Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na čl. 100, 219, 220. i 221. No, pre nego što dam obrazloženje, molim vas da mi dopustite da vam pročitam jedan podnaslov u jednom dnevnom listu: "Skupština Srbije na osnovu Zakona o javnim nabavkama plaća kupovinu odeće narodnim tribunima, ali na računima nije retka stavka - dečja garderoba". Molim predsednika Narodne skupštine da zaduži odgovarajuće službe da provere informaciju, i da obaveste narodne poslanike i Narodnu skupštinu, da li je ovaj natpis tačan ili ne i da se odredi da li su "narodni tribuni'' - narodni poslanici ili su "narodni tribuni" - zaposleni u Republičkoj skupštini. Hvala.
Hvala vama. Sa ove govornice možemo da potvrdimo, "ni jedan narodni poslanik ni po jednom zakonu ne dobija nikakvu odeću", ali demanti će biti objavljen, a ovo nije bilo uslovno po Poslovniku. Izvolite, gospodin Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine ministre, zakon o lekovima i medicinskim sredstvima je zakon koji će sigurno tokom ove nedelje biti usvojen ovde, u ovoj skupštini. Naime, ovde se radi o harmonizaciji naših propisa i usklađivanju naših propisa sa propisima zemalja EU. Sigurno je da uvek kod promena postoje određeni strahovi i obično se ljudi koji su stekli određene navike plaše, imaju strah od novoga, imaju strah od promena. Šta izaziva kod ovog zakona najveću polemiku? Najveću polemiku izazvala je agencija zato što neki ljudi imaju strah ko će voditi tu agenciju, kako će voditi tu agenciju i šta sve ta agencijamoraraditi! Ono što je sigurno, to je, da će ta agencija imati stručne i kvalitetne ljude, koji će apsolutno moći da odrade posao za koji budu bili delegirani. Naravno, u toj agenciji će raditi stručni ljudi i ta agencija će polagati pravo na rad, tako i obavezu da izveštava republičke organe dva puta godišnje, što znači da će tu agenciju kontrolisati Republička vlada. Ko je u Republičkoj vladi? I ministar zdravlja je u Republičkoj vladi, pa prema tome, kontrolisaće je i Ministarstvo. Pored agencija veliku polemiku na Odboru za zdravlje, a i za ovom govornicom, izazvao je član zakona koji govori o kontroli leka. Na Odboru je bilo priče i većina članova Odbora je bila za to da se svaka serija leka kontroliše. Kao član Odbora, ispred Nove Srbije, nijednog trenutka nisam smatrao da treba da zastupam na tom Odboru partijske i političke programe, već sam postupao kao lekar, a to je bio dogovor svih ljudi na Odboru kada je on formiran, da zastupamo interese građana, naših pacijenata i da učinimo sve da zdravstvo u Srbiji bude bolje i kvalitetnije. Bez obzira što izuzetno cenim predsednika Odbora, gospodina Momčilova, koji je jedan izuzetan stručnjak, mog kolegu Kragujevčanina, gospodina Poskuricu, kada je ovaj član zakona bio i kada se o amandmanima na ovaj član zakona pričalo, ja sam apsolutno želeo da podržim njihov amandman i amandman DSS - da se uvede ta klauzula, da ''svaka serija mora da podlegne proveri''. Nažalost, glasao sam ''za'', a oni su bili ''uzdržani'', što je, na neki način, izazvalo moj revolt - zbog čega ste uzdržani kada ste taj član zakona kritikovali i uložili amandman?! Naravno, odgovor je jednostavan: da bismo sada mogli da kritikujemo za ovom govornicom. To nije u redu! Nije u redu, ne zbog ove skupštine, već zbog pacijenata za koje se mi zalažemo i zbog građana Srbije koji su nas ovde delegirali. To je istina. Mi moramo da uradimo harmonizaciju ovog zakona, da uskladimo naše zakone sa zakonima zemalja Evropske Unije, ako želimo da sarađujemo sa Evropskom Unijom. Ovde je vrlo često bilo priče da li je Srbija u Evropi. Srbija jeste u Evropi i nju niko iz Evrope teritorijalno ne može da izuzme! Ono što je važno jeste - da li neko hoće sa nama da sarađuje ili neće da sarađuje? Da bi neko sarađivao sa nama, mi moramo da harmonizujemo naše zakone sa evropskim zakonima. Prema tome, sav napor ovog zakona, cilj ovog zakona jeste, upravo u interesu građana Srbije, u interesu pacijenata, u interesu boljeg zdravstva, da se harmonizuje sa svim zemljama Evropske unije, kako bismo mogli da napravimo saradnju. Mi smo uvereni da će ovaj zakon biti izuzetno dobar, i da će omogućiti saradnju naše zemlje sa zemljama Evropske unije. Naravno, ima nešto što je dobro, ali ima nešto što smatramo da u ovom zakonu treba promeniti. Ono što je dobro, to je da ćemo imati saradnju sa Evropskom unijom; da je zakon kvalitetan; da ćemo imati kvalitetne lekove, da ćemo imati bolje obezbeđeno tržište i da će se uvesti red u farmaceutskoj industriji. Ono o čemu smatram da treba da razmislimo i da se mora promeniti, da se usvoje ovi amandmani, a to je -da se svaka serija leka kontroliše. Zašto je neophodna kontrola svake serije leka? Neophodna je zato što su greške i propusti skupi. Podsetio bih ministra zdravlja na njegovog kolegu iz Francuske, kada se desio prevelik propust. Mislim da je ministar posle skidanja sa te funkcije osuđen na dugogodišnju robiju, što znači da se i u zemljama gde su visoki standardi, mogu desiti propusti. Sigurno je da se propust može desiti i kod nas. U krajnjoj liniji, koji su ti propusti i kakve su posledice takvih propusta? Setimo se sada i ovoga što je bilo kada je jedna devojčica bila zaražena virusom HIV-a! To je tragedija koja ne može biti opravdana, čak nijednom zakonskom merom! Iz tih razloga, želeo bih da ispričam jednu kratku priču kada je otac ostavio u nasleđe svome sinu dva pisma i rekao: sine, jedno pismo otvori kada ti bude bilo najteže, a ovo drugo otvori kada ti bude bilo najbolje i kada budeš smatrao da si najviše uspeo u životu. Sin je zapao u jednu tešku situaciju, bezizlaznu, pa se seti da mu je otac rekao da otvori pismo. Otvorio je pismo i pročitao ga, a u pismu je pisalo: "sine, proći će''. Prošlo je sve to, postigao je velike uspehe, a onda se setio drugog pisma, otvorio je i to drugo pismo i u tom drugom pismu je pisalo: ''proći će''. Mi smo danas svi ovde narodni poslanici, a možda sutra većina od nas neće biti. Danas je gospodin Tomica - ministar, a možda sutra neće biti, ali mi moramo da napravimo dobar zakon i moramo da se izborimo da se ovaj amandman oko kontrole leka usvoji u ovoj skupštini, bez obzira,svi ćemo mi sutra koristiti te lekove, koristiće ih naša deca. Svaki propust jeste vrlo neprijatan i povlači za sobom strašne konsekvence. Zato želim da zamolim, u ime građana Srbije, u ime Nove Srbije i poslanika Nove Srbije, u ime građana Šumadije i mojih Kragujevčana koji su me delegirali, da gospodin Tomica Milosavljević prihvati, ako treba i oba amandmana, amandman DSS i amandman SRS, jer su oni isti i da se uvede kontrola svake serije leka. To će biti dobro i za ovu skupštinu. Ako treba, to da izglasa i ova skupština, verujte mi, gospodo poslanici, to je u vašem interesu i interesu građana Srbije.
Narodni poslanik Paja Momčilov, replika, posle toga reč ima Dragoslav Milković, a neka se pripremi Snežana Pantić-Aksentijević.
Poštovane koleginice i kolege, pošto sam pomenut ovde od kolege Vučićevića, a već sam juče pokušao da objasnim naš stav, radikala, u Odboru za zdravlje kada smo glasali o spornom članu 86. Ponavljam, radikali su dali svoj amandman i taj amandman nije usvojen od članova Odbora. Nemojte tražiti od nas toliki stepen mazohizma, pa čak ni za ljubav pozicije, da glasamo za isti amandman koji je predložila DSS. Valjda moramo biti za svoj amandman, valjda je to elementarna logika. Nikakav drugi razlog tu ne postoji, nikakvo zamajavanje ove skupštine. Kada budemo izlazili za ovu govornicu, sve što budemo rekli možemo materijalno da dokumentujemo i to je na čvrstim i stabilnim osnovama istine. Samo toliko.
Narodni poslanik Dragoslav Milković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, svrha amandmana i inače svih mojih zalaganja jeste ne povećavati administraciju, ne širiti stare prostore za korupciju i ne stvarati nove prostore za korupciju. Naslušao sam se i načitao obrazloženja motivisanih evropeizacijom, ali ostajem i dalje pri uverenju da će agencija, po brojnosti personala, biti još jedno ministarstvo i da će biti nastavak onoga sa čim već imamo iskustva, a to je, ogromna korupcija u oblasti lekova i ogromno iskustvo sa prepakivanjem i dalekim istokom - mislim na Kinu. Uostalom, ako se želi da se žrtvuju ogromna sredstva za plaćanje jednog segmenta, za koji se unapred zna kako će da nas "usreći", najbolje bi bilo, kako ste krenuli, da idete na osnivanje ministarstva za oblast lekova, pa ćemo bar znati ko je neposredno odgovoran za ono što nas pouzdano čeka. Ovo što ću sada reći, na prvi pogled nije u vezi sa lekovima, ali je debelo u vezi sa lečenjem. Dakle, imam tri molbe. Jednu upućujem ministru zdravlja, gospodinu Milosavljeviću, a dve Bogu. Ministra molim da dođe u Trgovište, a Boga molim, prvo, da pomogne da ministar stvarno dođe u Trgovište, a drugo, da ministra usput zaboli zub, da bi za svoju zubobolju pomoć zatražio u Trgovištu. Znate li da za više od godinu dana u Domu zdravlja u Trgovištu nije mogla da bude popravljena zubarska stolica. Sada u opštini Trgovište nema ni jedne zubarske stolice, gospodine ministre. U zdravstvenom centru u Vranju, pod čijom je "vlašću" Dom zdravlja Trgovište, sve preokupacije su u znaku iz koje će stranke biti direktori, što centara, što bolnica, što domova zdravlja. Tamo, ali u Vranju, učinjen je napredak u vidu nabavljanja skenera, više rendgen-aparata, aparata za anesteziju, više ultrazvukova, EKG aparata, formirana je nova koronarnajedinica, renovirana psihijatrija. To je dobro. Ali, opština Trgovište nema zubarsku stolicu, jer je postojeća neispravna više od godinu dana. Dom zdravlja u Trgovištu ima samo jedno terensko sanitetsko vozilo. Teren je 100% brdsko-planinski. Pacijenti se dopremaju konjima, a mi idemo u Evropu! Zahtevam od ministra da hitno obezbedi jedno terensko sanitetsko vozilo za Dom zdravlja u Trgovištu. Završiću sa jednom pričicom, koja nam kazuje da smo mi tamo u Trgovištu još uvek u 1958. godini. Naime, te godine je moj prijatelj, sakupljač jezičkih, finih bisera, skinuo sa vrata jedne zadružne prodavnice obaveštenje kojim šef mesne kancelarije obaveštava svoje podanike da, u taj i taj dan, u sedište mesne kancelarije stiže zubar, a taj papir iz 1958. godine imam kod sebe, gde pod znacima navoda stoji "radi vađenja zubova". Sada više ne stiže, a zubarska stolica je u kvaru. Umesto da rešava vitalne probleme u zdravstvu ministar rešava probleme svoje stranke. Postavljadirektore domova zdravlja i bolnica u Srbiji, a mi iz SRS mislimo da ministar Milosavljević treba da podnese ostavku i oslobodi zdravstvo u Srbiji samovolje G17 plus. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Snežana Pantić-Aksentijević, neka se pripremi Miroslav Nedeljković.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici pred nama je Predlog zakona o lekovima i medicinskim sredstvima. Zakon stvara uslov za razvoj farmaceutske industrije, za inostrane investicije i izvoz lekova i medicinskih sredstava. Poslanici poslaničke grupe G17 plus će podržati i glasati za ovaj zakon. U junu 2003. godine usvojen je Akcioni plan za usklađivanje više od 50 zakona sa propisima Evropske unije. Potrebno je uskladiti kako zakonodavni tako i institucionalni sistem. Usvajanjem ovog zakona ostvariće se višestruka korist, u prvom redu za građane, koji su i krajnji korisnici i koji će dobiti kvalitetnije i efikasnije lekove. Dobiće svakako i informaciju o medicinskim sredstvima. Društvo će dobiti agenciju - specijalizovanu instituciju koju imaju sve države, što će svakako omogućiti i garantovati i veći kvalitet i veći standard. Prvi put se pojavljuje pojam farmakovigilanca, koji označava neželjena dejstva leka i interakcije lekova. Farmaceutska industrija će imati koristi od ovog zakona, biće postignuta standardizacija, a svakako i Dobra proizvođačka i distributivna praksa. Na taj način postiže se rast, razvoj, a i konkurentnost proizvodnje. Veledrogerije će svakako imati pozitivne efekte posle donošenja ovog zakona. Svakako će uslovi za rad i razvoj biti usklađeni sa standardima Evropske unije. Dobijanjem dozvole stiču se uslovi za ekspanziju tržišta i mogućnost osvajanja inostranog tržišta. I, još jednom o brojnim pozitivnim efektima ovog zakona: imaćemo kvalitetne lekove, razvićemo konkurentnost, potpunu sigurnost u kliničkom ispitivanju, adekvatno uputstvo za pacijenta, novi način reklamiranja leka, kao početak i uvod u standardizaciju i novi vid reklamiranja; sistem kontrole, nadzora i reklamacija, što će nam omogućiti i stručnost proizvođača, pooštravanje kaznene politike - imaćemo zabranu delatnosti kao krajnje zaštitnu meru. U oblasti veterine, donošenjem ovog zakona obezbediće se kvalitetni, bezbedni i efikasni lekovi, a svakako, uz adekvatnu i racionalnu upotrebu i primenu ovih lekova doći ćemo i do krajnjeg rezultata, a to su kvalitetne i sigurne životne namirnice. G17 plus se zalaže da nestane sive ekonomije sa ulica, ali i lekova sa pijačnih tezgi. Ne dozvolimo našim građanima da lekove kupuju prema boji ili prema dizajnu kutije u kojoj je lek upakovan, često sa proteklim rokom, zatim, lekove koji su izmenjeni od lošeg skladištenja! Priznajmo da svako svoj posao obavlja najbolje i ne plašimo se da pravi ljudi dođu na prava mesta! Ne sumnjajmo u njihovu stručnost, jer na kraju jedino ćemo tako sprečiti nemile pojave koje su opasne po život i laku zaradu na tuđoj nesreći! Budimo savremeno društvo i budimo odgovorni prema sebi, ali budimo odgovorni, pre svega, prema generacijama koje dolaze. Ostavimo im mogućnost da imaju sigurnost i šansu za kvalitetno izlečenje. G17 plus ispunjava svoja obećanja. Kao što znamo, u predizbornoj kampanji, u decembru 2003. godine, obećali smo novu zakonsku regulativu u oblasti zdravstva. Pred nama je prvi od četiri sistemska zakona. Znamo da su zakoni prvi korak u stvaranju novog zdravstvenog sistema. Krajnji cilj G17 plus je stvaranje zdravstvenog sistema održivog na duži rok i dugoročno, sveopšte poboljšanje zdravlja stanovništva. Pozivam vas da glasate za ovaj zakon. Neka to bude prvi korak i doprinos zdravstvenim reformama i još jedan korak ka savremenom i uređenom društvu. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Miroslav Nedeljković, neka se pripremi Zoran Mićović. Izvolite.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, juče je ministar, na završetku sednice, na neki način prokomentarisao izlaganja narodnih poslanika i zbog toga sam osetio želju da još juče repliciram, zbog jedne rečenice, za šta nije bilo poslovničkih mogućnosti - osvrćući se na izlaganje kolege poslanika Gorana Cvetanovića, koji je govorio o nameravanoj reformi Transfuziološke službe Srbije, ministar je rekao, citiram "stručna javnost jeste podržala strategiju reforme Transfuziloške službe". Nadam se da ću imati vremena da se šire na to osvrnem, ali red je da najpre kažem ukratko nešto o samoj temi današnje sednice, a to je ovaj predloženi zakon o lekovima. Bez obzira što zakon o lekovima nema nikakvog direktnog uticaja na stanje i snabdevenost tržišta lekovima, ipak je red da se nešto kaže i na tu temu tj. kakvo je stanje, odnosno snabdevenost tj. mogućnost pacijenata da dođu do lekova na teret Fonda zdravstvenog osiguranja. Činjenica je da je tzv. demokratska vlast, koja je došla 5. oktobra 2000. godine, zatekla zaista tragičnu situaciju po pitanju snabdevenosti državnih apoteka lekovima. Tada je vladala nestašica lekova a državne apoteke su izgledale sumorno i depresivno. Razloga za to je bilo objektivnih, i uopšte nema potrebe da o tome govorimo, uostalom, zemlja je bila upravo izašla iz stanja potpune izolacije, nakon NATO agresije, a prethodno smo imali teške ekonomske sankcije u protekloj deceniji. Dakle, stanje je zaista bilo tragično u tom pogledu. Kakvo je danas stanje? Danas apoteke pružaju mnogo bolju sliku. Snabdevenost je zadovoljavajuća. Međutim, uz malo preterivanja mogu da kažem da su današnje državne apoteke svojevrsna Potemkinova sela, naime, lekovi u državnim apotekama najviše služe za gledanje. O čemu se radi? Gde je tu tajna? Tajna je u tome da je umesto nestašice lekova došlo do "nestašice recepata" za prepisivanje tih lekova. I, svi građani u Srbiji to znaju. Stanje je u tom pogledu katastrofalno, pogotovo u gradovima u unutrašnjosti Srbije, a što se tiče Beograda i nekih drugih većih gradova stanje je nešto bolje. Takvo je stanje u većini gradova u Srbiji. Da li pod direktnom ingerencijom Ministarstva ili Fonda za zdravstvo, zdravstvenim ustanovama su drastično ograničeni kontigenti recepata koje dobijaju! Jedna zdravstvena ustanova dobije određeni broj recepata za određeni period. Nekada to bude tromesečni period, nekada jednomesečni, to se podeli po glavi lekara koji imaju pravo da prepisuju recepte. I šta se u praksidešava? Ako kolege lekari prepisuju normalno recepte, oni će ih potrošiti otprilike za jednu četvrtinu vremena za koje su dobili te recepte. Onda se kolege snalaze kako znaju i umeju, da ne biste došli u neprijatnu situaciju da, recimo, do 5. u mesecu potroše kontigent recepata za taj mesec. Oni na licu mesta smišljaju raznorazne mogućnosti, pa tako ostavljaju pacijentima da od četiri predložena leka od strane specijalista odaberu jedan koji će im prepisati i onda obično savetuju, sugerišu da to bude najskuplji lek. Onda je većina zdravstvenih ustanova donela neke neformalne odluke - da ne prepisuju lekove koji su jeftiniji od 100 dinara. Uglavnom, činjenica je, da su rafovi u državnim apotekama puniji, ali da pacijenti jednako teško dolaze do lekova. Dok smo ranije imali situaciju da su pacijenti imali hrpu neupotrebljenih i neupotrebljivih recepata, sada imamo situaciju da imamo lekova na rafovima apoteka, ali recepata ni za lek. Šta je bitna odlika zakona o kome danas raspravljamo? Moje kolege su već pričale da se donosi bez nekog logičnog redosleda, dakle, nije donošenju zakona prethodilo usvajanje strategije i politike zdravstvene zaštite, nije mu prethodilo usvajanje zakona o zdravstvenoj zaštiti, zakona o zdravstvenom osiguranju itd. Takođe, druga bitna odlika ovog zakona jeste stvaranje neravnopravnih uslova na tržištu lekova. Naime, strane kompanije će dobiti povlašćeni položaj na domaćem tržištu, jer se njima maksimalno liberalizuje dolazak na tržište uz finansijske olakšice. To se postiže jednom, na prvi pogled, neupadljivom, benignom odredbom zakona koja propisuje neobaveznost kontrole kvaliteta svake serije leka, a što ostaje obaveza za domaće kompanije. To smanjuje troškove plasmana stranih lekova na naše tržište, a sa druge strane neobaveznost kontrole lekova daje mogućnost stranim kompanijama da na naše tržište plasiraju za to posebno namenjene proizvodne serije lekova. Za nas iz SRS-a poseban izazov pri analizi ovog zakona bio je mogući razlog za ovakva rešenja, tj. pitanje čime se njegov kreator rukovodio pri izradi. Jedino racionalno objašnjenje je da neki naši političari i neke političke stranke zakonskim ustupcima uzvraćaju na novčanu i drugu pomoć koju primaju od nekih stranih donatora. "Dve i po milijarde eura donatorskih para je ušlo u Srbiju, a niko živi ne zna gde"! Bolje reći građani Srbije ne vide nikakvog efekta, nikakvog poboljšanja životnog standarda od tih para, ali prateći tajanstveni put donacija videćemo da ima pojedinaca koji su osetili blagodeti tih donacija. Ima političkih stranaka, establišment tih političkih stranaka, koji su do savršenstva razradili metodologiju ličnog i grupnog bogaćenja na donatorskim projektima. Princip je povezati se sa ovlašćenim pojedincima, predstavnicima donatora, uklopiti u proceduru ostvarivanja donatorskog projekta svoje ljude iz Srbije, a onda po principu "ja tebi – ti meni", najveći deo novca završi na računu pojedinaca ili političkih stranaka. Srbiji ostaju projekti, elaborati. Neki projekti se odnose i na izmene zakona i često se kroz predviđene izmene zakona kompenzuju sredstva dobijena iz donacija. Tu imamo najopasniju pojavu. Na uložene strane pare, koje uglavnom završe u tuđim džepovima, Srbija uzvraća donošenjem zakona koji će imati dugoročne, štetne posledice po državu. Pri tom se promene zakona nameću srpskom Parlamentu i srpskoj javnosti potrebom ujednačavanja zakonske regulative sa evropskim rešenjima. Tako se lični i stranački interesiproturaju kao evropska rešenja. Ovakvi zakoni su očigledno protivni interesima naše zemlje i otuda se oni koji imaju kritičke primedbe na ovakva zakonska rešenja proglašavaju kočničarima evropskih integracija. Zakon o lekovima mogao bi se po jednom svom aspektu smatrati zakonom o prodaji domaćeg tržišta velikim farmaceutskim korporacijama i njegove ćemo efekte u bliskoj budućnosti osetiti. Pitanje je da li su građani Srbije zatočenici evropske neodlučnosti u suzbijanju kriminala, finansiranog, parama evropskih i poreskih obveznika? Može li se stati na put domaćim političarima da uništavaju vitalne institucije radi prodavanja tržišta strancima? Ovaj zakon je prvi zakonski projekat Ministarstva zdravlja i ide tragom drugih zakona koji su Srbiji nametnuli rešenja sa dugoročnim, štetnim posledicama. Mi smo, takođe, sa povećanim podozrenjem proučavali ovaj tekst, jer već odranije imamo dokaze da se Ministarstvo zdravlja igra sa zdravstvenom službom i vitalnim nacionalnim interesima. Primer za to je planirana i započeta reforma Transfuziološke službe Srbije. Tu na delu vidimo kako izgleda takozvana harmonizacija sa propisima EU. Donatorskim projektom evropske agencije za rekonstrukciju, u vrednosti od pet miliona evra, planiran je pravac reformi.: 1) objedinjavanje službe u jedinstvenu celinu; 2) uvođenje ISO standarda; 3) uvođenje jedinstvenog informacionog sistema koji prati krv od dobrovoljnog davaoca do pacijenta;4) standardizacija opreme i nabavka nedostajuće opreme;5) nadgradnja nacionalnog centra za frakcionisanje plazme i, 6) povećanje obima dobrovoljnog davalaštva. Međutim, šta se u praksi dešava? Umesto ovakve reforme Ministarstvo zdravlja i Institut za transfuziju krvi u saradnji sa stranom konsultantskom kućom Sofreko iz neobjašnjivih razloga menjaju karakter reformi i pozivajući se na potrebu harmonizacije sa Evropom nude rešenja koja nigde u Evropi ne postoje. Drugim rečima nude rešenja koja će ovu službu potpuno uništiti. Sami predlagači reforme priznaju da su rešenja koja nude eksperimentalna, da ne postoje ni u jednoj zemlji, da su nacionalno štetna, ali da se moraju prihvatiti, jer su navodno diktat Evrope. Predloženi zakon uvodi principe krute centralizacije umesto objedinjavanja službe - ukidaju se službe za transfuziju krvi u svim zdravstvenim centrima, a ostaju samo Institut u Beogradu i dva zavoda, u Nišu i Novom Sadu. Jedini razlog za ovu vrstu centralizacije može se naći u kontroli sirovine. Sirovina, to je krvna plazma od dobrovoljnih davalaca, koja će se slati na dalju obradu u inostranstvo. Naime, planira se gašenje domaće proizvodnje stabilnih produkata iz krvi sa obrazloženjem da naš nacionalni centar za frakcionisanje plazme ne zadovoljava evropske standarde. Međutim, na zvaničnom sajtu Evropske agencije za rekonstrukciju stoji da su godišnje potrebe Srbije za albuminima, imunoglobulinima, faktorima koagulacije i ostalim stabilnim produktima plazme oko 25 miliona eura, a svega pet miliona eura bi bilo dovoljno za nabavku nedostajuće opreme da bi centar radio po najvišim standardima. Dakle, neko se u ovoj zemlji opredeljuje da godišnje uvozi nešto što vredi 25 miliona eura, umesto da uloži pet miliona eura u domaću proizvodnju.Da sve bude paradoksalno, zvanični predstavnik te iste Evropske agencije za rekonstrukciju izjavljuje da ni on nije zadovoljan ovakvim rešenjima, ali da on ne može na njihda utiče jerInstitutza transfuziju krvi i Ministarstvo zdravlja insistiraju na tim rešenjima. Zbog ovako skandaloznih rešenja Ministarstvo je insistiralo da se sa najavljenom reformom ne upoznaju transfuziolozi. Odbor za zdravlje i porodicu je odmah posle konstituisanja dobio predstavku grupe transfuziologa koji se bore da stanu na put, da spreče ovako štetnu reformu. Nakon što smo se sa predstavkom upoznali doneta je odluka na Odboru da se transfuziolozi koji su nam poslali predstavku pozovu da dođu na sednicu Odbora na koju ćemo pozvati i ministra zdravlja. Tako je i bilo. Sednici Odbora je prisustvovao lično ministar zdravlja, uzeo je učešće u radu Odbora, bili su prisutni transfuziolozi, podnosioci predstavke i došao je direktor Instituta za transfuziju krvi. Nakon te sednice Odbor je formulisao Zaključke i na jednoj od narednih sednica te iste Zaključke je Odbor, ako se dobro sećam, sa samo jednim "uzdržanim"glasom i svim ostalim"za" usvojio te Zaključke.
Gospodine Nedeljkoviću, da li mogu da vas zamolim da malo o temi pričamo.
Pročitaću vam Zaključke Odbora za zdravlje, a verovatno predsednik Skupštine ne želi da se dalje širi priča na ovu temu, zato što je na neki način uključen u kasnije nastalu polemiku, da ne kažem sukob, između ministra zdravlja i Odbora za zdravlje. Zaključci, ti famozni Zaključci koji su toliko uzburkali javnost, stručnu javnost u Srbiji, glase: 1) Reforma Transfuziološke službe Srbije, onako kako je najavljena na zvaničnom sajtu Ministarstva zdravlja, nije dobro osmišljena i neodrživa je. Krv se prikuplja u celoj Srbiji, transportuje, obrađuje i testira u tri centra i centralizovano odlučuje koliko kome i gde je potrebna. Da li će krv stići blagovremeno zdravstvenim ustanovama zavisi od trenutnih meteoroloških uslova, stanja na putevima, tehničkih održavanja vozila itd. 2) Transfuziolozi nisu u dovoljnoj meri upoznati sa najavljenom reformom, niti su u nju uključeni. Preporuka Odbora za zdravlje i porodicu je da bi svi predlozi rešenjareforme službe trebalo da dobiju pozitivno mišljenje Transfuziološke sekcije Srpskog lekarskog društva. 3) Rad i opstanak Nacionalnog centra za frakcionisanje plazme dobijene obradom krvi dobrovoljnih davalaca pri Institutu za transfuziju krvi Srbije ne sme bitidoveden u pitanje. 4) Ne sme se preko javnih nabavki i opreme za Transfuziološku službuprejudicirati buduća reforma službe. Do sada obavljene javne nabavke iz donatorskih sredstava usmeravaju se isključivo na ustanove u Beogradu, Novom Sadu i Nišu. Dakle, vidite da ovi zaključci nisu ništa strašno. Mi se uglavnom obraćamo Ministarstvu zdravlja da nam odgovori na ove primedbe i Ministarstvoje ukorilo Odbor, a posebno predsednika Odbora, zbog toga što se drznuo da usvaja ovakve zaključke smatrajući da nije poštovana procedura - da ministar prethodno nije obavešten o predstavci transfuziologa i da je pre donošenja Zaključaka Odbor bio dužan da se, na neki način, konsultuje sa Ministarstvom. Međutim, ministar je bio obavešten o predstavci, pozvan je i lično je učestvovao na sednici Odbora, prilikom obrazlaganja te predstavke. Što se tiče proceduralnih grešaka, odnosno optužbi da je Odbor prekršio Poslovnik, da nije imao pravo da donosi Zaključke, mi zaista u Poslovniku nismo našli takva ograničenja. U pismu ministra zdravlja predsedniku Skupštine, ministar moli da se u budućem radu Odbora onemogući predsedniku Odbora da na ovaj način manipuliše javnošću. Predsednik Skupštine nam se nije posebno obratio povodom ovog pisma ministra, a nakon toga,25. juna,ministar čini sledeći korak, a to je: predlog ili zahtev Odboru da ove donete Zaključke "poništi". Ne znam da li ima još negde u parlamentarnoj praksi, čak se ne sećam da je u ovom parlamentu, resorni ministar tražio od odbora da poništava prethodno donete zaključke. Šta nam to govori? To nam govori da su Zaključci Odbora proizveli nekakvo dejstvo ili ministar misli da mogu proizvesti neko dejstvo. Mi nemamo nikakve iluzije da će zaključci Odbora proizvesti bilo kakvo dejstvo u Srbiji, ali jeste činjenica da su zaključci Odbora, po svemu sudeći, skrenuli pažnju Evrope, odnosno donatora da se nešto sa tim donatorskim projektom dešava.
Gospodine Nedeljkoviću, nema nikakve sumnje, po Poslovniku član 99. govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu. Jednom sam vas upozorio na zahtev poslanika, još jednom vas upozoravam, budite ljubazni govorite o temi. Imate dovoljno vremena, još četiri minuta, a potpuno ste u pravu, sve ostalo po Poslovniku će biti rešeno.
Sada ću se kratko osvrnuti na konstataciju ministra, da je stručna javnost podržala strategiju ovakve reforme. O čemu se tu radi? Stručna javnost je podržala prvobitno proklamovanu strategiju reforme Transfuziološke službe, ali nije podržala naknadne izmene. Srpsko lekarsko društvo, odnosno Transfuziološka sekcija jeste protiv takvih rešenja. Međutim, šta se događa? Događa se to, da bi se na neki način razbila Transfuziloška sekcija Srpskog lekarskog društva, da se nasilno vrše kadrovske promene kršenjem Statuta Srpskog lekarskog društva. Naime, posle ostavke prethodnog predsednika Sekcije, gospodina Gradimira Bogdanovića, legalno je izabran novi predsednik Sekcije, dr Branko Čalija, izabran je u skladu sa Statutom, potpuno legitimno. Izabran je tajnim glasanjem na Skupštini Srpskog lekarskog društva. Nakon toga dr Branko Čalija je vodio Transfuziološku sekciju Srpskog lekarskog društva, a kada je na dnevnom redu bila ova tema, reforma Transfuziološke službe, odjednom je dr Bogdanović stavio primedbe na njegov izbor koji se dogodio nekoliko meseci ranije. Nađena je proceduralna greška. Naime, sekretar Srpskog lekarskog društva nije odluku o izboru dr Branka Čalije regularno zaveo u nekakve knjige, protokole, tako da je iznuđena smena dr Branka Čalije - izabran je drugi, na veliko nezadovoljstvo stručne javnosti. Mi se nadamo da će ovaj parlament i celokupna javnost po pitanju ove reforme Transfuziološke službe istrajati u borbi, da će podržati hrabre pojedince koji su šikanirani u službi i da će narodni poslanici prema ovoj problematici zauzeti jedino ispravan stav, da će se rukovoditi svojom savešću, a ne slepom stranačkom disciplinom.
Po Poslovniku narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam imao nameru da se sada javim po Poslovniku, ali me je privukla i isprovocirala nervoza kod ministra i poslanika G17 plus da se sada javim po Poslovniku. Gospodin Nedeljković je govorio o reorganizaciji... (Predsednik: Izvinite, koja je tačka povređena, oprostite?) Član 193. Dakle, govorio je (poslanik dr. Goran Cvetanović) o reorganizaciji Službe za transfuziju krvi Srbije i ja želim sada da se obratim gospodinu predsedniku Skupštine po članu 193. Poslovnika, jer sam ja 19. marta 2004. godine...
Izvinite gospodine Jovanoviću, ovo je vanredna sednica, a na vanrednoj sednici, već sam objasnio poslanicima može da se postavi poslaničko pitanje isključivo ako je u sazivu to omogućeno i sve sam poslanike upoznao sa tim. Zahvaljujem, budite ljubazni, završite.
Dakle, ne postavljam poslaničko pitanje, samo želim odgovor na poslaničko pitanje koje sam postavio 19. marta, u pisanoj formi sam dostavio predsedniku Skupštine, za ministra zdravlja. Pitanje se odnosilo upravo na reorganizaciju Službe za transfuziju krvi Srbije, a taj odgovor na koji sam mogao čekati maksimalno 30 dana još uvek nisam dobio. Mene interesuje upravo šta je sa "tim mojim pitanjem", odnosno sa odgovorom na "to" pitanje. Ko je prekršio Poslovnik i zašto nisam dobio odgovor u roku od 30 dana?
Zahvaljujem, dobićete odgovor, izvinite, budite ljubazni, nemate razloga, oprostite gospodine Jovanoviću, molim vas, nemate razloga da nagovarate poslanika da krši Poslovnik na šta sam upravo ukazao. Svaka čast gospodine Jovanoviću, dobićete odgovor i dobićemo odgovor od ministra, kao što je po Poslovniku predviđeno. Molim vas, reč ima narodni poslanik Zoran Mićović. Sačekajte, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Markoviću, neprincipijelno, nedemokratski i nekorektno je da se tako ponašate. A i nije u skladu sa Poslovnikom, kada je u pitanju konkretno postavljeno pitanje od strane poslanika gospodina Zlatana Jovanovića. Mogli ste da sačekate da uvaženi kolega, Zlatan Jovanović, uputi direktno pitanje ministru, niti bi ministru pala kruna sa glave, jer on se ovde ponaša kao uvređena mlada, već dva dana ne izlazi, ne odgovara ni na šta i predlažem gospodine Markoviću, trebalo je da sačekate. Umesto toga što ste onemogućili kolegu Jovanovića da pred očima cele javnosti postavi već postavljeno pitanje, morali biste da povedete računa o tome kako funkcioniše i kako radi Skupština.
Član 100. stav 3. prvo upozorenje, izvolite.
Reći ću vam gospodine Markoviću, nemojte da ste toliko nestrpljivi, ne znam, gospoda koja ulaze iz tehničke službe i do vas, ja ću vam reći, da bi zaista cirkus u ovoj Skupštini bio sve veći i veći, a on to jeste očigledno iz dana u dan, zbog nepostojanja većine, zbog neutvrđivanja kvoruma, zbog ignorantskog stava jednog ministra, pa drugog, a nama je sada došao izveštaj Odbora za finansije Narodne skupštine o amandmanima podnetim na zakon o igrama na sreću. Gospodine Markoviću, prošla je rasprava u načelu, prošla je rasprava u pojedinostima. Jeste da je hitan postupak i član Poslovnika kaže, mislim na član 159. - ako nadležni odbori do početka rasprave o zakonu u pojedinostima ne donesu svoje mišljenje o predloženim amandmanima, Skupština može da nastavi rad, odnosno da ide tok sednice u pojedinostima, što smo mi i uradili kada su bili u pitanju amandmani o zakonu o igrama na sreću. Ali, post festum, dva dana posle, kada mi govorimo o zakonu o lekovima, kada je ovde drugi ministar iz G17, koji se takođe oglušava o sve ono što mu poslanici govore -da nam dostavljate mišljenja nadležnog odbora, ne da je žalosno, nego vi treba da se zabrinete nad tom činjenicom. Vi ćete meni sada reći: znate, nije još došao dan za odlučivanje o amandmanima. Šta to znači? Kako funkcioniše služba, kako funkcionišu odbori i kakav je vaš stav prema poslanicima, o tome vi treba da se zapitate i da se potrudite da, u skladu sa vašim poznavanjem valjda domaće i svetske književnosti i literature, dozvolite poslanicima da imaju slobodan vid interpretacije i svog stava o predloženom zakonu o lekovima. Hvala.
Zahvaljujem se na interpretaciji. Molim narodnog poslanika ZoranaMićovića da uzme reč,neka se pripremiPredrag Mijailović-Lune.
Poštovani predsedniče, cenjeni ministre, dame i gospodo, DS će podržati ovaj zakon, ali se nadam iskreno da će amandmani poboljšati ovu materiju o čemu smo ova dva dana govorili. Naime, zakon generalno veoma površno obrađuje regulativu lekova koji su namenjeni za upotrebu u veterinarskoj medicini. To se, pre svega, odnosi na nadležnost koja je u nekim članovima podeljena, pa tako, nadležnost nad veterinarskim lekovima ima ministar za poljoprivredu, odnosno resorno ministarstvo koje drži taj sektor, a opet u drugim članovima, jedino ima nadležnost ministar zdravlja. To je slučaj sa članom 32. po kome ministar zdravlja propisuje načine i uslove propisivanja lekova koji su namenjeni za upotrebu kod životinja; u članu 36. - ministar zdravlja propisuje sadržaj dozvole za stavljanje leka u promet namenjenog za upotrebu kod životinja, ili član 79. po kome ministar zdravlja propisuje uslove za uvoz lekova namenjenih za životinje a nemaju dozvolu za stavljanje u promet. Dakle, pogledajte ta dva člana, oni su u koliziji. Smatram da u ovim slučajevima, nadležnost mora držati samo ministar za poslove veterine, kao što je to predviđeno u ostalim članovima zakona. Tako na primer ministar nadležan za poslove veterine propisuje uslove za registraciju veterinarskih lekova po skraćenom postupku, to je član 35, kao i regulativu vezanu za izmenu i dopunu dozvole za stavljanje lekova u promet, ali ne i sadržaj dozvole za stavljanje leka u promet, što reguliše član 36. Sa druge strane, ministar zdravlja, po Predlogu ovog zakona, propisuje uslove za uvoz lekova za životinje za koje nemaju dozvolu za stavljanje u promet, ali nije jasno na osnovu kojih kriterijuma. Smatram da nadležnost mora biti jasno definisana, jer u suprotnom dolazi, odnosno mi dolazimo u situaciju da se zaista o specifičnim problemima vezanim za veterinarsku medicinu, a u vezi lekova, ingerencije daju ministarstvu zdravlja, koje se ne bavi ovom problematikom niti u organizaciji ima službu koja je sposobna da to proceni i uradi. O ovome je govorio juče kolega Zoran Mašić i njegovo izlaganje je u skladu sa ovim primedbama. Drugi deo zakona u nedovoljnoj meri i u nedovoljnom stepenu obrađuje specifičnu problematiku veterinarskih lekova, to su klinička ispitivanja. Dakle, u zakonu je vrlo precizno definisano kada su u pitanju humani lekovi, tako na primer nije uzeto u obzir da se u veterinarskoj medicini leči veći broj različitih vrsta životinja, što uslovljava i specifičnost kliničkog ispitivanja leka. Veoma često jedan lek se registruje za veći broj životinjskih vrsta, ali postoji potreba da se već registrovani lekovi doregistruju za još novije vrste i kada se to izvrši nakon kliničkih ispitivanja, onda je svakako neophodan potpis ministra za veterinu ili iz one oblasti koja reguliše ovaj sektor. Zakon mora u delu koji govori o kliničkim ispitivanjima da predvidi takvu situaciju, upravo zbog toga i u tom smislumora se korigovati član 53. Sa druge strane, zakon ne predviđa mere zaštite i interese vlasnika životinja na kojima se vrši kliničko ispitivanje leka, kao i njihove obaveze i prava, osim u slučaju naknade ili štete. Smatramo da zbog toga treba korigovati članove 56. i 57. i omogućiti vlasnicima životinja potpunu informisanost, odnosno odrediti prava vezana za klinička ispitivanja lekova na njihovim životinjama. Posebno je značajno da zakon predvidi i u sastav nove nacionalne farmakopeje uđu veterinarski lekovi, što će olakšati postupke kontrole i laboratorijskog ispitivanja veterinarskih lekova. Takođe, smatramo da pitanje oko lekova i karence nije dovoljno detaljno regulisano zakonom. Ipak se radi o specifičnom i veoma važnom problemu u veterinarskoj praksi. Ukoliko nam je nacionalni interes da izvozimo meso, mleko, i druge proizvode animalnog porekla, ovaj deo regulative mora biti dobro razrađen, kako u zakonu o lekovima, tako i u zakonu ozdravstvenoj zaštiti životinja. Naši propisi moraju predvideti evropske standarde, ukoliko želimo da izvozimo bezbednu i zdravu hranu. U postojećem Predlogu zakona, sa par rečenica, regulisana je ova problematika, pri čemu je i tu promaklo da onaj procenat koji se odnosi na MRL – maksimalni nivo rezidua, ne predstavlja najvišu dozvoljenu koncentraciju leka u namirnicama dobijenim od životinja, već i nivo metabolita kod tog leka. Na kraju, nije jasno zašto se zakonom predviđa da Vlada Republike Srbije donosi odluku o kriterijumima za formiranje cena humanih lekova, a ne ikada su u pitanju lekovi namenjeni za upotrebu na životinjama. Vlada donosi odluku o cenama i mislim da ova apsurdnost nije obrazložena dobro. Smatram da u slučaju veterinarskih lekova mora ostati to da Vlada odlučuje samo o kriterijumima za formiranje cene veterinarskih lekova. Ovakav zakon je neophodan da bi se regulativa vezana za problematiku lekova harmonizovala, uz saglasnost, sa propisima EU, ali neke specifičnosti vezane za naše uslove i situacije moraju biti unete u zakon.Smatram da se, bar,deo koji se odnosi na veterinarske lekove, može popraviti amandmanima. Proradio sam 23-24 amandmana i smatram da oni suštinski neće oštetiti ovaj zakon i da mogu da se prihvate, samo će ga tehnički poboljšati i popraviti materiju o kojoj sam sada govorio. To je u interesu veterinarske struke i u interesu zdravlja naših pacijenata. Na kraju, moram da se osvrnem, gospodine ministre, na incident koji ste u Čačku izazvali, nemojte mi zameriti, ali mislim da ste zabili čist autogol, sa smenom jednog izuzetno dobrog direktora, gospodina Koste Miloševića, koji je u saradnji sa Ariljem i drugim mestima. Dakle, radi se o potpunoj koherentnosti između lokalne samouprave i domova zdravlja, jer je zdravlje opšte i ne poznaje stranke i tamo su se svi, kao i mi u Arilju, potrudili da nabavimo sve one stvari potrebe za poboljšanje zdravlja. Nakon četiri godine rada takve ustanove, mislim da ste smenom pred ove izbore i kandidovanjem tog čoveka za načelnika omogućili njegovu diskvalifikaciju. Hvala.
Hvala gospodine Mićoviću. Reč ima narodni poslanik Predrag Mijailović-Lune, a neka se pripremi Vesna Lalić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zakon o lekovima i medicinskim sredstvima DSS će podržati i glasati za ovaj zakon. Šta je opredelilo DSS da podrži ovaj zakon? Humani i ekonomski razlozi koje sadrži, i koji daju, ovaj zakon. Donošenjem ovog zakona, sa ekonomske strane gledišta, u oblasti lekova i medicinskih sredstava uvešće se standardi EU. Šta to znači za našu farmaceutsku industriju, za koju se može reći da je dobra, da može izvoziti lekove u EU i širom sveta? Otvaraju nam se vrata za izvoz lekova i tim ćemo učiniti da imamo manji trgovinski deficit u odnosu na EU i ostatak sveta. Dobro znamo da imamo veliki trgovinski deficit. Evo prave šanse da naša farmaceutska industrija krene u svet, da osvaja, da imamo bolji priliv deviza, da bismo mogli ulagati ne samo u farmaceutsku industriju, nego i poljoprivredu, privredu, zdravstvo itd. Sa humane strane, šta se dobija ovim zakonom? Ovim zakonom, pre svega pacijenti dobijaju što ćemo donošenjem ovog zakona imati sigurne i kvalitetne lekove domaće proizvodnje i lekove koji se uvoze iz inostranstva, a ispunjavaju evropske standarde. Znamo da Evropa ima vrlo visoke standarde, pre svega štiti svoje pacijente. Tako i mi moramo štititi svoje pacijente. Nažalost, ima lekova u svetu koji se proizvode, a nisu u evropskim standardima. Zašto svi mi želimo da se vozimo u "mercedesu" možda i "poršeu", a ne u nekim "trabantima" ili u našem "jugu". Moramo podići standard u izradi lekova, kao što želimo da "Zastava" sutra bude ravna "mercedesu", tako moramo i našu industriju naterati da bude u tom kvalitetu pa će moći da izvozi širom sveta. Zakonom o lekovima i medicinskim sredstvima obezbeđuje se u procesu proizvodnje, prometu i distribuciji i kontroli lekova i medicinskih sredstava kvalitetni i efikasni lekovi i medicinska sredstva, što je preduslov za obezbeđivanje zdravstvene zaštite pacijenta. Da, na kvalitetu lekova DSS insistira, ne odustaje od svojih amandmana na članove 86. i 133. - tražimo da svaka serija uvoznog leka mora biti kontrolisana. Ne želimo da nam se ponovi priča kao nekada, kada su dolazili lekovi iz Kine, da se pune čitavi stubovi žute štampe ili prave štampe, da su to nekvalitetni lekovi. Naš narod mora da ima poverenje u Vladu, u Ministarstvo. Ovo obavezuje, pre svega, Ministarstvo i nas lekare koji ovde sedimo, da moramo tako da razmišljamo o svojim pacijentima. Moramo svi znati da svaki bolestan čovek, pogledajte se ovde, neka vas zaboli samo zub, vama je najbitnije da prestane bol - tako svaki bolestan čovek želi samo da ozdravi, a jedino može da ozdravi ako uzme kvalitetan i dobar lek. Dok mi zdravi imamo 1000 želja, bolestan čovek ima samo jednu želju - da ozdravi! Zato dame i gospodo narodni poslanici, moramo dobro i uvek pomisliti na ovo što je osnovna želja bolesnog čoveka. Moram da kažem da, ja kao čovek i DSS, podržavamo ovaj zakon i zbog člana 47. gde se daje mogućnost da Vlada odredi kriterijume za formiranje cene lekova, na osnovu kriterijuma koje dobije od ministra trgovine i ministra zdravlja, jer u suprotnom, ako bi se ovde dalo slobodno tržište, u toj situaciji bi vrlo brzo bili preplavljeni stranim lekovima; moramo zaštiti naše pacijente, s obzirom na to da mogu kupiti lek, ili naš Fond može dati određenu količinu lekova u apoteke, sa pozitivne liste. U suprotnom, bilo bi drugačije, došlo bi do nestašice i mogli bi da se leče samo ljudi koji imaju pare. To nije cilj ove vlade, jer DSS i Vlada, koju vodi Vojislav Koštunica, jeste narodna i državotvorna. Zato ovaj zakon podržavamo iz humanitarnih razloga, pre svega, a drugi razlog je ekonomski.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vesna Lalić, neka se pripremi Dragoljub Živković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, meni je danas veliko zadovoljstvo što zaista mogu da govorim za ovom govornicom o zakonu o lekovima i medicinskim sredstvima. Vi znate da je bilo nekoliko pokušaja da ovaj zakon uđe u skupštinsku proceduru. Evo, od juče mi o njemu raspravljamo. Podsetiću vas da je Zakon o prometu lekova i medicinskih sredstava donesen još marta meseca davne 1993. godine i on sam po sebi nije bio reformski zakon, ali se održao svih ovih godina. Ovaj zakon, koji sada mi donosimo, po meni je jako bitan, prvo zato što ima društveni interes, a kao lekar bih rekla da mi je žao što danas u proceduri nije i zakon o lekarskim komorama, pre svega, zato što mislim da mi lekari najzad moramo da se organizujemo u jednu stručnu, esnafsku organizaciju koja će, na kraju, zaista štititi interese naših lekara. Rekla bih da ovaj zakon uređuje uslove za proizvodnju i promet lekova i medicinskih sredstava, uređuje nadzor u toj oblasti. Formira se jedna agencija za lekove i medicinska sredstva, uređuju se propisi i postupak za dobijanje, odnosno za izdavanje dozvole za stavljanje lekova u promet, kao i medicinskih sredstava. Zašto je važan cilj ovog zakona? Zato što će on, u stvari, harmonizovati odnose u oblasti lekova i medicinskih sredstava, pre svega, u zakonodavnom smislu. To znači da će domaći zakoni i naše zakonodavstvo uspeti na kraju da se prilagodi zakonima Evropske unije i principima i standardima koje Evropska unija zahteva od nas. To je jako bitno, pre svega, da u institucionalnom smislu napravimo jednu agenciju koja će biti regulatorno telo za oblast lekova i medicinskih sredstava, koja će na nacionalnom nivou obezbediti kvalitetne, bezbedne i efikasne lekove. Time će se zadovoljiti i svetska trgovinska organizacija, koja od nas zahteva da imamo otvoreno tržište za protok roba, usluga i kapitala. Znači, bitan razlog za donošenje ovog zakona je, u želji, da se u toku proizvodnje, prometa, distribucije i kontrole kvaliteta svih lekova i medicinskih sredstava, obezbede za naše pacijente, odnosno građane, bezbedni, kvalitetni i efikasni lekovi, čime će se zaista postići viši nivo zdravstvene zaštite naših građana. Rekla bih da su građani ovim dobili veće standarde u oceni kvaliteta tih lekova i biće dostupne sve informacije, koje će biti standardizovane na jednostavan način i razumljive našim pacijentima. A društvo, u celini, će preko agencije dobiti zaista jedno pravo regulatorno telo koje će stručno i na najvećim naučnim principima rešavati i određivati koji će lekovi dobiti dozvolu da se upotrebljavaju u našoj Srbiji. Društvo, kao celina, ima veliki interes, da bi zaštitilo svoje građane i pacijente da osnuje ovu agenciju koja će, između ostalog, sarađivati i sa drugim agencija u okruženju, koje imaju slične nacionalne agencije kao i mi. Na kraju krajeva, naša farmaceutska industrija će najzad dobiti jedan zakonski okvir, tako da će moći u sledećih pet godina sa sigurnošću da odredi i da povećava svoje standarde u proizvodnji svojih lekova i na taj način će moći da bude konkurentna, ne samo na našem domaćem tržištu, nego, i na tržištu Evropske unije. Šta to znači za veledrogerije? To znači da će i one moći da izvoze svoje lekove van granica ove države, a ne samo na našem tržištu. Prvi put se ovim zakonom poistovećuju, po bezbednosti i kvalitetu, lekovi koji se upotrebljavaju u veterinarskoj medicini. Ovim zakonom će zaštiti zdravlja životinja biti na većem stupnju, a to znači da će i zaštita zdravlja naših građana isto tako biti na većem stupnju. Na kraju bih rekla da tržišna konkurencija, koja će se stvaranjem agencije i boljom proizvodnjom, što se tiče proizvodnje farmaceutske industrije, omogućiti da bude bolja konkurencija na tržištu. Vi znate, ako se radi o konkurenciji, da onda dolazi do snižavanja cene lekova i samim tim, organizacije obaveznog zdravstvenog osiguranja će imati lekove koje će moći dobiti po jeftinijim cenama, a time će i organizacija moći racionalnije da koristi ta sredstva. Navela bih još nekoliko bitnih stavki koje se odnose na novine u ovom zakonu. Pomenula bih, pre svega, uvođenje zaštitnih mera, odnosno mera zabrane delatnosti za one koji ne poštuju ovaj zakon. Pomenula bih da će agencija raditi kao javna služba u kojoj će svi zaposleni, koji odlučuju o bitnim stvarima za promet lekova i određivanje kvaliteta i efikasnosti lekova, morati da potpišu izjavu da ne postoji sukob između javnog i privatnog interesa, što će sigurno omogućiti da uopšte ne postoji kriminala niti korupcije u tim agencijama. Osim toga, reklamiranje će biti tako napravljeno da, praktično, nećemo morati više preko medija slušati reklamiranje raznih lekova za koje sa sigurnošću ne možemo da tvrdimo da li oni zaista pomažu u tim bolestima za koje se reklamiraju. Najveća stavka u ovom zakonu je formiranje ove agencije čiji je cilj, u stvari, da nama - pacijentima, svima nama, svi jednog dana možemo biti pacijenti, obezbedi efikasne, kvalitetne i bezbedne lekove. Rekla bih, na kraju, da je naše Ministarstvo, posle niza pokušaja, na čelu sa gospodinom Tomicom Milosavljevićem, uspelo da uskladi domaće zakonodavstvo sa zakonodavstvom Evropske unije i da je to veliki uspeh ovog ministarstva, da posle niza godina krenemo zaista u reformu zdravstvenog sistema. Zbog toga će G17 plus podržati ovaj zakon i nadam se da će ostali poslanici uskočiti u onaj voz koji ide za Evropu, jer mi voz nismo sačekali na peronu kada je stajao na stanici, nego uskačemo sada kada je krenuo. Nadam se da će i ostali zakoni do kraja 2004. godine, isto tako, biti usvojeni u ovoj skupštini. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Živković. (Nije tu.) Reč ima Milica Vojić-Marković, a neka se pripremi Vladislav Kronić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo, zakon o lekovima i medicinskim sredstvima, čiji je Predlog pred nama, jedan je od onih zakona za koje smatram da je vrlo važno da budu brzo doneti i usvojeni. To ako imamo za cilj zdravlje nacije i da visoke standarde života u Evropskoj uniji primenimo i u našoj zemlji. Ono što je isto tako važno jeste da je cilj donošenja ovog zakona uspostavljanje propisa i zakonodavstva koji važe u Evropskoj uniji, i u našoj zemlji, ali istovremeno je važno da znamo da se moraju formirati institucije koje postoje i u Evropskoj uniji. Moramo znati da te institucije moraju raditi na isti način. Dakle, kao jedna od takvih institucija koja se formira, jeste formiranje agencije za lekove i medicinska sredstva. Ova agencija, kao javni servis, će imati više sektora koji će obuhvatati sve one delove koji su, u ovoj vrlo širokoj oblasti, specifični. Mislim, pre svega, na farmaciju, na humanu medicinu, na veterinu, sektor informisanja itd. Kada se neki zakoni donose, onda je vrlo važno znati i zašto se oni donose, šta pojedini segmenti društva dobijaju donošenjem baš ovakvog zakona. Poslednji zakon koji je donet u ovoj oblasti je taj zakon iz 1993. godine, koji je našim građanima i pacijentima, u krajnjoj liniji, doneo mnogo toga što je negativno i što je ugrozilo njihovo zdravlje. Šta će sadašnji zakon doneti građanima, odnosno pacijentima? Doneće im da će moći da koriste kvalitetne, bezbedne i efikasne lekove, kao što koriste i svi drugi ljudi u evropskoj zajednici. S druge strane - šta će doneti našoj farmaceutskoj industriji, jednoj od onih koja dobro radi u ovoj zemlji? Dakle, doneće joj mogućnost da se razvija, da se pojavi na nekim drugim tržištima. Ovde govorimo o regionalnim tržištima i o tržištima kojima ona može da konkuriše. Samim tim i veletrgovine mogu biti vrlo zainteresovane da se jedan ovakav zakon donese. Šta je još novo što ovaj zakon predviđa? Novo je to što će se u organizaciji obavezne zdravstvene zaštite pojaviti mogućnost uspostavljanja dozvola za promet lekova i medicinskih sredstava, koje će pojačati kontrolu idati mogućnost da koristimo bezbedne lekove, današe zdravstvene ustanove budu snabdevene dobrim i korisnim lekovima. No, sada dolazim do one jedne oblasti, koja je meni vrlo zanimljiva, i koja mi se čini da nije dovoljno dobro pokrivena ovim zakonom.Čini mi seda uz ovaj zakon mora da sledi još jedan zakon iz ministarstva koje je nadležno za to, a to je veterina. Oblast zdravstva je i do sada, i u mnogim drugim vladama, vrlo precizno obrađivana i prirodno je da su sve vlade do sada bile, manje ili više, već u zavisnosti od njihovog motiva, zainteresovane za ovaj zakon, jer je zdravlje nacije jedan od glavnih prioriteta koji svaka vlada mora da ima u vidu kada počinje da se bavi poslom kojim se bave vlade. Međutim, oblast veterine do sada nije značajno uređivana ili nije uređivana adekvatnim zakonima. Zbog toga je važno da oblast veterine ne posmatramo samo kao lečenje životinja, što, naravno, veterina u krajnjoj liniji i jeste. Ali, s druge strane, medicina leči upravo ono što je u veterini propušteno. Mogu slobodno da kažem da od 90-tih godina naovamo, ne samo u našoj zemlji, nego mogu generalno da gledam i drugo tržište, i Evropu i svet, u veterini je napravljeno toliko mnogo zahvata i eksperimenata, a i toliko mnogo propusta, da je tu bilo mnogo više ljudskih žrtava, u krajnjoj liniji, nego u svim ratovima do sada. Kada to govorim, govorim o mleku koje je bilo zaraženo, sećate se, bila je "bruceloza", u mnogim našim fabrikama i poljoprivrednim dobrima koje, se prodavalo na tržištu. Takođe, imam u vidu da se koristimesozaraženih životinja, da su nam deca rezistentna na peniciline, ali isto tako imam u vidu i da ovaj zakon po prvi put pokušava da svede promet veterinarskih lekova na jedan kontrolisan način, ida se oni mogu prodavati samo u veterinarskim apotekama. Zašto je to važno? Prirodno je da se prodaju u apotekama, ali mi živimo u Srbiji. U Srbiji na svakom sajmu, svakom vašaru, u svakoj veterinarskoj apoteci imate mogućnost da kupite lek po svom nahođenju, bilo da je to neki hormon koji se daje životinjama, bilo da je to neki "Premiks" koji se koristi za ishranu životinja, kao dodatak, bilo da je reč o antibioticima koji se prodaju po tome da li ih je koristio komšija, pa je bilo dobro njemu, ili po principu - moje iskustvo pokazuje da je bilo dobro, bilo da je reč o vakcinama koje su isto tako jedna latentna opasnost. Dakle, sve su to stvari koje su izuzetno važne da se dovedu pod jednu vrlo široku kontrolu društva. Zbog toga mi se čini da ovaj zakon ima mogućnost da u ovoj oblasti, ipak, uvede jedan red. Naravno, uz njega mora biti i zakon o zaštiti životinja, koji ne propisuje ovo ministarstvo, niti očekujem da ono to propiše, ali očekujem da bude dodatak ovom zakonu.Zbog toga mi je vrlo važno da znam, da ja, pre svega kao roditelj, kao neko ko brine o budućnosti dece, da ću koristiti samo zdrave proizvode, jer ovaj zakon o zaštiti zdravlja životinja mora zabraniti promet mesa bolesnih životinja, što generalno jeste veliki problem u ovoj zemlji. Zbog toga što će ovaj zakon doneti dobro građanima ove zemlje, pacijentima, što će doneti dobro farmaceutskoj industriji, što će osnovno zdravstveno osiguranje imati dobit u smislu dodatne kontrole, čini mi se da je ovaj zakon početak jednog novog puta, jednog zaista brižnog odnosa prema ljudima, i čini mi se da za njega treba glasati. Hvala.
Po Poslovniku? Izvolite.
Izvinjavam se, samo bih molio da predsednik ustanovi kvorum.
Zahvaljujem. (Glasovi - ali, on nije prisutan.) Jeste, ovlašćeni je predstavnik o ovoj tački. Gospodin Momčilov jeste ovlašćeni predstavnik i trenutno je jedini prisutan od poslanika SRS. Prema tome, u redu je. Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Zahvaljujem. Nastavljamo. Po Poslovniku? Izvolite.
Dame i gospodo, izvinjavam se, možda nisam odabrao pravi član Poslovnika koji želim da reklamiram. Nadam se da mi nećete zameriti, ali prosto sam provociran izlaganjem prethodne koleginice iz DSS-a, koja je po mom mišljenju dosta negativno govorila o veterinarskoj struci i veterinarskoj službi. Pozivam se na član 97. (Poslovnika) gde je poslanik pogrešno protumačio izlaganje. S obziromnato da sam se juče predstavio kao veterinar i predstavnik veterinarske struke želim prvo koleginici da kažem, a i svima vama, da je veterinarska struka vrlo precizno definisana određenim zakonima koji su na snazi. Između ostalog, to su dva savezna zakona o zdravstvenoj zaštiti životinja ... Gospodine, pozvao sam se na Poslovnik i molim vas da imate toliko pristojnosti da me saslušate. Rečeno je da će ovaj zakon da reguliše neke stvari koje su u suštini regulisane drugim zakonima, i faktički, veterinarska služba i veterinarska struka u skladu sa važećim zakonima i te kako kontroliše oblast životnih namirnica i sigurno je, da naši građani mogu biti bezbedni; i veterinari i nadležne specijalističke veterinarske ustanove imaju kvalifikovane stručnjake i vrši se kvalifikovan i kompetentan nadzor. Naši građani se sigurno ne hrane namirnicama koje su nepodobne za ishranu ljudi, a ako i ima takvih slučajeva najmanje je za to kriva, koliko i neke druge službe; ako imamo nebezbedne namirnice, znači veterinarska služba i struka je regulisana adekvatnim zakonima koje stručnjaci u veterinarskoj oblasti tj. medicini i primenjuju u svom radu.
Zahvaljujem gospodine Mašiću. Upozoravam narodne poslanike da više sigurno neću tolerisati zloupotrebu pozivanja na Poslovnik, jer u ovom konkretnom slučaju nema reči ni o jednoj povredi Poslovnika. To je svima jasno. Izvolite, replika, narodni poslanik Milica Vojić-Marković.
Hvala. Moj uvaženi kolega sigurno nije razumeo. Zaista spadam u one ljude koji izuzetno poštuju veterinarsku službu i smatram da se oni, u ovakvim vremenima, bore koliko mogu da zaista zaštite i društvo i ljude od negativnih posledica. Međutim, ono što je meni važno jeste da zakon stoji iza toga. Meni je mnogo važno da znam da on ne sme da postupi drugačije nego po zakonu. Zašto tako kažem? Setite se kada smo pili mleko bolesnih krava. Cela stručna javnost se borila da dokaže - da li je opasno da pijemo mleko, da li je i mleko obolelih krava opasno ili nije opasno! Pod kojim uslovima je opasno a pod kojim uslovima nije! Ja zato kažem i mislim da je mnogo važno da se to zna. Naravno, uz sve uvažavanje struke, hoću da kažem da ja živim u jednom gradu u kome veterinarski tehničari daju dijagnozu i veterinarski tehničari leče, propisuju lekove i leče. To je suština. Ja ne verujem da je u vašim krajevima drugačije. S druge strane, neko ko sam gaji životinje, ode mirno u apoteku i kupi vakcinu. O tome govorim. Mislim da je vrlo važno, a svi znate i vi kao stručnjak znate kod bolesti svinja koje vrste vakcina mogu da postanu latentni izazivači bolesti.
Reč ima narodni poslanik Vladislav Kronić.
Poštovani predsedniče, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, imam veliko zadovoljstvo da pred ovim visokim domom govorim o zakonu o lekovima i medicinskim sredstvima. Ako uvažimo činjenicu da lekari brinu o zdravlju celog čovečanstva moramo uvažiti činjenicu da veterinari brinu o zdravlju celog sveta. S obzirom na to da dolazim iz Sombora gde postoje velike mogućnosti za razvoj intenzivne stočarske proizvodnje, mene kao čoveka i agronoma svrsishodnost ovog zakona dotiče čak na tri načina. Kao i svakog čoveka, potencijalnog pacijenta interes mi je da naše apoteke budu dobro snabdevene lekovima, da su ti lekovi kvalitetni i da su nam svima dostupni. Drugo, kao agronoma interes mi je da postoji dobra kontrola prometa lekova, jer je u interesu naše države da naši poljoprivredni proizvodi ne dođu u situaciju da budu vraćeni sa stranih tržišta, zbog ostataka lekova, na, i u njima. Poznata je činjenica da se u proizvodnji paprike koristi i streptomicin i penicilin, da ima ostataka antibiotika i hormona u mesu. Treće, kao i svakog građanina naše države interes mi je da nam tržište bude dobro snabdeveno zdravstveno ispravnom hranom, što znači da u namirnicama životinjskog porekla nema ostataka antibiotika i hormona. Stoga smatram da ovaj zakon ima više pravih rešenja. Osnivanjem agencije za lekove i medicinska sredstva Srbije, (drugo poglavlje zakona, članovi od 2. do 19.) omogućuje se da naše tržište bude dobro snabdeveno kvalitetnim lekovima. Dobro je da u državi postoji jedna nezavisna institucija, kojoj će jedini zadatak biti briga o tome šta i kako od lekova stiže na naše tržište. Ovaj zakon nudi rešenje usaglašeno sa sličnim zakonskim propisom u Evropi, koja je poznata po svojim izuzetno rigoroznim kontrolama proizvodnje, prometa i primene veterinarskih lekova. Upravo radi zaštite zdravlja ljudi, kao krajnjih korisnika namirnica animalnog porekla, i ne samo to, poseban vid zaštite ljudi od štetnog uticaja lekova i zaštite ljudi koji rade u proizvodnji, što se ovde posebno naglašava uvođenjem Dobre proizvođačke prakse, mišljenja sam da član 29. ovog zakona dobro reguliše uslove koje moraju da ispunjavaju pravna lica koja učestvuju u proizvodnji, prometu i kontroli lekova. Od posebnog je značaja to što ovaj zakon štiti naše tržište i naše građane od uvoza i prometa fantomskih veterinarskih lekova. Naime, veoma je važno da se pri uvozu veterinarskih lekova, mada se to isto odnosi i na ostale lekove, dobije potvrda da su ti lekovi već u upotrebi u zemlji iz koje ih uvozimo, kako nam se ne bi dogodilo da se na našem tržištu nađu fantomski veterinarski lekovi. Ovde je bitan, po meni, član 68. stav 1. tačka 6) kojim se reguliše kontrola lekova koji kod nas dospevaju iz zemalja koje ne poštuju smernice Dobre proizvođačke prakse ili zemalja koje nisu potpisnice konvencija i sporazuma, kojima se uređuje međusobno priznavanje inspekcija i slično. Ovim se na adekvatan način štite i naši domaći proizvođači veterinarskih lekova, koji našem tržištu nude kvalitetne lekove, a do sada su bili pod udarom slabo kontrolisanog uvoza jeftinih lekova sumnjivog kvaliteta. Modelom zakona (članovi od 62. do 68.)njima se nameću neophodni uslovi koje moraju da ispune da bi dobar kvalitet lekova naših proizvođača opstao. Posebno se čini bitnim deo zakona koji se odnosi na farmakovigilance, gde se članom 93. reguliše uspostavljanje sistema prikupljanja podataka o neželjenim reakcijama lekova za upotrebu u veterinarskoj medicini. Posle ovog zakona biće moguće i donošenje zakonskih propisa, koji će uvesti adekvatnu kontrolu ostataka lekova u namirnicama dobijenih od lečenih životinja, što će bitno uticati na opšte zdravlje naših građana, ali će onemogućiti da namirnice animalnog porekla naših proizvođača vraćaju sa stranih tržišta kao neadekvatne za njih. G17 plus, kao odgovorna politička stranka, koja vodi računa o interesima građana Srbije podržaće donošenje ovog zakona. Pozivam dame i gospodu narodne poslanike da u interesu građana i zdravlja građana Srbije podrže ovaj zakon.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Ne.) Ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo, podneo sam amandman na član 1, koji kaže da se u članu 1. reč "Agencija" zamenjuje rečju "Uprava". Sada dolazimo na to principijelno pitanje i da odmah raščistimo neke stvari, s obzirom na to da smo u raspravi u načelu čuli mnoge tvrdnje da je ovo nešto što "mora"; da agencija "mora" i da je to direktiva EU, da je to nešto što dovodi do harmonizacije sa EU, i u nekom prevedenom smislu ko je za agenciju, taj je za Evropu, a ko nije za agenciju, taj je verovatno za "Okeaniju". Da li agencija stvarno mora da se uvede i da li je to stvarno direktiva EU? To apsolutno nije tačno. EU nijednim svojim propisom, nijednom svojom direktivom ne nalaže svojim članicama, niti drugim zemljama da moraju da uvode takav način organizovanja i na takav način da uvode regulativu u bilo kojoj oblasti, pa i u oblasti lekova. Prema tome, sve te tvrdnje da agencija "mora" nisu tačne, i jednom za svagda sa tim da raščistimo. Oni se ne mešaju u naš sistem kako ćemo mito organizovati, jedino što traže, a to je da se ta pitanja urede u skladu sa njihovim standardima. To uopšte nije sporno. Sporno je da li, i dokle te silne agencije! Mi već nedeljama, non-stop, samo šta radimo ovde - donosimo zakone o agencijama. Niko nije stavio na papir koliko to ovu zemlju košta i koliko ta paralela sa državom stvarno ovu zemlju košta. Samo nam sabiraju 30 miliona, 50 miliona,90 miliona za ovu agenciju, a u suštini sve te agencije ničemu drugom i ne služe nego pravdanju jednog nekvalitetnog, aljkavog, neorganizovanog rada u ministarstvima. Jedini razlog zbog kojeg oni to rade i beže od toga, da uprava ili deo Ministarstva preuzme sve ovo što se želi ovim zakonom, jeste da se formira jedno paralelno telo koje će sada odjednom biti stručno organizovano, kvalitetno, da u tom telu neće biti korupcije, da će biti sve kako treba. Zašto to do sada nije bilo? Ko je sprečavao ovo ministarstvo da do sada na takav način uredi tu oblast, oblast lekova? Prema tome, ovde se postavlja jedno pitanje, i dataizjava je krajnje neprincipijelna - da će ovim zakonom sada građani Srbije imati kvalitetne, sigurne i bolje lekove. Molim vas, da li to znači da do sada građani Srbije nisu imali kvalitetne, sigurne i dobre lekove?! Ako će sada imati, to znači da do sada nismo imali. Ako do sada to nismo imali, onda je odgovornost ovog ministarstva stravična. Onda, za ove četiri godine ako su građani Srbije koristili loše lekove, neko treba da podnese odgovornost. Prema tome, ni to ne stoji i nije to tačno. Nije tačno da će sada odjednom jedna institucija, kao što je agencija, imati stručne kadrove, a do sada stručnjaka u ovoj zemlji nije bilo. Agencija će preuzeti kadrove iz Zavoda za farmaciju, preuzeće kadrove iz Ministarstva. To su sve isti ljudi i nemoguće je da su do sada bili nestručni, a odjednom postaju stručni. Nije moguće da su do sada bili nepošteni, a odjednom postaju pošteni. Nije moguće da je do sada bilo korupcije, a sada više neće biti. Ko je to sprečavao ovu zemlju ili ovo ministarstvo da se bori protiv korupcije ili ko je sprečavao da ne utiče na to da bude kvalitetniji rad i kvalitetnija regulativa u ovoj oblasti lekova. Tu su neke stvari pomešane, neke stvari se krajnje demagoški postavljaju i nije sporno da neko misli da mi ne želimo da nam se napravi tu regulativa. Nasuprot tome, ali je sporan način na koji se to radi i sporan je način kako se to predstavlja - kao neke strašne reforme, kako je dovoljno da se sada glasa za agenciju i sve će krenuti nabolje. Tako i obrazloženje zašto seovaj amandman odbija i zašto se odbija mogućnost da takvo telo bude u sklopu Ministarstva.
Vreme.
Ovde se kaže u obrazloženju - "samostalno regulatorno telo kao stručna i profesionalna, samofinansirajuća služba, nezavisna od državne uprave". Da li je baš sve tako? Da li je agencija baš toliko nezavisna? Jeste finansijska, ako se na taj način smatra. Zbog čega onda država vrši tu kontrolu? Prema tome, nije sve to tako kako piše i morali bismo dobro da razmislimo o tim stvarima. Morali bismo krajnje pozitivno da razmislimo da jedna takva nezavisna institucija, postaje zavisna od stranog ulaganja, postaje zavisna od onih koji su pisali ovaj zakon, gde očigledno postoji sukob interesa, kada je očigledno da ti ljudi koji su pisali taj zakon za ovu zemlju, a nisu ga napisali za svoju zemlju, koji su radili u velikim farmaceutskim kućama kao saradnici, imaju neki svoj interes "veći" nego što je to interes građana Srbije.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Javljam se povodom obrazloženja koje je nama upućeno kada je ovaj amandman odbačen. Ja sam već rekao da nismo imali priliku da ovlašćeni predstavnik, gospodin ministar, brani ove amandmane, nego je to praktično uradila pravna služba. Da se jednom dogovorimo oko te agencije, da raščistimo neke pojmove i oko onoga što je gospodin Blažić rekao, da ne širimo nejasnoće i da ne pravimo maglu. U pravu odnos koji postoji kada jedna osoba ili stranka angažuje drugu, agenta, da radi za njega neki posao, da prodaje za njega, da upravlja njegovim poslovima, Zakonom o agenciji regulišu se pravni odnosi u kojima agent posluje sa trećom strankom u ime principala. Naime, zašto sam ovo naveo? Ovo je iz enciklopedije "Britanika" koja govori o agenciji: koren reči je "ago, agere", srednjovekovni latinski jezik i zna se šta to znači. Ovo je definicija, a nama se kaže u odgovoru zašto nam odbacuju amandman - agencija se ne prihvata s obzirom na to da je u suprotnosti sa predloženim konceptom zakona, odnosno sa potrebom da se za oblast lekova i medicinskih sredstava osnuje samostalno regulatorno telo kao stručna, profesionalna, samofinansirajuća služba, nezavisna od državne uprave. Ne može nijedna agencija biti nezavisna. Agencija je posrednik između principala i treće stranke. To je besmisao i tako nešto kazati je nepoznavanje elementarnih postavki, leksike i logike! Dalje, u istom obrazloženju, koje je dosta opširno,kaže nam se da je osnivanje agencije u skladu sa savremenim tekovinama evropskog zakonodavstva za oblast lekova i medicinskih sredstava, i još se kaže - "imajući u vidu iskustva velikog broja zemalja u tranziciji". Ja sam juče izneo jasan broj od 100 i nekoliko država sveta, samo 14 država poznaje agenciju. Četrnaest država u Evropi. Zemlje u tranziciji, u našoj okolini, koje su usvojile ovakav koncept, da imaju agenciju, suu manjini: nema Austrija, nema Nemačka, nema Italija, nema Grčka, nema Mađarska - ne poznaju agenciju. Prema tome, takve neistine iznositi mislim da nije u redu. Na kraju, harmonizaciju sa Evropskom unijom i sa Internacionalnom konferencijom za harmonizaciju biće moguće postići kada primenimo devet fajlova Evropske unije koji regulišu ovu oblast, a to su: stotine stranica smeštenih u zakone, u direktive, u pravilnike, odluke i smernice.To je jedini način kako ćemo se harmonizovati, a nikako ako prihvatimo agenciju kao organizacionu formu.
Reč ima ministar zdravlja u Vladi Republike Srbije, gospodin Tomica Milosavljević.
Na početku rasprave o amandmanima, dame i gospodo, treba zapravo razjasniti osnovnu razliku između koncepta predloženog zakona i nekoliko amandmana koji će se dalje pominjati u vezi sa tim da li je "uprava" ili je "agencija". Agencija za lekove i medicinska sredstva treba da bude samostalno regulatorno telo koje je pre svega stručno i profesionalno, a ne samo "običan" organ državne uprave. Posao kontrole kvaliteta, registracije, kontrole kliničkih studija, kontrole prometa lekova u veleprodaji, u maloprodaji, toliko stručnih dimenzija ovog posla ima da bilo koji organ državne uprave može sa najboljim namerama i ambicijama, i sa najboljom organizacijom taj posao da radi - u vremenima napretka tehnologije i razvijanja novih terapija koje su bazirane na genetici, na biološkim modalitetima pravljenja novih lekova, nemoguće je da to jedan državni organ uprave efikasno radi. To je cilj i koncept zakona, baziran pre svega na tome. Ovde je puno puta pozivana struka u pomoć. Ako već na početku rasprave o amandmanima pozovemo struku, tu mislim u farmaceutskom, u farmakološkom smislu, naravno, i lekarskom i stomatološkom i veterinarskom, struka će svakako sama reći da je upravo ona insistirala da ovo telo bude samostalno, stručno, profesionalno, samofinansirajuće. A interes države? Interes Republike je vrlo precizno definisan zaštitom interesa Republike u oblasti lekova i medicinskih sredstava, odnosno zaštitom sigurnosti i bezbednosti lekova, preko nadzora nad radom agencije. Da sada ne citiram niz članova koji se pre svega odnose na imenovanje direktora, posle sprovedenog konkursa koji raspisuje ministar zdravlja, preko saglasnosti na aktu o unutrašnjoj organizaciji, preko izbora upravnog i nadzornog odbora, konačno preko Ministarstva kao drugostepenog organa odlučivanja, Ministarstvo zdravlja s jedne strane i Ministarstvo veterine s druge strane. Imajući u vidu iskustva velikog broja zemalja u tranziciji Predlogom zakona predložen je najracionalniji organizacioni koncept kojim se obezbeđuje samostalnost u stručnom i profesionalnom radu i zato predlažemo osnivanje ovakve agencije koja će, između ostalog, imati od 100 do 120 zaposlenih koji će raditi na visokospecijalizovanim poslovima iz nadležnosti agencije; jednim delom naravno iz Zavoda za farmaciju, drugim delom deo ljudi koji su sada u Ministarstvu zdravlja ili u Ministarstvu veterine, zaposleni na ovim poslovima i, konačno, rad agencije će manje koštati državu.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Replika, po kom osnovu?Pogrešno tumačenje vašeg izlaganja. Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Upravo sam rekao za ovom govornicom, dok sam izlagao ovo što sam imao, da nije tačno da je mnogo zemalja, veliki broj zemalja u tranziciji, numerički, molim vas, nabrojte koliko je zemalja u tranziciji i koje su. Nemojte da ovde širimo neistine. Tačno, molim vas, ja sam rekao 14 zemalja u svetu, od 198, poznaje agenciju. Ako je to mnogo, ako je to većina, ja onda povlačim svoju reč. Molim vas, nemojte da nam sada tvrdite da je to nešto što je svudaprihvaćeno. Juče sam vam govorio da nijedna od velikih agencija: engleska, francuska, američka, nisu na samofinansiranju, sve su budžetski vezane. Nađite mi jednu jedinu od ozbiljnih zemalja koja ovako reguliše - da bude na samofinansiranju. Mi to uvodimo na štetu našu! Molim vas, dajte konkretne podatke, nemojte čitati to što su vam napisali! I govorite istinu!
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Želite o amandmanu? U redu, narodni poslanik Vladan Vučićević, posle njega Nataša Jovanović, o amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada se izdvajaju sredstva iz budžeta, onda mi kukamo zašto se sredstva izdvajaju iz budžeta. Kada sada pravimo agenciju i želimo da se agencija samostalno finansira, onda sada mi kukamo zašto se agencija samostalno finansira. Molim vas, agencija treba da bude samostalna i sastavljena od stručnih, kompetentnih ljudi koji će stručno i kompetentno raditi u interesu zdravlja ljudi i naravno, finansirati sami sebe. To treba da bude dobro za ovu Srbiju, da rasteretimo budžet, da rasteretimo poreske obveznike i da, jednostavno, u krajnjoj liniji, dođemo jedanput do pravih rešenja, a ne da se sve finansira sa leđa poreskih obveznika, već da stručni ljudi sami zarade i za svoje lične dohotke i zafinansiranje.Ne postavlja se ovde pitanje koliko agencija ima u svetu, već se postavlja pitanje kakve su te agencije i kako te agencije rade? Ako ima neko negativnih iskustava prema agencijama, neka iznese ta iskustva, a sam broj da li ih ima ovoliko ili onoliko, to je manje važno. Mi smo se opredelili za formiranje agencije i smatramo da će agencija angažovati kvalitetne ljude koji će znati da odrade posao, a naravno, stoji mogućnost "sutra priče" ako to tako ne bude bilo, ali ono što nije u redu, nije u redu unapred osuđivati sve. Zato smatram da ne može biti prepreka ovog zakona osnivanje agencije i smatram, što se toga tiče, da je u redu. Ono što je važno, važno je da li agencija nekome polaže račune i kome polaže, ko postavlja ljude i kome oni odgovaraju. A ono što je najpozitivnije u svemu ovome to je da će budžet Republike Srbije biti rasterećen i da će agencija sama po sebi zarađivati za sebe.
Po amandmanu, narodni poslanik Nataša Jovanović. Po kom osnovu vi tražite repliku? Pogrešno tumačenje amandmana, narodni poslanik, izvolite.
Dame i gospodo, ovde je izneta jedna teza koja uopšte ne stoji. Reč je o tome da će budžet biti rasterećen, zato što će agencija biti samofinansirajući organ. Molim vas lepo, te pare koje će agencija da zaradi davanjem dozvola, te su pare isto išle u budžet. O čemu mi pričamo tu? Kako je inače naplaćivano davanje dozvola za neke lekove? Prema tome, nema tu nikakvog rasterećenja, čak može da se desi da će manjak para biti u budžetu, a da će agencija sva sredstva koja zaradi i koja su išla u budžet, da će moći da raspolaže kako ona hoće. Nije tačno da je to državni interes, treba malo ozbiljnije o tome razmišljati.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović o amandmanu, zatim Veroljub Arsić o amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, posle izlaganja eksperata iz oblasti medicine iz redova SRS, počev od predsednika Odbora, dr Paje Momčilova, profesora Poskurice, doktora Blažića, doktora Milkovića i ostalih, meni je zaista teško da kažem nešto novo vezano za stručnost u obavljanju poslova, a ti poslovi su povereni agenciji, a da to uvažene kolege poslanici, lekari, profesori univerziteta nisu rekli. Posle izlaganja ministra, a koristeći svoje poslovničko pravo, moram da se osvrnem na ono šta je član 1. zakona, i na činjenicu da su pojedini poslanici, iz nekoliko poslaničkih grupa, imali prilike da se sa ovim konceptom zakona upoznaju tek pre nekoliko meseci. Mi poslanici SRS koji smo i u prošlom sazivu bili članovi ovog parlamenta, imali smo ovaj predlog zakona potpisan, takođe od ministra, tada, Milosavljevića u gotovo neizmenjenom obliku. Doktor Branislav Blažić kao jedan od poznatih eksperata iz svoje oblasti, hirurgije, kojom se dugo godina bavi, i kao poslanik od početka višestranačja u Srbiji je detaljno i precizno prišao ovom problemu još pre dve godine. Uz kasnije učešće svih poslanika, lekara iz SRS, a delujući kroz Odbor za zdravlje, ti ljudi su stručno i kompetentno želeli da ministra ubede u to da je koncept loš i da sve počinje od agencije. Ne zbog predubeđenja, ne samo zbog statističkog prikaza, a tačno je rekao doktor Momčilov da je samo 14 zemalja u svetu primenilo taj koncept i ne zbog toga što mi unapred želimo da budemo maliciozni i nećemo nikakvu agenciju. Prvo, uopšte nije tačno, gospodine ministre, obrazloženje Vlade koje je dato svima nama poslanicima da je to u skladu sa Zakonom održavnoj upravi. Nije tačno! Ta harmonizacija i prihvatanje ovakvih zakonskih rešenja je počela sa Ministarstvom za privatizaciju, formiranje Agencije za privatizaciju, a ovih dana smo svedoci kakve se sve malverzacije rade, o čemu je već govorio, i govori, sada već smenjeni direktor te Agencije. Da li vi hoćete da agencija formirana po ovom zakonu ima istu ulogu kao Agencija za privatizaciju - da morate sada po konceptu koji ste vi predvideli, i kao stranka i kao neko ko učestvuje u vladajućoj grupaciji, da imenujete direktora agencije koji će da učestvuje u raznim malverzacijama, jer široka su mu ovlašćenja, najšira moguća, pobrojanau članu 6. Po onome šta agencija može da radi - "da se potresa celokupna javnost", a naročito ljudi koji rade u zdravstvu i koji se već spremaju za jedan novi štrajk, i da mi onda post festum raspravljamo o tome ko je kolike pare strpao u džep. Ne, mi to ne želimo!Da bismo to sprečili i da bismo ustanovili principe i kodekse po kojima će da se radi u oblasti zdravstva kada su u pitanju lekovi i medicinska sredstva, "mi, poslanici SRS, hoćemo da eliminišemo direktorski lobi, provizije, ugovaranje poslova sa poznatim dobavljačima, enormne provizije", a pitanje je savesti i svesti tih ljudi šta će biti sa njima - jer pred Bogom i pred narodom odgovaraju za to što rade i što se obogate na nečijoj muci! Da bismo to uradili, mi se zalažemo, i naše je pravo, da ne postoji agencija - ne zbog toga da bismo vam rekli da to u mnogim državama ne postoji, već unapred izražavamo sumnju, znamo u kakvom ste vi miljeu, znamo u kakvom su miljeu oni koji su do sada to radili; "uzimali ogromne provizije", a to znaju svi lekari i iz redova SRS i oni koji nisu članovi parlamentarnih stranaka. Dakle, ljudi koji hoće pošteno da rade svoj posao i da leče pacijente, oni nemaju sa čime, nemaju adekvatne plate, urušeni su domovi zdravlja, kliničko-bolnički centri, a kakav je onaj u Kragujevcu, a kakav je Klinički centar u Beogradu? Onda se sa pravom postavlja pitanje (u dnevnim novinama) da li je bio potreban ovakav zakon ili vi treba da se zabrinete nad činjenicom da nekome smeta aktuelni direktor kliničkog centra - možda zbog toga što i on neće ovakav zakon, možda zbog toga što on neće da uzima provizije i da sarađuje na takav mafijaški način sa farmaceutskim kućama? Zbog toga mi tražimo da se briše reč "agencija",da ona ne postoji i da se zaista napravi takav zakon koji će biti na dobrobit, pre svega, građana kojima je medicinska pomoć neophodna. Hvala.
O amandmanu, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo, mogu da kažem da sam se začudio na izlaganje gospodina ministra kada je pričao o agencijama - one će same da se finansiraju, rasteretiće budžet Republike Srbije. A sa osnivanjem ovakvih agencija, ova vlada nastavlja kontinuitet stare Vlade, doduše, oni su to radili uredbama; sadašnja Vlada je donela jednu uredbu, ukinula devet agencija pre par meseci; do sad ste uveli sedam na osnovu nekog zakona, tako da moja tvrdnja da ćete do septembra da imate i više agencija ide u tom pravcu, da je to tačno. Mogu da kažem da ni gospodin ministar, za razliku od svojih kolega, drugih ministara u Vladi Srbije, koji su osnivali agencije, nije dobro prepisao zakon, jer ovde piše, između ostalog, da, "predsednika i članove upravnog odbora i nadzornog odbora, kao i direktora, odnosno zamenika direktora imenuje i razrešava Vlada Republike Srbije". Gospodine ministre, na čiji predlog? Da li na vaš predlog, na predlog neke komore, na predlog nekog građanskog udruženja? Na čiji predlog gospodine ministre? To dokazuje samo da ne vodite računa o tome kako pišete zakon. Što se tiče budžeta, gospodine ministre, tvrdite da će biti manje donacija vašem Ministarstvu na kontu toga što će agencija sama da se finansira, ima neki organ državne uprave, za čiji rad biste vi odgovarali, a agencijom želite da izbegnete odgovornost - jer, kažete da nenamenski ne trošite novac iz budžeta. Nije tačno!! Kao što reče moj kolega dr Blažić, do sada su se dozvole plaćale - svejedno da li se plaća na račun Ministarstva, na račun Trezora, na račun Vlade Republike Srbije ili nekoj agenciji. Zaboravili ste drugu stvar, da je u svaku cenu lekauračunata i cena dozvole. To ne može niko da porekne. Trebalo je da se konsultujete sa svojim kolegom iz stranke, iz Vlade Republike Srbije, ministrom finansija Mlađanom Dinkićem, jer vam je uveo porez na dodatnu vrednost od 8% na lekove koji su sa pozitivne liste, a oni sa neke negativne liste - porez na dodatu vrednost se plaća sa 18%. Jadna je ta Vlada Republike Srbije i ta ekspertska grupa, koji su, navodno reformisti, koji će na tuđoj nesreći i nevolji da pune budžet Republike Srbije. A što se tiče agencije, vidi se (Glava 2.) da direktora agencije, članove upravnog odbora i nadzornog odbora imenuje Vlada. Gospodin ministar želi samo da izbegne odgovornost za eventualne zloupotrebe, čak i za zloupotrebe koje je on naredio kao ministar i ako se tako nešto otkrije, ne može da snosi nikakvu posledicu, jer je direktora postavila Vlada Republike Srbije, on će onda da kaže – to je bio dogovor između stranačkih i koalicionih partnera; smeniće direktora i postaviće nekog novog koji će dalje da radi za istu proviziju, možda pod pritiskom ministra, jedan isti posao. To je problem kod agencija. Najbolje bi bilo da ste prihvatili koncept SRS, najbolje za narod. Za vas ne verujem da bi bilo dobro, jer biste onda i za svaku lošu odluku koju taj odbor donese ili organ državne uprave, morali i vi lično da odgovarate. Ovako će sve da se svodi kao isada kada je u pitanju direktor Agencije za privatizaciju; stala je privatizacija, menjajmo direktora i niko nije kriv osim direktora. Tako će biti i sa direktorima ove agencije.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Pre nego što pređemo na sledeći amandman jedno obaveštenje - šesta sednica Odbora za međunacionalne odnose Narodne skupštine Republike Srbije održaće se danas, 20. jula, sa početkom u 14,00 časova u sali jedan u prizemlju. Narodni poslanik Goran Cvetanović podneo je amandman na naziv Glave 2.( iznad člana 2.) i član 2. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvalio bih se ministru zdravlja koji se aktivno uključio u rad Narodne skupštine, s obzirom na to da nije hteo da učestvuje u radu Odbora za zdravlje - da razmatra naše amandmane i da nam daje adekvatne odgovore, ali bolje ikad nego nikad. Posle pet-šest sati spavanja u Skupštini, ipak se probudio i počeo aktivno da učestvuje. U ime SRS zahvaljujem mu se. Amandmanom SRS u nazivu Glave 2. iznad člana 2. reč "Agencija", zamenjuje se rečju "Uprava", a član 2. menja se i glasi: "Radi obezbeđivanja kvalitetnih, efikasnih, bezbednih, po cenama prihvatljivim za građane, proizvođače i distributere i dostupnih lekova i medicinskih sredstava, osniva se Uprava za lekove i medicinska sredstva Srbije (u daljem tekstu: Uprava)". Amandmanom se izražava stav SRS da se umesto agencije osniva uprava koja treba da bude organ, u sastavu Ministarstva zdravlja, nadležna za upravne, administrativne poslove u oblasti lekova i medicinskih sredstava i da vrši preciziranje u skladu sa preporukama Svetske zdravstvene organizacije. Činjenica je da je na krajnje nepregledan i pravno neosnovan način, opet na insistiranje EU i od strane proizvođača da je to korisno,umesto da se radi o lekovima, centralno mesto upravo zauzima centralna institucija u oblasti lekova, a to je agencija. Mnoge stvari nisu definisane na dobar način, nego je prepušteno ministru da sam osmisli i podzakonskim propisima na nivou Ministarstva, odnosno Vlade Republike Srbije, odredi preciznije mnoge stvari. Agenciji se poverava izdavanje dozvola za stavljanje u promet lekova i dozvola za klinička ispitivanja, kao i kontrolu kvaliteta lekova. Predlagaču ovom slučaju, kada je već na nedosledan način formirao agenciju po standardima EU, kako to u obrazloženju navodi, činjenica je da nije vodio računa, da agencija treba da se "ubaci" sa svim svojim upravnim postupcima, jer o standardu, kada je u pitanju dvostepenost upravnog postupka, ovde se ne zadovoljava, naročito kad su u pitanju domaće institucije. Bez obzira što se na ovaj način vidi da reformski zakoni ne mogu izbeći neke tvrde pretpostavke zakonodavnog sistema, mogu se formirati institucije kao što su agencije, koje taj zakonodavni sistem takođe do sada nije poznavao. S obzirom na to da u obrazloženju stoji da se amandmanne prihvata iz razloga navedenih u obrazloženju zbog neprihvatanja amandmana na član 1. Predloga zakona (dr Blažić je imao taj amandman). Očigledno da ministar i njegovi saradnici, s obziromna to da je pravnik zastupao ministra na Odboru za zdravstvo, nisu precizno i dobro pročitali amandman SRS, jer nije poenta opšte intencije, što se tiče agencije, pošto se u prvih 20 članova (Predloga)upravo radi o agenciji, nego kada je u pitanju amandman na član 2. radi se upravo - da je dodato "po cenama prihvatljivim za građane, proizvođače i distributere". To je ono što je preporuka Svetske zdravstvene organizacije, da se uvažavaju i pacijenti i proizvođači, a i distributeri koji vrše sponu između pacijenata i proizvođača. Pošto svi težimo ka EU, predlog SRS je identičan predlogu Amerike, odnosno onako kao što je urađeno u Sloveniji. Ne mogu da ne reagujem na argumente gospodina ministra koji tvrdi da će oko 100 do 120 osoba biti zaposleno u agenciji. Primer - Makedonija, koja je isto formirala agenciju, ima samo četiri zaposlena. S obzirom na to da predlog "Eurohealth groupe" kaže, na petoj strani stojijasnodefinisano, da se predviđa da ukupno 155 lica bude uposleno u agenciji, tako da navodi ministra "da će samo 100 do 120 osoba biti uposleno", ili nije po savetu Evropske Unije, kojima rukovodi Evropska agencija za rekonstrukciju, ili ministar, posle izlaganja predstavnika SRS verovatno želi da uradi restrikciju što se tičekadrova u toj agenciji.
Određujem pauzu. Rad nastavljamo u 15,00 časova.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, još jednom, dobar dan. Nastavljamo rad. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O LEKOVIMA I MEDICINSKIM SREDSTVIMA (pojedinosti) Prema službenoj evidenciji sednici prisustvuje 122 narodna poslanika. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite svoje poslaničke kartice u poslaničke jedinice, da bismo mogli da nastavimo sa radom. Zahvaljujem. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema, u sali prisutno 86 narodnih poslanika. Stali smo kod naziva Glava 2. iznad člana 2. amandmana koji je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović, a govorio je Goran Cvetanović. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milivoje Vuković. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li još neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, kolega Milivoje Vuković iz SRS podneo je ovaj amandman sa težnjom da upravo mi uredimo ovu oblast na način kako je to uređeno u SAD, u Britaniji, Australiji i ostalim velikim zemljama. Naime, mi smo intervenisali na ovaj način - da se uprava osniva u okviru Ministarstva zdravlja Republike Srbije sa pravima, obavezama i odgovornostima utvrđenim ovim zakonom, propisima donetim za sprovođenje ovog zakona i statutom. I, naravno, zahtevali smo da se st. 2. i 3. brišu, čime se sprečava da ova ustanova bude u javnoj službi, da bude na samofinansiranju, jer mislimo da to nikako nije dozvoljeno. Pokušavali smo u više navrata da objasnimo zašto nije dozvoljeno samofinansiranje. O tome ćemo i kasnije govoriti, na drugim primerima. A zašto to ne treba da ide - deregulacija do javne ustanove i preduzeća, možda mogu da objasne i posluže reči dosadašnje predsednice Svetske zdravstvene organizacije, koja lepo kaže:"Lekovi su javno dobro. Nisu samo oni nešto što nam poboljšava život. Oni su zbog svog socijalnog značaja a takođe i zbog toga što onaj ko ga propisuje i onaj ko gakoristi ne može da utvrdi kvalitet, bezbednost i efikasnost. Mora se regulacija dovesti do uprave". Sve razvijene zemlje sveta ne dozvoljavaju, upravo zbog ovog drugog dela, ako je javno dobro još bi mogli i da prepustimo da reguliše njegov promet nešto što je javna služba. Međutim, zbog ovih drugih neželjenihmogućih dejstava, koja i te kako mogu da ugroze zdravlje naroda, neobično je važno da se ovo u upravi rešava. Ako ste hteli da napravite nešto što je viša instanca i stvarno vrhunac piramide u ustanovama koje regulišu i bave se ovim problemom, trebalo je praviti "nacionalni institut za lekove i lekovita sredstva". To je moglo da se uradi, ali "pravi nacionalni institut", eto, imaju i Mađari, naši susedi, to bi koštalo daleko više nego što je ova suma od 90 miliona, koju ste vi opredelili iz budžetskih sredstava, a mi ne vidimo iz kojih. Da li će biti rebalansa budžeta - nije nam jasno ni kako ste došli do te sume od 90 miliona? Naime, pitamo se da li će, kada pravite jednu potpuno novu instituciju, to biti potpuno dovoljno i šta će se desiti ako ta suma ne bude dovoljna. Na osnovu kojih proračuna ste došli do ove cifre, to nas jako interesuje? Zašto nas interesuje? Imamo informacije da je ista suma važila i pre godinu dana, a inflacija, bogami, ide svojim tokom i bojimo se da na samom koraku ne dođe do spoticanja ove veoma važne institucije. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milomir Dunjić. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da lineko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Milomir Dunjić.
Podneo sam amandman na član 4. kojim predlažem da se umesto reči "agencija" stavi reč "uprava". S obzirom na to da su moje prethodne kolege o tome pričale, sao bih citirao član 4. koji glasi: "Sredstva za osnivanje i početak rada Agencije obezbeđuju se iz: 1) budžeta Republike Srbije; 2) i donacija, u skladu sa zakonom". Mene, gospodine ministre, interesuje - ako je za rad agencije obezbeđeno 90 miliona dinara, ako će biti uposleno 155 članova, odnosno radnika - eksperata, odakle će biti pare ako budu potrošene iz ovog budžeta? Da li će biti neki rebalans, jer po nekim stručnjacima ovo će prevazići mnogo veću sumu, čak, od 50 miliona evra?!
Hvala. Da li još neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se povodom ovog amandmana, s obzirom na to da sam juče u načelnoj raspravi postavio konkretno pitanje ministru vezano za budžetska sredstva za osnivanje agencije. Uvidom u usvojeni budžet i stavku koja je predviđena za Ministarstvo za zdravlje nisam mogao da prepoznam iz kog razdela i koje funkcije, koje ekonomske klasifikacije će se angažovati ova sredstva za osnivanje agencije koja se predlaže ovim zakonom. Ponovo bi zamolio ministra ili nekoga iz Ministarstva zdravlja da nas obavesti iz kog razdela i koje ekonomske klasifikacije će se ta sredstva za ove nameneizdvojiti. Isto tako ja bih želeo da, u skladu i sa zahtevima poslaničke grupe SRS, iskažem nezadovoljstvo prema politici koju promoviše Vlada, a to je osnivanje agencije. Ovo je treća agencija koju osnivamo za protekla dva meseca i ukupan budžetski angažman sredstava za ove tri agencije suoko 230 miliona dinara. Ako pogledamo u stavci budžeta Ministarstva zdravlja da je za zarade svih koji obavljaju delatnost u oblasti zdravstvene zaštite neka cifra od samo 130, 140 miliona dinara, a ovde neke tri agencije koje će se osnovati ili su se već osnovale iziskivaće budžetska sredstva od preko 230 miliona dinara. Pogotovo mi nije jasna ta cifra od 90 miliona kako je projektovana, a to je gospodin Momčilov već pitao, s obziromna to da u agenciju ulazi i Republički zavod za farmaciju koji egzistira kao institucija, ima svoj budžet, svoj prihod, koji će ući kao osnivački deo ove agencije. Postavljam pitanje: da li je ta suma dobro isprojektovana, da li je prevelika ili je možda čak i premala u odnosu na ono šta se želi ostvariti? Računajući da će ta agencija nastaviti da radi, pre svega, kontrolu kvaliteta lekova, da je za to potrebna određena oprema - analitička i hemijska, pretpostavljam, pre svega, da Zavod za farmaciju to ima, jer godinama radi taj posao, onda se stvarno pitam u šta će se ta sredstva u toku ove godine utrošiti. Ja bih molio, ako je moguće, da dobijem objašnjenja vezana za ove zahteve.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam jedan predlog za Vladu Srbije. Nije doduše u obliku amandmana dat, ali mislim da će Vlada Srbije da ga prihvati. "Predlažem da formirate agenciju za formiranje agencija". Kritikovali ste prethodni DOS, prethodnu Vladu, da su mnogo agencija formirali i da su mnogo ljudi zaposlili u agencijama iz redova svojih političkih stranaka i prvi potez, jedan od prvih poteza ove vlade je bilo to da se izbriše onih devet ili deset agencija, ne znam tačno, podsetite me gospodo poslanici SRS-a, da bi se smanjio broj agencija. Unazad desetak dana usvajamo zakone i u svakom zakonu piše formiranje agencija. Gospodine ministre, kako je krenulo, u ovoj agenciji,zaposlićete sigurno 120 ljudi - pa vi više nećete imati nikoga u G17 plus ko ne radi ili u agenciji koju vodi Dinkić ili u vašoj agenciji. SRS predlaže da se ime "agencija" briše i da se uvede termin "uprava", iz prostog razloga što će uprava biti pod jurisdikcijom, pod šakom, pod kapom Ministarstva i moći će određene kontrole da se vrše. Na stranu to što su govorili poslanici SRS-a, pored svih onih manjkavosti, agencija otvara strahovite mogućnosti za kriminalizaciju i ovog segmenta društva.
Da li ima još neko po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Nedeljković. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Nedeljković.
SRS je u prvih dvadesetak članova koji tretiraju formiranje agencije predložila, normalno, brisanje samog pojma "agencija", ali mi smo sebi stavili za zadatak da kroz amandmane damo alternativna rešenja. Nismo mogli biti zadovoljni samo brisanjem onoga sa čim se ne slažemo, nego smo Vladi ponudili drugačiji koncept i u slučaju, kada bi se nekim čudom dogodilo, da Vlada prihvati naše amandmane, to bi bio kompletan zakon. Mi smo imali obavezu da ponudimo drugačiji zakon koji može biti apsolutno u pravnom prometu. Pošto nemamo iluzija da će se ovo usvojiti, uostalom Vlada je te amandmane odbila, mi shvatamo ovo naše obrazlaganje amandmana tako da široj stručnoj javnosti ponudimo našu koncepciju. Agencija se briše i pošto je tu predviđeno da se ona finansira iz sopstvenih prihoda, normalno, mi smo već načelno govorili protiv takve ideje. Iskoristio bih prisustvo ministra zdravlja da ga upoznam, da mu skrenem pažnju da i pored toga što i sadašnji Zakon propisuje da se lekovi i medicinska sredstva mogu stavljati u promet samo ako su registrovana po Zakonu, da kod nas postoji praksa korišćenja neregistrovanih dijagnostičkih sredstava i to upravo u onoj oblasti o kojoj sam malo šire pričao u načelnoj raspravi, u oblasti transfuziološke službe. To su najosetljivija dijagnostička sredstva i imamo pojavu da se koriste neregistrovani dijagnostički preparati. Takođe, čak i registrovani preparati, sa njima se postupa suprotno odredbama Zakona, odnosno za sredstva gde je propisano čuvanje na tačno određenoj temperaturi, a to je od 4 do 8 stepeni celzijusa. Ta se sredstva distribuiraju službama za transfuziju, običnim poštanskim pošiljkama. Možda se i tu nalazi odgovor na pitanje zbog čega dolazi do ozbiljnih propusta i širenja nekih infekcija putem transfuzije krvi.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mićović. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Živodarka Dacin. Vlada nije prihvatila amandman, a Odbor za zdravlje i porodicu predlaže da se amandman prihvati, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li neko želi reč? Dr Paja Momčilov.
Poštovane koleginice i kolege, kod nas u Odboru kad se sastanemo često se kaže kako smo mi lekari jedna porodica i kako mi treba da imamo iste stavove po svim bitnim pitanjima zdravstvene struke. Ja sada upravo koristim takvu jednu poziciju i izlazim, javljam se povodom amandmana koji je uputila koleginica iz poslaničke grupe SPS. Ona nažalost nije ovde i ne može da obrazlaže opravdanost ovog svog amandmana, pa ću ja biti slobodan da sa par reči iskomentarišem ovaj predlog. Naime, koleginica smatra da ovaj zakon treba da reguliše i promet opojnih droga i psihotropnih supstanci. Zakonodavac, predlagač zakona je, u svom stavu, odbio ovaj amandman, smatrajući da se ne prihvata, s obzirom na to da je u suprotnosti sa Zakonom o državnoj upravi, kojim je propisano da se inspekcijski poslovi nad određenim oblastima ne mogu poveriti drugim organizacijama, pa ni regulatornom telu za oblast lekova -agenciji, odnosno da su to izvorni poslovi državnog organa. Ovakvo obrazloženje koje se sreće, evo, već po ko zna koji put, predstavlja vrhunac licemerja i nedoslednosti. Kako je moguće da se izdaju dozvole za klinička ispitivanja leka i medicinskih sredstava i vrši kontrola sprovođenja kliničkih ispitivanja, nečega što je najosetljiviji deo u čitavoj oblasti o lekovima i da se to dozvoli samofinansirajućoj agenciji. Znači, čisto inspekcijski posao. Jedanput može, a sada ovde kada su psihotropni lekovi u pitanju i kada su droge u pitanju - to ne može. To naše zakonodavstvo dozvoljava. S druge strane, dali ste agenciji u nadležnost stavljanjeu promet leka. U jednom od vaših članova definisali ste kada se lek povlači i na koji način. Da bi se on povukao, isključivo inspekcijskim radnjama se može doći do onih stavki koje ste nabrojali. Prema tome, agencija tu može da obavlja inspekcijske poslove, ona - samofinansirajuća, ona - koja zavisi od stranog uvozničkog lobija, koji će plaćati dozvolu za klinička ispitivanja i za stavljanje u promet. Upozoravamo vas, nemojte ovakva kontradiktorna objašnjenja da nam dajete ili rastumačite o čemu se radi!
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Mileta Poskurica.
Smisao amandmana koji smo podneli je dosta ozbiljan amandman koji zapravo, ne znam da li nas je predstavnik reformske vlade, potpisali su se na jednom papiru kao reformska, da li premijer te Vlade zna da se potpisnici ispod takvih projekata, strateških zbivanja u zdravstvu, zovu kao reformska vlada, da li on priznaje, iako je rekao u ekspozeu da će i on držati reformske tokove. Dakle, predstavnika reformske vlade, gospodina ministra bih želeo da pitam:da li su shvatili, Vlada kada je komentarisala predlog amandmana, da smo mi ponudili jedno rešenje koje treba da zadovolji zamenu za ono što nudi agencija, ali u sasvim drugom kontekstu. Ona neće imati mešavinu i prerogative upravnih, stručnih delovanja iz stručnih oblasti, nego sasvim jedan upravni posao koji će imati inspekcijski nadzor i koji će imati administrativnu funkciju. Zato amandman, koji smo podneli, ne odnosi se na agenciju nego na "upravu" koju uvodimo. Tako koncipirana zamena za agenciju može da toleriše ovo što je kao predlogom amandmana i dato. Može da prihvati, avi ste, u startu, odbili tačku 2) ovog našeg amandmana, u kome se traži da se ubaci u zakon "izdavanje dozvole za pretklinička ispitivanja lekova". Obrazloženje Vlade jeste da tako nešto ne postoji, to se dešava u procesu proizvodnje leka. Prosto je neshvatljivo i ja zaista nikakvih ličnih, voleo bih da znam ko ima takva lična iskustva obilazeći naše fabrike, a ja ih jesam sve redom obišao i video laboratoriju za pretklinička ispitivanja, banke kulture ćelija, biološke životinje, biološke opite. Mi to nemamo, naše fabrike to nemaju. Fabrike se bave tehnologijom proizvodnje. Ako proizvođač leka želi jedno takvo pretkliničko ispitivanje, a ne znam ko to još može da kaže da ona nisu potrebna, onda se obraćam nadležnim institucijama. Iz tih institucija mi smo dobili dopis u kojem oni mole da se u zakon unese stavka o potrebi pretkliničkih ispitivanja. Ko su potpisnici institucija? Ni manje, ni više nego profesori, direktori ili saradnici Instituta za medicinska istraživanja, Instituta za molekularnu genetiku i genetičko inženjerstvo, Instituta za biološka istraživanja, INEP, Instituta za onkologiju i radiologiju, Instituta za nuklearne nauke Vinča. Da li treba još više autoriteta da to potkrepe? Ne znam šta su ti ljudi koji su pisali ovaj zakon, šta je ta ekspertska grupa mislila kada su zaobišli ovakvo mišljenje. Svi smo to dobili na odborima. Prema tome, očigledno, da, ako zamislimo "upravu" kako je zamišljamo sa nadležnostima koje ima, sasvim ima mesta da se izdaje dozvola za pretklinička ispitivanja. Nećemo valjda proizvoditi lekove, a da prethodno nisu na biološkom materijalu provereni i dat im sertifikat. Otvara se druga sumnja. Ako ćemo da uvozimo lekove gde je neko već uradio biološko ispitivanje, pretklinička ispitivanja, odlično, onda nam je stvar jasna. "Uvoznički lobi" radi i onda je to deo priče koju sam pričao juče. Otvara se i drugopitanje. Da li ćemo mi na ovaj način, ako sve to izbegnemo i sve što želimo da uradimo, zatvoriti domaće firme u tom pogledu? Da li će moći firme koje sam pomenuo, institucije, naučne, stručne institucije, da sklope ugovor sa stranim proizvođačima lekova, da za njih uradepretklinička ispitivanja. Što bi im to, ako nisu u zakonu, onemogućili? Do sada su to mogli. Da li i njih stavljamo pod katanac? Nove katance stavljamo umesto da skidamo stare. Zašto to tolikosmeta!? Mi ne nudimo izmenu da agencija vrši nego "uprava", i uprava vrši. Da li ste razumeli još kod komentara prvog člana? Vlada komentariše tačke 7), 8) i 9). To su inspekcijski nadzori itd. I smatramo,ako uvodimo novi organ u sastavu Ministarstva da može da vrši inspekcijski nadzor, jer je drugostepenost žalba ministru ili Ministarstvu. Drugostepenost je očuvana i tu dileme nema. Konačno, osvrću se i na apoteke, u jednom komentaru, tvrdeći da "apoteke nisu predmet zakona". Zašto se apoteke pominju u lancu distribucije, čak i čitavih nekoliko članova se bavi distribucijom i prometom.Vrlo zanimljivo, nisam to juče rekao, ali evo danas ću, kada je reč o medicinskim sredstvima kako se mogu distribuirati samo apotekama i specijalizovanim prodavnicama. Pretpostavljam da ministar zna, bar što se tiče "Hemofarma", da ta kuća distribuira lekove direktno do bolnica, a ne do bolničkih apoteka. Tu instituciju ne poznajemo. Distribuira potrošni materijal bolesnicima na noge. Razvili su tu mrežu i onda tako bolje prođu tender i mogu jako dobro to da urade. Da li će im to biti zabranjeno? Opremili su se, kupili kamione, kompletnu opremu, razvili infrastrukturu, dali smo im bazu podataka. Dakle, nije da ovaj zakon ne dotiče apoteke nego dotiče ovlaš, površno, jer to naravno naručioca ovog zakona nije ni zanimalo, naše apoteke, naša organizacija, nego čist profit i otvaranje tržišta.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Ja ću biti vrlo kratak. Upozorio sam ovlašćenog predstavnika da nam ne daje nesuvisla objašnjenja. U članu je dato jedno rešenje koje je potpuno nelogično i van konteksta predloga SRS. Ako već na toliko mnogo prostora treba da obrazlažete ovakve stvari dajte nam objašnjenje, mi ovo ne razumemo, ovo je nelogično. Jasno smo kazali šta smo predložili i tu nema nikakvih sukobljavanja sa našom zakonskom normativom. Što se tiče tačke 2), da se izdaje dozvola za pretklinička ispitivanja lekova, ovo što je pročitao kolega pre mene, jasno je da su to najveće laboratorije koje su se bavile do sada pretkliničkim ispitivanjima. One mole da ne budu izuzeti iz zakona. Nigde se pretklinička ispitivanja u zakonu ne ispituju. Pustite vi to da nije po evropskim normama. Jeste po evropskim normama, pokazaćemo vam zakone u kojima je i to regulisano. Nije bilo ni javne rasprave. Sve laboratorije iz Beograda koje su se ovim bavile, Vinča, medicinska istraživanja u Beogradu, mole da bude pomenuti bar u zakonu, ako ne budu regulisane njihove aktivnosti. -
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dragoslav Milković. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Dragoslav Milković.
Podneo sam amandman na član 7. gde tražim da se u stavu 1. reč "agencije" zameni rečju "uprave", a u stavu 2. reč "agencija" zameni rečju "uprava". Usvajanjem ovog zakona u Parlamentu, sa ovakvom agencijom, dobilo bi se faktički još jedno ministarstvo, duplo ministarstvo, a danas se radi na tome da državni aparat bude što manji, odnosno država Srbija nije Amerika da ima dupla ministarstva. Član 7. kaže - agencija ima upravi odbor, nadzorni odbor i direktora. Agencija može imati i zamenika direktora. Predsednika, članove upravnog odbora, nadzornog odbora, kao i direktora, odnosno zamenika direktora, imenuje i razrešava Vlada Republike Srbije na period od četiri godine, a mogu biti ponovo imenovani na još jedan izborni period. Mene interesuje, Vlada će ih imenovati, ali na čiji predlog? Valjda će ministar sačiniti svoju listu i na njegov predlog će to biti imenovano. Znači, nije formulisano na čiji predlog. Da bi ova agencija radila, treba da se obrazuje nacionalna kontrolna laboratorija, nacionalni centar za praćenje neželjenih reakcija, dakle, lekova i medicinskih sredstava, nacionalni centar za informacije o lekovima i medicinskim sredstvima. To je jedan ogroman aparat koji ova srpska država ne može da izdrži! Dalje, svi ovi poslovi obavljaće se u farmaceutskom sektoru, medicinskom sektoru, veterinarskom sektoru, sektoru za medicinska sredstva, sektoru za informacije i administrativnom sektoru. Znači, u jednoj agenciji faktički ima niz sektora koji će da rade bez ikakve kontrole. Ja vam garantujem da usvajanjem ovog zakona, za dva ili tri meseca, dobićemo nove afere, što je i normalna stvar pod ovakvom vlašću u Srbiji, jer Srbiju prate kojekakve afere! Hvala.
Hvala mnogo. Izvolite sada vi.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se povodom amandmana na član 7, a i na druge amandmane koji su vezani za zamenu reči "agencija", sa "uprava". Ja sam po struci diplomirani pravnik, nisam lekar, nisam medicinski obrazovan, ali se bavim organizacijom uprave. Čitajući Zakon o državnoj upravi ne vidim zašto bi bila smetnja da bude agencija, a ne uprava, štaviše, vidim da bi trebalo da bude agencija, obzirom na prirodu poslova kojom se agencija bavi i kako je propisano. Dakle, upravo je suprotno od onoga kako tvrde poslanici SRS, zato što tako proizilazi iz Zakona o državnoj upravi. Ja ću vam reći da prema članu 1. poslove uprave rade ministarstva, organi uprave u sastavu ministarstva, za šta se vi zalažete, ili posebne organizacije. Ovde se prevashodno radi o posebnim upravnim stručnim poslovima i kontrole izdavanja uverenja u odnosu na lekove i medicinska sredstva. Najpogodniji oblik organizovanja i vršenja upravnih funkcija je upravo agencija, a ne zavod. Konkretno, kolega koji je predložio da se u članu 7. u stavu 1. briše reč "agencija" i da se zameni rečju "uprava" i u stavi 2. isto tako, ovo je amandman koji je pravno nemoguć. Ovaj član ima stav 3. prema kome bi uprava trebalo da ima upravni odbor i nadzorni odbor, što sami znate da je nemoguće. Upravni i nadzorni odbor može imati samo agencija. Prema tome, očito je da amandman nije konzistentan sa samim tekstom pravne norme. Dakle, ovde je očigledno da se amandman postavlja radi amandmana, a ne radi suštine. Ja bih skrenuo pažnju na ono što je veoma značajno i zašto se formira agencija. Ova agencija u svom sastavu ima tri posebne organizacione jedinice, znači: nacionalnu kontrolnu laboratoriju, nacionalni centar za praćenje neželjenih efekata lekova i nacionalni centar za informaciju o lekovima, što je izuzetno veliko dostignuće i za mene kao pravnika, jer se odvajaju tri veoma značajne funkcije u ovoj oblasti. Prema tome, saglasno Zakonu o državnoj upravi, upravo je agencija oblik u kome će se na najbolji način obavljati ove funkcije. A zašto kažem na najbolji način? Govori se o tome da će biti zloupotrebe, da će biti korupcije, ali, upravo, uprava u sastavu ministarstva ne bi garantovala zaštitu javnog interesa onako kako garantuje agencije. A zašto? Uprava nema upravni odbor i nema nadzorni odbor. Uprava, takođe, u svom sastavu ne mora da ima ljude koji nemaju odgovarajuće srodstvo sa drugim ljudima koji rade neke poslove, kao što je ovde predviđeno radi primene zakona o sprečavanju sukoba interesa. Ja vam pominjem član 7. - i ovo je izuzetno dobra odredba koja sprečava da ljudi koji će vršiti tako odgovoran posao budu u mogućnosti da zloupotrebe svoj posao. Prema tome, ovim zakonom se zaista kroz agenciju omogućuje da se zaštiti javni interes. Napominjem dalje, u članu 4, odnosno članu 5. obezbeđuje se samofinansiranje agencije, što takođe obezbeđuje nezavisnost od budžetskih sredstava, ali i od uticaja ministarstva na zakonitost rada i na stručnost u radu agencije. Prema tome,smatram da nijedan amandman koji je usmeren na to da se organizacioni oblik "agencija" zameni "upravom" ne zadovoljava Zakon o državnoj upravi. Upravo se u okviru agencije ovi stručni poslovi mogu obavljati na najbolji način. Hvala.
Hvala narodnom poslaniku Marku Krstinu. Reč ima Paja Momčilov, ovlašćeni predstavnik.
Poštovane koleginice i kolege, da je ovo sada govorio neki medicinar, ja bih razumeo, a kada kolega istakne firmu - ja sam pravnik, pa ovako govori, onda sam ja u velikoj nedoumici. Prvo, poštovani kolega, gde postoji agencija u našem zakonodavstvu kao institucija, nađite mi taj zakon, zakonski propis, jer ovde jedan deo pozicije se često poziva na zakonitost, nepoštovanje zakona. Premijer je pri svom govorurekao da je 3. tačka od značaja za njega poštovanje pravde i pravnih propisa i da će doći prvo promena Ustava, pa ondamenjanje pravne regulative. Da bimoglo da bude ovo što vi pričate, a čudi me da ste se tako deklarisali i da ste pravnik,pričate suprotno pravnim normama, mora se menjati Zakon o upravi, Zakon o ministarstvima i o Upravnom postupku. To je abeceda i to znamo mi koji nismo pravnici. Nađite mi pravni dokument koji poznaje agenciju, nemojte mi reći da je pravni dokument, a ja sam vama pričao šta je agencija iz enciklopedije "Britanika". Po anglosaksonskom pravu imate odnos između nekoga ko ovlasti agenta daobavlja u njegovo ime neke poslove principala. To je odnos principala i agenta prema trećem licu. To mojdragi kolega nikakve veze nema sa nezavisnošću. To bi trebalo da znate, jer to je azbuka, to je logika neprava. Zašto vi kažete da, vi ste nama dali jednu tešku optužbu, da mi samo hoćemo da opstruišemo. Poštovani kolega, ovako je regulisano u Sloveniji kako mi predlažemo, dakle, Ministarstvo treba da vodi politiku, vi niste dužni to da znate, to treba da zna ministar, jer on treba da se bavi vođenjem politike, da se izuzme od upravnog postupka; da se ne bavi molbama, žalbama i tim stvarima, zato postoje organi uprave, zato postoje inspekcijske službe da bi čovek mogao na miru da vodi svoje poslove i da donosi zakone koji će nam pomoći da radimo bolje. Nije dozvoljeno da se struka meša sa upravnim postupkom. To je jedan princip i svaka zemlja se trudi da to ispoštuje. Ako može Slovenija, koja je ušla u Evropsku uniju i koja poznaje neki vid agencije, da ostavi ove poslove koje smo mi amandmanom 7a i 7b predvideli, a oni su u laboratoriji, tj. u Zavodu za farmaciju, kako on danas postoji, naime, kontrola kvaliteta leka i nacionalni centar za praćenje neželjenih dejstava, i da tako reguliše. Ako može jedna Makedonija, koja ima agenciju, samo četiriadministrativna službenika da zaposli, a sve ostalo da ostavi laboratorijama Medicinskog fakulteta i drugima koji te poslove rade, a da ne govorim o ostalom delu sveta kako je to regulisano, i kako vi možete nama sada da spočitavate da mi ovde vodimo jednu raspravu i da hoćemo samo da derogiramo zakon. Mi vam samo kažemo, govorite o sukobu interesa, to od čega vi hoćete da bude nezavisna agencija, od Vlade, znači, Vlada je korumpirana. Verujemda je to tačno, toga se vi bojite, to je vama podsvesno izletelo, korumpirana je Vlada, a evo ja ću vam reći i dokument za to. Ovde je jedan ugovor gde je stranka kojoj vi pripadate konkurisala za projekat za transfuziju i za vođenje reformi u zdravstvenoj politici. Stranka G17 plus, daću dokaz da bude javno, za to se vi zalažete, a mi se zalažemo za nekorumpiranu Vladu, koja neće koristiti sredstva evropskih poreznika za reformu zdravstvene službe.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Replika, na izlaganje gospodina Momčilova, izvolite,Marko Krstin.
Zaista nisam rekao da je Vlada korumpirana. Onaj ko tvrdi tako nešto, treba to da dokaže. To što ste dokazali, to nije ništa. Ako je neko tražio neka sredstva da obezbedi, to je tražio zbog građana Srbije, nije tražio zbog sebe sredstva za transfuziju krvi, to se ne traži zbog sebe i stranke ne žive od transfuzije krve. Građani se leče krvlju. To bi trebalo vi bolje da znate. Prema tome, nisam pošao od toga da je Vlada korumpirana, taman posla, ne bih bio u stranci čija bi vlada bila korumpirana! Možda ste vi bili u nekoj vladi koja je bila korumpirana, pa imate iskustva. Pošto ja nisam bio u Vladi 90-tih godina, vi ste bili, ja nisam, nemate nikakvog dokaza, to je čista neistina, a i dalje vam tvrdim da je agencija najpovoljniji oblik da se ovaj oblik kontrole organizuje, oblik kontrole nad kontrolom lekova, nad kontrolom izrade medicinskih sredstava itd. Hvala.
Narodni poslanik Paja Momčilov, po Poslovniku.
Uvaženi kolega, javljam se povodom povrede Poslovnika gde je dužan kolega da se odnosi sa poštovanjem. Ja jesam bio u Vladi, ali nisam korumpiran. Dokažite vi da sam ja korumpiran! Sram vas bilo što to tvrdite!! Sada ću vam pročitati koji je ugovor u pitanju. Ministar verovatno zna: ugovor je Program "Hards" i radi se o tome da se podignu naši kapaciteti, zdravstvene usluge, suma je skromna, oko 200.000 evra i naravno, tu se pojavio G17, grupa sa nemačkom firmom GVG (D) . Ovo je ( sa interneta)javni dokument do koga svako može da dođe. Ako je to stiglo do interneta, mi smo globalno selo, možete i vi to da vidite, uđite na internet, pogledajte, a možda ćemo vam i druge papire doznačiti, da vas malo više uverimo u to.
Hvala. Sad smo rešili pitanje Poslovnika. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik Zoran Mašić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 7. dodaju novi članovi 7a. i 7b. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite, gospodin Mašić.
Dame i gospodo, podneo sam ovaj amandman sa ciljem da se definiše deo kontrolnih poslova ili kontrole kvaliteta lekova, s obzirom na to da ste vi formiranjem agencije predvideli da kontrolu lekova obavlja nacionalna kontrolna laboratorija, u okviru agencije, da postoji nacionalni centar za praćenje neželjenih reakcija lekova i medicinskih sredstava. Mi u SRS predlažemo drugačiji koncept organizacije kontrole lekova: deo upravnih poslova da obavlja uprava za lekove, a deo kontrole kvaliteta lekova da nastave da rade oni koji su radili do sadai bili aktivno uključeni u taj posao. U suštini, na temelju njihovih ispitivanja vršena je i registracija lekova koji se nalaze na našem tržištu, a takođe i svaka novoproizvedena serija lekova je kontrolisana u Zavodu za farmaciju. Pretpostavljam da će u novoformiranoj agenciji taj deo posla obavljati ljudi istraživači iz Zavoda za farmaciju Republike Srbije i iz tih razloga, primereno sadašnjem vremenu u našoj zemlji, mi smo predložili da se to ne obavlja u novoformiranoj agenciji, u nekim novim prostorijama sa nabavkom nove opreme i trošenjem enormno velikih sredstava, nego upravo u instituciji koja je dosta dobro i kvalitetno obavljala taj posao, ima zavidan kadrovski potencijal, ima opremu i sve ono što ovaj posao zahteva. Predlažem da se posle člana 7. definiše član 7a. a to su nadležnosti Republičkog zavoda za farmaciju Srbije i da prvi zadatak bude upravo vršenje laboratorijske kontrole kvaliteta lekova i medicinskih sredstava. Zatim, ovaj zavod da: obavlja i vrši klasifikaciju lekova i medicinskih sredstava; vrši prikupljanje i obradu podataka o prometu i potrošnji lekova i medicinskih sredstava; daje informacije i predloge za racionalno korišćenje lekova i medicinskih sredstava; vrši povezivanje u međunarodne mreže informacija o lekovima i medicinskim sredstvima, kao i povezivanje sa asocijacijama agencija; obavlja edukaciju i vrši druge zadatke i poslove koje mu ovaj zakon nalaže. Takođe predlažem da se iza člana 7a. definiše član 7b. koji definiše nadležnosti Nacionalnog centra za praćenje neželjenih dejstva lekova i medicinskih sredstava. On i sada egzistira pri Kliničkom centru Republike Srbije i predlažemo da taj deo posla ostane u njihovoj nadležnosti. Kao veterinar predlažem da se deo tih poslova kontrole praćenja neželjenog dejstva obavlja u novoj zdravstvenoj ustanovi. Mislim da ima suvislosti utoliko, što ćemo, nadam se, mali broj lekova registrovati, koristiti, koji će iskazivati neželjena dejstva. A važno je, sa time se mi iz SRS slažemo, da postoji jedan centar kome će se to prijavljivati i koji će dalje, naučnu i stručnu javnost informisati da neki lekovi koji se koriste, da li u humanoj ili veterinarskoj medicini, izazivaju određene štetne efekte i neželjena dejstva.Zato smatramo da može i ovako to da se definiše. Nadam se da je i ovakav naš predlog organizacije kontrole kvaliteta, pre svega,racionalniji i primereniji našem vremenu, da je dao i do sada dobre rezultate, jer je i taj deo posla u kontroli novoproizvedenih lekova, u kontroli lekova u postupku registracije, izdavanje dozvole, obavljala ova institucija. Mislim da to ne možete osporiti i smatratida će u nekoj novoformiranoj agenciji, neki novi i drugi ljudi raditi bolje i efikasnije ovaj posao, nego ovo do sada što je rađeno, na osnovu čega su u ovoj državi registrovani i kontrolisani lekovi. Zahvaljujem se.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Paja Momčilov. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, kao dopuna ovog amandmana, upozorio sam predlagača da nećemo da trpimo ovakva obrazloženja, koja ste vi dali kada ste vraćali naše amandmane. Evo šta kažete: "Pored toga, praćenje neželjenih reakcija lekova ne može biti u nadležnosti jedne zdravstvene ustanove, kako je to amandmanom predloženo, s obzirom da je značaj praćenja neželjenih reakcija lekova i medicinskih sredstava od republičkog interesa, i u skladu s tim, taj posao je poveren Agenciji za lekove i medicinska sredstva Srbije". Zamislite, ne može jedna ustanova – Klinički centar, koji je od republičkog interesa, a može agencija, koja je jedna javna služba od republičkog interesa. Šta je ovo?! Objasnite mi gde je tu logika? Znači, nama zamerate što smo jednoj ustanovi dali, a dali smo kao i što je do sada bilo, da taj centar koji će prikupljati, naravno, ne on sam da ide i da trči, mora mreža da se organizuje, to ćete sigurno podzakonskim aktima uraditi, nadam se. Sada vi kažete – vi nama predlažete jednu ustanovu. Jeste, predlažemo ustanovu od republičkog interesa, a vi kažete - to nije u redu, mi imamo agenciju, agencija je nešto iznad. To je čardak ni na nebu ni na zemlji. To je jedan "hibrid" i mi se protiv toga svojim amandmanima borimo. Još jedna stvar. Da mi mislimo o društvenom interesu, pitam gospodina ministra,zakon kojim je oformljen Institut za farmaciju, u članu 4. kaže - zadatak: prouči i predlaže programe i metode rada na stručnom usavršavanju farmaceutskih kadrova; član 5.- da sarađuje sa državnim organima, zdravstvenim i drugim ustanovama i organizacijama po pitanjima iz svog delokruga; Zavod služi kao nastavna baza za stručno usavršavanja farmaceutskih kadrova. Vi jedan zavod od nacionalnog interesa pretvarate u laboratoriju. Ko će vam raditi, ministre, ove poslove?
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Mirčić.
Naprosto, smešno zvuči kako se brani ovaj predlog zakona, a pogotovu je još smešnije kako se iznose argumenti protiv amandmana koje je predložila SRS za izmenu i dopunu ovog zakona. Ono što je interesantno i karakteristično u periodu u protekle četiri godine, da postoji jedan kontinuitet: kada se želi u Srbiji da se formira jedan lobi, da se pripremi dobar osnov za postojanje mafije u pojedinim oblastima, onda je to najbolje kroz neke zakonske okvire ili kroz predloge ovakvih ili sličnih zakona sprovesti voljom većine u Skupštini. Podsećanja radi, kolege, svi se sećamo kada je u ovoj skupštini, ne tako davno, bila rasprava o Zakonima o prometu i proizvodnji duvana, gde je na sličan način formirana agencija. Tada smo mi srpski radikali upozoravali da se preko tog zakona legalizuje "duvanski lobi" ili, bolje rečeno, "duvanska mafija", na čijem čelu je bio Cane - Žabac. Odbrana tog zakonskog predloga tadašnje većine je tada bila - ne, nego se uvodi red u proizvodnji, distribuciji i prodaji. Gde ste vi to, gospodo, pokupili te floskule, pa i dalje nastavljate sa tim floskulama. Koje ćete vi to proizvođače velike svetske farmaceutske firme da kontrolišete? Oni imaju jasno definisane svoje interese, imaju svoje sfere. Zar vam nije najbolji dokaz prodaja cementara? Te velike kompanije su podelile svoje interesne zone. Tako će biti i u proizvodnji lekova. Šta će se desiti posle usvajanja ovakvog zakona? Domaći proizvođači, zbog nelojalne konkurencije, gasiće svoju proizvodnju. Šta je cilj ovog zakona? Cilj ovog zakona je da se osnuje agencija, jedna institucija, jedno telo koje će legalizovati monopol distributera i prodavaca lekova. To je ta farmaceutska mafija. Ta farmaceutska mafija, pored mafije koja se okupila u procesu privatizacije, duvanske mafije i mafija koje ćemo u sledećem zakonu, koja se bavi proizvodnjom i prodajom, odnosno trgovinom energenata, vladati Srbijom. Vi, uporno odbijajući amandmane SRS, gde se umesto reči "agencija", od strane SRS nudi da bude "uprava", svesni ste činjenice da to nije samo promena naziva, nego suštinska promena zakona. Suština našeg predloga je da bude svestrana kontrola i rada Ministarstva, rada Vlade i rada te uprave, a vi to radite na već oprobani način - formiranjem agencije, prividno dislocirate to od kontrole Vlade. Gospodo, nismo valjda slepi kod očiju. Vidite da pre neki dan najveća afera, prilikom smene direktora Agencije za privatizaciju, obelodanjeno je sve ovo na šta vas mi upozoravamo. Agencijom za privatizaciju, faktički, rukovodio je ministar, pojedinci, a nije mogla Vlada da vrši kontrolu. Ko će ovom agencijom da rukovodi i da je kontroliše? Resorni ministar. Po čemu je poznat resorni ministar? On je jedan u nizu primera kontinuiteta prethodne vlasti. To je čovek koji je, poštujući integracije i standardizacije na svetskom nivou, zabranio upotrebu kineskih lekova, pod izgovorom da nisu ispravni, da se došlo laboratorijskim ispitivanjem do podataka da nisu ispravni. Čovek je doveo u pitanje međudržavne odnose, izazvao skandal. Koju je korist od toga imao, to ministar najbolje zna i zbog toga je podneo ostavku. Najmanji "tal" imao, pa podneo ostavku, bilo mu malo kada su delili. Sada taj isti ministar nama priča da je ovaj zakon u interesu integracije. (Predsednik: Gospodine Mirčiću, upozoravam vas na izražavanje.) Što me upozoravate? Šta, da nije možda promenio ime i prezime ili izgled? Isti je čovek. (Predsednik: Sada vas upozoravam drugi put.) ... u ime integracije i standardizacije, isti zakon se brani. Kakva standardizacija, ministre? Standardi su već usvojeni, sve laboratorije moraju da rade i postupaju po istim standardima. Kakvi su standardi u prodaji - po svetskoj stopi, tako ćete da radite. Svetska trgovinska organizacija je propisala propise. Nećete vi sada nešto mnogo da nam pričate. (Predsednik: Vreme.) Ne, hoćete da legalizujete farmaceutsku mafiju. Kažite to jasno i glasno. A, ko će biti na čelu, ministre, to ste jednom pokušavali, pa ste videli kako ste u prethodnoj Vladi prošli. U prethodnoj Vladi su vas razrešili zbog te vaše preterane želje.
Da li se još neko javlja o ovom amandmanu? Narodni poslanik Goran Ilić.
Gospodine Mirčiću, objasnite mi kako ćete sprečiti, pošto ste vi profesionalni otkrivač mafije u Srbije, u svim oblastima društvenog života, kako će se sprečiti nastavak mafije ako se agencija zove uprava? Da vas pitam: da li je dobro da ministarstvo kontroliše upravu, odnosno agenciju ili nije dobro? Da li je dobro da Vlada kontroliše agenciju ili nije dobro? U vašem izlaganju smo čuli: agencija kontroliše Vladu, ministar kontroliše agenciju, agencija kontroliše ministra, uprava kontroliše agenciju, agencija kontroliše upravu. Dogovorite se u SRS hoćete li da uprava bude u Ministarstvu i pod ingerencijom ministra ili će biti obrnuto, kako ste vi rekli: prevelike su ingerencije ministra, pa kontroliše agenciju, a iz svega toga, naravno, proističe mafija. Da vas podsetim na vaš amandman u kojem kažete da će se uprava osnovati u okviru Ministarstva zdravlja, a imate više desetina amandmana koji govore o veterinarskim lekovima. Kako može nešto što se nalazi u Ministarstvu zdravlja da se bavi oblašću veterine? Prema tome, ovde se preklapa više društvenih oblasti. Takođe se nešto dešava i u Ministarstvu trgovine itd. Zbog toga će se sve objediniti u toj agenciji. Ali, taj strah od agencija mene navodi na pomisao da srpski radikali ne idu na more preko turističkih agencija, jer, verovatno se i tu krije neka mafija.
Replika, gospodin Mirčić, a potom narodni poslanik Paja Momčilov, o amandmanu.
Poštovani kolega, izvinjavam se što ne znam tačno vaše ime i prezime i iz razloga da ne bi pogrešio, uzdržavam se da ne napravim takvu grešku, ali u ovom delu gde vi ne razumete, pokušaću da vam pomognem. Ono što ne čujete, za to je neka druga ustanova nadležna. Nemojte sebi za pravo da uzimate, završavajući medicinski fakultet, da raspravljate o ovakvom zakonu, gde su većim delom ekonomska i pravna pitanja. Po struci i po vokaciji sam inženjer tehnologije, kompetentno mogu da razgovaram o ovome, dragi moj kolega. Prema tome, to što ste vi permutacijom reči u svojoj glavi pomešali neke stvari, te opservacije nemojte da iznosite sa ove govornice. Ima jedno zgodnije mesto u skupštinskim prostorima gde biste mogli te svoje opservacije na tu temu da iznosite. I, tu bi, ako ništa drugo, zaštitili čovekovu okolinu. Ali, ono što je evidentno - vi, direktno, na ovaj način saučestvujete u legalizaciji farmaceutske mafije. Vi koji ...
Dakle, sada vas treći put upozoravam. Sledeći put ću vam isključiti mikrofon jer sam vas tri puta upozorio da se sa poštovanjem odnosite prema narodnim poslanicima. Upravo ste optužili narodnog poslanika da učestvuje u opravdavanju mafije. Budite ljubazni, ponašajte se prema Poslovniku. Izvolite gospodine Mirčiću.
Evo, prihvatam vašu sugestiju. Učestvujete u podršci lica i ličnosti koja se nelegalno bave trgovinom, prometom i proizvodnjom medicinskih sredstava i medikamenata. Da li može ovako, predsedniče, da ja to tako formulišem?
Naravno, samo izvolite.
Vidite kako je komunistički vokabular prilagođen novoj demokratiji i prolazi kod predsednika. Ali, nije to tema. Uvaženi kolega moj, niko od nas, srpskih radikala, niti je rođenjem niti opredeljenjem, a najmanje profesionalni otkrivač mafije. Ali, kamo lepe sreće da niste na ovakav humoristički način to shvatili i iskazali. Do sada bi, ako ništa drugo, bar prepoznatijim mafijašima stali na put. Do sada prepoznatljivi mafijaši opljačkaše ovu Srbiju, a vi osim novinskih članaka, izjava i izjava sa ove govornice, podrugljive prirode, da smo mi profesionalni otkrivači mafije, želite da umanjite značaj pojedinca koji je član SRS. Svaki srpski radikal, bez obzira da li je u Skupštini ili van Skupštine, bori se protiv kriminala. A, nama je, ako ste ozbiljno mislili, to epitet, to što vi kažete i priznanje kojim se mi ponosimo. Ali, gospodine, sada vas upozoravam na opasnost koja preti, i to shvatite na samo takav, ispravan način, a nemojte da se prepucavate ili da nekim ličnim prepucavanjima mene stavljate na mesto, na kome bih voleo u svakom slučaju da se nalazim i da ga zauzimam. Ali, kada se tako kaže, a pogotovo kada vi kažete najmanje mi odgovara to mesto, a to da li mi vi odgovarate ili ne odgovarate to nije predmet ovog razgovora.
Tri minuta i 32 sekunde, zahvaljujem. Izvolite, gospodine Paja Momčilov, o amandmanu.
Poštovane koleginice i kolege, evo, sada je rasprava krenula neki čudnim tokom. Hajde da se mi vratimo našem zakonu i tumačenjima. Uvaženi kolega Ilić nije dobro razumeo, nije ni prvi put, i ja razumem, sednice su u letnjem periodu, po hitnom postupku, izmrcvareni smo i moguće je da čovek sve ne može da poveže. Poslanici SRS su ovaj svoj predlog, a mi ćemo vam ga dati (u rukama drži materijal) i u ovakvoj formi, šematizovan, dobili od vrhunskih eksperata, naših akademika. Za razliku od našeg cenjenog ministra, koji tamo nije čest gost i ne ide na stručne medicinske skupove, koje organizuje naša Akademija nauka, mi poštujemo naše učitelje. Uvek ih konsultujemo o svim pitanjima značajnim za ovu zemlju. Mi znamo da ne potiče sve od nas, da svet ne potiče od nas. Mi cenimo i mudrost koja je omogućila i nama da budemo danas ovo što jesmo. Pa, ako baš nismo najbolji, razumemo i to. Opet se ne ljutimo na naše učitelje, jer uvek treba prevazići i svoje učitelje. Znači, ovo što mi pričamo nisu budalaštine gospodine Iliću. Ovo su ekspertska mišljenja vrhunskih ljudi. Stalno vam ponavljam - tako radi Amerika, Engleska, tako rade vrhunski razvijene zemlje. Ove ću vam šeme dati sa zadovoljstvom. Ali, molim vas, to smo vam objašnjavali i to je jasno. Hoću samo da vam kažem - ovu priču koju vam je ispričao gospodin Mirčić uzmite ozbiljno u razmatranje. To je dobronamerna priča. To je priča koja interesuje građane Srbije. Ona ne interesuje poslanike pozicije i ja to razumem. Gospodin Mirčić se obratio građanima Srbije, jer, nažalost, biće da smo mi radikali ostali oni među poslednjima koji bar malo nade ulivaju da će konačno država makar pokušati da se bori sa kriminalcima i sa kriminalom. Hvala.
Hvala vama. Da li još neko želi reč o amandmanu? U pitanju je replika? Izvolite.
Rekao sam da to što će se agencija zvati uprava neće ništa suštinski promeniti, a taj ambivalentan odnos prema tome da li treba da bude u Ministarstvu ili ne, koji se može prepoznati u različitim diskusijama, takođe sam morao da potcrtam. Prema tome, moja želja je bila da govorim o tome da taj amandman ništa suštinski ne menja. A, sve ovo ostalo, nikakve budalaštine nisam pominjao, gospodin Mirčić je pominjao neke prostorije, neke ustanove itd. ne znam na šta je mislio i ne želim o tome da pričam. Znači, postoje ovakvi modeli. Pokušaj je da se reguliše ova oblast. Nijedan zakon nije idealan. Mi se nadamo, tako nam je objašnjeno od strane zakonopisca, da će zakon poboljšati sve što je vezano za ovu oblast - prometa, proizvodnje, korišćenja lekova i medicinskih sredstava i zbog toga glasamo za njega, naravno sa našim predloženim amandmanima.
Replika, narodni poslanik Mirčić. Ovo je bila replika na izlaganje gospodina Momčilova.
Da polemišem sa kolegom, uvažavajući kolegu i njegov integritet kao narodnog poslanika, korektnost. Kolega, mislio sam na prostorije gde se održavaju odbori, za zdravstvo, na prostorije koje su na raspolaganju poslanicima. Mogli ste i meni lično i bilo kom srpskom radikalu da kažete to u lice, a ne sa ove govornice, da koristite priliku, da permutirajući i pogrešno tumačeći naše izlaganje vi želite da na neki način poentirate u politici. Uostalom, vidim kakvi su vaši problemi. Vi morate da branite Predlog zakona koji nije predložio član vaše stranke. To su muke. To su teškoće. Ali, ovo su male muke kakve vas očekuju ako ne poslušate i ne prihvatite amandmane SRS. Pri tome, mi ne tvrdimo da je svaki naš amandman idealan. Naravno, i ovaj amandman je proistekao iz amandmana na član 1. Sledeći tok i redosled stvari, mi smo na sve amandmane, smatrajući da ćete ozbiljno razmotriti amandman na član 1. i prihvatanjem tog amandmana morati menjati naziv. Suština se menja kolega. Možete vi da iznosite koliko god hoćete argumenata, ali višestruka kontrola mora da bude. Da je višestruka kontrola nad Agencijom za privatizaciju postojala, ništa od ovoga se ne bi dešavalo. Ne bi javnost bila bombardovana aferama. Ne bi javnost bila bombardovana sada od bivšeg direktora te agencije, ko je i na koji način zloupotrebljavao i dolazio do koristi. A, sve na račun građana Srbije. Da su tada poslušali poslanike SRS i ta agencija stavljena pod višestruku kontrolu, a ne ovako, i tada je bilo jasno da tadašnja vlast, personalom - ministri koji su je sačinjavali, pripremaju sebi odstupnicu. Po čemu bi se razlikovao ovaj predlog zakona koji predviđa agenciju? U tome je suština. O tome treba raspravljati. A, da li ćete vi sa ove govornice, po vašem mišljenju, pogrešno citirajući svakog radikala, steći poene kod vaših stranačkih istomišljenika, tu mi ne možemo ništa da vam pomognemo.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Evo, uvaženi kolega Ilić je dobro primetio da mu nisam odgovorio - kako će sada, ako se usvoji ovako kako mi predlažemo, da bude manje kriminala i mafije. Vrlo prosto. Hajde da počnemo kliničko ispitivanje lekova. Po Predlogu zakona kliničko ispitivanje lekova je ono koje se vrši kada je evo, recimo, neka fabrika neki novi lek izmislila i kaže da sada to može da, ide, krene u klinička ispitivanja. Ko finansira, ko plaća? Samofinansirajućoj agenciji plaća firma koja je zainteresovana da plasira to. A kada je u upravi organ koji se time bavi, on je budžetskim sredstvima finansiran. Sigurno. Objašnjeno vam je kako će on imati svoje prihode, ali ide u budžet. Smatra se u svakoj normalnoj civilizovanoj zemlji da je daleko manje moguće vršiti uticaj na organe uprave. Ni u Srbiji, ja znam, to kad mi kažete, to ne vredi, ali mi hoćemo da budemo Evropa. Ako izmestite neku agenciju van sistema uprave, daleko je lakše uticati na nju, pogotovo na bastardnu ustanovu gde je pomešana i struka i uprava. Zamislite vi, tamo je laboratorija, tamo je Pera koji daje dozvole, pa kaže onom - hajde malo ubrzaj to ili nemoj baš sve da gledaš. To je sve moguće. A kada je struka sama, kada stručnjaci radei kada rade po zakonu, kada postoji farmaceutski institut i tu može da bude korupcije, ali su šanse daleko manje i civilizovan svet to poznaje, zna i razume.
Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, reče gospodin narodni poslanik, ne znam mu ime, na početku svoje diskusije - ja sam završio pravni fakultet. Nesreća je što baš polovina prođe kroz fakultet, a kroz drugu polovinu prođe fakultet. Upravo je tako Čedomir Jovanović prošao kroz fakultet, valjda dramaturgiju studirao, pa je režirao uz vašu pomoć tragediju koja se već četiri godine igra u Srbiji i, biće, kod parlamentarnih izbora. Tek tada će se završiti ova tragedija. Narodni poslanik Vjerica Radeta podnela je amandman na član 9. gde se reč "Agencija" zamenjuje rečju "Uprava". Svi naši amandmani koje smo podneli, a koji se odnose na članove koji imaju u sastavu reč"Agencija" traže da se izmeni u reč "Uprava", upravo zbog ovoga o čemu smo sve vreme govorili. Agencija će biti posebno telo kojim će takođe rukovoditi ministar, ali ne više kao ministar, nego kao šef one radne grupe o kojoj je govorio gospodin Mirčić. Mnogo se agencija formiralo, mnogo ste ljudi zaposlili, mnogo je manje mogućnosti da se agencije kontrolišu od uprave, a uprava će biti pod kapom, pod šakom i Ministarstva i Vlade i države i jedino tako će moći kompletna kontrola da se uspostavi.
Da li se još neko javlja o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Amandman glasi: "U članu 10. stav 1.tačka 1) reč "Agencija" zamenjuje se rečju "Uprave", a u ostalim tačkama, kao i u ostalim stavovima reč "Agencija" u odgovarajućem padežu, zamenjuje se rečju "Uprava" u odgovarajućem padežu. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Hvala gospodine Markoviću. Ništa se od prepodnevnog dela sednice nije promenilo. Od one moje jutrošnje konstatacije sada su stvari otišle korak dalje, sada se ministar ponaša kao Mikelanđelo i kaže - pustite me, ja malo odmaram, spavam. Ne reaguje ni na jedno izlaganje srpskog radikala i verovatno ne želi da shvati suštinu, ili da došapne nekome od onih koji čak nisu ni predstavnici njegove stranke, šta zapravo želi SRS i zašto se na ovakav način menja zakon. Gospodine ministre, stvar nije tehničke, već suštinske prirode. Da bi se za vas ova mučna rasprava, na ovakav način, ili očigledno nerazumevanje od strane onih koji vas podržavaju, prekinula, ja ću opet morati da se vratim na član 1. On je u tesnoj vezi sa članom 10. na koji sam podnela amandman, kao i na ono što je rekao u svom obrazloženju gospodin Blažić. To zbog toga, što ste vi i meni u obrazloženju da ne prihvatate amandman na član 10. Predloga zakona, koji govori o nadležnosti, o načinu imenovanja direktora agencije, rekli da je obrazloženje isto kao i u članu 1. Ja ću vas da vratim na član 1. i da vam kažem šta je suština. Dakle, agencija se zamenjuje rečju uprava iz razloga što, pa doktor Blažić kaže: "Stav Srpske radikalne stranke je da se umesto Agencije osniva Uprava koja treba da bude organ u sastavu Ministarstva zdravlja, nadležan za upravne (administrativne) poslove u oblasti lekova i medicinskih sredstava". I vi, i pravnici i oni koji to nisu, i svi oni koji su do sada izašli i sa nerazumevanjem, tendenciozno, namerno pogrešno tumačili amandmane poslanika SRS, treba da znate da je to suština. Znači, vi ne biste onda bili u prilici da kroz osnivanje takve agencije na ovakav način imenujete direktora. Ne samo to, nego problem i suština svega i kod predlaganja ovog zakona i uopšte nacionalne zdravstvene politike je to što ste vi, Tomica Milosavljević, trenutno aktuelni ministar zdravlja. To je najveći problem. Onda je drugi problem, i taj, što ovaj zakon niste vi pisali, već su ga uradili takozvani eksperti iz zemalja koje je jasno pobrojao dr Paja Momčilov. Treći problem je vaše nerazumevanje suštine i koncepcije zakona SRS-a, koji se amandmanom menja. Četvrti problem je to, opet se vraćam na ono ko ste i kakvi ste vi, kakvo vam je okruženje i šta ste sve do sada radili, što ste skloni tome da se bahatošću i ovlašćenjima koja imate kao ministar zdravlja na neki način svetite svojim političkim neistomišljenicima. Jutros sam vam samo onako na blic rekla kakav se problem dešava u Kliničkom centru Srbije i za mene se stvara otvorena sumnja u mogućnostkoja vam je data članom 10. kod imenovanja direktora agencije, da isto tako postupite kod budućeg imenovanja, odnosno smene direktora agencije. Sada tu postoje neka imena koja figuriraju u stručnoj javnosti. Ja se družim i sa lekarima i ekspertima iz te oblasti, a njih je najviše u redovima SRS-a. Kažu da to može da bude osoba "a", "b", ili "c", a da li je on farmakolog, da li je iz neke druge struke, nije važno. Ali je važno da je blizak vama, da je, po svoj prilici, jedan od jurišnika "petooktobatrske revolucije", da je već do sada izvršio dvostruko, trostruko prestrojavanje iz jedne u drugu stranku i da je sada na redu imenovanje direktora agencije iz redova G17. Uostalom, i pre nekoliko dana kada je izašao novi "Službeni glasnik Republike Srbije" jasno smo mogli da vidimo da ste vi iz vaše stranke i drugih stranaka učesnik u vlasti interesne zone i grupisanja odredili prema gradovima, prema fakultetima, prema državnim ustanovama i zašto bismo mi onda verovali vama da ćete na osnovu stručnih kvalifikacija, na osnovu onoga što je taj čovek postigao u svojoj struci da izaberete direktora agencije. - Direktor agencije ima veoma velika ovlašćenja i zato je nepotrebno da uopšte postoji agencija, a kada već vi kao ministar predlažete i Vlada imenuje direktora, onda mi odgovorite na pitanje, evo, približavamo se finišu skupštinskog zasedanja za današnji dan, a okuplja se sindikat zaposlenih u Kliničkom centru - zašto vam direktor Kliničkog centra smeta? Ja ne znam iz koje je političke stranke i to je apsolutno nebitno. Ako vi na takav način želite da ga smenite,da li biste i u slučaju direktora agencije - ako ovaj prvi kandidat koji figurira u javnosti, ako je očigledno po vašem izboru, ne radi ono što ćete vi da mu naložite, da li će biti na isti način smenjen. Da bismo to sprečili i da bismo sve vas koji na takav način želite da koristite funkciju na kojoj se nalazite onemogućili u svemu tome, pridružićemo se zahtevu zaposlenih u sindikatu zdravstva Kliničkog centra za vašu smenu, za smenu cele Vlade, jer očigledno je da sa vama i sa ovakvim zakonima mi ništa dobro ne možemo da očekujemo, ni zaposleni u zdravstvu, ni naši građani u čije ime i u čijem interesu pravite ovakav zakon.
Reč ima ministar Tomica Milosavljević.
Poštovane dame i gospodo, teško da ja mogu da odgovorim na pitanja koja nisu pitanja. U većini diskusija dama i gospode poslanika, koji su se bavili drugačijim konceptom regulisanja ove oblasti, nema pravih pitanja na koja se očekuje konstruktivan odgovor i doprinos da zakon bude što bolji. Naime, iznosi se potpuno suprotan stav i on se ponavlja u nedogled više puta, iznose se tvrdnje, maše se papirima i daju se kvalifikacije unapred, koje su tako utemeljene da na njih nema smisla ni odgovarati. Izveštavanje Vlade o radu agencije predviđeno je kao obaveza najmanje dva puta godišnje, a na zahtev Ministarstva zdravlja i ministra zdravlja to izveštavanje može da bude i češće. Ono podrazumeva naravno i finansijski izveštaj i finansijski plan. Sredstva u budžetu su predviđena na razdelu 27 - Ministarstvo zdravlja, pod stavkom subvencije, u iznosu od 90 miliona dinara. Primedba da ima neregistrovanih dijagnostičkih preparata - naravno da ih ima, zato i regulišemo ovako strogo ovu oblast. Niz amandmana koji se tiču dodirnih delova između veterinarskog sektora i medicinskog zaslužuje da se kaže da su, zapravo, ovim zakonom izjednačeni uslovi u svim oblastima za humane i veterinarske lekove. Dozvolićete, da,mi kao lekari imamo interes kada lečimo građane kakvu će oni hranu jesti. Nije svejedno da li će životinje od kojih se dobija hrana koju jedemo biti lečene ovakvim ili onakvim preparatima. Otuda i agenciji mogućnost da se na jedan način sa istim visokim standardima reguliše i jedna i druga oblast. Niz primedbi veterinara, stoje - i kao što znaju, vrlo dobro, u mnogim članovima zakona nadležnost ministra za oblast poljoprivrede i veterine je vrlo jasno naznačena i kroz podzakonske akte će biti vrlo precizno utvrđena. Kontrola, odnosno inspekcijski poslovi u vezi sa opijatima i narkoticima: kontrola i inspekcijski poslovi su upravni postupci i prema tome, oni su nadležnost sa jedne strane Ministarstva za zdravlje, a sa druge strane Ministarstva poljoprivrede, a sve drugo vezano za proizvodnju i kvalitet je naravno u agenciji. Pretklinička ispitivanja, koja su ovde pomenuta, su zapravo primer nenamernog nerazumevanja materije. Pretkliničko ispitivanje je sastavni deo proizvodnje leka. Lek je proizvod koji sadrži supstancu namenjenu za lečenje. Dok on ne sadrži tu supstancu, on je u laboratorijskom ispitivanju i to kolege iz istraživačkih instituta vrlo dobro znaju. Oni su ovde pogrešno citirani i prema tome, pretklinička ispitivanja kao bazična naučna ispitivanja nisu predmet ovog zakona. Na dilemu agencija - uprava: bilo je brilijantnih odgovora u istupima poslanika, tako da mislim da su dovoljno jasni. Praćenje neželjenih reakcija je, naravno, kao neobično važna oblast, nešto što mora da bude u jedinstvenoj vrhunskoj i nacionalnoj ustanovi i to zaista treba da bude agencija. Za neke koji ne znaju kako se tačno zove Odbor, on se ne zove odbor za zdravstvo, nego Odbor za zdravlje i porodicu.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima gospodin Tomislav Nikolić.
Pošto vi ne želite da se bavite našim amandmanima - tako kao da oni zaslužuju bilo kakav komentar, ja bih želeo samo da postavim pitanje, pošto kažete da nema ni pitanja. U čemu je razlika između agencije, kako ste je vi zamislili, i uprave, kako je mi zamišljamo? U čemu je razlika ako agencija za svoj rad odgovara Vladi Republike Srbije? U čemu je razlika ako sve poslove agencije na kraju pokriva ministar nadležan za poslove zdravlja? U čemu je razlika ako Vlada bira direktora agencije, na predlog ministra nadležnog za zdravlje? U čemu je razlika izuzev, u tome, da ste izdvojili ispod direktne kontrole ministra jednu veoma važnu, jednu užasno važnu,agenciju, koja će imati prostorije dislocirane u odnosu na ministra i na Vladu, čiji će direktor, koji sam donosi akt o sistematizaciji radnih mesta u toj agenciji, da se oseti i biće veoma važan, i sa njim će da razgovaraju oni na koje su ukazali poslanici SRS, a to znači - lobisti, posebno uvoznici lekova. Da nije interes moćnog kapitala ovde u pitanju vi biste prihvatili da to bude uprava. Svaki odgovoran ministar voleo bi da ono za šta odgovara bude u njegovoj neposrednoj blizini. Ako mislite da će to što postoji agencija da vam bude izgovor ako ne bude dobro radila, grdno se varate. Vi ste i za svoje manje grehe podneli ostavku svojevremeno. Ovo bi vam bio mnogo veći greh. Tada je bilo u izgledu da vas neko drugi uvede u Vladu. Posle ovoga gospodine ministre, nema dva puta, tri puta - niko vas neće uvesti, ja vam to garantujem. Prvo, vi niste ničim u svom dosadašnjem radu zaslužili da budete ministar, ali niste vi tu najgori. Ne bih imao reči pohvale skoro ni za jednog ministra u ovoj vladi, tako da ste tu negde na nivou i čak možete slobodno da šetate Vladom. U ovoj Vladi zaslužujete da budete ministar. Zašto niste zatražili da Vlada razreši direktora na vaš predlog, ako ga je već imenovala na vaš predlog. Kako to da jednog čoveka ne mogu da imenuju, čak ni posle konkursa, bez vašeg predloga, a mogu da ga razreše bez vašeg mišljenja? Je li to možda prilika za smene ljudi? Zašto niste sebe osigurali na taj način? Vi ćete svog iz G17 plus tu da postavite i zamislite da vam ga jednog dana smene, a vi ne možete da ga branite. Trebalo je da se vi iz G17 plus malo osigurate, jer to što ste sada navalili na funkcije to ne znači da su vam sigurne. Čak ni u ovom mandatu Narodne skupštine Republike Srbije. I, da sam na vašem mestu ja bih pažljivije prevodio ovo - zamolio bih da mi prvo u engleskom tekstu ubace neke ispravke, a onda da mi to prevedu na srpski da bi moglo da izađe pred narodne poslanike Narodne skupštine Republike Srbije. Ne shvatam da raspisujete konkurs, da je posle tog konkursa merodavno vaše mišljenje. Bez vašeg mišljenja Vlada ne može da imenuje direktora, a onda može da ga razreši bez vašeg mišljenja. Trebalo je da se izborite za tog čoveka, zato što će u stvari na njegova leđa sve pasti. Mi bismo želeli da se ovo ne izvlači iz Vlade, da ovo bude u ingerenciji ministra, da ministar odgovara, a ionako je ovaj zakon, izuzev toga što piše agencija, sve ministar, ali sve ministar. Dodaje mu se negde ministarstvo nadležno za poslove veterine i vi to sada koristite da nešto prebacujete radikalima. Naravno, i to nam je važno, ali radi se o lekovima za ljude. Naravno, i za onaj deo koji je veoma važan, a nama je mnogo važniji ovaj prvi deo, ovaj ide uz njega, i naravno, da se reguliše ovim zakonom i humana medicina, a i veterina.
Vreme.
Završavam. Nemojte da odbacujete amandmane zato što ih piše SRS! Jer, sve vas pamtim: iz vremena kada ste pisali amandmane na nečije tuđe zakone i uvek vam je prigovor bio što se odbacuju bez čitanja, i uvek je onaj ko je amandmane odbacivao bez čitanja "loše prolazio na sledećim izborima". Zato što je posao opozicije da traži slabe tačke u zakonu. Posao vlasti je da prizna da je otkrivena neka slaba tačka, koju vlast nije želela.
Šest minuta gospodine Nikoliću.
Završavam. Pošto nisam danas izlazio, molim vas da prođem sa nekom manjom opomenom. Novac više nećemo da oduzimamo! To smo se dogovorili na Administrativnom odboru. Gde je Pera Cvetković? To više nećemo! Znači, ako vam nije bila želja da sakrijete mane ovog zakona, onda pažljivo slušajte raspravu o amandmanima. Može da se desi da vam ukažemo na neku grešku koje niste bili svesni dok ste pisali ili dok ste o zakonu raspravljali. Nama je samo to želja. Verujte, leto je i vama i nama. Mi nismo mazohisti, sebe da mučimo, da ne idemo na more, samo da vi ne biste išli.
Hvala vam. Da li još neko želi o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Poštovane koleginice i kolege, ja sam već mislio da je ministar uzeo taktiku - "psi laju, karavani prolaze", možda će na kraju tako i biti, ali, evo, on se pojavi i videli ste šta nam je rekao. Uvaženi gospodine ministre, rekli ste da smo zloupotrebili citat. Hajde da vam pročitam šta su napisali direktori laboratorija, da vidimo ko to zloupotrebljava mišljenje stručne javnosti. Kaže ovako:"Poštovani dr Momčilov", u prilogu vam dostavljam dopis potpisan od direktora gotovo svih srpskih instituta koji rade u oblasti i u medicini...
Gospodine Momčilov, ja vas molim da govorimo o amandmanu koji glasi - stav 1. tačka 1) reč "agencija" zamenjuje se rečju "uprava". Budite ljubazni, izvolite, govorite o agenciji.
Upravo o tome i pričam.
Izvolite, pozovite se.
Evo sada vidite gospodin Marković me prekida. Ja razumem gospodina Markovića, njegovi motivi su mi jasni. Gospodine Markoviću, vi ste čovek određene širine i vi se bavite izdavaštvom. Vi valjda znate da svako izlaganje ima uvod...
Gospodine Momčilov, ja se bavim vođenjem Narodne skupštine po Poslovniku, budite ljubazni, reč je o amandmanu, a budite ljubazni i govorite o amandmanu. Mogu još jednom da pročitam ako nije jasno, kao i ovih prethodnih šest amandmana, dakle, glasi ovako: reč "agencija" zamenjuje se rečju "uprava" i budite ljubazni govorite o tome.
Upravo o tome ja i govorim.
Evo vratiću vam vreme da biste mogli da govorite o amandmanu. Izvolite.
Nemojte mi vraćati, prvo, ružno je da ja sa vama vodim dijalog, svakom slučaju, vi ste stariji od mene u po položaju, ne po godinama. Nemojte da vodimo dijalog, ja vas poštujem, vašu funkciju poštujem, ne vas, znate, ali ovo što vi radite, ovo je zloupotreba. Molim vas, to je zloupotreba. Pazite,kao opozicioni poslanik, a u okviru tri minuta ja bukvalno mogu i da mučem ovde, to je moje pravo, meni su to građani dali koji su me birali. Nemojte mi misli ispravljati, nemojte mi reči vi voditi! Pustite da prethodno sa dva ili tri uvodna citata obrazložim amandman. Ako to ne može, bože moj.
U redu je. Gospodine Momčilov, dakle, nemate razloga da brinete, ne tri minuta, imate pet minuta, jer se govori o amandmanu, a jedini je uslov da govorite o amandmanu, i izvolite.
Apsolutno govorim upravo o amandmanu. Upravo koristim ovu priliku obrazlažući ovaj naš koncept SRS koji se i u ovom amandmanu spominje. Želim samo gospodinu ministru da dam jednu informaciju, nema on vremena da dobije sve informacije, a kaže da mi zloupotrebljavamo, kada branimo amandmane, mišljenja stručnjaka. Samo sam hteo ta tri reda da pročitam, a ako mi to ne date, ja ću to dati gospodinu ministru, pa će on sigurno da mi se izvini posle toga. Evo, daću ministru da on to pročita, pa da kaže da li ja zloupotrebljavam ovu govornicu i da lažne stvari pričam.
Hvala vam na korektnosti. Da li još neko želi reč o amandmanu? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mićović. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.)
Gospodine predsedniče, uz puno poštovanje i uvažavanje vaše ličnosti i funkcije koju obavljate, moram ponovo da izrazim svoje nezadovoljstvo činjenicom da još uvek nisam dobio odgovor na poslaničko pitanje, iako ste u pauzi pokušali da me ubedite da je taj odgovor stigao. Očekivao sam, kada sam ušao, da će to biti ovde, međutim, na mojoj klupi tog odgovora nema. Po Poslovniku, obaveza je da se odgovor dostavi najkasnije u roku od mesec dana. Prošla su četiri puna meseca, tog odgovora još uvek nema. Želim kratko samo da se osvrnem na pitanje koje sam postavio, pošto poslanici ne znaju o čemu se radi. Tražio sam da vi kao predsednik Skupštine dostavite ministru zdravlja moje pitanje koje se odnosi na transfuziju, odnosno na reorganizaciju Službe za transfuziju krvi Srbije, gde sam želeo objašnjenje od gospodina ministra o postupcima i o aktivnostima u vezi sa tom reorganizacijom. Naime, gospodin Nedeljković je danas u svom izlaganju malo detaljnije objašnjavao, a ja ću samo kratko da podsetim. Krajem 2001. godine je počela reorganizacija Službe za transfuziju krvi Srbije, gde je Evropska agencija za rekonstrukciju izdvojila pet miliona evra. Cilj te reorganizacije je bio da se, pored ostalog, izvrši nadgradnja nacionalnog centra za funkcionisanje plazme i da se...
Gospodine Jovanoviću, hoćete da mi kažete da je ovo izokolni način da govorite o amandmanu? Pozvali ste se da govorite o amandmanu, budite ljubazni, govorite o amandmanu.
Gospodine predsedniče, vi ste mi u pazi rekli da je odgovor stigao.
Jeste i biće vam prosleđen, a sada budite ljubazni govorite o amandmanu.
Ja tražim sada, ako mi ne dozvoljavate da objasnim poslaničko pitanje, a to je očigledno, da se Administrativni odbor izjasni o kršenju Poslovnika i to ste vi učinili, jer mi niste dostavili odgovor u roku koji je po Poslovniku...
Recite mi molim vas po kom članu, odmah ću, recite mi? Dakle, 193. Zahvaljujem. Molim da se Skupština izjasni. Zahvaljujem, a sada nastavite o amandmanu. Izvolite.
Tražim da se Administrativni odbor izjasni, a ne Skupština. Što se tiče amandmana na član 13. on je logična posledica amandmana SRS na član 1. i na sve ostale koji su do sada obrazloženi. Naime, radi se o jednoj drugačijoj koncepciji za koju se mi zalažemo, a to je koncepcija da se ne prihvati koncept koji je ministar predložio, odnosno predlagač, koncept koji predviđa postojanje agencije, već naša koncepcija da se u okviru ministarstva formira uprava za lekove i medicinska sredstva. Neshvatljivo je i neverovatno ono što piše u obrazloženju o ovim amandmanima i to je Vlada dostavila; gde se odbija amandman, iz razloga navedenih za neprihvatanje na član 1. - i kaže da je agencija samofinansirajuća služba, koja je u svom radu nezavisna itd, a zatim se kaže da agencija poslove koje obavlja, obavlja kao poverene poslove i da te poslove poverava Ministarstvo zdravlja agenciji za lekove i medicinska sredstva. Prosto je neverovatno da, agencija koja je finansijski samostalna dobije neke poslove kao poverene. I takođe je neverovatno ono što se tvrdi u obrazloženju, da će nadzor nad radom agencije vršiti ministarstvo nadležno za poslove zdravlja i ministarstvo nadležno za poslove veterine. Kako može ministarstvo vršiti nadzor, ako je agencija finansijski samostalna i nezavisna od Vlade, odnosno ministarstava? Ovo je nemoguće i mislim da treba prihvatiti onu koncepciju koju smo mi predložili. To je, prihvatanje amandmana na član 1. a kada se on prihvati sve ovo drugo je tehnička prepravka, ispravka ili tehničko doterivanje ovog zakonskog teksta.
Hvala narodnom poslaniku Jovanoviću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Stevanović. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Milivoje Vuković. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, mnogo je reči izgovoreno za ovom govornicom od strane poslanika SRS u prilog opravdanosti zamene agencije upravom pod nadležnošću Ministarstva zdravlja. Radi se, kada je u pitanju agencija, o stvaranju jedne hibridne organizacije pod nazivom agencija za lekove i medicinska sredstva Srbije. Zašto hibridne? Zato što ona ima prerogative, sa jedne strane, pojedinih upravnih poslova, kao delu resora nadležnog Ministarstva zdravlja, a s druge strane stručne poslove u oblasti farmacije koje preuzima od Zavoda za farmaciju, a koji se ovim zakonom ukida, u vezi kontrole lekova i medicinskih sredstava i dr. Ovaj amandman na relaciji "agencija - uprava", proističe od prvog amandmana na član 1. Predloga zakona, koji je podneo narodni poslanik dr Branislav Blažić, i on se nastavlja u smislu našeg obrazlaganja, za ovom govornicom, kako bismoeventualno mogli da ubedimo poslanike većine da glasaju u prilog opravdanosti prihvatanja naših amandmana i radi javnosti, kao bismo ih ubedili da mi u SRS jednom čistom, definisanom argumentacijom imamo opravdanje i dovoljno obrazloženja i razloga što iznosimo ovakve stavove u Narodnoj skupštini Republike Srbije, za ovom govornicom. Mi u SRS smatramo da agencija nepotrebno i suviše dobija prevelika ovlašćenja i moć, zato što se izdvaja iz nadležnog Ministarstva, i direktno je pod kontrolom Vlade, a hoćemo da nadležni ministar ima sva ovlašćenja, i nadređenosti i podređenosti, od strane ljudi koji vode ovaj resor, a to je uprava u okviru nadležnog Ministarstva zdravlja. Zbog navedenog, kao i gomilanja novog broja radnika, govori se da ih je 155, javne potrošnje, novih materijalnih troškova i plata, mi poslanici SRS smatramo da umesto predložene agencije treba od postojećih službi da bude formirana uprava u okviru Ministarstva zdravlja. Dakle, ovde nije reč o terminološkim vrednostima, dimenzijama, većo suštinskim značajima. Mi u SRS prihvatamo da nije opravdano da predlagač zakona, Vlada Republike Srbije, ovim predlogom forsira strane farmaceutske kompanije na račun domaćih i smatramo da je najveća suština donošenja ovakvog predloga zakona upravo u tome;cela svrha je da se forsiraju strane farmaceutske kompanije koje će uzeti monopol i primat nad farmaceutskim tokovima prodaje i trgovine lekova i medicinskih sredstava. Kada je u pitanju agencija, ovde se radi o direktivi nekog moćnog van granica naše zemlje, da se mora formirati agencija. Često ima situacija da neko ko vrši opservacije po pitanju iznošenja razloga za opravdanost uvođenja agencije, kaže - onaj ko je za agenciju, on je za Evropu, EU, a mi ostali smo za neku drugu stranu sveta,Novu Gvinejuili nešto drugo, tako da ne stoji to kao neko opravdanje prilikom obrazloženja postojanja agencije, za razliku od naših argumentacija koje iznosimo ovde za govornicom u cilju opravdanja postojanja uprave u okviru Ministarstva zdravlja. Mali je broj zemalja tranzicije koje su formirale agencije ovakvog tipa, pogotovu ako je reč o samofinansiranju, za pružanje upravnih i stručnih poslova. I na kraju, sve poslove koje treba da radi agencija, može da obavi nadležno ministarstvo i postojeće, uz eventualno pojačavanje kadrova, jer drugih stručnih kadrova i ljudi u državi nema, oni se ne mogu izmisliti, osim ovih "realijanaca" koji vrše kloniranje ljudi, oni nešto urade po tom pitanju.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 19. Amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite gospodine Mašiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram pre nego što budem izlagao ono što sam podneo na član 19. ovog zakona, izlaganje o amandmanu, da se samo nakratko osvrnem na pređašnje izlaganje gospodina ministra vezano za veterinarske lekove, koji su izneti ovde. Svaki ozbiljan proizvođač u ovoj zemlji, a pogotovu u svetu, koji je uveo smernice Dobre proizvođačke prakse, apsolutno nikakve razlike ne pravi u proizvodnji humanih i veterinarskih lekova, ni u tehnologiji ni u načinu proizvodnje, ni u kontroli i to je nešto što je i u našoj zemlji sigurno, u proteklih 10 ili 15 godina, uvedeno, a pogotovo to za strane proizvođače. Prema tome, ovim zakonom ni formiranjem agencije apsolutno u tom smislu ništa se bolje i kvalitetnije ne reguliše, nego što je to postojećim zakonom i pogotovo u postojećim zakonima kontrole. Ono što će biti loše, po mom mišljenju, vezano za veterinarske lekove, to je kontrola veterinarskih lekova koja će se vršiti u agenciji od strane nacionalne kontrolne laboratorije. Složićete se da postoji određena grupa specifičnih veterinarskih lekova koji se ne koriste u humanoj medicini, recimo antiparazitici, koji su kod određenih životinja vrlo specifični i postoji specifičan postupak kontrole, kojido sada, recimo, Republički zavod za farmaciju nije radio, jer takvih lekova nije imao u postupku kontrole. Prenošenjem tog posla u agenciju, pitam se, na koji, kakav i koliko kvalitetniji način će se obavljati kontrola tih lekova. Mislim da se ništa neće poboljšati u tom smislu, kontrola veterinarskih lekova. Ono što želim treći put da pitam, i neshvatljivo mi je da se oglušavate gospodine ministre, to je, iz kog razdela i koje ekonomske klasifikacije usvojenog budžeta će se obezbediti, niste rekli,pokriti tih 90 miliona dinara za osnivanje agencije. Na kraju bih prešao na amandman koji se odnosi na plaćanje naknade za poslove koji će biti u ingerenciji, u nadležnosti uprave za lekove. Ovim amandmanom se predlaže da se naknada vrši ili naplaćuje za: izdavanje dozvola i za stavljanje u promet lekova i medicinskih sredstava, kao i izmene i dopune dozvola za stavljanje u promet lekova i medicinskih sredstava; zatim, izdavanje dozvole za kliničko ispitivanje lekova i medicinskih sredstava; izdavanja uverenja o primeni smernica Dobre kliničke prakse u kliničkim ispitivanjima lekova i medicinskihsredstava; izdavanje uverenja za potrebe izvoza lekova i medicinskih sredstava; odobravanje uvoza neregistrovanih lekova i medicinskih sredstava; izdavanje mišljenja sa ocenom dokumentacije za dobijanje dozvole za stavljanje lekova i medicinskih sredstava u promet, kao i drugih stručnih mišljenja iz nadležnosti uprava. Način plaćanja naknade, kao i visina naknade koje odgovaraju stvarnim troškovima izvršenih poslova utvrdiće uprava. Kao što ste mogli primetiti, ovde sam izdvojio dve aktivnosti koje su predviđene kao mogućnosti naplate, a što je u nadležnosti Zavoda za farmacijuSvakako, tamo bi trebalo da se naplaćuje, to je, pre svega, kontrola kvaliteta lekova i izdavanje potvrde o kvalitetu lekova.
Da li još neko o ovom amandmanu želi reč? Narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 19. govori o nadoknadama koje pripadaju agenciji. Tu dolazimo opet do suštine našeg neslaganja, iako to vama nije jasno i ne želite da shvatite. Sada je ovde pitanje krupnog uloga, odnosno ogromne sume novca koja će se slivati na račun agencije za poslove koji su joj povereni da radi, i to višestruko. Ako ste u članu 19. gospodine ministre, napisali da agenciji pripadaju nadoknade za obavljanje sledećih poslova: "1) izdavanje dozvola za stavljanje u promet lekova i medicinskih sredstava, kao i izmene, dopune i obnove dozvola za stavljanje u promet lekova medicinskih sredstava; 2) izdavanje dozvole za kliničko ispitivanje lekova i medicinskih sredstava", znači, samo dozvole, a tek kasnije dolazi na red kliničko ispitivanje; 3) kontrolu kvaliteta lekova i medicinskih sredstava; 4) izdavanje uverenja o primeni smernica Dobre kliničke prakse u kliničkim ispitivanjima lekova i medicinskih sredstava; 5) izdavanje uverenja za potrebe izvoza lekova i medicinskih sredstava", znači, za potrebe izvoza lekova, koje će to kuće moći, koje ne; 6) odobravanje uvoza neregistrovanih lekova i medicinskih sredstava", opet je reč o veoma krupnoj stvari i o tendenciji da se kroz uvozničke lobije radi ono čemu se protivi aktuelni, koliko sam razumela iz suštine pobune zaposlenih aktuelnih direktora Kliničkog centra Srbije; 7) izdavanje mišljenja sa ocenom dokumentacije za dobijanje dozvola za stavljanje lekova i medicinskih sredstava u promet", i tako do tačke 8). Najpre, uopšte nije propisan iznos nadoknade koja se vrši prilikom ovakvih poslova koje agencija sebi uzima za pravo. Znači, u pitanju su astronomske cifre. Nećete mi valjda reći, uz sve sufliranje gospođe pored vas, da će taj novac biti kontrolisano raspoređivan. Kako, kada je suština u tome da postoji agencija koju mi nećemo moći da kontrolišemo?! Pustite vi to - na svaka dva meseca dobijaćete izveštaj o radu agencije i o utrošenim sredstvima! Kada je osnivana Agencija za privatizaciju, to nam se i Vlahović zaklinjao ovde, pa ne dobismo ni jedan izveštaj. Dobili su nadležni odbori. Šta je radio juče i danas Odbor za privatizaciju? Raspravlja pljačku u preduzećima širom Srbije. Šta mi onda treba da radimo za nekoliko meseci - da nam dolaze predstavnici "Galenike", "Hemofarma", "Zdravlja", ne znam koje farmaceutske kuće, i da nam kažu da ste izdali dozvolu za uvoz nekog leka, koji će, navodno, kasnije biti klinički ispitan. Ispitivaču treba da se da određena suma, a i to je nepoznanica – kolika, a sve je urađeno zbog toga što je to u nečijem interesu. Znači, svesno se ide na to da se stvara otvorena mogućnost za malverzacije i zloupotrebe. Ništa od toga ne bi bilo da ne postoji agencija, kao takva, kao posebna ustanova, sa svojim poslovnim prostorom, sa svojim direktorom, sa svojim zaposlenima. Što je najgore od svega, velika i suštinska razlika je, gospodine ministre, da li će se novac od svega ovoga što sam pobrojala, a što možda poslanici nisu hteli da pročitaju i nisu možda u situaciji ili ne žele da shvate, kolika se sredstva i koliki prihodi ubiraju od toga, da idu u budžet, odnosno direktno na račun Ministarstva zdravlja, ili će se na ovakav način, preko potpuno autonomne agencije, koja ima svog direktora sa ogromnim ovlašćenjima, ona trošiti. Kolika su ta sredstva? - Da se opet vratimo na to: izdavanje dozvole za stavljanje leka u promet, pa tek onda kliničko ispitivanje i višestruko plaćanje za ono što je potrebno da bi se neki lek ili medicinsko sredstvo stavilo u promet. Objasnite nam samo koliki je novac koji očekujete da će se inkasirati na račun agencije od svih ovih poslova i na koji način će ta sredstva biti upotrebljena, jer to je nepoznanica u ovom zakonu, s obzirom na činjenicu da je na takav način ustanovljena agencija.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Paja Momčilov.
Poštovane koleginice i kolege, mi dosta dugo raspravljamo, a tek smo na 19. članu, i gle čuda, još pričamo o agenciji, nismo se ni dotakli lekova. Jedna od formalnih zamerki ovom zakonu je da liči na jedan zakon o agencijama. Svi zakoni evropskih zemalja nemaju u ovim uvodnim, početnim delovima ovoliko priče o agencijama koje postoje u njihovim zemljama. Svuda se počinje sa definicijama, sa lekovima, pošto je zakon o lekovima, ali ovaj naš zakon hoće da bude malo originalan. Da me ne biste opet upozoravali, pitam ministra kako će, u članu 19. se govori o izdavanju dozvola za kliničko ispitivanje lekova i medicinskih sredstava, te dozvole da se izdaju? Jasno mi je. U članu 6. je rečeno: "Izdaje dozvole za klinička ispitivanja lekova i medicinskih sredstava i vrši kontrolu sprovođenja kliničkih ispitivanja". Pitam kako će to da vrši, sem inspekcijski. Da li ja sada, gospodine ministre, ovo dobro govorim? Na osnovu čega ćete naplaćivati i na osnovu čega ćete davati dozvole, a pratićete klinička ispitivanja. Nije li to inspekcijski posao i da li je onda, ako je tačno to što ja govorim, ovo moglo da se izmesti iz uprave, jer u nekim drugim slučajevima ste govorili da poštujemo naš zakon, da ne može agencija da bude van uprave.
Reč ima narodni poslanik Mileta Poskurica.
Nisam hteo maločas da se javim na repliku ministru, ali zaista mislim, ako je reč o pretkliničkim ispitivanjima, valjda se provodi na biološkom materijalu, na sitnim životinjama. Nećemo valjda uzimati međuetapu u proizvodnji, pa ako ima deset komponenti, neorganskih, organskih, dok se napravi lek, pa svaki na životinje, konačni lek. Ukoliko je to drugačije, onda i oni koji su nam pisali, i ja sam u zabludi i u redu, ne bih shvatio da mogu da koristim lek koji nije prethodno, kao gotov, kao definitivna supstanca bez aditiva i korigensa, ispitan na životinji, a ne nekakva međufaza. Ali, dobro, moguće je da do kraja ne poznajemo tehnologiju. Oni koji se time bave, nama su to prosledili. Verovatno ljudi znaju šta pišu. Sada u vezi sa ovim - kakav je agencija usisivač za pare. To je neverovatno i ko je mogao, sem G17, da se doseti. Da li su oni prvi idejni tvorac agencije ili Demokratska stranka, pojma nemam, ali ovo je neverovatno. Pogledajte tačku 7), kakva igra reči: "Izdavanje mišljenja sa ocenom dokumentacije za dobijanje dozvola". Znači, to moraš da platiš, da ti pročita dokumentaciju, oceni da li valja, pa na osnovu nje ti da dozvolu. To je kao Robin Hud, to je kao PDV na PDV: uzimaj, uzimaj, uzimaj. Kada uzme da ti izda dozvolu, valjda pročita svu dokumentaciju, pa ti da. Što sada dok čita to naplati, kada je potpiše, šablonizirano, on ti naplati i to. Stvarno nema smisla! To je zaista preterano, ko god da je naručilac istraživanja, a naravno, najčešće se očekuje da su to domaće kuće. Ne štitim ni njih mnogo, i one znaju da budu često nelojalne i u međusobnim odnosima i da nađu slabe tačke u karici proizvodnje, produkcije, prometa itd. Nisam ja baš toliko bolećiv prema svima njima. Uzmimo drugo - klinička ispitivanja. Naručilac, da bi to krenulo, koliko je komplikovana igra,mora agenciju da izvesti da će to da radi, da plati taj akt, zahtev prema agenciji da će da se radi, pa kada dobije dozvolu, onda mora da prođe raznorazne institucije, pa će moći agencija ili službeno da ga prati, a ima i jedan od stavova koji kaže: predlagačkliničkog ispitivanja može da traži od agencije da prati tok kliničkog ispitivanja. Znači, ako to potraži, on će to dodatno da plati, pa onda, predlagač kliničkog ispitivanja mora da plati svim učesnicima u lancu ispitivanja, a verovatno najviše doktorima, kliničarima, onima koji toproizvode, pod ko zna kakvim ugovorom. Ko taj ugovor proverava, da li se u prisustvu agencije sklapa ili ne, mi to ne znamo, ali to je opet višestruko plaćanje. Sada kruna svega, ako je reč o leku koji je uvezen, koji je iz strane korporacije, zbog čega je zakon i pisan, onda će taj lek sa uvoznikom, kada dobije uvozničku dozvolu i donese potvrdu o kvalitetu leka, automatskiagencija proglasiti da ima befel, da ima papir, da ima verodostojnost i validnost. Neće morati sve to da prođe, jer će doneti iz neke referentne kuće to da je to zaista urađeno, dok će domaći proizvođač leka, ako krene u celu tu igru kliničkog ispitivanja i niza etapnih plaćanja, proći gore nego po ovom PDV porezu, koji je izmislio čovek iz iste stranke. Stalno etapa na etapu, neku novu vrednost stvarate, a sve papirologija. Zašto, ako će to da ostane, a ostaće, jer ćete vi to izglasati - dajte, smanjite bar jednu od stavki koju ćete naplatiti, jer će tako lek biti jeftiniji. Pa, to što im naplatite ide u cenu leka. To se posle iz budžeta plaća. To je samo igra reči. Samo se agencija bogati. Ne znamo ni kako će da donese odluku, da li će svojim upravnim aktom, da plati direktora agencije. Ko će mu odrediti platu. Šta mislite ako bude kao oko "Profita". Kao što je to u Ljubljani, što je "Elan" uradio. Doveli ljudi fabriku do vrlo visokog nivoa, ugovorom se obavezali da, ako bude radila tako i tako dobro, toliko i toliko para, po tri miliona evra. Zamislite vi to. To je drmalo Sloveniju pre godinu-dve dana, da dva direktora dobiju tolike pare! Šta ako i direktor agencije kaže - ako budem profitno poslovao tako dobro, meni od profita pripada toliko. Prosto to su sume. Idem u širinu. Ali, kada god govorimo o tome mi imamo pravo da mislimo da će biti ovako ili onako. Moguće je da to baš sve neće biti tako izraubovano i dovedeno do apsurda, ali ovo je jedan od primera da se ipak previše stavki, ako ostane zakon, naplaćuje. Iščitavanje dokumentacije, pazite - 120 zaposlenih, koliko ima stručnih komisija, koliko nezavisnih eksperata, koliko odbora. Pa, zar nema ko to da pročita, pa kad naplati da baš ne oguli kožu. Neka naplati izdavši uverenje. Odbiće ga. Šta sad ako ga odbije, da vidimo to? Nije dobro! Čitao papire, odbio ga, naplatio mu. Da li je to ista tarifa i ako prizna? Da li će da umanji onome što će da kaže - odlična ti je dokumentacija, evo ti uverenje džabe. Tako i iz nekoliko detalja možda biste mogli da nađete, da prištedite. Niko baš nema previše novca da bi sipao u agenciju.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mićović. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici pročitaću tekst člana 22. da biste lakše mogli da shvatite nameru i cilj amandmana. Član 22. glasi: "Galenski lek je lek izrađen u galenskoj laboratoriji apoteke u skladu sa važećim farmakopejama ili važećim magistralnim formulama i namenjen je za izdavanje ili prodaju pacijentima - korisnicima te apoteke". Naglašavam to - "te apoteke", upravo da biste shvatili zbog čega je podnet amandman, koji glasi: "Galenski lek je lek izrađen u galenskoj laboratoriji u skladu sa važećim farmakopejama ili važećim magistralnim formulama". Na šta, u stvari, želim ovim amandmanomda ukažem? Pisac zakona pokušava da galenske lekove stavi u grupu lekova koji se izrađuju u nekoj određenoj apoteci i prodaju samo u toj apoteci. To nigde ne piše. To nisu galenski lekovi. Galenski lek ima svoju formulu, nalazi se u farmakopeji i zna se kako se on izrađuje. Pisac teksta pokušava da izbegne postojanje galenskih laboratorija. Šta to znači? Koje su namere? Namere su da se samo određenim apotekama da mogućnost da mogu da proizvode galenski lek. I, da se ugase sve galenske laboratorije koje danas postoje. A, galenska laboratorija postoji ako je opremljena određenom opremom, ako ima određene kadrove i ako po zakonu proizvodi taj galenski lek. Prema tome, pokušava se ovim članom i odbijanjem ovog amandmana da se stvori monopol kod određenih apoteka i tačno piše - određene apoteke koje će dobiti dozvolu od strane agencije, da mogu da rade i izrađuju galenske lekove. Zbog čega to zakonodavac radi? Zbog čega gasimo galensku laboratoriju? Kada je ona i stručno i sa opremom uvek daleko stručnija i daleko će bolje odraditi i izraditi galenski lek, nego neka apoteka, koja uz izradu galenskog leka, radi i druge poslove, prodaju gotovih lekova itd. Objašnjenje zbog čega se odbija amandman glasi ovako: "Amandman se ne prihvata s obzirom da je u suprotnosti sa samom definicijom galenskog leka koja je prihvaćena u evropskoj regulativi". To nije tačno. Definicija galenskog leka nigde ne postoji - da je to lek koji se izrađuje u nekoj apoteci za koju dozvolu da agencija, a u drugoj ne. Zna se šta je galenski lek. Ali, ovo što kaže dalje, ako bi dozvolili postojanje galenskih laboratorija koje danas postoje, onda bi se - šta desilo? Po njihovom mišljenju, odnosno "moglo bi doći do zloupotrebe izrade galenskih lekova, odnosno povoljnijeg položaja izrade galenskih lekova u odnosu na industrijske gotove lekove". Pa, zašto nekom smeta konkurencija? Zašto nekom smeta da u nekoj galenskoj laboratoriji ljudi proizvode kvalitetne galenske lekove i samo da se tim poslom bave. Ovde se radi o uskostručnom poslu da bi jedna laboratorija to mogla da radi. Šta ima veze ako oni budu kvalitetniji i jeftiniji od nekog industrijskog leka. U čemu je tu poenta? Prema tome, kada bi ovaj amandman bio prihvaćen, on bi prvo, na neki način, eliminisao mogućnost zloupotrebe, mogućnost onoga protiv čega se mi sve vreme ovde borimo, "da ta agencija daje te dozvole kome ona hoće". Jer, on tačno precizira da će agencija dati samo "onim" apotekama i samo će "te" apoteke moći to da izrađuju, samo one apoteke koje oni hoće i koje su u stvari njihove. Hvala lepo.
Hvala vama. Da li neko još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Branislav Blažić.
Ne razumem zašto amandman na član 24. nije prihvaćen kada je u pitanju čisto stilska stvar. Pogledajte ovu rečenicu pod tačkom 1) gde piše ovako: "Lek iz krvi proizveden iz humane ili životinjske krvi". Pa, tražio sam da se "iz krvi" briše i da lepo piše: "Lek proizveden iz humane ili životinjske krvi". Kada bi đak u petom razredu osnovne škole napisao dva puta "krv" u pet reči, verovatno bi dobio jedinicu i trebalo bi da sedne. Međutim, ovde se to ne postavlja kao problem, i neka se dva puta ponavlja. Oni to odbacuju, a obrazloženje opet ide: "Amandman se ne prihvata s obzirom da Direktiva EU". Pa, ovo je stilska stvar. Ovo je nešto što je stvar rečenice. Kakve veze ima Direktiva Evropske unije, jer da Evropska unija baš hoće da koristi termin "lek iz krvi", ako ste vi to dobro preveli, "čime se definiše vrsta". Možda ste mogli, ako želite da zadržite "lek iz krvi", da ostavite to, ali onda da ne postoji deo rečenice "lek iz krvi proizveden od krvi", nego da stoji "lek iz krvi proizveden od humanog ili životinjskog porekla". Pa, bar koliko-toliko pismenije da izgleda ovaj zakon, ako već želite da se pozivate na neke priče o Evropskoj uniji, a to me sve podseća na ono kada mala deca kažu "moraš to da uradiš jer je rekla mama". Da li je to mama rekla ili nije, to niko ne zna.
Zahvaljujem. Želim javnom da pitam - ministre, da li ostajete pri tome da ne prihvatate amandman? (Da.) Zahvaljujem. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Branislav Blažić.
Ovde je jedno principijelno pitanje, u ovom delu zakona o lekovima. Ovde se sve trpa u lekove. Sada dobijamo neke nove kategorije - homeopatski lek, tradicionalni lek. Pa to sam želeo ipak da razgraničim: šta je tradicionalni lek i zašto njega stavljati u lek. To su nekada bili biljni preparati ili pomoćna lekovita sredstva, a sada se i homeopatska sredstva i biljni preparati sve trpa u lekove. Suština amandmana je, mislim, da bi ipak to trebalo razdvojiti, jer lek treba da bude sredstvo koje je zasnovano na naučnim principima. Ovde se govori o tradicionalnim lekovima koji su izraz tradicije ili nekih tradicionalnih terapeutskih pristupa. Tu nemamo taj bitan elemenat naučnog principa. Prema tome, suštinski, ovaj amandman može jedino da ukaže na jedan ipak drugačiji pristup kada je čitava ova oblast u pitanju. Moralo bi se razdvojiti nešto što je tradicija, a nešto što je naučni princip u proizvodnji jednog gotovog leka. Ovde se sve to stavlja u jedan koš. Rečno je u obrazloženju da će se to razdvojiti kroz podzakonske akte, ja se nadam, ali možda i u zakonu to ne bi trebalo na takav način da bude tretirano, pogotovo homeopatska sredstva, koja ni u kom slučaju ne bi mogla da budu ni na jednoj naučnoj osnovi, jer ona ne predstavljajumogućnost da dođu u grupu lekova, pošto znamo da sve nisu homeopatska sredstva, kao što su marihuana i kaustična soda i kojekakve sve drugegluposti, samo u jako maloj koncentraciji, pa se onda smatra da otrov u maloj koncentraciji može da služi kao neko lekovito sredstvo. To je sada stvar nečega što nema naučni pristup i nije prihvaćeno kod nas kao nauka i ne bi bilo dobro da se takva sredstva trpaju u jedan zakon o lekovima i medicinskim sredstvima.
Da li još neko o ovom amandmanu želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Zoran Mićović. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Živodarka Dacin. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za zdravlje i porodicu predlaže da se amandman prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Poštovane koleginice i kolege, evo sada kada sam ugledao amandman, upravo po onom principu pošto smo u Odboru zajednički radili, a nema predstavnika SPS-a, ja uzimam slobodu da zastupam gledišta člana Odbora, gospođe Živodarke Dacin. Zmaj Jova je rekao: "Deco moja svakolika, sačuvajte svog jezika".Ovaj zakonodavac to ne želi. Naime, ovde se insistira tvrdokorno i dalje da u zakonu srpskom stoje engleske oznake za određene termine kojima se zakon služi. Molim vas, koleginica Dacin je samo želela da se uradi to da stoje srpske oznake, srpska slova da se ovde mogu videti, jer kako rade sve druge normalno uređene zemlje. Hajde samo za primer da vam kažem, pogledajte nemački zakon, pogledajte hrvatski zakon, pogledajte slovenački zakon. Ovo obrazloženje koje ste dali stvarno je smešno. Ako je zakon nacionalni, mora imati i nacionalna obeležja. Naravno, vi kažete da bi se prepoznavalo u saobraćaju sa strancima, ne strancima koji su pisali ovaj zakon, to je trebalo. Oni, vaši prevodioci nisu doradili taj posao do kraja. Ako gospodinu Ola Vesbiju u norveškom zakonu ne smeta da na norveškom jeziku, koji je dosta težak, stoje ove oznake, neka dopusti to i Srbima da u srpskom zakonu ove oznake označavaju svojim slovima.
Reč ima ministar Tomica Milosavljević.
Hvala gospodine predsedniče. Galenski lek i Galenska laboratorija i prelazni rok podrazumevaju Galenski lek za one koji se ne bave farmaceutikom. Trebalo bi objasniti da je to lek koji se napravi po recepturi. On se pravi u Galenskoj laboratoriji, koja po sadašnjim propisima postoji samostalno, pa je moguće da napravite Galenskog leka toliko da ga prodajete teorijski po čitavoj zemlji. Onda ste vi po jednom uređenom sistemu, zapravo, proizvođač. Prema tome cilj ovih uredbi je uređivanje sistema. U prelaznoj fazi od prve dve godine Galenske laboratorije moraju da se odluče da li će biti Galenske laboratorije sa ugovorom za određenu apoteku koje će prodavati njihov lek ili će biti proizvodnja. Naravno da ne može svako da dobije dozvolu za proizvodnju, pa ni za galensku, strogi su standardi za izdavanje dozvole. Što se terminologije tiče: tradicionalni lek, homeopatski lek, lek iz krvi su termini koji su prepoznatljivi i koji precizno određuju šta je lek; posle ovih propisa u narednih nekoliko meseci više nećete moći na televiziji da gledate reklamiranje nečega što je zapravo lek, što se inače u današnjoj praksi događa. Zašto ponovo priča o tome, agencija ili uprava. Mislim da vredi na kraju današnjeg dana reći da je agencija važna zbog toga što, pre svega, predstavlja stručnu instituciju, visokoprofesionalnu sa kompleksnim delatnostima i dodiruju medicinu i veterinu, a ne samo upravno telo. Pokušao sam da vam obrazložim da ima jako mnogo mehanizama, kontrole od strane Vlade, uključujući od famoznog konkursa za direktora. Inače, istini za volju, konkursi u zdravstvu ukinuti su upravo devedesetih godina, kada su tadašnje vlade zavele sistem u kome nema konkursa za biranje direktora, nego neko zna da su to najbolji ljudi, koji kada jednom dođu onda više nikada ne moraju da se sklone, jer ne postoje procedure za promenu. A povodom priče o skraćenicama - najpre su vrlo precizno, maternjim jezikom objašnjeni termini, a skraćenice služe kao upućujuće informacije. GMP skraćenica za Dobru proizvođačku praksu, inače podrazumeva nešto, sada ću vas podsetiti, opet iz devedesetih godina. Početkom devedesetih, "Torlak" je bio jedna od desetak institucija u svetu koje su mogle da prave vakcinu i da je prodaju širom sveta. Devedesetih godina izgubio je sertifikaciju, jer nije imao Dobru proizvođačku praksu GMP. Danas ne možete prodati vakcinu svuda u svetu zato što svetska zdravstvena organizacija kaže - moramo prvo da prepoznamo GMP postupak u "Torlaku", a da bi prepoznali naša GMP inspekcija treba da dođe i da vidi kakva je proizvodnja, da li imate prepoznatljivo zakonodavstvo i prepoznatljive institucije. Ja sam uveren pored ovolike priče da će u većini poslanika preovladati pre svega razum i konstruktivnost. Radi se o formiranju važne institucije za građane Srbije. Institucije koja kao agencija za lekove i medicinska sredstva treba da predstavlja vrhunsko nacionalno telo, koje je stručno, koje na sebe uzima veliku odgovornost da stručne poslove obavi na najbolji mogući način. Reći ću vam da poslednje dve godine Ministarstvo zdravlja organizuje vrlo uporne i pažljive edukacije budućih inspektora, farmaceuta koji će moći da konkurišu da dobiju posao u toj agenciji. Uveren sam da ćete razumeti da će ta agencija služiti svima na čast. Građani nas gledaju, znaće da procene koliko je među diskusijama bilo onih koji su protiv, da bi pošto-poto bili protiv, i ponovo protiv, da bi opet bili protiv. Uveren sam da će prepoznati dobru volju i konstruktivnost u većini diskusija danas.
Nema više nikog o ovom amandmanu. Zahvaljujem. Nastavljamo rad sutra u 10,00 sati. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 107 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 86 narodnih poslanika i da postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Dragan Vuksanović, Marko Đurišić, Miroslav Markićević, Velimir Stanojević, Dušan Mrvoš, Sava Urošević, Goran Paunović, Meho Omerović, Milovan Marković, Goran Knežević, Slobodan Vučković, Boško Ristić i Aleksandar Vlahović. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O LEKOVIMA I MEDICINSKIM SREDSTVIMA ( pojedinosti) Na član 28. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miroslav Nedeljković. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miroslav Nedeljković.