovništvo, a mi znamo da ima veliki broj sela u Srbiji koja uopšte nemaju stanovništvo. Malo je cinično i sledeće. Predvideli ste ista novčana sredstva kao kaznu za ona lica koja se ispituju i pružaju određene podatke ispitivačima koji sprovode popis i za popisivače. On može jednom da pogreši, može neuko lice da bude, toga će biti sigurno u selima Srbije, a popisivači će biti lica koja će proći kroz određenu obuku i ne smeju da naprave nijednu grešku, a vi ste predvideli kazne od 20 do 50 hiljada i za jedne iza druge. Zašto je, citirao sam vas, veoma važno, ''užasno važno'' bilo da budu prisutni predstavnici Vlade u celini? To posebno možemo da vidimo u članu 5. Predloga zakona o popisu poljoprivrede, gde se kaže da ćemo imati sledeće podatke nakon završenog popisa – površine voćnjaka i broj stabala. Iako je Srbija nekada imala 460 miliona stabala šljive i bila četvrta u Evropi, sedma u svetu po proizvodnji šljive, danas nije takva situacija, zato što ova nesposobna vlada nije u situaciji da pomogne poljoprivrednom stanovništvu i seljacima. SRS se bavila istraživanjem i objavila u ''Velikoj Srbiji'' imena vlasnika velikih hladnjača u Srbiji. Nemojte da pomislite, poštovani građani Srbije, da je SRS protiv vlasnika hladnjača s velikim kapacitetom, naprotiv, želimo da takvih bude što više, ali ovde je velika umešanost stranaka na vlasti i tih koji su vlasnici hladnjača. Imam konkretan predlog kako ste mogli da pomognete proizvođačima maline. Ovo mora da se upiše. Na ovakav način mora da se odreaguje bar u sledećoj godini. Kako država može da pomogne? Organizujete emisiju i u nju dovedete poljoprivredne roizvođače, proizvođače maline, pšenice, kukuruza i mleka, i onda od te emisije napravite lakrdiju, a radi se u vremenskom periodu kada je kampanja otkupa maline. Ne traže poljoprivredni proizvođači, niti članovi SRS-a od države da odredi otkupnu cenu maline, ali zahtevamo da pomogne i da se skladištenje plati, da država uplati premiju na ime skladištenja. Onda on ne bi morao da preda i proda svu količinu odjednom, nego bi se nešto prodavalo možda u aprilu i u maju, kada, inače, vlasnici hladnjača izvoze, a poljoprivredni proizvođači, ili proizvođači maline, prodali bi onoliko koliko im je neophodno da podmire određene troškove. Vi nemate ozbiljan način i ozbiljnu strategiju. Jednom kada ste pokušali da pokažete šta treba da se izvozi i na čemu treba da zasnivamo svoj izvoz u poljoprivrednoj proizvodnji, bilo je dlaka, kitove kosti, rogova, kljunova, kopita i sličnog, umesto tradicionalno poznatih srpskih proizvoda kao što su meso, mleko, malina, šljive i ostalo. Potrebno je da imate ozbiljan pristup u rešavanju ovih problema. Poljoprivredni resursi su relativno brzo obnovljivi, ali vi to ne želite, ili ste možda ovde s namerom da što pre sve uništite i dovedete građane Srbije, koji su u već osiromašenom, teškom stanju, u još teže stanje. Mi u SRS-u ćemo se, u svoje i u ime građana Srbije, energično suprotstavljati tome, ma ko bio na vlasti. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Velimir Ilić je prijavljen. Želite li da govorite o povredi Poslovnika? (Ne) (Velimir Ilić, s mesta: Imam svojih 20 minuta u okviru kojih želim da govorim.) Možete da govorite o povredi Poslovnika, to je jedini osnov po kome možete dobiti reč u delu sednice koja je u toku. Narodni poslaniče, upućujem vas na član 93 – ovlašćeni predstavnici ili predsednici poslaničkih grupa imaju pravo da se obrate Narodnoj skupštini odmah nakon što obrazlaganje zakona završe predstavnik Vlade, izvestioci nadležnih odbora, narodni poslanici koji su izdvojili mišljenje. Tada imaju pravo da koriste svojih prvih deset minuta, nakon toga prelazimo na raspravu po prijavama za reč i tek nakon što završi poslednji prijavljeni govornik mogu da pitam da li neko drugi želi reč. Zahvaljujem svim narodnim poslanicima na pomoći, ali narodni poslanik je bio prijavljen u elektronskom sistemu, moram da reagujem. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, posle njega, narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, Vlada Republike Srpske Krajine u progonstvu uputila je Vladi pre nekoliko dana zahtev da se u popis stanovništva, domaćinstava, stanova i poljoprivrede uključi imovina Srba koji su genocidnom politikom proterani iz hrvatske države na prostore Republike Srbije. Ovo je idealna prilika da dobijemo temeljne podatke o zločinu koji je izvršen nad Srbima. Nažalost, republički organi u Srbiji nemaju sumarni pregled svih ljudskih gubitaka, broj ubijenih, broj ranjenih, broj proteranih. Nemamo podatke o materijalnoj šteti koja je naneta Srbima. S druge strane, nemamo podatke ni o oduzetim stanarskim pravima, o uskraćenim penzijama, o finansijskim iznosima koji se odnose na penzije, na akcije, na ostalu oštećenu, uništenu i zapaljenu imovinu. Analizirajući ovaj predlog zakona i Predlog zakona o poljoprivredi, došli smo do zaključka da je zgodna prilika da se to učini sada, jer, istorijski gledano, propustićemo šansu da dobijemo prave podatke. Nažalost, Republika Srbija ovog trenutka nema podatke o materijalnim štetama, o ljudskim gubicima u NATO bombardovanju 1999. godine. Sve ono što je popisano, to je osporeno, s obrazloženjem tadašnje vlasti DOS-a da su iznosi koji su navedeni napumpani i da stvarna šteta nije tolika. Evo prilike da dobijemo prave podatke, koji će nam ukazati koliko vredi u finansijskom smislu ono što je u toku NATO bombardovanja uništeno. S druge strane, pogubno je da Republika Srbija nema sumarne podatke ni o žrtvama i materijalnim štetama u toku Drugog svetskog rata. Istoričari koji se bave ovom problematikom su u više navrata ukazivali državnim organima Republike Srbije da je to neophodno. Evo zgodne prilike, imamo sada popis stanovništva, da uz adekvatne podatke, adekvatna pitanja u tom upitniku, dobijemo sve te sumarne podatke. Pre mesec dana smo usvojili Zakon o dijaspori i konstatovali da nemamo podatke o broju naše dijaspore. Evo zgodne prilike da o istom trošku, uz dva-tri dodatna pitanja, ili pet novih pitanja, dobijemo podatke o broju dijaspore, o imovini kojom raspolaže ta dijaspora i o svemu onome što je bitno s aspekta državnih interesa Republike Srbije. Pored toga, imamo i određene druge kategorije stanovništva koje, takođe, neće biti obuhvaćene ovim popisom, ili ćemo duplirati određene stvari. To se, prevashodno, odnosi na oblast poljoprivrede. U obrazloženju i jednog i drugog zakona ste rekli da ćemo kroz popis stanovništva, domaćinstava i stanova dobiti određene podatke koje ćemo komparativno koristiti kod popisa poljoprivrede. To je u svakom slučaju dobro, ali nije prihvatljivo s aspekta SRS-a da to bude odvojen proces. Ne može to biti odvojen proces. Jednom kada uđete u kuću, u domaćinstvo, onda morate uzeti sve podatke, nema potrebe dolaziti dva ili pet puta. I s finansijskog aspekta ako pogledamo, ogromni su troškovi ovog drugog popisa koji se odnosi poljoprivredu. Milijardu i po, ili negde oko 17 miliona evra su ogromna sredstva za nešto što možemo učiniti u jednom potezu. Zašto opterećivati budžet, koji nam je inače prazan, sa dva odlaska, dva izlaska, dva formulara, dva popisivača itd., sve ono što će biti teret ovog popisa poljoprivrede? Ono što želim da ukažem, poslanici SRS-a su to već dobro načeli, vezano za poljoprivredu i podatke koje ćemo dobiti u oblasti poljoprivrede, jeste da je bolje ne iznositi te podatke, jer su oni katastrofalni. Samo u nekoliko finansijskih pokazatelja pokazaću zašto su oni jako loši. Učešće poljoprivrede u BDP-u u 2005. godini bilo je 13,5%, sledeće godine, 2006, 12,6%, a 2007. godine – 10,8%. Godine 2008 – 11,8%,a 2009. godine, prema podacima koje možemo videti na sajtu Ministarstva poljoprivrede, ukupni obim poljoprivredne proizvodnje biće povećan za 2%, ali je zbog depresijacije cena u oblasti poljoprivrede odnos 2008/2009 godina, ili sezona 2008/2009, misli se na poljoprivrednu proizvodnju, odnos 1:0,80. Znači, imaćemo smanjenje od 20%. Ako tome dodamo fizički obim porasta od 2%, znači da će stvarno umanjenje biti 18% u oblasti poljoprivrede. Učešće poljoprivrede u BDP-u u 2009. godini biće negde na nivou 10%. To jasno ukazuje da poslednje četiri godine, kalendarski gledano, učešće u BDP-u pada sa 13,5, na negde oko 10%. Zabrinjava i mora da zabrine, i seljake to sigurno brine, učešće subvencija u našem budžetu. U 2008. godini je to bilo 4,2%, a ove godine je 2,2%. Dodajmo tome podatke koje ima EU, kojoj težimo, koja izdvaja više od 40% u poslednjih 20 godina; za ovu godinu, rashodna strana budžeta EU je 116 milijardi evra. Za poljoprivredu će izdvojiti 56 milijardi, što predstavlja 48% učešća. I drugi pokazatelji moraju da nas zabrinu, zbog toga što smo ostavili selo i seljaka i rezultati će biti sve gori i gori, bez obzira na obećanja aktuelne vlasti da će poljoprivreda naglo krenuti onoga trenutka kada budemo mogli, kroz određene implementacione programe, uzeti učešće u IPA programu, zatim, kada postanemo kandidat, jer ćemo dobiti ogromna sredstva itd. Pročitaću jednu naučnu analizu profesora Hansa Hofbauera, koju je objavio u knjizi "Proširenje EU na istok", gde je kroz određene podatke ukazao, u fazi kada jedna država postaje kandidat i kada primi punopravno članstvo, koje su reperkusije učešća poljoprivrede u BDP-u, spoljnotrgovinskoj razmeni i sve druge pokazatelje poljoprivredne proizvodnje. Odmah da kažem da se radi o ozbiljnom ekonomskom teoretičaru, profesoru ekonomije na Bečkom univerzitetu, profesoru demografske istorije itd., koji je objavio dvadesetak ozbiljnih knjiga o ekonomiji, poljoprivredi itd., znači, radi se o kompetentnom čoveku. Ovo nisu podaci SRS-a, ovo su podaci čoveka koji se bavi ozbiljno ovom materijom, koji je ukazao na ozbiljne probleme s kojima se suočavaju države koje su ušle u EU. Tržišta EU bila su zatvorena za istočnoevropske poljoprivredne proizvode, dok su seljaci na Zapadu mogli nesmetano da izvoze u istočnu Evropu svoje i dalje veoma visoko subvencionisane proizvode. Tako je došlo do situacije u kojoj su subvencije za svinjske polutke iz EU u Poljskoj jeftinije nego što iznose proizvodni troškovi za svinjsko meso u samoj Poljskoj. Znači, proizvodi sa Zapada su preplavili supermarkete u skoro svim zemljama kandidatima za ulazak u EU. Istovremeno, mađarski i poljski seljaci moraju da se bore za plasman svojih vlastitih proizvoda. Bugarski paradajz i mađarska paprika, koji su u doba komunizma na zapadnim tržištima ne samo bili zastupljeni, već i veoma cenjeni, ni deceniju posle preokreta, nemaju nikakve izglede da se nađu na tržištima EU. Ovo uveliko podseća na situaciju u kojoj se mi trenutno nalazimo. Zatrpani smo prisustvom poljoprivrednih proizvoda iz gotovo svih zapadnoevropskih zemlja, iz drugih zemalja, tako da domaći seljak ne može svoj proizvod, koji u svojoj manufakturi, u svom radu proizvede, uz vrlo skupu proizvodnju, uz skup repromaterijal, koji kupuje na domaćem tržištu i ulaže u taj proizvod i iznosi na tržište, prodati, zato što imamo obilje jeftinije hrane, ali ne hrane koja je rezultat ekonomske utakmice, nego subvencija koje daju zapadnoevropske države za svoje proizvođače u poljoprivredi. Zanimljivo je pročitati jednu njegovu analizu koja se odnosi na subvencije koje imaju kandidati za ulazak u EU u periodu samog pristupanja, kao kandidati i ravnopravni članovi EU. Kaže – na kraju se došlo do toga da Brisel za 2004. godinu, prvu godinu prijema, misli se na deset država koje su ušle u EU, za jednog seljaka na Istoku uplaćuje samo četvrtinu onog iznosa koji prima njegov zapadnoevropski kolega. U 2005. godini, izdvajanje će biti 30%, u 2006. godini, 35% i sve do 2013. godine, kada će njihovo učešće biti 100%, znači, biće punopravni u smislu dobijanja subvencija. To jasno govori kroz šta će proći srpska poljoprivreda. Srpski seljak u ovim uslovima ne može očekivati ništa dobro, zbog zanemarivanja od strane aktuelne vlasti i drugih protekcionističkih mera EU. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin. Vreme na raspolaganju Poslaničkoj grupi SRS-a je 16 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, pred nama se nalaze četiri zakona koja su, opet, objedinjena u jedan zakon, a to su Predlog zakona o klasifikaciji delatnosti, Predlog zakona o zvaničnoj statistici, Predlog zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini i Predlog zakona o popisu poljoprivrede u 2011. godini. S obzirom na to da Poslaničkoj grupi SRS-a nije ostalo još mnogo vremena, baziraću se samo na jedan od ova četiri zakona, a to je Predlog zakona o popisu poljoprivrede. Naime, poslednji put je ovako nešto urađeno 1960. godine i ovaj zakon je, kako vi kažete, došao na vreme, jer, zajedno sa zakonom o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini, dolazi do koordinacije aktivnosti između popisa stanovništva i popisa poljoprivrede, što treba da doprinese uštedi u finansijskim sredstvima, kako vi u članu 2. stav 3. kažete. Ja ću da građanima Srbije da kažem da će njima opet iz džepa biti uzeto 1.498.680.546 dinara, iz prostog razloga što je neko osmislio da se ova dva zakona, odnosno popisa, urade u novembru, tj. jedan u aprilu, jedan u novembru, pa je, recimo, od 1. do 15. novembra popis poljoprivrede, kada će doći do jedne kontradiktornosti. Narod će izdvojiti ogroman novac zato što nešto nije moglo da se objedini i da se sve to uradi, recimo, u novembru 2011. godine. Da prepustimo vama da vi to odradite, ali me interesuje kako ćete to uraditi, kako ćete objasniti narodu, kada ste nama izneli troškovnik od tih 1.498 miliona. Kažete – troškovi pripreme za sprovođenje popisa su 35 miliona, pripremni spiskovi jedinica posmatranja u popisu – 4.188.000, štampa i distribucija popisnog materijala i nabavka pribora je 33 miliona, instruktaža popisivača i drugih neposrednih učesnika popisa je 272 miliona, troškovi marketinga, izrada reklamnog materijala je 8 miliona, popisivanje – 878 miliona, kontrola kvaliteta popisa na uzorku je 10 miliona, obrada popisne građe i automatska obrada podataka je 171 milion, sumiranje rezultata popisa je 24 miliona i ostali troškovi su 58 miliona, interesantno, što ukupno čini 1.496.680.546 dinara. Mene nešto drugo interesuje, na kakav ćete naići na prijem kod pojedinih domaćinstava, ili, kako se kaže, kod porodičnog poljoprivrednog gazdinstva, kada su se registrovali u 2009. godini, početkom januara, februara, marta, i nisu dobili obećane subvencije? Kako reče ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede – nije profesionalni seljak. Kako će vas dočekati 90 hiljada poljoprivrednih gazdinstava koji nisu dobili subvencije od 12 hiljada po hektaru? Kako mislite da od njih dobijete određene podatke, bar što se tiče podataka o poljoprivrednim gazdinstvima, jer član 5. ovako kaže: ''U popisu se prikupljaju podaci o strukturi poljoprivrednih gazdinstava: lokacija, zemljišni fond i kategorija korišćenja poljoprivrednog zemljišta, površine pod usevima, površine voćnjaka i broj stabala, površine vinograda i broj čokota vinove loze?'' Da li mislite da onolika stara gazdinstva, ljudi koji sačinjavaju ta gazdinstva, mislim na stare ljude koji su ostali, da li po jedno od preko 65 godina, ili po dvoje u domaćinstvu, znaju koliko imaju čokota vinove loze? Vinogradi se suše. ''Navodnjavanje, upotreba organskih i mineralnih đubriva, kao i sredstava za zaštitu bilja, broj stoke po vrstama i kategorijama'', mislite li da to znaju? Mislite li da znaju sve vrste i sve kategorije? Dalje, ''broj živine, broj ostalih životinja, košnica pčela, podaci o poljoprivrednoj mehanizaciji i objektima, radnoj snazi, prodaji poljoprivrednih proizvoda, organskoj poljoprivrednoj proizvodnji, dopunskim delatnostima, kao i podaci o ribnjacima i površinama pod šumama''. Kada ste spomenuli podatke o poljoprivrednoj mehanizaciji, samo bih da vam kažem sledeće.Poljoprivredno zemljište u Srbiji se obrađuje sa 475.000 dvosaoničkih i 261.000 jednosaoničkih traktora, 25.000 kombajna i više od tri miliona priključnih mašina. Nedovoljno je razvijena saobraćajna struktura, a poljoprivredne mašine i oprema su amortizovani. Prosečna starost traktora je 18 godina, a kombajna, minimum 15 godina. Da li to dovoljno pokazuje kako Vlada Srbije, evo već devet godina, vodi ovu poljoprivredu, ili srpski agrar u sunovrat? Kako ćete popisati jedno poljoprivredno porodično gazdinstvo, kada čovek bude rekao da mu stoje dve staje prazne? Da li će taj popis biti adekvatan kada vam bude pokazao farmu svinja koja je prazna? Ko je doveo do ove propasti srpskog agrara? Kada kažem „srpski agrar“, mislim i na onog ko se bavi ratarstvom ina onog ko se bavi povrtarstvom, na onog ko se bavi stočarstvom, voćarstvom, vinogradarstvom, da ne nabrajam druge grane poljoprivrede. Poljoprivreda je jača grana privrede. Jedina je u 2009. godini, unazad, imala suficit – jedina. Lošom politikom nećete uraditi ništa a da je u interesu srpskog paora. Izneću vam još neke činjenice.U 2009. godini, agrarni budžet je bio 2,2% od ukupnog budžeta Vlade Republike Srbije i to je činilo oko 15 milijardi dinara. Međutim, SRS vam kaže – ako taj budžet ne budete povećali na 6% ukupnog budžeta Vlade Republike Srbije, što će činiti oko 30 milijardi dinara, za jedinu granu u ovoj državi koja još nije uništena, vi ćete je uništiti. Vi ćete je uništiti, jer srpski paor više ne može da se saginje. Srpski paor je istrpeo i one sankcije, pa je uspeo nekako da preživi, ali ove godine ne, s ovim cenama koje su odredili tajkuni i finansijski moćnici, s kojima vi niste mogli da izađete na kraj, i ne možete da izađete na kraj, jer oni sastavljaju ovu vladu, oni diktiraju kako ona treba da radi. Evo, ja ću vam reći da je srpsko stočarstvo u poslednjih devet godina upropašćeno, ruinirano i opustošeno. Kada ovo govorim, govorim argumentovano. Šta je to što još treba reći? Trebalo je da ovaj popis bude zajedno s popisom stanovništva, da se umanji ovih milijardu i po dinara, koliko ste ovde izdvojili. Reći ću vam i nešto što se tiče ovih subvencija. Rekao sam da ste, nekim pravilima, profesionalnog seljaka i neprofesionalnog seljaka doveli do toga da 90.000 registrovanih poljoprivrednih gazdinstava nije dobilo subvencije. MMF sada traži od vas da smanjite subvencije u 2010. godini, da ne budu ni tih 12.000 dinara, dok se u okruženju Srbije kreću od 300 do 400 evra po jednom hektaru. Šta reći o cenama poljoprivrednih proizvoda u ovoj godini? Evo, krenuću redom. Koja je samo razlika bila u ceni stočnog ječma – prošle godine, 2008, cena je bila 14,5 dinara, a ove godine je stočni ječam osam dinara. Razlika je 6,5 dinara. Pšenica je bila pre godinu i po dana i 24 dinara. Prošle godine je bila 15 do 16 dinara. Rečeno je individualnom proizvođaču registrovanog gazdinstva da će dobiti 9,5 dinara. Danas je na berzi pšenica 8,60 i niko je neće. Pogledajte kolika je to razlika samo po jednom kilogramu od prošle ili pretprošle godine. Izvinjavam se, pšenica još nije isplaćena. Isplata suncokreta – isplaćeno je po 14,70 dinara, a prošle godine je njegova cena bila 24 dinara. Četiri čoveka ovde odlučuju o ceni. Četiri čoveka. Vi njih zadovoljavate i ne možete da im stanete na put – Mišković, Todorić (vlasnik Uljare u Zrenjaninu), Peconi, ''Viktorija grup'', Popović, a vi znate ko je još do Popovića vlasnik ''Viktorija grup'', bolje da ne govorim za govornicom, nema smisla. Ali, ima nešto što je ministar svojevremeno rekao, ne mogu da ne spomenem, a u vezi je đubriva. Sad dolazimo do te ''Viktorija grupe''. Kaže ministar – problem s upotrebom veštačkog đubriva u Srbiji jeste u kontroli kvaliteta đubriva. Trenutno, prava kontrola ne postoji, a inspekcija je mahom korumpirana. Ovo dovodi do toga da čak i kada naš seljak koristi đubrivo, njegovi efekti su sasvim mali. Sada ću vam ja reći. Za 100.000 tona je u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede izdvojeno 10.000 dinara po jednoj toni, da bi bilo prihvatljivo srpskom paoru, a nesubvencionirano đubrivo, rusko đubrivo 3 h 16 je iste cene kao i ovo subvencionirano, ''Fertilovo'', koje drži ''Viktorija grupa''. Vidite sada, gospodo, građani Srbije, koliko je ''Viktorija grupa'' dobila – 100.000 puta 10.000 dinara, i prodaje se po istoj ceni po kojoj je uvezeno iz Rusije ili iz Austrije, po istoj ceni. U toj ''Viktorija grupi'' je gospodin Popović i uveliko se priča po Srbiji da je vlasnik gospođa Đinđić. Prema tome, gospodo, znači, ''Fertil'' đubrivo, pomešano, 11 h 50 h 0, ili 18,46 nula je ista cena za tri šesnaestice uvezene iz Rusije. To znači da je sada 3.500, a u maloprodaji 3h16 možemo kupiti za 2.730 dinara kod pojedinih zadruga. Pogledajte, gospodo, šta se radi u ovoj državi, a kažemo – evo, subvencionišemo poljoprivredu! Ma, vi subvencionišete pojedince. Vas nije briga za hiljade registrovanih poljoprivrednih gazdinstava. Vas je briga kako da se dodvorite tim sedam, osam, 10 ljudi koji su finansijski moćnici, koji rukovode ovom državom, koji sastavljaju Vladu i koji rade s vama šta hoće. To sa SRS-om, da vodi ovu Srbiju, ne bi mogli da rade – ni Mišković, ni Todorić, ni Peconi, ni Micović, ni Popović ''Viktorija grup''. To je 100.000 tona po 10.000 dinara i to đubrivo se prodavalo do pre mesec i po dana po 3.250 dinara, pa je otišlo na 3.300, a danas je 3.500. Rusko, 3 h 16, kod nas se proizvodilo 3 h 15, 3 h 16 je, znači, jače đubrivo, možete kupiti u pojedinim zadrugama, ne bih da reklamiram za ovom govornicom, za 2.730 dinara. Dok budete radili kao što radite, sumrak srpskog agrara je uveliko pao i srpski paor neće više moći da se izvuče, jer mu vi ne dozvoljavate da se uspravi. Hvala.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, ili neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić. Izvolite. Hoćete li se još jednom prijaviti? Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, videli ste i sami, ova tema danas je izuzetno ozbiljna i mi smo očekivali da dođu ministri koji su dali uvodno izlaganje i da se, dok rasprava traje, to proprati. To se svakodnevno ponavlja u ovom parlamentu. Imali smo ministra Dinkića koji je održao ovde slovo čitav sat i onda je imao neka preča posla, izašao je iz sale i više se nije vratio do kraja tačke koju je izlagao. Da li postoji uopšte interes Vlade za ovaj parlament, a videli ste i sami sa je premijer Cvetković nedavno rekao – pohvaliću Parlament. Da li ovaj parlament treba da pohvali premijera, ili da traži možda njegovu ostavku, ako ne radi dobro? Kako može ministar ili premijer da pohvali rad Parlamenta, da je zadovoljan radom Parlamenta koji ga je izabrao na tu funkciju i koji ga kontroliše? To znači da ste vi sve okrenuli naopako. Jednostavno, Parlament kao institucija gubi svoju funkciju. Iz dana u dan se sve više omalovažava. Imali smo ministra za dijasporu koji brani finansijske zakone. Imali ste, sećate se dobro, ministra vera koji je branio zakone, umesto ministarke Dragutinović, iz oblasti finansija. To je izuzetna neozbiljnost. Kao narodni poslanik, nisam hteo da reklamiram povredu Poslovnika i da to kritikujem, ali kažem – ne ide ovo na dobro. Nije dobro za Srbiju da se ovako ponašamo, da jednostavno dođemo u Parlament i da satima čekamo resornog ministra da dođe. Dva puta u poslednjih sedam dana nismo imali sednicu. Sednica je prekinuta zato što nije bilo nikog iz Vlade u Parlamentu. Gde je sada neka kritika koliko to košta i na koji način možemo obmanuti poslanike da ovde, po hodnicima, čekaju ministra da li će se pojaviti ili neće? Želeo bih da vam objasnim jednu stvarkoja je izuzetno važna. Statistika služi da se narodom manipuliše. Statistika zato i postoji u nekim državama koje su neozbiljne i u vladama koje su izuzetno neozbiljne. Ispada, po statistici, da svi dobro živimo. Uzmite jedno preduzeće, imali smo, kako se zvao onaj nesrećni direktor imao je dva miliona platu, a neki tamo mučenik 20.000. U proseku, super. Svi u proseku dobro žive, nema gladnih. U proseku, sve je zadovoljavajuće. Međutim, gospodo, čega vi vršite popis 2011, 2012. itd.? Pitanje je da li će u pojedinim krajevima uopšte biti stanovništva. Nedavno sam posetio opštinu Kuršumlija. Meni je jako žao, ne znam da li ima nekog od poslanika tu, 17 sela opštine Kuršumlija nema nijednog đaka. Nijedna škola ne radi u pograničnoj zoni. Najverovatnije, u zimskom periodu, nema nijednog stanovnika, nijedan dimnjak se ne puši. Šta to znači? Šta ćete tamo da popisujete, gospodo iz Vlade? Koga ćete da popisujete, kada tamo ljudi nema? Na Goliji, nema naroda. Škole koje su imale po 300 đaka, Devići – 320 đaka, 50 godina, koliko ih je sad? Svi sede u jednoj učionici, nema ih, u jednom ćošku, s jednom učiteljicom. Koga da popišete? Gledam, u Brezovicama, dva đaka. To je srce Srbije. Dva đaka u osnovnoj školi, gospodo. U mnogim školama nema dece. Čim nema dece, nema života. Sad kada dobijemo beli šengen, pola omladine će pući po svetu i nema, selo se isprazni, ostaće dede i babe. Vi se radujete belom šengenu, ali stvorimo uslove da naša deca ostanu da žive i da rade ovde, a da putuju kao turisti po svetu, ne da odlaze trbuhom za kruhom. Nedavno smo ovde podsticali jednu temu za raspravu, da li je tačno, evo, B 92 vodi akciju da 700.000 ljudi u Srbiji gladuje, a najrodnija je godina u poslednjih 30 godina? Zašto je to tako? Zato što imamo nesposobnu Vladu, ljude nesposobne da organizuju, da prehrane stanovništvo. Kako može neko da gladuje u Srbiji, gospodo iz Vlade, kada je cena pšenice osam dinara, najjeftinija je u poslednjih 12 godina, kada je kilogram jabuke tri dinara? Mi kažemo da je to sramota. To znači da nema ko da organizuje otkup i da doturi do onih kojima treba da se prehrane. Zašto? Niste se organizovali. Sramota je, pričate ovde o popisu poljoprivrede. Kakav popis poljoprivrede? Šta ćete da popišete? Tri dinara je kilogram jabuke sad u otkupu. Pored svakog seoskog puta stoje gomile, brda džakova jabuka, a nema ko da kupi. Dolazi zima, došao je mraz. Sve će to da potruli, smrzne i da propadne. Zašto? Gde je onaj ministar poljoprivrede koji je ovde izneo da će biti ta državna i javna skladišta, da će sve viškove da uskladište i da budu tamo zbrinuti, da bi mogli građani da ih koriste? Nema od toga ništa. Pola Srbije nije obralo kukuruz. Sneg pada. Zašto? Nafta je poskupela. Tu je i ministar energetike. Poskupela je 35 dinara od Nove godine do danas, a kukuruz pojeftinio duplo. Kako da se opstane? Ko će ostati na selu da živi i gde ćete popisivati to stanovništvo? Prema tome, veliki su problemi u Srbiji, a vi ih uopšte ne shvatate, jer ste se odmakli od naroda. Ne putujete Srbijom, ne razgovarate s najobičnijim ljudima. Ovde predstavnici naroda iz vladajuće koalicije, jednostavno, ne obraćaju pažnju. Dođu ovde kada je dan za glasanje, izglasaju, ishvale se kako njihove opštine rade super. Sve je super, sve je u najboljem redu, i odu kući. Provedu taj jedan dan mesečno i sve se završi. Nemamo šanse da opstanemo. Zaduženja su velika. Dnevno se zadužujete, gospodo, 6,5 miliona evra. Samo stižu krediti. Samo stižu zaduženja. Jutros, udarna vest, MMF odobrio tri milijarde. Nazdravlje. To je dobro. Ali, kuda ćemo više s tim dugovima? Ko će da vrati? Privreda ne radi, gospodo. Poljoprivreda je u haosu. Koje preduzeće je proradilo? Da li se sećate "Prve petoletke"? To je bila u velikoj Jugoslaviji najbolja firma. Umetnost je bila uništiti takvog giganta, takvu firmu. Uništiti jedan "Magnohrom", uništiti jedan "Bor", uništiti mnoge firme. Vi ćete reći - pa, i vi ste bili u Vladi. Da, ali nisam bio ministar za finansije i privredu. Vi imate tamo neke štetočine koje sede devet godina u Vladi, koje su potpuno uništile banke, bankarski sistem, finansijsko tržište razbili itd. Kako može privreda da opstane s ovolikim kamatama, s kreditnim linijama koje se teško dobijaju? Sve je pod hipotekama. Znate da privreda duguje dve milijarde, dve hiljade milijardi dinara, trenutno, a i država duguje, otprilike, nešto više od toga, da su godišnje kamate privrede Srbije 200 milijardi dinara. To ne može da se vrati. Kako? Koje su to firme koje će da pune budžet? Ove godine ste uzimali komercijalne kredite za punjenje budžeta i izguraćete nekako ovu godinu, a sa čime iduću? Koje su to firme koje će iduće godine da pune budžet, kada ih je ovoliko pred stečajem, ili u stečaju, danas hiljade, a očekujemo nova otpuštanja? Oni koji budu otpušteni neće davati doprinose, neće davati određene obaveze, smanjiće kupovnu moć i doći ćemo u još težu situaciju, što se budžeta tiče. Idemo ka velikim zaduživanjima. Kaže se – nismo zaduženi u odnosu na zemlje u okruženju, ali one bar neku privredu forsiraju; zadužili, napravili put, naplaćuju, vratiće. Vi, gospodo, niste dali koncesiju koja donosi čist novac, niste je dali zato što je jedan od političara iz Vojvodine rekao da neće podržati Vladu ako se ne sruši koncesija. Preda mnom je rekao, i vi ste zato srušili koncesiju, jer je to bila volja Nenada Čanka. Putujte malo Srbijom, vidite. Evo, bio sam u rodnom mestu Mome Markovića, našeg poslanika ovde, kod Aleksinca, Kulini, kako se zove. Nema naroda, brate. Ne puši se odžak nijedan u velikim zaseocima. Zašto nema? Zato što je dobar život na selu, dobar u poljoprivredi. Vi ćete doći da im popisujete stanovništvo. Da ne pričamo o Arilju, gospodin Nikolić zna. Šta ćete tamo da popišete kada ljudi režu malinjake, režu šljivike? Mladi zasadi, stariji, šest-sedam godina, porezani su ovih dana, umesto da se reže voće za iduću sezonu; motorke samo rade i sve će kroz furunče da se proturi. Zašto? Zato što šljivu nismo mogli da prodamo ove godine ni po deset dinara, a gajba i branje je bilo 11 dinara. Kako da preživi seljak? Da li je moguće da ste dozvolili da se uveze za pet miliona evra svinjskog mesa iz Nemačke? Tačno je, podatak je tačan. Uvezli smo meso svinjsko iz Holandije, uvezli smo piletinu iz Brazila. Zašto? Gde su farme piladi? Koliko smo ih imali pre nekoliko godina? Nema ih danas, nema ih, pogasili ste. Morate drugačije da razmišljate, morate da radite na drugi način, morate da se organizujete na drugi način, gospodo. Morate da dovedete iskusne privrednike, ljude sposobne da pokrenu ovu Srbiju, da bismo imali šta da popišemo, da ostane narod da živi na ovim prostorima. Nedavno sam bio frapiran kada sam čuo u Ivanjici, sad u nedelju, kažu – nas pozivaju sad na sastanke u Novi Pazar, tako su se dogovorili, I predsednici opština idu u Novi Pazar na sastanke. Pa, dokle? Dajte da Novi Pazar bude ... Beograd je do Topole, pa dajte da spojimo Beograd i Novi Pazar. Ne treba ništa da bude između. Imate dva ministra iz Novog Pazara koji vam drže Vladu i sada ćete da im date, mislim ... još malo će i preko Jelice da traže da bude njihov atar, i Prijepolje, i Priboj, sad i Ivanjica, idemo redom. Čačak ćete, naravno, Rudnički kraj i Milanovac, da spojite sa Šapcem, jer je tako neko rekao. Mi tamo ni na ekskurzije nismo išli, samo smo išli ono – boj na Mišaru. Ne vodi nas put. Kako tamo da nas privedete? Na primer, da cela Ivanjica živi u Čačku, razdvajate. Narod ne može da podnese ovo i seli se. Svi vam dolaze ovde u Beograd. Još malo, u Beogradu će biti pet miliona ljudi. Evo, juče sneg pao santimetar, kolaps u saobraćaju. Da li verujete, bilo je juče stotine udesa, ljudi. To je nenormalno. Pošli ljudi na groblje, Lešće, na sahranu, niko nije mogao da izađe satima. Da li je moguće da u 21. veku sneg od pola santimetra parališe jedan grad od 2,5 miliona? Da li je moguće da Brankov most stoji dva sata juče potpuno blokiran i ne može da funkcioniše saobraćaj? Fali vam organizacija. Hajde da vas mi iz opozicije organizujemo. Davaćemo vam časove iz organizacije besplatno, svakog radnog dana, sat pre početka sednice, da vas naučimo da radite, da vas nateramo da radite. Vi imate ljude. Svaka čast profesorima, sva čast asistentima. Mi vas cenimo, poštujemo, ali ko je od vas proveo pet dana u privredi? Ko je od vas pripremio jednu platu? Ko je od vas bio upravnik poljoprivrednog dobra? Niko, gospodo. Nađite bar jednog iz zemljoradničke zadruge. Nekada ste imali, kada sam bio poslanik u onim davnim godinama, direktore zemljoradničkih zadruga. Sada nijednog, ni njega nemate. Sve ste to pogasili, uništili, potpuno rasturili. Ne možete, gospodo, da funkcionišete na ovakav način. Možete da pričate šta hoćete. Davaće vam ovi vaši prijatelji iz sveta kredite još malo, ali i oni će stati. Mislite li da predstavnici EU ne komuniciraju s opozicijom, svakodnevno, da ne komunicira Svetska banka s nama, EBRD? Svi sa nama pričaju, gospodo, i ambasade, i oni se čude što nešto ne uradite. Neće da vam kažu, jer ste im potrebni, završili ste Euleks, završili ste Ahtisarijev plan, sad treba statut Vojvodine da im rešite i niz drugih problema. Uzimate kredite, dovodite njihove banke, pravite im promet. Sve super radite na našu štetu. Poštujete jednostrani sporazum sa EU. Pa, da dovedete nekoga, ne znam, iz Padinske Skele, i on bi rekao da to nije u redu. Hajde da proberemo, odakle god hoćete, ali, gospodo, vi ste nas naterali ovde, ne nas iz opozicije, nego većinu, da izglasa taj jednostrani sporazum s EU, koji je potpuno sahranio srpsku privredu, posebno poljoprivredu. Na početku mandata vaše vlade sam govorio, kada sam video cene – nemate vi perspektivu u poljoprivredi, selo će da se razbeži, da nestane, da odumre. Džak veštačkog đubriva koštao je dva ara pomoravsko-šumadijske zemlje. Danas je došlo do tri ara, gospodo, a možda bude iduće godine i pet ari. Za jednu vreću đubriva kupite plac za kuću u selu, gde hoćete. To nigde na svetu nema. Budzašto se prodaje zemlja. Zašto? Da bi ljudi preživeli. Kako da školuju decu, kako da prežive? Stočni fond je uništen. Šta ćete ovde da popišete? Zamislite, u jednom selu u kojem je izgrađeno desetinu tovilišta, danas nemate jedno june za klanje. Da li verujete da nema Srbija sada da zakolje po jedno jagnje i prase za Božić u čestitim domaćinskim kućama? Kakva domaćinstva da popisujete? Nema, uništen stočni fond, potpuno. Potrebne su godine da se zanovi. Vidite da se ne isplati nikakav rad, a šta da radimo, kako da preživimo? Opet ćete reći – dobićemo kredit, pa ćete nam reći – idemo u Kinu, pobijamo neke stubove. Koliko ste ono stubova pobili? Neki dan sam čuo od poslanika ovde, ishvalio se, već četiri velika stuba srpske politike su u svetu pobijena. Želim vam – pobijte vi i 20 stubova, ali dajte da Srbija živi, da radi, da gradi. Koliko je stanova izgrađeno u ovoj vladi, gospodo? Koliko je kilometara Koridora 10, dve građevinske sezone su prošle, izgrađeno? Vrlo malo, ni deset niste završili, a mislim da je ovde Halimi ... dole ste pustili nešto, još nije završeno. Sada se trudite ovo u ravnici, gde nema ... a kritikovali ste prethodno neku vladu, kao, nije uradila. Uradila je 48 kilometara Koridora, od toga, 24 pun profil, od Leskovca do Vlasotinačke petlje, pun profil autoputa. Morate raditi organizovanije, a ne samo se hvaliti, pričati nam prazne priče. Izađe Dinkić i ishvali se kako će ljudi biti otpušteni, kako on želi administraciju, nisu potrebna tri papira, treba jedan papir, a sada u popisu treba stotine papira. Koliko košta popis? Da mislite dobro ovoj Srbiji, ne biste radili sve popise posebno. Jedan posebno, pa drugi posebno, pa treći posebno. Kad jednom uđete u jednu kuću, popišite šta ima. Šta da popišete, ako čovek kaže – nemam prase, nemam tele, nemam kravu, nemam više voćnjak, imam dvoje dece i ovu ženu i ne znamo ni mi kuda ćemo? Popišite nas odjednom i idite dalje. Ulažemo milijarde u neke nove popise, kako ćete vi to da radite, koliko sam primetio. Prema tome, ovo ne vodi na dobro. Evo, neki dan sam bio u ''Porečju'' – Vučje, kod Leskovca, 600 hektara voća je u korovu, korov je veći od voća. Ako ne verujete, pogledajte. Pitam – zašto? Kažu – Dinkić nije odobrio privatizaciju koja je bila i 600 hektara stoji; niti je brano, niti prskano. Ova država je uložila u to, dala kredite, tamo propada i niko to ne radi i nema ničega od toga. (Predsedavajuća: Zahvaljujem, narodni poslaniče, 20 minuta. Vreme koje vam je na raspolaganju kao predstavniku grupe iskorišćeno je.) Zato će Zavod za statistiku dobiti neke podatke, vi ćete biti zadovoljni i mahaćete da ste uradili veliki posao…
Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić, ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe LDP-a. (Momir Marković: Replika.) Narodni poslanik Velimir Ilić nije dao nikome osnova za repliku. Molim vas da ne dobacujete. Izričem upozorenje narodnim poslanicima Zoranu Nikoliću, Miroslavu Markićeviću i Momiru Markoviću za ometanje reda na sednici Narodne skupštine. Narodna poslanica Vjerica Radeta želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospođo Čomić, član 104. stav 3. Poslovnika kaže da nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Istina je da gospodin Velimir Ilić nije koristio uvredljive izraze kada je pominjao kolege Momira Markovića i Milana Nikolića, ali je, takođe, istina da je privatna stvar Momira Markovića to da je rođen u Kulini, kao što je privatna stvar Milana Nikolića da živi u Arilju. Jedino oni o tim svojim privatnim stvarima mogu da govore. Kada sam juče iznela stav Poslaničke grupe SRS-a da poslanici DS-a ne sede u sali jer, po našoj oceni, nisu zainteresovani za činjenicu da država namerava da podeli deset hiljada otkaza državnim službenicima i službenicima u lokalnoj samoupravi, vi ste mi rekli: „Gospođo Radeta, nemate pravo da iznosite činjenice iz privatnog života narodnih poslanika“. To što sam rekla odnosilo se na narodne poslanike kojima je posao da, između ostalog, sede u ovoj sali i učestvuju u radu. Vi ste procenili da je to iznošenje činjenica iz njihovog privatnog života. Onda me zaista čudi da danas niste ocenili to što je gospodin Velimir Ilić, govoreći o problemima koji danas postoje u Srbiji, pomenuo Momira Markovića i Milana Nikolića, jer bi građani koji prate rad ovog parlamenta mogli da pomisle da su Momir Marković i Milan Nikolić odgovorni za ovako loše stanje i u privredi i u poljoprivredi, a Velimir Ilić je jasno rekao da je za to odgovoran režim koji je trenutno na vlasti u Srbiji.
Nije bilo povrede člana 104. od strane narodnog poslanika. Da je bilo, on bi bio upozoren, pa opomenut. Narodni poslanik Momir Marković želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospođo Čomić, prekršili ste član 27, ne dajući mi repliku…
Narodni poslaniče, upozoravam vas da davanje ili nedavanje prava na repliku nije predmet povrede Poslovnika i da me primoravate da primenim član 100. stav 7 – izricanje mere opomene, ako nastavite da svesno kršite Poslovnik i omalovažavate Narodnu skupštinu. Narodni poslanik Aleksandar Martinović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smatramo da je povređen član 38. Poslovnika Narodne skupštine. Naime, u članu 38. piše da predsednik poslaničke grupe, u pisanom obliku, obaveštava predsednika Narodne skupštine o promeni sastava…
Narodni poslaniče, to nije povreda koja se odnosi na neposredan tok sednice. Upozoravam vas na član 100. stav 7. i obavezu za izricanje mere opomene u slučaju da kršite član 100. Nemate reč. Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić. Izvolite.
Uvažena potpredsednice, gospodine ministre, koleginice i kolege, ne bih se javljao za reč da nisam u proteklih dva sata slušao o tome kako Srbija gubi godišnje jedan ceo grad od 30 i nešto hiljada stanovnika, da je Dinkić ovakav i onakav, i to iz usta onih koji su, u principu, zbog svoje politike, najodgovorniji što Srbija gubi jedan grad od 30 hiljada stanovnika, iz usta onih koji su s tim Dinkićem sedeli u Vladi i hvalili jedan drugoga kao najbolje ministre. U svakom slučaju, set zakona koji je pred nama je potreban. Potreban je zbog toga što naše društvo treba da uredimo po evropskim standardima. Zakon o klasifikaciji delatnosti je, u principu, tehnički zakon i ne bih imao šta o njemu da pričam. Jedina mana je, kao i kod drugih zakona, što se Vladi daju prevelika ovlašćenja. Postoje zakoni u drugim zemljama gde Skupština usvaja klasifikaciju delatnosti, a ne daje to kao diskreciono pravo Vladi. Kada je u pitanju Predlog zakona o zvaničnoj statistici, svakako da posle 90-ih godina i statistike u to vreme, koja je najviše odgovarala onoj Vibovoj da je to državna laž, mi treba da uredimo tu oblast. Na kraju krajeva, upravljanje velikim sistemima, državom, firmom, porodicom, nije moguće bez podataka, a podaci nisu mogući bez uređene statistike. Tu ništa nije sporno. Sporna je eventualna činjenica da će Zavod za statistiku dati odlučujuću reč o predlogu regiona u Srbiji. To je sporno iz razloga što znamo da jedna partija ima nameru da se osnuje na nivou regiona, odnosno kao partija regiona, i mi izražavamo blagu sumnju da Zavod za statistiku ne bude zloupotrebljen u te partijske svrhe. Kada je reč o Predlogu zakona o popisu poljoprivrede u 2011. godini, ni u njemu nema ničeg spornog. Jasno je da je poljoprivreda grana na kojoj može da se bazira razvoj Srbije. Nije sporno da je budžet EU, u stvari, poljoprivredni budžet i nije sporno da ako je nečiji interes, pre svih, a svačiji je da uđemo u EU, onda je to, svakako, seljaka i poljoprivrede. Na kraju krajeva, svi ovi koji pričaju da selo propada bili su u vlasti četiri godine u kontinuitetu, pa su mogli da urade nešto za to selo, ali uradili nisu. Verovatno će reći – nismo bili zaduženi za poljoprivredu. Mi smo juče imali primer jednog ministra koga zovu, otprilike, ''ministar za ljudsku nesreću'', ''trgovac ljudskom nesrećom'', koji kaže – imam samo četiri poslanika ovde, pa kada budem imao više poslanika, onda ću više moći da utičem. Ne može se tako posmatrati odgovoran državni posao kao što je članstvo u Vladi. Onog trenutka kada uđete u Vladu, koliko god da ste slabi, a prihvatili ste da uđete u Vladu, vi snosite odgovornost za tu vladu. Prema tome, oni koji su bili u Vladi, pa pričaju da nisu bili zaduženi za taj resor, u principu, računaju na kratko pamćenje građana, a ubeđen sam da mnogi građani nemaju kratko pamćenje. Kada je u pitanju popis poljoprivrede, nesporno je da će tek onaj drugi zakon, koga čekamo, o eksproprijaciji, biti povod da se priča o nestajanju poljoprivrednog zemljišta u Srbiji. Mi svi znamo da, s jedne strane, nestaje poljoprivredno zemljište u Srbiji, s druge strane, znamo da prelazi u ruke malog broja ljudi, a, s treće strane, znamo da podsticaji za poljoprivredu nisu dovoljni i u ovogodišnjem budžetu su manji nego u prošlogodišnjem, dok će u narednom biti, verovatno, još manji nego u ovogodišnjem. Kada dođe sledeći zakon na dnevni red, onda ćemo se pozabaviti i činjenicom da se u ovoj zemlji ekspropriše poljoprivredno zemljište za račun jedne druge, strane države. Predlog zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine. Taj zakon nam je potreban, potreban nam je i popis, pored ovih podataka koji ovde postoje, kao, na primer, mesto stanovanja majke u vreme kada je lice rođeno. Nisam čitao prošle zakone, ali ne mogu da se setim takvog podataka ili pitanja, na stranu što mesto stanovanja ne postoji u terminologiji, postoji mesto prebivališta ili mesto boravišta. Mislim da je predlog Poslaničke grupe manjina oko nacionalnosti, odnosno skupljanja podataka o nacionalnoj pripadnosti i maternjem jeziku prihvatljiv. U Predlogu zakona se govori da će anketari ponuditi, u stvari, dva odgovora: srpska nacionalnost, nacionalna pripadnost i ostala. Tako se pročitalo u Poslaničkoj grupi manjina. Mi mislimo da je njihov amandman sasvim prihvatljiv, da se listaju nacionalnosti, nacionalne pripadnosti i svakako da mora da bude i ''ostali'', jer ne mogu se izlistati svi. Ima pravo neko da se upiše i kao Indijanac, i kao Eskim, to ništa nije sporno. Kada je u pitanju jezik, isto mislimo da tako treba biti. Na kraju krajeva, doneli ste svi zajedno Ustav po kome u ovoj zemlji žive Srbi i ostali; ne bi bilo u redu da i u popisu bude Srbi i ostali, nego i ti drugi, ostali, mogu da se navedu, pa ako neko nije na spisku onih koji su navedeni, može da bude i prazna rubrika, i da se dopiše. Ovo i zbog činjenice da mi u našoj zemlji još uvek ni taj nakaradni i loš Ustav, u suštini, ne poštujemo. Znamo probleme u opštini Priboj s upotrebom bosanskog jezika. Fale krajevi i sredina, gospođo Radeta, to mu fali. Problemi upotrebe bosanskog jezika u opštini Priboj. Imamo i najnoviji primer gde su studenti Fakulteta za islamske studije u Novom Pazaru, pripadnici islamske veroispovesti, diskriminisani konkursom Ministarstva vera za stipendije. Taj konkurs objektivno poziva i daje mogućnost da se prijave za stipendiju studenti svih fakulteta, katoličkih i drugih, osim ovoga fakulteta. Znači, ja samo upozoravam da statistika ne sme biti još jedan razlog da se građani ove zemlje osećaju povređenim, kao što se ovime osećaju povređenim građani ove zemlje koji studiraju na Fakultetu za islamske studije u Novom Pazaru, a koji ne mogu da konkurišu za stipendiju, za razliku, kako je napisano u tom konkursu, da mogu da konkurišu studenti srpske nacionalnosti iz susednih zemalja. Znači, može Srbin iz Temišvara ili Srbin iz Banjaluke da dobije stipendiju u Srbiji, ali ne može da dobije stipendiju Bošnjak koji studira islamske studije u Novom Pazaru. Jednostavno, bojim se da to „ostali“ u ovom popisu doprinosi daljem osećanju diskriminisanja od strane građana Srbije. Insistiram na terminu „građani Srbije“, a to što su neki srpske nacionalnosti, a građani drugih država, pa tamo plaćaju porez, tamo se školuju, a neko im nudi stipendiju od našeg novca, novca poreskih obveznika Srbije, što znači i Srba, i Bošnjaka, i Mađara, nakaradna je politika o kojoj smo pričali kada je bilo reči o Zakonu o dijaspori. Mislim da bi bilo prihvatljivo da se malo više izađe u susret onome što predlažu pripadnici drugih etničkih zajednica, pa tako mislim da bi i ovaj amandman mogao da bude usvojen. Vi ćete razmisliti, ili odgovoriti u danu kada budemo pričali u pojedinostima. Znam da gospodin Škundrić formalno čeka drugi zakon, ali mislim da će ga dočekati sutra. Ne ''malo sutra'', nego sutra. Mislim da vaš zakon zaslužuje da bude u većoj žiži javnosti nego što je neko planirao. Kada je u pitanju zakon o poljoprivredi, odnosno zakon o popisu stanovništva, tu je predviđeno da se popišu i sve zgrade i objekti, i to ništa nije sporno, osim one imovine koja je u vlasništvu stranih država. Međutim, ima mnogo slučajeva gde, faktički, postoji objekat, ali taj objekat skoro da više nije objekat. Jedan od primera, lično sam se uverio, jeste, recimo, hotel „Mir“ u Babušnici. To je jedan hotel koji je 1979. godine podignut na jednoj steni. Tu je banja, Zvornička banja i od tog hotela je živeo ceo taj kraj; hrana, ljudi su bili zaposleni, radilo je mnogo doktora, fizioterapeuta u toj Zvorničkoj banji. Šta se onda desilo? Onda je ova privatizacija u tako maloj i sakrivenoj sredini dovela do toga da je to dato u zakup, pa je tu bilo nekog kriminala. U svakom slučaju, zakup istekao, a taj koji je to uzeo u zakup odneo je sve što je bilo moguće odneti. Moguće je odneti vrata, dovratke, kablove, instalacije, ali taj zakupac odnosi i zidove. Faktički, tu ostaje objekat, kad se pogleda, liči na objekat, ali nemoguće je to popisati kao objekat koji treba da postoji. Sad je to druga stvar. Agencija za privatizaciju i MUP time treba da se bave, ali samo govorim o stvarima koje liče da su objekti i verovatno će u popisu, pošto je tu nekada bio objekat, biti popisani i time ćemo dobiti neku nerealnu sliku, uslovno rečeno, društvenog bogatstva. Mislim da o tome treba voditi računa i da nekakav kriterijum kad se bude popisivala ta imovina mora da postoji. Jer, ako se budu popisivale štale i šupe koje se, faktički, ruše i to bude upisano kao nekakav objekat, mi ćemo misliti da smo bogatiji, a davno je prošlo vreme kada smo za sebe učili da smo bogata zemlja, razvijena itd. Sad moramo da se svedemo u okvire realnosti. Mi iz LDP-a insistiramo na realnosti, za razliku od nekih drugih, koji i dalje maštaju o nekakvim velikim Srbijama ili nekakvim gubernijama ruskim itd. Moram da kažem da smo mi iz Srpske liberalne stranke, pardon, Liberalno demokratske stranke opozicija vama u vladajućoj većini, opoziciji vlasti, kao i opoziciji, zbog toga što se ono što predlažemo razlikuje od onoga što su radili oni koji su bili na vlasti pod Koštunicom, to je različito od antievropske politike Koštuničine vlade. Svakako da je to različito od gospode koja je devedesetih godina imala priliku da se politika ostvaruje. To je ta politika koja je dovela do toga da se iz ove zemlje iseljavaju ljudi, a ne dolaze. To što su se oni u međuvremenu podelili na dva krila, to je njihova interna stvar, ali je nesporno da je politika koju su vodili jedinstveni srpski radikali dovela do onoga što oni sada kritikuju. Oni sada kažu, eto, nestaje nas, žene rađaju jedno dete, a treba dva itd., a ne shvataju da je 500.000 mladih ljudi napustilo zemlju kada se njihova politika, direktnim njihovim učešćem ili indirektnom podrškom Miloševićevom režimu, ostvarivala. Mislim da je licemerno pričati o efektima svoje politike, a sve si učinio da tako bude. Gospodo srpski radikali, 500.000 ljudi koji su otišli iz zemlje, držim se teme i pričam o popisu stanovništva, da je svako od njih dobio jedno dete uinostranstvu, to znači da sada u zemlji ima milion ljudi manje zbog te politike, a licemerje je sada nekog drugoga optuživati za to. Tako Velimir Ilić kaže da je Dinkić ovakav i onakav. Sada mu ne valja, a četiri godine je sedeo u toj vladi i hvalio ga je kao najboljeg ministra. Ovaj se njemu obraćao – vojvodo, a ovaj njemu – serdare, i onda kada su se razišli, sada mu ne valja Dinkić. Mi iz LDP-a se trudimo da vodimo doslednu politiku. Mnogo puta se ono što pričamo ne dopada ljudima. Ne dopada se čoveku ni kada ode kod doktora, pa ga pita - doktore, šta mi je, ne dopada se čoveku da mu doktor kaže istinu. Ali, svi mi kada odemo kod doktora želimo da nam doktor kaže istinu, a ne da nas laže. Prema tome, mislim da, u suštini, gubimo vreme na raspravama koje služe samo da bi bile rasprave. Mi iz LDP-a želimo konkretno da doprinesemo popravljanju zakona... [[Žagor u sali.]] Gospođo Čomić, zaista sam onemogućen da govorim. Verujemo da je ovakva politika koja je dovela do toga da su svi postali za Evropu, i ovi što imaju bedž, i ovi što su skinuli bedž, i ovi što su palili američke i druge zapadne ambasade, i ovi što hoće da postanu evropski levičari, svi sada hoće u EU, dobra za zemlju i zaista mislim da u budućnosti treba da se takmičimo u tome ko će Srbiju brže i efikasnije uvesti u EU. Mi iz LDP-a ne sumnjamo da smo u tom poslu mi najbolji, ali moguće je da nas neko drugi pretekne. To, svakako, ne mogu biti oni kojima je trebalo 20 godina da shvate da Split nije u Srbiji, koji su pričali o granicama koje su u nekoj drugoj državi, ali dobro je, samo budala ne menja mišljenje. Ne valja toliko često menjati mišljenje ili, da budem pošteniji, ne valja tako iznenada menjati mišljenje, jer kada se napravi neka velika krivina i kada brzo uđeš u krivinu, poispadaju ti oni koji su iza. To je politika drugih stranaka. U ime LDP-a, kažem da su ovi zakoni u načelu dobri. Mislim da se amandmanima mogu popraviti. Nadam se da ćemo u danu kada budemo raspravljali u pojedinostima doživeti da Vlada prihvati neki amandman i opozicije, a nadam se da će i gospoda iz opozicije pokazati malo više odgovornosti prema zemlji. Na neki način, svi mi smo u istom poslu, gospodo. To što ste pali s vlasti, izgubili vlast, to je bila volja građana ili volja nekih koalicionih partnera koje ste očekivali, a potcenjivali, ali strpite se. Sećam se ranije, kada je formirana prva vlada Vojislava Koštunice i kada je Velimir Ilić najzad postao ministar, kada su počeli iz opozicije da pričaju o izborima, da treba srušiti Vladu, novi izbori, čovek je govorio – pa nećemo, valjda, svake godine izbore. Evo, sada svake godine izbori, ali to je politika...
Završite misao, narodni poslaniče, jer je vreme iskorišćeno.
Ovo je politika od koje se LDP svakako razlikuje i nastaviće da se razlikuje. Hvala.
Zahvaljujem. Razumela sam da jedan broj narodnih poslanika želi reč povodom povrede Poslovnika i da je nejasno zašto im elektronske jedinice za glasanje ne reaguju. Ne reaguju zbog toga što je sistem takav da beleži samo četiri imena i tada se resetuje, ali je zabeležen ceo spisak imena, ko god da se prijavio u bilo kom trenutku, da ne mislite da je bilo ko od vas oštećen da prema Poslovniku Narodne skupštine dobije reč. Dakle, reč su tražili narodni poslanici Velimir Ilić, Marko Milenković, Tomislav Ljubenović, Aleksandar Martinović, Dragan Šormaz, Vjerica Radeta, Dragan Todorović, Zoran Popović, Mićo Rogović, te vas molim, za one koji žele... Narodni poslanik Momo Čolaković i narodni poslanik Zoran Babić, ove narodne poslanike nisam ni uspela da vidim. Evo, i oni su u elektronskom sistemu. Dakle, od narodnih poslanika koji su se elektronskim sistemom prijavili za reč, ko želi reč? Narodni poslanik Dragan Todorović, pa narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Ostojiću, pretpostavljam da je bila mala nepreciznost, pošto ste bili bazirani isključivo na zakon, pa ste napravili jedan mali izlet. Računam da niste imali nameru da to uradite iz nekih drugih razloga. Moram da vam kažem da nije logički da vi, kao opozicija, budete nama opozicija, jer i mi smo opoziciona stranka. Mislim da smo najdoslednija opoziciona stranka, da to pokazujemo našim radom u Parlamentu Republike Srbije. Mi smo ideološki različiti, vaša ideologija i naša ideologija su potpuno različite. Ne slažemo se s vama, ne slažemo se s vašim političkim stavovima, ali vas uvažavamo kao stranku i uvažavamo pravo da iznosite svoje mišljenje, svoje stavove, da se za to borite, a ocenu o tome da daju građani Srbije. Mislimo da jedino oni imaju pravo da ocenjuju i, u momentu kada izađu na izbore, kažu da li prihvataju nečiju politiku, nečiji program, i niko drugi. Nažalost, nalazimo se u državi i danas, kao što smo se nalazili i ranije, kada vladajuća većina pokušava da ona bude taj sudija koji će određivati sudbinu stranaka koje su ušle u Parlament, tako što će jednima davati veća prava, a drugima manja prava. Principijelno se borimo. Borimo se da se stvore principi, jer demokratski principi suštinski štite manjinu od terora većine. Teoretski, većina bi mogla da proglasi i da nam oduzme mandate. Imaju većinu. Ne slažu se s nama. Jednostavno, dođu do toga da predlože to na dnevni red, izglasaju, završe posao. Vidite u kakvoj se situaciji nalazimo – Administrativni odbor, svojom tiranijom, odlučuje protiv volje pojedinca, a to je gušenje ljudskih prava i sloboda. Ima li veće tiranije od toga da nekome ne ostvarujete Ustavom zagarantovano pravo da može da izrazi želju ili da da ostavku na mesto poslanika? Pojavljuje se predsednik Administrativnog odbora, koji je pripadnik DS-a, zato što je njima politički interes, i to ne dozvoljava. Imate situaciju da su SRS-u oteta 22 mandata, plus dva mandata, tj. dva poslanika ne možemo da zamenimo zato što na sceni teror vladajuće većine.
Tri minuta. Narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Replika. Ne znam šta je bilo gospodinu Ostojiću da toliko puta pomene DSS, Vojislava Koštunicu. Nije Vlada Vojislava Koštunica, Borisa Tadića je. Da je Vlada Vojislava Koštunice, bila bi 400 evra prosečna plata u Srbiji, ne bi pala na 300, kao što je pala. Ne bi bio 7% pad društvene proizvodnje, nego 7,5% rast, kao što je bio. Shvatio sam da vi imate frakcije, kao dok ste bili u DS-u, doduše, vi niste. Imate Srpsku liberalnu i Liberalno demokratsku. Vi ste, verovatno, Liberalno demokratska, a gospodin Maraš je Srpska liberalna. On i gospodin iz Novog Bečeja, Verulov, vole da pevaju srpske narodne pesme i da se vesele, i to razumem, ali ne znam šta vam je sve vreme. Protiv Ustava ste, a odjednom ćete da glasate za statut Vojvodine koji se usklađuje s Ustavom. Logička greška kod vas. Ako taj ustav ne valja, ne može da valja ni statut Vojvodine. Ili ste za njega, ili ste protiv njega, nego ste vi ''peti točak'' u Vladi Borisa Tadića, rezervni točak u gepeku i kad god treba, vi izletite, da li je Zakon o informisanju, ili statut Vojvodine. Džabe Čanku. On je sada, kao, protiv, a izaći će napolje i neće da glasa za zakon. To je danas izjavio. Prihvatili su da bude Novi Sad glavni grad? Biće svačega. Pustite Vojislava Koštunicu. Ovde je sad Vlada. I, nismo mi pali s vlasti, mi smo sišli s vlasti. Mogli smo da pravimo Vladu s radikalima, sa SPS-om; mi smo vratili mandat, tj. Vojislav Koštunica je vratio mandat narodu, ušli pošteno u kampanju, nismo lagali, nismo varali, nismo pričali, obećavali 300 hiljada novih radnih mesta, ili 500, ili 200, nismo rekli da će "Fijat" uložiti 800 miliona dolara, nismo rekli da će se SSP potpisati, a nismo rekli građanima ni da će biti blokiran, da neće biti trgovinskog sporazuma. Ušli smo pošteno u kampanju. Rekli smo ono što mislimo o KiM-u. Nismo potpisivali protokole. Prozivate često za CEFTA, a onda izađu gospoda iz ove vlade i hvale se kako je jedini suficit ove godine sa državama CEFTA sporazuma, 700 ili 800 miliona evra smo u plusu s državama CEFTA sporazuma. Sa svima ostalima smo u minusu. Zašto spominjete Amerikance? Kakve oni imaju veze s EU? Oni nisu u EU. Oni su u Savetu bezbednosti UN-a, na drugom kontinentu. Hoćemo u EU pod našim uslovima, pod uslovima EU, ali pošteno, onako kako svaka država zaslužuje; kao što su sve druge ušle, tako hoćemo i mi. To je sve što kažemo. Pustite nas više na miru.
Tri minuta. Narodni poslanik Velimir Ilić, pravo na repliku.
Biću veoma kratak, nemam šta posebno da repliciram. Jako mi je žao kada se neki ljudi potpuno promene. Ekskluzivno, Zoran Ostojić je kod mene bio savetnik par godina u Novoj Srbiji i bilo mi je drago. Evo dokle je dogurao. Šta ćete, čovek se menja i možda je on hteo da pomene – bio sam u Vladi, tačno je, ali tada je mleko bilo 15 dinara, a ne 34 dinara, jabuka, ne tri dinara, nego je bila 25 dinara u otkupnoj ceni, višnja, ne 12 dinara, nego je bila 30 dinara. Seljak je mnogo bolje živeo. Džak veštačkog đubriva je bio tri puta jeftiniji, nafta je bila preko 40 dinara po litru jeftinija. Cene su bile znatno više kukuruza, pšenice i seljak je, mogu reći, dobro živeo. Kao ministar, učinio sam za srpsko selo izuzetno puno. Hiljade kilometara puteva po Kopaoniku, brdsko-planinskom području, golijskom kraju, ivanjičkom kraju, širom Vojvodine. Seljaci to najbolje znaju. Gde god je trebalo, došlo se i uradilo nešto. Gospodo, uradite i vi nešto, nemojte samo pričati priče. Ne ljutim se. Tačno je, ali je bilo mnogo bolje. Dnevno smo razduživali državu za milion i 700 hiljada evra, a ne zaduživali 6,5 miliona evra. Privreda je imala rast. Poljoprivreda je imala izuzetan rast. Napravljeno je stotine hladnjača širom države, da ne nabrajam dalje. Prema tome, da ste samo održali taj nivo, skinuo bih vam kapu i pozdravio vas i bilo bi mi drago. Hvala.
Narodni poslanik Slobodan Maraš, pravo na repliku.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javio sam se da repliciram gospodinu Šormazu, koji je, ničim izazvan, mene prozvao. Gospodine Šormaz, LDP nema frakcije i LDP je sve ono što vi niste. Nazvali ste nas malopre rezervnim točkom, ili petim točkom vlasti. Naravno da niste u pravu, ali činjenica je da ste vi probušeni točak, gospodine Šormaz, točak koji ima takvu rupu da se više nikada neće moći naduvati i nikada više nećete biti u prilici da učinite ovoj državi sve ono o čemu je gospodin Ostojić govorio. Gospodin Ostojić, kada je spominjao vlade u kojima ste vi učestvovali, odnosno kada je povezao to s ovim zakonom, povezao je to i s posledicama vlada u kojima je učestvovao DSS. Znači, zbog čega je ovoliko mali natalitet, zbog čega se iselilo puno ljudi. Za to su odgovorni i oni koji sede preko puta nas. Ne vidim zbog čega ste imali potrebu da na takav način, odlazeći od teme, napadnete LDP. Gospodin Ostojić je samo govorio o posledicama vaše politike, o posledicama politike SPS-a, SRS-a, kada je govorio o ovom zakonu. Naravno da je želeo da ukaže na to da je ovaj zakon mogao da ima svoje prednosti, naravno da je mogao da ukaže da nije potpuno jasno zašto Vojvodina nema zavod za statistiku, šta je tu problematično. Sve ono što je rekao, mislim da je rekao u pravcu u kome i građani to prepoznaju. S nestrpljenjem očekujemo raspravu o sledećoj tački dnevnog reda, da vidimo razlog zbog koga je gospodin Škundrić došao u ovu salu. On je igrom slučaja morao da umesto drugih ministara bude prisutan, ali znam da i on žarko želi da porazgovaramo o sledećem zakonu koji dolazi na dnevni red. Bez ikakve želje da, gospođo Čomić, vama ukazujem na samo vođenje sednice, mislim da bi trebalo da se vratimo dnevnom redu i da sutra počnemo tamo gde smo danas stali.
Zahvaljujem na pomoći i podsećanju, narodni poslaniče. Pažljivo slušajući sva izlaganja tokom današnje rasprave u načelu, ako mi ne verujete, možete uvidom u stenogram to utvrditi, skoro niko od narodnih poslanika nije se čvrsto držao člana 106. i obaveze da se govori o dnevnom redu. S obzirom na to da je tema takva da dozvoljava da se koristi različita argumentacija pri kritici ili pohvali zakona koji se tiču državne statistike, popisa poljoprivrednih gazdinstava i slično, sva četiri, da ih ne citiram, zvanična statistika, klasifikacija delatnosti, popis stanovništva i popis poljoprivrede, kako je dozvoljeno jednom narodnom poslaniku da širi temu, tako je dozvoljeno svima. Ukoliko smatrate da nisam dobro vodila sednicu, imate pravo da iskažete to kroz zahtev da je prekršen član 27. Narodni poslanik Zoran Ostojić, izvolite.
Zaista, gospođo potpredsednice, nisam imao nameru nikoga da uvredim. Žao mi je ako se neko uvredio. Na neki način sam ja povredio dostojanstvo Skupštine onim lapsusom, kada sam pomenuo Srpsku liberalnu stranku, te ovom prilikom moram da se izvinim svim glasačima Liberalno demokratske partije i članstvu, ako takvog ima, pošto glasača nema, Srpske liberalne stranke. Gospodine Todoroviću, kad kažem da smo mi vama opozicija, ne osporavam vama, ne negiram da ste vi opozicija, nego kažem da smo opozicija vladajućoj većini i opozicija vama. To ne znači da vi niste opozicija. Niste me dobro razumeli. Na kraju krajeva, vi iz stranke, kako da kažem, vašeg istorijskog lidera najbolje znate šta je opozicija opoziciji. Čini mi se da je vaš lider u jednom trenutku tokom 90-ih do vrhunca razvio baš tu ulogu opozicije opoziciji. Gospodinu Šormazu i gospodinu Iliću nemam nameru da odgovaram. Prosto, gospodine Šormaz, posledice su posledice, a stav, samo da vas podsetim – gospodin Koštunica nije mogao da vrati mandat narodu, jer ga od naroda nije dobio, nego samo Borisu Tadiću, jer ga je dobio od Borisa Tadića. Hvala.
Narodni poslanik Dragan Todorović, pravo na repliku, pa narodni poslanik Dragan Šormaz, i molim vas da to bude obraćanje sa zatvaranjem krugova replika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Ostojiću, hvala vam što ste pomenuli vreme u kome je, pre svega, Vojislav Šešelj bio jedno vreme jedini poslanik SRS-a, 1991. godine, a već 1992. godine, zahvaljujući, u najvećoj meri, njegovom delovanju u Skupštini Republike Srbije, građani Srbije su izabrali 72 poslanika iz redova SRS-a. Koliko je Vojislav Šešelj bio u pravu, najbolje govori sadašnja situacija u Srbiji. On je bio opozicija ovima koji su sada na vlasti, onima koji su uništili Srbiju. Dovoljan je samo onaj ugovor s ''JAT ervejzom'' od strane ministarstva koje vodi ministar Dinkić da se shvati koliko je ovo štetočinska vlast. To je najbolji dokaz da je njima trebalo biti opozicija. Ali, gospodine Ostojiću, građani prepoznaju politiku, prepoznaju program i prepoznaju ko se za šta zalaže, a ja ću se potruditi da i vama dokažem koliko su ovo velike štetočine, koliko su ovo upropastitelji Srbije; prosto je neverovatno na kakav način su opljačkali Srbiju i građane Srbije. Ja ću se potruditi da vam već u sledećim tačkama koje su na dnevnom redu dokumentovano, odnosno neće to biti priče da li nekoga volim ili ne volim, da li mi nekoga cenimo ili ne cenimo, pokažem kako pljačkaju Srbiju. Prosto je neverovatno na koji su sve način uspeli da je opljačkaju i još uvek su u toj situaciji. Ostalo je malo, ostala su javna preduzeća, pre svega, na republičkom nivou, kao i javna preduzeća na lokalnom nivou, to im je ostalo. Posle toga, oni su, bukvalno, završili posao. Prema tome, vredelo je boriti se protiv njih i u vreme dok su bili opozicija, jer smo u njima prepoznali sluge Zapada, one koji su protiv državnih i nacionalnih interesa i građana Srbije i države Srbije. To je Vojislav Šešelj na najbolji mogući način demonstrirao i u Skupštini Srbije i u Saveznoj skupštini. Mi se trudimo koliko možemo da građanima Srbije pokažemo sve razmere propasti u koju je Srbija došla i verujemo da će, posle određenih informacija, napokon shvatiti s kim imaju posla... (Govornik govori s mesta, bez mikrofona: ...i da će na sledećim izborima to imati u vidu.)
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Zna se kako se pravi Vlada Republike Srbije, gospodine Ostojiću, koja ima 126 poslanika u Skupštini. Kakav Boris Tadić? Da je drugih 126 napravilo dogovor, podsećam vas, posle ostavke Vojislava Koštunice, Boris Tadić bi tome morao da da, po Ustavu, mandat za formiranje Vlade. Nije to njegov posao, nego je to posao naroda koji je, delom, njemu delegiran, ne njemu imenom i prezimenom, nego instituciji predsednika Republike, po Ustavu. Ja se neću baviti LDP-om. Govorio sam o posledicama Vlade Vojislava Koštunice. Mi se očigledno nismo razumeli. Posledica je da je, kada je preuzeo Vladu Zorana Živkovića, gde je potpredsednik Vlade bio Čedomir Jovanović, prosečna zarada u Srbiji bila je 130 evra. Kada je predao Vladu Cvetkoviću – 380. Kada obračunavate penzije, gospodo iz PUPS-a, 60% na 380 je više nego na sadašnjih 300 70%? Evo, klimate glavom, potvrđujete. Čak i da su vam dali 70%, što je bilo obećanje, zbog čega ste s njima formirali Vladu, a ništa od toga nema. Vi ste krivi. Ne može niko drugi da bude kriv za to u kojoj su situaciji sada penzioneri. Niste dobro procenili. Vlada Vojislava Koštunice je vraćala dugove, ova vlada zadužuje zemlju. To je činjenica. Pogledajte statističke podatke – rast privrede je bio nekoliko puta veći, a sada je drastičan pad, jedan od najvećih u Evropi. To je najnesposobnija Vlada u istoriji Srbije, ne od Drugog svetskog rata naovamo, nego u istoriji Srbije je to najnesposobnija Vlada. Ja sam to govorio. Kohabitacija nije bila. (Zoran Ostojić, s mesta: Ne mogu da se upoređuju zbog kohabitacije.) Zato su takvi? Dobro. Što se tiče ostalih stvari, evo, lepo je rekao gospodin Ilić – u smederevskom kraju, otkupna cena breskve je bila 25 dinara 2007. godine, a sada je osam dinara. Da li je toliki pad u drugim državama? Gde je taj budžet za poljoprivredu? Iz godine u godinu ga smanjujete, tri puta od kada je ova vlada, a da ne pričam da budžete ne dostavljate ovoj skupštini. Znači, ako pričamo o EU, za koju se i vi zalažete iz LDP-a, zašto ih ne napadate što kasne s budžetom? Oni će nam, kao i prošle godine, prvo dati rebalans budžeta, pa će nam dati budžet, i sve to treba da usvajamo do Nove godine, isto kao i prošle godine, kada su pričali da ćemo u krizi napredovati, da je ona naša šansa, da će nam biti bolje, kada smo mi govorili da će se desiti ovo što se desilo. Znači, ako neko zna da radi – ima rezultate, to se vidi. Ko ne zna, evo, vidi se – ne znaju da rade.
Zahvaljujem. Da li ima nekog ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93? Ima reč narodni poslanik Momo Čolaković. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovani ministre i predstavnici Vlade, uvaženi narodni poslanici, imao sam nameru da govorim o setu četiri zakona koja su bila na dnevnom redu. Pošto je naš uvaženi poslanik Siniša Stamenković jutros govorio veoma iscrpno, konkretno i veoma jasno, dali smo svoj doprinos da se zakoni poboljšaju, dali smo određene amandmane. U tom pogledu, mislim da ćemo dati doprinos poboljšanju rešenja koja su ponuđena. Želeo sam, takođe, da kažem da ćemo mi dati svoj glas za zakone u danu za glasanje u Skupštini. Na kraju, da kažem da se ja ne uklapam u diskusiju koja je prethodila mom javljanju. Samo da napomenem da su posledice, usput rečeno, većina narodnih poslanika je govorila o penzijama, jasne i precizne i zna se iz kog perioda potiču.
Narodni poslaniče, izvinjavam se, nije bilo osnova da dobijete reč; greška je sa naše strane. Ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe PUPS-a je iskoristio celokupno vreme, a sada smo u toku sednice gde reč mogu dobiti samo oni koji nisu iskoristili svoje pravo iz člana 93, a odnosi se na ovlašćene predstavnike ili predsednike, ako im je ostalo vremena. Vašoj poslaničkoj grupi nije ostalo vremena.
Ostalo nam je šest minuta. Hvala lepo, svoje sam rekao. Gospođo predsedavajuća, zahvaljujem na reči.
Zahvaljujem i vama i izvinite. Previd je kod mene. Nije vaša greška da mislite da imate pravo na reč. Narodni poslanik Srđan Milivojević, povreda Poslovnika? (Ne) Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne) Molim narodne poslanike, ako imaju želju da mi pomažu u vođenju sednice, da pročitaju Poslovnik Narodne skupštine. Ministar ili predstavnik Vlade se pita za reč nakon rasprave u pojedinostima, a ne nakon rasprave u načelu. Molim vas da se s puno dobre volje i u saradnji, kojoj se nadam i ubuduće, prvo pročitaju odredbe Poslovnika Narodne skupštine. Unapred zahvaljujem. Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o klasifikaciji delatnosti, Predlogu zakona o zvaničnoj statistici, Predlogu zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine i Predlogu zakona o popisu poljoprivrede 2011. godine. Ovim završavamo naš današnji rad i sednicu nastavljamo sutra, 5. novembra, zajedničkim načelnim pretresom o Predlogu zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11, Predlogu zakona o cevovodnom transportu gasovitih i tečnih ugljovodonika i distribuciji gasovitih ugljovodonika, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu i Predlogu zakona o prestanku važenja Zakona o udruživanju u Zajednicu jugoslovenske elektroprivrede. Prepodnevni deo počinjemo sutra, u 10 časova. Hvala vam.