Spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 5. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Aleksander Ravnikar, Miroslav Kljun, Roberto Battelli, Matevž Frangež, Janez Janša, László Göncz, Ljubo Germič, Miran Potrč od 18.30 ure dalje, Danijel Krivec, Silva Črnugelj od 18.30 ure dalje, Anton Colarič od 18.30 ure dalje, Bojan Kontič od 18.30 ure dalje in mag. Borut Sajovic. Vse prisotne lepo pozdravljam. Posebej lep pozdrav tudi predsedniku Vlade gospodu Borutu Pahorju. Obveščam vas, da bo Državni zbor ob 12. uri sejo prekinil zaradi sklicanega Kolegija predsednika Državnega zbora, ki bi naj trajala najdlje do 13. ure in ob 13. uri, nadaljeval 5. redno sejo Državnega zbora. Dovolite mi, da zdaj preidem na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA RAZPRAVO O ODGOVORU PREDSEDNIKA VLADE BORUTA PAHORJA NA POSLANSKO VPRAŠANJE FRANCA BOGOVIČA V ZVEZI Z REORGANIZACIJO SLOVENSKE ELEKTROENERGETIKE OZIROMA NOVELACIJO NACIONALNEGA ENERGETSKEGA PROGRAMA. Državni zbor je na 4. seji sklenil, da opravi razpravo o odgovoru, ki ga je predsednik Vlade, gospod Borut Pahor podal na poslansko vprašanje Franca Bogoviča v zvezi z reorganizacijo slovenske elektroenergetike oziroma novelacijo Nacionalnega energetskega programa. Zato dajem besedo poslancu Francu Bogoviču za dopolnilno obrazložitev zahteve za razprave o odgovoru predsednika Vlade. Gospod Bogovič, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora, spoštovani predsednik Vlade, gospa ministrica, spoštovani gospod minister, državna sekretarka, generalni sekretar Vlade, direktor Direktorata za energetiko, spoštovane kolegice, kolegi! Lep pozdrav v mojem imenu. V začetku najprej iskrena zahvala za to, da smo na predhodni seji izglasovali pri pobudah in vprašanjih možnost, da danes spregovorimo tudi o zelo pomembnem področju energetike. Veseli me, da je prišlo zadnjič do prekinitve, kajti kar nekaj simbolike je zagotovo v tem, da to točko obravnavamo 15. maja, ki je svetovni dan podnebnih sprememb in zagotovo je energetika ena tistih, ki ima s podnebnimi spremembami veliko skupnega. Kot sem že zadnjič pri postavljanju vprašanja in pa dopolnilnih vprašanjih poudaril, je moj osnovni namen, da se opravi ta razpravo in da se dobijo določeni odgovori, predvsem pa da se o energetiki in dolgoročni usmeritvi energetike v Sloveniji spregovori in odloča na osnovi temeljitih razmislekov, ki so zapisani v Nacionalnem energetskem programu. Vesel sem, da je tudi v tem vmesnem času bila že objavljena in dana v javno razpravo zelena knjiga za nacionalni energetski program, tako da je možno danes kaj več spregovoriti tudi o njej. In smatram današnjo sejo tudi kot razpravo o tem dokumentu v Državnem zboru, kajti ocenjujem, da je ob vodi in hrani energetika in energija tista tretja zadeva, ki usodno zaznamuje ta svet, ki ga tudi spreminja in od katere bo tudi razvoj človeštva v veliki meri odvisen. Žal mi je, da se je v vmesnem času predvsem v medijih pojavila ta problematika kot nekakšen spopad ali pa merjenje moči med dvema energetskima bazenoma, med Posavjem in Šaleško dolino, pa tudi med viri energije. Naj s tega mesta povem, da smo z Velenjčani veliki prijatelji, da smo v zadnjih letih skupaj ustanovili Fakulteto za energetiko, s katero smo pričeli v Krškem, na predlog Univerze v Mariboru, v sklopu katere je ta fakulteta, in smo potem, tudi z veseljem sprejeli mesto, kjer se odvija ta program, tudi v Velenju. Naj povem, zakaj se kot politik, ki sem doslej deloval na lokalnem nivoju, že dobro desetletje srečujem z energetiko, na katere področju sem prišel tudi do določenih vprašanj, poskušal poiskati odgovore in čutil potrebo, da odgovorno o tem spregovorimo v Državnem zboru. V letu 1995, ko so bile volitve za mandat 1996-2000, sem takrat še kot lokalni politik deloval in v okviru programa Slovenske ljudske stranke smo zapisali, kar se tiče Savskih elektrarn, da vztrajamo na tem, da se te elektrarne zaradi energetskega izkoristka, predvsem pa protipoplavnih zaščit in drugih možnosti koriščenja tudi za kmetijstvo, da se ta projekt nadaljuje in da zagovarjamo, da se ta projekt izvede v okviru slovenskega gospodarstva. To je na koncu, zanimivo, pripeljalo tudi do polemik v državnih institucijah glede tega. Na koncu pa tudi pri danes prisotnem gospodu Kopaču, ki je bil takrat minister za okolje in prostor in energetiko, pa tudi pri državnem sekretarju, ki je bil takrat, zanimivo, gospod Robert Golob, ko je bila ta koncesija podeljena Savskim elektrarnam, kljub temu da je bil takratni direktor Savskih elektrarn, ki je slučajno danes minister za zdravje, bolj naklonjen, da bi se ta koncesija podelila podjetju Sava, d.o.o., kjer je bilo 51% avstrijskega lastništva v firmi Werbunda. In zanimivo je bilo za poslance dveh odborov - za kmetijstvo in okolje in prostor, 15 nas je bilo ta teden v sredo v Posavju, kjer smo se tudi na lastne oči prepričali, kaj se je zdaj v treh mandatih na tem področju zgodilo. Se pravi, da sta dve elektrarni praktično - ena v obratovanju, druga v zaključni fazi, tretja v gradnji in da se že četrta in peta tudi umeščata. Malo takšnih objektov je bilo zadnjih letih umeščenih v prostor. Kot župan občine Krško sem imel to priložnost, da sem v okviru združenja mest, ki imamo jedrske objekte, katerega podpredsednik sem zadnja štiri leta, - to je evropsko združenje mest, in sem imel možnost videti na področju jedrskih tehnologij praktično vse prakse in tudi vse situacije. Od tega kako so odloženi odpadki, kako so se elektrarne zaprle zaradi politike, kot je na primer v Nemčiji, do tega, ker so slabi tehnični pogoji v vzhodni Nemčiji, Bolgariji. Prav tako pa je v zadnjih letih tudi vse več možnosti, da se vidi tudi gradbišča jedrskih elektrarn. Tudi v okviru Evropskega parlamenta in Evropske komisije sem prisostvoval na kar nekaj dogodkih, kjer se je veliko govorilo tudi o politiki na področju energetike v naslednjih letih. Kot soudeležencu tudi Evropskega nuklearnega foruma so mi te izkušnje prav posebej prišle. Mislim, da sem si v zadnjih letih poiskal številna vprašanja, ki jih je bilo pred desetimi leti več kot odgovorov, predvsem na temo jedrske rabe nuklearne elektrarne in podobno. Pri meddržavni pogodbi je bilo zopet eno področje, pri katerem smo se v lokalnem prostoru odločno uprli nekaterim ureditvam, takrat dosegli tudi neke spremembe v dveh slovenskih zakonih in konec koncev tudi zdaj, v osnovi takrat spremenjenih zakonskih določil, na osnovi aktivnosti tudi Agencije za radioaktivne odpadke smo v našem prostoru v zaključni fazi umeščanja odlagališča nizke in srednje radioaktivnih odpadkov. V tem času je bilo tudi veliko turbulenc na področju energetike: od viška električne energije do dosti zbalansirane proizvodnje, do kasneje primanjkljaja, visokih cen elektrike in konec koncev zadnja leta pa smo zelo veliko marsikje govorili o okoljskih spremembah, katerih glavni in poglavitni razlog so v veliki meri emisije toplogrednih plinov, ki jih v prostor spušča ravno električna energija oziroma proizvodnja le-te. Kot posledica tega je bil sprejet tudi energetsko-okoljski paket, ki je dal zelo jasna določila in usmeritve vsem evropskim državam, članicam te skupnosti naprednih evropskih držav, kako je treba ravnati v prihodnje. V začetku našega mandata se je že veliko govorilo tudi o energetiki - o formiranju strateškega sveta, ki je bil ustanovljen, do tega, da so padle že odločne besede o velikih investicijah, o spremembi organizacije energetike in precej dilem je bilo tudi o novem ponudniku na trgu električne energije. Vse to me je vodilo, da sem na seji sprožil to vprašanje, in sam ocenjujem, da je treba v tem trenutku resnično narediti temeljit razmislek in se odgovorno odločiti. Odločitve, ki jih sedaj sprejemamo, jih sprejemamo za nekaj desetletij naprej. Prepričan sem, da je pri teh odločitvah oziroma da je potrebno te odločitve sprejeti, preden se bodo tudi odločne poteze naredile na področju investicij ki tudi organizacije energetike oziroma izdajanja državnih poroštev za energetske objekte. Leta 2004 je bila sprejeta Resolucija o nacionalnem energetskem programu. Kar precej debel sveženj papirja je to in pri pregledu tega dokumenta in tudi v ugotovitvah novega, zopet precej debelega, se pravi zelene knjige za nacionalni energetski program, je bilo že ugotovljeno, da so bile usmeritve, ki so bile zelo konkretne, tudi dosti jasne in napisane v letu 2004, v zelo mali meri izpolnjene in da je treba na tem področju narediti tudi določene korake naprej. Predvsem področje obnovljivih virov, mislim, da je bilo zelo zanemarjeno v teh letih, in tudi pri sprejemanju rebalansa proračuna sem sam podal kar nekaj pripomb, kajti mislim, da smo tudi eno priložnost že v letošnjem letu tudi zamudili. Kot sem že dejal, pri teh srečanjih z ostalimi kolegi po Evropi sem imel eno takšnih srečanj tudi v ponedeljek in torek v Nemčiji, v mestu, kjer se je nemška politika odločila, da dva reaktorja zapre. Bili so prisotni kolegi z Nizozemske in pa tudi iz Švedske. Zanimiv je dokument, ki ga je sprejela švedska koalicija, dokument je na sedmih straneh oziroma printa in v tem dokumentu, če ga podrobno prebereš, praktično vidiš celotno usmeritev švedske energetike za naslednjih 30 let. Naslov tega dokumenta je stabilna energetska in pa okoljska politika za okolje, konkurenčnost in dolgoročna stabilnost države kot celote. Zanimivo je to, da je ta dokument sprejela švedska koalicija, se pravi to je vladni dokument, dokument, ki ga je sedaj dala v široko javno razpravo in v tem dokumentu, kot sem že dejal, so tako odločne poteze oziroma cilji, da je prvi cilj ekološka zdržnost, konkurenčnost in pa varnost v oskrbi, cilj, kar se tiče obnovljivih virov, kar se tiče zmanjšanja toplogrednih plinov, bistveno ostrejši od evropskih direktiv oziroma usmeritev. Vlada je v ta dokument napisala tudi to, da sta dva stebra: hidro in pa nuklearna, napisala je, da se odreče referendumsko sprejeti odločitvi o prepovedi gradnje nuklearne in da se s Švedi o tem pogovorijo. To je švedski primer. Pri nas je treba narediti naš lasten primer. Zelo zanimiv je bil tudi primer kolega, ki je prihajal z Nizozemske, kjer se v celoti spreminja njihova energetska politika. Kaj so glavni razlogi, da Nizozemci v celoti spreminjajo politiko? Doslej je njihova oskrba z električno energijo temeljila na plinu, kajti imajo velika nahajališča plina v Severnem morju. Ker pa vedo, da je tega plina še samo za dvajset let, in ker se zavedajo velikih klimatskih sprememb in strahu deleže, katere en meter gladine, če se morje dvigne, poplavi velik del države in naredi tudi zelo velike stroške s črpanjem vode, prečrpavanjem, kjer je zelo jasna usmeritev, kako je potrebno, in pri njih je zopet glavni cilj okoljska sprememba. Sam sem v podrobno šel skozi zeleno knjigo za nacionalni energetski program. Moram reči, da je prav, da je ta knjiga v javni razpravi. Mislim, da je treba na to knjigo dati celo vrsto pripomb in tudi na koncu priti do zelo jasnih usmeritev. Doslej je pisana tako, kot je pisanih večina slovenskih resolucij, ki so zelo lepo berljive, na nek način všečne, na izvedbeni ravni paralizirane tako kot resolucije iz leta 2004 s 5%. Mislim, da bo treba v tem dokumentu še marsikaj dodati, kajti zanimivo je, da so o energetsko-okoljskem paketu kot osnovni usmeritvi, ki se ji prilagajajo vse evropske politike, napisani od skupno 87 strani mogoče dva ali trije odstavki, da pa je na primer o možnostih črpanja rjavega premoga na Goričkem, kjer je področje Nature, pa vsaj enkrat več vsebine v tem dokumentu. Zato mislim, da je res potrebno v Sloveniji temeljita razprava in se je treba jasno vprašati, kakšna družba želimo biti čez pet let, kakšna družba želimo biti čez dvajset let, čez 30 let in katere so naše osnovne prioritete. Sam ocenjujem in tudi s tega mesta vabim odgovorne 3. junija na razpravo o tem dokumentu na Svet pokrajine Posavje, ki ga bomo opravili in dali dovolj tehtne razmisleke, da se lahko potem resnično država, vlada, pod takšen dokument podpiše, pod dokument, ki bo snoval energetiko na današnjih izhodiščih in pa na današnjih pričakovanjih. Pri pregledu in pri sedanjem poznavanju te tematike mislim, da sem sam prišel do enega zaključka, da je Evropa kot tista, ki je največjo protagonist na varstvu okolja predlaganih v nove tehnologije, v zmanjševanje toplogrednih vplivov, se zaveda, zelo odgovorno, svoje odgovornosti tudi za obstoj planete kot celote. Ta planet ima zelo razporejene resurse, bogastvo. Tista prva milijarda in pol ljudi v najbolj razvitih družbah praktično porabi več kot polovico energije in izloči tudi veliko toplogrednih plinov. Če Evropa ne bo prevzela vodilne vloge in bodo ostale države v razvoju, kot so Kitajska, Indija, nadaljevale po tej poti, kot je Evropa delala v zadnjih 30 letih, bomo prišli do porabe energije, ki je danes 15-krat večja, recimo, v Sloveniji kot v Indiji na človeka. In če bomo za to porabili ogromne zaloge premoga, ki je na Kitajskem prisoten, se bojim, da našim pravnukom tega planeta več ne bomo mogli izročiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam besedo predsedniku Vlade, naj vas obvestim, da nas je generalni sekretar obvestil, da bo pri tej točki poleg predsednika Vlade sodeloval tudi mag. Janez Kopač, v.d. generalnega direktorja Direktorata za energijo Ministrstva za gospodarstvo. Besedo dajem predsedniku Vlade, gospodu Borutu Pahorju, za dopolnilni odgovor. Gospod predsednik, izvolite.
Gospod podpredsednik Državnega zbora, gospe poslanke in gospodje poslanci, dober dan! Čeprav je neposreden povod današnje razprave poslansko vprašanje gospoda Francija Bogoviča, razumem, da je razpravo spodbudilo vsesplošno povečano zanimanje za energetiko v zadnjem času, tako pri nas kot sicer. Energetska politika je na prelomnici. Danes se soočamo z izjemnimi izzivi, kako prestrukturirati energetiko, da bo lahko zadostila potrebam razvite moderne družbe ter, kot je bilo že rečeno v uvodu, ohranila naravne vire našega planeta za naše potomce. Slovenija je tako kot druge države v Evropski uniji, v Evropi, energetsko odvisna država. Mi smo odvisni od uvoza določenih energentov. Domači viri so omejeni, zato je treba z njimi ravnati racionalno in trajnostno. Sedaj prihaja čas, ko bomo morali vse napore vložiti v doseganje podnebno trajnostnih ciljev, h katerim smo se zavezali skupaj z našimi evropskimi partnerji. Govorimo o novi energetski politiki, kjer smo se v luči zmanjšanja negativnega vpliva človeka na okolje in za povečanje zanesljivosti lastne oskrbe zavezali k zmanjšanju emisij toplogrednih plinov, povečani rabi energije iz obnovljivih virov ter izboljšani energetski učinkovitosti. Hkrati moramo poskrbeti za dobro delovanje energetskega trga, saj je to predpogoj za cenovno dostopnejše projekte, konkurenčnejše storitve in bolj racionalno rabo energije. Prav v to smer je naravnana tudi pred kratkim predstavljena zelena knjiga, ki naj bi spodbudila javno razpravo in pripeljala do oblikovanja rešitve, ki so potrebne za nov Nacionalni energetski program Republike Slovenije. Mi sicer imamo nacionalni energetski program iz leta 2004, ki ni slab, vendar kot je dejal že gospod poslanec, ni kaj veliko implementirano. Nekateri trendi so se v zadnjih letih celo poslabšali, recimo obseg porabljene energije iz obnovljivih virov. Noben strateški dokument, tudi ta, ki ga pripravljamo sedaj, seveda ne bo uporaben, če ne bo implementiran v praksi. Zaradi tako imenovanega podnebno-energetskega paketa Evropske unije, ki nas postavlja še mnogo bolj pred ambiciozne cilje v zvezi z rabo obnovljivih virov energije in v zvezi z učinkovito rabo energije, moramo ta slovenski energetski program do določene mere prenoviti. Napisan bo nov dokument, njegove bistvene usmeritve bodo stabilna oskrba z energijo, konkurenčnost in trajnostni razvoj. Te usmeritve ste kot ključne izpostavili v svojem poslanskem vprašanju tudi vi, spoštovani gospod poslanec. Zapisali ste, da želimo imeti zanesljiv in stabilen elektroenergetski sistem, ki bo odjemalcem omogočal dobavo po konkurenčnih cenah, tako za gospodinjstva kot tudi gospodarskim družbam, ter da bomo zagotavljali stabilnost in cenovno konkurenčnost sistema in da bomo, s tem se Vlada v celoti strinja, le tako dovolj učinkovito razvijali lastne proizvodne zmogljivosti in bili bistveno manj odvisni od uvoznikov iz uvoza. Izzivi v energetiki zaradi podnebno-energetskega paketa direktiv Evropske unije najbolj poudarjajo pomen gradnje objektov na obnovljive vire energije. Zahtevajo pa tudi takojšnjo prenovo termoenergetike, saj v sedanjem stanju le-ta ne bo zadostila potrebam in kriterijem, ki jih prinašajo evropski standardi na tem področju. Pri Termoelektrarni Šoštanj, ki je bila v zadnjem času toliko v diskusiji, govorimo o izrabi domačega premoga, investitor pa je dolžan, da izbere tehnologijo, ki je v skladu z najnovejšim napredkom v tehniki. To bo elektrarni tudi olajšalo pot do kupovanja kuponov za emisije na evropskem [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]trgu, kar prinaša nova zakonodaja na tem področju. Hkrati se odpirajo tudi nove možnosti naprednejših tehnologij za zajemanje in skladiščenje ogljika in temu bo Slovenija, ko bo tehnologija enkrat tudi komercialno dostopna, sledila, saj je to eden od možnih odgovorov na reševanje okoljskih težav z emisijami. Državni zbor želim ob tej priložnosti obvestiti o stališču Vlade, da mora Slovenija nadaljevati z jedrskim programom, saj ta že danes pokriva velik del naše proizvodnje električne energije, skozi čas pa smo akumulirali tudi znanje na tem področju. Pospešiti moramo priprave, zadostiti vsem kriterijem in odpreti pot za podaljšanje življenjske dobe obstoječe jedrske elektrarne, povečanje njene zmogljivosti ter se pripraviti, če bo tako sprejeta odločitev, na morebitno gradnjo drugega bloka jedrske elektrarne. Pri tem moram poudariti, da projekt nove jedrske elektrarne sega čez okvire naše države, zato moramo ravnati pri tem projektu odgovorno, moramo podkrepiti naše trajnostne argumente tudi v okviru sosednjih držav, Evropske unije oziroma vseh regijskih položajev. Vlada želi z zeleno knjigo spremeniti odnos do energije v naši družbi, razvoj svetovnega gospodarstva gre v smer novih, pogosto dražjih, virov energije in tehnologij, hkrati pa tudi oblikovanje novih storitev in znanj na tem področju. V prihodnjem času nas čaka nekaj ključnih odločitev, ki ne bodo lahke. Energetika zahteva dolgoročno in dobro zastavljeno strategijo. K temu moramo za naš nadaljnji razvoj k nizkoogljični družbi po svojih najboljših močeh prispevati prav vsi, tako na sistemski ravni kot tudi na ravni potrošnika in odgovornega državljana. Sedaj pa k bistvu odgovora, ki najbolj zanima ta visoki zbor. V Sloveniji želimo do leta 2020 doseči v strukture porabe energije vsaj 25% delež energije iz obnovljivih virov. Da bi dosegli ustrezno povečanje deleža energije iz obnovljivih virov, bo treba izkoristiti različne možnosti tovrstne proizvodnje. Dovolite mi, da danes izpostavim nekatere. Prvič, dokončanje hidroelektrarn na spodnji Savi. Drugič, izgradnja nove verige hidroelektrarn na srednji Savi. Tretjič, uporaba drugih vodotokov za izgradnjo hidroelektrarn, kot je na primer Mura, če bomo uspeli uskladiti tudi naravovarstvene interese. Četrtič, izgradnja manjših kogeneracij na biomaso, ki omogočajo vso proizvodnjo toplote in električne energije. Petič, gradnja manjših fotovoltaičnih elektrarn z namenom izkoriščanja sončne energije. Vlada je zato prejšnji teden sprejela uredbo o spodbujanju proizvodnje iz obnovljivih virov energije, ki bo zagotovila, ki bo zagotovo pospešila gradnjo manjših elektrarn te vrste, elektrarn na bioplin, biomaso pa tudi vetrnih elektrarn. Na koncu vašega vprašanja, spoštovani gospod poslanec, dajete tri posebej. Prvič. Ali ni sedaj ta čas, da bi pred posameznimi določitvami na področju energetike najprej oblikovali strateški premislek o nadaljnjem razvoju ter ga zapisali v obliki novelacije nacionalnega energetskega programa? Moj odgovor je sledeč. Odločitev v energetiki se sprejemajo dolgo časa, še mnogo dlje pa, kot vidimo, traja njihova implementacija in še ta ne brez težav. Že samo sprejemanje državnega prostorskega načrta za posamičen objekt traja tudi po več let, pet ali več, potem pa sledi še mnogo let do izgradnje. Tako je pri nas in tudi v drugih državah ni bistveno drugače. Če bi sprejeli predlog, da bi sedaj ta proces prekinjali zaradi nenadnega padca cene električne energije, kar je posledica svetovne recesije, bi bilo to po mojem slabo. Mislim, da so trendi v energetiki jasni in nedvoumni kljub krizi. Poleg tega pa se nam zaradi potreb po spoštovanju mednarodnih zavez tudi mudi zaradi zavez, ki smo jih dali mednarodni skupnosti in ki jih imamo do sebe. Že sedaj močno zamujamo s svojimi zavezami po zmanjševanju toplogrednih plinov iz energetskega sektorja. S 1. 1. 2013 se bo na območju Evropske unije začelo z obveznim kupovanjem pravic do emisij toplogrednih plinov in zaradi vsaj dve leti prepozne odločitve o investiciji v posodobljeno proizvodnjo v Šoštanju ter zaradi nesprejete odločitve o investiciji v Trbovljah bomo to pričakali manj pripravljeni kot bi bilo potrebno. Leto 2016 - drastično moramo zmanjšati emisije žveplovega dioksida in dušikovih oksidov. To je zaradi dolgega investicijskega ciklusa skoraj že tukaj. Drugič. Gospod poslanec, če prav razumem, predlagate, da imamo o tem dokumentu odprto razpravo v Državnem zboru. S tem se popolnoma strinjam. To je tudi načrtovano, to tudi določa zakon. Nacionalni energetski program intenzivno pripravljamo. Javna obravnava bo trajala šest tednov in se je z obravnavo zelene knjige na nek način že začela. To je diskusijski dokument, ki izpostavlja glavno dilemo na področju energetike in nakazuje potrebne smeri delovanja. Temu bo sledila priprava dokumenta z vsemi strokovnimi podlagami. Nacionalni energetski program bo predvidoma prestal vladno proceduro v marcu prihodnjega leta, parlamentarno pa do sredine prihodnjega leta. Tako dolg čas je potrebno zato, ker bomo v nacionalnem energetskem programu predvideli nekatere posamezne energetske objekte in za vse skupaj opravili tudi celotno presojo vplivov na okolje. To je zahteven proces, ki čas sprejemanja programa zamika za pol leta. Toda s tem želimo skrajšati čas za posamezne investicije. Brez takšne celovite presoje vplivov na okolje za cel program je namreč po naši oziroma evropski zakonodaji potrebno izvajati presojo za vsak posamičen objekt, kar pa vzame določen čas. Vaše tretje vprašanje pravzaprav predlaga, da se šele na podlagi novega energetskega programa sprejmejo odločitve o nadaljnjih korakih o slovenski elektroenergetiki, pri čemer omenjate izdajo državnih poroštev in morebitne reorganizacije. Kot sem vam pravkar skušal prikazati, bo sprejemanje nacionalnega energetskega programa trajalo nekaj časa, Vlada pa v tem obdobju ne more čakati, zato naj vam predstavim nekaj ilustracij. Investicija za blok 6 v Termoelektrarni Šoštanj je v teku. Energetsko dovoljenje za šestomegavatni blok je tedanji minister podpisal 10.7.2006. Na podlagi mednarodnega razpisa je Termoelektrarna Šoštanj 27. junija 2008 podpisala pogodbo za dobavo glavne tehnološke opreme. Že pred tem je bila podpisana rezervacijska pogodba, ki predvideva plačilo 25 milijonov evrov v primeru, če bi odstopili od podpisane pogodbe. Finančna konstrukcija predvideva 70% kredita in 30% lastnih sredstev. Lastna sredstva bodo zagotovila slovenska elektroproizvodna podjetja, kot je bilo to zmeraj v preteklosti v navadi. Kredite bo zagotavljala Evropska investicijska banka, verjetno tudi Evropska banka za obnovo in razvoj, deloma pa tudi komercialne banke. Državno poroštvo je možno, ga ne izključujemo, saj z njim lahko investicijo bistveno pocenimo. Računsko sodišče nam je v aprilu izdalo negativno mnenje o organizaciji sistemov operaterja distribucijskih omrežij, odzivno poročilo moramo pripraviti v 70-ih dneh. Čas mi je potekel, da bi lahko do konca povedal to kar sem želel v odgovoru na poslansko vprašanje vašega kolega, to mi bo omogočil čas v nadaljevanju, vendar sem bistveno povedal. Mi se zavedamo pomembnosti tega področja, mu posvečamo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]pozornost in Državni zbor bo z ugotovitvami tudi seznanjen in prosili bomo za upoštevanje naših predlogov. Hvala.
Hvala lepa, gospod predsednik Vlade. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Mnenje Poslanske skupine Zares bo predstavila gospa Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod predsednik Vlade, spoštovane ministrice in ministri, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Zares menimo, da je bil odgovor predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje poslanca Bogoviča v zvezi s problematiko in strategijo na področju energetike primeren in dovolj izčrpen. V odgovoru je predsednik pojasnil, na kakšen način se je Vlada lotila omenjene problematike, pri čemer je treba povedati, da gre za predstavitev osnovnih izhodišč, kar je povsem normalno glede na to, da je na začetku mandata. Ministrstvo za gospodarstvo je začelo z aktivnostmi za pripravo nacionalnega energetskega programa. Pred dnevi je bila tako javnosti že predstavljena tako imenovana zelena knjiga - ta je v javni obravnavi do junija -, na osnovi katere naj bi se vodila obsežna in široka obravnava strategije na področju energetike. Pri tem je treba poudariti, da bomo v stranki Zares še posebej pozorno spremljali rešitve in prioritete, ki jih poudarjamo tudi v svojem programu. Te pa so: učinkovita in racionalna raba energije s poudarkom na ukrepih in spodbudah za nižje obratovalne in vzdrževalne stroške ter pri obnovi stavb za bolj učinkovito rabo energije in z zgledi tudi v javnem sektorju za bolj učinkovito rabo energije ter izvajanje obnovljivih virov energije, spodbujanje raziskav za uvajanje novih tehnologij in alternativnih obnovljivih virov energije ter zagotavljanje čim večje energetske neodvisnosti in samostojnosti Slovenije z razpršeno in uravnoteženo proizvodnjo glede na različne vire energije. Bistvena podpora stranke Zares je na področju energetike dana projektom s področja obnovljivih virov energije, s ciljem 25% deleža v končni rabi energije. Pri tem imamo po naših ocenah velike potenciale pri izkoriščanju lesne biomase, vodnih virov, sončne in termalne energije. Kljub vsemu pa bomo poleg uspešnih ukrepov varčevanja z električno energijo in iskanja novih obnovljivih virov energije v Sloveniji morali razmišljati in tudi graditi nove energetske objekte, še posebej, če vemo, da bodo nekateri objekti v naslednjih letih zaradi dotrajanosti izločeni iz sistema. Pri tem je predsednik Vlade v odgovoru omenil mogoče investicije, kot so gradnja drugega bloka jedrske elektrarne Krško, nadaljevanje gradnje hidroelektrarn na spodnji in srednji Savi, priprave na gradnjo na srednji Savi ter proučitev možnosti za gradnjo na Muri, pri čemer želim povedati, da smo do slednje v Poslanski skupini Zares zelo zadržani. Seveda pa je očitno, da poslanec s takšnim odgovorom ni bil zadovoljen v celoti. Iz vsebine vprašanja je jasno, da je poslanec, citiram: "slišal, da je že vse dogovorjeno za dokončno umestitev izgradnje Termoelektrarne Šoštanj z močjo 600 megavatov in da je več kot očitno ta projekt potreboval tudi državna poroštva." Ugotavlja tudi, ponovno citiram: "Na nek način je bila odločitev o gradnji bloka 6 že sprejeta in od takrat pa se je marsikaj spremenilo in bi bili potrebni," po njegovem, "novi razmisleki." Čudijo nas na nek način takšne izjave poslanca Bogoviča kot predstavnika stranke bivše koalicije, ki se očitno od odločitev, ki so jih sprejemali prav v njihovi vladi sedaj distancira in jih problematizira. Sam pa je tedaj kot predstavnik nadzornega sveta Holdinga Slovenskih elektrarn potrjeval tako investicijski program bloka 6, izbiro dobavitelja opreme in dajal soglasja na najem kredita pri EIB banki za 350 milijonov evrov in podpis garantnega pisma pri podpisu pogodbe za opremo bloka 6. Gradnja bloka 6 je v strateških dokumentih s področja energetike to je v resoluciji o nacionalnih razvojnih projektih, že zelo dolgo opredeljena. Izdelane so bile številne študije in analize ter zanje potrošena večmilijonska sredstva, vezana je tudi na nadaljnje obratovanje premogovnika v Velenju, z novim blokom pa se bodo tudi bistveno zmanjšali izpusti ogljikovega dioksida in drugih škodljivih plinov, predvsem pa nam mora biti jasno, da bo zgolj nadomestila siceršnji izpad danes proizvedene energije, saj je potrebno zapiranje blokov 1 in 2 do leta 2010 in blokov 3 in 4 do leta 2014. Odločitev o gradnji bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj je bila sprejeta že pred leti, saj naj bi prve megavate elektrike začela proizvajati leta 2012. Postopki so se začeli leta 2004, a žal so potekali ekstremno dolgo in v tem je tudi osnovni razlog za velike podražitve, ki danes vzbujajo pomisleke. Pri tem je žalostno in zaskrbljujoče, da so zaostanke povzročali prav državni organi, še posebej v zvezi z izdajo energetskega dovoljenja, kar je trajalo s strani Ministrstva za gospodarstvo, ki ga je vodil kolega Vizjak, kar 13 mesecev. Težko se je znebiti občutka, da je šlo za politične igrice in sprenevedanje, zavlačevanje in oviranje, za katerega pa ne bo nihče odgovarjal, pa čeprav je škoda ocenjena na več sto milijonov evrov, za kolikor se je v tem obdobju povečala cena opreme. Kako smešno je, da danes visoko ceno in vrednost investicije bloka 6 najbolj glasno problematizirajo prav tisti, ki so zanjo najbolj odgovorni, saj so zavlačevali s soglasji. Prav tako pa se že danes ve, da bo investicija končana najmanj dve leti kasneje, šele leta 2014. Pa vendarle, energetsko dovoljenje je bilo maja leta 2006 izdano in podpisal ga je kolega Vizjak. Prav tako je bila izdana in naročena oprema, za katero se je treba pri dobaviteljih dovolj zgodaj postaviti v čakalno vrsto. Vse to se je z vsemi soglasji in odobritvami, tudi v okviru Holdinga Slovenskih elektrarn, dogodilo julija 2008. Z gotovostjo lahko ugotavljamo, da je s sicer veliki odpori in zavlačevanji prejšnja vlada Janeza Janše in ministra Andreja Vizjaka investicijo potrdila in da je v tem trenutku pripeljana do faze, ko se lahko prične z izvedbo in realizacijo. Zato menim, da je potrebno resno razmisliti, ali je res razumno in smiselno v tem trenutku investicijo blokirati in ustavljati, kot v poslanskem vprašanju na nek način predlaga kolega Bogovič, ter oceniti, kakšne bi bile posledice takšne odločitve. Investicija je pripravljena in ima vsa potrebna dovoljena. Določena je finančna konstrukcija, tudi s sredstvi EBRD-ja in EIB-ja, torej Evropske investicijske banke. Vsi izračuni kažejo, da se ne bo zgodilo tisto, kar se kolegi iz Posavja tako bojite: da bo v primeru gradnje bloka 6 zmanjkovalo sredstev za financiranje drugih energetskih objektov, tudi tistih na vašem koncu. Prav tako pa je tudi jasno, da bi v tem trenutku bilo najbolj smiselno energijo in delo usmeriti v pogajanja za dosego nižjih cen naročene opreme, kar krizne razmere prav gotovo na nek način tudi omogočajo. Nobena druga investicija s področja energetike v tem trenutku še zdaleč ni blizu realizacije. V času krize pa je nujno, da država izvaja in spodbuja prav takšne investicije. V Poslanski skupini Zares tudi sicer podpiramo prizadevanja Vlade, da se pospešijo vsi postopki za proučitev in odločitev o izgradnji drugega bloka nuklearke v Krškem, čeprav je veliko že zamujenega, saj je v tem trenutku vendarle na samem začetku. Ne nazadnje še vedno tudi ni sprejeta odločitev občine Krško, ki jo vodi kolega Bogovič, v zvezi s skladiščem radioaktivnih odpadkov. Pričakujemo tudi, da bodo postopki tekli bolj ažurno in bistveno hitreje, kot so pri pripravi bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj. Še posebej pa smo v Zares naklonjeni in podpiramo tudi izgradnjo in vse priprave za hidroelektrarne na srednji Savi. Tudi zelena knjigi, pri pripravi katere so sodelovali vodilni strokovnjaki s tega področja, jasno kaže, da je takšna usmeritev prava. V njej je zapisano tudi to, da je nujno za ohranjanje zanesljive in kakovostne oskrbe z električno energijo iz domačih virov prenoviti zmogljivosti v Termoelektrarni Šoštanj ter da je potrebno dolgoročno ohranjanje, pridobivanje in izkoriščanje lignita iz velenjskega rudnika zaradi diverzifikacije energetskih virov. Zato v Poslanski skupini Zares podpiramo usmeritev in aktivnosti Vlade Republike Slovenije, kot jih je v svojem prvem odgovoru in tudi odgovoru danes predstavil predsednik Borut Pahor. Dovolite mi, da na koncu dodam še naslednje. Budno smo spremljali delovanje prejšnje vlade na področju energetike in rezultati niso prav veliki. Gradilo se je le tisto, kar je bilo že prej pripravljeno. Torej hidroelektrarne na spodnji Savi in Avče. Povlečene pa so bile tudi mnoge zelo škodljive poteze in naj jih nekaj kar omenim: odkup s strani Holdinga Slovenskih elektrarn malovrednih solastniških deležev v Termoelektrarni Brestanica, TEŠ-u in Soških elektrarnah. In zanimivo, kupovalo se je od takrat še prijatelja z znamenitega avgustovskega sestanka pri gospodu Janezu Janši, torej od gospoda Matjaža Gantarja. Kot neprimerno ocenjujemo tudi razbitje holdinga na dva dela, kjer se izgublja zelo veliko denarja, ki bi ga lahko namenjali investicijam, tako pa danes z državno elektriko trguje pol privatna družba. In zanimivo, v njej ima solastniške prste vmes tudi gospod Igor Bavčar, kar pomeni, da smo v mandatu vlade gospoda Janeza Janše "de facto" delno izvedli privatizacijo nuklearke Krško. Spoštovani kolegi in kolegice! Včasih je treba malo pomesti tudi pred lastnim pragom, preden se želimo lotiti preurejanja in rušenja po drugih stanovanjih. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Vili Rezman.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Lep pozdrav poslankam in poslancem, gostom in gostjam s premierjem na čelu. V naši Poslanski skupini DeSUS smo prispevali tiste potrebne glasove, da lahko danes sploh opravimo to obravnavo, za katero smo prepričani, da je potrebna. Prepričani smo tudi, da je dobro, in upam, da tako razmišlja tudi premier, da smo mu ponovno dali možnost razširiti odgovore na vprašanja, glede na sejo, na kateri se je zahteval ta dodatni odgovor. Prepričani smo, da je to potrebno ne samo zavoljo tega, ker je energetika eden izmed temeljev našega življenja, ker temeljito in usodno vpliva na okoljsko dogajanje, ker vpliva prav tako na gospodarstvo in nič manj na socialno podobno naše družbe, pa tudi drugod je tako. Da mislimo to zelo resno, dokazuje verjetno tudi uvrstitev te teme, energetike, v redno delo Odbora za gospodarstvo, ki se bo verjetno kar nekajkrat, ne samo enkrat, na kakšni splošni razpravi, moral ukvarjati s tovrstno problematiko. In če še sam nekaj sentimentalnosti k temu dodam, kadar imam redko kdaj to srečo, da v domačo posteljo položim glavo, spim, tako rekoč nekaj korakov od prve slovenske hidrocentrale in tovarne Dušika Ruše, ki je 90 let bila pomemben energetski subjekt v naši Sloveniji. In ki se je eni, Tovarni dušika Ruše dogodilo, da so jo ugasnili, drugi, falski elektrarni in dravskim elektrarnam pa grozi, da bo ves denar, ki ga tam akumulirajo, spolzel na druge konce Slovenije. In temu se bomo nekateri skušali tudi upreti. Sicer pa bi se rad odzval na nekatera stališča, ki smo jih slišali tudi s strani predsednika Vlade. Poslanska skupina DeSUS generalno podpira usmeritev. Menimo pa, da bi bilo dobro, če bi se upoštevalo tudi to, kar danes očitno zeva, česar ni, kar se ne omenja. V zeleni knjigi sicer je nekaj malega o tem, v nastopih tukaj je pa tega dramatično premalo. In v tem smislu bo treba tudi korigirati paradigmo, v okviru katere se danes razmišlja. Mi nimamo toliko energije in je nismo sposobni toliko na novo proizvesti, kolikor je v Sloveniji zapravimo. In o tem govorijo vsi podatki. In danes ni bilo slišati dovolj zahtev na temo URE-ja, na temo, kako je treba učinkovito ravnati z energijo, ki jo predelamo. Kako je treba, morebiti, bom rekel, takoj pričeti, res takoj, z rekonstrukcijo, s toplotno zaščito našega stavbnega fonda, kako je treba preprečiti to, da nam bo to, kar drago proizvajamo, izpuhtelo v zrak. In o vsem tem se govori premalo. Je kaj zapisanega? Ampak bilo je povedano, da smo v resoluciji o NEP-u zapisali ambiciozne cilje, ki jih 5% uresničujemo. Tako rekoč nič. 3% je pa letna rast porabe električne energije. In če se bomo držali stare paradigme, da je treba ugotoviti, kaj potrebujemo, koliko nam manjka v naslednjih letih in da je treba dograditi toliko novih kapacitet, potem bomo na ta način samo ponavljali stare vzorce in tudi ponovno povzročali staro škodo bodisi v okolju, bodisi v gospodarstvu, kajti naše gospodarstvo porabi za en evro bruto družbenega produkta 30% več električne energije. In tega energetskega razmetavanja mora biti konec. Najbrž bi to morala biti srž nove strategije o izvajanju nacionalnega energetskega programa in temu bomo vsaj v naši poslanski skupini dajali večji poudarek, kot pa ga je slišati sedaj. Ko se je 8. marca pred tremi leti sprejemala zelena knjiga v Evropi, smo v Sloveniji pripravili o tem pisni odgovor. V tem pisnem odgovoru piše, da se mi v načelu s tem strinjamo, da nismo slišali nič novega. To je bilo vse, kar smo bili sposobni narediti, in do danes še vedno skoraj nič postoriti. In jaz sem prepričan, da je pozaba nam, recimo, hidroelektrarno Kozjak velika napaka, dvakrat 200 megavatov vršne [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]energije, da je pozaba na hitrejše implementacije fotovoltaike napaka, da nimamo ene besede o plinsko parnih kogeneracijah, recimo v odgovoru, ki smo ga slišali, omenjeno. In vse to, ključno z decentralizirano proizvodnjo električne energije bo moralo priti v ospredje naših razmišljanj. In ne spori med krškim in šaleškim lobijem.
Hvala lepa, gospod Rezman. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič.
Spoštovane, spoštovani! Iz politike v realnost. Tega političnega komuniciranja imam jaz dovolj. Včeraj sem sedel z direktorjem Termoelektrarne Trbovlje in Rudnika Trbovlje-Hrastnik. Rudnik Trbovlje-Hrastnik dela 205 let, termoelektrarna Trbovlje 103 leta. Skupaj zaposlujejo 1000, ne 10, ne 100, 1000 ljudi. Vsak preživi 3, to je 3000 ljudi. Razvojni program, nacionalni program energetike, leto 2009 zelena knjiga razvoja zasavske energetike s 1000 ljudmi, z 205-letno tradicijo, s 103-letno tradicijo ni. Odprtih zalog je 2,8 milijona ton. Če ne veste, prevedeno pomeni do leta 2015. Regija se bo razvijala v Zasavju. In energetika v Zasavju je del regionalnega razvoja in ne bomo pustili takšne politike. Noben doktorat in magisterij ni potreben, da vemo, da je država uspešna samo pod prvim pogojem, da je energetsko varna in energetsko samozadostna. Gospod premier je odkrito priznal, da to nismo. Če nismo, potem ne zapirati rudnika Trbovlje-Hrastnik, potem ne zapirati Termoelektrarne Trbovlje. Zakaj ne? Izpolnjeni so naslednji pogoji: lokacija je opremljena v celoti, vpletenost v omrežje za prenos električne energije je urejana v celoti, skladnost z veljavnim NEP-om je urejena v celoti, dokazane so zaloge premoga, poleg 2,8, naj vam povem, da je še 15 milijonov ton zalog, ki so zaprte, usposobljeni strokovnjaki so, kadri so, logistika je, tradicija je. 1244 giga vatov letne proizvodnje električne energije daje zasavska energetska dolina, kar je 6% slovenske energetske proizvodnje. Želimo ogrevati mesto, kar bo zmanjšalo stroške za prebivalstvo v času recesije in prihajajoče krize. Omogočamo uporabo lesne mase ob zadostnih zalogah domačega premoga. In ne nazadnje, vse, kar je pripravljeno, je usklajeno s smernicami EU, z nacionalno energetsko politiko, z okoljsko politiko in regionalnim razvojnim programom. Kaj še želi ta država, da bo ohranila RTH - Rudnik Trbovlje - Hrastnik do leta 2015 in Termoelektrarno Trbovlje, ki se je sposobna razvijati. Gospod Križanič, z vsem spoštovanjem, je ves čas zraven in podpira ter je pomagal in tudi sedaj pomaga. Že z nadaljnjim razvojem, z razvojem plinske elektrarne, pomeni, če 2015 končamo s premogom in oskrbimo državo z energijo, lahko nadaljujemo naprej. In te študije se pripravljajo in jaz sem mu hvaležen. In je sodeloval. In vem, da tudi še sodeluje. Zakaj ne? Kaj je potrebno? Vse imamo. Jaz sem se s prejšnjim ministrom, ki ga tudi ni več tukaj, na smrt skregal zaradi tega, ker je država dala milijone, stotine milijonov evrov v nov dimnik v Termoelektrarno Trbovlje, v novo razžveplevalno razpravo, v posodobljeno turbino in v nove transformatorje. Kaj je potrebno? 40 milijonov evrov - proti vsemu denarju, ki je predviden, za samo nov kotel. In nič več. Vse ostalo stoji. Ali bomo uničili tisoč ljudi, vso infrastrukturo, ki obstaja, in se šli neko razvojno politiko? Ne vem sicer, kakšno, ker ni nikjer opredeljena natančno. Jaz nimam nič proti tem 6, 7, 8, 9, 10. Zaradi mene jih lahko dvajset naredijo. Nimam nič proti nuklearki II, nimam nič proti hidroelektrarnam. Ampak ne vem, zakaj uničiti tisto, kar je. Zakaj uničiti tisto? Tega v zeleni knjigi ni, gospe in gospodje! Zapisani smo kot tisti del energetike, ki se zapira v Zasavju. Ne bomo se zaprli. Če pa ta država misli, da je prav, da to zapre, ob vseh 100 milijonih, ki jih je vložila, vsej infrastrukturi, ki sem jo naštel, potem naj tako naredi. Mi imamo jamstvo, da bo z novim kotlom absolutno izpolnjena vsa okoljevarstvena zakonodaja. In ni očitka, ne NO2-jev, ne NOX-ov, ne CO2-jev, ničesar ne bomo presegali. Če že govorimo o denarnih sredstvih in očitkih takse za CO2, o ne vem, ker se mi že meša od vseh teh očitkov, kaj vse mora država plačevati. Ni res. 20% davka od proizvodnje država takoj dobi nazaj in še 20% dodatnih, iz proizvodnje. Ko smo se mi vključili v HSE, je ves prihodek šel v HSE in v Slovenijo, ne v Zasavje. Ni se vrnil v Zasavje, ker bi Zasavje pa vlagalo. To je resnica. In tega seveda ne bomo mogli in ne bomo prenašali in moji kolegi v Slovenski nacionalni stranki tega tudi ne bodo dovolili. In prav je, da se danes o tem pogovarjamo in prav je, da je predsednik Vlade priznal, da smo energetsko odvisni in prav je, da nekaj naredimo, da bomo energetsko neodvisni. In mi iz Zasavja: Hrastnik, Zagorje, Trbovlje in kolegi, ponujamo odlično, če zamenjamo kotel, če ostanemo, pridemo lahko tudi do 15% proizvodnje električne energije za to državo, za našo državo, za mojo državo. In če smo danes 100% samozadostni, če teh 6% obstoječih ali pa bodočih 15% vzamemo, nismo več, smo samo še 85%. In prosim, zelena knjiga, člen 133, vam jih lahko naštejem, 133, člen 141, člen 143 zelene knjige. Poglejte si, premislite, kaj v njej piše in popravite. Resno govorim! Če ne, vam obljubljam v imenu Zasavja in v svojem imenu, kot poslanec, pa mislim, da lahko govorim tudi v imenu kolegic in kolegov iz Zasavja, državljansko nepokorščino, ker govoriti o tem, da smo pa energetsko odvisni, hkrati pa ne upoštevati obstoječih objektov, ki delajo, ki imajo zmožnosti, ki imajo ljudi, ki imajo kadre, ki imajo znanje, ki imajo opremo, ki imajo vse, to zapirati - to je seveda svetovna neumnost ali pa vam teh 6% ali pa to Zasavje ni dovolj. In veste kaj se bo zgodilo? Edino podjetje v Zasavju bo še bolnišnica z 280 zaposlenimi. Edino podjetje! Jaz imam rad in Zagorje in Hrastnik, mi smo Zasavje. 45 tisoč ljudi tam živi, delalo jih bo 280 v bolnišnici pa nekaj sto še v Zagorju in Hrastniku, vse skupaj 700. Kam jih bo šlo tisoč, 3 tisoč, ob tem, da imamo vse pogoje. Prav je, da se danes o tem pogovarjamo. In prav vseeno mi je, če ena stran vleče na nuklearko, druga stran vleče na hidroelektrarne, tretja stran vleče na TEŠ - vsi naj bodo zaradi mene. Ne pa, da bodo oni na račun mene in na račun Zasavja. To vam pa povem, tega pa ne bomo dovolili. Res ne! Čeprav sem zdajle čustven, res me boli, dovolj imam teh političnih floskul okoli energije. Mi nismo energetsko samozadostni, pa moramo biti. Možnost imate, v Zasavju jo imate, za pomoč. Vzemite jo, pa vam bomo pomagali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Franc Bogovič.
Bom poskušal zelo na kratko. Kot sem že prej omenil, se v Slovenski ljudski stranki zavedamo, katere so elementarne potrebe človeštva - voda, hrana, energetika. Smo eni tistih, ki najbolj zagovarjamo to, da je energetika eden izmed osnovnih postulatov tako imenovanega nacionalnega interesa. In mislim, kolikor me spomin ne vara, smo eni tistih, ki nismo nikoli govorili o odprodaji kakršnegakoli dela energetike v tujino in smo tudi zelo zadržani do privatizacije v energetiki. Takšno stališče bomo zastopali tudi naprej. Energetika mora biti smiselno urejena in na nek način tudi z regulativo države, kajti to je ena osnovnih nalog, s katerimi se mora država ukvarjati, seveda pa tudi spoštovati okvir, ki nam ga evropsko okolje daje. Kot sem že prej dejal, pri teh temah pogrešamo temeljit razgovor, razgovor o energetiki kot celoti, o njenih vplivih na okolje, o njeni konkurenčnosti, stabilnosti v oskrbi. Konec koncev, kot sem že prej dejal, so o tem spregovorila že tudi Evropski svet in Evropska komisija, parlament in nam dali zelo jasne okvire, znotraj katerih se moramo usmerjati. Če želimo to prebrati, če želimo to prepoznati, lahko v tem vidimo svojo usmeritev, v tem lahko tudi vidimo izzive evropske družbe, lahko pa tudi slepo tiščimo glavo v pesek in to prepuščam nekim novim garnituram. In spoštovane kolegice, kolegi, to ni debata med levimi in desnimi, to ni debata med staro in novo vlado, to je diskusija o naši prihodnosti. In zelo se bojim, da tako kakor se je danes začelo, da ne bomo tudi pri tej točki, kot žal poslušamo že kar celoto tega mandata, poslušali velike politične debate brez vsebine, s floskulami in obtoževanjem, kdo je bil v kateri vladi, kdo je kaj naredil, ne pa spregovorili o vsebini. Sam sem trdno prepričan in - razumite, kakor želite - vedno obsojam, da se tako pomembne odločitve sprejemajo v ozkih političnih elitah, ozkih krogih - o tem je treba spregovoriti na široko, poslušati stroko in mislim, da imam na tem področju kaj povedati. Zato mislim, da je tudi v tem trenutku potreben temeljit razmislek in temelji razgovor. Od tistega obdobja, ki je bilo danes že omenjeno in tudi v poslanskem vprašanju sem ga omenil, od lanskega poletja, ko so se sprejemale nekatere odločitve, tudi na področju danes že izpostavljenega T-6, je bilo veliko sprememb: od novih emisijskih kuponov do - če hočete - skoraj podvojitve planirane investicije, posledično tudi podvojitve stroškov, dodano še s financiranjem in temu primerno zelo velik vpliv na konkurenčnost naše energetike na tem področju. Ampak, da ne bo nejasnosti in da ne bo kakršnegakoli obračanja besed, sam osebno sem trdno prepričan, da je treba glavnino zalog lignita v Velenju izkopati. Treba pa je po mojem prepričanju - in zato želim, da se ta razmislek opravi in vem, da ga tudi opravljajo, želim svoje pomisleke tudi povedati, oceniti, ali je treba iti s tako veliko dinamiko in tako velikim objektom ali je mogoče manjši, kot je bil velikokrat s strani drugih strokovnjakov omenjen, bolj primerna rešitev, da se v določenem času ta lignit tudi izkoplje. In spoštovani kolegi, tisti, ki prisegate na zelen program v svojih programih, mislim, da boste imeli kar nekaj težav od svoje deklarativne obljube uresničiti tudi v operativnosti, če bodo nekateri, ki so zgolj vodilni v teh podjetjih oziroma njihovi lobisti, te projekte umestili v prostor, prišli v Državni zbor zgolj po poroštvo, vse odločitve pa bodo sprejete prej. In sam, kot sem že dejal, sem trdno prepričan, da je to elementarno zalogo premoga, ki je v Velenju, treba izkopati, potreben pa tudi nek temeljit razmislek, po kateri poti nadaljevati, da bo tudi zaradi te investicije v slovenski energetiki, ki bo osnovni nosilec tudi prestrukturiranje energetike ostal še kakšen milijon evrov za alternativne vire, za učinkovito rabo energije- za to, za kar ste danes že povedali v posamezni poslanski skupini, da na to prisegate. Ta investicija lahko tudi v teh gradivih, ki sem jih poskušal pripraviti za vas, v veliki meri pobere celoten investicijski potencial in bo zelo zelo težko pričakovati, da bo v drugem delu [[...]]Nič drugega ni naša želja kot temeljit, resen odgovor in tudi prevzem odgovornosti za odločitve, ki se sprejemajo v danem trenutku, in tudi za občutek mirne vesti tistih, ki smo mogoče dobili kakšno informacijo več kot ostali.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod Milan Gumzar.
Spoštovani predsednik Vlade, ministrica, minister, predsedujoči, kolegice in kolegi! V Poslanskem klubu LDS v celoti podpiramo odgovor predsednika Vlade na to tematiko. Popolni trg naj bi po teoriji že sam po sebi dajal ekonomskim subjektom prave in zadostne signale za investicije, ki bi omogočile učinkovito preskrbo trga, dolgoročno zagotavljanje najnižje cene uporabnikom ter ob danih stroških podjetij njihovim lastnikom zagotavljale pozitiven odnos. Trg električne energije je že sam po sebi specifičen, poleg tega v slovenskem in evropskem energetskem sektorju obstajajo ovire, ki delovanje tržnih mehanizmov upočasnjujejo in preprečujejo hitro reagiranje na tržne izzive, kar pa ima na trgu električne energije lahko resne posledice. Te ovire so po našem mnenju v Sloveniji predvsem regulativno tveganje in ovire, težavno umeščanje energetskih objektov v prostor, pomanjkanje koordinacije med podjetji znotraj sektorja ter državno lastništvo, ki močno upočasnjuje procese odločanja. Zaradi navedenih razlogov potrebujemo v Sloveniji jasen konsenz o smiselnosti posameznih investicij in sodelovanja podjetij elektroenergetskega sektorja in države pri njihovi izvedbi. Slovenski elektroenergetski sektor investicije nedvomno potrebuje, ne glede na trenutna kratkoročna gibanja na trgu električne energije, saj nam v nasprotnem primeru ob rasti uvozne odvisnosti grozijo težave pri zagotavljanju varne in zanesljive oskrbe z električno energijo. V LDS smo zaradi v zadnjih letih povsem spremenjenih razmer že pred zadnjimi volitvami izpostavili potrebno po čim prejšnji ponovni verifikaciji usmeritve in prioritet na področju energetike ter nujnosti novelacije nacionalnega energetskega programa. Današnja razprava in nekatere druge poteze opozicije razumemo kot prizadevanja, da bi Vlada najprej pripravila noveliran nacionalni energetski program, sprejetju katerega naj šele sledi odločanje o strateških energetskih projektih. Takšen vrstni red podpiramo tudi v LDS, v svojem odgovoru pa ga je zagotovil tudi predsednik Vlade. Še več, napovedal je pospešitev priprave noveliranega oziroma novega nacionalnega energetskega programa, pri kateremu bo sodelovala strokovna javnost, nevladne organizacije in na koncu tudi politika. V LDS bomo kot vladna stranka v skladu s svojimi pristojnostmi vsekakor prispevali k izpolnitvi danih obveznosti. V LDS menimo, da je problematika že začete naložbe za 6. blok Termoelektrarne Šoštanj večplastna, odgovornost zanjo jasno opredeljena, še posebej pa ne vidimo posebnega vzroka za njeno problematizacijo. Vprašanj v zvezi s 6. blokom Termoelektrarne Šoštanj se poraja še kar nekaj, tudi za nekatere druge akterje te investicije, vendar v LDS močno dvomimo, da lahko Državni zbor ob taki priložnosti, kot je današnja razprava o odgovoru predsednika Vlade na poslansko vprašanje, relativno in kompetentno ocenjujemo upravičenost in ekonomičnost te že začete investicije, ki mora biti najprej strokovno energetsko in ekonomsko utemeljena. Kot že rečeno, v LDS podpiramo pospešeno pripravo in sprejetju novega nacionalnega energetskega programa in široko razpravo o njem. Široko in odprto razpravo pa pričakujemo tudi o morebitni ponovni reorganizaciji elektroenergetskih podjetij ter njihovi privatizaciji, ki sta po našem mnenju tesno povezana procesa. Le tako bomo namreč lahko dosegli trajnostno, konkurenčno in varno oskrbo z električno energijo v Sloveniji.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil poslanec Anton Colarič.
Hvala lepa. Spoštovani! Finančna kriza svetovnih razsežnosti, ki je povzročila recesijo celotnega svetovnega gospodarstva in zaradi katere smo letošnje leto že presedeli v naših klopeh mnogo ur ter sprejeli kar nekaj paketov protikriznih zakonov, je tudi svetovno in slovensko energetiko postavila na glavo. Cene nafte so strmoglavile, enako z njimi povezane cene zemeljskega plina, pa tudi cene električne energije niso izjema. Finančna kriza z recesijo je postala resna grožnja vsemu gospodarstvu in neizogibno vpliva tudi na strukturne spremembe v energetskem sektorju. Rast je upočasnjena, zmanjšan je obseg mednarodnega trgovanja. V tem času pa ima energetski sektor pred seboj veliko odgovornost, da v času krize ne poklekne pod bremeni in obdrži svojo pripravljenost ter zmogljivost. Za energetski sektor bi bilo pogubno, če bi zaradi krize zastale investicije v nove proizvodne vire in prenosno infrastrukturo, saj mora gospodarstvo na izhodu iz krize nadaljevati razvoj na zdravih temeljih, katerih predpogoj je kakovostna infrastruktura in zadostni viri energije. Pri obravnavi stanja in razvoja slovenske energetike in v tem okviru zlasti elektroenergetike je morda zanimivo pogledati na njen položaj v Evropski uniji. Letos izdani statistični pregled Evropske komisije kaže, da nas je Slovencev le 0,41% vseh prebivalcev Evropske unije, temu deležu pa odgovarja tudi naša skupna energetska raba z 0,4%, podobno je s proizvodnjo električne energije z 0,45% deležem ter z rabo elektrike, ki dosega 0,47% delež. Zanimivi so tudi podatki o primerjavi proizvodnje električne energije v EU in Sloveniji. V EU je kar 54,8% vse elektrike proizvedene v termoproizvodnji, delež proizvodnje iz premoga je 29%, nuklearke pokrivajo 29,5% delež, hidroelektrarne pa 14,6%. V Sloveniji pa proizvedemo v termoelektrarnah 38,8% vse elektrike, od tega iz premoga 36%, v jedrski elektrarni 36% in v hidroelektrarnah 24,5%. Lansko leto je bil obseg proizvodnje domačih proizvajalcev 14.314 gigavatnih ur, od tega gre polovico v NEK proizvedene elektrike na Hrvaško, torej je ostane za Slovenijo 11.329 gigavatnih ur. Med posameznimi proizvajalci ima največji delež, kar tretjinski, Termoelektrarna Šoštanj s 33,23% vse proizvedene elektrike, NEK, slovenski del, 26,35%, potem pa sledijo še Dravske elektrarne in drugi. V grobem lahko torej rečemo, da imamo tretjinsko zastopanost posameznih virov, kar pomeni uravnoteženo strukturo - tretjino hidro, tretjino jedrske in tretjino premogovne. To je ena ključnih prednosti dosedanje zanesljive oskrbe z električno energijo. Vsaka od teh tehnologij pa ima prednosti, pa tudi slabosti. Dejstvo je, da nuklearka deluje v 24-urnem pasu z izjemno visokim odstotkom izkoriščenosti. Proizvodnja elektrike v hidroelektrarnah, to je proizvodnja iz obnovljivega vira, je količinsko močno odvisna od hidrologije, to je, preprosto rečeno, vremena. Ne bi govoril o tehničnih značilnostih naših hidroelektrarn, toda poučili so me, da gre največ za tedenske akumulacije, ki svojo proizvodnjo količinsko prilagajajo vremenu oziroma vodnatosti rek. Zaradi teh njihovih lastnosti so v elektroenergetskem sistemu dejavnik, ki ima spremenljiv vpliv na količino proizvedene količine energije, seveda pa imajo pomemben vpliv na skupno ceno elektrike zaradi nizke cene pridobivanja. Pomembno vlogo, morda najpomembnejšo, v elektroenergetskem sistemu ima, kot sem že omenil, Termoelektrarna Šoštanj, saj je lani proizvedla kar tretjino električne energije v Sloveniji. TEŠ je pomemben regulator sistemskih storitev in proizvodnje elektrike, ki s svojo prilagodljivostjo prevzema prilagajanjem na nihanje proizvodnje v hidroelektrarnah. Najpomembnejše pri tem pa je, da kuri domač premog, velenjski lignit, ki ga pridobivamo v enem tehnološko najnaprednejših rudnikov v Evropi. Velenjski premogarji so uspeli izkopavanje premoga spraviti na tako raven, da so tudi cenovno zelo konkurenčni in s tem v spregi s Termoelektrarno Šoštanj predstavljajo enega od garantov za kakovostno, zanesljivo in cenovno konkurenčno proizvodnjo električne energije tudi v prihodnosti. Če pogledamo predvidevanja rasti rabe električne energije do leta 2020, kar predstavlja obdobje realnega načrtovanja, bi morali v tem času zadostiti povečanim potrebam z rastjo 2 do 3% na leto. V naslednjih enajstih letih se bo po ocenah povečala poraba električne energije med 27 in 43% glede na današnjo porabo. To seveda pomeni povečanje obsega rabe električne energije v razponu od današnjih 13 tisoč do 16 oziroma 18 tisoč in več gigavatnih ur v letu 2020. Na tem mestu se moramo torej vprašati, koliko teh potreb bomo v tem obdobju lahko pokrili s proizvodnjo električne energije na območju Slovenije. Glede na možne scenarije rasti rabe elektrike je jasno, da je v naslednjem desetletju do predvidenega roka izgradnje drugega bloka nuklearke v Krškem, za pokrivanje povečanja rasti rabe električne energije z domačo proizvodnjo treba zgraditi vse načrtovane termoenergetske objekte. Med njimi je zagotovo najpomembnejši blok 6 v Termoelektrarni Šoštanj, nujno pa je izkoristiti tudi obstoječo energetsko lokacijo v Termoelektrarni Trbovlje, pa tudi drugi objekti so lahko pomembni za povečanje pokrivanja potreb z domačo proizvodnjo. Naj povem, da je po našem mnenju izgradnja bloka 6 v Šoštanju pomembna zaradi povečanja izkoristka premoga, saj bo iz enake količine proizvedeno kar dobra tretjina električne energije več, s tem pa se bo zmanjšalo tudi onesnaževanje s CO2 in dušikovimi oksidi NOX-i. Zaradi zastarelosti blokov 1, 3 in 4 pa ti ne bodo izpolnjevali poostrene okoljske zakonodaje in jih bo treba zapreti, je seveda izgradnja nujna. Glede izbrane tehnologije izgorevanja, velikosti moči in financiranje investicije v Šoštanju zaupamo poslovodstvu elektrarne in strokovnjakom, ki so sodelovali v procesih izbire projektne rešitve in ocene ekonomičnosti delovanja novega bloka 6. Menimo, da je vsak poskus povezovanja, sprejemanja investicijskih odločitev za izdelavo prenovljenega nacionalnega programa in uvrstitve investicije v ta program, poskus ustavitve investicij. To pomeni, da se igramo z energetsko prihodnostjo države, in mislim, da sem to trditev utemeljil v predhodnem delu mojega izvajanja. V preteklem obdobju je bilo zaradi tradicionalne slovenske miselnosti, privilegiranosti, regionalnih interesov in tako naprej veliko škode že povzročene in nesmiselno se je časovno odlagalo realizacijo novih energetskih objektov. Osebno menim, pa tudi v stranki lahko menimo in v poslanski skupini, da si tega ne moremo in ne smemo več privoščiti. Tudi na področju izgradnje hidroelektrarn, ki predstavljajo pomembnega proizvajalca elektrike iz obnovljivih virov, smo Socialni demokrati prepričani, da je treba nadaljevati z investicijami, in pričakujemo pospešitev aktivnosti pri načrtovanju in umeščanju hidroelektrarn na srednji Savi, Muri, Soči, pa tudi Ljubljanici v prostor in s tem tudi čim prejšnji pričetek gradnje. Lahko bi govoril še o obnovljivih virih energije. Ker me bodo dopolnili še moji kolegi potem v razpravah, morda samo podatek, da tudi na tem področju do leta 2020 bo treba kar veliko postoriti, ker konec koncev bo treba zagotoviti vsaj 3200 gigavatnih ur električne energije iz obnovljivih virov za domačo rabo, glede na dosedanji obseg proizvodnje in izrabiti vse možnosti: od hidroenergije, biomase iz lesa, plina, sonca, vetra, geotermalne energije in tako naprej. In da končam. Socialni demokrati podpiramo odgovor predsednika Vlade na postavljeno poslansko vprašanje in upamo, da se bo na tem področju energetike čim več naredilo v tem našem mandatu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SDS bo predstavil mag. Andrej Vizjak.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovani predsednik Vlade. Ministrica, minister, ostali predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Za razliko od številnih drugih ne bom bral nekih napisanih govorov, ker ocenjujem, da to problematiko le toliko poznam, da lahko govorim na podlagi ene strani opomnika. Veliko je bilo v zadnjem času govora o nacionalnem interesu in bom poskušal povedati, kako v Slovenski demokratski stranki vidimo nacionalni interes na področju energetike. Nacionalni interes na področju energetike je varna, zanesljiva, trajnostna, konkurenčna oskrba Slovenije z energijo ob razvoju trga in konkurence in ob preglednosti med proizvodnimi subjekti v državi. To je nacionalni interes. Nacionalni interes je pa še več! Nacionalni interes je tudi konsenz o energetski politiki znotraj slovenske politike, ne samo koalicije. Kajti, spoštovani premier, omenili ste, kako dolgo potekajo umestitve posameznih objektov v prostor; kako dolgo potem potekajo gradnje in kako veliko sredstev slovenskih porabnikov električne energije zahtevajo te investicije in zato to ni za en mandat, to je projekt ali pa delo, ki terja konsenz in terja pogovor in ki terja odgovorne odločitve. To je po moji oceni nacionalni interes na področju energetike. Sprehodimo se po alinejah. Najprej varna, tukaj ne bom izgubljal preveč besed, kajti vsem izmed nas je jasno, da je predpogoj za delovanje slehernega energetskega objekta ta, da deluje varno, v skladu z najvišjimi varnostnimi standardi tako do ljudi kot do premoženja in seveda tudi drugih. Kar se tiče zanesljive oskrbe Slovenije z električno energijo, je to zelo pomemben del nacionalnega interesa. Namreč, dandanes si že gospodinjstva ne moremo predstavljati, da bi ostali ob nekem izpadu, bodisi daljnovoda bodisi elektroenergetskega proizvodnega objekta, brez elektrike, kaj šele visoko tehnološka gospodarstva. Torej, zato je treba zgraditi dovolj in pravšnje proizvodenj kapacitete glede na specifiko elektroenergetskega sistema države, zagotoviti sekundarno, terciarno rezervo in tudi s fleksibilnostjo proizvodnih objektov omogočati, prvič - samooskrbo in drugič - pokrivanje nekaterih nepredvidenih zadev, kot so izpadi in podobno. Zelo pomembno je tudi to, da se ob gradnji močnih energetskih objektov zavedamo, da je treba za te močne ali po moči obsežne objekte, zgraditi tudi ustrezne vire sistemskih storitev. Torej tistih sistemskih storitev, ki pokrivajo možnost izpada takih objektov, kajti do izpada pride v sleherni proizvodnji in tudi prenosu. Kar se zanesljive oskrbe tiče, bi tukaj pozdravil stališče, ki je bilo povedano s strani Demokratične stranke upokojencev. Namreč, izjemno pomembno je, da se ukvarjamo z učinkovito rabo energije in zmanjšamo porabo. To je eden izmed zelo pomembnih ciljev podnebno-energetskega paketa. Mi moramo znižati porabo in na to znižano porabo napeti delež obnovljivih virov. Mi tukaj gledamo samo, kako bomo proizvodnje kapacitete, ne pa, kako bomo hkrati tudi zmanjševali porabo. In zadnja gospodarska kriza, pa ne tudi zadnja gospodarska, tudi razvoj nekaterih drugih gospodarskih subjektov je privedel do bistvenega zmanjšanja porabe v Sloveniji, pri čemer pa se ta manjša poraba električne energije povsem nič ne pozna pri gospodinjskih odjemalcih. Nasprotno, kljub krizi se gospodinjski odjem povečuje zaradi tega, ker se povečuje verjetno tudi pričakovanje in kakovost oziroma kvaliteta življenja. Namreč pogosto se nameščajo, ne vem, tudi na energetsko zelo neučinkovite stavbe, klimatske naprave v poletnem času in vidimo, da ob kadilskem zakonu ni redko, da zunaj kurijo peči, električne peči in seveda tam ljudje kadijo in s tem trošijo električno energijo. Vlada tudi v prejšnjem mandatu sprejela akcijski načrt učinkovite rabe energije. Akcijski načrt učinkovite rabe energije, je bil sprejet pred dvema letoma, tremi leti, in zelo dobro bi bilo, da ga tudi v vseh elementih izvajamo, tudi v, še posebej zagotavljanju sredstev za izvajanje politik učinkovite rabe energije. Tretja točka nacionalnega interesa je trajnostna oskrba, se pravi, trajnostni vidik. Zato je bila izjemno pomembna tudi usmeritev Evropske unije in zato je bil sprejet podnebno-energetski paket in zato ima Slovenija zelo jasne cilje, tako glede emisij CO2 kot tudi glede deleža obnovljivih virov v končni porabi do leta 2020. In ne razumem, kako je možno argumentirati stališče, da bomo nadaljevali ali pa da bomo pravzaprav intenzivno startali v določene projekte, ki odmikajo Slovenijo od teh ciljev, brez da imamo sploh končno sliko, kako bomo dosegli do leta 2020 te cilje. In ni res, da so bile v prejšnji vladi sprejete neke odločitve glede teh objektov. To ni res. Pa še nekaj, zelo pomembno pri trajnostni rabi je to, da se sploh zavedamo pristopa, ki ga želita Evropska unija in svet pri teh direktivah ubrati. To je pristop, da se odgovorneje obnašamo do okolja in do bodočih generacij, ne pa, da se zaradi nekih kratkoročnih ali pa srednjeročnih ekonomskih, socialnih ali političnih interesov odločamo za posamezne investicije. Zato mora biti ta trajnostni del še kako vkomponiran v nek strateški premislek in odločitve o posameznih projektih morajo biti v teh okvirih. Zelo težko si predstavljam, da bomo odločitve peljali naprej, okvire pa paralelno definirali; težko bomo potem kaj velikega spravili v ozke okvire. Slovenija ima pa izredno ozke okvire glede trajnostnih kriterijev podnebno-energetskega paketa. Ministrstvo za gospodarstvo je v preteklem mandatu naredilo študijo, evalvacijo, koliko obnovljivih virov, ekonomsko upravičenih, imamo sploh na voljo za to, da bi zadostili tem ciljem. In smo zelo na meji, ob zelo restriktivni politiki do fosilnih virov. Seveda, preden imamo te odgovore, kako bomo dosegli te cilje, se pravi, zavezujoče cilje Evropske unije, ki so predvsem naša odgovornost in naši cilji - to morajo biti naši cilji, ker to so cilji za prihodnje generacije in tudi nas same -, je težko parcialne odločitve sprejemati. Četrti kriterij, konkurenčnost. Mi moramo imeti v vidu, da bodo proizvodni viri in vse naložbe v elektroenergetiki dajale optimalno cenovno ugoden izplen, rezultat. Če hočete, po domače, novi proizvodni objekti morajo dati poceni električno energijo - zakaj? - zaradi tega, ker je to strošek podjetjem, ki ga vkomponirajo v strošek produkta. In slovensko gospodarstvo ne more biti konkurenčno, če bo kupovalo ali pa če bo uporabljalo dražje električno energijo, kot je to primer v drugih državah, v njenih neposrednih konkurentkah. Da se odločamo za konkurenčne naložbe, ta finančni aspekt sleherne investicije je še kako pomemben. In dovolite mi, spoštovani premier, da se tukaj ustavim pri tistem energetskem dovoljenju in pri eni konkretni investiciji, ki ste jo tudi vi uporabili. Blok 6 Termoelektrarne Šoštanj s 600 megavati je bil uvrščen tudi v resolucijo nacionalnih projektov, ki jih je potrdila prejšnja vlada. To je pomemben projekt in jaz ga podpiram - ob tistih predpostavkah. Takrat smo nam iz Termoelektrarne Šoštanj sporočili, da je ta investicija vredna 600 milijonov evrov. In to tudi stoji v resoluciji nacionalnih projektov, 600 milijonov evrov za 600 megavatov. To je zapisano v dokumentu in to je pravzaprav tudi botrovalo ne nazadnje neki odločitvi o pozitivnem energetskem dovoljenju. Čeprav energetsko dovoljenje je zelo tehničen birokratski dokument, to ni politična odločitev. To ni bi rekel, neka diskrecija politike ali ministra, to je odločitev uradnikov, ko dobijo vlogo in seveda pogledajo, ali ta objekt "paše" v elektroenergetski sistem Slovenije. Jaz sem bil skeptičen in zato je nekoliko dlje tudi trajalo to. Kajti tako velik blok, 600 megavatov, je problematičen vizavi sistemskih storitev. Če tak 600 megavatni blok izpade, je treba v trenutku najti 600 megavatov. Slovenija ima največji vir, polovico nuklearke, to je v Brestanici, za pokrivanje približno 350 megavatov izpada, za 600 megavatov tega ni. In to bo treba zgraditi in tega ni pri nobeni investicijski dokumentaciji zraven. Po pravilih Evropske unije mora imeti vsaka država toliko rezerve, kolikor je njen največji posamičen blok. Slovenija ima v slovenski lasti polovico nuklearke, 350 megavatov, in zato ima tudi ustrezne sistemske storitve. Za druge bloke tega nima. In jaz sem takrat pri Agenciji za energijo preveril, ali oni ocenjujejo - edina kompetentna strokovna institucija v Sloveniji, ki skrbi ne nazadnje kot regulator - in po določenem času sem s strani te agencije dobil pozitivno mnenje. Takrat sem tudi podpisal energetsko dovoljenje. Vendar to ni finančni dokument. Energetsko dovoljenje izdaja ministrstvo tudi zasebnim investitorjem, komurkoli. Ni vprašanje in pri energetskem dovoljenju ni pomembno, koliko investicija stane, to je pač stvar investitorja. In zato je ob tako drastični podražitvi - namreč slišali smo, da je ta investicija sedaj vredna približno milijardo 130 milijonov evrov, kot je povedal finančni minister pred nedavnim. Zato je, verjetno, razlog, da se nekoliko razmisli. Ne, da se to investicijo briše, jaz sem proti temu, sam mislim, da je blok 6 pomemben in potreben za slovenski energetski sistem. Blok 6 je pomemben in potreben in je še kako smiseln, tudi energetsko gledano, da ne govorim o vseh ostalih aspektih, povezanih z delovnimi mesti in rudarjenjem. Investicija se je drastično podražila zaradi ne nazadnje tudi izjemnih konjukturnih gibanj, ki smo jim bili priča v letu 2007 in 2008 in zato bi veljalo na tej točki ponovno odpreti pogajanja. Jaz sem vesel te napovedi, da so odprta pogajanja z dobavitelji opreme. In če se bo ta investicija spravila zopet na nek racionalen nivo, ni tu nobene dileme o tem. Da vam pa povem eno reč. Ko smo poslušali in brali in tudi odgovor ministra, češ da stroški financiranja ne predstavljajo nič - seveda to ne drži. Če je konstrukcija takšna, kot je bila omenjena, bo za to treba najeti tako posojila z državnim poroštvom kot komercialna posojila. Sam sem izračunal in grem v polemiku s komurkoli tu, da je 20-evrov na megavatno uro samo strošek odplačila obresti in glavnice za 20 letni kredit z moratorijem na eno megavatno uro. 20 evrov na megavatno uro je dodatek. 20 evrov na megavatno uro je proizvodna cena za vsemi dajatvami, recimo, Dravskih elektrarn. Torej, tu imamo pa samo stroške financiranja. Ampak jaz vem, zakaj to ni všteto. Zato, ker je pravzaprav ideja, da bi šli v tisto, za kar tudi pravim, da je nacionalni test - v nepreglednost. Torej, da bi drugi energetski objekti financirali ta kredit, Drava, Soča, Sava, nuklearka in vsi. Se pravi, vsi bi financirali ta projekt. To je ravno tako, kot da bi imeli v eni proizvodnji več proizvodnih obratov, profitnih centrov in bi trije profitni centri financirali investicije v četrti profitni center in seveda profitni center 4 ne bi imel nobenih stroškov s tem in nobenih stroškov financiranja. Normalno, da ne bi imel, ker bi mu drugi to plačali. Ampak to je nepregledno in tako ne bomo vzpostavili konkurence in tržnih razmer v Sloveniji. Stremeti moramo k temu, da plačujemo elektriko po najnižji ceni, zato moramo izbirati tudi investicije in jih financirati takšne, da nam bodo dale ven konkurenčno energijo. Četrta stvar - razvoj trga. Vidim, da se oživljajo ponovno ideje, kako vse proizvodne objekte spraviti pod isti imenovalec, narediti monopol. Prvič, prepričan sem, da boste o tem mogoče slovenskega varuha konkurence prepričali, pa tudi dvomim, ampak evropskega pa gotovo ne. Kajti, to je bil predpogoj - gospod Kopač to dobro ve - da nuklearke, tj. ELES GENA ni bilo moč spraviti v holding. ELES GEN je bil vedno samostojno podjetje, ločeno od holdinga. Nikoli ni bila nuklearka pod holdingom. Zakaj ne? Ker ne bi mogli že takrat ne, prepričati tisto konkurenčno pravo, ki je bilo bistveno bolj ohlapno pred osmimi leti kot sedaj, da bomo vse monopolizirali v Sloveniji ponovno in bomo imeli enega, ki bo diktiral investicije in ki bo trgoval z električno energijo. In spoštovani predsednik Vlade, pod idejo združevanja elektroenergetskih sistemov je ideja po centralizaciji trženja z električno energijo v Republiki Sloveniji. To je ideja gospoda Štoklja, tesnega prijatelja gospoda Kopača, ki želi vso električno energijo iz Slovenije, ki se proizvede, najbolj pa tisto najcenejšo, tržiti, zato da bo zagotovil denarni tok in verjetno je nujno zlo tudi še kakšna ogromna investicija. To je cilj. Cilj je denar, ki se nabira v teh podjetjih, ne pa, da bi sledili tem nacionalnim interesom, ki sem jih tukaj pred tem naštel. Torej, mi moramo v Sloveniji razvijati trg, to ni samo dobro za nas, to je dobro in moramo delati zaradi direktiv Evropske unije, mi moramo imeti več konkurenčnih ponudnikov električne energije. Če pogledamo ta dva stebra, ki sta sedaj, imata bremena in naloge. Recimo, prvi steber v okviru Holdinga Slovenske elektrarne ima tiskarno denarja, to so Dravske elektrarne, ki proizvajajo ogromno hidroenergije po zelo nizki ceni, in imajo tudi dražje proizvajalce, potrebne investicij, kot je Termoelektrarna Šoštanj in Termoelektrarna Trbovlje; imamo drugi steber. Imamo drugi steber, ki ima nuklearno elektrarno, ima Termoelektrarno Brestanica, ki je drag vir, ima Savske elektrarne, ki je tudi ne prav poceni vir. In ima neko drugo nalogo na področju investicij. In ni res, da je to primerjava teka enega s tekaškimi copati drugega pa s pancerji. Obadva sta približno enaka in to dokazujejo tudi poslovni rezultati obeh sistemov v zadnjem obdobju. Oboji so glede na proizvodnjo približno tako pri dobičku kot pri vseh ostalih poslovnih rezultatih izenačeni. Poslovna poročila so na voljo, lahko si jih pregledate, pogledate in komentirate. Torej, interes je, da imamo več ponudnikov in s tem tudi dejansko razvoj konkurence. In očitno je, kljub temu da so številni tudi tukaj napovedovali, kako si bosta dva državna konkurenta konkurirala, se je zgodilo prav to. To kar je naredil GEN-I, je pravzaprav naredil eno prelomno zgodbo pri delovanju trga. Prvič je prišlo do nižje cene, predvsem zaradi malo bolj zbalansiranega trga, ponudba je ohranila oziroma celo višja je bila zaradi dobre hidrologije. Povpraševanje po drugi strani je zaradi recesije padlo, trg se je izenačil in s tem je postal pritisk na cene, ki so padle. In če ne bi deloval trg, cene ne bi padle, ker pa je trg začel delovati, so pa cene pravzaprav šle dol. In sedaj imamo tudi situacijo, ko ponujajo številni ponudniki, tudi distribucijska podjetja, cenejšo energijo. In prav je tako. Tudi zaradi tega pravim, da ustanovitev dveh stebrov ni bila potreben in zadosten pogoj. Gotovo je bil pa potreben, kajti pri monopolni organizaciji ne bo trg nikoli deloval, ne glede na zbalansiranost ponudbe in povpraševanja. Pri več ponudnikih ob zbalansirani ponudbi in povpraševanju pa trg začne delovati, in to se je izkazalo. Ideja po ponovnem združevanju stebrov je seveda ideja po vzpostavitvi monopola in diametralno nasproti temu. Seveda, kmalu se bodo tržniki začeli smejati, dvigovati cene, in to bodo plačevali naši ljudje in naše gospodarstvo. Zadnjič, šestič, je poleg razvoja trga preglednost. Prav je, da se ve, kateri od proizvodnih objektov proizvaja energijo in po kakšni ceni, da se ve, kako se optimirajo stroški v vsakem proizvodnem objektu, in da se te relacije razčistijo. Te relacije se že v holdinški strukturi, kjer imamo te tako imenovane transferne cene, povsem prikrijejo, kajti holding odkupuje od posameznih proizvodnih objektov po tisti ceni, po kateri se mu zdi, da še lahko tisti obratuje, proizvodni objekti pa tako ali drugače skrivajo ta denar. To so dejstva, to ni nobeno znanje. In tipičen primer je bil zaplet v Šoštanju, ko je naenkrat tržna cena na trgu bila višja, kot je bila transferna cena, dogovorjena med Šoštanjem in holdingom, in takrat je rekel Šoštanj, da bodo sami prodajali, ne bodo več holdingu prodajali. Pet let pred tem, ko je bila pa tržna cena bistveno nižja kot lastna oziroma proizvodna cena Šoštanja, je bilo pa vse v redu; je bil pa Šoštanj zadovoljen, da je lahko prodajal holdingu, ne pa na trgu, ker je ne bi mogel prodati. Torej, spoštovani, želimo pregledne odnose med posameznimi akterji na elektroenergetskem področju v Republiki Sloveniji. Ponovno združevanje, vse v en žakelj, bo zatrlo procese optimiranja, bo zatrlo procese tudi ne nazadnje nekih racionalnih investicij, kaj šele delovanja trga v naši državi. Torej, spoštovani predsednik Vlade, o teh šestih točkah nacionalnega interesa potrebujemo politični konsenz. Prosim, vodite postopke, tako glede zelene knjige kot glede vsega drugega, da se na tem področju soočijo stališča, tudi politična, predvsem pa strokovna, da se najde na koncu najboljša možna rešitev - za nas je verjetno že prepozno - za bodoče rodove.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitev stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. V to razpravo se lahko vključuje predstavnik Vlade. Predsednik mi je sporočil, da bo v imenu Vlade govoril tudi v.d. generalnega direktorja Direktorata za energijo - ministrstva za gospodarstvo, mag. Janez Kopač. Prvi pa ima besedo gospod Bojan Kontič.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani predstavniki Vlade! Prav dobro je, da govorim za bivšim ministrom za energetiko, za gospodarstvo, ki je v sklopu tega resorja pokrival tudi energetiko. Z njim sva imela kar nekaj polemik v preteklosti, tudi tukaj znotraj tega parlamenta, ravno zaradi investicije, ki ji je namenil največjo pozornost. To je dejansko deklarativna napoved o podpori, pri tem pa narediti vse, da do izvedbe ne pride. To si upam v tem trenutku že trditi po vseh teh izkušnjah, ki jih imam. In ko govorimo o ceni 600 megavatov - 600 milijonov za 600 megavatov. Leta 2004 je ta ocena držala, od leta 2004 do leta 2009 je minilo 5 let in investicija se je zavlekla predvsem zaradi vaše neaktivnosti, kljub napovedani podpori, in nosite odgovornost za dražjo investicijo v Šoštanju. Sedaj pa na podlagi podražitve te investicije govorite o tem, da investicija ni sprejemljiva. To je približno tako, mi smo za investicijo v Blok 6, pri tem si pa želimo, da nas ta investicija nič ne stane ali stane tako, kot je bilo leta 2004, ko so bile na trgu, tudi dobaviteljev opreme, drugačne razmere, kot so pa sedaj, ampak zamuda in višja cena gre na vaš račun in bi bilo kar dobro, če bi za to kdo tudi v tej državi odgovarjal. Zanimivo, v zapisu sindikata predsedniku Vlade je zapisano takole - pa citiram: "Po izboru dobavitelja za opremo Bloka 6 v TEŠ, kateri ni bil enak željam gospoda Vizjaka, se je zelo vidno začel ustavljati projekt Bloka 6. To je zelo huda obtožba, ki stoji v tem tekstu. V veliko začudenje vsem nam je bilo njegovo pisanje upravi TEŠ, HSE-ju in nadzornemu svetu HSE glede zahtev po obrazložitvi postopka izbora. Iz samega dopisa je moč razbrati, da je bil dopis sestavljen s strani neizbranih dobaviteljev, dva vsebinsko enaka odstavka, gospod Vizjak pa ga je zgolj podpisal. Dokument je priložen kot priloga. To so zapisali predstavniki sindikata. To so, gospod Vizjak, hude obtožbe za katere je verjetno treba odgovarjati. To ni zraslo na mojem zelniku. Vsak poskus povezovanja sprejemanja investicijske odločitve z izvedbo prenovljenega nacionalnega energetskega programa in uvrstitvijo posamezne investicije v program je dejansko poskus zaustavitve investicije. To pomeni igranje z energetsko prihodnostjo te naše države. Za energetski sektor bi namreč bilo pogubno, če bi zaradi krize zastale investicije v nove proizvodne vire in prenos na infrastrukturo. Kot je že bilo povedano, je velika prednost slovenske energetske slike - ta, da je razdeljena pri oskrbi na eno tretjino hidro, na eni tretjino jedrske in eno tretjino premogovne - zelo pomembna. Torej pod premogovno smatram vse, ne samo Termoelektrarno Šoštanj. Kot smo slišali, se tudi v Trbovljah, v Zasavju torej, ukvarjajo s temi težavami in si želijo boljšo rešitev, kot jo predvideva sedanja ureditev. Seveda je njihova zahteva povsem na mestu. Če pa se spomnimo nekoliko nazaj, pa lahko obudimo spomin tudi na referendum, ki je za Termoelektrarno Trbovlje propadel zaradi takratnega nasprotovanja takratne opozicije, ki je danes zopet v opoziciji. Torej, Nuklearna elektrarna Krško je v 24-urnem pasu proizvodnje z zelo dobrim odstotkom izkoriščenosti. Hidroelektrarne, proizvodnja iz obnovljenega vira hidroenergije naših rek, je odvisna od vremena. To vemo vsi. Ena tretjina iz domačega premoga - in to je edini energent, ki ga imamo doma v tem trenutku. Zgodbe s plinom poznamo iz letošnjega leta. Lahko, da se bo stanje izboljšalo, ampak vedno bo nekdo, ki bo imel moč nad tem, da zavrti ventil oziroma pipo na posameznem odseku in nam prepreči dobavo. V Šaleški dolini, naj tudi sam malo lokalno razpravljam, je bilo zaradi posledic rudarjenja odkupljenih 347 stanovanjskih objektov - beri večina potopljenih zaradi pridobivanja premoga. Tam, kjer so te domačije bile, je zdaj jezero ali pa ugrezninsko področje. Približno 2000 ljudi je bilo preseljenih, ne zaradi njihove želje, ampak zato, ker je bilo odločeno, da se v Šaleški dolini pridobiva električna energija. Domačije so bile potopljene, ljudje preseljeni. To je več, kot štejejo mnoge občine v Republiki Sloveniji, med temi, ki jih danes imamo. Da ne bom predolg, da ne bom razpravljal, da me v razpravi ne ponese tudi kam drugam, pa naj spregovorim le o nekaterih dezinformacijah, da ne rečem lažeh, ki so se širile v preteklem času od zamenjave vlade naprej, ko se je nenadoma dogodilo, da nekateri razmišljajo drugače. Nekaj vzrokov sem navedel pred tem. Pravijo, da ni dovolj premoga in naredijo izračun, 600 megavatni blok bo obratoval ves čas. In če seveda 600 megavatni blok pomnožimo z 8.760 ur, kolikor jih šteje leto, dobimo 5.200 gigavatnih ur električne energije, za to potrebujemo 5,7 milijona ton premoga. V bistvu je treba premoga bistveno manj. Če pogledamo, recimo, Blok 4 ponoči deluje na minimumu, podnevi na maksimumu. Bloka 4 in 5 uravnavata celotno energetsko sliko Slovenije. Gre za tako imenovani trapez in ne proizvodnjo v pasu, kot se dogaja, recimo, v nuklearki. Če tega ni, če Termoelektrarne Šoštanj v tem sistemu ni, ta sistem v Sloveniji ne deluje. O plinu, kot energentu sem pred tem že govoril. Če računamo,da se vsak blok na leto vsaj 20-krat ob koncu tedna zaustavi, en blok obratuje cirka 7.700 ur, če ure preračunamo v ekvivalentne ure jih dobimo 6.500, pa še te ne moremo pomnožiti s 600 megavati moči, to se verjetno ve, ker je to bruto moč termoelektrarne bloka 6 lastna raba, toplotna energije. Če to odštejemo, ostane 530 megavatov, tako dobimo 3.450 gigavatnih ur letno, za to potrebujemo 2,9 milijonov ton premoga. Razlika, ki jo potrebuje blok 6, do tega, kar načrtuje premogovnik Velenje je seveda tista, ki bo poganjala tudi v prihodnje blok 5. Uvoz premoga ni predviden. To je bila naslednja laž, ki se je širila. Ni zadosti premoga, ga bomo uvažali. Ni res. Ni predviden uvoz premoga v Šaleško dolino. Naslednje, moč bloka 6 je prevelika. Za lignit, ki se uporablja kot energent za pridobivanje električne energije, je izračunano, da je najboljša izraba tam okoli 800 in naprej megavatov moči. Torej, v tem smislu je ta ravno prave velikosti, sicer na minimumu, ampak še vedno prave velikosti. Projekt je ekološko sporen pravijo, pa ti argumenti, ki sem jih naštel, ne zdržijo več resne presoje. Ko pogledam te grafe, govorijo sami po sebi. Vsi trendi so močno, močno obrnjeni navzdol zaradi investicije, ki se predvideva in je v teku. In, ko sem govoril o posledicah za Termoelektrarno Šoštanj na delovanje seveda v okolju lahko povem, da je okolje, naklonjeno tej investiciji tudi zaradi tega, ker se bodo okoljske rešitve nanašale na kvalitetnejše življenje, kot je v temu trenutku. Saj mi nismo neumni v Šaleški dolini, da bi pristali na objekt, ki bi nam poslabšal življenjske razmere. Torej gre zadeva na boljše. In če upoštevamo vse to, o čemer sem govoril prej, kar se je dogajalo s to dolino v preteklosti, ni to socialni projekt, ampak je ta dolina do tega dejansko tudi upravičena. Ne bo uspelo zapreti finančne konstrukcije - res jo je težko zapirati na takšen način, kot se je dogajalo to od leta 2004, ampak kljub vsemu iz odgovora predsednika Vlade vidim, da bo to seveda možno narediti. Torej, veliko je bilo v preteklosti izrečenih neresnic, tudi o ceni električne energije. Od nekje je prišel izračun, da bo stala iz Bloka 6 sto evrov na megavatno uro, skupaj z vsemi potrebnimi kuponi pa bo stala le štiriinšestdeset evrov in jo primerjati s ceno iz hidroelektrarn, petinštirideset evrov, in iz nuklearne elektrarne Krško, šestintrideset evrov. Pri tem ne upoštevate pripadajoče infrastrukturne potrebne objekte za dograditev na področju hidroelektrarn, če govorimo o Savi, in ne upoštevate stroškov odlaganja jedrskih odpadkov pri nuklearni elektrarni Krško. Ampak ne to razumeti kot nasprotovanje vsem tem projektom, ki so na področju hidroenergije, na področju Nuklearne energije. Gre samo za pošteno primerjavo v ceni, vsi pa vemo, da je treba in da bomo slej kot prej morali sprejeti odločitve tudi o gradnji bloka dva Nuklearne elektrarne Krško. V temu primeru bomo, seveda če ta investicija steče dalje, nadaljevali z aktivnostmi, če pa se Bloka 6 ne izvede in če to prinesemo v sedanji čas, to seveda pomeni pričetek zapiranja premogovnika v Velenju, to pomeni strošek za to državo - tisti, ki zdaj ni predviden - v naslednjih letih, ko bi se ta premogovnik zapiral. Poroštva so seveda dobrodošla, ker je projekt cenejši in bomo tako popravili napako, ki je bila storjena v preteklosti. Strateški svet za politiko energije pri Gospodarski zbornici Sloveniji podpira vse te investicije in kot sem dejal, investicija ima vse prednosti; tako lastne cene električne energije, ki bo nižja, tako ekološke, kar pomeni večjo skrb za varovanje okolja v naši dolini, in seveda gospodarska upravičenost in potrebne električne energije, ki prihajajo iz tega bazena. To sem želel povedati predvsem zaradi tega, ker se je v preteklih dneh, tednih, mesecih širilo po Sloveniji veliko neresnic, govorilo se je o tem, kar je govoril gospod Bogovič, da sta zdaj dva lobistična centra, ki se spopadata vsak za svoj košček, pri tem celo pozabita na en del Slovenije ali na več delov Slovenije, ki si ravno tako prizadevajo, da bi se umestili v to, ali pa so že umeščeni in želijo ohraniti energetsko situacijo, takšno kot je, ji dodati novo vrednost. Ne gre tu za spopad, ne gre za nerazumevanje ali nestrinjanje znotraj stroke, ki vse te projekte podpira; gre v bistvu samo za politiko, za odločitev kaj financirati, kako financirati in kako čim več sredstev pripeljati tja, kjer so na ta sredstva tudi računali v preteklosti.
Hvala lepa, gospod Kontič. Preden odredim odmor za napovedano sejo kolegija, je proceduralno prosil gospod Jerovšek. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Gospod predsedujoči, dvakrat ste obvestili ta zbor, da bo v odsotnosti predsednika Vlade Vlado zastopal v.d. generalnega direktorja za energetiko. Prišel je v spremstvu gospoda Cvikla in jaz mislim, da bi se moral gospod Cvikl zavedati tega, kar piše v poslovniku in kar je v prejšnjem mandatu striktno izvajal - kdo so pooblaščeni predstavniki Vlade? Dva razloga sta. Jaz se zavedam, da ima gospod Lahovnik, minister, volilno kampanjo in da dela za stranko in da se želi plasirati v Evropski parlament, vendar tu razpravljamo o interesih države in morajo biti prvobitni interesi države. Tudi ni gospoda Erjavca, ki ima danes kongres, ne vem, kako ste se tako zmenili, tu pa imamo umeščanja v prostor energetskih objektov. Po drugi strani pa gospod Kopač kot direktor - pravzaprav se ga energetsko področje drži, kadarkoli je funkcionar, ne glede v katerem ministrstvu je, je on funkcionar na energetskem področju; pa je bil minister za okolje, je bila energetika tam, zdaj je na Ministrstvu za gospodarstvo, energetika tukaj. To je povezano s silnimi denarji, ki se pretakajo v energetiki. Mene asociira tudi na prenos centra ELES-a v Ljubljano v letu 2001, ko ni bil dojemljiv za nobene argumente, same slabe posledice od tega imamo in tudi je brez zapletov podpisal sporazum o nuklearki. Za Hrvaško je govoril takrat, da ni slabe strani. Hrvati so "pobasali" čeprav je bilo v začetku določeno, drugače, vse dobre strani, so Hrvatje ne izpolnjujejo tega sporazuma. Torej moramo imeti, tu tiste, ki so pristojni za reševanje. Torej naj pride po pavzi sem minister Lahovnik, če je predsednik Vlade zadržan. Predlagam, da strogo spoštujete poslovniška določila.
Hvala lepa, gospod Jerovšek za opozorilo. Jaz bom Kolegiju predsednika Državnega zbora predlagal, da ugotovi, ali so izpolnjeni poslovniški pogoji. Po petem odstavku 235. člena napisano: "Če sta minister in državni sekretar zadržana zaradi obveznosti, v institucijah EU ali zaradi mednarodnih obveznosti ju lahko na seji delovnega telesa nadomešča generalni direktor direktorata v ministrstvu. Tako nadomeščanje pa je na seji Državnega zbora mogoče le, če tako odloči Kolegij predsednika Državnega zbora." O vašem opozorilu bomo torej razpravljali, odločali. Državni zbor pa bo ocenil, ali ima interes, da posluša tudi ljudi, ki se s tem ukvarjajo, ali pa je sprožil problematiko samo zato, da vsak od poslancev pove svoje mnenje. Ker drugače ne bo šlo, odrejam odmor do 13. ure. Seja Kolegija se začne ob 12., z delom nadaljujemo ob 13. uri. Hvala lepa.
Kolegij je na seji, ki se je pravkar končala, obravnaval predlog, da bi v skladu z 235. členom, petim odstavkom, lahko ministra, državnega sekretarja oziroma predsednika Vlade nadomeščal generalni direktor direktorata v ministrstvu. Takšen predlog ni bil sprejet, zato seveda v.d. generalnega direktorja ne bo mogel dobiti besede. Pozdravljam pa tudi predsednika Vlade gospoda Boruta Pahorja, ki se nam je pridružil v dvorani. Besedo ima Lojze Posedel, prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik parlamenta, spoštovani predsednik Vlade, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi. Pravijo, da je vsaka ali nepotrebna stvar v življenju za nekaj dobra. Tudi to vprašanje kolega Bogoviča o energetski politiki je za nekaj dobro. Sicer sama današnja seja in razprava ne bo imela bistvenega vpliva ali pa prispevka k slovenski energetski politiki, je pa dobra za to, ker je imel predsednik Vlade možnost v pisnem odgovoru in predstavitvi tukaj v parlamentu izpostaviti dejstvo, da se tako Slovenija kot ostale države nahajajo na prelomnici in sicer na prelomnici ravnanja in pridobivanja energije. Tukaj Slovenija ni izjema ali pa je še bolj občutljiva in da so zato zelo pomembne odločitve, ki se sprejemajo. Pomembna je današnja seja tudi zato, ker je na takšen način narejena večja promocija ali pa opozorilo na dokument, ki je v javni razpravi na tako imenovano zeleno knjigo, kjer so zapisane glavne usmeritve, glavni nameni in pa cilji energetske politike Slovenije in da je ta zelena knjiga na ta način še bolj izpostavljena in verjetno bo več tistih, ki bodo prebrali in dali v vseh teh šestih tednih javne razprave tudi svoje predloge in pripombe. Ta razprava je pomembna tudi zaradi tega, ker smo v nastopu predsednika Vlade slišali določene potrebne investicije, jasno slišali, katere so tiste možnosti, kako se bo Slovenija odločala za nove vire energije, katere investicije in kateri viri so možni, da bo dosegla tisti skupni cilj in zahtevo po zmanjšanih izpustih, po večjem deležu obnovljivih virov energije. Zelo dobro je tudi, da je bilo vprašanje postavljeno tako, da se je iz jasnega odgovora tudi dalo razbrati, da vlaganja v Termoelektrarno Šoštanj, v Blok 6, niso pod vprašajem, ampak da je to pomembna odločitev za naprej. Sicer je predsednik uporabil izraz, da bi bilo slabo, če bi se takšna investicija ne nadaljevala. Mislim, da je še bolj na mestu izraz, ki so ga uporabili na Strateškem svetu za energetiko pri Gospodarski zbornici, da bi bilo to pogubno, če bi ne nadaljevali te investicije v 6. blok, nadaljevali investicije, ki je iz nerazumljivih razlogov tudi zastala v določenem času. V nastopu predsednika in v razpravi je bila velikokrat izpostavljena tudi strategija iz leta 2004, ki je zelo dobro že takrat začrtala glavna izhodišča naše energetske bilance, izpostavila dejstva, da ima Slovenija večjo porabo energije, kot ima proizvodnjo, da samo štiri petine potreb zagotavljamo z lastnimi viri, da pa imamo sicer ustrezno strukturo: tretjino pridobivanja iz termoelektrarn, tretjino iz hidroelektrarn in tretjino iz nuklearke. Zato je pomembno, da se na enak usklajen in uravnovešen način izvajajo investicije tudi naprej. Ta razprava, ki poteka, je dala možnost, da se pogovorimo oziroma da se izpostavijo te nerazumljive zamude in zapleti, ki so bili pri izvajanju te investicije. Tu verjetno vprašanje kolega Bogoviča morda celo ni bilo mišljeno resno, da bi ta razprava sploh potekala, ker sem prepričan, da bo podrobna razprava o vzrokih zamude ali pa o posameznih ravnanjih prejšnje Vlade pokazala, da je bilo to ravnanje neodgovorno, da so bile povzročene zamude, ki so težko razumljive, in da se bo verjetno treba pogovarjati tudi, kot je že bilo rečeno, o odgovornosti, zakaj je na primer bivši minister za gospodarstvo potreboval kar 13 mesecev za podpis energetskega soglasja. Če ga ne bi poslušal v nastopu, ko je predstavljal stališče Poslanske skupine SDS, bi ne verjel, da je priznal, da je njegova skepsa do te investicije bila tista, ki ga je zadrževala pri odločanju o podpisu, ko pa je dobil mnenje Agencije za energetiko, pa je to podpisal. Na ta način se vidi, da se odločitve niso sprejemale na strokovnih temeljih. Strokovni temelji za to investicijo so bili popolnoma jasni, znani so bili že daleč nazaj in ne v tistem času, ko je bivši minister imel to dilemo oziroma bil skeptičen do te investicije. Zato tudi to sprenevedanje, ki smo ga, žal, dolžni poslušati na vseh sejah Odbora za gospodarstvo, ko bivši minister za gospodarstvo razlaga edino zveličavno resnico in dokazuje kako je prejšnja vlada ravnala brez napak in kako sedanja ne zna in ne more sprejemati pravih odločitev, je iz tega njegove nastopa ponovno jasno, da tu ni bilo ravno tistega, kar je v samem odgovoru tudi zahteval, to je preglednosti. Če pogledamo, na kakšen način so se dogajale določene investicije na področju energetike, je prav, da se odpre tudi razprava o tem, kje so sredstva vodnega sklada porabljena, da bomo zagotovo to v tej razpravi izpostavili tisti župani, ki smo na področjih, ki so poplavno ogrožena, in ugotavljamo, da so namenska sredstva vodnega sklada verjetno porabljena na spodnji Savi. Zato je prav, da je ta razprava odprta, da bo o tem tekla beseda in da se bomo lahko pogovorili tudi o tem, kar je bilo izpostavljeno v odgovoru predsednika in tudi bivšega ministra za gospodarstvo, kako dolgotrajni so zapleti in postopki na področju prostorske zakonodaje. Ta zakonodaja je nerazumljivo zapletena, za investitorja tudi nerazumljivo draga in na ta način je tudi onemogočena marsikatera nujno potrebna investicija. Zato je prav, da bi si na teh področjih res nalili čistega vina, zakaj je potrebno in zakaj je lahko določeno investicijo peljati po skrajšanem postopku ali po nekem inovativnem postopku, kot je bilo na primer to narejeno pri regijskem centru za ravnanje odpadkov v Celju, pa se je zakonodaja pripravljala oziroma sprejemala sproti, da so projekti lahko tekli. V posameznih projektih, ko pa ni bilo te politične volje, pa so ti zapleti lahko večji. Odnos do okolja, ki je še kako pomemben, bo verjetno tudi povzročil, da se bo izpostavila odgovornost ministrov za okolje, tako bivšega kot tudi sedanjega. Če poslušamo odnos bivšega ministra do teh deponij in tudi sedanjega, ki tako z lahkoto izjavi, da bomo pa odvažali smeti še naprej na deponije, ki ne ustrezajo več pogojem. Na ta pišmeuhovski način bomo pač sprejeli vse kazni, ki jih bo ta država oziroma občine morale plačati, ker ne spoštujemo določenih sprejetih kriterijev. Enako se lahko zgodi, če bi z investicijo v blok 6 Termoelektrarne Šoštanj še zavlačevali oziroma je ne izvedli. Tudi tam so zelo jasni kriteriji 2013. leta oziroma 2016. leta se bodo pričeli odkupi pravic za prekomerno emisijo. In če ta investicija ne bo do takrat speljana, čakajo državo kazni. In če bi bila odločitev, da se ta investicija ne bi nadaljevala, je zagrožena tudi kazen v višini 25 milijonov evrov. Zato je danes vsem verjetno lahko odleglo, da je predsednik Vlade tako jasno odgovoril na vprašanje poslanca Bogoviča, da ta investicija teče naprej, da je potrebna in da tu ni zadržkov in da je treba storiti vse, da bi ta investicija bila čim prej zaključena. Zato je ponovno nerazumljivo, da bivši minister izjavi, da je ta investicija, Blok 6, pomembna in potrebna. Potem je res nerazumljivo, zakaj ta zamuda, ki je nastala v prejšnjem mandatu. Da je bilo izpostavljeno, da je resolucija iz leta 2004 zelo dobra, strokovno zelo dobra, pa vendar zelo malo realizirana. Zakaj v preteklem mandatnem obdobju ni bilo na tem več narejenega? Zakaj ni bilo pripravljeno tudi za ostale energetske objekte, ki so bili tudi danes našteti, zakaj ni bilo izpeljanih že več postopkov? Zakaj ni bilo narejene več dokumentacije, da bi lahko tudi koriščenje evropskih sredstev iz strukturnih skladov bilo večje, kot bo očitno tudi v tem mandatu? Zakaj ob vseh dejstvih glede Bloka 6 potem igranje z usodo toliko delovnih mest v Šaleški dolini? Zakaj postavljanje pod vprašaj začetek investicije je mogoče razbrati tudi iz posameznih zapisnikov, ki so jih posredovali člani sindikata ali pa drugi, ki so v to zgodbo vključeni, da verjetno nekomu in ustrezal izvajalec, ali dobavitelj, ali kaj drugega. Zato da je prav, da je ta razprava odprta, da se bodo te zadeve tudi pokazale, razčistile in da se nadaljuje po tej strategiji, kot je zapisana. Čeprav osebno ocenjujem, da je danes tudi čas, ki ga bo moral predsednik in pa člani Vlade preživeti v tem parlamentu, predragocen za to, kar bo slišal, je vseeno razprava pomembna in potrebna zato, da so ti odgovori jasno na mizi. Tiste, ki jih še ne vemo, in tiste, ki jih je potrebno razčistiti, sem pa prepričan, da jih bomo v nadaljevanju. Predvsem pa sem prepričan, da bo ta razprava o zeleni knjigi pripomogla, da se bomo kot država na tem področju oskrbe z viri energije znali pomembno pravilno in pravočasno odločiti, zato podpiram ta odgovor predsednika.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Silven Majhenič.
Spoštovani prisotni! Energetika je zanesljivo eden od faktorjev, ki obremenjuje in načenja proračun gospodarskih družb, pa tudi družinski proračun. Izbira ponudnikov na trgu nam je dala možnost poceniti življenje in zmanjšati račun za kar precej denarja. Je tudi eden od prispevanih ukrepov za preživetje gospodarstva, še posebej tistih, ki so s svojo dejavnostjo striktno vezani na porabo električne energije. Ugotovitev, da se bo poraba elektrike iz uvoza zmanjšala na 15%, s tem pa bodo padle tudi cene, zahteva premislek, ali je še potrebna gradnja Bloka 6. Vlada Republike Slovenije očitno zagovarja širitev kapacitet in proizvodnje elektrike, saj si mora država zagotoviti čim večjo energetsko neodvisnost. Uravnoteženost električne energije na več različnih možnih načinov, kot so termo energija, hidro energije in jedrska energija, to pa je le del možnosti pridobivanja električne energije [[..]] [[opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], saj v svetu poznajo tudi druge možnosti, ki so se pokazale za dobre. Razmislek je sigurno potreben, kajti kot je povedal predsednik Vlade, se bodo odločili za energetsko učinkovitejše projekte, ki bodo [[..]] [[izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Žal je čas potekel. Besedo ima gospod Jakob Presečnik. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade in sodelavec! Uvodoma bi rad rekel, da je vsa ta razprava in neko ustvarjanje nekega navideznega spora med dvema regijama, saj tako zveni v javnosti, po moji oceni zaradi raznih organizacijskih zadev in špekulacij na področju organizacije, na področju energetike, zato jaz mislim, da se mora Vlada temeljito glede teh organizacijskih zadev potruditi in energetiko voditi v takšni organizacijski shemi, ki bo dobra za energetiko in ki bo dobra za Slovenijo. V Sloveniji imamo, po moji oceni, ugodno razmerje pri posameznih proizvajalcih, saj lahko rečem, da poleg manjših proizvajalcev na področju obnovljivih virov energije, pri katerih pa moram poudariti, da izredno zaostajamo z vsemi temi postopki, ki so potrebni za to, da je možno zgraditi, da je možno spraviti v pogon oziroma umestiti v prostor nek obrat z obnovljivimi viri, kot so male hidroelektrarne, kot so fotovoltaične elektrarne in druge energetske objekte, da so ti roki predolgi. Posamezni investitorji, ki si želijo vlagati sredstva v ta del energetike, mnogo predolgo čakajo na ustrezne dokumente. Kar se pa tiče glavnine, je pa to dobro razmerje, tretjinsko razmerje: jedrske, hidro energije in toplotne oziroma termoelektrarne. Prepričan sem, da je energetska politika politika, ki mora igrati na dolgi rok, z upoštevanjem potreb po energiji, z upoštevanjem ekologije, z upoštevanjem zanesljive ter cenovno sprejemljive oskrbe. Zagotovo je cenovno in okoljske najugodnejša hidro energija, seveda pa ob upoštevanju vseh stroškov, ki nastajajo pri izgradnji posameznih hidroenergetskih objektov. In tu smo se šli ali pa se gremo v tem obdobju in še nekaj nazaj izigravanje naše zakonodaje, kot je zakon o varstvu okolja ali zakon o vodah. Ocenjujem, da je bila storjena velika napaka. V preteklih letih smo mnogo razpravljali o tem, da je v koncesijski pogodbi zapisano, da se večina, mislim, da kar 90, 95%, denarja iz vodnega sklada koristi za investicije v hidroenergetske objekte. To je po moji oceni velika napaka. Pri tem nastradajo vsa ostala območja v Sloveniji. In to je dobesedno krivično za okolje, krivično za vodarstvo, krivično za vsa ostala področja v Sloveniji. Po mojem trdnem prepričanju so to stroški, ki še kako spadajo v posamezno investicijo, ker konec koncev investicija potem prinaša tudi na dolgi rok ustrezne prihodke. Mislim, da se bo treba v bodoče temu izogniti na vsak način. V nasprotnem primeru bomo imeli popoln zastoj vlaganj v vodarski sferi. Spominjam se pa, ko smo sprejemali zakon o vodah, da smo jasno govorili, čemu bo namenjen denar iz vodnega sklada. Kar se tiče jedrske energije, ima izredno majhen vpliv na okolje, vendar so pri tem drugi problemi oziroma prag sprejemljivosti med prebivalstvom je pri jedrski energiji popolnoma drugačen. In pa tretji, ki je sedaj najbolj predmet tudi te razprave, termoelektrarne. Torej vse termoelektrarne, posebej je pa razprava zaradi TEŠ-a. Jaz mislim, da so obveze glede emisij v okolju v Evropski uniji jasne, in da je treba nekaj storiti. Sedanji obrati so neracionalni, zato je cena proizvedene električne energije seveda previsoka. Tudi na tem področju je potrebno investirati v TEŠ, v Termoelektarno Šoštanj, ker sta vsaj dva obrata ali dva bloka popolnoma neracionalna, zastarela in potrebna ukinitve v naslednjih letih. Po letu 2016 bo bistveno zmanjšana proizvodnja, če ne bomo teh investicij peljali naprej. Posledično pa to pomeni tudi bistveno zmanjšanje proizvodnje oziroma zapiranje delovnih mest v šaleškem bazenu. Seveda, bi rekel, z jasno opredelitvijo, kako naprej z ostalimi termoenergetskimi objekti. V javnosti se, kot beremo zadnje mesece, pojavljajo mnogi zavajajoči, nasprotujoči podatki o predvideni ceni električne energije iz TEŠ-a, o emisijah v okolju, o ceni, nakupu pravic emisij itd. Če bo kakšna korist od te današnje razprave, sem prepričan, da se bo ustrezno ponovno proučilo oziroma bodo prišli pred javnost tudi jasni podatki o ekonomski upravičenosti te investicije, tako da ne bo nobenih dvomov o tem, da je ta investicija potrebna, kot se potrebujejo v Sloveniji tudi vse ostale investicije na energetskem področju. In za zaključek. Nekdo je omenil prej, da je danes svetovni dan boja proti podnebnim spremembam in tudi takšne investicije so seveda sestavni del tega boja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Anderlič. Prosim.
Današnja razprava je ena od tistih, za katero lahko resno dvomimo, da bo dosegla svoj namen. Parlamentarna ura, kot se imenujejo poslanska vprašanja in pobuda, je namenjena za to, da predsednik Vlade, ministri in tisti, ki so jim vprašanja namenjena, odgovarjajo na vprašanja kratko, jasno in v tistem trenutku na najbolj pereča družbena vprašanja. Ko pa gre za zahtevo po razpravi o neki vsebini, kot je nacionalni program razvoja elektroenergetike v Republiki Sloveniji, je pa preprosto točka, ki presega to točko zato bi morala iti povsem po drugi poti. Samo zato, ker smo to izglasovali, danes tudi o tem razpravljamo. Nekdo je rekel, če bo kakšen rezultat iz tega, bo mogoče to. Jaz verjamem, da so nekateri tudi pričakovali, da bo rezultat tudi to, da se bodo prevrednotile nekatere ocene o mandatnem obdobju 2004 - 2008 in da je bilo bolje, kot je dejansko bilo. Danes samo za ilustracijo, ni mogoče, da prejšnji minister reče, kako se je podražilo vse skupaj s šestim blokom [[...]]Ja, šesto milijonov za šesto megavatov v letu 2004. Razlika je nastala v letih 2004 - 2008, ne vem kolikokrat. Ampak kdo, na kakšen način, zakaj je to povzročil? Če to želite vedeti, gospod Bogovič, vprašajte gospoda Vizjaka, koalicijskega partnerja iz prejšnjega mandata, ne obremenjevati celega zbora in celo slovensko javnost. Če želite vedeti, kaj je bilo z nekaterimi nerealiziranimi stvarmi, ki bi jih Republika Slovenija morala narediti po sprejeti evropski strategiji za trajnostno in konkurenčno in varnostno energijo, ki ga je izdala komisija evropski skupnosti, 8. 3. 2006, ne pred nedavnim, 8. 3. 2006. Danes smo več kot dve leti kasneje. Nič. Vprašajte ga. Ampak nisem želel, da bi tukaj polemizirali na ta način, ker se mi zdi, kot je rekel gospod Presečnik, rezultata tako ali tako ne bo. Neko gradivo ste vendarle dostavili in ste se vsaj delno potrudili, ampak je 23. 4. očitno prišlo v Državni zbor, mi smo ga pa dobili danes na klop. To je nerazumljivo, ne vem čemu smo to sploh dobili od gospoda Bogoviča, v Državni zbor prejeto 23. 4., danes smo pa dobili na mizo. Ne razumem in se zato tudi ne morem o teh dodatnih argumentih sedaj kvalificirano pogovarjati. Treba pa je reči, da to, kar je bilo danes slišati in iz magnetograma prebrati, kar je predsednik Vlade povedal, je dokaz, da se na tem področju temeljito dela. Povedal je, kje so naše strateške usmeritve, kje so naši trenutni potenciali in kako naj bi se vse skupaj razvijalo naprej ter da se Vlada še kako zaveda, da je tudi Evropska unija odvisna od uvoza v 50% energije, če govorimo še o drugih virih in tudi Slovenija je na tej poti, da v 20 do 30 letih pride do 70% odvisnosti, kar pa bi bilo slabo. In iz tega odgovora, ki sem ga slišal, sem prepričan, da je tisto, kar je mogoče zdaj pričakovati, da bo do konca leta prišlo do temeljitih analiz in ocen, kateri potenciali v Sloveniji obstajajo. Škoda je, da še ni razvitih tehnologij, da bi na Goričkem lahko kopali premog, ki ga je ogromno in bi lahko najceneje prišli do električne energije. Ampak zaenkrat to še ni mogoče, bo pa verjetno v bližnji prihodnosti, tudi ko bo šla tehnologija naprej. Seveda je treba ponovno prevrednotiti in oceniti, kaj je z nadaljevanjem v Zasavju. Pokazalo se je, da je bila napačna, izsiljena in hitra odločitev v preteklosti. In štiri leta, hvala bogu, da vam je iztekel mandat, kajti zdaj bi se morali odločiti vizavi tistega, kar ste si potihoma želeli, da bi se vendarle podaljšal mandat črpanja oziroma kopanja in bi se zapiranje odmaknilo nekam naprej. Zdaj to pač ni vaša skrb. Na hitro ste izsilili referendum, ker je bilo treba pokazati, da rdeči revirji si tega ne zaslužijo ali še kaj drugega. In jaz verjamem, da je zdaj čas, da si prvič odgovorimo tudi na to vprašanje, ker je v tem mandatu prvič razprava na tak način v Državnem zboru - kako bomo s svojim časom in z vprašanji, ki jih bomo naslavljali na Vlado, racionalneje razpravljali o stvareh, če sploh na ta način oziroma dejansko pripravljali točke za sejo Državnega zbora tako, kot smo si sami naložili v poslovniku, ne pa da bomo razpravljali kar tako. Vsem je znano, da se je danes nemogoče izogniti drugačni razpravi, kot je bila mogoče pred leti, ko je bilo mogoče razpravljati samo o energetskih virih, na drugi strani o uporabi. Zdaj so prav gotovo vprašanja podnebnih sprememb in vseh drugih stvari povezana že v sami osnovi. Mi najraje govorimo o denarju, na eni strani o vložku v energetske objekte, v okolje in na koncu se oceni, koliko plačujemo kot gospodinjstva ali kot gospodarstvo za to energijo. V vsem kontekstu je pa vedno treba imeti vse temeljne cilje pred seboj, in sicer da so predvsem trije tisti, ki nas pri teh stvareh morajo voditi, da se ne bomo na hitro odločali ali Termoelektrarna Šoštanj, 6. blok, ali da ali ne, ali zapreti Trbovlje oziroma RTH ali ne ali iti v drugi blok v Krškem ali ne ali preveč izčrpavamo dravski bazen in prilivamo denar drugam, da na hitro reorganiziramo organizacijo, kot je drugi energetski steber in tako naprej, kar se je vse dogajalo v zelo kratkem času. Lahko si pogledate te stvari za preteklo obdobje in boste videli, da to ni v redu. Po mojem je maksimum zavedanja v tem, da se zavedamo nekih trajnostnih odločitev, trajnost zagotavljanja teh virov, predvsem je tukaj verjetno treba misliti na okolje da, konkurenčnost, brez nje smo tako ali tako zadaj, varnost oskrbe pa je po mojem prepričanju mogoča edino znotraj teh ciljev, ki si jih je tudi Evropska unija zadala. In v relaciji do partnerstva, do vzhodnega partnerstva in sodelovanja z državami kaspijske regije ali pa še kje drugje, da si lahko to varnost oskrbe na daljši rok tudi zagotovimo. Ugriznil sem se za jezik, ker sem si pravzaprav rekel, da ne bom razpravljal o vsebini, o tako pomembni zadevi na ta način, ob odgovoru na neko vprašanje, ker to preprosto ni mogoče. Če je kaj pri poslanskih vprašanjih pomembno, je to, da se da pobuda, da se pripravijo stvari za Državni zbor tako, kot se morajo, ne da kar razpravljamo o neki točki, ki nekoga v nekem trenutku posebej zanima. Upam pa, da bodo tista pojasnila, za katere gospod Bogovič želi odgovore, zelo hitro na mizi in da jih bo dobil predvsem od bivšega ministra in vseh tistih, ki največ delajo na teh stvareh in najbolj poznajo, in to je v njegovi občini oziroma njegovi regiji in v vseh tistih subjektih - nekateri govorijo tako, drugi govorijo drugače. Ampak jaz vendarle ne bi v tem trenutku, ko gre za racionalnost, ko gre za nekatere stvari, ki se pravzaprav delajo ob tistem, kar je temeljni namen: zagotavljanje elektroenergetske oskrbe v Sloveniji v zadostnih količinah, v pogojih ekološko sprejemljivega pridobivanja in vseh drugih stvareh. Kje pa stalo to, ali bo ta objekt tam, ali bo tam, ali se bo prelivalo iz enega konca Slovenije na drugega jaz sem že rekel, da bi bil vesel, da bi tudi na Goričkem prišli do tega, da bi lahko kopali tisti premog tam in bi ga izkoriščali in bi tudi tisto družbeno okolje tam dobilo nek razvojni potencial, ampak zaenkrat to ni mogoče, čeprav so tam največje zaloge premoga. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Pukšič. Prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik, kolegice in kolegi, predstavniki Vlade. Žal je pač tako, da je dobro, če poznamo nekoliko zgodovino. In če jo poznamo, vidimo, da nobena stvar ne nastane od danes na jutri. V tej državi, še preden je bila nuklearna elektrarna, so bile postavljene tudi hidroelektrarne na Dravi in dravski bazen je bil tisti, ki je pravzaprav napajal celotno državo. In od tukaj naprej so se gradile ostale kapacitete. Ne bom govoril o tem, kaj vse je potrebno in kaj vse bi bilo potrebno, pa vendar eden izmed razpravljavcev je rekel, ali bo ta razprava dosegla svoj namen in rezultatov ne pričakujem. Tudi jaz nisem prepričan, da bo dosegla kakršenkoli namen, kaj šele kakršnekoli rezultate. Predlogo sem v Državnemu zboru, da se ne bi spomnil katastrofalnega vodenja ministrstva, ko je bil minister Janez Kopač in, bom rekel, smrtnega udarca takratni energetiki, ko se je leta 2001 odločil, da bo Elektrogospodarstvo Slovenije tako rekoč uničil in ustanovil Holding. Tukaj se začenja ta zgodovina. Ustanovil je Holding in Elektrogospodarstvo Slovenje, ki je bilo ves čas v Mariboru, prestavil v Ljubljano. V STA zapisu je bilo med drugim zapisano: "v zvezi s sedežem Holdinga je Vlada potrdila predlog ministra Kopača, ki je za sedež predlagal Ljubljano. Proti njegovemu predlogu sta glasovala dva ministra iz vrst SLS, SKD in en predstavnik ZLSD, torej Združene liste Socialnih demokratov, pa se je vzdržal." Poslanci, ne samo iz Štajerske ampak dvainpetdeset poslancev, med njimi poslanci treh koalicijskih strank, smo pisali pismo takratnemu predsedniku Vlade dr. Janezu Drnovšku, pokojnemu, bog mu daj dobro, da je seveda poizkus uničenja Elektrogospodarstva Slovenije v Mariboru in prenos tega v Ljubljano popolnoma nedopustno sramotno dejanje in ponižujoče. Celo tako daleč je šlo, da je kasneje minister Kopač doživel tudi interpelacijo v naslednjem letu, kjer je bila ena od obremenilnih točk ta, da o drugih ne govorim. Kolegice in kolegi, kritičen sem do takratnega ministra Kopača, da je to naredil in naredil katastrofalno napako. Kritičen sem bil tudi pred tremi leti, ko je zadnji minister za gospodarstvo, Andrej Vizjak, ustanovil novi holding, novi GEN ali kaj jaz vem, kako se je že imenoval, in Holding slovenskih elektrarn HCE tako rekoč razdelil na dva dela. Takrat smo tudi poslanci iz Štajerske, ne glede na politične barve koalicije ali opozicije, dvignili glas in smo rekli, potem naj bo pa še tretji energetski steber. Te stvari pravzaprav ne vodijo, po mojem prepričanju, v pravo smer. Tako kot pri marsikateri zadevi, ki se je lotimo politikantsko, in poglejte, če so tri koalicijske stranke bile takrat proti temu, če so bili ministri Vlade proti temu je seveda z aroganco takratnega LDS-a s štiriintridesetimi poslanci pač to naredila, kar je naredila. In želim opozoriti na to, da se takšna aroganca slej kot prej vrne nazaj kot bumerang ali enemu ali drugemu. In v tem primeru se žal dogaja zopet naši celotni energetiki v naši državi. Namesto da bi danes gradili prečrpalno elektrarno na Kozjaku, recimo, ali da bi se pripravljali za novo nuklearno elektrarno, ali da bi bistveno več naredili na alternativi, kot je fotovoltaika, kot je vetrna energija ali plinsko elektrarno v Kidričevem, ki je bilo v nekih projektih tudi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]že zastavljena. To ni dobro in o energetiki bomo morali še veliko in konkretno govoriti in stvari spraviti v pravo smer.
Hvala lepa. Gospod Bogovič, vi kot predlagatelj lahko nastopate kadarkoli, vam ni treba zaprositi proceduralno. Vam bom dal potem besedo. Najprej pa je za proceduralno prosil gospod Jože Tanko. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da ni primeren način, na kakršnega poteka današnja seja Državnega zbora. Koalicija je izglasovala in pomagala izglasovati, da predsednik Vlade oziroma Vlada odgovarja na poslansko vprašanje. In danes ni nikogar iz koalicije tukaj, z Vlade, tisti, ki bi po poslovniku morali biti, da bi odgovarjali na razprave poslancev. Ni predsednika Vlade, ki je odšel. Na Kolegiju smo slišali, da ima resorni minister mednarodne obveznosti v Prekmurju, da "je na pogovoru z manjšinami", citiram dobesedno. Državna sekretarka je nekje na pogovoru z nekimi podjetji. Seja Državnega zbora je bila odrejena s sklicem. Upam, da ste predsednik in vsi tisti, ki ste v koaliciji določali in načrtovali termin nadaljevanja seje, predvideli in dogovorili prisotnost tistih, na katere se ta točka nanaša. Zato predlagam, da Vladi ne bo ostalo uro in pol časa za razpravo, da to točko prekinemo, da preidemo na naslednjo točko dnevnega reda - to je akt o odreditvi parlamentarne preiskave in da potem, ko se zagotovi udeležba predsednika Vlade, resornega ministra ali državne sekretarke, kar je skladno s Poslovnikom, nadaljujemo razpravo o tej točki dnevnega reda. Jaz menim, da razprava o tej točki tako pomembna, da si Državni zbor ne more dovoliti, da tisti, ki so v tej državi najbolj odgovorni, ne sodelujejo. Še posebej pa ne, ker je predsednik Vlade v Državnem zboru ob nastopu mandata izjavil, da bo v tej hiši, v tem visokem domu preživel veliko več časa kot njegov predhodnik. Pa niti takrat, ko ima točko na dnevnem redu, ko se zahtevajo od njega odgovori, kompetentni odgovori na postavljena vprašanja v tej razpravi, tudi takrat ga ni. Pride, nekaj prebere in gre. Mislim, da tako ravnanje predsednika Vlade in resornih predstavnikov ni dopustno. Zato predlagam, da odredite oziroma da glasujemo o tem, da se točka prekine in da se po polurni prekinitvi nadaljuje z naslednjo točko dnevnega reda. Po zaključku naslednje točke pa se vrnemo na to točko in potem tudi razpravo zaključimo ob prisotnosti predstavnikov Vlade. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Tanko, prva stvar je to, da te točke ni predlagala Vlada. Zato tudi v tem smislu ni potrebna njuna prisotnost. Mimogrede, predsednik Vlade je v Državnem zboru in je tudi v dvorani, ob času je bil v dvorani in prihaja v dvorano in ni nujno, da če ga ni v dvorani, da ne spremlja razprave. S tega vidika tudi vašega predloga ne bom dal na glasovanje in bomo nadaljevali in z obravnavo te točke. Navsezadnje smo si jo izglasovali sami in jo bomo tudi tako obravnavali. Zato nadaljujemo s točko, in sicer proceduralno gospod Bogovič kot predlagatelj.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovani kolega Anderlič, dolga leta ste že poslanec. Običajno se predlogi opozicijskih poslancev pri vprašanjih in pobudah izglasujejo ali ne. Velika večina je, da ne. Pri tej točki je to izglasovanje bilo pozitivno. Sam sem zelo podrobno pregledal tudi način glasovanja in ga poskušal razumeti. Lahko povem, da v poziciji, kjer se običajno taki predlogi zavračajo, niti v eni stranki ni bilo enotne odločitve. Na primer, v LDS je bil samo en glas proti, v DeSUS ni bilo nobenega glasu proti. In sem takrat tudi razumel, ko je bilo takšno glasovanje, ko so mi kot mlademu, nadebudnemu poslancu to razložili, da je bil to tudi izraz s strani številnih poslanskih skupin, da je to tematika, o kateri je vredno razpravljati. Sam sem trdno prepričan, na podlagi izkušenj pri tem, kar se dogaja pol leta v Državnem zboru, spoštovani kolegi, da smo imeli dve tretjini tem, po mojem občutku, o katerih smo se pogovarjali, ki so bistveno manj usodne za razvoj Republike Slovenije, za konkurenčnost našega gospodarstva, za okolje v naši Sloveniji. Velikokrat smo se raje ukvarjali z opozicijo-pozicijo, z zadevami, ki razdvajajo slovenski narod. In sem pričakoval, da bo tudi danes manj takšne debate, kot jo poskušate v razpravi peljati tisti, ki razpravljate. Da zadeva ni tako neusodna in da govorimo o resnih številkah, je za primer že ta investicija, ki je tako velika, kot so krediti v Istrabenzu in Pivovarni Laško, ki se jih predvsem v zadnjem času velikokrat omenja kot problematične zadeve, pa so to krediti. Ta investicija je takšnega ranga, Istrabenza in Pivovarne Laško. Zato mislim, da je v Državnem zboru, preden bomo izdali poroštvo, kot je bilo videti tudi iz rebalansa proračuna, vredno o tem spregovoriti. Jaz se ne bojim te razprave in mislim, kot sem že povedal, zelo iskreno, da je prav, da pride do te investicije, da bo do te investicije prišlo. Je pa najbrž čas, da se o tem ponovno prepričamo v sedanjih okoliščinah, ki zagotovo drugačne kot lansko leto, ali se gre po isti poti ali se naredi kakšna korekcija, glede na to, da je elektrika na trgu za pol cene, da je na drugi strani sprejet okoljsko-energetski paket v Evropski uniji, ki prinaša določene obveznosti tudi za našo državo. Bojim se, da bo takšen način sprejemanja dokumenta, ki ga zdaj imenujemo zelena knjiga za nacionalni energetski program, v nadaljevanju bo pa to nacionalni energetski program, po poti, kot je zastavljena, skupaj s celovitimi presojami vplivov na okolje, povzročil, da ga bomo v tej ljubi državi sprejemali do konca mandata te Vlade. Kajti ne znam si predstavljati, kako se bodo celovite presoje posameznih objektov oziroma celotnega programa uspele na hitro narediti, ko vemo, kako se posamezne zadeve izpeljujejo za posamezne objekte. Mislim, da je tu zadeva zastavljena na tak način, kot sem že prej dejal, kot je večina slovenskih resolucijskih dokumentov. Dokumenti so splošni, na široko, na resolucijski ravni. In ko jih čez pet let pogledamo, vidimo, da se je v nekaj procentih seštelo. In če bi se odgovorno glede tega obnašali, mislim, da bi se lahko zelo na hitro Vlada do takšnih vprašanj, ki so bile postavljena, opredelila in z zelo jasno besedo prišla v Državni zbor. Z moje strani ni bilo nobene druge želje, kot da to dobimo in da o tem spregovorimo odgovorno. Energetika je namreč tema, o kateri mora tudi Državni zbor po mojem prepričanju spregovoriti. Odnos do usmeritev učinkovite rabe energije, do obnovljivih virov energije, ki so bile izvedene, je bil zame zelo jasno pokazan pri sprejemanju rebalansa proračuna. Tisti, ki niste bili pozorni, iz 27 milijonov smo šli na 13 milijonov. In sem takrat razpravljal v tej smeri. V lanskem letu, ko je bil okoljski program sprejet iz teh sredstev, kako se sredstva uporabijo, je cela vrsta okolij že pripravila dokument o obnovi javnih objektov, kot so osnovne šole in podobno, glede na razpise. Sedaj je zamik teh razpisov, ni razpisa, usmeritev naj bi šla v drugo smer, da bi šlo to v državne objekte, ne več v občinske in podobno. Zame so dejstva tista, ki govorijo o odnosu, ne besede, zapisane v resolucijskem projektu. In se bojim, kot sem že dejal, če bomo dve leti sprejemali tako široke razprave, oprostite kolegi iz koalicije in pa iz Vlade, čas Vlade bo takrat mimo, je pa zelo usodno za črpanje evropskih sredstev, usodno za izpolnjevanje okoljskih paketov in podobnih zadev. Zato menim, da je debata povsem na mestu. Izpeljala se je na neko pot, ki je sam nisem želel oziroma ni bil moj osnovni namen, da se razume ta zadeva kot napad na Termoelektrarno Šoštanj. Še enkrat, kot pa danes govorite in dajete etiketo tudi bivšemu ministru, da je "zaribal" na tem projektu, da ni sprejeto. Spoštovani kolegi, iz svojih izkušenj povem, da je boljše, da ni sprejeto, kajti če bi 13 mesecev ne bilo zamude, kot ste dejali, pa verjetno nekaj mesecev je potrebno, bi bilo mogoče pol leta zamude. V tistem času bi se ta objekt oziroma pogodba podpisala v času največje konjunkture, ko so bile kovine najdražje, ko je bil ta projekt tudi zaradi globalnih razmer, pomanjkanje energije, drage energije, toliko dražji. Trdno sem prepričan, da bo na naslednjem razpisu, to je minister Križanič zadnjič že tudi dejal oziroma v pogajanjih v tem razpisu možno ceno zbiti za 150, 200 milijonov, in bo prihranek na tem objektu evidenten. Po mojem prepričanju je bolje, da se pogodba podpiše v letošnjem letu, kot je terminski plan, kot da bi se lani v jeseni kot ste očitke delili z drugega naslova. Na občinskih nivojih so investicije, kjer so bili lansko leto predračuni 5 in več milijonov, so padli za 30%. In več in to je ta trend in zato se mi zdi povsem deplasirano in zopet v skladu z manirami, ki so očitno v parlamentu najenostavnejše, da se osredotočiš na delo tvojih predhodnikov, na široko naučiš toliko in toliko klišejev in jih uporabiš na 100 načinov. In to se žal dogaja v Državnem zboru pri vsaki temi pri tako se poskuša tudi na tej temi. Moj namen je bil, da vam še enkrat kot predlagatelj povem, srečeval sem se s to tematiko zadnje desetletje na zelo odgovornih mestih in na tistih mestih, kjer se v politiki in okolju in tega govori se govori na drugačen način, kot se govori v tem okolju. Želel sem samo svoj del prispevka v tem delu in pa skrb za to okolje podati in nič več.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mirko Brulc. Prosim. Trenutek, gospod Brulc, vi želite, samo trenutek, prosim. Gospod Tanko, želite proceduralno? Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, jaz mislim, da je treba nekako prekiniti z dosedanjo prakso, ki se je pojavila pri obravnavi nekaterih predlogov zakonov, ki smo jih obravnavali v Državnem zboru ali pa v nekaterih razpravah, ko so predstavniki resorjev, predstavniki Vlade prišli samo na začetek seje, povedali uvodno vladno stališče in potem obravnavali samo zaključek. Jaz predlagam, glede na to, da je med nami tudi predsednik strateškega sveta Vlade za energetiko, da zvemo, kakšen bo pristop Vlade na tem področju. Ali bomo najprej razpravljati o strategiji in potem o investicijah ali bomo najprej pristopili k investicijam in potem na to prilagodili strategijo Republike Slovenije? Investicije, ki potekajo v tem mandatu [[...]]
To je zloraba proceduralnega vprašanja, evidentno. To je diskusija.
Še nisem končal, pa tudi bi prosil, če gospoda Anderliča nekoliko pomirite, ni dobil besede, pa skače stalno v besedo. In mi poslanci Državnega zbora potrebujemo odgovor temeljni odgovor tistih, ki so ta trenutek v tej državi za opravljanje nalog iz pristojnostni izvršne veje oblasti najbolj odgovorni, kompetentne in ustrezne odgovore. Razprava se je že več kot prepolovila in do sedaj še ni bilo nobenega od predstavnikov Vlade, da bi odgovoril na trditve in stališča predlagatelja ali pa na trditve in stališča poslancev, ki so ob temu razpravljali. In zato predlagam, spoštovani predsednik, da v primeru, če teh odgovorov med razpravo ne moremo dobiti, da prekinemo razpravo, da se tisti, ki bi morali razpravljati posvetujejo in potem ustrezno odgovorijo. Mislim, da kakršen koli drug pristop na tem področju za Državni zbor ni primeren. Hvala lepa.
Hvala lepa. Seje seveda ne bom prekinil, predstavniki Vlade so v dvorani, dobili bodo besedo, ko jo bodo želeli in kadar jo bodo želeli, jo lahko dobijo. Prav tako je predsednik Vlade v svojem uvodnem nastopu odgovoril na vprašanje, ki je bilo zastavljeno. Tako ni nobenega razloga za kakršne koli proceduralne trike ali poteze, s katerimi bi zavlačevali to sejo. Besedo ima gospod Mirko Brulc, prosim.
Še enkrat lep pozdrav. Nacionalni program reševanja elektroenergetskih problemov in načrtovanja na temu področju je zelo pomemben. Naj povem, da se v marsičem strinjam z gospodom Anderličem, ki je razpravljal malo pred menoj. Jaz danes slišim veliko o jedrski elektrarni, hidroelektrarni na spodnji Savi, verigi na srednji Savi, Muri, termoelektrarnah in podobno. Vendar bi rad poslanke in poslance opozoril, da tam nekje na zahodu Slovenije imamo prekrasno reko Sočo, soške elektrarne, da imamo Elektro Primorsko, da se pravkar zaključuje investicija v črpalno hidroelektrarno Avče in da delež Primorcev pri skupnem vodenju energetike na Slovenskem je pravzaprav ničen. Električna energija je seveda zelo pomembna. Tudi obrača se veliko denarja in ustanovljena sta bila dva stebra, ki naj bi po direktivi Evropske unije bila nujna, da imamo potrošniki možnost izbire. Tukaj, kot je bilo že prej rečeno, je veliko stvari "zaribanih". Gospod Vizjak je razlagal, seveda teoretično, kako je konkurenca nujno potrebna, da se cena tudi na električni energiji niža. Toda jaz bi vprašal, na čigav račun. Ali na račun države? To, da imamo sedaj na nekem nivoju nižjo ponudbo, je pravzaprav le prilika posameznikov za tajno obogatenje. Ob investicijah se srečujemo z okoljevarstveniki, ki v svojih zahtevah velikokrat pretiravajo, onemogočajo kakršnokoli investicijo, obenem pa se ne znajo več, kot pravimo včasih, z milom ali žajfo niti obriti, še za to rabijo elektriko. Natura 2000 nam dela veliko preglavic pri investicijah, kajti v glavi imam problem, ki se je pojavil na Goriškem, ko gre za umeščanje elektroenergetskih vodov, daljnovodov v okolje, pa naj gre za rekonstrukcijo ali za povsem novogradnjo. Težave so seveda tudi po zaslugi arogantnosti investitorjev, distributerjev, ali pa Elesa, če omenim, do prebivalcev, ki jih tak nov daljnovod ali pa rekonstrukcija tudi prizadeva. Moram povedati, kot sem že omenil črpalno hidroelektrarno, da se dela končujejo in da bodo julija 2009 že začeli s poskusno proizvodnjo. Še vedno pa ni urejen prenos te energije. Investicija na daljnovodu Avče-Dobler, pa Gorica-Avče se sploh še ni začela in v Renčah je še vedno vprašanje vkopa tega daljnovoda. Kdo bo za to kriv, se vprašam danes, kajti mesečno, če ne bo ta črpalna hidroelektrarna Avče funkcionirala, bo država ali Eles, ampak to je vse naša blagajna, imela mesečno milijon evrov škode. Evropa je seveda polna vetrnic, ki proizvajajo električno energijo. Pri nas seveda to ni mogoče. Na Trnovsko - Banjški planoti so odlične razmere za vetrne elektrarne. Meritve iz satelita so pokazale, da bi se ta investicija izplačala. Sprašujem vas, kateri investitor si upa pričeti s tako investicijo. Čeprav se domače okolje strinja s prizadevanji stroke, vendar vem, da bi se dvignili vsi okoljevarstveniki, tisti iz ravnega Prekmurja, pa tudi iz Ljubljane, ki na Banjšicah, recimo, še nikoli niso bili. Porečje reke Soče omogoča vrsto mnogih majhnih hidroelektrarn, ki bi kar nekaj električne prispevale v to skupno kvoto. Toda tudi te so obremenjene z mnogimi, včasih nesprejemljivimi birokratskimi ovirami, tudi okoljskega ministrstva. Na področju energetike je prav tako velika cokla razvoja zelo dolgotrajno sprejemanje prostorske dokumentacije sprejemanje občinskih prostorskih načrtov, največkrat je ovira v kmetijskem in okoljskem ministrstvu. Danes ni bilo nič govora o varčevanju električne energije, o davčni razbremenitvi tistim, ki investirajo v fotovoltaiko ali pa kot rečemo sončne kolektorje in še kaj, pri varčevanju, ki nam jo tudi Evropska unija narekuje, govorimo o javni razsvetljavi in še kaj. Razprava je potrebna, vendar ne s takim štartom, kot je bila danes tukaj, kajti z gradivi bi bilo potrebno pripraviti zelo natančne predloge in potem o tem voditi kvalificirano razpravo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Melita Župevc. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Nekje je treba začeti. Nekje se je treba začeti pogovarjati in tudi jaz sem bila med tistimi, ki je bila kritizirana, da je podprla današnjo razpravo. Naj vam povem, da mi je popolnoma vseeno za popolnoma vse lobije z leve in z desne iz Zasavja in iz Posavja, iz dolin ali iz ravnin. Jaz sem Trboveljčanka, Zasavčanka in energetika je preteklost, sedanjost in prepričana sem tudi prihodnost te naše doline. In to je eden in edini razlog, zakaj želim v tem parlamentu razpravljati o tej temi. In upam, da je to zadosten in dovolj legitimen razlog. Predsednik Vlade je v odgovoru na poslansko vprašanje kolega Bogoviča navedel nekaj strateških projektov na tem področju. Tudi danes smo jih slišali, 6 blok Termoelektrarne Šoštanj, drugi blok Jedrske elektrarne Krško. Zasavje ostaja tam nekje. Redko se omenja. Redko se kdo spomni nanj. Če pa se, ga navrže tako za zraven, da se komu ne zameri. Nekateri projekti v tej državi imajo očitno veliko dinamiko, ki gre seveda mimo Državnega zbora, ki nenazadnje daje "žegen" na Nacionalni energetski program. In kot sem že dejala, zadnje tedne in mesece je največ govora prav o 6 bloku Termoelektrarne Šoštanj. Imam nedvoumno velike dimenzije. Gre za pomemben projekt, se strinjam. Ne le za tisto okolje, ampak tudi za Slovenijo. Ampak tukaj so, gospe in gospodje, še drugi pomembni projekti, če želite - energetski objekti, do katerih se bo ta vlada morala opredeliti in to čim prej. Če se ozrem na zadnjih nekaj let, se ni naredilo popolnoma nič drugega kot to, da se je tiščalo glavo v pesek. In od aktualne vlade, kot sem pričakovala tudi od prejšnjih, pričakujem, da se bo jasno in javno opredelila do prihodnosti zasavske energetike. In danes sem poslušala bivšega ministra za gospodarstvo. To, kar ste danes govorili, je bilo eno navadno "flancanje". In vam bom z vašimi besedami dokazala zakaj. Danes se uporabljajo velike besede o tem, kaj vse je pomembno storiti. V preteklosti ni bilo narejenega nič. Bila so potem na koncu samo neka načelna stališča, nedoločna, nedorečena, ki so ostala tam nekje v zraku. Kot je že moj kolega Barovič prej povedal - v Zasavju potrebujemo konkretne odgovore! Ne razmišljanj, ki bodo trajala pol leta. Mi rabimo odgovor. Kaj je z uporabo premoga v RTH po letu 2009, s tem povezana usoda rudnika? Kaj je s prednostnim dispečiranjem po letu 2009 in s tem povezanim poslovanjem Termoelektrarne Trbovlje? Kot veste je Ekonomski inštitut, ki ga je takrat vodil sedanji finančni minister Križanič, opravil raziskavo, ki govori o pomenu in vlogi Rudnika Trbovlje-Hrastnik in TET. In prav ta raziskava, študija je pokazala, da je podaljšanje izkopavanja smotrno in upravičeno. Radi bi vedeli kaj država oziroma pristojni menijo o plinsko-parni elektrarni v Trbovljah. Če ta projekt za državo ni zanimiv, zakaj država tega uradno ne pove? In s strani vlad, rekla sem vlad, ne ene vlade, je bilo pogosto slišati, Zasavje pač da nima pripravljenih nobenih projektov. Kolikor vem, je bilo v preteklosti pripravljenih kar nekaj projektov, ampak ni bilo nobenega konkretnega odgovora. Verjetno je bilo v preteklosti najlažje ne odgovoriti. Leto 2006, obisk predsednika Vlade Janše v Zasavju, citiram: "Izbrali bomo varianto, ki bo najbolj ekonomsko učinkovita ter bo upoštevala okoljevarstvene standarde Evropske unije" je glede nadaljnje usode TET povedal takratni predsednik Vlade. Zgodilo se ni nič. Bivši minister za gospodarstvo, ki je bil danes v tej dvorani zelo glasen in izjemen poznavalec energetike, je dejal v Zasavju: "Energetika je bila in še vedno bo pomembna zaposlovalka." In prejšnja vlada je izrekla tudi popolnoma prazne besede o tem, kako si Vlada prizadeva, da bi razvijali to energetsko lokacijo tudi v prihodnje. Lokacija ima namreč, tako je ugotavljal celo minister Vizjak, ki se na to temo očitno zelo dobro spozna, določene konkurenčne prednosti pred drugimi in to je razmeroma visoka družbena sprejemljivost, usposobljeni kadri in tudi infrastrukturni pogoji. Vendar, ta minister je tudi dejal, da bi bilo najbolje RTH kar takoj zapreti, češe, da gre za nesmiselno zapravljanje davkoplačevalskega denarja. No, če država tako meni tudi danes, potem naj to Zasavčankam in Zasavčanom jasno pove. Pove naj jim koliko naj ji gre v tem izjemno težkem in občutljivem času na cesto, ali pa naj najde alternativno varianto. Naj torej pove to ljudem. In danes je bilo veliko rečenega o Zeleni knjigi. Jaz se opravičujem, če je moj nastop čustven, ampak takšni pač smo tisti, ki od tam prihajamo. Gospod Vizjak, prosim, zadržite se tudi jaz sem vas poslušala, ko ste govorili neumnosti. Torej, zelena knjiga. Jaz za Zasavje v tej knjigi ne vidim nič zelenega, ampak samo črno. Tisti, ki so jo pisali Zasavje pretežno vidijo kot okolje, ki se bo kot energetsko okolje, v prihodnjih letih le zapiralo, nič pa odpiralo. Ta predlog ne vključuje zasavske energetike in na takšen predlog jaz mislim, da v Zasavju ne bo pristal nihče. In izračuni, ki so bili javno objavljeni, kažejo, da bi zapiranje rudnika in posledično negotova usoda TET imela tudi katastrofalne socialne posledice v Zasavju. Meni za to ne more biti vseeno, mislim, da tudi vam ne. In pred kratkim sta oba sindikata, tako rudnika kot termoelektrarne, na predsednika Vlade in resornega ministra naslovila neke vrste poziv k odgovoru države, naj se končno enkrat izjasni, kaj želi. Jaz verjamem, da je morda nepošteno, da ta vlada zdaj "kasira" vse tisto, kar je bilo slabega v preteklosti. Ampak, jaz sem videla kakšen je bil odgovor tem sindikatom in ta odgovor je ignorantski. Mene takšen odgovor skrbi. Jaz pričakujem, da bo Vlada našla bolj konkretne in bolj utemeljene odgovore na vprašanja, ki so bila zastavljena. Kajti iz teh odgovorov izhaja, da naj se TET znajde po svoje, in da bo država zelo vesela, če se bo. Kar se tiče pa RTH-ja, iz tega odgovora izhaja, da je pač treba upoštevati veljavno zakonodajo in ta veljavna zakonodaja predvideva, vemo kaj. Nobenega odgovora ni. Kaj pa dan po tem? Kaj bo država, kaj pristojno ministrstvo zdaj naredilo? Kakšne dokumente mi pošiljamo v Bruselj, mene zanima? Kakšne sheme omejevanja emisij? Iz teh shem bi izhajalo, da bo leta 2015, da bodo emisije 5 takrat 0, kar pomeni, da 5 več ne bo. Jaz bi rada res odgovore na ta vprašanja, ker so zelo pomembna. Strinjam se, da je v Zasavju pogosto težko najti skupen jezik. Ampak morda bi bil res skrajni čas, da naredimo kakšen korak naprej. Imela pa bi tudi eno zelo konkretno pobudo za Vlado; če se ji zdi zasavska energetika pomembna in predsednika Vlade sem razumela in pristojne ministre, da se jim zdi, potem predlagam, da se v Strateški svet za energetiko vključi tudi kakšen predstavnik iz Zasavja. Zasavje je energetska dolina. Živimo, smo živeli in upam, da bomo živeli od energetike. V Strateškem svetu, ki, citiram, "spremlja energetsko situacijo v Sloveniji ter za predsednika Vlade pripravlja strokovne usmeritve in predloge na energetskem področju", namreč ni predstavnika iz Zasavja. Jaz dajem konkretno pobudo in si želim, da boste ocenili, da je pomembno, da se tudi zasavski glas sliši v Strateškem svetu za energetiko. V tem svetu očitno nihče ne govori v imenu Zasavja. Zato me zanima, kdo bo odločal in govoril namesto njega. In če mi dovolite, da končam z besedami bivšega predsednika Vlade, ki v današnjem trenutku, po vseh letih, ko v Zasavju ni bilo narejenega nič, zvenijo še bolj cinično in to je: "Za uspešno prihodnost pa je ključen preklop miselnosti iz pesimizma v optimizem, saj razvojne priložnosti obstajajo." In besede so zlato postale. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Hvala lepa. Verjamem, da je takšna razprava plod nevednosti ne česa drugega, ali pa morebiti plod tega, da če želiš pokritizirati aktualno vlado, moraš še malo prejšnjo, da ni preveč izpostavljena sedanja energetska politika. Z gospo Župevčevo se v celoti strinjam, da je ta knjiga, ki je zdaj v javni razpravi črna knjiga, ne pa zelena knjiga. Kajti, kot smo že slišali, se ukvarja bistveno s premogom in bistveno manj z obnovljivimi viri. V tem se v celoti strinjam. In pisala jo je Energetska zbornica, ki jo vodi človek, ki je direktor Premogovnika Velenje. To je povsem jasno in tu ni dvoma. Vendar pojasnil bi in demantiral navedbe, da v prejšnjem mandatu na energetskem področju ni bilo storjeno nič v povezavi s Termoelektrarno Trbovlje. Prvič, Termoelektrarna Trbovlje - kaj je bilo konkretnega storjeno. Bila je iz samostojnega energetskega, prezadolženega energetskega podjetja priključena k sistemu Holding slovenske elektrarne z željo, da se v okviru holdinga najdeta prostor in denar za prepotrebne investicije. Podpisano in izdano je bilo energetsko dovoljenje, energetsko dovoljenje za nov energetski objekt, spoštovana Župevčeva. Seveda je bilo energetsko dovoljenje izdano vlagatelju, to je gospodarski družbi, to je Termoelektrarni Trbovlje. Od nje je odvisno kam in kako daleč je pripeljala ta projekt in kaj je bilo narejenega. Še bistveno bolj pomemben projekt, sem in zelo vesel, da ste citirali predsednika Vlade, ponujen je bil projekt, da ga prevzame Zasavje kot svojega, projekt izgradnje spodnjesavske verige, da se tam ustanovi gospodarska družba, ki bo peljala to investicijo, ki bo usmerjala in vodila to investicijo. To je bilo z moje strani predlagano na obletnici Rudnika Trbovlje-Hrastnik, ki smo ga imeli v Trbovljah v času aktivnega mandata. Žal, če se na teh projektih ni nič naredilo s strani odgovornih razvojnih nosilcev, ne krivite bivšega ministra, ampak krivite sebe. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]]
Prosim mir v dvorani! Besedo ima gospod Branko Marinič.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Dovolite mi, jaz nisem energetik in se vnaprej opravičujem, če bom pri tem mojem nastopu premalo strokoven, pa vendarle. Kolikor sem spremljal dosedanjo razpravo vidim, da je veliko tistih, ki se na elektroenergetiko izredno dobro spoznate. Dovolite mi, da bi najprej pokomentiral samo vsebino današnje točke dnevnega reda, ki se pravzaprav nanaša na reorganizacijo slovenske elektroenergetike oziroma na novelacijo Nacionalnega energetskega programa oziroma zelene knjige, kot lahko na kratko tudi imenujemo. V tem smislu bi pričakoval od nas poslank in poslancev, da vsebinsko razpravljamo o tej temi in da pri svojih vsebinah dobimo tudi konkretne odgovore. To bi bil potem smisel in namen te današnje širše razprave o odgovoru predsednika Vlade na poslansko vprašanje. To se seveda danes ne more zgoditi. In resnično obžalujem in mi je žal teh ur, ki jih bomo presedel tukaj, ker ne bom dobil odgovorov s strani tistih kompetentnih ljudi, izvršilne veje oblasti, ki so za določena področja odgovorni. Pogrešam torej resornega ministra Lahovnika. Še bolj pa se mi zdi pomembno in nujno, ko obravnavamo to temo, da bi v nekaterih konkretnih primerih na področju elektroenergetike soočili tudi ministra za okolje in prostor, kajti prav na teh dveh segmentih tiči zajec oziroma vsebinsko rečeno, da bi dobili odgovore na tista vprašanja, o katerih pravzaprav danes teče vsebinska razprava. Rak rana umeščanja objektov, elektroenergetskih in drugih objektov, v prostor, je postopek ki izgublja veliko in preveč časa. Čas je denar in mislim, da so tu ravno zaradi teh predolgotrajnih postopkov na področju varstva okolja in prostora preseženi vsi možni roki. Samo za primer, poglejte, kako se umeščajo v prostor vetrne elektrarne; vprašanje, kdaj bo zadeva dokončna. Prav tako, ko gledamo, kako se zaradi nujnih potreb oskrbe Slovenije z električno energijo umeščajo v prostor transportne poti, se pravi, daljnovodi, plinovodi in tako dalje. Tu so vsi možni roki, ki so zakonsko določeni, velikokrat predolgi. K tej vsebinski točki bi želel dodati nekaj, kar je pravzaprav tema Nacionalnega elektroenergetskega programa, v poglavju Promet, spremembe v rabi in oskrbi, ki obravnava nove tehnologije in nove vire. Danes bi v sklopu tega lahko tudi nekaj razprave namenili temu, kaj nas čaka na področju energije v prometu. Za ilustracijo lahko povem, da recimo Kitajci na tem področju drvijo z neverjetno hitrostjo, da letno izdelajo ne vem koliko milijonov teh dvokolesnikov, ki so na električni pogon in lahko pričakujemo, če pogledamo koliko danes slovensko tržišče premore raznoraznega blaga iz Kitajske, lahko pričakujemo, da bo kaj kmalu tudi slovensko tržišče preplavljeno s temi dvokolesniki na električni pogon. Tudi avtomobili bodo slej ko prej, tam do leta 2020, med 2020 in 2030 tudi v slovenskem prostoru, ki ne bodo več na tako imenovana fosilna goriva oziroma teh bio goriv. Skratka, zdi se mi zelo pomembno, da spuščamo priložnosti v katerih bi lahko tudi opravili malo vsebinske razprave. No, mislim, da se je eden od kolegov dotaknil tudi velikega bazena rjavega premoga na območju Republike Slovenije in to prav na tistem območju Slovenije, torej v Prekmurju, ki je morda tudi najbolj gospodarsko zaostala regija v Republiki Sloveniji. Na zahodnem Goričkem, tam nekje v Vidmu ob Ščavnici, Presiki med Lendavo in Petišovci, so po ugotovljenih raziskavah zaloge rjavega premoga, ki dosegajo neko veliko količino. Gre za okrog 830 milijonov ton rjavega premoga, ki ima celo večjo vrednost kot premog v Zasavju ali v velenjski regiji. Skratka, želel bi da bi vsebinska razprava resnično v tem smislu, da bi poslanke in poslanci dobili mnoge odgovore, ki pravzaprav izhajajo iz vprašanja našega kolega poslanca predsedniku Vlade. Škoda, velika škoda, da bomo ostali tudi brez tega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Kampuš. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi, cenjeni gospod Kopač. Res je, ugotavljamo, da je pri nas v Sloveniji velika poraba in sorazmerno draga energija, kar torej draži tudi našo konkurenčnost v gospodarstvu. V recesijo to še posebej čuti gospodarstvo. In pravi čas je za resen pristop k razpravi o pripravljeni zeleni knjigi za Nacionalni energetski program. Seveda je čas za tehtne pripombe, dopolnitve in različna stališča. Res je, da je bil leta 2000 sprejet Energetski nacionalni program, ta nacionalni program iz leta 2004 ni bil uresničen in v preteklih štirih letih se ni zgodilo nič. Podpisane naloge niso bile uresničene. In zdaj bo delo za uresničitev ciljev težje in seveda vsekakor dražje. Zelena knjiga prinaša pomembne usmeritve, in sicer povečanje zanesljivosti oskrbe z energijo, zagotavljanje konkurenčnosti gospodarstva, iskanje ustreznih okoljskih rešitev, zagotavljanje socialne kohezivnosti, čim hitrejši pristop k nadaljevanju investicij v ciklusu elektro oskrbe. Tega kar je predsednik Vlade dejal, torej Borut Pahor, da je potrebno k tem investicijam čim prej pristopiti, se seveda posebej veselim. Če bi pa na kratko pokomentiral, lahko rečem sledeče; torej v grobem imamo tretjinsko zastopanost posameznih virov, to pomeni eno tretjino hidro, ena tretjina jedrska in ena tretjina premogovno, tako na pamet lahko povem. Dejstvo, da Nuklearna elektrarna Krško deluje v štiriindvajseturnem pasu z izjemno visokim odstotkom izkoriščenosti, je seveda dolgoročno vzdržljivo strašljiva. Pomembno vlogo v elektroenergetskem sistemu ima Termoelektrarna Šoštanj, ki je na nek način regulator tega. Proizvodnja elektrike v hidroelektrarnah, to je proizvodnja iz obnovljivih virov hidroenergije naših rek, je količinsko močno odvisno tudi od hidrologije, to je preprosto rečeno od vremena. Proizvodnje količine energije imajo pa pomemben vpliv na skupno ceno, saj se ugotavlja, da je elektrika iz hidroelektrarn strokovno najbolj ogrožena. Pripombe in priporočila na posvetovalni dokument zelena knjiga je potrebno pripraviti v predvidenem času. Za mene je posebno pomembno področje srednjeročno povečanje deleža hidroelektrarn pri proizvodnji električne energije. Povečanje deleža električne energije iz hidroelektrarn, je izredno pomembno iz več vidikov, predvsem pa zaradi strateške zanesljivosti oskrbe z električno energijo ob izrednih ekonomskih in političnih razmerah ter zaradi diverzifikaciji virov. Seveda je treba reči, da je potrebno spoštovati predvideni delež, torej iz 32 na 33,6%, torej domače vire. Iz tega prispevka je zanesljivost oskrbe zelo vprašljiva in pa pomembna. V tem trenutku bi lahko predlagal, da pripravljavec posvetovalnega dokumenta posveti že pred leti zastavljenim ciljem nekoliko več pozornosti in da se jasneje in konkretneje opredeli o namenu izkoriščanja ceneje izkoriščenih vendar z družbenim konsenzom izkoristljivih virov vodnega potenciala Republike Slovenije, kar velja še posebej za reko Muro. Veliko se je govorilo o nacionalnem interesu, ampak ugotavljam in moje mišljenje je seveda takšno, da je nacionalni interes sestavljen iz velikega števila odprtih priložnosti. In iz tega konteksta lahko trdim, da je z opredelitvijo za energetsko rabo tudi nekaj primernih odsekov reke Mure. S skrbnim načrtovanjem objektov hidroelektrarn, ki pa morajo biti večnamenski, bo možno v Pomurju doseči ob ekonomsko-okoljsko in prostorsko ustrezni energetski izrabi tudi intenzivnejši razvoj posameznih področij družbenega okolja in s tem, tako kot je bilo prej rečeno, zmanjšanje gospodarskega zaostanka regije za slovenskim povprečjem. Danes bom prvič uporabil termin "Slovenske gorice" - nizko hribovno področje z veliko sončnih dni v letu, kar strokovnjaki vse bolj ugotavljajo in je kot velika priložnost za gradnjo manjših fotovoltaičnih elektrarn z namenom izkoriščanja sončne energije. Posebej sem vesel, da je Vlada prejšnji teden sprejela stimulativno uredbo o spodbujanju proizvodnje iz obnovljivih virov energije, ki bo zagotovo pospešila gradnjo manjših fotovoltaičnih elektrarn, elektrarn na bioplin, biomaso pa tudi vetrnih elektrarn. Posebej sem vesel, da sem v knjigi zasledil posamezne segmente, ki so na nek način že bili omenjeni, nekateri pa seveda ne. Na več lokacijah v Prekmurju je potrebno analizirati možnost koriščenja zemeljskega plina. To je zapisano in mislim, da je vsekakor to potrebno izvesti. Seveda smatram, da je nacionalni interes tudi ta, četudi nekateri pravijo, da je to zanemarljivo; raziskava premoga na zahodnem Goričkem oziroma v Prekmurju, v katerem se ugotavlja, da je potencial zalog rjavega premoga tam okoli 830 milijonov ton. Seveda je nacionalni interes poiskati vse te odprte priložnosti, tudi manjše, za vzdržnost sistema, za pocenitev energije in za trajnostno vzdržnost. Iz tega je seveda pričakovati izboljšanje konkurenčnosti našega gospodarstva. Na koncu bi poskušal povedati o tematiki, ki je danes tema razgovora in glavno vprašanje; torej te tematike, ki jo imamo danes na mizi; je bilo postavljeno predsedniku Vlade Republike Slovenije gospodu Borutu Pahorju. On je uvodoma podal obrazložitev zelo tehtno in argumentirano. Zato me čudijo vsa ta proceduralna in druga podtikanja, kje so ministri in kje so ostali in tako naprej. Dejansko je bilo vprašanje postavljeno predsedniku Vlade. On je na to odgovoril in ne vidim nobenega razloga, da se obnašate tako otročje in pokažite že enkrat odnos do problematike, ki je za Slovenijo izredno pomembna. Želim si, da bi v teh tednih prišlo še nekaj, ali večina tehtnih pripomb, ki jih imate in jih prinašate iz svojih okolij, da bomo lahko zaključili celoto in se lotili dela. Hvala.
Hvala lepa. Ker je prišlo do precejšnjih sprememb pri razpravljavcih bom prebral naslednjih pet razpravljavcev: Franco Juri, Darko Menih, Gvido Kres, Miran Jerič in Breda Pečan. Besedo ima gospod Franco Juri.
Hvala, gospod predsednik. Kolegi in kolegice! Menim, da je sta seja in ta razprava vsekakor koristni. Ne glede na to, da se sprevrže kot po navadi v neko medsebojno obračunavanje, v iskanje glavnega krivca, ali je prejšnja vlada storila toliko napak, ali je ta vlada še nezadostno odgovorila na nekatera ključna vprašanja. In tudi menim, da ko govorimo o energetski strategiji Slovenije in tudi Evrope, se ne smemo omejiti pri poglavju, ki se imenuje TEŠ, TET ali JEK, ampak da gre dejansko za širši okvir in za ugotavljanje tistih potencialov in možnosti, ki jih imamo glede na dejansko stanje energetske bilance po svetu, Evropi in pri nas. Torej, pozdravljam to razpravo in mislim, da je to pravi začetek javne razprave o zeleni knjigi, ki jo imamo pred seboj. Ta dokument je vsekakor pomemben, je dobra podlaga, kljub temu, da obstaja veliko nedorečenosti. Mislim, da gre za osnutek, ki je zdaj ponujen javnosti, strokovni javnosti in tudi politiki v razpravo. Upam, da bomo s to razpravo bistveno izboljšali platformo za oblikovanje strategije Republike Slovenije. Uvodoma naj povem, da to, kar sem najprej opazil, da skoraj vse ocene, uvodne ocene, v tem dokumentu slonijo na ocenah in projekcijah Mednarodne agencije za energijo. Seveda, to je naš uradni sogovornik, to je agencija, ki servisira tudi evropske države. Kljub temu bi jaz našim strokovnjakom svetoval, naj se zgledujejo po nekaterih drugih relevantnih članicah Evropske unije. V mislih imam predvsem Nemčijo in tudi že citirano, omenjeno Švedsko, ki vzporedno ob upoštevanju ocen in projekcij Mednarodne agencije za energijo vlagata velik napor in tudi veliko sredstev v lastne ocene, v ekipe, ki jih sestavljajo strokovnjaki. Tako je Nemčija, recimo, pred poldrugim letom ustanovila agencijo Energy Watch Group, ki združuje različne strokovnjake in je nastala na podlagi odločitev različnih nemških strank. No, zakaj to omenjam? Ker se ocene, podatki in projekcije, ki jih najdemo v dokumentih te neodvisne agencije, bistveno razlikujejo od projekcij, ki nam jih ponuja IEA, torej Mednarodna agencija za energijo. Recimo, konkreten primer, razpoložljivost naftnih virov. Po uradnih podatkih se bo črpanje vira nafte povečalo do leta 2025, po podatkih Energy Watch Group bomo prišli bistveno prej do kritičnega stanja in se bo to črpanje nafte zmanjšalo. Podobno velja tudi za druge energetske vire, za fosilne vire in za jedrske vire kot je recimo Uran. Tudi zaloge Urana v projekcijah JEA so bistveno bolj dolgoročni kot v teh alternativnih ocenah. Ampak to naj ponudim v razpravo le kot primer boljšega in nekje bolj pluralnega delovanja kajti včasih to pomaga. Nemčiji vsekakor to pomaga glede na to kako se oni obnašajo in katerim projektom dajejo prednost. V sami zeleni knjigi, seveda ta zelena knjiga obsega eno zelo široko paleto energetskih problematik ampak občutek imam, ko sem jo prebiral, da je srž, torej jedro celotne energije ostaja predvsem izkoriščanje in potenciranje izkoriščanja fosilnih virov, tako ali drugače ali je to premog, ali je to uran, ali je to nafta, ali je to zemeljski plin. No pa se bom ustavil samo pri dveh pomembnih vidikih, ki so strateškega pomena, en je zemeljski plin, ki je izrednega pomena ne samo za Slovenijo, ampak mreža dobave zemeljskega plina, ki je strateškega pomena za celo Evropo in o tem smo se zavedali zlasti po nedavni krizi rusko-ukrajinskih odnosov. Citiram iz zelene knjige, ena ocena, ki sem jo zasledil je zelo obetavna in pravi tako: "Zmogljivost plinovodov in število dobaviteljev v Evropski uniji je že tolikšno, da bo v kratkem času nastalo tržišče z možnostjo različnih dobavnih možnostmi vključno s trenutnimi tako imenovanimi "spot nakupi". To je v redu, to nam daje nekakšno sigurnost, dejstvo je, da med južnim tokom, med Nabukom, med severnim tokom, med tokom, ki prihaja iz severne Afrike, bodisi iz Alžirije, Libije in tako dalje, ali Severnega morja, smo in bomo z zemeljskim plinom dokaj solidno oskrbljeni. Kljub temu se na naslednji strani tega dokumenta tako rekoč ponovno "na šverc" vrinja zamisel o terminalih utekočinjenega plina, tudi v Kopru. Čeprav dokument ugotavlja, bodimo korektni, da se zdi kratka slovenska obala manj primerna za izgradnjo sprejemnega terminala, čeprav je bil predstavljen tudi predlog izgradnje terminala v Kopru, ki bi predstavljal strateško prednost. V nadaljevanju zelena knjiga ugotavlja, da so za Slovenijo zelo relevantni načrti terminalov v sosednji Italiji in na Hrvaškem. Tudi tu jih našteva, cela vrsta jih je, na Jadranu je predvidenih kar nekaj plinskih terminalov. Med temi je naveden tudi terminal v Trstu; domnevam, da gre za terminal v Žavljah. In iz te zelene knjige je možno razbrati, da bi se s to lokacijo lahko sprijaznili in jo celo omenjamo kot zanimivo za naše tržišče. Seveda se tu postavlja vprašanje, kje so vsi dosedanji sklepi in dosedanje ugotovitve, ki so močno problematizirale nekatere lokacije, recimo, lokacijo plinskih terminalov v Tržaškem zalivu in vzdolž slovensko-italijanske meje. Ob tem menim, ko govorimo o energetiki, ne moremo govoriti o energiji ločeno od vplivov na okolje, to je vzporedna problematika. In ko razmišljamo strateško o energiji, je treba razmišljati in imeti v vidu vse posledice, ki pri tem nastajajo. Pogrešam razpravo o konkretnih vprašanjih naše strategije. Z interneta sem pobral neko zanimivo študijo, ki je nastala oktobra lani in se imenuje "Ocena sprejemljivosti vpliva morskega plinskega terminala". Nanaša se na morebitne posledice nesreč v Tržaškem zalivu pri terminalih, ki jih tu navajamo kot za nas zanimive. Ta študija ni nastala v krogu civilne družbe, to je študija, ki sta jo podpisali Univerza v Ljubljani oziroma Fakulteta za kemijo in kemijsko tehnologijo ter Fakulteta za pomorstvo in promet. Je resna študija s konkretnimi podatki iz testov, ki dokazujejo, da je kakršnakoli lokacija v Tržaškem zalivu izredno nevarna, ne samo neprimerna, ampak izredno nevarna za varnost tam živečega prebivalstva. Tako, da upam, da bomo v nadaljevanju dopolnjevali ta dokument in ta razmišljanja tudi s temi znanstveno dokazanimi dejstvi. Zanimivo je predvsem poglavje o obnovljivih virih in tukaj se pridružujem tistim, ki so kritično ocenili, da je to poglavje sicer korektno, kajti samo ugotavlja, da Slovenija ne izpolnjuje in ne bo izpolnjevala v predvidenih rokih tistih zahtev, ki izhajajo iz direktiv Evropske skupnosti. Žal, tukaj smo še šibki, ampak v nadaljevanju ne vidim, kako naj bi temu manjku odgovorili s konkretnimi primeri. Sončna energija je omenjena trikrat zelo površno, in drugič celo prej kot finančni problem. Tudi promocija tega področja, spet navajam iz zelene knjige, je bila le občasna in ni promocije dobrih praks. Pa še. "Velik potencial je tudi v fotovoltaičnih sistemih, vendar so za zdaj stroški še visoki, zato je smiselno spodbujanje v obsegu, ki omogoča uveljavljanje tehnologije in proizvodnjo tehnologije v Sloveniji." Ta stavek mi ni razumljiv. Če hočemo s tem povedati, da nima smisla pretirano vlagati v sončno energijo, ga ne sprejmem, se bojim, da je to dejansko že napoved kapitulacije pri tistih ciljih, ki smo si jih zastavili skupaj z evropskimi direktivami in ki so možne, če se za to potrudimo, tako kot se potrudijo Nemci, tako kot se potrudijo Švedi, tako kot se potrudijo Španci, ki ogromno vlagajo prav v ta obnovljivi vir. Pri tem bom navedel izkušnje in ugotovitve nobelovca Carla Rubbia. Carlo Rubbia vodi danes raziskovalno agencijo v Ženevi, dela v Madridu, dela za evropske projekte in je znanstvenik, ki zagotavlja, da je edini dolgoročen, zanesljiv in dolgoročno najcenejši obnovljivi vir prav sonce. To dokazuje tudi z nekaterimi podatki, nekaterimi dejstvi. Recimo termodinamična sončna centrala, ki je nastala v nevadski puščavi in obratuje že nekaj časa, je eksperimentalna, ampak očitno obeta zanimive rezultate. Močna je oziroma proizvaja 67 megavatov. Stala je 200 milijonov dolarjev, izgradili so jo v 18-ih mesecih, dejansko je še relativno draga, ampak cena bi padla, v kolikor bi se tržišče dejansko tudi na tem področju povečalo in bi tudi tehnologije sorazmerno prilagajale svojo ceno. Ampak, če vsi obupamo prej, seveda, tega napredka pri sončni energiji ne bo. Izhajam tudi iz priporočil, ki smo jih nedavno izglasovali v evromediteranski skupščini. Slovenija je del Mediterana, ni del Skandinavije. Slovenija ima razmeroma dobre možnosti, vsaj možnosti za boljše izkoriščanje sončne energije kot to počne sedaj in tudi od obetov, ki jih lahko zasledimo v zeleni knjigi. Zato jaz priporočam Vladi in priporočam strokovnjakom, ki bodo implementirali oziroma ki bodo nadgrajevali ta dokument nekaj več truda na tem področju z upoštevanjem dobrih praks. Teh ni malo. Naj povem, da prav mi, ki smo sredozemska država imamo bistveno več potencialnih priložnosti. Če citiram še enkrat nobelovca Rubbia se moramo zavedati, da če bi s tehnologijami, ki jih že poznamo, s katerimi že razpolagamo, uspeli izkoristiti le 0,1 puščavskih površin, bi zadostili in bi ponudili svetu energijo, ki jo potrebuje. Žal mi zaenkrat ostajamo med državami, ki do teh vprašanj pristopajo zelo konzervativno. Prej je bilo omenjeno tudi drugi viri kot je vetrovne energija, geotermična energija. Žal, jaz vidim premalo upanja in premalo možnosti v zeleni knjigi, da bi dejansko razširili naše potenciale in naše možnosti tudi na to področje. Moj poziv je, naj se ta razprava nadaljuje, naj se ta dokument dopolni, naj se upošteva to, kar bomo povedali in ugotovili mi. Naj se predvsem upošteva stroko, ampak tudi tisto stroko, ki ni vezana na konkretne lobije, na konkretne interese, ali so to plinski interesi, ali so to premogovni interesi, ali so to jedrski interesi. Recept je diverzifikacija virov, s tem, da obdržimo objekte in potenciale, ki jih imamo od Trbovelj do jedrske elektrarne v Krškem. Ne osredotočimo se le na tem segmentu, skušajmo tisti manko, tisto okolje kjer se odvija borba za razvoj novih energetskih virov, usmerimo se v tistem nedorečenem prostoru - predvsem k alternativnim obnovljivim virom. Tudi če trenutno ustvarjajo iluzijo, da stanejo in da kratkoročno niso donosni. Donosnost mora biti dolgoročna in ko govorimo o nacionalnih interesih pri energetski strategiji ne smemo pozabiti, da nacionalni interes v tem primeru pomeni globalni interes. Emisije nevarnih plinov, onesnaženje in energija so tako globalizirani, da seveda naš nacionalni interes je hkrati tudi nacionalni interes Nemčije, Švedov, Italijanov in tako dalje. Če pa smo samo lokalistični bomo sprevrgli ta koncept in ga v bistvu razumeli kot zaviralni dejavnik. Še enkrat, pozdravljam razpravo in upam, da se bo dejansko iz te razprave nadaljevala in nadgrajevala razprava, ki bo spremenila ta dokument, ki ga bo izboljšala, dopolnila in bo omogočila alternativam večje možnosti realizacije. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Menih.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Lep pozdrav! Energetika je v zadnjih dneh ena od najaktualnejših tem. Veliko je slišati o reorganizaciji slovenskega energetskega sistema, to je vzdrževanja energetskih stebrov. Vse navedeno je v tesni navezavi s projektom Bloka-6 pri Termoelektrarni Šoštanj z močjo 600 megavatov. Glede na trenutno stanje, prognoze v energetiki Evropske unije, bo Evropa v letu 2010 še vedno odvisna od fosilnih goriv. Zaradi cene in varne oskrbe bodo namreč nujno potrebni vsi viri energije. Na to napotujejo tudi trije glavni cilji energetske politike Evropske unije, in sicer zanesljivost in trajnost oskrbe, konkurenčnost in zanesljivost dobave. Glavna naloga je modernizacija termoenergetskih objektov z večanjem izkoristka in implementiranjem čistih tehnologij za izrabo premogov. Modernizacija oziroma večji izkoristki termoelektrarn pa pomenijo manjše onesnaževanje okolja, kar je nujno v luči izpolnjevanja zmanjševanja emisij CO2. Prihajam iz Šaleške doline, konkretno iz občine Šoštanj, kjer se še posebej dobro zavedamo, da je nujno potrebno modernizirati termoenergetske objekte, da bomo ljudje, ki živimo v okoljih, kjer se proizvaja električna energija, živeli v človeka vrednem okolju. Nove termoenergetske objekte, pa je treba graditi tudi zaradi večanja izkoristkov, tako v proizvodnih parametrih kot tudi ekonomskih. Modernizacija dela pri pridobivanju premoga je eden od treh razlogov, ki narekuje tudi modernizacijo TEŠ, in sicer s prilagoditvijo dveh plinskih turbin in izgradnjo novega 600 megavatnega bloka. Novi šesti blok je ključnega pomena za slovensko energetiko, obenem pa omogoča nadaljnji razvoj Termoelektrarne Šoštanj, premogovnika Velenje in celotne Šaleške doline. Nekaj podatkov, ki narekujejo potrebo po izgradnji 600 megavatnega bloka. Šaleška dolina ima v svojih globinah še vedno preko 200 milijonov ton energentskega premoga, ki bo izkoriščen v bloku 6 in zadošča za njegovo obratovanje vse do leta 2055. Ta 600 megavatni blok bo zgrajen po najsodobnejših ekoloških principih, skupaj s konkurenčno ceno premoga bo dajal tudi konkurenčno proizvodnjo električne energije. Izrednega pomena je tudi zato, ker bi z njim pri isti količini premoga proizvedli 30% več energije, kot jo zdaj proizvajajo v Termoelektrarni Šoštanj. Ob letošnjih dogodkih v zvezi z dobavo plina, je tudi nedvoumno, da Slovenija, ki je med državami, ki so energetsko bolj odvisne od uvoza, potrebuje lastne vire energije in ne sme biti odvisna le od tujih. V kolikor investicije v 6 blok Termoelektrarne Šoštanj ne bi bilo, bi v naslednjih letih zanesljivost oskrbe slovenskih porabnikov električne energije postala zelo vprašljiva. Ogrožena bi bila tudi celotna prihodnost Šaleške doline, ker bi bila ogrožena številna delovna mesta in tudi obstoj podjetij, ki so povezane z energetiko. Vsi skupaj se moramo zavedati, da brez premoga ni energetske prihodnosti. Premog bo imel zelo pomembno vlogo pri preskrbi prebivalcev z električno in s toplotno energijo. V okviru izgradnje novega 600 megavatnega bloka velja izpostaviti osnove za dolgoročno delovanje Premogovnika Velenje v luči bloka 6. V obdobju od leta 2015 do 2027 bosta v Termoelektrarni Šoštanj obratovala oba premogovna bloka 5 in 6 ter obe plinski turbini. Proizvodnja električne energije iz bloka 6 je predvidena - 3450 gigavatnih ur letno, iz bloka 5 pa 1100 gigavatnih ur letno do leta 2020. Nadalje pa do leta 2027 proizvodnja iz bloka 5 pade glede na njegove proizvodne zmogljivosti in glede na dobavo premoga iz Premogovnika Velenje. Zaloge premoga Premogovnika Velenje decembra 2008 znašajo 124 milijonov ton premoga odkopnih zalog, medtem ko je bilančnih zalog 204 milijone ton. Torej je zalog premoga v velenjskem premogovniku dovolj. Ob tem bi opozoril, da so zaloge potrjene s potrdilom s stanjem na dan 31. 12. 1998, ki ga je izdalo Ministrstvo za gospodarske dejavnosti dne 10. 12. 1999. S tem so bile potrjene bilančne količine premoga, kot sem že prej poudaril. Uvoz premoga za TEŠ, zaradi vsega navedenega, ni potreben. Blok 6 s 600 megavatno bruto močjo ima povprečno neto moč 530,72 megavatov, pri povprečni toplotni moči 53 megavatov. Blok 6 bo povprečno letno obratoval 7650 ur upoštevajoč faktor moči, zaradi trapeznega načina obratovanja pa je ekvivalentno število obratovalnih ur polne moči bloka 6500 ur letno. Torej blok 6 bo zato potreboval okoli 2 milijona 900 tisoč ton premoga letno in bo proizvedel 3450 gigavatnih ur električne energije na leto. In 345 gigavatnih ur toplotne energije na leto. Dejstvo je, da je treba proizvodnjo premoga v Premogovniku Velenje še naprej razvijati in modernizirati. Planiranje dolgoročnih razvojnih projektov je v veliki meri odvisno od življenjske dobe podjetja. Zato so potrebni dolgoročni razvojni projekti za ohranjanje življenjske dobe podjetja. Eden teh je "energetsko varčno podjetje", ki je v tesni povezavi s 600-megavatnim blokom. Gre za učinkovitost rabe energije, za te namene je treba vzpostaviti delovno mesta "energetski menedžer". Ob tem želim izpostaviti tudi projekt "Optimiziranja odkopne metode". Ker je velenjska odkopna metoda, ki je zaščitena s patentom, postopek za pridobivanje premoga, zlasti iz debelih slojev, in je zaradi specifičnosti ter visoke produktivnosti poznana svetovnemu okolju in se nahaja tudi v rudarski strokovni literaturi. Sedanje uravnotežene vire za pridobivanje električne energije, termo, hidro in jedrske, moramo ohranjati tudi zato, ker ne more nihče napovedovati, kateri vir bo čez 10, 20 let najprimernejši. Področje ekologije je nujno izpostaviti pri vprašanju, ki ga danes obravnavamo na seji. Zaradi večjega neto izkoristka, 43%, v novem bloku in s tem nižje porabe lignita bodo letne emisije CO2 za 35% nižje od zdaj delujočih petih blokov Termoelektrarne Šoštanj. Omenjeno dejstvo je še posebej pomembno za celotno Slovenijo v luči izpolnjevanja zavez iz sprejetega podnebno-energetskega svežnja, v katerem je za Slovenijo določeno, da do leta 2020 zmanjša skupne izpuste za okoli 6% glede na tiste v letu 2005 tako, da med drugim zmanjša tudi izpuste iz sektorjev, ki so vključeni v energetski tarifni sistem oziroma trgovanje s pravicami do izpustov, v katerem je tudi Termoelektrarna Šoštanj. Ker ti sektorji povzročajo okoli 40% vseh slovenskih izpustov, zahtevani ukrep pomeni 8,4% zmanjšanja vseh izpustov v Sloveniji. Ob upoštevanju navedenega se zagotovo strinjamo vsi, da je z investicijo v Blok 6 [[600-megavatni]] neločljivo povezan ne samo energetski vidik, temveč tudi okoljski vidik, k izpolnjevanju katerega se je slovenska država zavezala, in bo zastavljene cilje morala tudi izpolniti. Investicija v blok 6 ima zaradi tega atribut nacionalnega razvojnega projekta, in je bila popolnoma upravičeno uvrščena v resolucijo, ki je bila sprejeta decembra 2006. Navedeno poudarjam zato, ker je pri projektu 600 megavatnega bloka treba imeti v oziru tudi zgoraj navedena dejstva, ki utemeljujejo in opravičujejo njegovo izgradnjo. Izgradnja bloka 6 s 600 megavati je neizogibno potrebna. In da zaključim. Zakaj izgradnja bloka 6? Zaradi enakovredne konkurence drugim evropskim elektrarnam, zaradi spodbujanja večje energetske učinkovitosti, ker je atribut nacionalnega razvojnega projekta, ker je ekološko prijaznejša dolini in tudi širše. Zaradi ohranitve delovnih mest v Šaleški dolini. Ker neposredno omogoča nadaljnji razvoj občin v Šaleški dolini. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Kres - ga ni. Gospod Jerič, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik parlamenta. Spoštovani vršilec dolžnosti direktorja Direktorata za energetiko, cenjene poslanke, poslanci, lep pozdrav. Sam ne bom tako čustven in bojevit, kot sta bila moja poslanska kolega, ki prihajata iz Zasavja, Bogdan in Melita, delim pa seveda njuno skrb za obstoj oziroma razvoj energetike v Zasavju tudi v prihodnje in s tem posredno oziroma neposredno na energetiko vezanih približno 1850 delovnih mest. V razpravi je bilo slišati, da smo na nek način vsi prijatelji, tisti, ki prihajamo iz teh energetskih dolin, iz Zasavja, Posavja, Šaleške doline, z območja dravskih elektrarn. Jaz verjamem, da je tako. Ne verjamem pa, da smo zavezniki - pa bi morali biti. Če bi pogledali odločitve, ki so bile sprejete v zadnjih letih, mislim, da so bili nekateri veseli, če je šlo Zasavju slabo, če ni bilo za Zasavje sprejetih pravih odločitev. Sam nisem podprl predloga za razpravo o odgovoru predsednika Vlade na poslansko vprašanje mojega poslanskega kolega Bogoviča, iz enostavnega razloga - meni se je zdel odgovor predsednika Vlade v tistem trenutku in času, ki ga je dal, več kot dober. Glede na to, da se je že začela javna razprava o zeleni knjigi, o kateri bo treba razpravljati na različnih nivojih, znotraj stroke, znotraj energetskih regij in znotraj civilne sfere. Seveda ni nič slabega, še enkrat, če se je ta razprava zgodila kot uvod v neko razpravo tudi v parlamentu. Zelena knjiga je prvi korak pri oblikovanju nacionalnega energetskega programa, ki ga bo treba sprejeti na novo. Prepričan sem, da bomo to v prvi polovici naslednjega leta storili. Še bolj pa bi bil vesel, če bi bil ta uvodni korak storjen že malo prej, v mandatu, ko ste vi vodili slovensko vlado, potem bi nekateri odgovori verjetno tudi že bili. Težko je pričakovati od nove vlade, da bo sprejela energetski program v dveh mesecih in da bi dala vse odgovore, ki jih danes želite slišati v tej razpravi. Prepričan sem, da bo na podlagi kvalitetne razprave in oblikovanih podprogramov ter ocen in presoje učinkov izdelana takšna končna verzija nacionalnega energetskega programa, ki bo zagotavljala zanesljivo oskrbo Slovenije tudi v prihodnje, in da bodo vse energetske lokacije, ki so danes in nekatere nove, dobile enako težo znotraj nacionalnega energetskega programa. Naj zdaj preidem na Zasavje. Tudi po mojem mnenju je Zasavje v zeleni knjigi preslabo obdelano. In na nas je, tako stroke, ki jo premoremo v Zasavju, kot tudi lokalne in regijske politike, da damo svoje pripombe na zeleno knjigo in vztrajamo, da bodo skozi zeleno knjigo tudi določene rešitve oziroma investicije umeščene potem v nacionalni program, in sem prepričan, da bo v prvi polovici naslednjega leta ta tudi sprejet. Zakaj? Zasavje ima tako tradicijo, ima kadre, ima lokacijo, ki ima za sabo neko družbeno sprejemljivost. Zasavje je močno povezano z energetiko vseh teh 200 let, o katerih je govoril poslanski kolega Bogdan. Zaloge so, približno nekaj manj kot 3 milijone ton je odkopnih zalog, se pravi, to so tiste zaloge, ki so dostopne brez investicijskih vlaganj. In nekaj čez 15 milijonov je drugih zalog izredno kvalitetnega premoga. V prejšnjem mandatu smo skupaj poslanski kolegi, ki prihajamo iz Zasavja vložil tudi spremembo oziroma dopolnitev zasavskega zakona. mislim, da je bilo to v mesecu aprilu leta 2007. Nič se ni zgodilo. Prejšnji vladi se ni zdelo pomembno niti, da bi pridobila odgovor Evropske komisije oziroma Direktorata za energijo, energetiko in za konkurenčnost na vprašanje. Ali je možno uporabljati domači energent v smislu izboljšane oziroma kvalitetnejše oskrbe trga z električno energijo in v smislu povečanje oziroma zmanjšanje energetske odvisnosti naše države od drugih energentov? Jaz upam, da bo ta nova vlada to odločitev sprejela na takšen ali drugačen način, ali bo potrebno spremeniti zasavski zakon ali pa reorganizirati zasavsko energetiko tako, da bo zadostila kriterijem in merilom Evropske komisije in seveda tudi vsem shemam okoli državne pomoči. Jaz sem trdno prepričan, da bomo s pravimi energenti Evropsko komisijo prepričali in da bomo to soglasje dobili, ne samo v smislu zmanjšanje kadrovsko-socialnih problemov v Zasavski regiji, bolj v smislu zmanjšanja energetske odvisnosti naše države in bolj v smislu povečanja zanesljivosti oskrbe z električno energijo. Vesel bom, seveda, če bo v Nacionalnem energetskem programu našla svoje mesto tudi izgradnja hidroelektrarn na srednji Savi. Jaz upam, da se bo ta izgradnja vršila po podobnem modelu kot na spodnji Savi, mislim, da se je bivšemu gospodarskemu ministru zareklo, da je rekel, da je nudil Zasavju, da bi ustanovili podjetje, s katerim bi gradili tudi hidroelektrarne na spodnji Savi. Če ta ponudba še velja, jo bomo Zasavci z veseljem sprejeli, bomo zgradili tudi hidroelektrarne na spodnji Savi in jaz verjamem, da v prihodnosti tudi hidroelektrarne na srednji Savi. Tisto, česar ne razumem, ne razumem na kakšen način se ta energetska dovoljenja dajejo v tej državi. Tudi v povezavi s hidroelektrarnami. Po mojem mnenju, preden bi se energetsko dovoljenje izdalo, bi morala biti narejena temeljita presoja ne samo vplivov na okolja, ekonomskih, okoljskih, gospodarskih in še nekaterih drugih učinkov. Mi dajemo energetska dovoljenja potem pa zaviramo, da se nič ne zgodi. Za plinsko prano-parno elektrarno v Trbovljah smo dobili energetsko dovoljenje. Potem se je pa začelo zaviranje, zaviranje, samo da se ni nič zgodilo s to investicijo. Jaz verjamem in upam, da bo v prihodnje, tudi na podlagi kvalitetnega nacionalnega programa, v katerega bodo umeščene investicije, ki so realne, ki odgovarjajo trenutnim izzivom časa in globalnim spremembam, da bodo izdana tista energetska dovoljena, ki se bodo potem v praksi tudi izvedla. Kar se tiče zadnjih štirih let, samo še en stavek, pa to predvsem v smislu nekaterih razprav, ki so bile. Iz Zasavja smo v zadnjih štirih letih pošiljali veliko vprašanj, veliko pobud, predstavili nekatere projekte, odgovorov pa ni bilo nobenih. Lahko verjamete, da ne. Niti nisem pričakoval, da bodo dobri odgovori za Zasavje od stranke, ki je izsilila referendum, da se je Termoelektrarna 3 zaustavila. In vam povem, model za financiranje Termoelektrarne Trbovlje je bil bistveno drugačen, kot je model za izgradnjo hidroelektrarne na Spodnji Savi. Če bi mi takrat v model vključili, da se bo kompletno državno lokalno infrastrukturo in ne vem še kaj zraven prestavilo na stroške države in ne bo bremenila bodoče investicije, potem bi bila ta investicija ekonomsko zelo opravičljiva, morebiti bolj kot izgradnje hidroelektrarn na Spodnji Savi. Čisto drugi kriteriji so takrat veljali. Vi ste takrat ta referendum izsilili in logična posledica je bila sprejetje tega zakona. Meni se zdi pa slabo iz nacionalnega in gospodarske vidika, da ne bi izkoristili zaloge zasavskega premoga v smislu boljše in kvalitetne oskrbe Slovenije z električno energijo. Dalo bi se še veliko govoriti o energetiki, mislim, da je bilo veliko povedanega v današnji razpravi. Prepričan sem, da tudi v naslednjih mesecih in da bo vsa ta razprava pripeljala res do kvalitetnega nacionalnega energetskega programa. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Vizjak, replika. Izvolite.
Seveda sem bil imenovan s strani dveh poslancev, ki očitno v prejšnjem mandatu nista spremljala dogajanja v njunih okoljih. Oba dva sta se začudila oziroma sta očitala netočnosti izvajala. Na obletnici pomembnega energetskega gospodarskega subjekta v Trbovljah pred dvema letoma sem sprejel in nadaljeval pobudo iz gospodarskih krogov Zasavja, da se v Zasavju ustanovi, po posavskem zgledu in katerih drugih, energetska družba, ki prevzame investitorstvo nad izgradnjo srednjesavkse verige. In to odločno zanikam. Če gospod Jerič pač ni bil tam in ni to zasledil in da te pobude ustrezni nosilci oblasti niso sprejeli in razvijali, je to njihov problem.
Hvala. Gospod Jerič, ni replike na repliko. Besedo ima gospa Pečan.
Najprej, ta razprava o odgovoru predsednika Vlade na vprašanje gospoda Bogoviča se mi zdi; zaradi tega, ker naši odbori Državnega zbora ne delujejo tako kot bi po logiki stvari, kot bi po pristojnosti lahko delovali; pravzaprav čisto nepotrebna. Ta razprava bi bistveno bolj kvalitetno in z bistveno boljšimi učinki lahko potekala v okviru Odbora za gospodarstvo, ki je pristojen za energetiko, tako kot je Ministrstvo za gospodarstvo pristojno za energetiko in bi lahko celo vrsto izboljšav zelene knjige o energetiki na odboru pripravili, oblikovali ob sodelovanju strokovne javnosti. Tukaj zdaj niti enega strokovnjaka izven Državnega zbora ne moremo angažirati, da bi nam pomagal razmišljati o energetski bodočnosti naše države, niti enega, ker ne sme tukaj sodelovati. In zaradi tega bi bilo bistveno bolj smiselno, če bi predsednik sklical tematsko sejo, tako kot to delamo v Odboru za okolje in prostor, pa ne da bi se hvalila, ampak mislim, da je to pravi način, da razpravljamo o posameznih segmentih varstva upravljanja okolja širokega pojmovanja. Tematika bi lahko bila obdelana na skupni seje, ker je področje energetike zagotovo zelo zelo tesno povezano z varstvom okolja in s cilji, ki jih ima predvsem naša okoljska politika zastavljena s strani Evropske unije, pa tudi tistimi, ki smo si jih sami zastavili. Zato, ko govorimo o slovenski energetiki, ne moremo mimo tega, da nas čaka cilj 3 krat 20 minus 20% porabljene energije plus 20% obnovljivih virov energije in minus 20% emisij toplogrednih plinov, preračunano seveda na ogljikov dioksid. Mislim, da bi moral biti dan v zeleni knjigi poseben poudarek obnovljivim virom energije, ampak ne v smislu, recimo, bio goriva, za katerega vemo, da zaradi surovine, ki se uporablja za proizvodnjo bio goriv, vpliva na cene, svetovne cene hrane in da se bo treba resno povprašati o tem, ali so bio goriva res pravi cilj za izboljšanje energetske situacije v katerikoli državi na svetu, še toliko manj v Sloveniji, kjer nimamo samo oskrbe zagotovljene v kmetijstvu s hrano, kaj šele z materialom, surovinami za bio goriva. Drugo, ko govorimo o biolesni masi, res je, da se v ciklu ogljikov dioksid zamenja s kisikom, ki ga rastoče drevje proizvaja in tako naprej, vse lepo in prav, vendar tukaj gre za en cikel, ki steče v nekaj sekundah in za drugi cikel, ki traja desetletja in desetletja preden je ta bio masa tudi uporabna za predelavo. Mi imamo sicer res 62% površin pokritih z gozdovi. Res je, da izkoristimo samo okoli 30% "etata", se pravi, da imamo še 70% lesne mase na razpolago. Vendar vprašajmo se, kaj bi se zgodilo, če bi "etat" izkoristili do konca. Kakšne bi bile dolgoročne posledice za naše gozdove? In tretje. Ko govorimo o novih virih energije, zlasti električne, je treba v zeleno knjigo zagotovo zelo trdno in brez kakršnegakoli razmišljanja zapisati, nekoliko bolj radikalne pristope k uporabi teh obnovljivih virov energije kot so sončna, vetrna, vodna energija. Ampak vodna energija termalna, se pravi, geotermalna energija tal in vode oziroma termalnih voda, ki jih imamo v Sloveniji obilico, pa jih ne izkoriščamo in jih ne znamo izkoriščati. Mi vemo, da se fotovoltaika razvija z, lahko rečemo, skoraj s svetlobno hitrostjo, da se cene fotovoltaičnih celic zelo hitro znižujejo, pa vendarle nismo zapisali zaveze, da bomo, recimo, v naslednjih 30-ih letih proizvedli s fotovoltaičnimi elektrarnami 20% svoje električne energije, kar je možno. Vendar ne tako, da bomo pokrivali kmetijske površine in Naturo 2000, ampak da bomo pokrivali vse pozidane površine s fotovoltaičnimi elektrarnami, celicami za proizvodnjo električne energije skozi fotovoltaične elektrarne. Ne, tukaj, ne upamo si ali kaj?! Jaz mislim, da bo le treba razmisliti o tem, da Slovenija vendarle ni tako zelo nedotakljiva na vseh področjih, kjer imamo zadostne količine oziroma dovolj trajne vetrove, da lahko postavimo vetrne elektrarne, da se enostavno odrečemo kakršnikoli možnosti, da bomo elektriko proizvajali z vetrnimi elektrarnami. Kolikor je meni znano, Nemčija, ogromna država napram nam, proizvede že 10% električne energije z vetrnimi elektrarnami. Jaz ne vem kje smo?! Mi nimamo niti ene! Mi imamo vetrne elektrarne, ki se jim reče mikro vetrne elektrarne, za to, da preizkušamo, koliko veter piha in koliko ne piha. Vem, da je ob avtocesti med Ljubljano in Primorsko neka vetrnica, ki naj bi proizvajala električni tok za napajanje merilca hitrosti, kako se že reče, radarja. Krasno. Jaz sem zaradi tega sicer zelo zadovoljna, ker me vsakokrat opozori, da moram malo bolj počasi voziti, čeprav se tako ali tako držim predpisov, da ne bi kdo narobe razumel. Ampak, hočem reči, da človek se mora nasmejati, ampak kislo nasmejati, ko vidi takšne stvari - da nismo sposobni postaviti 100 vetrnih elektrarn v tej naši državi, ko zagotovo na določenih območjih neprestano piha veter. Zadnjič sem bila v enih ne preveč visokih hribih, kjer so mi rekli, da tak veter, kot je takrat pihal, piha vsak dan, celo leto. Krasno. Mi pa lepo ohranjamo okolje nedotaknjeno, ker se vendarle da stvari postaviti tudi tako, da ne uničimo okolja. Jaz moram reči, da se mi zdi, da bi bilo odgovorov na vprašanje gospoda Bogoviča lahko še mnogo več. To je priložnost, da spodbudimo vse nas, tudi vse politične stranke, vse državljane, da si vendarle pogledajo zeleno knjigo in da do 6. junija, ali pa kakšen dan pozneje, napišejo, kaj mislijo, da bi bilo treba še narediti, da bi zmanjšali onesnaževanje, zmanjšali porabo energije in nadomestili vire energije s takšnimi, ki nam ne onesnažujejo okolja. Obstajajo. Razvoj teče naprej, morda bi lahko razmišljali tudi o tem, da je predelava preostanka odpadkov možna tudi s pomočjo plazme in da bi bilo treba sistematično vlagati sredstva v razvoj razgradnje, ne sežiga, razgradnje komunalnih odpadkov, celo nevarnih odpadkov s pomočjo plazme. Mi pa, seveda, beremo na internetu, kaj vse si Amerikanci zamislijo, kaj si Francozi zamislijo, kaj si Nemci zamislijo in potem rečemo, so pa res pametni, mi pa delamo naprej po starem. Mislim, da je treba izkoriščati lastne vire energije, da je treba graditi toplarne tam, kjer imamo še za desetletja dovolj premoga, vendar je treba razmišljati tudi o tem, da je treba ogljikov dioksid in druge toplogredne pline, ki nastajajo pri proizvodnji električne energije v termoelektrarnah, zajeti, jih je potrebno utekočiniti in jih je potrebno uskladiščiti, za čase, ko bomo vedeli kako te toplogredne pline drugače uporabiti brez škode za življenje in predvsem klimo na celotni zemlji. Mislim, da nam vendarle manjka poguma, da bi, se recimo, lotili in ob tem, da upoštevamo sicer nevarnost, recimo, transporta, utekočinjenega zemeljskega plina v tržaški zaliv, izgradnje terminala in termoelektrarne, ki bi omogočila uplinjenje tega zemeljskega plina, istočasno pa zagotovila tisto, kar nam na južnem Primorskem, zlasti v slovenski Istri strahovito primanjkuje. Potrebno je vedeti, da slovenska Istra ima en sam dvajset kilovoltni plinovod, ki napaja celotno gospodarstvo v slovenski Istri. Istočasno bi to uplinjanje zemeljskega plina omogočilo tudi utekočinjanje ogljikovega dioksida in odvoz iz države, s tem bi bistveno pocenilo tudi proizvodnjo električne energije v termoelektrarni, ker nam ne bi bilo potrebno plačevati bonov za misijo ogljikovega dioksida. Jaz mislim, da kadar mi govorimo o kakšnih takih rečeh, ne moremo reči: "Samo ta možnost obstaja." Skličimo skupaj ljudi, skličimo strokovnjake in ko beremo analize ogroženosti, varnosti in življenja ljudi v posameznem območju zaradi nekega posega, preberimo v celoti. Ne berimo samo offshore terminal, ampak berimo tudi onshore terminal. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Kek.
Hvala za besedo. Skoraj sem že hotel reči, da se strinjam z izvajanjem gospe Pečanove do zadnjega dela, ko je govorila o plinskem terminalu v Tržaškem zalivu, ko je povedala samo kaj nam ta omogoča, ne pa tudi kaj nam ne omogoča. Imamo osnutek nacionalnega energetskega programa z naslovom zelena knjiga. Iz izkušenj vemo, da je forma, torej ime dostikrat precej različno, na primer Ljudska Republika Kitajska nikoli ni bila ljudska, niti demokratična republika. Nemčija je demokratična. Upam, da bo do marca naslednjega leta zelena knjiga resnično vredna svojega imena.
Hvala. Besedo ima gospod Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani. Mislim, da se ta razprava danes prav gotovo potrebna in jaz bi rekel celo nujna. Glede na želje nekaterih krogov iz sedanje vlade; namreč vse, kar se dogaja na tem področju, od zamenjav, kadrovskih zamenjav; na Štajerskem je šlo v okviru prelivanja akumulacije, pa bom razložil na hitro. Zaradi podnebno-energetskega paketa je bilo treba ali je treba revidirati določene energetske programe. Zaradi 3 krat 20, o katerih smo danes že veliko slišali, ima Slovenija določene obveznosti, da gradi elektrarne, tako imenovane zelene energije. Te so predvsem iz obnovljivih virov, mislim pa predvsem na hidroenergijo, ki ima zadostne količine. Vetrna je lahko samo kot neko dopolnilo. Tako imenovana črna energija, to so pa termoelektrarne, ki proizvajajo veliko izpustov. Nuklearno elektrarno pa lahko verjetno zato, ker ne proizvaja teh izpustov CO2, tudi štejemo mogoče že med deloma zeleno energijo. In kaj je tu pomembno? Pomembna je tudi cena. V hidroelektrarnah je seveda cena energije najnižja. Pride pod 30 evrov na megavatno uro, medtem ko za termoelektrarne, ki spadajo med črno energijo, pa okrog 100. Govorim približne relacije. Nekatere elektrarne imajo manj, nekatere več, ampak takšne so relacije. 30 proti 100. Jaz seveda sem za to, ker je potrebno izkoristiti vse vire, ki jih imamo v Sloveniji, da imamo neko kombinacijo. Zato podpiram izgradnjo elektrarne na Muri, prečrpovalne elektrarne na Kozjaku, kombinirane elektrarne v Zasavju, plinske elektrarne v Kidričevem ali kjerkoli drugje na tem koncu, tudi Šoštanj, 600 megavatov, ampak ne enkrat 600, dvakrat 300. Zakaj, je bilo danes že večkrat povedano. Kljub temu, da je to najdražja energija, vendar jo potrebujemo, jo bomo potrebovali in brez tega ne bo šlo. Tudi o 2. bloku nuklearne elektrarne bo verjetno treba razmišljati, kajti življenjska doba 1. bloka je nekje določena, izgradnja pa, vemo, koliko časa traja. Toda gre za nekaj drugega. Tako kot je zdaj zamišljeno, pa še enkrat poudarjam, ne nasprotujem gradnji 5. ali 6. bloka v Šoštanju, vendar ne samo enkrat tako velikega, pač pa dvakrat po polovico, se pravi, dvakrat 300, gre za prelivanje akumulacije. Namreč to, kar se je dogajalo v zvezi z Dravskimi elektrarnami, zamenjavo vodstva in vse tisto, kar je bilo očitano, to je samo kulisa, dimna bomba za to, da se lahko dela nekaj drugega. Dravske elektrarne proizvajajo najvišjo akumulacijo, imajo najvišje dobičke, zato ker proizvajajo megavatno uro z najnižjo ceno. In, seveda, zato je bilo treba ta denar pobrati. Zato se je vse to, kar se je dogajalo, dogajalo ravno zaradi tega, da bi to finančno akumulacijo spravili nekam drugam. Če gradimo energetske objekte, kar je pomembno za celo Slovenijo, potem je treba zbrati denar. S tem se strinjam, vendar ne tako, da ti nekomu vzameš, pri tem mu rečeš: "Daj, vključi se zraven, pa bodi kot partner." To je pa nekaj drugega. Ampak v tem primeru so krogi blizu te vlade pač želeli tako - v Mariboru Dravskim elektrarnam pobrati akumulacijo, denar, in ga dati nekam drugam. Da so pri tem pozabili na prečrpovalno elektrarno na Kozjaku, je spet druga zgodba. Le-ta ima celo dvojno vlogo: je zelena energija, je najcenejša, pa še konice bi izravnavali zaradi nočne proizvodnje; vemo, kaj to pomeni. Ampak ne, vso akumulacijo je Dravskim elektrarnam treba pobrati in jo dati nekam drugam. Zato se čudim, da se v Mariboru niso oglasili tisti, ki bi se morali, šlo je za njihovo akumulacijo, za njihov denar, in to po povsem preprostem postopku. Tako se delati verjetno ne da, na tak način ne. Ampak, seveda, v tej vladi je tako: najprej jih oblati, spusti jim še kakšne kriminaliste v firmo, potem bomo pa mi naredili tisto, kar je potrebno. In to, kar se je zgodilo z Dravskimi elektrarnami, je bilo čisto nepotrebno, pa še pokazali ste, kako delate, in da na tem primeru pa "štima". Šlo je pa za akumulacijo Dravskih elektrarn in čisto nič drugega. Lahko povem, da sam nisem v nobenem lobiju. Pri nas pod Pohorjem v Konicah nimamo ne hidroelektrarn, ne termoelektrarn, ne vetrnih, ne ničesar, tako da lahko govorim čisto neodvisno in mi je v končni čisto vseeno ali se bo gradila v Mariboru, v Šoštanju ali pa v Trbovljah. Razen, če bomo zgradili samo objekte črne energije, zato da bomo potem ne vem, čez leto, dve, tri ali pa čez pet plačevali velike kazni zaradi prekoračenih emisij CO2. Tukaj mi pa več ni vseeno. Ampak, kar se pa tiče investicij, mi je pa v končni fazi vseeno. Tako, da govorim popolnoma neobremenjeno in nečustveno, povem pa tisto, kar drži in kar vidim. Samo slepec ne bi videl, da je šlo v Dravskih elektrarnah v Mariboru za akumulacijo, ki bi jo radi nekam drugam dali. Rekel sem, da tudi to gre, samo ne, da mu jo vzameš, ampak da ga spraviš zraven kot partnerja, da ima on svoj delež. In to se mi zdi pomembno, da na to opozorimo in zato se mi je zdela ta razprava pomembna. Verjetno, upam, da ne bo edina, da bo tako, kot je povedala predgovornica pred menoj, da bo tudi verjetno na odboru Državnega zbora, ki je za to pristojen, da bodo tekle tudi razprave. Upam, da ni zadeva tako daleč, da je že nepovratna. Tisto je pa nekaj drugega in zopet bomo čez nekaj let plačevali kazni slovenski davkoplačevalci tako kot se zdaj dogaja z najdražjim bencinom in pa z najdražjimi vinjetami, ki bi jih radi uvedli, zato da boste tujcem omogočili, da bodo imeli vse zadeve cenejše, Slovenci pa bomo plačevali dvakratno ceno. Ali pa bistveno višjo, kot je kje drugje in zato se mi zdi, da je ta točka dosegla svoj namen, zato sem jo tudi podprl. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Sajovic. Izvolite. Se odpoveduje. Gospod Bogovič, izvolite, imate besedo.
Se odpovedujem.
S tem smo že pri koncu. Še gospod Bogovič, kot predlagatelj. Želite besedo?
Lahko se samo še enkrat zahvalim za to, da smo danes o tej temi spregovorili. Mislim, da je debata potrebna in da je tudi današnja debata pokazala, da je o tej zeleni knjigi potrebno spregovoriti. Zelo v redu je, da je ta dokument v vmesnem času zdaj prišel v javno razpravo in upam, da smo s to današnjo razpravo spodbudili tiste, ki se čutijo poklicane, da o tem razpravljajo in da izkoristijo, da do 6. junija v razpravi tudi s svojimi prispevki sooblikujejo to zeleno knjigo. Če pa je res že vse odločeno na področju energetike, kakor je bilo izrečeno, bo pa mogoče tudi čas pokazal, ali je pravilno odločeno. Prepričan sem, da vse odločitve niso sprejete in da se bodo zagotovo v naslednjih mesecih še kresala mnenja o tem in da bo na koncu tudi s pomočjo te razprave sprejeta optimalna usmeritev v slovenski energetiki. Hvala lepa.
Hvala. Ker čas za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika še kdo razpravljati? Ne, potem zaključujem razpravo. S tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO AKTA O ODREDITVI PARLAMENTARNE PREISKAVE ZA UGOTOVITEV POLITIČNE ODGOVORNOSTI NOSILCEV JAVNIH FUNKCIJ, KI SO BILI ODGOVORNI ZA PRIPRAVO IN IZVEDBO ŠTETJA TAKO IMENOVANIH "IZBRISANIH" V LETIH 2003 IN 2009, ZARADI SUMA, DA SO BILI URADNO OBJAVLJENI IZIDI PRIREJENI POLITIČNIM POTREBAM NEKATERIH NOSILCEV JAVNIH FUNKCIJ; ZA UGOTAVLJANJE POLITIČNE ODGOVORNOSTI ZA NEUSTREZNO IZVRŠEVANJE 8. TOČKE ODLOČBE USTAVNEGA SODIŠČA ŠT. U-I-246/02-28 (Ur.l. RS, št. 135/03) V ČASU OD ZAČETKA LETA 2003 DO OKTOBRA LETA 2004 IN V OBDOBJU OD 22. NOVEMBRA 2008 DALJE, KATEREGA POSLEDICI STA TUDI USTVARJANJE OČITNE NEENAKOSTI PRED ZAKONOM IN OGROŽANJE SISTEMA JAVNIH FINANC; TER ZA PREISKAVO SUMA O KLIENTALIZMU OZIROMA KORUPTIVNEM RAVNANJU NEKATERIH DRŽAVNIH FUNKCIONARJEV IN ZA PREISKAVO SUMA ZLORABE MINISTRSTVA ZA NOTRANJE ZADEVE REPUBLIKE SLOVENIJE V POLITIČNE NAMENE V ČASU OD ZAČETKA LETA 2003 DO OKTOBRA LETA 2004 TER V OBDOBJU OD 22. NOVEMBRA 2008 DALJE. Zahtevo za uvedbo parlamentarne preiskave je na podlagi 93. člena Ustave Republike Slovenije Državnemu zboru predložila skupina 37 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom. Besedo dajem predstavniku predlagateljev mag. Branku Grimsu za dopolnilno obrazložitev. Izvolite, imate besedo.
Spoštovani! Prav vsem zbranim v imenu predlagateljev te preiskovalne komisije lep pozdrav! Nestrokovnost in neznanje vladajoče koalicije bo to državo stalo izjemno veliko. In nestrokovnost in neznanje vladajočih bo danes tudi rdeča nit dodatne utemeljitve predlagateljev za uvedbo te preiskovalne komisije, še več, pravzaprav bi lahko razmislili celo o tem, da bi spremenili njeno ime in da bi ugotavljali zgolj še nestrokovnost in neodgovornost in seveda neznanje vladajoče koalicije in potem ugotavljali kateri nosilci političnih funkcij so ključni za to, da je do takšnega stanja prišlo. Da pa to utemeljim, naj se za trenutek vrnem na interpelacijo, ki je bila v zvezi z ministrico za notranje zadeve gospo Katarino Kresal v tej isti dvorani. Namreč, da bi utemeljil zakaj je ta preiskovalna komisija v javnem interesu, moram najprej navesti nekaj citatov, ki so izjemno zanimivi v luči nekega dokumenta, ki je postal dosegljiv šele v tem kasnejšem obdobju. Govori pa, seveda, o nestrokovnosti in neznanju vladajoče koalicije. Namreč, najprej bi citiral odgovor Ministrstva za notranje zadeve, ko je odgovarjalo na pisno poslansko vprašanje glede izdajanja odločb in že takrat povečanega števila. Citiram: "Vprašanje odškodnin tako imenovanim "izbrisanim" z izdajanjem dopolnilnih odločb nima nobene povezave." Konec citata. Tako ministrica za notranje zadeve oziroma ministrstvo ob soglasju celotne Vlade. Citiram predsednika Vlade gospoda Pahorja: "Vprašanje odškodnin z izdajanjem dopolnilnih odločb nima nobene povezave." Citat, dokument. Dodam še vodjo ene od poslanskih skupin vladajoče koalicije: "Od vseh absurdnosti obtožb iz interpelacije, je posebej nesmiseln očitek, da MNZ s svojim ravnanjem ogroža javne finance. To je izmišljotina, kajti sploh ne gre za odškodnine, to z njimi nima nobene povezave, kajti odločba niti v enem stavku ne govori o tem, tudi ministrica se s tem ne ukvarja." Še več, lahko nadaljujem še z drugim citatom, ta konkretni je bil s strani podpredsednika Državnega zbora. "Še bolj pa je neresnica govoriti, da bodo te dopolnilne odločbe ustvarile podlago za odškodninske tožbe zoper državo. Najprej naj poudarim, da ne le da to ni res, dopolnilne odločbe nimajo za pravico do odškodnine prav nobenih posledic." Citat - gospod Miran Potrč podpredsednik Državnega zbora, Državnega zbora, član SD. Kaj je bilo že od vsega začetka temelj polemik in tudi ključen razlog, zaradi katerega smo; ves čas in še danes vztrajamo; predlagali, da bi uredili to zgodbo z Ustavnim zakonom. Zaradi tega, ker smo ves čas trdili, da z izdajanjem odločb nastane novo pravno dejstvo. Da to pomeni, da začnejo roki za zastaranje teči na novo. Reakcije so bile hude na te naše trditve, pet let se je to zanikalo, govorilo se je, to je vse zastarano, to nima nobene veze, vi govorite neumnosti. Zadnjič je bila ena od poslank SD-ja izjemno prizadevna in je to mojo navedbo komentirala, da po stari Gebelsovi navadi, ponavljaj dan za dnem laž pa bo postala resnica. Skratka veliko spoštovanje sogovornikov kot običajno s strani tranzicijske levice. In potem se je pojavila sodba v imenu ljudstva. To sodbo v imenu ljudstva je zadalo Okrožno sodišče v Mariboru. In kaj v njej piše? Šele v luči te sodbe je seveda jasno, zakaj je tako zelo v javnem interesu uvedba prav te preiskovalke. Po presoji sodišča je rok za zastaranje tožbenega zahtevka tako imenovane "izbrisane osebe" pričel teči, ko je Ministrstvo za notranje zadeve Republike Slovenije z odločbo izdano leta 2004 ugotovilo, da je imela ta oseba v Republiki Sloveniji stalno prebivanje, torej v obdobju, ko je bila protipravno izbrisana, glede na sodbo Ustavnega sodišča, iz registra stalnega prebivalstva. To je pa citat sodbe sodišča. Še več, to isto sodišče, posebej poudari: "Sodišče je še posebej presojalo elemente odškodninske odgovornosti države, torej nastanek škode, da je bila škoda povzročena prav v zvezi z opravljanjem pristojnosti državnega organa in protipravno ravnanje organa, ki je dejavnost opravljal." Točno to! In kaj je ugotovilo? "Po oceni sodišča je tožnici zaradi protipravnega ravnanja toženke nastala škoda" in nadaljuje: "katero višino bo sodišče presodilo v nadaljevanju, ko bo izvedlo ostale dokaze." Kaj v praksi to pomeni? Ta sodba dobesedno pove, da smo v SDS govorili strokovno, da smo pokazali ustrezno pravno znanje, govorili smo po resnici in da je katastrofalno neznanje in nestrokovnost koalicije, ki je vse naše predloge z levo roko zavračala po tekočem traku, lahko razlog za izjemno hude materialne posledice, ki bodo nastale za proračun, zaradi možnosti vlaganja dodatnih odškodninskih zahtevkov, kajti vsi roki, gospe in gospodje, začnejo tečki na novo, zaradi neprevidnega, nepremišljenega izdajanja odločb brez ustavnega zakona. Ta odločba dejansko pomeni tudi, če jo pogledamo politično, da zagotovo formalno ostaja na oblasti koalicija, SD, Zares, LDS in DeSUS. Vsebinsko pa je na oblasti koalicija nestrokovnosti in neznanja, katere račune bodo plačevali še pozni rodovi. To pomeni v luči povečanja števila tako imenovanih "izbrisanih", ki je prav tako zgolj odraz nestrokovnosti in neznanja vladajoče koalicije iz dolga leta nespornih 18.305 na več kot 25.000, konkretno 25.701, potem, ko je o tem v Beogradu viden predstavnik stranke Zares iz vladajoče koalicije o tem govoril s srbskim ministrom za izseljence in ga je ta na to opozoril, da meni, da mora biti številka tako imenovanih "izbrisanih" mnogo večja, da bo ta račun, kateremu pravno podlago szdaj daje ta sodba in na to možnost smo vsa leta pravočasno opozarjali, vi pa ste to arogantno zavračali, da bo ta račun lahko izjemno velik. Pove tudi to, da je upravičena trditev iz zahteve za uvedbo preiskovalke, da prihaja do dvojnih meril. Kajti, kaj ta umestna sodba pove? Da roki za zastaranje začnejo teči z izdajo tako imenovane "vmesne odločbe". In da je rok za zastaranje potem tri oziroma odvisno od zahteve največ pet let. To v praksi pomeni naslednje, to pa zanimivo; da sta se s tem dejansko ustvarili dve kategoriji, ena, ki to ni vedela in druga, ki bo poslej to vedela in tej drugi kategoriji prav vi v tem trenutku izdajate odločbe. Tisti, ki pred par leti niso računali, da se bo to tako končalo, ki so računali, da so to dejansko začasne odločbe, kot se je najprej govorilo, bodo zdaj v neenakopravnem položaju, ker verjetno večina med njimi je čakala na nek pravni precedens in ni vložila zahtevkov in so zamudili zastaralne roke, zdaj pa zares. Ta druga skupina, ki ji pa vi zdaj izdajate odločbe, pa je s tem seznanjena. Oni vedo, da jim je sodišče prižgalo zeleno luč dvakrat. Prvič, da zastaralni roki, tako kot smo ves čas v SDS očitno več kot upravičeno opozarjali, strokovno in utemeljeno, začnejo teči z izdajo odločbe. In drugič, da so presodili, da že sam akt tega, kar se je zgodilo s strani organov države, pomeni utemeljeno zahtevo za odškodnino. Vprašanje je samo kakšno, to bo verjetno odločalo v vsakem primeru na podlagi konkretnih dokazil. Toda odškodnine so dejstvo. Po tej sodbi sodišča, ki je pokazala na uničujočo neznanje in nestrokovnost vladajoče koalicije, je zagotovo mogoče trditi, da bo seveda do odškodnin prišlo. Predvsem pa je prikazano kot skrajno nestrokovno in pravno neznanje, absolutno neznanje, vse zatrjevanje, dolgoletno zatrjevanje vladajoče koalicije, kako izdajanje teh odločb z odškodninami, citiram še enkrat predsednika Vlade, ministrico, poslanke in poslance, vodje poslanskih skupin koalicije: "sploh nima nobene zveze." Kakršna koli že bo končna sodba v tem primeru, gre za vmesno sodbo, je jasno, da še kako ima veliko pravno zvezo in da bi gospodje v nekdanji opoziciji in sedanji koaliciji storili zelo dobro zase, tudi zase, predvsem pa za Slovenijo, če bi prisluhnili argumentirani, strokovno utemeljeni pravni razpravi, ki smo jo v SDS ves čas ponujali in sprejeli naš predlog za ustavni zakon, s katerim se bi vsej tej zgodbi izognili. Če bi imeli ustavni zakon, s katerim bi odškodnine bodisi minimalizirali oziroma "pavšalizirali" bodisi povsem izključili, kar bi bilo edino pravno neizpodbojno, potem seveda tudi to povečanje tako imenovanih "izbrisanih" ne bi predstavljalo tako hude potencialne nevarnosti za javne finance, in to v času, ko se država sooča z veliko gospodarsko krizo, ki jo je vladajoča koalicija z nestrokovnostjo, neznanjem, z arogantnim zavračanjem konstruktivnih in strokovno utemeljenih predlogov opozicije, še dodatno poglobila. Zdaj je seveda edini način, da se preide na ugotavljanje odgovornosti. In to bo naloga te preiskovalne komisije, da bo ugotovila, kako je mogoče, da je v Sloveniji prišlo do popolne prevlade nestrokovnosti in neznanja s strani vladajoče koalicije, da ne samo, da ni znala prešteti, ker gre za isto oblast, samo preoblikovala se je na tri različne stranke, nekdanjo LDS - ključne ljudi danes najdemo v SD, formalno politično nasledstvo še vedno vleče LDS, vsebinsko-politično nasledstvo pa v največji meri Zares, in danes zato lahko mirno rečemo, da je v tem trenutku ista oblast, kot je bila pred petimi oziroma šestimi leti, ko se je to štetje opravilo prvič. In torej, gre za isto politično silo, ki je štela na osnovi iste baze podatkov, z enakimi merili in preštela popolnoma nasprotujoč si rezultat. V enem primeru 18305, česar se kasneje tudi ni preverjalo. Šele potem, ko je predstavnika vladajoče koalicije v Beogradu srbski minister za diasporo opozoril, da je ta številka mnogo prenizka, da bi morala biti večja, je iznenada - glej čudo - ta številka poskočila na 25701. In v luči te sodbe, ki kaže vso žalost, nestrokovnost in neznanje vladajoče koalicije, to seveda pomeni izjemno veliko nevarnost za javne finance, za kvaliteto življenja ljudi, kajti gre za to, če bo šlo za odškodnine, pošteno bi bilo, da bi jih vi, zaradi vaše arogance, plačali iz lastnega žepa. Ampak, če bo šlo za odškodnine iz javnega proračuna, veliko denarja, pa tudi za postopke, saj že sami sodni postopki veste, da ogromno stanejo in stali bodo odvetniki, stali bodo sodni postopki sami po sebi. Vse to bo zelo veliko stalo. Prav bi bilo, da bi to vi plačali iz lastnega žepa, gospe in gospodje, ker ste zavračali vse, kar smo ponudili kot možnost skupne rešitve, kot možnost tistega kompromisa, na katerega je nekoč opozarjal tudi nekdanji predsednik države. Danes je pač trenutek, ko lahko zgolj še ugotovimo, da so podani pogoji, da ta preiskovalna komisija začne s svojim delom. Upam, da bo ugotovila, kje so razlogi za to uničujočo aroganco, za zavračanje vseh strokovnih argumentov in vseh ponujenih rešitev, s katerimi bi se tej situaciji izognili. In kako je mogoče, da tisti, ki ste to nestrokovnost in neznanje izkazovali na ta način, niste znali dvakrat niti prešteti istega števila, istih podatkov istih ljudi. To je pa res zanimivo, kajti brez tega pravzaprav niti osnovne šole nihče ne bi smel končati.
Gospod Grims, čas je potekel.
Hvala za pozornost in z veseljem bom še sodeloval v razpravi.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, za dano besedo. Seveda je potrebno, da ustanovimo parlamentarno komisijo za tako zapleteno, seveda, narobe vzeto prioritetno vprašanje v Sloveniji, kot so izbrisani. Smo v času, ko se Slovenkam in Slovencem nič kaj dobro ne piše in ko na dan izgubijo tisoči pravico do dela. Smo v času, ko dejansko tudi tisti, ki delajo polni mesečni čas, 182, 186 ur, v svoji kuverti ne dobijo toliko, da bi lahko normalno preživeli mesec, družino in pa pokrili vse tekoče investiranje skozi položnice. Smo pa tudi v času volitev in dejstvo je, da ravno tista stranka, ki je komaj komaj prišla v parlament želi na nek čudežen način rešiti problem izbrisanih, ki po našem mnenju, po mnenju Slovenske nacionalne stranke, sploh ni problem, ki bi ga bilo treba reševati s tako prioriteto. Človek pomisli, da bi bilo bolje, da si izbrisan ali Cigan, kajti ravno tema dvema sredinama se najbolje godi. Tudi skupnega imajo dosti. Kar rastejo te sredine. Številčno rastejo nenormalno hitro in če nič drugega, je treba vprašati nosilce javnih funkcij po odgovornosti za pripravo, izvedbo štetja, to, kar je zapisano v prvi točki, s katero naj bi se ukvarjala tudi komisija. Treba je ugotoviti tudi politično odgovornost zaradi domnevnega neizvrševanja 8. točke odločbe Ustavnega sodišča. Ampak, ko smo pri Ustavnem sodišču, zakaj Državnega zbora, tega cenjenega zbora ne skrbijo vsi neustavni zakoni, ki jih sprejemamo tu, kljub temu, da nas Ustavno sodišče opozarja, da so v neskladju z Ustavo. Če berete poročilo o delu Ustavnega sodišča, ste lahko zgroženi nad tem, koliko je teh zakonov, ki jih naše pravosodje uporablja pa so v neskladju z Ustavo. Ampak pri izbrisanih pa to ne sme biti tako. Jaz bi se seveda vprašal, koliko bo teh odškodnin in če so besede ministrice ob interpelaciji, ministrice za notranje zavede gospe Kresalove resnične, da bodo te odškodnine segale v nekaj milijard oziroma znatno preko ene milijarde evrov, potem vas vprašam: Kdo bo te odškodnine plačal? In če smo pri tem, o katerem pa seveda ne smemo na glas govoriti, kdo bo zastopal to sredino izbrisanih in od kod prihaja ministrica, kje je prej delala, potem lahko vemo, da si odvetniki že manejo roke, da bodo lahko iz vsake posamezne odškodninske tožbe zaračunali svoj procent. Zato, kako bodo lahko to računali, smo pa tudi že poskrbeli, ker smo Zakon o odvetniški tarifi spremenili. Celo oceno o delu si lahko zdaj sami zapišejo. Da je dobra ali da je slaba. Da ne govorim, kako lahko postavljajo cene. Cene so po prosti presoji, lahko tudi šestmestne ali sedemmestne, to sploh ni pomembno, ker cenika ni. Nadalje. Seveda želimo s to preiskavo o domnevnem sumu klientalizma ugotoviti tudi to, ali je bilo vpleteno kakšno od ministrstev v to določanje prioritete. Jaz sem sam že tako ali tako dejal gospe ministrici z vsem dolžnim spoštovanjem, da jo cenim, da ima znanje in sposobnost, ampak da vendarle opozarjam na to, da se njena prioriteta dela nekoliko narobe zastavljena. In zgodilo se je potem vsaj nekaj, česar smo lahko veseli Slovenci, začele so se preiskave po nekaterih podjetjih, ampak kot vidimo, dobro zaščiteni politični krogi še kar naprej kandidirajo za nadzornike, tudi za direktorje se jih ni sram prijaviti ponovno. Tukaj imam v mislih Bavčarja, ampak ta tako ali tako preveč ve o nečednih poslih, tako da lahko počne, kar hoče. Pa vendarle, če smo pri izbrisanih, zakaj je razlika sedem tisoč oseb nastala po drugem štetju? Kje je ta razlika od leta 2003 do 2009 tako bistvena sprememba. In še nekaj, spoštovane gospe in gospodje, ko smo že ravno pri izbrisanih, vsi ti gospodje so imeli možnost in gospe seveda, urediti svoj status pa ga niso. Država jih je celo pozvala k temu, na začetku je bila cena za državljanstvo ena steklenica piva, tolikšni so bili stroški. Ampak, ker so med temi osebami tudi preračunljivi, da ne rečem "špekulanti", se je zgodilo to, kar se je. Prijavili so se raje malo kasneje, ko so videli, da so izgubili vse možnosti v svoji matični domovini ali pa da bi morali seveda preveč tvegati. Nekateri so bili celo toliko predrzni, da so družine pustili tukaj, šli pa so sami na balkanska bojišča, se vračali tukaj malo na vikend in kasneje, seveda, brez sramu zahtevajo še neko odškodnino. Kdo bo razumel to ob dejstvu, da za Slovenke in Slovence ne znamo poskrbeti, to vas vprašam. Jaz bi razumel, če bi bili vzorno urejena, socialno urjena država in če bi izpolnjevali ta člen, ki je zapisan tudi v Ustavi, če ne bi imeli tovrstnih problemov doma in množic nezadovoljnega delavstva, bi razumel, da postavljamo pod vprašaj tudi izbrisane in da jih urejamo, ker je blagajna polna in imamo nek presežek "pa uredimo še to, da ne bo kregarije". Ampak, za vse druge imamo posluh, za tiste, ki pa so tu doma, ki so del slovenske zgodovine, te pa zanemarjamo. In jaz verjamem, da bi Ustavno sodišče želelo, če bi kogarkoli, sodnika Ustavnega sodišča, vprašali, da bi želeli ureditev kakšnega drugega z ustavo neskladnega področja prej kot pa reševanje te problematike. Ampak, jaz verjamem, da vam to ni dosti mar in bi šel na to, kar pravi stroka in bi prebral nekaj takšnega, kar je zapisala Pravna praksa 14. 5. 2009. Tu pravi Pravna praksa, po kateri se tudi sodniki radi spogledujejo, ko zapišejo nekaj, tu pravi: "tako bi morali posamezniki, ki so bili seznanjeni z dejstvom, da niso postali državljani Republike Slovenije, na podlagi nepoznavanja prava", seveda, tudi to ni opravičilo, "svoj status urediti, pa ga niso. Tako bi moral vsak tujec, državljan nekdanje SFRJ, ki je izgubil pravico do stalnega prebivanja v Republiki Sloveniji, urediti svojo zadevo po letu 2009. Vložiti seveda vlogo za pridobitev dovoljenja za bivanje tujca, o kateri bi odločal upravni organ". In problem je nastal zaradi tega, ker ti gospodje niso storili tega, kar piše tu v razlagi Pravne prakse. Gospod, bom dostavil [[...]] [[Govori mimo mikrofona.]] [[...]] Če pa pogledamo to, kar se dogaja v Sloveniji, je pa naravnost nesramno in nedopustno, da imamo to za edino sveto. Ampak, če vzamemo časovno preambulo, spoštovane gospe in gospodje, je to logično, smo v času volitev za Evropski parlament in všečno je imeti množico ljudi za sabo, ki imajo volilno pravico. In sedem tisoč oseb uvrščenih na spisek brez opravičila spominja na tisto, da so imeli nekoč, nekdaj v neki državi volilno pravico tudi tisti, ki so že umrli. Ne razumem, zakaj Slovenija tako velikodušno odpira te spiske, ki rastejo, in kdo je za to odgovoren. Danes tu pogrešam ministrico za notranje zadeve, da bi nam pojasnila to zadevo - kdo je naredil ta nov spisek, ime in priimek. Kdo je dal rojstvo sedem tisoč osebam na novo? Kdo je tisti, ki ima pravico širiti spisek kot meh harmonike? Rad bi videl to osebo; verjetno je nekdo pa le pisal ta spisek. Spoštovane gospe in gospodje, če danes ne bomo ustanovili te komisije, ne boste dali soglasja, kar se lahko zgodi, potem lahko mirne duše rečemo, da vam je za Slovenke in Slovence malo mar. Malo vam je mar za Slovenke in Slovence, ker so vam bolj blizu izbrisani Cigani in tujci, ki pridejo sem iskat zgolj dober vir zaslužka. Ja, tudi tujci. Tujce lahko povežemo s tem, ker Zlatorog ni več Henkel, Istrabenz ni več Istrabenz, ampak je OMV, lahko bi našteval še druga podjetja, pa jih ne bom. Tudi pred njimi ste pokleknili, ko so odprli denarnice in plačali malo za tisto, kar so dobili. Po drugi strani pa lahko pričakujemo tudi nekaj, kar nas čaka. Prihajam s Primorske. Tudi takrat, ko pridejo fašisti rjovet v Slovenijo, vam ni dosti mar, da bi se postavili po robu. In spomnil vas bom, ta mesec zopet pridejo na Primorsko, na Kras. In če smo pravna država in država, ki temelji na postolatih antifašizma, kot tudi Evropa, potem poskrbite, da bodo tam ustrezni organi, ki bodo ta shod preprečili. A verjamem, da ga ne boste, ker smo narod hlapcev in ker se udinjamo vsem tistim, ki nam želijo soliti pamet. Skratka, po mnenju Slovenske nacionalne stranke je ta komisija nujna. Nujna je tudi zato, da najdemo odgovorne, da jih pozovemo k odgovornosti in povemo, da so to, kar delali, so delali malomarno, neodgovorno in koristoljubno. Če je temu tako, potem komisija, sploh ni dvoma, da ne bi bila potrebna. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Gvido Kres, bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Poslanci Slovenske ljudske stranke smo se podpisali pod zahtevo za ureditev parlamentarne preiskave zato, da se dokončno raziščejo podatki in postopki, ki so se v teh letih od osamosvajanja do danes omenjali in prikazovali pristransko, kot je posamezni politični opciji odgovarjalo oziroma kot je odgovarjalo tistim, ki so se razglasili za izbrisane. Pa, da ne bo pomote, ne bežimo od prejšnjih razprav, razprav o interpelaciji zoper ministrico za notranje zadeve gospo Katarino Kresal, kajti vemo, da so se v teh zadevah lahko dogajale tudi napake. Pa vendar. Ves čas zagovarjamo zakonsko podlago za izvršitev ustavne odločbe. Zato smo si v Slovenski ljudski stranki ves čas prizadevali, da bi z novim ustreznim zakonom dokončno uredili to zadevo. Izpolnili bi ustavno odločbo in razrešili status bivših državljanov Socialistične federativne republike Jugoslavije. Poudarjamo, da so bili preneseni v evidenco tujcev leta 1992 zakonito, na podlagi Zakona o tujcih, saj je Ustavno sodišče šele leta 1999 razveljavilo nekatere člene tega zakona. Torej ni mogoče govoriti, da se jim je zgodil nezakonit izbris, ker takrat dejansko še niso imeli nikakršnega statusa v novi državi in zato si so ga bili šele dolžni urediti. Poleg tega naj spomnimo, da Ustavno sodišče resornemu ministru ni naložilo, naj pripravi popravek zakonodaje z veljavnostjo za nazaj, pač pa z veljavnostjo od odločbe Ustavnega sodišča dalje. Torej lahko trdimo, da gre za čisto politično špekulacijo, ko se vse brez izjeme želi prikazati kot žrtve, v razpravah se želijo kriminalizirati takratna država in odgovorni uradniki. Na drugi strani pa pridobiti naklonjenost določenega števila volivcev, kar lahko povzroči nepopravljivo škodo državi in državljanom. Zato smo poslanci dolžni proučiti zadevo in ukrepati. Zato podpiramo parlamentarno preiskavo, da se dokončno razreši koliko je dejansko tistih, ki si resnično niso mogli urediti statusa in ali se jim je morda zgodila krivica. V Slovenski ljudski stranki ne moremo pristati na to, da se pljuva na vrednote pridobljene z osamosvojitvijo, ne moremo dovoliti, da je naša država na razprodaji, da lahko nekateri lahkotno razmetavajo davkoplačevalski denar, ko obljubljajo pravice in odškodnine za 20 let nazaj. Ne moremo dovoliti, da se poskuša naša država prikazati kot nestrpna in kot država, ki ne spoštuje človekovih pravic. Ne moremo dovoliti, da se na mednarodnih institucijah blati in obtožuje država, ki je mirno dovolila vsem tem osebam, da vsa ta leta živijo v Sloveniji brez urejenega statusa. In ne moremo pristati na to, da se skuša razvrednotiti in odvzeti poslancem in s tem Državnemu zboru njihova ustavna funkcija - funkcija zakonodajalca in ustavodajalca. Predvsem pa zahtevamo uvedbo preiskave zato, ker je do danes številka tako imenovanih izbrisanih čudežno narasla. Leta 2003 nam je dr. Bohinc takratni minister zagotovil, da nima urejenega statusa le 4200 oseb od skupno 18 tisoč prenesenih v evidenco tujcev. Kako je torej mogoče, da se v isti službi, istem ministrstvu prikazujejo tako različni podatki, da se poskuša zavajati parlament in državljane?! To je treba raziskati, to je vsekakor ena od pristojnosti parlamenta. Slovenska ljudska stranka se je prva odzvala na sporno ustavno odločbo in javno opozorila na to že marca 2003, da je urejanje statusa za nazaj pravno in dejansko nemogoče. Vedno smo nasprotovali izdajanju odločb brez zakonske podlage. Nismo pristajali na to, da bi nekateri agresorji prejeli dovoljenje za bivanje ali celo odškodnine od Slovenije. V dokaz tem trditvam imam tukaj tudi zapis koalicijskega usklajevanja o takratnem predlogu dveh zakonov, ki je bil dne 27. 9. 2003 v klubu LDS, o usklajevanju glede zakona o izvršitvi osme točke in zakona o ureditvi statusa bivših državljanov, ki naj bi bila sprejeta za uresničitev ustavne odločbe, in osnutek dogovora parlamentarnih strank o načinih izvršitve ustavne odločbe o izbrisanih iz leta 2004, s katerim smo se skušali izogniti referendumu. Takrat smo v koaliciji nasprotovali nekaterim določbam zakona o urejanju statusa, nasprotovali smo izdajanju odločb brez zakonske podlage in zato smo bili tudi izključeni iz Ropove Vlade. Potrditev našim trditvam so dali številni pravniki. V razpravi o interpelaciji ministrici Kresalovi prejšnji mesec sem citiral imena desetih pravnikov, članov strokovnega sveta Ropove Vlade, z dne 6. 10. 2003, ki so izrecno napisali v svojem mnenju takratnemu ministru dr. Bohincu, da mora imeti zakonsko podlago za izdajanje odločb. Poleg tega je v ločenem mnenju dr. Mitja Žagar, 6. 10. 2003 zapisal, da Ustavno sodišče v nobenem primeru ne more nadomestiti ali prevzeti funkcije pozitivnega zakonodajalca. In je zapisal, citiram: "Ima pa Državni zbor kot zakonodajalec in ustavodajalec v našem pravnem sistemu vedno tudi možnost, da po veljavnem postopku spremeni Ustavo in morebitno neskladnost odpravi na ta način", konec citata. Minister Bohinc je pripravil leta 2003 dva osnutka zakonov in tudi sam utemeljeval, zakaj je potrebna zakonska podlaga za izvršitev 8. točke. V gradivu imam to kopijo in jo lahko pogledate. Navajam zapis iz podatkov ministra Bohinca: "Ministrstvo za notranje zadeve zagotavlja, da je bilo leta 1992 čez osemindvajset tisoč oseb izbrisanih iz registra stalnega prebivališča in da jih je okoli deset tisoč zapustilo Slovenijo in odjavilo svoje prebivališče. Od preostalih osemnajst tisoč je okoli sedem tisoč tistih, ki so pridobili državljanstvo, in štiri tisoč osemsto takšnih, ki so dobili dovoljenje za stalno ali za začasno bivanje, vendar ne za nazaj. Približno 1.000 oseb je pridobilo dovoljenje na podlagi tako imenovanih olajšav, medtem ko si okoli 4.200 oseb ni uredilo nikakršnega statusa. V nadaljevanju je zapisal v zvezi z vojaškimi osebami naslednje: "Med 18.000 osebami, ki so bile leta 1992 izbrisane iz registra stalnih prebivalcev Slovenije in se niso odjavile iz svojega prebivališča, je le okoli 1.500 oseb, ki so bile zaposlene v JLA, med njimi je bil le manjši del častnikov Jugoslovanske vojske." Sicer pa bo problematiko dodeljevanja pravic stalnega prebivališča pripadnikom JLA urejal tako imenovani sistemski zakon o "izbrisancih", v narekovaju, ki bo pravice omejil v Sloveniji pravnomočno obsojenim tujcem po 25. 2. 1992, s točno določenim rokom trajanja, tistim, ki so bili obsojeni za kaznivo dejanje, uperjenim zoper Slovenijo, in še nekaterih drugih kaznivih dejanj ter tujcem, ki so bili pravnomočno obsojeni s strani tujega ali mednarodnega sodišča zaradi genocida, hudodelstva zoper človečnost ali vojnega hudodelstva, pod pogojem, da osebi ni bilo sojeno v njeni odsotnosti. Torej je nerazumljivo, da se letos pojavljajo podatki, da ministrica namerava izdati brez zakonske podlage dopolnilne odločbe 25.700 izbrisanim, takrat pa je minister trdil, da le 4.200 oseb nima urejenega statusa. To je neodgovorno, nedopustno in lahko povzroči nepopravljivo škodo. Zato poslanci Slovenske ljudske stranke predlagamo parlamentarno preiskavo in nimamo nič proti širitvi, saj smo prepričani, da se bo dokazala pravilnost takratnega ravnanja države. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Borut Sajovic bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Pozdrav redkim poslankam in poslancem! Zgodovina parlamentarnih preiskav v Republiki Sloveniji je že kar dolga. Vse pa imajo eno pomembno skupno lastnost, da so vse te komisije zapravile že veliko denarja. Tisti, ki so bili v teh komisijah, so od tega potegnili najrazličnejše koristi, politične, pa še kakšne druge, predvsem pa to, da vse te komisije do sedaj še niso prav nič odkrile in tudi ta ne bo, ker ima namene čisto drugačne. Na eni strani zdravi hude politične rane, ki so jih do tal potolčeni predlagatelji z argumenti dobili ob neuspešni interpelaciji. Jaz sem prepričan, da se bodo pobrali. Nek veliki govornik iz polpretekle zgodovine nacističnega rajha je bil danes že omenjen. Iz mojih ust takih imen ne boste slišali, ker mi taki ljudje niso vzgled. Nekaterim pri obnašanju in ravnanjih, pa še pri kakšnih drugih podobnostih, očitno pač. Taka parlamentarna preiskava je snov dokaz odkritega norčevanja iz demokracije in zdrave pameti. Pa sploh ni težav, gospe in gospodje, dajte si duška, če mislite, da ta trenutek v tej državi v časih recesije in gospodarske krize ni pomembnejše tem, da boste z preusmerjanjem pozornosti od tudi zunanjepolitičnih problemov, ki jih imamo na mejah, dali prednost notranje politični zgodbi, 17 let stari, ki nas ponovno razdvaja in pa deli. Skupina poslancev treh strank se je po neuspeli interpelaciji zoper ministrico za notranje zadeve, ki je spoštovala odločbo Ustavnega sodišča in bila po 17-ih letih različnih levih, desnih, sredinskih in pa mešanih vlad prva, ki se je ne glede na politično občutljivost vprašanja izbrisanih in množici lažnih informacij, zakaj je sploh prišlo do izbrisa, kdo so tako imenovani izbrisani, koliko jih je, kaj pomeni ureditev statusa za nazaj, prva odločno zavzela, da se ta status uredi tako, kot je zakonito, pošteno in pa prav, brez prejudiciranja kakršnokoli odškodnin in pa podobno. Enostavno, v spodobni in pa dostojni politiki se odločbe Ustavnega sodišča spoštuje. Tisti, ki seveda zagrešijo kakšne napake, se pa trudijo, da jih odpravimo in pa popravijo, ne pa pometajo pod preprogo. Ko v obrazložitvi podrobno preberemo, kaj je namen parlamentarne preiskave oziroma kaj naj bi ta ugotavljala, se sprašujemo, ali so poslanci in poslanke in opozicije sedeli na isti seji, na kateri je ministrica odgovarjala na neutemeljene očitke, in ali so jo sploh poslušali oziroma želeli slišati odgovore na očitke, ki jih zdaj zopet ponavljajo v preiskavi in jih utemeljujejo že z izpetimi in stokrat ponovljenimi argumenti. Očitno ne vedo, kdaj je dovolj zavajanja javnosti in pa prirejanja številk, strašenja z odškodninami in tega, kaj pomeni izdana odločba. Predvsem pa očitno ni jasno, da ima tudi slovenska javnost dovolj manipuliranja z vprašanjem izbrisanih, dovolj enega in istega ponavljanja stokrat z utemeljitvijo, dokazi in pravnimi dejstvi zavrnjenih trditev zadnjič v Državnem zboru na interpelaciji. Kaj in pa kje so tisti novi razlogi, nova nepojasnjena dejstva, zaradi katerih je potrebna uvedba parlamentarne preiskave? Kot pravijo predlagatelji, ugotavljanje politično motiviranega štetja izbrisanih, ne ustavi jih tudi več kot nespodobno povezovanje števila izbrisanih z iskanjem novih volivcev, kar je nedopustna zloraba resničnih osebnih tragedij izbrisanih. Govorijo o sumu prirejanja številk za vsakokratne politične potrebe in odgovornost nosilcev javnih funkcij zaradi njihovih povezav z odvetniškimi pisarnami. Govorijo o ogrožanju sistema javnih financ, o grobem in zavajanju Državnega zbora glede na število izbrisanih, pa celo tako daleč, da govorijo o politični zlorabi ministrstva. Govorijo o vsem, na kar je bilo že večkrat odgovorjeno, samo o tem ne, kako je lahko prišlo do izbrisa, kdo ga je povzročil, zakaj in kako. Napako, škodo lahko ustrezno popravimo, da na osamosvojitvi države Republike Slovenije ne ostane madež, da ne bodo več kršene človekove pravice in da se ugotovi, kdo le naj bi bil izbrisan. Ali so bili to špekulanti, bivši pripadniki JLA, okupacijske vojske, ali gre v večini primerov za izbris stanovanjske pravice predvsem ženskam in pa otrokom. Najbrž nas v Državnem zboru ni veliko, ki smo bili takrat med osamosvojitelji. Tisti, ki so danes najbolj glasni z očitki, tistih takrat ni bilo zraven. Navajajo imena številnih, ki naj bi dobili ta status, da so se borili proti osamosvojitvi, proti Sloveniji. Toda, poglejte, no, kljub obvladovanju vojaških obveščevalnih služb in še kakšnim drugim povezavam se še ni našlo imena, da bi na nekoga z imenom in priimkom pokazali s prstom in ga, če je deloval proti državi Sloveniji, proti našemu narodu, tudi ovadili. Takega junaka še ni bilo. Če mi poveste ime, ponavljam že tretjič ali četrtič za to govornico, ga bomo mi ovadili, če imate vi kakršnekoli zadržke, strahove in se tega bojite. Zakaj torej opozicija vztraja in ustanavlja parlamentarno preiskavo? Ne zato, ker smo predlagali razširitev parlamentarne preiskave - in je bilo zavrnjeno -, da bi ugotovili politično odgovornost oziroma razloge, zakaj je prišlo do izbrisa in kako se je lahko kaj takega zgodilo državi, ki se je osamosvojila z veliko željo in ciljem tudi tistih, ki so bili izbrisani, da postane demokratična država, katere temelj je spoštovanje človekovih pravic, svoboščin, spoštovanje vladavine prava, ne zato, da bi ugotovili morebitno politično odgovornost nosilcev javnih funkcij, ki niso nadaljevali z izvajanjem odločbe Ustavnega sodišča. Vsa ta dejstva opozicije ne zanimajo. V imenu parlamentarne preiskave se želi zamenjati izbrisane s pravno in politično korektno uporabo oseb, ki bi jim pravilno rekli "po 26.2.1992 bili izbrisani iz registra stalnega prebivališča". Kaj šele, da bi se strinjali z razširitvijo take komisije, da bi tudi tisti, ki imajo drugačne argumente, poglede in stališča, le-te lahko predstavili slovenski javnosti in enkrat končno zgodbi prišli do dna in jo zaprli ter se posvetili problemom, ki jih je danes in jih bo jutri v tej državi vse polno. Če bi opozicija imela iskren in resen namen, kar je seveda iz prakse iluzorno pričakovati, saj tega namena ni imela niti v prejšnjem mandatu, ko je bila na oblasti in je bila sama odgovorna za štetje in evidence po različnih ministrstvih. Pa očitno obstaja tudi odgovornost tistih, ki bi nam morali povedati pravo številko, pa so nam jo očitno iz različnih razlogov skrivali, prikrivali in zamolčali. Vsak notranji minister je odgovoren za red, podatke na svojem ministrstvu. In če se je pokazalo, da je bilo že takrat nekaj narobe, potem sem prepričan, da bodo tudi ti nosili svoj del odgovornosti. Prepričan sem, da so ti spiski in pa povečano število posledica neurejenih evidenc, in to s kar 17-letnim stažem. Zdaj, ko pa se je našel nekdo, ki bo na ministrstvu očitno naredil nekaj reda, pospravil po evidencah, arhivih, je pa številka prišla na dan taka, kot je bila takrat. Prepričan sem in z vso odgovornostjo zagotavljam, da na spiske tako imenovanih izbrisanih ni bilo v zadnjih letih dodano ali odvzeto niti eno ime, ampak da vsa ta imena na teh spiskih, ki pa niso bili usklajeni, niso bili sešteti, obstajajo že iz leta 1992. Niti predlagateljev ne zanima, da bi se ugotovile nezakonitosti in pa protiustavne posledice, ki so pripeljale do množične kršitve človekovih pravic, do katerih je prišlo prvič že davnega leta 1992 in ne leta 2009. Če bi bil namen iskren in pa pošten, potem bi zagotovo opozicija, še enkrat poudarjam, privolila v razširitev preiskave in pa ugotovitev morebitne politične odgovornosti takratnih nosilcev javnih funkcij, takrat ko je napaka nastala, ne pa tistih, ki se danes trudijo, da bi s čim manj škode za javne finance, za proračun in pa čim manjši madež na demokratičnosti Slovenije in pa človekovih pravic odpravili in pa popravili. Zadeva močno spominja tudi na prejšnji mandat, ko je sedanja opozicija zopet s pomočjo nekaterih narodno zelo zavednih uvedla preiskavo, ko se je skušal razčistiti nakup oklepnikov 8X8 in je s ciljem preusmerjanja pozornosti ustanovila kar svojo parlamentarno preiskavo o nakupih orožja in prav tako selektivno izbrala obdobja, v katerih je ugotavljala politično odgovornost nosilcev javnih funkcij. Zahtevana parlamentarna preiskava, še posebej pa njena vsebina in namen, je po našem mnenju namenjena le nabiranju političnih točk na ramenih izbrisanih in jo kot tako v celoti in brez zadrege ali slabe vesti zavračamo in ne podpiramo. Po našem mnenju ne bo prav v ničemer prispevala k priznanju, obžalovanju in opravičilu za storjeno krivico. K priznanju, da je bil izbris groba kršitev človekovih pravic in je zato potrebno za nadaljnjo prihodnost Slovenije, države, ki spoštuje človekove pravice, v izogib, da se to nikoli več ne ponovi kakšni drugi skupini, ugotoviti in razčistiti, kako in zakaj je lahko prišlo do izbrisa, in prišlo je, in kdo je za to odgovornost. Še za konec glede števila izbrisanih. Statistične podatke je pridobilo Ministrstvo za notranje zadeve 24. januarja 2009. Pridobili so jih iz informacijskega sistema upravnih notranjih zadev, in sicer iz registra stalnega prebivališča, registra tujcev in matičnega registra. Ob upoštevanju zgoraj navedenih dejstev, da naj bi vse upravne enote podatke iz ročno vodenih evidenc uskladile z računalniško evidenco, se je ob ponovni analizi leta 2009 upoštevalo podatke zgolj iz računalniške evidence in ugotovilo, da je število oseb, ki jim je prenehalo stalno prebivališče v Republiki Sloveniji, 25.671. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Miran Potrč bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa. Po našem pravnem sistemu, po zakonu in poslovniku o odreditvi parlamentarne preiskave ima 30 poslank in poslancev pravico, da parlamentarno preiskavo odredi in o tem Državni zbor nima pravice, niti potrebe odločati. Takšen primer je danes, zato sem pričakoval, da bomo tako, kot je to korektna pravna rešitev, korektno tudi ravnali in ugotovili, da je zakonito vložena zahteva dana, jo sprejeli na znanje in pustili preiskovalni komisiji, da se vsebinsko loti dela. Če bi to bil res namen ustanovitve preiskovalne komisije. Toda ni. Namen preiskovalne komisije je vedno znova ob vsaki priložnosti polresnično in neresnično prikazovati stanje in razmere, ki so se dogodile v letu 1992. In mislim, da je to slabo, jaz pa se ne bom ujel v zanko, da bi začel enako delati, kot delate drugi. Povedal bom le, da gre za popolnoma poseben primer, ki bi ga bilo treba korektno od prvega dne sprejema zakonodaje in konkretnih ravnanj ugotoviti, morda tudi podpisati s strani članov preiskovalne komisije ali še koga drugega, da se ne bi stalno znova spreminjala dejstva, to, kar se sedaj še vedno dela. In to pravna dejstva in dejanske razmere. Mislim, da bi bilo korektno, če smo želeli preiskovalno komisijo, ugotoviti, da bi prisluhnili tudi zahtevi opozicije in v vsebino preiskovalne komisije vključili celotno problematiko, od trenutka sprejema odločitve o tem, da se določena skupina državljank in državljanov izbriše iz registra stalnega prebivalstva, do tega, kdo je to odločil, do tega, kako so se odločitve izvajale, do tega, da bi enkrat res ugotovili, ne pa drug drugemu dopovedovali, pa nobeden zato ponudil dokazov, ali je bilo tem ljudem, ki so bili izbrisani, pisano, ali se jih je opozarjalo, ali so bili klicani na urade samo zato, da so se jim preluknjale ali prevezale ali strgale osebne izkaznice in drugi osebni dokumenti. Vse to bi se lahko ugotovilo, če bi se želela izvedeti resnica. Toda ne, to ni cilj preiskovalne komisije. Cilj preiskovalne komisije je po navedbah podpisnikov iz dveh poslanskih skupin celo zelo različen. Eni zagovarjajo vsebino, ki je zapisana, drugi gredo mnogo širše. In najbrž bo težava te preiskovalne komisije, ko se bodo ali bomo, poslanke in poslanci iz različnih poslanskih skupin vanjo vključili, stalno, vedno znova, kaj je pravzaprav njegova vsebina. Čee se že danes poskuša ta vsebina širiti, potem dvomim, da se ne bo poskušala širiti tudi v delu preiskovalne komisije. Zakonska podlaga torej obstoja in mi nimamo možnosti o tem presojati, ali jo ustanovimo ali ne. Namen te preiskovalne komisije, na žalost, ni objektivno ugotoviti vsa dejstva - pozitivna in negativna, posledice in vzroke, ampak ugotavljati samo posledice. Cilj je prikazovati razmere na ta način, kot da so bili za izbris krivi tisti, ki so bili dejansko izbrisani, ne pa država, ki je to storila. In ko govorim o državi, mislim na organe, ne na uradnike. Uradniki so bili na podlagi navodil, ki jih imamo vsi mi, tudi vi jih imate, dolžni tako ravnati, kot so jim nadrejeni ukazali. Zato sami lahko nosijo odgovornost samo za to, ali so ob tem imeli bolj ali manj razumevajoč obraz karikiram ne pa, ali smejo ali morajo tako ali drugače ravnati. Žal ste z vašim ravnanjem, ko niste dovolili, da se preiskovalna komisija razširi tudi na vzroke, ne pa samo na ugotavljanje posledic, pristali na to, da želite vse skupaj samo in izključno politizirati in prikazovati neobjektivno in neresnično. Jaz upam, da bo ministrica izvršila in izdala izbrisanim odločbe v skladu z odločitvijo Ustavnega sodišča in upam, da bomo potem prišli do skupnega dela na zakonu, ki bo uredil pravice tistih, ki z dopolnilnimi odločbami ne bodo zajeti. Kdor namreč doslej ni uredil tega statusa, ali z državljanstvom, ali statusom tujca, ali začasnim prebivališčem, ta odločbe ne bo dobil. Te odločbe bodo individualizirane, ugotovljene na podlagi dejanskih stanj, in na koncu se bo ugotovilo, koliko je še tistih, ki potrebujejo poseben zakon, da bi jim kriterije in pravice, po katerih se status vrne in od kdaj se vrača, zagotovili. Namesto da bi se usmerili v ta del, ki bi moral biti naša skupna odgovornost, da ne bi imeli dvojnih meril, kaj je pravna država in kaj so človekove pravice in da ne bi vedno znova trdili, kako žele nekateri te pravice zlorabljati, ne pa hkrati povedali, da so jim bile odvzete in da jih zlorabljati ne morejo, temveč jim jih je treba vrniti, vse to bi se dalo v eni korektni razpravi ugotoviti. Vsebina, kakršno ste vi postavili v preiskovalno komisijo, z vso formalno pravico, pa tega ne omogoča. Preiskovalna komisija bo ustanovljena z nameni dokazovati, da je šlo pri izbrisanih za številčen problem, ne pa za problem ravnanj državnih organov, in že sama po sebi ne zadene v bistvo samega problema, vendar tako ste si jo izbrali in najbrž boste uživali v tem, da boste naprej tudi preko komisije in javnosti govorili o neresnicah in polresnicah. Jaz pa upam, da današnja seja tudi zaradi tega, ker ne bo s tem nič prinesla, ne bo s takšnim ravnanjem preveč obremenjena. Končno tudi zato, ker boste imeli, gospe in gospodje iz opozicije, ki predlagate to preiskovalno komisijo, za to še veliko časa. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rudolf Petan bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Nekateri pravijo, da je problem tako imenovanih izbrisanih prvovrstno politično vprašanje, ki pride na dan takrat, ko nekomu ustreza in kjer se lahko širijo polresnice in neresnice. V Slovenski demokratski stranki pravimo, da to ne velja več. Od kar je nastopila ta Vlada, to vprašanje tako imenovanih izbrisanih postaja prvovrstno finančno vprašanje, postaja eksistenčni problem Republike Slovenije. Zakaj pravimo tako? Preprosto, ko se je Vlada zaradi nestrokovnosti ali zaradi neznanja odločila, da bodo v notranjem ministrstvu lahko začeli izdajati dopolnilne odločbe, so se stvari korenito spremenile. Zakaj? Samo dva primera. Odločba sodišča ali sodba sodišča, kakor koli hočete, iz Ptuja, kjer je bivšemu predsedniku tako imenovanih izbrisanih bilo dodeljeno 18.000 evrov brez obresti. Če temu dodamo še obresti za tista leta nazaj, potem to pride blizu 50.000 evrov. Če to pomnožite s 50.000, pridete na milijardo evrov. Drugi primer. Sodba sodišča v Mariboru. 65.000 evrov brez obresti, če dodate obresti, pride preko 100.000 evrov. Če to pomnožite s 25.000, dobite dve in pol milijardi evrov. Poudarjam, dve in pol milijardi evrov. To je lahko eksistenčni problem Republike Slovenije, in še kakšen eksistenčen problem. Gremo po vrsti. Kako pa je sploh prišlo do problema tako imenovanih izbrisanih, ki se sedaj povečujejo po osemnajstih letih naenkrat za eno tretjino: od 18.305 na 25.701. Leta 1991, takrat še skupna država, ni imela skupnega državljanstva SFRJ, ampak je to bil seštevek državljanstva posameznih republik. Torej smo tudi v Sloveniji imeli evidenco tako imenovanih državljanov ali pa državljanov Republike Slovenije in pa tujce. In takoj po osamosvojitvi je takratni sekretariat za notranje zadeve, sedanje Ministrstvo za notranje zadeve, želel to zadevo urediti s tistimi, ki niso bili avtomatsko državljani Republike Slovenije iz te evidence, in sicer na tak način, ker tujci so morali biti evidentirani, ker drugače niso bili tujci, ampak ilegalci. To se pravi, imeli smo evidenco tujcev. In vse tiste tujce so na vseh takratnih velikih občinah, kjer so bile tudi sedanje upravne enote, bili dolžni vse te ljudi obvestiti, da če želijo pridobiti vse te pravice, morajo storiti to in to, se javiti tam in tam, prinesti določene dokumente in bodo dobili, če želijo, tudi avtomatsko državljanstvo. Nihče jih ni vprašal po znanju jezika. Da so lahko dobili vse pravice, tudi državljanstvo, je zadostoval en račun za plačano stanarino, za stanovanje ali en račun za plačano elektriko ali en račun za plačano vodarino in podobno. En račun! Vprašam vas, katera država v Evropi je to naredila? Ko se pogovarjamo s tujci, prebivalci Evrope, ki imajo neke podatke o nekih izbrisanih, ker so nekateri alarmantno in zlo namerno širili neresnico o tako imenovanih izbrisanih, ko jim to razložimo, da je na osnovi enega računa za elektriko za en mesec lahko dobil državljanstvo, se primejo za glavo, češ, pa vi ste neumni. To nihče ne dela, mi smo to naredili. Leta 1991 so na takratnih občinah morali vse te ljudi obvestiti, pa ne enkrat, trikrat. Prvič je to bilo konec avgusta 1991, drugič decembra 1991 in tretjič tisti, ki si še niso uredili, ker spisek je bil, konec februarja 1992. Trikrat je bilo potrebno obvestiti te ljudi, naj si uredijo vse, da bodo dobili statusi, in to za en račun. Za en račun! Mislim, da je takrat država Slovenija naredila vse, kar je bilo potrebno in bila je ena tistih, ki je najbolj liberalno obravnavala tujce, da so lahko pridobili državljanstvo Republike Slovenije. Ampak nekateri tega niso naredili. Zakaj? Dobro, to lahko ugibamo. Jaz vam lahko marsikaj povem in pokažem, kaj se je takrat dogajalo, kaj je prihajalo nazaj od tistih, ki niso želeli sprejeti pisma, s katerim so se obveščali, kaj je potrebno narediti. Ostalo, recimo, je osemnajst tisoč ljudi v teh evidencah v Republiki Sloveniji, ki si tega niso uredili. Ta evidenca je nastala leta 1992, to število osemnajst tisoč. V temu času se je lahko število teh kvečjemu zmanjšalo, žal, po naravni poti. Žal pravim zato, ker nikomur ne želimo nič slabega, ampak narava dela svoje. Nikakor pa se to število ne more povečati za eno tretjino. Kako je sploh mogoče, da se to število poveča za eno tretjino, od osemnajst tisoč preko petindvajset tisoč. V času, ko smo imeli interpelacijo proti ministrici, smo v Poslansko skupino SDS dobivali, vsak poslanec je dobival različne informacije. Sam osebno sem dobil dokument, kjer je nekdo dokazoval, da oseba, ki je sedaj na novemu spisku dodatnih izbrisanih, že trideset let prebiva v eni od držav Evropske unije, se pravi nikoli Slovenije ni videla. Ta oseba ni nikoli videla Slovenije in sedaj je v tistem dodatnem spisku za izbrisane. In kaj to pomeni? Zakaj sem dejal, da to postaja eksistenčni problem, zakaj v SDS mislimo, da to postaja eksistenčni problem Republike Slovenije in ne samo v prvi vrsti politično vprašanje? Zato, ker te dodatne pa dopolnilne odločbe, ki jih je seveda po žegnu Vlade izdaja ministrica za notranje zadeve v svojem resorju, pomenijo podlago za tožbe proti državi. Res je, da to še direktno ne pomeni odškodnine, ampak to je podlaga za tožbo proti Republiki Sloveniji. Tožbo zaradi česa? Zaradi tega, ker si niso po trikratnem opozorilu uredili potrebnih dokumentov, da bi prišli v evidenco ali v register državljanov Republike Slovenije. Sedaj vas pa vprašam, če lahko ti ljudje, in to se sprašujemo tudi v SDS, dobijo kakšne odškodnine, lahko tožijo državo, ali delavke Mure dobijo kakšno odškodnino, dobijo kakšno dopolnilno odločbo, ali LTH, ali MIP-a ali podobne? Ali ti delavci, delavke lahko dobijo kakšno odločbo? Nobene. Nobene skrbi ni za te delavce. Za tako imenovane izbrisane, ki so šli v Bruselj in blatili Slovenijo, ki so bili na meji in vsem tujcem izdajali nekakšne dokumente, kako hudo je v Sloveniji. Ampak dobro je, da so šli v Bruselj. Kaj se je tam zgodilo? Tam jim je nekdo uredil, da jih je sprejel komisar, mislim da za begunce, in jih je vprašal, ker takrat še ni veljal Schengen, je bilo treba preko avstrijske meje priti z dokumenti: gospodje, kako ste pa prišli v Bruselj, s katerimi dokumenti? In so pokazali, katere dokumente imajo. Oprostite gospodje, izbrisan je tisti, ki nima nobenih dokumentov. Ti ljudje so imeli potne liste, celo več držav. Imeli so dokumente, to pomeni, da niso izbrisani. In zadeva je bila zaključena. Seveda v naših medijih se to ni prikazalo. Prikazalo se je samo tako dolgo, dokler so bili na Šentilju, ko so tujcem govorili, kaj je Slovenija, kakšna je Slovenija, nedemokratična, pa jih je trikrat opozorila, pa še kasneje so si lahko pridobili po normalni naturalizaciji vse pravice. Dokler so bili v Bruslju, se je še prikazovalo, kaj se dogaja, potem pa nič več. Ko jim je komisar dopovedal, da če imajo dokumente, ne morejo biti izbrisani. Izbrisani so bili v baltskih državah. Ampak da so tam dobili državljanstvo, so morali spremeniti imena in priimke, gospodje in gospe, da je ruska manjšina dobila državljanstvo baltskih držav Latvije, Litve in Estonije. Pri nas pa za en račun, s katerim si dokazal, da si prebival v Sloveniji. To je velika razlika. In zato v SDS pravimo, da pri nas izbrisanih ni. Če se je komu kaj zgodilo, tudi to se eventualno lahko pri kakšnem prepisovanju ali podobno, ampak teh ljudi je malo. Tistih, ki so res izbrisani, ki nimajo dokumentov, ker tisti so izbrisani. V tem je poanta. In sedaj, če grem k tistima dvema tožbama, ki sta že dobili neko verodostojnost, če sta pravnomočni, to je drugo, ampak tožbe so na dveh sodiščih. Če gre za tako velike zneske, pa pomnožite s 25.000, in vprašanje je, kaj bo ta ministrica našla čez 3 mesece. Lahko, da jih bo 32.000. Nihče ne more jamčiti. Zato nas zanima, kdo zdaj te podatke spreminja, kdo jih ponareja, kdo jih želi ponarediti, kdo želi narediti več teh ljudi? Pa jih ni, pa so nekateri 30 let v nekaterih drugih državah Evropske unije. Imamo tudi takšne dokaze. Pa vas vprašam: Če bodo vsi ti tožili, in bodo, in če to pomnožite, ali je to politiziranje? To ni politiziranje. To je eksistenčni problem Republike Slovenije. Kot ste govorili pred leti, da ne bo nobenih tožb, da ne bo nobenih odškodnin, in ste se nam smejali. Danes se pa vidi, da ni tako. Da neke odškodnine bodo, da nekatere že dobivajo, pa to še ni na osnovi dopolnilnih odločb, kolikor je meni znano in nam v poslanski skupini. To je še nekaj drugega. Tisto glavno bi še naj prišlo. Ko bodo odvetniki zastopali te ljudi in ko bodo nabijali ceno, čim višjo možno. Takrat bo pa tega konec in danes se nam še vedno smejite, ko govorimo, da to lahko postane eksistenčni problem Republike Slovenije. Ne, gospe in gospodje. Že postaja eksistenčni problem, in to v času, ko predsednik vaše vlade, predsednik naše slovenske vlade ve, da je z denarjem treba varčevati in "špara" pri kavi. V redu. On ne more privarčevati milijonov evrov kar tako. Ampak on na simbolni ravni želi pokazati, da je treba varčevati. A za izbrisane bomo imeli pa milijarde, če bo potrebno? To pa ne bo problem. Govorite v vaši vladi, da bo treba ukiniti malico za srednješolce. Ni 50 ali 60 milijonov evrov za malico srednješolcev, bomo imeli pa milijarde evrov za tako imenovane izbrisane. Pravite, da bo treba ukiniti brezplačen vrtec za drugega otroka, pa je treba za to 30 milijonov evrov. Tam bodo pa milijarde evrov potrebne za tako imenovane izbrisane. Imamo najdražji bencin v tem koncu Evrope, ker je treba pridobiti denar v blagajno. Ne, za izbrisane pa ne bo problem. Bomo imeli še dražji bencin, če bo potrebno. Imeli smo najnižjo stopnjo trošarin še pred pol leta. Se je ni dalo več znižati. Sedaj smo že kar visoko. Imeli bomo izgleda tudi zelo drage vinjete. Ja, Slovenci bomo plačali, seveda. Slovenci bomo seveda to plačali. Treba bo Slovencem vzeti še tisti denar, ki ga imajo, kljub vsej krizi. Ne bo pa problema za milijarde evrov za tako imenovane izbrisane. To so resni problemi.
Gospod Petan, je to vsebina predloga odloka?
Seveda je vsebina. In prosim, ne me prekinjati, ker v tem tednu samo še prekinjate. Jaz utemeljujem tisto, kar želim na koncu povedati. Ne morem reči, poslušajte, mi smo za, vi nam pa verjemite. Oprostite, gospod predsedujoči, z vsem dolžnim spoštovanjem.
Spoštovanja do mene ni treba imeti, imejte ga pa do Državnega zbora in poslovnika in govorite o temi, ki je na dnevnem redu.
Gospod podpredsednik Državnega zbora, Državni zbor smo ljudje, tudi vi, zato vas spoštujem. V Poslanski skupini SDS podpiramo ustanovitev komisije, ker je zadnji čas, da ugotovimo, kdo se norčuje iz Slovenk in Slovencev, kdo ponareja kartoteke, evidence, ki so veljale 18 let, sedaj pa ne veljajo več in se debelijo kar za 40%. Jaz bi razumel in v SDS bi tudi razumeli, da se je nekje zataknilo kakšno ime, nekaj imen, ne pa več kot ena tretjina, 40%. Za 40% se je odebelila ta evidenca tako imenovanih izbrisanih, in to je treba ugotoviti. Ta komisija naj to ugotovi. Očita se nam, da bomo uživali, ko razpravljamo o tem problemu. Ne, mi v tem ne uživamo. Nam je hudo, ker se to dogaja, ker vemo, kaj preti Republiki Sloveniji. Mi uživamo v tem, če lahko pomagamo Republiki Sloveniji. [[Oglašanje v dvorani.]] Dobro, gospa Potrata, prosim, da se umirite, da bom lahko zaključil s predstavitvijo stališč poslanske skupine. V Slovenski demokratski stranki podpiramo ustanovitev takšne komisije, ki bo ugotovila, kje je nastal problem: ali je to zaradi nestrokovnosti, neznanja, ali so tu zadaj lobiji, ali je to zaradi arogance, ali je to zaradi politične zaslepljenosti. Vsekakor pa vemo, da gre na račun Republike Slovenije. Gre na račun ugleda Republike Slovenije, predvsem pa na račun financ Republike Slovenije. Zato sem na začetku omenil, da so vsi ti, ki so bili v evidenci, do 18 tisoč, ne ti od 18 do 25 tisoč, so bili trikrat pisno obveščeni, kako naj uredijo svoj status, pa si ga očitno niso uredili. Zato menimo, da problem tako imenovanih izbrisanih ne more biti tako številčen. Če se je komu zgodila krivica, da je pri vstavljanju ene evidence v drugo nastal kakšen problem, ampak te lahko preštejemo na prste ene roke, naj se to uredi. Ampak naj se obravnava individualno, ne pa v paketu, potem pa rečemo, da vsak dobi odločbo iz tistega paketa, pa je to individualen problem. Ne, to ni individualen problem, to je skupinski. In nič, vsaj kaj se dogaja v Sloveniji, iz podobnih, primerljivih skupin, se ne dogaja skupinsko. To bi bil edini precedens v Sloveniji, da se kar generalno reče, vsi tisti bodo prišli. Ne gre. V SDS podpiramo ustanovitev te komisije in pričakujemo, da se bo ugotovilo, kdo se norčuje iz nas in kako je prišlo do tega, da se je za 40% povečalo število tako imenovanih izbrisanih na kar 25.000, kar lahko postane in že postaja eksistenčni problem Republike Slovenije. Za to nam gre in zato tudi podpiramo ustanovitev te komisije. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Petan. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Franco Juri.
Hvala, gospod predsednik. Mi v stranki Zares imamo eno veliko dilemo in si postavljamo eno vprašanje, ali ne bi bilo smiselno ustanoviti še eno preiskovalno komisijo, to je komisija za izbrisane poslance. Nekaj poslancev dobiva okrog 5000 evrov na mesec iz javnega proračuna, na delovnem mestu pa jih ni, so izbrisani. Sprašujem se, na primer, kolikokrat je poslanec Janez Janša sodeloval na odborih in na rednih in na izrednih sejah Državnega zbora. Objavite javnosti podatke, statistko o udeležbi posameznih poslancev v Državnem zboru. Bomo videli, da je tudi nekaj izbrisanih poslancev. To je moje [[..]]
Gospod Juri, moram biti pravičen do vseh. Tudi to ni vsebina odloka.
Gospod predsednik, gre za vsebinsko vprašanje o utemeljenosti preiskovalnih komisij, o izbrisanih in o številu poslanskih izbrisancev, ki ne hodijo delat, ki ne delajo v svoji službi in za to dobivajo okrog 60 tisoč evrov na leto. Povejmo tudi to javnosti, da bodo računi nekoliko bolj čisti. V Poslanski skupini Zares sicer menimo, da je pobuda za ustanovitev parlamentarne preiskave, ki bo ugotavljala politično odgovornost nosilcev javnih funkcij, ki so bili odgovorni za pripravo in izvedbo štetja izbrisanih v letih 2003 in 2009 in za druga očitana dejanja iz predloženega gradiva, oziroma da ta komisija, ta preiskava ne bo prinesla nobenih rezultatov in je popolnoma nesmiselna. Ugotavljala bi namreč odgovornost javnih funkcionarjev, ki so in ki spoštujejo ustavni red, zakonodajo in pravno državo. Kolikšno je število izbrisanih, bo dokončno ugotovljeno šele takrat, ko bodo na osnovi individualne obravnave izdane vse odločbe in šele takrat bomo lahko vedeli, koliko ljudem je bila povzročena ta krivica. Zanimivo in žalostno pa je, da predlagatelj ni sprejel predloga, da bi delo preiskovalne komisije razširili še na druga časovna obdobja, ki zadevajo to problematiko, saj so predlagatelji strogo izločili in skrbno, selektivno izločili obdobja, ko so bili sami soudeleženi in soodgovorni za izbris kot del vladajoče koalicije. V Poslanski skupini Zares smo precej razočarani in začudeni, da nismo uspeli s predlogom, da bi raziskovali tudi krivdo in odgovornost tistih, ki so takšno brezpravno stanje povzročili. Prav tako je za nas sporno obdobje Janševe vlade in ministrovanje gospoda Mateja, ko kar 4 leta ni bilo nič narejenega, da bi realizirali odločbo Ustavnega sodišča in nadaljevali z izdajanjem dopolnilnih odločb, kar je edina pravna in zakonita pot do reševanja tega problema. Je pa pri tem zlasti zanimivo, da v tem obdobju Janševa vlada in minister Mate pravzaprav tudi nista naredila ničesar, da bi te izdane odločbe iz časa ministrovanja dr. Bohinca razveljavila. To je zelo zanimiv podatek. Nič ni bilo storjeno, da bi v času vaše vlade dokazali neutemeljenost tistih odločb. Zakaj ne? Ker niste imeli ne ustavne, ne pravne podlage za to. Ker je bilo jasno, da je ustavno odločbo je treba spoštovati. In nihče, niti Janševa Vlada in to ji priznam, si ni dovolila kar tako razveljaviti nekaj, kar je bilo osnovano in kar je temeljilo na ustavni odločbi, torej na ustavi. Seveda sedaj želijo nekateri iskati krivdo tistih, ki naj bi povzročili povečanje števila teh izbrisanih. Lepo vas prosim! Govorim v množini, kajti zastopam Poslansko skupino Zares. Situacija je zelo resna, je preresna, da bi jo zbanalizirali s takimi predlogi. Jasno je, da preiskovalna komisija, ki jo vi zahtevate, si želi zagotoviti medijsko pozornost in prostor znotraj Državnega zbora na račun Državnega zbora, da bi pogrevali v neskončnost, naprej in naprej vprašanje, ki je dobilo že neštetokrat pravne, ustavne in tudi politične odgovore. Mimogrede. Meni ni všeč poučevati kolegov o nekaterih dejstvih. Ampak ko slišim nekaj podatkov kar tako na pamet o tem, da so izbrisani šli v Bruselj in da so bili sprejeti s strani komisarja za begunce. Bodimo malo bolj eksaktni, kolegi. To je bil komisar za pravosodje in človekove pravice gospod Franco Fratini, ki je sprejel skupino izbrisanih. Ta je bila sestavljena delno z izbrisanimi iz Slovenije, ki so imeli ustrezne dokumente, niso pa imeli vsi še odločb o retroaktivni vrednosti njihovih pravic, delno z izbrisanimi, ki so se pridružili tisti skupini v drugih državah, torej v Italiji, v Franciji, ki niso imeli in nimajo še zagotovljenih dokumentov. To lahko trdim s prve roke, kajti bil sem v Trstu in v Falconeju prisoten, ko so se srečali z tamkajšnjimi oblastmi in političnimi strankami. Bil sem kot novinar in sem sledil temu pohodu. Lahko povem, da sem tam srečal nekaj izbrisanih, ki so celo rojeni v Sloveniji in ta trenutek nimajo naših dokumentov, živijo pa nekateri v zelo hudih razmerah v sosednji Italiji. Torej so slučaji in slučaji. Odločbe se izdajajo posamično, to je bilo neštetokrat tudi pojasnjeno. Dobivajo jih tisti, ki imajo do njih pravico. V Poslanski skupini Zares smo želeli, da bi glede na številne izjave in ugotovitve, da pri izbrisu državljank in državljanov drugih držav, naslednic nekdanje SFRJ, s stalnim prebivališčem v Republiki Sloveniji, iz registra stalnega prebivalstva ni šlo za slučaj, pač pa najbrž za sistematično in premišljeno ter od nekje vodeno in usmerjeno delovanje z navodili za nižje uradnike. Želeli smo, da bi vendarle ugotovili, kdo je izdal naloge za izbris, kakšne so bile pravne podlage za to odločitev in kakšne so bile posledice teh dejanj. To smo pričakovali od preiskovalne komisije, ki pa se bo ukvarjala z neobstoječim problemom. Ukvarjala se bo s številkami, ki so posledica, ne vzrok, ne razlog izbrisa, in to zato, da bi se še enkrat blamirali pred javnostjo, kot ste se zadnjič ob poskusu interpelacije ministrice za notranje zadeve. To jaz težko razumem. Doživeli ste moralno, etično in politično klofuto. Izkazalo se je, da tudi takšna hvaležna tema, demagoško hvaležna tema, kot utegne biti vprašanje izbrisanih v kriznih časih, ki ponuja menda veliko prostora za ceneno demagogijo in sklicevanje na delavke in delavce Slovenije, ki izgubljajo službo in za katerimi nekateri stojimo trdno in stojimo za njihovimi pravicami, ampak si ne dovolimo mešati jabolk s hruškami, si ne dovolimo dovoliti razprave in demagogije, ki mejijo dejansko na pozivanje na linč nekaterih državljank in državljanov te države. Govorim jasno metaforično, v političnem smislu. To, kar se dogaja že nekaj časa, je poskus linča na račun vseh tistih, ki skušajo zagotoviti delovanje pravne države in ustavnosti. Zato Poslanska skupina Zares stoji trdno za vsemi argumenti, ki jih je že neštetokrat nanizala in zagovarjala utemeljeno. Že nekaj let se nadaljuje jara kača izbrisanih. Končno je prišla vlada, ki to vprašanje razrešuje ob upoštevanju in spoštovanju ustavnih odločb. Razumem, da to zelo jezi opozicijo in predstavnike tiste vlade, ki ni bila sposobna storiti ničesar na tem področju, ki je zapletla to vprašanje in ga je internacionalizirala prav z nesposobnostjo, da bi to sramotno odprto vprašanje razrešila po pravni poti. Ta demagogija se bo verjetno nadaljevala tudi znotraj te komisije. Edina dobra plat te preiskovalne komisije je, da poslanci ne dobivajo sejnin. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Prva bo razpravljala gospa Melita Župevc.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Moram reči, da res nisem imela namena danes razpravljati, ker se mi je zdelo, da ni mogoče povedati več od tega, kar smo povedali ob obravnavi interpelacije v Državnem zboru. Očitano nam je bilo danes, da se mi smejimo tej temi. Mi se ne smejimo, mi smo, zgroženi nad tem, kako daleč ste pripravljeni iti. In vidim, da tudi v vaših vrstah nekako pojenja zanimanje za to temo, ki vzbuja čustva. Med 37 podpisniki zahteve za odreditev parlamentarne preiskave jih najdem v dvorani 7, 8. Več jih ni. In to, kar počnete s to preiskovalno komisijo, to ni politično, ampak je politikantsko motivirana preiskovalna komisija. Kot mantro ponavljate v Državnem zboru tisto, kar ste ponovili že stokrat. Dobili ste argumente, dobili ste številke, ampak vas to očitno ne prepriča. Kar se mi zdi pa najmanj korektno, je to, da danes ponovno govorite o tistih, ki vsakodnevno v tej državi izgubljajo službe, ki jih je strah za njihovo prihodnost, ker eno z drugim nima popolnoma nobene zveze. In vi to dobro veste. Je pa to, kot sem dejala, priročno politikantstvo, priročna demagogija. Mislim, da je najbolj dober opis za vašo parlamentarno preiskovalno komisijo, ki jo boste seveda dobili, danes dala ministrica za notranje zadeve, ki je dejala, da je to parlamentarna komisija zoper pravno državo in zdrav razum. Moram reči, da se s tem popolnoma strinjam. Danes v tem parlamentu ponovno operirati z lažmi. Rečeno je bilo, da so odškodnine dejstvo. Ni res, pravnomočno ni bila dosojena nobena odškodnina. Eden od govornikov s strani opozicije je danes rekel: "Če so pravnomočne, to je drugo." Ja, ni drugo, to je prvo! To je bistveno, to je elementarno. Ali je nekaj pravnomočnega ali nepravnomočnega, je bistvena razlika. Ampak ta razlika seveda vas ne zanima. V svoji obrazložitvi zahteve za odreditev parlamentarne preiskave ste med drugim obrazložili, zakaj je ta preiskovalna komisija v javnem interesu. Skrbi vas ogrožanje sistema javnih financ. In prav tem parlamentu smo želeli ustanoviti preiskovalno komisijo, ki bi ugotavljala sum oškodovanja javnih financ, to je primer Mercator. Vedno znova se vračamo na ta primer. Ker če bi vas res skrbele javne finance, ogrožanje sistema javnih finance in sumi oškodovanja, potem ne bi v tem parlamentu pod vašo taktirko prepovedali oziroma onemogočili opoziciji, da bi ustanovila takšno preiskovalno komisijo, kakršno boste vi danes dobili, ker po vseh procedurah in vseh postopkih jo lahko imate, ker imate dovolj podpisov. Tudi prejšnja opozicija je imela dovolj podpisov, vendar do ustanovitve preiskovalne komisije ni prišlo. Ali pa še en primer, ko vas je strah za javne finance in ko govorimo o preiskovalnih komisijah. Imeli smo preiskovalno komisijo, ki je preiskovala nakup oklepnikov Patria, pa ni končala svojega dela. Zakaj ne? Zato, ker ste vi, ki vas skrbi sistem javnih financ, to preprečili. Samo dva konkretna primera, zato ne vi meni in slovenski javnosti govoriti, da vas skrbi ogrožanje sistema javnih financ. Ker če bi vas res, sem vam naštela dva konkretna primera, kjer bi lahko ravnali drugače, pa niste. In želite med drugim v preiskovalni komisiji ugotoviti kakšni so interesi in kakšne klientelistične povezave. Interes je tukaj en sam, in to je spoštovanje načel pravne države. Tako enostavno je to. In kot je bilo danes že rečeno s strani mojih kolegov, da smo želeli, da se ta zahteva dopolni in da se ugotavlja odgovornost nazaj do leta 1992, ko se je dejansko zgodil izbris več tisoč iz registra stalnega prebivalstva. Ampak to je že selektivnost, ali povedano drugače: navadno politikantstvo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franco Juri.
Hvala, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Marsikaj sem že povedal prej v imenu poslanske skupine, zato bom nadaljeval nekoliko bolj sproščeno. Govorim v svojem imenu. Še enkrat ponavljam, ker smo zašli v polje cenene demagogije, si bom privoščil tudi sam in pozivam vas, poslance, da zahtevate javno objavo prisotnosti poslancev na delovnem mestu. To je pomembno za državljanke in državljane, za volivce in volivke, da bodo videli, kdo pravzaprav dobiva toliko denarja, bistveno več kot gospod Aleksander Todorović, ki po pravni poti zahteva neko odškodnino. In ker jaz verjamem v pravno državo in verjamem pravnim organom in sodnim organom, ki ugotavljajo, ali je ena ali druga zahteva upravičena, jaz verjamem, da če pride do takšnega izida - ali prvostopenjskega ali pravnomočnega - morajo biti tehtni argumenti za to, da je rezultat neke sodne obravnave takšen, kot je. In ne razumem, da Državni zbor in poslanci se stalno vpletajo in vmešavajo v sodne primere, saj veste, kakšna je razlika med vejami oblasti. Gospod Grims, vi veste, vi ste naštudiran človek. Veste, da mi nimamo te pravice "osporavati" in postavljati pod vprašaj nekaj, kar je odločilo in kar je ugotovilo sodstvo. So druge poti! So druge poti. Če nekdo ni zadovoljen, naj toži tudi sodnike, naj zahteva svojo pravico. Ampak ne politično in demagoško, kot si nekateri privoščijo v Državnem zboru. Smo večkrat slišali, da bi mi morali zapirati državljane, da bi mi morali razveljaviti ugotovitve tega ali onega sodišča. Kdo smo mi? Mi smo navadni poslanci. Mi smo poslanci in smo zadolženi za to, da odgovorno in ustavno skrbimo za zakonodajo te države in za funkcioniranje tega organa, torej Državnega zbora. In to moramo storiti iz srca, kot pravijo moji kolegi. Iz srca in tudi v zavesti, da to je naše delovno mesto, da tukaj moramo delati. Imamo dobro plačo. Ni najboljša v Evropski uniji, ampak je dobra, dostojna plača in to plačo si moramo tudi zaslužiti. Si jo zaslužimo tako, da delamo. Vidva, gospod Grims in gospod Tanko, vidva delata. Saj vas vidimo, vas poslušamo. Non stop. Ste izredno delavni in to od vas zelo cenim. Ampak, če bi delali in če bi usmerjali to delo in to energijo, ki jo imate, v prave stvari, ne v take predloge in v ustanavljanje takih nepotrebnih in dragih komisij. Kajti, četudi ni sejnin, kot sem prej rekel, verjetno to dodatno obremenjuje proračun Državnega zbora. Zakaj? Zato, da ne pridemo do nobenih ugotovitve. Da pridemo do ugotovitev, da nekateri funkcionarji spoštujejo zakon, spoštujejo ustavo in so na podlagi zakona ugotovili, da je toliko in toliko izbrisanih in da skušajo to reševati. Vi pa to skušate kriminalizirati in ustvarjati neko vzdušje izrednih razmer, ki seveda to niso, saj imamo precej drugih vprašanj, ki so bolj pereča, bolj aktualna in ki so predmet resnejše presoje Državnega zbora. Zato upam in si dovolim trditi, da je ta predlog obsojen na politični neuspeh, kot je bil neuspeh vaše interpelacije zoper ministrico za notranje zadeve. Takrat ste si zadali cilj, ste mislili, da vam bo javnost ploskala, ker ste želeli dokazati, da vi rešujete to javnost pred veliko krivico, ki bo pomenila zapravljanje ogromnih sredstev iz javnega proračuna. To strašenje, ta poskus da bi bila javnost dejansko zaskrbljena, ni naletela na širše odobravanje. Saj ljudje niso neumni! Saj ljudje vedo, kje so pravi problemi in kdo jih - ne bom uporabil te besede pa bom rekel - kdo jih zafrkava. Pred leti, spominjam se podobne situacije, sam sem bil udeležen kot diplomat procesa, ki se je imenoval Iskanje poti do Evropske unije preko španskega kompromisa. Približno iz istih krogov sem bil tarča, in smo bili vsi tisti - vključno s takratnim predsednikom vlade Drnovškom - tarča napadov, češ: kaj se bo zdaj zgodilo?! Vse bomo razprodali! Vse bodo kupili! Podobno, kot poslušam danes, kaj vse bomo plačali! Milijarde bomo plačali izbrisanim. Takrat se je pač reklo - vse nam bodo pokupili tujci. Pa poglejte, kje smo danes, kaj smo prodali - 20, 30 nepremičnin in pretežno drugim tujcem, ne tistim, ki ste se jih bali! To je nepotrebno ustvarjanje nekih izrednih razmer, nekega patosa, kjer upate, da boste spet pridobili to, kar politično dnevno politično izgubljate, ker niste več kredibilni. Ker v štirih letih prejšnje vlade niste storili ničesar - ne za rešiti to vprašanje, ne za ga rešiti v nazaj. Govorili ste o ustavnem zakonu. Ustavni zakon, veste, da, zahteva dvotretjinsko večino in to je bilo govorjenje v prazno. Kako boste vi prepričali dve tretjini tega parlamenta - hvala bogu, je v tem parlamentu veliko ljudi, ki razmišlja s svojo glavo! Pa vendar niste mislili, da boste prepričali dve tretjini parlamenta, da je možno s takšnim ustavnim zakonom, diskriminatornim, in ki bi dejansko kršil človekove pravice in ki bi razveljavil ustavne odločbe, prišli do konca tega problema! Saj niste tako naivni, saj ste vedeli, da to je samo način, da se problem odlaša, odlaša, odlaša in da se ga ne reši. In zato je prišlo do internacionalizacije problema! Zato je Evropska unija, pa Svet Evrope, pa evropski ombudsman, pa Amnesty International - torej ugledne firme, gospodje poslanci. Veste, da Amnesty International ni kdorkoli; to je organizacija, ki deluje resno in ne deluje po ideološkem ključu. To je organizacija, ki si upa povedati, reči bobu bob kjerkoli na svetu, ampak za vas ne obstajajo njihovi pozivi, ne obstajajo njihove ocene, njihove ugotovitve, nekaj je bilo res na tem, če toliko ljudi v Sloveniji in zunaj Slovenije je ugotavljalo, da nekaj "ne štima", da nekaj je treba urediti. In zdaj končno, ko imamo ministrico za notranje zadeve, ki si je upala zgrabiti ta problem, in to za rogove, energično, brez bojazni, da bi politično pogorela zaradi tega; seveda, vi ste videli, da tega efekta ni bilo, in zdaj ste jezni in zdaj želite eno komisijo in želite nadaljevati v nedogled eno razpravo, ki je bila že zaključena. Zato se strinjam s kolegom Miranom Potrčem, ki je prej rekel, da je boljše, če ne nasedamo spet na to provokacijo in na stalno odpiranje tega vprašanja, kajti vse je jasno. Če so ustavni sodniki so nekaj ugotovili, če je pravna stroka nekaj ugotovila, če je mednarodna pravna stroka nekaj ugotovila; ali bi mi spet tukaj solili pamet vsem? In to želi ta vaša komisija. Saj jaz razumem, rabite prostor za kričanje, za ustvarjanje teh izrednih razmer, boste še mešali. Boste še mešali nesrečne delavke in delavce Mure, MIP-a, Mehana. Zakaj vedno omenjam tudi to, kar se dogaja na Obali? Mehana, morda Luke Koper, morda Interevrope, ki so žrtve vaših tajkunov in vaše politike političnega kadrovanja, ki so pripeljale do propada tiste firme. In zdaj bomo te posledice zlorabljali za to, da bi preprečili rešitev tega vprašanja?! Ne! Mi se ne gremo te igre. Mi se ne gremo te igre in zato smo zelo jasno povedali, da ta komisija bo nastala, ker najbrž imate pogoje za to, da nastane. Imejte jo, delujte, povejte vesoljni Sloveniji, kar menite, da je treba povedati. Ampak jaz verjamem, da večina državljank in državljanov Slovenije je že razumela, za kaj pravzaprav gre. Izkazalo se bo tudi to kot ena velika potrata energije, zloraba Državnega zbora, pač, zapravljanje javnega denarja spet za nekaj, kar ne bo dalo pravzaprav nobenih rezultatov. Torej moj nasvet je: sprostimo se danes, povejmo si še enkrat, zadnjič, kar si imamo povedati. Gospod Grims, jaz vas poslušam vedno zelo pozorno; dejansko in vas spoštujem. Spoštujem vašo držo, tudi gospoda Prijatelja. Vsak ima svoje stališče in je legitimno. To je tako. Ampak niste uspeli prepričati ne nas ne javnosti in je ne boste prepričali, ker nimate argumentov, ker ste bosi z argumenti, ker ste nepravni in neustavni in na tak način ne more funkcionirati država. Še enkrat. Ne se vmešavati v sodne zadeve. Mi smo poslanci. Bodimo jasni pri razpoznavanju in prepoznavanju ločnic med oblastmi. Ali se je kdo vprašal, ali sploh imamo pravico mi tukaj govoriti o odločbi nekega sodišča glede neke odškodnine? Kje smo? V Severni Koreji, v Turkmenistanu? Upam, da ne. Upam, da ne. No, Turmenistan, ima vsaj zemeljski plin. Morda bi bilo kaj koristnega od tega. Mi ga nimamo. Imejmo vsaj spoštovanje do demokracije in do pravne države. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Grims.
Imam proceduralni predlog, ki bo na nek način precedenčni. Namreč, vedno kadar damo kakšen proceduralni predlog, je običajno, da zaradi nečesa protestiramo. Moj predlog pa bo ravno nasproten. Gospod predsednik, jaz predlagam, da posebej in izrecno pohvalite spoštovanega poslanca Zaresa, ki je tako jasno štirikrat opozoril na sramotno dejstvo, da iz stranke Zares v času, ko je on predstavljal stališče te iste stranke, ni bilo nikogar v tej dvorani, ki bi ga sploh poslušal! Jaz razumem, da je bil upravičeno užaljen, kajti zares je sramota, da njegovi poslanci ne upravičijo niti tega, da vlečejo velik denar za to, da ignorirajo celo stališče svoje lastne poslanske skupine, ampak mu dam pa prav in ga s tega vidika razumem. On je opozoril na upravičeno dejstvo. Iz Zares dejansko skoraj do konca ni bilo nikogar, ki bi ga poslušal. Čisto na koncu se je eden pojavil, ki je očitno prišel reševati čast ali pa morda čaka, da pride na vrsto. Ampak dejstvo, da so tam bili sami prazni stoli poslancev Zares, seveda priča o tem, da najbrž res ne zaslužijo svojega denarja. Čeprav moram pa v isti sapi še to dodati: glede na vse, kar je gospod Juri povedal, pa tudi razumem, da jih ni bilo. Saj bi bilo mene na njihovem mestu to poslušati tudi sram ali pa vsaj nerodno bi mi bilo.
Gospod Grims, hvala lepa za predlog. Prvi del bom upošteval in gospoda Jurija pohvalil. Pohvalil bom pa tudi vas, ker ste dali takšen predlog. Hvala lepa. Besedo ima gospod Silven Majhenič.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. To je tema, ki dviguje pritisk vsakemu zavednemu Slovencu. Tudi tistim, ki so si pridobili slovensko državljanstvo in postali enakovredni vsem Slovencem. Še posebej dviguje pritisk vsem osamosvojiteljem, ki jih ni vseeno, kaj se bo zgodilo z našo Slovenijo. Res je, da so nekateri še danes mnenja, da je osamosvojitev napaka in da so osamosvojitelji krivi za izbrisane, ker smo pač izborili lastno državo, ki pa sigurno temelji na zakonodaji, tako da so tisti, ki so špekulirali, ostali brez dokumentov. To pa ni krivda poštenih in zavednih državljanov, ki bi sedaj morali plačati ceno špekulacij tako imenovanih izbrisanih. Zgodba o izbrisanih ni nič novega, saj se vleče že od leta 1992. V vsaki vladi se je našel minister, ki je zmanjšal število tako imenovanih izbrisanih za nekaj sto, pa vendar bi pričakovali vsi, tudi državljani, ki to kalvarijo spremljajo, da se je število zmanjšalo. Ampak ne! V letošnjem letu pod taktirko aktualne ministrice se je število povečalo, in to kar za nekaj tisoč primerov; to pa ne more biti res! In če izhajam iz splošnega javnega mnenja, kar govorijo ljudje, pa tudi stroka je to nesprejemljivo, da gre tukaj zgolj za politični interes, korupcijo, klientelizem in načrt finančnega izčrpavanja države. Za današnji čas, ko se borimo za vsak evro in za obstoj gospodarstva, za delovna mesta, takšne namere pomenijo, ne da hočemo dokazati, da smo pravna država in da je to edina prava pot; hočete spraviti državo na kolena za vsako ceno. To pa ni tisto, kar si državljani Slovenije želimo. Je tudi protiustavno in ga ne poznam Slovenca, ki si je zamišljal reševanje izbrisanih na tak način, kot ga izvajate. Izčrpavate državo in s tem izpostavljate lastne ljudi in ponujate revščino in bedo, na drugi strani pa dajete ljudem, ki niso niti naši državljani, Slovenija jim pa pomeni le toliko kot lanski sneg. Tega vam ne moremo in ne smemo dovoliti. Izvoljeni ste bili od slovenskih državljanov in ste dolžni delati v prid Slovenije, tako kot vas zavezuje prisega, ki ste jo dali pred lastnim narodom. Mislim, da bi moral Državni zbor sprejeti sklep in tudi glasovati o tem. Kajti to, kar se dogaja, ni sprejemljivo za slovenski narod, ampak le za posameznike, ki so dobili priliko in moč, da uresničijo interese tistih, ki hočejo od države le denar, katerega so ustvarili pošteni in zavedni Slovenci.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, gospod podpredsednik. Tako kot ste nekateri ugotavljali: 30 poslancev ima pravico vložiti za delo, za ustanovitev preiskovalne komisije in Državni zbor to ugotovi in jo s tem tudi ustanovi. Preiskovalnih komisij v tem Državnem zboru je bilo že nekaj in nekaj je bilo tudi uspešnih, uspešnih v tem smislu, da so dejansko ugotovile oškodovanjem družbenega premoženja, da so ugotovile druge vpletenosti različnih politikov in političnih strank v oškodovanje. Ampak problem je nastal prav proceduralni tukaj, v Državnem zboru, ker poslanke in poslanci se niso držali, tako kot v zakonu piše, da najmanj na zadnji seji Državnega zbora je treba obravnavati poročilo preiskovalne komisije. Čeprav je bilo poročilo sprejeto na preiskovalni komisiji, ste nekateri, ki ste danes v koaliciji, takrat uspešno blokirali in z glasovanjem zavrnili - mislim, da z enim poslancem več -, da se poročilo preiskovalne komisije ni obravnavalo. Upam, da tokrat temu ne bo tako. Seveda pa nekateri poslanci govorijo o ne vem kako "velikih, debelih ritih" tistih, ki vodijo preiskovalne komisije. Daleč od tega, to je veliko trdega dela, korektnega dela, če hočeš tudi korektno poročilo pripraviti. Prepričan sem, da, žal, nekateri, ki že desetletja želijo z nekimi polresnicami ali pa nekim pravnim prilagajanjem, kakor njim prija, krmariti v tem parlamentu - to tudi vseskozi delajo. Prepričan sem, da je cilj te preiskovalne komisije popraviti tisti ali tistemu krivico, ki se mu je mogoče res dogodila. Osebno sem bil vpleten kar v nekaj primerov, kjer sem pomagal ljudem, da so dobili državljanstva, da so te svoje stvari uredili, ampak ti so to želeli. Po drugi strani je pa cilj te preiskovalne komisije, da ne dopusti, da bi kar tako nekdo, ki je tudi javno povedal, da od te države ne želi, noče imeti popolnoma ničesar, danes pa izkorišča neko praznino, neko naivnost, nekaj takšnega, kar ni dopustno, za veliko večino državljank in državljanov. Kar se tiče gospoda Aleksandra Todorovića, jaz ga pač slučajno poznam, ker prihajam iz tistih krajev in vem, kako je bilo in kakšna je bila njegova delovna vnema. Res pa je, da bo preko dela te preiskovalne komisije resnično treba ugotoviti, zakaj, kje in kako se je ta številka kar naenkrat tako drastično spremenila. Spomnite se, kolegice in kolegi, da smo v tej državi imeli tudi referendum, na katerem so državljanke in državljani odločili. Pa so nekateri s pozicije arogance in moči, in to nekajkrat, tukaj tudi svojemu predsedniku in slovenskemu narodu povedali, da pač tega ne bodo upoštevali in bodo glasovali proti takšni volji slovenskega naroda. Jaz sem prepričan, da bo ta preiskovalna komisija svoje delo opravila in da bo imela možnost, da ji ne boste preprečili, kot ste leta 2000, tudi sprejema poročila.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims.
Poglejte, zanimivo izhodišče je postavil eden od ključnih ljudi koalicije, vladajočih, ko je dejal, da naj bi se ta komisija ukvarjala s, citiram: "neobstoječim problemom". Ja kaj za božjo voljo je pa večji problem, s katerim se danes sooča celotna Slovenija, kot nestrokovnost in neznanje te vlade?! Saj samo v nekaj mesecih smo z več procentov nadpovprečnega razvoja, nad evropskim povprečjem padli v nazadovanje, ki je drastično hujše, kot ga doživlja največji del Evrope! To je še kako prisotno. To je ključen problem - nestrokovnost in neznanje Vlade in vladajoče koalicije! Glavni problem za celotno Slovenijo! Kako je potem to mogoče postaviti na takšen način?! Rečeno je bilo tudi, da naj bi vse, kar danes poudarjamo, že stokrat rekli, ampak tudi to seveda niti slučajno ni res, kajti nova pravna okoliščina je prav sodba v imenu ljudstva s strani Okrožnega sodišča v Mariboru z dne 3. novembra 2008. Se pravi, približno dobrega pol leta je zdaj že stara, vendar o njej lahko v tem parlamentu prvič govorimo in ob tem naj poudarim, da je izjemno napačno razumevanje prava in temeljnih političnih načel, če se reče, da se o sodbah sodišč generalno ne bi smelo razpravljati. Kje pa! Še primer, ki je bil uporabljen, Severna Koreja in podobno, v resnici je dejstvo ravno nasprotno - v demokratičnih državah vsaka sodba, tudi sodba Ustavnega sodišča, postane predmet obširnih polemik - v strokovni in sicer najširši javnosti. To je normalen demokratičen proces, ki je v funkciji tudi medsebojnega nadzora in ravnotežja različnih vej oblasti, kajti na tem temelji demokracija, ne pa na brezpogojnem spoštovanju nečesa, kar si nekdo izmisli. To se pravi, v vsaki demokratični državi je vsaka sodba katerega koli sodišča, tudi Ustavnega sodišča, normalno predmet različnih polemik v strokovni javnosti in sicer v najširši javnosti. To se pravi, preko medijev, zakonodajne veje oblasti, izvršilne veje oblasti. To je normalen demokratičen proces. Ravno v severni Koreji, gospe in gospodje, se o sodbah sodišč ne razpravlja! Kje si pa kdo upa, saj bi ga pospravili po naglem postopku! In zaradi tega je seveda prav dejstvo, da se mora o vsaki sodbi argumentirano razpravljati, na nek način tudi načelo politične kulture. Kdor zagovarja nasprotno, ta pač z evropsko politično kulturo res nima kaj dosti skupnega. Ampak, ko govorim konkretno o tej vmesni sodbi v imenu ljudstva, bi opozoril na tisto izhodišče, ki sem ga prej postavil. Kaj se je zgodilo, ko smo se zadnjič soočali s to temo, ko je šlo za vprašanje interpelacije? Rdeča nit odgovora ministrice, rdeča nit, ki jo je povzel in potrdil tudi predsednik Vlade in Vlada, saj je sprejela izhodišča odgovora, je, spet citiram, "vprašanje odškodnin z izdajanjem dopolnilnih odločb nima nobene povezave." Vprašanje odškodnin z izvajanjem dopolnilnih odločb nima nobene povezave. Ministrica in predsednik Vlade - isti stavek! In potem tudi poslanci. Različni ste govorili vsebino, ki je bila enaka. "Neresnična navedba iz interpelacije je, da se z izdajanjem odločb izbrisanim ogroža sistem javnih financ. Dopolnilne odločbe nimajo pri pravici odškodnine prav nobenih posledic." In tako dalje. To so govorili vsi: iz Zares, iz SD-ja in tako naprej. In poglejte, kaj to pomeni v luči te sodbe. Sodišče je pa odločilo nekaj povsem drugega. Sodišče je reklo, SDS vas je korektno in strokovno utemeljeno ves čas opozarjala, da prestavlja izdana odločba novo pravno dejstvo in predstavlja s tem dejansko vsebinsko podlago za tožbo za izplačilo odškodnine. In je zapisalo: po presoji sodišča, rok za zastaranje obravnavanega zahtevka začne teči z dnem, ko Ministrstvo za notranje zadeve izda tako imenovanemu izbrisanemu potrdilo, da je imel tudi za nazaj stalno prebivanje. In pri tem še poudari, da je presojalo tudi upravičenost do odškodnine in da ugotavlja, da je bilo, ker je tako presodilo Ustavno sodišče, ravnanje državo tako, da je odškodninski zahtevek na vsebinski osnovi - da je upravičen. Se pravi, po mnenju sodišča je seveda kristalno jasno, da je zagovarjati, ne glede na to, da je to vmesno mnenje, da pač še ni odločena neka s pravnomočno sodbo dokončna odškodnina, kot zatrjujete, ampak po tej kristalno jasni pravni odločitvi je seveda jasno, da je trditi, da izdajanje teh odločb nima nobene povezave z odškodninskimi tožbami in z roki zanje, čisto pravno neznanje in nestrokovnost. In to zajema tako vlado - celo v najbolj izpostavljenem delu, kar sem povedal s citatom - kot tudi poslanke in poslance vladajoče koalicije v parlamentu. In to velja za vse poslanske skupine, imam še cel kup citatov, ampak verjetno si jih ne želite zdaj slišati, ker vam je najbrž precej nerodno, ko to gledamo za nazaj. Dejstvo pa je, da je takrat tisto interpelacijo in nastopanje vladajočih, ki so ves čas trdili, kako pač izdajanje odločb nima nobene povezave z možnostjo za izplačilo odškodnin, se pravi z odškodninskimi tožbami, da je bil to, kot so politični propagandisti potem trdili triumf tranzicijske levice oziroma SD, LDS, Zares in DeSUS. Ampak veste, kaj ta zgodba z nekaj šale, ampak žal z vsem dejstvom o tej šali, v resnici pomeni? Da je sodišče ta stavek dopolnilo, da so nastopi Vlade, ministrice in poslancev vladajoče koalicije predstavljali triumf neznanja in nestrokovnosti - SD, LDS, Zares in DeSUS. To pomeni vsebinsko ta sodba koalicije. In poglejte, še nekaj je treba poudariti. Zadnjič je bila ena zanimiva, kajti v tem kontekstu - še to moram posebej poudariti -, v tem kontekstu to povečanje števila tako imenovanih izbrisanih za kar polovico kar tako šele zasije v pravi luči. Zato je to tako pomembno, zato je iz tega šele očiten javni interes. Zadnjič je nekje nekdo potem oporekel, saj govorite o nesposobnosti Vlade! Ne,ne kje pa! Pazite, to je nekaj čisto drugega: govorimo o nestrokovnosti in neznanju, ki je očitno glede na to sodbo sodišča. Namreč, kaj je najbolj uničujoče, zakaj je to pomembna bistvena razlika? Zato, ker nestrokovnost in neznanje sta najbolj uničujoči prav v kombinaciji z vehemenco in aroganco. Tisto vehemenco, s katero ste vi zavračali vse predloge za soočenje z gospodarsko krizo, ki so bili pravočasno in strokovno utemeljeno pripravljeni in predloženi Državnemu zboru oziroma ste nekatere iznakazili do nespoznavnosti in ste jim poglobili gospodarsko krizo, in z aroganco, ki jo izkazujete vedno znova, ko se posmehujete poslancem opozicije, ko predstavljajo pravna dejstva. Zaradi tega je to tako velik problem in zaradi tega, to seveda samo v celoti potrjuje tisto, kar sem povedal v odgovor na trditev enega od poslancev koalicije, ki je rekel, da se bo ta komisija ukvarjala z neobstoječim problemom. Noben problem v Sloveniji ni po velikostnem redu niti približno tako izpostavljen, tako uničujoč za celotno Slovenijo kot nesposobnost in nestrokovnost obstoječe vlade, ki jo je v tem primeru celo potrdilo sodišče! Saj si tega nismo mi domislili, to je sodba sodišča, ljudje božji! In zelo zanimivo je, da isto nestrokovnost in neznanje je bilo mogoče z argumenti, s pravnimi dejstvi, s stališči celo vladne pravne službe predstaviti tudi včeraj ob obravnavi zakona, novele o Kazenskem zakoniku, ki je po mnenju pravne službe same Vlade, pravne službe parlamenta in glede na sodbo Vrhovnega sodišča očitno nepotrebna in samo vnaša dodatno pravno zmedo. Ampak jaz ne razumem, kako se nikomur, ki je poročal iz tega parlamenta, to ni zdelo vredno zapisati oziroma o tem obvestiti javnost, če pa je kdo to naredil, pa vsaka mu čast in vse priznanje. Morda pa še kdo bo in upam, da bo, kajti ta problem, ljudje, ima velike materialne posledice. Ta sodba dejansko pomeni prav to, s čimer sem začel: po tej sodbi bodo odškodnine prej ali slej dejstvo. Jasno je, da naša sodišča meljejo počasi, da gre to pač po stopnicah, jasno pa je tudi, da bo to zelo veliko stalo, kajti že samo sojenje predstavlja stroške, že samo izdajanje teh odločb, že povečanje tega števila, z vidika stroškov, ki jih plačujemo vsi davkoplačevalci, predstavlja izjemno velik strošek. Ampak dejstvo, da se to pelje na tak način, tako zgrešeno, da bo to vse lahko končalo na sodišču, je pa še mnogo hujše, kajti tam gre to preko več stopenj in to za sabo potegne stroške samega sodišča pa še stroške tako imenovanih brezplačnih odvetnikov, ki jih v praksi plačamo spet davkoplačevalci. Že to potegne ogromne stroške, še preden do odškodnin sploh pridemo. In še nekaj bo povzročilo dodatne stroške. Na to se pa pozablja, da to za sabo potegne tudi uveljavljanje določenih pravic za nazaj s socialnega področja. In to potegne te pravice v celotni višini z obrestmi vred. Veste, kakšne številke bodo šele tam nastale! To zasije v pravi luči te povečave z 18.305 na kar 25.671 tako imenovanih izbrisanih, če upoštevamo tudi besede državnega sekretarja, gospoda Klemenčiča, z Ministrstva za notranje zadeve, ki je na isti seji mrtvo hladno rekel: "Se pa zna zgoditi, da bo kdo dobil odločbo tudi, do katere ne bo upravičen." To je spet citat iz magnetograma; če kdo dvomi o pravilnosti teh citatov, imam vse tukaj, lahko takoj pride preverit. Kaj to v praksi pomeni: da se bo izdalo 25.671 odločb, za katere niti predstavnik Ministrstva za notranje zadeve ne more garantirati, da bodo šle v roke pravim ljudem, vsaj vsem ne. In to bomo mi plačevali. In že plačujemo, kajti te odločbe, gospe in gospodje, tako nekritično že izdajate. Zaradi tega smo nekoč predlagali, vztrajali in še danes predlagamo in vztrajamo, da se to uredi z ustavnim zakonom. Da se tiste, že izdane, ponovno preveri po enakem principu, kot bo to veljalo za vse prihodnje. Kajti s tem se zdaj ustvarja tudi neenakost pred zakonom. Namreč, glede na to sodbo sodišča je absolutno zastaralni rok 3 oziroma 5 let, odvisno, za katere stvari gre. Recimo, vzemimo 5 let. In morate vedeti, da večina teh odločb, ki jih je potem gospod Bohinc nehal izdajati kot nekdanji minister SD-ja, sodi v obdobje, ko je ta rok pravzaprav ravnokar potekel in ti ljudje, če niso že vložil tožb, bodo v povsem drugačnem pravnem položaju kot tisti, ki jim zdaj vi izdajate odločbe, ker so s tem novim pravnim dejstvom, s to odločitvijo sodišča seznanjeni. Saj je bila objavljena javno, v vseh medijih je bila. Kje pa je tukaj enakost pred zakonom? In to seveda potrjuje, da je bila še kako upravičena naša interpelacija - vaše besede pa, pač, so odražale nestrokovnost in neznanje. Žal. Tako to v praksi pripelje do posledic, ki bodo lahko izjemne. Kajti stroški samih izdaj tega napihnjenega števila, o katerem ne vem, ali predstavlja pravo številko, končno številko, ali je prava številka prejšnja, ali katera je sploh prava. Ti stroški izdajanja teh odločb bodo veliki. Ampak še mnogo huje je tisto, kar potegnejo za seboj. Potegnejo za seboj možnost sodnih postopkov, stroškov sodišč, stroškov odvetnikov, stroškov odškodnin in stroškov uveljavljenja socialnih pravic za nazaj brez kakršnih koli omejitev. To bo edini primer, ko gre za večje število upravičencev, ko bodo lahko neomejeno uveljavljali kakršne koli odškodnine za nazaj. Saj v drugih primerih, recimo, ko gre za žrtve nacizma in fašizma, za ljudi, ki so trpeli v koncentracijskih taboriščih, za tiste, ki so bili zločinsko pomorjeni po drugi svetovni vojni - so bili tudi otroci, ženske vmes - vsi tisti so imeli drastično omejene te pravice. Tukaj take omejitve ni. Ker se je vedno reklo, zmeraj se je čemu odpovedalo, zato je ta povečana številka toliko bolj srhljiva. Zato jo je treba preučiti! Kajti vedno ste se nečemu za nazaj odpovedali, pa bi spomnil samo na tri primere. Najprej, je bil celo na televiziji prikazovan spot, kot primera protipravnega izbrisa in trpeče žrtve, za gospoda generala Aksentijevića. To je bil kot brezplačen spot, včasih, ko je bil še nekdanji predsednik SD-ja na čelu Radiotelevizije - in vsi z nostalgijo gledate tisto obdobje. Potem se je izkazalo, da je bil ta general v paravojaških enotah v drugih republikah, celo en posnetek smo videli na televiziji. Konkretno iz Bosne, dogajanje ob obleganju Sarajeva in iznenada se je reklo: "Ne, ne, ne. On pa ni izbrisan, ne, ne, to je pa napaka, to pa ni," čeprav ste sami zanj prej vrteli brezplačen spot, kot da je žrtev - in ste se mu odpovedali. Čeprav, ne vem, vsaj niste ravnali svetopisemsko, kajti po Svetem pismu je izgubljeni sin, ki se vrne, največ vreden, in kot izgubljeni rdeči sin se je vrnil s prepričanjem, da bo dragocen, ampak - ste se mu odpovedali. Potem je prišlo do naslednje zgodbe z gospodom Todorovićem, ki je bil dolgo časa pravi simbol izbrisa in izbrisanih do trenutka, ko mu je sodišče dosodilo, tam skupaj z obrestmi nekje okrog 55 tisoč evrov odškodnine na roko. In iznenada ste rekli: "Ne, ne, ne, on pa ni izbrisan. To sploh nima veze z izbrisom," kar - mimogrede, vsi tisti, ki ste brali obrazložitev sodbe, veste, da ni res, ampak ima še kako zveze z izbrisom, saj je na tem utemeljeno - in ste se odpovedali še njemu, čeprav, ste ga prej skorajda nosili po rokah. In zdaj, ko je tukaj ta sodba, čakam, čemu se boste tokrat odpovedali. Vedno znova je sprenevedanje in prevarantstvo in rdeča nit te koalicije, poleg nestrokovnosti in neznanja, ki ga ta sodba zelo jasno dokazuje, tako postaja in tudi ostaja prevarantstvo. Za kaj v resnici gre - je pa jasno! Na stroške davkoplačevalcev z orjaškimi odškodninami, z orjaškimi stroški za nepotrebne sodne postopke, za nepotrebne stroške advokatov, ki bodo s tem ogromno zaslužili, si prizadevate dobiti nove volivce. Kajti, največja pravna traparija, ki se vedno znova tukaj ponavlja, poleg tega, da izdajanje odločb nima nobene zveze z roki za odškodnine oziroma z možnostjo tožb za odškodnine, kjer vas na laž postavlja sodba sodišča, je ta, da vse to dogajanje nima nič z možnostjo pridobivanja novih volivcev. Saj je kristalno jasno, kaj je pogoj za to, da postaneš volivec. Imeti moraš stalno prebivališče določeno vrsto let. In s tem, ko ti priznaš za nazaj, za desetletje ali več nekomu, da je imel tukaj stalno prebivališče, pa kjerkoli je v resnici bil, kajti tako bo v praksi to izgledalo, in mu potem še fino plačaš za to, mu daš tudi možnost, da pridobi državljanstvo. In ko je eden enkrat državljan, je seveda zgodba potem še taka, da se jo da še precej raztegniti. Gre še za vprašanje lažjega pridobivanja različnih statusov za družinske člane in tako dalje in tako naprej. Skratka, gre za zelo premišljen in daljnosežen projekt, ki bo za Slovenijo katastrofalen. Kajti, z vašo nestrokovnostjo in neznanjem ste Slovenijo spravili v položaj, da je iz simbola razvoja Evrope, ki ga je dosegala dve leti nazaj, ko je dosegala 7,2 - odstotno gospodarsko rast, postala simbol nazadovanja ene od nekdanjih tranzicijskih držav. In to ste dosegli v samo nekaj mesecih s svojo nestrokovnostjo in neznanjem! In s tem ste poglobili krizo; s svojo aroganco, z vehemenco, s katero ste zavračali naše predloge, ki bi omogočali dobro soočanje s to krizo. In eden od teh predlogov, gospe in gospodje, je tudi ustavni zakon o tako imenovanih izbrisanih, kar bi lahko mnogo mnogo prihranil tej državi. Ampak to vas ne zanima. Zaradi tega sem prej poudaril, najbolj škodljiva je tista nestrokovnost in neznanje, ki je povezana z vehemenco in aroganco. Kajti, tako se naredi največja možna škoda. In lahko samo kot predstavnik Gorenjske in kot državljan te države rečem, da mi je zelo zelo hudo, da je tako. In lepo vas prosim, streznite se že enkrat! Ustavite konje! Dajmo to stvar, če se tako odločimo, se jo še vedno da spraviti v ustavnopravni okvir, kajti to bi bila edina pametna rešitev za Slovenijo, edini način, kako bi se lahko vsaj po tej plati pravno in pravično stvari uredile, in to po enakem vatlu za vse. Ta možnost še vedno obstaja. Za nazaj pa za tisto, čemur smo bili priče, kako se je lahko 18.305 tako imenovanih izbrisanih - številka, ki smo ji tudi mi ves čas verjeli, saj nismo imeli nobenega razloga, da ji ne bi, ampak zdaj glede na vaše zatrjevanje, da bi morali to preverjati, bomo pač drugič ravnali drugače. Očitno tudi vi veste, da tistemu, kar rečejo ali ugotovijo na tranzicijski levici, ni mogoče nikoli verjeti. V redu, bomo spoštovali to vaše mnenje, vi že veste, zakaj to govorite. In bomo drugič preverili vsako številko. Kako je lahko to naraslo na 25.671, bomo preverili konkretno s to preiskovalko in pri tem bomo upoštevali prav to vaše mnenje, da bi morali že prej ravnati drugače, ker sami veste, kako ravnate, kakšna načela, na kakšen način, in potem pravite, bi morali to številko že prej preveriti. Nismo je, ker smo vam pač zaupali in smo šteli, da ste korektno naredili, da predstavljate neko korektno politično silo. Vi pravite, da temu ni tako. V redu, to spoštujemo in bomo upoštevali v prihodnje.
Besedo ima gospa Darja Lavtižar Bebler.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Maloprej je predgovornik rekel, da je treba tisto sodbo, ki jo je imel v rokah, obravnavati oziroma komentirati z nekaj šale, in potem je seveda natresel nekaj svojih in sebi lastnih argumentov. Jaz bi rekla, da je bilo za to, ker smo ravnokar poslušali, potrebne kar precej šale in tudi določena mera nestrokovnosti in neznanja. Človek se sprašuje, v čem neki je smisel takole v nedogled ponavljati neke neresnice, kot smo bili tega doslej že neštetokrat prav s strani današnje opozicije deležni v zvezi z izbrisanimi. Verjamem, da smo tudi v Državnem zboru in še posebej v naši javnosti dosegli neko spodobno raven zavedanja o pomenu človekovih pravic, demokracije in pravne države, da te neštetokrat ponovljene neresnice ne morejo postati resnica. V nasprotnem primeru bi se pa veljalo zamisliti, v kakšni državi pravzaprav živimo. Kolegi iz opozicije, dobili boste in imeli boste preiskovalno komisijo, nihče vam je ne odreka. Ustava je glede tega povsem jasna. Če parlamentarno preiskavo zahteva ena tretjina poslancev Državnega zbora, jo ta odredi. Malo več občutljivosti in spodobnosti pa bi od vas vendarle pričakovala. Govorite namreč o ugotavljanju odgovornih za pripravo in izvedbo štetja tako imenovanih izbrisanih. Na terminus "tako imenovani izbrisani" smo se, žal, skorajda že navadili, pa seveda to ni prav, da pa govorite o štetju tako imenovanih izbrisanih, pa je vendarle preveč. Spomnite se samo, koga so v polpretekli zgodovini že prištevali in kdo je štel in prešteval. Pa tudi pozneje, seveda. Spomnite se sedemdesetih let prejšnjega stoletja, ko so avstrijski nacionalisti zahtevali štetje Slovencev v Avstriji kot pogoj, da bi sploh začeli izpolnjevati 7. člen avstrijske državne pogodbe. Takrat je celo avstrijski zvezni kancler Kreisky odločno nasprotoval takšnemu preštevanju Slovencev, češ da ima preveč bridke izkušnje iz časov, ko so v tretjem Reichu preštevali Žide in druge nearijce. Tudi Slovenci v Italiji so bili že večkrat deležni takšnih poskusov preštevanja, štetja, kljub temu da so jim že prej poitalijančili njihove priimke. Prej je bilo omenjeno Sveto pismo pa neki krščanski nauki, zato jaz h temu dodajam samo to: ne delajte drugim tistega, česar ne želite, da bi drugi delali vam. Tako preproste so te stvari. Imejte svojo preiskovalno komisijo in preiskujte, vendar ohranite vsaj minimum spodobnosti in priznajte, da je bila vsaj nekaterim od izbrisanih storjena krivica in tem je te krivice potrebno popraviti. Tistim, ki jim krivica ni bila storjena ni česa popravljati, tako enostavno je to. In tudi to so standardi Evropske unije, na katere tako zelo prisegate, ampak najbrž že tudi kje kakšna figa v žepu. O tem sem skorajda prepričana. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod mag. Grims.
Spoštovana poslanka iz vrst vladajoče SD je naredila prav v srce segajoč nagovor proti preštevanju primerov tako imenovanih izbrisanih in lahko samo z veseljem ugotovim, da jih mi nikdar nismo preštevali, vi pa ste jih; in to dvakrat. In zagotovo veste, zakaj ste potem uporabili take besede. Bomo pa zdaj s preiskovalko pogledali, zakaj ste jih dvakrat preštevali in zakaj ste imeli tako različne izide. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Darja Lavtižar Bebler, replika.
Gospod predhodnik me je omenil. Jaz bi samo to povedala zaradi nejasnosti, ki je očitno prisotna. V odloku oziroma aktu o odreditvi ste predlagatelji te preiskovalne komisije zapisali, da zahtevate ugotavljanje politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so bili odgovorni za pripravo in izvedbo štetja tako imenovanih izbrisanih. Vi ste uporabili ta izraz "štetja", "štetje tako imenovanih izbrisanih" v aktu o odreditvi, ki pa temelji na tistem našem predlogu. Samo za to gre. Hvala lepa.
Hvala. Gospod predlagatelj Grims.
Samo upam, da me bo vsaj v drugo poslanka pozorno poslušala. Kot veste, spoštovane poslanke in poslanci v vrstah SD in drugih iz koalicije. Mi nikoli nismo preštevali tako imenovanih izbrisanih. Vi pa ste jih; in to dvakrat.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Vsak racionalno misleč človek bi se vprašal, kaj me vodi, da razpravljam na temo, za katero je bilo že davno tega treba opustiti upanje, da je mogoče zdajšnji opoziciji, v prejšnjem mandatu pa koaliciji, dokazati, da nimajo prav, ko zanikajo izbris, in da se bodo morali slej ko prej soočiti tudi z odgovornostjo za to, kar so s svojim nepriznavanjem dejstva, da je bila storjena velikemu številu ljudi krivica in s tem povzročena tudi dodatna škoda, da s tem svojim nepriznavanjem zavlačujejo reševanje problema in s tem povzročajo višanje stroškov. Ker če jaz zdaj razmišljam tako, kot razmišlja opozicija, da kave niso problem ali pa, da s kavami ni mogoče privarčevati, bi jaz lahko vračala tudi na tej ravni in se vprašala, koliko bodo stale kave, ki jih bo komisija dobila, ko bo zasedala, če je to - banalno rečem, res -, ampak edini strošek, ki ga bo preiskovalna komisija povzročila. Mene pa dosti bolj vznemirja vprašanje, zakaj je opozicija tako neobčutljiva za stiske ljudi in kaj naj pričakujem od politične odgovornosti mojih političnih tekmecev in nasprotnikov, ki gredo celo tako daleč, da stisko enih ljudi primerjajo s stisko drugih ljudi in jih kregajo medsebojno. To je namreč tisto najhujše. Izbrisani niso bogataši, niso tajkuni, imajo probleme. Mislim, da smo že s številnimi konkretnimi zgodbami dokazovali, za kakšne žalostne, tragične življenjske zgodbe gre, pa ne kažete kakršnekoli pripravljenosti za razrešitev tega problema. Mora biti človek že malo mazohist, da se mu da o teh stvareh razpravljati in upati, da bo vendar nekomu mogoče dokazati. Moje edino upanje in edino dejstvo, zaradi česar vztrajam, je to, da v resnici bodo obstali zapisi, in ne mi, ampak tisti za nami, ko bodo ugotavljali, kako se je odnos do varovanja človekovih pravic in odnos do spoštovanja odločb Ustavnega sodišča v mladi državi Sloveniji oblikoval, preučevali in ugotavljali, kaj se je dogajalo, in se bodo morebiti spraševali, kako se je lahko kaj takega dogajalo, ko se je zavest o človekovih pravicah in občutljivost za vse primere kršenja tako zelo povečala. Tu pa, kot da ne vidimo stiske ljudi. Seveda ne morem mimo ustavno določene pravice, da ima ena tretjina poslancev pravico zahtevati preiskovalno komisijo. Se pa upravičeno sprašujem, kakšen smoter ima ustanavljati tako preiskovalno komisijo, če tisti, ki zahtevo postavljajo, tako že vse vnaprej vedo. Vnaprej vedo, kakšne bodo finančne posledice, vnaprej vedo, da so povezave, vnaprej vedo, da so ponarejene številke, vse je vnaprej znano. Ampak, veste, slovenski pregovor pravi, v mlinu se dvakrat pove, jaz bom rekla, v parlamentu pa trikrat in večkrat. Ampak pregovor, zakaj se v mlinu dvakrat pove, je povezan s tem, da so k mletju moke prihajali ljudje vedno na novo in je bilo treba zgodbo vedno na novo pripovedovati, ker prišleki niso poznali prejšnje zgodbe. Mi pa si to zgodbo - izbrisanim se opravičujem, da uporabljam izraz "zgodba" - pripovedujemo že dolgo. In vsakič, ko si jo na novo začnemo pripovedovati, se obsodbe in obtožbe s strani tistih, ki izbrisanih ne priznajo, poglabljajo. Poglabljajo se na način, ki je zame podcenjevanje mojega razuma in tako tudi podcenjevanje volilnega telesa. Gre za ne samo eklatantne laži, ki jih je lahko dokazati, ker so laži, ampak gre za manipuliranje s podatki. Recimo, jaz upam, gospod podpredsednik, da me ne boste prekinili, ker bom šla za trenutek [[...]]
[[...]]odvisno od tega, o čem boste govorili [[...]]
Samo reagirala bom na neke trditve, ki so bile že izrečene. Tej vladi je bila pripisana nesposobnost in neznanje, ker češ, da je iz največje gospodarske pred dvema letoma pripeljala državo v razmere, v kakršnih je. Natančen podatek pravi, da je 7,2 - odstotna rast značilna samo za prvo četrtletje 2007, ne pa za leto v celoti. In resnica je, da to ni najvišja gospodarska rast v samostojni Sloveniji, zato ker je bila višja od te gospodarska rast v drugem četrtletju leta 1999. To, kar zadeva gospodarsko rast. Potem smo poslušali o sodbi, ki je bila izrečena 3. novembra 2008. 3. novembra ta vlada še ni bila imenovana, torej je bila tožba vložena za časa prejšnje vlade; vložena zaradi vzrokov, ki so zvezani z nepriznavanjem izbrisanih in z vsemi drugimi zadevami, ki gredo v tisti kontekst. Tretjič. Mene bi res razveselilo, če bi enkrat znali ugotoviti vzrok in posledico. Niso izbrisani edini primer, kjer govorimo o posledici, vzroka pa ne priznamo in nas vzrok ne zanima. In ko je koalicija predlagala, da se preiskava razširit tudi na vzrok, to nenadoma ni bilo sprejemljivo. Ampak poglejte, preiskava in preiskovalna komisija ima, sedaj bom pa še jaz pokazala kakšen papir, skoraj celo stran dolgo ime, 19 vrstic je to. Zanima me, če zna kdorkoli od predlagateljev na izust povedati ime preiskovalne komisije. Zanima me, kako bodo službe Državnega zbora na vrata predsednika preiskovalne komisije napisale ime. Ampak na tem listu je seveda tudi napisan namen parlamentarne preiskave in obseg parlamentarne preiskave. Napisan je po principu copy-paste, to se pravi prenosa besedila. Razlika je malenkostna. Gre za nekatere malenkostne popravke. Najpogostejši je ta, da se nedoločnik, da je "namen ugotoviti v obsegu", spremeni z glagolnikom ali samostalnikom izglagolskim, da je "obseg ugotavljanja." To se pravi, da bi bilo mogoče poiskati tudi dosti manj zapleteno ime te preiskovalne komisije. Jaz pa si o rezultatih te preiskave ne morem ustvariti obetavne slike iz čisto preprostega razloga, zato, ker tisti, ki jo sprožajo, pojava ne priznavajo, pojav zanikajo, omalovažujejo in eno samo upanje mi pa vendarle ostane - da bo eden od poslancev, ki mu bo Državni zbor dal denar za doktorski študij, ker gre za študij, ki je zvezan s temo ustavnega prava in volilnih sistemov, ob koncu vendarle ločil med stalnim prebivališčem in državljanstvom. To upanje pa resno gojim. Hvala.
Hvala lepa. Predlagatelj, gospod mag. Grims.
Moram reči, da sem zelo vesel, da je spoštovana poslanka iz vrst SD načela to temo, ker gre pravzaprav za ključno razliko med predlagatelji oziroma sedanjo opozicijo in koalicijo, kajti mi gradimo na znanju, se izobražujemo in vemo, da je samo znanje tisto, na čemer lahko in smo v minulem mandatu utemeljili hitro gospodarsko rast Slovenije. Kam pa privede, če prevlada neznanje in nestrokovnost v kombinaciji z aroganco in vehemenco, pa vidimo po rezultatih vaše vlade, ki je samo v nekaj mesecih za polovico povečala število nezaposlenih - katastrofa za Slovenijo - gospodarsko rast z nekoč nekaj odstotkov gospodarske rasti nad evropskim povprečjem zbila v nazadovanje več odstotkov pod evropskih povprečjem - katastrofa za Slovenijo - naredila izjemno velik javni dolg, ki bo bremenil še moje in vaše in od vseh nas potomce, naslednje rodove - katastrofa za Slovenijo! Vidite, tam pa pride proces, če enkrat prevlada neznanje in nestrokovnost, vidite, to je to bistvo in zato je ta preiskovalka tako pomembna, ker bo šla v jedro problema, ki zdaj bremeni Slovenijo. To je neznanje in nestrokovnost vladajoče koalicije in sedanje vlade.
Hvala lepa. Gospa mag. Majda Potrata.
Zavedam se, da je Slovenija v nezavidljivi gospodarski kondiciji, ampak neodgovorno je očitati tej vladi, da se ne spopada z razreševanjem gospodarske krize, pri tem pa na vsakem koraku predlagati izredne seje, izredne preiskovalne komisije in ne vem kaj še vse za nekaj drugega, kar vodi zanimanje, pozornost, čas - k drugim rečem. Vsakič ko boste, gospod predlagatelj, v Državnem zboru vi ali kdorkoli iz vaše poslanske skupine očitali Vladi, da se ne ukvarja s pravimi rečmi, se bom potrudila opozoriti vas na to, kolikokrat v tem Državnem zboru smo se že ukvarjali z zahtevami, ki so prej pomenile oviranje, kot pa pomaganje ali sodelovanje. Hvala. [[...]] [[Oglašanje iz dvorane.]] [[...]]
Gospod Prijatelj, izvolite. Prvi ste dvignili roko.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Postopkovno [[...]]
Proceduralni [[...]]
Ja.
Prosim.
To silno ljubezen med gospo Potrato in gospodom Grimsom bi želel prekiniti. To ni tema današnje točke. Prosim - dajte spremljati sejo! Opozorite tako tistega, ki ima repliko, kot tistega, ki razpravlja - da pač preprosto to ni tema. In, dajmo se držati izbrisanih.
Hvala lepa. Gospod Luka Juri.
Hvala lepa, predsedujoči. Zelo na kratko. Čeprav [[...]]
Proceduralno?
[[...]]se tokrat proceduralno zelo strinjam in podpiram predlog kolega Prijatelja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlagatelj, gospod mag. Grims. Izvolite.
Samo pojasnilo. Še prejšnja vlada, in z naše strani z vso podporo je pripravila predloge zakonov, ki bi lahko veljali ob novem letu in če bi jih vi sprejeli, nikoli ne bi bili soočeni s takšnim položajem, s tako slabim gospodarskim položajem, kot je v tem trenutku. In ko smo zdaj pripravili nov paket ukrepov, predlagali posebno sejo in splošno razpravo, da bi osvetlili vso to problematiko - kaj stori koalicija, ki se zaveda svoje nestrokovnosti in neznanja: drastično omeji, popolnoma v nasprotju s poslovnikom, napovedano razpravo na samo, ne vem, po 10 minut in v enem primeru 90 minut. Kar je čista zloraba poslovnika za prikrivanje nestrokovnosti in neznanja! In zato rabimo to preiskovalko, ker bo šla v jedro problema - v nestrokovnost in neznanje tranzicijske levice, obstoječe vlade in obstoječe koalicije.
Besedo ima gospod dr. Luka Juri.
Hvala lepa. Danes se pogovarjamo o ustanovitvi preiskovalne komisije, katere imena ne bom bral, ker bi vzel kar nekaj časa sodelavkam in sodelavcem - veste, za katero gre. Pravim, veste, za katero gre, kajti, danes se o temi preiskovanja ne pogovarjamo veliko, ampak se pogovarjamo o gospodarski krizi. Ker, če bi želeli, je ogromno argumentov, s katerimi bi lahko vsa tista natolcevanja o gospodarski rasti hitro obrazložili, zakaj, kako. Ampak glede na to, da to ni tema, se tega ne bom lotil. Pogovarjali smo se o finančnih vprašanjih, o odškodninah, ne o človekovih pravicah, čeprav menda je to tema preiskovalne komisije. Pogovarjali smo se o Severni Koreji, pogovarjali smo se o odsotnosti poslank in poslancev, predvsem tistih, ki si preiskavo želijo in tako naprej. Sodelavke in sodelavci! Katerokoli kariero izberete zase, zdravnik, odvetnik, učitelj - dovolite mi, da ob vseh vaših namerah predlagam še en cilj, ki naj bi ga zasledovali ob zasledovanju uspešne kariere. Postanite borec ali borka za državljanske pravice. Naj to postane jedrni del vašega življenja. Tako boste postali boljši zdravnik, boljši odvetnik, boljši učitelj, boljši poslanec. Ta boj bo obogatel vašo dušo tako, kot nič drugega. Dal vam bo tisti redek občutek plemenitosti, ki lahko izhaja le iz ljubezni in nesebične pomoči sočloveku. Naredite kariero iz humanosti. Podajte samega sebe k plemenitemu boju za človekove pravice. Iz sebe boste naredili boljšega človeka, iz svoje države boljšo domovino in iz vsega, kar je okoli vas, pa boljši svet, v katerem živeti. Martin Luther King, jaz mislim, da je to povedano dovolj za argumentacijo in današnjo razpravo. Get the life. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Kar nekaj nas še vztraja. Bolj klavrna slika je, ampak vendarle. Odškodnine, spoštovane gospe in gospodje, so pravno dejstvo. So pa odškodnine tudi cilj, cilj predvsem za izbrisane. Da so dejstvo, to dokazuje pravna praksa, in da Vlada ne meni tako - verjetno lažniv odgovor ali pa netočen. Vlada je enemu od poslancev na vprašanje, koliko bo teh odškodnin, zapisala sledeče: "Ministrstvo za notranje zadeve je k reševanju zadeve pristopilo zaradi nujnosti spoštovanja odločbe Ustavnega sodišča." In nadaljuje: "Odločbe ne bodo osebam priznavale odškodnin oziroma predstavljale neposredne pravne poravnave kot podlago za izplačilo odškodnin." To je napisala Vlada v odgovoru gospodu Jožetu Tanku, ko je spraševal o tem, koliko bo teh odškodnin. Da je to netočen odgovor, seveda pove že sama ministrica v postopku interpelacije, ko je navajala pa, da bo teh odškodnin lahko tudi do 2 milijardi tolarjev. Prav ste slišali: 2 milijardo tolarjev! Ampak hkrati se ministrica tudi obveže, da bo Ministrstvo za notranje zadeve resno pristopilo k celoviti analizi vprašanja odškodnin in da bo to napisalo v poročilu. Jaz kot poslanec Državnega zbora bi rad čim prej videl to poročilo, pa verjamem, da ga še dolgo časa ne bom. Tistim, ki to omogočamo seveda, da bodo izvršili - to so odvetniki. Za odvetnike vemo, da smo spreminjali pred kratkim zakon, ki jim omogoča, da sami sebi dajejo ceno in tudi zaračunavajo storitve po lastni presoji. Toliko denarja na kupu - verjamem, da si že manejo roke o tem, kako bo to šlo na različne račune in tudi tem odvetnikom ni malo mar za Slovenijo. Govorili smo in govorimo o gospodu Todoroviću. Gospod Todorović je prejel odškodnino od Slovenije in je bil v času, za katerega uveljavlja izbris, zaposlen v enem od naših podjetij. Bil je zaposlen v Mariboru, vodil je varilsko delavnico; koliko je bil priden, koliko ni bil priden, to smo slišali že prej od nekega drugega razpravljavca, jaz v to ne bom zahajal. Ampak danes, ko ni več zaposlen, to podjetje je šlo namreč v stečaj, govori o tem, kako je bil izbrisan in da mu pripada odškodnina. Dobil je verjetno tudi že pravnomočno sodbo in odškodnino bo tudi dobil izplačano. Seveda, zanima me, ali sodišča, ki presojajo o tem, sploh realno presodijo, kje so ti ljudje bili v času, ko govorijo, da so bili izbrisani. Tudi podatki, ki smo jih danes slišali, da imajo osebne dokumente, govorijo o tem, da pa vendar niso izbrisani. Dalje, če gledamo dejstva, tem našim bratom iz bivše Jugoslavije ni mar za Slovenijo in slovenstvo in si ne želijo slovenskega potnega lista. Želijo si denar, odškodnino, to je mikavna stvar in za to se bodo borili do zadnjega. Naši pravniki, dobri pravniki, ki so boljši kot naši sodniki, ker če bi bili slabi pravniki, bi bili verjetno sodniki - danes lahko narediš vse, tudi ubiješ človeka, če imaš dosti denarja, si pravno zaščiten, razne odvetniške pisarne to zmorejo. Razni pravniki, seveda dobri pravniki, pa bodo tem lumpom z veseljem pomagali. Strinjam se, da ne more biti vse črno, pa tudi ne vse belo, da smo naredili mogoče kakšno krivico. Ampak kot rečeno, v Pravni praksi, ki sem jo danes povzel - in to stališče je pisal dr. Erik Kerševan, ki je, mimogrede, svetovalec predsednika Republike Slovenije za pravna vprašanja -, v tej Pravni praksi je po njegovih besedah zapisano, kar je bilo tudi izrečeno danes, več kot trikratna priložnost je bila dana tem gospodom, pozvani so bili k dopolnitvi dokumentacije. Seveda, tudi stroškovno jih ni to popolnoma nič bremenilo. Kajti še enkrat bom poudaril besede, ki jih je izrekel moj znanec - sramota je, da smo prodajali državljanstvo za ceno ene steklenice piva. Kaj so morale te gospe in gospodje predložiti na upravno enoto, pa niso, ker so se takrat bodisi norčevali iz Slovenije, ali Slovenijo celo zaničevali, ali pa so seveda imeli kakšno drugo računico. Bili so tudi primeri, ko so jih iz njihovih matičnih držav opozarjali, da bodo tam razlaščeni, da ne bodo imeli pravice dedovanja, pa je bilo tudi neko taktiziranje iz materialnih vzgibov; pol družine je ostalo tukaj, pol jo je šlo domov. Nekateri so celo zaradi nacionalnega ponosa odšli, se borili na frontah, na Balkanu, pa občasno prihajali domov na počitnice. In danes hočejo odškodnino. Lepo vas prosim! Kar pa mene najbolj moti, če pogledamo, kdo je kdo, kdo od kod prihaja, kdo je kaj prej počel, je pa zadeva popolnoma jasna, da se tu, na temu pašniku dveh milijard evrov želi pasti tudi kateri predstavnik iz spoštovane Vlade ali pa mogoče njihovi znanci, sorodniki - da ne govorim odvetniki, da ne govorim bolj konkretno, ker sem lahko tožen. Moram biti zelo pazljiv. Zato smo tudi kot predlagatelji zapisali, da želimo s to komisijo ugotoviti tudi povezanost nekaterih nosilcev javne funkcije v ministrstvih, če ni mogoče to ta materialni vzgib. In jaz verjamem, da se lahko slej ko prej pride tudi do tega dejstva, da je tudi tukaj nekaj resnice. In spoštovane gospe in gospodje, sedem tisoč razlike, sedem tisoč oseb od leta 1992 pa do danes razlike, v breme proračuna Republike Slovenije, to je sedem tisoč dodatnih tožb. Kje so te razlike nastajale, jaz ne vem, tudi to je namen te komisije, da ugotovi. To pa, da se želi preštevati, to preštevanje je bilo storjeno že leta 1992, ko smo naredili prvi popis državljanstva po končani, tako imenovani vojni. To, kar je očitala gospa Beblerjeva, da so prištevali samo črnosrajčniki in nacisti, to seveda ni res, preštevala je takratna vlada s popisom in mi samo ugotavljamo številke takrat in razliko, ki se je prikradla v številki za 7.000 več prijavljenih danes. In ko vlečemo preambulo s cigani, tudi cigani se kar množijo v Sloveniji, in ko pogledamo njihovo materialno stanje, lahko ugotovimo, da tudi kakšna družina ciganska dobi več kot tri delavske plače skupaj, pa to nobenega ne moti. Skratka, mene pa moti to, da bolj skrbimo za tujce kot za domače. In zato je ta komisija nujna.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Jaz sem prej v imenu poslanske skupine navedel nekaj dejstev. Postavil sem tudi trditev, da izbrisanih v Sloveniji v bistvu ne more biti. Navedel sem podatek, da so občine morale trikrat obveščati vse tiste, ki niso bili v evidenci državljanstva, in to v razmaku treh mesecev. Leta 1991 takoj po osamosvojitvi in še v letu 1992. In da tisti, ki si po teh treh obvestilih niso organizirali, da bi imeli vse pravice, ki gredo slovenskim državljanom, so pač pristali na evidenci tujcev. To so dejstva in tu ni bilo nobenega izbrisa in tem sedaj vi pravite tako imenovani izbrisani. In tudi to je res, da so tako imenovani izbrisani odšli v Bruselj in da so tam širili neresnice. Seveda jih je, hvala bogu, evropski komisar postavil pred dejstvo, ker pač ima določena merila in ne takšna, kot jih izražajo tako imenovani izbrisani. In tudi tako imenovani izbrisani so blatili Slovenijo v Šentilju na mejnem prehodu. To so dejstva. In ko sem dejal, da so občine morale obveščati te ljudi, ki niso imeli evidence državljanstva, mi dovolite, da preberem en dokument, enega izmed dokumentov iz leta 1990. Tam je bilo zapisano, se pravi navodilo vsem občinam, navodilo za vzpostavitev centralne evidence o državljanstvu Republike Slovenije v register državljanstva Republike Slovenije: "Da bi bila pravočasno vzpostavljena centralna evidenca državljanov Republike Slovenije, ki bi omogočala izvajanje nove ustave in zakona o državljanstvu Republike Slovenije, ki bo predvidoma sprejet po sprejetju ustave, je treba takoj pristopiti k izvedbi naloge po naslednjem vrstnem redu: za osebe, rojene v Sloveniji, datum, katerih eden od staršev je državljan Republike Slovenije, drugi pa je državljan druge republike, pa se starši o njihovem državljanstvu niso sporazumeli" - tako da v državljansko knjigo ni vpisano republiško državljanstvo -, "je treba s povratnico odposlati obvestilo naslednje vsebine..." To so morali izvršiti. Izvršniki so bili takrat pooblaščeni za to, niso bili odgovorni. In o čem smo jih morali obvestiti: "Obveščamo vas, da se vaši starši doslej niso sporazumeli o vašem republiškem državljanstvu, čeprav bi bilo po zakonu to potrebno" in tako naprej "in vam bomo vpisali državljanstvo Republike Slovenije po teritorialnem načelu. Če se z vpisom tega državljanstva ne strinjate, se v 14 dneh po prejemu tega obvestila osebno zglasite in izrazite nestrinjanje." To se pravi, poslali smo jim obvestilo, da jih bomo avtomatsko vpisali v državljanstvo, če pa ne želijo, pa naj pridejo. To je bistvena razlika od tega, da moraš priti in nekaj narediti. Dobil si, samo če hočeš. Če pa nočeš, pa to izrazi. In tu so še navodila, kako gre za mladoletne osebe. Enako velja. Se pravi, zelo radodarno takrat. In vsi, ki so hoteli, so to lahko dobili. Tako o tem ni nobene dileme: tisti, ki je želel, je to lahko uredil. Celo tako je bilo, da če se ni zglasil, je dobil avtomatsko državljanstvo določene kategorije. Avtomatsko! In sedaj naprej. Tu je bilo rečeno, da glede na to, da Amnesty International ima določene pomisleke, ima določene zahteve in nas opozarja. Amnestij International je verjetno ugledna firma, tako je bilo rečeno. Jaz tudi lahko to akceptiram, čeravno imam svoje mnenje, ampak v redu, akceptiram, da je to tako. Ampak kljub temu, če Amnesty International kot ugledna firma reče, da moramo "zapufati" državo, ni nujno, da mi to naredimo. Če takšna organizacija reče, da moramo skakati v bazen brez vode, to ne pomeni, da moramo mi to narediti. To še ne pomeni. Mi lahko stvari uredimo drugače, pa bomo kljub temu zadostili. In če Amnesty International - pa ne pravi, tako da se razumem, ampak odgovarjam enemu od kolegov -, če misli sedaj, da z mnenjem Amnesty International moramo državo spraviti v bankrot in mi moramo to narediti, ni res, ni treba tega narediti, ni potrebe. Treba je razmisliti, kaj bomo delali, zato je tudi tukaj parlament, zato je tudi tukaj Vlada, ki zastopa interese državljank in državljanov Republike Slovenije. Ni treba skakati v bazen brez vode, ampak je treba vse narediti, da bo notri voda, potem pa lahko druge stvari tudi izvršimo. Naslednje, kar bi povedal, bilo je marsikaj rečeno takrat, ko se je Slovenija začela pogajati za vstop v Evropsko unijo, in je bil omenjen španski kompromis. Oprostite, gospe in gospodje - sami gospodje smo tukaj -, španski kompromis je pa zadeva takšna: takrat smo ga morali na silo sprejeti. Jaz se tega dobro spomnim, bil sem v temu parlamentu. Dobili smo neke fakse iz Bruslja, kasneje so, hvala bogu, Danci, ko so predsedovali Evropski uniji, povedali in dokazali, da je španski kompromis bil popolnoma nepotreben in da je Slovenija sprejela španski kompromis pod pritiskom nečesa drugega. V opoziciji so bili dejansko prisiljeni, da glasujemo za tisto takrat, ker če ne, je bilo rečeno, da Slovenija ne bo sprejeta v Evropsko unijo, kar pa ni bilo res, nekdo je zavajal. Španski kompromis je bila škoda za Slovenijo in hvala bogu, da so nam Danci potem to povedali. Kdo je tu zadaj igral kakšno umazano igro, tega jaz ne vem, se ne bom spuščal, vem pa samo to, da španski kompromis je bil črn madež takratne vladajoče koalicije. To so dejstva, to so nam Danci kasneje jasno in glasno povedali in hvala bogu, da so to storili, tako se danes jaz s tem ne bi hvalil. Drugo kar bi želel povedati, v tistem času takoj po osamosvojitvi je Slovenija ponudila vse pravice, tudi državljanstvo, pripadnikom JLA, ki bi prenehali z agresijo na Republiko Slovenijo. Za to obstojijo dokumenti, vam ga lahko preberem, pa ne bom vas s tem moril, samo pokazal vam ga bom, da ga imamo. To je ta dokument, ga imamo! To so dejstva. In zdaj vas bom pa vprašal, tisti ki je v bistvu napadel takrat Slovenijo; dobro, vemo, kako tistim rečemo, ki želijo okupirati neko državo, tako ali drugače, zasesti meje, potem pa naprej. Mi smo jim ponudili državljanstvo. Vas bom pa vprašal: kdaj v zgodovini, tudi recimo slovenski pa v okviru drugih držav, smo pa kakšnim takšnim ponudili tako zelo radodarno državljanstvo, ki nas je napadal? Nobenemu! Tukaj smo pa to naredili zato, da ti tako imenovani izbrisani gredo pa potem na Šentilj pa tam prikazujejo Slovenijo kot neko diktatorsko državo pa ne vem kakšno še, je pa malo izven konteksta. Oprostite. Celo tako radodarni smo bili, da smo tistim, ki so napadli Slovenijo, omogočili, da dobijo državljanstvo in vse pravice, ki iz tega izhajajo. Zato ni res to, kar trdite, da se nekomu dogaja takšna krivica. Ne drži, bili smo zelo radodarni in upam si trditi, da smo bili najbolj radodarni v Evropi pri podelitvi ali dodelitvi državljanstev. In sedaj je nepošteno do tistih [[...]]No, da bom še bolj zapeljal zadevo. Ko sem omenil, da smo tiste ljudi, ki niso bili in ne bodo prišli direktno v evidenco državljanstva Republike Slovenije - smo jih trikrat obvestili. In 180.000 ljudi si je to uredilo. Uredilo si je! 18.000 si jih pa ni in sedaj do tistih 180.000 prizadetih, ker zaradi tega, ker so si status uredili, ne bodo mogli tožiti države, ne bodo dobili dopolnilnih odločb, ne bodo dobili denarja, in so postali lojalni državljani. Ti bodo pa sedaj plačevali s temi tožbami, ki bodo in z odškodninami tiste, ki si to niso hoteli urediti in so celo na njih pritiskali, češ da so izdajalci, ker so si uredili status in pridobili državljanstvo Republike Slovenije. Vidite, to je nepošteno. To vam hočemo dopovedati, pa nas nočete poslušati pa govorite vse drugo. Potem, ko vam pa vrnemo v istem stilu, pa rečete: "O tem se pa ne sme govoriti, ker ni predmet razprave." In tu je, spoštovana gospa predsednica Odbora za šolstvo dejala: "Pa zakaj opozicijo ne skrbi stiska malih ljudi." Tako se je izrazila. Jaz bom rekel ravno obratno. Nas še kako to skrbi. Ko smo bili na oblasti, smo naredili vse za to, da smo imeli visoko gospodarsko rast in da je imelo čim več ljudi službe. Skrbi nas. Mogoče smo kaj naredili napačno, ker smo preveč delali za to, da bi vsi imeli službe, pa smo mogoče pri čem drugem popustili. Mogoče smo to naredili. In vi ste takrat kritizirali, češ da se bo slovensko gospodarstvo pregrelo. Se opravičujem, ker sem zašel tudi na to področje. Mislim, da se nanaša natanko na to razpravo. Da se bo gospodarstvo pregrelo. Danes pa vidimo, da bi bili zelo hvaležni, če bi imeli pregreto gospodarstvo. Zelo hvaležni bi bili pa mogoče kakšen procent višjo inflacijo; samo da bi imeli službe, da bi imeli delo. Imamo skrb in še kakšno skrb imamo za majhne ljudi! Zato, ker to, kar se dogaja pri izbrisanih, dopolnilne odločbe, to je osnova za tožbo. Kdo bo plačal to? Država. Kdo pa je država, kdo daje v državo? Ja vsi davkoplačevalci. In komu se huje pozna, če mora plačati nek znesek? Ja verjetno tistemu, ki že tako nima obilja. Zato nas skrbi. Nas skrbi za slovensko državo in opozarjamo. Opozarjali smo, da takšen način reševanja, kot se sedaj kaže, da ne bo dobro za Slovenijo, da bodo odškodnine in če že bodo odškodnine, jih je treba spraviti na neko razumno mejo. Ste se nam smejali - govorim v prispodobi; nekateri so se tudi smejali. Zdaj kaže, da zadeve gredo v to smer. Tudi če obe sodbi še nista pravnomočni, se kaže, v katero smer zadeve gredo. Nisem prepričan, da če sta ti dve sodbi sedaj na nižjem sodišču, da se bo potem to spremenilo pa bo šlo v izničenje tega. Ne, temelji so postavljeni, analogija je postavljena, zato ker v pravu velja analogija. Če velja za ta dva primera, bo veljala tudi za naslednjih 25.000. V tem je problem in na to opozarjamo. In danes zopet govorite, da to ni res. Sicer se danes malo drugače izražate, zato ker zdaj tega, da to ni res, da bodo odškodnine, ne morete več reči. Oprostite, ne mislim nič hudega, ampak tako neumni niste, kajne, pa se opravičujem za izraz, vendar s tem hočem samo poudariti stanje. To že veste, da tako ne bo šlo in da na tako stvar ne bomo nasedli. Odškodnine bodo, ker so se pokazale, in to strahovite. Da je pa to neupravičeno, sem vam prebral en dokument, tu je pa cel kup dokumentov, ki govorijo o tem, kako smo bili radodarni, ko smo te ljudi obveščali. Trikrat smo jih obvestili, naj si uredijo status. V drugih državah si ga moraš sam urediti, moraš sam zaprositi; tu smo jih pa obveščali, trikrat. In tudi tistim, ki so napadli Slovenijo, smo omogočili, da so pridobili državljanstvo. Tega ni bilo nikoli v zgodovini in tudi nikjer drugje v svetu, razen v Sloveniji se je to zgodilo. Je bil pač takrat takšen interes. Zato izbrisanih ne more biti. Pa še nekaj bi prebral iz tega dokumenta, ki je zelo zanimiv. Poglejte, kaj piše: "Takoj je treba pričeti z računalniškim vnosom podatkov o državljanstvu in zaznamku vpisa v evidenco državljanov. Vnos je že možen, navodila za uporabo transakcije prilagamo." Zdaj vas pa vprašam, kako se lahko izgubi 7.000 ljudi, če se je to vneslo v računalnik. Ni mogoče, ljudje! Evidence so bile na papirju, v plastični obliki, in so se potem vnašale v računalnik. Točno vem, kako je to potekalo, ker sem bil takrat zadolžen za to; leta 1990, 1991, 1992, ko smo vnašali. Na naši občini smo imeli računalniški sistem že takrat, druge občine so ga šele dobivale. In v računalniku se ne more izgubiti, pa še na papirju je evidenca. Zato to, da se je 7.000 ljudi izgubilo, da so sedaj našli evidenco - lepo vas prosim! Pa saj niso celih računalnikov odnesli! Ni mogoče! Nekje se je evidentiralo, pa še na papirju je bila evidenca. Zato, gospodje, to ne drži. Če pa ste prepričani, da to drži, potem pa tako ali tako - ta komisija je potrebna in bo ta komisija, upam, da bo nekaj ugotovila. Nekdo bo moral dokazati, kje so bili tisti ljudje. Jaz sem prej v imenu poslanske skupine povedal, da smo dobili razne dokumente v tem času in eden od dokumentov govori, da neka oseba, ki je zdaj na tem dodatnem spisku 7 tisočih, že 30 let živi v eni od držav Evropske unije - dokazano s papirji. Kako se potem lahko tu znajde?! Verjetno bo treba poiskati te računalnike, diskete, ki so bile takrat, kakšne so bile, in se bo našlo, da se 7 tisoč ljudi ne more izgubiti. Navodilo je bilo, da se mora v računalnik vnesti takoj. Takoj se mora začeti vnašati. Tako tu tega ne more biti. In menim, da ta komisija je potrebna, da se ugotovi, kje je zdaj, kdo je zdaj naredil tistih 7 tisoč, od kod. Kvečjemu bi lahko bil česa manj. In zato, seveda, podpiram takšen predlog. Hvala lepa.
Ja, prosim, gospod Juri. Postopkovni predlog?
Ne, ne. Replika, ker me je nagovoril gospod [[...]]
Mmm [[...]]
Ja, evidentno je dvakrat odgovoril na moje trditve in me gledal. Zdaj, če ni bilo [[...]]
Ja [[...]]
[[...]]poimensko [[...]]
[[...]]to [[...]]
[[...]]je bilo [[...]]
Gospod Juri. To ni [[...]]
[[...]]jasno [[...]]
[[...]]prepovedano, kolikor jaz vem. Ampak, mislim, da bi [[...]]
[[...]]je govoril o [[...]]
[[...]]ocenil, da ni.
[[...]]Amnesty internacional. Torej je odgovarjal, je govoril o mojem izvajanju, me gledal v oči in rekel: "Vi, vi, vi..." - zdaj, če smo skrajno formalisti, seveda, bi rekli ni rekel, ni omenil [[...]]
Ne.
[[...]]mojega priimka, ampak [[...]]
Ni omenil.
[[...]]je bilo veliko primerov, ko ste dajali besedo za repliko ljudem, ki so bili [[...]]
[[...]]to pa danes ne bi.
Ne bi, ker je petek?! /Smeh v dvorani./ Dobro.
V redu. Hvala lepa.
Gospod Petan, ob kavici [[...]]
Besedo ima gospo Zvonko Černač, izvolite.
Spoštovani kolegi. Danes je bilo večkrat omenjeno vprašanje potrebnosti, ki se ne samo v tem, ampak tudi v drugih primerih v Državnem zboru ne pojavlja več kot hipotetično ali filozofsko vprašanje. Vedno bolj se nam to vprašanje potrebnosti pojavlja kot realno vprašanje glede na situacijo, v kateri smo - vprašanje potrebnosti Vlade, vprašanje potrebnosti posameznih ministrov; ali bi ne bilo morebiti celo bolje, ko te vlade ne bi bilo, ali ne bi bilo morebiti celo bolje, ko teh ministrov ne bi bilo? Ali ne bi bilo celo bolje, ko tega Državnega zbora ne bi bilo? Saj v končni fazi odloča o vsem en človek, en ustavni sodnik v tej državi. Tudi vprašanje potrebnosti tega organa se bo počasi začelo postavljati na tak način, kot smo mu priča sedaj. Kar je hudo. Hudo je tudi, da v teh dneh ne razpravljamo o čem drugem in da tega vprašanja politika ni bila sposobna rešiti v preteklem obdobju. Bilo je kar nekaj poskusov. Nešteto poskusov. Rešiti bi ga bilo treba na tak način, da ne bi vedno znova vzbujal takih ali drugačnih dvomov in takih ali drugačnih čustev. Zaradi tega je tudi bila predlagana rešitev s tako imenovanim ustavnim zakonom, ki pomeni visoko stopnjo konsenza politike in to je tudi edini recept, da bi se to vprašanje resnično enkrat za vselej uredilo. Vam, vladajočim, seveda ni bilo do ureditve tega vprašanja in vi ste tisti, zaradi katerih se to vprašanje vedno znova pogreva v slovenski politiki. Ker vam to, da bi se enkrat za vselej zaprlo, ni v interesu. Na čem pa bi gradili vašo platformo o spoštovanju človekovih pravic, ustavnega prava, pravne države in vsega ostalega, če bi to vprašanje kar naenkrat izginilo z dnevnega reda. Nad čem bi vzbujali čustva o tem, kako je opozicija tista, ki ji ni do spoštovanja ustave, kako je opozicija tista, ki se ne zaveda, kako pomembno je Ustavno sodišče in kako pomembne so te odločbe, če tega primera v zadnjih letih ne bi bilo. Bi bili mogoče sedaj, ko ste na oblasti, to gospodarski ukrepi? Mogoče se res vprašamo, ali ne bi bilo bolj potrebno in smiselno, da bi danes preko celega dne govorili o, recimo, tretjem paketu vladnih ukrepov. Slišimo, da smo prvega obravnavali v Državnem zboru, tudi drugega in zdaj naj bi obravnavali še tretjega. V vmesnem času se bo verjetno Evropa že toliko konsolidirala, da ni vrag, da ne bo za seboj potegnila tudi naše države in rešila tisto, kar se v zadnjih mesecih izgublja. Prvi paket je predlagala še prejšnja vlada. Šlo je za varstvo za bančne vloge. Tisto, kar je štrlelo iz drugega ukrepa, je bil zakon o subvencioniranju skrajšanega delovnega časa, glede katerega OECD v zadnjem poročilu pravi, da bolje, da ga ne bi bilo oziroma priporoča, da se ga takoj odpravi oziroma ukine, ker to ni pravi ukrep, ki naj bi nas soočal z vprašanji, ki se porajajo ob gospodarski krizi. In tretji ukrep vam je Slovenska demokratska stranka predstavila 24. aprila. In nekaj od tega naj bi obravnavali danes teden v Državnem zboru. Ker vašega paketa kar noče biti! Ga ni. Ne prvega, ne drugega, ne tretjega. Še tisto, kar je bilo, je od zunaj, ne znotraj, spoznano kot slabo. To so vprašanja potrebnosti. Potrebnosti oziroma nepotrebnosti. Potrebnosti oziroma nepotrebnosti funkcioniranja obravnave delovanja, reševanja problemov. In zakaj tega problema skozi toliko let ni mogoče rešiti. Če bi spoštovali ustavo in ustavne norme, bi ga verjetno že rešili, kajti izvirno je nastal po ustavnem zakonu. Za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti, neodvisnosti naše države v 13. členu, kjer je bil narejen en zanimiv precedens, ko se je ta isti člen uspel izpodbiti pred Ustavnim sodiščem, ta ista določba v Zakonu o tujcih. In ko bi bilo treba najti rešitev, glede katere je bil potreben konsenz, je bilo nedavno tega v Državnem zboru na Ustavni komisiji rečeno, da ne, mi tega konsenza ne bomo iskali zaradi tega, ker rešitve, ki jih predlagate v ustavnem zakonu, kar se je predlagalo, med drugim, že nekje od sredine prejšnjega mandata neuspešno - žal - s stani prejšnjega ministra, gospoda Mateja, in prejšnjega predsednika Vlade, gospoda Janše, je bilo rečeno, ne bomo o tem razpravljali, ker vaše predlagane rešitve gredo preko odločbe Ustavnega sodišča. Kako gredo preko odločbe Ustavnega sodišča, lepo vas prosim? In katere rešitve, saj jih vendar še nismo niti obravnavali! Nismo začeli še niti procedure! Če bi na Ustavni komisiji začeli proceduro, če bi te rešitve, ki naj bi uredile to vprašanje na pošten način, tako da bi morebitne krivice popravili, onemogočili špekulacije in enkrat za vselej z dvotretjinsko večino zaprli to vprašanje, pa je bilo rečeno, ne. O tem se mi, vladajoči, ne bomo pogovarjali, ker vaši predlogi gredo preko odločbe Ustavnega sodišča. Kateri, kje? Ni bilo odgovora. Bil je eho, odmev, tako kot danes, ko odmeva prazna dvorana vladajoče koalicije na drugi strani. Enako se je zgodilo na Ustavni komisiji. Pa vendar je ustava ena sama, veljavna za vse, zaenkrat, ampak tudi ne za vse na enak način. Tudi ta primer, ki ga imamo danes, lahko primerjamo z enim nedavnim primerom, kjer je ustava nedvoumna. Ko Ustava v 93. členu govori o parlamentarni preiskavi, o čemer se pogovarjamo danes, ki je za nekatere nepotrebna, mimogrede, in to za tiste najhujše ustavne zagovornike, pravi: Državni zbor lahko odredi preiskavo o zadevah javnega pomena, mora pa to storiti na zahtevo tretjine poslancev Državnega zbora. In danes ste rekli, res je, ni potrebno, ampak ker pač Ustava tako pravi, nimamo kaj. Ena izmed kolegic je celo rekla: "Želeli ste preiskovalno komisijo, imeli jo boste!" Halo? Dobro sem slišal. Želeli ste, imeli jo boste. Sramota, da to reče nekdo, ki sedi v tem Državnem zboru že tri mandate ali dva. To je preiskovalna komisija tega Državnega zbora, ustanovljena na podlagi izrecne ustavne določbe. Ustanovljena zato, ker v tem primeru vladajoča koalicija ni uporabila "finte", kot jo je pri referendumu o odvetniškem zakonu, in te zgodbe ni poslala na Ustavno sodišče. Samo ta razlika je med to zgodbo in med tisto, kateri smo bili priča pred nekaj dnevi, tedni oziroma meseci, ko so se vladajoči poslužili sicer ligitimno dovoljene "finte", ki je sicer temeljila na zlaganih predpostavkah o tem, da ni odvetnikov na registrih za zastopanje po uradni dolžnosti in nudenje brezplačne pravne pomoči, kar je demantiral sam minister za pravosodje v Državnem zboru, ko je povedal, da jih je samo na sedmih okrožnih sodiščih vpisanih preko 370. Ampak na teh zlaganih predpostavkah je vladajoča koalicija poslala referendumsko zahtevo na Ustavno sodišče in z večino petih nad devetimi ustavnimi sodniki je bila ta zgodba ustavljena; kljub temu da je v 90. členu Ustave popolnoma enaka določba kot glede te preiskovalne komisije. Državni zbor mora razpisati referendum, če to zahteva najmanj tretjina poslancev. Mora. Popolnoma enaka določba v primeru referenduma, kjer se je Ustavno sodišče postavilo oziroma pet ustavnih sodnikov od devetih postavilo nad ustavo, kot v tem primeru. Razlika je samo v tem primeru, da se vam v tem primeru, kljub temu da ga razglašate za izjemno pomembnega za vas, ker gre za strahotne kršitve človekovih pravic, ni zdelo vredno, da bi se šli tega postopka. Kajti, uspeli bi! Isti ustavni sodniki, pet proti devet bi bila odločitev. Pet proti devet, gospe in gospodje oziroma samo gospodje. Pet od devetih, se opravičujem, pet proti štiri, pet od devetih - hvala - bi odločili vam v prid. Taka je realnost. Ampak ker je to neko vprašanje, okoli katerega po vašem ne gre izgubljati besed in energije, se je zgodilo tako, kot je povedala ena izmed vaših kolegic, in tako verjetno tudi razmišlja. Problem, ki je nastal z odločitvijo Ustavnega sodišča v letu 2003, torej pred šestimi leti, so skušali reševati že mnogi. Med njimi tudi vaš bivši minister, sedanji rektor Univerze na Primorskem, dr. Rado Bohinc, ko je začel izdajati odločbe na podlagi iste točke odločbe Ustavnega sodišča. Na podlagi iste odločbe Ustavnega sodišča. In se je ustavil, ker je spoznal, da bi bilo treba za korektno ureditev tega vprašanja sprejeti zakon, zakonsko podlago. Zoper ta zakon je bila vložena zahteva za referendum, na referendumu ga je zavrnilo 95% Slovenk in Slovencev, pol milijona naših državljank in državljanov. In kaj? Nič. Čez šest let ministrica za notranje zadeve iz istega političnega bazena, samo da je tokrat oznaka LDS, začne meni nič, tebi nič izdajati odločbe. Sodba mariborskega sodišča izrecno pravi, zahtevek je upravičen, temelj za upravičenost do tega zahtevka je odločba - ta, Bohinčeva, iz aprila 2004 - in zastaranje je začelo teči šele takrat, ko je bila ta odločba stranki vročena. In tako bo s temi odločbami danes, kljub temu da je Vlada nedavno odgovorila v odgovoru na poslansko vprašanje, da ni res, da bi bile odločbe, ki bodo tem osebam izdale, temelj za odškodninske zahtevke. In nor bi bil tisti izmed teh ljudi, ki ne bi vložil odškodnine, kajti kaj lepšega dobiti nekaj, kar je že vnaprej dobljeno! Popolnoma jasno je, da bodo vsi v skladu s to sodno prakso preden bo triletni zastaralni rok potekel, vložili odškodninske zahtevke in da ta znesek ne bo majhen in da bo bremenil še nekatere naše zanamce. Pa tudi če bi vsi te odškodnine dobili, ne bi bilo toliko problematično, če bi bili res vsi do njih upravičeni. Problem je v tem, da so te odločbe narejene na neindividualen način in da omogočajo pridobitev premoženja nekomu, ki ni bil za nič oškodovan, ker daje pravico do pridobitve odškodnine vsem že na podlagi nekega dejstva, z nekim priznanjem državnega organa, ki izhaja iz tega, da je bila ta konkretna odločba izdana in temelji na 8. točki odločbe Ustavnega sodišča, kljub temu da je 9 vrhunskih pravnikov, ustavnih pravnikov v svojem pravnem mnenju, ki ga mimogrede - niso nikoli preklicali, kar je bilo tudi v eni izmed razprav omenjeno, utemeljilo v petih točkah, zakaj takšnih upravnih odločb na podlagi odločbe Ustavnega sodišča ni mogoče izdajati - ker imamo Ustavo, ki govori o tem, da mora biti zakonska oziroma zakonita podlaga, ker je 8. točka procesno neizvedljiva. In zaključek? Glede na vse navedeno je treba oziroma mora Državni zbor tudi izvršitev te točke urediti v zakonu. Ne glede na vse bo treba še za vse ostale primere sprejeti nek zakon in ta problem urediti, ker bo šlo za naveden zakon, bomo ponovno priča veliki razpravi, veliki delitvi, veliki politizaciji, velikim čustvom, ker očitno ni cilj, da bi se problem rešil, ampak da bi se vlekel čim dlje. Dokaz za to so tudi številke. Kako je sicer mogoče, da iz številke 18.305, ki jo je, mimogrede, ugotovil vaš bivši minister, pridemo kar naenkrat do številke 25.671? To, oprostite je nemogoče, neresno, do neke mere tudi smešno. In vi ste počeli to štetje, ne mi. Evidence so zelo jasne. Je pa popolnoma jasno, da med temi osebami, če dejansko obstajajo, niso tisti, na katere se odločba Ustavnega sodišča nanaša. In tukaj pridemo do problema! Če se bo v okviru parlamentarne preiskave ugotovilo, da je takih napak ena, pet, deset, petdeset - v redu, se zgodi. Se zgodi. Tudi tehnologija ni vseobsegajoča in tudi take napake se lahko zgodijo. Če pa se bo ugotovilo, da je teh napak preko sto, preko tisoč in da te številke ne odražajo dejanskega stanja v skladu z odločbo Ustavnega sodišča in v skladu z veljavno zakonodajo, potem je pa to zelo velik problem. Zelo velik problem, ki se ne tiče samo odgovornosti politične ministrice in te vlade, ampak kliče po subjektivni odškodninski in kazenski odgovornosti in na tej točki se bo ta država pokazala ali je res pravna ali ne. In temu je namenjena ta komisija: da se ugotovi, zakaj v vseh teh letih ni bilo mogoče na transparenten, jasen način ugotoviti, koliko osebam, kje, na katerem območju je bila eventualno storjena krivica in iz katerega naslova ta krivica, ki naj bi jo popravljali, izhaja. Težko delo. Tudi nepotrebno delo, se strinjam. Nepotrebno delo, če bi ta Državni zbor zmogel toliko politične modrosti, da bi ugotovil: res je, problem je nastal z zakonom, ki je bil sprejet z dvotretjinsko večino. Zaradi tega je prav, da se ta problem tudi reši z enakim zakonom, z zakonom, ki zahteva dvotretjinsko večino. Prav je, da se ta problem reši enkrat za vselej, ker ni prav, da se ta vprašanja odpirajo vedno znova, in prav je, ker smo pravna in socialna država, da se omeji tudi višina odškodnin. Povsod, na vseh segmentih, kjer je neka odškodninska odgovornost države zaradi takih ali drugačnih ravnanj, so te odškodnine na tak ali drugačen način omejene. Povsod je potrebno individualno dokazati upravičenost svojih zahtevkov. Povsod. Tudi pri tistih razmerjih, ki so mnogo bolj evidentna in kjer so kršitve mnogo bolj evidentne. Povsod. Samo tukaj ne. Samo v tem primeru ne. In ne boste me prepričali, da ne gre za vaš interes, interes tistih, ki na tem vprašanju želite dobivati takšno ali drugačno politično podporo. Dejal bom tako, kot je rekla kolegica - imeli jo boste ali pa tudi ne. Ljudje niso tako neumni, da ne bi spregledali. Nekaj časa jih lahko vlečete za nos. Na dolgi rok pa vam, verjemite, ne bo uspelo. Jaz obžalujem, da se temu vprašanju na Ustavni komisiji nismo posvetili z malo več resnosti. Obžalujem tudi, da vladajoča koalicija ni bila sposobna sprejeti argumentov, ki smo jih navajali v prid sprejetju ustavnega zakona, in mi je na nek način žal tudi vas, ker sem prepričan, da boste na koncu te preiskave, ne glede na to, kako in na kakšen način jo boste ovirali, morali priznati svoje napačno ravnanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Malo je ostalo tistih, ki so dobro plačani, v tej dvorani Državnega zbora, da bi na tak ali drugačen način, pa vsaj kolegialno, prisluhnili kolegom, ki so bolj proti koncu razprave. Najprej bi rad povedal, da smo v naši poslanski skupini vedno in vsakič ob vsaki razpravi o tem problemu povedali jasno in glasno, da smo za popravo krivic, ne samo v tem primeru pri tako imenovanih izbrisanih, ampak tudi v drugih primerih. Vendar smo vsakič jasno in glasno povedali, da želimo, da se k reševanju tega problema pristopi na enak način kot v vseh drugih primerih. Se pravi, da se lahko te pravice oziroma to pravico za popravo krivice uveljavlja samo na individualen način. Vsaka oseba v tej državi živi neko svoje življenje. Vsaka oseba je šla čez neke svoje situacije, v vseh teh obdobjih, v katerih je živela na ozemlju današnje države Slovenije. Zato ni mogoče posplošiti in z enim aktom odrediti, da se vsi, ki so v tej državi bili in so pridobili status tako imenovanih izbrisanih, rešujejo na kolektiven način. Pred časom sem postavil ministrici za notranje zadeve poslansko vprašanje, kjer sem jo vprašal, kaj je s temi zapisniki in zaslišanji, ki so jih upravne enote po uradni dolžnosti opravljale na osnovi Bohinčeve odločbe. Tu imam zapisnik iz leta 2005, ko je bila ena od strank zaslišana na upravni enoti zato, ker se je pismo, ki je bilo poslano na ta naslov za tako imenovano izbrisano, vrnilo. In ta stranka je leta 2005 povedala, da omenjena oseba na tem naslovu ne živi več 30 let. Kar po domače pomeni, da se je odselila s tega naslova leta 1975 in živi v tujini, sicer v državi Evropske unije, vendar v tujini. Se pravi, iz Republike Slovenije se je izselila leta 1975. In vrli minister Bohinc je tej osebi, ki je tu napisana - tu imam pa zapisnik tega -, hotel vročiti odločbo tako imenovanega izbrisanega. Jaz menim, pa tudi najbrž večina ali pa vsi v moji poslanski skupini, da take osebe, ki so po tem kriteriju bile pozvane, da si uredijo status tako imenovanega izbrisanega, do teh zadev niso upravičene. In če se je letos ministrica odločila, da bo tem osebam navkljub vsemu podelila status izbrisanih, potem je naletela na enak problem - vrsta teh naslovnikov ni znanih. Nek primer je v eni od predhodnih razprav o tej temi omenil tudi moj kolega, poslanec Hrovat - podoben, identičen problem. Zato je treba k ugotavljanju števila izbrisanih ali pa k reševanju in uveljavljanju pravice do izbrisanih pristopiti na individualen način. Zato ker so usode teh ljudi različne, zato ker so se ti ljudje takrat, ko so bili, na različne načine prijavljali na te naslove, ali pa se niso, in so se na enak način odjavljali ali pa tudi ne. In, če to ostaja v teh evidencah, potem zagotovo to ti ljudje tega statusa ne morejo pridobiti. Vendar, če se pristopi kolektivno, potem so te zadeve take, kot je napisano v tem primeru. Pravzaprav bi bilo mogoče tudi ugotoviti, da se vrsta ljudi, ne samo da se je odselila iz Slovenije pred letom 1990 ali 1991 - mnogi so šli tudi kasneje. Mnogi so odšli z vojsko, ki se je vračala, s trajekti in po kopenskih poteh v druge države bivše Jugoslavije. Mnogi so še kasneje odšli, nekateri pa so ostali. In tako kot je kolega Petan povedal, so šli osebno povedat, da nočejo pridobiti tega statusa, kot jim ga je ponudila Republika Slovenija. Tudi zato je potreben individualni pristop, da se na osnovi pisemske, to se pravi listinske dokumentacije ali pa s pričami potrdi, da je tak status ali pa da se mu je zgodila krivica. Na drug način to ni mogoče. Način, kako se je pristopilo k reševanju tega problema, pa je iz teh zadnjih odločb, ki prihajajo s slovenskih sodišč, več kot jasen. Na osnovi dokumenta, ki ga lahko ti ljudje pridobijo, uveljavljajo odškodnino. Nekateri uveljavljajo na sodišču odškodnino celo za tisti čas, ko so delali, ko so bili zaposleni. Se pa samo sprašujem, kako lahko nekdo na sodišču uveljavlja odškodnino, če mu isto sodišče tudi v izreku oziroma v zapis napiše, da je v tem času delal, pa ne sproži postopka, ker v tem času ni plačeval dohodnine. Se pravi, ne samo da je delal na črno, to se pravi tudi obveznosti do države, v kateri je bil, ni poravnal in sedaj za tisti čas uveljavlja še odškodnino z velikimi zamudnimi obrestmi; se pravi, trikratna nagrada. In menim, da je bila odločitev koalicije, ki je zavrnila obravnavo ustavnega zakona, nerazsodna, nerazumna in tudi skrajno diletantska. Zanimivo je, da se je število izbrisanih povečalo v mesecu januarju, mesec dni po znameniti izjavi enega od kolegov poslancev v Beogradu, kar pravzaprav kaže, da se je najbrž tja šlo dogovoriti za število in najbrž tudi za ljudi, ki bodo ta status dobili. Morda. In zato je tudi takšna panika, ker smo zahtevali, da dejansko opravimo razpravo o tej temi. Kolega Černač je povedal, da je nujno, da se za vsak primer uveljavljanja pravice do odškodnine, pravice do poprave krivice, normira, da se uredi s pravno normo višina odškodnine. Recimo, za povojne žrtve, taboriščnike, recimo, ali pa medvojne izgnance, internirance, delovne deportirance, ukradene otroke, zapornike, izgnance smo to lepo normirali v zakonu in predpisali odškodnine v višini med 1,25 evra za mesec doživeta nesreče. V primeru tako imenovanih izbrisanih pa sodišča postavljajo približno petstokrat višjo normo, kajti postavili so tarifo na ceno izgubljene plače za tisto obdobje. In če recimo žrtve vojnega nasilja iz obdobja po vojni ali pa medvojnega obdobja in povojnega obdobja 2. svetovne vojne dobijo nekaj evrov odškodnine, ti ljudje uveljavljajo odškodnine, ki so petstokrat višje za enako časovno enoto. Glede na to, da je število teh ljudi znano po zadnjem zapisu, ki pa po našem mnenju najbrž ni točen, se da tudi izračunati, koliko bo to stalo. Mislim, da številke, o katerih se govori, ko se govori o nekaj več kot milijardi evrov, pravzaprav stojijo. Toliko bo ta država namenila za reševanje umetno postavljenega problema tako imenovanih izbrisanih. Mislim, da je še vedno čas, da na tak ali drugačen način, predvsem pa s sprejemom zakona, uredimo to področje in normiramo tudi področje oziroma plačila odškodnin. Dejstvo je, da si najbrž državljani te države ne zaslužijo, da se jih obravnava na tako različne načine, kot ga je vzpostavila sedaj v tem primeru koalicija. Mislim, da to ni primerno in da si državljani tega ne zaslužijo. Podlaga za odreditev preiskovalne komisije s tem, ko se je število izbrisanih bistveno spremenilo, je utemeljena. Iz 18.000 na 25.000 brez utemeljitve in obrazložitve, tega še nismo v tej hiši doživeli, navaja na to, da gre za špekulativni ukrep koalicije. In vsak tak ukrep sedanje koalicije zahteva preverbo. To je ne samo dolžnost tistim, ki smo vložili to zahtevo za dodelitev akta za parlamentarno preiskavo, ampak tudi vseh poslancev v Državnem zboru. To je dolžnost. In morda samo še kratek skok v obdobje. Očitati poslancem naše stranke, da se tega problema nismo lotili urejevati, je nekorektno. Mi smo predlagali ustavni zakon, mi smo predlagali tudi razgovor in ponudili koaliciji, sedanji koalicij in prejšnji opoziciji, da ta problem rešujemo na tak način, vendar nikoli to ni bilo sprejeto. Če pa so obstajale kakršnekoli drugačne možnosti reševanja tega problema po letu 1992 ali 1991, pa bi tudi sedanja koalicija to zlahka naredila in zlahka uredila. Najbrž so bili problemi oseb znani. Vedeli smo, kdo so vodili vlade po letu 1992 do leta 2004, to je bilo 12-letno obdobje, ko so vsi ti ljudje živeli ali pa hoteli določene pravice, pa jim koalicija oziroma Drnovškove vlade takrat tega niso dale niti niso prisluhnile. Sklicevati se samo na odločbo Ustavnega sodišča, je nekorektno, kajti problem je bil tudi pred odločbo Ustavnega sodišča. In zanimivo je, da je bila leta 2003 uveljavljena in s transparenti predstavljena vsej Sloveniji številka 18.305. Januarja 2009, se pravi letos, je ta številka enormno poskočila, brez obrazložitve, brez utemeljitve, brez obrazložitve kakršnega koli ustreznega razloga. Področje se je dalo urejati tudi v prejšnjih obdobjih, v prejšnjih primerih. Da so se tudi vlade že leta 1992 zavedale tega problema, kaže tudi ta dopis, ki ga podpisal generalni sekretar Vlade Republike Slovenije Mirko Bandelj. To je bilo storjeno 3. septembra 1992. In tu, vam bom prebral, kaj piše v tem sklepu: "Vlada Republike Slovenije ugotavlja, da so osamosvojitveni zakoni Republike Slovenije s področja notranjih zadev v največji meri upoštevali vse pravice državljanov republik bivše Jugoslavije, ki izhajajo iz mednarodnih konvencij in meddržavnih pogodb." Osamosvojitveni zakoni, zlasti 40. člen Zakona o državljanstvu in 81. člen Zakona o tujcih, so omogočili svobodno odločanje o statusu teh oseb. Torej, te osebe, ki naj bi sedaj dobile drugačen status, so se svobodno odločile na osnovi dokumenta, ki ga je podpisal nekdanji generalni sekretar Vlade gospod Mirko Bandelj 3. septembra 1992. In govoriti o tem, da je v času osamosvojitve nekdo te ljudi nekam premaknil, ob tem, da je ta sklep sprejela Drnovškova vlada, je najmanj, kar je, omalovažujoče. Najmanj, kar je, tudi žaljivo do tistih, ki so speljali projekt osamosvojitve. In nekateri, ki so na tem spisku tako imenovanih izbrisanih, so tudi tisti, ki se niso odzvali na poziv bivšega predsedstva Republike Slovenije iz 27. junija 1991. Veste, kdo je takrat sestavljal predsedstvo - predsednik predsedstva je bil gospod Kučan in še štiri osebe; in takrat je bilo s tem dopisom zagotovljeno vsem, ki bodo zapustili [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]vojsko Jugoslovanske ljudske armade, da jim bodo ohranjene vse zatečene statusne in socialne pravice v skladu z zakonom. In zdaj za tiste osebe, ki tega niso izkoristili, to poskušate reševati na drug način, kar je neprimerno. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo predlagatelj? Prosim mag. Branko Grims.
Spoštovani! Ob koncu današnje razprave lahko z velikim veseljem ugotovim, da je s številnimi pravnimi in drugimi dejstvi pokazala, da je ta komisija res upravičena, v javnem interesu celo nujno potrebna. Ta preiskovalna komisija se bo ukvarjala s samim jedrom problema, ki danes bremeni celotno Slovenijo. To pa je nestrokovnost in neznanje obstoječe Vlade in vladne koalicije. Noben problem za Slovenijo zagotovo v tem trenutku ni večji, kot sta nestrokovnost in neznanje vladajoče koalicije, kar se vidi že po njegovih učinkih. V samo nekaj mesecih se je za polovico povečalo število nezaposlenih, kar je prava katastrofa. Predstavljajte si usode teh ljudi in njihovih družin - zaradi neznanja in nesposobnosti, pa tudi vehemence in arogance Vlade in vladajočih, ki so zavrnili pravočasno in dobro pripravljene predloge opozicije, zdaj pa ponovno vložene še dodatne predloge poskušajo celo v razpravi, protipravno, v nasprotju s poslovnikom dodatno omejevati. Da se o tem niti govorilo ne bi. S tem skušajo prikriti to neznanje in nestrokovnost. Ampak temu bo sledila ta komisija in bo to tudi, upam, v največji možni meri razgalila. Kajti tukaj je situacija jasna. Ne samo, da se je število nezaposlenih tako drastično povečalo, v razvoju, kjer smo leta, celoten zadnji mandat, bili več odstotkov nad evropskim povprečjem in smo postajali pravi pojem, razvojni tiger Evropske unije, je neznanje in nestrokovnost vladajoče koalicije to potisnila daleč in danes Slovenija nazaduje bolj kot večina v Evropski uniji. Kakšna katastrofa je to za naslednje rodove?! Mi se od povprečja Evropske unije oddaljujemo. Veste, da so zadnje napovedi, ki jih je dajala Vlada, celo minus šest, sedaj celo že nekaj nižji odstotki, ampak to konec koncev niti ni pomembno. Kje so sedaj tisti rezultati, ki so bili prej? Če bi bili sprejeti, pravočasno pripravljeni ukrepi, ki jih je predložila opozicija, se to ne bi zgodilo. O tem so si enotni tudi delodajalci, tudi sindikati, tudi strokovnjaki s področja ekonomije. Poleg tega je ta komisija nujno potrebna, ker bo razgalila neznanje in nestrokovnost, zaradi katere se je skrivnostno povečalo število tako imenovanih izbrisanih: iz povsem nespornih, dolga leta nespornih 18.305 na iznenada kar 25.671, ob tem ko v času vladavine iste politične sile, po enaki metodologiji, na osnovi iste baze podatkov, so se dvakrat preštevale iste osebe. Proti takemu preštevanju so bili celo glasovi s strani same koalicije. Oni so to dvakrat počeli in oni zagotovo vedo, zakaj in kako se je lahko to zgodilo. V javnem interesu je, da se to osvetli tudi javno. Kajti gre za denar. Gre za denar davkoplačevalcev, gre za odgovornost, ne samo do sedanjega, ampak tudi do prihodnjih rodov. Ta koalicija, vladajoča koalicija je samo v nekaj mesecih tudi drastično povečala javni dolg, zadolžila prihodnje rodove, jih obsodila na vračanje dolgov, ob tem ko stojijo sedaj na zavodih za zaposlovanje in znižujejo plače tudi tistim, ki so se službo obdržali. Gre za katastrofalne rezultate, ki so plod njihovega neznanja in nesposobnosti. In ko govorim o nesposobnosti je treba vedeti, kako to velja razumeti. To poudarjam zaradi tega, ker to ni nesposobnost kot taka. Gre za nestrokovnost v povezavi z neznanjem. Če rečeš zgolj nesposobnost, potem to ljudje razumejo kot da nekdo nekaj ne naredi, da mu je vseeno, ampak ta koalicija svoje neznanje in nestrokovnost vehementno zelo sposobno vsiljuje in s tem vodi Slovenijo v katastrofo. Zato je ta razlika tako pomembna. Opozarjam zaradi tega, ker ena od glavnih televizij, kot sem prej lahko opazil, ko sem malo pogledal na internetu, še kar uporablja ta izraz sam zase. Bistvo, jedro problema je neznanje in nestrokovnost vladajoče koalicije v kombinaciji z njihovo vehemenco, s katero so zavračali vse dobre predloge, vse pravne argumente, jih preslišali, zasramovali in tukaj pridemo do arogance. Napuh je eden od naglavnih grehov. In, žal, bo ta napuh zaradi vehemence neznanja in nestrokovnosti vladajoče koalicije stal to ubogo Slovenijo toliko, da to Sloveniji vzame sapo. V teh katastrofalnih gospodarskih pogojih, ko se večajo vrste nezaposlenih, ko se znižujejo plače, ko se znižuje družbeni bruto proizvod, ko je drastičen padec vseh standardov v tej državi, iznenada vladajoča koalicija potem, ko jim to predlaga srbski minister, ugotovi, da je število tako imenovanih izbrisanih, ki so jih sami nekoč, ko so bili na oblasti, prešteli, bistveno večje, za polovico celo večje. Ampak v pravi luči to neznanje in nestrokovnost zasije šele, če to kombiniramo z vrednostno blaznostjo, v katero je ta koalicija porinila Slovenijo in ki jo najbolje pokaže primer odškodnin, tistih, o katerih lahko govorimo že v številkah v tem trenutku. Kajti morate vedeti, in to kaže to vrednostno dezorientacijo, z vidika vrednot, ki jim sledi zveza Nato ali pa Evropska unija, pa dobesedno že vrednostno blaznost, če pogledamo konkretne številke. Poglejte, odškodnine po naši zakonodaji, po našem pravnem redu, ko gre za nekoga, ki je trpel leto dni v koncentracijskem nacističnem taborišču, so omejene na nekaj čez tisoč evrov. Smrt je katastrofa, je izguba za človeštvo, kaj šele to pomeni za družino in posameznika. In življenje, človeško življenje naj bi bila najvišja vrednota. Ampak ko gre za umor, brezpravni, protipravni umor mladoletnika po 2. svetovni vojni, v tistih nepojmljivih masovnih zločinih, ki ne zastarajo, je smrt tega človeka po tej zakonodaji, ki jo je uveljavila ta vladajoča koalicija že v prejšnjih mandatih, omejena na 800 evrov. 800 evrov odškodnine je za smrt mladoletnika, ki je bil izvensodno zločinsko umorjen. Ko gre za življenje človeka, ki je dal največ, kar je lahko dal tej državi, ko gre za življenje človeka, ki se je boril za Slovenijo in padel v vojni za Slovenijo, je smrt padlega v vojni za Slovenijo omejena na največ 3.200 evrov odškodnine. Ko pa gre za človeka, ki je v času te iste vojne kalkuliral, dobi pa 55.000 evrov na roko. To, gospe in gospodje, je vrednostna dezorientacija ali pa še kaj hujšega, kar ste ustvarili v vseh letih svoje vladavine. In temu bi se lahko že zdavnaj izognili in bi se morali izogniti, če bi bili pošteni do sebe, do vseh državljank in državljanov, tudi tistih 180.000 in več novih, ki so korektno uredili svoj status skladno s takratno zakonodajo, če bi seveda sprejeli ustavni zakon. Ampak kadarkoli spregovorimo o ustavnem zakonu, gredo vladajočim lasje pokonci. Ampak to je premil izraz. Enostavno se o tem nočejo pogovarjati. Morda bi z njihove strani še najbolj povzeli lahko, zakaj se nočejo pogovarjati o ustavnem zakonu, če uporabim besede predsednika Vlade in SD-ja, ki je dejal, da je treba Ustavo spreminjati s tresočo roko. Ampak poglejte, to prihaja iz iste stranke, ki je nekoč, ki so se poslancem tresle hlače zaradi možnosti uvedbe večinskega volilnega sistema, glasovala v celoti in spremenila Ustavo kar tako, čez noč, v nasprotju z jasno izraženo ljudsko voljo in v nasprotju z direktno sodbo, celo večkratno sodbo Ustavnega sodišča. Kakšna razlika je to med besedami in dejanji. V besedah gospodje iz SD-ja, spreminjajo Ustavo s tresočo roko, v praksi s tresočimi hlačami. To, gospe in gospodje, je dejansko stanje, v katerem mi živimo. Kako je mogoče, kot sem danes že nekajkrat poudaril, so se ministrica za notranje zadeve in sam predsednik Vlade večkrat, pa tudi praktično vsi poslanci in poslanke koalicije, izjasnili, da, citiram, "vprašanje odškodnin z izdajanjem dopolnilnih odločb nima sploh nobene povezave." Tisti, ki smo na to opozarjali, da s takim izdajanjem odločb ustvarjamo pravno osnovo, da tečejo roki potem na novo, da s tem omogočamo dodatne tožbe za odškodnine, smo bili pa ozmerjani z Goebbelsi in še s kakšnimi hujšimi izrazi, napadeni preko javnih medijev s pomočjo sovražnega govora in deležni celo fizičnih napadov. To se je vse dogajalo, gospe in gospodje, in bo tudi predmet kakšnih pravnih postopkov, bodite brez skrbi. Ampak tisto, kar nas mora skrbeti, je pa to, da je sodišče v Mariboru presodilo, da roki, gospe in gospodje, z izdajo teh odločb začno teči na novo. In da je vsaka trditev, ne glede na to, kakšen bo končni izid te zaenkrat sicer še vmesne sodbe, da izdajanje odločb z odškodninami nima nobene zveze, lahko zgolj plod nestrokovnosti in neznanja. Pa smo spet nazaj pri ključnem problemu, s katerim se sooča Slovenija danes. V praksi to pomeni, da je tista interpelacija, ki je bila zavrnjena prav s tem argumentom, da izdajanje odločb s kakršnimikoli roki za odškodnine, s kakršnokoli možnostjo tožb za odškodnine nimajo čisto ničesar skupnega. In je po besedah političnih propagandistov pomenila triumf ministrice Vlade in koalicije tranzicijske levice iz vrst SD, LDS in Zares po sodbi sodišča sedaj osvetljena kot triumf neznanja, nestrokovnosti in prevarantstva SD, LDS, Zares in DeSUS, kajti ta sodba je bila v resnici izdana že 3. novembra 2008. Vehemenca in aroganca, celo žalitve, osebne žalitve pri uveljavljanju nestrokovnosti in neznanja, in to seveda ni osamljen primer, saj smo včeraj bili priča tega, ko se je pri nekem zakonu, konkretno spremembi Kazenske zakonika, izkazalo, da je celo vladna služba za zakonodajo opozorila, da je tak zakon škodljiv, ker vnaša dodatno pravno zmedo, in nepotreben. Isto parlamentarna pravna služba. Vrhovno sodišče je izpodbilo ključen argument koalicije, češ, da je treba hiteti, ker gre za pravno praznino. Da je ni, je mnenje Vrhovnega sodišča, ki je to stališče jasno, pisno izrazilo. In ta nestrokovnost in neznanje sta veliko stali, kajti bili sta povezani s celo kolobocijo, z zapleti, podobno kot se vleče ta zgodba s tako imenovanimi izbrisanimi, ki pa bo izjemno draga, ker ni povezana, tako kot si morda kdo predstavlja, zgolj z izdajo odločb. Ampak so vsaj štirje elementi, ki bodo stali izjemno veliko. Nestrokovnost in neznanje vladajoče koalicije bosta povzročili pri izdaji samih odločb stroške, ki bodo zaradi tega dvakratnega štetja in bistveno večjega števila drastično večji. Povzročili bodo stroške zaradi možnosti sodnih postopkov, ki bodo brez omejitev, tako kot se zaenkrat stvari žal peljejo. Povzročili bodo stroške zaradi odškodnin, ki so glede na kristalno jasno vmesno sodbo praktično dejstvo. In na koncu bodo stroški tudi zaradi možnosti uveljavljanja določenih socialnih pravic za nazaj, in to z obrestmi. Veste, kaj pomenijo obresti za desetletje in več. To pomeni trikratnik osnovne vsote, to pomeni nekaj, kar je v tem trenutku, ko je že sicer potrebno krčiti proračunska sredstva, nekaj, kar drastično ogroža blaginjo ljudi. Več denarja za sodne postopke, za tako imenovane izbrisane, za advokate iz naslova brezplačne advokature, ki jo davkoplačevalci seveda plačamo iz svojega žepa. Pomeni manj denarja za šole, pomeni manj denarja za otroke, pomeni manj denarja za zdravje teh otrok, pomeni manj denarja za starejše. Kje pa so človekove pravice naših državljank in državljanov? Zdaj pa jaz vas to vprašam. Ob ustavnem zakonu bi lahko poiskali soglasje, kje je prava mera. Saj ni res, kar ste nekateri govorili, da bi v tem primeru tisti ne bili upravičeni do ničesar. Dobro veste, da takrat, ko se je iskal konsenz, je bil dogovor, da bi šli na nek minimalni pavšal. Če je ta pavšal cenejši, kot je strošek enega sodnega postopka, brez odškodnine, da se razumemo, potem je za davkoplačevalce z vidika narodne blaginje bolj ugodna takšna rešitev, kot da se ti postopki dovolijo. Ampak potem advokati ne bi bogateli, saj nam je vse kristalno jasno, za kaj gre, saj je vprašanje, koliko tega denarja bodo na koncu tako imenovani izbrisani dobili, ampak advokati bodo pa obogateli, nekateri zanesljivo, to sem pa trdno prepričan. Poleg tega bo še en problem. Ta problem je, da tisti ki bodo iskali svojo pravico na sodišču, pa je to tudi ustavna pravica, bodo soočeni z dejstvom, da se bodo ta sodišča ukvarjala še s temi problemi, zato svoje pravice morda niti dočakali ne bodo, ker bodo bodisi stvari absolutno zastarale ali pa oni preprosto svoje pravice hlapca Jerneja niti doživeli ne bodo več. To, gospe in gospodje, ste z vašim neznanjem in nestrokovnostjo povzročili. In to je tisto, s čimer se soočamo. In za koga v resnici gre? Tukaj imam še en izjemno zanimiv papir, ki ga danes še nisem citiral, pa si zasluži, da ga ponovno citiramo, kajti to stvar je pa dejansko treba ohraniti v spominu, ker je kronski dokaz za tisto popolno vrednostno dezorientacijo, ki sem jo že prej prikazal z odškodninami, ko stane leto dni trpljenja v koncentracijskem taborišču v Dachau, Auschwitzu, na Rabu, Bergen-Belsnu, kjer koli, tisoč evrov odškodnine. Nekaj čez. Smrt mladoletnika, zločinsko ubitega po 2. svetovni vojni, ko je šlo za pijanost zmagovalca, osemsto evrov. Smrt človeka v vojni za Slovenijo, ki je padel v vojni za Slovenijo, tri tisoč dvesto evrov. Tisti, ki je kalkuliral in je javno rekel, da ni hotel urediti svojega statusa, ker smo Slovenci nekulturni, to je vredno pa petinpetdeset tisoč evrov na roko! Ja, krasna pravna država! In pravo naj bi izhajalo iz besede pravičnost, ampak za to niso kriva sodišča kot takšna, za to je kriv zakonodajalec, za to je kriv ustavodajalec, zato odgovornost nosite tisti iz koalicije, ki ste danes s častno izjemo enega poslanca, in pa tistega, ki je po službeni dolžnosti tukaj in vodi sejo, že vsi pobegnili, ker tukaj vam masa nič ne šteje, tukaj ne morete na koncu izglasovati svoje in to razglasiti, da je zdaj sonce rdeče, nebo rdeče in trava rdeča, kar ste sicer nekajkrat že naredili, ampak tukaj štejejo samo argumenti, ker glasovanja ni. In, ko gre pa za dejstva, za pravne argumente, za točne citate, takrat pa vladajoča koalicija pobegne skozi vrata. S tega vidika moram reči, da se, še enkrat, s pripombo gospoda Jurija zelo strinjam in je zelo upravičena. Nihče iz vladajoče koalicije od teh, ki so že vsi pobegnili, si danes ne zasluži plače, ker je s svojim neznanjem in nestrokovnostjo povzročil škodo tej državi, s svojo lenobo pa še pokazal, da ga prav malo briga za davkoplačevalce in njihov denar. K njim bo prišel z računom za tako imenovane izbrisane po sistemu Balkana: "Plati" - "Plačaj". To je načelo vladajoče koalicije, vseh tistih, ki so tam na stolih, ki na glas vpijejo v tišini tistih, ki jih tukaj ni. Prej sem rekel, da je treba še nekaj citirati. In s tem bi pravzaprav danes morali to razpravo končati. Ta zgodba ima tukaj začetek v nečem, kar se je morda nekomu zareklo ne eni seji Ustavne komisije. Ampak zanimivo je nekaj - vsi, ki so bili zraven, ko je ta poslanec na seji Ustavne komisije to govoril iz vrst tranzicijske levice, so temu prikimavali: predstavniki Zares, predstavniki SD-ja, predstavnice so bile. Tako so hiteli kimati od navdušenja nad temi besedami, da se je človek resnično ustrašil, da se ne bo komu glava zataknila pri prikimavanju. In kaj so bile te besede? Te besede pa so vredne, da se ohranijo za zgodovino. To je bila reakcija na opozorilo, da tisti, ki je kalkuliral v času slovenske samostojnosti, pa res ne more biti po nobeni pravni ali pa človeški etiki upravičen do kakršnekoli odškodnine iz tega naslova. Kje pa, kje na svetu pa ste še videli to?! Veste, kakšna je bila reakcija tega poslanca iz vrst tranzicijske levice? Ta poslanec pa je reagiral in rekel: "Tisto, kar se mi zdi v vaši argumentaciji sporno, je, da zmeraj govorite, da so ti ljudje špekulirali. Pa kaj je sporno, če ljudje razmišljajo o svojih koristih? Zakaj ljudje ne smejo razmišljati o svojih koristih, zakaj se ne smejo odločati, da bodo tujci namesto državljani? Ali je to kaj nezakonitega? Ti očitki, da je nekdo razmišljal o svojih koristih, gospod Grims, to je nekaj, bom rekel, hudo sprevrženega. Vsi ljudje morajo nekako skrbeti za svoje dobro. In to jim zdaj očitate, da zato, ker so razmišljali drugače, kot se jim je na koncu izšlo, ne morejo sedaj nekaj dobiti. Tega jaz ne razumem." To, gospe in gospodje je citat, ki ga lahko preberete v megnetogramu Ustavne komisije na spletni strani. Ali se potem še kdo čudi pri taki vrednostni dezorientaciji, da pridemo do takega položaja, da je trpljenje v koncentracijskem taborišču vredno 1.000 evrov, smrt mladoletnika zločinsko umorjenega 800 evrov, smrt padlega v vojni za Slovenijo 3.200 evrov in odškodnina za tistega, ki je kalkuliral s slovensko samostojnostjo in javno žalil vse državljanke in državljane te države, vključno z novimi državljani, tisti je pa vreden 55.000 evrov. Še enkrat povem, ko je ta gospod to govoril, vsi iz vrst tranzicijske levice, ki so bili zraven, so tako hiteli prikimavati, da jih je bilo gledati prav, moram reči, z medicinskega vidika, zanimivo.
Pazite na besede, gospod Grims.
Saj pazim, saj sem uporabil izraz "medicinski".
Pazite na besede, gospod Grims, če ne vam bom vzel besedo.
Saj ni problem, saj jaz razumem, da ob takih dejstvih, kot so danes tukaj predstavljena, da bi najrajši videli, da te razprave ne bi bilo [[...]]
Gospod Grims, lahko polemizirate s kolegi, ki so tu, in tudi s tistimi, ki jih ni, pazite pa na to, da ne izrekate ne individualnih, ne skupinskih žalitev skupinam ali posameznikom. To počenjate sistematično že kar nekaj časa. In sedaj vas opozarjam - imate še 2 minute 24 sekund - da v teh dveh minutah in pol tega ne počenjate več.
Gospod predsednik, za konec bom samo rekel, da ko gre za neznanje in nestrokovnost, je odraz tega neznanja in nestrokovnosti tudi, če se seje vodijo v nasprotju s Poslovnikom ali se omejuje razprava v nasprotju s Poslovnikom. En tak primer, ko ne gre za te teme, ampak za tiste ključne, ko gre vendar za razvoj Slovenije, bo čez nekaj dni, ko bomo razpravljali v splošni razpravi o predlogih ukrepov, predlogih zakonov, dobro pripravljenih s strani opozicije, s katerimi bi omilili učinke sedanje gospodarske krize. Vi ste na Kolegiju protipravno, proti Poslovniku sprejeli, da se to omeji. Tako kot poskušate vedno znova omejiti vsako razpravo, ki razgalja tisto, kar je v resnici ključni problem Slovenije, ključni problem, ki ga bo, upam, ta komisija vendarle predstavila javnosti v polni dimenziji, kajti noben problem v Sloveniji, z vso odgovornostjo trdim, ni večji od tega problema, pa če se odraža v drastičnem povečanju števila tako imenovanih izbrisanih iz 18.305 na iznenada kar 25.671, pa če se odraža v tem, da celotna Vlada in koalicija trdi, da izdajanje odločb sploh nima nič skupnega z roki, z možnostjo za tožbe, z odškodninami, z ničemer, in jih potem na laž postavi celo sodišče samo s svojo odločbo, ki sem jo danes večkrat citiral, ker zapiše, da točno ta odločba sproži na novo potek vseh zastaralnih rokov in daje osnovo za vlaganje dodatnih tožb. V katerikoli obliki se torej ta največji problem za Slovenijo kaže ima eno samo ime: neznanje in nestrokovnost vladajoče koalicije.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Želi. Prosim za prijavo za dodatno razpravo. Prijavilo se je pet razpravljalcev, vsak dobi pet minut časa za razpravo. Prosim, mag. Branko Grims.
Hvala. Ob koncu bi ponovno samo opozoril na ta nov element, ki je bil danes predstavljen in ki stvari postavlja v pravo luč. Tudi obseg in javni interes preiskave, ki jo uveljavljamo s to preiskovalno komisijo. Gre za vmesno sodbo v imenu ljudstva z dne 3. november 2008, v kateri je v izreku sodišče razsodilo, da je podana pravna podlaga, torej temelj tožbenega zahtevka tožeče stranke, enega od tako imenovanih izbrisanih, zoper Republiko Slovenijo zaradi plačila odškodnine. To je v izreku. V obrazložitvi pa te stvari šele natančno sodišče dodela. Pove, da je sodišče posebej presojalo elemente odškodninske odgovornosti države torej nastanek škode. Škoda je bila povzročena v zvezi z opravljanjem pristojnosti državnega organa in protipravno ravnanje organa, ki je dejavnost opravljal. In, kar je bistveno, po oceni sodišča je zaradi protipravnega ravnanja toženke, torej države, nastala škoda, katere višine, še ni določeno, in jo bo sodišče presojalo v nadaljevanju. To je ključno, ker postavlja na laž vse, kar je bilo v zvezi s tako imenovanimi izbrisanimi in njihovim številom povedano v preteklosti iz vrst vladajoče koalicije. Še več. Ključno, kjer se je vedno znova zapletalo glede tega, kdaj začnejo teči zastaralni roki, iz česar pa potem sledi vse: možnost pritožbe, možnost uveljavljanja odškodnine, vse, kar je povezano z ravnanjem same države in seveda vsi postopki, ki jih lahko sproži kdo od tako imenovanih izbrisanih po pridobitvi odločbe, na osnovi tiste razvpite odločbe Ustavnega sodišča. Namreč ves čas je, celo ob interpelaciji, kot sem povedal za gospo ministrico, za gospoda predsednik Vlade, lahko navedem ključne ljudi koalicije tudi iz vrst poslank in poslancev, ampak najbrž že predsednik Vlade in ministrica zadoščata, so zatrjevali še v času interpelacije, da izdajanje teh začasnih odločb, torej tudi posredno število tako imenovanih izbrisanih, sploh nima nobene zveze z odškodninami. To je izrecen citat. In ko smo opozarjali, da še kako ima zvezo, ker lahko ustvari novo pravno dejstvo, to novo pravno dejstvo pa na novo sproži potek rokov, smo napovedali pet let, da je to ključni problem. Pet let smo bili ne samo podučevani, da nimamo pojma, ampak še ozmerjani, ker smo na to opozarjali. In ponujali smo tudi rešitve, konkretno ustavni zakon, s katerim bi se tej pasti lahko izognili. In potem je sodišče odločilo, da rok za zastaranje tožbenih zahtevkov tako imenovanih izbrisanih začne teči z dnem, ko je izdana odločba o stalnem prebivanju za nazaj. Ker sodišče šteje, da se je šele s tem zaključilo tisto stanje, na katerega spornost je opozorilo s svojo odločbo Ustavno sodišče. To je tudi pravno logično. Saj tukaj ni nobenih posebnih novih elementov, ki bi bistveno odstopali od podobnih presoj v preteklosti. Ampak zakaj, zakaj je bilo treba s strani vladajoče koalicije pet let trditi, da ne bo nobenih novih zahtevkov, nobenih novih tožb, da te odločbe ne bodo nikoli mogle pomeniti nobene osnove za kakršne koli dodatne tožbe, da je že zdavnaj zastarano. Veste, kolikokrat je bil ta izraz uporabljen? Da to predvsem, kar je najbolj za mene sporno, pravno sploh nima nobene zveze. Sodišče je ugotovilo, da zvezo ima. Ni važno, kakšen bo konec te zgodbe. Saj še ni bila niti v tem primeru izrečena konkretna odškodnina, sodba, odškodnina še ni pravnomočna. Ampak dejstvo je, da to še kako ima zvezo. In opozarjati v nebo vpijoče na nestrokovnost in neznanje, ki ima lahko, ko gre za vodenje države, izjemno velike hude posledice, uničujoče posledice za blaginjo ljudi, za državo kot celo, za razvoj in za prihodnje rodove. To sedanja Vlada [[...]] [[Izključen mikrofon.]] [[....]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franco Juri. Prosim.
Hvala, predsednik. Spoštovani kolegi opozicije! Sem ostal v tej dvorani, ker sem želel slišati do konca to razpravo. Mene tema zanima, vsekakor. Ampak zelo razumem tudi ostale kolege, ki so dvorano zapustili, kajti sem opazil, da v vaših razlagah se nekaj ur ponavljate. Ponavljate in ponavljate. Torej iz zanimive debate ste uspeli narediti skrajno nezanimivo razpravo, in je bilo dejansko mučno ostati do konca. Ampak to je bila neka zaveza, ki sem jo dal na samem začetku, poslušati znova in znova isto stvar. Ne. Nekaj pa je bilo zanimivega. Vaša protislovja. Gospod Grims, vi ste govorili o 50.000 evrov odškodnine in ste primerjali to vsoto s tistimi nizkimi vsotami, ki pač gredo žrtvam tega ali tistega nasilja. Zdaj na koncu ste rekli: "Saj ni še pravnomočna, saj ni še nobenega izplačanega, ampak to dokazuje samo nek trend in to." Veste kaj, to je špekulacija. To je špekulacija z neobstoječimi dejstvi. Dejstvo je, da je, prvič, odločba nepravnomočna, drugič, ni nobenih 50.000 evrov izplačanih. Pa dajmo to povedati javnosti, da ni nobenega bankrota, da ne grozi nobena katastrofa našemu finančnemu sistemu iz tega naslova. In zato sem se prej, gospod Petan, navezal primerjalno s katastrofalnimi napovedmi v zvezi s španskim kompromisom. Pustimo zdaj podrobnosti in ozadja tistega kompromisa. Mislim, si dovolim reči, da ga poznam bistveno bolje kot vi, ker takrat sem bil v sami zadevi vključen kot diplomat. In točno vem, kaj smo zares plačali - nič, prav nič. Nismo spremenili enega mednarodnopravno veljavnega akta, ene mednarodne pogodbe, ničesar nismo spremenili. Spremenili smo ustavo, ki bi jo morali itak spremeniti za vstop v Evropsko unijo, kot vse članice kandidatke. Če gledamo na ta katastrofizem, ki je značilen za vašo stranko, takrat ko ste v opoziciji, jasno, ko ste imeli Vlado, teh negativnih napovedi ni bilo. Ko pripisujete drugim domnevne krivice, ste zelo katastrofični. In tu se ujamete sami v past, ker potem tega ne morete dokazati. Tudi danes niste tega dokazali. Na koncu ste sami demantirali vse tisto, kar ure in ure govorite. In zato je bilo zanimivo ostati do konca, ostati tukaj in vas poslušati. Meni ni žal, da sem še tu in da vam to povem. Amnesty International, kot sem rekel, je ugledna organizacija, jaz plačujem redno članarino vsak mesec in bi svetoval vsem, da se včlanijo v Amnesty International. Vendar ni edina organizacija, ki je opozorila na te krivice. Veste, da so bili tu predstavniki Sveta Evrope, o tem so spregovorili tudi v Komisiji za človekove pravice OZN in tako dalje. Veliko dejavnikov, ki so se zelo natančno informirali o zadevi in so ugotovili dejansko, da gre za nekaj, kar je treba na praven in ustaven način tudi rešiti. Danes je bila prodana še neka stalna dezinformacija - da so bili ti ljudje obveščeni o tem, da lahko dobijo državljanstvo in tako dalje. Veste, ne gre za državljanstvo, gre za to, da jim je bila vzeta osnovna pravica bivanja. Oni so izgubili status rezidentov v Sloveniji in s tem tudi pravice, ki gredo tujcem. Oni niso bili niti tujci, jih ni bilo več naenkrat, so izginili, so bili tolerirani, ker si jih nismo upali izgnati iz te države, seveda ne, to bi bil velik škandal. Ampak so bili neobstoječi tujci in niti tujci, brez statusa. To je bil ključni problem. In ni res, da so bili vsi obveščeni. Moja mati ni bila obveščena. Jaz sem se šel pozanimat in sem uredil papirje zanjo. Če ne, bi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]postala [[...]]izbrisana.
Ni replike. Hvala lepa. Besedo ima Zvonko Černač, prosim.
Spoštovani! Glede te dileme - pravnomočnost, nepravnomočnost in škodljivih posledic, ki iz tega izvirajo in bodo nastale - naj odgovor ponazorim z eno izjavo predsednika Državnega zbora gospoda Gantarja, ki jo je dal, ko je bil še minister za okolje in prostor, ko je dejal: "Kot minister nisem odgovoren samo za storitve, ampak tudi za opustitve. Opustitve tistega, kar sem kot minister dolžan storiti, da preprečim takšne ali drugačne škodljive posledice." In tukaj gre za nekaj podobnega. Ministrica za notranje zadeve in Vlada sta odgovorna v skladu s prisego, ki so jo dali v Državnem zboru, ne samo za tisto, kar počnejo, ampak tudi za tisto, česar ne naredijo, pa bi bili dolžni to storiti. In tukaj gre za to vprašanje. Nobenega razloga ni za to, da se ne stori to, da do škodljivih posledic ne bo prišlo. Tudi če eventualno ta trenutek še niso nastale. Toliko glede tega. Drugo vprašanje, ki je bilo danes izpostavljeno, glede prenosa iz enega v drugi register. Takrat je nastala nova država. Nova država je nastala in popolnoma normalno je, da tisti, ki si v relativno dolgem obdobju tega statusa, v skladu s to novo zakonodajo te države, niso uredili, kljub temu da so vedeli, da si ga morajo urediti, so bili iz enega registra preneseni v drug register. Tokrat v register tujcev. In ta zadeva je bila izvedena v skladu z ustavno listino, na podlagi veljavne zakonodaje, tako da so bili ljudje obveščani preko sredstev javnega obveščanja in tudi individualno. Vsak, ki je želel, si je status lahko uredil. Nekateri si ga, žal, niso želeli urediti, ker so zbežali v druge republike oziroma države skupaj s svojimi partnerji ali na kakršenkoli drugačen način oziroma niso želeli sprejeti državljanstva nove države, ker so računali, da to ni tako resna zadeva in da se nikoli ne bo ta država v polnosti rodila, zakaj bi torej riskirali nekaj, kar ni bilo nujno potrebno. Bili so tudi primeri na meji tega, ki pa so bili naknadno urejeni. V vsakem takem primeru, kot se je zgodil pri nas, ko smo dobili novo državo, je popolnoma normalno, da se zgodijo tudi primeri, ki jih ni mogoče v popolnosti in v celoti prikriti z nobeno formalno določbo in z nobeno še tako stoprocentno aktivnostjo. In vsi ti primeri so se urejali in uredili. In tudi ti, o katerih se sedaj izdajajo odločbe, in ti, ki jim je odločbe izdajal prejšnji minister Bohinc, so primeri, ki so bili naknadno v relativno kratkem obdobju urejeni. In v primeru konkretne sodbe, gre za primer gospe, ki je imela status po šestih mesecih po 26. 2. 1992 urejen. In kljub temu je upravičena do odškodnine, ker je država sama aprila 2004 ugotovila, da je naredila nekaj narobe. In o tem govorimo. Mislim, da je to velik problem, in da je napaka, da se rešuje na tak način, kot se rešuje. Vendar, žal, vi ne želite tega problema urediti na ta način, da bi bil urejen enkrat za vselej, tako kot sem povedal prej, da bi se eventualni primeri, ki so bili krivično narejeni, popravili, onemogočile špekulacije in enkrat za zmeraj zaprlo to vprašanje. Ne bo se zaprlo. Žal se ne bo, ker se ponavljamo. Jaz sem tukaj pogledal magnetogram, ko je bil interpeliran takratni minister Bohinc, in ugotovil, da sedanja ministrica ni prav popolnoma nič izvirna, ker je ugotovila isto, kar je ugotovil v odgovoru na interpelacijo 30. marca 2004 v Državnem zboru bivši minister Bohinc, ko je rekel: "Interpelacija ministru zato, ker spoštuje pravni ustavni red, je brez primere v evropski demokratični tradiciji," in tako naprej. Evo, vidimo, ni bila ministrica prva, ki je bila interpelirana. Pred njo je bil že nekdo, ki "kobajagi" spoštuje ustavni pravni red. Ne gre za to. Vsi spoštujemo ustavni pravni red, vsi, vendar ga moramo spoštovati na tak način, da ga spoštujemo v popolnosti. In če ustavni pravni red govori, da je mogoče odločbe izdajati na podlagi zakona, je treba tako ravnati. Ni dopustno ravnati v nasprotju z ustavo in z ustavnim pravnim redom. In [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] primer napačnega ravnanja se je zgodil pred nekaj dnevi ravno v Državnem zboru, ko ste preprečili referendum, ki ga določa ustava na enak način, kot to preiskovalno komisijo. Tretjina poslancev je to zahtevala. Referendum bi moral biti, enako kot [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Ta problem izbrisanih se vleče dobrih 10 let. Do leta 1998 o izbrisanih nismo govorili, ampak smo govorili samo o evidenci. Leta 1998 pa je nastal pojem izbrisanih s strani helsinškega monitoringa. Mislim, da je to, ali je to ugledna inštitucija, oseba enega? Ne vem. Ampak ta beseda Helsinki me spominja še na neko laž iz lanskega leta. Ne vem. Pač gledam tiste, ki so tu [[...]]
[[...]]Prosim za mir v dvorani! Poslanec ima svobodo govoriti.
Se opravičujem kolegom, če jih pogledam. Ni to nič mišljeno, da na njih mislim, ampak rad gledam ljudi, s katerimi kontaktiram. Ti "Helsinki" so čudno povezani. Takrat je ta helsinški monitor nekako prišel z idejo o izbrisanih. Prej tega ni bilo. Zanimivo. Ker izbrisanih tudi ni bilo. Zato se tudi ta pojem ni mogel formirati prej. Ime je izmišljeno. Da še enkrat potrdim. Vlada je leta 1990 obvestila občine, ki so morale naprej obvestiti vse tiste, ki se jih tiče. "Obveščamo vas, da se vaši starši doslej niso sporazumeli o vašem republiškem državljanstvu, čeprav bi bili po zakonu to dolžni storiti do takrat in takrat in bo država vas avtomatsko vpisala v državljanstvo. Če se pa z vpisom tega državljanstva ne strinjate, se v štirinajstih dneh po prejemu tega obvestila osebno zglasite in povejte, da ne želite." Zdaj vas pa vprašam: Kako ni mogoče, da kdo ni prišel v ta spisek? Država je rekla, "bomo vas vpisali, če ne želite, pa pridite." Gre za določeno kategorijo. In zdaj bom pa odgovoril gospod Jurij vam, kako se je zgodilo, da mogoče vaša mama tega ni dobila. To je možno. Ker tak primer sem tudi sam reševal na takratni občini. Občanka, ki je bila približno mojih let, ampak je bila rojena v eni drugih republik takratne Jugoslavije. Ona je bila prepričana, ker ima že toliko let, da bom avtomatsko padla v državljanstvo Republike Slovenije. Na kraj pameti ji ni prišlo. Ko se je zglasila na sekretariatu za notranje zadeve, so ji pa povedali. Ja kaj pa zdaj? Potem je prišla k meni tudi in je to povedala. Zelo hitro se je zadeva uredila. Ampak to so bili posamezni primeri. V občini z dvaindvajset tisoč prebivalci je bil en takšen primer, to se pravi v Sloveniji jih je pa potem lahko sto. To se je zgodilo, ampak to je bilo rešeno, to ni bil noben problem, to niso izbrisani. V SDS smo začeli opozarjati, da je igranje s tako imenovanimi izbrisanimi nevarno, bili smo okaraktizirani, smešilo se nas je, ampak zadeva je bila takšna. Danes, ko se pogovarjamo že o odškodninah, ki sicer še niso pravnomočne, ampak stvar je nakazana, v katero smer gre, tu dileme več ni. Ko smo začeli opozarjati na odškodnine, ste se nam zopet smejali, češ da, ne vem, zganjamo demagogijo in kaj vse. Ob interpelaciji, še nedavno tega, je bilo rečeno, da nadomestne odločbe nimajo nobene zveze z odškodninami. To ni res. Danes se je pokazalo, da bo to podlaga za odškodnine. Tako tudi danes govorimo, da je ta stvar katastrofična za slovensko državo, pa se nam tudi smejite. Jaz samo upam in si srčno želim, da se pa tukaj res motim. Če pa pride do tega, potem smo vsi v istem čolnu. Dobro, vprašanje je, mogoče eni malo manj, drugi malo bolj. Ker tisti, ki opozarjamo bomo verjetno bolj nastradali. To je kolega Grims prej opozoril, kako je z odškodninami za nekatere kategorije, tisti, ki je umrl nasilne smrti, so dobili osemsto evrov ali je bil vreden osemsto evrov, ti tako imenovani izbrisani pa nekaj deset tisoč evrov. Upam in bi si želel, da se tukaj motim. To kaže primer teh sodb iz Ptuja in pa iz Maribora, ki natančno kažejo smer, kam bo šlo. Zato ne jemati neresno naših opozoril. Dogovoriti se je treba za to zadevo do konca in ne jemati z levo roko z aroganco, da ne rečem še kaj drugega. Če se bomo pogovarjali o odškodninah, ki bodo imele red velikosti milijarde, to več ne bo šala za Slovenijo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]In do tega bo prišlo, v to smer bo šlo, če ne bomo nekaj ukrenili. Zato moramo ukreniti skupaj in tudi ta naša razprava je v temu smislu, da mi nekaj naredimo skupaj da se ne gledamo z leve na desno, ampak da naredimo skupaj za Slovenijo [[...]] [[Izključitev mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Proceduralno, prosim gospod Grims.
Hvala, gospod predsednik. Glejte, če greva zdaj oba gledat v Poslovnik, se bova lahko prepričala, da dokler traja razprava, ima po Poslovniku vsak pravico do replike, tudi če je že potekel tisti dodatni čas. S tega vidika lahko samo obžalujem vaše ravnanje in postavim pod vprašaj tudi tisto, ko ste rekli o svobodi poslancev. Če pa že meni niste dovolili besede, bi pa vsaj vi lahko opozoril kolega poslanca na pomen precedenčnih sodb v pravnem redu. Zlasti takrat, ko gre za neko načelno [[...]]
Hvala lepa, gospod Grims.
[[...]]o čemer sem namreč v resnici jaz govoril, ko sem opozarjal [[...]]
[[...]]to je kršenje proceduralnega postopka. Vzel sem vam besedo, ker ste kršil postopkovno vprašanje. Besedo ima gospod Jože Tanko. Prosim. Proceduralno, gospod Tanko.
Hvala lepa. Poglejte, mi smo še vedno v fazi razprave, spoštovani predsednik Državnega zbora. Mi smo sicer čas, ki je bil za razpravo določen, izkoristili. Ker je čas za razpravo ostal, ste vi čas za razpravo ponovno delili. In iz te dodatne delitve časa izvirajo po Poslovniku prav vse pravice poslancev, tudi pravica do replike. In dejansko ste v tem postopku kršili pravico kolegu Grimsu in mu niste dali, da bi pravočasno repliciral na netočne, ali pa nepravilne, ali pa napačne navedbe kolega poslanca. V tem primeru je šlo za kršitev Poslovnika s strani predsedujočega. Hvala lepa.
Pravica do replike je vsakemu poslancu dana takrat, ko za poslansko skupino obstaja skupen čas razprave. Ta skupni čas razprave se je zaključil. Vsak od poslancev, ki je želel, je dobil v tem primeru svojih pet minut. Zato nikoli do sedaj, ne v tem mandatu, ne v prejšnjem mandatu v razdelitvi časa ni bilo replike in je tudi danes ne bo. Besedo ima gospod Jože Tanko. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Najprej bi rad opozoril, da lahko Vlada v skladu s Poslovnikom najavi čas k vsem točkam dnevnega reda seje Državnega zbora tudi takrat, kadar ni predlagatelj. In moram reči, da nisem navdušen, nisem zadovoljen, ker Vlada pri tej tako pomembni točki svojega časa ni najavila. Istočasno pa je gospa ministrica našla veliko časa, da je razprave poslancev v Državnem zboru komentirala v medijih. Se pravi, Vlada se v tem primeru ne želi soočiti s poslanci Državnega zbora, komunicirati in voditi korektno razpravo, ampak dela to posredno, preko medijev. Moram reči, da me tak pristop zelo žalosti. Druga stvar, kar zadeva današnje točke dnevnega reda. Moram reči, da je Vlada pri prejšnji točki imela za razpravo uro in pol časa. To je bil predsednik Vlade, ki je istočasno tudi predsednik Strokovnega sveta za energetiko, se pravi, za področje, ki smo ga obravnavali prej. In kljub temu, da je, kot sem kasneje ugotovil, tu ves čas hodil med poslanci Državnega zbora, se ni niti enkrat prijavil k razpravi, da bi odgovoril na navedbe poslancev, repliciral ali karkoli. Tisto, kar je kolega Grims govoril glede strokovnosti, hudo drži. Ni poguma za komunikacijo s poslanci Državnega zbora. In za zaključek, spoštovani predsednik, bi rad povedal, kaj je namen odreditve parlamentarne preiskave. Namen je, da se ugotovi, po čigavem naročilu in po kakšni metodologiji sta bili izvedeni štetji tako imenovanih izbrisanih v letih 2003 in 2009 in zakaj je prišlo do bistvenih razlik v štetju oseb. Drugič, ugotoviti, ali je bil uradno objavljen izid štetja tako imenovanih izbrisanih leta 2003 prirejen političnim potrebam takratne oblasti ali pa je bil prirejen uradno objavljen izid štetja tako imenovanih izbrisanih leta 2009 oziroma ali pa sta bila, odvisno od vsakokratnih političnih interesov nosilcev javnih funkcij, potvorjena oba izida. Tretjič, ugotoviti odgovornost nosilcev javnih funkcij za grobo zavajanje Državnega zbora Republike Slovenije in javnosti v zvezi s številom tako imenovanih izbrisanih in s tem številom neposredno povezano vsoto stroškov izdaje odločb, potencialnih sodnih stroškov in stroškov odškodnin tako imenovanim izbrisanim ter s tem povezanim očitnim ogrožanjem sistema javnih financ. Četrtič, ugotoviti, kakšni interesi in klientelistične povezave so v ozadju aktualnega ravnanja nosilcev javnih funkcij, ki so odgovorni za izdajanje odločb tako imenovanim izbrisanim na način, ki bo dodatno bistveno obremenil delo sodišč in povečal sodne zaostanke ter omogočil bogatenje odvetnikov na račun davkoplačevalcev, hkrati pa ustvarjal očitno neenakost pred zakonom. Petič. Ugotoviti stopnjo vpletenosti posameznih nosilcev javnih funkcij s političnim vplivom na izbor metodologije štetja tako imenovanih izbrisanih ter političnim vplivom na izbiro načina uresničevanja 8. točke odločbe Ustavnega sodišča številka U-I-246/02-28. In šestič. Ugotoviti stopnjo odgovornosti nosilcev javnih funkcij z očitno zlorabo ministrstva v politične namene v času od začetka leta 2003 do jeseni 2004 ter v obdobju od 22. novembra 2008 dalje. To je namen odreditve parlamentarne preiskave. Zdaj sem tudi nekoliko prizadet, spoštovani predsednik Državnega zbora, da se mi nasmihate, ko sem bral namen parlamentarne preiskave.
Nekaj minut pozneje bom tudi jaz bral to. Samo to.
Namen parlamentarne preiskave. To je pač naša pravica, dolžnost poslancev, glede na to, da o tem namenu danes ni nihče govoril. Kolegi poslanci so govorili o Mercatorju, o Luki Koper, o Intereuropi ne pa o namenu parlamentarne preiskave, zato sem smatral za potrebno, za dolžnost, da ponovim, o čem pravzaprav odločamo in kaj je namen tega. Jaz mislim, da bi tudi predsedujoči, ki ste vodili današnjo sejo Državnega zbora, morali omejiti vse izpade poslancev, ki so govorili o vsem mogočem, samo o namenu parlamentarne preiskave ne in o tem, kar želimo doseči. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nasmehnil sem se, ker bom to isto v odredbi seveda, sekundo pozneje prebral tudi sam. Zaključujem razpravo. Na podlagi drugega odstavka 4. člena Poslovnika Državnega zbora o parlamentarni preiskavi Državni zbor o odreditvi parlamentarne preiskave ne glasuje, zato ugotavljam, da je Državni zbor odredil parlamentarno preiskavo za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so bili odgovorni za pripravo in izvedbo štetja tako imenovanih izbrisanih v letih 2003 in 2009, pri čemer obstoji sum, da so bili uradno objavljeni izidi prirejeni političnim potrebam nekaterih nosilcev javnih funkcij, ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij zaradi domnevno neustreznega izvrševanja 8. točke odločbe Ustavnega sodišča U-I-246/02-28, to je ZIODLUS 246/02, Uradni list Republike Slovenije, številka 135/3, v času od začetka leta 2003 do oktobra leta 2004 in v obdobju od 22. novembra 2008 dalje zaradi suma vpletenosti nosilcev javnih pooblastil s političnim vplivom na izbor metodologije štetja tako imenovanih izbrisanih ter političnih vplivov na izbiro načina uresničevanja 8. točke odločbe Ustavnega sodišča številka U-I 246/02-28, to je ZIODLUS 246/02, Uradni list Republike Slovenije, številka 135/3, v navedenem času preiskav suma o domnevnem klientelizmu oziroma domnevnem koruptivnem ravnanju nekaterih nosilcev javnih funkcij, ki so domnevno povezani z nekaterimi odvetniškimi pisarnami zaradi suma ogrožanja sistema javnih financ v zvezi z domnevnim neustreznim izvrševanjem 8. točke odločbe Ustavnega sodišča številka U-I 246/02-28, to je ZIO DLUS 246/02, Uradni list Republike Slovenije številka 135/3 in preiskavo suma domnevne zlorabe Ministrstva za notranje zadeve Republike Slovenije s strani nekaterih nosilcev javnih funkcij v politične namene v času od začetka leta 2003 do oktobra leta 2004 ter v obdobju od 22. novembra 2008 dalje. Namen parlamentarne preiskave je naslednji. Prvič, ugotoviti po čigavem naročilu in po kakšni metodologiji sta bili izvedeni štetji tako imenovanih izbrisanih v letu 2003 in 2009 in zakaj je prišlo do bistvenih razlik v številu oseb. Drugič, ugotoviti, ali je bil uradno objavljen izid štetja tako imenovanih izbrisanih leta 2003 prirejen političnim potrebam takratne oblasti ali pa je bil prirejen uradno objavljen izid štetja tako imenovanih izbrisanih leta 2009 oziroma ali sta bila odvisna od vsakokratnih političnih interesov nosilcev javnih funkcij prirejena oba izida. Tretjič, ugotoviti odgovornost nosilcev javnih funkcij za grobo zavajanje Državnega zbora Republike Slovenije in javnosti v zvezi s številom tako imenovanih izbrisanih in s tem številom neposredno povezano vsoto stroškov izdaje odločb, potencialnih sodnih stroškov in stroškov odškodnin tako imenovanim izbrisanim in s tem povezanim očitnim ogrožanjem sistema javnih financ. Četrtič, ugotoviti kakšni interesi in klientelistične povezave so v ozadju aktualnega ravnanja nosilcev javnih funkcij, ki so domnevno povezani z nekaterimi odvetniškimi pisarnami zaradi suma ogrožanja sistema javnih financ v zvezi z domnevno neustreznim izvrševanjem 8. točke Ustavnega sodišča št. U-I 246/2-28, to je odločba ZIODLUS 246/02, Uradni list RS št. 135/3, in so odgovorni za izdajanje odločb tako imenovanim izbrisanim na način, ki bo dodatno bistveno spremenil delo sodišč in povečal sodne zaostanke ter omogočil bogatenje odvetnikov na račun davkoplačevalcev, hkrati pa ustvarja očitno neenakost pred zakonom. Petič, ugotoviti stopnjo vpletenosti posameznih nosilcev javnih funkcij s političnim vplivom na izbor metodologije štetja tako imenovanih izbrisanih ter političnim vplivom na izbiro načina uresničevanje 8. točke odločbe Ustavnega sodišča številka U-I 246/2-28, to je ZIODLUS 246/02 Uradni list RS, št. 135/3. Šestič, ugotoviti stopnjo odgovornosti nosilcev javnih funkcij za očitno zlorabo ministrstva v politične namene v času od začetka leta 2003 do jeseni 2004 ter v obdobju od 22. novembra 2008 dalje. Obseg parlamentarne preiskave je ugotavljanje načina izvedenih štetij tako imenovanih izbrisanih v letih 2003 in 2009 in zakaj je prišlo do bistvenih razlik pri številu primerov. Drugič, ugotavljanje ali je bil uradni objavljen izid štetja tako imenovanih izbrisanih leta 2003 prirejen političnim potrebam takratne oblasti, ali pa je bil politično aktualni oblasti prirejen uradno objavljen izid štetja tako imenovanih izbrisanih leta 2009 oziroma ali sta bila odvisna od vsakokratnih političnih interesov nosilcev javnih funkcij prirejena oba izida. Tretjič, ugotavljanje odgovornosti nosilcev javnih funkcij zaradi grobega zavajanja javnosti v zvezi s številom tako imenovanih izbrisanih in s tem številom neposredno povezano vsoto stroškov izdaje odločb, potencialnih sodnih stroškov in stroškov odškodnin tako imenovanim izbrisanim ter s tem povezanim očitnim ogrožanjem sistema javnih financ. Četrtič, ugotavljanje interesov in suma klientalističnih povezav, ki so v ozadju aktualnega ravnanja nosilcev javnih funkcij, ki so domnevno povezani z nekaterimi odvetniškimi pisarnami zaradi suma ogrožanja sistema javnih financ v zvezi z domnevno neustreznim izločevanjem 8. točke odločbe Ustavnega sodišča, številka U-I 246/02-28. To je odločba ZIODLUS246/02, Uradni list Republike Slovenije, številka 135/3, in so odgovorni za izdajanje odločb tako imenovanih izbrisanim na način, ki bo dodatno bistveno obremenil delo sodišč in povečal sodne zaostanke ter omogočil bogatenje odvetnikov na račun davkoplačevalcev, hkrati pa očitno ustvarja neenakost pred zakonom. Petič, ugotoviti stopnjo vpletenosti posameznih nosilcev javnih funkcij s političnim vplivom na izbor metodologije štetja tako imenovanih izbrisanih ter političnim vplivom na izbiro načina uresničevanja 8. točke odločbe Ustavnega sodišča številka U-I246/02-28. To je odločba ZIODLUS246/02, Uradni list Republike Slovenije, 135/3. Šestič, ugotavljanje stopnje odgovornosti nosilcev javnih funkcij za očitno zlorabo ministrstva v politične namene v obdobju od začetka 2003 do jeseni 2004 ter v obdobju od 22. novembra 2008 dalje. Parlamentarna komisija je s tem odrejena. Mandatno-volilno komisijo Državnega zbora s tem v zvezi prosim, da pripravi predlog sklepa, o sestavi in imenovanju preiskovalne komisije v skladu z vsebino odrejene parlamentarne preiskave in ga posreduje v odločitev Državnemu zboru. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 5. sejo Državnega zbora. Hvala lepa in lep pozdrav. Lahko noč!