Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 20. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Zmago Jelinčič Plemeniti, Vili Trofenik, Milenko Ziherl in Rudolf Petan. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O IZENAČEVANJU MOŽNOSTI INVALIDOV, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima dr. Ivan Svetlik, minister za delo, družino in socialne zadeve.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! V Sloveniji je približno 160 tisoč invalidov. Če k tej številki dodamo še njihove družinske člane, potem z vso gotovostjo lahko zaključimo, da se vsaj četrtina državljanov Slovenije sooča z invalidnostjo na ta ali oni način. V samostojni Sloveniji je bila sprejeta vrsta predpisov s področja izobraževanja, zaposlovanja, zdravstvenega varstva, odpravljanja komunikacijskih ovir in ovir v okolju, samoorganiziranja invalidov ter zagotavljanja denarnih pomoči za posebne potrebe invalidov. Ko analiziramo vse te predpise, ugotavljamo, da imamo sodobno politiko invalidskega varstva, ki temelji na človekovih pravicah in je primerljiva z razvitimi evropskimi državami. Ob tem pa ugotavljamo tudi, da se invalidi še vedno soočajo s primeri diskriminacije oziroma jim niso zagotovljene enake možnosti kot drugim. Zato je namen tega zakona, torej Zakona o izenačevanju možnosti invalidov, preprečevati in odpravljati diskriminacijo, ki temelji na invalidnosti. Cilj zakona je tudi za invalide ustvarjati enake možnosti za vsa področja življenja. S tem se v Sloveniji zagotovi uresničevanje temeljnega namena Konvencije o pravicah invalidov, to je spodbujati, varovati in invalidom zagotavljati polno in enakovredno uživanje vseh človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter spodbujati spoštovanje njihovega prirojenega dostojanstva. Ob tem pa velja izpostaviti, kot je določeno, da za uresničevanje pravic invalidov veljajo tudi nediskriminacijske določbe, ki zagotavljajo izenačevanje možnosti po drugih predpisih. Ne glede na določbe drugih zakonov se uporabljajo določbe tega zakona, če so za invalide ugodnejše. V prvem delu zakona je urejena prepoved diskriminacije zaradi invalidnosti, in sicer: prepoved diskriminacije pred državnimi organi, organi državne in lokalne samouprave, izvajalci javnih pooblastil in služb; nato enakopravno sodelovanje v postopkih, dostopnost do blaga in storitev ter objektov v javni rabi, prepoved pisanja in izpostavljanja diskriminatornih sporočil in simbolov, dostop do vključujočega izobraževanja, zdravja, načina prebivanja, informiranja, kulturnih dobrih ter javnega prevoza. Drugi del zakona so ukrepi za izenačevanje možnosti invalidov, ki so zlasti naslednji: pravica do sofinanciranja pripomočkov za premagovanje komunikacijskih ovir, ki jih invalidi s senzornimi okvarami, to so na primer slepi, slabovidni, gluhi, naglušni, gluho slepi in invalidi z govornimi in več motnjami, potrebujejo kot podporo za socialno vključevanje in jim niso zagotovljeni na podlagi drugih predpisov. Naslednji ukrep, ki ga velja izpostaviti, je plačilo stroškov prilagoditve vozila. Plačilo stroškov prilagoditve vozila bo lahko uveljavljal gibalno oviran invalid, ki lahko s prilagoditvijo vozila le-to upravlja sam. Do prilagoditve vozila bo upravičen tudi invalid, ki sicer sam ne upravlja vozila, prilagoditev pa je nujna za vstop v vozilo in varno vožnjo. Invalid bo lahko plačilo stroškov prilagoditve vozila uveljavljal vsakih šest let. Tretji pomembnejši ukrep je vzpostavitev klicnega centra za osebe z okvaro sluha. Preko Centra bodo osebe z okvaro sluha lahko pridobivale informacije s področja državnih organov, organov lokalne samouprave, izvajalcev javnih služb ter storitev javnega značaja. Ministrstvo za delo, družino in socialno varstvo bo sofinanciralo tudi izvajanje posebnih socialnih programov, ki invalidom omogočajo večjo socialno vključenost. Sofinancirani bodo zlasti programi, ki omogočajo samostojno oziroma samostojnejše življenje, aktivno življenje in delo invalidov, in programov, ki nudijo psihosocialno pomoč invalidom in njihovim družinam, programi zagovorništva in samopomoči, programi za preprečevanje nasilja nad invalidi in podobno. Predlog zakona zavezuje vse državne organe, lokalne skupnosti, izvajalce javnih pooblastil in javnih služb, javna občila ter druge nosilce javnih funkcij, da v okviru svojih pristojnosti z normativnimi ukrepi in usmeritvami ter z izobraževanjem ustvarjajo pogoje za enako obravnavanje invalidov, in sicer z osveščanjem družbe in spremljanjem družbenega položaja invalidov. Končno predlog zakona določa tudi prekrške v primeru kršitev dostopnosti blaga in storitev ter javnega prevoza. V teh primerih za kršitelje določa plačilo globe, za prekrškovni organ pa so predvidene pristojne inšpekcije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino in socialne zadeve in invalide. Besedo dajem predsednici, dr. Andreji Črnak Meglič za predstavitev poročila odbora.
Spoštovani gospod predsednik, gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi, lep pozdrav! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o izvrševanju možnosti invalidov, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po rednem postopu predložila Vlada. Seji odbora so prisostvovali predstavnice in predstavniki predlagateljev zakona, Zakonodajno-pravne službe, Državnega sveta, Varuha človekovih pravic, Urada za enake možnosti, Skupnosti centrov za socialno delo, predstavniki reprezentativnih invalidskih organizacij, Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij, zavoda Združenja tolmačev za slovenski znakovni jezik ter Zavoda invalidskih podjetij Slovenije. Amandmaje k predlogu zakona so vložili Poslanska skupina SLS in poslanske skupine SD, Zares, DeSUS in LDS. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe in Državnega sveta prav tako s pripombami stališč nekaterih organizacij, zavodov ter Varuha človekovih pravic. Seznanjen je bil tudi s stališčem Vlade do mnenja Državnega sveta. V uvodni in dopolnilni obrazložitvi členov je predstavnica predlagatelja, državna sekretarka dr. Anja Kopač Mrak, na kratko predstavila temeljne razloge za sprejetje predloga zakona ter zlasti njegove poglavitne rešitve. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je predstavila pisno mnenje in opozorila zlasti na nejasne in manjkajoče definicije pojmov. V razpravi o posameznih členih in vloženih amandmajih so članice in člani odbora ter vabljeni največ pozornosti namenili predvsem predlaganim rešitvam predloga zakona, ki so se nanašali na pomen izrazov, predvsem na posredno in neposredno diskriminacijo, na zagotavljanje pravic določene skupine invalidov po uradni dolžnosti, uporabo in prilagoditev objektov v javni rabi, imenovanje članov v Svet za tehnične pripomočke, primerno prilagoditev v javnih prevozov, klicnemu centru za osebe z okvaro sluha, imenovanje članov v Svet za invalide Republike Slovenije, kazenskim določbam in rokom za primerno prilagoditev. Obsežnejša razprava pa je potekala predvsem v določbah 3., in 7., pa tudi 18. člena in o vloženem amandmaju, s katerim je predlagano, da predstavnike reprezentativnih in drugih invalidskih organizacij v Svet za tehnične pripomočke predlaga Vlada Republike Slovenije in ne Nacionalni svet Invalidskih organizacij Slovenije, kot je bilo prvotno predlagano. Zakonodajno-pravna služba je namreč v pisnem in ustnem mnenju opozorila na nedoločen pravni status te organizacije po Zakonu o invalidskih organizacijah. Iz 25. člena tega zakona namreč izhaja, da gre za prostovoljno združenje invalidskih organizacij, za katero niti zakon ne določa, da je pravna oseba. Glede na to prostovoljno naravo združevanja je sporno, da se obravnava taka organizacija kot monopolna, torej kot edina svoje vrste, ki se lahko ustanovi, kar niti ne izhaja iz določb Zakona o invalidskih organizacijah. Zato je Zakonodajno-pravna služba menila, da je svoboda združevanja vključuje pravico ustanavljanja več istovrstnih organizacij, ki temeljijo na svobodi za dosego določenega cilja. Članice in člani odbora so po končani razpravi o 18. členu z amandmajem k amandmaju koalicijskih poslanskih skupin določili, da se predlaganje predstavnikov reprezentativnih in drugih invalidskih organizacij v Svet za tehnične pripomočke še vedno ohrani v pristojnosti invalidskih organizacij, vendar ne več dotične invalidske organizacije, pač pa Nacionalnega sveta Invalidskih organizacij. V nadaljevanju razprave je bilo izpostavljeno tudi določilo 23. člena in črtanje kazenskih določb, ki so jim predstavniki invalidskih organizacij nasprotovali. V zvezi s črtanjem kazenskih določb je bilo predlagano, da se do plenarnega zasedanja najdejo možnosti, da se konkretno besedilo popravi in vključi nazaj v predlog zakona. Odbor je sprejel vse amandmaje poslanskih skupin koalicije, brezpredmeten pa je postal amandma Poslanske skupine SLS k 19. členu. Odbor je sprejel tudi svoje amandmaje k 3., 5., 7., 9., 18., 29. in 41, členu ter oblikoval novi 24. a člen. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih skupaj in predlog zakona sprejel. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Marijan Pojbič.
Uvodoma želim povedati, da Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke Predloga zakona o izenačevanju možnosti invalidov in seveda tudi vseh predlaganih amandmajev koalicijskih strank SD, LDS, Zares in DeSUS ne bo podprla, jim pa seveda tudi ne bo nasprotovala. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se zavedamo, da je na področju, ki ga pokriva predlagani zakon, nujno treba sprejeti boljše rešitve, kakor veljajo sedaj, vendar pa dikcija pripravljenega zakona ne rešuje problematike na način, ki bi bil sprejemljiv za večino invalidskih organizacij, ki jih ta zakon tangira. Po trditvah Vlade bi zakon moral urediti področje enakih možnosti in nediskriminacije invalidov. Skupaj z Zakonom o uresničevanju načela enakega obravnavanja in tudi drugimi predpisi s področja odpravljanja diskriminacije predstavlja celovit sistemski postopek o odpravljanju in preprečevanju diskriminacije na podlagi invalidnosti. Na odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide, kjer smo predlagani zakon obravnavali, je bilo predloženo izjemno veliko amandmajev, ki niso bili usklajeni z invalidskimi organizacijami, saj so na odboru posebej poudarjali, da so pred vložitvijo amandmajev koalicije s predlaganim zakonom soglašali, ker so seveda tudi sami pri nastajanju zakona sodelovali. Medtem ko pa pri pripravi amandmajev koalicije niso sodelovali so poudarjali, da predloženih amandmajev ne podpirajo, saj ocenjujejo, da ti amandmaji spreminjajo koncept zakona, ki ni ugoden za invalide. Torej, to so ključni razlogi v Slovenski demokratski stranki, zakaj v Slovenski demokratski temu zakonu ne bomo pritrdili, saj se je ponovno pokazalo, kako nestrokovno pripravljeno zakonodajo Vlada pošilja v parlament. V Poslanski skupini Slovenski demokratske stranke si ne želimo, da bi bil tako pomemben zakon ponovno prazna črka na papirju in da ga ne bi bilo izvajati v praksi v smislu odprave diskriminacije invalidov. Zato smo na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide predlagali umik te točke z dnevnega reda, vendar je koalicija to možnost zavrnila, ne glede na to, da so predlaganim rešitvam, ki niso ugodne za invalide, nasprotovale tudi invalidske organizacije. Ker v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ocenjujemo, da tudi predloženi amandmaji na plenarnem zasedanju Državnega zbora predloga zakona ne morejo tako popraviti, da bi bil sprejemljiv za večino invalidskih organizacij, tega predloga zakona in predlaganih amandmajev ne bomo podprli in se bomo pri odločanju o vloženih amandmajih ter o zakonu v celoti vzdržali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Vito Rožej.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, v prvi vrsti ureja področje enakih možnosti in nediskriminacije invalidov in naj bi kot tak dopolnjeval obstoječo zakonodajo ter doprinesel k celovitejšemu pristopu k odpravljanju in preprečevanju diskriminacije na podlagi invalidnosti. Koliko je to področje pomembno in še posebej koliko je to področje še nezadovoljivo rešeno, je pokazala tudi razprava ob obravnavi predloga zakona na delovnem telesu, kjer so članice in člani Odbora za delo poskušali zaobjeti številne predloge in dobronamerne pripombe s strani invalidskih organizacij, zastopnika enakih možnosti in tudi pripombe Zakonodajno-pravne službe. Zaradi tega se nam v Poslanski skupini Zares – nova politika poraja tudi dvom, ali je bil predlog zakona na direktoratu res pripravljen v najboljši možni meri in na ustreznih strokovnih izhodiščih ali pa pod pritiskom nelegitimnih, parcialnih interesov. Na tej točki se morda celo lahko strinjamo s Poslansko skupino Slovenske demokratske stranke, verjamem pa, da razloge za tako pripravo zakona vidimo povsem drugače. Prepričan sem, da zakon je v korist invalidom, mogoče pa ni toliko v interesu invalidskih organizacij, bi pa bilo seveda to treba po našem mnenju ločiti. Rešitve, ki izhajajo iz predloga Zakona o izenačevanju možnosti invalidov, so dobrodošle zato, da natančno določimo dolžnosti, ki jih imajo pri preprečevanju diskriminacije država, lokalne skupnosti in ostali. Ključna naloga zakona je torej sistemsko preprečevanje diskriminacije na eni strani in spodbujanje enake obravnave na drugi strani. Vse dosedanje razprave pa kažejo – in v Poslanski skupini Zares – nova politika smo v to prepričani –, da se moramo tega področja končno lotiti kompleksno in predvsem na drugačnih izhodiščih, na predpostavki neprilagojenosti in nedostopnosti okolja, ki je razlog za postavljanje invalidov v neenakopraven položaj, ne pa na neprilagojenosti invalida do okolja. Čaka nas torej še velik korak od medicinskega razumevanja k socialnemu modelu reševanja invalidske problematike, kar je tudi zaveza Evropske unije. S tem bomo v največji meri sledili načelom inkluzivnosti in individualnemu pristopu. Od tod morda tudi razumevanje nasprotovanja invalidskih organizacij, ki pač ne razumejo v takšni sestavi, kot so zdaj, individualnega pristopa k reševanju problemov invalidov, ker jim ta seveda daje določeno moč, enostavno povedano. Socialni pristop ne upošteva invalidnosti kot prirojenega obnašanja osebe, ampak kot produkt, v smislu socialnega konteksta in okolja. Vsi se, upam, strinjamo, da je okolje tisto, ki diskvalificira in ustvarja ovire. Pomemben napredek k temu bo že sprejetje Zakona o osebni asistenci, ki ga prav tako pripravljajo na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve. V Poslanski skupini Zares – nova politika bomo predlog zakona, ki je pred nami, podprli. Aktivno pa bomo sodelovali tudi v vseh potrebnih nadaljnjih razpravah o ustreznejšem urejanju tega področja, pa ne le pri zakonih, ki prihajajo z Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, pač pa tudi pri ostalih, ki prihajajo, recimo, z Ministrstva za šolstvo in šport in še katerih drugih, ker je seveda jasno, da se prvi stik z državnimi institucijami zgodi že zelo zgodaj, v fazi socialnega varstva pri otrocih, kasneje v šoli, in je tam treba narediti prve korake, ki bodo doumevanje reševanja problematike invalidov premaknili z medicinskega pojmovanja k socialnemu, ki sem ga prej opisal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavko insodelavcema, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo podprli predlagane amandmaje k dopolnjenemu predlogu zakona, ki popravljajo, kar je bilo izpuščeno in pomanjkljivo v predlogu zakona in vsaj delno upoštevajo opozorila predstavnikov invalidov, ki smo jih prejeli pisno in v razpravi na matičnem odboru. Ocenjujemo, da je predlog zakona vendarle korak k izboljševanju in izenačevanju možnosti invalidov, saj bolj konkretno določa postopke in določa zavezo k uresničevanju določb glede dostopnosti invalidov do storitev za odpravljanje ovir in določa pravico do pripomočkov. K drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu smo poslanci Slovenske ljudske stranke sicer predlagali amandma k 19. členu, s katerim bi poenostavili postopek pridobivanja pripomočkov za invalide in opozorili na nepravilnosti in nesprejemljivost, da bi centri za socialno delo izbirali in istočasno tudi izdajali odločbe o pripomočkih, kar je v nasprotju z Zakonom o upravnem postopku in ker imamo za to že usposobljene organizacije. Naš amandma sicer ni dobil podpore, kljub temu pa ocenjujemo, da je bil smiselno in vsebinsko povzet v spremembi, ki je bila sprejeta k temu istemu členu. Zato bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke tudi iz drugih pozitivnih razlogov, ki jih zakon prinaša, zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Demokratične stranke upokojencev bo predstavil Franc Jurša. Prosim.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Zakon o izenačevanju možnosti invalidov pomeni praktičen primer udejanjanja Konvencije o pravicah invalidov. Slednja med drugim poudarja pomen samostojnosti invalidov in njihove neodvisnosti kot posameznikov vključno s svobodo lastne izbire. Neodvisno življenje invalidi smatrajo kot ključno za enakopravno vključevanje v družbo. Takšen smoter mora seveda zasledovati družba kot celota in ugotavljam, da je s tem predlogom zakona narejen bistven korak naprej v prizadevanjih po zagotavljanju in udejanjanju ukrepov, ki invalidom dajejo možnost enakopravnih možnosti vključevanja na vseh področjih življenja. Torej tisto ključno, kar prinaša ta zakon je prepoved diskriminacije na podlagi invalidnosti ter sprejem ukrepov za izenačevanje možnosti invalidov. S prepovedjo diskriminacije zaradi invalidnosti se zagotavljajo zakonsko dolžna ravnanja družbe kot celote na praktično vseh področjih družbenega življenja. V vseh postopkih pred državnimi in lokalnimi organi in službami, ki so nosilci javnih pooblastil, se zagotavlja enakopravna in nediskriminatorna obravnava invalidnim osebam, kar bodo omogočala enotna pravila ravnanja uslužbencev glede zagotavljanja pravice slepih, slabovidnih in gluhoslepih do dostopa uradnih pisanj in vlog v zanje zaznavni obliki. Med ukrepi, ki bodo pripomogli k kvalitetnejšemu komuniciranju in pridobivanju informacij s področja pristojnosti državnih, lokalnih organov, javnih služb in drugih storitev javne narave velja omeniti vzpostavitev klicnega centra za osebe z okvaro sluha. V poročilu Analize socialno ekonomskega položaja invalidov, ki jo je za ministrstvo izdelal Inštitut Republike Slovenije za socialno varstvo za pripravo tega zakona, je podan povzetek področij, ki naj bi jih država zagotavljala invalidom. Med najbolj problematičnimi je zagotovo premagovanje arhitektonskih ovir in organiziranje prevozov za gibalno ovirane, ter premagovanje komunikacijskih ovir za senzorno ovirane osebe. Ugotovljeno je bilo, da se zakoni in predpisi, ki se nanašajo na odstranitev obstoječih oziroma preprečitev nastajanja novih komunikacijskih in grajenih ovir, v praksi slabo oziroma nezadovoljivo izvajajo. Predlog zakona zato temeljito posega v reševanje te problematike, saj določa kar nekaj ukrepov, ki bodo izboljšali standard življenja invalidom, ki se morajo občasno, nekateri celo dnevno, soočati z omenjenimi ovirami. Glede javnih prevozov se zagotavlja dostopnost v smislu obveze prilagoditve prevoznih sredstev in druge infrastrukture v avtobusnem, železniškem in na podlagi dopolnjenega predloga zakona tudi v vodnem prometu. Za invalide – voznike je pomemben ukrep financiranje stroškov prilagoditve vozila. Prav tako pa se slepim in slabovidnim, gluhim in naglušnim, gluhoslepim ter invalidom z govornimi in več motnjami zagotavlja ukrep sofinanciranja do dodatnih pripomočkov v višini 85 % vrednosti. Gre za pripomočke, ki jih invalidi potrebujejo v življenju za premostitev komunikacijskih ovir, za omogočanje varnega in samostojnega življenja ter jih uporabljajo za dostopnost do informacij, sporazumevanje in prilagoditev življenjskemu okolju. Prav tako je v tem zakonu dana zaveza glede prilagoditve gradenj. Tako tistih, ki se gradijo, kot tudi že obstoječih, glede katerih bo treba najkasneje v roku 15 let izvesti rekonstrukcije v smislu tehničnih prilagoditev zaradi zagotavljanja splošne dostopnosti – torej gradnja, zvočna in svetlobna ter informacijska opremljenost. Zakon se v splošnem smislu dotika dejansko vseh področij družbenega življenja, kjer mora biti obravnava invalidov še posebej pozorna do njih, torej tudi izobraževanje, zdravstvo, kulturne dobrine, prebivanje. Je pa seveda mišljen kot splošni krovni zakon, saj so za uresničevanje pravic invalidov v smislu izenačevanja možnosti pomembni tudi drugi področni predpisi. V Poslanski skupini DeSUS bomo zakon podprli. Naj pa za konec dodam, da seveda pričakujemo nadaljnja angažiranja ministrstva v smeri izboljšanja kvalitete življenja vseh invalidov, da bodo čim bolj neodvisni od materialne pomoči svojih bližnjih, da se vzpostavijo tudi osebna asistenca in druge možne oblike pomoči in da se posveti posebna pozornost še zaposlovanju invalidov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupini Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Miran Györek. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav ministru, kolegice in kolegi! Po vseh zapletih in nedorečenosti besedila Predloga zakona o izenačevanju možnosti invalidov in po številnih popravkih besedila na Direktoratu za invalide v Slovenski nacionalni stranki menimo, da je predlog zakona sprejemljiv, kljub temu, da nekateri niso zadovoljni z zakonom, kot celoto. Govorijo o nedorečenostih, ohlapnosti časovnic, premajhni dostopnosti storitev invalidov in tako naprej in celo o celostnih vsebinskih pomanjkljivostih glede boja proti diskriminaciji invalidov. In prav to ne bo držalo, kajti že 6. člen predloga zakona izrecno opredeljuje prepoved diskriminacije invalidov pred državnimi organi, organi državne in lokalne samouprave ter izvajalci javnih pooblastil in služb. Sam zakon vključuje različne ukrepe za izenačevanje možnosti invalidov, predvsem glede zagotavljanja tehničnih pripomočkov za premagovanje ovir v okolju. Med ukrepi za izenačevanje možnosti invalidov gre v prvi vrsti izpostaviti pravico do sofinanciranja pripomočkov za premagovanje komunikacijskih ovir, plačilo stroškov prilagoditve vozila in vzpostavitve klicnega centra za gluhe in naglušne osebe. Invalidi so namreč skupina, ki je v določenih okoljih še vedno izpostavljena diskriminaciji, zato menim, da imajo med drugim tudi kazenske določbe velik pomen za spoštovanje zakonskih določb in s tem povezano učinkovito preprečevanje in odpravo diskriminacije in vse z namenom zagotoviti invalidom enake možnosti na vseh področjih življenja. Ministrstvo za delo, družino in socialno varstvo obljublja, da bo iz državnega proračuna sofinanciralo tudi izvajanje posebnih socialnih programov, ki invalidom omogočajo večjo socialno vključenost oziroma dopolnjujejo ponudbo javnih služb. Sofinancirani bodo zlasti programi, ki omogočajo samostojnejše življenje invalidov, ki omogočajo aktivno življenje in delo invalidov, ki nudijo psihosocialno pomoč invalidom in njihovim družinam, programi zagovorništva in samopomoči in tako naprej. V Slovenski nacionalni stranki to vsekakor smatramo, kot zelo pozitivno. S čisto vestjo lahko povemo, da se v Sloveniji zavedamo zavez, ki nam jih nalaga konvencija o pravicah invalidov. Sploh pa, če pomislimo, da v Sloveniji med nami živi 7 do 9 % prebivalcev, ki so takšne ali drugačne vrste invalidi, in lahko rečemo, da se odnos do invalidov v Sloveniji temeljito spreminja v pozitivno smer. Zato bomo v Slovenski nacionalni stranki glasovali za predlog zakona. Hvala.
Hvala lepa. Stališča Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil Ljubo Germič. Prosim.
Hvala za besedo gospod predsednik. Spoštovani gospod Minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Predlog zakona o izenačevanju možnosti invalidov prinaša mnogo dobrih in novih rešitev za invalidne osebe v Sloveniji, med drugim ukrepe za zagotavljanje komunikacijske in prostorske dostopnosti družbenega okolja, financiranje tehničnih pripomočkov, možnost udeležbe invalidskih organizacije v postopkih varstva pred diskriminacijo. Ocena je, da v Sloveniji živi med 7 in 9 % prebivalstva, ki so invalidi in ker invalidnost vpliva na življenje družin in sorodnikov pomeni, da se vsak dan z invalidnostjo srečuje še več, mnogo več ljudi. Invalidnost je povezana z diskriminacijo in četudi je ta zakonsko prepovedana, vsakdanje življenje kaže, da vendarle obstaja. V zakonu se pojavlja pojem posredne in neposredne diskriminacije. Bistvo diskriminacije pa je v tem, da je v družbi vse prilagojeno povprečnemu državljanu. Lahko sicer rečemo, da gre za nezavedno diskriminacijo, vendar to opravičuje kvečjemu posameznika, družbe oziroma države pa ne, ko se ljudi, ki imajo drugačne potrebe, ki jim, recimo, stopnice predstavljajo nepredstavljivo oviro, preprosto ne opazi. Takšna ravnanja izpostavijo status invalidnih oseb, ki so avtomatično izločene iz družbenega življenja. To predstavlja oviro pri šolanju, težave pri iskanju zaposlitve in pri normalnem življenju na sploh. Za učinkovito odpravljanje diskriminacije je potrebna ustrezna zakonodaja, vzporedno s tem pa mora potekati tudi izobraževanje in osveščanje javnosti ter nosilcev odločitev. Kombinacija vsega tega nam daje možnosti za dolgoročno izboljšanje stanja in doseganje končnega cilja, ki pa je zagotavljanje polnega in enakopravnega uživanja vseh človekovih pravic in temeljnih svoboščin za invalidne osebe. LDS se je vedno zavzemala za dosledno uresničevanje pravic invalidov, za izboljšanje stanja na tem področju, za enakopravnost vseh državljanov in državljank. Z izenačevanjem možnosti vseh se omogoča njihovo vključevanje v delovanje družbe, pripomore k višji stopnji zaposlenosti in vključevanju v izobraževanje. S tem preprečimo izključevanje invalidnih oseb iz družbe in preprečujemo večje tveganje njihovo za revščino. Podrobnejših podatkov, kot na primer o stanju izobrazbe ali zaposlenosti invalidnih oseb, žal ni bilo priloženih k analizi stanja ob obravnavi tega zakona. S podrobnejšimi podatki iz tega področja bi bila lahko razprava v Državnem zboru še kvalitetnejša. V okviru razprave na matičnem delovnem telesu pa so bile sprejete predvsem tiste rešitve, ki so zakon korigirale na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe in so urejale pravno sistemski vidik. V Poslanskem klubu LDS podpiramo cilje zakona, ki pomenijo prepoved diskriminacije na vseh področjih življenja in za invalide ustvarjati enake možnosti dela in življenja. Vsebino zakona lahko razdelimo v dva dela. En del govori o prepovedi diskriminacije, ki izhaja iz stališča, da je treba za učinkovito odpravljanje diskriminacije le-to prepovedati. Tako so ureja prepoved diskriminacije pred državnimi organi, organi državne in lokalne samouprave, izvajalci javnih pooblastil in služb, da invalidi lahko enakopravno sodelujejo v vseh postopkih, prepoved pisanja, ki bi diskriminiralo ,in urejanje pravic dostopa do vključujočega življenja na področju izobraževanja, kulturnih dobrin, načina bivanja, obveščanja, javnih prevozov, torej enakih pravic in možnosti kot za neinvalide. Drugi del zakona je namenjen konkretnim ukrepom za izenačevanje možnosti invalidov. Invalidi s senzorskimi okvarami, torej slepi, slabovidni, gluhi, naglušni, gluho-slepi ter invalidi z govornimi in več motnjami, potrebujejo pripomočke za premagovanje komunikacijskih ovir in zakon ureja pravico do sofinanciranja teh pripomočkov. Zadnje so nujni, da se lahko vključujejo v socialno okolje. V zakonu je tudi precej govora o financiranju in postopkih za prilagoditev vozil. Prav tako pa zakon definira prilagoditve v javnem prevozu in določa roke za prilagoditve. Ti so relativno dolgi, vendar v LDS-u menimo, da smo sprejeli razumne rešitve za obe strani. Zelo pomemben del zakona je vzpostavitev klicnega centa za gluhe in naglušne. Preko centra bodo osebe z okvaro sluha lahko pridobile informacije s področja državnih organov, organov lokalne samouprave, izvajalcev javnih pooblastil in izvajalcev javnih služb ter storitev javne narave. V LDS podpiramo sprejem zakona in upamo, da bo v konkretnih rešitvah zelo hitro zaživel, predstavlja namreč standard rešitev, ki bi jih glede na razvitost naše države morali imeti uvedene že v preteklosti, seveda, če kot družba resno mislimo z enakostjo in enakimi možnostmi za vse. Hvala lepa.
Stališče Poslanske skupine Socialne demokracije bo predstavila dr. Andreja Črnak Meglič.
Hvala lepa. Ponovno pozdravljeni! Kot uvod v razpravo o zakonu o izenačevanju možnosti invalidov naj povem, da je bil vložen zelo velik napor v to, da se omenjeni zakon sprejme čim prej. Socialni demokrati menimo, da invalidnost ni le posameznikov zdravstveni, socialni ali ekonomski problem, ampak predvsem tudi problem družbe. Zato je potrebno, da je družba dovolj senzibilna za to, da se prilagaja potrebam invalidov na vseh nivojih in v okviru njenih možnosti in seveda preprečuje diskriminacijo in omogoča čim boljše vključevanje te populacije v družbo. Socialdemokrati smo se že v alternativnem vladnem programu zavzeli za krepitev pravic invalidov, svoja prizadevanja pa vključili tudi v koalicijsko pogodbo in jo konkretizirali z namero, da se zakonodajo s področja invalidskega varstva dopolni z vidika izenačevanja možnosti invalidov, ki je tudi eno temeljnih področij uveljavljanja človekovih pravic. Cilj zakona o izenačevanju možnosti invalidov je izenačevanje njihovih možnosti na vseh področjih življenja in v bistvu predstavlja nadaljnjo implementacijo temeljnih določil Konvencije o pravicah invalidov v slovenskem prostoru. Ta zakon skupaj z Zakonom o uresničevanju načela enakega obravnavanja in drugimi predpisi s področja odpravljanja diskriminacije daje pravni okvir za celostno reševanje vseh ključnih vprašanj, povezanih z diskriminacijo in izenačevanjem možnosti invalidov. Najpomembnejši sklop ukrepov, ki so opredeljeni v predlogu tega zakona, ureja prepoved diskriminacije zaradi invalidnosti, ukrepe za izenačevanje možnosti invalidov, določitev nosilcev nalog in njihovih pristojnosti ter obveznosti, postopke v sporu zaradi diskriminacije na podlagi invalidnosti, vodenje zbirk podatkov in tako naprej. V fazi obravnave predloga zakona na matičnem odboru smo s strani predstavnikov invalidskih organizacij prejeli veliko število predlogov amandmajev. V naši nameri, da jim sledimo v čim večji meri, pa je vendarle treba poudariti, da je bilo moč upoštevati le tiste predloge amandmajev, ki so skladni s pravnim redom v naši državi, pri čemer smo se seveda poslanci morali naslanjati na mnenje Zakonodajno-pravne službe. Vendar smo bili pri upoštevanju teh predlogov maksimalno odprti, zato smo z namenom in ciljem, da se zagotovi ustrezen nadzor nad izvajanjem zakonskih določb, pripravili predlog amandmajev za kazenske določbe, ki smo jih ponovno vključili v predlog zakona. S predlogi drugih amandmajev, o katerih bomo danes razpravljali, pa smo se zavezali, da bomo olajšali izvedljivost določenih pravic, ki so za posamezne skupine invalidov ključnega pomena. Skratka, iskala se ja maksimalna možna mera kompromisa med željami in hotenji in na drugi strani možnostmi, ki jih na nek način definirajo socialno ekonomski pogoji, na drug način pa tudi pravni okviri te družbe. V Poslanski skupini Socialnih demokratov ocenjujemo, da dopolnjeni predlog zakona ob upoštevanju novih rešitev, ki jih predlagamo z amandmaji, predstavlja ustrezen okvir za preprečevanje diskriminacije in izenačevanje možnosti invalidov, zato bomo omenjeni predlog zakona tudi podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 21. 9. 2010. V razpravo dajem 3. člen ter amandma poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo k amandmaju k 3. členu. V razpravo dajem 8. člen te amandma poslanskih skupin SD, LDS in DeSUS. Prosim, želi kdo razpravljati? Bo še kdo, da dam prijavo? Ja, bom prosil za prijavo. 8. člen in amandma Poslanske skupine SD, LDS in DeSUS. Besedo ima Bogdan Barovič.
Hvala lepa. Ker smo pri 8. členu, bi jaz imel naslednje vprašanje oziroma dvom. Zakonodajno-pravna služba je na 8. člen zakona dala zelo konkretno in upravičeno pripombo, iz katere velja razumeti, da je pravzaprav že sam 8. člen diskriminatoren. Gre namreč za to, da 8. člen tega zakona oziroma ta zakon ureja ponujanje blaga in storitev kot ravnanje, ki je sicer dovoljeno – torej govorim o tem, da ta zakon pravi, da navadnim ljudem lahko prodajajo pokvarjeno in slabo blago, invalidom pa ne. V 8. členu, če pogledate, Zakonodajno-pravna služba pravi: "Tako ponujanje blaga ali storitev je prepovedno v vsakem primeru in ga zakon ne sme urejati kot ravnanje, ki je sicer dovoljeno, in pri vsem velja izjema od prepovedi diskriminacije invalidov." Dejansko, če beremo 8. člen, je razumeti tako, češ, ljudem lahko prodajo malo slabega, pokvarjenega blaga ali pa blaga, ki mu je rok trajanja potekel, invalidom pa ne. Kar človek razume, da je nekaj, kar je na splošno prepovedano, podvojeno v tem smislu. Jaz razumem Zakonodajno-pravno službo in mislim, ker ni bilo nobenega popravka, mislim, da bi bilo treba redakcijo tukaj narediti. Dejansko res opozarjam, bodite previdni pri tem, res je razumeti ta člen, češ da nam lahko dajejo pokvarjeno in slabo blago, edino invalidom ga ne smejo dati.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Rezman.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bom najprej izrekel podporo 8. členu, kakor je zapisan, tudi k amandmaju, ki je predlagan, nimam premislekov oziroma ga podpiram in tudi sam zakon. Zato bi rad mimogrede omenil tudi to, da, ko smo slišali celo vrsto pomislekov, kako je bil zakon slabo pripravljen, dvomim o tem, da je ta ocena prava, zato ker se je pokazalo skozi razpravo, da ni tako. Najprej je treba reči, da so bili našteti številni ukrepi, ki so pozitivni. Številni ukrepi, ki so v prid invalidom in da je ta zakon pripravljen tako, da mimo drugih zakonov, ki itak urejajo področje varstva invalidov, daje nek presežek, torej daje več kot drugi zakoni, in ni samo zamišljen tako, da bi preprečeval oziroma zapovedoval nasprotovanje diskriminacij, ampak je prokreativen, poskuša ponujati nove možnosti in nove vloge različnih institucij, ki naj olajšajo vsakdanje življenje tistim, ki so pač invalidni. Tisto, kar se je zgodilo in je v resnici bilo slabo v postopku, se je zgodilo pravzaprav v parlamentu. Tukaj se je postavilo vprašanje, ali so vsi ti amandmaji, ki niso bili pripravljeni s strani predlagatelja, ampak s strani poslanskih skupin, res takšni, da sovpadajo s temeljno intenco tega zakona, ali pa se morebiti v nekih elementih tudi odmikajo. Invalidi so jasno oziroma njihovi predstavniki so jasno povedali, da se z nekaterimi amandmaji ne strinjajo in prav je povedati, da smo to priznali tudi poslanke in poslanci v odboru in z nekaterimi amandmaji vrnili posamične odločbe bližje temu, kar je bilo usklajeno preden je prišel zakon v parlament. Skratka, dobili smo zagotovilo, da je bil zakon pripravljen v soglasju z invalidi in je bil tak poslan v parlament. Tukaj je naletel na celo vrsto amandmajev, ki so pa bili zlasti za predstavnike invalidskih organizacij nesprejemljivi ali manj sprejemljivi. K 8. členu, ki govori o dostopnosti blaga in storitev, ki so na voljo javnosti, je danes dodan amandma, ki ga je, menim, treba tudi podpreti in tudi sodi v kontekst tistih amandmajev, ki so bili sprejeti na matičnem delovnem telesu in vračajo določbe bližje temu, kar je bilo pred tem postopkom v parlamentu že z invalidi usklajeno. Zdaj, da ne naštevamo kaj vse v tem 8. členu piše, je pa pomemben peti odstavek, ki govori o tem, da je treba pravzaprav preprečiti arbitrarnost, tako kot je sedaj zapisano v predlogu zakona, ker imamo na eni strani ponudnike blaga in storitev in na drugi strani uporabnike, bi lahko nekdo napak razumel tisto sintagmo, ki govori o sorazmernem bremenu za ponudnika. In če bi to ostalo tako, bi to bilo nedefinirano, bi bilo verjetno pravno nedorečeno, tudi več nejasnosti bi se lahko pri izvajanju takšnih določil dovolilo. Zato mislim, da je prav, da se s posamičnim aktom, kakor ta amandma predvideva, določijo minimalni standardi, izpod katerih ni možno. To pa nam seveda ne preprečuje, da bi te standarde – odvisno od posamičnih organov, njihove velikosti, njihovih možnosti, finančnih in drugih - tudi dvigovali. Torej zaradi tega, ker tudi ta amandma približuje vsebino tega zakona tistemu, kar je nekoč bilo že dogovorjeno, jaz podpiram ta člen, amandma in zakon sam.
Hvala lepa. Besedo ima Marjan Križman. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Tudi sam bom podprl amandma, ki dopolnjuje 8. člen, ki logično govori o dostopnosti, ki v tem trenutku, če samo pogledamo zakonodajo, kot je v gradivu na Madžarskem, v Nemčiji in v Avstriji, smo se končno tudi mi odločili in sprejeli zakon, ki bo enakopravno invalidom omogočal dostop do blaga in storitev. Seveda, danes, če greste na Rdeči križ ali na Karitas ali kamorkoli, boste ugotovili, da še tam, kjer bi človek res pričakoval, da bodo odstranjene ovire in da bo, če hočete, najbolj preprosta zadeva, klančina narejena za invalide, tudi tega ni. Če tega do zdaj nismo mogli narediti, pa vendarle ugotavljamo, da je vsak 12. Slovenec pravzaprav invalid, potem bomo to morali urediti z zakonom. Po mojem prepričanju, in tukaj se pridružujem gospodu Rezmanu, je bil ta zakon napisan skupaj z invalidi, potem smo ga modificirali in ga ponovno vrnili v neko že sprejemljivo vsebino. In je popolnoma jasno in popolnoma normalno, da če govorimo o invalidih, da bomo seveda naredili vse, da bomo invalidom omogočili enakovredno, enakopravno življenje tistim, ki to niso. Zato bom ta dodatek, ki govori o tem, da minister, pristojen za invalidsko varstvo, predpiše minimalne zahteve za dostop do blaga in storitev, ki so na voljo v javnosti, podprl.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavcema, poslanke in poslanci! V mnenju poslanske skupine je že bila izražena podpora zakonu, zato je popolnoma jasno, da se tej podpori pridružujem, enako kot tudi podpori amandmaju k 8. členu, za katerega je bilo že utemeljeno, da odpravlja diskriminatornost. Se mi pa zdi smiselno v tem trenutku pojasniti še eno stvar. Enako kot bom podprla amandma k 8. členu, bom podprla tudi amandmaje k 36. in 38. členu, ki sta bila na odboru črtana in bi potemtakem smiselnost tega amandmaja izgubila pomen, če ne bi vrnili besedila, ki govori tudi o tem, katere globe, katere sankcije so predvidene, če teh zahtev ni. Mislim, da je iz izkušenj, ki jih imamo, to bistvenega pomena, da je premalo, če samo zapišemo v zakon, da mora biti dostopnost do storitev zagotovljena, če je potem to izgubilo tisti odvod, ki se mu reče inšpektorjeva ugotovitev ali ugotovitev inšpekcije, da to ni storjeno in umanjka tudi tisto, čemur rečemo palica. Tako, da izrekam ob tem podporo tudi 36. in 38. členu in amandmajema k tema dvema členoma. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Marijan Pojbič.
Ko sem govoril o stališču poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, smo jasno povedali, da teh amandmajev ne bomo podprli, temu amandmaju pa tudi ne bomo nasprotovali. Res pa je tudi, da sem bil v tem času izzvan s strani enega našega kolega, in sicer se nisem prijavil k repliki, pa bi rad samo eno stvar poudaril, če dovolite, gospod predsednik. V poročilu k Predlogu zakona o izenačevanju možnosti invalidov, druga obravnava, EPA 968-V , je zapisano naslednje: "Obsežnejša razprava je potekala predvsem o določbi 3. člena, ki ureja pomen izrazov. Ob tem so predstavniki invalidskih organizacij opozorili na dejstvo, da so se s predlaganim zakonom brez vloženih dopolnil strinjali, saj so pri njegovi razpravi tudi sodelovali. Poudarili pa so, da predloženih amandmajev ne podpirajo, saj pri njihovem oblikovanju niso sodelovali. Poleg tega pa menijo, da je z njimi spremenjen koncept zakona, ki za invalide ni ugoden." To je tisto, kar je bilo povedano tudi v stališču poslanske skupine, in kolega Rezman je poskušal na to replicirati. Hkrati bi pa rad poudaril še nekaj. Ko govorimo o diskriminaciji, bi rad ministrstvo in ministra opozoril na zelo pomembno zadevo. Imamo diskriminacijo znotraj invalidskih kategorij. Na primer, poznam primer in problem, ko otrok, ki se je rodil gluhonem, nima statusa invalida. Če pa si postal gluh za časa življenja, torej, da si že enkrat slišal, je pa urejeno in ima status invalida. Kako je to mogoče? Se pravi, oba sta gluhonema, oba imata enak problem, eden ima status invalida, drugi ga pa nima. To je diskriminacija znotraj kategorij invalidov. Lepo bi vas prosil gospod minister, da to zadevo na ministrstvu proučite, ker imam dokaze za to. Poznam družino, ki se že 18 let ubada s temi problemi in nikakor ne more priti do rešitve tega problema, kjer bi bili invalidi znotraj ene kategorije enako obravnavani, ne glede na to, ali se je rodil gluhonem, ali pa je postal gluhonem za časa življenja. To se mi zdi diskriminatorno in bi res prosil, gospod minister. Ni treba danes odgovarjati na to vprašanje, če boste težko odgovoril. Vendar pa pričakujem, da mi boste v nekem časovnem obdobju na to vprašanje odgovorili, kako rešiti tak problem, da v bodoče ne bi imeli znotraj invalidskih kategorij diskriminacije, ker sem prepričan, da to pa je diskriminatorno, da eden ima status invalida, drug pa ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Vidim samo roko gospoda Rezmana. Gospod Rezman ima repliko, potem bom dal prijavo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Rad bi ponovil, da ne bo nejasnosti okoli tega. Moja trditev je bila, da je bil zakon pripravljen dobro. To so zagotavljali tudi predstavniki invalidskih organizacij. In tisto, kar je bilo slabše, je bil postopek potem, ko je zakon prišel že v parlamentarno proceduro in ko so se nanj usuli posamični amandmaji. Amandmaji so bili v glavnem narejeni na osnovi pripomb Zakonodajno-pravne službe. In kljub temu, da jaz visoko cenim delo naše Zakonodajno-pravne, sem na odboru opozoril, da ni avtomatizma, po katerem bi mi morali vsako pripombo Zakonodajno-pravne službe preleviti v amandmaje. In ker se je tu poskušalo, ker smo do pripomb Zakonodajno-pravne službe bili, ko so se pripravljali amandmaji, najbrž premalo kritični, se je dogodilo, da so bili sprejeti amandmaji, ki so na koncu bili tako rekoč nesprejemljivi za vse, saj smo jih z amandmaji matičnega delovnega telesa ponovno spreminjali.
Hvala lepa. Prosim za prijavo? Torej, kdo bi še želel razpravljati? Bomo kar prijavili. Besedo ima Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala lepa. Jaz sem sicer, jaz bi rad, da bi mi mogoče predstavniki Vlade odgovorili na moj dvom o drugem odstavku 8. člena, na katerega Zakonodajno-pravna služba opozarja. Še enkrat bom povedal, Zakonodajno-pravna služba opozarja, da zakon ne sme urejati nekaj takšnega, kar je zapisano v drugem odstavku 8. člena. Zakon ne sme urejati nekaj kot ravnanje, ki je sicer dovoljeno. Pri vsem velja izjema o prepovedi diskriminacije invalidov. In še enkrat, gre za to, da je ponujanje blaga in storitev urejeno v vseh drugih zakonih in da nikjer ne dovoljuje nekega ravnanja, ki je v tem členu opisano, in da je zaradi tega nomotehnično nedopustno predpostavljati, da prihaja do takšnega ponujanja. Zato Zakonodajno-pravna služba opozarja, da zakon takšnih ravnanj ne sme, piše "ne sme" urejati, ampak ta zakon to ureja. Jaz mislim, da Zakonodajno-pravna služba verjetno zelo objektivno tudi ve, kaj sme zakon delati in česa ne sme. In v primeru, da bomo mi to sprejeli in bo prišlo slučajno, bog ne daj, do kakšnih sporov v zvezi s tem, bo seveda zadeva lahko padla, če Zakonodajno-pravna služba pravi, da zakon ne sme tega urejati. Tako, da to so moje zadnje besede okrog 8. člena. Dvakrat sem opozoril na mnenje Zakonodajno-pravne službe o zanikanju nečesa, kar ta zakon piše, torej o nedovoljenju, da se nekaj dogaja v tem zakonu. Tako, da ne bo potem kakšnih pomislekov.
Hvala lepa. Besedo ima minister dr. Ivan Svetlik. Prosim.
Hvala lepa. Če dovolite, bi takoj odgovoril na to vprašanje. Če boste še enkrat pazljivo prebrali, ta drugi odstavek pravi tako: "Diskriminacija v smislu dostopnosti blaga in storitev, ki so na voljo javnosti, pomeni predvsem opustitev ponujanja blaga in storitev, ki so na voljo javnosti, invalidu ali njihovo ponujanje invalidu, pod drugačnimi in slabšimi pogoji kot drugim." Skratka, nihče ni zaradi tega prikrajšan. Kakorkoli, invalide pa se tukaj izpostavlja, zaradi tega, ker je zakon in ta regulacija njim namenjena, ker so pač posebej ranljiva skupina. Samo za to gre, zaradi tega ne bo nihče drug postavljen v kakorkoli slabši položaj. Je pa posebna pozornost dana ravno temu, ker se opaža, da lahko zaradi različnih okoliščin, ki so potem v nadaljevanju tudi navedene, prihaja do tega, da so neizenačeni po svojih možnosti, ki jim jih dajemo pri dostopnosti blaga in storitev. Skratka, tukaj ne vidimo nobene možnosti, da bi do neenakosti v odnosu na drugo prebivalstvo prišli. Če lahko odgovorim še na vprašanje drugačnega položaja gluhih od rojstva in tistih, ki oglušijo pozneje. Gre predvsem za to, da ta gluhost, ki nastaja pozneje, običajno nastaja zaradi dela ali drugih okoliščin, ki potem opravičuje posamezniku pridobiti status delovnega invalida, je pa ta posameznik že plačeval prispevek za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, in iz tega naslova je potem seveda upravičen do nekih pravic, ki pa seveda ne morejo pripadati nekomu, ki v to zavarovanje še ni bil vključen, že od rojstva vključen. Je pa res, da ta zakon, pa sam zagotavlja, kot smo že navajali, dodatne pravice tudi in posebej za gluhe. Ker zlasti v primeru, ko gre za možnost vključevanja v socialno okolje, komunikacijo, smo bili posebej pozorni prav do te skupine, in ta skupina do zdaj teh vprašanj ni imela dobro rešenih. Verjamemo, da bo ta zakon prispeval k njihovemu boljšemu položaju. Jaz bi še to poudaril, da je bil zakon pisan v sodelovanju z invalidskimi organizacijami, pripravljen, razreševala so se ta vprašanja. Ni pa nujno, da je vedno usklajen z vsemi invalidskimi organizacijami. Gre preprosto za to, da v zakonu ne moremo razrešiti vseh interesnih vprašanj. Ta interesna vprašanja se pa seveda odpirajo vedno med različnimi skupinami in invalidi in tukaj niso pravzaprav nobena izjema. Tam, kjer se da do skupnih dogovorov priti, smo prišli, kjer se ni dalo, smo pač po strokovni presoji predlagali tisto, kar izgleda kot najboljša rešitev. V vsakem primeru, pa ta zakon ničesar nikomur ni odvzel, kvečjemu poskušamo dodati dodatne pravice, dodatne možnosti za to, da bi posamezne skupine invalidov bile bolje sprejete in tudi, da bi se lažje vključevalo v svoja okolja, v življenje pri nas. Tisti, ki tega ne bo zagotavljal, bo pač čutil tudi ustrezne sankcije, ki jih zakon predvideva. Seveda te pravice bodo nosile za seboj tudi določene materialne posledice za posamezne institucije, za posamezne ponudnike storitev. Prilagoditev prometne infrastrukture ni mala zadeva. Pa smo se vendarle odločiti, da v določenem roku zakonsko zahtevamo od ponudnikov teh storitev. Podobno seveda velja tudi za druge, v prepričanju, da moramo slediti temu, kar smo podpisali, ko smo podpisali deklaracijo Združenih narodov o enakih možnosti za to skupino. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Jaz mislim oziroma sem prepričan, da je ta 8. člen dobro napisan in da daje invalidom to, kar jim v naši, bi rekel, sodobni družbi tudi pripada. Zagotovo, tu se strinjam z gospodom ministrom, da vseh specifičnih področij in specifičnih dejstev včasih tudi ni možno niti zapisati, najbrž pa niti upoštevati, ampak, kot rečem, glede na to, da je zelo dobro napisan, mi obravnavamo zdaj amandma k 8. členu, očitno smo vsi skupaj malo pozabili, tudi ta peti odstavek, dodani peti odstavek je popolnoma logičen in zakon ne bi bil popoln, ne bi dovolj dobro urejal zadeve, ne bi dovolj dobro urejal, kdo naj zdaj predpiše posamezna pravila igre. Zaradi tega mislim, da ta amandma, ki je dan, še izboljšuje sicer po moji oceni zelo dober zakon, dober člen in ne razumem popolnoma zakaj, prej sem si mislil, pri tem členu najbrž ne bo kakšne posebne razprave. Jaz bom ta amandma podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Vito Rožej. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Ob debati o 8. členu, ki jo je spodbudil kolega Barovič v zvezi s skrbjo za zakonsko vzdržnost, bom tako rekel. Pojavila so se tudi mnenja o tem, ali je vedno primerno upoštevati pripombe pravne službe ali bi bilo mogoče bolje upoštevati vedno pripombe invalidskih organizacij. Jaz sem trdno prepričan, če bomo mi kot zakonodajalec spregledali pripombe pravne službe in bomo vedno prisluhnili pripombam invalidskih organizacij, potem ne bo daleč dan, ko Slovenija ne bo pravna država, ampak bo invalidno organizirana država. Zato mislim, da je seveda popolnoma pravilno, kar se je na odboru dogajalo in da je pač odbor poskrbel za to, da je zakon poleg vsebine, ki jo ima, da je ta vsebina tudi napisana tako, da sodi v slovenski pravni red. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Še kdo? Gospod Pojbič. Dajem prijavo, če ne, bom dal samo njemu besedo, ustno. Prosim, gospod Marijan Pojbič.
Hvala, gospod predsednik. Se opravičujem, bom zelo kratek. Vendar bi rad povedal to, ker od ministra nisem pričakoval, da mi bo danes odgovoril na tisto dilemo, ki sem jo izpostavil in tisto diskriminacijo znotraj kategorije invalidov in to, kar ste, gospod minister, povedal, mislim da je to nesprejemljivo. Ker med tistim, ki je gluhonem od rojstva in tistim, ki je postal gluhonem za časa življenja, ko gre za priznavanje statusa invalidnosti, ne more biti nobenega vprašanja. Če pa je vprašanja, če je nekdo delaven, kdo pa ne, oba imata enake probleme, se srečujeta z enakimi problemi v tej družbi, potem ta diskriminacija ne bi smela biti v ospredju. Ta diskriminacija je in ta diskriminacija obstaja. Ta zakon, ki je bil pripravljen, je pripravljen z namenom, da se ta diskriminacija izključi. Bi pa še rad povedal naslednje. Invalidskim organizacijam je bilo nujno treba prisluhniti, ko se takšna zakonodaja pripravlja. Jaz sem prepričan, če bi upoštevali marsikatere pripombe invalidskih organizacij, bi bil ta zakon bistveno bolj kvalitetno pripravljen in bistveno širšo populacijo invalidov ali pa večino invalidov bi ta zakon pokrival. Sedaj pa imamo spet en tak, bom rekel, invaliden zakon, ker če se z njim ne strinja večina invalidskih organizacij, je potem tudi za mene to invaliden zakon, ki bo samo črka na papirju, v resnici je pa vprašanje, kakšna bo dodana vrednost invalidom. Tukaj vidim isti problem, kot ga vidim, ko gre za socialni dialog [[...]]
Kolega Pojbič, vaša razprava je čisto druga tema, ste sami poudarili. To je 8. člen in nima nič zveze s tem. Prosil bi vas, da se držite razprave znotraj 8. člena. Stališče ste pojasnil sam in stranka. Tema, ki ste jo načeli, je neka druga tema, mogoče relevantna za druge zadeve, vendar mogoče ne zdaj. Prosim, da ostanete v okviru amandmaja.
Prav.Samo zaključil bom. Jaz mislim, da je bistveno bolj pomembno upoštevati socialne partnerje in pa invalidske organizacije, ko gre za sprejemanje te zakonodaje, potem bi bila zakonodaja bistveno bolj kvalitetna in boljša. In bi se marsikateremu problemu izognili. S tem pa, ko gremo mimo vseh teh stvari, imamo te posledice, kot jih bomo imeli tudi pri sprejemanju tega zakona.
Hvala. Želi še kdo razpravljati k 8. členu in amandmaju k temu členu? Ne želi. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 16. člen ter amandma poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Prosim, za prijavo. Besedo ima Bogdan Barovič.
Hvala lepa. Seveda absolutno podpiram ta amandma, kot tudi vsa določila 16. člena, vendar imam eno samo, zelo preprosto vprašanje. Ali bo ta člen tega zakona usklajen tudi z drugimi področnimi zakoni, ki so vezani z zakoni o cestnem prometu, itd.? Namreč, kolikor se kolegice in kolegi, ki so nekaj dlje časa v tem parlamentu spomnijo, kolikokrat je slovenska nacionalna stranka opozarjala na to, da konkretno slepi ljudje s psi vodniki niso smeli, ni jim bilo dovoljeno iti na avtobus, na vlak in še na nekatere prevoze. To se je dogajalo. Jaz upam in želim, da se ne bo nikoli več. Vseeno pa želim samo to vedeti, ali bo s tem členom, s tem zakonom zdaj to dovoljeno in ali bo usklajeno z nekim drugim zakonom, recimo, Zakonom o javnem prevozu v cestnem prometu pa bomo še vedno videli avtobus, kjer bo tabla ali pa slika s prepovedjo vstopa psu, ne glede, če je to pes vodnik? Samo to me zanima. Hvala lepa.
Minister, želi odgovoriti. Minister dr. Ivan Svetlik.
Hvala lepa. 39. člen gospod Barovič.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati k 16. členu in amandmaju? Ne želi. Zaključujem razpravo k 16. členu in amandmaju k temu členu. V razpravo dajem 22. člen ter amandma poslanskih skupin SD, LDS, DeSUS in Zares. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne želi. Zato, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 24. člen ter amandma poslanskih skupin SD, LDS, DeSUS in Zares. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne želi, zato zaključujem razpravo k 24. členu ter k amandmaju k temu členu. V razpravo dajem sedmo poglavje ter amandma poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS. To je amandma k naslovu sedmega poglavja. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne želi, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 36. člen ter amandma poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Dr. Andreja Črnak Meglič.
Ob tej točki bi poudarila predvsem to, kar sem že v uvodu rekla. Seveda je treba maksimalno slediti interesom deležnikov, vendar moramo pri tem upoštevati pravni red Republike Slovenije. In ker pri predhodnem oblikovanju teh členov kazenskih določb niso bila v zadostni meri upoštevana ta izhodišča, je bil potreben popravek. Skratka, nihče ni zagovarjal tega, da kazenskih določb v tem zakonu ne bi bilo. Kajti, vemo, vsak zakon brez kazenskih določb je brezzobi tiger. Pomembno pa je, kako so napisane in zakaj so napisane. Še enkrat bi poudarila. Odbor je pokazal maksimalen posluh za upoštevanje interesov invalidov, vendar ob limitih, ki so pač nam poslancem, ki moramo zagovarjati pravni red, dane. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati k 36. členu ter amandmaju k temu členu? Ugotavljam, da ne želi, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 38. člen ter amandma poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Ne želi, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 43. člen ter amandma poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Ne želi, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA TO JE NA: DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O MALEM DELU, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima dr. Ivan Svetlik, minister za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala lepa. Pred vami, spoštovani, je Predlog zakona o malem delu, s katerim želimo povečati prožnost trga dela, saj delodajalci že dlje časa opozarjajo, da je hitro reagiranje na potrebe na trgu pogoj za ohranjanje konkurenčnosti. Vse več ljudi že sedaj opravlja delo, ki ima občasen ali priložnostni značaj, zato je treba določiti standarde za opravljanje teh del in zagotoviti tudi delavcem primerljive pravice iz dela in socialnih zavarovanj. V dosedanji razpravi se je kot problematična izpostavila predvsem možnost, da bi lahko malo delo opravljale tudi brezposelne osebe. Prepričan sem, da je vključitev brezposelnih oseb v zakon o malem delu v korist prav njih, saj jim daje možnost pridobivanja dodatnega zaslužka in povečuje njihovo možnost za pridobitev redne zaposlitve, ne da bi to vplivalo na pravice iz zavarovanja za primer brezposelnosti. Pomembno je, da se bodo brezposelni za malo delo odločali prostovoljno. Za brezposelne pa velja tudi dodatna omejitev pri opravljanju malega dela, saj je dolžnost vsakega brezposelnega iskanje redne zaposlitve in izpolnjevanja obveznosti, ki so določene v zaposlitvenem načrtu. Zakon tudi določa, da se z ukrepi aktivne politike zaposlovanja spodbuja prehod iz malega dela v redno delovno razmerje, kar bo v korist brezposelnim in vsem mladim, ki prvič stopajo na trg dela. Pri oblikovanju konkretnih ukrepov bo Vlada sodelovala s socialnimi partnerji. Predlog zakona o malem delu na novo ureja tudi občasno in priložnostno delo študentov. Na tem področju že več let opažamo potrebo po spremembah. Različne raziskave s področja so dokazale, da je študentsko delo dejansko močna konkurenca na trgu dela, saj povprečno plačilo študentu za podjetje predstavlja zgolj okoli 55 % stroška povprečno plačanega delavca. Študije tudi dokazujejo, da obseg študentskega dela dejansko povečuje stopnjo brezposelnosti predvsem brezposelnih nekvalificiranih in mladih. Predlog zakona o malem delu določa tudi večjo obremenitev malega dela v primerjavi s trenutno obremenitvijo študentskega dela v skupni višini 29,5 %. Obremenite bo enaka za vse upravičence, saj le tako lahko zagotovimo enakopravnost vseh upravičencev pri dostopu do malega dela. Prispevne stopnje so določene tako, da se zagotovita primerljivost in sorazmernost višine prispevkov s prispevki, ki se plačujejo v primeru delovnega razmerja. Nižja obremenitev malega dela od prelagane, v primerjavi z obremenitvijo delovnega razmerja, ki je 38,2 %, bi pomenila veliko konkurenčno prednost, morda preveliko, malega dela, kar bi bila lahko škoda rednim zaposlitvam in tudi zato obseg koriščenja malega dela omejujemo. Sredstva iz 14 % dajatve, ki jo bo plačeval delodajalec, se bodo v največjem odstotku namenjala za financiranje štipendij in študentskih domov. Vsi prejemniki teh sredstev bodo morali upoštevati vse javnofinančne predpise, kar pomeni tudi učinkovitejšo in gospodarnejšo porabo. Pri pripravi konkretnih rešitev zakona smo gradili tudi na izkušnjah iz tujine. Predlog zakona o malem delu se večkrat primerja z nemškim sistemom malega dela, vendar pa imata sistema kljub nekaterim podobnostim bistvene razlike v ključnih elementih. Na podlagi izkušnje iz Nemčije, predlagamo v Sloveniji bistveno bolj omejeno malo delo z jasnimi pogoji za opravljanje tega dela ter s poudarkom na učinkovitem spremljanju in nadzoru. Z namenom, da se malo delo omeji izključno na krajša priložnostna dela, so v zakonu o malem delu predlagane konkretne omejitve za osebe in delodajalce. Nemški sistem tovrstnih omejitev ne pozna, zato se v praksi pogosto dogaja, da se delovno razmerje nadomešča z malimi deli. Z jasno določenimi omejitvami malega dela se zmanjša možnost zlorab ter omogoči učinkovitejši nadzor. Malo delo pa ima v Nemčiji tudi pozitivne učinke, saj raziskave kažejo, da se je obseg sive ekonomije v Nemčiji zaradi obstoja malega dela znižal za po nekaterih ocenah okrog 7 %. Ekspost evalvacija nemškega sistema pa je tudi pokazala, da je malo delo lahko tudi odskočna deska v redne zaposlitve predvsem za brezposelne in neaktivne. Zakon o malem delu bo prinesel novo obliko dela na slovenski trg dela. Pomeni priložnost za delodajalce in tudi za vse ciljne skupine, ki bodo malo delo lahko opravljale. Posebna strokovna skupina bo redno spremljala njegove učinke in predlagala morebitne popravke. Zato predlagamo, spoštovane poslanke in poslance, da ta zakon podprete.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Besedo dajem predsednici, dr. Andreji Črnak Meglič, za predstavitev poročila odbora.
Hvala lepa. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 22. seji dne 8. 9. 2010 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o malem delu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po rednem postopku predložila Vlada. Seji odbora so prisostvovali predstavnice in predstavniki predlagatelja predloga zakona, predstavnica Zakonodajno-pravne službe, predstavnik Državnega sveta in predsednica Študentske organizacije Slovenije. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika. Zakonodajno-pravna služba je k predlogu zakona podala tudi konkretne pripombe, ki so bile v pretežni meri upoštevane v obliki amandmajev, ki so jih vložile koalicijske stranke. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki predloga zakona ne podpira. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je v skladu s 126. členom Poslovnika prešel na drugo obravnavo predloga zakona in opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih in predlaganih amandmajih. V razpravi o posameznih členih in vloženih amandmajih so članice in člani odbora največ pozornosti namenili predvsem predlaganim rešitvam predloga zakona, ki se nanašajo na upravičence do malega dela in krčenje števila ur za opravljanje malega dela ter večjim dajatvam, kar bo manj zanimivo tako za delodajalca kot za delojemalca. Posebej so opozorili tudi na dodatno administriranje, saj bo treba natančno spremljati število opravljenih ur v skladu z zakonom in jih primerjati s številom zaposlitev. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval vložene amandmaje ter sprejel amandmaje poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Ni pa sprejel amandmaje Poslanske skupine SDS k 4., za novi 4.a člen, 22. in 23. člen, Poslanske skupine SLS k 4. členu, poslanca Žnidaršiča k 4., treh amandmajev – k 5. in 29. členu, poslanca Slapnika in Rožeja k 22. in 29. členu. Brezpredmetni so postali amandmaji poslanca Franca Žnidaršiča k 4. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na 19. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Zato prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmaje z dne 21. 9. 2010. V razpravo dajem 4. člen ter amandma Poslanske skupine SLS in amandma poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima Vili Rezman.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bom za uvod povedal, da je kljub temu, da je v javnosti zelo različna odzivnost na predlog zakona, z moje strani zakonu zagotovljena podpora, ker mislim, da je dober. Lahko bi verjetno pisalo tudi kaj drugega v kakšnem določilu, vendar ne moremo razdrobiti zdaj po posamičnih interesih tega zakona, zato ga jaz takšnega, kakršen je, podpiram. Ko ocenjujemo amandmaje k temu zakonu, pa gre pri amandmaju, ki ga je vložila Slovenska ljudska stranka in ki ga je interesno predstavila tudi Trgovinska zbornica Slovenije, predvsem zato, da se želi spremeniti položaj velikih podjetij. Jaz razumem vse te intence, razumem to, da nekateri menijo, da se da preprosto z računsko operacijo, bi rekel, enakomerno razdeliti te kvote ur, vendar to ni edini kriterij, ki bi nas vodil pri tem, ko se odločamo, ali dati podporo ali ne. Jaz mislim, da so pomembne tudi nekatere druge okoliščine. Že zato, ker so veliki, tukaj gre za tiste, ki imajo 1250 ali več, 5, 6, 7 tisoč zaposlenih, v povsem drugačni situaciji od tistih, ki so majhni producenti in ki se težje prilagajajo razmeram na trgu. Veliki tako bistveno lažje delajo letne plane, bistveno lažje razporejajo svoje zaposlene, bistveno lažje organizirajo svoje delovne procese in imajo že zaradi tega, ker so veliki in ker imajo drugačen tržni delež, v nekem položaju, ki je po moji sodbi zagotovo ugodnejši od položaja, ki ga na trgu lahko zasede nek manjši gospodarski subjekt. In ko ocenjujemo amandma, ga moramo pač ocenjevati najbrž v zvezi s tem, kako odgovarja na temeljne ambicije, na namen, na cilje zakona, ki ga sprejemamo. Eden izmed temeljnih ciljev tega zakona je, da se poskusi zajeti vse prispevke, za vse prejemke, ki jih posamezniki dobijo. Če se vprašamo, kaj bi ta amandma, recimo, k temu pripomogel, jaz ne vidim nobenega pozitivnega efekta. Drug takšen pomemben cilj ali namen je, da se zmanjšajo zlorabe pri študentskih napotnicah, da se zmanjša siva ekonomija in da se zmanjša zaposlovanje in delo na črno. Tudi tukaj, ko sem poskušal razmišljati, nisem videl, da bi se to lahko bistveno izboljšalo, s tem, da bi lahko veliki zaposlovali več ljudi oziroma da bi dobili večje kvote za zaposlovanje v okviru malega dela, ampak vidim tukaj neke povsem druge ukrepe, ki jih je potrebno narediti in ki so tudi že deloma procesirani. Naslednja izmed ambicij predlagatelja je, da se zmanjša nelojalna konkurenca. Tukaj lahko te omenitve, ki jih predlagatelj zapisuje v določilih predloga zakona, kaj prispevajo. Število zaposlenih v okviru malega dela pri velikih družbah ali pa kvote, ki se enormno povečujejo, po moji sodbi v tem predlogu pa k temu ne prispevajo prav ničesar. Tisto, kar bi se pa res spremenilo in je tudi zapisano v temeljnih ambicijah predlagatelja zakona, je pa fleksibilnost trga delovne sile. Ampak te fleksibilnosti na trgu delovne sile imamo najbrž do slej že čisto dovolj. Mnogi ocenjujejo, da je je preveč. Mnogi ocenjujejo, da bo, tudi strokovnjaki ne samo politiki, da bo treba res skrbno paziti, to kar je minister prej napovedal, da bo treba imeti res temeljit monotoring, da ne bomo ugotovili, da se nam veliko delo preliva v malo skozi neko sito, ki niti ne bo preveč gosto. Torej, ta razlog, da bi predvsem velikim podjetjem omogočili večjo fleksibilnost dela, pa po moji sodbi ni zadosten, da bi podprl ta predlog amandmaja, zato mislim, da je dobro, če predlog, kakršen je bil doslej procesiran, ostane v tej obliki. Tega amandmaja jaz ne morem podpreti.
Hvala lepa. Besedo ima Jakob Presečnik. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Mi se zavedamo, da je seveda potrebno, konkretno glede na člen, pri malih firmah, da mora biti sorazmerno več možnosti malega dela, predvsem pri večjih seveda nastane problem različne organiziranosti večjih firm. Zagotovo je ta potreba pri firmah, ki so locirane na enem mestu, v enem kraju bistveno manjša ali pa drugačna, če hočete, kot pa v neki firmi, ki je organizirana v več poslovnih enotah, v obratih, celo v različnih krajih. Tako da, razumemo, da je specifika pri posameznih podjetjih taka, da vsega niti ni možno zajeti. Vendar smo seveda, res je, da so to predlogi Trgovinske zbornice, mi smo poskušali ta predlog prilagoditi, poskušali smo predlagati bolj smiselno, bolj sorazmerno omejitev malega dela glede na velikost podjetja ali organizacije. Kot sem že rekel, treba je upoštevati, da so delodajalci, da so podjetja, da so firme različno organizirane, zaradi tega smo predlagali zvezni prehod pri omogočanju števila zaposlenih preko malega dela, ne pa neke skokovite, včasih tudi nerazumljive preskoke. Zaradi tega se nam zdi, da bi bilo dobro ta amandma tudi sprejeti. Res je, da je v prečiščenem besedilu malenkost izboljšana situacija glede na prvotni predlog, vendar spremembe bi bilo treba v smislu, kot smo jih predlagali, tudi opraviti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ja, bom kar zaprosil za prijavo. Še enkrat se prijavite, prosim. Besedo ima Marijan Pojbič. Prosim, razpravljamo o 4. členu in dveh amandmajih.
Ja seveda, spoštovani predsednik, hvala za opozorilo. Jaz bom seveda amandma Slovenske ljudske stranke podprl. Rad bi pa hkrati tudi povedal svoje nestrinjanje s predlogom tega zakona. V zadnjem času je bilo zelo veliko povedanega na račun tega zakona o malem delu. Kot lahko veste, v Evropi imata malo delo samo dve državi, to sta Avstrija in Nemčija, ker je velik pokazatelj za to, da to ni zakon, ki bi bil koristen za večino držav in gospodarstva v evropskih državah. Zelo jasno je bilo povedno, tisti, ki smo si vzeli čas in poslušali predstavnike Nemčije in Avstrije, kako vidijo zakon o malem delu, zelo jasno je bilo z njihove strani povedano, da je zakon škodljiv tako v Nemčiji kot v Avstriji in da malo delo izriva veliko delo in da vsaj kategorije brezposelnih oseb ne bi smele biti vključene v ta zakon. Vendar mi, kot valjar, jaz ne vem, kako naj temu rečem, enostavno naša vlada ne vidi in ne čuti in ne sliši, gre mimo vseh socialnih partnerjev. Vsi trdijo, da ta zakon ni dober in ni primeren, ampak mi želimo na silo, na silo ta zakon sprejeti v Državnem zboru. Jaz ne vem, v resnici ne razumem te naše vlade, te naše oblasti, ali moramo v teh štirih letih razvrednotiti vse tisto, kar je bilo do zdaj v tej državi narejeno. Ali moramo tudi izriniti iz tistega, kar je bilo sveto v preteklosti, to je socialni dialog, izriniti iz tega postopka pri sprejemanju zakonodaje, ker se mi zdi, da je prav socialni dialog tisti, ki lahko na koncu pripelje odločitve in zakonsko podlago v takšno smer, da je z njim nezadovoljna večina državljank in državljanov Republike Slovenije. In to bi moral biti cilj tudi pri tej zakonodaji, ki jo sprejemamo, ki je tako občutljiva. Pomembno bi bilo najti socialni dialog in če že ugotavljamo, da imata samo dve državi v Evropi takšno zakonodajo, in še ti dve državi poskušata to zakonodajo spraviti iz svojega pravnega reda, vendar ko je enkrat takšna zakonodaja sprejeta, je to izjemno težko storiti. In na to so nas opozarjali predstavniki iz Nemčije in Avstrije. Ampak, na žalost moram reči, da sva takrat, ko je bila ta predstavitev pri nas v Sloveniji v Ljubljani, sva bila prisotna samo poslanca iz Slovenske demokratske stranke, to je Alenka Jeraj in jaz. In to se mi je tudi zdelo precej precej nekorektno s strani predstavnikov Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide in predsednice, da se tega srečanja niso udeležili, ker bi jim še kako koristilo pri razpravi in sprejemanju nadaljnjih rešitev in odločitev, v smislu sprejemanja tega zakona o malem delu. Še enkrat trdim, prepričan sem, da je ta zakon o malem delu – tako je bilo tudi tam povedano – škodljiv! Škodljiv za to državo. Izrinjalo bo veliko delo in vprašanje je, če je z malim delom možno preživeti. Jaz sem prepričan, da ne. S 6 tisoč evri na leto enostavno ne bo možno preživeti. In tisti ljudje, predvsem brezposelni, ki jih imamo zdaj sigurno 120 tisoč ali pa še več, bodo ujetniki tega malega dela in prepričan sem, da tisti, ki so zdaj na Zavodu za zaposlovanje [[...]]
Kolega Pojbič, k amandmaju.
Bom zaključil, gospod predsednik. [[...]]bi bilo prav, da to današnjo razpravo tudi gledajo in bodo videli, kakšna zakonodaja se sprejema v sedanjem mandatu in kako škodljive posledice bodo za državljanke in državljane Republike Slovenije. Zato ostro nasprotujem temu zakonu in seveda ga tudi v Slovenski demokratski stranki ne bomo sprejeli oziroma bomo glasovali proti takšnim škodljivim rešitvam za slovenske državljanke in državljane.
Hvala lepa. Besedo ima Gvido Kres.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! V nasprotju z mojim kolegom ne nasprotujemo temu zakonu. V skladu z našim amandmajem, lahko rečem, da je ta zakon en uvod v fleksibilnejšo politiko zaposlovanja. Jaz si želim, da tega zakona dolgoročno ne bi imeli, predvsem pa bi želel, da bi bila ta fleksibilna politika tista politika, ki bi povečala konkurenčnost slovenskega gospodarstva. Pred kratkim sem zasledil neke podatke, da nas ravno ta fleksibilnost na tej lestvici konkurenčnosti našega gospodarstva močno pritiska proti dnu. Poglejte, jaz tudi sploh nisem za te zadeve, da je malo delo manj obdavčeno ali kakršnokoli delo, saj imamo že tudi danes možnost zaposlovanja za krajši delovni čas, pri katerem so prispevki, kot je meni znano, upam, da se ne motim, procentualno popolnoma enaki normalnem delu. In po mojem bi morale biti dajatve procentualno enake in obračunane na ure opravljenega dela. Zakon o malem delu bo tudi doprinesel k temu, da bo siva ekonomija zmanjšana, bi lahko rekel, zajezili je ne bomo nikoli popolnoma. Ampak, bodite prepričani, da tudi mali podjetniki, saj ne želijo delati s pomočjo sive ekonomije. Tudi jaz sem se ukvarjal z malim podjetjem in vam povem, bistveno lažje je delati, če imaš vse urejeno, plačaš tisto, včasih so rekli, "kar je cesarjevega, naj bo cesarjevo, ostalo je naše". In lepo brez vsakih problemov, brez vsakega strahu pred kakršnokoli inšpekcijo delaš. Je pa res, da imamo na splošno v delovni zakonodaji tudi velike ovire, kot so malo delo, ne vem, kako bo z zdravstvenimi pregledi in takimi stvarmi. To so tudi zelo velike obremenitve za delodajalca, sploh pa, če bo zaposloval za malo delo. Tudi o teh bi bilo treba mogoče kaj spregovoriti. Skratka, jaz vidim ta zakon kot eno možnost do tega, da pridemo do tega, da enkrat ta zakon brišemo in je na splošno delovna zakonodaja fleksibilna in konkurenčna v Evropi, medtem ko za socialo pa naj uredi država. In če bi šli mi danes na teren in vprašali podjetnike, kaj si želijo, imeti fleksibilno delovno zakonodajo, pa tudi če bi kakšen procent več dajatev plačevali, sem prepričan, da bi se odločili za to drugo opcijo, ker jih enostavno to ne zavira v razvoju, ker takrat, ko je delo, se lotiš dela, ne pa da študiraš o tem, kako in kaj boš to zadevo speljal, da boš imel vse urejeno, da te eventualno ne bi kakšna izmed inšpekcij v tem tvojem procesu celo zavirala. In še eno zadevo je treba povedati. Velik problem so v Sloveniji tudi bolniški izostanki, tudi o teh zadevah bi se lahko enkrat spregovorilo, ker ta obremenitev je za male podjetnike tudi velika obremenitev. Treba je vedeti, tam kjer jih dela 100, če jih je, recimo, 5 na bolniški, se proces še nekako spelje, medtem pa ko je podjetnik sam z 2 zaposlenima in je eden na bolniški, potem vemo, kaj pride, pa še vse te stroške naj bi plačal. Skratka, podpiram zakon in pa seveda tudi naš amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Andrej Magajna. Prosim.
Lep pozdrav vsem navzočim! Čeprav sem bil pred meseci med podporniki tega zakona, postajam do njega vedno bolj kritičen in s težkim srcem – tudi sicer z vsem spoštovanju do ministrstva – ne bom mogel podpreti tega zakona. Gre pa ravno za ta 4. člen. Prizadeval sem si, da bi z amandmaji stvari popravili, izboljšali, pripeljali do takšne ravni, da bi dejansko imeli malo delo omejeno. Samo urna omejitev – po mojem to ni pravi pristop. Omejili bi ga morali tudi davčno in tudi področno. Področno v tem smislu, da bi se malo delo lahko izvajalo le v organizacijah in ustanovah, kjer je možen nadzor. Bojim se, tudi na račun dolgoletne prakse in izkušenj, da tega nadzora ne bo in da bo malo delo postalo velika zloraba, kot so zdaj podjemne pogodbe in druge krajše oblike dela. Na žalost. Poglejte, samo ena alineja tega 4. člena, ki pa je zelo zgovorna, namreč, ko beremo podrobnosti, šele vidimo kam zadeve peljejo. Pri delodajalcu, ki nima zaposlenega nobenega delavca, se pravi firma brez zaposlenega delavca, se lahko opravi 360 ur malega dela, na ravni delavca je omejitev 60 ur, 360 deljeno s 60 dobimo 6 delavcev, ki bodo lahko opravljali, izvajali delo pri firmi, kjer nimajo niti enega redno zaposlenega. Če je to omejitev, jaz je ne vidim. Kako bomo veriženje zajezili? Kako bomo dosegli, da v eni veliki blagovni hiši za šalterjem ali blagajno ne bodo skozi ves dan opravljale delavke na naročilnico malega dela, ko bi tam lahko sedel redno zaposlen. Ne vem, kako bomo to preprečili. Tudi sicer sem gledal stvari malo drugače. Malo delo je velika ugodnost. V določenih primerih tudi za delavce, neko dopolnilno delo, dodatni zaslužek, predvsem pa za delodajalce, ki si lahko v težkih situacijah, ko pride do nenadnega povečanja obsega dela ali do izpada zaposlenega delavca, pomagajo s temi delavci in jih vključijo v delo. To je ta pozitivna fleksibilnost. Vendar taki aranžmaji, ki so zelo ugodni – delavca hitro dobiš, ga tudi hitro odpustiš –, bi morali biti načeloma zelo dragi. Se pravi, pristop bi moral biti obraten, kot je sedaj. Aranžma, kjer delavca danes vzameš, juri ga odpustiš, bi moral biti tudi finančno breme za firmo v tem smislu, da bi delodajalec, ki se poslužuje takih ugodnih aranžmajev, tudi nosil neke vrste odgovornost tudi v finančnem smislu, saj ta delavec bo drug dan spet na cesti ali na centru za socialno delo ali na zavodu, v inštitucijah, ki bodo morale za njega poskrbeti, in naj zato tudi nekaj več plača. Kdor pa delavca zaposluje za nedoločen čas, kar je veliko tveganje v naših razmerah, pa bi moral imeti bistveno manjšo davčno obremenitev. Torej, z davki bi stimulirali. Nedoločen čas bi bila neke vrsta nagrada za delodajalca, ker je tudi za njega velik poslovni rizik, vendar nismo šli v to, šli smo v obratno smer. Malo delo je manj obdavčeno in bo zato izredno privlačno za delodajalce. Vse te urne postavke, ki so tukaj, so že same po sebi sporne. Kako se bo zadeva v praksi nadzorovala, bom povedal kar zdaj. Tudi če sedajle sto inšpektorjev zaposlimo na zavodu, ne bo, preveč je poslovnih subjektov. Nihče ne bo mogel stati pred vrati firme ali neke pisarne in nadzorovati, ali je ta delavec zaposlen na naročilnico, kjer piše ena ura na dan, morda tri ure, morda štiri, dvanajst, ne vem, koliko ur bo res. Bo inšpektor stal pred vrati ali čakal na ulici in kontroliral. Vem za primere, ko je imel podjemno pogodbo, inšpektor prišel v pisarno, videl, da je pogodba v redu, pisalo je ena ura dnevno. Se je pa začudil, da je res imel tako srečo ali smolo, da je naletel na delavca ravno tisto uro, ko naj bi bil on na delu. Kakšno naklučje. Trikrat na teden po eno uro, pa ravno takrat je prišel. Seveda, ta delavec je delal cele dneve po osem ur. Nadzor ni teoretično možen, niti praktično, niti teoretično možen. Zato sem predlagal, poleg tega, da bi se moralo drugače davčno obremeniti malo delo, da bi bilo res izjema, da bi se ga delodajalci posluževali v izjemnih primerih, sem predlagal tudi omejitev po področjih. Morda bi bilo edino, za razliko od svobodnih sindikatov, ki radikalno želijo, da bi se prepovedalo brezposelnim vključevanje malega dela ravno zaradi zlorab, sem predlagal, da bi se to omejilo predvsem na tiste inštitucije in ustanove, na javne zavode, javna podjetja, kjer je možen nek nadzor, kjer že po naravi dela ne razpolagajo, na primer, z gotovino, kjer ni možno delavca izplačevati na roko, kjer imajo drugačne evidence in je že znotraj inštitucij vpleten nadzor. Tudi nemška analiza je pokazala, da so se zadeve izrodile. Najprej smo z zanimanjem brali te podatke. Zlomka, naenkrat pa dobimo, da ne moremo primerjati Nemčije s Slovenijo, tu so pa razmere spet malo drugače. So drugače, ampak v tem bistvu pa ne. Zlorabe bodo. Sam se ne bom podpisal pod te zlorabe, ker že danes vem, da se bodo zgodile. Zakaj? Toliko let nazaj, kot sem si jaz prizadeval na tej ravni, še kot predsednik društva, ko smo pisali na ministrstvo, ko smo celo izvajali ankete – brez denarja smo bili, pa smo uspeli anketo izpeljati –, ko smo dobili podatke od delavcev, ko smo se obračali na ministrstvo, na inšpektorat – nič. Zato me ne čudi, da je tudi Drago Kos pred svojim odhodom naredil analizo, kjer je pravzaprav ovadil državne uradnike zaradi korupcije opuščanja dolžnih dejanj. Od 2007 se izvaja nadzor, so ministrstvo, Vlada in vsi resorji, ne samo to ministrstvo, dobivali pobude, da se nekaj stori za zaščito delavcev, pa se neverjetno v teh letih zgodi toliko malo, kar je opravičen sum, da upravne strukture v bistvu delajo na roko delodajalske strukture. Po svoje razumem. Moramo pa razumeti tudi te delavce, ki se po tolikih letih pravne države, še vedno borijo za osnovne pravice.
Hvala lepa. Besedo ima Dejan Levanič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Jaz moram reči, da bi kar nekaj časa trajala debata o tem, kaj naj bi prinesel zakon o malem delu, v katero smer naj bi v prihodnje šli. Pomembno pa je, da pogledamo argumente obeh strani in skušamo videti ali pa odgovoriti na vprašanje, ali ta zakon v bistvu škodi tem trem skupinam, ki jih zajema, torej mladim dijakom in študentom.
4. člen, amandmaji.
Takoj pridem do njega, ja. Kar se tiče tega amandmaja in to je seveda povezano s tem, ko govorimo o omejitvah in želimo večjim trgovcem, tistim ki zaposlujejo več ljudi, nameniti tudi večjo kvoto, torej večjo zaposlovanje in več možnosti preko malega dela. Tukaj lahko pride do zlorab in tukaj je prihajalo do zlorab v preteklosti. Če pogledamo, kako je potekalo študentsko delo. Ni potekalo samo preko dijakov in študentov, temveč so napotnice za študentsko delo izkoriščali tudi drugi v večjih trgovskih centrih, večjih podjetjih itn. Možnost za to bodo imeli tudi sedaj, sicer omejeno, zato tega amandmaja ne morem podpreti, da bi omogočili še višjo kvoto tem centrom, ampak omejiti sedanje študentsko delo, torej delo preko napotnic, kjer so se pojavljale anomalije – prej smo govorili o raznih zlorabah, ki naj bi se dogajale z zakonom o malem delu v prihodnje –, vendar tega ne vemo. Zlorabe, ki so danes na trgu dela preko študentskega dela za vse ciljne skupine, se dogajajo in to želimo preprečiti. In s takšnim amandmajem bomo prišli samo do tega, da bomo dovoljevali podaljševanje dela preko zakona o malem delu, da bo tega več, in da bo potem težji prehod v redno obliko dela. Ravno zaradi tega, recimo, ne moremo primerjati zakona o malem delu ali pa malega dela v Nemčiji s tem, kar imamo tukaj v tem zakonu. Ne moremo tega primerjati ravno zaradi teh omejitev. Če bi spremenili nekatere točke v nekaterih amandmajih, povečali število ur, potem bi lahko mogoče prišli do takšne primerljivosti. Sedanji zakon pa ni niti približno primerljiv s tem, kar imajo v Nemčiji, ravno zaradi teh omejitev in to je ključno. In jaz amandmaja k temu členu ne bom podprl, ker se mi zdi zelo ključno, da omejimo malo delo. S tem bomo omogočili [[...]]Kaj? Omogočili bomo tudi brezposelnim, upokojencem, da bodo lahko stopali na trg dela, torej da bodo lahko zaposleni omejeno, da bodo lahko ohranili stik z delodajalcem, da bodo imeli vse pravice, ki jim pri tem pripadajo, in da bodo ne samo v stiku z delodajalcem, ampak tudi kasneje mogoče stopili v redno obliko dela. Jaz pravim, vseeno bolje kot pa ostati brezposeln, imeti status brezposelnega, na kar pa seveda to, da bo brezposelna oseba vključena v zakon o malem delu, na status brezposelne osebe ne vpliva. Tako da jaz vidim več pozitivnih kot negativnih stvari, ne samo zaradi odprave anomalij, ampak tudi zaradi možnosti novih delovnih oblik, da bo možnost nekega dela za vse tri skupine. Vidim možnost, da bo to ena zaokrožena celota, da bo več nadzora tudi znotraj ministrstva za delo, kar sedaj ni obstajalo. Ko govorimo o tem, koliko kvot je dovoljenih pri posameznem podjetju, koliko ima torej zaposlenih, moramo vedeti, da je bil pač dosežen nek minimalen kompromis med tistimi, ki zaposlujejo malo ljudi, in tistimi, ki jih zaposlujejo veliko. Mislim, da zakon o malem delu prinaša več priložnosti kot pa ne priložnosti oziroma ne strinjam se s tem, da bi škodil, zato tega amandmaja ne bom podprl, zakon pa ja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bom kar prosil za prijavo k razpravi o dveh amandmajih k 4. členu. Besedo ima Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Mi seveda ostajamo na stališču, da enotna zakonodaja za tako različne skupine ne bo prinesla želenih rezultatov. Dvomim, da bo ministrstvo s tem v prihodnje zadovoljno. Sami smo predlagali več nadzora pri študentskem delu, enoten vpis in podobne zadeve, ki bi lahko rešile vse te probleme, ali pa bi vsaj postopoma prišli do nekih optimalnih rešitev, ne pa da obračamo nek sistem na glavo, ob tem ne vemo, kaj natančno bo prinesel oziroma samo domnevamo. Jaz mislim, da je bilo v času, ko je bila najprej javna razprava potem pa tudi obravnava na odboru, podanih mnogo argumentov o tem, zakaj bi bilo treba o stvari ponovno razmisliti in zakaj bi bilo morda pametno razmisliti tudi o tem, da se izključi skupino brezposelnih iz zakona. Izkušnje, kot je bilo že omenjeno, iz Avstrije, Nemčije kažejo, da so to potem večni brezposelni. Minister je v začetku rekel, da je pač treba hitro ukrepati, potem bi pričakovali, da bo zakon začel veljati jutri, ne pa šele 2012, da se bo potem s posledicami ukvarjal nekdo drug. Vse tisto, kar smo lahko slišali o izkušnjah iz Nemčije in Avstrije, ki govori o tem, ko enkrat zakon sprejmeš in na nek nov način postaviš možnost teh kratkotrajnih zaposlitev, je to zelo težko popravljati. V Avstriji so 6 krat novelirali zakon, pa še vedno ni dober. Najbrž se bo podobno zgodilo tudi tukaj in se nam bo potem kolcalo po enih drugih časih, ko so stvari bile urejene drugače, pa se jih nismo lotili na pravi način. Za nas ostaja kljub vsemu tudi dilema, ker govorimo o 4. členu in amandmaju Slovenske ljudske stranke. Mi bomo ta amandma podprli, čeprav se sprašujemo, doslej smo imeli omejitve pri tistih, ki so delali, ne pri delodajalcih, kaj to pomeni za vsa tista sezonska dela, ki so pač vezana na poletne mesece, na primer, in podobno. Kljub vsemu amandma SLS izboljšuje predlog, ki je sedaj v zakonu, zato ga bomo podprli. Ostalih pač ne. Tudi zakonu bomo potem nasprotovali. Mislimo, da je prav, da bi sicer vpeljali fleksibilnejše delo, torej možnosti zaposlitve za krajši čas, na drugačen način to uredili, vendar pa z zakonom uvajamo novo administracijo, tripartitno, torej trije podpisniki od sedanjih dveh, obremenjujemo dodatno zavod za zaposlovanje in zato se bojimo, da rešitve in cilji, ki si jih ministrstvo želi, ne bodo doseženi.
Hvala lepa. K besedi se je javil tudi minister, dr. Ivan Svetlik. Želite besedo zdaj? Prosim
Če dovolite, bi komentiral nekaj doslej izvedenih ocen, pa potem tudi opredelitev do predloženega amandmaja. Poglejte, kar zadeva vprašanje nadzora nad tem delom. Vpis študentov se ureja, bo urejen do takrat, prav gotovo, ko bo ta zakon zaživel, tako da bo ta nadzor po tej plati zagotovljen. Seveda je tukaj neka dilema, ki se postavlja; radi bi več nadzora, ne bi radi administriranja, to se zmeraj ne da narediti. Mi smo rešitev predvideli, da se vsa ta administracija pravzaprav elektronsko izpelje. Danes to ne zahteva več veliko časa, tako da mislimo, da je rešitev kljub večjim zahtevam, kar zadeva aktivnosti pri nadzoru, sprejemljiva. Opozorilo, da bi morali malo delo pravzaprav drugače urejati, je pa seveda vprašljivost tega stališča, da ga do zdaj ni. Ničesar ni, mi imamo v zakonu o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno sicer opredeljeno malo delo, ki pa ni nikdar zaživelo. In kje je sedaj to delo? Je v študentskem delu in je v delu na črno. To, kar ta zakon prinaša, je, da želimo to delo spraviti v legalne, formalne okvire, da bodo ljudje, ki to delo sicer tako ali drugače opravljajo, lahko na ustrezen legalni način tudi opravljali to delo. Mislim, da je že v tem ena od pomembnih pridobitev. Jasno pa je, da to ostaja malo delo, v tem smislu, da dodamo tisto obliko, ki je danes ne poznamo. Delo, ki je občasno, začasno in ki traja malo časa. Od tam naprej, za sezonska dela, za tisto, kar se ponavlja v toku več mesecev, pa imamo na voljo že obstoječe institute, pogodbe o delu za določen čas, zaposlitev za krajši čas, itd. Za to gre. Mi samo dopolnjujemo, če hočete, mavrico ali možnosti, ki jih iščemo na področju zaposlovanja in dela, zato da bi lahko delodajalcem in seveda ljudem, ki želijo to delo opravljati, nudili, da lahko to delajo na urejen način. Delodajalec kot je bilo rečeno, da bi lahko imel stroške z zdravniškim pregledom. Nima jih. To nalagamo posredniku. Tako da tega problema ni oziroma zakon to ureja na drugačen način. Kar zadeva dajatev in obremenitve, s katerimi se da regulirati to področje, je treba reči seveda, če hoče to malo delo ohraniti nekaj prednosti in fleksibilnosti, potem ga ne moremo enako visoko obremeniti kot vsa druga dela, ker tudi ne moremo iz naslova tega dela zagotavljati enakih pravi pravic ljudem, ki bodo to delo opravljali. Deloma tudi ne zato, ker je bil dogovor in predlog, da gremo v tej smeri, da obstaja koncesijska dajatev, namenska koncesijska dajatev, iz katere se potem financirajo predvsem štipendije in domovi. Seveda, če je to delo s to koncesijsko dajatev obremenjeno, potem se ne morejo vsi prispevki v enaki višini pobirati, ker bi potem to delo bilo popolnoma nezanimivo in bi ostalo tam, kjer je danes, ko ga, kot rečeno, ni, in ko se zadeve opravljajo na druge nelegalne načine. Tukaj smo iskali seveda ustrezne rešitve, da bi lahko zagotovili namensko pobiranje prispevkov, ki so v korist zlasti študentom, zlasti mladim zaradi štipendij in gradnje študentskih domov, pa hkrati seveda tudi za druge pravice iz naslova plačevanja prispevkov. Višina prispevkov, ki je bila plačana, bo dajala tudi ustrezne pravice v smislu obračunavanje delovne dobe za vse kategorije prebivalstva, ki bodo to opravljali. Vprašanje, ali je možno preživeti in živeti z malim delom? Ni. Ravno, zaradi tega odpiramo možnost, za tiste, ki imajo urejen svoj status, svojo socialno varnost na drugi podlagi. Študentje jo imajo, brezposelno jo imajo, upokojenci jo imajo. To je občasno delo, občasna možnost, ki dopolnjuje materialni položaj posameznika, ga pa ne rešuje. To je bistvo tega zakona. Seveda ni enaka rešitev kot v Avstriji in Nemčiji. Nismo še slišali, da bi nameravali to obliko delo ukiniti, pač pa seveda se spremlja ta pojav in ga tudi potem ustrezno regulirajo. Celo, ko smo bili v pogovorih s predstavniki teh dveh držav, so rekli, da je naša rešitev dobra, ker rešuje tiste stvari, tiste probleme, ki jih oni doslej niso rešili, ker omejuje to možnost ustrezno tako, da ne bo prihajalo do tistih zlorab, ki se jih sicer bojimo. Mislim, da je to ta ureditev, ki jo ponujamo, vendarle primerjalno mnogo boljša kot zdaj, ko imajo opravka, kot rečeno, z delom na črno v določeni meri, v drugi pa z študentskim delom, ki je tako rekoč neregulirano in nobene pravice tem študentom ne daje. Jaz imam zelo slab občutek v teh razpravah, ko se izjemna skrb posveča učinkom, ki jih bo malo delo imelo na ljudi, pri tem se pa pozablja na to, kakšne učinke pa ima danes na mlade ljudi in na študente, ki opravljajo to delo neomejeno, tudi brez vsakih pravic, razen za tisto plačilo, ki ga dobijo. Zakon vendarle poskuša tu ravnotežje najti. In ravnotežje poskuša najti tudi med interesi delodajalcev, ki si želijo, seveda, to delo izkoriščati, da tako rečem, neomejeno, v zelo velikem obsegu in zaradi tega tudi predlagajo manjše omejitve, kot smo jih mi predlagali v zakonu. In seveda na drugi strani delojemalci, tudi sindikati so na to opozorili, kjer bi pa želeli seveda to delo zminimizirati, ali ga pa sploh ne imeti. Kot rečeno, bolje, da ga uokvirimo v formalne okvire, da mu damo zakonsko podlago in legalno možnost odpravljanja, kot da teče mimo. Če bi se dotaknil še zadnjega vprašanja, ki ga ta amandma naslavlja, kjer gre za vprašanje položaja velikih. Tukaj nismo uporabljali čiste aritmetike – bi rekli, če je mali, ima takšne možnosti, in vsak večji ima proporcionalno toliko večje možnosti koriščenja tega dela. Preprosto zaradi tega ne, ker velika podjetja vendarle imajo večje možnosti načrtovanja svojih aktivnosti in imajo večjo notranjo fleksibilnost. To je treba upoštevati. Ker so veliki, ker na nek način določajo, kako se prostor kar zadeva zaposlovanje pa tudi njihov poslovni prostor oblikuje. In zaradi tega smo tudi tem podjetjem dali proporcionalno manjše možnosti koriščenja tega dela. Kot rečeno, so pa se mnogi oglasili ravno zaradi tega, ker danes verjetno koristijo študentsko delo nadpovprečno, izjemno, preveč. In to bo vplivalo na to, da bo, ne le kakšno delo, ki je danes v delovnem razmerju, se potem pojavljajo v obliki malega dela, ampak tudi obratno. Da se bo nekaj tega dela, ki ga danes študentje opravljalo, preoblikovalo v malo delo. Kar zadeva amandma sam, ki ga je predlagala Slovenska ljudska stranka, in drugi amandma, ki ga je pripravila koalicija, je po našem proučevanju seveda tudi ta amandma lahko sprejemljiv, ker je kompromisen, ker daje drugačno omejitev kot poprej, ob zavedanju, da seveda tukaj dajemo večje možnosti koriščenje malega dela in to lahko gre na račun rednih zaposlitev. Zato se je tukaj ob odločanju o tem, ali dopustimo to možnost ali ne, treba tega zavedati. Na to bi rad opozoril. Lahko bi pa s stališča Vlade, mi smo proučili še ta predlog, sprejeli obe, eno ali drugo rešitev. Jaz bi, če to ni nevljudno, prepustil poslancem, da se odločite med eno ali drugo.
Besedo ima gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. V mnogih stvareh se strinjam s tem, kar je gospod minister povedal. Že naš kolega Kres je prej poudaril fleksibilnost zaposlovanja. Zagotovo je to v firmah, še posebej v velikih firmah kot prvo prioriteto treba jemati, ampak kar se tiče preostalega dela, ker ne more priti v to fleksibilnost zaposlovanja v vseh mogočih oblikah – tudi jaz bi poudaril ta sezonska dela, občasna dela, delo ob večjih naročilih in tako dalje. Kar se tiče malega dela smo že na sejah odbora in že pri prvi obravnavi poudarjali potrebo predvsem pri študentskem delu po ureditvi štipendiranja. To je zagotovo tisto, kar je treba vzporedno urejati. Vesel sem, da se tudi ureja ta del, zato je tudi en tak rok za uveljavitev tega zakona sorazmerno dolg, torej 1. 1. 2012 oziroma konec naslednjega leta, leto in pol skoraj, tako da bo, jaz sem prepričan, možno in treba urediti tudi štipendiranje. No, ampak pri tem bi še, to česar nisem prej rekel, pri te bi še poudaril to, da pri velikih firmah ostane odobritev teh dodatnih ur delodajalcem z velikim številom zaposlenih na podlagi vloge delodajalca, o čemer odloča ministrstvo. Torej, na podlagi vloge delodajalca in po predhodnem mnenju tudi drugih socialnih partnerjev. Z amandmajem smo to določbo ohranili. In kot sem že prej uvodoma rekel. Seveda, velike firme, se strinjam, da imajo bistveno več možnosti pri planiranju dela, planiranju zaposlitev in tako dalje, treba pa je pri tem upoštevati oziroma razlikovati tiste firme – in to je s temi vlogami možno reševati –,ki delujejo, kot sem že prej rekel, na enem mestu, ki imajo neko proizvodnjo locirano v enem ali manjšem številu krajev, od tistih, ki imajo svojo dejavnost locirano v mnogih obratih, mnogih krajih in tako dalje. Zaradi tega se nam zdi, da bi bilo treba ta naš amandma tudi podpreti. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Omejitve malega dela se po mnenju predlagatelja zakona takšna, da se zaradi varovanja rednih oblik zaposlovanja varujejo. Kvote ur za posamezne kategorije delodajalcev, kot se predlaga v smeri predloga zakona, so nastale tudi na podlagi pogajanj med delodajalci in delojemalci. V poslanski skupini ne vidimo razloga za podporo amandmaju Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, ki povzema predlog Trgovinske zbornice Slovenije, da bi kvote ur še dodatno povečevali. Če gre za industrijo, je več ali manj vnaprej planiran proces dela. V naši poslanski skupini ocenjujemo, da z obstoječimi kvotami malih delavcev večja podjetja lahko zapolnjujejo morebitno potrebo po povečanjem obsegu dela, ki preseže planirano oceno. V kolikor pa se pokaže, da je obseg dela trajno povečan, pa ne vidim nobenega razloga za to, da ne bi redno zaposlovali, pa čeprav samo za določen čas. To je že stara praksa sedanjosti in bližnje preteklosti. Kar se tiče velikih trgovin, ki bi zapadle pod ta, za njih ugodnejši predlog, je bistvenega problema po naši oceni delovni čas, ki je tempiran na vse dni v tednu, od ponedeljka do nedelje. Torej, gre tudi v tej dejavnosti prav tako za konstantno potrebo po določenem številu zaposlitev. V trgovinah so večinoma zaposlene ženske, se pravi matere in žene, za katere verjamem, da rade preživijo kakšen dan v tednu tudi v krogu svojih družin. Seveda pa moramo tu omeniti še, da pri tej strukturi delavk prihaja večkrat do bolniške odsotnosti, zgolj, recimo, iz takšnih in drugačnih upravičenih razlogov, zaradi tega, ker so matere in imajo tudi družine. Hvala.
Želi še kdo razpravljati o 4. členu oziroma o dveh amandmajih? Prijava teče. Besedo ima gospod mag. Žnidaršič.
Lepa hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani minister s sodelavkama, kolegice in kolegi! Zakon o malem delu je imel namen rešiti nekaj zelo perečih problemov in anomalij, ki so se pojavile pri tem delu, ki je postalo preveč pravilo in premalo izjema za tiste, ki drugače študirati ne bi mogli. Namen je bil, da se zajame določen del koncesijskega denarja in seveda provizij študentskim organizacijam, da bi povečali število štipendij, kar je prav. Bojim pa se, da zakonske rešitve, kakršne so na mizi danes, niso rešile vseh problemov, če odštejem, da je administrativni del rešitev tak, da terja kar leto dni odlog uveljavitve. Žal noben amandma na odboru za delo, družino in socialne zadeve ni bil sprejet, čeprav ni nujno verjeti, da je zakon, kakšen je, tja prišel idealen. Težava je tudi v tem, da v tem času ni bilo doseženo niti najmanjše soglasje s sindikati in študenti. V dolgih razpravah bi verjetno kazalo najti kompromisne rešitve za to, da ne bi bilo – ne mislim sedaj na izgrede ob protestih, ampak na splošno – dogovarjanja za dokončno obliko. Državni svet denimo zakona ne podpira. Omejitve v 4. členu, kar zadeva dovoljenja, postavke so verjetno prehude, v amandmaju, ki ga ponuja Slovenska ljudska stranka, pa morda preohlapne. Tako, da imam velike težave pri tem, kako bi glasoval in nagibam se k temu, da ni nobene sile, da bi tako zelo hiteli s sprejemom tega zakona, ker se da izboljšati do te mere, da bo prehodno obdobje lahko krajše na eni strani, na drugi strani pa bi se dal napisati tako, da bi dosegli minimalno soglasje s sindikati in študenti in pa tudi z delodajalci, hkrati pa v zakonu dosegli še tisto, kar seveda sedaj ni, namreč starostno omejitev za študentsko delo. Danes lahko študentsko delo po tem zakonu dobi nekdo, ki ima 40 let in status študenta. To pa ni namen. Jaz mislim, da bi pospešili oziroma skrajšali rok, v katerem bi študentje končali študij, tako da bi preprosto omejili študentsko delo na 26 let starosti do takrat, ko imajo vsi pravico zastonj študirati. Tudi če med tem menjajo dve ali tri fakultete, kasneje pa ne več, ampak to v tem zakonu, čeprav smo to povedali oziroma priporočali v javni razpravi v prvem branju, ni rešitev v tem smislu. Jaz mislim, da bi kazalo ta zakon dodelati na način, da bi dosegli minimalno soglasje znotraj prizadetih na eni strani, na drugi strani pa rešitve napisali tako, da bi kljub temu lahko do 1. 1. 2012 z boljšo verzijo prišli v Državni zbor in tudi v prakso. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Matevž Frangež.
Spoštovani gospod podpredsednik! Tudi sam se, četudi želim govoriti o rešitvah v tem amandmaju, seveda ne morem izogniti temu, da svoja stališča okoli tega amandmaja utemeljim s širšim kontekstom zakona o malem delu. Najprej, jaz mislim, da in pravzaprav je to tudi jedro 4. člena v celovitem urejanju trga dela, ki ga zakon o malem delu predstavlja le deloma in ga zato ni mogoče razumeti kot nek izoliran del, ampak kot integralen del širših sprememb na tem področju. Naj navedem zakon o urejanju trga dela, ki ga bomo obravnavali pri naslednji točki. Aktivnosti za preprečevanje dela na črno kot morda dva tipična primera tega, kar skušata ta vlada in ta koalicija storiti za to, da bi se soočili z boljšimi razmerami na trgu, ki bi zagotavljale enake možnosti vsem potencialnim iskalcem zaposlitve in tistim, ki danes na trgu dela tako ali drugače v takšni ali drugačni obliki nastopajo. In osebno mislim, da je sam koncept zakona o malem delu v tem pogledu en velik korak naprej, ki nas utegne pripeljati do ene čistejše situacije. Seveda pa, in to je treba jasno poudariti, odpira nekatere nevarnosti. Jaz mislim, da so socialni partnerji na te nevarnosti zelo jasno opozorili. In četudi pritrjujem stališčem, ki jih je tudi v uvodni razpravi povedal gospod minister, se ne morem znebiti vtisa, da bomo šele potem, ko bo ta zakon v praksi zaživel, lahko dejansko ocenjevali, kakšni bodo njegovi učinki, denimo, na brezposelne, se bodo začele v malo delo prelivati tudi obstoječe redne oblike zaposlovanja in tako dalje. Ampak mislim, da smo v zakon ustrezno vgradili sistem redne evalvacije, ki bo omogočal državi, da hitro reagira na to, če se bodo na trgu dela začele pojavljati anomalije, na katere sindikati precej glasno opozarjajo. Naj se osredotočim na amandma. Zame je osnovno vprašanje pri tem amandmaju seveda to, na kakšen način je določen faktor med številom malih delavcev in številom zaposlenih. Pri tem predvsem v kontekstu predlaganega novega šestega odstavka tega člena, kot ga predlaga Slovenska ljudska stranka, ugotavljam, da so razmerja v tem pogledu absolutno porušena. Predlagatelj je tudi znotraj široke parlamentarne obravnave in številnih usklajevanj, ki so mimogrede potekala praktično več kot eno leto ali pa približno eno leto, da pa so bila nekoliko defektna, ker se najpomembnejši del socialnih partnerjev, ki jih ta zakon tangira, praktično v usklajevanje tega zakona, žal, ni vključeval, smo prišli do tega, da, recimo, na enega zaposlenega imamo lahko šest malih delavcev, se pravi skupen obseg mesečnega malega dela 360 ur. Tukaj pridemo torej do razmerja, da je faktor med številom redno zaposlenih in število malih delavcev 6. Bistveno drugače je že, recimo, pri drugi alineji, se pravi deset redno zaposlenih in 720 ur malega dela, poenostavimo torej v 12 malih delavcev, faktor 1,2 in padec za vsako naslednjo alinejo. Amandma Slovenske ljudske stranke ta faktor požene ponovno v nebo. 480 malih delavcev na 6.250 redno zaposlenih. Te številke navajam seveda zgolj primeroma. Razmejitve znotraj posameznih razredov so lahko bistveno večje, se pravi od 10 do 30, od 50 do 100 in podobno. In v tem primeru, seveda, pridemo spet do faktorja 13. Se pravi, bistveno večjega faktorja kot ga imamo za najnižjo skupino. Se pravi, skupino podjetij, ki zaposlujejo od 0 do 10 delavcev. V tem pogledu se seveda ta logika poruši. Jaz si znam predstavljati mogoče dve podjetji v državi, ki dejansko v obsegu zaposlenih, kot ga nagovarja šesti odstavek tega člena, pravzaprav potrebujeta male delavce. Pri teh istih lahko ugotovimo, da je glede na naravo dela pravzaprav primernejša redna oblika zaposlitve, katerakoli že od teh. In vemo, kje se je tovrstno delo, študentsko delo, predvsem v zadnjem obdobju posebej razpaslo, in to je še posebej v trgovini. Tipično današnje podjetje, torej podjetje, ki zaposluje danes študente, je pravzaprav recimo nek gostinski lokal. Predpostavimo, da ta gostinski lokal dela 16 ur na dan, 6 dni na teden, to pomeni 24 dni na mesec. Pri takem lahko ugotovimo, da se v tem obsegu ur, ki jim ga zagotavlja prva alineja petega odstavka tega člena, praktično situacija ne spremeni. Predpostavimo, da to podjetje nima nobenega redno zaposlenega, da pa je do danes zaposlovalo študente, da je zagotavljalo vsaj enega natakarja teh 16 ur, praviloma sta bili to dve izmeni. Vidimo, da je izračun 384 ur, kot jih je danes efektivno potreboval za to, da je ta kafič bil odprt. In po novem sistemu bo to nekaj manj, mislim, da 360 ur. Torej, v teh primerih se situacija ne spreminja. Naj se še enkrat dotaknem brezposelnih. Mislim, da pomembna izkušnja, ki jo imamo pred seboj, pravzaprav izkušnja, ki je bila uvedena s širšimi reformami v letu 2004 v Zvezni republiki Nemčiji. Spomnili se boste, da so takrat te reforme sprožile v Nemčiji ene široke politične premike. In gotovo je, da je težko biti 100 % prepričan v to, da delamo optimalne rešitve. Jaz pa mislim, da smo v zakonu o malem delu na ustrezen način vgradili varovalke, ki bodo preprečevali zlorabe, predvsem pa omogočali državi, da hitro reagira na to, na učinke, kot jih bo zakon o malem delu pravzaprav pokazal. V tem pogledu predvsem zaradi narave šestega odstavka tega člena amandmaja ne morem podpreti.
Besedo ima gospod mag. Branko Grims.
Vsem prav lep pozdrav! Dilema, ki jo odpira ta člen, je dilema omejitev zakona o malem delu, ki pa so pravzaprav za namen tega zakona izjemno pomembne, lahko bi rekli, kar ključne, kajti od teh omejitev je odvisen učinek samega zakona. Dileme, ki so pa danes pred nami, je na nek način odlično povzel v svojih zadnjih besedah gospod minister, ki je, če ga povzamem, zelo lepo povedal, pri izdelavi, pripravi tega zakona so nas vodili predvsem dobri nameni, samo "dobri nameni vodijo v pekel", pravi ena stara modrost. V danem primeru je to zaradi načina, kako se je pripravilo ta zakon. Zaradi tega se zdajle soočamo s temi dilemami o omejitvah, takih in drugačnih, od katerih ima vsaka dobre in slabe lastnosti. In smo zdaj v absurdni situaciji. Namreč Vlada je z rušenjem socialnega dialoga tistih, ki se jih malo delo neposredno dotika, povzročila, da je prišlo do nadaljevanja, če parafraziram Klausevica, socialnega dialoga z drugimi sredstvi tu pred parlamentom. In zato ni prišlo do tega, da bi se poiskale skupne rešitve, usklajene rešitve v okviru socialnega dialoga že prej. Ali je možno preživeti z malim delom, je dejal minister in nato takoj odgovoril, ni. Verjamem. Ampak sindikati pa opozarjajo – ravno pri vprašanju teh omejitev je zadeva dvorezna –, da lahko pride do zlorab tega zakona s strani delodajalcev, lastnikov, menedžerjev. Osebno sicer mislim, da je ta amandma boljši kot osnovno besedilo, vendar po drugi strani moram reči, da sem v veliki dilemi, kajti trdno sem prepričan, da je tudi opozorilo sindikatov upravičeno. In Vlada bi morala te dileme razrešiti prej v okviru socialnega dialoga, pa jih ni, ker je šla po bližnjici. In zato so zdaj dobri nameni Vlade "tlakovani, kot pot v pekel". In da imajo sindikati prav, ko opozarjajo, da lahko pride do zlorab prav pri vprašanju omejitev, ki se ga dotika ta člen v okviru malega dela, naj ponazorim z enim zelo preprostim primerom, ki na videz ni povezan, zelo lepo pa odraža mentaliteto dela delodajalcev, menedžerjev, nadzornikov, vseh tistih, ki jih običajno pri nas prikazujejo kot, ne vem, kvaliteto tranzicije slovenskega gospodarstva. Na Gorenjskem se v tem trenutku soočamo s katastrofo, ki se ji reče padec Merkurja. Za sabo lahko potegne stotine in bo potegnil, po vsem zapisih, stotine milijonov evrov izgube, katastrofo za zaposlene, za njihove družine in še za vse tiste male in srednje podjetnike, ki z njim povezani. In predsednik nadzornikov Merkurja danes kandidira v Kranju in se prodaja kot uspešen gospodarstvenik, ko je on osebno, objektivno in subjektivno odgovoren za to, da je do take katastrofe prišlo. In če je taka mentaliteta tega kroga ljudi, potem je jasno, da lahko do zlorab pride. In zdaj kako potegniti tukaj mejo? Edini način, ki bi bil po mojem mnenju produktiven za družbo, bi bil, da bi se to vprašanje rešilo prej. Kajti, če omejitve odpremo tako, kot jih odpira ta ta člen, potem se lahko zgodi, da bo zlorab še več. Če pa jih ne odpremo in ostane osnovno besedilo, pa je do neke mere neživljenjsko, kar je celo minister sam priznal in kar priznavate tudi nekaterih iz opozicije. Iz tega razloga je nauk, ki je tukaj en sam, da je najbrž bolje v danem trenutku za izvedbo zakona vendarle iti v manjše omejevanje, vendar po drugi strani se s tem v nobenem primeru ne more Vlada izogniti odgovornosti, da teh stvari ni uredila v okviru socialnega dialoga prej. Še več, da ga je načrtno zrušila. Mene nihče ne bo prepričal, da so bili dogodki pred parlamentom zgolj naključni, zaradi vseh gospodov iz tranzicijske levice, ki so spodbujali k revolucionarnosti skupin, ki so bile tukaj. O tem smo v parlamentu že zelo veliko govorili in ne verjamem, da ni prišel namig iz nekje zelo blizu vladnih vrst. Kajti s tem se je socialni dialog zrušilo za to skupino ljudi, o kateri danes primarno tukaj odločamo v okviru malega dela. Oni imajo lahko vse argumente ali pa nobenega argumenta, ampak to zdaj sploh ni več pomembno, kajti karkoli bodo odslej še rekli, jih bo vsak vprašal, kaj ste pa vi počeli pred slovenskim parlamentom, in jaz samo upam, da je nauk te zgodbe razumel vsak v slovenskih sindikatih, ki se ravno tako v tem trenutku sooča z rušenjem socialnega dialoga. In da je potegnil nauk, kako lahko vsaka oblast zlorabi tak legitimen protest za to, da sprovocira nasilje in s tem izniči socialni dialog in očrni tiste, ki so pač postavili neke svoje legitimne zahteve, ki pa neki oblasti niso bile blizu. Lahko, da je oblast pri tem, ko je želela za vsako ceno uveljaviti neke svoje rešitve, kot jih očitno hoče ta vlada, v okviru zakona o malem delu tudi glede vprašanja, ki je ta trenutek pred nami. Vendar je pot, ki je v danem primeru edina dopustna, socialen dialog, ne pa machiavellistično, da "cilj posvečuje sredstvo". Pot, ki si jo je izbrala ta vlada, je napačna. Zato, katerokoli odločitev bomo zdaj v okviru teh omejitev sprejeli, se bojim, da jo bomo prej ali slej popravljali. Zaradi tega, ker so to stvari, ki bi morale biti dorečen prej. Vsi, ki ste imeli v minulih letih veliko povedati o socialnem dialogu, bi morali zdaj vzdigniti glas, zaradi tega, da se takih stvari ne ponuja poslankam in poslancem in se potem sprevrača, češ, to je pa tako odločil parlament. Parlament je v vlogi, ko lahko tehta različne vrednote. Ni pa parlament v vlogi, ko bi lahko izvajal ali nadomestil vse tisto, kar bi moralo biti storjeno prej z vladne strani v okviru socialnega dialoga. Te omejitve so zanesljivo predmet socialnega dialoga. Karkoli bomo danes storili, s tem ne bomo dali odveze Vladi zato, da je socialni dialog načrtno zrušen. Prav pri tem vprašanju, pa tudi pri mnogih drugih, s katerimi se sooča ta parlament, ravno nasprotno, katerakoli odločitev bo, odgovornost ostaja v celoti na Vladi in koaliciji.
Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. O socialnem dialogu. Bilo ga je veliko. Bilo ga je veliko, ampak socialni dialog ne pripelje vedno do uskladitev interesov in rešitev. Ko se pogovarjamo v okviru ekonomsko-socialnega sveta in njegovih delovnih skupin – delovne skupine razrešijo konflikte do točke, ko se lahko uskladijo, potem pa napišejo zapisnik, ta in ta vprašanja so ostala interesno odprta. Potem se to vprašanje ponovi enako na ekonomsko-socialnem svetu in potem seveda je odgovornost predlagatelja in Vlade, da neko rešitev predloži. In to je običajna situacija, kadar se ne uspejo socialni partnerji dogovoriti o neki rešitvi, ki je očitno interesno zelo otežena. In ta je očitno tudi ena takih. Tako, da je treba razumeti seveda situacijo tudi v kontekstu odgovornosti, ki jo ima Vlada, da potem pripelje določen proces do konca, da razreši nek problem, čeprav med socialnimi partnerji ni bilo doseženo soglasje. Mimogrede, s študenti komuniciramo in smo komunicirali kar izdatno tudi pri pripravi te verzije zakona na neformalni ravni in veliko njihovih predlogov je vgrajenih notri. Postavljeno je bilo vprašanje prehodnega obdobja oziroma obdobja za uveljavitev. Ravno z namenom, da ne bi prihajalo do zlorab, je treba postaviti tak informacijski sistem, s katerim lahko obvladujemo potem proces posredovanja tega dela, nadzora nad izvajanjem tega dela. Mi bomo morali vzpostaviti ustrezni informacijski sistem. Dokler zakona nimamo, seveda, nimamo podlage, da gremo v javni razpis. Ko gremo v javni razpis, rabimo nekaj časa, da tak informacijski sistem pripravimo. Mi bi ga bili v stanju pripraviti nekoliko prej, vendar se potem zadeva zaplete zaradi fiskalnega leta, kjer je po mnenju Ministrstva za finance treba začeti z novim režimom, z novim načinom pobiranja obračunavanja prispevkov v začetku leta. In zaradi tega je ta zamik v letu 2012 tudi v zakonu predviden. Seveda ta zakon ne ureja statusa študenta, verjetno ne moremo posegati na to področje. Drugače pa, kot rečeno, bo to vprašanje pred veljavnostjo tega zakona rešeno, ker se pripravlja ustrezen zakon na področju visokega šolstva. Kar pa se vprašanje zlorab tiče, ki jih vidite in predvidevate. Tukaj je zanimiva situacija, poglejte, nikogar ne moti to, da danes prihaja do popolnoma neurejenega izvenzakonskega, če hočete, koriščenja študentskega dela. Seveda, ko postavite zakon, so potem možne tudi kršitve. Ta zakon predvideva ustrezne sankcije za to in predvideva mehanizem nadzora skozi inšpekcijsko službo, skozi informacijsko podprt sistem, za katerega bodo skrbeli posredniki dela in zavod za zaposlovanje. To so instrumenti zato, da do zlorab ne bo prihajalo. Če dajete prednost neurejenemu področju, sivi ekonomiji, delu na črno pred tem, da to uredimo z zakonom, ki ima, ker je zakon in je norma, tudi potencialne zlorabe, ki jih bomo morali pač spremljati in odpravljati, potem se je treba med tema dvema odločati. Mislimo, da je institucionalno urejen sistem, zakonski okvir za malo delo mnogo boljši kot sedanje stanje, ko se to delo opravlja na zelo različne neurejene načine, brez pravic za tiste, ki to delo opravljajo.
Gospod mag. Grims, replika.
Hvala. Najprej moram zavrniti podtikanje, da je kdorkoli v teh razpravah v tem trenutku podpiral sedanjo ureditev. Tega nihče ni storil, gospod minister. To je sedaj nekaj, kar bi si vi verjetno želeli. Zato, ker s tem želite preusmeriti pozornost od tega, da je zakon slabo pripravljen. Zgovarjati se na to, da bo nekaj uredil kasneje nek zakon o visokem šolstvu, ki ga v tem trenutku še ni nikjer, je pač kaj slaba popotnica. Dejstvo je, da bi morala biti v socialnem dialogu vsaj nekatera temeljna vprašanja, nekatere temeljne dileme razrešene. Tukaj pa niso bile nobene. Lahko bi ostala neka malenkost za vrednostno, vrednotno odločanje v Državnem zboru. Tukaj pa so zavrnili rešitve, in to z argumentiranimi pomisleki, dobesedno vsi partnerji in se Vlada ni hotela več potruditi, da bi do nekega zbližanja prišlo in je ubrala bližnjico. In da gre res za bližnjico ste nehote potrdili sami s tem, ko ste dali tako izjemno dolg rok do dokončne uveljavitve zakona. In ste tudi zdaj rekli, "to je zato, da potem ne bi prihajalo do zlorab", da je toliko časa na razpolago. No, lepo vas prosim, najbrž je tudi vsakemu med nami jasno, da je rok za uveljavitev tako dolg zato, da bo slabe posledice slabo pripravljenega in v socialnem dialogu neusklajenega zakona pokasirala neka bodoča vlada. Tista letnica, ki zanesljivo ni slučajna, kajti vmes so še ene volitve.
Hvala lepa. Preden bi dal besedo naslednjemu, bi prosil, da se osredotočimo na 4. člen in dva amandmaja. Razprava je naenkrat postala kar široka in razpravljamo o zakonu v celoti. Prosim gospod Marijan Pojbič.
Spoštovani gospod podpredsednik. Jaz mislim, da ste ravno pred mano sprejeli to odločitev, in se mi zdi, da to ni korektno, čeprav imate prav. Tudi jaz mislim, da če so vsi pred mano razpravljali o celotnem zakonu, bom tudi jaz nekaj povedal in [[...]]
Imam prav in je korektno, da vas opozorim.
Prav pa imate, to pa je res, ja, gospod podpredsednik. Torej, danes je veliko govora v zvezi s socialnim dialogom. Tukaj je, po moji oceni, zelo pomembno in treba poudariti, da nič ne pomaga govoriti o socialnem dialogu in da socialni dialog teče, če se pa tisti, ki so v socialnem dialogu, ki morajo sodelovati v socialnem dialogu, ne poslušajo. Če na eni strani vsi tisti, razen ministrstva, ki so udeleženi v socialnem dialogu, trdijo, da je ta zakon škodljiv in slab, potem se vprašamo, kje je problem. In jaz sem prepričan, da od vseh tistih predstavnikov znotraj socialnega dialoga, da je problem na ministrstvu. Ker tisti, ki so na drugi strani, gledajo stvari iz prakse. Ministrstvo pa pripravlja stvari, in tudi ta zakon je zelo teoretičen. Jaz mislim, da je zelo majhen del tistega, kjer bi bila upoštevana praksa. To pa sem prepričan, da sindikati vedo, za kaj gre in tudi vsi ostali udeleženci v socialnem dialogu. Bi se pa osredotočil na dokument Predlog ureditve malega dela v Sloveniji. Gradivo je bilo pripravljeno za mednarodno konferenco Malo delo – Napredek ali polomija malega dela? In je bilo povedano, da to malo delo ni napredek, temveč polomija. To je bilo 2. septembra v Ljubljani, ko so poskušali odgovoriti na nekatera vprašanja. In sicer kako predlagatelj zakona o malem delu definira malo delo? "Malo delo je začasno, občasno delo ali trajnejše časovno omejeno delo študentov in dijakov, upokojenih, brezposelnih ter drugih aktivnih oseb v obsegu največ 60 ur mesečno. Izjema velja za študente in dijake, katerim je zaradi študijskih obveznosti omogočeno, da malo delo opravljajo tudi več ur na mesec, vendar pa v posameznem koledarskem letu ne smejo preseči dovoljenega obsega ur, proračunskega, na letni obseg ur, kar znese 720 ur." Ob tem se postavlja naslednje vprašanje. Kakšna je potemtakem razlika med malim delom in delom za skrajšani delovni čas? Realno je v bistvu ne bi smelo biti, vendar je še kako velika. Delo za skrajšani delovni čas ponuja vse pravice iz delovnega razmerja, malo delo pač ne. Ali kakor je napisano v samem predlogu zakona, "malo delo ne predvideva drugih stroškov, ki bremenijo delovno razmerje, kot na primer odpravnina, prevoz na delo, letni dopust" in tako naprej. In vsi tisti, ki bodo opravljali malo delo, torej zaposleni v malem delu, ne bodo deležni teh bonitet, torej ne prevoza, ne odpravnine in ne letnega dopusta. To je ena stvar, ki je po moji oceni zelo problematična, na koncu pa bom povedal, zakaj. Kakšne so predlagane urne omejitve malega dela? Pri delodajalcu, ki nima zaposlenega nobenega delavca oziroma ki zaposluje vsaj enega do vključno 10 delavcev, se lahko opravi 360 ur malega dela. Torej, pri delodajalcu, ki nima zaposlenega nobenega delavca, se lahko opravi 360 ur malega dela. Pri delodajalcu, ki zaposluje več kot 10 do vključno 30 delavcev, se lahko opravi 720 ur malega dela, pri delodajalcu, ki zaposluje več kot 30 do vključeno 50 delavcev, se lahko opravi 1080 ur malega dela, pri delodajalcu, ki zaposluje več kot 50 do vključno 100 delavcev, se lahko opravi 1440 ur malega dela, pri delodajalcu, ki zaposluje več kot 100 delavcev, se lahko opravi 2880 ur malega dela. Torej, ministrstvo pristojno za delo lahko na podlagi vloge delodajalca, ki zaposluje več kot 1250 delavcev, in po predhodnem posvetovanju z ostalimi socialnimi partnerji za največ 3 mesece v koledarskem letu določil večje število ur malega dela, kot je določeno v prejšnjem odstavku tega člena, vendar ne več kot 5760 ur v koledarskem mesecu. Torej, potem je veliko vprašanje, ko govorimo na eni strani o omejitvah. Torej v tem delu omejitve niso pomembne, tiste, ki so zapisane v zakonu, temveč lahko ministrstvo sprejema določene odločitve, za katere jaz mislim, da niso primerne. Glavna dilema pri tej točki je, ali bo to preprečilo veriženje malega dela, posojanje napotnic drugim oziroma ali bo preprečilo razbijanje velikih delovnih mest na mala delovna mesta. Glede na razpoložljive podatke lahko zatrdimo, da zagotovo ne. Ko bo en mali delavec dosegel limit ur, bo pač dobil napotnico pod drugim imenom in nadaljeval delo. In še nekaj. Pri delodajalcu, ki zaposluje do 10 delavcev, bo lahko po predlogu delalo šest malih delavcev. Koliko je takih delodajalcev v Sloveniji? Po podatkih Umarja, 2010, je kar 92,4 % gospodarskih družb v Sloveniji prav mikrodružb, torej družb, ki zaposlujejo do 10 delavcev. Po drugi strani pa je Inšpektorat Republike Slovenije za delo v celotnem prejšnjem letu ugotovil celih 9 primerov posojanja napotnic. Kar pa se tiče zbiranje delovnih mest. Dovolj je pogledati Nemčijo, ki je pred časom uvedla malo delo. Od leta 2000 se je število zaposlenih s polnim delovnim časom in obveznim socialnim zavarovanjem znižalo za 1,6 milijona. Delež malih del pri celotni zaposlitvi se je od leta 1995 skoraj potrojil. Kakšni so zaslužki malih delavcev? Omejen je letni zaslužek iz naslova malega dela v višini 6 tisoč evrov. Najnižja bruto urna postavka pa znaša 4 evre. Seveda se ob tem postavlja vprašanje, ali se da preživeti z malim delom. Glede na vse razpoložljive podatke lahko podano zgolj negativni odgovor. Maksimalni letni zaslužek malega delavca pade pod številko 6 tisoč 535 evrov, kar je letni prag tveganja revščine za enočlansko gospodinjstvo v letu 2008. Z drugimi besedami, malo delo je bazen zaposlenih revnih. Zato prav nič ne čudi podatek, da 71 % malih delavcev v Avstriji ne more preživeti s svojim dohodkom. Kaj se bo zgodilo? Zgodila se bo amerikanizacija trg dela. Eden delavec bo opravljal več različnih malih del, da bo preživel. V Avstriji tako več kot polovica malih delavcev opravlja več kot eno delo. Kakšne so pravice, ki izhajajo iz prispevkov za socialno varnost malega delavca? Kot obdobje za ugotavljanje zavarovalne dobe za pridobitev pravic iz obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja se šteje opravljanje ure malega dela preračunano na polni delovni čas v skladu s predpisi, ki urejajo delavna razmerja. Tako se preračunano obdobje zavarovanja šteje v zavarovalno dobo v sorazmernem delu glede na plačane prispevke za primer starosti, invalidnosti in smrti. Vprašanje, ki izhaja iz tega, ali se dohodek iz malega dela šteje za izračun pokojninske osnove? Predlog Zakona o malem delu je tukaj jasen. Dohodek za opravljanje malega dela se ne glede na plačane prispevke ne šteje za izračun pokojninske dobe. Kakšen je izhod malega dela iz redne zaposlitve? Po besedah predlagatelja zakona študija o fleksibilnih oblika dela v Nemčiji kaže, da se je hkrati s povečanjem fleksibilnosti zaposlovanja od leta 2003 do 2008 v Nemčiji znižala stopnja brezposelnosti in povečala stopnja aktivnosti, kar nakazujejo na reaktivacijo neaktivnih oseb. Pa je temu res tako? Ali je malo delo kot odskočna deska za redno zaposlitev? V odgovoru lahko ponudimo zgolj nikalno obliko. Prav izkušnje iz nemškega primera malega dela, na katero so pokazali predlagatelji zakona o malem delu, namreč kažejo naslednjo sliko. Samo 10 % oseb, ki opravljajo malo delo, uspe prehod v redno zaposlitev. Večina jih ostane v malem delu ali znova brez dela. Še za konec. Kakšna je stroškovna obremenitev malega dela? Iz malega dela se bodo plačevali prispevki delojemalca za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ter za zdravstveno zavarovanje zavarovanj, delodajalec pa je obvezan k plačilu prispevka za zavarovanje za primer poškodbe pri delu in poklicne bolezni ter dajatve iz malega dela. Od bruto plačila za malo delo se bodo plačevali ustrezni prispevki za pokojninsko in zdravstveno zavarovanje v skupni višini 14,97 %. Dodatno se na bruto plačilo od malega dela plačuje prispevek za primer poškodbe pri delu in poklicne bolezni v višini 0,53 % ter 14 % dajatev, ki se namenja predvsem za financiranje štipendij ter izgradnjo in vzdrževanje študentskih domov. Skupna obremenitev malega dela bo tako znašala 29,50 %. Ampak, ali je malo delo enako obremenjeno kot druge oblike dela? Iz Predloga zakona o malem delu je jasno razvidno, da malo delo ni enako obremenjeno kot druge oblike dela. Sam predlagatelj zakona o malem delu to tudi priznava. Še več, to vidi kot konkurenčno prednost, saj pravi, da je, citiram, "prednost malega dela v primerjavi z delovnim razmerjem še vedno v nižji obremenitvi, 8,7 % manjše obremenitve s prispevki za socialno zavarovanje, in večji fleksibilnosti sistema napotnic, prav tako malo delo ne predvideva drugih stroškov dela, ki bremenijo delovna razmerja, kot na primer odpravnina, prevoz na delo, letni dopusti in tako dalje". Pri tem pa Mednarodna organizacija dela v večjih dokumentih jasno poudarja, da je zniževanje priliva v socialne blagajne na račun ustvarjanja novih delovnih mest izjemno nevarno početje, ki dolgoročno negativno vpliva na vzdržnost javnih socialnih blagajn. Torej, spoštovani gospod minister, iz tega je zelo jasno razvidno, da je ta zakon o malem delu res neka teoretična zgodba, ki nima nikakršne logične povezave s prakso v naši državi. Tudi ko govorimo o fleksibilnosti trga dela, ja, fleksibilnost, da, s tem se vsi tukaj strinjamo, vendar ob zagotavljanju visoke socialne varnosti. Malo delo – nikakor, me nihče tukaj v parlamentu ne more prepričati, da zagotavlja visoko socialno varnost, me ne prepriča. In to je izjemno pomemben argument. In jaz mislim, da tako minister in vsa ta ekipa, ki je to zakonodajo pripravljala, bi se morala zavedati in zamisliti nad tem, kar sem sedaj povedal. Če se še ni, potem na žalost pridemo spet ponovno do tiste točke, kjer se lahko pogovarjamo na tak način, kot teče socialni dialog, na eni strani ministrstvo, na drugi strani pa vsi ostali, ki prihajajo iz prakse. In potem je čisto jasno, da pride v Državni zbor takšna nekvalitetna, izjemno slaba, slabo pripravljena zakonodaja, ki bo imela dolgoročne posledice za slovenskega človeka, dolgororočne posledice, in za vseh tistih 120 ali pa še več brezposelnih bo imela posledice, da bodo ostali v malem delu, ne bodo dobili odpravnin, ne bodo dobili potnih stroškov, ne bodo imeli dopusta in tako naprej. Ali je to cilj našega parlamenta? Ali je to cilj sedanje vlade v tej zaostreni situaciji? Ali imamo takšen interes? Ali je ta vlada v resnici izgubila kompas v tej državi skupaj s koalicijo? Tudi gospa predsednica, oprostite, jaz se ne bi smejal tako kot se vi zdaj smejite, cinično, ker to, kar počenjate, počenjate v veliko škodo slovenskega človeka, veliko škodo. In naredili boste še iz tistih, ki se bodo ukvarjali s tem malim delom, še večje socialne reveže, ker tako ali tako je že polovica slovenskega človeka na robu preživetja. In jaz upam in verjamem, da je koalicija toliko normalna, toliko razumna, da bo razmislila, preden bo glasovala za tako slab, nekvaliteten in skrajno nesprejemljiv zakon, kot je zakon o malem delu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še enkrat bi vas opozoril, prosim, jaz sem vas korektno opozoril na začetku te razprave, razpravljamo ne o zakonu v celoti, nimamo referatov zdaj o tem, ampak razpravljamo 4. členu in dveh amandmajih. Prosim, če se lahko držimo tega, kar sem rekel. Upam, da bo to korektno z moje strani, tudi prosim z vaše. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz moram na to odgovoriti, čeprav ni o 4. členu. [[oglašanje iz dvorane]] Saj ravno zaradi tega in sem se globoko zamislil, ko sem poslušal vaše izvajanje, gospod Pojbič, tudi zaradi tega, ker navajate stvari, ki ne držijo in tudi v tistem tekstu, ki ste ga brali, ne držijo. Če ste zakon prebrali, seveda. In če ste ga prebrali, ste videli, da ne držijo tako, kot ste navajali. Kakšne so razlike med temi posameznimi deli? OECD, ki je ugledna organizacija, lepo opredeli: malo delo je delo, ki traja od 0 do 14 ur na teden, od 15 do 32 je delo za krajši čas, od 33 ur do 48 pa za polni čas, vse ostalo je delo preko normalne tedenske obremenitve. In temu smo tudi, kar zadeva časovne omejitve, sledili. Ko govorite o vprašanju pravic, ki jih ta zakon daje, je treba gledati primerjalno, kakšne pravice dajo glede na vplačane prispevke, sorazmerni del od vplačanih prispevkov, tudi pravic odrejenih in seveda glede na stanje, ki ga podobno delo, kot je danes malo delo, ki ga predlagamo, to je študentsko delo, danes daje. Študenti so se nam verjetno pridružili v temu času, pa se vprašajmo, katero od teh pravic študentsko delo daje. Ali daje odpravnine? Daje malic?Ali daje prevoz? Ne daje jih. Malo delo pa tudi študentsko delo ne daje štetja pokojninske dobe sorazmerno vplačilom, kot jih bo dajalo malo delo. To pa je dodatna pravica in dodatna pravica je upoštevanje delovnih izkušenj pri kadrovanju potem za redno zaposlitev, je dodatna pravica. Teh pravic do danes študentsko delo ne daje. In še enkrat, za omejitve, ki so v zakonu, kar zadeva število ur, ki jih lahko opravi posameznik in podjetje, so se sami socialni partnerji zavzemali in dogovarjali. Res pa je seveda, da so naknadno nekateri izrazili dodatne želje po manjših omejitvah. Še enkrat bi rad še to poudaril; malo delo je namenjeno ljudem, ki že imajo zagotovljene temeljne socialne pravice drugje. Je samo dopolnitev teh pravic, ki jih že drugje imajo. In če govorite o vprašanju revnih, ki naj bi jih malo delo generiralo, je to seveda neustrezna ali pa neizpeljana logika do konca. Študent ima zagotovljene temeljne pravice študenta, vsa zavarovanja, ki so potrebna v temu obdobju iz drugega naslova. Ima tudi štipendijo, malo delo mu lahko dopolni njegov socialno ekonomski položaj, materialni položaj in seveda, kar je bistveno, za študenta omogoči stik s svetom dela, lažji vstop potem v delo, ker je dobil neke izkušnje, ker je morda navezal že neke stike z delodajalci in podobno. Njegov materialni položaj, socialno ekonomski položaj se skozi malo delo v temelju ne ureja, se dopolnjuje, nadgrajuje. Upokojenci enako, imajo pokojnine, zato lahko skozi malo delo nekaj dodatnega dela opravijo in tudi nekaj dodatno zaslužijo. Predvsem je pa pomembno, da jim skozi to, da ostajajo aktivni, tudi delovno aktivnost omogočimo postopno, kako se reče, aktivnost staranja, kar je zelo pomembno z vidika dolgožive družbe, kjer zmeraj več ljudi ohranja svoje delovne sposobnosti in seveda tudi podaljšuje svojo življenjsko dobo. In ravno tako ima brezposelni temeljne pravice, socialne pravice zagotovljene iz tega naslova, prejema denarno nadomestilo, vključen je v programe aktivne politike zaposlovanja. Z malim delom lahko seveda dopolni tudi svoj dohodek in ohranja stik s svetom dela, v kolikor mu ga ne zagotavljamo skozi vse programe aktivne politike zaposlovanja. To se samo dodaja k temu, kar je že sicer zagotovljeno. In s tega vidika je seveda težko govoriti o tem, da bo kdor koli od teh ljudi, ki so v teh statusih, zaradi tega padel v past revščine. Ker to ni trajna rešitev, ker je to začasna rešitev tako, kot je delo samo. In mimogrede, če že omenjate to vprašanje, zadnji podatki švedskega inštituta za študij prihodnosti, ki proučuje tudi stopnjo tveganja revščine v Evropi, kažejo, da je Slovenija po tveganju revščine na tretjem mestu, takoj za Češko in Nizozemsko. Ti podatki so prišli od drugje, si jih nismo mi izmislili, lahko jih pa pogledate, sem vam povedal konkretne reference. Hvala lepa.
Ker sem videl še željo po razpravi, odpiram prijavo. Prijava teče. Razpravljamo o dveh amandmajih k 4. členu. Besedo ima gospa Breda Pečan.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Mislim seveda razpravljati prav o amandmaju, zlasti o amandmaju Ljudske stranke k 4. členu, vendar bi pa, upam, da gospod Pojbič posluša, namesto vas bi ga opozorila, naj se spodobneje obnaša takrat, kadar razpravlja, in naj ne napada kolegic in kolegov v klopeh, ki nimajo možnosti, da bi se branili. Sedaj pa k samemu amandmaju oziroma obema amandmajema. Rada bi opozorila, da ne glede na to, da sindikati imajo kar nekaj, lahko rečemo, neutemeljenih pripomb. Vendar pa se meni pri tem členu res postavlja vprašanje, zlasti ko govorimo o prvi alineji, to je o dovoljeni kvoti ali dovoljenem številu zaposlitev za posamezen mesec pri delodajalcih, ki imajo od 0–10 zaposlenih. Namreč resnica je ta, da omogočamo z malim delom nekaterim delodajalcem, da bodo praktično brez zaposlenih lahko delali, redno zaposlenih. Jaz nisem prav prepričana, da je to najboljša možna rešitev. Če drugega ne, bi bilo morda smotrno, da bi tem delodajalcem omejili možno letno zaposlovanje ljudi preko malega dela. Strinjam se seveda s tem, da je primerjava malega dela z današnjim študentskim delom popolnoma neosnovana. Govoriti o tem, da nek upokojenec, ki bo delal preko malega dela, ki bo našel neko dopolnilno zaposlitev, ne samo zaradi tega, da si bo izboljšal materialni položaj, ampak tudi zaradi tega, da bo aktiven tudi po upokojitvi, da bo neka brezposelna oseba delala preko malega dela in da zaradi tega ne bo imela pravice do dopusta itn., moram reči, da me včasih taki argumenti spominjajo na Piko Nogavičko in to, zakaj je šla v šolo. Zaradi tega, da bi tudi ona imela počitnice. Jaz mislim, da ne moremo na tak banalen način obravnavati tako resne tematike. In zaradi tega seveda menim, da bi bilo res treba razmisliti o posameznih rešitvah, ki jih ta zakon ne predvideva. To je, kakšne sankcije bodo veljale za kršitelje posrednikov malega dela. Govorim seveda zlasti o naslednikih sedanjih servisov oziroma agencij za posredovanje študentskega in dijaškega dela, če bodo kršile zakonska določila in predvsem to, ali omejitve za te male delodajalce vendarle niso, bom rekla, prebogate. Ali je prav, da nek delodajalec, ki ima deset zaposlenih, lahko preko malega dela ravno tako zaposli štiri osebe oziroma šest oseb, 6 x 6 je 36, 360 ur na mesec. Istočasno pa tudi nekdo, ki nima nobenega zaposlenega, ravno tako lahko zaposli šest oseb preko malega dela. Jaz mislim, da tukaj vseeno preveč odpiramo vrata in bi bilo morda dobro, da v tretji obravnavi ministrstvo razmisli ali minister, da bi morda nekatere omejitve nekoliko le zaostrili. Ali morda variantno uporabili kombinacijo mesečne in potem omejene kvote za celo leto. Se pa strinjam z opozorilom, da bi bilo treba za tiste delodajalce, ki imajo preko tisoč zaposlenih, da zaradi tega seveda nimajo omejitve treh mesecev, ampak da lahko ravno tako kot vsi ostali preko celega leta po mesečni kvoti zaposlujejo delavce preko malega dela, s tem, da se je seveda treba vsakokrat o tem posvetovati s pristojnimi organi in pridobiti konec koncev soglasje socialnih partnerjev, tako je zapisano v zakonu in kot je tudi minister povedal. Upam, da se bodo s tem zakonom končno prenehale zlorabe na področju študentskega in dijaškega dela. Tukaj prisotni predstavniki Študentske organizacije na balkonu so že zadnjič slišali moje razmišljanje okoli tega. Dejstvo je, da trenutno v Sloveniji cela vrsta delodajalcev sploh nima nobenega delavca zaposlenega preko rednega delovnega razmerja, ampak zlorabljajo študentsko delo zato, da zaposlujejo popolnoma brezpravne ljudi, ki niso študentje, ampak si samo sposojajo napotnice posameznih sorodnikov, prijateljev ali pa morda celo plačljive napotnice preko raznih posrednikov študentskega dela. Konkretno sem povedala, da vem za delodajalca, ki ima deset ljudi zaposlenih preko študentskih napotnic in ti ljudje niso študentje. Nimajo pravice do dopusta, nimajo pravice do bolniške, nimajo pravice do pokojninskega zavarovanja, nimajo ničesar od tega, kar smo prej slišali. Jaz trdim, da je to navadna zloraba nekega inštituta, ki je bil mišljen, pa bom ponovila, je bil uveden z dobrimi nameni, vendar so ti dobri nameni pred 20, ne pred 20, ampak približno 16 leti pripeljali do vrat ali pa že skozi vrata pekla. Hvala.
Besedo ima gospod Vito Rožej.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi in ostali prisotni! Za začetek bi morda samo rekel, če kolegica Pečanova za tak primer ve, potem ga je najbrž dolžna naznaniti pristojnim organom, zato da bodo lahko te stvari sankcionirali, da bo Inšpektorat za delo učinkovitejši, kot je bil v preteklem letu, ko je odkril devet takih zlorab, potem bo pač letos uspešnejši, ker že samo kolegica ve za deset takih kršitev in zlorabljenih napotnic. 4. člen, o katerem govorimo, in omejitve, ki jih predpisuje, naj bi bile rešitev zato, da se take zlorabe ne bi več dogajale in zaradi tega naj bi bil tudi zakon potreben. Sam trdim, da je to sicer morda res. Trdim pa, da bi tudi se te zlorabe dale rešiti na drug način oziroma so se že rešile nekatere same po sebi, zaradi gospodarske situacije. Kot vsi vemo, da je obseg malega dela padel, ne bom se spuščal zdaj v točne ocene, ker jih v resnici ne poznam. Trdim, da je namen tega zakona o malem delu mnogo večji, kot pa bi bil samo glede na zahteve OECD-ja, ki je bil tudi tukaj omenjen, in nekakšne primerljivosti in konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. Kolega Frangeže je nekaj več povedal o širšem kontekstu sprememb, v katere spada tudi ta sprememba in ureditev malega dela. On je govoril predvsem o fleksibilnosti trga dela, jaz pa trdim, da so še posebej hude, škodljive druge posledice tega zakona o malem delu, ki urejajo popolnoma druga razmerja, ki seveda s tem, kar je kot razlog bilo navedeno, skratka, ureditev trga dela, nimajo popolnoma nič. Ampak ti se tičejo drugih členov in o teh bom govoril kasneje, gospod podpredsednik. Da pa ostanem pri temi, ki je tukaj. Z drugimi ukrepi in manjšimi spremembami obstoječe zakonodaje bi se skratka, trdim, dalo vse to, kar je bilo že navedeno, popraviti. Mislim tudi, da tudi zdajšnje omejitve, ki so tukaj notri, so še vedno posledica in pravzaprav cel zakon temelji na eni domeni osmih ur dela, osmih ur počitka, osmih ur prostega časa, ki pa je za današnji trg dela, v situacijah kakršnih se globalno gospodarstvo nahaja in del njega je tudi slovensko gospodarstvo, je pravzaprav iluzorno, da ne rečem, pač v postmoderni, postindustrijski družbi pravzaprav konzervativno, ne več morda napredno, kot se je to še zdelo pred 50, 60 leti, ko so se pač ta razmerja vzpostavljala. In ker zakon temelji na takih predpostavkah, je, mislim, za sodoben čas neprimeren. In tudi te omejitve so morda zato marsikomu, ki v praksi mora ta trg dela živeti in ga pravzaprav preživljati s poslom, neprimerne. Zato se je, verjamem, tudi Trgovinska zbornica oglasila. Moderne generacije se morajo prijavit na drugačne oblike dela, ker bodo samo takšnega deležne in so ga že deležne. Tudi vi sami veste, da v okviru aktivne politike zaposlovanja, ki jo vaše ministrstvo vodi, da je precej zaposlitev samostojnih podjetnikov, ker so se mladi odločili sprejeti podporo, ki jo ministrstvo nudi, in si organizirati delo po svoje. Enkrat lahko oba ugibava, ali ti mladi samostojni podjetniki v resnici delajo osem ur, osem ur počivajo in osem ur porabijo za svoj prosti čas. Seveda ne! In večina novih zaposlitev, ki se na trgu danes ponujajo, je drugačnih, kot pa so tiste, na katerih temelji predpostavka, ki jo najbrž povzemajo tudi sindikati, vsaj do sedaj so jo. Mogoče jim je šele ta debata o malem delu odprla oči, da so na trg dela pogledali tudi drugače, pa spet ne tako zelo drugače, da bi se te temeljne predpostavke kakor koli spremenile. Tudi zato je socialni dialog, ki je bil voden z njimi, po mojem za sodobni trg dela pravzaprav nepotreben, ker ni utemeljen.
Besedo ima gospod Ljubo Germič.
Hvala lepa za besedo gospod podpredsednik. Torej, 4. člen, ki govori o omejitvah malega dela, ima deset odstavkov. Dva amandmaja, ki sta vložena k temu členu, se nanašata na peti in šesti odstavek. Seveda pa je za razumevanje amandmaja k petemu in šestemu odstavku treba razumeti pravzaprav besedilo celotnega tega člena, kajti besedilo tega člena pravzaprav odraža namene in cilje tega zakona, ki govorijo o tem, torej prioritetno, da se s tem zakonom na enoten način v enem zakonu urejajo priložnostna, občasna, začasna dela in da se v okvir teh del vključujejo te kategorije ljudi, torej študentje in dijaki, brezposelne osebe in upokojenci. Čeprav je gospod minister dobro razložil status teh skupin, je treba ponovno opozoriti glede na to, da v javnosti velikokrat slišimo in seveda tudi danes je bilo tukaj s strani opozicijskih poslancev rečeno, da seveda gre tukaj za zniževanje socialnega standarda teh ljudi. Rešitve tega zakona gredo ravno v drugo smer, torej gre za skupine ljudi, ki že imajo glede na svoj status urejene socialne pravice iz svojega statusa. In da jim vključevanje v malo delo omogoča izboljševanje njihovega socialnega statusa, da bodo lahko v določenem okviru opravljanja teh priložnosti občasnih del dodatno zaslužili in si na ta način zaslužili izboljšanje svojega socialnega statusa. In, ko govorimo o tem členu, je seveda možno slediti te cilje, ki so tukaj zapisani. Če bi bili korektni, bi bilo danes treba tudi povedati, da je od začetnih besedil tega zakona 4. člen doživel bistvene spremembe ali pa mnogo sprememb ravno na podlagi dialoga med različnimi zainteresiranimi skupinami. Če pogledate, v začetku se obravnava obseg tega dela kot mesečno omejitev 60 ur, pri čemer se seveda takoj v nadaljevanju prilagodi statusu študentov, ki se seveda glede na svojo naravo študijskega procesa ne morejo mesečno omejevati s takšnim obsegom, ampak se tukaj fleksibilno uredi glede na njihovo študijsko obveznost, v odvisnosti od priložnostnega dela tudi porazdeli v masi letnih ur tudi v večji obseg ur, ko so znižane ali pa zmanjšane študentske obveznosti. In hkrati, seveda tudi v imenu LDS-a, smo jasno in glasno vedno povedali, da ta zakon mora biti povezan z Zakonom o štipendijah, kajti prioritetna naloga študenta naj bo študij, korektno študiranje in zaključek študija v nekem razumnem roku. Nihče, ki želi v Sloveniji študirati in ima za to potencial, ne more biti zaradi tega izključen, če bi mu njegov status ne omogočal biti vključen v študijski proces. In zakon o štipendiranju je eden izmed ključnih sozakonov, ki mora biti izpolnjen, preden bo stopil v veljavo tudi zakon o malem delu. In tu je tudi eden izmed razlogov, ki smo ga v koaliciji potrebovali za to, kdaj naj ta zakon stopi v veljavo, dokler ne bomo uresničili tudi tega potrebnega in nujnega pogoja ob uveljavljanju malega dela. Ko smo na eni strani govorili, kolikšna naj bo omejitev za tiste, ki se vključujejo v malo delo, na drugi strani postavljamo tudi omejitev delodajalcem, koliko naj jih vključi v malo delo – seveda, ko govorimo, z naslednjim ciljem, o fleksibilnosti dela in preprečevanju dela na črno, tako imenovane sive ekonomije. In amandmaji, ki gredo danes v to smer, predvsem glede tistih delodajalcev, ki imajo izjemno veliko število zaposlenih, torej za tiste, ki imajo nad 1250 delavcev, se nam zdi smiselna omejitev, a ne na način, kot ga predlagajo poslanci Slovenske ljudske stranke, da v nekem proporcu večje fleksibilnosti pri malih delodajalcih povečamo sedaj na enake proporce vključenih in glede na število zaposlenih tudi pri velikih delodajalcih, ampak da nismo ostali gluhi tudi na pomisleke, recimo, trgovinske zbornice. Sedaj se z amandmajem koalicije obseg, ki ga predvideva peti odstavek – torej tisti, ki bi imeli izraženo potrebo po tem povečanem obsegu zaradi sezonske narave dela, zaradi nekih okoliščin, bi bili zavezani vložiti to zahtevo na Ministrstvo za delo, ki bo na podlagi dialoga s socialnimi partnerji ocenilo, ali obstajajo dejanski razlogi za to, da se doda dodatna kvota teh ur. Seveda pa obstaja tudi zgornji limit v obsegu 5760 ur. Amandma koalicije tukaj izloča samo rok treh mesecev, znotraj katerega bi lahko ta povečan obseg obstajal, na celotno koledarsko leto. Ta amandma gre bistveno bližje temu, da imamo sleden cilj, da ne omogočamo kroga in ujetosti v okvir malega dela tistim, ki so vključeni v malo delo, ampak da imamo stimuliranje, da tisti, ki ima veliko število zaposlenih, dodatna dela vključuje na način rednih zaposlitev. Zato je z mojega vidika amandma koalicije sprejemljiv in je nesprejemljiv amandma Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Pri tem je treba še jasno in glasno povedati, tudi kar je bilo kritizirano, glede bojazni ujetosti v malo delo. Ta strah obstaja, ampak pri tem je treba vedeti, da v tem členu imamo tudi zapisan deveti odstavek, ki je izjemno pomemben, da se bo na podlagi dajatev skozi malo delo oblikoval poseben program v okviru aktivne politike zaposlovanja, ki bo imel namen čim hitrejšega izhoda iz obsega malega dela v redne zaposlitve. Na ta element pozabljamo in je ključen tudi za vsebino tega zakona kot razumevanje celote. Strinjam se, da je v tem trenutku lahko tudi veliko bojazni glede uresničevanju tega zakona, zato je potrebno v zvezi s tem členom povedati tudi to, da zakon opredeljuje strokovno skupino, ki bo natančno spremljala posledice uveljavljanja tega zakona, kar je izredno pomembno. Anomalije, ki bi se dogajale, bo treba potem sproti odpravljati. In amandma, ki gre v tej smeri tudi še na današnji drugi obravnavi kasneje, bo lahko o tem več govoril. Tako se mi zdi, da v okviru te razprave k temu členu ne gre podpirati amandmaja, ki bi pri zelo znatnem obsegu zaposlenim v nekem podjetju bistveno širil obseg pravic za vključevanja v malo delo, ampak predvsem je omejitev glede to, da tam se naj vključujejo v redne zaposlitve, če takšen velik obseg potreb po malem delu tudi obstaja. Zato bom podprl amandma koalicijskih poslanskih skupin, ne pa amandmaja poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Besedo ima gospod Silven Majhenič.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Predlog zakona o malem delu temelji predvsem na fleksibilnosti trga. Z zakonom se bo znatno zmanjšalo tudi delo na črno, kar je tudi eden od ciljev predlaganega zakona, ki pa bo omogočal tudi trajnejše časovno omejeno delo študentov, dijakov, upokojenih, brezposelnih in drugih neaktivnih oseb za največ 60 ur mesečno. Poraja se vprašanje o razliki med malim delom in delom za skrajšani delovni čas. Razlika se predvsem zazna le v tistem delu, ko zakon govori o pravicah, ki izhajajo iz delovnega razmerja. Seveda se tudi tu poraja dilema o možnosti razbijanja velikih delovnih mest na mala delovna mesta in posojanja napotnic pod drugim imenom, še posebej takrat, ko bo posameznik dosegel limit ur, samo da bo lahko nadaljeval delo. Pri delodajalcu, ki zaposluje do 10 delavcev, bo lahko po predlogu delalo šest malih delavcev, takšnih gospodarskih družb pa je v Sloveniji kar 92,4 %. Glede na podatke o zaslužku, ki govorijo, da je bruto urna postavka 4 evre in letni zaslužek največ 6 tisoč evrov, se lahko vprašamo o možnosti preživetja z malim delom. Bruto plače vseh zaposlenih v Sloveniji na letni ravni nanesejo okoli 17 milijard evrov, medtem ko so vsi redni in izredni dijaki in študentje z delom preko študentskega servisa v letu zaslužili le okoli 300 milijonov evrov. Prejemki študentov in dijakov so tako za okoli polovico nižji od povračil stroškov prevoza na delo in okoli 30-krat nižji od ocene obsega sive ekonomije, kar je le dobra 2 % celotnega slovenskega trga. Vsekakor pa so študentje s svojim delom močna konkurenca na trgu, saj njihovo povprečno plačilo za podjetja predstavlja le okoli 55 % stroškov povprečno plačanega delavca. Sindikati imajo pomisleke, saj se po njihovem krepi nelojalna konkurenca, izkoristila pa naj bi se tudi stiska socialno ogroženih ljudi. Opozarjajo tudi na zlorabo zakona s strani delodajalcev, ki bodo raje zaposlovali preko malega dela in ne za določen čas, to pa je zgodba, ki govori, da države, ki to že imajo, se soočajo ravno s porastom malega dela. Dejstvo je, da zakon na področju malega dela potrebujemo, zato bi bilo prav, da se vsi udeleženci v postopku vzamejo čas in da se pripravi zakon, ki bo sprejemljiv za vse - tako za študente, kot za delodajalce in tudi za sindikate. Kot sem že rekel, zakon je potreben. Hvala.
Kdo še želi razpravljati o amandmajih k 4. členu? Gospa mag. Potrata. Še kdo? Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Opredelila se bom do obeh vloženih amandmajev k 4. členu. Čeprav je na videz amandma Ljudske stranke usmerjen v to, da bi pri delodajalcih zaostril pogoje pri velikosti, me moti predvsem to, da je skok razmeroma zelo visok in so ta vmesna razmerja med enimi in drugimi skupinami po moje previsoka. Res pa v šestem odstavku ohranja tisto, kar pravzaprav tudi sama zagovarjam in mislim, da bi moralo ostati, in to je tudi moje stališče do predloga amandmaja koalicijskih strank, da ostane zapisana omejitev, da se lahko malo delo strnjeno izvaja tudi samo v okviru treh mesecev. Tu imam nekoliko drugačno stališče od kolega Germiča, ker če govorimo s stališča sezonskega dela, kot je zdaj zapisana dikcija 6. člena, ti trije meseci niso vezani na sezono. To je lahko pozimi, lahko je poleti, spomladi, jeseni, kadarkoli, ampak naravi sezonskega dela ti trije meseci ustrezajo. Tudi ko sem se sama šla pogovarjat o tem, kako bi se v kakšni gospodarski družbi uresničevanje malega dela uveljavljalo v velikem gospodarskem subjektu, govorim o Impolu v Slovenski Bistrici, sem bila opozorjena prav na to, da je treba za stališča delodajalcev ohraniti ravno to možnost, da za časa počitniške prakse imajo možnost za strnjeno zaposlovanje in je kvota takrat večja. Tako kot je sedaj zapisano v obstoječem, dopolnjenem Predlogu zakona o malem delu, se mi zdi ta rešitev čisto ustrezna, ker je varovanja z dveh vidikov. Je kvota za posameznika, se pravi, za tistega, ki dela, in ker smo za študente naredili to izjemo, da lahko opravijo tudi več kot 60 ur na mesec, je za tiste, ki bi želeli opravljati malo delo samo v okviru počitnic, kot tudi za delodajalce to sprejemljiva rešitev. Zavedam se, da s takimi omejitvami, kot so tukaj napisane, ne moremo preprečiti morebitnih zlorab ali ovinkov, zlasti v tisti skupini brez zaposlenih do 10-ih zaposlenih, ampak vendarle se mi zdi, da je teh možnosti zlorab z določenimi kvotami manj. Predvsem pa se mi zdi presenetljivo, da tisti, ki zagovarjajo samo popravke Zakona o študentskem delu, ne uvidijo, v kakšnem položaju so študentje sedaj. Ker vidim na balkonu mlade ljudi, bi jim svetovala, da se morebiti s svojimi kolegi, ki so že 30 let stari, pa so delali študentsko delo, malo pogovorijo, kakšne so njihove izkušnje s študentskim delom, ko pri 30-ih letih nimajo niti enega leta delovne dobe zaradi tega, ker so samo z napotnicami delali. Zato se mi zdi, da je treba upoštevati različne izkušnje in videti pasti študentskega dela in velike zlorabe, ki so se dogajale ne samo s tistimi, ki so prek študentskih napotnic delali, pa so že dolgo časa od tistega, ko so bili študentje ali pa študentje sploh nikoli niso bili, pa do tistih, ki so študentje bili in so si status študenta na različne načine podaljševali. Zato se mi zdi malo delo s temi omejitvami, kot so zapisane, vendarle dobra pot s tistim dodatnim varovalom, da se bo spremljava malega dela uveljavljala tudi na način, da se bodo v zakonu potem ugotovitve iz te spremljave novelirale in tako vendarle pripomogle k izboljšanju zakona. Sama zagovarjam zakon zaradi tega, ker je vedno znova treba poudariti – ne vem, kolikokrat je to treba poudariti – malo delo je dopolnitev k tistemu, kar posameznik glede na svoj status študenta, upokojenca ali brezposelne osebe, ki je prijavljena na Zavodu za zaposlovanje, že ima. Rada bi sama dopolnila samo še tisto informacijo, ki jo je povedal gospod minister, o tem, da so na tretjem mestu po številu tistih, ki živijo pod pragom revščine. Spomnimo se podatka, da je največ oseb pod pragom revščine živelo v letu 2008. Saj vemo, kako se na ta način izračunava ta podatek. Ampak to, da nam je v dveh kriznih letih uspelo ohraniti to stopnjo, govori, kaj vse je v okviru Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in invalide bilo storjenega, da se socialni status najbolj ogroženih skupin prebivalstva ni toliko poslabšal, da bi bile zadeve ali razmere zastrašujoče. 4. člen pa seveda ne more odgovoriti na tista vprašanja, ki so jih nekateri, zlasti tisti, ki ne podpirajo Zakona o malem delu, odpirali. Jaz ne razumem, da je sedaj postal predmet očitka čas uveljavitve tega zakona, če je pa bil ravno s stališča Študentske organizacije postavljen pogoj, da zakon o malem delu ne sme začeti veljati prej, preden ne bo uveljavljena nova štipendijska politika. Tisto, kar se mi je pa v vseh teh silnih razpravah ob Zakonu o malem delu zdelo pa praktično nemogoče preseči, je pa to, da imamo opraviti z različnimi socialnimi skupinami, z različnimi interesi. Tisto, kar me je pa najbolj motilo, pa je to, da se je včasih ena socialna skupina skušala reševati ali odločati v imenu druge socialne skupine. Mislim seveda na tiste poskuse, ki so govorili o tem, naj ta zakon o malem delu velja za upokojence ne pa za študenta, ali naj velja za upokojence ne pa za brezposelne itn. Sama, kot rečeno, zanesljivo ne bom podprla amandmaja Ljudske stranke k 4. členu, ne bom pa podprla tudi koalicijskega. Tukaj se bom zadržala, ker mislim, da je dobro zadržati varovalo, ki je do sedaj vgrajeno v dopolnjeni predlog zakona o malem delu. Hvala.
Ugotavljam, da ne želi nihče več razpravljati o 4. členu. O 4. členu? Izvolite, gospod Magajna.
Se ponovno javljam k razpravi. Se pravi, bolj ko poslušam, bolj sem skeptičen in, žal, danes, ko bomo glasovali, ne bomo pritisnili tipke za ta zakon. Ne bom ponavljal tega, kar sem že v prvi razpravi: na načelni ravni vse prav in lepo, na eni strani smo omejevali, omejujemo študentsko delo, na drugi strani odpiramo vrata upokojencem, tudi brezposelnim. Lahko bi človek rekel, da je prav, da so vse kategorije lahko do neke mere vključene v proces dela, kar je pozitivno. Najslabše je sedeti doma in gledati skozi okno. To je res. Vendar ali bo malo delo izrinjalo redne zaposlitve, glede tega sem pa vedno bolj prepričan. Tudi zato sem praktično 20 let na tej sceni, bodisi v sindikatu, v društvi, civilni druži, vendar nadzor ni mogoč. Razumem tudi do neke mere argument ministra. Vse to, kar je bilo do sedaj v nekem smislu nelegalno, črno, se bo zdaj spravilo v nek zakonski okvir. Ampak zdaj pa sledi ta "ampak". V zakonski okvir, tako da bomo dobili spet neke vrste nov hibrid, rekel bi kombinacijo. legalnega in črnega dela. Kaj s tem mislim? Kot sem povedal, nadzor ne bo mogoč. Ob teh inšpektorjih, pa tudi če bi jih potrojili, ne bodo zmogli vseh teh gospodarskih subjektov nadzorovati. Nekdo bo dobil napotnico, kjer bo pisalo obseg dela v zakonskih okvirih. Sankcije za prekoračitev so. Mislim, da se bodo delodajalci lepo držali teh okvirov in ne bodo prekoračevali, razen če se bodo zmotili. Vendar izplačevalci, ki imajo možnost tudi razpolaganja z gotovino, se bodo na veliko posluževali ravno teh napotnic, zaposlili nekoga za dve, tri ure, opravil pa jih bo 20, 30, nihče ne bo vedel, koliko se tega skriva. Legalizirali bomo neko obliko dela, občasnega, začasnega, ki pa bo imela zraven tudi prilepljeno priponko, ki se ji reče črno delo ob legalnem delu. In tega se jaz iskreno bojim. Ne zato, da zdaj kakorkoli oponiram svojim kolegom iz koalicije iz nekega oportunizma ali iz nekih drugih razlogov, ampak zato, ker preveč dobro zadeve poznam. Eno leto po uveljavitvi zakona bodo sicer sindikati povedali svoje mnenje pa tudi ti, ki bodo v komisiji; in povedali bodo to, kar danes trdim, pa si bom izpisal ta magnetogram, da so se zadeve izrodile, da se bodo. Potem bo pa trajalo spet nekaj let, da bo to prišlo na vlado, da bomo ugotovili, da je treba nekaj popraviti. Malo še premislimo, čeprav mislim, da je prepozno.
Zaključujem razpravo o 4. členu in o amandmajih k 4. členu. V razpravo dajem 32. člen ter amandma poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Prijava teče. Besedo ima gospod Vito Rožej.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči, in lep pozdrav še enkrat. 32. člen, kakršen je prišel z druge obravnave na odboru, se mi pravzaprav zdi sramoten. Zelo sem vesel, da nisem več sodeloval takrat na odboru zato, ker za enoumje je potrebno, da, drugi um umanjka. Sicer imam lahko tudi razumevanje za emocionalni kontekst, v katerem lahko taki amandmaji – in to je bil amandma odbora, če se ne motim - nastanejo, ne morem pa razumeti, da se to dogaja v Državnem zboru, kjer bi morali ljudje skrbeti za zakonitost in spoštovati nekatere zakone, ki v tej državi že veljajo. Amandma, ki ga zdaj imamo, sicer izboljšuje to, kar je na odboru nastalo, to, kar pa je na odboru nastalo, je pa sledeče; komisija, ki naj bi vodila in javni razpis, izbor ponudb za financiranje različnih dejavnosti, ki se bodo tudi iz te koncesije za malo delo lahko financirale, je po zdajšnjem predlogu, če ne upoštevamo amandmaja, sestavljeno tako, da v njej sodelujejo trije predstavniki študentskih svetov univerz v Republiki Sloveniji. Najbrž z domnevno željo, da bo to pomenilo, da bodo študentje, ki so bili zdaj izključni prejemniki teh sredstev, preko svojih podjetij lahko sodelovali pri nadzoru in razdeljevanju in tako naprej. Jasno pa je v tej državi, kdo je reprezentativni predstavnik študentov, to je Študentska organizacija Slovenije. Mislim, da ga v resnici ni poslanca in poslanke, ki tega ne bi vedel oziroma vedela, ampak si zaradi neljubih dogodkov – za katere tudi ne morem drugače kot deloma okriviti tudi to vodstvo reprezentativnega, če hočete, sindikata in upravičenega partnerja v tem socialnemu dialogu za to stanje. Še vedno pa velja, kar piše v zakonu; in piše, da je Študentska organizacija Slovenije reprezentativni predstavnik študentov, ki jo je treba upoštevati v vseh stvareh, ki se jo tičejo. Zakon o malem delu je definitivno ena od takšnih stvari; komisija, v katero bomo imenovali te ljudi, je definitivno ena takšna stvar, in ne razumem, kako se lahko prikrade takšen lapsus in da se sicer kasneje to z amandmajem – za katerega mi je žal, da ga je podpisala tudi vodja moje poslanske skupine –, skuša popravljati, pa se še vedno ta napaka ohranja. Študentski sveti univerz so interni organ univerz, ki so avtonomne. Še ko smo sprejemali zakonodajo na področju visokega šolstva, ko smo sprejemali nov organ, ki bo nadziral kakovost šolstva – komu smo dali besedo v tem svetu? Ali smo jo dali predstavnikom študentskih svetov univerz, ki bi morda po neki logiki celo res lahko kaj o programih rekli? Ne! Dali smo, kot zakonu priteče, predstavnikom Študentske organizacije Slovenije. In tako bi moralo to biti! S takšno določbo, kot je v tem členu zdaj ali pa s tisto odločbo, ki je amandmirana, se bojim, da takšna rešitev ni zakonita. Tudi nekatere ostale kažejo na to, da je šlo v primeru sestave te komisije za neracionalno, ampak emocionalno pogojeno odločitev, za nek, pravzaprav prikrit lov na čarovnice, ki naj bi najbrž bil v skladu z duhom časa, ki seveda od študentskih demonstracij pred parlamentom ni takšen in ne bo še dolgo ne, če sploh kdaj, takšen kot je bil doslej. V tej komisiji naj bi sodelovali, kar je normalno, če bo razpis delal Urad za mladino, ki je del Ministrstva za šolstvo, še en predstavnik Ministrstva za šolstvo in šport, ne vem sicer zakaj, morda je tudi tukaj modro, pa bo ta s področja športa, ker bodo, predvidevam, tudi projekti lahko takšni. Hvala bogu, na koncu koncev tudi predstavnik Ministrstva za kulturo, ki je samo večkrat opozorilo, da se tudi v Zakonu o malem delu skrivajo pasti. Ministrstvo za kulturo se samo dobro zaveda, da s proračunskimi sredstvi, ki so mu na voljo, ni sposobno sofinancirati marsikaterih programov kulturnih organizacij po Sloveniji, ki so se zaradi tega sofinancirale tudi iz koncesnine študentskega dela doslej, in da zna biti odslej naprej tudi na tem področju drugače in da bo dobršen del civilne družbe ugasnil in določeni projekti in programi se pač ne bodo več delali, ker bo način delitve drugačen. Najbrž na koncu tudi sredstva ne bodo podeljena tako, kot so bila podeljena doslej in kot se je pravzaprav tudi Ministrstvu za kulturo zdelo po 20 letih dobre prakse že smiselno. Ni v tej komisiji, če jaz prav berem, mogoče predstavnik Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve. Mnogi od projektov, ki jih je do sedaj Študentska organizacija Slovenije vodila, so bili tudi socialne narave, pa bi morda tudi spadalo noter. Normalno je, da je notri predstavnik Dijaške organizacije Slovenije, ni pa normalno bilo, vsaj na odboru ne, da bi bil notri predstavnik Študentskega organizacije Slovenije. Tako berem to, kar je z odbora prišlo, in mislim, da se tudi predsednik pododbora za mladino tukaj moti. Sam najbrž ni veliko pripomogel k tem, da bi v javni debati mi te stvari res lahko razčistili, ne glede na to funkcijo, ki smo mu jo člani Odbora za mladino, šolstvo, šport podelili. Zato mislim, da sedaj ni čas za to debato, je bila pred meseci, pa pač ni potekala. In tukaj ne mislim kaj razpravljati. Mislim, da ta rešitev še zdaleč ni bila dovolj domišljena. Ne vem, ali je to mogoče v tretjem branju še kakorkoli rešiti ali ne. Prepričan sem pa, kolega Germič je rekel, da imamo potem še eno komisiji, v kateri se bom tudi oglasil, ko bo čas za to, ampak da je tukaj na nek način uspelo narediti tisto, kar se pred 40 leti, v začetku 70. let, ni najbolj posrečilo. Takrat, naj spomnim tiste, ki to še veste, se je poskušalo v Zvezi socialistične mladine Slovenije utopiti študentsko zvezo in je to nekaj časa tudi šlo. Danes se zgodovina ponavlja, za tiste kolegice in kolege, ki ste marksistično bolj izobraženi kot jaz, najbrž ne bo težko se spomniti, da se zgodovina ponavlja: prvič se zgodi kot tragedija, drugič se pa zgodi kot farsa. No, danes se dogaja kot farsa. Mogoče pa vseeno v spomin na tiste čase, ko je delegatski sistem imel prednost, kar se tiče predstavljanja interesov pred kakšnimi direktnejšimi sistemi. Moram reči, da danes Študentska organizacija Slovenije, karkoli si že o njej mislimo, ima pač sistem direktnih volitev, kakršnekoli že so. Nič kaj dosti drugačne niso kot tiste, na katerih smo mi izvoljeni. Recimo, Mladinski svet Slovenije ima pa delegatski sistem, podmladki političnih strank so aktivni tukaj in pravzaprav eni že obvladujejo, bom tako rekel, ta organ po delegatskem sistemu, ki so ga morda od strankarskih starejših kolegov vajeni. Prebral vam bom pesmico, nosi naslov Sedemsto usnjenih torbic. Kolega Juri se jo bo prav gotovo spomnil, pa kdo drug, ki je kdaj kakšen pank poslušal tudi. "Sedemsto usnjenih torbic rešilo vas bo pred vsako nevarnostjo. Dva milijona rdeče črnih plakatov nam bo povedalo, kako težko se je včasih živelo. En milijon rdečih zastav nam bo povedalo, da je praznik. Sedemsto usnjenih torbic dobro ve, kaj narod hoče. Sedemsto usnjenih torbic dobro ve, kaj je pozitivno in kaj nesprejemljivo. Sedemsto usnjenih torbic punčica je našega očesa, zato je treba varovati teh sedemsto usnjenih torbic." Gre za krasen bend, ki je nosil ime Otroci socializma. Mislim, da smo po 40 letih izkušenj ponovno tam, kjer smo bili, v začetku 70. let. Vsi tisti, ki ste se takrat borili za boljši jutri, upam, da se boste tudi danes in da boste podobno, kot bi takrat glasovali, tudi danes ob odločitvi o tem zakonu. Ne bi želel, da bi s tem zakonom po obvodu, ne po tistem zakonu, ki se v resnici tiče študentov, skratka zakona o skupnosti študentov, ampak po tem obvodu na nek način uničili avtonomno organiziranost študentov, ki kot rečeno, ni uspela pred 40 leti in upam, da tudi danes ne bo. Hvala.
Še enkrat odpiram prijavo. Gospa dr. Andreja Črnak Meglič.
Hvala lepa. No, tako je, če se vkopljemo na okope in ne sodelujemo takrat, ko je treba sodelovati. Dejstvo je, da ustrezni predstavniki interesnih skupin so a priori zavračali Zakon o malem delu in zakon je nastajal, kakor je nastajal. Na samem odboru se je odprlo tudi vprašanje razpisne komisije. V soglasju s tistimi, ki so na seji sodelovali, je bilo ugotovljeno, da je zapis komisije oziroma sestava komisije totalno neprimerna. Zato se je odprl amandma, s katerim se je želelo spremeniti sestavo komisijo in jo v maksimalni možni meri prilagoditi tistim, ki so na seji sodelovali. Ta amandma je v bistvu kompromis tistih, ki so tvorno oblikovali zakon v tistem trenutku, ko so se amandmaji sprejemali. Tako ne sprejemam očitka gospoda Rožeja in trdim, mislim, da so bili predstavniki študentov iz študentskih organizacij tudi prisotni, tudi predstavnik Državnega sveta in da smo v skladu z njihovimi sugestijami in pripombami oblikovali ta amandma. Hvala.
Besedo ima gospod Dejan Levanič.
Hvala lepa za besedo. Ključno pri 32. členu Zakona o malem delu je, da se oblikuje ena komisija znotraj Ministrstva za šolstvo, tam, kje je funkcioniral Urad Republike Slovenije za mladino, ki bo poskrbela za ustrezne razpisne pogoje, da se bodo podeljevala sredstva, ki so se nabrala znotraj 2 % iz naslova študentskega in dijaškega dela, kjer niso samo študentje, ampak so seveda tudi dijaki. Moram povedati, da je ključno opozorilo na odboru prišlo na ušesa članicam odbora, kot je bilo prej očitano, da tega ni bilo, zaradi tega smo videli, kaj se dogaja, in da so v amandmaju bili zapisani trije predstavniki študentskih svetov, s čimer se strinjam, niso reprezentativni organ študentov v Republiki Sloveniji, to je Študentska organizacija Slovenija. V prejšnjem predlogu so bili vključeni trije predstavniki Študentske organizacije Slovenije, kar pomeni, da bi imela glede na petčlansko komisijo večinsko vlogo v tej komisiji. To pa po mojem mnenju ponovno ni v redu, ker ne glede na to, kaj si kdo mislili o Uradu Republike Slovenije za mladino, o Mladinskemu svetu itd., je treba vedeti, da tudi v teh organizacijah delujejo mladi ljudje, ki delajo študentsko delo ali dijaško delo in tudi oni mogoče imajo neko pravico soodločati o tem, kam bodo šla finančna sredstva, ki se zbirajo iz tistega naslova. Del finančnih sredstev se torej odvzema Študentski organizaciji Slovenije za namene javnega razpisa, ki bo omogočil, da se bodo lahko mladinske organizacije, tudi Študentska organizacija, prijavljale na ta razpis z malo bolj transparentnim delovanjem, z določenimi projekti in nihče ne govori, da tega denarja Študentska organizacija ne more dobiti, še manj pa trditi, da bo to karkoli vplivalo na avtonomijo Študentske organizacije. To je balast, to je neresnica, ker lahko Študentska organizacija znotraj sredstev, ki bodo ostala, in znotraj tega javnega razpisa deluje predvsem nemoteno naprej. Rad bi samo rekel, da je bilo na to opozorjeno na odboru in da smo na odboru potem sklenili sprejeti ta amandma, zato da pustimo člen odprt, da lahko amandmiramo ta člen, da naredimo boljšega. Zaradi tega je prišlo do predloga, da je to sedemčlanska komisija, v kateri sodeluje en predstavnik študentskih svetov univerz v Republiki Sloveniji, en predstavnik Študentske organizacije Slovenije, en predstavnik Dijaške organizacije Slovenije, en predstavnik Urada Republike Slovenije za mladino, en predstavnik Mladinskega sveta Slovenije, en predstavnik ministrstva, ki je prisotno za šolstvo, in en predstavnik ministrstva, ki je pristojno za kulturo. Gre za sedemčlansko komisijo, dokaj razdeljeno, tako mislim, da do nekih anomalij, nepravilnosti, vplivanja, lobiranja v tem primeru težko pride ali pa sploh ne more priti. To je bil cilj odbora, na katerem so nekateri tudi, takrat, ko se je o tem govorilo, manjkali. Prosim, ne govoriti, da si marsikdo od nas ni prizadeval za dialog takrat, ko je bilo to potrebno. Če kdo smo o pravnem času pozivali vse akterje, da podajo svoje predloge izboljšanja na Zakon o malem delu. In predvsem očitati to nekaterim, ki smo tudi člani Odbora za delo, družino in socialne zadeve, ni korektno, ker mogoče ne poznamo, kakšna je bila določena situacija, ko smo kontaktirali z določenimi študentskimi organizacijami, naj dajo pripombe na Zakon o malem delu. Upoštevali smo tudi nekatere predloge, kar se tiče nevladnih organizacij, ki bodo imele podvojeno kvoto za zaposlovanje ljudi preko malega dela, upoštevali prehodno obdobje za tiste dijake, ki končajo srednjo šolo, ostanejo v neki luknji do takrat, ko začnejo študirati na fakulteti – tudi ti bodo lahko delali – in to je bil predlog Študentske organizacije. Tako so bile nekatere stvari upoštevane, na tistih segmentih, kjer pa ni bilo predlogov, razen to, da se je zakon v celoti zavračal, pač takega dialoga nismo mogli voditi naprej. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Gospod Rožej, vi edini. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Poglejte, včeraj smo tukaj imeli predlog amandmaja, ki je govoril o sestavi sveta RTV Slovenija. SDS je predlagala, da tudi predstavniki verskih skupnosti dobijo svojega predlagatelja. Razlog, zakaj to ni bilo mogoče, je bil, ker način izbora ni določen. Enako, trdim, velja tukaj za to predlagano dikcijo, ki je bila kasneje ponovno amandmirana – in še amandma je bil spremenjen, ker je bila dikcija "študentske organizacije univerze" namesto Slovenije, kar seveda kaže na popolno nepoznavanje in tudi neko nezainteresiranost v resnici za tematiko s strani tukaj podpisanih vodij poslanskih skupin koalicije. Skratka, kdo in kako bomo imenovali enega predstavnika študentskih svetov univerz v Republiki Sloveniji, ni določeno s tem zakonom, se ne ve. Pa še nekaj je. Poleg univerz obstajajo v Sloveniji tudi samostojni visokošolski zavodi, ki imajo ravno tako svoje študentske svete. Ti študentje te pravice, da bi delegirali, ne bodo imeli. V študentski organizaciji Slovenije so te stvari demokratično urejene. Vsi visokošolski zavodi, vse študentske organizacije so njeni člani, ravno zato je pa reprezentativna, predstavniki študentskih svetov univerze so pa pač njihovi interni organi. Taka določba v zakon ne more iti. Jaz apeliram na kvalificirane predlagatelje, ki lahko v tretji obravnavi še vložijo kakšen pameten amandma, da to storijo, poleg tega pa predlagam, da se tudi razmisli, ali je poleg predstavnika ministrstva za šolstvo in šport in ministrstva za kulturo mogoče smiselno, da je v njem sedi tudi predstavnik ministrstva za delo, družino in socialne zadeve ali pa mogoče ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, glede na projekte, ki znajo biti financirani iz tega denarja. Obenem je pa seveda pa o tem ponovno treba premisliti, ali je mogoče uravnoteženost z vladnimi in nevladnimi predstavniki primerna, ali je 7, 8, 9 ali koliko članov pač primerno. Skratka, da se to do takrat, če je mogoče, še uredi. Sicer pa mislim, da tako, kot je to prišlo zdaj v obravnavo v Državni zbor v drugo obravnavo, v resnici ni kvalitetno pripravljeno. Hvala lepa.
Besedo ima še gospa dr. Anja Kopač Mrak, državna sekretarka.
Dober dan! Hvala za besedo. Morda bi na to razpravo povedala, da Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora pač ni bilo enakega mnenja kot ste vi, da zadeva sistemsko ali zakonsko ne stoji. Zato je pač tudi dala pozitivno mnenje k zakonu na drugi obravnavi oziroma so bili amandmaji, ki so bili zakonodajne oziroma nomotehnične narave, sprejeti na samem odboru. Tako s tega vidika verjetno ta očitek ne zdrži. Je pa ena zanimiva stvar ob tej razpravi o 32. členu. Če pomislimo, kako je nastajal prvotni predlog in kjer je bilo dejansko vloga razdeljevalca denarja, da bo razpis peljal nekdo znotraj vladnih služb in potem delil denar, katerega ključna vloga je pač, da se deli denar mladinskim organizacijam in študentskim organizacijam, torej predvsem tiste dobre projekte, ki jih predstavniki študentov in dijakov izvajajo, da bodo pač namenjene dijakom in študentom. In na podlagi vseh teh, tudi v sodelovanju s predstavniki študentskih organizacij, študentskih svetov, ob razpravi o tem zakonu na številnih javnih mestih je bil predlog člena spremenjen, tako da v največji mogoči meri upošteva vse tiste danes obstoječe predstavnike študentov in dijakov, ki imajo kaj povedati o mladih. In prav imate, verjetno ni to zgolj Študentska organizacija Slovenije. Tukaj ima predstavnika, vendar tudi menim, da ni noben problem tukaj sedaj, kot da so med seboj v konfliktu predstavniki mladinskih svetov, študentskih svetov in Študentske organizacije Slovenije. Verjamem, da je njim vsem skupaj v interesu to, da dajo programe in projekte, ki so dobri in so namenjeni mladim in študentom, in da prek Urada za mladino – ne kot ste pravilno ugotovili, Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, ki je večkrat prepoznan kot krivec tega zakona – bodo imeli možnost predstavniki, da se med seboj uravnoteženo dogovorijo, kateri so tisti projekti, katera, kakšna bo razpisna dokumentacija, kako bo izgledal razpis in kateri projekti bodo izbrani. V tem sodelujejo tiste organizacije, ki danes v Sloveniji govorijo o mladih in za mlade, res pa ni samo ena organizacija. In verjetno smo prišli do tega, da govorimo zgolj o Študentski organizaciji v Sloveniji kot edini kompetentni, z zakonom dani reprezentativni, da lahko govori, kakšni so interesi študentov in mladine v tej državi. Menim, da bodo vsi, katerih poslanstvo je, da delajo za mlade in študente, potem znali skupaj sodelovati, pripraviti razpisno dokumentacijo in izbrali projekte, ki bodo namenjeni tistemu, za kar so njihove ključne naloge in za kar so ustanovljeni. In bodo sedaj imeli ob tem zakonom dejansko imeli možnost, da pokažejo možnost medsebojnega konstruktivnega sodelovanja, s ciljem zagotoviti dobre projekte, denar usmeriti tja, kjer ga mladi v Republiki Sloveniji najbolj potrebujejo. Pri tem so potekali številni razgovori o tem, kako sestaviti samo komisijo, in mislim, da je predlog koalicije v tem trenutku takšen, da vključuje vse, ki imajo, mladi, v Sloveniji povedati, da so notri in imajo možnost svojega glasu. Potrebno bo pa sodelovanje. Ja, treba bo soočiti različne interese in se dogovoriti, ne pa, da lahko samo ena organizacija v imenu vseh študentov in vseh dijakov v tej državi govori in zastopa njihove interese. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati o 32. členu? Prijava teče. Gospod Vito Rožej, prosim.
Hvala lepa. Jasno je, kdo je v tej državi predstavnik te ali one starostne skupine, jasno je pa tudi, da poleg teh skupin še marsikdo drug dela še marsikaj. Normalno je, da predstavlja mladino mladinski svet, normalno je, da predstavlja dijake dijaška organizacija in normalno je, da študente predstavlja študentska organizacija, tako piše v zakonih. Študentski sveti univerz imajo popolnoma druge vloge in naloge in se ne ukvarjajo prvenstveno, vsaj ne bi se smeli; ukvarjajo se s študijskimi procesi na univerzi, zato so bili ustanovljeni, zato jih univerze imajo. In če univerze hočejo početi z njimi še kaj drugega, potem naj jih univerze sofinancirajo, ampak to ni avtonomna organizacija študentov, to je del avtonomne organizacije, ki se ji reče Univerza. V tem je štos in za to gre in verjamem, da tudi vi to zakonsko razdelitev poznate in jaz trdim, da imam tukaj prav. Če si pravna služba ni vzela časa, to ni moj problem, jaz sem si ga. Če bodo pa stvari res tako potekale, kot vi pravite, da se bodo uravnoteženo dogovarjali o dodelitvi sredstev, potem bomo pa kmalu tam, kjer smo zdaj pri delitvi sredstev invalidskih organizacij, za katere vi sami veste, da je nepravilno, kako se kdo uravnoteženo pogovarja kdo s kom in zakaj in kdo ima tukaj moč in vpliv zato, da njegovi projekti "pridejo skozi", kdo pa nima. Hvala.
Besedo ima gospod Matevž Frangež.
Opozoril bi na to, da je vložen popravek amandmaja, ki govori o tem, da sodeluje v razpisni komisiji predstavnik Študentske organizacije Slovenije in ne študentska organizacija univerze, kot je v mlaju pomotoma napisano. V osnovni dilemi se seveda z Vitom lahko strinjam, da so študentske organizacije tiste, ki po zakonu o skupnosti študentov predstavljajo reprezentativno združenje študentov v Sloveniji, pa tudi študentski sveti imajo, bom rekel, svojo specifično vlogo pri soupravljanju univerze, predvsem znotraj študijskega procesa. V tem kontekstu nekako silijo izven tega amandmaja, ker mislim, da njihova vloga ni to, kar je sicer vloga mladinskih, študentskih in dijaških združenj. Naj pa vendarle opozorim na tisti drugi del in to je vprašanje delitve sredstev. Študentskih organizacij bo po 2014. letu ostalo 50 % koncesijske dajatve teh 4 %, medtem ko bo razlika šla v razpis. Želim opozoriti, da vse študentske organizacije danes velik del sredstev vendarle namenijo za financiranje obštudijskih dejavnosti, zato obštudijske dejavnosti, ki jo izvajajo praviloma nevladne organizacije. Znotraj tega se mi postavlja vprašanje, ali bodo to nedvomno koristno in dobrodošlo vlogo študentskih organizacij te zadržale tudi naprej, glede na to, da bo sedaj razpis, ki bo predstavljal možnost za to, da tovrstne dejavnosti financiramo preko javnega razpisa.
Lahko rečem, da zaključujem razpravo o 32. členu in v razpravo dajem 41. člen ter amandma poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Prijava teče.
Hvala lepa. Gospod predsednik, jaz sem se skušala držati tega, kar ste uvodoma rekli, da o posameznih členih razpravljamo, o vsebini, ki je v njih zapisana, ne pa, da se širimo na vsa mogoča področja. Torej, 42. člen, ki je nastal ravno zaradi tega, da se nekako bdi nad implementacijo tega zakona, da se preveri v praksi, v kakšni meri [[...]]
O 41. členu.
Pardon. O 41. členu lahko rečem samo to, kar je bilo rečeno prej, da je pravzaprav prišlo do sestave ustrezne komisije na podlagi dogovora med posameznimi partnerji na odboru. Hvala.
Besedo ima gospod Vito Rožej.
Hvala lepa. Če povzamem to, kar je kolegica pred menoj rekla, očitno se je zakon pripravljal na podlagi tega, ker je bil konsenz med posameznimi partnerji, ki so pač sodelovali na odboru. Zakonodajni proces pač pozna tiste, ki se jih mora kontaktirati, in zakoni to predpisujejo. Zdaj, ali so vsi na odboru ali niso, je pa pač druga stvar. Ta člen je podoben, kot je bil prejšnji. Podobno kaže na trenuten "lov na čarovnice" in na diskriminacijski odnos do reprezentativnega združenja študentov, to je Študentske organizacije Slovenije. V prvotnem besedilu je Študentska organizacija Slovenije bila ena od tistih, ki bo imenovala člane v to strokovno komisijo, ki bo spremljala izvajanje malega dela, poleg nje še nesporni člani ministrstvo, inšpektorat za delo in zavod republike za zaposlovanje, zraven pa delodajalska združenja in pa sindikati. Obrazložitev v amandmaju, zakaj pa se študentska organizacija iz te skupine črta, pa je, da ne prihaja do – kako že piše?– konflikta interesov. Zdaj pa mi vi, lepo prosim, razložite, čigave amandmaje smo pri 4. členu poslušali. Ali je bil to amandma trgovinske zbornice? Bil je. Ali je trgovinska zbornica član gospodarske zbornice? Je. Ali je gospodarska zbornica tista, ki bo tukaj imenovala člana? Je. Kako ne bi bili in sindikati, za katere je sam minister rekel, da se zavzemajo, da malega dela ne bi bilo oziroma da bi ga bilo čim manj, kako oni niso v konfliktu interesov, pa vseeno lahko svojega človeka imenujejo. Kako gospodarstveniki, ki bi čim več tega malega dela želeli, niso v konfliktu interesov, pa vseeno lahko svojega člana imenujejo. Zakaj? Zato ker so veliki, zato ker so močni, zato ker so po zakonu člani Ekonomsko-socialnega sveta in se Vlada z njimi mora pogovarjati. Poleg tega v naslednjem členu oziroma v naslednjem odstavku tega člena tako ali tako piše, da poročilo te komisije bo kasneje obravnaval Ekonomsko-socialni svet. Ampak ne, ni to zadosti za delodajalce in za sindikate! Morajo biti že na začetku zraven! Študentsko organizacijo pa je treba odrezati čim prej, da ja ne bi kakšne škode naredila, saj vemo, kakšna, da je. To je diskriminatoren, podcenjujoč odnos do reprezentativnega združenja študentov, ki je, vsaj za mene, v tem primeru pravzaprav tisti, ki bi moral biti socialen partner. Ne vem, zakaj se je ministrstvo moralo toliko z Ekonomsko-socialnim svetom pogovarjati o teh spremembah, s študentsko organizacijo pa ne. Saj študentska organizacija je pravzaprav sindikat študentov. Koliko pa mislite, da je "malih delavcev" včlanjenih v kakršenkoli sindikat in da se bodo pridružili kateremukoli sindikatu? Nihče tega ne bo naredil! V sindikatu so pač člani tisti, ki imajo redno zaposlitev za poln delovni čas in takih je pa vse manj. Hvala bogu, zato imajo tudi sindikati vse manj članstva in zato je treba vedeti, da je tudi v teh procesih dialoga na trgu dela treba iskati tudi druge relevantne partnerje. Študentska organizacija je relevanten partner in bi morala ostati tudi v tej komisiji.
Besedo ima gospa državna sekretarka.
Hvala za besedo. Gre za neko drugačno vrsto konflikta interesov, in sicer tako, da v tej strokovni komisiji, ki naj bi bedela nad izvajanjem zakona, ni nobenega predstavnika, ki dobiva sredstva iz malega dela. Zato gre za konflikt interesov, nič drugega. Sindikati ne dobivajo denarja iz tega naslova, enako ne delodajalci. Zato je to zelo jasno in treba je tudi pogledati, kaj so strokovne naloge komisije, torej je treba gledati v povezavi in naloge so: potrjuje poslovne načrte organizacij, potrjuje letno poročilo organizacij, spremlja delo organizacij in način odvajanja dajatve. Torej gre za naloge, lahko si jih več pogledate v 42. členu, kjer je jasno, da če bi sodelovali predstavniki tistih, ki pridobivajo sredstva iz tega, gre za očiten konflikt interesov. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Gospod Vito Rožej, imate besedo.
Predstavniki gospodarske zveze, tudi predstavniki sindikatov bodo lahko prijavili kakšen projekt v sodelovanju s kakšnimi študenti, ki bodo deležni tudi tega denarja, ali pa s kakšnimi mladinci. Vsak pač išče sredstva, kjerkoli je pač že mogoče. Toliko o tem konfliktu interesov. Skratka, ni res to kar trdite, vsak to lahko naredi. Ste mi pa zdaj s tem odgovorom jasno potrdili, da gre za ukinitev avtonomnega vira financiranja za študentsko organizacijo. S tem mi ukinjamo finančno avtonomnost. Doslej so študentje lahko vedeli, od kod, kaj, koliko, kam, kdo jih financira, odslej pa bodo samo še deležni darila države. Podobno kot je za avtonomnim financiranjem občin. Mi občine zelo malo financiramo z nekimi avtonomnimi viri, večina je odstopljenih sredstev od države. To je seveda slabo, za avtonomijo lokalne samouprave slabo, za avtonomijo študentov in še za kakšno drugo avtonomijo. Skratka, te tendence razumem, da so lahko po vsej državi enake, gredo pa po mojem prepričanju v napačno smer, ta država je vse manj svobodna in vse več smo njeni državljani odvisni od nje. In če je kaj znak študenta, je to, da je svoboden; in tak bi rad ostal, očitno ne bo mogel biti več. Hvala.
Gospod Dejan Levanič, vi ste dvignili roko prej? Se odpovedujete. Gospa državna sekretarka, prosim.
Vseeno bi dala pojasnitev, saj verjetno poslanci, ki tukaj danes sedijo, točno vedo, morda vsaj za javnost, ki nas gleda, da tisti člen prej, o katerem smo govorili, določa razpisne pogoje in delitev denarja. V tem členu pa gre, o katerem sedaj razpravljamo, za strokovno komisijo, ki spremlja izvajanje zakona, kar pa ne pomeni, da gre za samo delitev sredstev, ampak gre predvsem za transparentnost in namembnost porabe sredstev, ne pa za vsebino samih razpisov. Gre za to, da morda pa je potrebno neko transparentnosti nad obstoječo porabo sredstev, kar je bilo že večkrat povedano, tudi vzpostaviti. In gre za to, da bo predvsem imel – na primer, spremljal bo statistiko o opravljenem malem delu, predlagal uvedbo izrednega nadzora, predlagal odvzem dovoljenja za opravljanje dejavnosti, predlagal uvedbo nadzora nad porabo sredstev iz dajatev ter predlaga spremembo predpisov s področja ureditve malega dela, pregleduje in potrjuje letna poročila, spremlja delo organizacije in način odvajanja dajatev, spremlja porabo sredstev iz dajatve glede na namene, določene v tem zakonu. Torej, tukaj ni določeno, da spremlja vsebino posameznih razpisov, to je predmet tiste razpisne komisije, o kateri smo prej govorili. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 41. členu in amandmaju k temu členu? Ne. Potem zaključujem razpravo. Prehajamo na 42. člen in amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? Odpiram prijavo. Gospa Črnak Meglič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Torej, 42. člen tega zakona govori o dodatni varovalki, ki jo želimo vgraditi v Zakon o malem delu. In sicer, da strokovna komisija pripravi poročilo o izvrševanju učinkih tega zakona, predvsem s poudarkom na delu brezposelnih oseb, da to poročilo pripravi in predloži Ekonomsko-socialnemu svetu, kasneje pa to prejmemo v Državni zbor. Zavedajoč se opozorila, ki so prihajala okoli možnosti zlorab malega dela, ki predstavlja samo eno izmed oblik v kontinuumu oblik dela, ki obstajajo na trgu dela – to se pravi delo za polni delovni čas, delo za skrajšani delovni čas in nek vmeseni element malega dela, ki je zamejeno z do 60 ur na mesec –, so se porajali nizi dvomov, da morda bi pa predvsem pri brezposelnih osebah tukaj lahko prihajalo do zlorab. No, vendarle moram reči, da iz korektnosti tisti, ki so citirali raziskave in izkušnje različnih držav, bi vendarle veljalo pritegniti k argumentaciji teh zlorab tudi tiste raziskave, ki so opozarjale na pozitivne učinke malega dela, tudi pri brezposelnih osebah. In ta je, da vendarle brezposelne osebe lažje najdejo delo kot tiste, ki so popolnoma izključene iz trga dela, in tudi to, da zmanjšuje obseg dela na črno. Skratka, treba je razpravo nekako uravnotežiti. Ampak kot pravim, treba je vendarle prisluhniti vsem tem klicem po pozornosti. In ne glede na to, da je že naše malo delo v osnovi zastavljeno drugače kot v Nemčiji in v Avstriji, da so v osnovi oblikovane varovalke s primarnim statusom, potem z obliko kontrole, ki poteka preko zavoda za zaposlovanje in tako naprej, bi vendarle po enem letu ugotovili, ali se ti črni scenariji na trgu dela uresničujejo. Ponovno opozarjam, tudi delodajalci so pri dvigu minimalne plače govorili, da bo slovenski trg izgubil 70.000 delovnih mest. Ali jih je? Ni. Torej, pustimo tudi nečemu, da v praksi zaživi in vidimo, kako stvari tečejo. Morda bi rekla samo še besedo okoli socialnih partnerjev. Sama osebno imam veliko željo, da so socialni partnerji v čim večji meri vključeni v oblikovanje predlogov zakonov in ne nazadnje bili so prisotni na seji in tudi določene njihove predloge smo na odboru upoštevali. Vendar, če se nekdo vkoplje in reče, "ne, za mene je stvar nesprejemljiva", potem pač dialog ni mogoč. Dialog je mogoče samo tedaj, če drug drugega poslušamo in če prihajamo s skupnimi rešitvami. Dejstvo je, da smo se pogovarjali tako s sindikati kot tudi s študenti in jih vabili, da naj tvorno sodelujejo pri oblikovanju zakona. In sedaj smo, kjer smo; pač, zakon smo pripravili v najboljši možni meri tako, da smo prisluhnili interesom, ki so bili prisotni, in da ga bomo v življenju spremljali, ali uresničuje tiste cilje, ki so bili zastavljeni. Lahko rečem samo to, da v tej fazi usklajevanja, ki je bila opravljena v samem Državnem zboru, smo imeli izreden posluh za to, kaj so nam pripovedovali socialni partnerji. Hvala.
Hvala. Še kdo? Odpiram prijavo. Gospod Jurša, izvolite.
Hvala lepa za besedo. V zvezi z amandmajem k 42. členu moram reči, da ga v naši poslanski skupini podpiramo. Smo pa tekom celotne obravnave predloga zakona bili skeptični do vključevanja brezposelnih oseb med upravičence do malega dela. In sicer zaradi preprostega razloga oziroma bojazni, da bo malo delo postalo nadomestilo za osnovno obliko delovnih razmerij, predvsem pa zaradi tega, ker so to ljudje, ki bi morali biti polno delovno aktivni. Opozorili smo, če ne bi v naslednjih fazah zakonodajnega postopka prišlo do ustreznih modifikacij predloga zakona v tem delu, je nadaljnja podpora zakona naše poslanske skupine lahko vprašljiva. Manevrskega prostora za izboljšanje besedila predloga zakona v smislu iskanja ustreznih varovalk je bilo več kot dovolj. Tudi sami smo sicer podali predloge v zvezi z zavezo delodajalca, da bo po izkazani in konstantni potrebi po koriščenju kvot malega dela zaposlil brezposelne osebe, vendar bi bilo po oceni predlagatelja zakona taka zaveza preveč omejujoča. Ne glede na to pa smo v poslanski skupini zadovoljni, da je nazadnje le prišlo do tega, da se vpeljuje neka vrsta varovalke, čeprav več ali manj posebna, ki pa bo omogočala vse zelo pozorno spremljanje in obravnavo učinkov malega dela na problematiko zaposlovanja. S tem bo po naši oceni dana možnost tudi pravočasnega ukrepanja, da se preprečijo resne posledice za trg delovne sile. Hvala.
Želi še kdo o tem členu besedo? Govorimo o 42. členu, gospod Rožej. Želite? Ne. Potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O UREJANJU TRGA DELA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vladi dr. Anji Kopač Mrak, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik in spoštovani poslanci in poslanke. Zakon o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti je bil od nastanka v letu 1991 18-krat spremenjen in dopolnjen, spremembe pa so v zakon posegale nesistemsko, kar povzroča velike težave v njegovem samem izvajanju. Aktivna politika zaposlovanja je bila v zadnjih letih posodobljena, uvedeni so bili številni novi ukrepi in programi, ki pa jih tudi zaradi neustreznih rešitev v prej omenjenem zakonu pogosto ni bilo mogoče dovolj hitro in učinkovito tudi izvajati. Aktualna gospodarska in finančna kriza je to še izraziteje pokazala in dejansko je bila tudi pomemben spodbujevalec tega, da smo pristopili k sistemski pripravi novega zakona. Največje ovire pri izvajanju obstoječe zakonodaje so predvsem: nejasna razmejitev aktivnosti glede na vire financiranja med samimi storitvami in po drugi strani ukrepi, časovno zamudni postopki za porabo proračunskih sredstev, namenjenih za aktivno politiko zaposlovanja, nezadostne podlage za vključevanje nekaterih ogroženih skupin, skupin oseb, ki se pojavljajo na trgu dela, na primer tisti, ki so tik pred izgubo zaposlitve, novim razmeram na trgu dela neprilagojen sistem zavarovanja za primer brezposelnosti in posledično oteženo izvajanje tega sistema, vključno z odločanjem o pravicah iz sistema zavarovanja. Bile so tudi problematične nezadostne podlage za sodelovanje različnih institucij pri obravnavi oseb z zaposlitvenimi ovirami, predvsem med samim zavodom in centri za socialno delo. Zato smo v skladu z normativnim programom Vlade Republike Slovenije in tudi izhodne strategije, pristopili k pripravi dveh zakonov, tega, ki ga boste v tem trenutku obravnavali, in zakona, ki ste ga pred tem, to je Zakon o malem delu. Predlog zakona o trgu dela prinaša nove rešitve in odpravlja poglavitne težave pri izvajanju sedanjega zakona na tem področju. Njegov poglavitni cilj je nadaljnje uvajanje koncepta varne prožnosti na trgu dela v Republiki Sloveniji. Ta cilj bo dosežen v povezavi s spremembami sistemskih zakonov, ki urejajo delovna razmerja na eni strani in sistem socialne varnosti ter povečana bo tudi vloga aktivne politike zaposlovanja, zagotovili pa bomo bistveno večjo varnost brezposelnih oseb, okrepili bomo varnost oseb, ki so izgubile zaposlitev oziroma je njihova zaposlitev ogrožena, omogočili mlajšim hitrejši dostop do denarnih nadomestil za primer brezposelnosti in starejšim podaljšali čas prejemanja denarnega nadomestila, povečali uspešnost in učinkovitost izvajanja ukrepov aktivne politike zaposlovanja, zmanjšali administrativne obremenitve za podjetja in osebe na trgu dela ter povečali nadzor nad institucijami na trgu dela. Zakon uvaja tudi strožji finančni in strokovni nadzor nad delovanjem institucij na trgu dela. Ključen poudarek je na sistematičnem pristopu k poročanju ter spremljanju in evalvaciji ukrepov. S tem bo omogočena bolj učinkovita in gospodarna poraba javnih sredstev. Zakon torej prinaša večjo varnost v primeru izgube zaposlitve na eni strani in hitrejšo pot do prve oziroma ponovne zaposlitve ob učinkovitem izvajanju ukrepov na trgu dela. Zato vam, spoštovane poslanke in poslanci, predlagam, da zakon podprete. Hvala.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici dr. Andreji Črnak Meglič. Prosim.
Hvala lepa. Ponovno lepo pozdravljeni! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o urejanju trga dela, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po rednem postopku predložila Vlada. Seji odbora so prisostvovali: predstavnice in predstavniki predlagateljev predloga zakona, predstavnica Zakonodajno-pravne službe, Državnega sveta, Gospodarske zbornice Slovenije, Zveza svobodnih sindikatov Slovenije, Neodvisnosti Konfederacije novih sindikatov, Konfederacija sindikatov Pergam, Mladinskega sveta Slovenije, ŠOS-a, Zavoda za zaposlovanje, Strokovnega interesnega združenja agencij za posredovanje začasnih del in Centra nevladnih organizacij Slovenije. Amandmaje k predlogu zakona so vložile Poslanska skupina SDS in poslanske skupine SD, Zares, DeSUS in LDS. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe in Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki predlog zakona podpira. Državni zbor je na podlagi 122. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel sklep, da je Predlog zakona o urejanju trga dela primeren za nadaljnjo obravnavo. V uvodni dopolnilni obrazložitvi členov je predstavnica predlagatelja dr. Anja Kopač Mrak na kratko predstavila temeljne razloge za sprejetje predloga zakona ter zlasti njegove poglavitne rešitve. Povedala je tudi, da podpirajo vložene amandmaje koalicijskih poslanskih skupin, ki so bili pripravljeni na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je predstavila pisno mnenje in povedala, da je pretežni del njihovih pripomb upoštevan v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin, v razpravi o posameznih členih predloga zakona pa je posebej izpostavila določbe 65., 115. in 123. člena, h katerim amandmaji niso bili vloženi oziroma pripombe Zakonodajno-pravne službe niso bile ustrezno upoštevane. Te pripombe oziroma pomisleki so se namreč nanašali na vprašanje skladnosti z ustavo oziroma so izhajali iz odločbe Ustavnega sodišča. V razpravi o posameznih členih in o vloženih amandmajih so članice in člani odbora ter vabljeni največ pozornosti namenili predvsem predlaganim rešitvam predloga zakona, ki se nanašajo na opredelitev pojmov, vrste pravic iz zavarovanja, predvsem pravice do plačila prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, trajanje denarnega nadomestila, osnovi za osmero pravic do denarnega nadomestila, višino denarnega prispevka, razlogi za odklonitev pravice do denarnega nadomestila in zahtevano izobrazbo uslužbencev zavoda za zaposlovanje. Daljša razprava je potekala predvsem o določbah 5., 58., 61. in 63. člena predloga zakona. K tem določbam so bili podani tudi predlogi za amandmaje odbora, ki pa jih odbor ni sprejel oziroma povzel v svojih amandmajih. Odbor je sprejel vse amandmaje poslanskih skupin Zares, SD, DeSUS in LDS. Odbor je sprejel tudi dva amandmaja Poslanske skupine SDS, ostalih amandmajev pa ni sprejel oziroma so postali brezpredmetni. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerem so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala. Ker je zbor na 19. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni mogoča. Nato prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 21. 9. 2010. V razpravo dajem najprej 54. člen ter amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? Nihče. Potem zaključujem razpravo. In prehajamo na 192. člen ter amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? Nihče. Zaključujem razpravo. In prehajamo na 194. člen ter amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O POŠTNIH STORITVAH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona bi potrebovali predstavnika ministrstva za visoko šolstvo, ministra ali državnega sekretarja, ki je že v dvorani. Izvolite, imate besedo za obrazložitev predloga zakona. Kar h govornici. Ja, prosim.
Spoštovani gospod predsedujoči, gospe in gospodje! Dovolite mi, da na kratko predstavnim Predlog zakona o spremembah Zakona o poštnih storitvah. Junija 2009 je bil v Državnem zboru sprejet novi zakon o poštnih storitvah zaradi prenosa spremenjene direktive o poštnih storitvah. Ta zakon med drugim ureja tudi sistem financiranja univerzalne storitve, če bi pri njegovem izvajanju nastali neto stroški, ki so nepravično breme za izvajalca univerzalne storitve, ki bi mu bila takšna dolžnost izvajanja naložena. Zato zakon predvideva tudi ustanovitev posebnega kompenzacijskega sklada, v katerega prispevajo vsi izvajalci poštnih storitev, ki so k temu zavezani. Splošno pravilo in kriteriji za izračun višine prispevka posameznih zavezancev v ta sklad so določeni v prvem odstavku 23. člena tega zakona, kar je tudi po mnenju Evropske komisije zadostno in po vsebini skladno z direktivo. V drugem odstavku 23. člena obstoječega zakona pa je bila za izračun prispevka posameznega zavezanca v sklad predvidena še uporaba dodatne uteži, zato je bil tudi predviden tudi sprejem uredbe, s katero bi se določil način izračuna in uporabe te uteži pri izračunu višine prispevka posameznega zavezanca. Takrat je predlagatelj namreč ocenil, da bi uporaba takšne dodatne uteži lahko prispevala k večji sorazmernosti obremenitev. Kasneje se je seveda pokazalo, da ustreznih podatkov zavezanci nimajo, njihovo zbiranje za potrebe priprave uredbe in njeno izvajanje pa bi jim povzročilo nesorazmerno administrativno breme. Tudi Evropska komisija je preko svojih služb opozorila, da je določba drugega odstavka 23. člena obstoječega zakona neprimerna, nepotrebna in omejevalna za vstop na trg poštnih storitev. Hkrati bo njeno izvajanje povzročilo tudi administrativno breme. Pobudo za črtanje te zakonske določbe smo prejeli tudi s strani obstoječega izvajalca univerzalne storitve, to je Pošta Slovenije d. o. o. S predlaganjem črtanjem te določbe sta se strinjali tudi Agencija za pošto in elektronske komunikacije Republike Slovenije kot sektorski regulator ter Urad za varstvo konkurence Republike Slovenije kot splošni varuh konkurence. Z danes obravnavanim predlogom zakona zato predlagamo črtanje spornega in nepotrebnega drugega odstavka 23. člena obstoječega Zakona o poštnih storitvah. Posledično se delno črtata še dve določbi zakona, ki sta bili potrebni za izvajanje te sporne določbe oziroma zaradi sklica nanjo. S predlagano novelo zakona se tako zmanjšuje administrativno breme, hkrati pa se odpravljajo tudi dvomi o pravilnosti prenosa direktive. To bi namreč lahko postalo sporno zlasti po poteku roka za njen prenos v slovenski pravni red, to je po 31. decembru 2010. Hvala lepa za besedo.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj kot matično delovno telo. Poročilo odbora ste prejeli. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Miran Györek, ki bo predstavil stališča Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik Spoštovani gospod sekretar, kolegice in kolegi! S predlaganimi spremembami zakona o poštnih storitvah se dejansko zagotavlja prenos direktive Evropskega parlamenta in Sveta iz leta 2008, s katero prihaja do sprostitve trga in odpiranja trga poštnih storitev v konkurenci. Gre za popolno sprostitev trga poštnih storitev, pri čemer smo vezani tudi na rok sprejetja zakona, to je do konca tega leta. Predlagana ureditev bo vsekakor zagotovila uresničevanje želenih ciljev, kot so kakovostne, dostopne, univerzalne poštne storitve najmanj petkrat tedensko za vse prebivalstva Republike Slovenije, brez diskriminacije, tudi ustrezno varstvo pravic uporabnikov poštnih storitev in, kot že povedano, spodbujanje učinkovite konkurence na trgu poštnih storitev. Gre za spremembe oziroma dopolnitve dveh členov veljavnega obstoječega zakona o poštnih storitvah iz leta 2009. Ker gre za izračun neto stroškov obveznosti univerzalne storitve, pri katerem bo agencija upoštevala promet, ustvarjen v posameznih lokalnih skupnostih, tako da uporabi utež, ki je obratno sorazmerna s povprečnim stroškom zagotavljanja zamenljivih storitev z univerzalno storitvijo na prebivalca v posamezni lokalni skupnosti. O načinu izračuna in uporabi ustrezne uteži bo odločala Vlada s svojo uredbo. Kaj drugega o spremembah predmetnega zakona ni dodati, morda le še o ustanovitvi kompenzacijskega sklada, ki bo reguliral eventualno upravičenost nadomestil v primeru neto stroškov pri izvajanju univerzalnih storitev. tudi V Slovenski nacionalni stranki bomo tak predlog sprememb tudi sprejeli. Hvala.
Hvala. Gospod Ljubo Germič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar! Vsebina zakona o spremembah zakona o poštnih storitvah pomeni uskladitev zakona s pravnim redom Evropske unije, zato ga bomo Poslanskem klubu LDS podprli. Vsebina novela pomeni pomemben mejnik pri poštnih storitvah, saj se v celoti odpravljajo izključne in posebne pravice izvajanja storitev in na ta način vzpostavlja sprostitev trga oziroma se odpira trg poštnih storitev konkurenci. Osrednja sprememba, ki jo prinaša direktiva, je torej popolna sprostitev trga poštnih storitev. Trg poštnih storitev mora biti sproščen najpozneje do 31. decembra 2010. Namen predloga tega zakona je tako zagotoviti pravilnost prenosa direktive Evropske unije. Gre za zagotavljanje izvajanja kakovostne in dostopne univerzalne poštne storitve najmanj petkrat tedensko za vse prebivalce Republike Slovenije brez diskriminacije, varstvo pravic uporabnikov in spodbujanje učinkovite konkurence na trgu poštnih storitev, vse zaradi popolnega odprtja trga in razširitve trga poštnih storitev. Predlagana ureditev bo namreč dobro vplivala na izpolnitev teh ciljev. Predlog zakonske rešitve sledi načelom, ki sicer izhajajo že iz same direktive, zlasti načelom nediskriminacije, preglednosti in posledično pravne varnosti ter sorazmernosti. Predlagana rešitev hkrati zmanjšuje tudi administrativna bremena, zato bomo, kot sem že dejal v uvodu, v Poslanskem klubu LDS spremembo zakona tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati, zato zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 34. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ODLOKA O USTANOVITVI FUNDACIJE ZA FINANCIRANJE INVALIDSKIH IN HUMANITARNIH ORGANIZACIJ V REPUBLIKI SLOVENIJI. Predlog odloka je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona [[ni predstavnika Vlade]] . Predlog odloka je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Poročilo odbora ste prejeli, sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Tudi tukaj smo zelo skromni glede prisotnosti. Gospod Ljubo Germič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister! Spremembe in dopolnitve Odloka o ustanovitvi Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji pomenijo prilagajanja zakonodaji, ki se dotika in pogojuje delovanje fundacije FIHO in se je v vmesnem času spreminjala. S spremembo odloka so predlagatelji želeli spremeniti tudi sedež fundacije, ki se je preselila iz prostorov Loterije Slovenije v lastne prostore, vendar pa je odlok podzakonski predpis in zato tega ni mogoče urediti z njim in bo treba počakati na spremembo zakona. Spremembe odloka tudi urejajo skladnost statusnih oblik invalidskih in humanitarnih organizacij z zakonom, ki je bil sprejet kasneje in te organizacije definira drugače. S spremembami odloka bo prav tako omogočeno, da lahko Državni zbor razreši člane sveta FIHO, če ta ne izpolnjuje nalog, določenih z aktom o ustanovitvi fundacije, ali delovanje ni v skladu z njenimi interesi. Prav tako bo lahko Državni zbor po sprejetih spremembah razrešil posameznega člana sveta FIHO, predstavnika invalidske ali humanitarne organizacije, če ta preneha z delovanjem. Popravlja se še 13. člen obstoječega odloka in s tem se natančno definira sklepčnost, kadar je za sprejem odločitve potrebna dvotretjinska večina vseh članov sveta, kot je to določeno v drugem odstavku 11. člena Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije. Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije predlagane sprememb odloka podpira. Hvala lepa.
Gospod Andrej Magajna bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Gospod predsedujoči, gospod minister, lep pozdrav! ¸ Tudi v Poslanski skupini SD menimo, da so spremembe in dopolnitve Odloka o ustanovitvi Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji potrebne zaradi uskladitve ustanovitvenega akta z določbami Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, ki je bil na zadnje noveliran v začetku leta 2007. Drugače se ureja sestava in imenovanje sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji, ureja se tudi mandat članov sveta, odločanje sveta s kvalificirano večino o funkciji direktorja ter njegovo imenovanje in razrešitev. Tudi v Poslanski skupini SD menimo, glede na vse navedeno, da je treba določbe ustanovitvenega akta fundacije uskladiti s spremembami noveliranega zakona.
Hvala. Mag. Štefan Tisel bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Lep pozdrav vsem. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister, poslanke in poslanci! V Slovenski demokratski stranki bomo Predlog odloka o spremembah in dopolnitvah Odloka o ustanovitvi Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij podprli. Spremembe odloka so potrebne zaradi uskladitve tega ustanovitvenega akta z določbami Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije. Treba je spremeniti oziroma uskladiti sedež fundacije, ki se je preselila v lastne prostore na novi lokaciji in je zato treba spremeniti naslov njenega sedeža. S spremembami v 12. členu odloka se glede na novo pravilo omejitve mandata članom sveta črta besedilo, ki je dopuščalo neomejeno ponovitev mandata. Z dopolnitvijo 13. člena se dosedanja ureditev sprejemanja odločitev v svetu fundacije dopolnjuje z določitvijo kvalificirane večine za sprejem najpomembnejših splošnih aktov fundacije. Kot sem že uvodoma povedal, bomo v Slovenski demokratski stranki odlok podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Vito Rožej bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Vlada je v Državni zbor predložila novelo odloka o ustanovitvi Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji, spremembe pa se nanašajo na sprejeto novelo zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, ki je bila sprejeta pred tremi leti, leta 2007 torej. Nekatere spremembe v vloženem predlogu, na kar je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, niso sledile spremembam. Lahko bi celo rekli, da so bile v nasprotju z veljavnim zakonom. Govorim predvsem o prvotno predlaganem črtanju zadnjega odstavka 5. člena odloka, ki se navezuje pravzaprav na osebno predstavništvo, konkretneje organizacije v svetu oziroma kot je rekel kolega Tisel na ponovitev mandata. V samo vsebino se na tem mestu ne bom spuščal. Na podlagi mnenja pravne službe predlagano besedilo v obliki amandmaja je bilo sprejeto in skratka, stvar ustrezno popravljena. Da ne ponavljam argumentov predhodnikov, naj povem samo, da odlok, ki je pred nami, ni sporen in v Poslanski skupini Zares – nova politika ga bomo podprli. Ostaja pa dejstvo, da na področju financiranja invalidskih in humanitarnih organizacij obstaja precej anomalij, ki zahtevajo spremembo samega zakona, na katerega se ta odlok nanaša. Žal pa glede na izkušnje, ki smo jih imeli s tem odlokom pa tudi s sprejemanjem zakona, ki smo ga obravnavali danes zjutraj, očitno šepa tudi priprava zakonodaje na tem področju, ampak o vsebini, kot rečeno, kdaj drugič, takrat toliko bolj z veseljem. Ta predlog akta pa bomo v naši poslanski skupini podprli. Hvala.
Hvala. Jakob Presečnik pa bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Na videz gre pri spremembi odloka le za formalne spremembe, saj se sprejema zaradi skladnosti s statusnimi opredelitvami invalidskih in humanitarnih organizacij v kasneje sprejetih zakonih, ki urejata invalidske in humanitarne organizacije. Urediti bo tudi treba skladno z dejanskim stanjem sedeža fundacije z zakonom in odlokom. Najpomembnejši člen sprememb pa je seveda ureditev sprejemanja odločitev v svetu fundacije in potrebe kvalificirane večine za sprejemanje pomembnih odločitev, razporejanje sredstev in podobnih pomembnih odločitev. Svet namreč sprejema na primer tako pomembne odločitve, kot je delitev sredstev, zaradi česar so pogoste pripombe in nesoglasja med invalidskimi in humanitarnimi organizacijami. Odlok se dopolnjuje z določitvijo kvalificirane večine za sprejem najpomembnejših splošnih aktov fundacije, kot so finančni načrt, zaključni račun in pravilnik, ki ureja pogoje, merila in razporeditev sredstev fundacije, kot je to določila novela zakona. Zato v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo dopolnitev odloka z amandmajem, ki določa, da odloča večina vseh članov sveta, saj odlok tega do sedaj ni jasno urejal. Vedno, ko se srečujemo s predpisi, ki se nanašajo na invalide ali humanitarne organizacije, prihaja do številnih nasprotovanj in do zahtev, da se morajo upoštevati pri oblikovanju predpisov in pomembnejših odločitev, ki se nanašajo nanje, vse priznane organizacije invalidov in humanitarne organizacije, zato je prav, da imajo pri odločanju o pomembnih dokumentih fundacije vsi možnost soodločati oziroma da se najpomembnejše odločitve sprejemajo z 2/3 večino vseh članov sveta fundacije. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo, kot rečeno, predlog odloka podprli. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s prestavitvijo stališč poslanskih skupin. K dopolnjenemu predlogu odloka ni bilo vloženih amandmajev. Odločanje o predlogu odloka bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA PREDLOG ZAKONA O DRŽAVNIH SUBVENCIJAH ZA NAKUP OKOLJU PRIJAZNEJŠIH MOTORNIH VOZIL. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina štirih poslancev s prvopodpisanim dr. Luko Jurijem. Predlog zakona je na nadaljevanju 22. seje 9. 9. 2010 obravnaval matični odbor za okolje in prostor. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Gospod Silven Majhenič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik! Namen Predloga zakona o državnih subvencijah za nakup okolju prijaznejših osebnih motornih vozil je spodbuditi umik iz prometa najbolj okolju neprijaznih osebnih vozil in njihovo nadomestitev z okolju bolj prijaznimi. Vendar tako zagovorniki kot nasprotniki zakona v tem trenutku nimajo konkretnih predlogov. Prepušča se v presojo ljudi, ki bi naj izvajanje zakona zagotavljali finančno, sprotno, z vsakoletnim sprejetjem proračuna. Že spremembe zakona o davku na motorna vozila so pripomogle k spodbudi za nakup okolju neoporečna vozila, a na trgu starih vozil nimajo učinka. Korekcijo takšne ureditve predstavlja zakon, ki ga obravnavamo, da učinkuje preko subvencije, ki je vezana na uničenje okolju neprijaznih vozil, in se s tem spodbudi nakup okoljsko bolj prijaznih vozil. Predlog zakona predvideva različne višine subvencij glede na tip vozila, na katerega se subvencija nanaša, najvišje subvencije pa se predvideva pri nakupu vozil brez neposrednih izpustov CO2. V primeru nakupa vozila na hibridni pogon na osnovi motorja na notranje izgorevanje električnega motorja se predlaga višja subvencija, saj imajo takšna vozila v primerjavi s klasičnimi motorji bistveno nižje izpuste. Kot cenejši, a še vedno okoljsko učinkoviti ukrep so vgradnja filtrov v dizelske motorje ali pa vgradnja sistemov za pogon na utekočinjen plin. Ker pa so takšni posegi v povprečni vrednosti okoli osemsto evrov, je predvidena subvencija ustrezno nižja. Subvencija zagotovo prispeva k posodobitvi voznega parka, vendar v osnovi ne bi smela vplivati zakonsko na tista vozila, ki so še v zelo dobrem stanju, in bi se fokusirali na leta, ne pa na funkcionalnost vozila ter se bi po nepotrebnem ustvarjal pritisk na lastnike takšnih vozil. Zakon mora imetnike starejših vozil s primerno vsebino spodbujati za nakup novega, okolju prijaznega vozila. Seveda pa se upravičeno vprašamo, koliko bo ta zakon vplival na oživitev slovenskega gospodarstva, da ne bo polnil žepe le spretnim tujim trgovcem in špekulantom, ki po vsaki dobronamerni potezi države iztržijo največ. Vsekakor je treba gledati širše, skrb za čistejše okolje je potrebna, saj ne nazadnje v tem okolju živimo in nam ne more biti vseeno, zato je prav, da razmišljamo v smeri, kot je predlaga predlagatelj. Zakon je dobronameren, vendar v določenem segmentu premalo prepričljiv. Posamezni parametri zakona so premalo konkretni in nejasni, niso pa jasno zapisani tudi v tistem delu, ko govori o pravnih sredstvih, ki morajo vsebovati tudi možnost pritožbe, kar je tudi ustavna kategorija. Tako je treba zakon dopolniti in spremeniti tako, da ga bo mogoče izvajati. V Slovenski nacionalni stranki bomo o zakonu glasovali vsak po svoji vesti. Hvala.
Hvala. Gospa Breda Pečan bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Dober dan vsem prisotnim, posebej še seveda podpredsedniku s sodelavko. Poslanska skupina Socialnih demokratov je bila v zvezi s tem zakonom, lahko rečemo, nekoliko razdvojena in je predvsem zaradi tega, ker je bilo, lahko rečem, večinsko mnenje, da bi morala Vlada pripraviti primernejši predlog zakona, ki bi pokrival ne samo vlaganja oziroma subvencioniranje nakupa avtomobilov, ampak predvsem povečanje subvencioniranje energetsko varčnih investicij v energetsko sanacijo stavb in podobnih projektov. Zaradi tega je kar dobrodošlo, da je Odbor za okolje in prostor zakon, če tako rečemo, izpraznil in da nam ne bo treba glasovati o njem. Hvala.
Hvala. Gospod Alojz Potočnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Spoštovani! Zakon, ki je predlagan, se loteva izjemno kompleksnega in kočljivega vprašanja povezanosti prometa in dolgoročnega ohranjanja okolja. Na kratko, njegov namen je bil umik iz prometa najbolj okolju neprijaznih osebnih vozil in njihova nadomestitev z okolju bolj prijaznimi. Kot ukrep, ki bi sledil ekonomskim, zdravstvenim in okoljskim vidikom, so predlagane državne subvencije. Nesporno gre za problem, ki ga ni mogoče spregledati. V Poslanski skupini Zares si prizadevamo okolje postaviti na prvo mesto in podpiramo vse temeljito premišljene predloge, ki so usmerjeni v cilje, naravnane v smer trajnostnega razvoja in zaščite okolja. Vemo, da je škoda, ki jo povzročamo okolju kot celoti, težko popravljiva ali celo nepopravljiva. Zato, tako tudi Sternovo poročilo, sprememba podnebja predstavlja resno globalno grožnjo in zahteva prednosten globalni odgovor. Pri tem je, naj poudarim, avtomobilski promet bržčas najbolj netrajnostni način prometa oziroma modela mobilnosti. Umanotera v avgustovskem poročilu navaja, citiram: "Promet, ki ima vse večjo vlogo krivca za globalne podnebne spremembe skoraj s 100 % odvisnostjo motoriziranega prometa od fosilnih goriv, prispeva okoli 30 % vseh emisij toplogrednih plinov." Poslanska skupina Zares tudi opozarja na velik implementacijski deficit, ki se kaže v težavnem izvajanju okoljske zakonodaje tudi zaradi popuščanja interesom kapitala pred interesi okolja in zdravja, zato tega področja ne želimo uravnavati s spodbujanjem prodaje, kar sicer solidno in tudi brez spodbujanja počne avtomobilska industrija. Vloga države je v konceptu, ki ga zagovarjamo dvojna: prvič, da z davčno politiko spodbuja avtomobilsko industrijo k razvoju tehnološko in okolju prijaznih vozil. Drugič, da ozavešča, informira in izobražuje vse prebivalce in ne le kupce o našem planetu za potomce. Seveda predlogu ne gre očitati skritih namenov, a manjka mu nekaj domišljenosti in prepričljivosti. Prav slednje je pretehtalo, da je Poslanska skupina Zares do predloga v tolikšni meri zadržana, da ga ne more podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jakob Presečnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Še enkrat hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem. Bolj ali manj bom ponovil stališče, ki smo ga poslanci Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke zagovarjali že v okviru splošne razprave o tem predlogu zakona. Menimo namreč, da je ta zakon za ta čas neprimeren. Za čas vsesplošne gospodarske krize, ko imamo v Sloveniji 100 tisoč brezposelnih, neskončno mnogo težav s ponovnim zagonom slovenskega gospodarstva in podjetništva, s plačilno nedisciplino, nelikvidnostjo, nedostopnostjo do denarnih sredstev, ki bi jih nujno morali usmeriti in nameniti v razvoj in v našo prihodnost, ta ukrep ne more biti prioriteta. Zlahka natrosimo ducat namenom, za katere bi bilo pametneje nameniti 4,5 milijona evrov letno kot pa za nakup skoraj vnaprej točno določenih znamk in tipov avtomobilov. Ne moremo se znebiti občutka, da gre za popolnoma lobistični zakon. Za doseganje ciljev, kot so čisto okolje, zdravje, kakovost zraka in doseganje dopustnih mejnih vrednosti onesnaževanja v skladu z direktivami Evropske unije ter varnost v prometu, so potrebni drugi ukrepi. Poleg tega se nam zdi nesprejemljivo, da na primer ni bilo podpore pri predlogu naše poslanske skupine za subvencioniranje oziroma olajšave za investicije v gospodarstvu, ki bi zagotovo bile veliko boljši ukrep, ki bi dal veliko večjo dodano vrednost v gospodarstvu in predvsem dvignil gospodarsko rast. V socialni zakonodaji je sedanja koalicija ukinila državne pokojnine, istočasno pa se predlaga Zakon za spodbujanje nakupov avtomobilov iz sredstev proračuna v višini 4,5 milijona evrov. Moram priznati, da nam je nekako logično in razumljivo, zakaj členi tega zakona na matičnem odboru niso dobili podpore, pa tudi sicer moram priznati, da bi bil mnogo bolj vesel, če bi v ekološkem smislu država začela bolj subvencionirati na primer uporabo lesa, izgradnjo lesenih stanovanjskih hiš, tudi stanovanjskih blokov, uporabo lesenega pohištva, ne pa plastike, železa, aluminija. Tako vidimo, da v bistvu gre za neke vrste pospešitev prodaje, kljub temu da pa tisti – to je pa moje osebno razmišljanje –, ki kupujejo najbolj ekološko sporne avtomobile ali pa najstarejše avtomobile, ki so ekološko najbolj sporni, tisti bodo tako ali tako kupovali avtomobile za 200, 300 evrov in to subvencijo bi prejeli tisti, za katere že tako ali tako predvidevam, da imajo denar za nakup novega avtomobila. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Franc Jurša, bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav ministru, kolegici in kolegom. Če bi ta predlog zakona uspešno prestal drugo obravnavo na matičnem delovnem telesu, tudi tokrat ne bi dobil podpore Poslanske skupine DeSUS. Namen predlagatelja zakona je bil dodelitev pomoči v obliki državne subvencije določenim skupinam fizičnih in pravnih oseb z namenom spodbuditve nakupa okoljsko najbolj prijaznih vozil ter z namenom spodbuditve lastnika starega vozila, da slednjega umakne iz prometa in ga da v uničenje. V Poslanski DeSUS smo zaključili, da je bilo osnovno besedilo predloga tega zakona, iz katerega sicer izhaja dober namen predlagatelja, nedorečeno, neprimerno z nomotehničnega vidika. Zato poslanci DeSUS-a tudi nismo prispevali svojih podpisov kot sopredlagatelji. Najbolj pa so nas zmotile določbe, ki predvidevajo subvencioniranje zgolj fizičnim, ne pa tudi pravnim osebam, kar je po naši oceni sporno z vidika enakosti. Zaradi tega razloga predloga zakona v Poslanski skupini DeSUS ne bi podprli. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O GEODETSKI DEJAVNOSTI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministru za okolje in prostor, dr. Roku Žarniću. Prosim, imate besedo.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane gospe poslanke, spoštovani gospodje poslanci! Pred nami je Predlog zakona o geodetski dejavnosti, in to v drugi obravnavi. To je organizacijski zakon, ki ureja geodetsko dejavnost in določa pogoje za opravljanje te dejavnosti v Republiki Sloveniji. To ni nov zakon, je čistopis sprememb in dopolnitev zakona iz leta 2000, ki v veliki meri ohranja institute sedanjega zakona in jih dodatno razčlenjuje in dopolnjuje v skladu z Direktivo 2006/123 ES o storitvah na notranjem trgu in Direktivo 2005/36 ES o priznavanju poklicnih kvalifikacij ter o predpisih – direktivi sta prenesni v slovenski pravni red kot področni zakon – na novo ureja pogoje za opravljanje geodetske dejavnosti in za opravljanje reguliranih poklicev za ponudnike in državljane iz držav članic Evropske unije, evropskega gospodarskega prostora, Švicarske konfederacije ter ponudnike iz tretjih držav. Zakon vsebinsko dopolnjuje in spreminja obstoječo ureditev institutov oziroma pristojnosti geodetskega podjetja, geodeta, odgovornega geodeta. Posledično pa spreminja vsebino inšpekcijskega nadzora nad izvajanjem zakona ter kaznovanje za prekrške v primeru kršitev. Vprašanja v zvezi z določitvijo izobrazbenih pogojev za odgovorne geodete in geodete z geodetsko izkaznico, pristojnostmi Inženirske zbornice Slovenije in izobraževanjem so usklajena s Fakulteto za gradbeništvo in geodezijo, Inženirsko zbornico Slovenije, matična sekcija geodetov pri IZS in Gospodarskim interesnim združenjem geodetskih izvajalcev. Predlagana ureditev usklajena z ureditvijo drugih inženirskih strok v Sloveniji, ki se združujejo v Inženirsko zbornico Slovenije. Z informacijskim pooblaščencem so usklajena vsa vprašanja glede varstva osebnih podatkov v imenikih, ki se vodijo po zakonu, pravice do dostopa, vpogleda v osebne podatke v teh imenikih ter zaračunavanje stroškov za uporabo omrežnih storitev. Amandmaji, ki so jih v drugi obravnavi vložile koalicijske poslanske skupine k predlaganim členom, so po našem mnenju koristni. Podpiramo večjo zaščito naročnikov geodetskih storitev, zaradi katere je Odbor za okolje in prostor predlagal amandma k 3. členu. Vendar, besedilo, da se iz drugega odstavka 3. člena črta besedilo ali na drug zakonit način, pomeni omejevanje oblike dela oziroma sodelovanja, saj morajo geodetska podjetja pred pričetkom opravljanja geodetske dejavnosti na podlagi pogodbe o zaposlitvi zagotoviti sodelovanje vsaj enega posameznika, ki izpolnjuje pogoje za odgovornega geodeta. Takšno besedilo bi vplivalo na položaj tujih ponudnikov, ki bi želeli v Sloveniji opravljati geodetsko dejavnost. To lahko opravljajo pod enakimi pogoji, kot to velja za slovenska geodetska podjetja, in tudi oni bi morali imeti v primeru stalnega ali občasnega opravljanja dejavnosti zaposlenega vsaj enega odgovornega geodeta. Takšna ureditev pa bi bila v nasprotju z 2. f točko 15. člena Direktive 2006/123-E o storitvah na notranjem trgu, ki nalaga državam članicam, da preverijo, ali njihov pravni sistem pogojuje začetek opravljanja ali opravljanje storitvenih dejavnosti z določitvijo zahteve, ki določa najmanjše število zaposlenih. Zahteva je predmet ocenjevanja, razloge zanjo pa morajo države članice posebej utemeljiti z vidika nediskriminacije, potrebnosti in z razlogi v javnem interesu. Ker v veljavni zakonodajni na drugih področjih inženirskih storitev ni omejevanja oblik dela oziroma sodelovanja, torej so poleg pogodbe o zaposlitvi dopuščene še druge zakonite oblike sodelovanja, menimo, da tudi na tem področju opravljanje geodetske dejavnosti ni posebej utemeljenih razlogov, ki bi terjale drugačno ureditev. Zato predlagamo, da Državni zbor naloži Vladi Republike Slovenije, da pripravi uskladitveni amandma, ki bo zagotavljal skladnost predloga z GEOD1 z Direktivo 2006/123-E o storitvah na notranjem trgu. Hvala.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Bredi Pečan. Izvolite, imate besedo.
Hvala, gospod podpredsednik. Odbor za okolje in prostor je na 22. redni seji 8. septembra obravnaval Predlog zakona o geodetski dejavnosti, ki ga je Državnemu zboru v redni zakonodajni postopek poslala Vlada. V uvodni obrazložitvi členov predloga zakona je predstavnik predlagatelja, državni sekretar Ministrstva za okolje in prostor, dr. Peter Gašperšič povedal, da predloženi zakon v veliki meri ohranja rešitve sedaj veljavnega zakona o geodetski dejavnosti. Z novim zakonom želi Vlada, da bi sistemsko in jasno uredili opravljanje geodetske dejavnosti v Sloveniji tako za domače kot za tuje pravne in fizične osebe, ki želijo opravljati geodetsko dejavnost v Republiki Sloveniji. Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta je predlog zakona podprla, ugotovila, da predlog ne posega v uveljavljeno ureditev izvajanja geodetskih storitev na prostem trgu, vendar pa je predsednik komisije na seji odbora opozoril na povečanje cen geodetskih storitev, čeprav naj bi prehod opravljanja teh storitev na prostem trgu prispeval k nižjim cenam. Na osnovi mnenja Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki je opozorila, da je treba status geodeta in odgovornega geodeta v zakonskem besedilu določneje opredeliti, zlasti še v smislu določitve pooblastil, ki izhajajo iz navedenih statusov, in njenih drugih pripomb k posameznim rešitvam so poslanske skupine koalicije k posameznim členom v poslovniškem roku vložile 32 amandmajev, v razpravi na sami seji pa je odbor odločal tudi o svojih amandmajih k 3. in 10. členu ter o svojih amandmajih na amandmaje koalicijskih poslanskih skupin k amandmaju za novi 5. a člen in amandmaju na 14. člen. Odbor je v okviru druge obravnave predloga zakona v skladu s Poslovnikom Državnega zbora opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih. Odbor je sprejel vse amandmaje poslanskih skupin, razen k 10. členu predloga zakona, ta pa je postal brezpredmeten, ker je odbor k temu členu sprejel svoj amandma, s katerim je še dodatno izboljšal predlagane rešitve glede izbrisa odgovornega geodeta iz imenika Inženirske zbornice Slovenije. Odbor je na podlagi razprave na seji odbora sprejel svoje amandmaje k 3. členu, amandma na amandma za novi 5. a člen, k 10. členu in amandma na amandma k 14. členu. Odbor je po opravljeni razpravi o posameznih členih predloga zakona ter po opravljeni razpravi in glasovanju o amandmajih v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel, tako da lahko sedaj obravnavamo na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega Predloga zakona o geodetski dejavnosti, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Milan Gumzar bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala za besedo. Gospod minister s sodelavcem, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Geodetska dejavnost je ena izmed tistih, ki ni najbolj na očeh javnosti. Geodeti namreč merijo različna zemljišča in se ukvarjajo s prikazovanjem zemljiškega površja na načrtih in kartah, poleg tega se ukvarjajo še z vrsto drugih geodetskih del in nalog, kot javna služba pa skrbijo za osnovne podatke o prostoru in nepremičninah v zbirkah podatkov ter zagotavljajo storitve, povezane z evidentiranjem sprememb v prostoru in na nepremičninah, izvajajo koordinacijsko vlogo na področju nepremičninskega sistema in prostorske podatkovne infrastrukture. Omeniti velja še naloge v zvezi z zagotavljanjem pogojev za izvajanje geodetskih meritev in za skladnost državnega koordinatnega sistema z evropskim koordinatnim sistemom. Zato se kot državljani, če nismo ravno v vlogi investitorjev, s to dejavnostjo ne srečujemo prav pogosto. Z eno veliko izjemo, ki jo predstavlja projekt množičnega vrednotenja nepremičnin, na osnovi katerega bomo tudi v Sloveniji uvedli objektivno in celovito obdavčevanje nepremičnin. Lastniki nepremičnin naj bi v teh dneh končno dobili obvestilo o poskusni vrednosti njihove nepremičnine oziroma o njeni posplošeni tržni vrednosti. Po 10 letih torej sprejemamo nov zakon, ki ureja geodetsko dejavnost. Strinjamo se s predlagatelji, da predlog zakona ni povsem nov ter da je predvsem nekakšen čistopis sprememb in dopolnitev obstoječega zakona. Predlog v veliki meri ohranja institute sedanjega zakona, ki pa jih dodatno razčlenjujejo in dopolnjujejo. Novosti so predvsem pogojene z direktivami, katerih rešitve moramo prenesti v zakonodajo, ki ureja geodetsko dejavnost v Sloveniji. Omogočile bodo prosto ustanavljanje in prosto opravljanje geodetskih storitev oziroma nediskriminatorno obravnavanje domačih in tujih pravnih in fizičnih oseb, ki želijo opravljati to dejavnost v Sloveniji. Nadalje so se pri izvajanju veljavnega zakona v praksi pokazale potrebe po natančnejši določitvi posameznih pristojnosti, to so geodetsko podjetje, odgovorni geodet, zavarovanje odgovornosti, geodet, geodetska izkaznica, geodetski inšpektorat in tako dalje, zato predlog zakona prinaša tudi te rešitve. Omeniti velja, da predlog zakona določa pogoje za opravljanje geodetske dejavnosti in reguliranega poklica odgovorni geodet in geodet. Se pa ne spreminjajo le pogoji glede strokovne izobrazbe, prilagojen je študiju po bolonjskem programu. Ob tem želimo povedati, da v LDS podpiramo amandma, ki ga je k 3. členu oblikoval in sprejel Odbor za okolje in prostor ter s katerim se bo omogočilo posameznikom, odgovornim geodetom, da bi sklepali množico sicer zakonitih pogodbenih razmerij z vrsto geodetskih podjetij, saj ne želimo, da se zaradi začasnosti in hitrega spreminjanja teh razmer skozi čas zabrišejo sledi odgovornosti tako odgovornega geodeta kot tudi samega geodetskega podjetja. Kljub pomislekom predlagatelja namreč menimo, da bo tudi ta rešitev pripomogla k večji kakovosti geodetskih storitev, saj nestrokovno izvajanje geodetskih storitev lahko močno poseže v pravice lastnikov nepremičnin. Poleg tega je zagotavljanje ustrezne ravni strokovnosti geodetskih storitev in varnosti uporabnikov ter storitev nedvomno v javnem interesu. Naj dodamo še ugotovitev, da se tudi ob tej dilemi kaže vsa problematičnost ukinitve imenika geodetskih podjetij. Dvomimo tudi, da se bo stanje bistveno izboljšalo s predvidenim neobveznim oziroma prostovoljnim vpisom geodetskih podjetij v seznam geodetskih podjetij pri Inženirski zbornici Slovenije. Dodamo pa lahko še prepotrebno ugotovitev, da pri prenosu rešitev direktiv v naš pravni red ni potrebno biti bolj papeški od papeža. V Liberalni demokraciji Sloveniji izpostavljamo še dejstvo, da ureditev geodetske službe, ki se izvaja v javnem interesu, ostaja nespremenjena. To kaže, da je ta del geodetske dejavnosti dobro in primerno urjen in organiziran, kar nas v LDS še posebej veseli. V Liberalni demokraciji Slovenije bomo predlog zakona o geodetski dejavnosti podprli.
Hvala. Gospod Mirko Brulc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Lepo pozdravljeni vsi prisotni. Predlog zakona o geodetski dejavnosti vsebuje novo ureditev pogojev za opravljanje geodetske dejavnosti in za opravljanje regularnih poklicev za ponudnike in državljane iz držav članic Evropske unije in Evropskega gospodarskega prostora ter ponudnike iz tretjih držav. Predlog novega zakona o geodetski dejavnosti vsebinsko tudi dopolnjuje in spreminja sedanjo ureditev opravljanja geodetske dejavnosti v skladu z direktivo o storitvah na notranjem trgu. Nadalje z zakonom o storitvah na notranjem trgu in zakonom po postopku priznavanja kvalifikacij državljanom držav članic Evropske unije, evropskega gospodarskega prostora in Švicarske konfederacije za opravljanje reguliranih poklicev oziroma dejavnosti v Republiki Sloveniji tako, da upošteva posebnosti opravljanja te dejavnosti in spreminja vsebino inšpekcijskega nadzora nad izvajanjem zakona ter kaznovanje za prekrške ob kršitvah. V Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo spremembe zakona, saj smo prepričani, da je v praksi pri izvajanju geodetske dejavnosti veliko primerov, ki mečejo slabo luč nanjo, zato gre za primere, v tem primeru tudi za primere slabe prakse, pri izvajanju geodetskih načrtov, določanju mej ter zlorabe geodetske izkaznice. Vse te nepravilnosti smo odpravili z dopolnili, ki so bili sprejeti na Odboru za okolje in prostor, hkrati pa moram poudariti, da je za poslansko skupino pogodba o zaposlitvi z geodetskim podjetjem in odgovornim geodetom osnovni pogoj za izvajanje geodetske dejavnosti. Zakon bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Zvonko Lah bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister! Predlog zakona o geodetski dejavnosti, ki ga je v redno proceduro poslala Vlada, po mnenju Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ne spreminja dosedanje uveljavljene ureditve izvajanja geodetskih storitev na prostem trgu. Če pa je osnovni namen tega zakona sistemsko in jasno urediti opravljanje geodetske dejavnosti v Sloveniji tako za domače kot tuje pravne in fizične osebe, ki želijo to dejavnost opravljati v Republiki Sloveniji, pa predvsem za tuje izvajalce lahko postane ovira prav amandma odbora k 3. členu zakona. Ta amandma onemogoča sklepanje zakonitih pogodbenih obveznosti med odgovornimi geodeti z geodetskimi in drugimi podjetji, ki mora biti zaposlen v geodetskem podjetju. Prav to pa lahko onemogoči opravljanje dejavnosti tujih pravnih in fizičnih oseb. Odgovorni geodet odgovarja s svojim žigom in podpisom in se sled odgovornosti ne more zbrisati, kot navaja obrazložitev odbora, lahko pa prepreči opravljanje te dejavnosti tujim odgovornim geodetom v Republiki Sloveniji, to pa je v nasprotju z delom namena tega zakona in tudi z evropskimi predpisi. Slovenska demokratska stranka tukaj podpira stališče ministra, da je nujno upoštevati direktivo Evropske unije. V primeru, da bo ta amandma vključen v zakon, Slovenska demokratska stranka ne bo ne podprla niti ne bo nasprotovala temu zakonu.
Hvala. Gospod Jakob Presečnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, še enkrat, gospod podpredsednik. Gospod minister, gospod direktor, kolegica in kolegi! Zakon o geodetski dejavnosti je organizacijski zakon, ki ureja geodetsko dejavnost in določa pogoje za opravljanje te dejavnosti v Republiki Sloveniji. Pred seboj imamo v bistvu dopolnitev zakona o geodetski dejavnosti iz leta 2000, ki v veliki meri ohrani institute sedanje zakonodaje ter jih dodatno razčlenjuje in dopolnjuje. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo predlagani zakon podprli, ker kot poseben področni zakon na novo ureja pogoje za opravljanje geodetske dejavnosti in za opravljanje reguliranih poklicev za ponudnike, državljane iz držav članic Evropske unije, evropskega gospodarskega prostora, Švicarske konfederacije ter ponudniki iz tretjih držav. Nov zakon vsebinsko dopolnjuje obstoječo ureditev institutov oziroma pristojnosti geodetskega podjetja, geodeta ter odgovornega geodeta, posledično pa se spreminja vsebina inšpekcijskega nadzora nad izvajanjem zakona ter kaznovanje za prekrške v primeru kršitev. Vprašanje v zvezi z določitvijo izobrazbenih pogojev za odgovorne geodete in geodete z geodetsko izkaznico, pristojnosti Inženirske zbornice ter izobraževanje po zakonu o geodetski dejavnosti so bila usklajena s Fakulteto za gradbeništvo, Inženirsko zbornico Slovenije za gradbeništvo in geodezijo, Inženirsko zbornico Slovenije ter Gospodarskim in interesnim združenjem geodetskih izvajalcev, kar nam v Poslanski skupini SLS daje dodaten občutek o strokovni pripravi zakona. Prav tako pa se nam zdi prav, da so bila vprašanja glede varstva osebnih podatkov v imenikih, ki se vodijo po zakonu o geodetski dejavnosti, pravice do dostopa, vpogledov v osebne podatke v teh imenikih ter zaračunavanju stroškov za uporabo omrežnih storitev, usklajena z informacijskim pooblaščencem. Poslanci poslanske skupine SLS bomo torej podprli predlagani zakon o geodetski dejavnosti, pa četudi bi sicer pričakovali, da bodo nekatere točke urejene malo drugače. Nekatera določila pa so bila po subjektivni presoji na odboru spremenjena, praksa bo zagotovo pokazala, o tem je govoril tudi minister, da popolnoma brez potrebe in ob nasprotovanju predstavnikov Vlade in opozicije. Sicer pa menimo, da je zakon strokovno pripravljeni in potreben podpore. V poslanski skupini bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Še enkrat hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Pred nami je predlog zakona o geodetski dejavnosti, ki med drugim vsebuje tudi novo ureditev pogoja za opravljanje geodetske dejavnosti in za opravljanje regularnih poklicev za ponudnike iz držav članic Evropske unije, evropskega gospodarskega prostora ter Švicarske konfederacije ter ponudnike iz tretjih držav. Namen novega zakona je sistemsko in. urediti opravljanje geodetske dejavnosti v Republiki Sloveniji, tako da se omogoči prosto ustanavljanje in prosto opravljanje storitev oziroma nediskriminatorno obravnavanje domačih in tujih pravnih in fizičnih oseb, ki želijo opravljati geodetsko dejavnost v Republiki Sloveniji. Zato se v novem zakonu spreminjajo nekateri pojmi na področju geodezije. V Poslanski skupini DeSUS pozdravljamo novost, da mora imeti vsako geodetsko podjetje, ki ima vpisano oziroma priglašeno geodetsko dejavnost in opravlja geodetsko dejavnost, sklenjeno zavarovalno pogodbo za škodo, ki bi jo v zvezi z opravljanjem svoje dejavnosti utegnilo povzročiti strankam ali tretjim osebam. Obenem pa mora imeti na podlagi pogodbe o zaposlitvi zagotovljeno sodelovanje posameznika ali posameznice, ki izpolnjuje s tem zakonom predpisana pogoja za odgovornega geodeta. Novela prinaša tudi določbe glede položaja odgovornih geodetov, ki naj bi zagotovile primerno stopnjo strokovnosti geodetske dejavnosti, varnost uporabnikov geodetske dejavnosti. V naši poslanski skupini upamo, da te določbe pomenijo večjo kakovost geodetskih storitev, saj nestrokovno izvajanje geodetskih storitev lahko močno poseže v pravice lastnikov nepremičnin. Zagotavljanje strokovnosti geodetskih storitev in varnosti uporabnikov teh storitev je nedvoumno v javnem interesu. Predlog novele med drugim na novo določa tudi pristojnost izdajanja geodetskih izkaznic, zagotavljanja opravljanja strokovnega izpita za izvajanje geodetskih storitev, vodenje imenika imetnikov geodetskih izkaznic in obveznega izobraževanja za geodete z geodetsko izkaznico. Te naloge izvaja Inženirska zbornica Slovenije – kot javno pooblastilo po tem zakonu. V poslanski skupini bomo predlog zakona, ki je pred nami, podprli. Vseeno pa moramo ob tem ugotoviti, da predlog zakona ne posega v uveljavljanje ureditev izvajanja geodetskih storitev na prostem trgu. Veljavna politika cen geodetskih storitev je posledica zahtev iz direktive o storitvah na notranjem trgu, ki razen v izjemnih okoliščinah ne dopušča določanja minimalnih tarif, saj te vplivajo na svoboden pretok storitev. Čeprav naj bi s prehodom opravljanja teh storitev za prosti trg prispevali k nižjim cenam, so se cene geodetskih storitev od leta 2008, ko niso več podvržene minimalnim tarifam, občutno povečale, ker je po besedah predstavnikov Geodetske uprave Republike Slovenije tudi posledica dejstva, da Geodetska uprava Republike Slovenije za opravljene storitve ni zaračunavala ekonomske cene. Relativno visoke cene geodetskih storitev so tudi eden izmed razlogov za neurejeno stanje na tem področju, zato pozitivno ocenjujemo prizadevanja pristojnega ministrstva in pristojne poklicne zbornice za uporabo čim bolj realnih cen na podlagi standardov, normativov in vrednosti posameznih nalog geodetske stroke. Glede na to, da so s predlaganimi rešitvami enostavno določeni postopki in se omogoča opravljanje storitev v določenih primerih tudi tujim izvajalcem, v poslanski skupini pričakujemo padec cen geodetskih storitev in posledično manjšo finančno obremenitev lastnikov nepremičnin. To bi imelo lahko tudi pozitivne učinke na hitrejšo vzpostavitev popolnih podatkov o dejanskem stanju vseh nepremičnin v Republiki Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Silven Majhenič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani minister! Gre za organizacijski zakon, ki je urejal geodetsko dejavnost in pogoje za opravljanje. Zakon je nov, predstavlja pa čistopis in dopolnitev zakona o geodetski dejavnosti iz leta 2000. Ohranja vsebino sedanjega zakona, ki ga pa le v določenih segmentih dopolnjuje – kot so pogoji za geodetsko dejavnost in za opravljanje regularnih poklicev za ponudnike in državljane članic Evropske unije ter Švicarske konfederacije. To zahteva direktiva v postopku priznavanja kvalifikacij državljanov članic Evropske unije ter Švicarske konfederacije. V bistvu gre za obstoječo ureditev institutov, ki se vsebinsko samo dopolnjuje, v pristojnosti geodetskega podjetja, geodeta, odgovornega geodeta, posledično pa spreminja in vpliva na inšpekcijski nadzor, izvajanje zakona ter kaznovanje v primeru kršitev. Ureja določitev pogoja stopnja izobrazbe za odgovorne geodete in geodete z geodetsko izkaznico. Računamo, da se bo s sprejetjem sprememb zakona končala slaba praksa neodgovornih geodetov in da bo obvezna izkaznica pri identifikaciji geodeta tudi garant za kvalitetno opravljeno delo in možnost pritožbe na institucijo, v katerem imenu je bila storitev tudi opravljena. Sicer pa zakon prinaša nekaj poenostavitev in s tem tudi skrajšanje postopkov, odpira pa tudi možnost za konkurenco tujih izvajalcev. Da je zakon potreben, govorijo številni uporabniki teh uslug, ki opozarjajo na pogodbena razmerja geodetov, ki pa v primeru prekinitve pogodbe več ne odgovarjajo za opravljeno delo, ki je bilo opravljeno preko geodetskega podjetja. V Slovenski nacionalni stranki bomo predlog zakona seveda tudi podprli.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o dopolnjenem predlogu zakona bomo opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O ODGOVORNOSTI ZA JEDRSKO ŠKODO. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministru za okolje in prostor dr. Žarniću. Prosim, imate besedo.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci! Pred nami je Predlog zakona o odgovornosti za jedrsko škodo. Ta v celoti sledi konvencijski ureditvi s področja odgovornosti za jedrsko škodo. Gre za Pariško konvencijo z nadgradnjo z Bruseljsko dopolnilno konvencijo, kot je bil dopolnjena in spremenjenja z zadnjima protokoloma. Spremembe v novem zakonu so največ v definiciji jedrske škode, ki le-to močno razširja in zdaj poleg izgube življenja in telesne poškodbe ter izgube ali poškodbe premoženja obsega tudi gospodarsko škodo, stroške ukrepov vzpostavitve poškodovanega okolja v prejšnje stanje, izgubo dohodka in stroške preventivnih ukrepov. Nato pri zastaralnih rokih, kjer se je za zastaranje pravice do odškodnine zaradi izgube življenja in telesno poškodbo rok podaljšal od 10 na 30 let od dneva jedrske nesreče – pri zneskih odgovornosti in obveznega zavarovanja odgovornosti. Ker pa je konvencijska ureditev neposredno uporabljiva, zakon ureja le tista vprašanja, za katera reševanje kažeta konvenciji na uporabo nacionalnega prava. Tako zakon ureja tudi pristojno nacionalno sodišče in postopek uveljavljanja odškodnine z razdelitvijo odškodnine, inšpekcijsko nadzorstvo, kazenske določbe ter tudi jamstvo države za tako imenovano odklonjeno zavarovalno kritje. Odgovornost za jedrsko škodo je omejena, hkrati pa kanalizirana. Za to škodo odgovarja uporabnik jedrske naprave. Država odgovarja subsidiarno, a hkrati izvirno nad zneskom, ki ga mora zagotoviti uporabnik. Predlog zakona določa obvezno zavarovanje odgovornosti uporabnika do višine 700 milijonov evrov, kar je prevzeto iz konvencijske ureditve. Glede odgovornosti države med 700 in 1.200 oziroma 1.500 milijoni evrov predlog zakona določa le, da država mora zagotoviti takšno varstvo, ne predvideva pa obveznega zavarovanja ter njene odgovornosti. Do prve ravni, 700 milijonov, rešuje likvidacijo škode zavarovalnica, pri kateri je odgovorni uporabnik zavaroval svojo odgovornost. Če in ko bi škoda presegla znesek uporabnikove odgovornosti, nastopi zaveza Republike Slovenije, da zagotovi sredstva v višini od 700 milijonov do 1,2 oziroma 1,5 milijarde evrov. Predlagana rešitev, po kateri zavarovalnica na podlagi dogovora z državo, torej Ministrstvom za finance, postopke in metode ocenjevanja in likvidacije zahtevkov iz sredstev obveznega zavarovanja uporabnikov uporabi tudi pri ocenjevanju in likvidaciji zahtevkov iz javnih sredstev. Vendar pa javnih sredstev države ne bo treba zagotoviti v celotnem znesku takoj. Na podlagi ocenjene višine škode, ki jo v 6 mesecih od nastanka nesreče pripravi komisija, se s posebnim interventnim zakonom poleg višine, načina in dinamike črpanja državnih sredstev določijo tudi pravila o časovno odloženem izplačevanju odškodnin. Pri tem se upoštevajo pravila za razdelitev odškodnin, kakor jih ureja že zakon. V tem pogledu je pomembna rešitev povezana z zastaralnimi roki. Da bi spoštovali konvencijsko ureditev, je treba določiti zastaralni rok 30 let za izgubo življenja ali telesno poškodbo in 10 let za ostalo škodo. Zakon ureja tudi vprašanje jamstva države za tako imenovano odklonjeno zavarovalno kritje zavarovalnice. Za odklonjeno zavarovalno kritje Ministrstvo za finance in uporabnik domače jedrske naprave uredita medsebojna razmerja s pogodbo, ki poleg konkretnega obsega jamstva ureja čas veljavnosti pogodbe in višino premije. Prehodnost sistema jamstva države za odklonilno zavarovalno kritje je odvisna od vzpostavitve razmer na domačem in svetovnem zavarovalnem trgu, ko bosta zmogla zavarovati jedrsko škodo odgovornega uporabnika pod pogoji in v obsegu, ki ga določa spremenjena Pariška konvencija. Ministrstvo za finance kot predstavnik Republike Slovenije, ki zagotavlja jamstvo, mora tekoče spremljati spremembe mednarodnih pogojev. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici odbora gospe Bredi Pečan. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Odbor za okolje in prostor je na nadaljevanju svoje 22. seje 9. septembra letos obravnaval Predlog zakona o odgovornosti za jedrsko škodo, ki ga je Državnemu zboru v redni zakonodajni postopek poslala Vlada. V uvodni dopolnilni obrazložitvi členov predloga zakona je predstavnik predlagatelja gospod Peter Gašperšič, državni sekretar na Ministrstvu za okolje in prostor povedal, da predloženi zakon specifično ureja vprašanja same jedrske škode in vprašanja, povezana z odgovornostjo za povzročeno tovrstno škodo. Odgovornost za škodo je omejena, hkrati pa kanalizirana. Za škodo odgovarja uporabnik jedrske naprave, država pa subsidiarno, a hkrati izvirno nad zneskom, ki ga mora zagotoviti uporabnik. Zakonodajno-pravna služba, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z Ustavo Republike Slovenije, pravnim sistemom in zakonodajnotehničnega vidika, je dala pripombo k 18. členu predloga zakona in v tem smislu so tudi poslanske skupine koalicije pripravile svoje amandmaje, enega tudi k 18. členu. Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta je v svojem mnenju predlog zakona podprla. Odbor je v okviru druge obravnave predloga zakona v skladu s Poslovnikom Državnega zbora opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in o vloženih amandmajih. V poslovniško določenem roku so vložile amandmaje poslanske skupine Socialnih demokratov, Zares, DeSUS in LDS, k 9., 12., kot že rečeno, tudi k 18. in 31. členu predloga zakona. Odbor je sprejel vse vložene amandmaje poslanskih skupin. Po opravljeni razpravi o posameznih členih predloga zakona ter po opravljeni razpravi in glasovanju o amandmajih v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora je odbor še glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Na osnovi tega je bilo pripravljeno besedilo dopolnjenega Predloga zakona o odgovornosti za jedrsko škodo, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji in o njih danes tudi odločamo. Hvala.
Hvala. Gospa Pečan, lahko kar ostanete za govornico in predstavite stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala, nisem vedela, da sem kar takoj že na vrsti. Poslanska skupina Socialnih demokratov Zakon o odgovornosti za jedrsko škodo podpira. Ob tem pa je treba povedati, da na jedrsko energijo oziroma na pridobivanje električne energije iz nevarnih radioaktivnih in strupenih jedrskih energentov, kakršni so na primer uran ali plutonij, smo se prebivalci Slovenije po nekaj desetletjih sobivanja z bolj ali manj normalno obratujočo Nuklearno elektrarno Krško že dodobra privadili. Varnost je za nas sploh zelo pomembna, kljub temu pa smo morali misli o nevarni energiji spraviti nekam v podzavest, tako da je le-ta na nek način za večino kljub vsemu postala sama po sebi umevna. Obstajajo področja, o katerih se manj ve, ki so manj ozaveščena, jih pa Zakon o odgovornosti za jedrsko škodo mora zaobjeti. S tega zornega kota bo za vsakdanjost na videz nepomemben obravnavan predlog povsem novega zakona odgovornosti za jedrsko škodo, ki ga imamo danes na naših klopeh. Po nekaj desetletjih bo temeljito prenovil področje odgovornosti za morebitno jedrsko škodo, ki nastane kot posledica uporabe jedrske energije v miroljubne namene, saj je bila tudi po osamosvojitvi še vedno veljavna stara jugoslovanska zvezna zakonodaja, to je Zakon o odgovornosti za jedrsko škodo iz konca sedemdesetih let prejšnjega stoletja, ki je temeljil na originalni Dunajski konvenciji o civilni odgovornosti iz leta 1963, in Zakon o zavarovanju odgovornosti za jedrsko škodo. Slovenija že kar nekaj let ni pristopnica k Dunajski konvenciji, je pa v začetku novega tisočletja pristopila in je zavezana upoštevati Pariško konvencijo, Bruseljsko dopolnilno konvencijo in dva protokola iz leta 2004, ki konvenciji spreminjata. Z novim zakonom bo odpravljena dolgoletna neusklajenost slovenskega pravnega reda z mednarodno konvencijsko ureditvijo na tem področju, saj sta bila stara zakona primorana veljati, kljub temu da je država Republika Slovenija že aprila 2003 sprejela pobudi za podpis obeh protokolov, ki modernizirata obe konvenciji. Ker je bolje pozno kot nikoli, bo novi zakon veljal namesto dveh prejšnjih, prej omenjenih. Konvencije so po tradiciji le okvir, ki ga zapolnijo zakonodaje držav pristopnic. Konvencije so načelne narave in se ne spuščajo v podrobnosti, ki jih morajo posamezne države urediti, da hkrati ustrezajo svojim lastnim pravnim redom. Pripravljavci zakona se morajo soočati s podrobnostmi, ki so z vidika načel nepomembne za pravilno delovanje ob uporabi zakonodaje pa neizogibne. Nacionalna prava mora ustrezno urediti na primer poseben sistem civilnopravne odgovornosti za škodo in zagotoviti oškodovancem ustrezno povračilo nastale škode. Zakon o odgovornosti za jedrsko škodo tako na novo definira izraze odgovornost uporabnika, ki v osnovi odgovarja za jedrsko škodo do višine 700 milijonov evrov, vnos, uvoz in tranzit jedrskih snovi, ki niso samo jedrsko gorivo, pač pa tudi radioaktivni materiali, ki se uporabljajo v zdravstvu, za raziskovalne namene in podobno. Izvirna odgovornost države za jedrsko škodo, če ta po višini presega 700 milijonov evrov, in sicer iz zadev škode, ki navedeni znesek presega, k sreči le do zneska poldruge milijarde evrov. Razlika tako znaša maksimalno 800 milijonov evrov, od katerih država prispeva do 500 milijonov, ostalih 300 milijonov pa krijejo države pogodbenice. V okviru pravil postopka zakon na novo opredeljuje vlaganje zahtevkov, ki jih oškodovanci lahko vlagajo kot posamezniki, lahko pa se za te potrebe organizirajo: pravna oseba, načini ocenjevanj škode, pravila za razdelitev odškodnin in, ne nazadnje, evidence prejetih izplačanih ali delno izplačanih odškodninskih zahtevkov. Pri razdelitvi odškodnin velja omeniti, da lahko zavarovalnica v posameznih primerih zagotovi še druge oblike pomoči, na primer plačila zdravljenja, ki morajo biti prav tako ustrezno evidentirana. Država pa je dolžna jamčiti za jedrsko škodo, ki je posledica nevarnosti, ki ni bila zavarovana s pogodbo, kot jo določa 8. člen zakona. Zakon bo v uporabi primarno na ozemlju Republike Slovenije, uporaba pa bo veljala tudi za vse naše sosede, razen Avstrije, kajti zakon velja tudi za ozemlja pristopnic k Pariški konvenciji, kot so Italija, Nemčija, Francija, Velika Britanija, Belgija, Nizozemska, skandinavske države, Španija, Portugalska, Grčija in Turčija, za pristopnice k Dunajski konvenciji, vse članice tako imenovane nove Evrope, razen Slovenije ter Hrvaške, držav, ki niso pristopnice h konvencijam in nimajo jedrske naprave, škoda pa bi bila posledica nesreče v tranzitu preko njihovega ozemlja, in drugih držav, ki niso pristopnice k Pariški konvenciji, imajo pa veljavno jedrsko zakonodajo, ki temelji na enakih načelih, kot jih določa Pariška konvencija. Na žalost zakon ne bo veljal na ozemljih večine držav nekdanje Sovjetske zveze, kjer pa je nevarnost za jedrske nesreče med najvišjimi na svetu. Vsote, ki jih zakon predvideva za odškodnine, so za uporabnike jedrske energije, torej za državo oziroma v njenem imenu delujoče organizacije, precej visoke, zato bi morali v Nuklearni elektrarni Krško budno paziti, zato da ne bi imeli potrebe po sredstvih za plačilo. Hvala.
Hvala. Gospod Jakob Presečnik bo predstavil stališča Poslanske skupine Slovenske Ljudske stranke. Prosim.
Še enkrat hvala lepa vsem prisotnim. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da je prav, da se poleg številnih varnostnih predpisov v zvezi z jedrsko energijo uredi poseben sistem civilnopravne odgovornosti za škodo. S tem predlogom se specifično urejajo predvsem tista vprašanja, za rešitev katerih pristojni konvenciji odkazujeta nacionalni nivo. Zakon določa, da je odgovornost uporabnika jedrske naprave omejena, in sicer na 700 milijonov evrov in jo mora obvezno zavarovati. Država pa odgovarja za jedrsko škodo izvirno, če ta po višini presega 700 milijonov, in sicer do 1200 oziroma 1500 milijonov evrov. Razumljivo se nam zdi, da je za manj nevarne jedrske naprave odgovornost manjša, in sicer 17 milijonov evrov, in za primer prevoza ali tranzita jedrskih snovi 80 milijonov. Zakon predvideva tudi sprejem interventnega zakona v primeru jedrske nesreče, če ocena škode presega 700 milijonov evrov, s katerim se potem določijo tudi pravila za časovno odloženo izplačevanje odškodnin. V Poslanski skupini SLS se strinjamo tudi z zastaralnimi roki, in sicer 30-letnim rokom za izgubo življenja in telesne poškodbe ter 10-letnim za ostalo škodo. Menimo pa tudi, da je prav, da se uredi jamstvo države za odklonjeno zavarovalno kritje ter odložen začetek uporabe vseh ključnih določb, ki imajo tudi finančne posledice, do začetka veljavnosti protokola k Pariški konvenciji in protokola k Bruseljski dopolnilni konvenciji. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo, kot rečeno, predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Še enkrat hvala za besedo. Pred nami je predlog zakona, ki ureja vprašanja same jedrske škode in vprašanja, povezana z odgovornostjo za povzročeno tovrstno škodo. Odgovornost za jedrsko škodo je omejena, hkrati pa kanalizirana. Za to škodo odgovarja uporabnik jedrske naprave. Država odgovarja subsidiarno, a hkrati izvirno nad zneskom, ki ga mora zagotoviti uporabnik. Predlog zakona določa obvezno zavarovanje odgovornosti uporabnika do višine 700 milijonov evrov, kar je prevzeto iz konvencijske ureditve. Mogoče je tudi kakšno drugo finančno jamstvo, ki zagotavlja enako varstvo kakor zavarovanje odgovornosti do omenjene višine. Glede odgovornosti države – med 700 in 1200 oziroma 1500 milijoni evrov – predlog zakona določa le, da država mora zagotoviti takšno varstvo, ne predvideva pa obveznega zavarovanja te njene odgovornosti. Ta obveznost je podlaga za nadaljnje ustrezno ukrepanje države in odločitev, kako in kdaj bodo ta sredstva zagotovljena. Do prve ravni, 700 milijonov evrov, rešuje likvidacijo škode zavarovalnica, pri kateri je odgovorni uporabnik zavaroval svojo odgovornost. Predlagana rešitev, po kateri zavarovalnica na podlagi dogovora z državo, Ministrstvom za finance, postopke in metode ocenjevanja in likvidacije zahtevkov iz sredstev obveznega zavarovanja uporabnika uporabi tudi pri ocenjevanju in likvidaciji zahtevkov iz javnih sredstev – do 1500 milijonov evrov -, zagotavlja enotnost in gospodarnost postopkov. Vendar pa javnih sredstev državi ne bo treba zagotoviti v celotnem znesku takoj. Na podlagi ocene višine škode, ki jo v šestih mesecih od nastanka nesreče pripravi komisija, ki jo sestavljajo predstavniki države na eni ter predstavniki zavarovalnice in uporabnika na drugi strani, se s posebnim, najverjetneje interventnim, zakonom poleg višine, načina in dinamike črpanja državnih sredstev določijo tudi pravila o časovno odloženem izplačevanju odškodnin. Pri tem se upoštevajo pravila za razdelitev odškodnin, kakor jih ureja že zakon. V tem pogledu je pomembna rešitev povezana z zastaralnimi roki. Da bi spoštovali konvencijsko ureditev, je treba določiti zastaralni rok desetih let za premoženjsko in 30 let za nepremoženjsko škodo. Predvsem slednji rok je dolg ter je veliko breme za zavarovalnice in državo, ki odgovarja subsidiarno in izvirno. Ureditev po predlaganem zakonu je izvirna, saj se odmika od ustaljene prakse vrstnega reda, ki ne ustreza načelu enakega obravnavanja. Predlagana rešitev upošteva možnost povrnitve škode tudi tistim, ki jim ta nastane pozneje in ne zgolj neposredno ob jedrski nesreči, a še v zastaralnem roku. Ker je odgovornost omejena tudi po višini, je treba takšno škodo vnaprej predvideti. Zakon ureja tudi vprašanje jamstva države za tako imenovano odklonjeno zavarovalno kritje zavarovalnice. Ker svetovni zavarovalni trg ni sposoben zavarovati vseh oblik jedrske škode, kakor je opredeljena z novo konvencijsko ureditvijo in prevzeta v predlogu zakona, pri čemer zavarovanje ne izključuje niti jedrske škode, ki izhaja iz terorističnega delovanja, in zahtevki iz naslova osebne škode zastarajo šele po 30 letih od nastanka jedrske nesreče, to stanje odseva posredno tudi na slovenskem zavarovalnem trgu, ki mimo lastnega deleža pozavaruje ostanek zavarovanja pri vodilnih tujih specializiranih zavarovalnicah in je odvisen od njihovih razpoložljivih zmogljivosti. Za odklonjeno zavarovalno kritje Ministrstvo za finance in zavarovalnica uredita medsebojna razmerja s pogodbo, ki poleg konkretnega obsega jamstva ureja čas veljavnosti pogodbe in višino premije. Kot lahko iz pregleda zakona ugotovimo, se bodo zneski za odgovornost in za obvezno zavarovanje za uporabnike jedrskih naprav v primerjavi s sedanjo ureditvijo bistveno povečali, poleg tega se povečuje odgovornost države za morebitno jedrsko škodo, katere opredelitev se razširja, in sicer z dosedanje izgube življenja in telesne poškodbe ter izgube ali poškodbe premoženja še na gospodarsko izgubo, stroške ukrepov za vzpostavitev prejšnjega stanja v poškodovanem okolju, izgubo dohodka in stroške preventivnih ukrepov. Zato v Poslanski skupini DeSUS pričakujemo dosledno izvajanje nadzora nad uporabniki jedrskih naprav, saj se s preventivnimi ukrepi zmanjšuje nevarnost za povzročitev jedrske nesreče na minimum. Zakon bomo podprli.
Hvala. Gospod Silven Majhenič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani! Predlog zakona ureja vprašanja same jedrske škode in vprašanja, povezana z odgovornostjo za povzročeno škodo. Po večletnih pripravah in usklajevanjih sta bila sprejeta dva pravilnika, ki v zakonodajo prinašata evropsko prakso na področju jedrske varnosti. Sprejete pa so bile tudi direktive o jedrski varnosti, ki pa so že bile zajete v zakonodajo o jedrski varnosti, tako da večje spremembe na tem področju niso potrebne. Odgovornost za jedrsko škodo je omejena, hkrati pa kanalizirana. Predlog zakona določa obvezno zavarovanje s področja odgovornosti uporabnika do višine 700 milijonov evrov, kar je usklajeno s konvencijsko ureditvijo. Zagotovo pa morajo biti na področju varnosti in zavarovanja vključena tudi državna jamstva, še posebej na področju varstva, vendar manj iz naslova obveznega zavarovanja in njene odgovornosti. Menim pa, da se država v primeru nesreče ne bo izognila in izločila s področja odgovornosti, kljub temu da se v predlogu zakona na nek način določa, kdaj se bodo ta sredstva zagotavljala. Predlagatelj pojasnjuje, da državi ne bo treba zagotavljati javnih sredstev v celotnem znesku takoj na podlagi cenilnega zapisnika, ampak šele v roku šestih mesecev od nastanka povzročene škode oziroma nesreče. S posebnim zakonom pa se bo določala tudi višina, način in dinamika črpanja državnih sredstev za izplačevanje odškodnin. Zakon določa tudi podpis pogodbe, ki bo urejala razmerja med Ministrstvom za finance in zavarovalnico, v kateri bo točno opredeljena tudi višina premije in čas veljavnosti. Takšna pogodba pa že sama po sebi zavezuje Ministrstvo za finance, da sprotno spremlja spremembe mednarodnih zavarovalnih in pozavarovalnih pogojev. Predlagatelj zagotavlja, da predlagani zakon in njegovo izvajanje nimata finančnih posledic za državni proračun. Finančne posledice bi prizadele proračun le v primeru jedrske nesreče, pa še to takrat, ko bi škoda presegla 700 milijonov evrov. Kot vidimo, je predlagatelj v predlogu predvidel vse možne razlage, da se zakon sprejme, tako tudi prilagoditev Pariški konvenciji in Bruseljski dopolnilni konvenciji. S tem se zagotavlja visoko finančno jamstvo uporabnika, vendar le v primeru, ko škoda ne presega zneska, določenega v jamstvo uporabnika. Država, ki ni članica Pariške konvencije, ne more postati članica Bruseljske dopolnilne konvencije. To pa je interes Slovenije, da se s pogodbo vključi v obe konvenciji in protokol, seveda, z usklajeno zakonodajo s konvencijsko uskladitvijo. Takšen zakon uvaja unitarističen pristop in pokriva celotno področje, povezano s civilno odgovornostjo za jedrsko škodo. Gre za občutljivo temo, ki smo se jo zavedali že do sedaj, saj je zakon bil zelo jasen v tistem delu, ko govori o zavarovanju, da mora inšpektor ustaviti obratovanje takoj, če se ugotovi, da ni zavarovanja. Jedrska elektrarna je že sama po sebi objekt, ki zahteva veliko pozornosti in strokovnega nadzora, zato me je presenetila izjava komisije, ki je izrazila zaskrbljenost nad navedbami v poročilu, ki je bilo zabeleženo v okviru rednega remonta nuklearne elektrarne, da je opaziti veliko obremenjenost in občasno tudi pritiske na osebje, kar je vodilo do nadpovprečnega števila nenormalnih dogodkov, ki so bili tudi posledica človeških napak. Šlo naj bi za večji obseg dela v določenih trenutkih, kar je preobremenilo številčno omejeno strokovno osebje. Sredstva sklada so zadostna za gradnjo skladišča, namenjena pa so tudi za financiranje razgradnje nuklearne elektrarne, seveda pa je vprašanje, ali bodo vsa ta sredstva zadoščala, ko bo treba, če bodo sredstva namenske porabe postala nenamenska, in pomisleki o slabih gospodarjih stvarnost. Zakon je v osnovi dobro zastavljen in potreben, zato ga bomo v Slovenski nacionalni stranki tudi podprli.
Hvala. Gospod Miran Jerič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospod minister z ekipo, lep pozdrav tudi v mojem imenu. Predlog zakona ureja del pravnih in odškodninskih posledic tistega, za kar si vsi želimo, da se nikoli ne bo zgodilo. To pa so dogodki, ki sevalno ogrozijo ljudi in okolje, oziroma jedrske nesreče, kot jih običajno poimenujemo v pogovornem jeziku. V eni izmed definicij je jedrska in sevalna varnost celota predpisov in standardov, projektnih rešitev, obratovalnih navodil, varnostne kulture zaposlenih, usposabljanja, dela državnih in upravnih organov ter drugih dejavnikov, ki prispevajo k preprečitvi sproščanja radioaktivnih snovi iz jedrskega objekta ali naprave v okolje. Jedrska in sevalna varnost seveda ni absolutna, strahovite nesreče v preteklosti nas ves čas opominjajo na to dejstvo, zato je nujno, da imamo kot sodobna država in družba, ki na različnih področjih izrablja jedrsko tehnologijo, pravno korektno in sodobno urejeno tudi področje odgovornosti za morebitno jedrsko škodo. Veljavna zakonska ureditev področja odgovornosti za jedrsko škodo, ki je bila sprejeta še v prejšnji državi, temelji predvsem na Dunajski konvenciji o civilni odgovornosti za jedrske škode. Predlog zakona je posledica dejstva, da je v zadnjih letih mednarodna pravna konvencijska ureditev tega področja doživela vrsto sprememb, ter dejstva, da Slovenija ni več pogodbenica Dunajske konvencije. Zakon torej temelji na sodobni konvencijski ureditvi. V Liberalni demokraciji se nam zdi potrebno izpostaviti vsaj tri rešitve, ki odstopajo od dosedanjih. Prvič, definicija jedrske škode je močno razširjena; drugič, zastaralni rok za zastaranje pravice do odškodnine zaradi izgube življenja in telesno poškodbo se podaljšuje z dosedanjih 10 na 30 let od dneva jedrske nesreče in pa tretjič, občutno so višji zneski za odgovornost in za obvezno zavarovanje odgovornosti. Ob sami zakonski vsebini pa se nam poraja naslednje vprašanje. Na seji matičnega odbora je predstavnik Jedrskega poola GIZ-a, ki zavaruje in pozavaruje jedrske nevarnosti, opozoril, da slovenska, pa tudi svetovna zavarovalna industrija določenih kritij enostavno ne more nuditi. Zato želimo danes na nek način od predstavnikov Vlade pojasnilo, kaj pomeni to dejstvo v povezavi z določbo 26. člena, ki inšpektorju nalaga, da mora začasno prepovedati obratovanje jedrske naprave, če nima veljavnega, na zakonu temelječega zavarovanja, ter v povezavi z določbo 31. člena, ki določa začetek uporabe nekaterih členov zakona. V Liberalni demokraciji Slovenije bomo ta tako imenovani konvencijski zakon, ki ureja vprašanja jedrske škode in vprašanja, povezana z odgovornostjo za povzročeno škodo, podprli.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o dopolnjenem predlogu zakona bomo opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O UMEŠČANJU PROSTORSKIH UREDITEV DRŽAVNEGA POMENA V PROSTOR. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministru za okolje in prostor dr. Žarniću. Prosim, imate besedo.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci! V veliko zadovoljstvo mi je, da smo prišli do trenutka, ko vam lahko obrazložim ta izredno pomemben zakon, za katerega upam, da bo v prihodnje pomagal tudi pri odpravljanju tistih posledic, kot jih te dni doživljamo. Zakon se je začel pripravljati spomladi leta 2009 na podlagi mandata Vlada in opravljene analize med udeleženci priprave državnih prostorskih načrtov. Prvotno je obsegal le načrtovanje tako imenovanih linijskih objektov, nato pa je bil na podlagi pripomb iz prve medresorske obravnave razširjen na vse prostorske ureditve državnega pomena, ali če se izrazim geometrično, točkovne in ploskovne poleg linijskih. Celostna ureditev postopka priprave DPN z istočasno izvedbo postopkov CPVO in PVO, ki naj rezultira v prostorskem aktu, ki je okoljsko že presojan, kar razbremeni nadaljnje faze izvedbe investicije in omogoči pridobivanje evropskih sredstev takoj po sprejetju DPN. Naslednji cilj je usklajeno in proaktivno delovanje vseh udeležencev postopka priprave DPN z bolj jasno opredeljenimi vlogami in odgovornostmi, kar naj rezultira v racionalizaciji in povečani preglednosti postopka priprav DPN, s čimer so možni tudi časovni prihranki. Racionalizacija nekaterih upravnih postopkov je eden od naslednjih ciljev, povezanih z umeščanjem prostorskih ureditev državnega pomena v prostor. Gre za geodetske postopke, ureditve meja, parcelacije, za razlastitvene postopke in dokazila o pravici graditi. To je tudi cilj kot prehod na nov sistem ocenjevanja vrednosti nepremičnin, potrebnih za izvedbo načrtovanih investicij. Predlagana ureditev temelji na že vzpostavljanjem množičnem vrednotenju nepremičnin po sistemski, referenčni in objektivni osnovi, njen namen pa je zagotoviti objektivno in poenoteno vrednotenje nepremičnin. Glede na dosedanje ureditve je kar nekaj razlik. Spremenjen je začetek postopka priprave DPN, pridobivanja, analiziranja smernic in podatkov pred sprejemom sklepa o pripravi DPN; uvaja se prostorska konferenca kot stalno delovno telo nosilcev urejanja prostora. V tem zakonu bomo srečali tudi sinhronizacijo postopka CPVO s fazo načrtovanja variant in potrditev izbrane variante na Vladi; načrtovanje potrjene variante na ravni idejnega projekta ter izvedbe PVO bo bolj podrobno; izdana bodo dovoljenja za umestitev v prostor kot ugotovitveni akti, povezani s črpanjem evropskih sredstev; roki geodetskih in razlastitvenih postopkov bodo predvidoma bistveno krajši; razširjen bo nabor listin, ki izkazuje pravico graditi. Novi sistem ocenjevanja vrednosti nepremičnin za potrebe njihovega pridobivanja bo tudi del tega zakona. Zakon dejansko izvzema pripravo državnih prostorskih načrtov iz obstoječega sistema po ZPN načrtu, vendar pa pri tem sledi že vzpostavljeni liniji ločevanja med državno in lokalno ravnijo prostorskega načrtovanja. Ob razširitvi materije na vse prostorske ureditve državnega pomena smo nameravali izvesti zgolj ustrezne spremembe in dopolnitve ZPN načrta, vendar pa zaradi ostale materije zakona to ni bilo mogoče. In zato je pred nami ta zakon. Med pripravo zakona je MOP kot nosilec njegove priprave podrobno preučil pripombe občin, njihovih organizacij, prav tako smo podrobno preučili pripombe občin in do njih pripravili pisna stališča. Menimo, da občinam v primerjavi z ZPN načrtom nikakor ni zmanjšana naloga in pomen pri pripravi DPN, temveč je dana občinam posebna vloga, število določb, ki urejajo sodelovanje občin, pa je bistveno večje. Dodatno smo pripravili amandmaje, ki povečujejo oziroma utrjujejo vlogo občin, ki so bili sprejeti na odboru. Z namenom hitrejšega umeščanja v prostor zakon uvaja nekatere posebnosti glede določenih upravnih postopkov. Gre za postopek ureditve mej, postopek parcelacije, ki sta sicer urejena z Zakonom o urejanju nepremičnin, razlastitveni postopek, institut pravice graditi in tudi področje vložitve polja pravic. Rešitve so še vedno v skladu z ustavo [[...]]
Gospod minister, [[....]]
[[...]]in potrebne zaradi pospešitve. Hvala.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za okolje in prostor kot matično delovno telo. Za prestavitev poročila odbora dajem besedo predsednici odbora gospe Pečanovi. Prosim.
Hvala. Verjetno ste se že naveličali, ampak še to moram povedati. Odbor za okolje in prostor je na 22. seji obravnaval Predlog zakona o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor, ki ga je Državnemu zboru v redni zakonodajni postopek poslala Vlada. Izognila bi se tem formalnim delom in bi rada povedala, prebrala tisto, kar je povedala na sami seji predstavnica Zakonodajno-pravne službe in kaj smo slišali s strani predstavnikov, bom rekla, združenj arhitektov in drugih strokovnjakov s področja urejanja prostora, zato bi povedala, da je Zakonodajno-pravna služba preko svoje predstavnice izpostavila zlasti splošno pripombo Zakonodajno-pravne službe glede načina urejanja enega segmenta družbene ureditve z dvema sistemskima zakonoma. Poleg tega je izpostavila še svoje podane pripombe k nekaterim členom predloga zakona, za katere z vloženimi amandmaji niso bile predlagane ustrezne spremembe in dopolnitve predvidenih rešitev v zakonskem besedilu. Odbor je potem v nadaljevanju sprejel sicer amandma k 37. členu, ki je bil rezultat predloga Zakonodajno-pravne službe. V njem so bile v celoti upoštevane njene pripombe, niso pa bile upoštevane pripombe glede postopkov ureditve meje oziroma evidentiranje urejene meje v 44. členu, omejitve razlogov za vložitve pritožbe zoper odločbo v 45. členu, o načinu poseganja v lastninsko pravico v 52. členu in rešitve v zvezi z dokazili o pravici graditvi v 54. členu. Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta je v svojem mnenju zakon podprla, vendar pa je predsednik na seji odbora izpostavil težave pri umeščanju prostorskih ureditev lokalnega in regionalnega pomena, ki presegajo interese posameznih občin in zato komisija pričakuje od Ministrstva za okolje in prostor, da bo čim prej pristopilo k pripravi ustreznega zakonodajnega akta tudi za umeščanje prostorskih ureditev regionalnega in lokalnega pomena v prostor. Izpostavil je še neustrezno vlogo občin pri sodelovanju v postopkih priprave državnih prostorskih rešitev. Tudi poslanci so sicer v okviru razprave o 1. in 2. členu predloga zakona, člani odbora, izrazili pomisleke glede tega, da se predloženi zakon nanaša na vse prostorske ureditve državnega pomena, saj je bilo prvotno predvideno, da bi bil zakon samo specialni akt le za linijske infrastrukturne objekte. Postavljeno je bilo vprašanje, ali ta zakon sploh poenostavlja in skrajšuje postopke priprave državnih prostorskih načrtov in umeščanja v prostor za te objekte, kar je bil namen sprejetja specialnega zakona. Rečeno pa je bilo tudi, da je glede na to, da bodo nekatere predlagane rešitve v predloženem zakonu vendarle prispevale k pospešitvi postopkov, je predlog zakona treba sprejeti. Poslanci pa pričakujemo, da bo ta zakon prispeval tudi k doslednejšemu upoštevanju predvidenih rokov pri nosilcih urejanja prostora. Predstavniki Zbornice za arhitekturo in prostor Slovenije so s podporo Fakultete za gradbeništvo in geodezijo, Fakultete za arhitekturo, Biotehniške fakultete, Oddelka za krajinsko arhitekturo, Filozofske fakultete, Oddelka za geografijo Univerze v Ljubljani, Društva urbanistov in prostorskih planerjev Slovenije, Društva krajinskih arhitektov Slovenije, Zveze geodetov Slovenije, Inštituta za politiko prostora in Zavoda za prostorsko kulturo Trajekt na seji odbora predstavili njihovo skupno stališče, da bo sprejem tega zakona pomenil še en korak k razpadu sistema celovitega urejanja prostora v Sloveniji. Zato predlagajo, da pristopimo k celoviti prenovi obstoječega pravnega okvira o urejanju prostora, kar je bil tudi eden od sklepov posveta Državnega sveta Čas je za spremembe v urejanju prostora, ki je bil organiziran v februarju 2010. Predstavnik Inženirske zbornice Slovenije pa je povedal, da se zavedajo nujnosti sprejetja predloženega zakona in ga zato tudi podpirajo. Odbor je sprejel vse amandmaje poslanskih skupin koalicije, razen k 37., 62. in 69. člena predloga zakona, ki so postali brezpredmetni s sprejetjem amandmajev odbora k navedenim trem členom. Sam odbor je predlagal amandmaje k trinajstim členom in jih seveda tudi sprejel. Po opravljenem glasovanju o amandmajih pa je glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega Predloga zakona o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji in ki ga imamo zdaj tudi v obravnavi. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Danijel Krivec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi, spoštovani minister z ekipo! Pred seboj imamo Predlog zakona o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor ali, tako kot se je v začetku imenoval, zakon o umeščanju linijskih objektov v prostor. Gre za zakon, katerega priprava se je začela spomladi 2009, gre za težko pričakovan zakon, v katerega smo polagali precejšnje upe, da bo poenostavil in pospešil postopke umeščanja v prostor in nadaljnje postopke pridobivanja gradbenih dovoljenj pri prostorskih ureditvah državnega pomena, prvenstveno pri linijskih objektih. Glavnina zakona predstavlja postopek priprave državnih prostorskih načrtov, s katerimi se načrtuje prostorska ureditev državnega pomena, s poudarkom na sinhronizaciji tega postopka s postopki celovite presoje vplivov na okolje in narave. Zakon kot novost uvaja dovoljenje za umestitev teh objektov in omrežij v prostor kot instrument, ki je namenjen tudi pospešitvi črpanja evropskih sredstev, dodatno ureja tudi določena vprašanja glede začasnih ukrepov za zavarovanje, urejanje mej, parcelacijo zemljišč na območju državnih prostorskih načrtov ter tudi pridobivanje nepremičnin, potrebnih za izvedbo posameznih objektov. V zvezi s področjem pridobivanja nepremičnin in pravic za izvedbo prostorskih ureditev, načrtovanih z državnimi prostorskimi načrti, zakon izvirno ureja način določanja vrednosti nepremičnin in nadomestil za škodo zaradi pridobivanja nepremičnin in pravic, ki se izvajajo na njih. Zakon je bil v razpravi na Odboru za okolje in prostor praktično amandmiran v vseh členih. Izpostavljeno je bilo opozorilo, predvsem stroke, na nenačelen problem zakona, to je, da posega v sistem urejanja prostora, v Zakon o urejanju prostora in Zakon o graditvi objektov, opozorjeno pa je bilo tudi na nedorečenost o tem, ali velja dokončnost ali pravnomočnost posameznih odločb in dokumentov. Pobuda za zakon je bilo ne nazadnje stališče, da bo reševal predvsem umeščanje linijskih objektov, kjer imamo vsi v mislih predvsem ceste in železnice, kjer najbolj zaostajamo s prostorskimi načrti. Ob obravnavi zakona pa ugotavljamo, da omogoča zdaj umeščanje česarkoli, kar se opredeli, da je v nacionalnem, to je državnem interesu. Zakon se je v začetni fazi imenoval zakon o umeščanju večjih linijskih infrastrukturnih objektov v prostor, to je bil osnovni namen za sprejemanje in pospešitev tega zakona. V takšni obliki, kot ga imamo zdaj pred nami, dvomimo, da prinaša rešitve, ki bodo poenostavile in skrajšale postopke. Poleg zakona je treba predvsem spremeniti miselnost na ministrstvih, da je treba na teh prostorskih dokumentih tudi delati in jih sprejemati. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo nasprotovali sprejemu tega zakona.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa še enkrat, gospod podpredsednik, gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo v preteklem obdobju že večkrat postavili poslansko vprašanje oziroma diskutirali o problemu umeščanja linijskih oziroma infrastrukturnih objektov v prostor zaradi težav, ki jih na tem področju imamo, pa ne vemo točno, ali jih imamo zaradi zakonodaje ali predvsem zaradi tega, ker je država popolnoma nepripravljena oziroma nezainteresirana za nove projekte. V bistvu danes, milo rečeno, nimamo pripravljenih in umeščenih nobenih infrastrukturnih objektov v prostor. Sprašujemo se, ali je kriva zakonodaja ali je kriva miselnost, da je zdaj treba vse investicije na tem področju zaustaviti. Nekako ne vemo, ali bo ta zakon zdaj prinesel kakšne rešitve, ki ne bodo na eni strani kvarno vplivale na urejanje prostora, ne vemo, ali bo prinesel kaj pozitivnega pri umeščanju, glede na to, kar je bilo že večkrat rečeno, da se zdaj daje v zakon vse stvari, kar se je nekdo spomnil. Vedno govorimo o tem, da je zakon, ki se je pripravil na novo, da je to zakon, ki bo vse probleme ali pa večino problemov rešil, potem se pa na koncu oziroma čez nekaj let ali čez leto, dve uporabe posameznega zakona ugotavlja, da je spet vse narobe ali da ničesar ne rešuje. V Poslanski skupini SLS se torej sprašujemo, ali imamo v Sloveniji toliko stroke, da bi sedaj vsake nekaj let dali čisto nekaj novega na plan, tako da nas na splošno okoli prostorske zakonodaje malo skrbi. Kar se tega predloga tiče, če zagotavljate, da bo na nek pozitiven način pospešil umeščanje predvsem prometne, energetske infrastrukture, da bo namen dosežen in da se bo potem uredilo tudi to, na kar smo v Poslanski skupini SLS že leto in pol opozarjali, ministra pa obljubljala, potem bomo seveda tudi mi ta predlog zakona podprli. Je pa po našem mnenju poleg zakona potrebno spremeniti tudi miselnost na posameznih ministrstvih in na Vladi Republike Slovenije pokazati pripravljenost za pravočasno pripravo investicij, če hočemo dobro ne samo gradbeništvu, pač pa slovenskemu gospodarstvu in državi v celoti. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Franc Jurša.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, še enkrat vsem prav lep pozdrav. Pred nami je predlog zakona, ki predstavlja postopek priprave državnih prostorskih načrtov. Gre za postopek, po katerem se načrtujejo navedene postopke ureditve s poudarkom na celostni finalizaciji tega postopka s postopki celovite presoje vplivov na okolje ter presoje vplivov na okolje po predpisih, ki urejajo varstvo okolja in ohranjanje narave. Zakon uvaja kar nekaj novosti, eno je dovoljenje za umestitev teh objektov in omrežij v prostor kot instrument, namenjen črpanju evropskih sredstev, dodatno pa ureja tudi določena vprašanja glede začasnih ukrepov za zavarovanje prostora, urejanje mej in parcelacij zemljišč v območju državnih prostorskih načrtov ter pridobivanja nepremičnin in pravice na njih, ki so potrebne za izvedbo objektov in omrežij, načrtovanih z njimi. Gre za področja, ki jih sicer urejajo drugi predpisi, vendar so bila poznana kot ključna za učinkovitejše sprejemanje in za izvedbo državnih prostorskih načrtov in umeščanje z njimi načrtovanih objektov in omrežij v prostor, zato so se na ministrstvu odločili, da bi se pri pripravi predlaganega zakona spet naredile nekatere rešitve področne zakonodaje. V zvezi s področjem pridobivanja nepremičnini in pravice za izvedbo prostorskih ureditev, načrtovanih z državnim prostorskim načrtom, zakon izvirno ureja način ocenjevanja vrednosti nepremičnin ter nadomestila za škodo in druge stroške. Ureditve so namenjene doseganju učinkovitejše priprave in izvedbe državnih prostorskih načrtov ob ustreznem zavarovanju vseh javnih interesov, za katere so pristojni pri njihovi pripravi, ter varstvu pravic vseh udeleženih oziroma prizadetih strani. V Poslanski skupini DeSUS smo predlog zakona podprli v upanju, da bo postopek po novem zakonu hitrejši, kot je bil po starem, to je napovedal tudi predlagatelj. Zato bomo, kot že rečeno, predlog zakona tudi podprli. Predlog zakona je nastal na podlagi problemov pri umeščanju linijskega objekta družbenega pomena v prostor, na primer železniška ali energetska infrastruktura. Njegov sprejem pa je vključen tudi v slovensko izhodno strategijo 2010–2013 – ključne cilje umeščanja infrastrukturnih objektov državnega pomena v prostor, učinkovitejše črpanje evropskih sredstev. V zvezi s pridobivanjem nepremičnin želi zakon sistemsko urediti področje ocenjevanja vrednosti nepremičnin, pravic na nepremičninah, nadomestil za škodo in stroškov z uporabo enotnih kriterijev. Rešitve v zvezi z ocenjevanjem nepremičnin so ostale na podlagi sedanje problematike na terenu, ki imajo sistemsko redno ocenjevanje nepremičnin, ki povzroča tako zavlačevanje postopkov ter višje cene in neenakopravno obravnavo lastnikov nepremičnin. Zahteve lastnikov nepremičnin so takšne, da jih je država primorana z zakonom omejiti na podlagi objektivnih in poenotenih metod, ki bodo prispevale k realnim vrednotenjem nepremičnin. Geodetska uprava Republike Slovenije spremlja trg nepremičnin pet let in ima podatke o tržnih cenah oziroma realni vrednosti nepremični, ki lahko koristijo ocenjevalcem. Kot že rečeno, v poslanski skupini podpiramo predlagane rešitve, saj so postopki umeščanja prostorskih ureditev državnega pomena v prostor odločno predolgi. Seveda pa pričakujemo, da bo Vlada pripravila tudi ustrezne rešitve na področju težav: npr. postopki pridobivanja zemljišč in razlastitve ter njihovega ocenjevanja; umeščanja prostorskih ureditev lokalnega in regionalnega pomena, npr. kanalizacija, vodooskrba, linijski objekti, ki presegajo interese posameznih občin. V Poslanski skupini DeSUS ocenjujemo kot dobro rešitev ponovno uvedbo instituta prostorske konference, saj je nosilka ključne vloge pri boljši povezavi državnih nosilcev urejanja prostora, ki se morajo usklajevati in dogovarjati glede potrebnih aktivnosti in razreševati konflikte javnih interesov. V poslanski skupini upamo, da bo sprejetje zakona pripomogel k preprečevanju situacij, ko ena občina ovira postopek umeščanja infrastrukturnega objekta, ki je pomemben za širše lokalno okolje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Silven Majhenič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani prisotni! To je zakon, ki je na odboru bil deležen temeljite razprave za in proti, ki na nek način ni prepričal, da je potreben sprememb, saj so predstavniki različnih institucij, ki so sodelovali v razpravi, izpostavljali različna stališča, ki so pozivala tudi k premisleku, ali ta zakon res potrebujemo, v prepričanju, da predlog zakona vnaša sistemsko zmedo, ter so mnenja, da se uvede dobra praksa in projektni pristopi. Seveda se pričakuje, ko se sprejema nov zakon, da ponuja izboljšave in poenostavitve, s katerimi se bo strinjala večina tistih, ki bodo uporabniki tega zakona, in večina tistih, ki sodelujejo v pripravi zakona, česar v tem primeru ni zaznati. Gre za zakon, ki se pripravlja že od leta 2009, za katerega tudi trdi predlagatelj, da je težko pričakovani zakon, ki bi poenostavil in pospeševal postopke umeščanja v prostor ter pridobivanja gradbenih dovoljenj pri prostorskih ureditvah državnega pomena. Zakon kot novost uvaja dovoljenja za umestitev objekta in omrežja v prostor kot instrument tudi pri črpanju evropskih sredstev. Zakon specialno ureja tudi nekatere rešitve iz področne zakonodaje, tudi način določanja vrednosti nepremičnih in nadomestil za škodo pravic do njih. Kot vidimo, predmetni zakon prinaša rešitve za lažje in bolj učinkovito umeščanje projektov v prostor, vendar ostajajo dileme, da se prostorska ureditev ureja z dvema sistemskima zakonoma – o prostorskem načrtovanju in predlaganem zakonu –, s katerim se producira nejasnost in zmeda v pravni red. Seveda se vsi strinjamo, da ministrstvo pripravi ustrezne rešitve, ki bodo omogočale bolj učinkovito in lažje umeščanje v prostor tako lokalnega kot regionalnega pomena, kajti s tem bi se rešil tudi kakšen nesporazum, ki se tiče več lokalnih skupnosti, ki pa niso vselej po volji udeleženk v projektu. Zakon se je v zadnjih nekaj letih velikokrat že spreminjal, pa nikoli ni bil zapisan tako, da bi celovito reševal problematiko prostora. Od zakona se je pričakovalo, da bo reševal predvsem linijske in energetske objekte, pri katerih se je velikokrat zataknilo zaradi napačne razlage, ta zakon pa rešuje vse, kar že imamo na nek način že rešeno v drugih zakonih. Ministrstvo priznava, da so začeli z idejo umeščanja linijske infrastrukturnih objektov v prostor, in tiste rešitve, ki so bile takrat že nekako dorečene, vendar kot zagotavljajo se s predlaganim zakonom za objekte državnega pomena in prostorske ureditve, bistveno nič ni spremenilo ozirom se ne spreminja. Zagotovo se predlagatelj trudi, da bi bil zakon sprejemljiv in prva ideja Vlade je bila, da se pripravi specialni zakon samo za linijske objekte, vendar, kot pravijo, bi z obravnavo samo linijskih objektov dejansko rušili sistem. Imeli pa bi dve zakonodaji po ZP-ju ali specialnem zakonu. Predlagatelj pojasnjuje, da je zakon državnega pomena in da je usklajen s pravnim redom Republike Slovenije, da je usklajen s splošno veljavnimi načeli mednarodnega prava in pogodbami, ki obvezujejo Republiko Slovenijo, zato v Slovenski nacionalni stranki zakonu ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod Miran Jerič.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani minister s sodelavci, kolegice poslanke, kolegi poslanci! Prostorsko načrtovanje kot del urejanja prostora je strokovno zahtevna in k soodločanju široke javnosti odprta dejavnost. Njen obseg je izjemen, od določanja splošnih usmeritev na državni ravni, do urbanističnega načrtovanja ter sprejemanja in izvajanja prostorskih izvedbenih aktov v občinah. Že pri sprejemanju zadnje novele zakona o prostorskem načrtovanju konec lanskega leta smo v Liberalni demokraciji Slovenije poudarili svoje pričakovanje, da bi bilo treba temeljito analizirati celotno, z urejanjem prostora povezano, zakonodajo ter sistemsko zagotoviti racionalnost in učinkovitost celovitega urejanja prostora na državni, bodoči regionalni in seveda tudi na lokalni ravni. Torej ob širokem strokovnem in političnem konsenzu pripraviti nov zakon. Obravnavani zakon to seveda ni, saj iz obstoječe ureditve prostorskega načrtovanja izvzema ali drugače ureja zgolj del prostorskega načrtovanja, ki se nanaša na pripravo in sprejetje državnega prostorskega načrta. Predlagani zakon ravno tako ne pomeni specialne ureditve prostorskega načrtovanja, temveč sistemsko ureditev dela področja, ki ga veljavna zakonodaja že celovito ureja. Zato bi iz načelnega in pravnosistemskega vidika takšnim posegom v obstoječo zakonodajo najverjetneje bilo treba nasprotovati. S pragmatičnega vidika pa je predlagani zakon na nek način nujen. Preprosto ni mogoče zanikati ocene Vlade, da je treba uveljaviti učinkovitejši in predvsem hitrejši postopek priprave in sprejemanja prostorskih aktov, ki bi s svojimi rešitvami bolj povezal in usmeril delovanje nosilcev urejanja prostora, obenem pa bi vseboval logično sosledje vseh faz, ki so potrebne za pripravo končnega državnega prostorskega načrta, in to še posebej v odnosu do postopkov celovite presoje vplivov na okolje in presoje vplivov na okolje po zakonu o varstvu okolja oziroma zakonu o ohranjanju narave ter postopkov po zakonu o evidentiranju nepremičnin. Ni mogoče nasprotovati tudi rešitvi, ki naj bi pripomogla k bolj učinkovitemu črpanju evropskih sredstev. Na podlagi sprejete uredbe o državnem prostorskem načrtu se bo namreč izdalo dovoljenje za umestitev v prostor, s katerim se bo zadostilo pogoju za črpanje evropskih sredstev. Po dosedanji ureditvi se je namreč postopek presoje vplivov na okolje izvedel šele v postopku izdaje gradbenega dovoljenja in ne v postopku priprave prostorskega akta, ki je bil podlaga za izdajo tega dovoljenja, zato je bilo pridobivanje evropskih sredstev možno šele s pridobitvijo gradbenega dovoljenja. Glavnino zakona sicer predstavlja postopek priprave državnih prostorskih načrtov, po katerem se načrtujejo navedene prostorske ureditve, s poudarkom na čim večji sinhronizaciji tega postopka, s postopki celovite presoje vplivov na okolje ter presoje vplivov na okolje po predpisih, ki urejajo varstvo okolja in ohranjanja narave, kar v LDS pozdravljamo. Zakon je sicer predvsem postopkovne narave, prinaša pa tudi nekatere vsebinske rešitve, in sicer na področjih, ki jih sicer urejajo drugi predpisi, vendar so bila prepoznana kot ključna za bolj učinkovito sprejemanje in izvedbo državnih prostorskih načrtov oziroma umeščanja z njimi načrtovanih objektov in omrežij v prostor. Omeniti velja še vedno občutljiva vprašanja pridobivanja zemljišč oziroma postopkov razlastitve, kjer zakonske rešitve izhajajo iz načela prevlade javnega interesa. V delu, ki ureja ocenjevanje vrednosti nepremičnin zaradi razlastitev in omejitev lastninske pravice oziroma služnostne pravice, pa izhaja iz načela poštene in enakovredne obravnave lastnikov nepremičnin ter objektivnega ocenjevanja vrednosti nepremičnin. Omenjena izhodiščna načela v Liberalni demokraciji Slovenije podpiramo. V LDS smo se ob zavedanju tehtnih pravnosistemskih pomislekov odločili podpreti zakon, ki bo omogočil bolj logično, predvsem pa hitrejše sprejemanje državnih prostorskih načrtov oziroma umeščanja z njimi načrtovanih objektov in omrežij v prostor.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila gospa Silva Črnugelj.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljeni gospod minister, kolegi in kolegice! ¸ Zakon ureja problematiko umeščanja prostorskih ureditev državnega pomena v prostor in predstavlja dejansko zelo pomemben in ključen zakon v sistemu zakonov, ki smo jih sprejemali na Odboru za okolje in prostor. Glavnina zakona predstavlja postopek priprave državnih prostorskih načrtov, s katerimi se načrtuje navedena prostorska ureditev, s poudarkom na celostni sinhronizaciji tega postopka s postopki celovite presoje vpliva okolja ter presoje vplivov na okolje po predpisih, ki urejajo varstvo okolja in ohranjanje narave. Zakon kot novost uvaja dovoljenje za umestitev teh objektov in omrežij v prostore kot instrument, namenjen črpanju evropskih sredstev. Dodatno pa ureja tudi določena vprašanja glede začasnih ukrepov za zavarovanje urejanja prostora, urejanja mej in parcelacije zemljišč v območju državnih prostorskih načrtov, pridobivanja nepremičnin, potrebnih za izvedbo objektov in omrežij, načrtovanja z njimi ter določena vprašanja glede agrarnih operacij na njihovem območju. Zelo pomembno je poudariti, da zakon do skrajne meje racionalizira tudi upravne postopke, in to je smiselno v tem zakonu. Kot pomembno novost, čeprav je to bilo že zakonsko urejeno, uvaja stalni organ, prostorsko konferenco, ki je zastopana s predstavniki vseh ključnih nosilcev urejanja prostora. Konferenca bo zasedala enkrat mesečno na podlagi poslovnika. V Poslanski skupini Socialnih demokratov pogrešamo in pričakujemo poglobljeno sistemsko rešitev, ki bo strateško uredila izredno zahtevno in zapleteno področje prostorskega načrtovanja. Hkrati pa menimo, da bi bila smotrna ustanovitev centralnega strateškega telesa, ki bi sistemsko urejala zadeve in se celostno lotila tega zapletenega in pomembnega področja. Menimo, da bi z ustanovitvijo le-tega prostorsko načrtovanje lahko bilo uravnano in usklajeno prek dveh najbolj pomembnih ravni interesov, lokalnega in državnega ter seveda tudi regijskega. Zakon je vmesna rešitev za prehodno obdobje, ne pa dokončna, o kateri že vrsto let opozarjajo vsi arbitri in tudi v naši poslanski skupini. V zakonu pogrešamo bolj obvezujoče mehanizme za dogovarjanje in usklajevanje med vsemi nosilci urejanja prostorov. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo zakon in amandmaje podprli, vendar pričakujemo ukrepe s strani Vlade Republike Slovenije, ki bodo prostorsko načrtovanje dvignili na nivo dejanskega načrtovanja in ne smo gašenja najbolj aktualnih in akutnih prostorskih težav. Kako pomembno je prostorsko načrtovanje in kako zelo je zapleteno to prostorsko načrtovanje, dejansko lahko vidimo danes vsak dan, ravno ob teh poplavah, in kako pomembno je dejansko umeščanje vseh objektov, pa tudi linijskih, in kako usodno lahko vpliva na usodo ljudi. Amandmaje in tudi celoten zakon bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 21. 9. 2010. Amandmaji so vloženi k štirim členom zakona. Prehajamo na razpravo o 39. členu ter amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k temu členu. Želi kdo besedo? Besedo ima gospod Vili Rezman. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Naj za uvod omenim, da smo mnogi, zlasti pa v lokalnih skupnostih, res željno pričakovali nek tak podoben zakon, pa smo pri tem imeli v mislih to, da ne bo tako ozko usmerjen, kot pove že sam naslov tega zakona. In videli bomo, da tudi danes, ko bomo sprejemali amandmaje, jaz bom sicer ta amandma podprl, lokalne skupnosti oziroma občine niso kaj posebej tangirane. Zakaj smo bili v pričakovanjih, kaj bo ta zakon prinesel? Zato, ker smo, tako kot je uvodoma omenil gospod minister, ocenjevali, da gre za izredno pomemben zakon. In res gre za pomemben zakon. Vendar je nekoliko zaobšel lokalne skupnosti, tako zdaj ni čudno, če vsaj nekateri izražamo neke skrbi zavoljo tega ali pa vsaj razočaranja, ker ni kaj podobnega doletelo tudi možnosti umeščanja prostorskih ureditev na lokalnem nivoju. Občine so sedaj zreducirane na to, da lahko dajo kakšno mnenje v zvezi z državnimi prostorskimi načrti, nismo pa doživeli tega, kar smo si želeli, da bi to bilo tudi nam v pomoč. Drugo, kar je bilo opaziti v nagovoru gospoda ministra, je bilo umanjkanje priporočil in strokovnih soglasij, ki so bila našteta pri prejšnjem zakonu, Zakonu o geodetski dejavnosti. Tukaj pa to umanjka. To se pravi, da tudi to, kar je bilo že danes nekajkrat povedano, je nekaj, kar vzbuja našo skrb. In kasneje boste videli, ko bom citiral nekatere besede predlagatelja, da je ta skrb verjetno tudi upravičena. Zakaj govorim toliko o teh lokalnih skupnostih? Zato, ker si je država, ko je pripravljala ta zakon o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena, zastavila nekatere zelo pomembne cilje. Prvi cilj govori o tem, da bi naj bilo potem načrtovanje bolj učinkovito. Česa bi si naj v občinah bolj želeli kot učinkovitega načrtovanja, pa zdaj tukaj nismo [[...]]
Gospod Rezman, verjetno me bodo kolegi opozorili, da razpravljamo o amandmaju k 39. členu.
Ta amandma govori o tem, da občine dajo mnenja k temu. Jaz zdaj govorim o občinah in o tem, kje se počutimo hendikepirane. Drugo, kar bi rad povedal, je, da če je eden temeljnih ciljev učinkovito črpanje sredstev države, sredstev Evropske unije, to isto velja za lokalne skupnosti. Kakšna razlika pa je med lokalno skupnostjo pri teh ciljih in med državo? Po mojem je ne bi smelo biti. Tretje, kar si je zastavila država kot pomembno, je, da lahko tam, kjer so veliki problemi, tudi s prisilnimi ukrepi zagotavlja zagotovitev javnega interesa. To se ne dogaja samo pri avtocestah, to se dogaja tudi pri mnogih drugih načrtovanih projektih in posegih, ki se na nekem ožjem območju načrtujejo. In Vlada si je vzela to možnost, da določi, kaj je javni interes, v lokalnih skupnostih pa te možnosti nimamo. In da ne bom preveč o tem, kar me navdaja z občutkom, da niso bili preveč upoštevani naši interesi v lokalni skupnosti, na dolgo govoril, naj povem, da se mi zdi, da smo nekako postavljeni ob rob, če preberem to, kar si je Vlada v komentarjih napisala. Napisala je namreč, da bo postopek priprave prostorskih aktov, torej državnih prostorskih načrtov, načeloma potekal hitreje in brez nepotrebnih zastojev. Zakon mora to zagotavljati a priori, ne načeloma, potem pa ali bo ali ne bo. In to, ali bo ali ne bo, potem zopet citiram, piše v enem drugem delu, kjer piše, da bodo v cca dveh letih, če se bodo vsi angažirali in dali prednost državnim lokacijskim načrtom, takšni lokacijski načrti tudi sprejeti. Jaz mislim, da to pa res ne more biti s pogojniki pisano, ali se bodo tisti, ki dajejo soglasja, smernice in to so ministrstva, različni organi, in bomo zdaj odvisni od tega, ali bodo ali ne bodo vsi delali tako, kot pričakujejo. Doslej ni bilo tako, zato je bil ta zakon potreben, da bi to uredil in se to več ne bi postavilo v pogojnike, ampak da bi dal neko zagotovilo, da se bo to delalo tako, da bomo res učinkoviti pri načrtovanju, pri črpanju sredstev in tudi pri realizaciji teh projektov. In naj sklenem, to bi bilo dobrodošlo tudi za lokalne skupnosti.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo o 39. členu? Odpiram prijavo, ampak lepo prosim, ko se boste prijavljali, govorite o členu, o katerem razpravljamo. Doslej ni bilo ene besede o amandmaju. Besedo ima gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz bi se pridružil razpravi gospoda Rezmana, čeprav pravite, da ni vezano na amandma, pa je. Gre za vlogo občin pri tem zakonu. Pravilno bi bilo, da bi država imela državni prostorski načrt. Ti državni prostorski načrti so po mojem mnenju državni podrobni prostorski načrti in morali bi imeti regionalne prostorske načrte in občinske prostorske načrte. Zdaj imamo samo občinske prostorske načrte, pa še teh je zelo malo sprejetih po novem zakonu. Glede primerjave teh občinskih prostorskih načrtov pa imamo strategijo prostorskega razvoja Republike Slovenije, za katero pa vemo, kaj je in kaj pomeni, da je to neka utopija in neka megla. Sedaj občine sprejemamo občinske prostorske načrte, imamo jih sprejete nekateri, pri sprejemanju teh državnih prostorskih načrtov oziroma podrobnih prostorskih načrtov po mojem občine dajejo samo mnenja, niti soglasja, kot je bilo včasih. To se pravi, da nek državni podrobni prostorski načrt popolnoma povozi občinski prostorski načrt, za katerega so občine imele ogromno dela, ogromno truda in finančnih sredstev. In praktično obrne na glavo občinski prostorski načrt. Toliko o tem. Mislim, da bi morali sistemsko, kot je bilo že omenjeno danes, je tudi Zakonodajno-pravna služba poudarjala, da imamo dva sistemska zakona, ki urejata eno področje, in da to ni prav. Po mojem bi morali dopolniti oziroma ZPN načrt, tako da bi tisto, kar je v ZUreP-u okrog razlastitve upoštevali v ZPN načrtu in razširili tudi na področje občin. Tudi občine imajo zelo pomembne projekte v javnem interesu, za katere bi morale imeti možnost pridobiti zemljišča ali parcelacij, tako kot jo ima država. Verjetno se je potem v samem postopku pokazalo, da ne bo zadostovalo, da država sprejme zakon o umeščanju linijskih objektov in se je potem razširilo tudi na točkovne in ploskovne objekte, kot je rekel gospod minister. Mene potem zanima, glede na to, da so občine izločene iz udeležbe pri tem zakonu oziroma ni možen niti vpliv na to, ali bodo določeni medobčinski linijski ali ploskovni projekti, kot je recimo izgradnja medobčinske kanalizacije ali vodovoda, lahko postali državni prostorski načrti. Tudi sedaj smo imeli primere, ko so državne prostorske načrte lahko vodile občine, prevzemale in praktično peljale v imenu države. Ali je tudi tukaj to predvideno? Verjetno bo ta zakon moral imeti še neke podzakonske akte ali uredbe, pravilnike za samo izvedbo, potem pa pri teh medobčinskih projektih pridobiti uslužnosti ali pa zemljišč. Če bo državni prostorski načrt, ali bo država zagotovila neka sredstva tehnične asistence, kot jo poznamo pri kohezijskih projektih in s temi sredstvi plačala pripravo teh državnih prostorskih načrtov? Meni se odpira veliko neznank pri izvajanju tega zakona. Občine so tukaj, kot ste ob eni priliki izjavili, da v približno dveh letih naj bi bil tak zakon sprejet tudi za občine, da bi tudi občine prišle na vrsto. Jaz mislim, da glede na kohezijske projekte, ki jih občine pripravljajo, ne bo več časa čakati dve leti, ampak da bomo morali na nek način reševati s tem zakonom tudi takšne primere. Drugače ti projekti ne bodo pravočasno izvedeni. Vsekakor pa, kot pravi ta amandma, da se navežem sedaj na amandma, so občine izvzete tukaj iz nekega velikega vpliva pri tako imenovanih državnih podrobnih prostorskih načrtih. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, želite besedo? Izvolite.
Spoštovana razpravljavca, hvala za pripombe. zelo dobrodošle, da lahko nekaj pojasnim, ker mi je prej zmanjkalo časa. Večkrat sem že omenil, da je to le prvi zakon iz serije zakonov, ki naj bi celovito uredili področje, ki vas v teh vaših pripombah zanima. Naslednji na vrsti, mogoče ne čisto logično, bi bil zakon o urejanju prostora na občinski ravni. Mislim, da so moji kolegi tukaj, ki, kot kaže, so dobro opravili delo, spodbujeni s temi vašimi pozitivnimi pogledi in bodo že jutri začeli delati na tem. Tretji na tem področju bo zakon o prostorskih ukrepih in nad vsem tem pa krovni zakon o upravljanju s prostorom. Ko bomo imeli vse te štiri zakone, bodo tisti zakoni, ki so na tem področju postali nepotrebni oziroma iz njih bodo elementi prišli v nove zakone. Zdaj pa še pripomba na kohezijske. Poglejte, kljub obstoječi neperfektni zakonodaji je 46 % kohezijskih sredstev za obdobje 2007 – 2013 že aktiviranih in ne padajo toliko zaradi zakonov kot zaradi pritožb izvajalcev. In mislim, da vaša skrb o tem, da bi tako močno trpela kohezija, ni ravno tako huda zadeva. Bi pa jasno s takšnimi zakoni pa stvari šle hitreje, s tem se pa strinjam. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo o 39. členu? [[Ne.]] Zaključujem razpravo o 39. členu in prehajamo na 62. člen in na amandma k temu členu, ki so ga vložile Poslanske skupine SD, Zares, LDS in DeSUS. Dajem čas za prijavo k razpravi. Gospod Peter Verlič, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, spoštovani minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Moram reči, da me besedilo tega amandmaja nekako spravlja v dvom. Namreč v tej določbi, tako kot piše sedaj, se pravzaprav določajo neke izjeme, če prav razumem, ko se ta novi zakon sklicuje na določbe prvotnega zakona o prostorskem načrtovanju. Se pravi, v neki določbi je zdaj predpisan primer izjeme, tako kot piše v obrazložitvi ali pa je pravzaprav obrazložitev malo podrobno napisana, pa zato sprašujem, morda bodo predlagatelji še dodatno pojasnili, ker je obrazložitev zelo kratka. Skratka, v tem zakonu o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor, so sedaj napisane v tem amandmaju, tako piše, izjeme, specifike ali pa alternative, ki se rešujejo kar po zakonu o prostorskem načrtovanju. Tudi naprej pri amandmaju k naslednjemu členu, pa bi se potem tam oglasil ponovno, se spet pojavlja neka specifika, ki nakazuje nazaj na zakon o prostorskem načrtovanju. To sprašujem predlagatelje amandmaja zaradi tega, ker se potem pravzaprav dotaknemo tega bistva, na katerega opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba, in mislim, da ni bilo dobro odgovorjeno. Zakonodajno-pravna služba, kot je že kolega pred menoj tudi povedal, pravi, da smo iz enega sistemskega zakona, to je zakon o prostorskem načrtovanju, sedaj dobili nov, drug sistemski zakon, ki pa pravzaprav povzroča precej nejasnosti. In to so pravzaprav številne strokovne organizacije, ki so bile prisotne na Odboru za okolje in prostor, želele povedati, da se pravzaprav ta cilj, ki je dober in proti kateremu nismo, se pravi, da bi se objekti čim hitreje umeščali v prostor, se zdaj lahko ustvarja tudi zmeda. In ravno ta amandma, se mi zdi, da pravzaprav nakazuje nazaj, da se bodo stvari, ki so začele teči po zakonu o prostorskem načrtovanju, zdaj malo sklicevale na novi zakon, to je ta, ki je danes tukaj v razpravi, in s tem amandmajem se, tako kot pravi predlagatelj, neke alternative in specifike lahko dopustijo, jaz pa se bojim, da se s tem pravzaprav ustvarja sistemska zmeda. Na to je opozorila Zakonodajno-pravna služba, da ne bom opozorjen s strani predsedujočega, da posegam v sam zakon, če bi šli k namenu, kaj pa je potem z razlastitvami, mislim, da tukaj ta cilj ni dosežen. Bojim se, da bo namesto cilja, ki je dober in smo ga pravzaprav pričakovali in v opoziciji na njega tudi računali. Kajti pravzaprav kadar koli smo spraševali kako se bodo prometnice čim hitreje umeščale v prostor, smo dobili odgovor, ko bo prišel ta zakon na mizo, se bo to zgodilo. Zdaj pa se bojim, da se pravzaprav ustvarja neka zmeda, da bodo pravzaprav imeli največ težav ravno ljudje na ministrstvu, ko ne bodo vedeli, kateri zakon je pravzaprav zdaj treba spoštovati, zakon o prostorskem načrtovanju ali ta novi zakon,in namesto da bi bili postopki hitrejši , se bodo še podaljševali. Mislim, da ta amandma potem pravzaprav odpira, ko nakazuje, koliko postopkov se pa naj kar po starem nadaljuje naprej. Mislim, da je tukaj ta nejasnost. Upam, da mi bodo predlagatelji amandmaja znali odgovoriti. Hvala.
Hvala lepa. Za besedo je prosil minister dr. Roko Žarnić. Izvolite.
Hvala lepa. Mogoče zadeva ni dovolj pojasnjena v obrazložitvah, vendar namen tega amandmaja je, da ne bo zmede. Namen tega zakona je, da novi postopki tečejo po tem zakonu, kar je jasno. Problem pa je, kjer so že neki začeti postopki v različnih fazah in kjer bi želeli, in to je namen zakona, priti pri teh postopkih, ki tečejo, že na novi zakon ter jih s tem pospešiti. Tako so v teh amandmajih navedeni primeri, kako ravnati v tem prehodu. Namreč, voziš po enem voznem redu, nadaljuješ po drugem, da ni vmes trčenja, je treba povedati, katere kretnice kam postaviti. In zmede v ministrstvu ne bo, kajti tisti strokovnjaki, ki se bodo s tem soočali, so ravno sodelovali pri pripravi teh določil. Torej gre za odpravo zmed pri že začetih postopkih. Hvala.
Hvala lepa. Vidim še željo po razpravi. Izvolite! Kdo se bo javil k razpravi? Boste dobili besedo, gospod Jerovšek. Gospod Lah, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Glede na to, da je že kolega Presečnik prej povedal, da je zelo malo teh državnih prostorskih načrtov trenutno izdelanih, me zanima, koliko pa je takih državnih prostorskih načrtov, ki so sedaj v fazi. Verjetno jih ni veliko. Če slučajno ministrstvo to ve. Zdi se mi pa prav, da se postopki ne vodijo po starem zakonu naprej, ker je tako počasen postopek, da se v določenih fazah vključi novi zakon in da se pelje po novem zakonu. Verjetno pa bi bila v določenih primerih tudi storjena kakšna škoda, ko se v določeni fazi vključi nov zakon in pelje po novem zakonu naprej. Mislim, da bi bilo treba, da ministrstvo prouči, kateri so projekti in v kateri fazi se bo ta novi zakon vključil pri reševanju oziroma pri nadaljevanju tega samega postopka. Malo se mi zdi sporno, ker to tematiko malo poznam, da ne bi v določenih primerih prišlo do ustavnih pritožb ali ustavne pritožbe, kar se tiče lastninske pravice, poseganja v privatno lastnino. Ali je ministrstvo dobro preverilo ta vidik? Ko smo župani že kar nekaj let hoteli, da se tak zakon sprejme tudi za občine, je bil vedno odgovor, da moramo spremeniti ustavo, da je v naši ustavi lastninska pravica tako zavarovana, da karkoli naredimo, bomo imeli problem z Ustavnim sodiščem in z neustavnostjo tega zakona. Samo Dars je imel tak zakon, ki je bil specialni zakon, kjer je lahko šla razlastitev po nujnem postopku in ni bilo nobenega problema. Ali bo po tem zakonu enako? Ali je kakšna bojazen, da ta zakon ne bi zdržal ustavne presoje?
Gospod Jerovšek, ali ste želeli besedo? Izvolite.
Hvala še enkrat. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister! Vedno, ko dobimo na mizo amandma, ki se nanaša na spremenjeni člen v zakonu in je tisti amandma dvakrat obsežnejši od osnovnega člena in podpisan s koalicijskimi strankami, je treba biti pozoren. V takem primeru se ve, da so tu zadaj neki nameni, da je situacija takšna, da se je treba iti larpurlartizem, beseda zaradi besede. In tu je enaka situacija. Ni treba biti strokovnjak za področje umeščanje v prostor urbanizma. Tudi jaz se s tem področjem ne ukvarjam, vendar, gospod minister, prav bi bilo, da bi tu zelo jasno povedali, da so moji kolegi zelo pravilno ugotovili, da je namen zakona kot celote in še posebej teh členov, ki bi morali biti prehodne določbe po mojem mnenju, ustvarjanje ne samo sistemske zmede, ampak tudi pravne zmede. Čeprav ste vi to zanikali, ampak povejte po resnici, da je situacija v državi takšna, da se dobro zavedate, da teh umeščanj ne potrebujemo več, ker nekaj časa ne bo več investicij državnega pomena, dokler bo ta vlada vladala. Da delate dimno zaveso pred ljudstvom, kot da so ministrstva aktivna, kot da se bo nekaj dogajalo, dejansko pa je ta zelo obsežen amandma, ki se nanaša na to, kako se bodo po novem zakonu že začeti postopki nadaljevali, izrazito samo v funkciji tega, da bodo pravniki lahko vedno našli utemeljitev, da se nič ne da narediti, da se razveljavi nek postopek, da se prenese na sodišče in tako naprej. Pa, za božjo voljo, ne bodimo tako naivni, ali pa vsaj mi v opoziciji nismo, da ne bi videli, čemu je to namenjeno! Da ne povem tiste metafore, da vsak človek ve, če se nekaj zakriva, spreneveda, da je to zgolj v funkciji, da izgleda, da je vlada zelo aktivna, bistvo, dejansko stanje pa hoče zakriti. In dejansko stanje, jaz vam verjamem, da ste v težki situaciji. Ministri, ki ste na teh področjih, ki so se včasih ukvarjala z investicijami, veste, da si je vlada sicer sposodila ogromno denarja, ta denar ni v funkciji, je nekam potonil in da je za nadaljnji dve leti praktično nemogoče, da bi karkoli investirali. Saj vidimo, vse postavke, ki so, nekih cest, objektov, ki se nanašajo na investicije na terenu, so odložene vsaj za dve leti. In ni treba, da se tu ukvarjamo z nekim zakonom in spremembami zakona in ogromno govorimo, če že vnaprej veste, da to ne bo možno in verjetno si niti teh umestitev v prostor ne želite, ker bi vas potem volivci vprašali, ali to delamo samo zaradi tega, da se nekaj navidezno dogaja, ali bo iz tega tudi kaj nastalo. Glejte, podobna situacija, gospod minister, je bila lani ob rebalansu proračuna, ko je vladna koalicija obrambnemu ministrstvu vzela ves denar za razvoj in je gospa ministrica zelo odkrito dejala, bil sem zraven: "Ustavljamo delovanje Slovenska vojske." Nekje v septembru je bilo. Takšna je bila situacija, zdaj ni bistveno boljša. Ampak je zelo jasno povedala, da je vlada vzela ves denar, da še za plače nimajo več do konca leta in ustavljajo delovanje. To se pravi, vojska ni več trenirala, ni nič delala, ker so s tem stroški. Tu je podobno. Jaz se tudi bojim, če bodo uradniki in tudi strokovnjaki premetavali papirje zgolj zaradi tega, da bo na videz izgledalo, da se nekaj dogaja, da bodo samo dodatni stroški nastajali. Odkrito, jasno povejte, da teh investicij ta vlada ni sposobna več peljati, jih ne bo peljala, povejte to zdaj pred lokalnimi volitvami ljudem, da bodo čim prej zamenjali takšno nesposobno vlado. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite pojasniti, kaj je vsebina tega člena in tega amandmaja.
Hvala lepa. Dali ste mi eno zanimivo iztočnico. Glejte, trenutno je v pripravi okrog 100 DPN-jev, 10 – 15 jih gre proti koncu. Se pravi, 80 % tega bo šlo po novem zakonu. Mi vemo, vedno smo kritizirani, da DPN-ji trajajo leta, leta in leta. In zdaj, četudi ta hip mogoče ni investicij, in če ta zakon sprejmemo, bodo ti DPN-ji ravno prav takrat, ko bo nova vlada. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Lah, izvolite. Ampak res vas prosim, če lahko o členu.
Samo konkretno vprašanje: Ali je možno, da v primeru nekega občinskega podrobnega prostorskega načrta, ki ga pelje nekaj občina za več občin, recimo 10, kot je center za ravnanje z odpadki, ker vemo, da je zelo težko priti do zemljišča, da ta občinski podrobni prostorski načrt preide zaradi tako velikega javnega interesa, da je to državnega pomena, v državni prostorski načrt zaradi hitrejšega reševanja te problematike, ker nimamo regionalnih prostorskih načrtov? Ali bo po tem zakonu tudi tak primer možen ali pa recimo nekega kanalizacijskega omrežja ali pa vodovoda?
Gospod minister, želite besedo? [[Ne še.]] Želi še kdo besedo o 62. členu in amandmaju? [[Ne.]] Zaključujem razpravo o amandmaju in 62. členu. Prehajamo na razpravo o 63. členu in amandmaju k temu členu, ki so ga vložile poslanske skupine SD, Zares, DeSUS in LDS. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo k 63. členu. Prehajamo k 69. členu in amandmaju k temu členu, ki so ga vložile Poslanske skupine SD, Zares, DeSUS in LDS. Gospod Verlič, izvolite.
Hvala lepa, še enkrat. Tukaj bi se rad dotaknil obrazložitve, ki je bila podana k temu amandmaju s strani predlagateljev, to je poslanskih skupin koalicije. Zadnji stavek pravi v obrazložitvi, "predlog zakona ne zajema v celoti specifike s področja pridobivanja zemljišč za gradnjo javne železniške infrastrukture, s katero se v praksi srečuje investitor pri projektu dograditve drugega tira proge Koper – Divača". Gre namreč za črtanje določenih členov in pa alinej k zakonu o ureditvi določenih vprašanj v zvezi z graditvijo železniške proge na smeri Puconci – Hodoš – državna meja in pa dograditvijo drugega tira železniške proge Koper – Divača. Čisto preprosto, zakon o umeščanju prostorskih objektov v prostor razveljavi določen člen posebnega zakona o urejanju določenih vprašanj v zvezi z graditvijo drugega tira proge Koper – Divača in pa seveda Puconci – Hodoš, ampak bolj aktualna je Koper – Divača. In zdaj tukaj vprašanje predlagatelju: ali ni ravno ta zakon, o umeščanju objektov, se pravi državnega pomena, v prostor, takšen, da bo rešil tudi pridobivanje zemljišč? Predlagatelji tega amandmaja pravijo, da se ne sme črtati ta posebni zakon o graditvi, ker ta zakon ne ureja specifike s področja pridobivanja zemljišč za gradnjo javne železniške infrastrukture. Ampak ravno prvoten namen tega zakona, ki se mu je na začetku reklo celo zakon o umeščanju linijskih objektov v prostor, je bil, da bi pospešil tudi ta del pridobivanja zemljišč, razlastitev itn. Zdaj se sprašujem, zakaj so predlagatelji tisto, kar je pravzaprav Vlada kot pripravljavec zakona črtala, zahtevali, da ostane. Se pravi, da poseben zakon kljub vsemu je potreben. Torej pomeni, da pravzaprav bomo prišli na koncu do teh rešitev, da ko bo treba visokozmogljivostne železniške proge umeščati v prostor, se pravi na petem in desetem koridorju, v seznamu državnih prostorskih načrtov, žal, razen drugega tira od Kopra do Divače tega nisem zasledil, bo verjetno potreben nek poseben zakon o pridobivanju zemljišč, ki bo urejal to specifiko. Predlagatelj je očitno opazil, da je tudi ta zakon o umeščanju državnih objektov v prostor pomanjkljiv. Res me zanima, kje so bili razlogi, kje je pravzaprav umeščanje v prostor za te objekte, očitno je bilo nekaj izpuščeno oziroma neka specifika, ki pa je pravzaprav pomembna in je bil prvoten tudi namen tega zakona, ostala izpuščena. Ker so predlagatelji poslanske skupine koalicije, bodo najbrž oni odgovorili ali pa boste vi v njihovem imenu, če ste jim vi to predlagali. Se spet navezujem, se oproščam, nazaj, ko se z novim sistemskim zakonom ustvarja zmeda v prvotnem zakonu o prostorskem načrtovanju, se očitno ne odpravljajo tudi nedoslednosti, ker so potem potrebni posebni zakoni, ki pa morajo očitno, tudi ko bo ta zakon, tako vsaj predlagatelji amandmaja predlagajo, ostati v veljavi. Se pravi, kljub sistemskosti, ki ste jo poudarjali, ostajajo izjeme, ki morajo še naprej ostati, čeprav ste vi najprej predlagali črtanje. In tukaj prihajamo vedno bližje do tistega predloga, ki je prišel z naše strani, ko smo predlagali, da bi imeli poseben zakon za prometnice, ki bi jih umeščali v prostor, pa je bilo takrat rečeno, da je treba iti sistemsko. Torej to res ostaja odprto vprašanje.
Hvala lepa. Gospod minister, Roko Žarnić, izvolite.
Hvala lepa. Ker je name vprašanje naslovljeno, lahko samo odgovorim, da težko komentiram, in bi prosil predlagatelje, da pomagajo. Hvala.
Želi še kdo besedo o 69. členu in amandmaju? [[Ne želi nihče.]] Zaključujem razpravo o 69. členu in amandmaju k 69. členu in s tem tudi razpravo o predlogu zakona o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RAZVOJNI PODPORI MESTNI OBČINI MARIBOR IN OBČINAM ZGORNJE PODRAVSKE REGIJE, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina treh poslancev, s prvopodpisanim gospodom Janezom Ribičem. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj predlaga Državnemu zboru sprejetje sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. K dodatni obrazložitvi povabim k besedi podpredsednico odbora gospo Renato Brunskole. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovana gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Odbor je v dopolnilni obrazložitvi predloga zakona s strani predstavnika skupine poslancev, predlagateljev zakona, seznanjen, da v Podravski regiji že daljše obdobje propada industrija, zato se posledično srečuje z visoko stopnjo brezposelnosti, še posebej v obdobju finančne in gospodarske krize, ki je regijo prizadela bolj kot primerljive regije v Sloveniji. Zato vidijo prebivalci tega območja izhod v sprejetju podobnega interventnega zakona o razvojni podpori, kot je bil o Pomurju. Predstavnik Vlade je na seji pojasnil, da je bila odločitev za sprejetje interventnega zakona o razvojni podpori Pomurju, kjer je zaradi stečaja dveh velikih podjetij posledično prišlo do velike socialne stiske prebivalstva na širšem območju, sicer nesistemska, vendar v tistem času pravilna, in je že dala pozitivne rezultate. Takoj po sprejetju interventnega zakona za Pomursko regijo pa je začela Vlada pripravljati nov sistemski zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Naj tudi spomnimo, da je podoben predlog, kot je sedaj predlog zakona o razvojni podpori Mestni občini Maribor, bil tudi predlog za razvojno podporo območju Bele krajine in tudi Kočevskega, vendar ni bil sprejet. Mnenje Zakonodajno-pravne službe pa izpostavlja, da se s predlaganim zakonom ponovno odstopa od ureditve z veljavnim zakonom o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, pri čemer opozarja, da je za Podravsko regijo predviden štirikrat večji obseg sredstev kot z Zakonom o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2015. Predlagane vsebinske rešitve pa se bistveno ne razlikujejo. Predlagani zakon je po mnenju Zakonodajno-pravne službe ustavno sporen zlasti z vidika uresničevanja ustavnih načel pravne države in enakosti pred zakonom, saj gre za nesistemski pristop zakonskega urejanja regionalne razvojne politike. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je na seji posebej opozorila, da so posamezne predlagane rešitve premalo določne, da bi bila za izvajanje zakona nujna njihova dopolnitev z amandmaji, ki pa v poslovniško določenem roku niso bili vloženi. V nadaljevanju seje je predstavnik predlagatelja pojasnil, da so v poslanski skupini SLS že pripravili amandmaje, ki bi bili obravnavani kot amandmaji odbora. Odbor je glede na to, da o predlogu zakona ni bila opravljena splošna razprava na podlagi 122. člena Poslovnika Državnega zbora, v nadaljevanju seje razpravljal o sklepu, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. V razpravi je večina članov podprla mnenje Vlade in mnenje Zakonodajno-pravne službe, da bi bilo treba problematiko skladnejšega regionalnega razvoja posameznih regij, torej ne le Podravske regije, ampak tudi Kočevske, Bele krajine, Koroške in drugih, reševati s sistemskim in ne z interventnim zakonom. Po mnenju večine članov odbora zgornje Podravje ni v bistveno drugačnem gospodarskem in finančnem položaju, kot je večina drugih območij Slovenije. V razpravi je bilo posebej opozorjeno tudi na vprašanje, kje naj bi Vlada dobila potrebna razvojna sredstva v obsegu, ki je predlagan z zakonom. Na drugi strani pa so nekateri člani predlog zakona načeloma podprli z utemeljitvijo, da je bil podoben zakon sprejet že za Pomurje. Predlog zakona naj bi podprli tudi iz objektivnih razlogov, saj so se v Pomurju po sprejetju interventnega zakona hitreje realizirali tisti projekti, ki so bili predvideni že v proračunu. Menili so, da so takšni zakoni potrebni predvsem zaradi tega, ker v Sloveniji nimamo vzpostavljenega drugega nivoja lokalne samouprave, torej pokrajin, ki bi lažje reševale razvojne probleme širših območij ter hitreje in učinkoviteje črpale tudi evropska kohezijska sredstva. Odbor je na podlagi razprave, mnenja Vlade in mnenja Zakonodajno-pravne službe ter dejstva, da predlagatelj ni vložil amandmajev k predlogu zakona, na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe v poslovniško določenem roku sprejel sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Besedo dajem gospodu Janezu Ribiču, da predstavi svoje stališče do predloga matičnega delovnega telesa. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, poslanke in poslanci! Regionalizacija, decentralizacija, skladen, enakomeren regionalni razvoj v Sloveniji nas je privedel k odločitvi za takšno potezo. Ta zakon o podpori, pomoči neki regiji ni edini, prepričan sem, da bodo tudi druga okolja nakazovala, da je sistemski zakon nujno potreben. Želimo tudi pospešiti delovanje te vlade. Statistična regija Podravje obsega 34 občin, v katerih je konec decembra 2004 živeli 319.186 prebivalcev, kar je kar 16 % vsega slovenskega prebivalstva. Po gostoti naseljenosti, s 147,1 prebivalca na kvadratnih kilometer, je na tretjem mestu v Sloveniji. Največja po površini je občina Slovenska Bistrica, medtem ko ima največje število in gostoto prebivalcev Mestna občina Maribor. Število prebivalcev v Podravju je v obdobju od leta 2000 do leta 2004 upadalo za 0,2 %, medtem ko je v celotni Sloveniji v enakem obdobju poraslo za 0,3 %. V obdobju od leta 1981 do prve polovice leta 2004 je podravska regija poleg pomurske zabeležila največji padec mladega prebivalstva starega do 14 let. V strukturi prebivalstva po starostnih skupinah se znižuje delež mladega, povečuje pa delež starejšega prebivalstva. Zmanjševanje rodnosti, staranje prebivalstva ter odseljevanje se odraža v upadanju števila aktivnega prebivalstva v regiji, kar se bo ob nadaljevanju tovrstnih trendov na daljši rok odražalo tudi v upadu delovno aktivnega prebivalstva. Rad bi dejal, da je v preteklosti Podravska regija z Mariborom izgubila skoraj vso industrijo. Nastala je velika brezposelnost, ljudje so se predčasno upokojevali, nekateri odseljevali iz regije. Še danes se ne moremo pobrati. Naredili smo vse, da smo uspeli, da bomo kot evropska prestolnica kulture z namenom, da izboljšamo in dogradimo kulturno infrastrukturo, naredili smo vse, da se bo izvajala Univerzijada v Mariboru z namenom, da izboljšamo in dogradimo športno infrastrukturo, saj menimo, da so mladi in vsi prebivalci tega področja enakovredni prebivalcem v osrednji Sloveniji. Celotna analiza kaže, da so nevarnosti za to regijo naslednje. Regija je nekonkurenčna zaradi nepovezanosti in neizkoriščenosti razvojnih priložnosti, kar lahko vpliva na nadaljevanje negativnih razvojnih tendenc in razvojno zaostajanje regije. Pomanjkanje integralnih razvojnih projektov, ki temeljijo na izkoriščanju vseh razpoložljivih virov, bo nadalje zmanjševalo privlačnost regije za zunanje naložbe in negativno vplivalo tudi na nadaljnji razvoj podjetij, ki delujejo v regiji. Okolje je nepripravljeno na partnersko sodelovanje, pomanjkanje finančnih virov na področju zdravstva in socialnega varstva, ukrepi in mehanizmi na področju razvoja človeških virov so nepovezani, ukrepi za spodbujanje zaposlovanja so nezadostno povezani z ukrepi za spodbujanje odpiranja kakovostnih delovnih mest, nova in kakovostna delovna mesta se ustvarjajo prepočasi, prost pretok delovne sile, še posebej za mlade izobražene kadre, pa lahko vpliva na njihovo izseljevanje iz regije. Nadaljnje padanje števila prebivalstva in negativnega prirastka bo posledično vodilo v vedno večji delež starega prebivalstva. Nadalje zaustavljanje mednarodne konkurence, globalizacijske tendence in nespodbudno podjetniško okolje v državi lahko ogrozijo preživetje in razvoj obstoječih podjetij ter upočasnijo nastajanje novih. Pomanjkanje in nekonkurenčnost lokacij v regiji bosta še nadalje zmanjševala privlačnost regije za zunanje naložbe. Kljub pomoči države so še vedno prisotni neugodno pogoji za vlaganje v kmetijstvo, v dopolnilne dejavnosti ter razvoj podeželja. Prepoznavnost tradicionalne kulturne krajine se izgublja. Cilj predlaganega zakona je s programskim pristopom in zagotovitvijo finančnih sredstev za razvoj z novo podporo podravski regiji iz novih in že obstoječih programov ustvariti pogoje za začetek prestrukturiranja in razvojnega dohitevanja drugih slovenskih regij ter ublažiti posledice finančne in gospodarske krize. Zakon utrjuje načelo socialne države s spodbujanjem skladnega regionalnega razvoja in prestrukturiranja gospodarstva v regiji, ki je soočeno z velikimi strukturnimi problemi, saj če bi imeli vzpostavljene regije, če bi bila decentralizacija, če bi bilo poskrbljeno za bolj skladen regionalni razvoj, zagotovo takšnih zakonov ne bi vlagali. Dobro se zavedamo, da tak pristop k temu ni najboljši, toda česa drugega si danes trenutno nismo mogli poslužiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališča Vlade do predloga matičnega delovnega telesa bo predstavila gospa Duša Trobec Bučan, državna sekretarka v Službi Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Predlaganemu zakonu nasprotujemo. Pobudo smo obravnavali v sklopu več pobud z različnih območij Slovenije, ki so z gospodarsko krizo zašla v težave in vidijo izhod v sprejetju posebnega razvojnega zakona za njihovo območje. Tako so bili že pripravljeni predlogi zakonov za Belo krajino in Kočevsko, za Koroško in zdaj za Podravje, ki se vsi zgledujejo po lani sprejetem zakonu o ukrepih razvojne podpore pomurski regiji za obdobje 2010 – 2015. Strinjamo se, da je stanje v regionalnem razvoju težko. Razvojne razlike v Sloveniji se ne zmanjšujejo. V območjih, ki najbolj zaostajajo v razvoju, pa je finančna in gospodarska kriza povzročila nesorazmerno poslabšanje gospodarske situacije. V Pomurski regiji je celo nastala situacija, ko je stopnja brezposelnosti bistveno presegla 20 %, zato je bila potrebna takojšnja intervencija v obliki zakona, sicer bi lahko prišlo do nepopravljivih socialnih posledic ne le za Pomursko regijo, temveč širše. Rešitev v Pomurju je bila nesistemska, vendar v tistem trenutku edino pravilna, saj še ni bilo ustrezne sistemske rešitve. Ne more in ne sme postati sprejemanje interventnih razvojnih zakonov sistemska rešitev. Potrebujemo nov zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki bo odgovoril na potrebe vseh območij, ki se soočajo z razvojnimi problemi. Predlog novega sistemskega zakona omogoča uporabo razširjenega nabora inštrumentov regionalne politike na območjih, ki so zašla v težave. Tudi drugim območjem, ki izkazujejo podobne razvojne probleme, zagotavlja približno enako raven državne pomoči, kot jo Pomurski regiji. Novi zakon prinaša teritorialno strukturiran večnivojski pristop in fleksibilne rešitve, saj potrebujemo dinamične ukrepe, ki bodo ob zaznanih poslabšanih razmerah sprožile hiter odziv Vlade, ob izboljšanju razmer pa njegovo postopno zmanjševanje. Predlog novega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja se nahaja v predhodni obravnavi v poslanskih skupinah, je v zaključni fazi in bo v kratkem vložen v Državni zbor. Razloge za vložitev predloga zakona o razvojni podpori Mariboru oziroma Podravju razumemo bolj v smislu opozarjanja na razlike v razvitosti Slovenije, njegovemu sprejetju pa nasprotujemo.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi ima besedo gospod Janez Ribič, ki bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana predstavnica Vlade, spoštovani poslanci in poslanke! Že leta in leta se v Državnem zboru trudimo, očitno s figami v žepu, da bi vzpostavili regije in s tem decentralizirali Slovenijo in zagotovili skladnejši regionalni razvoj, pa nam to ne uspe. V Slovenski ljudski stranki menimo, da ima to za posledico veliko škodo v Sloveniji. Ker regionalizacije nismo izpeljali, smo tu, kjer pač smo. In potem se sprašujemo, zakaj vlagamo takšne zakone. Naš ni ne prvi, očitno niti ne zadnji. Sistemski zakon bi zagotovo bil prava poteza, ki bi jo morali narediti, ampak ga še ni, pa bi bilo nujno treba, da bi že nekaj časa veljal, ne pa, da se bomo v prihodnjih tednih z njim šele seznanjali. Naš mandat je že na polovici, pa nam v smeri decentralizacije in regionalizacije ni uspelo narediti še nič. Glede na to, da je očitno, da boste v večini poslanci Državnega zbora predlagani zakon zavrnili, upam vsaj, da so naša namera in prizadevanja s tem predlogom zakona prispevala k hitrejši pripravi in tudi skorajšnji vložitvi zakona o regijah v proceduro v Državni zbor. Sloveniji moramo zagotoviti, da bo čim prej prišlo do skladnejšega regionalnega razvoja. Naš glavni namen kot predlagatelja zakona je namreč zaustaviti zapostavljanje regij s strani Vlade in zagotoviti sveža finančna sredstva za ublažitev gospodarske krize, ki je Podravje močno prizadela. Vložitev zakona je zato tudi neka oblika pritiska na Vlado, da končno uredi vprašanja enakomernega razvoja države, saj smo priča vedno večjemu razkoraku med razvito Ljubljano in preostalim delom Slovenije. Sprašujemo se namreč, glede na to, da se je tako mudilo z zakonom o glavnem mestu, zakaj se tako po polžje premikamo pri zakonskih podlagah za skladnejši regionalni razvoj. Podravje zaradi krize namreč ne more več dolgo čakati, zato predlagamo, da kljub vsemu predlagani sklep odbora zavrnemo in predlog zakona podpremo, kajti lepo govorjenje ne šteje. Štejejo dolžnost, projekti, šteje boljše življenje državljanov. To pa je naša naloga in dolžnost vseh odposlancev, ne glede na to, iz katerega konca Slovenije prihajamo s pooblastili volivcev, da jih zastopamo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Matjaž Zanoškar.
Hvala. Spoštovani predsedujoči, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče poslanske skupine DeSUS glede predloga zakona o razvojni podpori Mestne občine Maribor in občinam zgornje Podravske regije. Razumem, da predlagatelj sledi načinu reševanja obubožanih regij, tako kot smo ga imeli primer videti in pa tudi sprejeti za reševanje Podravske regije. Verjetno je povsem upravičeno, da želijo predlagatelji na tak način, ker sedaj ni drugega boljšega in bolj efektivnega, rešiti regijo, za katero se zavzemajo. Verjetno je v tem trenutku še mnogo regij, ki so obubožane, ki so v najmanj tako slabem ali še slabšem položaju. Verjetno gre tudi za regije, ki imajo bistveno manj potenciala in bistveno manj resursov, da bi lahko same reševale nastalo situacijo. Ge za to, da so regije, ki nimajo niti cestnih povezav, nimajo niti hitre ceste, nimajo niti univerze in nimajo niti drugih razvojnih institucij, ki bi na tak način lahko pomagale razvoju gospodarstva. Ne oporekamo vsem argumentom, ki jih naštevajo predlagatelji za rešitev Mestne občine Maribor in pa vseh ostalih občin zgornje Podravske regije, vendar smatramo, da je sprejemanje interventnih zakonov bilo na programu v Državnem zboru enkrat. Enkrat, in mislim in upam, da je bilo zadnjič, ker tako reševanje je gašenje požara tam, kjer se pač požar zgodi, ni pa to sistemski način oziroma sistemsko reševanje problema, zato v Poslanski skupini DeSUS menimo, da je predlog tega zakona in pa čakajoča vrsta, ki je vedno daljša pred vrati, kjer se delijo interventni zakoni, tisto opozorilo ministrstvu za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, da bodo še hitreje pristopili in še aktivneje pristopili k oblikovanju zakona o skladnem regionalnem razvoju. Vemo, da obstoječi zakon nikakor ni sposoben reševati bistvenih in velikih dilem in problemov razvoja regij, ki so se začeli z upadanjem gospodarske moči. Zato menimo, da je prav v tej razpravi ponovno opozorilo ministrstvu, da pristopi k oblikovanju novega zakona o skladnem regionalnem razvoju in na tak način rešimo ne samo Mestno občino Maribor, ne samo občine zgornjega Podravja, da tako rešimo tudi Belo krajino, Kočevje in pa ne nazadnje Koroško, kjer se je zgodil gospodarski kolaps in očitno je, da si Koroška sama ne bo mogla pomagati in pričakujemo pomoč preko tega zakona za skladen regionalni razvoj. V Poslanski skupini DeSUS torej ne bomo podprli predloga zakona, pač pa bomo glasovali za to, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič.
Hvala za besedo. Kolegice, kolegi! Tako je, v Slovenski nacionalni stranki smo vedno povedali, da je naše mnenje o tem, kako reševati posamezne segmente v času krize, popolnoma drugačno od stališča te vlade. Mi smo še vedno prepričani, in nekoč bo dan dokaz, da je v času krize treba reševati segmentno tam, kjer je problem, in s tisto vsebino, ki bo problem rešila. Kriza ni čas za sistemske in celovite rešitve. Ni. In s tega stališča smo bili mi pripravljeni na matičnem delovnem telesu, to je prvi razlog za, podpreti predlog zakona, o katerem danes govorimo. Drugič, če se začnejo krize reševati na enem segmentu, na enem področju države, ne glede, ali imamo regije ali jih nimamo, imamo 12 statističnih, je logično, da se bodo oglasile tudi tiste druge, ki so prizadete. V tem primeru se je oglasil Maribor in ta Podravska regija. Pred nami, vemo, je čas, ko bomo govorili o Koroški regiji. In je logično, da se bo vlak potegnil, ker ta vlada ni hotela reševati v kriznem času perečih problemov in bi se sistemsko in organizacijsko reševanja lotila kasneje, ko bo čas za to, ko bomo imeli ekonomsko stabilnost. Tudi zaradi tega bi ta zakon podprli. Ta zakon bi podprli tudi zaradi tega, ker je opozorilo, da je na nekem področju treba vendarle začeti nekaj delati, ne pa obljubljati in govoriti, kako se pripravlja, ne vem, kateri sistemski zakon že za enakomeren razvoj regij. 10 let poslušam, pa ga še nisem ne videl ne slišal. Toliko "za". "Ne" pa zaradi tega, ker prvič, naj se pripravljavec sam posuje s pepelom, ker je ta zakon naredil kar na pamet in po svoje. Znesek, ki ga je napisal, da bi bil ključen v reševanje problemov, je petkrat večji od tistega, ki ga je dobila Pomurska regija. Obdobje, ki si ga je izbral za reševanje, je x, y obdobje. Moral bi ga uskladiti z enakim obdobjem financiranja ali pa reševanja problemov, kot je bila Pomurska regija.Pa ga ni. Najbolj pa pripravljavcu zamerim, to odkrito povem, ko ga je Zakonodajno-pravna služba pozvala, naj vloži do obravnave na matično delovno telo amandmaje, s katerim bo zakon ustavno nesporen in skladen za prvo obravnavo, pa tega ni storil. Temu jaz pravim, brez zamere, površnost. In za tako površnost se seveda nisem odločil, da glasujem za ta zakon, nisem bil pa proti. Še enkrat pravim. Maribor in ta podravski okoliš je okoliš, ki nosi ekonomske posledice iz prvih let po vojni, največ iz let tam do 1994,1995. In ni prav, da jih nosi 20, 30 let oziroma 20, da ne bo kdo rekel, da pretiravam. Ni prav. Prav bi bilo, da se mu pomaga. Pripravljavec pa bi bilo prav, da bi se odzval pozivu Zakonodajno-pravne službe, da bi uskladil potrebe in zahteve s tistim zakonom, da bi se terminsko uskladil in bi vložil amandmaje do obravnave na matičnem delovnem telesu, potem danes ne bi govorili tukaj o tem negativnem sklepu, ampak bi govorili o pozitivnem, pa tudi če bi padel. Ampak opozorilo bi bilo dosti močnejše. Brez dlake na jeziku povem, v Slovenski nacionalni stranki bomo ravnali enako, kot smo ravnali na matičnem delovnem telesu. Moralno bi bilo prav, da bi se tak zakon podprl. Ampak ne bomo podprli predloga, ne bomo niti proti temu predlogu, mi se bomo vzdržali, vzdržali se bomo zaradi tega, ker, sem že povedal, dajemo veliko del krivde na pripravljavca tega zakona. Vsekakor pa upam, da bomo res končno enkrat videli ta skladni regionalni razvoj. Glejte, zdaj se bom usedel, na naslednji seji bomo z enako vsebino stali nekateri tukaj in govorili o tem, kako je ali ni primeren spet predlog novega zakona za reševanje na Koroškem. To bo že tretji primer. Da ne govorim, ko se bo pojavila Bela krajina, ki se je že. In kaj bomo potem? Potem lahko skličemo vsak teden eno sejo samo na to tematiko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila gospa Renata Brunskole.
Še enkrat prav lepo pozdravljeni! Poslanska skupina Socialnih demokratov zakona, ki ga je predložila skupina poslancev, s prvopodpisanim kolegom Janezom Ribičem, ne bo podprla. Vse, kar je bilo v samem predlogu zakona navedeno, vse številne navedene nevarnosti za Podravsko regijo in kar naj bi pričalo v prid razvojni podpori Mestni občini Maribor in občinam zgornje Podravske regije, vse te nevarnosti lahko pripišemo še drugim območjem po Sloveniji. Tako Pomurju, tako Beli krajini, Kočevski, Koroški, severni Primorski in še bi lahko naštevali. Povsod so problemi. V tem mandatu smo že sprejeli zakon o razvojni pomoči Pomurju, ki sicer prinaša rezultate, vendar pa množenje interventnih zakonov zagotovo ne prinaša rešitve. Neskladnosti v regionalnem razvoju ne bomo in ne moremo reševati s parcialnimi rešitvami, saj le-te probleme kvečjemu spodbujajo in interventni zakon tega ne rešuje. Kot je že povedala gospa državna sekretarka, sistemski zakon je rešitev in potrebno bo razumevanje vseh političnih strank tako koalicije kot opozicije v večji meri, da bomo to problematiko rešili z novim zakonom, ki na sistemski način rešuje razvojne probleme nerazvitosti različnih regij v Sloveniji. Nov sistemski zakon prinaša rešitve na enak način in bo zagotovil skladnejši regionalni razvoj na celotnem ozemlju Slovenije. Rešitev, ki je v sistemskem zakonu, ima dve skupini ukrepov v pripravi tega zakona. Ene so neposredne, regionalne spodbude, drugo je sektorska koordinacija. Regionalna politika se mora izvajati na celotnem ozemlju Republike Slovenije, ne samo tam, kjer je problem. Konec koncev vsak del Slovenije ima nek nerazvit del, zato je v tem primeru, ob zavedanju, da je nek del Slovenije slabše razvit in potrebuje kontinuirano podporo, zagotovo prava pot nov sistemski zakon. Odgovor je v programskem pristopu, v sodelovanju regije z državnimi organi, treba je proučiti možnosti, želje, zahteve, primerjalne prednosti, in to uskladiti v nekem dokumentu, ki je izvedljiv in finančno podprt. Socialni demokrati zagovarjamo skladni in trajnostni regionalni razvoj, tega pa lahko dosežemo le s sistemskimi rešitvami, ki bodo omogočale delovanje regionalne politike. Prepričani smo, da slovenska regionalna politika potrebuje temeljite spremembe predvsem s stališča učinkovitejšega, podjetniškega in k merljivim ciljem usmerjenega izvajanja razvojne politike države. Pri tem je zelo pomembno uvesti sistemske načine in oblike intervencijskih možnosti ukrepanja v razmerah gospodarskih in drugih kriz na ravni države in njenih institucij in tudi na ravni posameznih območij, regij ter njihovih regionalnih razvojnih institucij. Dober sistemski zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, močni in odločni regionalni menedžment ter ustrezna skrb za območja v okviru statističnih regij so vsekakor potrebni pogoji uspešne regionalne politike, le-ta pa pot do enakomerne razvitosti Slovenije. Tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora nas navaja k temu, da je treba ta predlog zakona zavrniti. Med drugimi očitki navaja tudi ustavno spornost predloga, saj gre za nesistemski pristop zakonskega urejanja regionalne razvojne politike. V Poslanski skupini Socialnih demokratov tega predloga zakona ne bomo podprli, težili pa bomo k temu, da čim prej pridemo do sprejema zakona o skladnem regionalnem razvoju Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Zvonko Lah.
Hvala za besedo. Podoben zakon, kot je ta, je že bil sprejet za Pomurje in daje pozitivne rezultate. Projektna pisarna, ki je bila tam ustanovljena, je pospešila tudi realizacijo že pripravljenih projektov s strani tamkajšnjih občin, zato menimo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke, da so taki zakoni koristni tudi v drugih regijah, saj statistične regije oziroma regionalne razvojne agencije ne skrbijo dovolj za vse razvojne projekte v regiji, predvsem pa za projekte iz programov kohezijske politike. Te projekte peljejo posamezne občine v imenu več občin in imajo probleme z napredovanjem takih projektov. Z ustanovitvijo razvojnega sveta, kakršen je bil ustanovljen za Belo krajino, ali projektne pisarne, kot je v Pomurju, bi regija dobila koordinatorja med občinami za vse razvojne projekte. Sistemski zakon o skladnem regionalnem razvoju naj bi prinesel reševanje problematike na dolgi rok. Regije pa potrebujejo takojšnje reševanje predvsem za črpanje evropskih sredstev iz finančne perspektive 2007 – 2013. Podobni zakoni dokaj malo finančno obremenjujejo državni proračun, lahko pa bistveno pripomorejo k boljšemu izvrševanju tega proračuna. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagani zakon podpiramo.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. Gospod Ribič, proceduralno? Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Rad bi dodal samo gospodu Baroviču. V času, ko gospoda ni bilo na matičnem delovnem telesu, so amandmaji bili predloženi odboru [[...]]
Gospod Ribič, to najbrž ni proceduralno. Polemike z razpravami poslanskih skupin ni.
[[...]]s predlogom, da jih matično delovno telo povzame kot svoje.
Gospod Ribič, ne morete govoriti. Razprave s stališči poslanskih skupin ni. In lepo prosim, če imate kakšen proceduralni predlog, ga dajte, ne pa polemizirati z gospodom Barovičem. Hvala lepa, gospod Ribič. O predlogu sklepa v zvezi s to točko dnevnega reda bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in tudi 20. sejo zbora. Nadaljevali jo bomo čez 30 minut, in sicer ob 17.05.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda - z drugo obravnavo Predloga zakona o izenačevanju možnosti invalidov, redni postopek. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS k 8. členu. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti nihče. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin: SD, LDS, Zares in DeSUS k 16. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LDS, DeSUS in Zares k 22. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LDS, DeSUS in Zares k 24. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS k naslovu 7. poglavja. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS k 36. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 1. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS k 38. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o amandmaju poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS k 43. členu. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih in s tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji Državnega zbora. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena Poslovnika predlagam Državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Predloga zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada Republike Slovenije. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o malem delu v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SLS k 4. členu. Če bo ta amandma sprejet, je glasovanje o amandmaju pod točko 2 brezpredmetno. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 35. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS k 4. členu pod točko 2. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 36 , proti 20. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS k 32. členu. Gospod Rožej, imate besedo v imenu Poslanske skupine? [[Ne.]] V lastnem imenu? Obrazložitev glasu.
Hvala lepa za besedo. Amandmaja ne morem podpreti, ker ne verjamem, da je v skladu z dosedanjo zakonodajo, ki kot predstavnika študentov v tej državi opredeljuje Študentsko organizacijo Slovenije. Sicer je res, da amandma izboljšuje dikcijo, ki je bila na odboru sprejeta v drugi obravnavi. Ta je namreč predvidevala, da naj bi kot predstavniki študentov v tej komisiji sedeli predstavniki študentskih svetov univerz. Predstavniki študentskih svetov univerz so seveda del univerze, niso reprezentativni predstavniki študentov po slovenski zakonodaji, tudi ne razumem, zakaj bi morali sedeti v tej komisiji, ki jo z 32. členom sedaj spreminjamo. Prepričan sem, da bi veljalo kot predstavnike študentov v to komisijo uvrstiti predstavnike Študentske organizacije Slovenije. Ta je namreč demokratično organizirana, široko je zastopanje v njej, lahko sodelujejo tudi tisti študentje, ki sicer študirajo na samostojnih visokošolskih zavodih. V dikciji, kakršna je sedaj, predstavniki študentskih svetov na samostojnih visokošolskih zavodih ne bodo mogli sodelovati, bodo zaradi tega diskriminirani. Če se spomnite mogoče včerajšnjega glasovanja, ko smo glasovali o sestavi sveta RTV Slovenija, smo imeli tam predlog, da bi tudi predstavniki verskih skupnosti imeli možnost sodelovati v svetu RTV, pa je bilo za razlog, da to ni mogoče, navedeno dejstvo, da način njihove izvolitve ni določen. Isto velja tudi za tukaj imenovanega predstavnika študentskih svetov univerz v Republiki Sloveniji. Jaz ne morem tega podpreti. Upam, da se bo v tretji obravnavi našel kvalificiran predlagatelj, ki bo to dikcijo izboljšal, tako da bo tudi zakonsko vzdržna. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 22. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS k 41. členu. Oprostite, gospod Rožej, imate besedo v lastnem imenu? Obrazložitev glasu?
V lastnem imenu bi želel obrazložiti glas. S tem amandmajem črtamo iz te strokovne komisije za spremljanje izvajanja malega dela študentsko organizacijo univerze, ki je, kar si že o njej mislimo in kakršnakoli že imamo emotivna nagnjenja do nje, je po zakonodaji reprezentativni predstavnik študentov v tej državi. Če bi želeli to vlogo zmanjšati, bi najbrž morali krovni zakon, ki to ureja, spremeniti, ne pa prek odvoda tega zakona o malem delu zmanjševati zakonske pristojnosti, ki jih Študentska organizacija Slovenije ima. Iz klopi slišim besedo maščevanje. Mogoče je temu tako, ampak najbrž bi moral biti ta visoki zbor modrejši od tistih, ki so uničili njegovo fasado, in znati določiti vsakomur tisto mesto v tej državi, ki mu paše. Jaz mislim, da gre tukaj za eno neupravičeno demonizacijo in lov na čarovnice in da zakonodaja ne bi smela odsevati trenutnih čustvenih izlivov tega ali onega. Upam, da smo poslanci in poslanke toliko uravnovešeni, če že nismo uravnoteženi, da bi zmogli videti resnico prek samo trenutne fasade, ki je bolj ali manj razbita, bolj ali manj siva,bela ali črna, resnica je pa vedno nekje vmes. Hvala.
Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 20. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LDS, Zares in DeSUS k 42. členu. Gospod Rožej, v lastnem imenu, obrazložitev glasu.
Hvala lepa za besedo. Mogoče je sicer bil namen predlagateljev tega amandmaja dober, da bi se učinki zakona o malem delu znali pravilno vrednotiti. Mislim pa, da se je spet pozabilo na tiste, ki bi jih bilo treba upoštevati pri vrednotenju tega zakona. Prepričan sem, da ekonomsko-socialni svet lahko da je eden od partnerjev, ki se mora s poročilom o učinkih zakona seznaniti, preden ministrstvo to poročilo predloži Vladi Republike Slovenije. Dejstvo pa je, da v tej državi obstajajo še drugi vladni organi, ki bi se ravno tako morali, vsaj tako piše v zakonu, ki jih je ustanovil, seznaniti s takim poročilom. To je vsaj Svet Vlade Republike Slovenije za študentska vprašanja in Svet Vlade Republike Slovenije za mladino. Tega tukaj notri ni, zato jaz ne mislim tako meritorno potrditi večjo ali manjšo vlogo ekonomsko- socialnemu svetu, obenem pa tudi tukaj upam, da se bo v tretji obravnavi našel kvalificirati predlagatelj, ki bo to napako popravil. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 22. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih in s tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem predstavniku Vlade kot predlagateljici predloga zakona, če želi podati predlog za nadaljevanje obravnave. Prosim, gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Glede na to, da je bilo omejeno število amandmajev na ta zakon, bi predlagal, da se opravi tretja obravnava oziroma glasovanje takoj, glede na 138. člen Poslovnika Državnega zbora.
Hvala lepa. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da zbor na podlagi na prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 25. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. Ker predlagani sklep ni bil sprejet, bo zbor tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji zbora. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena Poslovnika predlagam zboru, da sprejme naslednji sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda - z drugo obravnavo Predloga zakona o urejanju trga dela, redni postopek. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, DeSUS, LDS in Zares k 54. členu. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, LDS, DeSUS in Zares k 192. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 194. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih in s tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem predstavniku vlade kot predlagateljice predloga zakona, če želi podati predlog za nadaljevanje obravnave. Prosim, gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. V tem primeru je prav tako šlo za majhne število amandmajev, zato predlagam, da opravimo tretjo obravnavo na tej seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v torek, 28. 9. 2010, po končanem glasovanju. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerem bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga zakona o spremembah zakona o poštnih storitvah, skrajšani postopek. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbor ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, vsi so se izrekli za. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti .]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 34. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga odloka o spremembah in dopolnitvah Odloka o ustanovitvi fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu odloka niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu odloka. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog odloka neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Glasovalo je 68 poslank in poslancev, vsi so potrdili za. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je odlok sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda - drugo obravnavo Predloga zakona o geodetski dejavnosti v okviru rednega postopka Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada [[...]]Oprostite. V zvezi z usklajenostjo zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Prosim, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke, poslanci! Zaradi neusklajenosti predlagam, da Državni zbor naloži Vladi Republike Slovenije, da pripravi uskladitveni amandma, ki bo zagotavljal skladnost predloga tega zakona.
Hvala lepa. Ker je predlog zakona zaradi sprejetih amandmajev v drugi obravnavi na seji matičnega delovnega telesa neusklajen, v skladu s petim odstavkom 140. člena Poslovnika Državnega zbora prosim Vlado, da pripravi uskladitveni amandma. Državni zbor bo z obravnavo te točke nadaljeval v četrtek, 23. 9. 2010, po končani 35. točki dnevnega reda. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda - drugo obravnavo Predloga zakona o odgovornosti za jedrsko škodo v okviru rednega postopka Ker v drugi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Glasovalo je 66 poslank in poslancev, za 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda - drugo obravnavo Predloga zakona o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor, v okviru rednega postopka Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 39. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Glasovalo je 67 poslank in poslancev, za 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS k 62. členu. Glasujemo. Oprostite, prosim. [[oglašanje iz dvorane]] Sem rekel prosim, ne ej. Izvolite, gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Treba se je prijaviti na nek način. Spoštovane kolegice in kolegi, pri tem amandmaju se je razvila precej obširna razprava pri sprejemanju in se je jasno pokazalo, da celoten zakon ni namenjen temu, kar piše v njegovi obrazložitvi, še posebej pa ta člen povzroča sistemsko zmedo in pravno zmedo, ki bo alibi vladni koaliciji, da v obdobju dveh let ne bo noben prost projekt pripravljen za umestitev v prostor, kajti Vlada se sicer zaveda, da pravzaprav je državo pripeljala na rob propada in da takšnih projektov niti ni možno investirati pod to vlado, sedaj pa rabi zameglitev celotne situacije. In ta člen, ta amandma, ki je enkrat daljši od osnovnega člena, pomislite, kakšno je to dopolnjevanje zakona, je zgolj v tej funkciji. Žalostno je, da vladne stranke na takšen način, s takšnim zamegljevanjem skušajo prekriti dejstvo, da je njihova vlada in ta koalicija pripeljala državo v izredno kočljiv, grozljiv položaj in delajo zakone, ki so absolutno nepregledni, ki omogočajo vsakršno ribarjenje v kalnem in dajejo Vladi, kot sem rekel, alibi za to, da ne bo izpeljala niti enega projekta. Hvala lepa.
Gospa Pečanova, imate besedo.
Hvala lepa. Jaz bom glasovala za ta amandma, in sicer zaradi tega, ker ta amandma skupaj s celotnim zakonom vsaj delno rešuje zagate, ki jih je povzročilo sprejetje zakona o prostorskem načrtovanju, ki je bil sprejet v prejšnjem mandatu in je do brezizhodnosti zakompliciral sistem in način sprejemanja prostorskih aktov, izvedbenih in splošnih aktov v občinah in tudi na državnem nivoju. Zato je skrajni čas, da vsaj začasno rešimo stvari s tem zakonom, sicer pa imamo tako ali tako že javno povedano, da bo ta vlada poskrbela za to, da se v roku približno leta dni pripravi nova sistemska zakonodaja, ki bo res učinkovita, da ne bomo spet znova in znova imeli novih in novih zapletov pri izvajanju zakona, ko se sprejemajo občinski in prostorski načrti in drugi akti.
Gospod Jakob Presečnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ta amandma je seveda potreben, ampak ne zaradi ali pa samo zaradi razlogov, ki jih je povedala moja predhodnica, pa ne smem polemizirati, ampak zaradi tega, ker je pripravljavec zakona pozabil na tiste dokumente, ki so že v pripravi. Jaz se strinjam, da nekateri državni prostorski načrti so v pripravi v različnih fazah in ta amandma seveda rešuje to v različnih točkah, odvisno od tega v kakšni fazi je posamezen prostorski načrt, rešuje problem teh prostorskih načrtov, ki so v fazi izvedbe, v fazi izdelave. Ampak problem je pa v tem, da je teh umeščanj, teh prostorskih načrtov izredno malo v Sloveniji. Dobesedno smo se očitno v Državi odločili, da investicij več ne bomo imeli. Jaz na to opozarjam že eno leto in pol. Pa ne rečem, že v prejšnjem mandatu se je tudi že začela zmanjševati priprava teh prostorskih načrtov, ampak k sreči nekaj pa najbrž jih je še in tudi tiste moramo na ta način pospešiti in na ta način rešiti. Zaradi tega bom podprl ta amandma, da vsaj tistih nekaj državnih prostorskih načrtov, ki tečejo, bo teklo mogoče malo hitreje.
Gospod Lah, izvolite.
Hvala lepa. Jaz tega amandma ne morem podpreti, ker tudi nisem dobil odgovora ministra prej na eno vprašanje: ali bodo tudi medobčinski projekti, ki so tudi državnega pomena, pa jih sedaj vodijo občine in so v določeni fazi, lahko postali državni prostorski načrti in bili hitreje izvedljivi, ker gre za črpanje evropskih sredstev. Tega odgovora nisem dobil. Če bi bilo to možno, potem bi bistveno več pokrili kot samo te državne prostorske načrte in bi ta zakon potem res imel nek večji učinek. Drugače pa je ZPNačrt bil v tem mandatu že dopolnjen in je bilo veliko amandmajev, ki smo jih predlagali, tudi zavrnjenih takrat v proceduri, da bi bil bolj operativen ta zakon.
Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 5. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 63. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 1. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 69. členu. Gospod Jerovšek, imate besedo.
Hvala lepa. Tudi tega amandmaja seveda ne morem podpreti, kajti tu pa je v razpravi ostala nerazčiščena zadeva. Na konkretna vprašanja poslanca Verliča je gospod minister odgovoril: "Težko komentiram in bi prosil predlagatelje, da pomagajo." Predlagatelji, poslanske skupine, kljub temu da ste imeli dovolj časa, niste pomagali ministru. Gre za zelo nenavadno situacijo, za enkratno situacijo, takšne situacije jaz tukaj še nisem doživel, da cela koalicija ne bi znala odgovoriti, kljub temu da je imela čas. In je še enkrat potrjeno to, da ta zakon v celoti ne služi namenu, da je ta zakon namenjen zavajanju slovenske javnosti, da bo na podlagi tega zakona situacija še slabša, zaradi tega jaz ta amandma zavračam in bom glasoval tudi proti zakonu. Hvala lepa.
Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 3. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem smo zaključili z odločanjem o amandmajih in s tem zaključujem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem predstavniku Vlade, kot predlagateljici predloga zakona, če želi podati predlog za nadaljevanje obravnave. Prosim, gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Glede na majhno število amandmajev, skladno s 138. členom Poslovnika predlagam, da se tretja obravnava zakona opravi na tej seji. Hvala.
Hvala lepa. Ugotavljam enako in prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] V lastnem imenu? Gospod Lah, izvolite. Gospod Kontič, želite? Izvolite. Imate proceduralni predlog? Obrazložitev glasu?
Imam proceduralni predlog. Predlagam vam, gospod podpredsednik, da ugotovite, da se pri predlogu proceduralne narave ne obrazlaga glasu.
Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 19. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v torek, 28. 9. 2010, po končanem glasovanju. Službe Državnega zbora bodo pripravile pregled, v katerega bodo vključeni sprejeti amandmaji.Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda - druga obravnava Predloga zakona o razvojni podpori Mestni občini Maribor in občinam zgornje Podravske regije, redni postopek. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o razvojni podpori Mestni občini Maribor in občinam zgornje Podravske regije ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] Odpiram prijave za obrazložitev glasu v lastnem imenu. Besedo ima gospod Matevž Frangež.
Spoštovani! Ta zakon sprejemamo v nekem specifičnem času. To je čas, ko smo že globoko v kampanji za lokalne volitve, in v tem pogledu se mi ne zdi primeren za to, da bi trezno in racionalno obravnavali resna vprašanja, še posebej pa resna vprašanja o razlikah med našimi regijami in mesti. Vprašanje teh razlik je nedvomno legitimno. Na tem mestu želim pozdraviti namero predlagatelja, ki je želel s tem zakonom opozoriti na določene razvojne potrebe, ki jih danes ima mesto Maribor v svojem širšem regionalnem zaledju, predvsem pa na tiste priložnosti, ki jih še moramo uresničiti. In teh priložnosti mesto Maribor ne more uresničiti brez aktivnega sodelovanja države. Kljub temu pa sem trdno prepričan, da je treba te potrebe in priložnosti reševati v sistemskem, celovitem okviru, ne pa s parcialnimi rešitvami. Res je, da smo del teh parcialnih rešitev preizkusili v Pomurju, videli, da lahko učinkujejo, in jih danes skušamo preslikati v zakon o skladnem regionalnem razvoju, ki bo veljal tako za Maribor kot tudi ostale regije. V tem pogledu predlaganega zakona zaradi pripadnosti neki celoviti sistematiki pri sprejemanju zakonodaje, hkrati pa tudi z razumevanjem za te razvojne potrebe in priložnosti ne morem podpreti.
Besedo ima gospod Marjan Bezjak.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Mislim, da je ta zakon primeren, kajti dogaja se, da Štajerska ali bolje rečeno Podravska regija iz dneva v dan bolj usiha, dejansko je vedno manj brez vode. Drugje v Sloveniji imate malo več vode, Maribor pa žal ne, mislim pa finančne vode. Zato, če je Vlada odredila in naredila zakon o Pomurju, mislim, da je potreben zakon o Podravju, kakor tudi zakon o Koroški regiji, pa tudi zakon o Beli krajini. Zato ker se nič ne zgodi z regijami in tudi vi ne boste spravili skozi regij, je primeren ta zakon, da bo enakomerna razdelitev finančnih sredstev po celotni državi, ne pa da se bo koncentriralo vse v Ljubljani. Želim in upam, da boste podprli ta zakon. Verjemite, da ta zakon je primeren in da bo razvoj šel enakomerno naprej. Maribor je in bo evropska prestolnica kulture, kakor bo tudi v Mariboru univerzijada. Mislim, da morate pomagati Podravski regiji, kajti to je razvoj za celotno državo, ne samo za del Slovenije.
Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Spoštovani! Predvolilni čas je pravi čas za ocenjevanje treznosti in odgovornosti in resnosti namer vladne koalicije in Vlade. Zato pravzaprav nisem presenečen, da je vladna koalicija sprejela sklep, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, kajti ta zakon želi pomagati Podravski regiji, kamor tudi spada moja občina, Slovenska Bistrica, in tukaj so kazalci zastrašujoči. Prebivalstvo se stara in zmanjšuje. Ni perspektive. In kljub temu zavračate, da se tej regiji, ki razvojno zaostaja, omogoči priključek k slovenskemu razvoju. Mene pravzaprav stališče te sedanje vladne koalicije do Podravske regije ne preseneča. Moram reči, da pravzaprav nekateri vladni poslanci s te regije permanentno glasujejo proti razvojnim programom v tej regiji. Dodaten dokaz, kakšen je odnos, je tudi podpora nekaterim županskim kandidatom s strani koalicije, ki gre takole: bolj se nek kandidat koalicije za župana poslužuje tajkunskih metod pri svojih finančnih transakcijah, večjo podporo vladne koalicije ima in obratno. Če je na mizi program, ki bi tej regiji lahko pomagal in jo izvlekel v nadaljnjem procesu iz razvojnih težav, potem je vladna koalicija proti. Zato vas še zadnjič pozivam, da podprete ta zakon, ki bo omogočil, da se nekateri zelo negativni trendi na gospodarskem, demografskem in razvojnem področju v tej regiji spremenijo ali pa vsaj zaustavijo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Silven Majhenič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bom predlog zakona podprl, kajti če ga ne bi, bi si v bistvu zatiskal oči pred obdobjem, ko se je uničilo mariborski industrijski bazen. Takrat je nekdo rekel, da je treba rdeči Maribor gospodarsko uničiti, in to se je tudi zgodilo. Padli so giganti, kot so TAM, Elektrokovina, Hidromontaža, MTT, nazadnje tudi Metalna, ker je bila napoti Litostroju. To je bilo najbolj žalostno in težko obdobje za Maribor in okolico. Brez dela je ostalo na desettisoče ljudi. Nikogar ni zanimalo, ali bomo zmogli iz krize, kar nam je z leti tudi uspevalo povsem po zaslugi marljivih in sposobnih Štajercev. Upam, da se zgodovina ne ponavlja, kajti zmeraj, ko se iz Maribora kdo oglasi za pomoč, imate v Državnem zboru pomisleke tudi poslanci iz Maribora. Oprostite, v Mariboru smo vse faze hudega že doživeli in nam ni tuje to, kar nekatere regije zdaj doživljajo. Seveda bom predlog podprl. Hvala.
Želi še kdo obrazložiti svoj glas v lastnem imenu? Prijava teče. Vidim nekaj rok. Besedo ima gospa Renata Brunskole.
Hvala lepa. Mislim, da je bilo v razpravi državne sekretarke in tudi v kar nekaj razpravah in stališčih poslanskih skupin dovolj jasno povedano, da je prav, da s sistemskim zakonom rešimo to problematiko in na ta način pomagamo vsem območjem v Sloveniji, ki so pomoči potrebni. Torej tudi Beli krajini, od koder sama prihajam. Sem pa prepričana, da tudi na območju Podravske regije so območja, ki potrebujejo pomoč, pa tudi vsepovsod drugod, zato bomo s sistemskim zakonom to zadevo reševali. Tega predloga zato ne morem podpreti. Hvala.
Gospod Dejan Levanič, prosim.
Hvala lepa. Ne morem mimo dejstva, da se mi ta zakon zdi sebičen, nedodelan in slab in razvoja ne bo prinesel. Na koncu koncev, če smo že prišli tako daleč, tudi Ptuj rabi svoj zakon. In ker Ptuja v tem zakonu ni, tega zakona ne bom podprl. Hvala lepa.
Gospod Matjaž Zanoškar, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Kolegice in kolegi! Poglejte, absolutno se strinjam in ne oporekam vsem tem argumentom, ki jih navaja predlagatelj zakona za pomoč Mestni občini Maribor in občinam zgornje Dravske doline, zgornjega Podravja, vendar v tem trenutku je v Sloveniji še nekaj regij, ki so bistveno bolj podhranjene, bistveno v večjih težavah, bistveno v večjem gospodarskem kolapsu in bistveno bolj potrebne pomoči, kot je regija, ki jo predlaga ta zakon. Skrajno diskriminatorno bi bilo, da bi ta zakon sprejeli in na tak način začeli reševati probleme, za katere smatram, da so resni, seveda so resni v Mariboru, vendar poglejte vse ostale regije. So regije, ki nimajo zdaleč ne takšne infrastrukture, kot je recimo v Mariboru, regije, ki nimajo avtocest, regije, ki nimajo univerze, nimajo razvojnih in tehnoloških središč, da bi pomagale gospodarstvu, ki si same zares ne morejo pomagati. In v takšnih primerih bi bilo verjetno oportuno in prav in upravičeno, da so na vrsti pri reševanju prve, in potem še vse ostale. Smatram, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, ker bi bil diskriminatoren do vseh ostalih regij. Hvala.
Besedo ima gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo. Rad bi samo dejal, da je zakon bil vložen v mesecu maju, ne pa globoko v predvolilnem času. Rad bi tudi dejal, da isti zakon, kot smo ga sprejeli za Pomursko regijo, na nek način hvalite, ta pa, ki je povsem podoben, z istimi problemi, pa ni pravi. Rad bi dosegel tudi to, da bo prišel čim prej v Državni zbor sistemski zakon. Vsi se zavedamo, da bo treba več narediti za decentralizacijo, da bo treba več narediti za skladni regionalni razvoj, da se bo treba začeti pogovarjati o regijah. Ta zakon je nekje v predalih, bil je pripravljen, v prejšnjem mandatu ni uspel, in mislim, če bi imeli tudi takšen zakon, potem se ne bi pogovarjali o takšnih dilemah, kot se pogovarjamo danes, ne bi zagovarjali vsak s svojega področja, kako smo revni in ubogi, ampak bi imeli te zadeve razrešene. Hvala lepa.
Gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi! Ta država ima sistemski zakon, veljaven sistemski zakon o skladnem regionalnem razvoju. In v tem zakonu je predvideno, da mora država zagotoviti vsako leto 1,5 % bruto družbenega proizvoda za skladen regionalni razvoj. To pomeni približno 400 do 500 milijonov evrov letno. Ker teh sredstev Vlada ne zagotavlja, se poslužuje parcialnih rešitev, kot je bila za Pomurje. Mislim, da so vsi ti poskusi s temi področnimi parcialnimi rešitvami povsem logični, kajti to je sedaj po novem sistemski vladni pristop, da se rešujejo s posebnim zakonom problemi tam, kjer nastajajo. Tako kot pri Pomurju so se tu poslanci odločili, da pomagajo tudi Podravju in tudi Koroški. Nov sistemski zakon, o katerem govorite, ne bo prinesel nič. Če v tem zakonu, ki ga imamo, ne moremo zagotoviti ali pa Vlada ne zagotavlja sredstva za skladen regionalni razvoj, jih tudi v novem sistemskem zakonu ne bo zagotovila. Jih ne bo. In izgovarjati se na sistemski zakon, ki je v pripravi, je povsem deplasirano, je nekorektno. To pomeni samo prelaganje reševanja konkretnih problemov, ki nastajajo v Podravju, Kočevskem, Beli krajini, na Koroškem, v daljno preteklost. S tem sistemskim zakonom se ne bo nič pomagalo, ker ne bo zagotovljenih zadosti sredstev. Če ima vladna koalicija zadosti moči, kapitala, glasovalnega kapitala, lahko z rebalansom proračuna zagotovi za obstoječi sistemski zakon 1,5 % bruto družbenega proizvoda za izravnavo, za kompenzacijske ukrepe v regijah, ki se nahajajo v težavah. Če tega ni, potem tudi z naslednjim korakom, ki ga predvidevate, ne boste storili popolnoma nič konkretnega. Zato bom glasoval tudi proti.
Glasujemo o predlogu zakona o razvojni podpori Mestni občini Maribor in občinam zgornje podravske regije, da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 26. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE LATVIJE O IZMENJAVI IN MEDSEBOJNEM VAROVANJU TAJNIH PODATKOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbor ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Zakon je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE MAKEDONIJE O IZMENJAVI IN MEDSEBOJNEM VAROVANJU TAJNIH PODATKOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbor ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 27. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN SVETOM MINISTROV REPUBLIKE ALBANIJE O IZMENJAVI IN MEDSEBOJNEM VAROVANJU TAJNIH PODATKOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajajo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Zakon je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO ČRNE GORE O SODELOVANJU PRI VARSTVU PRED NARAVNIMI IN DRUGIMI NESREČAMI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 29. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA AKTA O NASLEDSTVU KONVENCIJE O PROMETNIH ZNAKIH, SKLENJENE NA DUNAJU, DNE 8. NOVEMBRA 1968. Predlog akta je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog akta je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko in pisno poročal zboru. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu akta. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Akt je s tem sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN REPUBLIKO SINGAPUR O IZOGIBANJU O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČEVANJA IN PREPREČEVANJA DAVČNIH UTAJ V ZVEZI Z DAVKI OD DOHODKA, S PROTOKOLOM. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko. Zboru je pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Glasovalo je 67 poslank in poslancev, vsi za, nihče proti. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Zakon je s tem sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 31. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO DRŽAVE KATAR O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČEVANJA IN PREPREČEVANJU DAVČNIH UTAJ V ZVEZI Z DAVKI OD DOHODKA S PROTOKOLOM Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru tudi pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovalo je 66 poslank in poslancev, vsi za, nihče proti. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Zakon je s tem sprejet in s tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 32. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN ARABSKO REPUBLIKO EGIPT O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČEVANJA IN PREPREČEVANJU DAVČNIH UTAJ V ZVEZI Z DAVKI OD DOHODKA, S PROTOKOLOM Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Glasujemo. Glasovanje teče. Glasovalo je 65 poslank in poslancev, za 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Zakon je s tem sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 33. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO DRŽAVE KUVAJT O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČEVANJA IN PREPREČEVANJA DAVČNIH UTAJ V ZVEZI Z DAVKI OD DOHODKA IN PREMOŽENJA Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovalo je 66 poslank in poslancev, vsi za, nihče proti. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 40. TOČKO DNEVNEGA REDA - POTRDITEV URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O TROŠARINAH, URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O UREJANJU STATUSA DRŽAVLJANOV DRUGIH DRŽAV, NASLEDNIC NEKDANJE SFRJ V REPUBLIKI SLOVENIJI, IN URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O LETALSTVU Uradna prečiščena besedila je pripravila Zakonodajno-pravna služba zbora in zbor jih potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o trošarinah. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o urejanju statusa državljanov drugih držav, naslednic nekdanje SFRJ v Republiki Sloveniji. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 18. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o letalstvu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Zbor je uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na obravnavo 41. TOČKE DNEVNEGA REDA - TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prehajamo na obravnavo Predloga Sodnega sveta za imenovanje sodnika na sodniško mesto vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije s predlogom sklepa. Predlog o imenovanju na sodniško mesto vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije Državnemu zboru predložil Sodni senat. Oprostite, sem rekel senat, svet je pravilno. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predlog sklepa. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa, s katerim se na sodniško mesto vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije imenuje mag. Damjan Florjančič. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo predloga Sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo s predlogom sklepa. Predlog za izvolitev v sodniško funkcijo Državnemu zboru predložil Sodni svet. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predlog sklepa. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa, s katerim se na sodniško mesto okrožne sodnice na Okrožnem sodišču v Ljubljani izvoli Suzana Putrih. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo predlogov sklepov o izvolitvi sodnikov porotnikov. Predloge sklepov je v obravnavo Državnemu zboru predložila Mandatno-volilna komisija, ki je zboru tudi pisno poročala. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o posameznih predlogih sklepov. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi sodnikov porotnikov Delovnega sodišča v Celju. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi sodnikov porotnikov Delovnega sodišča v Kopru. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi sodnikov porotnikov Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani za odločanje o delovnih sporih. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi sodnikov porotnikov Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani za odločanje v socialnih sporih. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Sklep je s tem sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o izvolitvi sodnikov porotnikov Delovnega sodišča v Mariboru. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembi Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora za ugotavljanje politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij zaradi suma, da so bili vpleteni v financiranje spornih menedžerskih prevzemov gospodarskih družb Istrabenz, holdinška družba, d. d. in Pivovarna Laško, d. d., s strani bank oziroma kreditnih institucij v pretežni državni lasti [[kreditne institucije znotraj NLB Skupine in NKBM d. d]] , in sicer tako, da naj bi zlorabili svoj politični vpliv za dodeljevanje posojil članom poslovodnih organov navedenih gospodarskih družb in z njimi povezanih pravnih in fizičnih oseb [[tako imenovanih "slamnatih" podjetij, finančnih holdingov in podobno]] za odkup večinskega ali pretežnega deleža gospodarske družbe, ki so jo vodili oziroma jo vodijo in za ugotavljanje politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij zaradi domnevno pomanjkljive oziroma neustrezne zakonodaje s področja prevzemov, ki je dopuščala omejene sporne menedžerske prevzeme. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Razpravljavcev ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o spremembi sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti nihče. [[za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Zbor je predlagani sklep sprejel. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o razrešitvi in imenovanju podpredsednika Odbora za obrambo. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Poslanska skupina Socialnih demokratov. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ugotavljam, da ne. Želijo besedo poslanci, poslanke? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Odboru za obrambo funkcije podpredsednika razreši gospod Bogdan Čepič, za podpredsednika pa se imenuje gospod Janez Kikelj. Glasujemo. Glasovalo je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v torek, 28. 9. 2010. Prekinjam tudi 20. sejo Državnega zbor, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Nasvidenje.