Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 108 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje,utvrđeno da je u sali prisutno 97 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednica Narodne skupštine Slavica Đukić-Dejanović pozvala da današnjoj sednici prisustvuju gospodin dr SlobodanIlić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i gospođa Živana Bogatinčević, savetnik ministra finansija. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O OSIGURANjU DEPOZITA (pojedinosti) U poslednjem radnom danu zastali smo u raspravi na amandmanu na član 1, koji je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Narodni poslanik Saša Dujović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 225. koji kaže da narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika. Želim da postavim pitanje, pre svega, želim da obavestim narodne poslanike i građane Srbije da se danas obeležava 94 godine pobede srpske vojske nad austrougarskim osvajačima u čuvenoj Kolubarskoj bici u Prvom svetskom ratu. Danas se taj dan obeležava stidljivo. Predstavnici veteranskih organizacija nisu ni konsultovani, a kamoli pozvani na ovu proslavu. Postavljam pitanje nadležnom ministarstvu – da li se nadležno ministarstvo Vlade Republike Srbije stidi svojih veterana i njihovih potomaka, kad ih ne poziva na ovakve proslave? Da li će, po ko zna koji put, značajne datume pobede srpske vojske u svojoj istoriji obeležiti desetak predstavnika ministarstava, koji na te proslave dolaze u crnim limuzinama, i od tih desetak većinu čine radnici iz ministarstva, a ratnike i potomke o tome obaveštavaju putem medija? Ovim putem tražim odgovor od nadležnog ministarstva i nadležnog ministra, koji je ujedno i predsednik Odbora za obeležavanje tradicija srpskih oslobodilačkih ratova. Hvala.
Narodni poslaniče, ne možete postavljati poslaničko pitanje pošto ovaj tok sednice ne dozvoljava, možete zahtevati objašnjenje. Narodni poslanik Radojko Obradović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Na osnovu čl. 225. i 226. tražim obaveštenje i informaciju – da li je u ministarstvu nadležnom za pitanje koje je postavio moj prethodnik i dalje državni sekretar lider Pokreta veterana Srbije, gospodin Vasiljević, koji je bio naš kolega doskoro? Hvala.
Narodni poslanik Saša Dujović, pravo na repliku na osnovu člana 101.
Gospodin Vasiljević jeste državni sekretar, ni on nije pozvan na ovu proslavu, kao i niko odavde iz ove skupštine, a ovde ima, koliko znam, barem deset ratnih veterana, na čelu sa dvojicom generala i nekoliko nas koji smo bili obični vojnici i ratni vojni invalidi usput.
Da li neko želi reč u raspravi u pojedinostima na član 1, na koji je amandman podneo narodni poslanik Milorad Buha? Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 1. i predložio da se reči "malih i srednjih pravnih lica" zamene rečima "pravnih lica". U obrazloženju ovog amandmana naveo sam da je predlagač ovog zakona prekršio odredbe člana 84. i 86. Ustava Republike Srbije, koje garantuju ista prava i istu pravnu zaštitu na tržištu, bez obzira na oblik organizovanja ili oblik svojine. Pravna lica moraju imati isti oblik zaštite, bez obzira da li su mala, srednja ili velika. U slučaju kada predlagač zakona izostavlja iz zaštite velika pravna lica ili velika društva kapitala, pravi diskriminaciju i krši odredbe Ustava Republike Srbije. U odgovoru zašto ne prihvata ovaj amandman, Vlada je rekla sledeće: ''Amandman se ne prihvata iz razloga što se predloženom izmenom Zakona o osiguranju depozita u velikoj meri proširuje predmet uređenja ovog zakona. Naime, dosad važeći Zakon odnosio se samo na osiguranje depozita fizičkih lica, dok se predloženim izmenama njegovo dejstvo proširuje i na preduzetnike, mala i srednja preduzeća. Republika Srbija stoji na stanovištu da je u uslovima prisutne krize na finansijskom tržištu neophodno, pored fizičkih lica, zaštititi navedene privredne subjekte, jer bi oni u takvim okolnostima mogli pretrpeti najveću štetu. Osim toga, pozivanje na čl. 84. i 86. Ustava Republike Srbije, na koje se narodni poslanik poziva u svom obrazloženju, nije adekvatno, s obzirom da navedeni članovi Ustava Republike Srbije uređuju pravni položaj na tržištu, odnosno ravnopravnost svih oblika svojine.'' Suština mog amandmana jeste u tome da ne smemo praviti razliku i mislim da se, bez obzira na stav i mišljenje Vlade, krši Ustav, odredbe čl. 84. i 86, koji je stavio u isti pravni kontekst mala, srednja i velika preduzeća. Ako znamo činjenicu da u okviru velikih preduzeća imamo najveći broj javnih preduzeća, preduzeća koja obavljaju poslove od opšteg interesa, državnih preduzeća koje je osnovala država zbog značaja u poslovima koje obavljaju, obaveza države je da zaštiti velika preduzeća, svoja preduzeća. Čudna je odredba zakonodavca da isključi velika preduzeća. Opredeljenje je takvo, mislim da je to greška, i verovatno ćemo posle izvesnog vremena imati izmenu, a to je čest slučaj, u situacijama kada vi propustite određene stvari. Kada govorimo o osiguranju depozita i povećanju osiguranog iznosa, moramo uočiti određenu nedoslednost aktuelne vlasti. Naime, do pre mesec dana aktuelna vlast je govorila da na našim prostorima nema krize, da se ekonomska, finansijska kriza, koja je uzdrmala gotovo ceo svet, ne oseća na prostorima Republike Srbije. Međutim, odjednom smo, pre mesec dana, dobili izmene i dopune u Predlogu ovog zakona, i drugih zakona u ovom setu zakona; Zakona o osiguranju depozita, Zakona o Agenciji za osiguranje depozita, kao i izmene i dopune Zakona koje se odnose na sistem zaštite banaka i osiguravajućih društava. Moramo upozoriti aktuelnu vlast da ne vodi dovoljno računa o zaduženosti građana, privrede i preduzetnika. Moramo upoznati javnost da je zaduženost ogromna. Treba da zabrine aktuelnu vlast i sve nas zajedno, jer prema podacima koje možemo videti na sajtovima Narodne banke, privrednih asocijacija koje se bave ovom problematikom, da je zaduženost stanovništva ovog trenutka oko 310 milijardi dinara, pretvoreno u evre to je 3,8 milijardi evra. Zaduženost privrede je oko 650 milijardi dinara ili oko 8 milijardi evra. Zaduženost preduzetnika je oko 40-tak milijardi dinara, odnosno oko 475 miliona evra. Zaduženost stanovništva je, prema tumačenju guvernera Narodne banke, premijera Vlade, oko 450 evra. Prema njihovom mišljenju, ne treba da nas brine zato što i zemlje u okruženju, a i zapadnoevropske zemlje imaju daleko veću zaduženost. Međutim, mislim da, s obzirom na nivo zarada u Srbiji, ovaj iznos od 450 evra po stanovniku treba da nas zabrine, uz kompletnu zaduženost koju imamo u društvu, spoljni dug koji je ovog trenutka veći od 30 milijardi dolara, kao i ogromna zaduženost privrede. Ono o čemu aktuelna vlast ne vodi računa i vodi pogrešnu ekonomsku politiku, jeste aktuelna referentna kamatna stopa. Ona je u toku 2007. godine, sa 14% skinuta na 10%. Ovog trenutka je 17,75%. Ovaj procenat treba da nas zabrine. U zapadnoevropskim zemljama ona se kreće između 4 i 6%, u srednje razvijenim negde do 10%. Ovoga trenutka, mi imamo najveću referentnu kamatnu stopu u Evropi. Zajedno sa referentnom kamatnom stopom u politici kamata, banke primenjuju ovu referentnu stopu kao baznu stopu i nadograđuju sve svoje kamatne stope u okvirima ove stope, tako da imamo vezanu politiku u oblasti kamata i kamatnih stopa, koja se trenutno kreće između 25 i 30%. Pitam vas i pitam aktuelnu vlast, da li naši građani imaju mogućnost da plaćaju ovako visoke kamatne stope u uslovima socijalne bede i siromaštva našeg stanovništva? Nemaju mogućnost. Međutim, aktuelna vlast ih je prisilila da plaćaju ovako visoke kamatne stope. Kamatne stope koje plaćaju naši građani su trenutno među najvećim kamatnim stopama u Evropi. I to treba da zabrine. Aktuelna vlast, ništa ne čini, a posebno preko referentne kamatne stope i preko politike kamatnih stopa u bankarskog sistemu. Reći ću vam samo jedan podatak, u 2007. godini Narodna banka Srbije je ima ukupno 21 kontrolu u 35 banaka u Srbiji. Podnela je 15 prijava za prekršaje, za banke, i 21 privredni prestup. Nedovoljno, i to nije adekvatna kontrola. Narodna banka ne čini ono za šta je zadužena prema Zakonu o narodnoj banci, prema Zakonu o bankama. Iza te nekontrole stoji vrlo ozbiljna pozicija u kojoj se nalazi Narodna banka. Moramo reći da Narodna banka i ne sme da ode da kontroliše. Koga? Strane banke. Nisu one strane, figurativno kažem strane banke. To su banke čiji su osnivači, odnosno čiji je kapital došao iz inostranstva. Radi se ukupno o 21 banci čiji su vlasnici iz inostranstva. Nedovoljna kontrola Narodne banke, visoka referentna kamatna stopa, visoke kamatne stope, to je onaj kamen i teret koji leži na stanovništvu, privredi, preduzetnicima i nemogućnosti za uredno vraćanje kredita. Mi možemo reći, prema podacima koje ima Narodna banka Srbije, da je urednost vraćanja kredita zadovoljavajuća. Zadovoljavajuća je bila do desetog meseca, ove godine. Sada počinje kolaps. Takva praksa je i u drugim zemljama u okruženju i u zemljama koje su nedavno ušle u EU. Stanovništvo i privreda su gladni kredita. Krediti su uzimani, na primer u Češkoj, u 2007. godini banke su oduzele prinudnim izvršenjem 200 hiljada stanova i kuća. Mora da zabrine aktuelnu vlast taj podatak. S druge strane, imamo podatak da je u Hrvatskoj preko 15 hiljada automobila, koji su uzeti na lizing, vraćeni u posed onima koji su dali lizing, odnosno to su lizing kuće. To treba da zabrine aktuelnu vlast. Međutim, vas to ne brine. Ne činite ništa. Aktuelna vlast ne čini ništa da ukaže stanovništvu, privredi, na sve potencijalne štetne poslove koji mogu proizaći iz ovakvih poslova u kojima imamo ovako visoku referentnu kamatnu stopu. U poziciji smo da plaćamo najveće kamatne stope u Evropi. To treba da nas zabrine. Zaduženost koju imamo treba da nas brine. I pored toga što smo od 2001. godine ušli u reformu u smislu privatizacije državnog i društvenog kapitala, gotovo sedamdesetak posto, onoga što je bilo u vlasništvu države i društvene imovine, privatizovano je, inkasirali smo oko 4 milijarde evra. Ta sredstva smo upumpali u javnu potrošnju, umesto da smo, izvršili ono što nam nalaže Zakon o privatizaciji, uložili u fondove za razvoj, ponovo investirali u određene projekte, pomogli malim i srednjim preduzećima, digli privredu, pre svega, mala i srednja preduzeća i od dobiti tih preduzeća živela bi država. Ovako, upumpali smo sve u javnu potrošnju. To smo potrošili i možemo reći da smo gotovo završili postupak privatizacije, bez ikakvih pozitivnih efekata, a poraznu politiku privatizacije ćemo osetiti u idućoj godini i u sledećim godinama. Da se vratimo na član 1. Predlagač zakona je morao prihvatiti ovaj amandman i zaštititi ono što je državno vlasništvo. Unutar sistema velikih preduzeća nalaze se javna preduzeća, državna preduzeća koja obavljaju poslove od opšteg interesa. Čudno je da ne štitimo svoje, država ne štiti državna preduzeća. To je sigurno jedinstven primer u svetu, a evo, mi ga imamo ovde na delu. Društvo je moralo ustati u zaštitu i pomoći i malim komunalnim preduzećima i velikim javnim sistemima, evo, i na ovaj način. Moramo ukazati još i na određenu pojavu u društvu koju možemo videti u bankarskom sistemu, a to je kontrola i upravljanje državnim bankama. Sada trenutno imamo osam banaka sa većinskim kapitalom države i gotovo svih osam su gubitaši. Najeklatantniji primer gubitaša je Poštanska štedionica, koja je u 2007. godini ostvarila gubitak od 2,8 milijardi dinara, a već je u prvih šest meseci 2008. godine ostvarila gubitak od 2,5 milijarde. Ovde su slušali od predstavnika SRS-a i poslanika u Skupštini kolike su plate upravo u ovim i ovakvim bankama i onda dobijamo podatak da su to plate od 200, 300 itd. hiljada dinara, a ovde vidimo iskazan ogroman gubitak. Šta čini država da to spreči? Ništa.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Amandman na član 1. gospodina Buhe na najlepši mogući način otvara priču o tome kako Vlada Republike Srbije, odnosno ministarstvo, kako se oni zapravo ponašaju krajnje besmisleno, neodgovorno kada je reč o građanima Srbije i kada je reč o radu ove Narodne skupštine, o poštovanju, odnosno nepoštovanju narodnih poslanika. Vi znate da je DSS pre, već više od dva meseca, podnela predlog o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, a iz istih razloga zbog kojih je i ovaj predlog zakona koji je Vlada Republike Srbije nama podnela. Da je istina ono što vladajuća koalicija priča o tome da je neophodno što brže završiti stvar sa predlozima zakona koji su od značaja za život građana, koji su u funkciji borbe protiv ekonomske krize itd, ne bi nam Vlada Republike Srbije ovo priređivala, nego bi još pre dva meseca, umesto da pošalje negativan odgovor na Predlog zakona DSS-a, ono što misli da u tom zakonu treba dopuniti, dopunila amandmanima, a mi bismo pre dva meseca imali usvojen zakon o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita. To je ono što treba danas reći, pa kada se setimo subotnje rasprave o tome da li raditi subotom i nedeljom ili ne, da li se time blokira rad Narodne skupštine ili ne, da li je Narodna skupština crna rupa ili neko drugi, evo vam odgovor na to pitanje. Crna rupa je Vlada Republike Srbije koja ne može da dostavi Narodnoj skupštini potreban set zakona kako za evropsko pridruživanje, tako i onih suštinskih zakona koji su neophodni da država, odnosno građani Srbije odbrane sebe od ugroženosti, kao što je slučaj sa svetskom ekonomskom krizom. Dakle, mi više od dva meseca nakon podnošenja kvalitetnog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita danas još uvek raspravljamo o amandmanima na Predlog zakon o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita koji je podnela Vlada Republike Srbije. Amandman gospodina Buhe, na član 1. dokazuje da ovaj predlog zakona koji je Vlada Republike Srbije podnela, ne da nije bolji od Predloga zakona koji je podnela DSS još pre dva meseca i koji je već davno trebalo da bude usvojen u Narodnoj skupštini, nego je kudikamo gori. Već je bilo reči o tome šta govori član 84. Ustava Republike Srbije koji kaže da svi imaju jednak pravni položaj na tržištu. Tržište u ovom smislu je širok pojam. U stavu 2. se kaže: ''Zabranjeni su akti kojima se, suprotno zakonu, ograničava slobodna konkurencija, stvaranjem ili zloupotrebom monopolskog ili dominantnog položaja.'' Stav 3. kaže:''Prava stečena ulaganjem kapitala na osnovu zakona, ne mogu zakonom biti umanjena.'' I, onda, izjednačava strana pravna lica sa domaćim na tržištu. Vi u osnovnom tekstu Zakonu o osiguranju depozita, koji važi, u članu 2. imate određivanje značaja pojedinih pojmova. Kada se pogleda šta su sve značenja pojedinih pojmova, nigde se u njima ne nalazi određivanje pojma malog, srednjeg i velikog pravnog lica. Gde to ima? To ima u Zakonu o računovodstvu i reviziji u članu 7. koji govori o razvrstavanju pravnih lica. Tu se, naravno, govori o malim, srednjim i velikim pravnim licima. Ako predlažete zakon, vi iz Vlade Republike Srbije, i hoćete da uvedete novu kategoriju, poseban zakon, znači, ovde se ne radi o Zakonu o računovodstvu i reviziji, već se radi o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, vi morate objasniti pojmove koje uvodite. Jer, ukoliko ne objasnite pojmove koje uvodite u konkretan zakonski predlog, oni ostaju kao jedna vrsta nakarade u ovom tekstu koji nema nikakvog značenja, potpuno se suprotstavlja i onom značenju koje daju drugi zakoni koji govore o pojmu pravnog lica i preduzeća, dakle, čak se i tim pojmovima ovaj predlog zakona suprotstavlja. Tako ne može da se piše zakon, to nema nikakvog smisla i samo po sebi nema nikakvog unutrašnjeg značaja. Ne možemo se povezivati pojmovno sa drugim zakonom ukoliko izričito u predlogu zakona pojmovi nisu određeni na adekvatan način. Ovo što ste vi napisali ne znači ništa, to je prvo i osnovno. Drugo, ako određene subjekte delimo na mala, velika i srednja pravna lica, ako pravna lica kao subjekte delimo, pri tom, ne mislimo samo na preduzeća ili mislimo na preduzeća, morate se opredeliti na šta mislite kada govorite o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, kada u članu 1. uvodite ovu kategoriju. To iz ovoga što ste vi napisali, iz teksta celog osnovnog zakona koji se menja ovim predlogom zakona, nije jasno. Ovako ne može da se piše zakon. Ovo što ste vi napisali, zaista, nema nikakvog smisla i jedino što je moguće ovde uraditi jeste ili da se izbriše član 1. ili da se izmeni član 1. na način kako je to predložio gospodin Milorad Buha, da se uvede pojam pravnog lica, pa onda da vidimo. A, ako vas brine da li postoje osnovi za osiguranje depozita, tzv. velikih pravnih lica, onda ta briga prestaje istog trenutka kada se usvoji predloženi amandman, jer on ne deli pravna lica na velika, srednja i mala, nego govori o pravnim licima. I onda se postavlja opredeljenje – da li mi štitimo osiguranjem depozita i pravna lica ili ne, da li štitimo samo fizička lica, to je onda pitanje o kome možemo raspravljati. Uvoditi kategorije iz Zakona o računovodstvu i reviziji u ovaj zakon bez ikakvog dodatnog objašnjenja u tekstu Predloga zakona, ne samo da je pravno nekorektno, nego unosi dodatnu konfuziju i upućuje na to da se na potpuno nejednak način tretiraju pravni subjekti u ovom društvu, suprotno Ustavu Republike Srbije. Hvala.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, predloženi amandmana koji je dao gospodin Buha je smislen i treba da bude prihvaćen, jer se njime izjednačavaju i mala i srednja preduzeća, ali uopšte, treba to podvesti pod jedan pojam – pravna lica. Danas je 15. decembar, a ekonomska kriza koja drma čitav svet nanela je toliko štete da se bojim da su ove mere koje sada dolaze na red od Vlade Republike Srbije prilično zakasnele. DSS je još 8. oktobra, kada je bilo očigledno da će ekonomska kriza pogoditi Srbiju, predložila jedan od zakona koji bi umanjio štete koje će nastati ovom ekonomskom krizom. Vlada Republike Srbije je tada reagovala, odnosno njeni predstavnici su reagovali tako što su rekli da ne treba dizati paniku i da su ti predlozi zakona potpuno besmisleni. Upravo, to je izjavio gospodin Ilić, koji je državni sekretar u Ministarstvu finansija, na Odboru za finansije, kada se razgovaralo o tome, da bi nakon petnaestak dana Vlada Republike Srbije usvojila zakon kojim se povećava osigurani depozit na 50 hiljada evra. Pored tog zakona koji će povećati sigurnost depozita u bankama, do ovog trenutka nije došao nijedan zakon koji će podstaći privrednu aktivnost i koji će smanjiti štete od ekonomske krize. U svim razvijenim zemljama zapadne Evrope, pa i Americi, doneti su paketi mera koji će preduprediti posledice državne krize. Ti paketi mera podrazumevali su i podrazumevaju, pored smanjenja referentnih kamatnih stopa, i značajnu podršku privredi, odnosno smanjenje kamatnih stopa i jeftine kredite za privredu koja ne može da se sama izbori sa krizom. Recimo, SAD upumpavaju 200 miliona dolara u svoju auto-industrija, Nemačka daje veoma povoljne kredite za kupovinu automobila, jer se njihova privreda bazira upravo na auto-industrija. U nekim drugim zemljama to su podrške kroz direktne subvencije. Uglavnom, što se tiče Srbije, pored ovog zakona, koji je više marketinške prirode, da smanji paniku kod građana, nema značajnijih mera koje će podstaći aktivnost privrede. Da je ovaj zakon zakasneo govori i činjenica da je samo u toku oktobra meseca preko 350 miliona evra povučeno iz poslovnih banaka, a u novembru više od 400 miliona evra, iako je novembar mesec štednje, kada bi ulozi u bankama trebalo da se povećavaju, nasuprot tome imamo smanjenje uloga u bankama, što je jasan znak da ova mera, iako je najavljena, nije dala rezultate, jer je verovatno trebalo ranije da se reaguje na nju i da nju prate i druge prateće mere. Takođe, jedna od negativnih karakteristika koju je Vlada potpomogla jeste i povećanje referentne kamatne stope na skoro 18% kod Narodne banke, dok referentne kamatne stope u razvijenim zemljama imaju tendenciju pada i kreću se oko 5%. Da bi privreda mogla da prebrodi postojeću krizu i da se ne bi gubila radna mesta, da ne bi firme bankrotirale, oni moraju da imaju ili direktne subvencije od države, ili moraju da imaju jeftine kredite. Pre neki dan sam bio kod jednog prijatelja koji se bavi preduzetništvom, ima ugostiteljski objekat i desetak radnika. Uzeo je kredit koji je morao da refinansira, otišao je u banku sa kojom je sklopio ugovor o refinansiranju tog kredita i za to dobio novac sa kamatom od 29,3%. Taj kredit je indeksiran u dinarima, ali i sa deviznom klauzulom. Zamislite nekog ko se bavi bilo kojom delatnošću, naročito ugostiteljskom, koji mora da uzme 50 hiljada evra kredita pod kamatom od 29,3%. Šta on treba da radi, po kojim cenama da prodaje, koji profit da ima da bi mogao da isplati taj kredit? Napominjem da je, pored ovoliko visoke kamate, ubačena i devizna klauzula, ako se kurs kreće preko 3% gore ili dole, da se vrši obračun po novom kursu. Pre desetak dana smo postavili poslaničko pitanje Ministarstvu finansija, da nam kaže koliki su prihodi u budžetu Republike Srbije i zašto se ne vrše plaćanja iz Trezora. Jedan moj prijatelj i preduzetnik je radio za Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj i za Ministarstvo za Nacionalni investicioni plan, četiri posla u vrednosti od tri do pet miliona. Čovek zapošljava sedam ljudi i ima nekoliko mašina. Od marta do avgusta meseca je radio u četiri različita mesta poslove koji su vredni preko 20 miliona dinara. Uzeo je kredit, uzimao je robu sa kojom radi, gorivo na pumpama, plaćao plate radnicima. Od septembra meseca, kada je predao na plaćanje svoje obaveze, jer je završio kompletan posao, do dana današnjeg nije mu isplaćen ni jedan jedini dinar. Čovek je potpuno bankrotirao, a prošle nedelje mu je došla obaveza da plati PDV. Već mesec dana ne radi, neće da mu daju gorivo na pumpama, neće da mu daju materijal, a država mu nije platila više od 20 miliona dinara, a pri tom ga juri da plati porez na dodatu vrednost. U toku prethodne dve nedelje u Nišu i okolini, finansijska policija je vršila pravu opsadu nad preduzetnicima, jureći ih da plate PDV, što je normalna obaveza, ali tražeći na sve moguće načine bilo kakve propuste u njihovom radu, ne bi li im pisala ogromne kazne. Tako su jednom čoveku napisali kaznu od 100 hiljada dinara zato što je imao jednu pogrešnu šifru od svih, preko 300, artikala, koliko je imao u radnji i zabranu rada od 10 dana, samo da bi se napunio budžet i da bi se imalo para u Trezoru. Na taj način, ne da privreda neće moći da preživi, na taj način će država potpuno da uništi privredu. U isto vreme imamo nekoliko negativnih efekata. Pored svetske ekonomske krize, koja pogađa i Srbiju, vrši se smanjivanje subvencija od strane države, naročito na poljoprivredu koja je u državi Srbiji bazična privredna grana ... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju vaše poslaničke grupe je iskorišćeno.) Završavam. Nema jeftinih kredita od poslovnih banaka, zato što je visoka referentna kamatna stopa, država ne plaća svoje obaveze, a tera svoje poreske obveznike da plaćaju PDV, iako ona sama ne izvršava svoje obaveze prema njima. Na taj način, bojim se, ne da će se efekti krize umanjiti, nego će se samo dodatno uvećati i da će privreda doživeti potpuni krah, a ona priča o očuvanju radnih mesta će biti još jedna šarena laža. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po čl. 225. i 226. Poslovnika. Najpre bih da vam pročitam jednu vest iz italijanskog lista "Republika": ''Torino. Od ponedeljka, 15. decembra, do 10. januara naredne godine, na hiljade radnika italijanskih pogona ''Fijat'' naći će se na prinudnom odmoru, potvrdio je menadžment ponosa italijanske industrije. Prema podacima te kompanije, ova mera italijanske vlade, koja važi i za ostale firme u krizi, odnosi se na ukupno 48 hiljada radnika ''Fijata'', prenela je agencija ANSA. Najveći broj radnika koji će se naći na prinudnom odmoru jeste istorijskog pogona "Mirafijori". Povodom krize koja pogađa ''Fijat'', ali i automobilsku industriju u svetu, prvi čovek ''Fijata'' Serđo Markione, izjavio je da nikada nije video krizu takvih razmera i da će 2009. godina biti najgora godina u njegovom životu. Markione je istovremeno apelovao na Vladu da preduzme odgovarajuće mere. On je prošle sedmice, takođe, predvideo da će samo šest od sadašnjih 50 proizvođača automobila preživeti, dugoročno gledano, ovu krizu.'' Tražim odgovor od predsednika Vlade – šta je do sada urađeno na ispunjavanju obaveza iz ugovora, iz predizbornog ugovora, sa italijanskom fabrikom automobila? Kolika su direktna ili indirektna ulaganja Vlade u ovaj posao do sada, kolika su direktna ili indirektna ulaganja "Fijata"? Da li je fabrika automobila u Kragujevcu već sada potpuno prestala sa radom, iščekujući realizaciju ovog ugovora? Da li će do realizacije ikada doći? Šta ćemo da radimo sa neispunjenim obećanjima prema građanima, ne samo Kragujevca, rekao bih, četvrtine Srbije koja je planirala na ovaj način da bude zaposlena? Vremena su teška, kako za nas tako i za druge. Očigledno je da drugi preduzimaju mere. Očigledno je da se jači od nas jače bore da nađu spas iz ove krize, a mi smo se pustili, plivamo niz vodu. Guverner je od početka godine sagoreo milijardu evra, za dva meseca 500 miliona evra u odbranu nekog kursa dinara, u kome pojedini ljudi zarađuju novac. Hvala na podršci koju mi pružate. Jeste ozbiljna tema i treba podrška svih narodnih poslanika. Zbog toga, molim predsednika Vlade da se konačno pojavi pred Narodnom skupštinom, da i on na sebe preuzme teret, javni teret odgovornosti, da nas upozna sa merama koje Vlada priprema, ako ih uopšte priprema, da bismo znali da li treba vršiti opstrukciju da bi Srbiji bilo bolje ili da bi nekim političkim strankama bilo bolje. Hvala vam. [[Aplauz.]] (Za vreme izlaganja narodnog poslanika Tomislava Nikolića, poslanici SRS-a su lupali o klupe.)
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što dodatno obrazložim amandman koji sam u ime poslaničke grupe SRS podnela na član 2. stav 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama zakona o osiguranju depozita, imam potrebu da se malo osvrnem na sve ono što se dešavalo u subotu i od subote do danas, praćeno medijskom hajkom protiv poslanika opozicije, a pre svega poslanika SRS-a. Izjavili su šefova poslaničkih grupa, Nade Kolundžije, šefa Poslaničke grupe DS-a i Suzane Grubješić, šefa Poslaničke grupe G17 plus, kako poslanici koji govore sa ovog mesta opstruišu rad Parlamenta, a ja sada obaveštavam javnost da ni gospođa Kolundžija, ni gospođa Grubješić nisu u skupštinskoj sali i one na ovaj način opstruišu Srbiju, opstruišu život građana Srbije. To je ono što je istina, a ono što ste pokušali da pokažete, da neko zato što želi da skreće pažnju na ono što jesu stvarni problemi u Srbiji, što želi da upozna građane Srbije sa onim što jesu stvarni, životni problemi građana Srbije, vi to pokušavate da predstavite potpuno drugačije, kako biste odgovornost za težak život u Srbiji preneli na nekog drugog. Naravno, to vam neće uspeti. Svi građani Srbije dobro znaju i vide, na kraju krajeva, ko se bori za njihove interese, ko sa ovog mesta skreće pažnju nadležnim državnim organima na kriminal, težak život, ekonomsku krizu, na probleme vezane za Euleks i uopšte probleme Srba na KiM. Ako su to vama teme kojima treba da brojimo minute, koliko ko ovde više govori, onda, zaista, pokazujete kakva ste vlast i koliko vas baš briga za sve što se dešava u Srbiji. Vi gledate i vodite računa o tome kako da se ne raspolutite, kako da ostanete i dalje vlast u Srbiji. To što smo mi skretali pažnju, insistirali od juna meseca da se ovde raspravlja o ljudima na KiM, o razmeštanju misije Euleks, vama je to bilo smešno, vama je to bilo dosadno. Vi ste to smatrali opstrukcijom, a vidite, danas je u svim medijima objavljeno da će sedište Euleksa biti, ni manje ni više, u Beogradu. To je dodatni razlog za brigu i dodatni razlog da se o tome raspravlja u ovom parlamentu. Ne vredi, nažalost, mi nemamo kome to da kažemo, jer oni koji imaju skupštinsku većinu nisu za to zainteresovani. Mi smo skretali pažnju na kriminal, korupciju, iznosili smo konkretne slučajeve, razobličili kriminal u javnim preduzećima, odnosno bar načeli vrh ledenog brega. Vama je i to bila opstrukcija. Vama je i to bilo smešno. Vi ni to niste mogli da slušate, pa ste izlazili iz sale. Završili ste, na izvestan način, priču sa Krištom. Gospođa ministar nam je rekla, i čekaćemo još tih 15 dana koliko je potrebno, da će finansijska inspekcija da izvrši inspekciju na ''Aerodromu'' Beograd. Mi očekujemo, kao narodni poslanici, da ćemo dobiti odgovor na sva pitanja koja smo ovde postavljali. Nemamo razloga da ne verujemo gospođi Dragutinović, ali za 15 dana, bože zdravlja, tu smo pa ćemo da vidimo. Problem je što i dalje imamo javna preduzeća gde su plate direktora i predsednika upravnih odbora neka državna tajna, poslovna, vojna, ne znam ni ja koja. Ali, u svakom slučaju, postaje, kako oni kažu, nedopustivo bezobrazno kako se ti direktori javnih preduzeća ponašaju prema građanima Srbije, jer na pitanje kolika im je plata, kažu – nedopustivo bezobrazna. Na taj način zamajavate građane Srbije koji su u situaciji da ne znaju šta će sutra da jedu, kako će da plate struju, kako će da plate komunalne usluge, a najavljuju se poskupljenja komunalnih usluga, gradskog saobraćajnog prevoza, struje itd. a robe široke potrošnje niko ne može da isprati koliko svakodnevno poskupljuju. U okviru tih mera kojima Vlada, kao, ima nameru da pomogne građanima Srbije, ministri nama šalju poruke na koji način da štedimo. Dulić kaže kako on čuva svoj skromni kućni budžet, tako što isključuje kompjuter kada izađe iz kuće, isključuje televizor kada krene, gasi sva svetla. Drugi ministar nam kaže da ne kupujemo šporete, frižidere, kao da u Srbiji neko može da kupi, naravno, osim ministara i predsednika upravnih odbora, direktora javnih preduzeća i malog broja ostalih građana, pa treba ministar Milosavljević da nam kaže na koji način da štedimo. Kada mi o tome govorimo vi pokušavate da okrenete vodenicu na vaš mlin, da skrenete pažnju da je neko drugi kriv zato što imamo neodgovornu Vladu, a nekako ste obećavali socijalno odgovornu Vladu. Vi pokušavate u medijima, ceo vikend, da kažete kako je opozicija odgovorna što građani, odnosno što Republika Srbija, neće imati budžet do kraja godine. Pa, kako može biti odgovoran neko iz opozicije što budžet neće biti donet u roku, kad je rok za donošenje budžeta danas, a mi smo ga dobili pre nedelju dana? Vlada je trebalo da ga usvoji 1. novembra, a Vlada ga je usvojila 4. decembra. Kako možemo onda mi biti odgovorni zbog toga što imamo neodgovornu Vladu u odnosu na građane Srbije? Kažete, juče se ceo dan na svim vestima vrti vest kao upozorenje građanima Srbije – poštovani, dragi građani, opozicija je kriva što za Novu godinu nećete moći da putujete, opozicija je kriva što nije donet zakon o izmenama Zakona o putnim ispravama. Skrećete pažnju sa onoga što osam godina obećavate građanima, a to je bela šengen lista, od koje ništa ni dalje nema, skrećete pažnju građana na drugu stranu da vas neko ne bi pitao zašto se ne primenjuje Zakon o putnim ispravama koji je donet 2007. godine, koji je stupio na snagu u julu ove godine i po kojem je trebalo do kraja ove godine da se povuku iz upotrebe oni stari pasoši. Ko je odgovoran? To je suštinsko pitanje. Ko je odgovoran da mi imamo uopšte potrebu da produžavamo ovaj rok iz Zakona još za godinu dana? To je suštinsko pitanje, a nije pitanje da li će to da se izglasa danas ili za pet dana. Odgovor koji smo mi pokušali da damo je prepiska preko medija između Ljubiše Vuletića, direktora Zavoda za izradu novčanica, Božidara Đelića, Jelašića, tu su se oni prepucavali ko je odgovoran, ko je kriv. U svakom slučaju, niko iz opozicije, jer ne može opozicija biti odgovorna za to što se Zakon ne primenjuje. Nemojte da mislite da su građani Srbije maloumni, nemojte da vređate inteligenciju građana Srbije, prihvatite odgovornost, vi ste vladajuća koalicija, vi ste vlast i vi ste odgovorni ako imate čime da se pohvalite da ste dobro uradili, onda je to, naravno, vaša zasluga, ali nemate. Zato morate da preuzmete odgovornost za ono za šta ste, zaista, odgovorni. Kada je reč o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita i članu 2. na koji sam podnela amandman, takođe, moramo da podsetimo, kada se uveliko pričalo i pisalo o ekonomskoj krizi i bankarskoj krizi u celom svetu, onda su se funkcioneri iz Vlade Republike Srbije hvalili, sećate se, Božidar Đelić reče da je ta ekonomska kriza bogom dana za Srbiju, da ćemo mi izvući korist iz te ekonomske krize, da će sad svi strani investitori pohrliti u Srbiju. Na čemu je temeljio takve glupe zaključke, to verovatno ni on ne zna. Vi ste, gospodine Iliću, u jednoj emisiji, takođe, na početku ove krize tvrdili, najpre, da nema uopšte potrebe da se građani Srbije brinu o svojim depozitima, da je ono što je u Zakonu o depozitima predviđeno sasvim dovoljno, pa, da, onda, eventualno osiguranje depozita može da se poveća na 30 hiljada, a evo, na kraju na 50 hiljada. Dakle, setite se samo šta ste vi iznosili kada su vas profesori ekonomije pokušali da ubede, da vam skrenu pažnju da živite u državi Srbiji koja je u velikoj ekonomskoj krizi i socijalnoj bedi. Vi ste se ponašali kao da živimo u blagostanju, kao da građani ne znaju kako žive. Sada, navrat-nanos donosite ovaj zakon, naravno, sa velikim zakašnjenjem. Šta ste vi uradili? Gde vam je paket mera da zaštite građane Srbije od ekonomske krize koja se pojavila u Evropi, svetu, ali koja se pojavila i te kako i u Srbiji? Šta je Vlada Republike Srbije uradila da zaštiti građane Republike Srbije? Niste uradili ništa. Sećate se, čitali smo vam ovde kada je premijer Vlade rekao da je formirana neka komisija koja će da odredi nekakve mere za prevazilaženje krize, itd. i rekao je da je u toj komisiji jedan od članova Radovan Jelašić. Istog dana novinari su zvali Jelašića da pitaju šta će u okviru te komisije da preduzme, a on je rekao da pojma nema da je Komisija formirana, a još manje da je on član te komisije. To govori o tome koliko ste vi neozbiljni, neodgovorni i koliko vi ne vodite računa o građanima Srbije, o interesima građana Srbije i o nacionalnim interesima države Srbije. To sve pokušavate onda da prikrijete nekim floskulama u javnosti, neko drugi je odgovoran. Kako to može opozicija da bude odgovorna zbog toga što vlast ne radi dobro ili što nam vi date Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita sa apsolutno neustavnim stavom 2, člana 2? Kako vam je to moglo pasti na pamet kada imate jasne stavove članova 84. i 86. Ustava Republike Srbije i ova dva člana Ustava Republike Srbije garantuju ista prava i istu pravnu zaštitu na tržištu, bez obzira na oblik organizovanja? Sad, verovatno se nešto krije iza ovoga kada ste vi naglasili – banka je dužna da depozite fizičkih lica, preduzetnika i malih i srednjih pravnih lica osigura kod Agencije iz člana 3. stav 1. ovog zakona, koji ne obuhvata depozite koji, itd. Dakle, ovo što ste predložili nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije i ne možete da donosite takve zakone, mi ne mislimo da se ovo slučajno dešava. Niste vi baš toliko neuki, i znamo mi to, da niste toliko neuki, da ne znate da je ovo u suprotnosti sa Ustavom. Ali, vi hoćete nešto drugo, vi hoćete da se ovaj zakon usvoji, da neko pokrene postupak pred Ustavnim sudom, da se ovaj zakon oglasi neustavnim, jer neustavan jeste, i da opet neko drugi bude kriv, da opozicija bude kriva što vam je skrenula pažnju da nam predlažete neustavan zakon, da ne biste, zapravo, mogli da ga primenjujete. Mnogo su vam prljave i loše namere, ne vodite računa o građanima Srbije i ne pokušavajte da vašu odgovornost svalite na nekog drugog! Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Poštovana predsedavajuća, poštovana ministarko Dragutinović, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita bombastično je najavljen na jednoj pres-konferenciji, na kojoj je učestvovao predsednik Vlade, kao zakon koji će da reši velike probleme sa kojima se suočavaju građani u okolnostima nastupajuće ekonomske krize. Upravo ovaj zakon je trebalo da pokaže kako Vlada Republike Srbije vodi i ima politiku kada je u pitanju reagovanje na ovu tešku ekonomsku situaciju koja je pogodila čitav svet, a naravno i Srbiju i ta pres-konferencija i ovaj predlog zakona trebalo je da umire strahove građana od ovoga što nam se sprema. Međutim, ovaj zakon možemo kvalifikovati samo kao defanzivan, a nikako kao ''proaktivan'' korak jedne Vlade koja ima viziju kako da ublaži efekte ekonomske krize. Još jednom ću da podsetim i narodne poslanike da je poslanička grupa DSS pre dva meseca izašla sa predlogom zakona koji je trebalo,, upravo da interveniše u ovom delu kada su u pitanju depoziti. Mi smo tada bili optuženi kao neko ko širi strah i paniku, kao neko ko jedan talas problema koji se polako približava Srbiji još više predimenzionira i daje mu značaj koji uopšte ne bi trebalo da ima. Nakon toga, nakon analize koju smo imali i u poslaničkoj grupi i u samoj stranci kada su u pitanju stvarni efekti i potreba da se unutar Srbije postigne jedinstvo i konsenzus o tome u kom pravcu država treba da reaguje, predložili smo da se i u samoj Narodnoj skupštini formira jedna komisija, od predstavnika najviših državnih organa i poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini, kako bi pratila ovu ekonomsku krizu i davala predloge nadležnim državnim organima da donose mere koje bi bile adekvatna reakcija na nju. Tada nismo imali nikakvo razumevanje, a onda smo čuli da i sama Vlada, nejasno je kojim aktom i na koji način, formira radno telo sa članovima čija se zaduženja ne znaju, ni konkretni zadaci. I šta je to radno telo do sada uradilo? Želimo da kažemo da Vlada ne reaguje ni brzo ni adekvatno na ono što nam se sprema, i ono što bi se nametnulo kao zaključak jeste da opravdan strah koji postoji kod građana za radna mesta, za životni standard, uopšte za egzistenciju, treba da bude ublažen jednom aktivnom, odgovornom i hrabrom Vladom. A mi upravo, analizirajući šta je do sada ova vlada uradila, vidimo da je ova vlada u strahu, da se boji da izađe sa konkretnim merama za građane i da kaže: ovo je vizija kako mi želimo da vodimo Srbiju u 2009. i 2010. godini, kada se očekuje vrhunac ove ekonomske krize, i da na taj način strahove građana maksimalno ublažimo, i da je unutar Vlade potpuna konfuzija i nejasno ko kakve odluke treba da donosi. Vidimo da i sam zamenik predsednika Vlade poziva državne organe da reaguju. Oni koji su najodgovorniji da donose odluke, da usmeravaju ekonomsku politiku Vlade, unutar same Vlade ne znaju čija je tu odgovornost i čije su nadležnosti. Ono što je najporaznije kada je u pitanju atmosfera u Srbiji, u srpskom društvu, po pitanju ove ekonomske krize, pa i na samoj političkoj sceni, jeste da je Srbija jedina država gde predsednik Vlade nije došao pred narodne poslanike i izneo predloge mera. Mi ćemo, pored svih prozivanja koje smo imali, opravdanih zahteva da se predsednik Vlade pojavi u Narodnoj skupštini kada je u pitanju rasprava o KiM, kada je u pitanju rasprava o zastoju evropskih integracija, kada je u pitanju ekonomska kriza, prvi put videti predsednika Vlade u Narodnoj skupštini kad bude rasprava o njegovom nepoverenju. I to je ono što zabrinjava i građane i narodne poslanike, da ne postoji nikakva konkretna aktivnost unutar same Vlade koja bi umirila građane. Mi čujemo i od najviših predstavnika Vlade da će 2009. biti najteža godina. Čak, neki najviši funkcioneri Vlade kažu da se očekuje kolaps srpske privrede, a onda imamo muk unutar same Vlade i imamo jedinu konkretnu meru koja je ovde došla, sa zakašnjenjem, i to kao reakcija na ono što je i sama DSS predložila, koja je bila žestoko napadnuta u Narodnoj skupštini, na odborima Narodne skupštine, da širi paniku i strah. To je ono što građani Srbije zameraju aktuelnoj vlasti – odsustvo hrabrosti, odsustvo odgovornosti, odsustvo aktivne politike i odsustvo želje da se unutar i Narodne skupštine i srpskog društva napravi konsenzus. Umesto toga imamo optužbe na račun opozicije da opstruira rad Skupštine. Zašto predstavnik Vlade i predsednik Vlade ne dođu u Narodnu skupštinu, pa da razgovaramo kakva je to aktivna politika koju Vlada treba da sprovodi u uslovima ekonomske krize, kada su svi premijeri i predstavnici država imali, ne jednu, nego više zajedničkih sednica sa svojim parlamentima i o tome raspravljali, suočavali se sa kritikama, suočavali se sa pitanjima, ali na kraju uspostavljali konsenzus unutar društva. Kakva je to, pre svega, razdvojna politika Srbije u vremenu ekonomske krize koja dolazi? To su suštinska, fundamentalna politička pitanja o kojima mi danas treba da pričamo, a mi smo, u stvari, sada dovedeni u situaciju da reagujemo na strah građana jednim zakonom za koji nije bilo podrške u okviru samog ministarstva, nego je on, očigledno, nametnut od strane najviših političkih predstavnika aktuelne vlasti, da bi se, kao što sam rekao, pokušao sniziti strah kod građana. Nemamo odgovore na ključna pitanja, šta ćemo sa činjenicom da će biti sledeće godine, verovatno i 2010. godine, smanjen obim investicija u Srbiji, koje jedino mogu da dovedu do rasta zaposlenosti, do rasta životnog standarda, šta ćemo sa činjenicom da se uporno ćuti, a Vlada šalje poruke (opet da bi smirila javnost, a videće se da ćemo biti u pravu o onome o čemu danas govorimo) da je, kako je nazvan, "posao veka" sa ''Fijatom'' i te kako doveden u pitanje, a budžetom su predviđena ogromna sredstva, naravno, o tome ćemo pričati kad bude rasprava o budžetu, za ovu investiciju. Šta ćemo sa činjenicom da imamo otpuštanje velikog broja zaposlenih u pojedinim kompanijama, a Vlada ne reaguje ponudom razvojne politike, nego administrativnim merama pokušava da spreči otpuštanje i time unosi još veću tenziju unutar privrede Srbije. Šta ćemo sa činjenicom u vezi pada dinara, šta ćemo sa činjenicom podele unutar Vlade oko jednostrane primene SSP, o zamrznutom Trgovinskom sporazumu, o rušenju koncesija, o rušenju Gasnog sporazuma? To su konkretni rezultati ove vlade i zato je, zaista, porazno da predsednik Vlade prvi put dolazi u Narodnu skupštinu, od svog izbora na tu funkciju, na dan kada bude rasprava o njegovom nepoverenju. Priča o razvojnoj politici Srbije jeste nešto o čemu je više puta raspravljano u ovoj Narodnoj skupštini. Manje-više veliki broj narodnih poslanika se složio sa tim da su mala i srednja preduzeća osnovni zamajac razvoja srpske privrede, ali se uporno ignoriše, i ovaj zakon to pokazuje, kao što su moje kolege više puta istakle, i koleginica Vjerica Radeta, ova potpuno protivustavna odredba ukazuje na vrlo čudan način odnos Vlade i prema velikim kompanijama, koje su i veliki izvoznici i zapošljavaju veliki broj naših građana. Naravno, za mala i srednja preduzeća, u ovim uslovima ekonomske krize, potrebni su jeftini krediti. Svi mi koji sedimo u Narodnoj skupštini znamo, manje-više, sa kakvim se sada problemima suočavaju preduzetnici i oni koji vode mala i srednja preduzeća zbog ovako visokih kamata. Dobro bi bilo, kada dođe predsednik Vlade, da ga pitamo da li ona mera koju je NBS donela o povećanju obaveznog rezervisanja banaka, koja je, faktički, dovela do povećanja kamata, treba i dalje da stoji na tim pozicijama ili ne? U ovom trenutku je najvažnije pomoći srpskoj privredi da ne doživi kolaps i da se u što većoj meri povećaju obrtna sredstva koja bi se dala preduzetnicima, malim i srednjim preduzećima. Znači,ono što jeste neki osnovni zaključak koji se nameće i na osnovu ovog zakona o kome mi raspravljamo, na osnovu svega onoga što čini Vlada, jeste da ovo nije hrabra i proaktivna Vlada, nego je ovo defanzivna Vlada i Vlada u strahu u odnosu na ono šta je očekuje 2009. godine, a to je velika ekonomska kriza. I ta nestabilnost unutar Vlade i to odsustvo jedinstva oko najvažnijih strateških pitanja, izostanak mera kojima će se ublažavati i vizija razvoja Srbije, jesu nešto što ukazuje da nema više nikakvog osnova da ova vlada opstane. Sigurno ćemo u okviru rasprave, koja nam se bliži, o nepoverenju, otvoriti sve ove dileme i sva ova pitanja, i učinak same Vlade, a pogotovo, na kraju to ističem, o tome što Vlada Republike Srbije nije pred građane izašla ni sa jednom konkretnom merom kojom bi ponudila viziju razvoja Srbije, ne administrativnim merama, nego razvojnim merama, zaštitila radna mesta i povećala zaposlenost. Hvala. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Za reč se javio narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Dejan Mirović podneo je amandman na član 2. stav 4. tačka 2) Predloga zakona o osiguranju depozita, kojim je tražio, kao i u prethodnim amandmanima, da se osiguranje depozita proširi osim na fizička lica, što je bilo predviđeno ranijim zakonom, i na preduzetnike, mala i srednja pravna lica, kao što je predviđeno Predlogom zakona, i na sva pravna lica. U odgovoru Vlade Republike Srbije kojim je odbila prihvatanje predloženog amandmana, navodi se da se već predloženom izmenom Zakona u velikoj meri proširuje predmet uređenja ovog zakona, odnosno dosad važeći Zakon odnosio se samo na osiguranje depozita fizičkih lica, a predloženim izmenama se njegovo dejstvo proširuje i na preduzetnike, mala i srednja preduzeća, odnosno Republika Srbija smatra da je neophodno pored fizičkih lica zaštititi i navedene privredne subjekte. Nije Vlada u svom odgovoru reagovala u smislu da je to još šira zaštita depozita nego što su oni predvideli u Predlogu zakona, do sada, nemoguće je s obzirom na različite momente finansijskog tržišta i poslovanja države i svih pravnih lica iz određenih razloga zbog finansijskih sredstava itd. A mi u SRS smatramo to više nego opravdanim. Navešću vam to u jednom primeru iz 2002. i 2003. godine, i te kako opravdanim da se to tako uradi. Navela je Vlada u stavu 2. svog odgovora da pozivanje na čl. 84. i 86. Ustava Republike Srbije, kojim tražimo ravnopravnost svih pravnih lica na tržištu i gde smatramo da postoji diskriminacija, da nisu predviđena pravna lica, i mala i srednja i velika, nije adekvatno, s obzirom na to da navedeni članovi Ustava Republike Srbije uređuju pravni položaj na tržištu, odnosno ravnopravnost svih oblika svojine. Međutim, tačno je da se u 1. stavu član 84. Ustava Republike Srbije kaže da svi imaju jednak pravni položaj na tržištu, a u poslednjem 4. stavu strana lica su izjednačena na tržištu sa domaćim licima. Ne govori se ovde o obliku svojine, ne govori se o tome da li postoji društvena svojina, privatna svojina ili državna svojina. Govori se o tome da su svi oni ravnopravni na tržištu, (i akcenat je na tome) bez obzira da li su to strana ili domaća, fizička ili pravna lica. Tako da ovaj odgovor Vlade u ovom delu, kao i u delu kojim se oni pozivaju da su već prošireni subjekti kojima su osigurani depoziti, nije baš adekvatan i lično smatram da nije u redu. Šta se tu još događa po pitanju finansijskog tržišta, finansijske monetarne politike? U Srbiji, kao što je istakao narodni poslanik SRS Milorad Buha, postoji 21 banka sa stranim kapitalom, stranim novcem, koje isisavaju, a i o tome treba isto govoriti, finansijsku vrednost domaćeg tržišta preko depozita i fizičkih i pravnih lica. Mi sada ne znamo sudbinu tog depozita, tog novca, koji dođe na različite načine u strane banke u Srbiji (nismo mi protiv poslovanja stranih banaka u Srbiji, taman posla, i uopšte stranih fizičkih i pravnih lica, treba zaštiti i građanina Srbije i sva pravna lica, bez obzira da li su ona mala, srednja ili velika). Oni taj novac, finansijska sredstva, bilo da su ona devizna ili dinarska, najverovatnije plasiraju dalje za pokriće svojih gubitakai na strano tržište. Kako će se onda odraziti globalna kriza, koja će zadesiti zemlju početkom sledeće godine, pogotovo na domaće banke, a njih je osam (kako je rekao gospodin Milorad Buha) koje su uglavnom, do sada u ovoj 2008. godini, gubitaši. Domaće finansijske i druge potencijale, neko je u Srbiji preneo na strane banke, nisu gubitaši. Bez obzira da li ih ima osam, manje ili više, uglavnom postoji određeni problem te vrste. Putem jeftine privatizacije, privatizacije za male pare, znamo svi da su pre nekoliko godina tako likvidirane četiri banke: ''Jugobanka'', ''Investiciona banka'', ''Beobanka'' i ''Beogradska banka''. Znamo šta se dogodilo i sa radnicima, oko osam hiljada radnika je izgubilo posao. Njihova stečajna masa, a pre svega ''Beogradske banke'', usmerena je u određene banke koje su formirane u stranim državama, pri tom mislim na ''Veksim'', odnosno kasnije ''Euroaksis'' banku, koja je formirana sredstvima domaćih, fizičkih i pravnih lica, što je suprotno standardima, gospodine Povereniče Vlade, ''Banke za međunarodne obračune'' u Bazelu, koja je upozoravala tada NBJ i ministra Mlađana Dinkića da je to nedozvoljeno i suprotno pravilima te banke i međunarodnom finansijskom poslovanju. Bez obzira na to što je to bilo zabranjeno tim standardima, normama, pravilima, principima, vršeno je deponovanje domaćih deviznih sredstava u ''Euroaksis'' banku, suprotno tim standardima. I pored toga, i pored upozorenja, ta devizna sredstva naše države su služila za pokriće obezbeđenja daljeg plasmana sredstava na rizično rusko tržište. Po tom pitanju, ''Banka za međunarodne obračune'' u Bazelu je upozoravala NBJ, tada u SRJ, a kasnije NBS, ali uzaludno. Sadašnji guverner NBS nastavio je posao Mlađana Dinkića, da vrši plasmane deviznih sredstava u ''Euroaksis'' banku, suprotno tim standardima, a vi se pozivate u obrazloženju ovog predloga zakona da je razlog za donošenje ovog zakona, kako kažete, za izmenu Zakona o osiguranju depozita, povećanje osiguranog iznosa zbog potrebe harmonizacije, kako domaćeg zakonodavstvima sa stranim zakonodavstvom i zemljama u okruženju, tako i zemalja EU. Niste poštovali i siguran sam u to, da su pojedini članovi Vlade nastavili u istom pravcu, a žao mi je što pominjem Mlađana Dinkića u negativnom kontekstu, a to je opravdano, posle pominjanja nekih bivših članova SRS, koji verovatno hoće da zauzmu njegovo mesto u Vladi, nerado činim to da ga prozivam u negativnom kontekstu, ali je činjenica da je on time naneo mnogo štete, kako državi tako i pojedinim bankama, pogotovo kod formiranja, a vi dobro znate, ''Nacionalne štedionice'' domaćim sredstvima i domaćim parama preko depozita koje je plasirao u ''Euroaksis'' banku. Naravno, posle dokapitalizacije ''Nacionalne štedionice'' preko of šor firmi ''Fideja'' i ''Koprom'', došlo je do uvećanja vlasništva određenih firmi ''Eltim'', ''Principal'', ''Dajners klub'', ''Mali kolektiv'' itd, vi to isto dobro znate, pratite tu problematiku, i vi, gospođo ministar, jer sve to loše utiče na potencijale, kako finansijske tako i privredne vrednosti u državi Tome jednom mora da se stane na put, ali ovakom politikom i ovakvim ponašanjem najodgovornijih državnih funkcionera, tu pre svega mislim na članove Vlade, prosto je nemoguće. Ovaj primer da je potrebno velike pravne sisteme, velika pravna lica zaštititi po pitanju njihovog depozita, leži u finansijskim transakcijama i malverzacijama koje su išle na relaciji nemačke banke, njihove poslovne jedinice u Švajcarskoj, ''Železare'' u Smederevu "Sartida" i ''U.S. Steel'', američke firme koja je posle kupila "Sartid". Gospođo ministre, gledate me, vidim da vam je to poznato, radi se o velikom potraživanju banaka koje je tada preneto na državu preko Agencije za osiguranje depozita, stečaj, sanaciju i likvidaciju banaka, čiji je predsednik bio Miroljub Labus, dakle, preneto je potraživanje tog dugovanja, odnosno obavezu je preuzela država u iznosu, otprilike, od milijardu i šest stotina miliona dolara. Kada govorimo o svim tim depozitima, o osiguranju depozita, o finansijskim transakcijama, navodimo mnogo primera gde se vidi da su oštećeni bili građani, domaća pravna lica, a tako i država. Tome jednom treba stati na put. Navodite kao opravdanje, pozitivno obrazloženje, Predlog ovoga zakona – trebalo bi na ovaj način da se dodatno ulije poverenje građana u bankarski sistem. Potpuno pogrešno. Obezbeđenjem depozita u korist fizičkih lica, privrednika, malih i srednjih preduzeća ne uliva se poverenje u bankarski sistem. Kako se uliva poverenje u bankarski sistem? Kroz stvaranje uslova za normalno funkcionisanje finansijskog i bankarskog sistema, da građani imaju poverenje u banke. Ovde se stiče poverenje u državu jer država interveniše, država osigurava depozite. Sasvim pogrešna teza. To bi bilo isto kao kada bi proizvođači mleka, odnosno građani koji koriste mleko i druge poljoprivredne proizvode gde država interveniše subvencijama, premijama i regresima, imali poverenje u poljoprivredne proizvođače. Pogrešno, tu država interveniše i građani treba da imaju u tom slučaju poverenje u državu. Kod premije za mleko, da li treba da imaju poverenje u proizvođača mleka ili u državu koja daje premije tom proizvođaču? Potrebno je da država stvori tržišne uslove da proizvođači mleka imaju korist i proizvođači svih poljoprivrednih proizvoda kroz sistem pariteta cena, pa da na taj način steknu poverenje u poljoprivredne proizvođače. Tako i ovde u bankarski i finansijski sistem, ako država interveniše svojim merama onda građani imaju više razloga da veruju u državu, da imaju poverenje u državu, nego u banke ili u poljoprivredne proizvođače. Na kraju, kao narodni poslanik SRS smatram da je i više nego opravdano da se prihvati amandman magistra Dejana Mirovića koji je podneo na član 2. stav 4. tačku 2)Predloga zakona.
Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministar, dame i gospodo poslanici, gospodin Dejan Mirović je podneo amandman koji se odnosi na član 2. stav 4 tačku 7) i koji, zapravo, reči i termine koji su dati u Predlogu zakona "mala i srednja pravna lica" zamenjuje rečima "pravna lica". Mislim da zvuči rogobatno ovo što je dato u Predlogu zakona, jezički zvuči rogobatno, i protivustavna je kategorija jer važeći Ustav Republike Srbije govori o tome da sva pravna lica bez obzira da li su to mala, srednja ili velika preduzeća, na tržištu imaju potpuno ista prava i obaveze i niko između njih ne sme da pravi razliku. Naravno, potpuno je jasno da je obaveza države da štiti velika preduzeća i velike firme, jer je najveći broj tih velikih preduzeća vlasništvo Republike ili lokalnih samouprava, radi se o javnim preduzećima, ali je isto tako vrlo važno da država štiti mala i srednja preduzeća, jer su ona, zapravo, ono što je odraz tržišta, zapošljavaju veliki broj ljudi i značajno učestvuju u izvozu, a vidim da je projektovani izvoz u budžetu za sledeću godinu sa 20% , koliko je bio u 2007. godini, pao na 5%. S druge strane, merama koje predlaže Vlada Srbije u susret ovoj velikoj ekonomskoj krizi, a te mere su svedene na to da one ne čine ništa, vidim da one potpuno parališu privredu, da dovode do otpuštanja velikog broja radnika, mada na Zapadu važi pravilo da je kada je kriza u nekoj firmi otpuštanje radnika na jedanaestom mestu regulisanja tog statusa preduzeća u tom trenutku, vidim, u Srbiji je to prosto trend, da je to prva mera koje preduzeće koje je u krizi primenjuje. Ono što jeste važno, zapravo, o čemu treba da vodimo računa, a to vidimo iz ovog budžeta o kojem ćemo raspravljati, nadam se, ove nedelje, vidimo da Vlada čini značajne ustupke EU. Ona ih oslobađa carina i poreza i tako čini ustupke proizvođačima iz EU. Kada oslobodite proizvođače iz EU toga da plate carine i sve ono što pripada nekoj državi njihovi proizvodi će na tržištu očigledno imati nižu cenu i proizvođači iz EU će se truditi i njihove vlade da ta cena još više pada zato što im je važno da sačuvaju svoja radna mesta, svoje radnike i njihovu zaradu. Očigledno je da naša Vlada o tome ne vodi računa i da smatra da ona ne treba da čuva svoje radnike i njihova radna mesta. Hajde da pričamo malo na temu poljoprivrede u Srbiji i o tome kako će se to oslobađanje carina poljoprivrednih proizvoda i poljoprivrednih kultura iz EU odraziti na to kada smanjite i poljoprivrednicima u Srbiji mogućnost i da ih stimulišete na bilo koji način, kako je to država do sada radila, da im date subvencije, a da istovremeno njihovi proizvodi budu mnogo skuplji nego što su proizvodi koji će doći u zemlju iz EU. Dakle, država se sistematski trudi da svoju privredu potpuno parališe. S druge strane, ovih nekoliko poslednjih dana naročito, a bogami i poslednjih mesec dana, imamo stalne pritužbe iz kabineta premijera Cvetkovića, od ministara Vlade Srbije i premijera, da zbog velike ekonomske krize koja vlada u svetu oni ne mogu da ispune svoja predizborna obećanja koja su davali kada je Vlada formirana, iako, da budemo pošteni, ta obećanja ne mogu da ispune iz nekih drugih razloga, em su bila nerealna, em su bila data od onih koji nisu sposobni da ispune. Svetska ekonomska kriza nema nikakve veze sa njihovim obećanjima i ona je ispala alibi za njihovu nesposobnost, za njihov nerad, jer kakve veze ima svetska ekonomska kriza sa talasom poskupljenja koje je u Srbiji krenulo odmah po formiranju ove Vlade, odmah u septembru mesecu mi smo imali toliko mnogo poskupljenja, uz onih 10% povećanja penzija koje je socijalno odgovorna Vlada, kako ova vlada voli sebe da zove, dala penzionerima. Imam ovde izjavu visokog funkcionera, gospodina Radovana Jelašića koji je guverner, koji kaže ovako: "S jedne strane država poveća penzije i zarade, a onda odobri poskupljenja koja od građana izvuku više para nego što su ih na taj način dobili." To je istina, jer mi smo od septembra pa naovamo imali prvo poskupljenje gasa od 60%, pa onda obećanje da će taj gas biti plaćan u nekoliko rata, odnosno svakog meseca, pa će u jednom periodu biti plaćeno 60%, a u drugom 40%, naravno, od toga nije ispalo ništa. Zatim, imamo povećanje cena svih energenata. Recimo, struja je poskupela preko 10%, onda su poskupele telefonske usluge, impuls će od 1. januara poskupeti 100%, a cena pretplate je sa 74-75 dinara skočila na preko 290 dinara. Hajde da govorimo o onome što građani Srbije moraju da plate, jer moraju da se hrane. Meso koje je, po statističkim podacima naše države, poskupelo 22%, u cenama to izgleda ovako: u novembru 2007. godine kilogram junetine koštao je 367 dinara, sada košta od 509 do 560 dinara. Moja matematika kaže da je to mnogo više nego 22%. Kafa je bila 45 dinara, a sada je 47 dinara. Suhomesnati proizvodi su poskupeli za preko 11%. Šećer za preko 10%. Duvan je već poskupeo, a sada kada se od nove godine uvede akciza, videćete koliko će tek onda poskupeti. Vlada uopšte ne vodi računa o onih 10% naših građana koji žive na granici siromaštva, odnosno ispod donje granice siromaštva. Prema istraživanjima, još 10% naših građana se subjektivno oseća toliko siromašnim. Imamo jedno istraživanje koje dolazi iz EU, kome treba posvetiti dužnu pažnju, to je istraživanje koje je radio Statistički biro EU, koje se odnosi na cene 500 različitih prehrambenih proizvoda. Istraživanje je rađeno u 37 zemalja u Evropi. Prema tom istraživanju, Srbija stoji izuzetno loše, jer su samo u Letoniji i Slovačkoj prehrambeni proizvodi jeftiniji, nego u Srbiji. Naravno, govorim o tome, kada se uporede prosečne zarade stanovnika tih zemalja sa cenama koje su u tim zemljama. Srbija ima najveći rast cena prehrambenih proizvoda, u toku 2008. godine – 13,4%. Naši poljoprivredni proizvodi su poskupeli u prošloj godini 28,5%. Zatim, poskupelo je ulje koje je skuplje nego što je u Holandiji i Nemačkoj. Imamo situaciju da su nam odeća i obuća među najskupljim u Evropi. Možete da zamislite, kada se porede zarade Francuske i Srbije, da je odeća i obuća u Srbiji skuplja nego što je u Francuskoj. Mi vidimo da će se ova tendencija rasta cena i te kako nastaviti i znamo da ona naročito nema veze sa nekim drugim okolnostima, osim sa povećanjem cene evra, odnosno padom vrednosti dinara. Kada govorim o padu vrednosti dinara, moram da kažem da svakog zaposlenog građanina Srbije ova vlada i predsednik Tadić do sada koštaju 50 evra, jer je tolika razlika u vrednosti naše zarade u odnosu na novembar 2007. godine i na novembar 2008. godine. Znači, za tih 50 evra, koliko svaki zaposleni stanovnik mesečno daje Vladi Srbije da bi mogla da funkcioniše, uključuju se izjave naših zvaničnika Vlade, premijer nam je obećao da nećemo gladovati u sledećoj godini. To je prvi visoki zvaničnik Vlade koji je o temi gladi otvorio priču i mislim da ta priča mora realno da bude nastavljena, a s druge strane, premijer nam u ekspozeu o merama, koje će država Srbija preduzeti u privredi za 2009. godinu, govori o tome da mi nećemo živeti lošije nego što smo živeli ove godine, što prosto jedno sa drugim ne ide. Sa druge strane, pridružio mu se ministar trgovine koji kaže da nećemo biti goli i bosi. Prosto, od onih ljudi koji su u kampanji obećavali evropski standard i povećanje životnog standarda građana, zbog čega su ih građani i birali, a to su ovi isti ljudi koji nam danas obećavaju da nećemo biti goli, bosi, gladni, zaboravljajući da u Srbiji već 10% stanovnika zaista jeste gladno. Ako pogledate istraživanje koje je UNICEF radio i vodio računa koliko je srpske dece gladno, zaista gladno, videćete da je to izuzetno visok procenat. Mislim da moramo da se suočimo, da Vlada pre svega mora da se suoči sa tim kako će da pomogne ovim porodicama, ovim siromašnim građanima i siromašnoj deci da iz tog začaranog kruga izađu.S druge strane, sa ovakvom Vladom i sa ovakvim ministrima, a pre svega sa ovakvim premijerom, koji se ne pojavljuje nigde, sem kada daje takve izjave, mi nećemo moći da izađemo iz ovog začaranog kruga, pre svega gladi. Ono o čemu Vlada sigurno ne vodi računa jeste inteligencija građana Srbije. Očigledno da je Vlada potcenjuje i očigledno da govori o tome na način da građani Srbije neće znati kada su gladni, bosi i goli, sem ako ih to iz kabineta predsednika Tadića neko ne obavesti. Pogledajte ovaj talas sindikata koji govori o tome da su prevareni od ove vlade, jer je nešto što je ministar Ljajić potpisao sa njima za 2009. godinu, jednostavno, Vlada Srbije izbrisala. Znači, vodite računa o građanima Srbije. Vi govorite o sebi da ste socijalno odgovorna Vlada, a građani vam kažu, ako to gledate u medijima, da ste vi jedino socijalno odgovorna vlada prema sebi, da sve druge kategorije građana nisu dovedene ni u malo bolji položaj od momenta kada je ova vlada formirana, nego, naprotiv, one su dovedene na ivicu egzistencije. Onaj srednji sloj koji je, u prethodnom periodu dve Vlade Vojislava Koštunice, počeo da se formira, polako prelazi u ovaj sloj siromašnih i opet ćemo imati priču, u kojoj smo se našli 2000. godine, da imamo mnogo više onih koji su na ivici siromaštva, nego onih koji su bogati. U ovoj Srbiji, u kojoj imate te koje ovde označavate kao velike, a to su otprilike tajkuni koji finansiraju vaše stranke, oni zaista jesu veliki, ali ova vlada ne bi trebalo da bude odgovorna samo prema njima. Ova vlada, pre svega, mora da bude odgovorna onima koji su je birali, iako ste prekršili izborna obećanja, iako ste napravili Vladu na način na koji ste je napravili. U redu, do sada ste bili odgovorni Manteru, hajte malo sada i građanima Srbije. Hvala.
Hvala. Za reč se, po Poslovniku, javio gospodin Vladan Batić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, postavljam pitanje, ne znam da li Vladi ili predsedniku Parlamenta, kada će se na dnevnom redu naći produženje važnosti starih pasoša? Ljudi sa svih strana to pitaju, ide Nova godina, Božić, sada se najviše putuje, pretvaramo građane u taoce, a setićete se da je gospodin Đelić, još u vremenu prethodne Vlade, obećao da će u martu mesecu ove godine, koja odlazi, biti gotovi novi pasoši. Pred svim kamerama je dodeljeno tih 50 novih pasoša najuspešnijim mladim, perspektivnim, talentovanim, koji će nas predstavljati u svetu. Onda je ustanovljeno da su ti pasoši falš, pa je po drugi put dodeljeno prvih 50 pasoša, pa je obećano da ćemo do kraja godine biti na beloj šengenskoj listi. "Ne lipši magarče do zelene trave!" Sada se više ne obećava ni da ćemo se do kraja 2009. godine naći na beloj šengenskoj listi. Ljudi su, zbog tih obećanja, pohrlili u stanice policije, odnosno odeljenja MUP-a da čekaju nove pasoše, pa se tamo izlažu višečasovnom i višednevnom čekanju, raznom šikaniranju. Na kraju, možda je jedan ili dva posto građana ove zemlje dobilo pasoše. Kakva je to odgovornost ili neodgovornost da na 10 dana do Nove godine, kada ljudi najviše putuju u inostranstvo, ne znaju da li će važiti pasoš pretprošle države?! Mi nemamo pasoš ni prošle države, nego pasoš SRJ, nije čak ni one SCG, nego SRJ. Onda ne znamo da li on važi ili ne važi. Nema smisla, jer ne idu svi ljudi da se provode, razni ljudi idu u inostranstvo da obiđu svoje najbliže, idu zbog medicinske pomoći, zbog biznisa, itd. Sada strepe i razmišljaju da li će, kako ćei sa kakvom putnom ispravom da pređu granicu. To je primer neodgovornosti.Tražim hitan odgovor na to pitanje. Hvala.
Hvala. Samo da podsetim da je 12. tačka dnevnog reda Predlog zakona o izmenama Zakona o putnim ispravama, a trenutno smo na 9, raspravljamo u pojedinostima, tako da bismo u ovom sazivu morali da završimo to. Pre nego što dam reč gospodinu Milošu Aligrudiću, koji se poziva na povredu Poslovnika, samo kratka obaveštenja. u 12.00 časova je Odbor za pravosuđe i upravu, u plavom salonu; u 13.00 časova je Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja, u sali na trećem spratu; u 16.00 časova je Odbor za urbanizam i građevinarstvo, u sali na trećom spratu i, u 16.30 časova je Odbor za finansije, u plavom salonu. Reč ima gospodin Aligrudić. Izvolite.
Ovo pitanje koje je maločas gospodin Batić pomenuo je jako značajno, ali bih jako voleo, radi poštovanja dostojanstva ovog doma, da narodni poslanici prate šta je na dnevnom redu sednice Narodne skupštine, jer je na dnevnom redu ove sednice upravo to pitanje i očekuje se produženje roka za izdavanje novih putnih isprava kako ove stare ne bi prestale da važe do 31.12, što će svakako biti urađeno i tu ne treba imati nikakvih bojazni. Ali, ovo me podsetilo na nešto drugo. Podsetilo me je na to da očigledno Vlada Republike Srbije ne može da nađe rešenje za probleme koji su je snašli, da ne postoji nikakvo opravdanje što se od maja meseca ove godine do danas ovaj proces drži zakočenim, da postoje različita opravdanja koja smo čuli od Ministarstva unutrašnjih poslova kada je reč o tome da se ovaj proces nije mogao obaviti u roku kako je to bilo predviđeno i ona su uglavnom vezana za ono za šta je kriva štamparija, a štamparija pripada Narodnoj banci Srbije. I tako to sve uglavnom ide u nedogled. Ne nalazim, kao ni moj prethodnik, reči opravdanja za tako nešto. Što se toga tiče, to treba da bude učinjeno. Kad se ticalo DSS i naših poslova u Ministarstvu unutrašnjih poslova, mi smo svojevremeno napravili sve preduslove da se ovo završi. Nema nikakvih razloga da se za ovo čeka, a ono što građani Srbije treba da znaju, a trebalo bi da znaju i svi naši poslanici koji se javljaju za reč, bilo po Poslovniku ili na drugi način, šta se nalazi na dnevnom redu i kad može biti završeno. Prema tome, ova stvar oko produženja roka važenja pasoša je sigurno gotova, svakako pre kraja godine, daleko pre tog termina i u tom smislu ne bi trebalo biti nikakvih bojazni. Ne znam, zapravo, šta je cilj ovog javljanja. Da li je cilj da se unese uznemirenje među građane, da tako nešto neće biti gotovo, kao što se dešava da čujemo, recimo, juče u vestima na B92. Celu noć guslaju o tome, čak su jedan čitav prilog napravili gde su se javljali građani, odnosno reporter presreće građane na ulici i pita – šta će biti ukoliko vam propadnu pasoši 31.12, odnosno 1. januara? Mislim da se ta kampanja vuče od strane vladajuće koalicije. Mislim da ste, gospodine Batiću, vi, što već svi znaju, deo te koalicije i da upravo ovo vi radite a ne bilo ko od pripadnika DSS ili nekih drugih ovde u Skupštini, da biste potpirivali strah. Kao, navodno, opozicija prava neki problem građanima Srbije pa se neće, navodno, usvojiti zakon kojim bi se produžilo važenje pasoša itd, što je, naravno, netačno. Toga će biti i ja vam odgovorno tvrdim da će, barem što se nas tiče, do toga doći. Ali vladajuća koalicija, gospodine Batiću, treba da odgovori na pitanje – kako je moguće da do danas nisu predložili onih 50 zakona u Vladi Republike Srbije koje su obećali da će biti predloženi ... (Predsedavajući: Vreme.) ... do kraja godine, kako je to moguće, a tamo nema nikakve opozicije koja bi im skakala i javljala se za replike, po Poslovniku i tome slično? Oni tamo ništa ne rade, to je suština priče. Nije stvar opozicije ... [[Isključen mikrofon.]]
Hvala. Reč ima gospodin Batić.
Naravno da ja znam da je to na dnevnom redu, ali je tragično da je to dvanaesta tačka dnevnog reda. Mi već kasnimo. Nisam siguran da je to što vi predviđate u ime Vlade, vi ste postali, gospodine Aligrudiću, u međuvremenu portparol Vlade, a ne znam kako sam ja to član vladajuće koalicije i ko je jedan od najžešćih kritičara vladajuće koalicije, dakle, sa ovim se već kasni. Pitanje je kad će se stići na dnevni red, kad će se glasati, imajući u vidu da se ne radi za Svetog Nikolu, da već nailazi katolički Božić i da već kasnimo, onda treba ukaz predsednika, onda treba da objavi u "Službenom glasniku" i tek onda da stupi na snagu. Prema tome, izrazio sam opravdanu bojazan, ali moje pitanje nije samo produženja važnosti starih putnih isprava, starih pasoša SRJ, nego i to – kojim tempom će građani biti u prilici da dobiju nove pasoše, pasoše Republike Srbije, da se više ne brukamo na granicama pojavljujući se sa pasošima države koje više nema, jer je to, priznaćete, ispod svakog dostojanstva. Naravno, Vladi koju ste vi predstavljali i koja je bila poslednji čuvar nekakve Jugoslavije, koje više nema, to nije smetalo, njoj je to čak imponovalo. Ona se intimno, verovatno, nada da će se opet uspostaviti nekakva Jugoslavija pa je dobro što imamo te stare pasoše. Dakle, to je suština mog pitanja. Ali da iskoristim ovo vreme i da postavim, u skladu sa čl. 225. i 226. Poslovnika, još dva pitanja Republičkom tužiocu: Kada će se razrešiti slučaj "Topčider"? Zašto Tužilaštvo direktno opstruira utvrđivanje istine o pogibiji dvojice gardista? Druga stvar, zašto Tužilaštvo opstruira utvrđivanje istine u slučaju ubistva Dade Vujasinović? Ja ću vam odgovoriti, iza i jednog i drugog ubistva stoje tajne službe i to je odgovor unapred na pitanje zašto tužilaštvo ćuti. Čak, ima identičnog rukopisa pojedinaca u ta dva tragična događaja. Hvala.
Reč ima gospodin Miloš Aligrudić.
Gospodine Batiću, nije neobično da se bilo ko od nas javi da bude portparol vladajuće koalicije, kad su oni –''ni kme, ni be''. Šta god da ih pitamo, oni ni na šta ne odgovaraju. Postavljamo im pitanje šta je sa izvršenjem, kad je reč o Trezoru, budžeta za prošlu godinu i nema odgovora na pitanje. Postavljamo im tri ili četiri pitanja iz te oblasti, da bismo se lakše pripremi za rad po budžetu, ili lakše pripremili amandmane i nema odgovora na ta pitanja. Šta god da ih pitamo ne postoji odgovor. Ovo što ste vi sada pitali neće naići ni na kakav odgovor, prosto zbog toga što ljudi nisu tako nastrojeni, oni nemaju odgovor ni na kakva pitanja. Naravno, niko nije njihov portparol, ali neki put čovek prosto oseća potrebu da izađe i da kaže nešto u njihovo ime, pa istine radi, reda radi, da ne bi ostalo neodgovoreno jer oni ni za to nisu sposobni, a kamoli za bilo šta drugo. Čisto da ne bi bilo između vas i mene nesporazuma, inače, što se tiče ovoga što vi pitate, nemam ništa protiv, možete ceo dan, nije problem.
Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Gordana Pop-Lazić podnela je amandman na član 3. Predloga zakona, tako da se u članu 3. reči "mala i srednja pravna lica" zamenjuju rečima – "pravna lica". Stav SRS je da u skladu sa članom 84. i članom 86. Ustava Republike Srbije u ovom zakonu o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita mora da se izjednači pravni status i fizičkih lica i svih pravnih lica, i da nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije da se vrši diskriminacija pravnih lica na mala, srednja i na ona pravna lica koja to nisu. Na kraju krajeva, Ustav Republike Srbije po ovom pitanju je sasvim jasan. Član 84. stav 1. Ustava Republike Srbije kaže da svi imaju jednak pravni položaj na tržištu. Poslednji stav ovog člana kaže da su strana lica izjednačena na tržištu sa domaćim. U članu 86. Ustava Republike Srbije kaže se da se jemče privatna, zadružna i javna svojina i da svi oblici svojine imaju jednaku pravnu zaštitu. Narodni poslanici SRS smatraju, da ovo što piše i u članu 1, i članu 2. i u članu 3. Predloga zakona, nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Zanimljivo je pogledati da je Vlada Srbije u obrazloženju zašto ne prihvata amandmane narodnih poslanika Milorada Buhe, Vjerice Radete, Dejana Mirovića i Gordane Pop-Lazić dala potpuno istovetno objašnjenje. Pri tom, neke delove ovog objašnjenja ja, pored najbolje volje, ne mogu da razumem. Konkretno, gospođo ministar, rekli ste u obrazloženju zašto ne prihvatate ova četiri amandmana, između ostalog i ovo: "Republika Srbija stoji na stanovištu da je u uslovima prisutne krize na finansijskom tržištu neophodno pored fizičkih lica, zaštiti i navedene privredne subjekte, jer bi oni u takvim okolnostima mogli pretrpeti najveću štetu." Nije mi jasno, gospođo ministar, otkud vam pravo da vi Vladu Srbije poistovećujete sa Republikom Srbijom? Gde to piše? Ko je to utvrdio da Republika Srbija stoji na stanovištu itd?! Valjda, Vlada Republike Srbije stoji na stanovištu. Vlada Srbije je samo jedan državni organ Republike Srbije, kao što je to i Narodna skupština Republike Srbije. Valjda su i poslanici koji sede u ovoj skupštini, i poslanici vladajućih partija i poslanici opozicionih partija, neka Republika Srbije. Otkud to da je samo Vlada isto što i Republika Srbija? Da vi kažete – Republika Srbija stoji na stanovištu da treba uraditi ovo ili ono. Valjda Vlada Republike Srbije. Ne znam iz kog člana Ustava Srbije izvlačite potpunu paralelu između države i jednog državnog organa. Nesporno je da Vlada Srbije ima pravo da vodi određenu politiku. Možete da kažete – Vlada Srbije smatra ovo ili ono, ali da kažete, vi kao Vlada, da Republika Srbija ima politiku u ovoj ili onoj oblasti, zaista je skandalozno. Ne znam da li ste pročitali, gospođo ministar, objašnjenje zašto ne prihvatate ove amandmane, ali pogledajte. Pozvali smo se, između ostalog, na član 84. Ustava Republike Srbije. Podnaslov iznad člana 84. glasi ovako: "Položaj na tržištu." Kaže se da svi imaju jednak pravni položaj na tržištu. I vi sami u obrazloženju Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita na više mesta pominjete reč – tržište. Recimo, u Razlozima za donošenje zakona po hitnom postupku: "Razlozi za donošenje ovog zakona po hitnom postupku, saglasno članu 161. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, proizilaze...". Samo jedna mala digresija, ne kaže se – proizilaze, nego –''proizlaze'', vi na vrata ne ''izilazite'', nego ''izlazite'', "... iz sagledavanja aktuelnih problema na finansijskom tržištu..." (gospođo ministar, molim vas, imaćete vremena da pričate sa svojim kolegom, ali obratite pažnju) "... iz sagledavanja aktuelnih problema na finansijskom tržištu...", nesporno je da smo mi na terenu finansijskog tržišta, "... i neophodnosti adekvatnijeg uređenja uslova i načina poslovanja svih učesnika na tržištu, kao i usled psihološkim faktorima izazvane potrebe obezbeđenja sigurnosti ulagača i prilagođavanja sistemu osiguranja depozita u zemljama u okruženju i zemljama Evropske unije." Slušajte kako glasi genijalno objašnjenje Vlade Srbije: "Osim toga, pozivanje na čl. 84. i 86. Ustava Republike Srbije,na koje se narodni poslanik poziva u svom obrazloženju, nije adekvatno, s obzirom da navedeni članovi Ustava Republike Srbije uređuju pravni položaj na tržištu, odnosno ravnopravnost svih oblika svojine." Gospođo ministar, ne znam o čemu mi govorimo. Šta su banke? Da se bavimo azbukom finansijskog prava i finansijskog poslovanja. Banke su institucije koje trguju novcem. Je l' tako? Gde god ima neke trgovine, postoji neko tržište. Sasvim je logično da se onda narodni poslanici pozivaju na članove Ustava koji propisuju da svi imaju jednak pravni položaj na tržištu. Kad se kaže – ''svi'', misli se na sve pravne subjekte. Ko su pravni subjekti? Ne samo u Republici Srbiji, svuda u svetu. Fizička i pravna lica. Ako Ustav kaže – svi imaju jednak pravni položaj na tržištu, na svakom tržištu, između ostalog, i na finansijskom tržištu, na bankarskom tržištu, sasvim je logično da se u jednak pravni položaj stavljaju fizička lica i sva pravna lica, da ne bude bilo kakve diskriminacije među pravnim licima. Kažete – ne sva pravna lica, nego samo ''mala'' i ''srednja''. Ustav ne kaže tako, ne kaže Ustav – fizička lica, mala i srednja pravna lica imaju jednak pravni položaj na tržištu, a ostali, oni imaju neki specifičan položaj koji će se urediti nekim zakonom, nekim drugim propisom. Ne, nego kaže – ''svi''! U svakom pravnom sistemu pravni subjekti su fizička i pravna lica. Ako Ustav kaže – svi, zaista ne razumem gde ste pronašli osnov da pravite razliku kod pravnih lica na ''mala i na srednja pravna lica''. Gospođo ministar, hteo bih da kažem nekoliko rečenica o ovoj čuvenoj poruci koju nam upućuje Vlada Srbije, da građani, usled velike svetske finansijske krize, treba da stežu kaiš. Svaki dan možemo da čujemo od pojedinih ministara u Vladi Srbije kako građani da stežu kaiš, pa, između ostalog, i na primeru samih ministara. Kao što ste čuli od gospođe Vjerice Radete, neki gase svetlo kad izlaze iz stana. Malopre sam čitao u nekim novinama da gospodin Radovan Jelašić ne kupuje, on, njegova supruga i njegova deca, firmiranu garderobu, jer je to, kaže, malograđanski, ne voze se u skupocenim automobilima, voze male automobile koji malo troše itd. Znači, to je recept kako građani treba da stežu kaiš. Ako hoćete, gospođo ministar, vi lično i vaša Vlada u kojoj sedite, da odgovorite zahtevima vremena u kojem živimo, vreme u kojem živimo je teško, vreme krize na evropskom nivou, na svetskom nivou i ta kriza polako ali sigurno, nažalost, zapljuskuje i Republiku Srbiju, šta je trebalo da uradite ako zaista hoćete da stežete kaiš. Ovo što vi pričate da gasite svetlo kad izlazite iz stana, da vam bojler u kupatilu ne gori ceo dan itd, to su priče za malu decu – šta je trebalo da uradite vi, kao odgovorni ministri i kao ljudi koji vode Vladu Republike Srbije, da ste mene pitali ili da ste pitali SRS, da ste pitali svakog čoveka koji zna šta je domaćinsko poslovanje? Nemate samo vi decu, imam i ja decu i znam kako je voditi jedno domaćinstvo. Šta je trebalo da vi uradite, ako hoćete da budete stvarno domaćinska Vlada? Da u Narodnu skupštinu Republike Srbije, između ostalog, uneste Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, da smanjite broj ministarstava. Tako se steže kaiš, gospodo ministri, ne tako što se građanima poručuje – nemojte da kupujete šporete, nemojte da nosite firmiranu garderobu. Ko od ovih ljudi koji su protestovali ovih dana ispred Vlade Srbije i ispred Narodne skupštine nosi firmiranu garderobu?! Vi se smejete tim ljudima u lice. Država treba da steže kaiš, gospođo ministre. Smanjite broj ministarstava. Šta će vam 24 ministarstva u Republici Srbiji?! Samo da vas podsetim, od 1862. godine, kada je donet prvi Zakon o ustrojstvu centralne državne uprave pod knezom Mihajlom, pa do 1918. godine, u vreme najvećeg procvata srpske države, političkog, ekonomskog, kulturnog, vojnog, Srbija je imala, gospođo ministar, sedam ministarstava. Nisu se svaki put formirala nova ministarstva kad god se formirala nova vlada, kao što vi sada radite, pa pre nego što se formira vlada vi stavite na dnevni red Skupštine zakon o ministarstvima. Pa svaka vlada ima različit broj ministarstava. U jednoj dobro uređenoj državi, kakva je nekada bila Srbija, nije se broj ministarstava menjao svake godine. Tada je Srbija znala kako se steže kaiš. Ne izmišljaju se svake godine nova ministarstva. Morali ste da unesete u skupštinsku proceduru Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima ili da predložite potpuno novi zakon o ministarstvima, da smanjite broj ministarstava. Morate da kažete vašim kolegama u Vladi Srbije, šta će im po 10 i 15 raznih savetnika, državnih sekretara, pomoćnika ministara itd.? Ispada da u ovoj vladi, koja poručuje građanima da stežu kaiš, niko ništa ne radi, nego svi jedni druge savetuju. Ne znam o čemu se savetujete. Dalje, na naše oči se stvara, ponavljam po ko zna koji put i SRS na to neprestano ukazuje, u vreme kada se navodno ruše granice u Evropi, kada nema granica, kada se putuje slobodno od Velike Britanije do Grčke, neko na Savi i Dunavu pravi granicu između tzv. uže Srbije i Vojvodine. Da li znate, gospođo ministar, koliko ima pokrajinskih sekretarijata u toj vašoj demokratskoj, evropskoj i ko zna kakvoj sve ne Vojvođanskoj vladi, koju vodi Bojan Pajtić? Znate li koliko ima pokrajinskih sekretarijata? Koliko ima raznih zamenika? Koliko ima raznih pomoćnika? Koliko ima raznih pametnjakovića koji ne rade ništa, sem što prodaju maglu da će građani Vojvodine živeti bolje kada se odvoje od ostatka Srbije?! Izdvajamo silna sredstva iz budžeta Republike Srbije, po Ustavu, za budžet AP Vojvodine. Ovde ima mnogo narodnih poslanika iz Vojvodine. Pitajte ih – da li građani Vojvodine bolje žive zato što imaju šesnaest pokrajinskih sekretarijata, zato što postoji silna pokrajinska administracija? Umesto da se taj novac iz budžeta Srbije odvaja za potrebe građana Vojvodine, za potrebe privrede u Vojvodini, za potrebe ove naše jadne i rasturene poljoprivrede, koju ste doveli do prosjačkog štapa, vi finansirate novosadske mangupe koji ništa u životu drugo nisu radili, nego se, što bi rekao jedan bivši ministar, bavili politikom od najranijeg detinjstva. Zato služi budžet Republike Srbije. Gospodo ministri i vi gospođo Dragutinović, ako hoćete da se steže kaiš krenite od vas samih. Lako je stezati kaiš siromašnom čoveku koji je gladan i žedan, koji je željan svega. Stežite kaiš onima koji imaju, pa kada stegnete kaiš onima koji imaju, lako ćemo mi sa onima koji nemaju ništa. Onda i taj koji nema ništa imaće nešto. Ovako, država je sve deblja i deblja, a narod je sve siromašniji i siromašniji. Verujte mi, gospođo Dragutinović, to je najbolji dokaz, najbolji indikator, da sa ovom vladom, zaista, ozbiljno nešto nije u redu. [[Aplauz.]]
Hvala gospodine Martinoviću. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, gospođa Pop-Lazić je u članu 3. ovog zakona o osiguranju depozita podnela amandman, gde je predvidela da se umesto reči "mala i srednja pravna lica" stave reči "pravna lica". O čemu se radi? Verovatno je gospođa Pop-Lazić čitala Ustav i videla da ta ustavna kategorija "mala i srednja pravna lica" u Ustavu ne postoji. O tome nam govore čl. 83. i 84 Ustava. Gde ste vi našli u Ustavu da postoje "mala i srednja pravna lica"? Hajde da umesto tih prideva, recimo, stavimo imenice, pa da budu recimo "žuta i crvena pravna lica". Hajde da stavimo da budu građani veliki, kao što je direktorka Centralnog registra, čija je plata 14 hiljada evra ili Bojan Krišto, i da oni budu velika pravna lica ili veliki građani, pa srednja lica koja imaju, recimo, 300-400 hiljada, pa mala pravna lica koja imaju platu od 100 hiljada, pa se onda dolazi do onog najmanjeg pravnog lica koje se zove gladni narod. Kada je reč o ovom zakonu DSS je pre dva meseca podnela jedan zakon koji se odnosi na osiguranje depozita. Šta je Vlada uradila? Bacila ga je sa stola i rekla – ne, to ne treba, jer ne postoji kriza. Onda smo čuli od pojedinih predstavnika Vlade kako je kriza nama dobrodošla, kako će Srbija da profitira iz te svetske ekonomske krize. Ceo svet leže i ustaje sa brigom kako prebroditi ekonomsku krizu, a zvaničnici naše Vlade kažu kako je nama kriza dobrodošla i kako će Srbija da profitira iz toga. Dakle, vrlo, vrlo interesantna stvar. Kada govorimo o svemu tome prosto je prilika da se osvrnemo i na neke stvari koje se dešavaju u ovoj državi, a da bismo mogli da se osvrnemo na to valja poći od nečega što je bazni dokument. Bazni dokument se zove ekspoze predsednika Vlade, gospodina Mirka Cvetkovića. Tu ste imali šest tačaka, a četvrta tačka je jačanje socijalne odgovornosti Vlade. Sve poslaničke grupe, a nadam se da ste i vi, gospođo ministre, dobili pismo Saveza samostalnih sindikata Srbije, od 12.12.2008. godine, odnosi se na jedan dokument, na potpisivanje proširenog dejstva Opšteg kolektivnog ugovora. Na šta se odnosi taj ugovor? Na pomoć zaposlenima u visini od 15% od prosečne lične plate, a njih ima otprilike dva miliona u Srbiji i isplaćivanje jednokratne pomoći od 85% prosečne plate u Srbiji, na ime regresa i toplog obroka. Kada to sve sračunamo to izađe oko dve milijarde evra. Kada smo govorili o rebalansu budžeta ovo pitanje sam postavio, jer se pojavila sumnja da tih para nema. Pitao sam vas – da li imate te pare da isplatite? Nemamo! Ministar potpiše taj ugovor sa sindikatima o proširenom dejstvu, kaže ljudima – biće vam isplaćeno po tom proširenom ugovoru, a vi kažete – nema para. I šta sada da radimo? Ko je napravio problem? Opozicija napravila problem?! Opozicija je obećala?! Opozicija koči evropske integracije, ne da raspravu u Skupštini?! Mi podnesemo zakon, a zakon se ne razmatra. Mi kažemo da ne postoje realne okolnosti u vezi proširenog Kolektivnog ugovora, ministar potpiše, a mi vas sada pitamo – imate li pare, a vi kažete da nemate pare. Je l' tako, gospodine Ćiriću, rekli ste – nema para. To ćete vi objasniti građanima Srbije. To je lepo potpisano 6. novembra 2008. godine. Prošireno dejstvo Opšteg kolektivnog ugovora se odnosi na sve poslodavce u Srbiji. Šta će sada poslodavci da rade u Srbiji, kada nema tih para? Kako da reše taj problem? Pa, rešavaju, evo već desetak hiljada ljudi je otpušeno, pa ćemo sledeće godine da otpustimo još pedesetak, sto hiljada ili možda i više, pa nećemo imati toliki broj zaposlenih, pa neće moći da se primeni prošireno dejstvo Opšteg kolektivnog ugovora, eto, rešen problem. Socijalno odgovorna Vlada rešila problem! Socijalno odgovorna Vlada hoće jednostrano da primeni Prelazni trgovinski sporazum. Da li tu postoje neka šteta za državu? Svi ekonomisti kažu biće štete od, nekih, 300 miliona evra. Neće biti para u budžetu. A kako ćemo da rešimo, da nadoknadimo taj manjak? Tako što će akcize, tako što će porezi, tako što će struja da ode gore, pa osnovne životne namirnice, poskupela je registracija vozila 20%, a vi ste rekli da će biti ko zna kolika za one kategorije preko 3 hiljade kubika, itd. Znači, šta je to? Socijalno odgovorna Vlada zavlači ruku u ionako već prazan džep polugladnog stanovništva, ne bi li nadoknadila i taj manjak u državnoj kasi zbog jednostrane primene Prelaznog trgovinskog sporazuma. Pa vi divno radite, prosto, čovek onako kada izađe na ulicu čuje opšti jauk i kuknjavu, i paniku zbog socijalno odgovornog rada Vlade Republike Srbije! Ko zna koliko smo mi pitanja vama ovde postavljali? Rok za odgovor na postavljeno pitanje je bio osam dana, prođe i po mesec dana, a nikakvog odgovora nema. A, zašto ga nema? Zato što nemate odgovor, ili ga ne znate. Pokazao sam na primeru ovog zakona o depozitima. Objasnite vi nekome ko čita zakone gde ste vi našli mala i srednja pravna lica. Gde to piše u Ustavu? U kom to zakonu piše? Zašto ne pročitate prvo osnovne akte, kapitalni zakon kako određuje određene stvari, pa da tek onda uđete u proceduru pisanja i donošenja zakona? Istovremeno, kada vam se dostave zakoni, kada se upozorite na određenu vrstu problema za vas ti zakoni ne važe i ne postoje. Šta radite sa njima? Bacite ih, je li? Mi smo i predsednici skupštine dostavljali određene zahteve i zakone, ja sam raspravljao o važnim temama, bitnim za državu i za narod, pa smo dobili odgovor – pa, taj zakon nije bio kada sam ja postavljena da budem predsednica Skupštine. Pa smo pitali šta ste uradili sa tim predlogom, je li to bačeno, je li problem rešen? Pa, nije rešen problem! Niz pitanja, stotine, nijednog odgovora, bar ne suvislog. A onda čujemo od šefa Poslaničke grupe Za evropsku Srbiju, kada izađe za govornicu, kako kaže da opozicija blokira rad Skupštine, jer važni zakoni, a jesu važni, ne mogu da dođu na red, o njima se ne raspravlja, a oni su od interesa za građane Republike Srbije. Kad god se postavi jedan problem o kome treba ozbiljno raspravljati uvek neko napravi toliku galamu u ovoj državi, digne toliku prašinu o nekim nevažnim stvarima, da se ne raspravlja o onome što je bitno za ovaj narod. Lepo smo čuli od predsednika Vlade, i ja ću ponoviti, šest tačaka. Dakle, ponesite jednom sa sobom taj ekspoze pa vidite šta je čovek rekao: opredeljenje za evropsku budućnost Srbije, neprihvatanje nezavisnosti Autonomne pokrajine Kosovo i Metohija, neophodnost jačanja ekonomije, jačanje socijalne odgovornosti Vlade, pooštravanje borbe protiv kriminala i korupcije, poštovanje međunarodnog prava. Šta ste vi ispunili od tih šest tačaka? Nijednu! Od svih šest tačaka, ma, ni pedalj, ni santimetar. Jačanje ekonomije. Kako ste ojačali ekonomiju? Tako što je otpušteno desetak hiljada ljudi u Srbiji. Zar je to jačanje ekonomije?! Jeste li ojačali ekonomiju time što ste doveli ''Fijat'', a ''Fijat'' otpušta radnike? Jeste li sačuvali nezavisnost Kosova i Metohije?! Doveli ste Euleks. Pa, je l' čitate vi, je l' pratite vi šta govore strani zvaničnici o misiji Euleks? Koja je to jedna od ovih šest tačaka gde ste vi napravili bilo kakav ozbiljan pomak? Nijedna! Dakle, svaki dan sa vama je, za ovaj narod i za ovu državu, gubitak vremena. Svaki dan i svaki sat sa vama je put u siromaštvo, u beznađe. Kada se u jednoj državi desi takva vrsta skandala, a tih skandala je bilo nekoliko u poslednjih dvadesetak dana, taj ministar izađe pa podnese ostavku, pa kabinet onda razmišlja da li će cela Vlada da padne ili neće, a po svoj prilici i po svoj logici i treba da padne Vlada, jer je neodgovorna, jer je neozbiljna. Izmislili ste paket zakona o pravosuđu, a imamo neke zakone koji čekaju, kao što je vizni režim, mi govorimo o setu pravosudnih zakona koji će da se primene od 1. januara 2010. godine, a nismo rešili problem pasoša, po hitnom postupku. Raspravljamo već deset dana o tome i kompletno izlaze poslanici opozicije i pozicije i govore – zakon ne valja, povucite ga i ne valja Predlog za Visoki savet sudstva. Mi se time bavimo deset dana, gubimo vreme na tome, a ima važnijih zakona, onda izađete i kažete opozicija je kočila Skupštinu. Kako vas nije sramota da to govorite? Ko gubi vreme na nekim nevažnim stvarima? Pa, nemušta većina. To je razlog zbog čega to ne može više da opstane. To je razlog, zato što jedanaest stranaka ne može da vodi ovu državu, zato što je rezultat jedne takve koalicije namirivanja ličnih interesa, a to smo pokazali ko zna koliko puta na ko zna koliko primera. Evo, sačekaćemo da se povede pitanje poverenja Vladi. Sačekaćemo, gospođo ministre, i ovaj novi budžet. Videćete koliko ima tu nelogičnih stvari. I sve ćemo argumentovano to iznositi. Ali, da ne bude kao sa rebalansom, kada vam budemo ukazali na neke stvari u budžetu, ne želimo da dobijemo odgovore koji nemaju veze sa tom materijom. To su ta pitanja koja mi vama svakodnevno postavljamo, a na koja vi nemate odgovor. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Hvala vama. Na član 4. amandman je podne narodni poslanik Arsen Đurić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik gospodin Miroslav Petković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo Dragutinović, niste poslušali moj predlog od pre nekoliko dana, državni sekretar gospodin Ilić i dalje sedi pored vas. U decembru mesecu mi smo u ovoj skupštini došli u poziciju da raspravljamo o prvoj meri Vlade Republike Srbije za suzbijanje ekonomske krize. Da vas podsetim, i narodne poslanike i građane Srbije, da je DSS pokrenula ovu temu još prilikom načelne rasprave o rebalansu budžeta. Naime, od svih onih najavljenih mera, mi smo dobili neke predloge, ali pitanje je kada će se oni naći na dnevnom redu. Podsetiću vas da je najavljeno i ukidanje poreza na štedne uloge, ukidanje poreza na kapitalnu dobit, ukidanje poreza na prenos apsolutnih prava i još niz mera, ali o tome očigledno da u ovoj godini mi nećemo raspravljati. U međuvremenu, prekršen je Zakon o budžetskom sistemu. Danas je 15. decembar, trebalo je danas da usvajamo budžet Republike Srbije za 2009. godinu. Nakon tri nedelje pregovora sa MMF, prilikom kojih ste čuli sve primedbe koje su vam iznosili poslanici DSS i poslanici opozicionih stranaka, dobili smo pre neki dan informaciju da će MMF raspravljati o predloženom sporazumu tek polovinom januara meseca. U međuvremenu, mere je preduzimala samo NBS, na taj način što je pokušavala da održi vrednost dinara i što je samo u novembru mesecu više od 400 miliona evra prodato na međubankarskom tržištu. Prema nekim podacima, u toku ove godine je više od milijardu evra iskorišćeno u tu svrhu. Ali, idemo redom. Poslanici DSS su 8. oktobra 2008. godine podneli Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju depozita. U tom predlogu smo predložili da se ovaj osigurani iznos sa 3 hiljade evra podigne na 20 hiljada evra. Pri tom smo imali u vidu da je praksa u zemljama EU bila da taj iznos bude 20 hiljada. Nakon početka ekonomske krize, mnoge zemlje su taj iznos podigle na 50 hiljada evra, neke zemlje su, poput Nemačke, stavile neograničen taj depozit. Imali smo u vidu mogućnosti koje naša država može da ispuni i sa kojim iznosom može da garantuje sve štedne uloge onih ljudi koji imaju uloge u bankama. Podsetiću vas još jednom, 9. oktobra je održana sednica skupštinskog Odbora za finansije, gde su poslanici DSS na najstrašnije mogući način optuženi da šire paniku, unose nemir među građane Srbije i da nema opravdanja za povećanje osiguranog depozita, da nije sprovedena pravna analiza, da taj iznos nije onaj koji bi trebalo, praktično, da garantuje. Čuli smo procente, čuli smo podatke, čuli smo da je to samo lepa priča i da je to, praktično, čista demagogija. Ono što zovem naknadnom pameću, setio se premijer Srbije gospodin Mirko Cvetković 20. oktobra, kada je na konferenciji za novinare izneo prvi put da će iznos od 3 hiljade evra biti povećan na 50 hiljada evra po jednom ulogu i da će privremeno ukinuti porez na štedne uloge. Gospodin Cvetković je tom prilikom najavio da će biti razmatrano povećanje osiguranog štednog uloga i na 100 hiljada evra, ukoliko bude potrebe za tim. Takođe je najavio da će biti ukinut porez na kapitalnu dobit, kao i porez na prenos apsolutnih prava. Možda smo prespavali, ali siguran sam da u "Službenom glasniku RS" nijedna od ovih predloženih mera nije objavljena. Takođe, tom prilikom su najavljena i povećanja akciza na gorivo za 4 dinara po litru. Nakon toga, DSS već 31. oktobra daje predlog da Narodna skupština formira komisiju za praćenje svetske ekonomske krize i preduzimanje mera u cilju ublažavanja negativnih uticaja na ekonomiju i privredu Republike Srbije. Podsećam vas da je i MMF izneo istovetan predlog. Naime, mi smo ovom odlukom hteli da predložimo da se u ovu komisiju biraju predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, predsednik Vlade Republike Srbije, ministar finansija u Vladi Republike Srbije, guverner NBS, predsednik Komisije za hartije od vrednosti, po jedan predstavnik svake poslaničke grupe u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Znači, trebalo je da svi oni funkcioneri i sva ona odgovorna lica mesecima provode svoje radno vreme i u ovoj Narodnoj skupštini i na odborima za finansije, da raspravljamo o ovim problemima i da pokušamo da nađemo rešenje. Očigledno, nismo imali razumevanja za to. Usledio je, nakon toga, poziv predsednika Vlade gospodina Cvetkovića opozicionim poslaničkim grupama da se obave neki razgovori. Koliko je meni poznato, kafa ili čaj koji su popijeni na tim razgovorima, nisu dali nikakve rezultate, građanima Srbije nije ništa bolje, jer sve one sugestije koje su, pre svega, poslanici DSS iznosili ovde, nisu uvažene. Niste dozvolili formiranje ove komisije, tako da smo mi pokušali, u formi poslaničkih pitanja, koja smo pismenim putem dostavili početkom ovog meseca, da dobijemo odgovore na najznačajnije teme koje su, pre svega, vezane i za usvajanje budžeta za 2009. godinu, ali i za mnoge mere koje je trebalo da budu već usvojene u ovoj skupštini. Nažalost, danas je 15. decembar, dan kada je trebalo da se glasa o budžetu Republike Srbije, a ove mere još uvek nisu predložene i od toga nemamo ništa, nemamo nikakvu povratnu informaciju, tako da insistiramo da pre rasprave o budžetu dobijemo odgovore na naša poslanička pitanja, kako bismo mogli na adekvatan način da raspravljamo o svim ovim temama. Takođe, Poslanička grupa DSS podnela je niz zakonskih predloga, da bi se što pre reagovalo na to: zakon o porezu na dohodak građana, izmene i dopune Zakona o Narodnoj banci. Ništa od toga još uvek nije došlo na dnevni red, ali ima dana, i o tome ćemo razgovarati. Da vas podsetim, 14. novembra, znači pre mesec dana, počela je rasprava o ovom zakonu o kojem danas raspravljamo u pojedinostima. Tada je gospođa ministar Dijana Dragutinović rekla u svom uvodnom izlaganju da država mora da reaguje brzo, ali kako naš narod kaže "što je brzo, to je i kuso". Sve što smo uradili u ovom zakonu, praktično, jeste povratak poverenja, odnosno želja da se povrati poverenje, ukoliko je delimično to poverenje izgubljeno. Poverenje je sigurno izgubljeno, ali izgubljeno je i gotovo milijardu evra koje je uloženo da bi se to poverenje veštački kroz medije održalo. Nakon toga, imamo raspravu o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, koji ima devet članova, na koji je uloženo 12 amandmana, od kojih su tri prihvaćena. DSS je podnela amandman na član 4. Naime, ovim zakonom se predlaže upravo ono što smo predlagali 8. oktobra 2008. godine, da se osigurani iznos poveća sa 3 hiljade na 20 hiljada Vlada je, iako neopravdano, iako bez pokrića, utvrdila izmene i dopune Zakona, da se iznos poveća na 50 hiljada. Ono što stoji u članu 4, na koji smo podneli amandman, glasi: "Osigurani iznos utvrđen ovim zakonom, Vlada Republike Srbije može povećati po prethodno pribavljenom mišljenju Narodne banke Srbije o tome da je to povećanje neophodno radi očuvanja finansijske stabilnosti". To bi značilo i da se u nekim pregovorima između Vlade i NBS, bez odluke Narodne skupštine Republike Srbije, može menjati ovaj iznos. Smatramo da je to apsolutno nedopustivo. Ukoliko postoji potreba za ovim merama, to mora proći kroz Narodnu skupštinu i može biti doneto samo u formi zakona. Ono što je naša najveća primedba, koja vlada i kakva vlada treba da razmatra o povećanju osiguranog depozita? Videli smo pre neki dan, na zajedničkoj sednici dva odbora, da dva ministra pričaju potpuno različitu priču, kao da predstavljaju dve različite vlade, kao da predstavljaju dve različite države. Podsećam vas, ova vlada ima 25 ministarstava, jedno je bez portfelja, ova vlada ima 62 državna sekretara. Ne mogu dva ministra da se dogovore, a 62 državna sekretara će da sednu i da donesu mere za oporavak privrede u Srbiji. Ono što je ključno pitanje: iz kojih izvora, gospođo Dragutinović, naš narod kaže "go se ne skida", a ne samo "što je brzo, to je i kuso", jer ni za 50 hiljada evra nemate pokriće, bar ga nisam pronašao ni u Predlogu budžeta za 2009. godinu, ni u nekim drugim izvorima, u budžetu tih sredstava nema. Siguran sam da je ovo lepa priča za građane Srbije, ali ne daj bože ako se to desi, siguran sam da neće moći da budu ispunjeni ovi predlozi koji su uvršteni u ovaj zakon. Naime, ono što je još začuđujuće, prihvaćen je amandman iz jedne vladajuće stranke, kojim se rok smanjuje sa 90 na 30 dana. To je gospodin Senić podneo. Znači da bi banke trebalo u roku od 30 dana da ispune svoju zakonsku obavezu. Podržavam to, ukoliko neko izađe ovde i objasni mi iz kojih sredstava i na koji način će moći to u tako skraćenom roku da ispuni. Gospođo Dragutinović, još jednom vas podsećam, to sam rekao i u raspravi o rebalansu budžeta, danas je prilika da se iz ove bruke izvučete na dostojanstven način i da već danas podnesete ostavku na mesto ministra finansija, jer nakon rasprave o budžetu, verujte mi, neka vam je gospod Bog u pomoći. Hvala vam najlepše. [[Aplauz.]]
Po Poslovniku, reč ima gospodin Jovan Palalić, pa ako bude sve kako treba, gospodin Srboljub Živanović, po amandmanu.
Čl. 225. i 226. Poslovnika. Pitanje za predsednika Narodne skupštine, a objasniću zašto za predsednika Narodne skupštine. S obzirom na to da smo dobili informacije da je u Skupštini grada Beograda došlo do velikih problema i da je sednica prekinuta, jer je predsednik Skupštine, gospodin Belić, ponovo podneo ostavku, sećamo prošle godine, i nema ko da predsedava, a znamo kakve su posledice bile kada se to isto događalo 2007. godine, i kakvi su svi problemi bili u Narodnoj skupštini. Molim, ovom prilikom, predsednika Narodne skupštine da narodnim poslanicima da obaveštenje i da, naravno, skupštinska većina u gradu Beogradu poštuje zakon, kako opet Narodna skupština ovog puta, zato što je to bilo voljom vladajuće većine, ne bi došla u situaciju da raspravlja o nezakonitostima u Skupštini grada Beograda, i da nas opet neko ne optuži da opstruišemo skupštinu. Molim vas da učinite sve napore da se poštuju zakon i opšta akta Skupštine grada Beograda, da se tamo regularno nastavi rad, da ne bi Narodna skupština morala da raspravlja o problemima u Skupštini grada Beograda, a svi se sećamo u kojoj meri je to bio predmet rasprave u toku 2007. godine. Informacije kažu da u Skupštini grada Beograda ima velikih problema, da je u toku pauza i pitanje je kako će se sve to na kraju završiti. Apelujem ovde da se poštuje zakon i da se sve učini kako problemi u gradu Beogradu ponovo ne bi bili predmet rasprave u Narodnoj skupštini. Hvala. [[Aplauz.]]
Hvala vama. Vaše pitanje će svakako biti prosleđeno predsednici skupštine, čim dođe u Skupštinu. Reč ima gospodin Srboljub Živanović. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, poštovani građani Srbije, vidite kako Skupština i kako Vlada o vama misli. Misli, jer ako se setimo u predizbornoj kampanji kako je, da kažem, DS, nažalost, ova evropska DS, mislila o vama, i kako je sada, odjednom, postala i slepa i gluva – sve je zaboravila šta je obećala u predizbornoj kampanji. Obećala vam je jedno blagostanje, obećala vam je da nećete ostati bez posla, obećala vam je da ćete primati, oni koji budu radili, redovne plate, obećala je izvoz, obećala je da će se uvoziti samo ono što budemo morali da uvozimo, odnosno što ne budemo mogli da proizvedemo u našim fabrikama. Šta se u stvari desilo? Evo, i mi koji nismo ekonomisti ponekad se pitamo, a ovde su eksperti, pa oni verovatno mogu da daju određeni odgovor. Pitam, šta je sa dinarom, za ovih osam godina koliko je dinar devalvirao? Ako pogledate cene kakve su bile u odnosu na marku u to vreme, pre osam godina, a koliko je danas kada je evro, nemojte samo pričati o jednocifrenoj inflaciji, a ona je u stvari prevazišla trocifrenu, četvorocifrenu, pa možda je i 50% prešla devalvaciju svoje vrednosti. Ako pogledate, dame i gospodo, za ovih osam godina, koliko je ljudi ostalo bez posla. Sećate li se one lažne floskula određenih vaših ekonomista, eksperata, koji su govorili – što pre ostanete bez posla, onda ćete brže početi da radite. Pitam vas, da li su ti ljudi koji su ostali bez posla, preko milion, počeli da rade?! Pogledajte, iz meseca u mesec sve veći broj ljudi ostaje bez posla! Nemojte da lažno prikazujete, zbog čega stalno varate građane? A kada ova vaša nestabilna vlast počne da funkcioniše vi se okreće ka opoziciji gledajući u opoziciju kao jedini spas za ono što ste vi u predizbornoj kampanji obećali. Pogledajte, ako se samo osvrnete na nešto što je nekada bila budućnost ove Srbije, a to je naučnoistraživački rad, videćete na kom je on nivou sada? Na kojoj se stepenici danas nalaze ti ljudi iz nauke? Zbog čega se ne zapitate – gde su za ovih osam godina oni mladi ljudi koji su završili fakultete, gde se nalaze, gde su zaposleni? Nigde! Morali su da napuste. Zbog toga je onaj metod o belim šengen vizama jedinstven metod koji je primenjivala svaka režimska vlast kada nije bila u mogućnosti da obezbedi posao mladim ljudima ili građanima zemlje. I vi tome pribegavate, toj metodi, da biste mogli da ih pošaljete u beli svet. Ali, gde da ih pošaljete, kad ni u belom svetu više nema mogućnosti da bi ljudi mogli da zarade za sebe. To vam govorim, jer su mnogi od vas, većina, radili u neproizvodnim preduzećima. Pogledajte gde se danas nalaze ta proizvodna preduzeća. A neproizvodna preduzeća jesu javna preduzeća ili određene društvene institucije koje se ne bave proizvodnjom. Tu ste vi pokušali, u stvari, da zaposlite vaše političke istomišljenike, odnosno ljude kojima ste verovatno obećali određena zaposlenja i koji vam nešto znače u toj vašoj političkoj kampanji. Govorim u ime hiljade radnika, kojima su u predizbornoj kampanji...(Da li ja mogu da pričam?) (Predsedavajući: Izvinjavam se. Molim vas da se saslušamo.) ...predstavnici vlasti, a naročito G17 plus, dali mnoga razna obećanja. Sećate se, kako se onaj Mlađan Dinkić, na ovom poslednjem odboru i sučeljavanju između ministra privrede i ministra energetike gospodina Škundrića, uvaženog profesora, probudio posle osam godina. Probudio se posle osam godina, dame i gospodo, da kaže kako privatizacija ''Naftne industrije Srbije'' nije rentabilna! Pitam vas, kako se nije probudio da kaže za privatizaciju mnogih srpskih privrednih subjekata, firmi koje su proizvodile i koje su zapošljavale ovih milion radnika. Što se nije pokazao koliki je patriota kada je ''Sartid'' ukraden, i kada, i kako, i na koji način jedna od najprofitabilnijih i najnovijih fabrika u Evropi, a to je ''Fabrika belih limova'' u Šapcu, kako se tada nije probudio ''mlađani'' Mlađan Dinkić?! Nije, dame i gospodo, zato što je verovatno svih ovih osam godina spavao. Probudio se onda kada je trebalo uništiti privredne banke, uništiti one banke koje su stvorili mali, sitni, tako da ih nazovem, privrednici, zanatlije, a banke koje su bile likvidne, on ih je tada uništio, doveo ih je do ruba propasti i te male, sitne zanatlije. E; to je ono šta je učinio Mlađan Dinkić, i ne samo G17 plus, već i ova vladajuća koalicija DS, jer DS je svih ovih osam godina bila na vlasti. Pokušavala je nekad kao i da izađe iz vlasti, ali je indirektno ipak vladala ovom Srbijom. Dame i gospodo, pogledajte i zamislite se, kakav je danas život jednog običnog građanina. Kada jedan građanin ujutru ustane i treba da nahrani svoju decu – odakle i kako? Pa, to je u stvari ono o čemu treba da misli domaćin jedne kuće, a domaćin Srbije jeste Boris Tadić. On je i predsednik Republike i predsednik Vlade. On je u predizbornoj kampanji, zajedno sa Mlađanom Dinkićem i sa svima ostalima sa kojima je sada u koaliciji, govorio da će u ovoj zemlji, u ovoj napaćenoj Srbiji, ipak poteći med i mleko. Dame i gospodo, ako pogledate, još jednom vam kažem, gde je poljoprivreda, gde su ti veliki giganti koji su radili za poljoprivredu, kad kažem radili, koji su proizvodili te određene resurse, pa njih više nema. Pogledajte kako ste uništili one firme koje su proizvodile semensku robu, najkvalitetniju semensku robu u svetu, ašta je danas? Danas se na srpskom tržištu uništava ono što se vekovima stvaralo genetskim potencijalom u Srbiji, zbog boljitka, ali vi danas nećete to da priznate – taj naučnoistraživački rad koji je trebalo da se nađe na jednom većem stepenu svog razvoja i da se na njega više obrati pažnja, to je bilo ono zbog čega se Srbija nekada ponosila zato što je proizvodila velike stručnjake, stručnjake svetske klase. Vi znate gde se nekada nalazila ''Vinča'', a gde se danas nalazi, gde je ono sudbonosno s čime je Srbija raspolagala, ali uništenjem svega i svačega, uništenjem onog najvećeg, najjačeg, vi ste doprineli da je Srbija i srpski narod došao do prosjačkog štapa. Stalno u predizbornoj kampanji vi govorite kako je onaj prethodni period bio toliko težak, da je Srbija vrlo teško živela i da je onaj put kojim je Srbija išla vodio Srbiju u propast, navodno, samo je vi vodite u budućnost. I šta se na kraju desilo? Vi sada pokušavate setom određenih zakona, određenim transakcijama, da optužite opoziciju zbog čega se danas u Srbiji bolje ne živi, zato što opozicija Srbija vrši opstrukciju ovog najvećeg zakonodavnog tela. Ali, ovo zakonodavno telo, dame i gospodo, ono je samo na papiru. Srbijom vladaju tajkuni, Srbijom vladaju kriminalci, Srbijom vladaju oni koji su se obogatili na sumnjiv način, pa sada pokušavaju ili u ovom vremenu su pokušali da operu svoj novac. To je, dame i gospodo, danas prisutno u Srbiji. To je ono zbog čega treba da funkcioniše borba protiv korupcije i kriminala. Vi donesete sve te zakone kako to treba da funkcioniše, ali nijedan zakon ne nađe svoju implementaciju, vrlo brzo posle toga on se stavi u korpu, a zbog čega, pa zbog toga što pojedinci među vama treba da se nađu na udaru. Pogledajte ove ljude koji stoje ovde ispred predsedništva već nekoliko dana, na vetru, na ovoj košavi, na kiši, očekujući odgovor. To su ljudi koji su radili u tim "Robnim kućama", rekli su mi da je jedan i preminuo. Niko neće da izađe da im odgovori na postavljene zahteve, sigurno ti zahtevi nisu beznačajni. To je njihova borba za njihov opstanak. A Vlada ne misli, ministarstva uopšte ne misle na građane Srbije. Bitno vam je, dame i gospodo, kada dođe do raspodele mesta u ministarstvima, ko će i na koji način određena ministarstva da zauzme. Vidite kako se vi između vas preplićete, pa Rasim Ljajić hvata one velike heroje umesto da se okrene ka socijalnoj strukturi građana, da vidi kako u tim socijalnim institucijama žive deca koja su bez roditelja, kako i na koji način da li može da im se obezbedi hrana ili bolji uslovi života? Ne, njega interesuje da sačuva Vladu, njega interesuje da ono što je obećao tamo u Haškom tribunalu ili određenim haškim zlikovcima da im dostavi ili da im dopremi naše najveće heroje, a to je, i čini mi se, ono što je i glavni faktor ove vlade. Zapamtite da među ovih 12 hiljada ljudi, ima mnogo siromašnih. Kad pogledate sa juga pa prema severu Srbije gde su se ti veliki giganti nalazili, videćete koliko je siromaštvo danas pogodilo Srbiju. To vas uopšte ne interesuje, bitno je da mi ovde primamo lepe plate, bitno je da ovde primamo lepe dnevnice, bitno je da nam je klima, ne razmišljamo o onima koji treba preko ovog znoja i preko krvavog znoja da nam obezbede da može država, a verovatno i mi ovde da ih pljačkamo. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Narodni poslanik Meho Omerović reklamira povredu Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. U skladu sa članom 225. Poslovnika tražim dopunske informacije od predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, gospođe Slavice Đukić-Dejanović, o dešavanjima u SO Sjenica. Naime, jutros od 11 časova je u toku redovna sednica SO, na kojoj su oni koji su do juče predstavljali vladajuću koaliciju na sve moguće načine, na nelegitiman način, na način koji narušava bezbednost i odbornika i građana SO Sjenice, pokušali da spreče novouspostavljenu vladajuću koaliciju da normalno preuzme funkcionisanje SO Sjenica. Zato tražim od predsednice Parlamenta da od nadležnih državnih organa obezbedi, pre svega, nesmetano funkcionisanje lokalne samouprave Sjenica u skladu sa zakonom, a na prijatelje iz Stranke demokratske akcije i na G17 plus, koji su do jutros u 11 sati vršili vlast i činili vladajuću koaliciju, molim da ni na koji način ne utiču da se podgrejavaju strasti i da se čini nešto što može narušiti javni red i mir. Naime, apelujem još jedanput na one koji su izgubili vlast danas od 11 sati da ne čine ništa što može dovesti do remećenja javnog reda i mira. Imamo informacije da je jedan čovek povređen i zbog toga i koristim ovo svoje pravo, izvinjavam se, poštovane kolege narodni poslanici, što tražim intervenciju u skladu sa članom 225. predsednice Skupštine Republike Srbije da traži dodatne informacije. Podsetio bih da Sandžačka demokratska partija, od 11. maja, kada je bila opozicija u SO Sjenica, nije pravila nikakve probleme onima koji su činili vladajuću koaliciju i zato molim i apelujem na njih iako su izgubili vlast, nije vlast sve u životu, možda jednoga dana povrate vlast u Sjenici, u nekim drugim opštinama, od danas u 11 časova vladajuću koaliciju čine neke druge partije a ne SDA i G17, da obezbede normalno funkcionisanje SO Sjenica,. jer je to, pre svega, u interesu građana Sjenice i nadam se da je to jedini način da ne šaljemo ponovo lošu poruku ostalim lokalnim samoupravama. Zbog toga ova moja intervencija i još jednom izvinjenje svim kolegama poslanicima. Hvala vam.
Hvala vama. Vaš predlog i zahtev će biti prosleđen kabinetu predsednice Skupštine Republike Srbije odmah. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Pre nego što počnem konkretno da pričam o ovom amandmanu koji se odnosi na član 4. Predloga zakona, u uvodu moram da skrenem pažnju na ono što je jutros bila glavna tema, a to je ovaj pokušaj da se u isti koš statusno stave fizička i pravna lica. Zbog toga što je Vlada, praktično od prvog člana Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, ubacila termine "mala i srednja preduzeća", "mala i srednja pravna lica". Ona je izazvala jedan, ne samo pravnotehnički, nego čak i ustavni problem. Svrha ovog zakona o osiguranju depozita jeste da država garantuje štedne uloge i depozite fizičkih lica. Fizičko lice je građanin, jer građaninu pripada i suverenitet u Republici Srbiji. U početnom tekstu, ili tekstu Zakona koji danas važi, on se primenjuje samo u odnosu na depozite fizičkih lica kod banaka. To je dobro rešenje, jer, obaveza države, kao garanta, postoji prema građanima, prema fizičkim licima, a ne prema pravnim licima. Tako da ova priča, koja je jutros vođena oko toga – mala ili srednja preduzeća ili mala i srednja pravna lica, izvučeno iz onoga preduzeća, jeste potpuno neustavna kategorija za ovaj zakon. Znači, država garantuje samo tamo gde propisuje obavezu. Da biste to bolje shvatili, uzeću jedan primer, koji svi znate. Država propisuje obavezu obezbeđenja obaveznog penzijskog, invalidskog i zdravstvenog osiguranja. Tu je država garant. Ali, ona može biti garant samo prema fizičkim licima, prema građanima, prema onome što nosi suverenitet ove države. Pravno lice ne nosi suverenitet. Tu je početak i kraj priče. Međutim, zbog čega je ova tema interesantna? Šta je motivisalo Vladu da predloži da se ovaj zakon protegne, pored fizičkih lica i na još dve kategorije pravnih lica? Motivisalo ih je to što se menja osnovica, povećava se osnovica, prividno se stvaraju veće obaveze prema bankama, prividno se povećava fond osiguranja depozita i na taj način stvara fikcija o većoj garanciji i većem iznosu sredstava koja su obezbeđena. Ali, to je samo fikcija. Jer, način raspolaganja sredstava pravnih lica i način raspolaganja sredstava fizičkih lica je potpuno različit. Znači, odredba, i odredbe, gde se pored ili iza reči "fizičko lice" dodaje "pravno lice", u bilo kojoj varijanti, kao "malo i srednje", jeste duboko neustavna odredba. To je prva stvar koja bi morala da se zna. Druga stvar, koja se konkretno odnosi na član 4. Predloga zakona, jeste u tome što predlagač formulacijom člana 4. omogućava Vladi da menja osigurani iznos nezavisno od zakona. Da budem precizniji, ovde se traži promena zakonom tako što bi osigurani iznos bio do 50 hiljada evra, u dinarskoj protivvrednosti, itd. Član 4. daje mogućnost Vladi da to promeni. To ne sme zakonom da se radi. Vlada bi bila ovlašćena pod određenim uslovima koji liče na indeksaciju da menja iznos osiguranog iznosa. Ali, član 4. ne govori o indeksaciji, nego govori o nekim novim imaginarnim uslovima koji treba da se ispune, gde Vlada duboko zalazi u ono što je zakonodavna nadležnost. U tom pogledu je ispravan prethodni amandman Arsena Đurića, kojim je tražio da se član 4. briše. Znači, to je pravno ispravniji amandman od ovog amandmana koji ja obrazlažem, kojim se vrši svojevrsna inovacija šta bi to bilo finansijski rizik. Znači, to su neki okviri. Ovaj zakon bi imao smisla da je samo promenjen jedan član, gde je bilo 3 hiljade evra, da se stavilo 50 hiljada evra i nijedna druga intervencija više nije bila potrebna. Tu je početak i kraj ove priče. Međutim, gledajući ovaj predlog zakona i ovu inicijativu Vlade stičem utisak da mi radimo nepotreban posao. Prvo i osnovno, kod nas je toliko teško stanje da teže ne može biti. Vi se sećate da sam vrlo često odavde postavljao neka pitanja da mi Narodna banka Srbije odgovori šta je sa deviznim rezervama. Nekako sam došao do nekih podataka. Evo, radi javnosti, da pročitam podatke koje imam. "Devizne rezerve Narodne banke Srbije se sastoje od: 1) deviza koje se čuvaju na računima kod drugih centralnih banaka"...pre svega, tu se misli na Centralnu banku Nemačke i SAD, i možda još nekoliko centralnih banaka nekih velikih država,..."kao i kod prvoklasnih banaka u svetu. Ova devizna sredstva se čuvaju u vidu depozita''; (Pričamo o deviznim rezervama.) ''2) devize koje su uložene u državne obveznice najrazvijenijih zemalja u svetu...", to su, pre svega, Nemačka, SAD, Velika Britanija i Kanada. Naše devizne rezerve se nalaze u državnim obveznicama tih država. Te država sada imaju velikih problema na svom finansijskom tržištu,..."kao i obveznice koje izdaju međunarodne finansijske organizacije, Evropska banka za obnovu i razvoj, Svetska banka i druge međunarodne institucije bankarskog sistema; '' ''3) zlato". Manji deo se drži u zlatu, a ta količina se povećava otkupom zlatnih poluga iz domaće proizvodnje zlata. "4) devizne rezerve kao gotovina u stranoj valuti koje se čuvaju u Trezoru Narodne banke Srbije, a koja se može isplatiti bankama radi potreba stanovništva, kao što su: devizna štednja, menjački poslovi, i slično;'' ''5) specijalno obučena prava i rezervne pozicije kod MMF." To i nije toliko problematično. Čemu služe devizne rezerve kojima upravlja Narodna banka Srbije? 1) Izmirivanju obaveza Republike Srbije prema inostranim poveriocima, da ne ulazim u detalje. 2) Održavanje stabilnosti kursa dinara. Znači, stabilnost kursa dinara održava se intervencijom koju Narodna banka Srbije vrši na međubankarskom deviznom tržištu, a to je do sada, čini mi se, već preko 650 miliona evra, a cilj te intervencije jeste da se ublaže preterane devizne promene kursa dinara prema evru. Znači, da se očuva domaća valuta. 3) One služe za održavanje stabilnosti bankarskog sistema. Uopšte to ne mogu da shvatim. Mi imamo najsigurniji bankarski sistem. On je zasnovan na principu – ubijene su naše banke, došle su nove banke. Apelujem da se ovaj model primeni i u SAD, Velikoj Britaniji, gde grcaju od finansijskih problema. Jedva čekam da izvezemo Dinkića i Jelašića, svetski priznati stručnjaci, lideri. Dalje – i, služe za zaštitu od nepovoljnih uticaja međunarodnih finansijskih kriza. Ako uzmete u obzir kolike su naše devizne rezerve, mi smo apsolutno zaštićeni na papiru. Ali, što se tiče deviza, videli ste gde se one nalaze. Da ne bih trošio mnogo vremena, pošto o ovome mogu da pričam tri dana. Ovo je važno – ''Narodna banka Srbije upravlja deviznim rezervama'' kako oni to kažu, ''konzervativno, a naročito u uslovima svetske finansijske krize.'' To mi nije jasno. ''Najveći deo deviznih rezervi od oko 86% čuva se kod drugih centralnih banaka,'' Amerika, Nemačka, to je taj koncept, "i Amerika i Engleska biće zemlja proleterska", naše devize tamo, ''ili je investiran u državne hartije od vrednosti,'' a znate kako prolaze te hartije kod njih, ''ili u hartije od vrednosti međunarodnih finansijskih organizacija.'' Baš mi je neprijatno, odeNada, da čuje ove podatke, vrlo su značajni podaci za onu priču o pajserima kojima treba čuvati radna mesta. Šta da radim, pobeže mi Nada. ''Samo deo od oko 4% deviznih rezervi nalazi se na računima komercijalnih banaka prvoklasnog rejtinga, a koje nisu izložene riziku finansijske krize, dok je oko 10% rezervi u zlatu i efektivnom stranom novcu.'' Znači, situacija je jasna. Sa gledišta naslova i naziva banaka i mesta gde se nalaze naše državne rezerve – mi smo osigurani. Sa gledišta finansijskih problema u tim državama – mi smo pukli ko zvečka. To je sve rezultat jedne pogubne politike koja se vodi već osam godina u kontinuitetu, a samo se menjaju akteri, oni prvi, na listi koji sprovode ove mere. Za početak bih da vam skrenem pažnju na još nekoliko značajnih podataka. Zapamtite ovo građani Republike Srbije, podaci se odnose na period od 2001. do 2008. godine. Robni deficit po godinama iznosio je u milijardama evra, 2001 – 2,86 milijarde; 2002 – 3,73; 2003 –4,15; 2004 – 5,79; 2005 –4,83; 2006 – 5,36; 2007 – 7,07; 2008 – 6,9, to je za prvih deset meseci, iako se ubace ova dva meseca gde se planira još 1,5, a ako se to sve sabere po godinama, to je 42,19. Da vam skrenem pažnju, gospodine Iliću, 2001. godine kad ste preuzeli vlast, ne vi nego ovi vaši, realni sektori u 2001. učestvovali su u ukupnom bruto društvenom proizvodu sa 54,16%, dok je nerobni sektor učestvovao sa 45,84%. Godine 2006, pogledajte, kakva promena, realni sektor učestvuje sa 40,37%, a nerobni sektor skoro 60%. Dakle, za samo šest godina domaća robna proizvodnja je smanjena za četvrtinu, tačnije za 25,5%. Gasi se domaća proizvodnja, uvozi se roba i takva je i struktura budžeta, ukoliko nema uvoza, nema budžeta. To je ta cela priča. I, gde mi srljamo sa ovom vladom? Moram da obavestim simpatizere, članove i funkcionere Demokratske stranke, rekao sam vam pre nekoliko meseci, nemojte da se veselite kada mečka zaigra ispred nekih vrata, jer može meca da zaigra i ispred vaših vrata. Čini mi se da meca igra ispred vaših vrata, Kruševac, evo, Beograd, da ne ređam dalje. Ne likujem, odmah da vam kažem. Ta unutrašnja previranja, to je čisto unutrašnja stvar. Ako vam se ta unutrašnja previranja prevale ovde u pogledu mandata, uvek ćemo vas podržati da vratite mandate do vašeg broja koje ste dobili na izborima. Tu budite sigurni. Uvek ćemo vas podržati da se poštuje izborna volja građana, a na sledećim izborima šta bude neka bude. Ovo je samo radi principijelnosti. Ovo je samo radi toga da biste shvatili da se sa ove govornice izašlo 1.600, 1.200 puta, kako reče Nada, koliko se puta izašlo odavde, da bi vam se skrenula pažnja da loše vodite državu, da je vodite u pogrešnom smeru. Nadam se da ću u nekom od sledećih javljanja da vam ispričam i pričicu o tome koliko je ljudi izgubilo posao zahvaljujući tome kako vi ne znate da vodite politiku. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministre, 15. je decembar i umesto da čestitamo građanima Srbije novi budžet, mi moramo da konstatujemo da je Vlada Srbije prekršila Ustav. U svakoj normalnoj zemlji gde su ministri časni i pošteni, što se tiče ovakvog gesta, ministri podnose ostavku. U nekoliko navrata naši poslanici su vam o tome i pričali i rekli da je vreme, gospođo Dragutinović, da vi već podnesete ostavku, pošto nemamo budžet još dan-danas. Da podsetimo građane Srbije da je ovaj zakon o osiguranju depozita, tj. Nacrt zakona o osiguranju depozita DSS podnela još 8. oktobra. Taj zakon govori da DSS ide u susret problemima, a ne kao neke opozicione stranke samo da kritikuju, već mi želimo da rešavamo probleme građana. Naš Nacrta zakona govori o tome da se depozit poveća od 3 hiljade na 20 hiljada i to je ono što je realno, a država je predložila da to bude 50 hiljada evra. Zbog čega kažemo da je normalno i realno da bude 20 hiljada evra? Naime, imajući u vidu činjenice da su prethodne dve Vlade Vojislava Koštunice ostavile budžetske rezerve oko devet milijardi i trista, toliko se baratalo cifrom, ovoj vladi da ih baštini, kad uzmemo sve realno vidimo da u ovom trenutku kad bi deponenti iz banaka povukli sredstva svoje devizne štednje da bi država bila u deficitu oko 500 miliona dinara i zbog toga kažemo da je ova cifra od 20 hiljada evra izuzetno realna. Neke države u našem okruženju su ovim zakonom regulisale da država garantuje 50, 100 pa i više hiljada evra, međutim, s obzirom na to da smo mi jedna siromašna zemlja, naša vlada se opredelila na 50 hiljada evra što je u ovom trenutku izuzetno nerealno. Postavljali smo pitanje guverneru Narodne banke, gospodinu Jelašiću, kolike su sadašnje rezerve naše države, pričamo o deviznim rezervama, do dan-danas nismo dobili jedan ozbiljan, adekvatan odgovor. Mislim da i sam gospodin Jelašić nema tu pravu informaciju. Naime, država je ovih meseci da bi očuvala stabilnost dinara reagovala nekoliko puta, neki kažu oko 720 miliona evra, neki kažu i više, da bi očuvala stabilnost dinara. Poslanici DSS-a postavljali su nekoliko puta pitanje u vezi s tim i tražili da im se da odgovor na to pitanje, ali kao što rekoh, ni do dan-danas nemamo takvu informaciju. Poslanici DSS-a, su predložili da se oformi komisija koja bi pratila efekte svetske finansijske krize. I tada ste nam se, gospodine Iliću, podrugivali i govorili da to nije potrebno, kao i u onom trenutku kad smo predložili ovaj nacrt zakona, kada ste rekli da širimo propagandu u narodu i da nema razloga da se donosi ovakav zakon. Međutim, izgleda da su poslanici DSS-a bili u pravu. Ubuduće bi bilo dobro da slušate poslanike DSS-a, jer, kao što rekoh, oni idu u susret problemu i detektuju te probleme. Da bi se ovaj zakon održao, on mora da ima i neku svoju materijalnu logistiku. Naime, ovih dana smo čuli od ministra, odnosno od guvernera Narodne banke, gospodina Jelašića, da MMF neće dati Srbiji tih 520 miliona rezervi. Trebalo je bord direktora da zaseda na ''Nikoljdan'', 19. decembra, međutim, kako reče gospodin Jelašić, odlučio je da sastanak bude sredinom januara, i da se ta sredstva prolongiraju kako se ne bi dala Vladi Republike Srbije. Postavlja se pitanje zbog čega MMF nije dao Vladi Republike Srbije ova sredstva? Samo iz jednog razloga. Zato što Vlada Republike Srbije ni do danas nije usvojila budžet, što je budžet u proceduru podnela ovoj skupštini 7. decembra, eto, to je osnovni razlog zbog čega MMF nije odobrio ta sredstva našoj vladi. Čuli smo skoro premijera Cvetkovića da je on oformio Komisiju koja će pratiti efekte svetske finansijske krize, ali smo čuli i disonantne tonove od gospodina Jelašića koji govori da on o tome nema pojma i da ne zna zbog čega je stavljen za predsednika te komisije, da prati svetsku finansijsku krizu. Ti disonantni tonovi upravo stvaraju zabunu kod našeg naroda. Ti disonantni tonovi govore o tome da ova vlada nema poverenje kod građana Srbije. Ova svetska finansijska kriza pogodiće najviše siromašne krajeve Srbije, pre svega mislim na jug Srbije, odakle i ja dolazim. Najviše će pogoditi ona mesta koja su devastirana. U Jablaničkom okrugu imamo dve opštine koje su devastirane, opština Leskovac i opština Medveđa. Stopa nezaposlenosti sada iznosi 42%, a ako Agencija za privatne preduzetnike kaže da će ove godine biti otpušteno oko 120 hiljada radnika što bi značilo da će to u narednom periodu upravo najviše pogoditi jug Srbije i da će mnogi radnici sa juga Srbije ostati bez posla. Takođe, mnogi građani juga Srbije povukli su svoje depozite iz banaka, iz jednog prostor razloga, zato što ne veruju ovoj državi. Mnogi privatni preduzetnici razmišljaju o tome da li da nastave sa svojom delatnošću ili, pak, da ugase svoja preduzeća. Na kraju vam predlažem, pre svega, da i dalje slušate predloge poslanika DSS-a, da sve ove stvari koje vam govore poslanici opozicije prihvatite. Lepo bi bilo da prihvatite sve ove amandmane, jer ovi amandmani bi i te kako poboljšali ove zakone. Hvala puno.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Vlajko Senić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vlajko Senić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 7. stav 2, i predložio sam brisanje stava 2. člana 7. ovog predloga zakona. Stav 2, kaže: ''Deponent nema pravo da zahteva isplatu osiguranog iznosa ako mu je u toku postupka likvidacije banke isplaćen osigurani iznos i ako je posle te isplate nad tom bankom otvoren postupak stečaja.'' U obrazloženju amandmana naveo sam da je nepotrebno pravno normirati isključenje iz određenog prava, ako je to pravo već ostvareno u nekom drugom postupku. Ostvarivanje određenog prava, automatski isključuje ostvarivanje istog tog prava na osnovu istog pravnog posla. Dakle, ako je deponentu isplaćen osigurani iznos, isti ne može pokrenuti postupak za ostvarivanje prava po istom pravnom osnovu. U obrazloženju Vlade na ovaj amandman rečeno je – ''Amandman se ne prihvata iz razloga što se predložena izmena Zakona o osiguranju depozita nedvosmisleno određuje da deponent ima pravo da zahteva isplatu osiguranog iznosa u postupku likvidacije banke. Ako se nad tom bankom otvori stečajni postupak deponent nema pravo da ponovo traži isplatu osiguranog iznosa u postupku stečaja.'' Opet nerazumevanje od strane Vlade ili onoga koji piše odgovore u ime Vlade, ali krenućemo od bitnih stvari vezanih za osiguranje depozita. Opredeljenje aktuelne vlasti jeste da postigne maksimum u smislu stvaranja uslova za zaštitu građana i malih i srednjih preduzeća. Umesto da su krenuli od realne osnove, realnih sredstava sa kojima raspolaže država, koji se elementiraju, da li u fondu za osiguranje depozita ili u budžetu Republike, ili u drugim vidovima koji su predviđeni Zakonom o formiranju fonda za osiguranje depozita, odnosno Agencije za osiguranje depozita i unutar toga zakona o Fondu za osiguranje depozita, Vlada je iz čisto psiholoških razloga prihvatila varijantu da osigura gotovo sve. Tako smo imali situaciju da je pred sobom imala više rešenja zemalja u okruženju evropskih modela osiguranja depozita, ali je prevazišla sve to. Ajde da mi osiguramo, bez obzira imamo li ili nemamo. Ovde sam u dva navrata postavio pitanje – iz kojih će sredstava u slučaju stečaja i likvidacije banaka isplatiti sredstva? Dobio sam odgovore, pa ću probati da ih komentarišem, ali pre toga moramo ukazati javnosti, građanima Srbije, na neodgovornu politiku aktuelne vlasti, neodgovornu u smislu upravljanja, rukovođenja kapitalom, sredstvima u vlasništvu države. U prvom delu sam rekao o tome na koji način posluju državne banke, tamo gde je većinski kapital države. Imamo, rekli smo, osam banaka koje su sada u pripremi za privatizaciju. Prosto čudi da to Vlada već nije učinila. Pre neki dan guverner Narodne banke reče da će krenuti u postupak privatizacije, ali na taj način da od četiri banke formira jednu banku, od četiri loše banke formiraćemo jednu banku, pa ćemo iz te mase i tog kapitala, od te četiri banke, dobiti daleko više nego da prodajemo pojedinačno banke. Greška. Ako se država opredelila za privatizaciju bankarskog sistema, ona je morala to završiti. Da se vratimo na 2000. godinu. U bankarskom sistemu imali smo 105 banaka, štedionica i štedno-kreditnih zadruga. Nova vlast koja je došla posle 2000. godine rekla je da idemo u reformu bankarskog sistema. Reforma podrazumeva gašenje, brisanje bankarskog sistema u celosti. Slobodno otvaranje bankarskog sistema kapitalu i sredstvima stranih investitora, stranih banaka i stranih finansijskih institucija. Danas imamo tu situaciju da u bankarskom sistemu Srbije nemamo nijednu banku za koju možemo reći da će biti okosnica bankarskog sistema Republike Srbije. Da li je to ''Komercijalna banka''? Nije. Zašto nije? Zato što sve države sveta imaju svoju nacionalnu banku, ali poslovnu banku, ne mislim na ovu centralnu banku, preko koje obavljaju sve poslove i u okviru celokupnog poslovanja te nacionalne banke stvore se i rezerve za razvoj te banke, ostane i za državu, ostane i za građane, ostane i za društvo. Mi smo rasturili bankarski sistem, ugasili smo sedamdesetak banaka i bankarskih organizacija, evo i sada imamo u sistemu stečaja i likvidacije 16-17 banaka koje nisu dovedene do kraja. U praktičnoj primeni u stečaju i likvidaciji imamo najveće gluposti koje se mogu zamisliti i najveće zloupotrebe. Niko, odgovorno tvrdim, ni u ovoj Skupštini, a ni u Vladi, ne zna šta se sve dešava u stečaju i likvidaciji. To su najveće moguće malverzacije, od činjenice da se poklanjaju, da se daju, da se prenose sredstva bez ičijeg znanja, stečajni upravitelji Agencije za sanaciju, stečaj i likvidaciju, nekad, a danas, Agencije za osiguranje depozita, sami, po nahođenju ili dogovoru, ili mitu i korupciji, prenose sredstva. Dalje, poslovni prostori na najelitnijim lokacijama u Beogradu i u drugim gradovima dodeljuju se opet po nečijem nahođenju. Kredine linije koje su tekle do 2002. godine, a i kasnije, i kamate koje se uplaćuju na račune ovih banaka u stečaju i likvidaciji troše se po nekom rezonu, a mi ne znamo kom. To su milijarde i milijarde dinara koje se pretaču, nema kontrole. Zakon o sanaciji, stečaju i likvidaciji banaka naložio je Agenciji da podnosi izveštaje Narodnoj banci, Vladi i Skupštini Srbije. Pitam vas, da li je iko video takav izveštaj ovde? Da li su članovi Odbora za finansije videli takav izveštaj? Nisu. Prepustili smo to stihiji. Šta donosi stihija? Mito, kriminal, korupciju, odlivanje sredstava iz tih banaka koje su u stečaju i likvidaciji bez nadzora i bez kontrole. Sada, trenutno imamo ono što treba još više da zabrine. Znači, ono što je otišlo, ajde da kažeš, otišlo je to sve u nepovrat. To su sredstva građana Srbije, ali gotovo, otišla su. Ova Vlada ne čini ništa da ispravi, da otkloni, ove nezakonite radnje. Trenutno imamo devet banaka sa većinskim kapitalom države. Kakva je sudbina ovih banaka? Uglavnom gubitaši. Imamo podatak za 2007. godinu, celokupni bankarski sistem ostvario je dobit od 29,8 milijardi dinara, što je oko 375 miliona evra, ali istovremeno određeni broj banaka je ostvario gubitak od 6,3 milijardi dinara, odnosno 75 miliona evra i možemo reći da je bankarski sistem dobro poslovao. Ali, opet su problematične državne banke. Zašto? Zato što nema kontrole. Ko je to trebalo da kontroliše? Tu kontrolu trebalo je da vrši Agencija za osiguranje depozita. Sada ću vam pročitati odredbu koja obavezuje Agenciju da vrši kontrolu i upravlja bankama, ali ona to ne čini, odnosno verovatno i čini, obaveštava Narodnu banku, ali dalje efekata nema. Član 7. postojećeg Zakona o Agenciji za osiguranje depozita kaže da: Agencija učestvuje u upravljanju bankama čiji je akcionar Republika Srbija, tako što prati poslovanje tih banaka i rad njihovih organa i obavlja druge poslove u ime i za račun Republike Srbije u skladu sa zakonom i drugim propisima. Sada ću vam pročitati podatke o gubicima koje ostvaruju nekoliko banaka i koji su efekti tih gubitaka na ukupni bankarski sistem. Poštanska štedionica, kao banka koja je u većinskom državnom vlasništvu, u 2007. godini ostvarila je gubitak od 2 milijarde 800 miliona dinara. U prvih šest meseci ove godine ostvarila je gubitak od 2 milijarde 780 miliona dinara, do kraja godine to će završiti na 4 milijarde. Ko će pokriti taj gubitak? Iz kojih sredstava ćemo pokriti gubitke samo ove banke? Šta je sa ''Kredi bankom'', sa ''Privrednom bankom'' Pančevo, sa ''Srpskom bankom'', itd.? I celokupan bankarski sistem od desetog meseca ove godine, posle psihološkog pritiska koji je krenuo sa Zapada prema nama treba da zabrine aktuelnu vlast i morate se zabrinuti. Morate formirati daleko više komisija koje će se baviti pojedinim segmentima, a unutar bankarskog sistema morate imati mobilne ekipe koje će svakodnevno rešavati probleme. Ne činite ništa. Gledajte, ovo što se tiče državnih banaka, imali ste i 2005, i 2006, i 2007, i 2008. godine, a 2009. godinu nećemo ni spominjati, jer i ove velike banke treba da se zapitaju dokle će to doći. Ali, da nas sada ne brinu upravni odbori i akcionari ovih banaka, posebno stranih banaka, ali bilansna suma tih banaka treba da nas zabrine, a posebno kod državnih banaka, jer niste ništa učinili da otklonite sve one probleme koje imamo u tom sektoru. Da vidimo iz kojih sredstava alimentirati i pokriti pojedine banke koje odu u stečaj i likvidaciju. Na jedno od mojih pitanja koje sam ovde za skupštinskom govornicom uputio, iz kojih sredstava planirate izvršiti otkup potencijalnih gubitaka, itd, odgovara mi se na sledeći način, to je vezano za član 9. Zakona o Agenciji za osiguranje depozita, gde kaže da Agencija u skladu sa aktom Vlade može kod banaka iz člana 7. ovoga zakona preduzeti sledeće mere: Pokriti potencijalne gubitke, preuzeti, kupiti i na drugi način steći lošu aktivu, upravljati lošom aktivom, prodavati tu aktivu, dakle, vi mi odgovarate na sledeći način – predloženim izmenama Zakona o Agenciji za osiguranje depozita data je mogućnost Vladi da na predlog Narodne banke Srbije interveniše na finansijskom tržištu na navedeni način, u cilju hitnog reagovanja u slučajevima kada banka u otežanim uslovima, koji su posledica prisutne svetske krize, svojim poslovanjem značajno naruši i ugrozi finansijsku stabilnost na tržištu. Sredstva za ove namene su interventna sredstva i predviđena su budžetom za 2009. godinu. Pitam vas, gde ja to mogu da vidim? Dobili smo sada Predlog budžeta da vidimo gde su ta sredstva i kako vi planirate izvršiti saniranje banaka koje imaju potencijalne gubitke, imaju sve. Sa kojim sredstvima u budžetu raspolažemo i kako intervenisati u tim situacijama? Banka odlazi u stečaj i likvidaciju –kako u stečaju i likvidaciji vi vršite otkup potencijalnih gubitaka? (Predsedavajući: Vreme) Završavam. Hvala. [[Aplauz.]]
Hvala vama. Po amandmanu, izvolite. Za reč se javila gospođa Donka Banović.
Poštovano predsedništvo, gospođo ministre, kolege narodni poslanici, gospodin Milorad Buha je podneo amandman na član 7. i predlaže da se izbriše stav 2. u tom članu i to je jedan častan pokušaj da se popravi celokupan zakon, koji inače ima, čini mi se, 9 članova, a ima tu 14 amandmana. Međutim, očigledno je da Vlada nema sluha za amandmane koji dolaze od opozicije, tako da predlažem gospodinu Buhi da sledeći put zamoli da Vlajko Senić potpiše amandman, pa će možda i biti prihvaćen. DSS smatra da Vlada Republike Srbije, inače, ima veoma neodgovoran odnos prema finansijskoj i ekonomskoj krizi koje vladaju u Srbiji. Podsećam vas da su ministri u Vladi Srbije i da je guverner NBS, gospodin Jelašić, nedavno izjavio da je bankarski sistem u Srbiji veoma stabilan i da se ekonomska kriza neće nešto naročito osetiti u Srbiji. Poslanička grupa DSS je početkom oktobra predložila zakon o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, jer smo mi svesni da u Srbiji postoji finansijska kriza i svesni smo da je potrebno preduzeti ne samo ovu meru, nego čitav niz mera kako bi se efekti te krize ublažili. Predlog DSS predviđa da se osiguranje depozita poveća sa sadašnjih 3 hiljade evra na 20 hiljada evra. Međutim, kada se taj predlog zakona pojavio u Skupštini, održana je sednica Odbora za finansije i tada je državni sekretar u Ministarstvu finansija, ovde prisutni gospodin Slobodan Ilić, optužio opoziciju i poslanike DSS kako mi širimo paniku i kako ne postoji potreba da se poveća iznos na osiguranje depozita. Samo mesec dana kasnije, negde, 14. novembra, mi smo započeli raspravu u načelu o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, koji je pripremila Vlada Srbije. Naime, u njihovom predlogu stoji da se iznos za osiguranje depozita povećava sa 3 hiljade na 50 hiljada evra, što je slučaj i u većini nekih evropskih zemalja, s tim što, recimo, u Nemačkoj, koja je bogata zemlja, ne postoji limit na osiguranje. Dakle, ovaj predlog zakona je dokaz da Poslanička grupa DSS nije širila paniku, niti su poslanici iz opozicije širili paniku, već, pre svega, pokazuje da mi ozbiljno razmišljamo o problemima u kojima se Srbija nalazi. Ono što je dobro jeste da je možda ovaj predlog zakona podstakao ministre u Vladi Srbije i ministra finansija, koji je ovde prisutan, da razmišljaju i oni, pa pred nama se nalazi ovaj predlog zakona koji, nažalost, nije realan. U poređenju sa Predlogom zakona DSS, može se reći da je apsolutno nerealan. Zašto je nerealan? Zato što ne postoje sredstva u svakom trenutku, niti u Agenciji za osiguranje depozita, niti u NBS, da bi se mogao pokriti tako veliki depozit, odnosno štednja građana gde imate 50 hiljada evra. Dakle, bolje je bilo prihvatiti da maksimalna visina za osiguranje iznosi 20 hiljada evra, pa onda znate da u svakom trenutku država zaista stoji iza takve odluke i da postoje sredstva za to. Kada vi tako odredite 50 hiljada, a nemate u svakom trenutku osiguranje, onda vi, praktično, ne ulivate poverenje građana i oni nemaju poverenje, tako da će se verovatno nastaviti povlačenje sredstava iz banaka. Ni u Predlogu budžeta za 2009. godinu, koji jeste u skupštinskoj proceduri, pa smo svi imali vremena da malo pogledamo taj predlog budžeta, čak i tu nisu predviđena sredstva. Da ne govorim o tome da ne postoji čitav niz ekonomskih mera koji će sprečiti otpuštanje radnika iz firmi i koji će ublažiti sveukupnu ekonomsku krizu. Još jedan neodgovoran potez i neodgovorna odluka ove vlade je odluka da se Prelazni trgovinski sporazum primenjuje jednostrano. Mislim da niko od nas ranije nije čuo o tome da, kada dve strane potpišu neki ugovor i obavežu se na nešto, ako jedna strana kaže "ne stojim iza tog ugovora", da ta druga strana nastoji da primenjuje odluke iz tog ugovora. To bi isto bilo kao kada bismo se ja i gospođa Dragutinović dogovorile da prodam njoj neki polovan automobil, dam joj automobil, a ona meni ne plati taj automobil. Znači, to bi bila moja jednostrana primena takvog ugovora. Štampa piše o tome da će šteta u budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, zbog jednostrane primene Prelaznog sporazuma o trgovini, iznositi 300 miliona evra. Dakle, pored deficita koji je predviđen u budžetu, imaćemo još jednu veliku rupu koja se zove 300 miliona evra. Međutim, Vlada ima i tu neka svoja rešenja, a ta rešenja baš i nisu popularna i, da kažem, nije ni pošteno. Dakle, Vlada predviđa da poveća akcize na kafu, na pivo, na gorivo, tako da će, praktično, svaki građanin Srbije iz svog džepa izdvajati za odluku Vlade da jednostrano primeni Trgovinski sporazum, zato što tih 300 miliona evra na neki način treba nadoknaditi. Takođe, moglo se pročitati ovih dana, dok su trajali pregovori sa MMF o pozajmici i o novom aranžmanu da su neki ministri u Vladi Srbije predlagali da se podigne PDV, odnosno da se poveća porez na dodatu vrednost. Verovali ili ne, MMF je odbio takvu ideju, tako da ispada, ljudi, da MMF više štiti standard građana Srbije nego sopstvena Vlada. Prema poslednjim istraživanjima cena osnovnih namirnica u regionu, izvršila je Agencija za statistiku EU, čak nije ni za region, nego za svih 37 država u Evropi, u Srbiji prehrambeni proizvodi beleže najveći rast. Prehrambeni proizvodi su poskupeli za 13,4%, što je jedno od najvećih poskupljenja u Evropi ove godine. Je li je to način da se živi bolje? Da li je to način da se ispuni predizborno obećanje "živeće se bolje"? E, pa, blokirani SSP, zamrznuti SSP se ne maže na hleb. Dakle, to nije način da se bolje živi. Kada se posmatraju poljoprivredni proizvodi i njihove cene, onda se beleži poskupljenje od 28,5%. Cene mleka i mlečnih proizvoda su porasle za 18,2%, a rekordne cene su na tržištu ispostavili i uljari, gde je litar ulja skuplji za 6,5%, odnosno domaći zejtin je skuplji od ulja i u Nemačkoji u Holandiji. U poređenju sa prosekom naših plata, u Srbiji je, uz hranu, skuplja i odeća i obuća, tako da je zapanjujuća činjenica da je, kada se uzmu u obzir primanja, odeća u Srbiji skuplja nego u Francuskoj. Još jedan dokaz o tome da je Vlada Republike Srbije, sa svim ministrima, veoma neodgovorna, jeste činjenica da mi ni do dan-danas nemamo sve zakone koji spadaju u tzv. evropski paket zakona. Naime, članovi Odbora za evropske integracije redovno dobijaju izveštaj od ministra Đelića, koji je zadužen za te poslove, tako da u poslednjem izveštaju piše, a mi u Skupštini znamo, da je u skupštinskoj proceduri svega 13 zakona, od predviđenog paketa od 51 zakona. Naravno, Skupština se optužuje kako opstruiše naš put u Evropu, kako Skupština ne radi dovoljno brzo i efikasno i kako zbog toga čekaju evropski zakoni. Dakle, podsećam i građane i nas sve da se trenutno u proceduri nalazi samo 13 zakona, a da smo pre mesec dana usvojili devet zakona. Kada će ostali zakoni stići na red, bog zna, zato što se u tom izveštaju lepo vidi da su predlozi zakona u različitim fazama. Dakle, imate čitav set jako važnih zakona koji još nisu ni započeti. Znači, ne postoji ni prednacrt niti nacrt. Molim u ime Poslaničke grupe DSS, a pretpostavljam i u ime poslanika opozicije, da prestanete da optužujete ovaj dom, kako ovaj dom opstruiše naš put u Evropu ili naš put ka boljem standardu, zato što to apsolutno nije tačno. Hvala.
Hvala vama. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa interesima građana Srbije koje SRS ovde zastupa, imam jednu preporuku za gospođu ministra i za vas gospodine Iliću, s obzirom na to da je do 15. decembra trebalo usvojiti ovaj zakon o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, a pošto to nismo uradili, danas kada se završi radni dan vi odmah pripremajte rebalans budžeta za 2009. godinu. Naša je obaveza da vas upozorimo na vreme, da se posle mi pojedini poslanici, odnosno šefovi poslaničkih grupa, a i predstavnici Vlade, ne biste pozivali da, tobož, naše priključenje Evropskoj uniji zavisi od narodnih poslanika. Poštovani građani Srbije, ni od ovih poslanika koji podržavaju Vladu ne zavisi kako ćete vi živeti, a mnogo manje zavisi od poslanika SRS i drugih opozicionih poslanika, ali mi u skladu sa svojim mogućnostima i u skladu sa argumentima koje imamo pokušavamo da izvršimo uticaj na Vladu da ono što je minimum prihvatljivo i za njih, pokušaju da učine da bi se u Srbiji živelo bolje. Podneo sam amandman na član 8. Predloga zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju depozita i postavljam pitanje – da li je uopšte član 8. bio potreban, ako se ima u vidu argumentacija koju je iznosio narodni poslanik Zoran Krasić, vezano za član 4. Predloga ili treba prihvatiti amandman koji sam ja podneo. Ukoliko se ne prihvati amandman narodnog poslanika Zorana Krasića, onda je logično da bude prihvaćen amandman koji predlažem, a izneću argumente koji moraju da budu prihvaćeni, takođe. Dva su razloga zbog kojih Vlada Republike Srbije predlaže ovaj zakon. Prvi je, proširio se broj, ako mogu tako da kažem, lica na koja se ovaj zakon odnosi, a drugi, jeste povećanje iznosa koji se osigurava. Kada je u pitanju proširenje broja lica, moje kolege iz SRS su govorile o tome, ako se to odnosi pored fizičkih i na pravna lica, da onda u skladu sa odredbama Ustava treba da se primenjuje kako za mala, srednja, tako i za velika preduzeća. Lično mislim da se ovo više čini iz psiholoških razloga nego stvarne potrebe. Poslanici DSS su pre ovog predloga Vlade podneli svoj predlog zakon o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita. Predložili su da osigurani iznos bude 20 hiljada evra, ako se ima u vidu i odgovor Vlade na moje postavljeno poslaničko pitanje, koliko imamo štednje u poslovnim bankama, više od 3 hiljade evra, onda ne mogu da tvrdim ni da je ovaj predlog koji je dala DSS bio nešto posebno neophodan, ali svakako nemamo ništa protiv da se taj iznos poveća na 20, pa i 50 hiljada. Mi taj iznos ne osporavamo, ali, doduše, druge činjenice koje se pominju u ovom zakonu, svakako,morali bismo da osporimo. Postoje tri vrste premije koje poslovne banke moraju da uplaćuju na osigurane depozite. Prva je ta početna i svaka poslovna banka je dužna da u roku od 45 dana od dobijanja rešenja od strane Narodne banke Srbije uplati taj iznos. Zatim, postoje te tromesečne ili tzv. redovne premije koje su do sada bile uobičajene i vi ste potpisali prošle godine odluku da on može da iznosi do 0,1%. Postoje vanredne premije, kao treći vid premija, koje poslovne banke moraju da uplaćuju na osigurane depozite. I ima jedan limit, ukoliko se postigne 5% od osiguranog iznosa, onda može da se obustavi i prestaje obaveza poslovne banke da uplaćuje taj iznos na premije. Onda ste članom 8. kazali – ''Banke su dužne da plaćanje tromesečne premije osiguranja depozita za prvo tromesečje 2009. godine izvrše na osnovu podataka o ukupnim i osiguranim depozitima u smislu Zakona, prema podacima iz četvrtog tromesečja 2008. godine.'' Inače, praksa je da Agencija propiše do 30. septembra tekuće godine kolika je obaveza, odnosno premije na osigurane depozite. S obzirom na to da se menja osnovica, sa tri na 50 hiljada evra, svakako da treba propisati drugi iznos. Intervenisao sam amandmanom, predlažem da se u članu 8. Predloga zakona menja tekst, koji kaže – ''Banke su dužne da plaćanje tromesečne premije osiguranja depozita za prvo tromesečje izvrše na osnovu podataka o ukupnim i osiguranim depozitima u smislu Zakona, prema podacima iz četvrtog tromesečja prethodne godine.'' Vi ste se ovamo vezali, četvrto tromesečje iz 2008, a prvo u 2009. godini. Zanimljivo je obrazloženje koje je dala Vlada prilikom razmatranja mog amandmana i zbog čega amandman nije prihvaćen. Moram vas najsrdačnije zamoliti, imaćete mnogo amandmana i na Predlog zakona o budžetu za 2009. godinu, ili osposobite ili mnogo ozbiljnije pripremite one koji čitaju amandmane i koji predlažu. Sigurno je da vi to ne radite, jer da vi radite, mislim da bi veliki broj amandmana morao biti prihvaćen. Šta ste vi rekli u obrazloženju zbog čega se ne prihvata amandman? ''Amandman se ne prihvata iz razloga što je član 8. nezavistan''.. (Pozivam sve nezavisne sindikate da promene i da ubace jedno veliko "T", ali ovo je možda štamparska greška i ne bih se zadržavao na tome.) Dakle, ''član 8. je nezavisan član i odnosi se na Predlog zakona, a odredbom ovog člana se utvrđuje obaveza banke da prvo plaćanje premije po izmenjenoj osnovici,'' a izmenjena osnovica će biti kada ovaj zakon bude stupio na snagu, umesto tri, 50 hiljada evra, ''plaća u vreme kada plaća sledeću redovnu premiju po Zakonu o osiguranju depozita – prvo tromesečje 2009. godine.'' Vi biste mene mogli da ubedite da ovaj zakon ima ograničeno dejstvo, ograničenu primenu, mada kolega Ristiću, složićete se, svi zakoni osim možda malog broja, a to bi bilo ono kao 0,1% zakona koji imaju ograničeno vremensko dejstvo, dakle, vi biste mene mogli da ubeđujete da se to odnosi samo na ovaj period početka prvog tromesečja 2009. godine, jer se menja osnovica. Pročitao sam kompletan Predlog zakona i svakako da je to za mene neprihvatljivo, jer u članu 4, neću sad u kvalitativnom smislu da obrazlažem nedostatke tog člana, jer je to na dobar način uradio kolega Krasić, ali se ovde ovlašćuje Vlada Republike Srbije da može povećati osigurani iznos po prethodno pribavljenom mišljenju Narodne banke Srbije, koji je utvrđen članom 2. ovog zakona, na 50 hiljada. I Vlada to može da poveća sad na neki drugi iznos i Vlada će to da radi sledeće godine u ovom periodu, onda ćemo morati da donesemo jedan zakon, zakon o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, gde ćemo samo promeniti taj iznos, naravno, očekujem da oni u tom periodu nećete biti na vlasti. I, tako vi pojedinim članovima, pojedinim odredbama pokušavate da zavarate građane Srbije kako ste zabrinuti i kako je vaš pokušaj, ali samo pokušaj, da uradite nešto za njih veoma veliki, a njega u suštini nema. Neko je ovde rekao da bi trebalo u ovoj situaciji, u ekonomskoj krizi, smanjiti broj ministarstava. Pa, nije ova vlada nastala tako što se prvo odredio broj ministarstava, nego tako što se selo na koalicionom dogovoru, pa se onda pričalo i pokušalo se razrešiti taj problem. I ovako teško funkcioniše ova vlada, a zamislite da se sada ukine jedno ili dva ministarstva ili da se prenesu nadležnosti, pa tek onda bi nastali veliki problemi i to je nerealno očekivati. Mi želimo da ovu vladu što pre promenimo i naš politički cilj i interes jeste promena režima Borisa Tadića. U poslednje vreme vi pokušavate, opet, da građanima objasnite, da kažete da ste mnogo zabrinuti za njih, jer oko milion građana neće moći da putuje zbog toga što zakon o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama nije još usvojen u Narodnoj skupštini, a da podsetim građane Srbije, on ima samo jedan član, zapravo ima dva, onaj drugi samo kaže kada zakon stupa na snagu. Moram da vam kažem i da vas upoznam, putujući od Ljubovije do Beograda vrlo često vozim svoje sugrađane do Loznice, Šapca ili Beograda i ne treba im uopšte pasoš, ne treba ni viza, naravno, verovatno će biti nekih teritorija, takođe, gde neće biti potreban ni pasoš, ni viza, one za koje se zalaže SRS. Zbog čega oni putuju sa mnom? Zato što nastoje da uštede svaki dinar. E, to je suština, a milion građana spremnih u ovom momentu da putuju negde, neću reći u beli svet nego na neke teritorije izvan Republike Srbije, čeka taj zakon o putnim ispravama koji će biti usvojen pre nego što istekne njegov značaj, tako da ne možete da se izvadite na tako jeftine trikove koje pokušavate da predstavite građanima Srbije. Ima još jedan problem koji niko nije komentarisao, pa čak ni Vlajko Senić, a trebalo je, jer da je on predložio amandman on bi bio prihvaćen. Predvideli ste da država Srbija garantuje za štedne uloge po srednjem zvaničnom kursu na dan izdavanja rešenja od strane Narodne banke Republike Srbije, a videli ste kakvu smo imali situaciju usled tog vašeg tzv. plivajućeg kursa, da je kurs rastao svakodnevno i to veoma značajno, a bio je predlog da mogućnost naplate tih štednih uloga bude u roku od 30 do 90 dana. Mislim da je to nekorektno prema onim štedišama o kojima vi sada vodite veliku brigu. Niko nije intervenisao amandmanom. Ne znam na koji način se to može sprečiti. To sigurno nije dobro. I povlačenje štednje, a povučeno je, iako 35 banaka u Srbiji osigurava štedne uloge jer je to obaveza po pozitivnim propisima, ali nije preko milijardu devizne štednje povučeno iz razloga nesigurnosti, možda značajniji iznos i jeste zbog nesigurnosti, međutim, sigurno je veliki broj štediša povukao svoje štedne uloge iz razloga što su to bila njihova poslednja slobodna sredstva, jer, usled vaše dugogodišnje vladavine koja nije donela ništa dobro morali su ljudi da uzmu ta sredstva da bi preživljavali iz dana u dan. Na kraju, kada biste pokušali da napravite jednu anketu i da je sprovedete među građanima Srbije da ih pitate sa kojom ocenom oni ocenjuju ovaj zakon videli biste da im je to skoro beznačajno, jer je i u onom iznosu obezbeđenja depozita do tri hiljade evra najveći broj deponenata bio zaštićen. Mnogo veće probleme imaju sa niskom stopom zaposlenosti, sa malim i neredovnim platama i sa privatizacijom, neću reći pljačkaškom ali jednom nezakonitom privatizacijom i jednom privatizacijom koja je nanela, zaista, mnogo i velikih problema građanima Srbije. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Hvala vama. Na osnovu člana 85. određujem prekid u radu do 15.00 sati. Prvi za reč gospodin Miloš Radulović, u nastavku, po amandmanu. [[Posle pauze –15.10]] Nastavljamo popodnevno zasedanje. Reč ima gospodin Miloš Radulović, po amandmanu na član 8. Izvolite, gospodine Raduloviću.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar, imamo sada amandman gospodina Srete Perića koji se sastoji u tome da se član 8. menja i glasi: "Banke su dužne da plaćanje tromesečne premije osiguranja depozita za prvo tromesečje izvrše na osnovu podataka o ukupnim i osiguranim depozitima u smislu Zakona, prema podacima iz četvrtog tromesečja prethodne godine". Taj amandman, u suštini, daje bitnu promenu kod Predloga zakona o osiguranju depozita, jer u članu 8. stoji: "Banke su dužne da plaćanje tromesečne premije osiguranja depozita za prvo tromesečje 2009. godine izvrše na osnovu podataka o ukupnim i osiguranim depozitima u smislu Zakona, prema podacima iz četvrtog tromesečja 2008. godine". Mislim da je amandman gospodina Srete Perića jedan sasvim razložan amandman i smatram da bi Vlada ovaj amandman trebalo da prihvati, pre svega, iz razloga što on u suštini daje jedno pravo da neće doći do promena u 2009. godini, upravo iz razloga velike finansijske krize koja je zahvatila svetsku globalnu ekonomiju, a polako zahvata i Republiku Srbiju. Upravo, u obrazloženju, u stavu 3. stoji da su banke dužne da plaćanje tromesečne premije osiguranja depozita za prvo tromesečje 2009. godine izvrše na osnovu podataka o ukupnim i osiguranim depozitima u smislu Zakona, prema podacima iz četvrtog tromesečja 2008. godine. Lično mislim da neće doći ni do kakvih promena nabolje u toku iduće godine da bismo mi prosto morali, kako ste vi ovde obrazložili, ukoliko se ne usvoji ovaj amandman gospodina Srete Perića, da imamo neke promene, jer upravo ovaj amandman ukazuje da će iduća godina u suštini biti takva da ne daje uopšte mogućnost za eventualno povećanje osiguranih depozita na koje se daje garancija. Za to nam daje za pravo upravo posledice i trajanje finansijske krize. Prema procenama najeminentnijih svetskih ekonomista, koji ukazuju na ovu globalnu ekonomsku krizu, oni ne oročavaju njeno trajanje na godinu dana, nego je pretpostavka da ova ekonomska kriza može da ima jedno posledično dejstvo u jednom dužem vremenskom periodu. Upravo iz razloga racionalizacije i efikasnijeg rada Parlamenta, nije dobro da mi sada donosimo zakon koji će da važi samo za 2008. godinu, odnosno 2009, a da onda iduće godine donosimo zakon, gde bi se menjala ova odredba u članu 8, jer je jasno da se ona odnosi samo na 2008. godinu. Kada se već izašao da pričam o ovom amandmanu, hteo bih da građane Srbije, a i narodne poslanike, podsetim da je DSS ukazala na opasnost koja preti od finansijske krize i koja polako počinje da zahvata i određene slojeve u našoj državi Srbiji. DSS je još 8.10. izašla sa predlogom da se poveća osigurani depozit na iznos od 20 hiljada evra. Međutim, iznenađujem se što je gospodin Ilić uopšte našao za shodno da ima hrabrosti da dođe, da prisustvuje, i da vama pomaže da branite ovaj amandman, jer je on na Odboru za finansije napao inicijativu DSS i Predlog izmena Zakona o osiguranju depozita rečima da DSS širi paniku među građanima ovim predlogom i da je ovaj predlog zakona defetistički. U međuvremenu, mi smo došli do novog predloga zakona kojim se taj osigurani depozit povećava na 50 hiljada evra. Znači, jasno je svakome da, u suštini, ova kriza ima veliku opasnost, ne samo za naše građane, fizička lica, nego i za privatne preduzetnike, vlasnike malih, srednjih i velikih preduzeća, što pokazuje da u svetu praktično pucaju veliki sistemi, a kod nas se isto to dešava i reperkutuje, na neki način, time što imamo, za početak, da se u velikom broju firmi otpuštaju radnici ili se šalju na prinudni odmor. Mislim da je na ovaj način izgubljeno vreme, kasna reakcija, i da kao posledicu neblagovremenog reagovanja na situaciju sa kojom se suočila Srbija i građani Srbije i svi preduzetnici imamo da je u prvoj nedelji, kada je narod shvatio da imamo jednu krizu koja zahvata našu zemlju, povučeno iz banaka između 600 hiljada i 700 hiljada evra kao štednih uloga, da bismo u nedelji štednje (a znamo kakav je efekat bio prošle godine od te nedelje štednje kada se povećao broj štediša i povećao se ukupan ulog, štedni ulog građana Srbije) ovog puta imali, iako je bilo najavljeno niz, da tako kažem, ''stimulativnih mera'', još 300 miliona evra povučeno, tako da otprilike imamo minimum da je milijarda evra povučena iz banaka od strane građana. Ono što sam već jedanput rekao u izlaganju ovde, kao posledicu toga imamo da su se građani opredelili, pre svega, za čuvanje novca u sefovima, da su sefovi praktično, pojedinih banaka, postali najtraženija roba. Više puta sam ovde iznosio i posledice povećanja referentne kamate jer u momentu kada smo prvi put otvorili priču referentnih kamata, kamate su iznosile oko 15,75%, a sada su trenutno kamate 17,75%. To je za nepunih mesec dana povećano oko 2%, iznos tih kamata, što ima za posledicu da se povećava cena kreditnog novca, da tako kažem, jer sada privredni subjekti ukoliko uopšte žele da se zaduže, oni preuzimaju, odnosno zadužuju se po kamati koja iznosi od 25 do 30%, pa čak ide i preko 30%. To je jedna od prvih posledica recesije koja je zahvatila naše društvo. Prosto treba objasniti građanima ko je u stanju, privredni subjekat, da se zaduži sa kamatom od 25 do 30%, a da se to ne odrazi na poslovanje tog preduzeća u smislu ili da smanji broj zaposlenih, ili da na drugi način to ugradi u cenu. Kao posledicu takve jedne politike imamo i povećanje cena i istovremeno otpuštanje jednog broja radnika. Naveo bih primer par firmi: ''Remontni zavod'' iz Čačka, "Vital", "Rubin". Mi smo u ovom vremenu, u ovom razdoblju imali oko 5 hiljada ljudi koji su ostali bez posla, a neke projekcije za iduću godinu, iako je predsednik države i predsednik DS-a na sednici glavnog odbora zdušno rekao – branićemo radna mesta, pitanje je na koji način će moći da se brane radna mesta, ili je to jedna demagoška poruka građanima bez nekog jasnog pravca i globalne strategije kako to učiniti. Mi smo se u međuvremenu susreli i čuli sasvim oprečne izjave pojedinih ministara iz Vlade, jedan od ministara kaže da Srbiju treba shvatiti kao pusto ostrvo, to je rekao gospodin Đelić, da će nas da zaobiđe globalna kriza, da će investitori da pohrle u našu zemlju. Međutim, znamo kako su pohrlili i koliko mi imamo nekih novih, da tako kažem, grinfild investicija. Gospodin Milosavljević je u jednom intervjuu rekao sasvim suprotno, da mi nismo pusto ostrvo i da nas zahvata kriza. Znači, potrebno je, pre svega, da vi usaglasite vaše stavove u samoj Vladi. Vlada je očigledno bez kormilara i dosta me podseća na ''Titanik''. Plašim se da za sve one koji se nalaze na tom brodu vođenje takve vlade može da ima nesagledive posledice. Bilo je tu još nekih, da kažem, ispraznih, demagoških priča za koje se ne zalažu ni narodni poslanici, ni građani, jer svi smo mi za neki bolji život. Gospodin Milosavljević je izjavio da građani neće da budu bosi i goli. Predsednik Vlade, gospodin Cvetković, rekao je da neće da budu gladni. Prosto, mislim da svaka vlada koja teži i stremi ka nekim evropskim integracijama i nekim vrednostima, a vama su puna usta Evrope i evropskih standarda, u Evropi to trenutno nisu standardi – znači, ni goli, ni bosi, ni gladni. Vlada, u suštini po ovome ne zna šta hoće. Mi smo imali i suočavamo se ovih i prethodnih dana sa jednom akcijom, kampanjom koju je vodio i guverner Narodne banke Srbije koja je bila usmerena u pravcu odbrane kursa. U više navrata je Narodna banka intervenisala sa određenim sredstvima, koja su se kretala od 10 do 50-60 miliona evra za jedan dan, da bi odbranio kurs. Međutim, znamo da je početkom septembra kurs bio oko 75 dinara, a sada je 86, a dostizao je i 90 dinara. Prosto, pitanje je šta leži iza toga i ko je u suštini kupovao te devize koje su iznošene na tržište da bi se branio kurs? (Predsedavajući: Vreme.) Još samo par reči. Prosto, mislim da ta sredstva nisu kupovali obični građani, nego su kupovali tajkuni, pripadnici uvozničkog lobija. Na taj način je njima omogućeno da uzmu, cirka, oko milijardu evra, da tako kažem, od privatizacije, od građana, da građani osiromaše i da mi nemamo sada... [[isključen mikrofon]]
Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Dragan Šormaz.
Član 225. i 226. Poslovnika, mada mislim i da je povređen član 104. jer prođe osmi dan, a ja odgovor od predsednika Vlade nisam dobio. Znate da sam rekao da ću svakog dana postavljati to pitanje, pa nisam, samo sam postavio dva puta u toku prethodne nedelje i nisam dobio odgovor. Da li postavljam pitanja na koja Vlada ne zna odgovor ili ne želi da ih da, ali u svakom slučaju, sad imam novo pitanje za predsednika Vlade, da li će generalni sekretar da odgovori ili neko nadležno ministarstvo, sasvim je svejedno. Naime, ovih dana je krenula i reklama, ako ste videli, u elektronskim medijima, na televizijama, ja je viđam na RTS-u, ''Javnom servisu'', gde je počela kampanja, očigledno Vladina, ''kupujmo domaće'', kao što su radili Hrvati pre par godina. Interesantno je da se reklama završava time da kupovinom domaće robe branimo radna mesta, baš onako kako je predsednik Republike završio govor na svom poslednjem glavnom odboru DS-a, kada je rekao da je njemu sada posao da brani radna mesta, a ne da obezbeđuje nova radna mesta. Moje pitanje je sada, pretpostavljam da se radi o Ministarstvu trgovine i usluga, a nažalost ne i turizma, a tako bi trebalo da izgleda to ministarstvo – koja je marketinška agencija unajmljena da uradi taj spot, tu reklamu? Koliko je za to novca iz budžeta odvojeno? Jer, kada budemo znali koja je agencija uradila, onda ćemo znati da li je ista agencija koja je, recimo, radila kampanju za predsednika Republike, a opet vezano za istu temu. To je prvo pitanje. Drugo pitanje, ponavljam treći put, i nadam se da će mi ovaj put odgovoriti predsednik Vlade, shodno merama koje je Vlada spremila za 2009. godinu o stabilizaciji, o tome kako ćemo se odupreti svetskoj ekonomskoj krizi, koja je očigledno stigla i u Srbiju, bez obzira što su ministri najavljivali da će je zaobići – koliko će novih radnih mesta (ne pričamo o onome što postoji i što je valjda logično da svaka vlast mora da odbrani, nego ako želimo prosperitet) od obećanih 200 hiljada u 2009. godini zbog povoljnije privredne klime biti u Srbiji obezbeđeno? Nadam se da će mi ovaj put, posle trećeg pokušaja, predsednik Vlade odgovoriti na pitanje. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Molim službu da prosledi ova pitanja Vladi. Po Poslovniku, gospodin Bojan Mladenović.
Javljam se po čl. 225. i 226, Poslovnik, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, u noći između subote i nedelje razbijena su stakla na prozorima prostorije Opštinskog odbora SRS Voždovac, u ulici Rada Končara 1a, na Lekinom brdu. U prostorijama je pronađena cigla kojom je to učinjeno. Ne znam zbog čega se to desilo. Vi znate šta se sve dešavalo u prethodnom periodu na opštini Voždovac, više puta sam iznosio u javnost, kupovina odbornika, problem sa kvorumom i sve ostalo. Moraću opet da postavim pitanja, pre svega, MUP-u da li su preduzeli neke mere? Napomenuo sam da je došlo do pretnji i ugrožavanja života pojedinih odbornika, koji nisu hteli da učestvuju u radu SO, odnosno da daju kvorum većini, koja tog momenta nije imala potreban kvorum za rad. U prostorije visokih funkcionera SO Voždovac pozivani su pojedini odbornici koji su prešli u SNS. Pre svega, Zdravko Pršić iz Ripnja, koji je prisustvovao tom sastanku duže od sat vremena, nuđena mu je novčana pomoć. Nisu uspeli da se dogovore oko cifre. Nisu uspeli da se dogovore koliko košta obraz i koliko košta davanje kvoruma. Nudili su takođe Milanu Todoroviću, odborniku SRS, da će za uzvrat da urade sve što je potrebno u njegovom mestu Rakovica-selo. Mladen Vodalov, njega sam već spomenuo, takođe je prešao u SNS. Bio je okružen naprednjacima, odbornicima i zaposlenim licima iz DS-a koji su ga i odvojili od odborničke grupe SRS i terali da diže ruku onda kada je potrebno, a sve zarad dobijanja posla i drugih usluga od strane opštine Voždovac. Zaposleno lice u opštini Voždovac, Ljubivoje Popović, koji radi kao inspektor, pretio je odborniku Ljiljani Tomić. Poslao joj je preteću poruku sa njegovog službenog telefona, reći ću i njegov broj, 064-8787-859, jer nije pristala da im pravi kvorum, sledeće sadržine –napraviću ti pakao od života. U potpisu Pop. To su sve stvari koje su obeležile prethodni period na opštini Voždovac. To je ono što će obeležiti tamošnju vlast, koju čini DS, SPS i LDP. Vrše non-stop pritisak na odbornike. Nemaju često kvorum.
Isteklo vam je vreme.
Završavam. Pričao sam i ranije da su napravili mnogo štete oko Plavog mosta. Građevinska mafija je izuzetno razvijena na opštini Voždovac. Više puta sam to iznosio u javnost. Postavljam pitanje Ministarstvu unutrašnjih poslova – da li su bilo šta učinili povodom ovog slučaja i povodom razbijanja stakla na prostorijama Opštinskog odbora Voždovac?
Nema povrede Poslovnika. Pošto je narodni poslanik Igor Bečić pisanim putem povukao amandman na član 9. konstatujem da smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pre nego što pitam gospođu Dragutinović, ministra finansija, da li želi reč, po Poslovniku se javio Aleksandar Martinović. Izvolite, gospodine Martinoviću. Molim vas, na koji se član pozivate.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Novakoviću, ispuniću vam želju na početku mog izlaganja. Povređen je član 23. i član 36. Poslovnika Narodne skupštine. Mi smo sada, neposredno, pred početak popodnevnog rada Narodne skupštine dobili obaveštenje koje glasi ovako, inače vizuelno da vidite kako to izgleda, Narodna skupština Republike Srbije, predsednik – ''Obaveštavam vas da povlačim amandman koji sam podneo na član 9. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita,'' narodni poslanik Igor Bečić. To je sve. Skrećem vam pažnju, gospodine Novakoviću, da narodni poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije deluju preko svojih poslaničkih grupa. Poslaničke grupe su poslovnička kategorija. Član 23. kaže: ''U Narodnoj skupštini obrazuju se poslaničke grupe, po pravilu najkasnije sedam dana od dana izbora predsednika Narodne skupštine. Poslaničku grupu čine narodni poslanici jedne političke stranke, druge političke organizacija ili grupe građana koja ima najmanje pet narodnih poslanika.'' Ovde se postavlja više pitanja. Pre svega, kojoj poslaničkoj grupi pripada narodni poslanik Igor Bečić? Iz ovog kratkog dopisa se apsolutno ne vidi kojoj poslaničkoj grupi on pripada. Naravno, moguće je da narodni poslanici samostalno deluju u Narodnoj skupštini. Dakle, da nisu članovi nijedne političke, odnosno poslaničke grupe, ali vas molim, gospodine Novakoviću, da nas obavestite, vi kao predsedavajući, pošto predsednik Narodne skupštine nije tu, kojoj poslaničkoj grupi, izvinjavam se gospođo Đukić-Dejanović, ipak ste došli, pripada Igor Bečić? Ako pripada nekoj poslaničkoj grupi, a to nije navedeno u ovom podnesku, odnosno u obaveštenju o povlačenju amandmana, onda zbog procesnih razloga, zbog formalnih razloga ovo obaveštenje ne treba prihvatiti i vi treba da omogućite raspravu o amandmanu. Inače, gospođo Đukić-Dejanović, mi smo ponovo svedoci jedne potpuno nenormalne političke situacije. Nenormalne u svim demokratskim zemljama, nažalost, normalne u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da jedan poslanik predloži amandman kao član jedne poslaničke grupe, a da onda povlači taj isti amandman ili kao član neke druge poslaničke grupe ili, ja više ne znam u kom svojstvu, pošto se na ovom kratkom dopisu apsolutno ne vidi kojoj poslaničkoj grupi ovaj imenovani narodni poslanik pripada, ako je još uvek uopšte narodni poslanik. Ovde se otvara jedno čisto formalno pitanje, o moralnim pitanjima neću da govorim, o zakletvama Vojislavu Šešelju na večnu vernost, SRS-u itd, pa se sve to pogazi. To više nije sporno. Za te ljude moral više ne postoji. Skrenuo bih vam pažnju, u vreme kada je podnet ovaj amandman, on je podnet u ime Poslaničke grupe SRS... (Predsednik: Vreme) ... evo, završavam za 10 sekundi. Dakle, obratite pažnju na amandman koji je podneo Igor Bečić. Tamo jasno kaže – Narodna skupština Republike Srbije, Poslanička grupa SRS. SRS nije povukla ovaj amandman. Ja vas molim da nas obavestite, gospođo Đukić-Dejanović, kojoj poslanički grupi pripada Igor Bečić, da li uopšte pripada nekoj poslaničkoj grupi, da li je uopšte narodni poslanik? Inače, ako ne dobijemo ta obaveštenja, vi ste dužni da omogućite raspravu o amandmanu Poslaničke grupe SRS.
Narodni poslanik podnosi amandman, ako to učini u ime poslaničke grupe, on ima pravo i da povuče amandman. To što gospodin Bečić više nije u Poslaničkoj grupi SRS poznato je i javnosti i vama gospodine Martinoviću. Činjenice su zaista takve. Molim vas da ne vodimo dijalog, odgovor dobro znamo i vi i ja. Izvolite, ponovo želite po Poslovniku.
Vi kažete, gospođo Đukić-Dejanović da su nam poznate činjenice, nažalost nisu. Samo da vam skrenem pažnju da je na izborima 11. maja učestvovala izborna lista SRS- Dr Vojislav Šešelj. Vi, ako ste zaista privrženi načelima demokratije i vladavine prava, nijednog dana niste smeli da tolerišete u Narodnoj skupštini postojanje poslaničke grupe, političke partije koja na izborima uopšte nije učestvovala. Takvih primera ni u jednoj demokratskoj zemlji nema. Vi kažete – opšte je poznata činjenica kojoj poslaničkoj grupi pripada Igor Bečić, a ja, koliko znam, svi građani Srbije su do sada, prateći prenose zasedanja Narodne skupštine, mogli da uoče da Igor Bečić pripada Poslaničkoj grupi SRS. Ako vi smatrate da on pripada nekoj drugoj poslaničkoj grupi, bilo bi lepo da nas obavestite o tome u pisanoj formi, jer ja zaista nikakvo obaveštenje nisam dobio da je Igor Bečić promenio poslaničku grupu, a ako je promenio, da nam objasnite na osnovu kog člana Poslovnika je pristupio nekoj drugoj poslaničkoj grupi, to je jedno. Drugo, iz ovog dopisa koji je podneo Igor Bečić apsolutno ne vidim kojoj poslaničkoj grupi on pripada. Ako nije samostalni poslanik u Skupštini Srbije i ako pripada određenoj poslaničkoj grupi, ja ne znam kojoj, vi me o tome obavestite, a budući da na ovom podnesku nije navedeno koja poslanička grupa je u pitanju i imajući u vidu činjenicu da je amandman podnet u ime Poslaničke grupe SRS, skrećem vam pažnju, gospođo Đukić-Dejanović da iz formalnih razloga ovo obaveštenje ne treba da prihvatite i da treba da omogućite raspravu o amandmanu koji je podnela SRS. SRS nikakav amandman na član 9. nije povukla i molim vas da omogućite raspravu o ovom amandmanu, jer se moj kolega, narodni poslanik Dragan Stevanović, pripremio da o ovom amandmanu vrlo studiozno i vrlo argumentovano diskutuje.
Dame i gospodo, zaključujem pretres predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini, a ja ću u toku dana u pismenoj formi još jedanput nakon konsultacije sa sekretarom da vam dam odgovor na pitanje. Izvolite.
Meni se čini, gospođo Đukić-Dejanović, u sve moje dužno poštovanje, da vi niste shvatili suštinu mog javljanja po Poslovniku. Nas toliko ne zanima politička sudbina Igora Bečića, on je svoju političku sudbinu otprilike opredelio svojim postupkom, to je pre svega pitanje morala, pitanje časti, pitanje date reči, itd. Ovde se radi o sudbini amandmana, da li mi i dalje imamo amandman na član 9. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita ili ga nemamo, i može li se amandman povlačiti na ovaj način. Ja vam kažem iz formalnih razloga, o ovim moralnim razlozima, zaista, neću više o njima da raspravljam, oni su potpuno jasni, ali iz formalnih razloga se ne vidi u ime koje poslaničke grupe je Igor Bečić povukao ovaj amandman. Samo da vas podsetim, podneo ga je u ime Poslaničke grupe SRS. Vi kažete, vi ćete me u toku dana obavestiti kojoj poslaničkoj grupi on pripada, ali mi sada treba da utvrdimo sudbinu ovog amandmana, a ne za pola sata, sat vremena, ili u 19 časova, nego sada pre nego što se zaključi rasprava o amandmanima. SRS smatra da ovaj amandman u pravnom smislu još uvek postoji, da je u Skupštinskoj proceduri i da Poslaničkoj grupi SRS apsolutno treba omogućiti da o ovom amandmanu raspravlja. Dakle, mi tražimo odgovor odmah. Kojoj poslaničkoj grupi Igor Bečić pripada, kada je promenio poslaničku grupu, na osnovu čega i da li može da se raspravlja uopšte o podnesku na kome apsolutno nemate obaveštenja ni kada je napisan, kojeg datuma, ni u ime koje poslaničke grupe je sastavljen? To su vrlo važna pitanja. Znači, nas ne zanima Igor Bečić, kao Igor Bečić, nas zanima sudbina amandmana Poslaničke grupe SRS.
Nastavljamo rad. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: – Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o Agenciji za osiguranje depozita (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Zoran Nikolić, mr Jorgovanka Tabaković, Momir Marković i Milorad Buha, kao i amandmane Odbora za finansije. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pre nego što pređemo na raspravu po amandmanima, dozvolite da vas obavestim da ćemo danas raditi i nakon 18 časova, po tački dnevnog reda koja bude u tom momentu na dnevnom redu. Na naziv Zakona amandman je podneo Odbor za finansije. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman prano moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 1. amandman je podneo poslanik Zoran Nikolić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Zoran Nikolić želi reč, izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, nije zgoreg podsetiti javnost, još jedanput, da smo načeli raspravu o ovom setu zakona, pa između ostalog i o ovom zakonu, govorili 14. novembra, a danas je, ako se ne varam, 15. decembar. Dakle, mesec dana po vođenju načelne rasprave danas raspravljamo o amandmanima na Zakon o Agenciji za osiguranje depozita. Pažljivo smo tada slušali izlaganje ministarke i ona je rekla da je ovaj set ekonomskih zakona, a radi se o izmenama i dopunama tri zakona, faktički, objektivni i jak odgovor odgovorne države na nastupajuću finansijsku krizu. Da li je baš to slučaj kada govorimo o svim ovim zakonima? Ovde je bilo dosta reči o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita. Želim još jednom da podsetim javnost da je DSS još 8. oktobra izašla sa Predlogom zakona uvećanja osiguranog depozita sa 3 hiljade na 20 hiljada i da je tada rekao državni sekretar Slobodan Ilić, a vrlo je važno za ovu priču zato što se ona direktno tiče i Agencije za osiguranje depozita, da su te mere apsolutno nepotrebne. Mesec dana kasnije suočili smo se sa predlogom Vlade koja je sumu od 20 hiljada evra, koju smo mi predložili kao repernu sumu, povećala na 50 hiljada evra, a dva meseca kasnije, mi još uvek raspravljamo o tim zakonima. Ono što jeste poenta i što želim da kažem, da je bilo konstruktivnog pristupa i od strane Vlade onda bi ona morala da zna da postoje opozicione stranke u Parlamentu, da i one imaju pravo predloga zakona, da su iako opozicione stranke odgovorne pred građanima, i da smo u najboljoj mogućoj nameri predložili na vreme taj predlog zakona. Sada je sasvim evidentno, pokazalo se da je Vlada trebalo da prihvati tadašnji predlog. Taj zakon bi verovatno već bio izglasan pre mesec i po dana i danas bismo raspravljali, recimo, o budžetu Republike Srbije, što je i najvažniji dokument koji dolazi u ovu skupštinu. Mi smo tada dobili odgovor od državnog sekretara da te mere apsolutno nisu bitne i da je finansijsko i bankarsko tržište apsolutno stabilno u Srbiji. Zašto je taj odgovor državnog sekretara gospodina Slobodana Ilića bitan i kada govorimo o zakonu o izmeni i dopuni Zakona o Agenciji za osiguranje depozita? Prosto, zato što postoji Upravni odbor ove agencije, na čijem čelu ste, ako se ne varam, upravo vi. Pazite, kada ovim predlogom zakona dajemo takvo diskreciono pravo jednoj Agenciji za osiguranje depozita da kupuje akcije određenih banaka koje budu ugrožavale finansijski i bankarski sistem, vi ćete o tome odlučivati i biti najodgovornija ličnost, a predsednik ste Upravnog odbora i predstavnik ste Vlade koja će imati većinu u tom upravnom odboru. Samo do pre dva meseca vi niste bili svesni činjenice da nam kriza kuca na vrata. Tada je već ozbiljno zahvatila naš finansijski i bankarski sistem. Ali, dobro, Vlada se odlučila da upravo budete vi. Samo se plašim da ne budu bile pogrešne procene tog upravnog odbora, jer će tek onda biti jedan veliki problem – šta, ako pogrešno procenite i otkupite akcije određenih banaka, čime biste, recimo, samo kratkoročno mogli da rešite određeni problem, odnosno konkretan problem, a da, recimo, usled nekog novog talasa krize, ta banka od koje biste otkupili akcije kao država, dospe u neke dodatne probleme. Onda se postavlja pitanje ko će biti odgovoran? Kada se raspravljalo u načelnoj raspravi o ovim zakonima, upadljivo je bilo da ministarka nije nijednom rečju spomenula zakon o izmenama Zakona o Agenciji za osiguranje depozita. Pažljivo sam pročitao stenogram, vi to apsolutno niste spomenuli. Sklon sam mišljenju da poverujem da vi iza tog predloga i ne stojite. Ne mogu da poverujem da stojite iza Predloga zakona koji daje diskreciona prava ovoj agenciji, kojoj se daje pravo i mogućnost kupovine akcija od određenih banaka, naravno, na predlog Vlade, uz saglasnost NBS, a da se to čini na tako netransparentan način. Skupština apsolutno neće imati nikakvu mogućnost kontrole. Mi ćemo naknadno biti obaveštavani, eventualno, koje ste akcije kojih banaka kupili, pa ćemo posle sagledavati pozitivne ili, ne daj bože, štetne efekte takvih transakcija. Dakle, ubeđenja sam da ste to namerno prećutali, zato što ste svesni da taj način funkcionisanja Agencije za osiguranje depozita nije transparentan način. Ovde ste se pozvali i na kriterijume EU. Da li se u drugim državama EU ovako radi? Da li se u SAD ovako radi? Neka ostane zabeleženo da državni sekretar Slobodan Ilić klima glavom i kaže"da". Dakle, da li je bez odluke zakonodavnih vlasti SAD podeljeno 700 milijardi bankama, ne zna se kojim, ne zna se u kojoj količini novca i ne zna se na osnovu kojih kriterijuma? Recimo, da li je određena banka pre nekih mesec i po, dva dana, na osnovu povlačenja depozita od jednog državnog organa, da li je njeno poslovanje bilo ugroženo, odnosno jeste ugroženo? Neću da kažem o kojoj banci je reč, ali siguran sam da možete pretpostaviti. Jedan značajan državni organ u ovoj državi povukao je svoj depozit iz te banke i ta banka je ušla u grdne probleme. Jedna druga domaća banka ima akcije u toj banci. Samom činjenicom da je ova banka ugrožena i ova druga banka koja je imala akcije u toj banci, takođe je ugrožena. Čije ćete akcije tada kupovati? Šta su to kriterijumi po kojima ćete vi, kao Vlada, odnosno kao država, intervenisati u tom slučaju? Mi o tome apsolutno ne znamo ništa, niti je to predmet ovog zakona. Ostavlja se diskreciono pravo vama da o tome odlučujete. Kada se nekom ostavlja diskreciono pravo, bez mogućnosti kontrole, onda se i otvara mogućnost da dođe i do zloupotrebe tog diskrecionog prava. Zbog čega bismo mi to vama dozvolili i zbog čega ta potvrda da sami sebe ovlastite da, bez obaveštavanja Skupštine i bez učešća Skupštine, odnosno na jedan netransparentan način obavljate te transakcije, ostaje jedan veliki znak pitanja. Dakle, mi ne znamo na osnovu kojih kriterijuma ćete vi intervenisati u bankarskom sektoru, kada, eventualno, banke dođu u taj problem, ili određena banka dođe u taj problem da ugrožava finansijsku stabilnost. Posebno pitanje za vas jeste gde se nalaze ta sredstva, gde su ta sredstva deponovana, da li su ta sredstva u ovom rebalansu budžeta o kojem smo raspravljali pre nekih mesec dana? Da li je postojala stavka vezana za ovu namenu i ovu svrhu? Da li se ta sredstva nalaze u Predlogu budžeta koji ste predložili za 2009. godinu? Voleo bih da znam tačno gde su ta sredstva. Gledao sam budžet, nisam mogao da pronađem stavku gde se nalaze ta sredstva. Ako se nalaze u budžetu i ako klimate pozitivno glavom i tvrdite da to postoji u budžetu, onda bi bilo dobro da vidimo u kom iznosu su ta sredstva, da vidimo sa kojim novcem raspolaže država. Dakle, moj predlog i moj amandman se sastoji u tome da se u ovoj izmeni i dopuni zakona član 1. briše, iz prostog razloga što nije logično, ako hoćete, nije ni evropski, jer nije transparentno, da Agenciji za osiguranje depozita damo to dodatno diskreciono pravo da, na bazi neutvrđenih kriterijuma, interveniše u bankarskom sektoru, da otkupljuje u ime države određeni broj akcija, na način na koji ona odredi da je to zgodno i da tako svu odgovornost prebacimo na Agenciju za osiguranje depozita, a da Skupštinu lišimo te odgovornosti. Ako ste želeli javnost u radu i ako ste želeli da podelite odgovornost i sa Skupštinom, onda je trebalo da predložite zakon kojije mogao da se usvaja po hitnom postupku, koji, kada bi postojala potreba da otkupite akcije određene banke, dođete pred ovaj parlament i da donesemo odluku da se u roku od 24.00 sata ovaj parlament o tome izjasni. Tako bismo, pre svega, brzo mogli da reagujemo, ali biste i podelili odgovornost sa ovim parlamentom, odnosno, da tako kažem, bili biste pokriveni odlukom Parlamenta. Mada, moguće je da se Parlamentu ne bi dopale moguće intervencije koje ćete vi, sasvim sigurno, u narednom periodu preduzimati, ali bi to bar proizvelo jednu zdravu i normalnu raspravu u Parlamentu, pa ako ništa drugo, bar bismo saznali na osnovu kojih kriterijuma se vi odlučujete da otkupljujete akcije određene banke, a druge ne. Ovako, dakle, bez ikakvih kriterijuma, ovaj zakon apsolutno nema smisla, iz prostog razloga što se ovaj parlament lišava svake odgovornosti, odnosno svake mogućnosti da pratimo šta će se dešavati u ovoj oblasti u narednom periodu. Verujte mi, unapred najavljujem da se ovde zaista otvara jedan veliki prostor, da ćemo se u narednom periodu suočavati sa ovim problemom – kako je i na osnovu kojih kriterijuma Agencija za osiguranje depozita intervenisala i da će to biti predmet spora i među ekonomskim stručnjacima i među političkim strankama u narednom periodu. Da bismo to izbegli, da bismo uspostavili pravila igre, da bi ovaj proces bio transparentan, da bi se podelila odgovornost, predlažem da se član 1. izmena i dopuna Zakona o Agenciji za osiguranje depozita briše i apelujem na skupštinsku većinu da ovaj amandman podrži.
Zahvaljujem, gospodine Nikoliću. Gospodin Lapčević, po Poslovniku. Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, čl. 225. i 226. Poslovnika i tražim odgovor od predsednika Vlade na sledeće pitanje: ''Da li su vođeni pregovori u okviru Vlade o izmeni Zakona o penzijama?'' Naime, pre neki dan je izjavio predstavnik DS, gospodin Stanimirović, da je bilo razgovora oko toga da li će biti promenjen Zakon o penzijama i to tako da se najniže penzije povećaju više od 10%, a da se najviše penzije ne povećavaju. Na to se, prema njegovim rečima, usprotivio vrh Partije ujedinjenih penzionera, jer njima ne odgovara da se njihove penzije koje su od 70,80 možda i 100 hiljada dinara ne povećavaju, a da se povećaju najniže penzije za veći procenat. Ako je to tačno, to je, zaista, više nego sramno. Vrh Partije ujedinjenih penzionera je obećao bolji standard svim penzionerima, a naročito onima koji imaju najniže penzije. Pošto neće biti promene Zakona, odnosno linearno će se povećavati penzije, to znači da će oni koji primaju 7 hiljada imati uvećanu penziju za 7 stotina dinara i naredne godine neće biti nikakvih povećanja, a evro je otišao na 88 dinara. Danas je u ''Blicu'', na dve strane, objavljen spisak povećanja cena osnovnih proizvoda za život. Potrošačka korpa je otišla u nebo. Dakle, sve ono što je rečeno bačeno je u vodu, samo zato što je vrh Partije ujedinjenih penzionera previše bahat i želi da njihove ionako visoke penzije i dalje rastu, a da oni koji imaju najniže penzije ne mogu da prežive. Hvala.
Reč ima gospodin Zoran Krasić.
Javio sam se po amandmanu da objasnim zašto je potrebno da se ovaj amandman prihvati, da budem precizniji, zašto ne treba ništa dirati u postojećem Zakonu o Agenciji za osiguranje depozita. Član 1. ovog Predloga zakona praktično omogućava Vladi da u nekoj koprodukciji sa Narodnom bankom krene u operaciju koja se zove izvršavanje posla za Republiku Srbiju, a to je ''kupovina u ime i za račun Republike Srbije akcije banaka koje svojim poslovanjem ugrožavaju finansijsku stabilnost.'' Moram na početku da kažem da ovako predložena izmena ovog zakona o Agenciji za osiguranje depozita jednostavno odudara od duha i predmeta Zakona o Agenciji za osiguranje depozita. Moram da vam skrenem pažnju da u članu 3. Predloga zakona, a to sam vam i u načelnoj raspravi rekao, da Agencija obavlja poslove obaveznog osiguranja depozita fizičkih lica. Mislim da to niste menjali u međuvremenu ili jeste ovim vašim naknadnim amandmanom, ali ako niste menjali, onda je to u kontradiktornosti sa onim prethodnim zakonom o kom smo pričali, gde ste ubacivali mala i srednja pravna lica. Ako ovo što vi predlažete, DS izglasa, moram da vam kažem, pored člana 3. stav 1. postojećeg Zakona da postoji i čitavo poglavlje pod rednim brojem 3 – Obavljanje poslova za Republiku Srbiju i da se sve ovo što vi menjate u članu 9. odnosi praktično na ono što je propisano članom 7. U 1. stavu člana 9. stoji poziv na član 7. tog zakona. Član 7. Zakona kaže da – Agencija učestvuje u upravljanju banaka čiji je akcionar Republika Srbija, tako što prati poslovanje tih banaka i rad njihovih organa, a obavlja i druge poslove u ime i za račun Republike Srbije u skladu sa Zakonom i drugim propisima. Znači, ako se priča o nekim ovlašćenjima u pogledu upravljanja u bankama, Agencija to pravo može da ostvari samo u onim bankama gde je prisutan državni kapital, odnosno kapital Republike Srbije. Sve što stoji u članu 9. odnosi se na to i kada vi menjate član 9. i tu širite to ovlašćenje i na kupovinu akcija svih drugih banaka, vi onda izlazite iz okvira predmeta Zakona. Vi nemate to ovlašćenje, niti bi Vlada Republike Srbije, mogla na predlog, zahtev ili mišljenje NBS da menja vlasničku strukturu drugih banaka. Tu je početak i kraj nečega što se zove ustavnost i zakonitost. Dalje neću da idem, jer mogu da dobijem opomenu. Čim kažem – Ustav, ovi meni ''koknu'' opomenu, jer je ovde zabranjeno da se citira Ustav. Sada, bih ovo što vi tražite da se promeni mogao da razmatra i u drugom kontekstu. Činjenica je da u pogledu prava i obaveza Republike Srbije kada je u pitanju finansijsko poslovanje i kada su u pitanju neki poslovi u ime i za račun Republike Srbije ili bilo koji modalitet tog učešća da uzmemo u obzir, mogu da učestvuju NBS, a doduše, može i Agencija za osiguranje depozita. Ali sve nadležnosti Agencije za osiguranje depozita su praktično regulisane članom 5. stav 2. Nemam nameru da to čitam, pošto je to dugačko. Znači, pored osiguranja depozita fizičkih lica, tu se nalaze i poslovi stečajnog upravnika nad bankama i da ne ređam dalje. Ako Republika Srbija ima potrebe da učestvuje u promeni vlasničkog kapitala neke banke gde ona nema svoj neki osnivački ulog ili nema kasnije neku akciju, ona može da uđe u taj posao preko berze i na drugi način ali nikako preko Agencije za osiguranje depozita. Postavlja se pitanje da li može da postoji i ovlašćenje da preko Agencije za osiguranje depozita učestvuje, recimo, u upravljačkim pravima ove jedine državne banke, ''Komercijalne banke'', ja smatram da tu više mesta za ulazak u posao ima direktno Ministarstvo finansija. Onaj ko vam je pisao i ovaj zakon i ove izmene i dopune, on ne zna da razgraniči šta su izvršni poslovi, šta su zakonodavni i šta su neki drugi poslovi. Zato pravi ovu svojevrsnu papazjaniju. Međutim, moram da vam skrenem pažnju, na svojevrsnu nedoslednost, a ona je kako političke prirode tako i ekonomske. Samo da vas podsetim, ''videla žaba gde se konji potkivaju, pa digla batak i ona.'' Videli ovi naši političari evro, da Amerika sa 700 milijardi učestvuje u pokriću dubioza bankarskog sistema, koji je pretežno u privatnoj svojini ili u korporativnoj, nije bitno, pa kažu, kad mogu Amerikanci možemo i mi! E, ne možete, gospodo. Zašto ne možete? Sada ću da vam pročitam zašto ne možete. Vi ste nas naučili od onog dana kada je iz drugog pokušaja Mlađan Dinkić sa čarapom ušao u Narodnu banku Srbije, prvi put je promašio zgradu. Nemojte da se smejete, imam svedočenje i ljudi koji su bili izloženi pištolju i ljudi koji su bili u obezbeđenju u jednoj banci gde je on pogrešio i imam svedočenje Dušana Mihajlovića, gde je čovek rekao, taman smo sa Labusom dogovarali da smirimo političke tenzije, a onaj ludak, kažu, utrčao u banku, ali sreća naša pa je promašio zgradu. Možete da se mrštite koliko hoćete, ali to je napisano u novinama, napisano je u sudskim spisima. Tada smo naučili veliku lekciju u Srbiji, da država ne sme da bude akcionar i vlasnik kapitala u bankama! I tada je krenulo uništavanje državnog i društvenog kapitala u bankama! Izuzetak se desio samo kod Nacionalne štedionice, ali se izuzetak desio samo koliko kamere da vas slikaju, Đuričića, Labusa, Dinkića i Zorana Đinđića kako otvaraju štedne knjižice u Nacionalnoj štedionici i ona postaje državna banka. Ne leži vraže, posle toga ste se prvi put posvađali sa G17 plus, odnosno drugi put. Sada je ovo šesti put da se svađate. To je bio jedan etalon, ne etelon čarapu na glavu pa otimaj banku, ne, nego etalon – ne sme država da bude akcionar u banci, jer je država loš privrednik. To je ta lekcija iz neoliberalizma, koja kaže –prepustimo sve privatnoj inicijativi i sve privatna inicijativa sa svojom sposobnošću može tanano da uredi, a ona će tako da ga uredi da neće biti ni penzija, neće biti ni toplog obroka za vojsku. Ko zna šta sve neće biti. Zašto? Troškove treba smanjiti i sve što je trošak treba efikasno rešiti. Kako? Ubiti, da ne postoji. Trošak mora da se ubije, da ne postoji. To je ta ekonomska logika čiji su protagonisti Pitić, Đelić, Dinkić, Vlahović, on se izvukao malo, Kori Udovički i ova grupa ekonomista, koji se tri puta dnevno tuširaju. Ceo ekspertski potencijal se nalazi u tušu, a ne u suvom znanju. Sada ću da vam pročitam šta se desilo sa našim bankama. Ako moja prijateljica Borka Vučić gleda, a ako ne gleda molim one njene prijatelje da je podsete da sam je pomenuo u najboljem mogućem kontekstu, mada mi je krivo što ćuti i što ne priča, a ona bi morala da nam kaže, jer kad nam ona kaže onda ćemo da shvatimo ovu surovu sudbinu koju doživljavamo sa ovom vrstom primitivizma – glasanje iz Bodruma, iz Soluna, hapšenje itd. E, sada ću da vam pročitam skraćeno nešto što su napisali neki ljudi koji se razumeju u ova drvca, kaže ovako: ''Likvidacija četiri banke "Beogradske banke", "Beobanke", "Jugobanke" i "Investbanke" nije samo čin ukidanja bankarskog sistema Srbije. Tadašnji guverner i njegovi ''kalašnjikov mentori'' na taj način smislili su likvidaciju svih proizvoljnih kapaciteta i veletrgovinskih sistema, jer su likvidacioni upravnik i razne agencije za stečaj i likvidaciju banaka odmah ispostavile račune za naplatu svih odobrenih kredita, bilo onih dospelih ili nedospelih, sa pripadajućim kamatama iz perioda hiperinflacije, sankcija i bombardovanja srpske privrede. Ovi moćnici nisu ni sačekali odluku Pariskog i Londonskog kluba da korisnicima inokredita umanje potraživanja za više od tri milijarde dolara, već su taj popust pripisali državi, kao što su i novac od nekoliko milijardi dolara od prodaje društvenih preduzeća pojeli preko budžeta, umesto da to usmere na lečenje bar polovine srpske privrede.'' Banke nema, ukinute, napravljene neke nove. Nas naučili da država nikako ne treba da interveniše u bankarski sistem, jedva ostala i "Komercijalna banka" ali je pod budnom kontrolom G17 plus, kao i ceo bankarski sistem. Sada dolazi za 180 stepeni promena, pa kažu da proširimo nadležnost Agencije za osiguranje depozita, navodno, da u ime Republike, navodno Cvetković sedne na Vladi, na predlog guvernera Jelašića, koji, onako, udara veliku štednju, pa 17 soba neće da greju u onoj vili od 500-600 kvadrata, a verovatno neće više ni da kosi travu već će da voze bicikle, jer to su mere štednje koje on preduzima, oni su zaključili da treba da očuvaju privatni kapital u nekim bankama. Čiji?! Strani kapital. Da bih vam to učinio jednostavnijim, dragi gledaoci, dragi građani Republike Srbije, da biste shvatili ovu vrstu primitivizma, to se svodi na ono – Mlađan Dinkić godinama kaže grinfild investicije došao Italijan, došao neki iz Zanzibara, ko zna odakle je došao, evo na ovoj ledini će biti fabrika, uneće svež kapital, pa kažu cifre od 20 miliona evra, 10 miliona evra, to je đuture, koliko hoćeš možeš da kažeš, prođe šest meseci i na istoj toj livadi vire samo oni stubovi, dolazi Mlađan Dinkić i maestralno potpisuje ugovor po kome Republika Srbija za svako novo otvoreno radno mesto daje dve hiljade evra. Pod takvim uslovima svaka šuša može da bude poslodavac. Pod takvim uslovima svako može da se bavi privredom. Setite se koliko takvih lokacija postoji. Zar vam ovo ne liči na to? Zašto bi Republika Srbija kupovala rizične plasmane u nekim bankama, kupovala akcije i čuvala tuđi kapital kod nas? Ma, gde je naš kapital sa Kipra? Ko je ugasio našu privredu koja je izgubila reproduktivnu sposobnost? Ma, dajte, ljudi, da pišemo optužnice protiv ovih, protiv Borisa Tadića, protiv Mlađana Dinkića, protiv Đelića. Treba optužnice pisati i ovde da se sprovede suđenje! To je pravo rešenje. Ovde, ovde, pred kamerama da građani vide! Ko je uništio srpsku privredu? Ko je nas doveo u ovu situaciju? Proći će Nova godina, videćete koliki će biti kurs. I vi ste socijalno odgovorna Vlada? Koja je to vrsta socijale, da spasavam "Rajfajzen banku? Da spasavam Pitića sa ovom njegovom bankom? Ne, građani Srbije nemaju obavezu da spasavaju te banke, ali imaju obavezu da traže odgovornost onoga koji je uništio naš bankarski sistem. To je glavno pitanje. (Predsednik: Vreme.) Vreme je na mojoj strani.
Narodni poslanik Radulović Miloš, po Poslovniku. Izvolite.
Čl. 225. i 226. Poslovnika. Koristim priliku da postavim pitanje ministarki Dragutinović i žao mi je što mi je predsedavajući oduzeo reč jer bih na taj način učinio Skupštinu efikasnijom, postavio bih to pitanje u kontekstu mog izlaganja. Zamolio bih vas da mi ovo vreme gde ću da citiram svoje poslaničko pitanje koje sam postavio gospođi Dragutinović ne računate kao vreme.
Izvinite, moraću da vam računam ovo vreme zato što nije Poslovnikom predviđeno da ne računam.
Ministarki sam na sednici 4. novembra 2008. godine postavio poslaničko pitanje u vezi referentnih kamata koje su tog trenutka, pričao sam o tome, skočile sa 15,75 na 17,75%. To je uvećanje od 2%. Između ostalog, rekao sam da smo juče čuli informaciju da je najveća tražnja trenutno kod građanima za sefovima. Građani više nemaju poverenja u banke. Novac drže u sefovima i po mišljenju mnogih eminentnih ekonomista,molim vas da mi ovo ne računate ovo vreme... (Predsednik: Molim da ne ometate gospodina Radulovića) ... praktično, novac postaje takav da ima vrednost zlata. Pitao sam, DSS je izašla sa zahtevom da se hitno formira komisija i mislim da je zadnji trenutak da se to učini. To je bilo moje poslaničko pitanje. Kao odgovor Vlade dobio sam sledeće obrazloženje: Prvo, da je Vlada imenovala radnu grupu za praćenje globalne finansijske krize i njen uticaj za Srbiju. Pod dva, održani su sastanci sa predstavnicima subjekata iz finansijske industrije i realnog sektora u cilju sagledavanja trenutnog uticaja globalne finansijske krize na ove sektore u Srbiji, kao i identifikovanju mogućih mera koje bi država, na predlog navedenih subjekata, mogla preduzeti. Pod tri, Vlada i Narodna banka Srbije doneli su prvi paket mera. Pod četiri, Vlada priprema novi paket mera koji će biti usmeren ka ublažavanju uticaja krize na realni sektor. Pod pet, u skupštinskoj proceduri se nalazi prvi set zakona iz paketa mera koje je Vlada predložila. U tom trenutku, to je bilo 18.11, gospodin Jelašić je izašao, i nije član nijedne radne grupe, niti je upoznat sa postojanjem bilo kakve radne grupe. (Predsednik: Vreme) Završavam. Još jedno pitanje – kakvi su efekti formiranja takve radne grupe i ovih radnih grupa kada imamo, u ovom trenutku, kamatu između 25 i 30% za privredne subjekte? Hvala. [[Aplauz.]]
Za reč se javila gospođa Radeta, po Poslovniku.
Javljam se na osnovu člana 201. Poslovnika Narodne Skupštine. Najpre, radi javnosti da kažem da trenutno u sali nisu prisutne gospođa Nada Kolundžija i gospođa Suzana Grubješić, šefovi poslaničkih grupa. Evo, vidite kako one opstruišu rad parlamenta i život u Srbiji. Pitala sam Ministarstvo inostranih poslova i dobila odgovor od gospodina Vuka Jeremića, koji ne odgovara istini. Gospodin Vuk Jeremić je na najgrublji način prekršio Rezoluciju, donetu u ovom parlamentu, kada je u pitanju misija Euleks, pošto je pitanje bilo vezano za misiju Euleks na KiM za Predlog rezolucije, koji je podnelo 108 narodnih poslanika u ovom parlamentu, koji nije još došao na dnevni red. Između ostalog, Vuk Jeremić kaže: "U skladu sa utvrđenim principima državne politike, Vlada je u martu ove godine predložila razgovore sa UN u cilju efikasnijeg funkcionisanja UNMIK-a i jačanja saradnje između Republike Srbije i UNMIK-a", itd. (neću imati vremena za sve, "odnosno postizanje sporazuma o zajedničkom sprovođenju Rezolucije Saveta bezbednosti 1244 u šest oblasti: policija, sudstvo, carine, administrativni prelazi, saobraćaj, infrastruktura i srpska kulturna baština, generalni sekretar UN Ban Ki Mun je o prihvatanju naše inicijative formalno obavestio predsednika Republike Borisa Tadića, pismom od 12. juna 2008. godine. Od tada teku pregovori između Republike Srbije i UN.'' Dakle, na osnovu pisama, razmenjenih između Borisa Tadića i Ban Ki Muna krenuli su razgovori između Republike Srbije i UN. Samo ne znam da li je tu bilo – dragi Džordž. Po pitanju misije EU, molim vas, narodni poslanici, svi ste glasali za ovu rezoluciju, svi koji su sada u sali i sada da čujete kako laže ministar Vuk Jeremić, kako laže Vlada Republike Srbije i kako obmanjuju narodne poslanike i građane Srbije. ''Po pitanju misije EU na KiM, Vlada strogo poštuje odredbe Rezolucije Narodne Republike Srbije o zaštiti suvereniteta, teritorijalnog integriteta i ustavnog poretka Republike Srbije, donete 26. decembra .2007. godine.'' Kaže dalje, a ovo dobro znate da nikada nije bilo predmet nijedne rezolucije do sada. ''Insistira da je misija EU prihvatljiva samo pod sledećim uslovima – Savet bezbednosti mora da donese odluku o misiji, ona mora da bude pod autoritetom UN i da funkcioniše na osnovu Rezolucije 1244, da bude statusno neutralna, odnosno da ne sprovodi odredbe Ahtisarijevog plana.'' (Predsednik: Vreme) Javila sam se na osnovu člana 201. Poslovnika, gospođo Đukić-Dejanović. (Predsednik: Onda možete do 5 minuta, izvinite) ''Vlada je odlučila da ne prihvati misiju EU bez prethodnog dobijanja pisanih garancija UN da su uslovi Republike Srbije prihvaćeni.'' Dakle, mi nikada nismo dobili garancije Saveta bezbednosti UN. A, ono što je najgore od svega jeste činjenica da Vlada Republike Srbije, da predsednik Republike i ministar Vuk Jeremić barataju tekstom neke rezolucije koja ovde nikada nije usvojena. Uzmite sve rezolucije, ni u jednoj se ne pominje razmeštanje misije EU, odnosno Euleks. To je trebalo da bude tema rezolucija koju smo podneli u junu mesecu – 108 narodnih poslanika SRS, DSS i NS. Vi, gospođo Đukić-Dejanović, nikada niste stavili na dnevni red tu rezoluciju. Dakle, vi ste prekršili Ustav, skupštinska većina je prekršila Ustav, gospoda iz Vlade Republike Srbije je na najgrublji mogući način prekršila Ustav, prekršili... (Predsednik: Vreme) ... odluku, odnosno Rezoluciju koja je doneta u ovom parlamentu. Da, vreme je, hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Filip Stojanović, a zatim narodni poslanik Arsen Đurić, po Poslovniku. Molim vas, fokusirajte vašu pažnju na dnevni red i sadržaje, takođe.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, građani Srbije, javljam se po Poslovniku i to na osnovu članova 225. i 226. i tražim od Vlade Srbije i ministra Vuka Jeremića objašnjenje i odgovor. Znamo da je misija Euleks od 9.12.2008. godine nasilno i protivpravno na KiM. Pitam Vladu Srbije, i ministra Vuka Jeremića, na osnovu čega je dozvolila prisustvo misije na teritoriji Srbije? Šta to znači da je misija statusno neutralna kada primenjuje propise tzv. države Kosovo? Međutim, ministar spoljnih poslova, Vuk Jeremić kaže da se misija Euleks razmešta po uslovima koje je jasno definisala Srbija. Gde je to definisala Srbija, kako, kada mi poslanici ne znamo? Još kaže – misija Euleks na Kosovu biće striktno neutralna. Kako neutralna kada sprovodi Ahtisarijev plan? A naš ministar još tvrdi da je Ahtisarijev plan sahranjen u Savetu bezbednosti. Neka mi pokaže gde je to sahranjen! Vlada Srbije se poziva na saopštenje sekretara UN Ban Ki Muna, u kome se navodi da misija UNMIK-a prelazi u misiju Euleksa. Pri tome, treba imati u vidu da misija UNMIK-a nije bila statusno neutralna, već prema Rezoluciji 1244 potvrđuje suverenitet Srbije. S tim u vezi postavljam pitanje – da li zbog toga Skupština Srbije nije razmatrala Predlog rezolucije koju je podnelo 108 narodnih poslanika? Šta će država Srbija preduzeti kako bi se zaštitio suverenitet Srbije i okončalo protivpravno prisustvo misije Euleks na teritoriji Srbije? Zahtevam i odgovor državnih organa, kako misija jedne regionalne organizacije čiji nismo član, niti kandidat za članstvo, mislim na Evropsku Uniju, može da ima misiju na teritoriji države koja nije član niti kandidat za člana, a da ista ta organizacija zahteva nekakve uslove od Republike Srbije za prihvatanje Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju? Hvala.
Reč ima gospodin Pejčić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministre, javljam se po članu 225. i 226. Poslovnika. Naime, u 13 časova imali smo Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja. Bio je prisutan državni sekretar, gospodin Zoran Martinović. Inače, razgovarali smo o budžetu. Postavio sam jedno pitanje koje interesuje dvanaest hiljada ratnih vojnih rezervista iz Jablaničkog okruga – kada će Vlada reagovati na njihove probleme, tj. kada će Vlada da im isplati ostatak duga ratnih dnevnica? Dobio sam šturi odgovor, pošto gospodin Martinović nije znao odgovor na to pitanje. Inače, rekao mi je da Komisija zaseda i da traže rešenje. Znači, predlog je da se nađe sistemsko rešenje za 12 hiljada rezervista iz Jablaničkog okruga. Inače, u slučaju da Vlada ne reaguje adekvatno, tj. da ne pripremi sredstva za iduću godinu, mnogi od njih će doći ponovo pred Vladu i štrajkovati. Dakle, moj predlog je da Vlada ovaj problem reši na jedan sistemski način. Pitanje za gospodina Rasima Ljajića – kada planira da isplati ostatak ratnih vojnih dnevnica? Hvala.
Reč ima gospođica Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo predsednik, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu čl. 225. i 226. Poslovnika. Moram danas, 15. decembra, dame i gospodo, da postavim jedno od ključnih pitanja u Srbiji. Šta će biti sa Ugovorom o strateškom partnerstvu sa italijanskom automobilskom industrijom "Fijat", s obzirom na činjenicu da su, gospodine Krasiću, Mlađan Dinkić i Verica Kalanović danas u Kragujevcu? Ta svita je došla na poziv Veroljuba Stevanovića i poslovodstva automobilske industrije "Zastava" da pokuša da ispegla Markionijevu izjavu da "Fijat" staje u Italiji i morate da znate da je to prvi put, nije samo agencijska vest, nego, zaista, tragična činjenica. Istina je da ta fabrika u svojoj istoriji nikada nije imala toliko radnika na prinudnom odmoru. Mi, Kragujevčani, naročito mi koji smo na ovaj ili onaj način deo svog radnog veka proveli u fabrici automobila "Zastava", kao što je to moja malenkost, u vreme kada je "Zastava" bila najveći proizvođač u našoj zemlji, sa 220 hiljada jedinica, a kada smo imali samo kooperantski ugovor sa "Fijatom" i naše predstavništvo u Italiji, uvek smo imali zebnju, i što bi rekao vaš stranački kolega i bivši direktor fabrike automobila, gospođo Đukić-Dejanović, gospodin Srboljub Vasović, ''strepnju'' zbog maćehinskog odnosa "Fijata" prema "Zastavi", i to u to vreme kada smo bili na vrhuncu svoje moći kao automobilska industrija, kada smo imali izuzetno razvijenu proizvodnju pratećih delova i programa, i kada nismo imali, dakle, bojazan, realnu, zbog toga ako nam "Fijat" u to vreme, 80-tih godina pre raspada svega, i pored upozorenja nas srpskih radikala da odmah treba da se uđe u privatizaciju iako su počele sankcije, da li je to "Fijat", da li je to bilo ko drugi, vreme je prolazilo. Vi ste se sada dosetili da 2008. godine u kampanji i to je ono na čemu je lista Za evropsku Srbiju više profitirala u odnosu na Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, čiji ćemo jedan deo jednostranog primenjivanja da osetimo po našim džepovima i po budžetu od prvog januara, dakle, odgovorno tvrdim da su za vašu listu glasali ne samo ljudi iz Šumadije i Kragujevca jer su poverovali da će to glatko da ide. Šta ćemo mi sada posle ovakve izjave Markionija, posle pisanja italijanskih novina, posle činjenice da su radnici zabrinuti, da je ceo Kragujevac zabrinut i da se pokušavaju sačuvati stare proizvodne trake, odnosno da ne idu u staro gvožđe? Gospođo Đukić-Dejanović, time ću da završim, za proteklih 8 godina od dolaska DOS-a na vlast, mi smo ovde u više navrata imali na Odboru za industriju prezentaciju raznih budućih modela automobila koji će se proizvoditi u "Zastavi". Neka nam sada dođe odgovorno poslovodno rukovodstvo na čelu sa gospodinom Radojevićem, kao što je bio pretprošle godine ovde u zgradi Narodne skupštine, gospodin Buha je spreman da organizuje Odbor za industriju, pa neka nam on kao odgovoran, i Mlađan Dinkić kažu šta će biti sa automobilskom industrijom, da li uopšte ima šanse da se nadamo, a očigledno da ne, da će da se realizuje taj ugovor, pre svega ugovor koji mi nikada nismo imali na uvid, njegovu pravu formu, jer ono što ste mogli da pronađete na internet sajtu, to je samo jedna etapa, odnosno jedna verzija. Dakle, izuzetno sam zabrinuta kao narodni poslanik iz Kragujevca i celokupna javnost, potrebno je da se što pre pojavi poslovodno rukovodstvo i Kalanovićka i Dinkić, a ne da obmanjuju građane i da peglaju izjave koje su zaista surove i koje su stigle za italijanskog "Fijata". Hvala. [[Aplauz.]]
Gospodo poslanici, molim vas da ne postavljate poslanička pitanja. Šefovima poslaničkih grupa sam predložila da ova sednica ima posebnu tačku, odnosno poseban dan vezan za poslanička pitanja. To je odbijeno iz razloga što imamo pitanje poverenja Vladi i budžet upravo od predstavnika opozicionih poslaničkih grupa. Dakle, molim vas, da se držimo dnevnog reda i da radimo po dnevnom redu. Reč ima gospodin Šormaz. Izvolite.
Kao da sam želeo da vas zamolim da kažete ovo što ste sada rekli. Javljam se po članu 104. Poslovnika. Naime, puna su nam usta Evropske unije i evropskih standarda, a onda poslanik ovde, konkretno moj kolega Miloš Radulović, postavi pitanje ministarki (evo, sada dok ja govorim i ona i državni sekretar kuckaju na mobilnim telefonima) ona sedi, ne reaguje, ne odgovara mu. (Predsednik: Gospodine Šormaz, verovatno ste već primetili da gospođa ministar evidentira sva pitanja i da će na kraju dati odgovore.) Pazite, ovo je sasvim nešto drugo, vezano za ovo što ste vi govorili o poslaničkim pitanjima. On nije postavio pitanje u diskusiji o zakonu, nego je postavio pitanje po čl. 225. i 226. U Evropskoj uniji u većini parlamenata postoji dan za glasanje gde ministri sede i na direktno pitanje moraju da izađu za govornicu i odmah da odgovore. Ovde ako se to ne radi, to znači ili da ministarka ne zna odgovor ili da joj treba vreme da sazna odgovor, što ne znači da je naročito dobar ministar, ako je tako, ili da ne želi da odgovori jer ne uvažava narodne poslanike. Ako već hoćemo evropske standarde, ja se slažem da u novom Poslovniku stavimo dan za poslanička pitanja, jedan u nedelji, kao što je u većini parlamenata Evropske unije. Kada već kritikujete poslanike za postavljanje pitanja i tražite od njih da ih ne postavljaju, hajde da stavimo jedan dan ali da sedi Vlada ispred, a ne 8 dana pisano. Ja sam postavio, ponavljam, pitanje, vi niste bili prisutni, treći put postavljam isto pitanje, prošlo je 8 dana a nisam dobio odgovor od predsednika Vlade. Znači, kao što vi sad tražite da efikasno radimo, ja kažem – dajte da Vlada odgovara pa poslanici neće postavljati pitanja, dajte odgovorite već jednom na neka naša postavljena pitanja. [[Aplauz.]]
Reč ima gospođa Janković.
Ja bih da se vratimo na dnevni red. Podržavam, u ime Poslaničkog kluba NS, amandman narodnog poslanika Zorana Nikolića, koji je podneo na osnovu člana 145. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za osiguranje depozita i predložio da se član 1. briše. Obrazloženje je sasvim adekvatno, a to je da predloženo rešenje nije dobro, jer Agencija stiče ovlašćenja bez mogućnosti kontrole od strane zakonodavne vlasti. Veoma je važna kontrola od strane zakonodavne vlasti, ali i poštovanje odluka koje je ta zakonodavna vlast donela. Isto tako je važno da izvršna vlast reaguje u skladu sa donetim zakonima i usvojenim amandmanima. U to ime, ono što je moj utisak, jeste da narod koji nas gleda sasvim ozbiljno počinje da se pita da li njemu nešto fali ili fali njegovim predstavnicima, jer već mesecima se u ovom visokom domu igramo tzv. gluvih telefona. S jedne strane, Skupština uz porođajne muke donosi zakone, posebno kad tvrdoglava semafor koalicija, trenutno minus G17, treba da prihvati korektne amandmane opozicije. Da stvar bude gora, kada Skupština porodi zakone, onda stupa na scenu Vlada i njen premijer u senci, a zapravo osoba u ulozi predsednika Srbije koja odlučuje o tome koje zakone uopšte treba uvažiti, a koji su nebitni, jer ne donose marketinške poene. Jednom sam već govorila o tome da Nova Srbija nije samo stranka sa najlepšim imenom na političkoj sceni, već i stranka koja zaista ima viziju nove, jake, prave demokratske Srbije, koja veruje da se stepen demokratičnosti i odgovornosti države meri upravo odnosom prema ugroženim grupacijama, manjinama i osobama koje su u svojoj različitosti i stanju posebnih potreba čisto zanemarene i diskriminisane. Problem je samo u tome što je, s obzirom na to kako građane Srbije tretira ova vlast i ovaj predsednik, Srbiji očigledno potrebno ministarstvo za prava većine. Srbija, ne samo da ima marionetsku vlast, nego je ta vlast motivisana isključivo marketinškim potrebama onih koji se na profesionalnom planu, s obzirom na minorne kvalitete, nikada ne bi dokazali da nisu izabrali politikantstvo. Stoga, sve njihove akcije su usmerene na jednokratno prodavanje magle, rukovanje sa sportistima kojima se obećavaju kule i gradovi kada postanu svetski poznati, poput Čavića, a kada treba da se ispune obećanja, onda nema sredstava i medijski prostor počinje da se ispunjava novim lažima. Šta će plivaču bazen da trenira, baš glupo, a i on je nezahvalan kad je imao prilike da se slika sa takvim političkim lumenima, kakvi se mogu sresti samo u ovom preduzeću podvučeno ''žutim''. Ako se vlast neodgovorno i lažljivo odnosi prema osobama koje su u punoj snazi i koje imaju kapacitete za postizanje svetskih rekorda, šta da očekuje više od dve trećine Srbije u kojoj se nalaze izraubovani penzioneri, zanemarena omladina, seljaci koji još uvek imaju status građana 13. reda, izbezumljene žene razapete između potrebe da doprinesu skromnom budžetu, tako što će raditi kao konji, a istovremeno biti odgovorne za vaspitanje dece i uopšte atmosferu u porodici. Vrhunac bezumlja je što u toj opštoj ugroženosti većine građana Srbije postoje oni koji su još ugroženiji, jer imaju posebne potrebe, a tako i posebne teškoće da ostvare elementarnu poziciju egzistencijalne sigurnosti. Mnogi su se 3. decembra, bar na planu marketinških akcija, setili da u Srbiji živi 800 hiljada osoba sa invaliditetom. Što se aktuelne vlasti tiče, možda ih je na to podsetila činjenica da je reč o međunarodnom danu i pravu osoba sa invaliditetom, a oni rade sve da ispadnu najbolji đaci u EU. To, samo po sebi, ne bi bilo loše da je potrajalo duže od jednog dana. Šta se, zapravo, dogodilo? Napravljeno je par akcija, prošetalo se Adom, održan je Sajam zapošljavanja i to bi bilo sve. Pošto nije stranka vođena marketinškim, već državotvornim principima, Nova Srbija je davno pre ovog međunarodnog dana, u okviru rasprave o rebalansu budžeta, 31. oktobra 2008, podnela amandman sledeće sadržine: "Predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije, na osnovu čl. 145. i 163. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podnosimo tehničku ispravku amandmana na član 5. Predloga zakona o budžetu, koji je zaveden 23. oktobra 2008. pod brojem: 014. itd, tako da amandman glasi – brišu se st. 1, 2. i 3. podnetog amandmana, a stav 4. menja se i glasi: u članu 5. glava 22. stav 1. budžetski fond za finansiranje sporta, ekonomska klasifikacija 511, zgrade i građevinski objekti, u koloni 6 uneti u iznosu od 12 miliona, u koloni 8 iznos od 100 miliona zamenjuje se iznosom od 112 miliona.". Zvuči nerazumljivo, ali srpski rečeno, gospođa ministar finansija je kroz naš amandman, Nove Srbije, prihvatila kao sastavni deo rebalansa budžeta da se osobama sa invaliditetom obezbedi 12 miliona za izgradnju novih otvorenih sportskih terena. Sve po redu i zakonu, a sada u nadležnosti izvršne vlasti. Ne treba ni da vam spominjem koliko se raznih udruženja osoba sa invaliditetom, a ima ih preko 50, javilo, ne samo da nam se zahvali, već da nam pošalje svoje zahteve, ideje i projekte. Između ostalog, stigli su dopisi Udruženja distrofičara Moravičkog okruga, Udruženja disleksične dece, slabovidih i slepih, osoba oštećenog sluha. Umesto da, po slovu zakona, nadležno ministarstvo uradi svoj posao, naš zamenik šefa Poslaničkog kluba Nove Srbije i glavni podnosilac amandmana, gospodin Markićević, dobio je 4. decembra dopis, bez ikakvog pečata i potpisa, od Odbora za finansije ove skupštine. U tom bezličnom papiru koji se, u ime službe Odbora za finansije, niko nije udostojio da potpiše, kaže se: "U zakonu o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu, razdelu 22, Ministarstvo omladine i sporta, glava 22.1. budžetski fond za finansiranje sporta na ekonomskoj klasifikaciji 511, zgrade i građevinski objekti, obezbeđena su sredstva za novih 12 miliona dinara prema zahtevu iz amandmana narodnih poslanika Nove Srbije od 31. oktobra 2008. Sredstva koja su obezbeđena rebalansom budžeta za 2008. godinu mogu biti iskorišćena za izgradnju novih sportskih terena za lica sa posebnim potrebama." Pošto smo mi iz Nove Srbije uporno insistirali da se odobreni novac i dobije, 4. decembra 2008. godine usledio je telefonski razgovor sa predstavnicima Ministarstva finansija zaduženim za budžet, pri čemu se ne zna ni ko je razgovarao u ime Odbora za finansije, niti sa kim iz nadležnog ministarstva. Rezultat razgovora je zaključak u ovom dopisu, iskucan krupnim, boldiranim slovima: "Kako imamo saznanje da povlačenje, tj. korišćenje ovih sredstava zavisi od podnetih zahteva i projekata za izgradnju igrališta za lica sa posebnim potrebama, Ministarstvo omladine i sporta. Ministarstvo omladine i sporta,'' kako dalje piše u ovom bezimenom dopisu, ''treba što pre da razmotri podnete zahteve i projekte i da ih dostavi Trezoru Ministarstva finansija najkasnije do 12. decembra radi naplate.'' Pored upornosti gospodina Markićevića da u više navrata postavi pitanje – šta se događa sa odobrenim novcem za lica sa specijalnim potrebama, dobru volju i profesionalnost pokazali su i potpredsednica ove skupštine, gospođa Gordana Čomić i predsednica, dr Slavica Đukić-Dejanović, tako što su ministru finansija dostavile stenogram izlaganja Miroslava Markićevića i tražile da se na njegovo pitanje odgovori istog dana. Gospođa Slavica Đukić-Dejanović je čak svojeručno dopisala da se insistira na urgentnosti. No, izgleda da za Vladuautoritetnemajuninarodniposlanici,nipotpredsednik i predsednik Skupštine, a još manje su važne osobe sa invaliditetom kojih se ministarke sporta i finansija sete eventualno u predizbornoj kampanji. Upozorili smo u četvrtak, 11. decembra, da rok za povlačenje sredstava ističe 12. decembra, ali je sasvim očigledno da se gospođa, od milja zvana ''balerina'', posebno s obzirom na to da iz ove šifrirane stranke na koju se pre može odnositi ime G17 minut nego G17 plus, imala značajniji posao da zajedno sa kolegama učestvuje u akciji miniranja Gasnog sporazuma i dodatnog prikucavanja za vruće fotelje u Vladi. Ovakva neodgovornost samo je poslednja u nizu destruktivnih akcija Ministarstva omladine i sporta za koje se ne zna u čemu se više izbrukalo, organizaciji Univerzijade, fantastičnoj brizi za omladinu ili u rasterivanju vrhunskih sportista koji su dostojno prezentovali svoju državu, ali država nije imala sluha da uvaži njih. Ne samo da ministarka nije bila u stanju da zadrži domaće, vrhunske sportiste u zemlji, nego je svojim pogrešnim akcijama i odsustvom konstruktivnog pristupa direktno dovela do njihovog rasejanja po svetu, što najbolje dokazuje i nedavni primer Milorada Čavića. Sem telegrama podrške i njemu i ostalim vrhunskim sportistima nedostaju uslovi za zahtevne treninge, a ne tapšalice po ramenu. U svakoj normalnoj zemlji zbog ovakvih rezultata i notorne nesposobnosti zbog koje se ljudi šale da je Ministarstvo omladine i sporta u Srbiji kao ministarstvo mornarice u Češkoj, usledila bi ostavka. Poslednja kap jeste ova nebriga za lica sa invaliditetom, kojih u Srbiji ima 800 hiljada. Taman da ih ima i osam, ako je Skupština usvojila amandman NS, kojim se obezbeđuju krajnje skromna sredstva, s obzirom na to kolike su potrebe, onda nadležna ministarka ne može da se bavi svojim stranačkim problemima i rešavanjem enigme, kako Mlađu zadržati u Vladi, nego mora malo da se umeša u svoj posao, i ona i ostali egzemplari iz Vlade. Dobili smo informacije od raznih predstavnika udruženja osoba sa invaliditetom da su se nadležnom ministarstvu obratili sa projektima i osmišljenim konceptima, ali im je rečeno da su zakasnili, jer je rok da se pare iz Trezora naplate istekao 12. decembra. Baš me zanima da li će nadležni ministar i ostali ezgemplari iz Vlade biti veoma ažurni kada su njihove plate u pitanju i da li će uspeti da ne izvade pare iz Trezora, jer su zakasnili sa rokom. Možda smo vam mi iz NS dosadni, jer stalno insistiramo na sprovođenju zakona, ali ovakvim stavom vi iz vlasti jasno pokazujete da ste najbolji učenici pokojnog najvećeg sina svih naroda i narodnosti u SFRJ, koji je kao putujući pedagog izrekao čuvenu, poučnu rečenicu – bogami, ljudi, ne treba se držati zakona kao pijan plota. I u vašem, ne, Tito, vi to dobro znate, gospođo Kolundžija, verujem, vi ste fan. Ne priliči jednoj dami da dobacuje. Ne znam, gospođo predsednice, da li je ovde reč o psihološkim ili psihijatrijskim problemima, ali bih vas molila da mi omogućite atmosferu u kojoj bi završila sa amandmanom, koji se odnosi na osobe sa invaliditetom. Da li može sada gospođo Kolundžija? Ponavljam, vi iz vlasti jasno pokazujete da ste najbolji učenici pokojnog, najvećeg sina svih naroda i narodnosti u SFRJ, za kojim jako žalite, koji je kao putujući pedagog izrekao čuvenu, poučnu rečenicu – bogami, ljudi, ne treba se držati zakon kao pijan plota. I u vašem i u njegovom slučaju postoji napomena – naročito ne zakona svoje države! [[Aplauz.]]
Narodna poslanica Vjerica Radeta želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo javila sam se na osnovu člana 121, uz rizik da mi gospođa Čomić isključi mikrofon, pošto mi se to desilo kada sam govorila o ovom članu. Sada ću da citiram član 121:'' Narodni poslanici dužni su da identifikacione kartice nose sa sobom pri izlasku iz sale Narodne skupštine. Stav 2: ''Ako narodni poslanik napusti salu Narodne skupštine i ostavi u poslaničkoj jedinici, odnosno pored nje, svoju identifikacionu karticu, Služba Narodne skupštine odmah će tu karticu dostaviti sekretaru Narodne skupštine. Kartica će biti vraćena narodnom poslaniku po ulasku u salu.'' Već više puta, zapravo, već je praksa da narodni poslanik i šef Poslaničke grupe DS, gospođa Kolundžija, kada napušta salu ostavlja svoju karticu na identifikacionoj jedinici. Zašto? Zašto ona to radi? Zato što gospođa Kolundžija voli da barata statistikom, voli da obaveštava medije, koliko ko vremena provodi u sali, koliko se ko puta javi, koliko vremena potroši govoreći sa ovog mesta i onda da bi imala opravdanje, da ona najviše ili da je među onima koji najviše vremena provode u sali, onda gospođa Kolundžija ostavi karticu, a ona nije u sali. Kada sam prošli put intervenisala u ovom smislu, onda je kolega Vlatko Ratković dok sam ja govorila izvukao karticu gospođe Kolundžije. Sada Vlatko nije bio tu, pa se niko nije dosetio da to uradi. Gospođa Kolundžija se u međuvremenu vratila, ali naravno to nije bio razlog da ja odustanem od ovog mog upozorenja. Gospođo Čomić, ja sam zapravo htela vama da pomognem, zato što vi možda odatle ne vidite gde sve imate kartice, a narodni poslanik nije u sali, odnosno gde su onako pažljivo izvukli pa su ostale tu, na ovom ekranu, pa, evo samo vas da upozorim da pozovete Službu, da prošetaju, da resetuju stanje na mestima gde postoji na ekranu zeleni kvadratić, kao da je poslanik tu, a zapravo nije. I, naravno da skrenem pažnju, pre svega građanima Srbije, kako, zapravo, gospođa Nada Kolundžija šef Poslaničke grupe DS vrši opstrukciju rada parlamenta, opstrukciju građana Srbije, opstrukciju interesa građana Srbije, jer ako se neko predstavlja da je u sali, a on nije u sali, kako onda možete, nakon toga, da verujete kada taj neko, ko zapravo nije u sali, iznosi neke činjenice iz sale, u odnosu na narodne poslanike koji ne izlaze u vreme dok radi Parlament iz ove sale i koji uredno poštuju svoje poslaničke obaveze. Naravno, poslanici opozicije nikada ne čine kvorum. (Predsedavajuća: Vreme.) Vodim računa, gospođo Čomić, samo sekund, s obzirom na ovo što sam citirala. E, sad sam tri sekunde prekoračila. Hvala. [[Aplauz.]]
Molim Službu Narodne skupštine da ulaskom u salu ukloni sve kartice koje su poslanici ostavili u klupama, i da primenimo član 121. Molim narodnu poslanicu Vjericu Radetu da se sa uvažavanjem obraća kolegama. Narodna poslanica Nada Kolundžija je predsednik Poslaničke grupe ZES. Pita me narodna poslanica Nataša Jovanović – šta je, verovatno s tim šta je gospođa Radeta rekla. Gospođa Radeta je rekla da se radi o šefici Poslaničke grupe DS. Molim vas da svi zajedno poštujemo sve odredbe Poslovnika i da vodimo računa kako se obraćamo jedni drugima. Što se tiče vaše opaske o tome da je bilo isključivanja mikrofona, jeste i biće u svakom sledećem slučaju, ako primetim da niste u elektronskom sistemu registrovani, pogotovo što ste se u takvoj situaciji pozivali na poštovanje istog člana koji i sami kršite. Za sve drugo je tolerancija uvažena i podrazumeva se među nama, kao i vaše tumačenje Poslovnika, da opozicija ima pravo da od tehničkog pitanja – poštovanja članova 121. i 222, nisam sigurna, ili 221, mora se tačno citirati, obaveza poslanika da ulaskom u salu se registruje u elektronskom sistemu za glasanje. Narodna poslanica Nada Kolundžija ima reč. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav .1
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 101, jer su o meni ovde iznete najgrublje neistine i tražim da se u Danu za glasanje izjasnimo o tome da je gospođa Vjerica Radeta grubo prekršila Poslovnik jer iznosi stvari koje prosto nisu tačne. Razumem što su radikali vrlo uznemireni podacima koji su tačni, podaci koji nedvosmisleno pokazuju koliko vremena, sati, oduzimaju građanima Srbije, koliko zloupotrebom Poslovnika onemogućavaju ovu skupštinu da radi i meni je žao što vi nemate drugi način da opovrgnete činjenice, već tako što pokušavate da napadate mene, ali time nećete izmeniti činjenice, kao ni činjenicu da ja jesam zaista jako mnogo vremena u sali. Hvala vam.
O zahtevu ćemo se izjasniti u Danu za glasanje. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo, javljam se na osnovu čl. 101. i 104. Poslovnika Narodne skupštine. Svi ste čuli i javnost je čula da ja nisam ni u jednom momentu rekla da gospođa Nada Kolundžija ne provodi dosta vremena u ovoj sali, evo, valjda se tako potrefilo, kada ja izađem da govorim vi niste u sali. Dva puta sam danas rekla da niste u sali, skrenula pažnju građanima Srbije na koji način vi opstruišete rad Parlamenta. Ovaj put kada sam izašla, da li sam rekla neistinu kada sam rekla da ste napustili salu, da ste bili izvesno vreme odsutni, da ste se vratili, a da vam je kartica sve vreme bila u poslaničkoj jedinici? To je apsolutno nesporno, to su videle sve kolege koje sede u vašoj blizini. Vi nemojte, gospođo Kolundžija, da se igrate Bodruma. Pa sećamo se mi i onog, ovo su karte Nede Arnerić, a ono omoti od avionskih karata. Pa nemojte da se igramo onoga kad ste vi sedeli tamo kao poslanik Nebojše Čovića, kada je kolega Krasić krenuo po klupama gde sede poslanici Demokratske stranke, kada je povadio kartice jer predsedavajuća tada nije htela da pozove Službu da to uradi. Bili ste tu prisutni, sećate se, kada se Bojan Pajtić mnogo naljutio jer je i on bio jedan od onih koji je tvrdio da je Neda Arnerić glasala, da nije bila u Bodrumu, već da je bila u sali. Pa, Boris Tadić se zaklinjao u sve živo da više niko od funkcionera koji su učestvovali u aferi Bodrum neće imati nikakvu funkciju u stranci, a kamoli u državi. A njemu sad Bojan Pajtić na najvišoj funkciji u Vojvodini, naravno, sa određenim ciljem da zajedno sa njim proture statut Vojvodine, da pripreme Vojvodinu na otcepljenje. Ali, o tome ćemo kada bude, samo vi odmahujte, tako ste vi odmahivali kada smo pričali za Euleks i kada smo vas ubeđivali da treba ovde da pričamo o Kosovu i Metohiji, pa mi danas sedište Euleksa imamo u Beogradu. Dame i gospodo, vodite računa, mi iznosimo činjenice, one često bole, boli i nas činjenica da vi hoćete da odvojite Vojvodinu, nas boli više nego vas, ali je to činjenica. Jedino zbog čega želim da se izvinim Nadi Kolundžiji jeste što sam je uvredila što sam rekla da je predsednik Poslaničke grupe Demokratske stranke, nisam znala da se stidite što ste član Demokratske stranke.
Narodna poslanice, upozoravam vas na potrebu poštovanja člana 104. i ophođenja narodnim poslanicima. Činjenica da ste dva puta kazali šefica Poslaničke grupe Demokratske stranke je nedopustiva i ne bi se dopadalo ni vama da vam se bilo ko obrati bilo kako osim onako kako stoji na internet strani sajta Narodne skupštine i kako stoji u funkciji predsednice Poslaničke grupe Za evropsku Srbiju. Upozoravam vas na pažljivije biranje reči dok ste za govornicom Narodne skupštine i podsećam vas na odgovornost za javnu reč. Narodni poslanik Petar Jojić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo, gospođo ministre, dobio sam jedno pismo od radnika ''Privredne banke'' Pančevo. Radnici banke ističu i mene upoznaju da je rešenjem Vlade Republike Srbije razrešena grupa ljudi, tj. članovi Upravnog odbora Agencije za osiguranje depozita. Do 6. decembra to su bili dr Slobodan Ilić, predsednik, imam retku priliku i čast da se vama obratim, da date jedno obaveštenje, zatim dr Mirko Cvetković, mr Mlađan Dinkić, dr Predrag Bubalo, Mira Erić-Jović, član, Mirjana Jovašević, član, Emica Zdravković, član. Međutim, Vlada Republike Srbije je, posle razrešenja ovih članova, imenovala nove članove i novog predsednika Upravnog odbora Agencije za osiguranje depozita. Na čelu tog odbora jeste predsednik Slobodan Ilić, državni sekretar u Ministarstvu finansija. Za članove: dr Diana Dragutinović, ministar finansija, mr Mlađan Dinkić, potpredsednik Vlade i ministar ekonomije i regionalnog razvoja, Mira Erić-Jović, viceguverner Narodne banke Srbije, Emica Zdravković, dipl. pravnik u Udruženju banaka Srbije, Ljubomir Ilkić, savetnik direktora Brokersko-dilerskog društva i Dragana Pavlović, rukovodilac grupe za porez na dobit preduzeća u Ministarstvu finansija. Gospodine Iliću, molim vas, ako biste bili ljubazni, ako želite i ako hoćete da nam date odgovore, jer imam pismo od strane radnika i imam obavezu kao poslanik, kao poslaniku su mi se i obratili. Da li ste vi znali, gospodine Iliću, da je Munić Snežana primila 5.352 .hiljade dinara kao predsednik Izvršnog odbora banke, da je Kavaja Svetlana primila 3.584 hiljade dinara, Pejčić Nenad 2.965 hiljada dinara, Đurić Vesna 774 osam stotina hiljada dinara, Urošević Nenad jedan milion dinara, da li ste znali da je Mihajlović Nadica iz Beograda primila 774 hiljade dinara, Pantelić Marija iz Beograda član Upravnog odbora... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, navedite član Poslovnika na koji se pozivate da je povređen.) ... član 226, imam pravo da tražim obaveštenje, a ovo je retka prilika, gospođo potpredsednice, jer je u pitanju državni sekretar koji može, ne odnosi se na državnog sekretara, da je on lično primio pare, ne odnosi se ni na ministra da je primio pare, nego sada govorim o članovima koji se pominju u ovom pismu, a na sajtu, kako sam obavešten, banke i Agencije postoje ovi podaci. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Zamolio bih vas. Nastaviću.
Narodni poslanik Zoran Krasić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, moram da vas upozorim da vi loše primenjujete član 27. Poslovnika Narodne skupštine. Vi možete na svom monitoru da vidite, kao što poslanici mogu na ovom velikom monitoru da vide, po tom monitoru ovde treba da bude četiri kartice, predsednik i tri potpredsednika, ja trenutno vidim dva potpredsednika. Ovde je kartica, na osnovu koje radi sistem, gospođe Slavice Đukić-Dejanović, tu se nalazi i vaša, a tamo se nalazi i kartica potpredsednika Nikole Novakovića, koga nema. Znači, tu ništa nije sporno, svi vidite. Naravno, nisam izašao zbog statistike kojoj je svojstvena gospođa Nada Kolundžija, koja trenutno nije u sali. Izašao sam da vas upozorim da u Danu za glasanje konstatujete da je gospođa Nada Kolundžija izvršila tešku povredu Poslovnika. Ta povreda se ogleda u sledećem: meni je draga i simpatična gospođa Nada Kolundžija, daleko više nego Srđan Milivojević, bože moj, nema potrebe da se razmišlja. Po demokratskim standardima trebalo bi da bude obrnuto, ali po normalnim standardima, naravno, ja sam normalan čovek i to je moj problem u Srbiji sada. Vidite, gospođa Nada Kolundžija je za srce ujela sve poslanike. Zašto? Ne, sve poslanike, ne Meho opozicije, nego sve poslanike. Zašto? Moguće je da smo mi 1.200 puta izašli da sa ove govornice da kritikujemo Vladu Republike Srbije zbog Euleksa, ubistva dečka na jednom protestu, teškog socijalnog, materijalnog položaja itd. Ona je to u dogovoru sa B92 i drugim medijima, za vikend je bila glavna vest kako Skupština ne radi. Skupština radi, ali vi iz DS ne radite, vi ćutite, nećete da pričate, vi ćutite, jer nemate stav povodom ovoga. Izađite i kažite, naš stav povodom toga je to i to. Ne, vi se pretežno branite ćutanjem i računate mediji će da završe sve ono što je loše u vašoj političkoj delatnosti u Narodnoj skupštini. Gospođo Čomić, pošto mi se bliži kraj radnog vremena ovog mog, vi ste u odgovoru gospođi Vjerici Radeti rekli da je gospođa Nada Kolundžija predsednik Poslaničke grupe ZES, a ne DS, jer tako nešto ne postoji i rekli ste da pogledamo na sajt. Pogledao sam na sajt i nisam video jednu poslaničku grupu niti političku stranku koju vi ovde oslovljavate. Molim vas, kada pravite te kriterijume, gledajte da to bude objektivni kriterijum. Potpuno razumem gospođu Slavicu Đukić koja ima afiniteta da ima svoju poslaničku grupu. Onda to uzmite u obzir i nemojte Vjerici da zamerate za nešto što je rekla. Ako se već pozivate na sajt, dajte da se svi pozovemo na taj sajt pa da vidimo. Molio bih vas, napokon, da krenemo sa ovim amandmanima, Evropa, brate, pobeže, a kako vi mislite u Evropu bez kvoruma? (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Gospođo, pogledajte, oni mene diraju. Mora u Evropu sa kvorumom, ne može bez kvoruma. Ne može u Evropu ćutanjem. To o lažima ćemo posebno. Molim vas, u Danu za glasanje da se konstatuje da je gospođa Nada Kolundžija izvršila tešku povredu Poslovnika.
Narodni poslanik Petar Jojić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo potpredsedniče Narodne skupštine, samo bih nastavio još nekoliko reči i molio bih i tražio obaveštenje od državnog sekretara da nam ipak saopšti da li su tačni ovi podaci koje sam izneo, i još da dodam navode da je Urošević Nenad primio milion dinara, Nadica Mihailović 774 hiljade dinara i Marija Mitić 905 hiljada dinara. Drugo pitanje za koje tražim obaveštenje, da li ste znali da ''Privredna banka'' posluje nerentabilno, a da su zaposleni šest meseci bili kažnjeni tj. plata im je bila umanjena za 10% prema tvrdnjama radnika. Gospodine Iliću, državni sekretare, vi ste kao Agencija za ovu oblast imali ingerencije, da li ste znali i da li su preduzete neke mere, da li je Agencija za depozit nešto preduzela, da li je neke mere preduzela Narodna banka? Ako jeste, koje mere? Da li je Narodna banka ili vaša Agencija utvrdila neke nepravilnosti? Radnici ukazuju da su utvrđene brojne nepravilnosti i da je to bio osnov zbog čega je navodno menjan Upravni odbor. Da li sada Upravni odbor ima ovakva primanja, kao što su primali u prethodnom Upravnom odboru? A shodno onom nalogu što je gospodin Dinkić rekao, vi vršite kontrolu i imate ingerencije prema banci, ako je to tačno, a mislim da jeste, Agencija vrši kontrolu i ima ingerencije nad ''Privrednom bankom'' u Pančevu. Molim vas, ako su utvrđene nepravilnosti, koje su to nepravilnosti u pitanju, precizno bih molio obaveštenje i koji je postupak pokrenut, ako je bilo šta pokrenuto? Da li ste znali da je radnik te privredne banke u Pančevu, gospodin Kocevski, zbog toga što je osumnjičen da je on izneo u javnost, pa su pisale novine "Pančevac", a navodno i "Blic", to treba proveriti, zbog toga bio kažnjen i to premeštajem iz Pančeva da radi u Alibunaru, inače bio je ložač u ''Privrednoj banci'', stanuje u Kačarevu, a Kačarevo - Pančevo je udaljeno 10 kilometara... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, navedite član Poslovnika na koji se pozivate.) ... zahvaljujem, završavam, a sada treba da pređe dnevno 100 kilometara, od Kačareva do Alibunara i obrnuto. Molim vas, tražim obaveštenje, da li ste vi znali za ovo i da li možete to obaveštenje da nam date? Hvala.
Za reč u raspravi u pojedinostima, a po amandmanu na član 1. javio se narodni poslanik Milan Lapčević, izvinite, narodni poslanik Dragan Šormaz, izvinite, vreme na raspolaganju poslaničke grupe je tri minuta.
To je amandman mog kolege Zorana Nikolića, a koji podržavamo, naravno, svi mi iz DSS. Bilo bi dobro da se usvoji. On je ovde izneo dosta argumenata, a ja u tri minuta zaista ne mogu baš sve te argumente da ponovim, onako kako je on argumentovano govorio 12 minuta o ovoj temi. Jedino što želim još da dodam na sve ovo, to je, da bi bilo dobro da kamera fokusira na onog o kome govorim, a naravno, radi se o državnom sekretaru Iliću, koji je sada ovde prisutan, a vezano je i za ovaj član i zakon o Agenciji za osiguranje depozita. Naime, ponavljam sada, a to su već rekle neke kolege, da je na sednici Odbora za finansije kada je DSS predložila, pa i pre toga, pre nego što je predložila ovaj isti predlog zakona, kao Poslanička grupa, a na šta inače ima pravo i po Ustavu i po Poslovniku svaki poslanik pojedinačno isto koliko i Vlada Republike Srbije, tada smo mi nazivani populistima, a jedna opoziciona stranka, koju inače zovem rezervnom gumom u gepeku ove vlade, i njihovi predstavnici su tada govorili kako je to neozbiljno, kako predlog depozita od 20 hiljada evra u tom našem predlogu zakona previše i da država ne može na takao neozbiljan način da se odnosi. O nama se govorilo kao o neozbiljnim ljudima, o populistima, o tome kako širimo paniku, demagogiju među građanima Srbije. Državni sekretar koji bi inače sada trebalo da sedi ovde i da ćuti, jer nema pravo ni da govori dok ja govorim, a on ponavlja – tačno, da je taj naš predlog zakona potpuno nepotreban, da su te mere nepotrebne, jer je bankarski sistem stabilan. Sada je Vlada imenovala za predsednika Upravnog odbora ove agencije na koju se odnosi ovaj zakon, upravo, dotičnog gospodina Ilića, zato sam i rekao da ga kamera dobro snimi i da ga zapamte građani, da se ne bi dogodilo da ponovo čitamo naslove, kao što smo čitali o Krištu ili gospođi Uzelac, čisto da se unapred zna o kome se radi, jer on treba da rukovodi Agencijom koja ima diskreciono pravo da kupuje akcije banaka u Srbiji, a nije znao u oktobru mesecu kakva to kriza udara na vrata Srbije, da li je naš predlog zakona koji smo dali nepotreban ili potreban, a kasnije ta ista vlada predlaže dva i po puta veći depozit nego što smo mi predložili. Čisto, sigurnosti radi, da vodimo računa o tome ko je postavljen na mesto predsednika Upravnog odbora, jer treba da rukovodi tom agencijom i treba da odlučuje koje će se akcije kupovati i koje banke, jer ima to diskreciono pravo. Zbog toga, to je još jedan argument više za sve one poslanike koji ozbiljno razmišljaju da se prihvati amandman narodnog poslanika Zorana Nikolića. Zahvaljujem.
Vaša grupa ima još tri minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospođo ministre, poslanici NS podržavaju amandman poslanika DSS Zorana Nikolića. Međutim, mi ovde imamo problema sa onim amandmanima i koji se prihvate, jer se oni ne mogu sprovesti. Poslanik Nove Srbije, zamenik šefa Poslaničke grupe, Miroslav Markićević je podneo amandman, koji ste prihvatili. Mi smo u petak veče ovde imali jednu malu diskusiju sa vama, gde ste vi prihvatili da se to apsolutno realizuje, ali današnji ishod svega toga je da je Udruženje invalida iz Kraljeva naišlo na zatvorena vrata u Ministarstvu za sport, gde im je rečeno da su rokovi istekli. Znači, kraj. Kako ćemo mi da sprovedemo taj amandman? Molim vas, hitno tražim od vas da pozovete Ministarstvo za sport i da se ispuni ono obećanje koje ste nam dali. Nemojte da zatvarate oči pred istinom! Ljudi sa posebnim namenama, invalidi, imaju pravo, mi smo to za njih obezbedili u ovoj Narodnoj skupštini i želimo da se sprovede amandman u delo. Nemojte mrtvo slovo na papiru, vi pokažete dobru volju, prihvatite amandman i kada treba da se realizuje, od amandmana i od tog novca, koji tim ljudima život znači, nema ništa. Dakle, još jedanput, u ime Poslaničke grupe NS, molim vas da hitno reagujete, kako bi ono što smo za ovom skupštinskom govornicom, kao poslanici NS, uspeli da izborimo, moglo da se sprovede i da se tim ljudima koji imaju ogromne probleme izađe u susret. [[Aplauz.]]
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneoOdbor za finansije. Vlada je prihvatila amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 1. amandman je podnela narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Poštovane kolege poslanici, građani Srbije, gospođo Dragutinović, i ovoga puta činim izuzetak obraćajući se i prisutnom državnom sekretaru, gospodinu Iliću, jer je on bitan činilac ove priče. Pošto je odavno vođena rasprava o ovom zakonu u načelu, svoju diskusiju ovim povodom ću početi citiranjem gospodina Jelašića. On je svoje referate počinjao rečima: "sve je počelo od agencije i banaka" i ovo je jedna retka prilika u kojoj moram da priznam da je bio u pravu. Svo zlo je počelo od agencije i od banaka i to 2001. godine, odlukom da se finansijski sistem Republike Srbije uništi privatizacijom, metodom isecanja od slučaja do slučaja, a rezultate imamo priliku da gledamo danas. I poslednji građanin Srbije, koji je sumnjao koji je značaj finansijskog sistema i domaćeg vlasništva u bankama i posledice tog vlasništva na realni sektor, na privredu, na posao, na zaposlenost, na našu budućnost, sada je imao prilike da to vidi. Svi priznaju da je finansijska kriza nešto što će pokazati svoje negativne efekte na našoj privredi, i to u nedostatku kredita za razvoj. Svi priznaju da naša zavisnost od zapadnoevropskog bankarskog sistema jeste razlog zbog kojeg ćemo trpeti u finansijskoj krizi. I šta Vlada radi? Koristeći izgovor "svetska finansijska kriza", sigurnost štednje i povećanje iznosa depozita za koji država garantuje preko svoje agencije, povećavajući taj iznos sa tri hiljade na 50 hiljada, u stvari pravi dimnu zavesu da bi izmenila zakon o Agenciji za osiguranje depozita, Agenciji koja je započela i nastavlja posao podržavljenje banaka i njihovog uništavanja. Umberto Eko bi rekao "čitav svet hoda dubeći na glavi". Zaista, vi hodate državom Srbijom dubeći na glavi i pokušavajući da nam kažete da ćete uvesti red stvaranjem haosa. Da objasnim građanima zašto se obraćam baš gospodinu Iliću. Gospodin Ilić je predsednik Upravnog odbora Agencije za osiguranje depozita, ponovo je na tu funkciju imenovan 6. decembra i samo je jedan od članova zamenjen, šef kabineta našeg premijera, gospođica Mirjana Jovašević je zamenjena nekim novim članovima, ali su svi ostali, kao zaslugu za dobar i vredan rad, ostali da budu članovi. Zakon kaže da se sedam članova bira iz Ministarstva finansija, iz NBS i iz Udruženja banaka. Gospođo Dragutinović, od vas očekujem da se, za razliku od gospodina Cvetkovića, kao ranijeg ministra finansija, pozabavite načinom rada i namerama koje Agencija za osiguranje depozita ima u navodnom sređivanju finansijskog sistema. Poštovani građani, Vlada je donela odluku da, na predlog Narodne banke, donese akt kojim će Agencija za osiguranje depozita izvršiti novo podržavljenje banaka, a u proceduri kupovine akcija onih banaka koje remete finansijsku stabilnost. Prevedeno na razumljiv jezik, to znači – Narodna banka mora da napiše predlog, Vlada ništa ne može da uredi dok joj Narodna banka ne napiše predlog. Narodnoj banci se osladilo da ima diskreciono pravo, da od nje zavisi sudbina neke banke, u smislu zatvaranje ili daljeg rada, bukvalno da u njenim rukama stoji sudbina. (Predsedavajuća: ... upozoravam vas da je ne primereno udarati rukama o klupu u sali Narodne skupštine i time omalovažavati i Narodnu skupštinu i govornicu.) Gospođo Čomić, taj pritisak mogu da izdržim. Mene rukovode mnogo važnije i veće stvari i to me ne može uznemiriti. Građani Srbije ovo mogu da čuju zahvaljujući načinu na koji RTS vrši prenos ove sednice. Narodna banka Srbije i dalje jeste taj najvažniji činilac koji neće snositi odgovornost za sudbinu ljudi zaposlenih u tim bankama, za depozite, za kredite i za štednju zato što Vlada ovim predlogom pristaje da Vlada donosi akt, a Vlada ne može da reaguje dok joj Narodna banka ne da predlog. Mojim amandmanom tražim da se pribavi mišljenje Narodne banke, jer znam da vi od ovog zakona nećete odustati ali se trudim u ime Poslaničke grupe Napred, Srbijo da upodobimo u skladu sa zakonom vaše postupanje, znači, da inicijativa bude na Vladi, da Narodna banka dostaviobrazloženo mišljenje i da se kupovina akcija od banaka koje inače nisu u državnom vlasništvu može obaviti u situaciji samo da za to postoje obrazloženi razlozi koji su navedeni u nekom aktu, na primer, rešenju. Na takav amandman meni Vlada odgovara da ako se pribavi mišljenje ili donese rešenje, što inače Zakon o bankama propisuje, da bi to bio dug postupak u kojem bi se tražila sudska zaštita, a u kratkom roku se ne bi mogli sanirati kao negativni efekti takvog postupanja. Ekonomista sam, nisam pravnik, ali svaki građanin zna pravo u toj meri da zna da ne postoji čovek ili institucija kome nije omogućena sudska zaštita. Ovo je preki sud za banke gde se pokušaj podržavljenja ili oduzimanja vlasništva ili raspolaganja vlasništvom, potpuno je svejedno, ponavlja i to je repriza onoga što je rađeno u 2002. godini, u vreme kada su se zbog otpisa, Pariskog i Londonskog kluba, podržavile banke i među njima ih je bilo 16 banaka, od kojih ni za jednu postupak stečaja ili likvidacije još nije završen, a neke su prodate, a novac od tih privatizacija je netransparetno trošen i to je posebna priča, ali jeste razlog zbog kojeg Vladi ne treba omogućiti da postupa ovako. U čemu je poseban problem kad kažem vi hoćete da sprečite haos, a ustvari ga stvarate? Da li postoji ijedan postupak, da li postoji ijedno činjenje na kugli zemaljskoj u kojoj možete, vi ste u Agenciji koja će sprovoditi ovaj zakon, vi ste član Vlade koja će doneti akt koji će, jeste posredno ste član Vlade sa mogućnošću uticaja, omogućiti da se na predlog Narodne banke, a tražim na obrazloženo mišljenje i velika je razlika, pokrene jedan takav postupak. Šta će ovo imati za rezultat? Tamo gde nema problema vi ga možete stvoriti. Primeri postoje u našoj stvarnosti. Tamo gde nema problema Narodna banka ga može stvoriti zloupotrebom svojih diskrecionih prava i kontrolnim mehanizmima. Poštovani građani i kolege, iako postoji Zakon o bankama koji u čl. od 101. do 120. reguliše i preventivnu kontrolu i kontrolne mehanizme upozoravanja, rešenja za ispravku određenih nepravilnosti i iako postoji 141 mesečni izveštaj koji dostavlja svaka poslovna banka Narodnoj banci, Narodna banka će se odjednom iznenaditi kad neka poslovna banka krene da svojim postupanjem remeti finansijsko tržište. Nije tačno da Narodna banka nema uvid u poslovanje, način rada i nepravilnosti! Narodna banka treba da takve probleme stvori ako neko proceni da mu to odgovara. A zašto? Zato što imamo 2001. i 2002. godine otvorene stečaje nad četiri velike banke u kojima do sada, ni u jednoj od njih, nije završen stečaj ali je za te četiri velike banke naplaćeno preko 11,5 milijardi dinara potraživanja. Dokument o tome postoji u odgovoru na pitanje koje je Vlada Srbije dostavila 28. decembra 2007. godine. Ono što ovde ne piše jeste da je na desetine miliona ostvareno prihoda od prodaje umetničkih slika, ono što svi znamo, a još nije procesuirano, jeste da je poslovni prostor tih banaka dat bez naknade ili po izuzetno povoljnim cenama nekim bankama koje su se samo predstavljale kao državne i mi danas nećemo moći da proverimo kako je svojevremeno gospodin Dinkić, onda prisutan, danas prisutan i u Vladi i u Agenciji, pogodovao povezana lica, odnosno bivše vlasnike Poštanske štedionice u kojima je država gubila a pojedinci zarađivali. Gospodine Iliću, poštujem vas, ali vi mene ne zanimate kao persona, zanimate me kao predsednik Upravnog odbora Agencije koja je ovoj skupštini, iako je to zakonska obaveza, poslednji put dostavila izveštaj za 2006. godinu. Najmanje jednom godišnje ste dužni da nam pokažete kako gazdujete državnom imovinom, da li ova država od toga ima koristi ili nema, odnosno kome se pod firmom očuvanja državne imovine i rada u interesu Republike Srbije, u stvari, omogućuje da zarađuje dok država Srbija gubi. Odgovornost i obaveza koju će imati ministar finansija je da nikada ne dozvoli da se ponovi situacija u kojoj je kao septembra 2002. godine SRJ, čitam deo zakona, prenela Republici Srbiji svojinu nad akcijama stečenim po osnovu konverzije potraživanja prema bankama, prema poveriocima Pariskog i Londonskog kluba. Tada je dato 16 banaka na prodaju ili u stečaj sa zabranom da se mogu pojaviti domaća pravna lica kao kupci. Zaboravljate da je finansijski sistem krvotok ove privrede, da nemamo domaću proizvodnju zato što nemamo domaće bankarstvo, da je tržište raščišćeno da ovde uđu strane banke i nije dovoljno što situacija jeste takva kakva je, što zavisimo od stranog novca, što je domaća štednja uložena u strane banke, da pomažemo njihov razvoj, nego se uporno trudite da jednim potpuno nezakonitim, nezamislivim načinom omogućite sebi, preko Narodne banke a da to radi Agencija, da nastavite postupak razrušavanja i domaćeg bankarstva tamo gde ga još ima i uništavanje domaće industrije koja od tog bankarstva zavisi, a kog u tom postupku dobija dok svi mi gubimo. Mislim da ćete vi jednog dana za ovom govornicom odgovarati.Hvala. [[Aplauz.]] (Za vreme govora narodne poslanice Jorgovanke Tabaković narodni poslanici SRS sve vreme lupaju o klupe.)
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Čomić, samo je falila zakletva da se napiše na ovom amandmanu pa da poverujemo kao u sve ove zakletve što se zaklinju neki. Gospođo Dragutinović, ako biste usvojili ovaj amandman onda biste stvarno oprali sve ono loše što je u vašem predlogu zakonu. Gori amandman nisam mogao ni da pročitam ni da vidim. Sada ću da vam objasnim zbog čega. To je, otprilike, kao Vlada predloži nešto, pa kaže, evo, palimo ovu sobu, a onda dođe amandman pa zapali ne samo zgradu nego tri ulice. Gospođo Dragutinović, gospodine Iliću, neću da vas prozivam, ne bi bilo korektno, pošto ne možete da mi odgovorite po Poslovniku, pa je iluzorno da pominjem vaše ime. Bilo bi nekorektno sa moje strane. Želim da vam skrenem pažnju da članom 1. Predloga zakona, koji sada, ako bi to prošlo što ste vi predložili, itd. on je u prvom stavu izgubio poziv na član 7, gde se pravi veza sa bankama gde je država prisutna sa svojim kapitalom. Pošto toga nema, onda se ovo odnosi na sve banke. To je ideja. Nije ni celishodno, ni opravdano, ni ustavno, ni zakonito ovo što vi predlažete. Znači, u izvornom tekstu, znači postojeći član 9. Zakona je prihvatljiv pod nekim uslovima. Kada je donet ovaj zakon, ovaj član je bio sporan, jer Agencija za osiguranje depozita treba da radi vrlo konkretne poslove. Primarni posao je da obezbedi depozite, dodat je posao u vezi stečaja i likvidacije banaka. To je posao koji postoji od 1993. godine po saveznim propisima. Ništa novo tu nije bilo, zato što je vrlo specifičan postupak likvidacije i stečaja i funkcija likvidacionog i stečajnog upravnika kada je u pitanju bankarski sistem u odnosu na preduzeća, radne organizacije, itd. Onda je u članu 9. ostalo bukvalno rečeno ono što je posao od interesa za Republiku Srbiju. Kada se kaže – posao od interesa za Republiku Srbiju, izvršna vlast sprovodi te poslove. To je Vlada. Pitanje je šta je u ovom zakonu moglo da se preda Vladi, Agenciji i da to predstavlja izvršne poslove? Zato kažem, pod nekim uslovima, onakav član 9. je mogao da ide zato što se odnosio na intervenciju države prema bankama, gde postoji državni kapital. Kada to proširite na sve banke, neću da ulazim u to da li je potreban predlog NBS, da li je potrebno mišljenje NBS ili ova najgora varijanta – rešenje. Pitanje je šta bi se utvrdilo tim rešenjem? Koja je svrha tog rešenja? Kakva je pravna snaga tog rešenja? Vi ste, s pravom postavili pitanje, ako se donosi rešenje, onda mora da se vodi upravni postupak, upravni spor u krajnjem slučaju. Zato taj deo uopšte neću da komentarišem. Ali, postavlja se centralno pitanje – da li vi u ime Republike Srbije i da li NBS, u koaliciji sa Vladom Republike Srbije, to su dva organa izvršne vlasti, Vlada je malo više, NBS ima neku samostalnost, ali formalnopravno pripada izvršnoj vlasti, da li dva organa izvršne vlasti mogu da intervenišu kod svih banaka? Zašto bi država, Republika Srbija, čitam ovo što ste vi ostavili, pokrivala potencijalne gubitke ''Rajfajzen'' banke, ili bilo koje druge banke, ili Banke ''Inteza'', gde su se ovi eksperti nafatirali. Kažite mi, koji je interes kada one rade sa građanstvom? Vrlo su skromni plasmani kada su u pitanju pravna lica. U tim poslovima sa građanstvom donet je Zakon da se osiguraju depoziti. Šta rade sa pravnim licima? Zašto biste vi sanirali neki loš plasman te banke? Zašto biste vi čuvali tu banku? Zašto poreski obveznici da čuvaju ''Rajfajzen'' banku? Vi znate kako oni posluju sa građanima, odraše građane! Kaže: "Preuzeti, kupiti ili na drugi način steći lošu aktivu". Država da kupuje lošu aktivu ''Rajfajzen'' banke? Izvinite, molim vas, vas ili treba zatvarati ili treba na drugo mesto smestiti. Odakle? Kojim sredstvima? Pravite deficit u budžetu, sada kažete – kupovaćemo nešto što je loše u bankama sumnjivog kapitala. Mi ne možemo to da vam dozvolimo. Ovamo pričate – svetska ekonomska kriza. Što bi Republika Srbija, što bi poreski obveznici Republike Srbije, preko budžeta intervenisali sa sredstvima da se kupi nešto što je loše? Šta se spasava?Neki plasman nekog preduzeća. Koji plasman? Da vam ne čitam podatke o strukturi društvenog proizvoda, sa 20 i nešto posto učešće poljoprivrede, a sada je došlo na 11%. U realnom sektoru je bilo milion zaposlenih, za sedam godina ste spustili na skoro 600 hiljada, sudeći po ovome što ima 500 preduzeća, nad kojima treba da se zatvori stečaj u 2009. godini i što će da se izgubi 200 hiljada radnih mesta i još 100 hiljada mesta zbog ovog lošeg bankarskog sistema Šta će nam ostati u realnom sektoru, trista hiljada zaposlenih? Trista hiljada zaposlenih koji treba da stvore dohodak da živi 7,5 miliona. Koja to ekonomija može da izdrži?! Vi ćete intervencijom preko Agencije u ime Republike Srbije, kupovinom loših plasmana banaka, da sačuvate privredu, nemojte molim vas. To možete da pričate ovim zumbulima, nemojte meni da pričate. Još se samo zakunite da će tako da bude. Tadić se zakleo, pa je prodao Kosovo. Zakunite se da će ovako da bude. Poreski obveznici treba da spasavaju banke na čijem čelu se nalaze ljudi koji su pali iz inostranstva, nadam se da delite moje mišljenje, gospodine Batiću, poput Pitića. Imate ovog Đelića, ima u banci 11,5 miliona. Nema toliko, ima više? I mi da spasavamo njegovu banku, gde je on genije, postigao za godinu i po dana u opoziciji 11,5 miliona evra u akcijama. Nisu znali kako da mu isplate bonuse tom geniju. Nemojte vaše genijalne poteze da plaćaju siromašni građani Srbije. Za to ne smem da dignem ruku. A vi se zakunite. Imamo ovde ove zakletnike. Dalje, kažete: "Upravljati lošom aktivom i prodati tu aktivu u banci". Kako to možete? Tek, kao četvrta mera, da se kupe akcije. Kako možete bez kupovine akcija da se u bilo kojoj banci javljate po ovim pitanjima? Možete komercijalno. Zašto bi ulazili u komercijalni rizik povodom nečega što u startu znate da je loše? Ne može. Dalje, najspornije je ovo, tu ima sledeći amandman, gde se traži brisanje. "Kupiti u ime i za račun Republike Srbije akcije banaka koje svojim poslovanjem ugrožavaju finansijsku stabilnost". Molim vas, ako je ugroženo poslovanje neke banke, finansijska stabilnost države, znači da banka nije, pre svega, likvidna. Ne može uredno da se obavlja platni promet preko njenih računa. U drugoj fazi – insolventnost banke. Ako je insolventnost, zna se – ide na stečaj. Što bismo mi to čuvali? E, sada ste vi digli nogu zato što su Amerikanci ljuljnuli stotine milijardi da spasavaju bankarski sistem. Što to nisu uradili 2000-te, 2001, 2002. godine, onda ne bi sa 60 na 40% pao uticaj našeg realnog sektora u bruto društvenom proizvodu. Ne, nego ste svesno uništili, sve na rasprodaju. Da bi se sistem očuvao i održao, zbog čega? Zbog stranaca koji su ovde ubacili svoj kapital. Sada će svi građani Republike Srbije da saniraju. Šta da saniraju? Kome da pomažu? Da pomažu one bogate koji ne znaju šta da rade. Da li znate za prvih šest meseci, a znam da znate, Udruženje banaka je iznelo podatak, strane banke u Srbiji zaradile su 300 miliona evra. Šta su vaši komentari iz okolnih država? Naravno da finansiramo, naravno da smo prisutni na bankarskom tržištu Republike Srbije. Te pare i taj profit nikada ne bi zaradili ni u Grčkoj, ni u Nemačkoj, ni u Austriji, ni u Francuskoj! E, pa, gospodo, ako ste zaradili te pare, ostavite ih ovde, držite svoju likvidnost, čuvajte svoju solventnost, a ne izneli pare i sad će poreski obveznici Srbije, šta da stabilizuju – lizing kredite. U čiju korist – u korist banaka?! Na čiju štetu – građana Republike Srbije?! Ovo je jedina država gde poreskom politikom građani finansiraju svoju propast. To nigde na kugli zemaljskoj nema. Nigde! Molimvas, 60% prihoda budžeta koji vi planirate za sledeću godinu je po osnovu uvoza. Zašto? Zato što je kukuriknuo ovaj što je dobio šamarčinu u Briselu, "ajmo, ajte, jedva nas čekaju", dobio šamar, vratio se i kaže – ne, mi ćemo jednostavno da primenimo". Dupla šteta. Gde je naša proizvodnja? Nema je. Šta ste napravili za ovih osam godina? Ima li neki most, ima li neka zgrada, ima li neka termoelektrana? Šta ste napravili? Jedino onaj što su ga finansirali, srpski kongres u Americi, da navodno kao Fulbrajtov stipendista nešto nauči. Taj Jelašić, došao je ovde pa namprosipa mozak. Onakav guverner može svako da bude, kao što je Jelašić. Nadam se da ćete da prozovete Milivojevića pošto se javlja, a sramota ga da digne ruku. Javi se, ovde ćemo da postavimo ogledalo, kao kod kuće kad vežbaš. On kod kuće vežba, ima jedno ogledalo, stavi u veličini čoveka i vežba na ogledalu kako da ispadne lep. Stavite mu ovde ogledalo, zato nosi ovaj laptop. (Predsednik: Nemojte upućivati takve rečenice gospodinu Milivojeviću, molim vas.) Izvinjavam se, nisam znao za ovu leteću izmenu. Stvarno se izvinjavam, da sam znao za ovu izmenu ne bih ovako prokomentarisao, ja sam mislio da je tu moja Gordana Čomić, ona mi toleriše. Uostalom, uključite se vi u ozbiljnu raspravu o ovome. Nemojte vi da se branite ćutanjem. Brani se Vlada ćutanjem, brani se Poslanička grupa DS ćutanjem i onda čujemo u Subotici samo pretnje. Kako koji dan pretnja, nemojte, morate da me slušate – u zatvor. Nemojte, morate da me slušate – u zatvor. Pajsere u ruke čuvajte radna mesta – oni, tap, šator ispred njegove kancelarije. Oni ozbiljno shvatili, oni ne znaju da su to laži i prevare, i ovaj zakon je i laž i prevara. Ako ste mislili da Republika Srbija može da uđe kao akcionar, da otkupi akcije i da bude vlasnik kapitala po izboru u svim bankama, onda morate da znate da je to dvostrani pravni posao i da je to materija koja treba da se reguliše Zakonom o Narodnoj banci Srbije i Zakonom o bankama. To su dva propisa gde ova odredba treba da bude, a nikako u zakonu o Agenciji za osiguranje depozita. Međutim, ne, vi imate 126 i verovatno ćete ovo da progurate i onda ćete da kukuričete po medijima – građani, vaši ulozi su zaštićeni do 50 hiljada evra, niko vam ne može ništa, a onda će zumbuli sa ovakvim "zaklinjem se amandmanom" da vas plaše i onda, naravno, vi ispadate cvećke. Kad zazumbule ovi što se zaklinju, nema drugo, ali računam da se i vi zaklinjete, pa se nadam da ćete vaše zakletve da ispunjavate.
Gospodin Vladan Batić ima reč. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, u vezi sa predloženim amandmanom imam nekoliko pitanja. Da li će se odredbe Zakona o agenciji za osiguranje depozita odnositi i na "Euroaksis" banku u Moskvi? Odgovorno tvrdim da je to možda najveća banka sa ovih prostora, jedino je sedište izmešteno u Moskvu. Pre više od mesec dana postavio sam vam pitanje, možda nije trebalo biti upućeno na adresu ministra finansija, ali svejedno, postavio sam pitanje i vama i guverneru Narodne banke – koliko se deviznih rezervi ove zemlje Srbije nalazi u "Euroaksis" banci u Moskvi? Odgovora nema. Da vas podsetim da su najveći akcionari te banke ovdašnji tajkuni, četiri ili pet ovdašnjih najvećih tajkuna. Da vas podsetim, takođe, da su neki od njih miljenici jednog potpredsednika ove vlade u kojoj ste vi, od te "Euroaksis" banke dobili kredite, znači iz deviznih rezervi zemlje, ne uloživši nijedan dinar svojih para. Sa tim parama dobijenim iz kredita, znači iz deviznih rezervi ove zemlje kupili su akcije Nacionalna štedionice. Kad je Nacionalna štedionica privatizovana, onda su ih oni prodali osam do devet puta skuplje i zaradili milione evra. To se zove pljačka države i naroda. Da vas ne podsećam na onu staru priču o Nacionalnoj štedionici koju je vaš kolega iz današnje Vlade tada predstavio kao respektabilnu, modernu, jaku državnu banku, pa joj dao ime "Nacionalna" da bi u svesti ljudi stvorio konfuziju da ona ima nekakve veze sa državom i sa narodom. Naravno, konfiskovane su zgrade, poslovni prostor, oprema, računari, softveri, zaposleni u Službi platnog prometa, odnosno u SDK. Posle toga se ispostavilo da je to sve šarena laža. Drugo pitanje u vezi sa ovim i ono je, gospođo, upućeno direktno vama, postavljao sam ga nebrojano puta vašim prethodnicima i odgovora nije bilo – da li je plaćen PDV prilikom prodaje ''Delta banke'' ''Banci Inteza"? Molim vas da mi ovde dostavite odgovor. Sledeće pitanje – gde su otišle pare od prodaje ''Delta banke'' ''Banci Inteza'', ovde ili možda na Kipar? Iz tog pitanja izvire sledeće pitanje – da li je plaćen porez na transfer para iz Srbije na Kipar? Setićete se verovatno onih arhivskih snimaka gde Mlađan Dinkić ispija šampanjac kao tadašnji ministar finansija prilikom prodaje ''Delta banke'' ''Banci Inteza'', umesto da šampanjac ispija ministar finansija Kipra. Molim vas za odgovor na ovo pitanje. Da se ne bih javljao po Poslovniku, imam samo još jedno pitanje, ne vama, nego Vladi. Svi ste, kolege narodni poslanici, svedoci nečega što je vrhunac besmisla. Kad dođete kući pogledajte bilo koji program televizije, pa u pauzi za reklame videćete nešto što zvuči neverovatno, neprestano se vrte reklame ''Nafte industrije Srbije''. Pazite, NIS se reklamira sada, a nije se reklamirao nikada ranije ali se sad reklamira. Koliko para je potrošeno, to je pitanje za Vladu, za trenutnu besmislenu kampanju NIS-a? Da li ovo rukovodstvo koje je opljačkalo poreske obveznike Srbije za svoje astronomske plate, sad kad više ne može, valjda neće moći da dobija te enormne plate, hoće malo da opere pare preko besmislenih reklama za NIS?! Molim vas, uvažene kolege, svima nam te reklame promaknu, ali pogledajte kakav je to besmisao, kakav je to teatar apsurda. NIS koji će za par dana da bude privatizovan krenuo je da pravi reklamu kao da tek treba da usledi tender pa da vide da je to jedna moćna, respektabilna firma i da se napravi što veća cena. Nešto što je već danas postavljeno kao pitanje, pa da ga postavim i ja. Pošto imam svoje prijatelje na italijanskoj "RAI uno", danas je, dame i gospodo, moja dugogodišnja prijateljica Mila Mihajlović jeurednica "RAI uno", centralna tema na "RAI uno" je agonija ili kolaps ''Fijata''. Znači, centralna tema na glavom programu italijanske televizije, svi vodeći listovi "Koriere dela Sera", "In Đornale", "La Stampa", "Republika" na naslovnim stranama govore o agoniji ''Fijata''. Dakle, da Vlada da odgovor, da li priča o ''Fijatu'', o ''Zastavi'', o jednom epohalnom, istorijskom poslu, jer sve što Mlađan Dinkić radi je istorijski, ono što drugi urade to su istorijske pljačke, tako je nazivao svog ortaka iz iste stranke, gospodina Davinića, a ono što je, kao njegov doprinos, kao besplatne akcije, kao privatizacija ''Fijat'', to je sve istorijski, ali vreme vrlo brzo pokaže da je to istorijski promašaj, dakle, tražim od Vlade odgovor na pitanje – šta će biti sa ''Fijatom''? Oni se sada setili da upozoravaju ljude u ''Zastavi'', da sačuvaju postojeću opremu, kao, nema veze, proizvodićemo ''Fijat-florida'', odnosno ''Zastava-florida'' ili ''Jugić'', možda će krenuti i ''Fiću'' da proizvode. (Predsednik: Hoćete privesti kraju, molim vas, mada vi imate pravo tri minuta po Poslovniku i tri minuta po amandmanu.) Završavam. Dakle, da li će nešto da rade ili će u ''Zastavi'' da se uzgajaju pečurke? Izgleda da je to jedino preostalo. Hvala.
Gospodin Tomislav Nikolić, po Poslovniku.
Na osnovu člana 104. Poslovnika, povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine. Naime, jedan poslanik je ovde, za amandman koji je gospođa Jorgovanka Tabaković podnela u ime Poslaničke grupe SNS, rekao da ga ne treba prihvatiti zato što je štetan, zato što time podržava Vladu Republike Srbije. Moram građanima Srbije da kažem da se radi o pravu narodnog poslanika da podnese amandman, a potom i o izvanrednom amandmanu kojim se u stvari sprečava preki sud zamišljen ovim zakonom u oba stava člana 9. Zakona, odnosno člana 1. Predloga zakona, po kojima se odjednom, bez osnove u Zakonu o bankama, Narodnoj banci izmišlja predlog Vladi Srbije, koja potom aktom nalaže Agenciji da pokrije potencijalne gubitke, preuzme, kupi ili na drugi način stekne lošu aktivu, upravlja lošom aktivom i proda tu aktivu, da ostanemo pri prvom delu ovog amandmana, interesuje me – zašto je tu ubačen predlog Narodne banke Republike Srbije i zašto je tu loše reći, po pribavljenom mišljenju Narodne banke Republike Srbije? Gde u Zakonu o bankama, u diskrecionim pravima Narodne banke ili u drugim pravima postoji sada mogućnost da Narodna banka donosi predlog o bar ove prve četiri tačke člana Zakona koji se menja, a onda ponižavajuće, čini mi se, po predlagača zakona, po Vladu Republike Srbije, u drugom delu amandmana u kome narodni poslanik Jorgovanka Tabaković predlaže da se kupovina u ime i za račun Republike Srbije akcija banaka koje svojim poslovanjem ugrožavaju finansijsku stabilnost obavi na osnovu rešenja NBS donetog u skladu sa Zakonom o bankama, Vlada kaže da je to procedura koja zahteva izvesno vreme, pa, svako rešenje NBS podleže proveri nadležnog suda, ukoliko to rešenje neka od strana ospori, a u slučaju spora po rešenju se ne može postupati i mere koje se žele postići u kratkom roku ne mogu se sprovesti. (Predsednik: Vreme) Izvinjavam se, završavam. Zaboravljate da NBS ima diskreciono pravo po članu 120. da donese rešenje, odluku o meri stepena kojim banka ugrožava finansijsku disciplinu i nesmetano funkcionisanje bankarskog sistema. U okviru svog redovnog poslovanja, Narodna banka već utvrđuje koje banke izazivaju finansijsku nestabilnost i dovoljno je samo da na osnovu tog rešenja Narodne banke Republike Srbije postupite, mada se i ja pribojavam... (Predsednik: Vreme) ... svega onoga u šta ste ubacili Narodnu banku, pošto po članu 121. Narodna banka i zaposleni u Narodnoj banci ne odgovaraju za štetu koja nastane vršenjem njihove dužnosti, osim ako se dokaže da je šteta prouzrokovana namerno ili krajnjom nepažnjom, to znači – nikada. Veoma oprezno, dame i gospodo, u istom članu ovog zakona prvo ste predvideli neka nova prava Narodne banke, a onda ste izbacili amandman kojim se već utvrđena prava Narodne banke samo utvrđuju u ovaj zakon. Završavam, izvinjavam se, hvala vam za podršku, znam da vam je to drago i mislim da je ovo način da smanjite svoju agresiju i to je mnogo bolje da ispoljite ovde, nego, recimo, u braku na svojim suprugama. (Poslanici SRS, sve vreme izlaganja narodnog poslanika Tomislava Nikolića, lupaju o klupe.)
Nemate više reč. Gospodin Buha, ustupate gospodinu Krasiću? Onda ste vi na kraju. Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospođo Đukić-Dejanović, mislim da član 27. Poslovnika mora da se primeni. Ne tražim u primeni da se pojedini govornici, kada dođu ovde, zaklinju na vernost, krstu, otadžbini, znate i sami da od toga nema ništa, ali očekivao sam da ćete makar neko blago upozorenje da izreknete, jer očigledno se vrši insinuacija da sam ja, u jednoj od mojih prethodnih diskusija, povredio dostojanstvo. Ničije dostojanstvo svojim mišljenjem nisam povredio, nego sam samo ukazao da i od goreg Predloga zakona koji je podnela Vlada, može da postoji nešto još gore i dokazao sam u čemu se ogleda to još gore. Bežite od toga što je još gore. Da li moje mišljenje vređa nečije dostojanstvo, ja ne znam. Samo znam da se nisam zakleo ovde kad sam izneo mišljenje i nisam stekao legitimno pravo da kršim zakletvu. Onaj ko se zakune, on može da krši zakletvu. Onaj ko se nije zakleo, ne možete da ga pozivate na zakletvu. Samo sam izneo svoje mišljenje, zašto smatram da je to loše. Ako ste hteli tu vrstu eksproprijacije i nacionalizacije, onda prebacite u zakon o NBS i Zakon o bankama. U ovom zakonu nemate mogućnosti to da radite. Različiti su procenti inteligencije, pa se različite stvari shvataju na različite načine. Nisam imao nameru da uvredim dostojanstvo. Čak ni predstavnici Vlade moju diskusiju nisu tumačili kao povredu dostojanstva, već kao konstruktivni prilog poboljšanju Predloga zakona. Ako bi ovakav predlog zakona izašao, verujte, mi bismo na tom bankarskom sektoru imali apsolutnu samovolju i, ne daj bože, da dođu neki ministri finansija i neki guverneri koji su brzo potezni, kao što je Mlađa bio, ode sve u propast. Tek sad možemo otvoreno da pričamo sa javnošću, kakve su kobne posledice politike od 2001. godine u bankarskom delu, u finansijskom delu. Tek sad je građanima jasno. Pre tri-četiri godine, kada smo im objašnjavali šta će da bude, šta će da se desi, niko nam nije verovao. Sada kada su na svojoj koži osetili jasno im je i ja plediram za tu solidarnost, ali ne solidarnost sa Vladom nego da svi građani međusobno budu solidarni, da shvate, danas je ''Robna kuća Beograd“, sutra će vaša firma biti, danas je n.n, prekosutra će biti Vladan Batić, Dragan Todorović. Šta da vam radim, takva vam je strateška pozicija, a takvu Vladu imamo.
Gospodin Ostojić ima reč, po Poslovniku.
Predsednice, uvažena ministarko, koleginice i kolege narodne poslanice, mislim da je povređeno dostojanstvo Skupštine u jednoj rečenici uvaženog poslanika Vladana Batića – da će se uskoro potpisati sporazum o prodaji NIS-a. Duboko verujem da se to neće desiti. Podsećam na inicijativu LDP-a, još od septembra meseca, da se oceni ustavnost Sporazuma koji smo ratifikovali ovde u Skupštini. Još nismo dobili odluku Ustavnog suda, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, gospođo predsednice. Od vas, zaista, LDP očekuje da uložite svoj autoritet, veze i poznanstva, mnogo puta ste nam izišli u susret i obezbedili nešto što ima veze sa radom Parlamenta, a tiče se vladajuće većine. Nadam se da ćete vi požuriti Ustavni sud, da donese odluku, da li je Gasno-naftni sporazum ili Energetski sporazum koji smo ratifikovali u skladu sa Ustavom, jer sam duboko ubeđen da je nemoguće da će se uskoro desiti trećina Sporazuma, a one dve trećine nećemo imati u ugovoru. Možda gospodin Batić ima nekakve informacije. Ne sporim dobru obaveštenost gospodina Batića, ali mislim da ne treba građanima reći da će se uskoro desiti prodaja NIS-a, a da nećemo imati ugovor za gasovod, da nećemo imati ugovor za rekonstrukciju skladišta gasa. Mislim da Ustavni sud mora da odgovori na ono što mi tražimo, što već tri meseca stoji kao inicijativa i, zaista, gospođo predsednice, očekujem da uložite svoj autoritet, da dobijemo bilo kakvu odluku od Ustavnog suda. Ako Ustavni sud kaže da je prodaja državnog monopola Republike Srbije drugoj državi, bez garancija da će se ostala dva posla iz Sporazuma desiti, ustavan, u redu, onda će se to desiti, ali insistiram da se ovde sa govornice ne iznose neproverene informacije da uskoro sledi prodaja NIS-a, a nema ništa od gasovoda i od Banatskog Dvora. Duboko verujem da ta cev koja ima nekakav ventil, ne može biti zamena za propalu politiku 90-tih, da se ne može destabilizovati region... (Predsednik: Vreme.) ...završavam, tom cevi koja je sada glavna. Zaista, očekujem odgovor od vas, gospođo Dejanović, da li ćete uložiti napor da Ustavni sud hitno odgovori na tu inicijativu, jer vreme ističe?
Gospodin Batić ima reč. Samo bih htela da kažem, i ovim putem, molim da službe Ustavnom sudu dostave pitanje Poslaničke grupe LDP.
Javio sam se na repliku. Mislim da je gospodin Ostojić pogrešno protumačio moje reči. Nisam povredio dostojanstvo Parlamenta, jer, gospodine Ostojiću, nažalost, većina u ovom parlamentu je glasala za ratifikaciju tog energetskog sporazuma, odnosno za ratifikaciju računa bez krčmara, za ratifikaciju o prodaji alajbegove slame. Kao i vi, i ja sam glasao protiv. Takođe, setićete se da je većina u ovom parlamentu glasala za izbor sudija partijskog suda. Iznosili smo sijaset argumenata, zašto je to partijski sud, pa ste možda vi idealista, možda vi verujete da će Ustavni sud usvojiti inicijativu koja je opravdana, jer nisam ni ja za to da prodajemo NIS, a da nam Rusi ''dođu'' gasovod, možda, na oček, na veresiju, ako im se javi da ga grade. To nigde na svetu nema. Prema tome, ne vidim čime sam ja povredio dostojanstvo parlamenta. Ja sam, nažalost, voleo bih da me vreme i događaji demantuju, izneo svoje ubeđenje da će uprkos nizu racionalnih argumenata taj ugovor biti potpisan, ali, ničija nije gorela do zore. Neko će za to kad-tad morati da snosi odgovornost, jer malopre sam pomenuo reklamu za NIS, kao vrhunac besmisla. I ona rasprava pre neki dan i dva ministra, jedan u klin, drugi u ploču, takođe je vrhunac besmisla. Vreme će pokazati ko je u pravu. Samo sam izneo svoje loše slutnje. Daj bože da nisam u pravu. Hvala.
Gospodin Martinović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, meni je žao što gospođa ministar nije ovde, na osnovu čl. 225. i 226. tražim jedno objašnjenje, za koje mislim da interesuje sve narodne poslanike. Mene zanima ko piše, gospodine državni sekretare, ove izveštaje o tome zašto ne treba prihvatiti amandmane narodnih poslanika. Ovde u potpisu stoji da je ovaj izveštaj od 14. novembra 2008. godine potpisao potpredsednik Vlade, zamenik predsednika Vlade, Ivica Dačić, ali ne verujem da je on pisao objašnjenja. Zašto vas to pitam? Iz prostog razloga. Što se tiče amandmana na čl. 1, on glasi ovako – U članu 1. stav 1. reči ''donetim na predlog Narodne banke Srbije'', zamenjuju se rečima „po pribavljenom mišljenju Narodne banke Srbije“. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Dakle, da ponovim još jedanput – ''U članu 1 stav 1. reči „donetim na predlog Narodne banke Srbije'' zamenjuju se rečima „po pribavljenom mišljenju Narodne banke Srbije“. To se ne prihvata. Pogledajte šta kaže Vlada već na drugoj stranici – izmenama Zakona stvara se pravni osnov da Vlada uz pribavljanje mišljenja NBS može blagovremeno preduzeti meru ka sprečavanju neželjenih efekata u domaćem bankarskom sistemu. Ne prihvata se amandman, gde se kaže da – po pribavljenom mišljenju Narodne banke, a onda ta ista Vlada, koja ne prihvata taj amandman, kaže – da se izmenama Zakona stvara pravni osnov da Vlada uz pribavljanje mišljenja NBS itd. Morali biste da povedete računa o tome kako pišete ova objašnjenja. Ona su, zaista, smešna. Vlada na jednoj strani odbija amandman, a onda samo nekoliko rečenica kasnije obrazlaže svoj Predlog zakona time što ustvari usvaja formulaciju iz odbijenog amandmana. Gospođo ministar, drago mi je što ste se vratili. Nadam se da ste shvatili suštinu mog pitanja. Druga je stvar, što je meni lično smešno kao narodnom poslaniku, da amandman na Zakon o Agenciji za osiguranje depozita podnosi gospođa iz nekakve fantomske poslaničke grupe, a njen kolega iz te iste poslaničke grupe maločas povlači amandman na ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita. Na jednoj strani se predstavljaju kao branioci građana od zle i pokvarene Vlade, a onda odustaju od amandmana na loše zakonske predloge te iste Vlade. Mislim da je to jedno moralno i političko ludilo bez presedana.
Gospodin Buha ima reč, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u okviru smo teme, ali ću se ipak pozvati, da ne bih bio opomenut, na čl. 225. i 226. i tražim obaveštenje od ministra finansija, predsednika Upravnog odbora Agencije za osiguranje depozita i direktora te agencije, a odnosi se na visinu zarade direktora Agencije za osiguranje depozita, koja obuhvata u okviru zarada, znači, samo platu, odnosno zaradu, bonuse, naknade i sva druga pitanja koja su u skladu sa odredbama Zakona o radu smatraju zaradom, na šta se plaća porez i doprinos. Nadalje, interesuje me visina naknade predsednika i članova Upravnog odbora Agencije za osiguranje depozita u 2007. i 2008. godini. Pored toga, postavljam pitanje i tražim odgovor – ko su privatizacioni savetnici Agencije za osiguranje depozita za poslove privatizacije banaka i osiguravajućih društava? Sledeće pitanje – koliko je sredstava u toku 2006, 2007. i jedanaest meseci 2008. godine isplaćeno na ime naknade za usluge privatizacionih savetnika i provizije za prodaju kapitala banaka i osiguravajućih društava? Pitam – koliko je ukupno sredstava isplaćeno privatizacionom savetniku kompanije "Citadel" iz Beograda za 2006, 2007. i 2008. godinu i to fiksna naknada...? (Predsednik: Gospodine Buha, vi ste prešli na sednicu koju nisu prihvatili predstavnici vaše poslaničke grupe, na poslanička pitanja. Upravo se ponašate kao da imamo tačku poslanička pitanja. Zaista bih vas zamolila da, ako vam treba neka informacija, da bismo nesmetano radili po ovoj tački dnevnog reda, u redu je.) Dakle, interesuje me, koliko je ukupno sredstava isplaćeno privatizacionom savetniku kompanije "Citadel" iz Beograda za 2006, 2007. i 2008. godinu i to fiksna naknada i provizija od prodaje kapitala kod sledećih banaka: ''Delta banka'', ''Nacionalna štedionica'', ''Vojvođanska banka'', ''Panonska banka'' i eventualno druge banke ukoliko su bile u postupku i isplaćena određena naknada. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Gospodin Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, javljam se u skladu sa članom 226. da postavim nekoliko pitanja. Prvo pitanje Vladi – ko je predstavnik Srbije, odnosno "Srbijagasa" u "Jugorosgasu"? Ko je potpredsednik Skupštine "Jugorosgasa" ili član Skupštine ili član Upravnog odbora ispred "Srbijagasa", odnosno srpske države? Da li možemo da dobijemo podatak koliku platu prima? Dalje bi pitanje bilo – da li je to doskorašnji direktor "Srbijagasa" ili novi direktor "Srbijagasa"? Takođe, pitanje za Vladu, interesuje me da li će se i kada desiti ono što je najavio sadašnji direktor "Srbijagasa", narodni poslanik, da ima obećanja od strane "Gasproma", nije nam rečeno na koji način, da će Srbija uspeti da povrati 24%, mada je u pitanju 25%, da bi bili 50:50, znači, da ćemo uspeti da vratimo 24% i da imamo 49% u "Jugorosgasu" od firme ''Centreks", dakle, interesuje me kada će se to desiti, pod kojim uslovima i šta će biti sa onih 1% koji, takođe, pripada firmi "Centreks" koja je u "Jugorosgasu"? Treće, interesuje me koji su kriterijumi za ulazak u pregovarački tim o prodaji NIS-a i kako je moguće da ljudi koji su doprineli da srpska strana, odnosno srpska država bude oštećena, a pre svega mislim na pomoćnika ministra energetike i rudarstva, gospodina Milutina Prodanovića, koji je direktno odgovoran, za šta postoje dokazi, za to što je propušteno da se kupi 25% u "Jugorosgasu" i da Srbija ostane u vlasničkom odnosu 50:50%? Pitam – po kom kriterijumu je sada specijalni savetnik direktora "Srbijagasa", odnosno do juče direktor "Srbijagasa" i do juče član Skupštine ispred Srbije u "Jugorosgasu", gospodin Saša Ilić, član pregovaračkog tima, i da li umesto njega možda sadašnji direktor u "Jugorosgasu", pošto postoji osnovana verovatnoća da prva dvojica sigurno neće štititi interese Republike Srbije kada je u pitanju Naftni sporazum sa Rusijom, odnosno prodaja 51% NIS-a ruskoj strani. Molim vas, gospođo predsednice, da u roku od osam dana, pošto su to lako proverljivi podaci, u skladu sa Poslovnikom, dobijemo taj odgovor od Vlade. Hvala.
Vaše pitanje će biti prosleđeno Vladi, ali ja vas molim da radimo po dnevnom redu, da ne pretvarate sednicu u sednicu koja nema dnevni red – poslanička pitanja i da sve što vas interesuje u skladu sa čl. 225. i 226. bude vezano za informacije koje su potrebne za vaše aktivnosti po dnevnom redu koji je na ovoj sednici. Neću vam dozvoliti, nećete imati pravo da govorite ni o čemu nego o tome. Gospodin Ostojić, izvolite. Milan Lapčević, već ga malo izdaje strpljenje, osnovano.
Predsednice, ministarko, koleginice i kolege poslanice i poslanici, neću postavljati pitanja. Recimo, ja sam pre 47 dana postavio pitanje – koja su fizičkih lica sa državljanstvom Srbije suvlasnici te firme "Centreks" i još nisam dobio odgovor, i ne postavljam ponovo pitanje, čekam, iako je prošlo mnogo više od osam dana. Javljam se opet po članu 104, da kažem gospodinu Batiću da, bez obzira na njegovo uverenje da će se taj ugovor potpisati, on to uverenje kad iznese za govornicom ljudi mogu, zaista, da pomisle da će se potpisati, iako znaju da postoji inicijativa za ocenu ustavnosti tog sporazuma. On na taj način kompromituje Skupštinu i dovodi u zabludu neke ljude koji su uvereni da institucije u ovoj zemlji funkcionišu, postoje, čekaju da odluče. To što ja, gospođo predsednice, tražim od vas da malo pogurate Ustavni sud, to nije uticaj na sudstvo, to nije napad na pravosuđe, ne insistiram da se donese ovakva ili onakva odluka, samo insistiram da se zbog hitnosti stvari donese neka odluka. Zato mislim da jeste to, gospodine Batiću, na neki način rušenje dostojanstva Skupštine, kad vi kažete – prodaće se NIS, a mi smo ovde, ne mi, nego većina ovih drugih je glasala da se proda i NIS i da se izgradi gasovod i da se rekonstruiše Banatski Dvor. Čudna je situacija ovde, gospodine Batiću, vi se hvalite da ste glasali protiv ratifikacije, ja to cenim, i ja sam glasao protiv. Neki drugi su, takođe, glasali protiv ratifikacije i sada, na primer, pozivaju rusku stranu da ne kupuje kradenu robu, ali su spremni da glasaju za budžet u kome ima para od te kradene robe. Znate, licemerje se širi prilično brzo ovom salom i to je narušavanje dostojanstva Skupštine. Ima stranaka koje su bile protiv verifikacije, koje su govorile da je malo 400 miliona, ali kada od tih 400 miliona njima ne pripadne 210 ili njihovoj regiji, nego pripadne 360, onda su spremne da prihvate. I to je, po meni, na neki način narušavanje dostojanstva Skupštine. Zato mislim da sporove, kao što je ovaj, gde je, npr, jedan ministar u Vladi Vojislava Koštunice glasao da se prihvati onaj potpis u izbornoj kampanji, pa glasao za ratifikaciju Sporazuma, pa sad odjedanput shvatio da je baš onako kako smo mi pričali, da Sporazum ne garantuje ... (Predsednik: Vreme.) ... znači, ponaša se po onoj narodnoj "nije majka tukla sina što se kockao, nego što se vadio". I to je narušavanje dostojanstva Skupštine. Zato vas molim da ne pričate da će se to desiti, jer sam duboko ubeđen da će se državni, nacionalni, srpski, kakavgod, građanski interes, sačuvati, jer imamo institucije, nismo "banana država".
Replika, gospodin Batić.
Znam da dajem priliku gospodinu Ostojiću da se ponovo javi za repliku. Ne bih da ovu polemiku nastavim. Gospodine Ostojiću, dozvolite da svaki poslanik ima pravo na svoje mišljenje, ima pravo na svoj stav. Svoje stavove ne menjam ni po jednom pitanju, ni kada su, recimo, u pitanju tajkuni. Ono što sam govorio, za šta sam glasao, pri tome ostajem dosledan, bez obzira na posledice i za mene lično i za moju stranku. Kao što vi verujete da će Ustavni sud da prihvati inicijativu, ja sam skeptik. Maločas sam rekao da bih voleo da Ustavni sud prihvati inicijativu, ali, jednostavno, u to ne verujem. Još nešto da vam kažem, Ustavni sud, inače, nije u sistemu pravosuđa. To nije pravosudni organ. Kad ste malopre pomenuli svoj apel predsednici Skupštine, to nije mešanje, možete to da učinite, u rad pravosudnih organa, jer Ustavni sud je izvan sistema pravosuđa. Da ne bismo ovu polemiku dužili, znam da mi isto mislimo. Ne bi da govorim o nekim drugim strankama i promeni njihovih stavova. Verovao bih da je Srbija zaista pravna država i zemlja u kojoj se poštuje vladavina prava, kad bi odgovor na ovo vaše pitanje doneli pre dana u kome je najavljeno potpisivanje tog ugovora. Daj bože, ostajem lično skeptik. Govorim u svoje ime, jer čini mi se da je to, nažalost, već odlučeno, ali nikada ništa nije završeno do kraja. Kao što se ugovori potpišu, tako se ugovori i raskidaju. Videćemo kakvi su, ako do toga dođe, efekti za Srbiju i šta će se događati. Nije ovo kraj ni političke, ni neke obligacione istorije nekih naših odnosa. Samo znam da nam, kada je već o istoriji reč, Rusija nikada ništa nije pomogla. Uvek je obećavala, pomogla nikada nije. Daj bože kada bi ovo bio izuzetak od tog pravila. Da iskoristim ovih par sekundi, gospodin Ilić me je malopre s pravom upozorio, pošto neprestano u poslednje vreme pominjemo PDV, pa sam i ja, postavljajući malopre pitanje Vladi – da li je plaćen, pogrešno rekao PDV prilikom prodaje ''Delta banke'' ''Banci Inteza''. Ispravka je – da li je plaćen porez na kapitalnu dobit? Znači, napravio sam lapsus, izvinjavam se i na ovaj način ga ispravljam. Hvala.
Narodni poslanik Milan Lapčević ima reč, po amandmanu. Konačno se vraćamo na dnevni red. Gospodine Lapčeviću, izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedniče, konačno da počnemo da radimo ono što je na dnevnom redu. Amandman koji je podnela gospođa Tabaković je, po meni, krajnje logičan, jer govori o tome da Agencija za osiguranje depozita treba da traži mišljenje od Narodne banke, a ne da Narodna banka ima inicijativu i da ona predlaže gde će se intervenisati i koje će se akcije kupovati od onih banaka koje nisu likvidne. Sve ovo, pa i Zakon o osiguranju depozita, ima za zadatak da spreči dalje štetne posledice od ekonomske krize ili da predupredi neke nove, odnosno da spreči velike štete od one koje su već nastale. Sve te mere mogu da daju neke efekte, a kakvi su efekti ovih mera možemo i da merimo i da o njima i kroz brojke i kroz primere govorimo. Dakle, očigledno je da će svetska ekonomska kriza zahvatiti i Srbiju, mi već nepuna dva i po meseca pričamo da treba što pre podići osiguranu sumu depozita i doneti sveobuhvatne mere za sprečavanje svetske ekonomske krize u Srbiji, a efekti su sledeći: skoro milijardu evra su građani Srbije povukli iz poslovnih banaka, uprkos novembru i produženom mesecu - decembru, mesecima štednje, ta štednja ne da se nije povećala, već se smanjila za čitavu milijardu evra. Priznaćete, za ovako malu zemlju i za ovako malu platežnu moć građana, milijarda evra je ogromna suma novca. Sa druge strane, skoro milijardu evra je potrošeno iz deviznih rezervi zemlje za odbranu kursa dinara. Efekat, takođe, može se jasno videti, danas je evro 88 dinara, bio je i 90 i svakim danom, na žalost mnogih, a naročito na žalost penzionera i onih najsiromašnijih, i dalje raste. Ovogodišnji budžet je u deficitu 500 miliona evra, predloženi za narednu godinu će biti u deficitu 550 miliona evra. Dakle, jasno je da se efekti krize prenose i na Srbiju. U poslednja dva meseca nekoliko hiljada ljudi je ostalo bez posla. Sve ozbiljne zemlje su, pre svega mislim na zemlje zapadne Evrope, donele paket mera u kojima se obavezno predviđa, pre svega, pored onih deklarativnih, odnosno marketinških mera, podizanje osiguranih depozita, predviđaju se i obavezne podrške privredi, jer se na taj način jedino realno mogu sprečiti velike štete koje mogu da zahvate zemlju, a ta podrška privredi se ogleda u nižim kamatnim stopama, u smanjivanju poreza, u subvencijama, u oslobađanju od određenih taksi na određeno vreme itd. Prevedeno u novac, SAD će uložiti 700 milijardi dolara za spas svojih banaka i za podršku privredi, Kina je najavila oko 580 milijardi dolara, Rusija preko 220 milijardi, Britanija i Nemačka preko 200 milijardi itd. Od onih konkretnih mera koje se tiču privrede, recimo, Velika Britanija će smanjiti određene poreze u ukupnoj vrednosti od 35 milijardi evra, Italija će uložiti 80 milijardi evra za podršku malim i srednjim preduzećima, dakle, tom privatnom sektoru koji je najugroženiji i koji će biti najpogođeniji ovom krizom. Neke zemlje će ukinuti određene poreze i takse na dve godine, pre svega prema malim i srednjim preduzećima, kako bi se prebrodili efekti krize. Šta se dešava u Srbiji? Kod nas je izgleda sve naopako. Referentna kamatna stopa Narodne banke je povećana u poslednja dva meseca sa 15,75 na 17,75%. Podsetiću vas, početkom godine ta kamatna stopa je bila 11%. Rezultat takvog povećanja referentne kamatne stope je povećanje kamata na kredite koje poslovne banke plasiraju u privredi. Pričao sam jutros o primeru da je jedan mali privrednik koji zapošljava desetak ljudi morao da uzme kredit na koji će plaćati 30% kamate i to se banka još i osigurala da je taj kredit vezala za evro. Zaista, ne znam čime može da se bavi čovek da zaradi toliki novac da mu ostane da plati svoje radnike, da ne bankrotira i da još izdvoji 30% za banku. To je previše. To je indirektno rezultat nestimulativnih mera države, da je država stimulativno uticala na bankarski sektor, verovatno bi kamate bile manje, a onda i privreda bi mogla da uzima jeftinije kredite i da bude konkurentnija na tržištu. U predloženom budžetu se ne vidi da se izdvaja više novca za pomoć privredi. Smanjene su subvencije, a naročito za poljoprivredu koja je, svi ćete se složiti, verovatno bazična privredna grana u Srbiji. Najavljuje se ukidanje poreza na štednju i to je više opet marketinška mera nego što može da ima nekog velikog efekta. Tog zakona još uvek nema na dnevnom redu Skupštine. Kriza je već aktuelna u Srbiji bezmalo tri meseca. Nema smanjenja PDV i nekih drugih poreza prema privredi, čak se najavljuje povećanje PDV na 19%. Da li će toga i biti, moram da budem korektan, još uvek se ne zna, ali po medijima se provlači da se razmišlja o tome da se poveća PDV. Povrh svega, ono što sam, takođe, jutros pominjao, država koja uglavnom kod sebe drži najveći deo novca koji se obrće u ovoj zemlji ne isplaćuje svoje obaveze prema onima koji odrađuju određene poslove za razne budžetske korisnike, za ministarstva, za agencije, uprave itd, pri tom traži da se plati PDV unapred. Da bi jedan poreski obveznik, jedan privrednik naplatio ono što je radio za državu, on mora da preda sve papire, okončane situacije i da fakturiše Ministarstvo za NIP, recimo, da odmah nakon toga plati PDV na to što je fakturisao, a njemu će država na ono – ''dođem ti'', kao što rekoše moje kolege iz LDP. Njemu će država platiti za 2, 3, ko zna koliko meseci. Već 15-20 dana se priča u Skupštini da je Trezor prazan i da se ne vrše nikakva plaćanja prema onima koji su ispostavili svoje račune za obavljanje poslova ili usluga. Slučaj, takođe, koji sam jutros pominjao, da je jedan preduzetnik još u septembru mesecu predao svoje okončane situacije u visini od 20 miliona dinara do dana današnjeg nije naplatio nijedan dinar, a morao je još tada, tog septembra da plati PDV na tih 20 miliona, skoro četiri miliona dinara. Čovek se zadužio, morao da uzme kredit, račun mu je blokiran, a ne može da radi uopšte. To je slikovit primer kako država pomaže svoju privredu. Na kraju svih tih mera koje država, nažalost, ne preduzima da pomogne, već da odmogne privredi, umesto da se "popuštaju", kako bi narod rekao, ''dizgini'', država šalje poreske obveznike da uteruju dugove, pre svega, tom malom i srednjem biznisu i da im piše preko poreskih obveznika neprimerene kazne kako bi napunila Trezor i budžet. Na kraju, kao šlag na tortu, pored svih državnih nameta kao najnoviji namet, od Nove godine će biti u prenesenom značenju i jednostavna primena SSP, a što samo može da znači da ovako opterećena privreda sa ovolikim kamatama na kredite mora da proizvodi usluge ili proizvode koji su mnogo skuplji nego strani, a onda kada ukinemo carine na raznu uvoznu robu, onda imamo potpuni slom srpske privrede. Dakle, to je rezultat svih mera koje država nije preduzela ili ih sporo preduzima da spreči efekte globalne ekonomske krize koja će pogoditi i koje pogađaju Srbiju. Taman je srpska privreda počela da podiže glavu, posle ovakvih mera i ovakvog scenarija veliki broj malih i srednjih preduzeća će bankrotirati, oni će morati da otpuste, jer su se prezadužili i ne mogu da budu konkurentni, dakle, moraće da otpuste radnike koje su zapošljavali. Umesto 200 hiljada novih radnih mesta, dobićemo na desetine hiljada ljudi koji će ostati bez posla, a koji rade sada u realnom sektoru. Posao, veće plate, nova radna mesta – to je bio slogan koji se danima vrteo u predizbornoj kampanji, a lično ga je govorio predsednik DS, predsednik države Boris Tadić u spotu DS. Očigledno da ni od jednog, ni drugog, ni trećeg nema ništa. Dakle, još jedna prevara u nizu, o besplatnim akcijama, o socijalno odgovornoj vladi, povećanju penzija, belom šengenu, najvećoj investiciji "Fijatu" i čemu sve još obećanom da i ne govorim. Gospodo, kada je kriza i kada je teško državi, narodu se kaže, mora da se steže kaiš, a Vlada onda mora da ''popušta dizgine'', da smanjuje kamate i da vrši podsticaj prema privredi, jer je to jedini način da se kriza prebrodi. Država mora da smanji svoje izdatke, pre svega, u ministarstvima, u Vladi, u raznim agencijama i upravama, a da podstakne privredu i poljoprivredu i da smanji kamate, odnosno da im pomogne tako što će kroz državne investicije i subvencije, realni sektor, privreda raditi više i zapošljavati veći broj ljudi i na taj način doprineti da se ekonomska kriza prevaziđe. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Momir Marković ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je krenula ova svetska ekonomska kriza, kada su počeli da se brinu ekonomski eksperti širom sveta, pravo da vam kažem, malo sam se zabrinuo, mada se u ekonomiju ne razumem toliko, jer znam da je to sistem spojenih sudova, da će ta kriza danas ili sutra doći i na naše prostore i znam da kada povetarac dune u Severnoj Americi, u Južnoj se to pretvori u tajfun. Međutim, izađoše neki eksperti, oni koji su došli 2000. godine, koji su ovde promovisani kao vrhunski stručnjaci koji su sve znanje po belom svetu pokupili i došli ovde da ga plasiraju, sećate se, ono posle "buldožer revolucije", pa me malo oni umiriše, kaže, neće to nas da zakači. Kako ne, rekoše, ali sam posle kontao, mi onako i ništa nemamo, ovi su uništili za ovih osam godina celu privredu, pa ne može ništa ni da nam propadne posebno, ili će biti ono da kada propadne ta svetska ekonomija, svetska privreda, onda će oni da dođu kod nas da kupuju naše proizvode ili da rade kao najamni radnici. Posle toga, dođe ''subotički plenum'', gde nam predsednik države, jer ja Borisa Tadića ne smatram predsednikom DS, odnosno ne smatram da je njegova poruka sa ''subotičkog plenuma'' upućena samo demokratama nego svim građanima Srbije – građani, čuvajte radna mesta! Dakle, onaj ko još ima neko radno mesto mora da ga čuva svim sredstvima, dozvoljenim i nedozvoljenim. Doduše, za ovih osam godina ostavili su nekih pet-šest stotina hiljada radnika bez posla, privreda je potpuno zamrla, ostalo je još tu i tamo da se nešto batrga, ali to što se batrga radnici moraju da sačuvaju. Posle toga dolazi još jedan plenum, još jednog visokog funkcionera ove vladajuće koalicije, nedavno u Sava centru, koji pravo da vam kažem nisam razumeo, jer ako je onako kako je pričao, ako je onako kako sam razumeo, on je rešio da stavi katanac na svoju stranku. Podsećam vas, sinoć ili preksinoć (kad ono beše) njegova izjava – svi oni koji su alavi na pare leteće iz stranke! Na prste jedne ruke mogu da nabrojim iz te šifrovane stranke koliko će ostati za koje nisam siguran da su alavi na pare, sve ostalo, da vas podsetim, ovaj o kome smo govorili ovde nedelju dana, direktor ''Aerodroma'' u Beogradu iz G17, da vas podsetim na ministra zdravlja......i on je vrlo alav, gospodine Krasiću, kada bude bio neki od njegovih zakona imam gomilu dokumentacije da dokažem i njegovu alavost i upropašćavanje zdravstva uopšte. Nema nikog iz tog šifrovanog preduzeća koji nije ili u već otkrivenoj aferi ili u onoj koja treba da se otkrije. Uostalom, svi su krenuli za vođom. Da vas podsetim, prvo njegovo pojavljivanje posle ''buldožer revolucije'' – čarapa na glavu, puška u šake, pa u Narodnu banku i usput nema više nekoliko desetina slika u Narodnoj banci kada je predao. Da vas podsetim i ovaj sad što je direktor Zavoda za udžbenike i nastavna sredstva, gospodin Albijanić, koga smo vrlo uvažavali ovde kad je bio, zaposlio celu svoju školu, još čistačice i onog što zvoni tamo da prevede, cela škola u kojoj je nekad radio i pola Požege je prešlo u Zavod za udžbenike i nastavna sredstva. Verovatno su se oni kao vrhunski stručnjaci njemu prikazali, učinilo mu se i doveo ih da unapredi Zavod za udžbenike i nastavna sredstva. To je isti onaj zavod koji je štampao pa bacao jedne udžbenike, pa posle toga štampao druge, ali to nije tako ni bitno. Da vidimo, ko nas je doveo dovde. Ko je dao saglasnost za rad ovih banaka za koje sad Agencija traži dodatna ovlašćenja za sebe? Sećate se, dame i gospodo narodni poslanici, da je Srbija imala četiri vrlo kvalitetne i vrlo sposobne banke, banke koje su finansirale i kreditirale celu privredu srpsku. Doduše, dobar deo srpske privrede je zbog uzimanja kredita i bio, da kažem, deo akcije je bio vlasništvo banaka, zadužili se kod te četiri banke. Bilo je najjednostavnije, da biste prodali kompletnu privredu – ubij onoga kome ta privreda duguje. Uništili ste četiri banke koje su bile stubovi srpske privrede, sve dotle, pri tom da vas podsetim, ''Beobanku'' ili ''Beogradsku banku'', ''Beobanku'' niste mogli ni da uništite, jer posle stečaja, sad kada bi se oslobodila sredstva koja su zamrznuta na njenom računu ona bi mogla da posluje i bila bi mnogo bolja od svih ovih uvoznih banaka. Pitao je gospodin Batić gde se nalazi depozit, gde se nalaze devizna sredstva Republike Srbije. Nisu više u ''Evroaksis'' banci, nisu u onim količinama, i pri tom da kažem da je ''Evroaksis'' banka vlasništvo Hamovića, Lazarevića, Dinkića i još nekih. Tamo je bilo 50 miliona dolara, pa je to bio inicijalni kapital da se formira ''Nacionalna štedionica'', pa smo svi mislili, evo, bar će jedna nacionalna banka da bude formirana, svi smo mislili da je to državna banka, pa se posle ispostavilo da su jedini akcionari upravo akcionari iz ''Evroaksis'' banke. Gospodine Batiću, niste tu, ali ćete čuti sigurno, ne može država Srbija, bez obzira što su vlasnici uglavnom Srbi, u ''Evroaksis'' banku. Pre neki dan je ušla finansijska i kriminalistička policija Rusije. Rusija vodi računa da se kriminal na njenom prostoru ne širi, nego čim se pojavi odmah ga saseku u korenu. Prema tome, što se ''Evroaksis'' banke tiče, još jedan deo sredstava se tamo nalazi, ostalo je u Nemačkoj, u nekim drugim bankama širom Evrope, ali u svakom trenutku su oni spremni da povuku taj novac kada im se ukaže prilika da naprave nekakve nacionalne štedionice. Uostalom, ovakva hiperproizvodnja nekakvih banaka po Srbiji, u mojoj Batajnici ima osam, u Pančevu smo brojali 23 ili 24 banke, sve različite i sve banka do banke, nekad su bile ćevabdžinice, pljeskavice i ostalo, je l' tako, gospodine Milivojeviću, to, kada ste vi propali u tom poslu u Kruševcu, a posle toga sad krenule banke. Prosto se nekad pitam kako te banke žive, od čega žive? Kada pogledate oglasnu stranu u novinama i kad vidite da banke prodaju stanove, onda su vam stvari potpuno jasne, hoćete da podignete pet-šest hiljada evra kredita, a sve su hvalile ono po sistemu samo uđeš, izađeš i gotovo si, pardon, gotovo, uzmeš pet-šest hiljada evra kredita da kupiš neki polovni auto, hipoteka – stan, ne vratiš jednu ratu ode stan na doboš, em nemaš kola, em nemaš više ni stan. One me podsećaju na doba razvoja onih piramidalnih banaka, kada je jednom gospodin Kostiću iz Paraćina, je l' tako gospodine Krasiću, glavna reklama na televiziji bila – ''pare ću vi vrnem kad gi obrnem''. Usput da vas pitam još nešto – kada će da se uradi revizija poslova Agencije za depozit i sanaciju banaka itd? Da li je urađena ta revizija? Da vidimo kako je izvršena, recimo, prodaja imovine banaka iz stečaja. Zgrada ''AIK banke'' u Bulevaru kralja Aleksandra 70, ima oko 3 i po hiljade kvadrata, a prodata je za 750 hiljada evra. To izađe oko 480-500 evra po kvadratnom metru. Nije bitno kolika je cena ako je bitno kome prodajete. Da vas ne podsećam na one tri šećerane za devet evra i to se potrošio gospodin Miki Kostić, dao je 10 evra i rekao – kusur ne treba. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto su se građani Srbije spotakli o piramidalne banke, pošto više ni u koga nemaju poverenja, čim je počela ova kriza da se oseća, bez obzira što se kod njih ne oseća, opet da podsetim građane Srbije, kad su dolazili na vlast rekli su – ako nam date vlast svi ćemo da živimo bolje, narod im dao vlast i oni svi žive bolje, a kako živi narod to je sad pitanje za narod, dakle, narod je povukao preko milijardu evra. U odbrani kursa dinara, oko 300 miliona evra državnih, u krajnjoj liniji narodnih para je otišlo, to je dao onaj guverner Jelašić; on je došao u Srbiju, postao viceguverner danas, pa je sutra postao državljanin Srbije. On danas priča građanima, znate, neće da se oseti toliko ta kriza, a šta bi sa onom njegovom vilom, gore, koju je platio nekih 300 hiljada evra, a sutradan su mu neki nudili milion i dvesta, milion i četiri stotine hiljada, naravno, nije hteo da proda. Valjda je to i prevarilo vas da ga izaberete, tad se još pripremao da bude guverner. Mnogo sposoban trgovac, vilu od milion i po evra kupio za 300 hiljada evra i onda ste ga postavili na to mesto. Samo lokal u ovoj zgradi ''JIK banke'' u Bulevaru kralja Aleksandra vredi ovoliko koliko je prodata cela imovina banke. Zato sam podneo amandman, smatrajući da država Srbija ima dovoljno instrumenata da se protiv onih banaka koje nanose štetu, ovih banaka koje su dovedene ovde i predstavljene kao internacionalne banke, probajte sa karticom ''Rajfajzen'' banke da kupite nešto u Nemačkoj, gledaće vas belo, kao da ste pali sa Marsa, te kartice važe samo ovde, smatrao sam da, kada ste ih već dovodili, da ste dovoljno obezbedili instrumenata i dovoljno pravnih sredstava u slučaju da takve banke narušavaju finansijsku stabilnost da možete da ih stopirate u tome. U krajnjoj liniji, i da ih zatvorite, kako ste ih otvorili, tako da ih i zatvorite. Vlada Srbije mi je odgovorila, potpisao je prvi potpredsednik Vlade, zamenik predsednika Vlade i ministar policije. Sva trojica su se potpisali. Kaže ovako: "Amandman se ne prihvata iz razloga što se u vanrednim okolnostima želi obezbediti zakonski instrument kojim bi se sprečile aktivnosti finansijskih subjekata koje za posledicu mogu imati narušavanje stabilnosti ukupnog finansijskog sistema i pojavu urušavanja kroz ceo finansijski sistem. Predloženim izmenama data je mogućnost Vladi da interveniše na finansijskom tržištu na naveden način, što podrazumeva brzo reagovanje u slučajevima kada banka svojim poslovanjem ugrožava finansijsku stabilnost na tržištu". Da vidimo šta će to država Srbija, odnosno Narodna banka Srbije uraditi kada naiđe na jednu od tih banaka, a već su odavno krenule da urušavaju finansijsku stabilnost zemlje. Kaže: "Kupiti u ime i za račun Republike Srbije akcije banaka koje svojim poslovanjem ugrožavaju finansijsku stabilnost". Umesto da ih zatvorite i da ih oterate na sud, umesto da odu na međunarodni sud, vi ćete njihove akcije kupovati i na taj način im vraćati kapital koji su eventualno uložile. Uložile su samo osnivački kapital, a posle toga sve što su stekle, stekle su u ovoj državi. Dame i gospodo narodni poslanici, vreme mi više ne dozvoljava, inače sam imao dosta toga da kažem po ovom pitanju, ali smatram, gospođo ministar, kada biste malo proredili ove banke, druge bi se ponašale u skladu sa finansijskom politikom.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Amandman, kojim se posle člana 1. dodaje nov član 1a. podneo je Odbor za finansije. Vlada je prihvatila ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavi deo Predloga zakona. Na član 2. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Buha želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 2. U članu 2. reč "narednog", predložio sam da se zamene rečima "osmog dana". Radi se o stupanju na snagu ovog zakona. Naime, u odgovoru na ovaj amandman, Vlada ističe da se amandman ''ne prihvata iz razloga što se predloženim izmenama predviđa da ovaj zakon stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja, a radi potrebe da se preduzmu efikasne i blagovremene mere usmerene ka stabilnosti bankarskog i finansijskog sistema, u uslovima prisutne krize na finansijskom tržištu. Naime, ovaj zakon je deo seta mera, vezano za izmene zakona kojim se uređuje osiguranje depozita i zakona kojim se uređuje stečaj i likvidacija banaka, te je neophodno njihovo stupanje na snagu istoga dana.'' Zbog javnosti moramo ukazati na to da se krši Ustav, jer odredba člana 196. Ustava jasno kaže kada zakon i drugi opšti akti stupaju na snagu. Član 196. stav 4. kaže sledeće: "Zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja." Predlagač zakona se potrudio da obrazloženje da. Da čujemo šta su to razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku. Predlagač zakona kaže sledeće: "Razlozi za donošenje ovog zakona po hitnom postupku, saglasno članu 161. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, proizilazi iz sagledavanja aktuelnih problema na finansijskom tržištu i neophodnosti adekvatnog uređenja uslova i načina poslovanja svih učesnika na tržištu, kao i omogućavanja adekvatnog reagovanja regulatornih tela. Ovim zakonom, u skladu sa Direktivama EU, ova oblast se stavlja u stabilnije, preciznije konzistentnije regulativne okvire koji će predstavljati deo seta mera kojima se ublažavaju posledice krize na finansijskom tržištu". Javnost Srbije mora da zna kako smo i kada dobili ovaj predlog zakona, kada je on usledio. Usledio je 24 časa posle usvajanja rebalansa budžeta. Rebalans budžeta u obrazloženju kaže koji su ciljevi makroekonomske politike Vlade u 2008. godini, znači, aktuelni ciljevi makroekonomske politike – makroekonomska stabilnost, dinamičan privredni rast i rast investicionih aktivnosti, rast zaposlenih i standarda života, ubrzani proces stabilizacije i pridruživanja u EU, ubrzano sprovođenje ekonomskih reformi i ravnomerniji regionalni razvoj. Samo 24 časa posle toga, odjednom kriza, odjednom bomba, odjednom sve zlo ovog sveta se sručilo i dobijamo ovaj set zakona. Ovo je jedna politička igrarija, ali i ekonomska igrarija od strane Vlade. Ako je to stvarno ovako kako ste napisali u Predlogu budžeta, šta će vam ovaj set zakona? On, u osnovi, ne treba. Znači, ovo obrazloženje koje ste dali na ovaj amandman, ne stoji, ako ste bili dosledni kod ovoga, ili ste bili nedosledni kod ovoga drugog. Ono što je bitno da se ukaže, to je da tek kada su poslanici SRS ukazali da niste striktno proveli sve odredbe zakona koje se odnose na sistem osiguranja depozita, tek ste u jednom zakonu, a to je zakon o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, rekli na koje subjekte se odnosi osiguranje depozita, gde ste, pored fizičkih lica, uključili preduzetnike, mala i srednja preduzeća. U ovom predlogu zakona to niste učinili. Ostala su samo fizička lica, pa je na intervenciju Odbora za finansije došlo do izmene koja je prihvaćena od strane Vlade. Predstavnici SRS u vam, takođe, ukazivali na ogromne probleme koje je proizveo ovaj zakon, matični Zakon koji je donet 2005. godine, a odnosi se na nadležnosti Agencije. Dali ste nadležnosti koje ovoj agenciji ne pripadaju. Nigde u svetu ovo nema, sem kod nas. Zašto? Samo zato da preko Agencije provučete sve ono što ne možete zbog javnosti. Preko ove agencije možete sve tajno. Zamolio bih, evo, tu je i ministar i sekretar, da izađu i da kažu gde imate situaciju da jedna agencija ima ovakva ovlašćenja? Evo ga član 3. stav 1 – obavlja poslove obaveznog osiguranja depozita, pa u stavu 2, da Agencija obavlja funkciju stečajnog likvidacionog upravnika u bankama i društvima za osiguranje. Kada je donošen zakon 2005. godine otvoreno smo vam ukazali da Agencija nema niti jedan podataka iz koga može da prati banku, te podatke ima Narodna banka. Zašto se ti poslovi poveravaju Agenciji? Ona ne zna ništa, nema podataka, nema nijednu činjenicu na kojoj bi mogla pratiti tu banku, osiguravajuću kuću koja dođe u krizu, i preduzeti određene mere i aktivnosti. Dalje – učestvuje u upravljanju bankama čiji je akcionar Republika Srbija, organizuje i sprovodi poslove prodaja akcija tih banaka, organizuje i sprovodi poslove privatizacije društvenog, odnosno državnog kapitala u društvima za osiguranje i obavlja druge poslove utvrđene zakonom. Imamo Agenciju za privatizaciju. Zašto se dozvolilo, zašto se ugradilo, inkorporiralo u ovaj zakon da ova agencija obavlja ove poslove kada, pre svega, nema nijedan podataka, nijednu činjenicu, nijedan validan materijal iz ove oblasti i ne može to adekvatno voditi? Imamo Narodnu banku, imamo Agenciju za privatizaciju koja će u svakom slučaju obaviti to, a da ne govorim o kadrovskoj strukturi Agencije, ogromni su poslovi i ona to ne može obaviti. Dalje, ukazali smo na član 9. Član 9. Zakona, ode kolega Krasić i njega to čudi, ali ću vam reći o čemu se konkretno radi. Radi se o određenim poslovima koji su nekada bili poslovi Agencije za sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka koje je Agencija obavljala negde do 2000. i 2001. godine, a posle toga se ti poslovi sanacije nisu obavljali. Predlagač zakona 2005. godine je prepisao ove odredbe. Zašto ulaziti u plasmane, vršiti kontrolu tih plasmana, trošiti državna sredstva u ove namene, provoditi određene postupke i pratiti i analizirati itd? Nije to zadatak Agencije. Ovo je prepisano. Za ovom govornicom sam rekao – brišite to, prepisano je, ne radite to! Recite mi, da li ste ijedan dinar uložili u ove poslove? Niste, nećete to ni raditi. S druge strane, predlogom ovog zakona kažete da ćete kupovati akcije. Zašto ulazite u kapital? Šta će vam kapital – banke koje krše propis narušavaju finansijsku disciplinu i vi ćete sada ući u njihov kapital? Imate Narodnu banku, ona vrši nadzor i kontrolu i inspekcijske organe Narodne banke koji će svaku banku koja narušava finansijsku stabilnost kazniti, sprovesti određeni postupak i zabraniti. Čitao sam analizu Narodne banke za 2007. godinu, imali ste 21 kontrolu bankarskog sistema, 20 banaka ste kontrolisali. Tu nema kontrole. Kako ćete vršiti kontrolu finansijske stabilnosti, finansijske discipline, ako ne idete u banke? Vi dobijate izveštaje, ali to nije dovoljno. Banke se moraju kontrolisati inspekcijama koje postoje u Narodnoj banci. Ministarstvo finansija, takođe, mora vršiti i dobiti tu kontrolu. Ovo pravno ne možete provesti. Finansijski je nelogično da kupujete, da ulazite u kapital banaka i kojih banaka? Zašto trošiti sredstva i koja sredstva? Zašto iz budžeta uložiti u kapital nekih banaka, kupovati akcije? Da bi sprečili finansijsku nedisciplinu, narušavanje finansijske stabilnosti? Ko to radi? Kažite mi jedan primer, ko to radi, kada imamo centralnu monetarnu instituciju koja se bavi poslovima kontrole i nadzora. U članu 16. Zakona o Agenciji za osiguranje depozita, moram vas upozoriti da je član 16. u suprotnosti sa Zakonom o sukobu interesa, predviđeno je, radi se o Upravnom odboru Agencije, kaže – Upravni odbor Agencije ima 7 članova, uključujući i predsednika. Članove Upravnog odbora imenuje i razrešava Vlada. Članovi Upravnog odbora po funkciji koju obavljaju jesu: ministar nadležan za poslove finansija, ministar nadležan za poslove privrede i viceguverner Narodne banke Srbije zadužen za poslove kontrole banaka. Ostale članove Upravnog odbora imenuje i razrešava Vlada i to: predsednika i jednog člana na predlog ministarstva nadležnog za poslove finansija i jednog člana na predlog Narodne banke Srbije i jednog člana na predlog reprezentativnog udruženja banaka. Gledajte, ovo je strukovni organ i poslovi koje obavlja ovaj upravni odbor su kompatibilni sa poslovima Ministarstva finansija, same Agencije i Narodne banke. Ako su kompatibilni, oni kao takvi ne mogu u dva slučaja nastupati kao nadzor. Ako, s jedne strane, pratim i analiziram finansijsko stanje, a sa druge strane sam izvršni organ Ministarstva finansija itd. onda moram na jednom mestu postupati na jedan način, a na drugom mestu na drugi način. Ovo je sigurno sukob interesa i vodite računa da se ova odredba menja. Kod člana 24. istog Zakona, kaže – Agencija najmanje jedanput godišnje podnosi izveštaj o svom radu Narodnoj skupštini Republike Srbije, Vladi, Narodnoj banci Srbije i ministarstvu nadležnom za poslove finansija. Ovde sam četiri godine, ne videh nijedan izveštaj, niti jednu informaciju Agencije za sanaciju banaka. Nisam siguran da je i skupštinski Odbor za finansije dobio ovaj izveštaj. Dobro bi bilo zbog kontrole, zbog javnosti. U odredbe ovog zakona ugradili ste odredbe koje niste smeli ugraditi. Ne podnosite izveštaj, ovo je samovolja. Ministarstvo finansija, morate podneti, ovde piše, Skupštini. Mi kao poslanici ga nismo dobili. Ovde sam četiri godine, nijedan izveštaj nisam dobio. Neko je tu zakazao. Ovde jasno piše, odredba člana 24. kaže – Narodna skupština. Ističe vreme, smo ću još jednu konstataciju. U ukupnosti Ministarstvo finansija, Narodna banka Srbije, Agencija za osiguranje depozita nisu dovoljno sagledali problematiku. Zakoni ne valjaju. Zakoni nisu potpuni. Potrudite se da ih revidirate, da ih inovirate, jer ovako neće živeti u praksi i ni država ni narod neće imati nikakve koristi. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača dr Diana Dragutinović, ministar finansija, želi završnu reč? Izvolite, gospođo Dragutinović.
Poštovana predsednice, predsedništvo, poštovani narodni poslanici, nadala sam se danas da ćemo završiti sa raspravom tri zakona koja se nalaze pred vama – Zakon o osiguranju depozita, Zakon o stečaju i likvidaciji banaka i društvenog osiguranja i Zakon o Agenciji za osiguranje depozita, jer oni zajedno predstavljaju paket. U osnovi, Zakon o osiguranju depozita jeste zaštita malih štediša, malih deponenata, ne svih, ne velikih, već malih. To je bila prvobitna namena ovog zakona, ne samo ovde, nego svuda. Finansijska kriza je uticala da se u izvesnoj meri promeni osnovna namena ovog zakona, ali samo tako treba shvatiti Ustav. Ovaj zakon, po svojoj suštini, jeste zakon namenjen zaštiti malih štediša. Sadašnji zakon, koji se menja, imao je nekoliko osnovnih osobina, da je taj osigurani iznos do 3 hiljade evra po jednom deponentu, po jednoj banci, da se osigurani iznos isplaćuje kada nastupi slučaj stečaja i da su tim zakonom, praktično, bili obuhvaćeni samo stanovništvo, odnosno samo sektor domaćinstva. Moglo bi se, takođe, reći, ukoliko opet ove zakone posmatramo kao paket, da su zaštićeni ili da bi nepromenjenim zakonima bili zaštićeni deponenti samo onih banaka u kojima je država akcionar. Sve to zajedno uticalo je da se ovaj zakon pokuša izmeniti i predlozi Vlade su bili sledeći: da se poveća limit osiguranog depozita sa 3 hiljade na 50 hiljada, da se proširi obuhvat, ali da opet akcenat bude na malim, stanovništvo, ali i mala i srednja pravna lica. Poboljšana su rešenja koja se odnose na isplatu, od trenutka kada su ispunjeni uslovi za pokretanje stečajnog postupka, umesto dosadašnjeg vezivanja za dan donošenja rešenja suda o otvaranju stečajnog postupka. Znači, postupak je brži. Takođe, izjednačen je položaj deponenata banaka u stečaju i banaka u likvidaciji. Isplata deponenata jeste prioritet, pre isplate ostalih poverioca. I zakoni se odnose na ceo bankarski sistem. Ono što je najčešće izgovoreno sa ove govornice jeste da Vlada kasni, da Vlada nema nikakav program i da je ovo tek neki korak na koji su predstavnici opozicije ukazivali mnogo, mnogo, ranije i da ovaj zakon nema svoju realnu podlogu. Da li smo zakasnili i šta znači aktivna uloga Vlade? Podsetila bih vas da je kriza počela u leto 2007. godine, poznata kao kriza na hipotekarnom tržištu SAD. Moje pitanje upućeno vama jeste – da li su reagovala sve evropske zemlje, i koliko je vremena bilo potrebno da reaguju zemlje EU i Evrope u celini? Šta je bilo osnovni uzrok te krize? Nedovoljna kapitalna adekvatnost bankarskog sektora. I dok se taj problem pojavio u Evropi, godinu dana kasnije, Evropa nije reagovala. Evropa je reagovala tek početkom oktobra meseca, odnosno septembra, kada se sličan problem pojavio u Evropi zbog finansijskih veza između Evrope i Amerike, jer su berze povezane, a realni sektor u Evropi je povezan za berzu. Šta znači da su vlade drugih zemalja reagovale, a ova vlada nije? Podsetila bih vas, i to je lako proveriti, da se u drugim zemljama smatra da, kad neko nešto objavi, ako je predstavnik vlasti, kada premijer izda saopštenje ili Vlada izda saopštenje ili to bude zajedničko saopštenje Ministarstva finansija i NBS, da je to nešto što možete protumačiti kao ozbiljnu nameru Vlade i da se to smatra akcijom. (Vjerica Radeta, sa mesta: Jelašić kaže da to nije tako.) (Predsednik: Gospođo Radeta, nemojte, molim vas, ometati ministra.) Premijer je to objavio 21. oktobra. (Vjerica Radeta, sa mesta: ... priča bajke.) Da li su bajke ili ne, ovo ne govorim zbog vas, jer mnoga je pitanja koja ste vi meni postavili, zapravo, vi znate odgovor. Ja ovo pričam zbog javnosti. Premijer ove zemlje je 21. oktobra 2008. godine rekao šta je namera ove vlade. To predstavlja akciju, a usvajanje odluke Vlade, odnosno zakona u Parlamentu je ipak nešto drugo. Šta su vlade drugih zemalja odlučile da urade u ovom trenutku finansijske krize? U osnovi, samo tri vrste mera postoje: 1) Zakon o osiguranju depozita, 2) garancije države za novo zaduživanje bankarskog sektora i 3) svidelo se to nekima ili ne, ali to postoji gotovo u svim zemljama, mada to nerado zemlja upotrebi, jeste podrška države bankarskom sektoru koja ima različite oblike, ali verovatno su najprepoznatljiviji oblici, keš injekcija, a to je dokapitalizacija, odnosno pokrivanje gubitaka obveznicima. To postoji uglavnom u svim evropskim državama. Ništa ova država ne radi drugačije od onoga što su uradile neke druge. Da li nam se finansijska kriza u stvari desila onda kada smo dobijali signale da treba da donosimo ovakav paket zakona? Rekla bih da ne, zato što je u tom trenutku bankarski sektor Srbije bio veoma dobro kapitalizovan. Standard je 8% kapitalne adekvatnosti. Prema našem zakonu, to je 12%. Stvaran stepen adekvatnosti jeste i u ovom trenutku 25%. Mi uopšte nismo imali taj problem i u tom trenutku, kao ni sada, kriza će se osetiti, ali ova kriza je bila rezultat krize poverenja. Na samu vest da su negde neke banke čija imena asociraju na imena finansijskog sektora ili banaka ovde, građani ove zemlje su počeli da povlače depozit. Nije došlo do smanjenog priliva kapitala zbog finansijske krize, nego su građani ove zemlje, zbog loše memorije, zbog toga što su već nekoliko puta gubili svoju štednju, počeli, znači, mi smo sami inicirali tu krizu. Srećom, to je zaustavljeno. Da li ova vlada ima program? Podsetila bih vas da ona ima program, vi možete da se slažite ili ne, ali neka mi neko kaže iz opozicije – šta bi trebalo da bude pravi program Vlade? Kažem – to je ovaj paket zakona, to je prva stvar, pri čemu kapitalna injekcija će se desiti ''samo'' kao izuzetak, ne kao pravilo, a imajući u vidu podatke o poslovanju poslovnih banaka, toga neće biti. Prema tome, to je mera koja je potpuno legitimna i ne može biti kritikovana, ili ne mnogo, ali ''samo'' kao poslednja linija odbrane. Inače, to sam već jednom govorila, s obzirom na to da se i meni čini da mi stalno postavljaju ista pitanja, ne bi bilo loše da i ja ponovim da uvek postoji neki redosled poteza i da je prva koja treba da reaguje NBS i da je ona to uradila, prvo, preventivno, svojom kontrolnom funkcijom, drugo, kreditima za likvidnost koji su u dnevnom meniju NBS, i možete se raspitati da li postoje banke koje uzimaju kredite za likvidnost. Ne. Onda se ne treba bojati da će država sada keš injekcijama davati kapital bankama kojima likvidnost ne treba. Sledeće mere su mere države i to je ovaj paket zakona koji pokušavamo da donesemo i nakon toga poreski paket zakona. Podsetila bih da je u ovu skupštinu stigao Zakon o privremenom izuzimanju za oporezivanje porezom na dohodak građana određene vrste prihoda. O čemu se radi? Oslobođeni privremeno i porez na prihod od kapitala, praktično od devizne štednje 2009. godine, kao i porez na kapitalnu dobit prihoda koji su ostvareni prenosom uz naknadu hartije od vrednosti. To je prvi zakon i praktično će biti podrška Zakonu o budžetu. Takođe, porez na imovinu se menja u onom delu gde se ukida porez na prenos apsolutnih prava, hartije odvrednosti i udela u pravnom licu. Dakle, NBS sa svojim paketom mere, država sa ovim zakonima plus poreski zakoni. Možda još neko zna još neku meru,ja, verujte, ne znam. Neko kaže da nije realno osigurati depozit na 50 hiljada evra, da država za to nema pokriće, a onda kaže da su tačno izračunali i da za 20 hiljada evra država ima pokriće. Čini mi se da sam i na to pitanje odgovorila, ali eto više zbog javnosti nego zbog vas, jer pretpostavljam da svi vi taj odgovor znate. Svako ko razume funkcionisanje socijalnih fondova to mu je jasno. Ne postoji ni država, ni budžet, ni ministar finansija koji svima može garantovati sve. Ovom sistemu svi uplaćuju, da bi se samo nekima koji se nađu u problemu nadoknadila, uslovno rečeno, šteta. I za to ne treba da garantuje budžet. Postoji fond. Dakle, vi pretpostavljate i govorite da nema i zaista nema tog fondakoji je jednak deviznoj štednji, ali mnogo više od ovog zakona jeste opet ona čuvena restriktivna, toliko puta kritikovana, mera o visokoj obaveznoj rezervi na deviznu štednju stanovništva. Ona je 40%, što znači da je vama 40% štednje istog trenutka raspoloživo, da se nalazi na računu kod centralne banke, plus imate fond. Ne zaboravite da poslovne banke ovde zaista posluju sa dobitkom i taj dobitak nije mali. On za prvih 10 meseci je preko 35 milijardi dinara. Zašto bojazan da će država morati da interveniše kapitalom, ukoliko banke nemaju problema? To je malo apsurdno. Sve vreme govorimo – kako će to država da uradi. U stvari se ispostavi da nema prevelikih problema. To ne znači da ih neće biti. Volela bih da ih nema. Ja pričam o Srbiji. Da li je uloga Narodne banke uopšte u kontroli banaka? Postoji Zakon o Narodnoj banci Srbije i Zakon o bankama, koji daje izvesna ovlašćenja centralnoj banci da kontroliše bankarski sektor. Postoje dva načina – ili imate specijalnu agenciju koja kontroliše funkcionisanje bankarskog sektora ili to radi NBS. NBS dnevno prati i to je ta njena preventivna uloga i, ja sam vas, gospođo, saslušala i nijednog trenutka nisam vas prekidala.
Gospođo Radeta, molim vas, izreći ću vam opomenu ako nastavite da komunicirate sa gospođom ministar. Molim vas, nemojte je ometati dok govori.
Moram da podsetim da su ipak to sve domaće banke, da u domaćim bankama rade naši ljudi i da, recimo, približno od svih kredita koje su te domaće banke, bile one u našim domaćim rukama ili u rukama stranih vlasnika, 50% kredita odobrava se stanovništvu, 50% privredi. Prema tome, veoma je važno da imamo pravovremenu informaciju o svakoj pojedinačnoj banci. Čula sam vrlo interesantno mišljenje, da imamo Zakon o osiguranju depozita, time su stanovnici zaštićeni, ne treba da štitimo banke koje su u stranim rukama. Treba se podsetiti da su te banke odobrile kredite pravnim licima. To je lako proverljivo. Dakle, 50% svih plasmana je otišlo u privredu. Kamatne stope visoke, niske, kritikovane itd, i o tome ću nešto reći, ali su one u toj našoj privredi. NBS predlaže, ali Vlada je ta koja može da prihvati ili da odbije predlog. Prema tome, nije Narodna banka ta koja će sve sama odlučivati, a posebno nije Agencija, koja u suštini samo radi u ime i za račun države. Zašto ovo nismo radili ranije? Verujte iz ličnih i porodičnih razloga imala bih mnogo razloga da hvalim bankarski sektor pre 2000. godine, ali sam se tada sa stricem koji je bio direktor jedne banke šalila i govorila da to u stvari nije banka. Kada dođete u banku, pa tražite svoj novac, dinarski, pa ne možete da dobijete svoj novac ukoliko neko drugi ne plati neki račun. Ukoliko hoćete da podignete štednju, ne možete da podignete štednju. Ukoliko hoćete da dobijete kredit, ne možete ni po astronomskim kamatnim stopama. Izgubljena je devizna štednja. Dinarska štednja je obezvređena. Izgubljen je Zajam za preporod Srbije. Hoću da kažem, teško je očekivati, i to je ono što zaista osećam da je tako, da ćete vi ponovo uložiti svoj dinar u onu banku odakle taj dinar niste mogli izvući. To je moje lično mišljenje, ali verujem da je i vaše. Postavljeno mi je mnogo poslaničkih pitanja i često znam i da sami znate odgovor, ali mnoga pitanja koja su, recimo, poslanici postavili, a tiču se, na primer – prihoda države, rashoda države, deviznih rezervi. To su sve stvari koje možete naći na sajtu NBS, odnosno Ministarstva finansija. Ukoliko nekog zanimaju prihodi, očekivani prihodi u decembru mesecu, države, onda mogu da kažem da je moja poslednja procena, na osnovu prve dve nedelje 52 milijarde dinara. Dakle, zaključno sa novembrom, svi podaci države, konsolidovane države, budžeta Republike Srbije su raspoloživi na sajtu NBS i Ministarstvu finansija. Što se tiče politike kamatne stope i kursa, sada je tu bilo više pitanja i više opažanja, postoje, da vam kažem, u osnovi dva čista oblika deviznog kursa. Ili imate fiksni ili imate fleksibilan. I nešto pokušavate da radite između. Ako imate fiksni i ako želite fiksni, onda nemojte da kritikujete gubitak deviznih rezervi. Fleksibilni devizni kurs nije baš u kriznim trenucima primamljiv, ali sa druge strane štedi devizne rezerve. Devizne rezerve su u ovom trenutku devet i po milijardi evra. Kada se borite sa inflacijom, jedan od instrumenata koji je veoma efikasan, drugo, to zaista piše i u osnovama makroekonomije koja s uči na prvoj godini Ekonomskog fakulteta. Znači, najefikasnije sredstvo protiv visoke inflacije jeste visoka kamatna stopa. Ona se ne sviđa svakome, ali se sviđa nekome. Znači, visoka kamatna stopa odgovara onima koji štede, a ne odgovara onima koji pozajmljuju. Da li je tačno da nijedna zemlja u uslovima finansijske krize nije dizala referentnu kamatnu stopu? To nije tačno i ovo isto znam da znate, ali čisto zbog javnosti. Postoje dve grupe zemalja, jedna grupa zemalja koja nema platno-bilansne probleme i druga koja ima. Mi smo u toj drugoj grupi zemalja. Tamo gde nemate velike platno-bilansne probleme, tamo sve zemlje stvarno spuštaju kamatnu stopu. To nije sporno, ali u onoj drugoj grupi zemalja gde smo mi i Rumuni i baltičke zemlje i Turci i Brazil, itd, u toj grupi zemalja, i to se može proveriti, zemlje dižu kamatnu stopu. Zašto? Zato što efekte depresijacije teži da ugrozi stabilnost inflacije, a ne pomaže mu toliko, recimo sadašnji pad cena naftnih derivata ili energije na svetskom tržištu. Zato se koristi ta kamatna stopa. Vi ste često ismejavali grupu koja treba da prati finansijsku krizu, ali ta grupa je stvarno radila, mogu reći i imena tih članova, ako vas to zanima. Činjenica je da ta grupa, a posebno, radi javnosti da kažem, da se u toj grupi, ne volim da polazim od sebe, nalazi gospodin Ilić, gospodin Radovan Jelašić, gospodin Branko Hinić koji je direktor Sektora za istraživanje u NBS, gospodin Janko Guzijan koji je državni sekretar i ja. Znači, ta grupa, ne uvek u istom sastavu, razgovarala je i sa predstavnicima privrede, finansijskog sektora, banaka i neprestano razgovara. Kao rezultat takve, tako da kažem, saradnje između Vlade, mada saradnje i razgovora nikad dosta, znači, jeste i predlog koji je u osnovi budžeta za 2009. godinu. Znači, postoji jedno rešenje koje treba dovesti u formu operative, a to je da bez obzira na politiku kamatnih stopa NBS, koja je takva kakva je i ona je usmerena pre svega na stopu inflacije, ali sa padom stope inflacije naravno da će padati i te kamatne stope, država i NBS prave i potpisuju jedan memorandum koji će značiti – da će za kredite za koje država garantuje bankama koje odobravaju kredite privredi kamatne stope biti subvencionisane. To bi bio odgovor. Znači, zadržaćemo visoke kamatne stope ili relativno visoke, jer kamatna stopa prosto mora biti veća od stope inflacije, slažem se, sve je pitanje mere. Što se tiče različitih pitanja postavljenih u vezi zarada u različitim agencijama, javnim preduzećima, itd, naročito u upravnim odborima, ja sam sad, pošto sam nedavno postala član, a gospodin Ilić je to od juna 2007. godine, saznala da član Upravnog odbora te agencije ima zaradu, odnosno naknadu od 31 hiljade dinara, a predsednik 34 hiljade, da su tri člana promenjena, da su to članovi po funkciji. Znači, onog trenutka kada ja ne budem ministar finansija, onaj ko me zameni to će postati po automatizmu. Znači, to su zarade. Inače, sada se u okviru Ministarstva finansija radi snimanje svih onih agencija, kao što sam rekla, za javna preduzeća znamo, gde je država akcionar, ima svoj udeo, i snima se politika plata i već za javna preduzeća imamo predlog uredbe, znači, da se sve to reguliše na nivou države kao celine. Ako sam još nešto izostavila, a verujem da jesam, sutra je novi dan. [[Aplauz.]]
Uvažena ministarka, zahvaljujem na izuzetno korektnim objašnjenjima. Zaključujem pretres predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Nastavljamo sa radom sutra u 10.00 časova, uz zaista najozbiljniju moju molbu da budemo svesniji vremenskih limita u kojima se nalazimo i naše obaveze da završimo ovu sednicu, da donesemo budžet i set finansijskih zakona koji omogućava građanima Srbije da žive u narednoj godini u skladu sa zakonom. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 120 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno je da je u sali prisutan 101 poslanik, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da današnjoj sednici prisustvuju gospodin dr SlobodanIlić, državni sekretar u Ministarstvu finansija, gospođa Živana Bogatinčević, savetnik ministra finansija, (pozdravljam gospodina Ilića), gospođa Jasmina Benmansur, pomoćnik ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, i Ljerka Ećimović, načelnik Odeljenja za vođenje registra udruženja. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O STEČAJU I LIKVIDACIJI BANAKA I DRUŠTAVA ZA OSIGURANjE (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Jorgovanka Tabaković, Veroljub Arsić, Milorad Buha, Gordana Paunović-Milosavljević, Lidija Dimitrijević i Dejan Mirović, kao i obaveštenje narodnog poslanika Veroljuba Arsića da povlači amandman koji je podneo 12. novembra 2008. godine na član 2. Predloga zakona. Primili ste mišljenje Vlade i izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. No, pre toga se javio gospodin Markićević, reklamira povredu Poslovnika. Izvolite, imate reč.