Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom sudbenom vijeću, drugo čitanje P.Z. br. 258. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona članak 155. do 157. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. … /Govornici govore u glas./ … Preskočio sam jednu. Ispravak netočnog navoda. Znači prelazim, ispričavam se, preskočio sam. Tehnička greška.
Sljedeća točka je - Prijedlog odluke o osnivanju Odbora za nagradu za promicanje prava djeteta. Prijedlog odluke dostavio je Odbor za obitelj, mladež i šport sukladno članku 6. Zakona o promicanju prava djeteta. Vlada je dostavila mišljenje. Dodatno obrazloženje u ime Odbora poštovana zastupnica potpredsjednica Marija Bajt. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici. Zakonom je propisano da Republika Hrvatska dodjeljuje nagradu za promicanje prava djeteta za iznimna postignuća u zaštiti dobrobiti prava i interesa djece. Zakon je donesen 2003. godine s izmjenama i dopunama 2005. Prema zakonu nagrada se dodjeljuje 20. studenoga svake godine na dan prihvaćanja Konvencije o pravima djeteta. Nagrada se dodjeljuje kao nagrada za životno djelo i kao godišnja nagrada. Nagradu za promicanje prava djeteta dodjeljuje Odbor za nagradu koji se sastoji od pet članova, a osniva ga Hrvatski sabor na vrijeme od dvije godine. Članovi Odbora imenuju se iz redova poznatih javnih djelatnika koji se bave pitanjima vezanima uz prava djeteta, a na prijedlog saborskog Odbora za obitelj, mladež i šport koji je i matični odbor i predlagatelj ovoga prijedloga koji je pred zastupnicima Hrvatskog sabora. Na 22. sjednici Odbora održane 6. listopada 2005. godine Odbor je odlučio da za članove Odbora predloži poznate javne djelatnike i to: prof.dr.sc. Mira Alenčić, dugogodišnju predstojnicu Katedre za obiteljsko pravo na Pravnom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu sada u mirovini. Dragana Zlatovića, ravnatelja Šibenskog kazališta i Međunarodnog dječjeg festivala Šibenik. Akademkinju Alicu Verhaj Merbaletić, potpredsjednicu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti i istaknutu demografkinju. Također Tanju Radočaj, profesoricu psihologije i predstojnicu UNICEF-ovog ureda u Hrvatskoj, te Božicu Šimleša profesoricu Glazbene kulture i kroatistike i istaknutu na uspostavi mirne reintegracije školstva u Hrvatskom Podunavlju u ustavnopravni poredak Republike Hrvatske. Odbor za obitelj, mladež i šport Hrvatskog sabora predlaže zastupnicima Hrvatskog sabora da prihvate ovaj prijedlog odluke o osnivanju odbora za nagradu za promicanje prava djeteta. I na kraju bih rekla jednu poznatu i lijepu izreku: "Da su mala djeca kao guste zvijezde koje raduju i svijetle u tamnoj noći". Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Kolegice i kolege, sada bih predložio da zastanemo sa ovom raspravom i da izglasamo Odluku o osnivanju Odbora za nagradu za promicanje prava djeteta, jer taj Odbor bi trebao vrlo brzo se sastati i poduzeti potrebne aktivnosti za dodjelu te nagrade. Dobro. Budući da je to koncenzualna Odluka svih, da je odgovor jednoglasno to utvrdio, taj Prijedlog odluke, predlažem da glasujemo sa podizanjem ruke. Molim tko je za Prijedlog te odluke? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 82 glasa donesena Odluka o osnivanju Odbora za nagradu za promicanje prava djeteta u tekstu i u sastavu kako ih je predložio mjerodavni Odbor.
Uvaženi predsjedniče Sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Ispred Vlade Republike Hrvatske i Ministarstva financija predlažemo Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju. Zakon o deviznom poslovanju uređuje poslovanje ovlaštenih mjenjača tako što propisuje da mjenjačko poslovanje mogu obavljati rezidenti sa statusom pravne osobe i poduzetnici pojedinci koji u svom radu koriste zaštićeni računalni program za obavljanje mjenjačkih poslova koji imaju sa poslovnom bankom sklopljen Ugovor o obavljanju mjenjačkih poslova te koji su registrirani za obavljanje tih poslova. Donošenje ovog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju predviđeno je kao zakonodavna mjera u nacrtu u okviru Nacionalnog programa Republike Hrvatske za pridruženje Europskoj uniji za 2005. godinu. Naime izrada zakona inicirana je kritikama i preporukama posebnog odbora Vijeća Europe za procjenu mjera protiv pranja novca koji u svojim izvješćima ističe potrebu propisivanja procedure i izdavanja odobrenja za obavljanje mjenjačkih poslova uvažavajući pritom kriterije podobnosti za vlasnike mjenjačnica. Navedene preporuke imaju za cilj proširenje preventivnog sustava za sprečavanje pranja novca i na djelatnost mjenjačnica što je ujedno u skladu s člankom 1. direktive Europskog parlamenta i Vijeća. Na temelju navedenog izrađen je dakle Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju, s Konačnim prijedlogom zakona koji se pored uvjeta propisanih važećim zakonom uvodi obveza pribavljanja odobrenja Hrvatske narodne banke za obavljanje mjenjačkih poslova. U tu svrhu odredbama ovog zakona propisana je dokumentacija koju podnositelji zahtjeva za izdavanje odobrenja za obavljanje mjenjačkih poslova prilažu uz zahtjev propisani su razlozi i za odbijanje zahtjeva kao i razlozi za oduzimanje izdanih odobrenja. Poslovi izdavanja, oduzimanje odobrenja za obavljanje mjenjačkih poslova stavljeni su u nadležnost Hrvatske narodne banke budući da je u njenoj nadležnosti donošenje propisa kojima se regulira poslovanje ovlaštenih mjenjača kao i kontrola poslovanja banaka s kojima ovlašteni mjenjači sklapaju ugovor o obavljanju mjenjačkih poslova. Hrvatska narodna banka također certificira računalne programe koji su ovlašteni mjenjači dužni obavljati prilikom obavljanja mjenjačkih poslova. U prijelaznim i završnim odredbama ovog zakona propisano je da su ovlašteni mjenjači koji posluju na temelju važećeg zakona dužni u roku od godinu dana od dana stupanja na snagu ovog zakona uskladiti poslovanje s odredbama ovog zakona. Drugo tematsko područje koje se odredbama ovog zakona mijenja i dopunjuje područje korištenja podataka koji su rezidenti dužni dostavljati Hrvatskoj narodnoj banci o poslovima i transakcijama s inozemstvom. Naime zbog razlika u shvaćanju u koju se svrhu smiju koristiti podaci koje Hrvatska narodna banka prikuplja za potrebe praćenja ostvarenja projekcije platne bilance Republike Hrvatske, ovim zakonom dodaje se odredba koja formalizira mogućnost da se na taj način prikupljeni podaci osim u statističke svrhe koriste i za potrebe kontrole deviznog poslovanja. Ujedno dodaje se odredba prema kojoj se dostavljanje podataka o nadziranoj osobi koji su potrebni u postocima nadzora ne smatra odavanjem službene tajne. Navedene odredbe su u skladu s nadzornom ulogom Hrvatske narodne banke i deviznog inspektorata Ministarstva financija. Toliko od Vlade, hvala.
Hvala lijepa. Izvjestitelji odbora. Zakonodavstvo, financije i državni proračun, europske integracije? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice razmatrao je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju i u cijelosti ga podržava. Smatramo da je potrebno istaći posebno osnovne razloge za predlaganje izmjena i dopuna ovog zakona, a koje se mogu sažeti u tri temeljne činjenice a to su prvo da postojeći zakon stupio na snagu u lipnju 2003. godine i rađanje u skladu s odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju Europskoj zajednici Republike Hrvatske prema kojem joj je morao omogućiti liberalizaciju pojedinih segmenata kapitalnih transakcija u deviznom poslovanju. Potpunu liberalizaciju deviznog poslovanja Republika Hrvatska mora postići do postizanja punopravnog članstva u Europsku uniju. Drugo, posebni odbor Vijeća Europe negativno je ocijenio pojedine odredbe važećeg zakona i dao preporuku da se on izmijeni i dopuni. Procjenama posebnog odbora Vijeća Europe pridaje se veliko značenje u Vijeću Europe pogotovo u kriterijima jačanja sustava za sprječavanje pranja novca, stabilnost financijskih institucija i osiguravanja povjerenja u cjelokupni financijski sustav. Treće, zakonodavna regulativa ovog područja predviđena je i u nacionalnom programu Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji za 2005. godinu u poglavlju sloboda kretanja kapitala i poglavlju sprječavanje pranja novca. Realno ocjenjujući poziciju Republike Hrvatske i napore Vlade u postupku pridruživanja Europskoj uniji, ovi se razlozi moraju prihvatiti. Zakonom se precizno reguliraju dva bitna tematska područja i proširuju uvjeti propisani važećim zakonom. Prvo tematsko područje obuhvaća uvjete pod kojim rezident, domaća pravna osoba može obavljati mjenjačke poslove. Uvodi se obveza pribavljanja odobrenja licence od Hrvatske narodne banke, propisani su uvjeti koje mora ispunjavati rezident koji želi obavljati poslove ovlaštenog mjenjača, propisana je dokumentacija kojom on dokazuje ispunjavanje tih uvjeta i propisana je procedura izdavanja odobrenja. Isto tako smatramo i vrlo važnu odredbu koja sadržava razloge i uvjete pod kojima se oduzimaju izdana odobrenja. Naime, ovim zakonom propisano je da mjenjači koji posluju po važećem zakonu moraju u roku od godine dana uskladiti svoje poslovanje s odredbama ovog zakona. Ukoliko ne izvrše ovu obvezu u propisanom roku od godine dana dužni su podnijeti prijavu za brisanje iz sudskog registra kod kojeg su upisani i to u roku od 30 dana. Pored toga u ovom zakonu uveden je kriterij podobnosti za vlasnike mjenjačnica prema kojem Hrvatska narodna banka ne izdaje odobrenje ako je vlasnik obrta ili član uprave pravne osobe kažnjavan za kaznena djela propisano ovim zakonom, odnosno za kazneno djelo pranje novca. Isto tako ukoliko iz priložene dokumentacije nije moguće utvrditi identitet podnositelja zahtjeva, bio on vlasnik obrta ili pravna osoba ili njegov udio u temeljnom kapitalu, odobrenje se neće izdati. To znači da su uvedeni vrlo strogi kriteriji za nositelje mjenjačkih poslova, što smatramo značajnim poboljšanjem zakona. Ovi uvjeti precizno su regulirani u člancima 46.a, 46.b i 46.c novog zakona koji precizno reguliraju što mora sadržavati zahtjev za izdavanje odobrenja za obavljanje mjenjačkih poslova, kakav je način odlučivanja o zahtjevu za izdavanje odobrenja za obavljanje mjenjačkih poslova i koji su to razlozi za oduzimanje odobrenja za obavljanje mjenjačkih poslova. Posebno treba naglasiti odredbu kojom se ovlaštenom mjenjaču koji poslove obavlja temeljem predugovora s Hrvatskom narodnom bankom ili predugovora sa proizvođačem zaštitnog računalnog programa, nalaže da dostavi predmetne ugovore ili mu se oduzima odobrenje. Drugo tematsko područje koje uređuje ovaj zakon je područje korištenja podataka koje su rezidenti dužni dostavljati Hrvatskoj narodnoj banci, odnosno Ministarstvu financija. Do sada je postojala dilema ili razlika u shvaćanju u koju svrhu se smiju ti podaci koristiti. Sada se ovim Zakonom dodaje odredba koja omogućava korištenje prikupljenih podataka, osim u statističke svrhe i što je vrlo bitno, i za kontrolu deviznog poslovanja i deviznih transakcija s inozemstvom. Ova odredba je u skladu s nadzornom funkcijom Hrvatske narodne banke i Deviznog inspektorata Ministarstva financija. Nadalje, dopunom članka 49. obvezuje se rezidenti izvješćivati Hrvatsku narodnu banku o kapitalnom poslovima s nerezidentima, a na zahtjev Državnog inspektorata dostaviti i podatke o stvarnim vlasnicima nerezidenata, s kojim se sklapao posao, pogotovo ako je on izvan teritorijalni poduzetnik. Nova odredba koja se dodaje u članku 56. kaže da se dostavljanje podataka u nadziranoj osobi kojoj su potrebni u postupcima nadzora ne smatra odavanjem službene tajne. Hrvatska narodna banka utvrdit će posebnom odlukom uvjete, odnosno sadržaj, način i postupak izvješćivanja nerezidenata. Nadzorna tijela koja sudjeluju u postupku nadzora i kontrole moraju međusobno razmjenjivati informacije, a posebnim aktom će se urediti način i sadržaj međusobne razmjene. Kaznene odredbe koje su propisane za pravne i fizičke osobe su primjerene jer je dokazano da novčane kazne pa i kazne zatvora mogu uvesti red i disciplinu u provođenju bilo kojeg zakona, pa tako i ovog. Ove odredbe sadrže pored novčanih i zatvorskih kazni i zaštitnu mjeru zabrane obavljanja djelatnosti, te oduzimanje strane gotovine ili gotovine u kunama u cijelosti ili iznimno djelomično. Možda su propisane kaznene odredbe čine na prvi pogled oštre, ali će se njihovom dosljednom primjenom omogućiti jednaki uvjeti za rad financijskih institucija koje se bave deviznim poslovanjem. Jačanje ovih djelatnosti i liberalizacija kapitalnih transakcija, što je u konačnici i cilj ovoga Zakona. Ovo je u konačnici i naša zadaća u postupku usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnim stečevinama Europske zajednice. Zbog toga, kao što sam i na početku rekla, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog Zakona po hitnom postupku, pogotovo iz toga što imamo još mnogo obveza ako želimo zadržati tempo do postizanja punopravnog članstva u Europskoj zajednici. A to nam je svima neosporni i jedinstveni cilj i opredjeljenje. Hvala.
Hvala. Klub HNS-a, poštovani zastupnik Srećko Ferenčak. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Za razliku od moje diskusije o Zakonu o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju s gotovim novcem koji je donesen na prečac i bez pravih konzultacija, za ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju želim reći da je dobar primjer načina donošenja jer je predlagatelj konzultirao znanost, struku i sve zainteresirane strane. Pa je stoga ovaj Prijedlog zakona izmjena i dopuna Zakona dobar te će Klub HNS-a podržati ovaj Prijedlog. Očito razlozi zbog kojih se pristupilo izradi ovog Prijedloga zakona proizlaze iz potrebe daljnjeg prilagođavanja zakonodavstva Republike Hrvatske kriterijima i praksi Europske unije i specijaliziranih odbora kao što je posebni Odbor Vijeća Europe za procjenu mjera protiv pranja novca. Ovaj Prijedlog zakona dobro je prilagođen i u praksi neće narušiti postojeće poslovanje u tom segmentu. Zakon o deviznom poslovanju iz lipnja 2003. godine omogućio je liberalizaciju pojedinih segmenata poslovanja dok će potpuna liberalizacija kapitalnih transakcija biti moguća najkasnije kada Hrvatska postane punopravnom članicom Unije. Jedan od razloga donošenja ovih izmjena Zakona jest što postojeći Zakon ne propisuje licenciranje ovlaštenih mjenjača, a preporuka Odbora Vijeća Europe za procjenu mjera protiv pranja novca jest da tu vrstu poslovanja treba odrediti tako da se ne može poslovati bez licence. Kao i da vlasnici mjenjačnica moraju dobiti propise kriterija podobnosti. Sukladno … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatska narodna banka će propisati uvjete i način obavljanja mjenjačkih poslova, a Ministarstvo financija, Devizni inspektorat i nadalje će sukladno važećim zakonima nadzirati poslovanje ovlaštenih sada licenciranih mjenjača. Također ove izmjene donose promjene u načinu izvještavanja koje se odnose na dopunu izvještaja HNB-a o kapitalnim ulaganjima i pojačanoj kontroli Ministarstva financija, tj., Deviznog inspektorata nad poslovanjima sa stvarnim vlasnicima rezidenata s kojima sklapaju posao ako je nerezident izvan teritorijalni poduzetnik. Daljnja novela jest izmjena informacija nadležnih tijela. Dopuna ovog članka je vrlo bitna jer dopušta dostavljanje podataka o nadziranoj osobi kojoj su potrebni … [[Govornik se ne razumije.]] nadzora. Ovu odredbu vrlo je važno predvidjeti zakonom jer sprječava štete zlouporabe u slučajevima pranja novca. Kaznene odredbe važećeg Zakona su dopunjene stavkama koje se odnose na dokumente i podatke, a suština ranijih odredaba ostala je nepromijenjena. Klub HNS-a podržat će ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju koji je još jedan korak do usklađenja legislative RH s pravnim stečevinama Europske unije. Hvala.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Slušajući stajalište Kluba HDZ-a i Kluba HNS-a čini mi se da mi nismo čitali isti tekst Zakona. Čini mi se jer oni nisu pročitali ili ja nisam u ime Kluba HSP-a čitao isti tekst Zakona. Naime, ja bi vas molio, evo, kad ste već tako hvalite ovaj Zakon, dajte mi recite kako ćete vi primijeniti članak 9. stavak 2. koji kaže: «Ovlašteni mjenjači», znači oni koji sad obavljaju mjenjačke poslove, «iz stavka 1. ovog Zakona koji u propisanom roku ne usklade svoje poslovanje sa odredbama ovoga Zakona», veli, «dužni su u roku od 30 dana nakon isteka roka iz stavka 1. ovog članka podnijeti sudskom, odnosno obrtnom registru prijavu za brisanje djelatnosti mjenjačkih poslova iz registra». To vam je ista varijanta kao da tražite od pljačkaša banke da podnese kaznenu prijavu protiv sebe. Umjesto da jednostavno se stoji odredba da će oni po službenoj dužnosti biti brisani. Jer gledajte šta ste sad napravili kao i predlagač, i to hvalite, ali ovo je neprovedivo. Što ako onaj koji ima sad ovlaštenje za obavljanje mjenjačkih poslova, a Narodna banka u postupku utvrdi da on ne ispunjava uvjete i da ne može više imati odobrenje. Znači vi u zakonom ćete utvrditi da je on dužan sam sebe prijaviti da bi se brisao iz registra, ali pravno je to napravimo tako, ukoliko se on ne prijavi nitko ne može ništa poduzeti. O čemu onda pričamo? Ovo je samo jedan od dokaza, to je samo jedan od dokaza zašto, po onome načelu, zašto bi nešto bilo jednostavno kad može biti složeno i komplicirano? Evo, niste očito ni predstavnici kluba HDZ-a ni HNS-a pročitali ovaj zakon, poglavito članak 9. koji je bitan. Znači stvar je vrlo jednostavna u ovome zakonu, što se htjelo i mi cilj podupiremo. Cilj je taj da se naše zakonodavstvo uskladi sa pravnim stečevinama Europske unije vezano za mjenjačke poslove koja kaže kratko i jasno, prvo pitanje mjenjačke poslove u Hrvatskoj može obavljati onaj koji ispunjava uvjete i dobije odobrenje Hrvatske narodne banke. Drugo, onaj koji to sad obavlja dužan je u roku godine dana uskladiti svoje djelovanje da bi mogao to i dalje obavljati. Tko ne uskladi svoje djelovanje briše se iz registra. Evo to vam je lakonska kratkoća, laconica brevitas, kratko i jasno, a vi ste krenuli po onoj varijanti kad učenika u srednjoj školi pitaju o Poljskoj, pa on kaže Poljska graniči sa Rusijom, glavni grad Rusije je Moskva i onda kaže na Crveni trg i sve ostalo i na kraju svi zaborave da su njega pitali Poljska. Evo, u tome i je taj problem što mi stalno ističemo ovdje, Vlada se mora ekipirati za ovaj proces uskladbe propisa naših sa pravnim stečevinama Europske unije, jer ima drugih. Pazite ovo je oznaka PZE, to znači da mi ne možemo ni tražiti od Vlade da se odstupi od hitnosti niti bilo čega drugoga. Ajmo bar onda potruditi se simulirati, nemojte naoko izmišljati kad vidite da na članku 9. ovaj zakon pada. Znači pada, neće biti proveden. Prema tome, molim vas predstavnike Vlade da ovo izmijenite ili s vlastitim amandmanom, jer uzalud vam trud svirači, ništa nećete napraviti. Pazi, onaj koji sad obavlja mjenjačke poslove, a koji neće ispuniti ove uvjete koji su propisani, a da bi dobio odobrenje novo od Hrvatske narodne banke i dalje će to raditi. Neće ništa moći napraviti. Znači moramo se stvarno, Europsku zajednicu ne interesira gdje ćemo mi … [[Govornik se ne razumije.]] držati. Nju recimo, nju zanima da Hrvatska mora imati klader, sad hoće li ga držati na stropu, hoće li ga držati u lijevom ili desnom kutu to njih ne zanima, a mi moramo kad i prepisujemo te direktive moramo i simulirati i vidjeti što to je, jer ovo očito ne vjerujem da i ni u direktivama ovakva varijanta da bi netko mogao ostati raditi, odnosno brisat će se iz registra ukoliko sam sebe prijavi. Prema tome, moramo biti ozbiljni, jer ulazimo u dosta ozbiljno područje, a to je uskladbe bez simuliranja sa očito dosta lošom ekipom, mislim za simuliranje i pravne izričaje i ako ovako nastavimo mi ćemo samo proizvesti dodatnu pravnu nesigurnost, a temeljne ciljeve, kao što si je i predlagač sam postavio, ovakvim propisima nećemo riješiti, dapače još ćemo iskomplicirati cijeli sustav i molim Vladu ubuduće da stvarno pazi šta predlaže. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na riječ po ovoj temi. Poštovani zastupnik Ante Markov. Nema ga. Gubi pravo na riječ po ovoj točci dnevnog reda. Poštovani zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Pa evo samo nekoliko načelnih razloga zašto osobno podržavam prijedlog ovoga zakona uz ove dvojbe za koje držim da se mogu vrlo lako otkloniti, pa i definirati ukoliko je to potrebno. Važeći postojeći zakon bio je usklađen sa SSP-om i sa direktivama Europske unije. On je također određivao da, odnosno omogućavao da se liberalizaciju pojedinih segmenata kapitalnih računa u razdoblju od 4 godine nakon stupanja na snagu SSP-a, a potpunu liberalizaciju najkasnije do ulaska u Europsku uniju što se podrazumijeva da ćemo to i ostvariti. Razlozi dakle za donošenje ovog novog zakona jesu usklađenje upravo prema odredbama direktivama Europske unije, posebice kada je riječ o mjenjačkim poslovima. Ja neću ulaziti u odredbe pojedinih članaka i nema potrebe, ali načelno ovo usklađenje je u ovome trenutku optimalno predloženo i pored definiranih uvjeta, općih uvjeta onih koji obavljaju mjenjačke poslove moraju imati, a to je da je registriran, da ima ugovor s bankom i treće da ima zaštićen računalni program. HNB također propisuje uvjete koje će netko morati ostvariti, odnosno u kojem roku će tada HNB izdati rješenje i za odobrenje takvih poslova, odnosno u kojem roku je dužna odgovoriti na takav zahtjev. Isto tako će HNB odgovoriti ili ovu dvojbu razriješiti tko nema i kada se oduzimaju te licence ili kako se tamo kažu podobnost, a meni ta riječ nekako ne stoji, ali usklađenje, prema tome oduzeti licencu i pod kojim uvjetima. Dakle, pored ove odredbe ja držim temeljnim da je ovo isto tako prilog u sprečavanju "pranja novca" sa svim odredbama u tom segmentu koje stoje i da na ovaj način će se postići taj pomak u usklađenju sa tim europskim zakonodavstom. Na kraju možda tako postoje određene dvojbe kod izvještavanja ili potrebnih podataka koje ti korisnici trebaju dostaviti ili HNB-u ili deviznom sektoru u Ministarstvu financija, a radi kontrole. Prvo radi statističkih podataka i praćenja određenih kretanja, a drugo radi kontrole, dakle nadzora nad tim poslovanjem. …/Govornik isključen, ponovno uključen./… Da, nisam ga isključio, pa ne znam šta je tehnički. I drugi razlog kaže da trebaju dostaviti među ostalim i podatke o strukturi vlasništva, naročito se misli na … [[Govornik se ne razumije.]] kompanija. E sad tu može biti dvojbe, no neki kažu a to je poslovna tajna, ali mora se ući u jedan dio podataka koji moraju biti dostupni barem onima koji nadziru to devizno poslovanje. Kažem ili Ministarstvu financija ili HNB-u. U tom držim da ovu odredbu možda, ako treba pojasniti, ali da je ovo sasma dovoljno da se može odgovoriti na to pitanje. I na kraju uz ove kaznene odredbe rok od godinu dana, ovo što Pero ima primjedbu, rok od godinu dana držim sasma primjerenim da svi mogu uskladiti svoje poslovanje, a ukoliko ne, za mene logički oni koji nadziru također će primijeniti zakonske odredbe i spriječiti da oni dalje posluju, jer nisu uskladili svoje akte. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Gospodin Prtenjača me očito nije razumio što sam ja rekao kad sam govorio. Ja sam govorio o tome da je u članku 9. stavku 2. stoji odredba da ovlašteni mjenjači koji sad obavljaju te poslove, moraju u roku godinu dana uskladiti svoje djelovanje s odredbama ovoga zakona i zato moraju dobiti odobrenje Hrvatske narodne banke i sad ide se dalje za slučaj da ne dobiju odobrenje, onda stoji da oni sami sebe moraju prijaviti, podnijeti zahtjev da bi bili brisani iz registra ili u Trgovačkome sudu ili obrtnog registra. Pa to vam je varijanta kao da tražite od pljačkaša da sam podnese kaznenu prijavu protiv sebe, umjesto da jednostavno kažete da će oni po službenoj dužnosti na temelju obavijesti Hrvatske narodne banke biti brisani ili iz sudskog registra ili iz obrtničkog registra. O čemu vi pričate? Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Šime Prtenjača.
Pa čini mi se da je Pero nešto bio odsutan, pa zadnji dio mog komentara nije slušao. Hvala lijepo.
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala lijepa. Evo dozvolite mi samo nekoliko riječi, jer osobno podržavam ovaj prijedlog zakona. On je doista usuglašen, odnosno ukazuje se potreba usaglašavanja sa preporukama i sa institutima, standardima Vijeća Europe i njihovim propisima. Međutim, ovo je možda poziv na razmišljanje, pa ja bih rekla i nužne promjene i nekih drugih odredbi Zakona o deviznom poslovanju, ali ne samo Zakona o deviznom poslovanju. Evo vidite kako su strogi uvjeti, stroge norme evo kojim će se i sada ove naše mjenjačnice morati podvrći. Ja vučem vam samo paralelu kod osnivanja poduzeća, tvrtke. Zar vam to nije putokaz kako sami da nešto uredimo i kod sebe? Zašto dopuštamo? Nužno je dakle da vratimo staru odredbu onemogućavanja registracije i osnivanja tvrtke, poduzeća onih vlasnika koji na taj način izbjegavaju ovrhe. Bilo da su protiv njih ustali sami dužnici odnosno da se kao dužnik pojavljuje država. To je nužno. Evo vidite kako oni vode računa i kako mi samo onda kada nas drugi upozoravaju na to nešto smo kadri učiniti. Međutim, ono što mi se čini jako važnim a upravo je na ovu temu jer čitava ova prilagodba i vrši se upravo zbog toga da budemo efikasni u suzbijanju evo ne samo korupcije nego i pranja novca. To je nešto s čime se susrela i bivša Vlada i treba otvoreno reći da Ured za suzbijanje pranja novca niti je bio uspješan niti uopće znamo njegov rad. On je neefikasan dobrim djelom i zbog toga što se nalazi unutar samog Ministarstva financija. Vidimo velike turbulencije oko USKOK-a ne samo kod izmjene zakona nego i kod personalnih rješenja ali da bi zaista se efikasno borili protiv korupcije, da bi USKOK bio djelotvoran taj ured nema što tražiti u Ministarstvu financija nego upravo u USKOK-u. Ja mislim da nam je to zajednički interes, na ovo je u nekoliko navrata ukazivano ali ništa se nije učinilo. Naime, koliko imamo situacija, slučajeva gdje je USKOK upravo zatražio određene podatke od samog ureda koji je pozvan davati i opskrbljivati jer tako je i zamišljen da opskrbljuje upravo tijela progona a na vlastito USKOK. On oteže počesto sa obvezom zakonskom da udovoljava traženju USKOK-a. I također što smatram radi pravne naše sigurnosti. Nije dobro, nije dobro da se ove kaznene odredbe u pogledu kaznenih djela, ne prekršaja, nalaze ovdje sada u ovom posebnom zakonodavstvu. Koliko smo se eto trudili da u okviru Kaznenog zakona objedinimo sva kaznena djela. Često je bio slučaj da u pojedinim zakonima nailazimo na pojedina kaznena djela. To je stvaralo jednu zbrku i na neki način i kazneno zakonodavstvo samim tim činom što se ne nalazi objedinjeno u jednom zakonu gubi na onoj poruci, gubi na onoj oštrini i na neki način rasplinjuje se u širini. Daleko od toga da ovakve norme nisu potrebne kao kazneno djelo, kao inkriminacija u Kaznenom zakonu ali mi sličnu normu i imamo, pa se onda postavlja pitanje koju primijeniti da li blažu, da li oštriju koja se nalazi u temeljnom zakonu a ovdje imamo sada u posebnom zakonodavstvu. Na kraju krajeva, i sa stajališta same zakonitosti i određenosti kaznenog djela upitna je odredba. Dakle, ja govorim upravo kritika je nešto što se ne mijenja a što je nužno da se promijeni. To je odredba članka 75. a na … [[Govornik se ne razumije.]] i 76. postojećeg zakona koje se nažalost u ovom sadržaju ne mijenja. Dakle, potpuno se na takav način odstupilo od inkriminacija kakve su uobičajene odnosno potrebne u kaznenom zakonodavstvu gdje svako kazneno djelo ima i svoj naziv. Ovdje se odustalo od toga. Pa imate i takvu čudnu nomotehniku da je najprije zapriječena kazna zatvora pa onda alternativno novčana kazna. To je sa stajališta nomotehnike i izrade i jedne logike koju slijedi Kazneni zakon nedopustivo jer je novčana kazna uvijek blaža kazna pa se onda uvijek na takav način i zaprječuje. U odredbi članka 76. također su nužne izmjene s obzirom na izmjenu postojećeg našeg zakonodavstva. Ne treba smetnuti s uma da je evo već sad će skoro dvije godine na snazi Zakon o kaznenoj odgovornosti pravnih osoba. Prema tome, ovo je bila stipulacija takva zato što u to vrijeme nije postojao Zakon o kaznenoj odgovornosti pravnih osoba. Ovdje gdje se govori upravo o odgovornoj osobi koja eto sklapa. Sada je ovo izvanredna jedna mogućnost da proširimo tamo onaj katalog kaznenih djela za koji odgovara i pravna osoba. Prema tome, evo moj je prijedlog da se odredba članka 75. prebaci i objedini sa kaznenim inkriminacijama u okviru Kaznenog zakona a da se članak 76. inkorporira u Zakon o izmjeni zakona, na takav način da se intervenira izmjenom Zakona o odgovornosti pravnih osoba. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Ante Žigman. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici! Evo, zahvaljujem se svima dakle na komentarima zakona. Ja bih samo rekao dakle da Vlada podržava amandmane Odbora za zakonodavstvo koje kaže dakle brisat će se iz sudskog odnosno obrtnog registra na temelju rješenja Hrvatske narodne banke. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Sad idemo na glasovanje o raspravljenim točkama dnevnoga reda. U pogledu Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju sa gotovim novcem i vrijednostima, na zahtjev Vlade radi potrebnoga usuglašavanja oko pojedinih rješenja i mogućih amandmana Vlade ne bi danas glasovali, nego negdje sljedeći puta. O ostalima idemo na glasovanje. Molim uključimo se. Prvo, Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju, P.Z.E., rasprava zaključena, amandmane koje je podnio Odbor za zakonodavstvo predlagatelj je prihvatio. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 94 glasa za i 1 protiv donesen predloženi Zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Gospodine predsjedniče Sabora, uvažene zastupnice i zastupnici! Dakle, Vlada Republike Hrvatske predlaže Zakon o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga. Dakle, Hrvatski sabor je u srpnju 2002. godine donio zaključak o potrebi objedinjavanja nadzornih institucija nebankovnog sektora. Prema tome je Vlada Republike Hrvatske na sjednici održanoj 27. listopada 2004. godine donijela odluku o pokretanju postupka objedinjavanja nadzornih institucija nebankovnog financijskog sektora zaključno sa 2005. godinom. Ministar financija je 15. studenog 2004. godine donio odluku o imenovanju radne skupine za izradu zakona, a u postupku izrade zakona je objedinjavanje postojećih nadzornih institucija sudjeluju i dakle konzultantske tvrtke. Postojeće institucije za nadzor koje se ovim zakonom objedinjuju u Hrvatsku agenciju za nadzor financijskih usluga su slijedeće: Komisija za vrijednosne papire Republike Hrvatske, Agencija za nadzor mirovinskih fondova i osiguranja i Direkcija za nadzor društava za osiguranje. Agencija se ustrojava kao samostalna neovisna pravna osoba odgovorna Hrvatskom saboru. Temeljni ciljevi agencije su promicanje i očuvanje stabilnosti financijskog sustava i nadzor zakonitosti poslovanja subjekata nadzora, u ovom slučaju nebankarske financijske institucije. Agencija ima upravu koja se sastoji, ovdje je predloženo dakle u zakonu, od pet članova od kojih je jedan predsjednik. Predsjednika i članove uprave agencije imenuje i razrješava Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske. Savjet je savjetodavno tijelo agencije koje se sastoji od devet članova od kojih tri člana imenuje Vlada Republike Hrvatske a ostalih pet članova biraju predstavnici udruga subjekata nadzora pri Hrvatskoj gospodarskoj komori dok je predsjednik uprave agencije član savjeta po službenoj dužnosti. Agencija će nadzirati nebankovne financijske institucije čija imovina danas prelazi 40 milijardi kuna, uvećano za sve emisije i promete dionica i obveznica koja se događaju na zagrebačkoj i varaždinskoj burzi. Trenutna tržišna kapitalizacija obiju burzi je oko 150 milijardi kuna. Uspostava jedinstvene institucije za nadzor financijskih institucija nebankovnog sektora i nacionalni projekt upravljanja rizicima i razvoja financijskog tržišta. Ovo je još važnije iz razloga što i Europska unija ove godine uvodi tzv. 42 mjere otvorenog tržišta i definira PAN europsku mrežu nadzornih institucija zemalja članica. Kada se govori o prednostima objedinjenog ili konsolidiranog nadzora iz iskustava drugih zemalja tada se najčešće ističe sljedeće. Objedinjeni nadzor znači veći stručni kapacitet za nadzor financijskih konglomerata, omogućuje se bolja protočnost informacija i povećava stupanj koordinacije nadzornog tijela. Bolje se nadziru međuinstitucionalni prometi unutar financijskih konglomerata, harmoniziraju se standardi nadzora i povećava efikasnost regulatornih sredstava. Dokida se natjecanje među pojedinim institucijama za nadzor i organizira funkcionalni nadzor. Mogućnost ranijeg uočavanja kriza i bolje upravljanje kriznim situacijama, te se izbjegava regulatorna arbitraža, dakle, problem stvarne nadležnosti za određeni problem. Donošenjem ovog Zakona agencija će se financirati mješovito i to iz državnog proračuna i iz naknada, nefinancijskih bankarskih institucija najviše do 0,8 promila koje će se zaručunavati iz imovine i prihoda kojom raspolažu financijske institucije, odnosno subjekti nadzora. Pojedinačno opterećenje naknadama zasebno će se urediti pravilnikom o naknadama kojim će se regulirati osnovica i učestalost naplate, naknade vodeći računa o specifičnosti svake institucije na financijskom tržištu u, pod nadzorom ove agencije. Procjenjuje se da će se na takav način u prvim godinama agencija financirati u visini 1/3 potrebnih rashoda, dok bi se ostali dio namirivao iz državnog proračuna s time da ukupni iznos iz državnog proračuna u prvim godinama ne bi prelazio visinu rashoda koji se sada namiruje iz proračuna za sve tri institucije koje smo naveli, dakle, komisija, agencija i direkcije što je oko 25 milijuna kuna. Dakle ovom uspostavom agencije se ne kreiraju dodatni proračunski rashodi. S razvojem tržišta i povećanjem osnovice za obračun naknade, visina rashoda agencije koji se namiruju iz državnog proračuna trebao bi se i smanjivati a povećavati udio koji se financira iz naknada od subjekata nadzora. Ovim Zakonom nije obuhvaćena regulativa i nadzor banaka koji i dalje nadzire Hrvatska narodna banka, jedan od glavnih nadzora za to je složenost procesa, potpunog objedinjavanja posebno zbog uvođenja novog standarda "basel 2" u 2007. godini i svih implikacija koje bi mogle proizaći iz nove regulative nadzora banaka. Međutim, odredbama ovoga Zakona utvrđuje se i obveza suradnje agencije i Hrvatske narodne banke čiji će sektor bonitetne regulative i nadzor banaka biti pripojen agenciji u srednjoročnom razdoblju. Ovaj Zakon stupa na snagu 8 dana od objave u Narodnim novinama a primjenjivao bi se od 1. siječnja 2006. godine.
Hvala. Odbor za Zakonodavstvo, financije i državni proračun. Otvaram raspravu. Klub … … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Odbor za financije i državni proračun. Predsjednik Odbora poštovani zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Nužno je pročitati još jedanput ovaj stav Odbora iz razloga što smo predložili jedan amandman za kojega držim da ga je nužno i provesti, pa to je razlogom zašto želim obrazložiti kratko naš stav. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora, raspravio je na 40 sjednici održanoj 8. studenog 2005. Prijedlog zakona o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga sa Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada RH-a od 13. listopada 2005. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora na temelju svoje nadležnosti članka 65. Poslovnika Hrvatskoga sabora raspravio je o predmetnom Zakonu kao matično radno tijelo. Uvodno je predstavnik Vlade kako to ide obrazložio svoj stav a Odbor je za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora, dostavljene su primjedbe Hrvatske udruge poslodavaca na predmetni Zakon u amandmanskoj formi. U raspravi na Odboru podržan je prijedlog Hrvatske udruge poslodavaca da se ovim Zakonom preciznije regulira pravo na naknadu, predsjedniku i članovima uprave agencije prilikom razrješenja sa navedenih funkcija. Naime, nejasno je formulirana odredba članka 6. stavka 9. Konačnog prijedloga zakona iz koje nije razvidno u kojim slučajevima predsjednik i članovi uprave agencije nemaju pravo na novčanu naknadu do godine dana. Prilikom njihova razrješenja sa tih funkcija. Zbog toga je predložen amandman kojim se u članku 7. dodaje novi stavak kojim se precizira da se u slučaju ostvarenja uvjeta iz stavka 1. ovoga članka osim uvjeta trajno izgubljena sposobnost obavljanja dužnosti ne primjenjuje odredba članka 6. stavka 9. ovoga Zakona. U odnosu na odredbu u članku 11. stavka 2. predloženo je da se ona primijeni na način da savjet kao savjetodavno tijelo agencije koje se sastoji od 9 članova od kojih 3 članova imenuje Vlada čine i 5 članova koje biraju predstavnici udruge koje zastupaju subjekte nadzora a ne predstavnici udruga subjekata nadzora pri Hrvatskoj gospodarskoj komori kao što je predloženo ovim Zakonom. Navedeni prijedlog nije podržan od strane Odbora već je prevladalo mišljenje da treba ostaviti mogućnost da 5 članova biraju predstavnici udruga subjekata nadzora pri Hrvatskoj gospodarskoj komori. Odbor je podržao Prijedlog Vlade RH da se sukladno članku 59. Poslovnika Hrvatskoga sabora predloženi zakon donese po hitnom postupku. Nakon provedene rasprave, Odbor za financije i državni proračun, odlučio je većinom glasova 6 za i 2 protiv predložiti Hrvatskome saboru donošenje toga zakona i amandman koji mi predlažemo na kraju je sljedeći: U članku 7. Konačnog prijedloga zakona dodaje se novi stavak 4 koji glasi: "U slučaju ostvarenja uvjeta iz stavka 1. ovoga članka osim uvjeta trajno izgubljene sposobnosti obavljanja dužnosti ne primjenjuju se odredbe članka 6. stavka 9. ovoga Zakona." Obrazloženje: Navedeni amandman se podnosi iz razloga što nije oportuno da se u slučaju razrješenja dužnost predsjednika ili članova uprave agencije ili razrješenja na vlastiti zahtjev a naročito iz razloga provedene, povrede zakonskih odredbi istima isplaćuje naknada plaće još godinu dana. E sada da se to pokuša uskladiti unutar toga članka. Hvala lijepo.
Hvala. Klub SDP-a, poštovana zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, ja se nadam da ovaj dan u Saboru nije dan kada zakoni prolaze tek tako jer ovo o čemu danas trebamo raspravljati a naročito ovaj Zakon je više nego bitan, više nego bitan za dugoročno uređenje jednog važnog područja kao što je područje financijskih institucija, kako u sferi njihovog jačanja ali isto tako i u sferi njihovog nadzora. Naime, o funkcioniranju tih financijskih institucija u dobroj mjeri ovi se neki važni, prevažni dugoročni ciljevi Republike Hrvatske kao što su gospodarski razvoj, stvaranje domaćih izvora kapitala, znamo koliko se raspravlja o tome da zemlju prodajemo strancima. Jedan od razloga zašto se to događa više ili manje je upravo nepostojanje domaćeg snažnog, domaćeg tržišta kapitala, izvora kapitala ali isto tako ovo područje je važno zbog jednog za građane izuzetno direktno važnog segmenta a to je segment mirovinskog sustava koji se za buduće umirovljenike, oni koji danas počinju radnu karijeru rješava putem dobrovoljnih ili obveznih mirovinskih fondova, ne samo ovog postojećeg fonda solidarnosti nego ova druga dva stupa koji također spadaju u sferu nadzora. Da bi bila jasnija i onima koji su laici, koji nisu stručnjaci, reći ću da bilo kakav poremećaj, ili bilo kakav incident npr. u tim mirovinskim fondovima u ta dva, koji spadaju u ta dva stupa može izazvati stečaj ili krah Mirovinskog fonda, a to onda znači za neke buduće umirovljenike koji danas uplaćuju u te fondove kako bi osigurali mirnu starost može značiti velike probleme i poteškoće. Ne mirnu nego potpuno nesigurnu starost usprkos tome što za dio tih, za te fondove garantira država kao i za neke druge. Znamo da je garantirala pa znamo kako su se, kako su se ljudi proveli. Zbog toga je izuzetno važno područje nadzora financijskih institucija regulirati na pravi i što je moguće bolji način. U obrazloženju kako je došlo do ovog Zakona predlagatelj se poziva na zaključke Sabora iz 2002. godine i na zaključke Vlade iz 2004. godine. Isto tako predlagatelj se poziva na tendencije ja bih rekla europske prakse koji idu prema objedinjenom nadzoru ili integriranom nadzoru svih financijskih institucija. Postoje tri ključna modela: potpuno integrirani, djelomično integrirani i specijalistički. Hrvatska ovog trenutka ima ne baš duga i ne baš ja bih rekla previše pozitivna, ali na sreću ni negativna iskustva sa sustavom specijaliziranog nadzora. Tako posebno se nadzire banka, bankarski sustav preko Narodne banke, mirovinski sustav preko Hagene, osiguravajuća društva imaju posebnu agenciju i slično da ne nabrajam. Sama činjenica da je trend u Europi, da se ide na integrirani sustav nije dovoljna i ne može biti dovoljna bar ne nama u ovom Saboru da tako olako prihvatimo jedan potpuno, ja bih rekla nedorađeni zakon koji bi trebao osigurati navodno suvremeni i kvalitetniji nadzor kako piše u obrazloženju, a kako smo uvodno čuli od predlagatelja. Naime brzina kojom se to radi odnosno brzina kojom bi se zakon trebao dogoditi je sama po sebi važna činjenica koja upozorava da iz, da nešto s ovim nije u redu, ali upozorava na još nešto. Da se iza navodne želje da se sve suvremeno i kvalitetnije uredi na ovom području skriva nešto drugo. Kolari kažu da se iza toga skriva pojedinačni interes ljudi koji su jednim dijelom u radnoj grupi pripremali ovaj zakon i koji bi sutra trebali sjesti na svemoćne tri odnosno pet stolica u ovoj agenciji. Govorim tri ili pet zbog toga što će ta trojica odnosno petorica ljudi ili žena ili pojedinaca imati po ovom zakonu, ali i po tome kako je uređen sustav bezgraničnu moć. Moć kakvu nema niti Predsjednik države ni predsjednik Vlade zajedno. Moć da upravljaju, a bez da o tome gotovo ikome pravovremeno polažu račun sa svim domaćim financijskim izvorima kapitala. I još više od toga. To je nešto što samo po sebi upozorava da ovoj temi i ovom zakonu koji ima dalekosežne posljedice moramo prići na drugačiji način. Prije svega ne po hitnom postupku. Drugo, nakon jedne stručne rasprave koja je trebala ovome prethoditi, a koja se vjerujte mi usprkos tome što je i prethodna Vlada kasnila sa pripremom pa i ova Vlada kasni sa pripremom promjene sustava koja se usprkos tome nije dogodila. Ona se događala u nekim kružocima više ili manje stručnim, ali sigurno zatvorenim i ekskluzivnim. Nitko nije pitao i nitko nije dozvolio da se ljudi koji imaju neka iskustva, koji mogu projicirati posljedice ovog zakona. Rekla sam jedan primjer na buduću isplatu mirovina da se vidi što bi tu trebalo napraviti i kako, kako pogriješiti? Ustvari je najbolja kritika i upozorenje što s ovim prijedlogom zakona nije u redu u širem kontekstu su sami zaključci iz 2002. godine na koje se poziva predlagatelj. Naime tim zaključcima iz 2002. godine zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u suradnji sa svim ovim nadzornim agencijama koje do sad u ovom specijalističkom sustavu funkcioniraju da pripremi program obavljanja nadzora financijskih institucija i financijskog tržišta na konsolidiranoj znači integriranoj objedinjenoj osnovi. Međutim taj program nije vidio nitko. Nije vidio ni Hrvatski sabor, nije vidjela ni hrvatska Vlada, nisu vidjele niti stručni krugovi koji su velim iako minimalno ali o tome raspravljali. Mi smo dobili zakon i to samo jedan zakon koji vrlo površno i vrlo neodgovorno navodno treba odgovoriti na sva ova pitanja. U zaključku Sabora piše: program treba sadržavati prijedlog potrebnih promjena u zakonodavnom okviru. Osim ovoga Zakona tu je čitav niz zakona koji bi se zbog promjena sustava trebali mijenjati. Međutim toga nema. Treba program sadržavati institucionalni ustroj, ustroj i organizaciju te agencije. Ni toga nema. Mi ćemo naime donijeti zakon koji bi za dva mjeseca trebao stupiti na snagu, a ne zna se uopće kako bi ta agencija trebala izgledati u onom tehničkom, organizacionom smislu a to znači da neće moći ni funkcionirati kad zakon stupi na snagu. Zatim se govori o tome da program treba sadržavati potrebne ljudske i materijalne resurse. O materijalnim resursima ovdje se definira u ovom zakonu ali vrlo površno i nejasno. Oni koji znaju kako se, kako treba biti regulirano financiranje na primjer imat će sasvim konkretnu primjedbu da je potpuno nejasno da li onih 0,8% promila ide kod mirovinskih fondova iz društava koja upravljaju imovine i prihoda društava koja upravljaju mirovinskim fondovima ili imovine i prihoda mirovinskih fondova. Što nije uopće nebitno jer se radi o jako velikim financijskim razlikama. Što se tiče potrebnih ljudskih resursa osim toga što neki vide za sebe jako dobru poziciju nitko nije raspravio o tome koja kategorija odnosno koja kvalifikacija tih ljudi treba biti kako u stručnom tako u moralnom pogledu s obzirom na bezgraničnu moć na koju upozoravam da će sjedanjem na ove stolice u agenciji dobiti. Govori se da program treba sadržavati prijelazno razdoblje. Mi imamo prijelazne i završne odredbe, ali u njima nema prijelaznog razdoblja. Zakon stupa na snagu 1.1.2006. i gotovo. Sve mora početi funkcionirati. To je nemoguće. To i laik zna da je to naprosto nemoguće jer se radi o izuzetno složenim i kompliciranim procesima. Program bi trebao, a to ovaj Zakon također ne sadrži imati rokove za realizaciju pojedinih faza. Reorganizacije i promjene, prelaska na novi sustav. Razine međusobne suradnje i razmjene informacija nadzornih institucija. Ovdje se samo konstatira kad to sve stavimo na hrpu onda će ta komunikacija biti bolja jer ona sad ne postoji. I konačno taj program bi trebao, što također ovaj zakon ne sadrži definirati nositelje pojedinih poslova. Kolegice i kolege, ja apeliram na vašu odgovornost. Ja mislim da je i kroz Vladu ovo prošlo prilično olako i da s nitko tko je trebao nije pozabavio ozbiljnošću posljedica koje mogu prouzročiti ovakva, ovakvo donošenje i onda primjena ovog Zakona. Mi se u Klubu SDP-a načelno ne protivimo integriranom sustavu koji se promovira kroz ovaj zakon, ali generalno ne možemo glasati za ovaj zakon zbog toga što je način na koji je on predložen i sve ono što on ne sadrži uz ono što sadrži, a mislimo da bi u samim člancima ovog zakona trebalo popraviti krajnje neprihvatljiv i opasan. Ovo nije samo teza koja dolazi iz jednog oporbenog političkog kluba. Ovo je teza koju možete čuti ako vas zanima i koju možete provjeriti kod svakog dobronamjernog pojedinca, stručnjaka koji se bavi ovim područjem, koji nešto zna o evropskoj praksi, koji nešto zna o sustavu u Velikoj Britaniji ili Mađarskoj i koji isto tako dobro poznaje ovaj sustav koji trenutno funkcionira u Hrvatskoj. Mi ne možemo biti nezadovoljni sa ovim što imamo danas, jer osim što loše funkcionira direkcija za nadzor osiguravajućih društava ostali nadzor sa određenim problemima, ali uz dorade, uz moguće dorade funkcionira sasvim dobro. I dozvolite da upozorim na kraju na nekoliko jako važnih dijelova ovog zakona. Znači, čistog zakonskog teksta koji je krajnje problematičan. Najproblematičniji je rok primjene stupanja na snagu zakona. To sam već rekla. Nemoguće je, možemo mi donijeti odluku kakvu hoćemo, ali ova agencija ne može profunkcionirati 1.1. Drugo. De facto iako agencija ima pet članova, tri člana imaju mogućnost donošenja odluka o svemu iako se kaže o dvotrećinskoj većini tri od pet nije dvotrećinska većina, postoji sama neusaglašenost unutar ovoga zakona. Drugo. Ta tri člana nemaju jasno definirane, odnosno imaju prejasno definirane prevelike obveze, prevelike ingerencije, preveliki dijapazon poslova koje moraju obavljati usprkos stručnim službama koje će se organizirati ne znamo kako jer to se ne vidi, to je ono što nedostaje. Oni neće biti u stanju to obavljati. Da nađemo tri genijalca, tri najgenijalnija čovjeka na ovom svijetu oni to neće biti u stanju obavljati. Drugo. Oni to rade bez ikakvog nadzora. Savjet koji bi trebao funkcionirati unutar ove agencije je samo savjetodavno tijelo i to je jedna od najvećih grešaka u ovom zakonu. Ono što bi bio minimum da se po uzoru recimo na nekakav savjet u HAGENA-i ili Savjet Narodne banke instalira i ovdje savjet. Međutim, činjenica je da je glavni autor ovog zakona jedan od onih koji je sjedio u dosadašnjim savjetima, pa da on zna koliko je potezao i zanovijetao ja bih rekla kako bi uprave ovih agencija radile bolje, pa očito da ne želi sebi budući da sebe vidi na čelnom mjestu, da ne želi sebi proizvesti tu vrstu problema, želi raditi onako kako on hoće, upravljati ovom zemljom bez političkih izbora i bez političke podrške ali i bez prave osnove. Jedna greška, tri pojedinca u ovoj agenciji mogu izazvati dalekosežne posljedice koje će snositi i građani i čitava država i zato za ovaj zakon ne možemo glasati. Zato tražimo da se ili provede rasprava u prvom čitanju ili jednostavno povuče i naprave sve ove predradnje koje temeljem zaključka Sabora je trebalo napraviti i onda se o tome raspravlja i krene u izmjenu sustava nadzora financijskih institucija. Hvala lijepa.
Hvala. Državni tajnik Ministarstva financija Ante Žigman. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Evo, ja bih samo par riječi vezano za ovaj zakon. Upravo ovaj zakon kao takav rješava problem kontrole nebankarskih, financijskih institucija koji do sada u Hrvatskoj je bio podijeljen na više institucija. K tome postoji, dakle, još nekoliko sektora koji uopće nisu bili obuhvaćeni, koji će biti obuhvaćeni ovim zakonom, a to su prije svega liesing kompanije za koje znamo da imaju izuzetan rast nakon 2002. godine nakon što su donijete određene monetarne mjere i u tom smislu je nužna naravno regulativa i na njihov nadzor. Nadalje, moć ove institucije nije ništa veća nego moć ostalih agencija koje također su pod ingerencijom ovog uvaženog Doma. Hrvatska narodna banka, Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja svi imaju istu razinu i isti način moći. Ovdje se ne daje ništa veća moć. Nadalje, vezano za radne grupe. Na ovom zakonu je radilo preko stotinu ljudi u posljednjih godinu dana, razne institucije su uključene, naravno svi predstavnici postojećih nadzornih institucija uključujući Hrvatsku narodnu banku i tako redom. Vezano za mirovinske fondove. Upravo ovim zakonom će se omogućiti da mirovinski fondovi budu na pravi način regulirani i obuhvaćeni jer mirovinski fondovi kao što znate odnosno društva za upravljanje su u vlasništvu financijskih konglomerata upravo će se ovim nadzornim tijelom omogućiti da se nadziru nebankarske financijske institucije koje napominjem izuzetno brzo rastu i za njih ne postoji objedinjeni nadzor što se ovim zakonom i ovom agencijom omogućuje. Što se tiče financiranja, financiranje od nula osam promila će ići iz društava, a ne iz fondova. Dakle, neće se dakle time opterećivati umirovljenike. Vezano za savjet. Savjet je standard i na neki način radi se o tome da će se unutra nalaziti članovi poslovnih zajednica koji će biti neovisni i na taj način će omogućiti dakle i napredak i mogućnost da se regulativa koju će primjenjivati agencija u tom smislu unaprijedi i da bude u skladu sa potrebama nadzora ne bankarskih financijskih institucija i napominjem smanjenja rizika u nebankarskom financijskom sektoru koje je izuzetno važno i koje trenutno se ne nadzire. Nadalje, ja bih rekao dakle da je ovaj zakon vrlo važan i vezano za usklađivanje sa Evropskom unijom u smislu dakle da i sa screening i za pregovore o tim poglavljima ovakva agencija je nužna da postoji. Hvala.
Hvala. Klub HNS-a, poštovani zastupnik Jakša Marasović. Izvolite.
Cijenjeni gospodine predsjedniče, kolege i kolegice. Gospođa Antunović je kazala zapravo većinu onoga što sam ja htio reći. Naime, teško je govoriti protiv namjere samog ovog zakona, jer modeli evropski kažu da ima više rješenja. Mi smo imali do sad praktički ove tri agencije plus HNB kao instituciju koja kontrolira bankarski sustav, a sad se predlaže ovim zakonom pretvoriti praktički ove tri agencije ili dvije agencije jednu komisiju da se prijeđe na model jedne agencije. Takvih rješenja ima, međutim ja se bojim ako se zakon donese po hitnom postupku i ako se bude sve to provodilo na način kako mi to znamo, a to je zbrda, zdola, da ćemo zapravo imati suprotni efekt od onoga što želimo i zato bi bilo dobro da je u najmanju ruku ovim zakonom predviđeno da se on postupno provede. Dakle, ako se želi jedna agencija da se to tako pripremi zbog toga što je način na koji je on predložen i sve ono što on ne sadrži uz ono što sadrži, a mislimo da bi u samim člancima ovog zakona trebalo popraviti krajnje neprihvatljiv i opasan. Ovo nije samo teza koja dolazi iz jednog oporbenog političkog kluba. Ovo je teza koju možete čuti ako vas zanima i koju možete provjeriti kod svakog dobronamjernog pojedinca, stručnjaka koji se bavi ovim područjem, koji nešto zna o evropskoj praksi, koji nešto zna o sustavu u Velikoj Britaniji ili Mađarskoj i koji isto tako dobro poznaje ovaj sustav koji trenutno funkcionira u Hrvatskoj. Mi ne možemo biti nezadovoljni sa ovim što imamo danas, jer osim što loše funkcionira direkcija za nadzor osiguravajućih društava ostali nadzor sa određenim problemima, ali uz dorade, uz moguće dorade funkcionira sasvim dobro. I dozvolite da upozorim na kraju na nekoliko jako važnih dijelova ovog zakona. Znači, čistog zakonskog teksta koji je krajnje problematičan. Najproblematičniji je rok primjene stupanja na snagu zakona. To sam već rekla. Nemoguće je, možemo mi donijeti odluku kakvu hoćemo, ali ova agencija ne može profunkcionirati 1.1. Drugo. De facto iako agencija ima pet članova, tri člana imaju mogućnost donošenja odluka o svemu iako se kaže o dvotrećinskoj većini tri od pet nije dvotrećinska većina, postoji sama neusaglašenost unutar ovoga zakona. Drugo. Ta tri člana nemaju jasno definirane, odnosno imaju prejasno definirane prevelike obveze, prevelike ingerencije, preveliki dijapazon poslova koje moraju obavljati usprkos stručnim službama koje će se organizirati ne znamo kako jer to se ne vidi, to je ono što nedostaje. Oni neće biti u stanju to obavljati. Da nađemo tri genijalca, tri najgenijalnija čovjeka na ovom svijetu oni to neće biti u stanju obavljati. Drugo. Oni to rade bez ikakvog nadzora. Savjet koji bi trebao funkcionirati unutar ove agencije je samo savjetodavno tijelo i to je jedna od najvećih grešaka u ovom zakonu. Ono što bi bio minimum da se po uzoru recimo na nekakav savjet u HAGENA-i ili Savjet Narodne banke instalira i ovdje savjet. Međutim, činjenica je da je glavni autor ovog zakona jedan od onih koji je sjedio u dosadašnjim savjetima, pa da on zna koliko je potezao i zanovijetao ja bih rekla kako bi uprave ovih agencija radile bolje, pa očito da ne želi sebi budući da sebe vidi na čelnom mjestu, da ne želi sebi proizvesti tu vrstu problema, želi raditi onako kako on hoće, upravljati ovom zemljom bez političkih izbora i bez političke podrške ali i bez prave osnove. Jedna greška, tri pojedinca u ovoj agenciji mogu izazvati dalekosežne posljedice koje će snositi i građani i čitava država i zato za ovaj zakon ne možemo glasati. Zato tražimo da se ili provede rasprava u prvom čitanju ili jednostavno povuče i naprave sve ove predradnje koje temeljem zaključka Sabora je trebalo napraviti i onda se o tome raspravlja i krene u izmjenu sustava nadzora financijskih institucija. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSS-a, poštovani zastupnik Luka Roić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Državni tajniče, gospodo iz ministarstva, iz Vlade, kolegice i kolege. Već duže vrijeme traju obveze Hrvatskoga sabora koje smo preuzeli na prethodnim sjednicama o potrebi ujedinjavanja i objedinjavanja nadzora financijskih usluga na konsolidiranoj osnovi i po toj temi postoje zaključci Hrvatskoga sabora koji su obvezivali na jedan način Vladu da izađe sa prijedlogom koji ćemo evo, koji ćemo raspraviti i koji je upravo pred nama. Naime, svjetska iskustava i stanje i ovoj domeni je različito s obzirom na zemlje s kojima se želimo uspoređivati. 27% zemalja ima jednu nadzornu instituciju, 7% zemalja ima 2 nadzorne institucije i to banke i tržište kapitala jedna i društva za osiguranje druga. Dvije nadzorne institucije sa malo drugačijim sadržajem imaju 13%, a dvije nadzorne institucije, ponovno sa drugačijim kombinacijama ima 9% zemalja, ali 3 i više nadzornih institucija ima čak 44% zemalja. To nam govori da je i rješenje koje imamo sada posve zadovoljavajuće i da nije bilo nikakvog razloga da se u ovaj prijedlog zakona ide po hitnom postupku. Pogotovo kad znamo da je u, točno u Poslovniku Hrvatskog sabora jasno definirano koje to teme i koje to zakone možemo i moramo donositi po hitnom postupku. Za provedbu ovakvih aktivnosti u također tim istim zemljama trebalo je daleko više vremena. Evo jedne tabele u kojoj je prosjek broja godina za obavljanje posla od 0,7 do 2 pune godine. Ukoliko mi na ovaj način i u ovako kratkom roku izvršimo promjenu i objedinimo nadzor nebankarskog sektora to će biti rekord nad rekordima jer imam grafikon po kojem je to u različitim zemljama od svjetske do Kanade trajalo od pola ili 3 mjeseca do 3 godine. I mi ćemo na tom grafikonu zauzeti slavno ili neslavno prvo mjesto. Osnovna pitanja koja se trebaju urediti ovim zakonom bi rekao da je Vlada Republike Hrvatske na sjednici od 27. listopada 2004. godine donijela odluku o pokretanju postupka objedinjavanja nadzornih institucija nebankarskog financijskog sektora i tom odlukom zadužuje se Ministarstvo financija da Vladi Republike Hrvatske do 30. rujna 2005. godine dostavi konačni prijedlog zakona i zakonskog akta kojim će se provesti postupak objedinjavanja nadzornih institucija nebankarskog financijskog sektora u jednu agenciju. Dakle, odluka je da se objedini samo nadzor nad nebankarskim financijskim institucijama dok bi nadzor banaka i dalje ostao u ingerenciji Hrvatske narodne banke, a nadzor štedno-kreditnih zadruga u ingerenciji Ministarstva financija. Ministar financija je 15. studenog 2004. godine donio odluku o imenovanju radne skupine za izradu prijedloga zakona iz redova dužnosnika Ministarstva financija i svih nadzornih institucija, ali po svom nahođenju, a ne na prijedlog tih institucija. Indikativno je da ni iz jedne nadzorne institucije koja bi se trebala spojiti, a to je komisija HAGENA i Direkcija u radnu grupu ministar nije imenovao čelnike već njihove zamjenike. Naknadno nakon smjene direktora direkcija za nadzor društva za osiguranje tijekom ove godine član radne grupe postaje novoizabrani direktor Direkcije, dok predsjednik Komisije, ravnatelj HAGENA-e i dalje ostaju izvan radne grupe. Da li je tome razlog činjenica da je Komisija i HAGENA za svoj rad odgovorna Hrvatskom saboru koji imenuje njezine dužnosnike, dok je Direkcija za svoj rad odgovorna Vladi Republike Hrvatske koja i imenuje direktora Direkcije. O tome mislim da možemo logično zaključivati. Ministarstvo financija je Vladi Republike Hrvatske zadnjeg dana zadanog roka, tj. 30. rujna 2005. godine dostavila tekst prijedloga Zakona o hrvatskoj Agenciji za nadzor financijskih usluga sa Konačnim prijedlogom zakona. Vlada Republike Hrvatske usvojila je navedeni prijedlog na svojoj sjednici održanoj 13. listopada 2005. godine i dostavila ga Hrvatskom saboru na usvajanje. Razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku su apsurdni. S obzirom na navedene navode da upućivanje ovog zakona po hitnom postupku istim Vlada Republike Hrvatske ispunjava rokove, a to je 30. rujna 2005. iz vlastite odluke o pokretanju postupka objedinjavana nadležnih institucija od listopada 2004. godine čime ujedno postupa prema zaključku Hrvatskoga sabora o potrebi objedinjavanja nadzornih institucija nebankarskog sektora iz srpnja 2002. godine. Niti prvi ni ovaj navod iz ovog obrazloženja nisu posve točni. Naime, odlukom Vlade Republike Hrvatske od 27. listopada 2004. godine kao što naprijed i rečeno, zadužuje se Ministarstvo financija da Vlada Republike Hrvatske do rujna 2005. godine dostavi konačan prijedlog zakonskog akta kojim će se provesti postupak objedinjavanja nadzornih institucija nebankarskog financijskog sektora u jednu agenciju. U odluci nije rečeno da je to i rok do kojeg Vlada Republike Hrvatske namjerava poslati u saborsku proceduru, a ako i jest datum kada ga je Vlada Republike Hrvatske namjeravala poslati u saborsku proceduru, zašto Ministarstvo financija nije prije izradilo prijedlog i dostavila ga Vladi Republike Hrvatske pravovremeno radi raspravljanja i upućivanja u daljnju proceduru. Ni drugi navod nije točan, jer opet kao što je naprijed rečeno u zaključku iz srpnja 2002. godine postoji i drugi zaključak Hrvatskog sabora na istu temu od 12. lipnja 2003. godine nakon što mu je dostavljen program objedinjavanja, a koji glasi: "Prihvaća se prijedlog programa nadzora financijskih institucija i financijskog tržišta na konsolidiranoj osnovi." I pod 2. "Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da u što kraćem roku osnuje stalni odbor za koordiniranje regulacije financijskih usluga." Ne vjerujemo da predlagaču nije bio poznati ovaj drugi zaključak Hrvatskoga sabora. Apsurdnost donošenja ovog zakona po hitnom postupku još je veća, imali su u vidu kao što prije rekoh, odredbe članka 159. Poslovnika Hrvatskog sabora koji glasi: "Iznimno zakon se može donijeti po hitnom postupku samo kada to zahtijevaju interesi obrane i drugi osobito opravdani državni razlozi, odnosno kada je to nužno radi sprječavanja ili otklanjanja većih poremećaja u gospodarstvu." Koji su to osobito opravdani državni razlozi, odnosno koji su to mogući ili postojeći poremećaji koje Vlada Republike Hrvatske uvrštavanjem ovog zakona po hitnom postupku želi spriječiti ili otkloniti? Sve tri nadzorne institucije koliko ja znam, čije se objedinjavanje predlaže normalno rade. Izvješće za proteklu godinu su dostavljena Hrvatskom saboru ili Vladi Republike Hrvatske i ista su prihvaćena, situacija je u financijskom sustavu po njihovim nadzorom gotovo najbolja od sada, pa što je to što nameće hitno donošenje ovog zakona, moramo se zapitati i moramo eventualno tražiti neke odgovore. Bez obzira na navedeno s obzirom da navedeni prijedlog Vlade Republike Hrvatske vrvi i nedorečenostima i manjkavostima te polurješenjima mi iz HSS-a imamo i nekoliko amandmana koje ćemo uputiti na prijedlog ovog zakona. Nadalje, ako je već, ako se ide već u objedinjavanje, HSS želi da se ono sprovede kvalitetno, odnosno da se prije samog formalnog objedinjavanja izvrše sve organizacijske, tehničke, kadrovske i kadrovske pripreme, a ne da se jednostavno od tri institucije stvore tri sektora, tri različite lokacije, a da se onda tobože u hodu tko zna za koliko vremena rješavaju problemi funkcioniranja što će se neminovno dovesti do zapostavljanja osnovnih funkcija tih agencija. Osnovna razlika između ovog prijedloga i amandmana HSS-a i prijedloga zakona Vlade Republike Hrvatske jest prije svega u ingerenciji savjeta nove komisije. Dok u prijedlogu Vlade Republike savjet komisije je samo savjetodavno tijelo u prijedlogu HSS-a i njegovih amandmana, savjet ima upravljačku ulogu i to kako u pogledu utvrđivanja politika koji su vezani uz djelovanje komisije tako i u pogledu donošenja strateških odluka dok bi na upravi komisije bilo donošenje operativnih odluka. Naime po našem mišljenju savjet treba imati određenu ulogu ili ga ne treba biti. Odredbe u prijedlogu Vlade Republike Hrvatske kako savjet agencije daje mišljenje stručne i znanstvene savjete radi razvoja nadzorne prakse, lijepo zvuči, ali što ako ta mišljenja nitko ne bude tražio ili im neće biti potrebna. Može se dogoditi da se savjet nikada teoretski i ne sastane. Razlika u prijedlogu načina financiranja komisije po prijedlogu zakona hrvatske Vlade i HSS-a je isto tako različita. Predviđa se financiranje nove nadzorne institucije iz sredstava državnog proračuna iz naknada od imovine i prihoda subjekata nadzora i naknada za pružene usluge i nadležnosti djelokruga nadzorne institucije, razlika ipak postoji i to su bitne. Prijedlog Vlade hrvatske predviđa naknadu od najviše 0,8% na teret subjekata nadzora uz predviđenu mogućnost da u slučaju kada neplaćena naknada nije dostatna za pokriće rashoda, manjak sredstava nadoknađuje se iz državnog proračuna. U slučaju kad neplaćena naknada u ukupnim prihodima agencije premaši rashode, višak sredstava čini prihod za sljedeću kalendarsku godinu. Drugim riječima teret financiranja agencije lako će u cijelosti pasti na teret sudionika nadzora. Prijedlog HSS-a polazi od omjera najmanje 51% na teret državnog proračuna, a najviše 49% na teret subjekata nadzora. Naime kao što je naprijed rečeno, sadašnja komisija i HAGENA financiraju se u cijelosti na teret državnog proračuna, a samo se direkcija financira na teret subjekata nadzora. Od rashoda ove tri nadzorne institucije u 2004. godini u iznosu od 25,3 milijuna kuna, rashodi direkcije iznosili su 4,2 milijuna kuna, odnosno na teret subjekata nadzora palo je svega 16%. Bojimo se da bi ovakvim pristupom bilo vrlo pogubno financiranje koje bi brzo palo na teret čini nam se državnog proračuna u cijelosti ili u najvećem dijelu. Na ovaj način uspostavio bi se jedan kvalitetan balans koji bi omogućavao i sve one odnose koji proizlaze iz takvog načina financiranja. Ono što je također važno kao što je već naprijed i spomenuto ovim zakonom, razrađene su i aktivnosti u tzv. prijelaznom razdoblju kako ne bi došlo do rasula i bavljenja nove nadzorne institucije u duže vrijeme sami sobom, zanemarujući pritom svoju osnovnu funkciju i svoju zadaću. Po prijedlogu Vlade Republike Hrvatske agencija će u roku od 60 dana od dana primjene zakona donijeti statut i dostaviti ga Hrvatskom saboru na potvrđivanje, a u roku od 6 mjeseci od dana stupanja na snagu statuta donijet će akte popisane tim zakonom. To praktično znači da će se gotovo cijele iduće godine agencije i zaposleni u njoj baviti sami sobom, a ne svojim osnovnim poslom. Po prijedlogu amandmana koji će uložiti HSS oko statuta, poslovima oko statuta i organizacije unutarnjih akata bavila bi se mala grupa ljudi, uglavnom članova nove uprave, a svi ostali radili bi normalno svoj tekući posao. Dakle po nama u HSS-u ovim se zakonom želi ostvariti učinkoviti proces objedinjavanja sadržaja tri nadzorne institucije u jednu nadzornu instituciju u prijelaznom razdoblju od godine dana do dvije godine dana, učiniti sve one predradnje koje su nužne, a koje novu instituciju nakon početka rada neće ometati u izvršavanju njezinim zakonom propisanih zadataka. To je prijedlog HSS-a koji mislim da bi dobro došao u reorganizaciji i promjeni nadzora nad financijskim uslugama. Iako ne postoj posve jasno uporište u iskustvima drugih zemalja o takvom načinu rada, mi u HSS-u nemamo ništa protiv jedinstvenog nadzora i puta u tom smjeru, ali upozoravamo na sve ove opasnosti koje sam iznio i koje ćemo svojim amandmanima promijeniti, odnosno želiti promijeniti kako bi zakon bio kvalitetniji i kako ne bi proizveo one efekte koje nitko ne želi. Činjenica je da rad nadzornih institucija u ovom trenutku je posve zadovoljavajući, da je situacija na financijskom tržištu relativno stabilna i da nema nikakvog razloga žuriti sa donošenjem ovog Zakona, zato HSS bi naravno i predložio da ovo ide u drugo čitanje. Ali pošto je hitni postupak, mi u HSS-u uložit ćemo amandmane u ovom smislu u kojem sam govorio. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Nevenka Majdenić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvaženi zastupnik, gospodin Roić je rekao da ne postoje opravdani razlozi za hitno donošenje ovog Zakona. To nije točno jer je sadašnje stanje na području nadzora financijskih usluga prilično nefunkcionalno, preširoko i u najmanju ruku komplicirano. Ima puno nelogičnosti. Ustvari, ako pogledate onda recimo, Komisiji za vrijednosne papire Republike Hrvatske, ona ima rashode po zaposleniku od 240 tisuća kuna. U Agenciji za nadzor mirovinskih fondova i osiguranja za 2004. godinu rashod po zaposleniku je čak 380 tisuća kuna. Direkcija za nadzor društava za osiguranje ima rashod od 275 tisuća kuna. Mislim da su to stvarno nelogičnosti koje, evo, treba na neki način spriječiti i mislim da će se ovim novim pristupom regulaciji nadzora, ojačat će se stabilnost sustava i spriječit će se ovakve isplate po zaposlenicima u nadzornim financijskim ustanovama. Hvala lijepa.
Hvala. Državni tajnik u Ministarstvu financija, Ante Žigman. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Pa vezano za integraciju i broj financijskih institucija ja bih samo rekao, dakle uvaženi zastupnik je spomenuo da više od 44% zemalja ima 2 i više nadzornih institucija u financijskom sektoru. Dakle, i Hrvatska će u ovom slučaju kad se usvoji ovaj Zakon imati 2, dakle, institucije za nadzor. To su prije svega Hrvatska narodna banka koja će nadzirati banke i dalje i, dakle, ova Agencija koju bi ovaj uvaženi Dom trebao kroz ovaj Zakon osnovati. Dakle, imat ćemo 2 agencije što je u skladu sa najboljim praksama svih zemalja. Nadalje, financiranje, mislim da sam i u uvodnom obrazloženju rekao bih svakako u budućnosti bilo što je moguće manje na teret državnog proračuna. Dakle, da se financira iz sredstava nebankarskih financijskih institucija koje znamo imaju i, dakle, velike dobiti. Pridonose svojim maticama s jedne strane, a s druge strane, dakle, imaju dovoljnu podlogu imovinsku da mogu podržati regulatora koji će osigurati, dakle, da unutar financijskog sustava svi posluju, dakle rentabilno. Što je ne samo u interesu hrvatskih građana nego je i u interesu i tih institucija, jer će time biti na neki način osiguran njihov dugoročni kontinuitet. Dakle, ovim Zakonom nikako se neće dovesti u pitanje kontinuitet nadzora. Kontinuitet će i dalje biti, dakle, održan u skladu sa postojećim agencija. No naravno potrebno je, dakle, osigurati zakonsku osnovu da bi agencija mogla krenuti, dakle, sa svim svojim poslovima. Uključujući i kadrovske i tehničke i sve ostale izmjene. Vezano za radnu skupinu ja bih samo napomenuo da su u radnoj skupini vezano za 3 trenutne institucije sudjelovali ljudi iz njihovih, sa najviših pozicija. To je, dakle, gospodin Šulenta, gospodin Letinić i gospodin Vrljić koji su članovi upravnih odbora i agencije i gospodin Vrljić kao direktor Direkcije za osiguranje. Na taj način, naravno, je Ministarstvo financija nikako se ne bi usudilo, dakle, raditi takav važan zakon bez njihove pomoći i bez njihovog mišljenja. Naravno, ono što bih rekao je, dakle, da i u Avis-u Europske komisije preporučeno, dakle, da Hrvatska objedini nadzor nebankarskih financijskih institucija. Napominjem još jednom, dakle, ovim Zakonom će se obuhvatiti i institucije, nebankarske financijske institucije koje do sada nisu bile obuhvaćane. Prije svega, dakle, radi se o leasing kompanijama koje imaju veliki rast aktivnosti u posljednjih nekoliko godina. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Državni tajnik je rekao da se ovim Zakonom neće dovoditi u pitanje kontinuitet. Pa baš naprotiv, mi ovim Zakonom ustanovljujemo kontinuitet i nadzor kao što je rekla i gospođa iz HDZ-a. Prema tome, dogovorite se. HDZ isto tvrdi kao što i ja tvrdim da nema kontinuiteta. Da treba sustav učinkovit napraviti da bi počeo djelovati ovaj sustav. Znači, mi ovim Zakonom imamo klavir, dobili smo klavir samo trebamo nać sad pijaniste koji će to napraviti. To bi bio najkraći odgovor. Hvala.
Ne pucajte u pijanistu. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz Ministarstva financija. Pred nama je jedan ambiciozno zamišljen projekt stvaranje jedne hrvatske mega agencije za nadzor čitavog nebankarskog sektora. Prema onome što stoji u uvodnom obrazloženju ova agencija trebala bi nadzirati tijek novca koji je doista opsežan. Dakle, investicijske fondove od 8 i pol milijardi kuna, nekadašnje pifove pretvorene u holdinge od 4 milijarde kuna, promet na zagrebačkoj i varaždinskoj burzi od nekakvih 95 milijardi kuna, 4 obvezna mirovinska fonda sa imovinom 10 milijardi kuna, 24 osiguravajuća društva sa imovinom 14,4 milijardi kuna, 15 leasing društava sa imovinom 15 milijardi kuna, itd. Sve u svemu ljudi koji će u ovoj agenciji biti, ljudi koji će je voditi trebali bi nadzirati kapital po prilici jednak Hrvatskom državnom proračunu. Naravno, pitamo se hoće li to doista biti učinkovito, pitamo se hoće li ovakvo objedinjavanje dati prave rezultate. Kristalno je jasno da razvoj gospodarstva znači i razvoj financijskog sektora. Da sa razvojem financijskog sektora moramo imati daleko bolje institucije za nadzor. Ali je veliko pitanje da li je ovakav model doista učinkovit, da li će biti efikasan i što će biti sa ostalim zakonskim aktima koji bi trebali pospješiti rad ovakve agencije. Ovakva ustanova bi, dakle, trebala imati ovlasti, snagu i veličinu skoro kao bivša Financijska policija, da bi doista bila efikasna institucija. Bolji nadzor nećemo postići inflacijom institucija nego učinkovitošću zakonske provedbe. Ono što je, međutim, posebno bitno napomenuti jest to da istodobno dok imamo objedinjavanje institucije za nadzor svih ovih ustanova, odnosno gospodarskih subjekata koji se bave financijskim uslugama, s druge strane se prema našim informacijama sprema čitav niz zasebnih zakona koji će regulirati zasebne vrste gospodarskih usluga, financijskih usluga. Dakle, zasebne zakone ćemo imati za leasing, zasebne zakone za osiguranja i tome slično, dok s druge strane idemo na veliki sustav objedinjavanja nadzora tih posve zasebnih i različitih financijskih usluga. U svezi s tim zanima nas dva vrlo konkretna pitanja. Jedno je hoće li ova hrvatska Agencija za nadzor financijskih usluga danas, sutra biti nadležna za nadzor mikro kreditnih ustanova i drugo gdje su u čitavom sustavu štedno-kreditne zadruge? Mi, naime smatramo da bi štedno-kreditne zadruge kao depozitne ustanove morale biti u istoj skupini s bankama i da bi trebale biti nadzirane zajedno sa bankama od strane Hrvatske narodne banke. U svim zemljama na koje se uziramo struktura financijskih institucija je sljedeća. Imamo središnju, centralnu banku, imamo depozitne institucije, dakle banke i depozitne štedne institucije, dakle štedionice, štedne banke, štedno-kreditne zadruge, kooperative, stambene štedionice, poštanske štedionice i slično. I treće, imamo nedepozitne financijske institucije, to su osiguravatelji, mirovinski fondovi, investicijski fondovi, … [[Govornik se ne razumije.]] kuće, mikrokreditne ustanove i slično. Ako se ova Agencija odnosi na nedepozitne ustanove, onda je to u redu, ali iz ovakvog obrazloženja nije jasno jesu li štedno-kreditne zadruge i njihov nadzor u nadležnosti ove Agencije, što je po našem sudu loše ili su u nadležnosti Hrvatske narodne banke što je po našem sudu dobro. S druge strane nije jasno gdje su u svemu tome mikrokreditne ustanove. Jesu li doista ovdje pod ovom Agencijom, jel' ih ona nadzire ili će biti opet pod nekim novim tijelom? Bez takvih jasnih odgovora mi ne možemo dati potporu ovom zakonu. Hvala.
Hvala. Klub HSU-a, poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Dobro se sjećam negdje prve polovice 1997. godine kada se raspravljalo o mirovinskoj reformi i uvođenju drugog stupa mirovinske reforme. Sjećam se dobro da sa inzistirao tada u Savezu samostalnih sindikata Hrvatske da se ide u javnu raspravu o tom pitanju, bilo u sindikatu, bilo šire, međutim tadašnja Vlada je to donijele negdje u 7. mjesecu i rasprava koja je bila obećana za jesen, ta rasprava se nikada nije dogodila. Sjećam se kako je to dalje išlo, uvođenje same mirovinske reforme i osnovna garancija drugog stupa je bio nadzor nad novcem, nadzor nad poslovanjem novcem štediša, odnosno korisnika drugog stupa mirovinskog osiguranja. Dakle, spominjem sada instituciju. Dakle, transparentni nadzor od strane Hagene bio je jedan od osnovnih argumenata koji je trebao dati povjerenje korisnicima drugog stupa da podrže, odnosno da osjećaju sigurnost za svoj novac koji izdvajaju u drugi stup mirovinskog osiguranja i zaista Hagena je uspostavila dnevni sustav kontrole poslovanja mirovinskih fondova i mi moramo javno priznati da je to ono što u Hrvatskoj državi funkcionira i to trebamo sačuvati. Podrazumijeva da u 16 sati popodne znaju u Hageni što je fond od imovine prodao, a što je kupio tijekom dana. U tom trenutku se kontroliraju i cijene te imovine u kupnji i prodaji, što znači da bi već poslijepodne ili najkasnije sutradan ujutro znali da je neki od fondova napravio prekršaj, kupio je imovinu koju po zakonu nije smio ili kupio, odnosno prodao po cijeni koja ne odgovara tržišnoj. Mi u ovom prijedlogu zakona imamo potrebu reguliranja nadzora i nad nekim drugim institucijama, nad štedionicama ili nekim sličnim, izrazio bih se narodnim jezikom, financijskim bunarima gdje za sad dnevnog nadzora nema. Drugo, nema ni osnove zakonske za postavljanje dnevnog nadzora. Na temelju toga postavlja se ključno pitanje, da li nadzor treba a priori spajati, nadzor različiti financijskih institucija prije nego se u tim novčarskim institucijama koje nemaju obvezu uspostavljanja trenutnog kvalitetnijeg nadzora ne uspostavi kvalitetniji nadzor? Dakle, kako možemo spojiti nešto gdje vladaju različita pravila igre? To želim problematizirati. Sigurno, zahtjev kad bi gledali sa pozicije građana, zahtjev bi za kvalitetnijim nadzorom i prema štedionicama bi bio opravdan. Međutim stručnjaci kažu da bi to poskupilo poslovanje štedionica što bi naravno štetilo klijentima, no bitno je to da u sustavu obvezne mirovinske štednje dnevni nadzor je logičan jer je i štednja obvezna. Ja biram da li ću otići li neću u štedionicu, da li ću biti osiguran životno osiguranje u nekom osiguravajućem društvu, to je moj izbor i ja preuzimam rizik. Međutim, mirovinsko osiguranje u drugom stupu je obvezno mirovinsko osiguranje i tu je kriterij da u slučaju bilo čega što bi se dogodilo u tim mirovinskim fondovima Zakon o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima je propisao da za imovinu odgovara država, dakle tu je pristup sasvim drukčiji nego u osiguravajućim društvima. Smisao je dakle da u najmanju ruku nekako treba izdvojiti nadzor nad mirovinskim fondovima i osigurati da ostane na razini na kojoj je sada, ne uprosječiti tu razinu nadzora za sve jednako. Važno u nadzoru je u tome da su različiti propisi i različiti limiti ulaganja za štedno-kreditne zadruge gdje imamo totalnu liberalku, kako se kaže, za osiguravajuća društva što je nešto manje liberalno u odnosu na mirovinske fondove. Dakle, suština je da se kroz provedbu ovog zakona osigura da se mirovinski fondovi štedno-kreditne zadruge i osiguravajuća društva naziru izdvojeno, odnosno selektivno, nikako po jednim jedinstvenim pravilima igre što, moram priznati iz ovog prijedloga zakona ne iščitavam. Ono što je svima slično, to je način na koji iskazuju prinose povrat na imovinu, no to je premalo da bi se svi izravnali pod iste kriterije. Tu svakako treba upozoriti na pitanje hoće li biti moguće naći dovoljno kvalitetne stručnjake koji znaju kontrolirati i mirovinske fondove i osiguravajuća društva i štedno-kreditne zadruge. Naime, u vrijeme kad je Hagena počinjala na tržištu skoro i nije bilo ljudi koji nešto znaju o poslovanju mirovinskih fondova i sve se radilo iz početka i sve se radilo temeljito i veoma odgovorno. Sada kad smo odgojili ljude razbucat ćemo ih u nekakvu agenciju, odnosno stvoriti hibrid. Pitanje je tko i kako će kontrolirati isplatu? Naime, štedno-kreditnim zadrugama cilj je da uzmu više kamate i daju manje kamate, odnosno da zarade. Mislim da je taj isti cilj i kad su u pitanju osiguravajuća društva, pa i mirovinski fondovi, ali u slučaju štedno-kreditnih zadruga i osiguravatelja državu se to ne tiče, dakle moja je briga i moj osobni rizik gdje ću štedjeti u štedno-kreditnoj zadruzi odnosno u kojem će se osiguravajućem društvu osigurati. Isto tako, mogu problematizirati koje ministarstvo stoji iza ovog prijedloga zakona. Nije bez razloga činjenica da se HAGENA vodi pod Ministarstvom gospodarstva zato što Ministarstvo gospodarstva ima resor mirovinskog osiguranja a ta štednja ima prije svega socijalni karakter dok je štedno-kreditna zadruga i osiguravajuće društvo to nije slučaj. Kod osiguravatelja je priznajem nešto više ima socijalnog karaktera nego kod štedno-kreditne zadruge ali zato postoji razlog da me država potiče da kod njih ulažem. Ja bih tu završno rekao sljedeće. Ispred Kluba Hrvatske stranke umirovljenika mi bi bili jako sretni da se ovo smatra prvim čitanjem bez obzira što je ovo možda bitan zakon za kontrolu nefinancijskog sektora. To nije dovoljan razlog da sa ovim žurimo. I volio bih, dakle volio bih da se o ovome očituju i stručnjaci HAGENA-e. Na kraju krajeva, oni su u visokoj poziciji u ovoj državi, u visokom rangu i nisu bez značaja i ne možemo ih zanemarivati i volio bih da se kroz prijedlog ovog zakona jasno razaznaje taj selektivni pristup s obzirom na različitost financijskih odnosno novčarskih institucija koje ulaze u ovaj sustav. U konačnici nemamo nikakvih primjedbi na namjeru predlagača da uspostavi sustav nadzora. Ako je nešto potrebno u Hrvatskoj onda je nadzor sigurno potreban nad puno segmenata financijskog poslovanja u ovom društvu. Međutim, ne moramo to raditi ovako žurno odnosno ne moramo čekati zadnji trenutak da po hitnom postupku donosimo ovaj zakon koji ima veoma dalekosežne posljedice i mogao bi ako idemo neoprezno u njega i ugroziti neke dobre vibracije vezano uz drugi mirovinski stup koje su odisale sigurnošću. Ja ne govorim o zadovoljstvu i nezadovoljstvu mirovinskom reformom ali govorim o dobrim vibracijama koje su odisale zbog toga što je postojao kvalitetan nadzor nad drugim mirovinskim stupom. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Izvještavam da je u 11,53 sati isteklo vrijeme za raspravu u trajanju od deset minuta. Nastavak sjednice Odbora za ravnopravnost spolova u dvorani Eugena Kvaternika u 13,30 sati a Odbora za zakonodavstvo isto u 13,30 u dvorani Stjepana Radića. Državni tajnik Ante Žigman. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici! Pa prvo ja bih htio otkloniti samo jednu nedoumicu koja se pojavila u posljednje dvije rasprave. Dakle, ovim zakonom se ne uređuju štedno-kreditne zadruge. Do donošenja novog Zakona o štedno-kreditnim zadrugama koji je u planu Vlade za iduću godinu Ministarstvo financija će i dalje biti nadležno za nadzor štedno-kreditnih zadruga. Dakle, ovdje se ne miješaju depozitne institucije sa nedepozitnim institucijama. Nadalje, vezano za HAGENA-u odnosno nadziranje drugog mirovinskog stupa ja ispred Vlade odnosno buduće agencije odgovorno tvrdim da ovim zakonom se neće ugroziti drugi mirovinski stup jer će se nastaviti i dalje sa kvalitetnim nadzorom koji se i do sada obavljao u sklopu HAGENA-e i u tom smislu buduća agencija sigurno neće ni na koji način ni najmanje dovesti u pitanje dakle fondove drugog stupa u kojim svi budući umirovljenici i ja osobno štedim i svakako mi je u interesu da taj drugi stup saživi i da u trenutku odlaska u mirovinu dobivam iz njega mirovinu. Nadalje, hitni postupak Vlada i dalje ostaje pri tome da zakon treba donijeti po hitnom postupku i svakako još jednom napominjem, dakle HAGENA je u potpunosti i stručnjaci iz HAGENA-e su bili uključeni u izradu ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Željka Antunović.
Naime, netočno je da ne prijeti opasnost narušavanju kvalitetnog nadzora mirovinskih fondova ili prvenstveno drugog stupa obveznih mirovinskih fondova. Točno je da objedinjeni nadzor i sama agencija neće narušiti taj nadzor, ali način kako se to želi provesti to ne samo da će narušiti nego bitno ugroziti nadzor mirovinskih fondova i poštivanja zakona ali isto tako kako oni udovoljavaju interesima i napretku onih koji su učlanjeni u te fondove. Doći će do zastoja funkcioniranja te agencije zbog brzopletosti i zbog nemogućnosti da se u tako kratkom roku odradi tako veliki posao i to može imati doista ozbiljne i dalekosežne posljedice na kvalitetu kapitalizacije onoga što budući umirovljenici izdvajaju u obvezne i dobrovoljne mirovinske fondove.
Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite!
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Evo, u ime Kluba HDZ-a želim istaći našu argumentaciju i viđenje ove situacije danas i izlaz iz te situacije ne ulazeći naravno u pravo i stavove bilo koga pojedinca ili kluba. Da bismo radi javnosti pojasnili sadašnje stanje a na neki način i uvod u sadašnje stanje onda potrebu rješenja takvog stanja valja istaći da u onoj prvoj fazi još tamo devedesetih godina iz prijelaza socijalističkog tržišta kako se to zvalo ili samoupravnog socijalizma jer nije bilo tržišta u tržišno gospodarstvo dolazi do promjena na svim sektorima, tako dolazi naravno i do promjena na financijskom sektoru koja čine i tržište tek tada iznova uspostavljeno, subjekti na njemu, zakonodavstvo i nadzor. Zašto ovo ističem? Pa upravo podsjećajući na probleme koji su se javili u tom vremenu i u tom razdoblju radi početka zapravo primjene i formiranja i funkcioniranja na takvom tržištu nastaju mnogi problemi. Sjećamo se problema financijskog inžinjeringa, problema banaka, bankrota, problema štedno-kreditnih zadruga itd. a čini mi se da svima njima je bio zajednički nazivnik problem nadzora poslova i funkcioniranja u tom vremenu. Ukupno financijsko tržište danas procjenjujemo okvirno negdje, kažu da iznosi negdje imovinski oko 270 milijardi kuna a da bankarski sektor čini oko 225 milijardi kuna. Dakle, vrlo malo, četrdesetak milijardi kuna čini onaj drugi tzv. nebankarski sektor. Ovi podaci su nužni upravo zato da bismo vidjeli koliko novca u kojem području se kontrolira jer vidjet ćemo da se ovaj bankarski sektor kontrolira kroz mehanizam HNB, dakle u tom području ostaje najveći iznos kapitala koji se kontrolira u ovome društvu. Evo, do sada dakle zajedničko ukupnom financijskom sektoru, i bankarskom i nebankarskom je zapravo taj problem upravljanja rizicima i on je aktualan i tada i danas a i ubuduće i evo izražavamo bojazan pojedinačno i vidimo da zapravo eventualno strah od mogućih takvih rizika još uvijek sjećajući se tih loših vremena može biti aktualan. Evo, to su razlozi zašto zapravo u svijetu, onom tržišnom svijetu koji imaju nešto više iskustva nego mi na tom području postoje različiti modeli upravljanja tim rizicima. Uglavnom postoje tri modela koji se primjenjuju, to kaže da je to institucionalni ili ciljano usmjereni, funkcionalni, da ne obrazlažem što je kome činiti ali sve više se u zadnje vrijeme i primjenjuje tzv. konsolidirani model koji je onda primijenjen u dosta zemalja i sve više nalazi primjenu. Postoji objedinjeni, čuli smo a i mi ističemo, različiti objedinjeni modeli u svijetu koji kontroliraju ukupno financijsko tržište, postoje ovi podijeljeni koji odvojeno kontroliraju odnosno dva koji kontroliraju posebno bankarske, posebno ovaj drugi ne bankarski sektor. Specifičnost hrvatskog tržišta već sam rekao, u uvodu, zato sam i dao onaj uvod da bih pojasnio da zapravo je riječ o tzv. bankocentričnom sustavu u Hrvatskoj jer najveći kapital se nalazi u tom sektoru i svim onim problemima naravno koji proizlaze iz takvog bankocentričnog sustava. E taj sustav u našim uvjetima sve više se uočava, proizvodi, odnosno rezultira tzv. univerzalnom bankom koja sada opet da radi vremena ne pojašnjavam ukupno što sve obuhvaća unutra ali javljaju se pored svih onih dosadašnji sadržaji koji se javljaju u tzv. univerzalnoj banci, javljaju se i neki novi sadržaji posebno apostrofiram problem leasinga koji itekako utječe ponovo na financijske tijekove. I to kada vidimo što u zaduženju, vanjskom zaduženju, a kada vidimo njihov sadržaj, onda zapravo je i najveći dio tog leasinga se nalazi u primjeni ili prodaji automobila sa svim onim što naravno prati tu branšu. Prema tome, tu je neka novina koja sada spada u ne bankarski sektor, a vlasnici su ili zapravo pod pokroviteljstvom banaka. Postavlja se pitanje zahvaćanja i tog dijela kojeg naravno onda treba staviti pod kontrolu i na drugi način kontrolirati u svakom smislu. Jer takva situacija je za nas novina, kažem tržište se postupno uhodava, ustrojava u hodu i moramo odgovoriti na tu situaciju. Mi smo već istakli, ističemo još jedanput da razlozi za donošenje ovoga Zakona su upravo problemi na ovom bankarskom i ne bankarskom sektoru sa svim ovim segmentima. I drugo da je zapravo Sabor već tada bez obzira na kakav način 2002. donio zaključak o potrebi objedinjavanja. Ja sada ne mogu u ime Kluba ulaziti zašto do sada ili kada je trebalo nego naprosto konstatiram i tu činjenicu i kažem da se moglo i tada pristupiti. Ovaj sustav nove agencije zapravo bi pokrio tri dosadašnje agencije, tri institucije, pa bi od dosadašnjih otprilike pet razina nadzora, bile tri razine nadzora, to su ove tri agencije dosadašnje ili direkcije ili kako su se sve zvale, koje bi se objedinile u agenciji ostala bi HMB u kontroli banaka i ostalo bi Ministarstvo financija u kontroli štedno kreditnih zadruga. Evo te tri razine po našoj ocjeni bi bile efikasnije i naravno da će i oni patiti od određenih problema i uhodavanju ali držimo da taj problem objedinjavanja treba pristupiti što prije i da je zapravo cilj ovakvog objedinjavanja upravo sigurnost ne financijskog, ne bankarskog tržišta. Razlozi eventualne dvojbe koje se javljaju, one uvijek mogu biti kadrovske prirode, odnosno ljudski potencijali, i držim da problemi i zastoja u samom nadzoru ne bi trebalo biti i neće biti, a da jednako tako i dana se može postaviti problem i pitanja kontrole nadzora ovisno o kadrovskim rješenjima. Pa vidjeli smo u tri one dosadašnje razine kontrole da zapravo sve tri na različiti način zadovoljavale toj svojoj funkciji koju smo imali do sada. Isto tako želim i nužno je istači da zapravo s obzirom na ovakvu razinu kontrola koje smo do sada imali a i na broj subjekata koje smo imali imali smo i različito zakonodavstvo, dakle, više zakona koji su se regulirali odvojeno pojedine sektore, kako funkcioniranja tako i nadzora unutar toga. Evo, ovakvo objedinjavanje će po našoj ocjeni izazvati nužno i potrebito u idućem vremenu i vjerojatno i ubrzanom i objedinjavanje zakonodavne regulative na ovom području koje će regulirati na novi i drugačiji način, držimo apsolutno kvalitetnije nego što je to bilo do sada. Oko same agencije, oko same agencije financiranje smo čuli, do sada cilj je da ne košta državni proračun više nego što je do sada a da u prvoj fazi već imamo prijelaz sa otprilike 1/3 na korisnike koji će se kontrolirati a u idućem razdoblju da postupno prelaze na to, a mogao bih slobodno reći tržišno financiranje koje je naravno pod kontrolom Hrvatskoga sabora jer će izvješća dolaziti ovdje a držim i financijski planovi jednako tako će dolaziti ovdje i da će Sabor imati instrumentarija, kontrolirati njihov proračun odnosno plan koji se donosi financijski i na kraju i kontrolirati onda namjerno i visinu tih sredstava, tako da taj instrument ostaje pod kontrolom ovoga Doma. Upravo zato ističem da ovaj nadzor, budući nadzor koji bi imao i agencija i njegova uprava i onaj amandman koji smo dali kao Odbor za financije može postaviti sada nekakve tu dileme, dvojbe koje evo treba u hodu riješiti. To je taj problem, što i kada, ako netko da sam ostavku ili eventualno na ovom području, pa pretpostavljam da se ne može ni imenovati nekoga koji je već zakonski bio kažnjavan za prekršaje u upravo u ovom području. Na primjer u bankama ili bilo kom sektoru, ili ne financijskom sektoru, a jednako tako da onda kasnije ako bi isto tako kroz svoj rad, svoje djelovanje eventualno učinilo takav prekršaj da ne bi mogao uživati onda nekakvu naknadu koja bi slijedila iza toga. Dakle, smatramo da evo to se može sada u hodu riješiti, nužno riješiti na ove dvije razine i da onda ne bi bilo dvojbe. One dvojbe koje su se isticale oko nadzora mogu biti, oko savjeta naime, mogu biti na različite načine regulirano, ali mi smatramo da će taj savjet izabran od najstručnijih ljudi moći dati svoj doprinos u upravljanju nadzora ili upravljanju rizicima i onaj sastav koji se tamo predlaže isto tako čuli smo i različita mišljenja i ranije od različitih subjekata ali držimo da ovaj može optimalno zadovoljiti odnosno osigurati, osigurati stabilnost i sigurnost tog sektora, ne financijskog kojeg on nadzire. Primjene od 1. 1. naravno da može izazvati dvojbe sa svim onim mogućim, eventualno posljedicama ali mi smatramo da će sadašnje institucije nastaviti ili veći dio zaposlenika normalno vršiti svoj dio posla, i da se ovo usklađenje sa zakonom može provesti u tom vremenu, naravno vrlo brzo i ubrzano i zato smatramo da donošenje toga zakona neće ugroziti stabilnost financijskog sustava, dapače da će u budućem vremenu nakon ovih prvih početnih, eventualno uhodavanja izazvati, odnosno osigurati puno veću stabilnost takvog tržišta što je cilj i donošenje takvog zakona. Prema tome, mi podržavamo i predlažemo donošenje takvog zakona, hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin Željko Nenadić. Nema ga. Gubi pravo. Gospođa Nevenka Majdenić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine dopredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Kao što sam već prije rekla, sadašnje stanje na području nadzora financijskih usluga prilično je nefunkcionalno, preširoko i u najmanju ruku komplicirano. Naime, postoje 4 financijske institucije koje obavljaju nadzor financijskih usluga i tržišta i to su Komisija za vrijednosne papire, Agencija za nadzor mirovinskih fondova i osiguranje HAGENA, direkcija za nadzor društava osiguranja i Hrvatska narodna banka. Pored toga i Ministarstvo financija i u okviru uprave za financijski sustav nadzire rad još 123 štedno-kreditne zadruge do sljedeće godine kada će se donijeti Zakon o štedno-kreditnim zadrugama. Ove financijske institucije shodno rastu i razvijanju tržišta financijskih usluga i djelovali su po različitim zakonskim osnovama oko 10 zakona. Pored toga, ove su institucije odgovorne za svoj rad različito, neke Saboru, neke Vladi a neke i Saboru i Vladi što je dovodilo u pitanje efikasnost i usklađenost kontrole njihovog rada. Novim zakonom prve tri spomenute agencije, dakle, Komisija za vrijednosne papire, Agencija za nadzor mirovinskih fondova i osiguranje, direkcija za nadzor financijskih usluga, samostalnu, neovisnu pravnu osobu odgovorne Hrvatskom saboru sa temeljnim ciljevima, a to je: promicanje i očuvanje stabilnosti sustava i nadzor zakonitosti poslovanja subjekata nadzora. Prednosti ovog objedinjenog nadzora, a koje su se već uočile u zemljama gdje se primjenjuje su višeznačne, a ja ću istaći samo neke. Prvo, objedinjuju se više stručnih ljudskih potencijala. Omogućuje se bolja protočnost informacija. Standardiziraju se nadzori i povećava se efikasnost i izbjegava se problem nadležnosti. Još je jedna prednost osnivanje jedinstvene financijske institucije jeste što se time otvara mogućnost donošenja jedinstvenog Zakona o financijskim uslugama u dogledno vrijeme. To će biti veliko olakšanje u primjeni, praćenju i nadzoru i sankcioniranju ove materije jer sada u primjeni imamo oko desetak zakona i još više pratećih propisa, pravilnika, uredbi, odluka i slično. Nadalje, za provedbu ovog Zakona neće biti potrebna dodatna proračunska sredstva jer će se preuzeti dosadašnji način financiranja tj. iz proračuna i naknada. Dakle isti oblik i ista sredstva iz kojih se, iz kojeg su se financirale postojeće institucije za nadzor. Iskustva zemalja u kojima se primjenjuje ovakav objedinjen nadzor pokazuje da se udio financiranja iz proračuna smanjuje, a postupnim jačanjem i razvijanjem financijskog tržišta i u potpunosti prelazi na financiranje iz naknada od subjekata nadzora. Na kraju kako je objedinjavanje nadzornih funkcija prvenstveno u interesu institucija koje pružaju financijske usluge i razvoja financijskog tržišta i interes Vlade koja štiti stabilnost financijskog sustava predlažem da se ovaj zakon usvoji u hitnom postupku. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga znači objedinjavanje nadzora na nebankarskim sektorom. Iz dosadašnje rasprave vidim da smo se zaista svi izjasnili za. I nije u pitanju da li kroz agenciju objediniti sektor nebankarskog poslovanja. I mislim da te dvojbe nema ni pojedinačno ni po klubovima. Ono o čemu se bitno razlikujemo to je da pokušavamo vidjeti način i metodu objedinjavanja. I tu se razlikujemo. Razlikujemo se iz razloga što prijedlog po hitnom postupku, način da zakon vrijedi od 1.1. iduće godine, način kako će se provesti objedinjavanje kod predlagača znači važnost, znači sigurnost, znači efikasnost. Kod nas koji se ne slažemo s prijedlogom ni hitnog postupka ni načina provedbe ovog zakona vrijedi ocjena da je to rizik i nesigurnost. Prema tome zakon da, 1.1. iduće godine i ovako hitni postupak tu se razlikujemo. I sigurno je da će provedba zakona sa nedorečenim prijedlozima, sa nedorečenim postupcima provedbe u iduću godinu značiti određenu nesigurnost. A zašto se toliko razlikujemo? Zašto se toliko bojimo? Pa bojimo se upravo zato što uvođenje institucija nadzora od 1995. godine do danas je pokazalo koliko su nedostatak tih nadzornih funkcija uzrokovale ogromnih kriminala sa enormnim štetama. Neovisno da li ćemo govoriti o PIF-ovima, da li ćemo govoriti o malverzacijama, da li ćemo govoriti o problemima stabilnosti osiguravajućeg tržišta? Ali je evidentno da nedovoljno organizirane i kvalitetno organizirane nadzorne službe potencirale su upravo one poduzetnike koji ne mogu nositi naziv poduzetnik nego ja bih rekao više ljudi koji su očito htjeli iskoristiti tržište i ja bih rekao neorganizirano tržište za svoju osobnu nezakonitu promidžbu. I to je razlog zašto je i tako važan dan način i brzina provedbe ovih postupaka. Prema tome u samom obrazloženju zakona nedovoljno je razrađena tehnika rada i funkcioniranja agencije, prelazaka pojedinih sada nadzornih da li agencija, direkcija u agenciju. Nedovoljno je razrađena i ja bih rekao prijedlog zakonske aktivnosti u idućoj godini koji bi također trebali biti na području nebankarskog sektora jer je evidentno da će određenim zakonskim rješenjima se objediniti kompletna materija, a ne biti ovako segmentno razrađena kao što je to do sada. Prema tome jamstvo svima onima koji se nalaze na financijskom tržištu brzo uvođenje agencije u život nije dano. Ostaje i nadalje rizik, ostaje ta bojazan. I to je ono zbog čega se danas sukobljavamo. Pa je moj prijedlog predlagaču da zaista još jednom pokuša shvatiti da ovako ubrzanim procesima, ovako guranjem procedure pokuša vidjeti da li će izazvati kod svih ozbiljnih poduzetnika strah i strepnju od rizika primjene u 2006. godini i da li će možda pojaviti se interes onih koji nisu poduzetnici nego su špekulanti da zloupotrijebi ovu međufazu, ovo uhodavanje Agencije u 2006. godini. I to je bit oko kojeg se razlikujemo. Pa je možda zaista moguće naći rješenje da kroz postupno uvođenje zakona kroz još jedno čitanje pokušamo razraditi određene dileme, a s druge strane da pokušamo razraditi postupke spajanja postojećih nadzornih tijela. I evidentno je da ako smo se opredijelili na dvije, dva tipa nadzora. Jedno je bankarsko kroz Narodnu banku i drugo je nebankarski sektor kroz ovu Agenciju da smo morali naći rješenje i za kreditno, štedno-kreditne zadruge, a ne da one ostaju pri Ministarstvu financija. Mislim da se to moglo naći i u ovoj fazi. Prema tome donošenje zakona da, ali odgoda primjene dok se ne razrade, ne razrade postupci da se izbjegnu svi rizici i sve neizvjesnosti kod odgovornih poduzetnika. I možda ono u čemu se razlikujemo također kod samog zakona mislim da su to dvije točke. Jedna je članak 11. i 12. koji govori o odnosima uprave i savjeta. Predlagač predlaže savjet kao savjetodavno tijelo. Dio nas koji smatra da će uprava imati ogromnu moć ocjenjuje da bi savjet trebao imati i mogućnost odlučivanja u strateški važnim točkama da se na neki način podijeli ta moć između uprave i savjeta i da na taj način eventualne ja bih rekao probleme koji moć može dati upravi smanjimo kroz značaj savjeta. Prema tome mišljenje je da savjet treba imati veću odlučujuću ulogu, a ne samo savjetodavno. To je tema o kojoj bi trebalo još čuti i stručnjake. Trebalo vidjeti pluseve i minuseve da bi na neki način mogli vidjeti koji je sustav bolji. Evo to je ono u čemu se razlikujemo u samim točkama ovog Zakona. Ja osobno imam i primjedbu na članak 20. jer ocjenjujem da smo sada sa novim rješenjem i donošenjem prijedloga ovog zakona riješili o drukčijem načinu financiranja nadzorne funkcije na nebankarskom sektoru i nebankarskom tržištu. Zašto? U periodu do kraja ove godine evidentno je da je većinu troškova financiranja nadzornih funkcija bio na proračunu, a ja bih rekao možda 20-tak posto na samim učesnicima na financijskom tržištu. Znači taj odnos je bio negdje 80:20 ako ne i više na teret ja bih rekao poreznih platiša i na teret proračuna, a manjim dijelom na učesnicima u financijskom tržištu. Ostaje pitanje da li je ovo vrijeme kad smo se mogli odlučiti da kompletno financiranje prebacujemo na gospodarstvo. Slijedeća točka je Zakon o potporama i evidentno je da ćemo kresati potpore i da ćemo itekako tražiti jače tržišno orijentiranje naših poduzetnika u Hrvatskoj, da ćemo morati uskratiti mnoge potpore. Ovakav način da stimuliramo dolazak na financijsko tržište, da na neki način pomognemo gospodarstvu, a da ga ne opterećujemo kompletnim troškom financijskog tržišta mi sada mijenjamo i prebacujemo trošak nadzora na gospodarstvo. Imam osjećaj da smo mogli još narednih dvije, tri, možda i četiri godine ove prilagodbe za evropsku konkurenciju podnijeti teret nadzora iz proračuna, a ne ga prebaciti na gospodarstvo i na taj način ja bih rekao financijski opteretiti rezultate poslovanja našeg gospodarstva, a sami znamo da će oni biti nizom drugih naših aktivnosti koje su vezane za usklađivanje sa Evropskom unijom nositi taj teret, ne samo kroz smanjenje potpora. Govorimo tu i kroz usklađenje naših akata sa zakonima u domeni zaštite okoliša, pa je možda trebalo ovih tri, četiri godine jedan dio tereta prenijeti na državni proračun. Evo toliko.
Hvala lijepa. Na redu je zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Neupitno je da je stanje financijskog sektora vrlo važni element ocjene ukupnog stanja jednog gospodarstva. Reforme u tom sektoru su gotovo kontinuirane, one se naprosto nastavljaju jedno na drugu i predstavljaju jedan okvir u kome se kreće i ukupno gospodarstvo. Naravno da odnos između bankarskog i nebankarskog sektora je vrlo bitan. Mi smo prilikom zadnje rasprave o ulozi i mjestu banaka i Zakonu o bankama govorili o potrebi i imali smo zaključak u tom smjeru da je nužno izvršiti dodatnu reformu i u tom dijelu financijskog sektora, a to je da s obzirom na iskustva u drugim zemljama, da je nužno otvoriti prostor i djelovanju drugih manjih financijskih institucija ne samo banaka koje posluju na određenoj razini u kojima je konkurentnost gotovo na neki način postala nekonkurentna u samom sadržaju. Otvaranjem prostora za manje financijske institucije koje prate potrebe određenih segmenata društva je nešto što je razvidna potreba. Na žalost, još uvijek nismo izmijenili Zakon o bankama i pretvorili ga u Zakon o financijskim institucijama, da bi mu i taj dio, ali vrlo bitan dio financijskog tržišta koji vrlo značajno utječe na sve segmente i financijskog tržišta i društva uopće dobili u određeni sraz potreba primjerenih potrebama građana i društva. Isto tako u segmentu ovom o kojem danas govorimo sa iskustvima relativno kratkim koje imamo postavlja se pitanje kako smo na ovom tržištu na kojem su dosad postojale četiri razine nadzora kakva su iskustva, kakvo je stanje takvog tržišta, kako je to tržište našlo odnos u potrebama građana, kako je našlo odnos sa investicijskim tržištem, sa tržištem razvoja, sa stanjem u gospodarstvu. Koja su iskustva koja su se polučila od onog dana kada je u Hrvatskoj počelo se stvarati financijsko tržište. Neupitno je od tržišta vrijednosnih papira pa do mirovinskog tržišta da je u Hrvatskoj naprosto osnažila i takav način aktivnosti, da su te aktivnosti vrlo značajne i u svom iznosu sa kojim učestvuju u ukupnom financijskom tržištu i da je sustav nadzora u okviru tog razjedinjenog sustava djelovao pozitivno, propulzivno poticao je stvaranje navike o dobrom karakteru tog vida financijskog tržišta i da je stvorio i vrlo snažne oslonce tog financijskog tržišta. Nadzor od Komisije za vrijednosne papire preko HAGENA-e preko Direkcije za nadzor društava za osiguranje pa do same Hrvatske narodne banke je neupitno i sa stajališta međunarodnih institucija, dao jedan ozbiljan oslonac da Hrvatska može nastaviti dobar pravac kretanja u tom smislu i ja se pridružujem svima onima koji govore u prilog tome da je stvaranje učinkovitosti u sustavu nadzora kroz objedinjavanje, kroz ovu agenciju nešto što je sasvim prirodno, nešto što je razvidno. No, pridružujem se i onima koji misle da je trebalo izabrati jedan kvalitetniji i postupniji način dolaska do tog cilja koji apsolutno svi podržavamo, a to je učinkovitost nadzora. Naime, kao što se često događa u našoj praksi i kod donošenja određenih pojedinih prijedloga zakona, njihova kvalitetna vizija i smisaonost obično se razbijaju o ponekad nepotrebno postupanje u ovom slučaju to je postupanje po hitnosti postupka. Na drugoj razini to je možebitna mišljenje ili mogućnost promišljanja da se objedinjavanje na ovako brzi način vrši i radi kadrovskog preslagivanja, da se vrši radi određenih pritisaka koji ne mogu i ne trebaju biti u uskom interesu sa interesima hrvatskog financijskog tržišta itd. Prema tome, takav način postupanja u kome se nameću rješenja koja po svom načinu razmišljanja stvaraju otpor. One zapravo uništavaju i onaj kvalitetni sadržaj koji trebaju dobiti upravo ovako kvalitetni prijedlozi o objedinjavanju nadzora. Prema tome, ja želim napraviti dinstinkciju između tog dijela koji je po meni promašen u postupovnom smislu načina do kojih ćemo doći do kvalitetnog nadzora i tim nadzorom jasno imati podijeljeno kompletno financijsko tržište i jedno koje kontrolira Hrvatska narodna banka jasno sa onim nužnostima koje mora Zakon o bankama donijeti, a to je uvažavanje činjenica o malim financijskim institucijama, a to su male banke koje imaju specijalizirani karakter i koje u naravi svog sadržaja trebaju stvoriti propulzivnost na financijskom tržištu koje je ukupno gledano monopolizirano. Ono nije samo u slučaju banaka u vlasništvu, većinskom vlasništvu stranaca što je dodatni problem, a vidimo i u posljednjih nekoliko dana da kroz slučaj Privredne banke Zagreb ono eskalira na jedan vrlo, vrlo čudan način sa nedovoljno jasnim stajalištima koja su trebala kazati, naravno da u pogledu takvog ugovora koji je diskriminacijski po svom karakteru u odnosu na građane Republike Hrvatske, jer jednoj zajednici daje nešto što ona ne bi sama trebala imati, nego trebaju uživati svi građani Republike Hrvatske. A s obzirom i na činjenicu da u Privrednoj banci se inače ulaze ogromna sredstva, ne samo građana Republike Hrvatske, nego upravo sredstva o kojima raspravlja ovaj Parlament, znači, sredstva iz proračuna Republike Hrvatske govori o neodrživosti takvih teza. Prema tome, apsolutno je dobro ako se raskine ugovor, ugovor kojima su se diskriminirali hrvatski građani, odnosno ogromna većina hrvatskih građana. No, što se tiče ovog nadzora nad ovim sektorom i objedinjavanja kroz ovu Agenciju mislimo da je apsolutno primjereno samom sadržaju koji je pozitivan, intenciji koja se želi postići, a to je učinkovitost, a samim time i jačanje financijskog tržišta. A i da bude na tragu ozbiljnosti ovog Parlamenta apsolutno više zagovaram da se ovo i volio bi da se ovo raspravljalo u dva čitanja, vjerujem da se ništa značajnije ne bi dogodilo. Naravno. Da ostaje dvojba i pitanje peteročlana Agencija sa pet članova sa ogromnim kompetencijama, sa ogromnim odgovornostima kojima Savjet na nedovoljno jasan način može biti kontrolni mehanizam u smislu jedne poluge s kojom se može prikočiti ostavlja taj dio dvojbe i dileme. I vjerujem da ću se i kroz amandmane koje je klub HSS-a podnio i koji su na tragu da ovaj zakon dovede u onom tehničkom, operativnom i postupovnom smislu u jedan kvalitetniji iskorak da se ove dvojbe i dileme koje sam konstatira ne bi na ovaj prijedlog zakona odnosile. Vjerujem da one mogu dati dosta prostora da se uistinu Agencija saživi. Jako je upitno da li je prekratak rok za zaživljavanje nove agencije i da li će to izazvati određene probleme u samom postupanju na financijskom tržištu. Jer ono je, kao što sam rekao, toliko dinamično i toliko zahtjevno da naprosto ne može podnijeti nikakva ograničenja i ne može podnijeti relativno zaostajanje za zakonodavnom regulativom. A na žalost, kod nas se upravo segment financijskih tržišta, i onog bankovnog i onog drugog razvijaju u svojim pojavnim oblicima daleko brže nego što zakonodavna legislativa daje odgovor na to i slučaju nadzora i u slučaju postupanja u smislu razvitka novih oblika tog financijskog tržišta. Pa se vrlo često oni koji djeluju u tim institucijama zateknu pred dvojbom da je tržište napravilo iskorak koje zakonodavna legislativa na žalost ne može u dostanoj mjeri pratiti. Prema tome, upravo ta dinamičnost financijskog tržišta je jedan od argumenata zašto bi bilo dobro da se sve mjere koje se donose, sve izmjene i dopune zakona donose u jednom periodu u kojem neće postojati nikakva mogućnost zastoja, krivog tumačenja ili onog neoportunog stanja kojeg će sam smisao zakona izložiti riziku da bude krivo percipiran u financijskoj javnosti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Još u ime kluba HSP-a 5 minuta gospodin Miroslav Rožić, kojeg nema. Da li se državni tajnik želi? Da. Gospodin državni tajnik Ministarstva financija Ante Žigman. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Pa, evo ja bih samo u kratko na kraju rekao par riječi. Vezano za kompetenciju, odgovornost Sabora Agencije prema Saboru, ja mislim da Agencija, odnosno već sam rekao nekoliko puta da Agencija nema ništa veću, odnosno ništa manju odgovornost, odnosno ništa manje nije neovisna od drugih agencija. Dakle, oni će jedanput godišnje podnositi izvještaj Saboru. Nakon toga, kada govorimo o početku rada Agencije, statut Agencije će biti predložen Saboru. Dakle, u roku od 60 dana Agencija je predložiti statut Saboru i Sabor će određivati statut agencije. Dakle, kada se govori o nesigurnosti vrlo važno je reći da članak 27. stavak 4. osigurava kontinuitet nadzora. Dakle, ovdje se nikako ni u kojem smislu ne može govoriti o tome da će se na bilo koji način onemogućiti, dakle kontinuitet nadzora. Nadalje, upravo zakon osigurava, što je uvaženi zastupnik Linić rekao, vezano za mogućnost iskorištavanja dakle pojedinih rupa u zakonu. Dakle, upravo ova Agencija koje će objediniti sve nadzorne agencije će osigurati dakle da ne postoje rupe koje se mogu iskoristiti, da nema mogućnosti dakle da pojedini subjekti na nefinancijskom bankarskom tržištu, dakle pronalaze rupe i međusobnom prelijevanjem sredstava iz jednog fonda u drugi. Budući da su znamo financijski konglomerati i vlasnici tih društava za upravljanje i vrlo čest leasing kompanija itd. u mogućnosti kroz nadzorne odobre i uprave to raditi. Dakle, ova Agencija će upravo to omogućiti da se te stvari dakle ne dešavaju, dakle da nema iskorištavanja rupa u zakonu i da na taj način ova Agencija omogući i poboljša nadziranje nebankarskog financijskog sustava. Vezano za financiranje moram reći dakle da je financiranje postupno se prebacuje sa sredstava državnog proračuna na naknade, dakle subjektima na nebankarskom financijskom tržištu, da je to u skladu sa najboljim praksama, da je to u skladu sa time da se smanjuje deficit i opterećenje državnog proračuna i da na taj način hrvatski financijski sustav u cjelini, dakle uključujući i državne financije bude što je moguće stabilniji. Evo, ja bih u ovom slučaju završio sa time i naravno rekao bih da je vrlo važno dakle da i dalje zakon ide u hitnom postupku, budući da je zakon bitan za usklađivanje sa Europskom unijom i da na neki način brzina provođenja zakona i brzina provođenja primjene ovog zakona dakle pokazuje odgovornost, efikasnost ove Vlade da se uhvati u koštac sa problemima koji i postoje i koji na neki način pokazuju dakle da Vlada je odlučna na tim pitanjima poraditi. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se za dva dana, najvjerojatnije.
Konačni prijedlog Zakona o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga Amandmane su podnijeli Odbor za financije i državni proračun, zastupnik Dražen Bošnjaković i Klub zastupnika HSS-a. Molim ministra financija Ivana Šukera. Prvo amandmane Odbora za financije i državni proračun.
Amandman se prihvaća.
Zapravo jedan ima samo amandman. Prihvaćen. Postaje sastavni dio zakona. Sada imamo amandmane zastupnika Dražena Bošnjakovića. Amandman 1. na članak 6.
On je konzumiran u ovom amandmanu Odbora za financije i državni proračun. Znači, prihvaćen je.
Zastupnik Bošnjaković. Povučen. Amandman 2.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. I amandman 3.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Amandmani Kluba zastupnika HSS-a. Amandman 1.
Amandman 1. Vlada ne prihvaća iz razloga što se amandmanom predlaže da nadležno tijelo u upravljanju agencijom pored uprave bude i savjet agencije. Predložene nadležnosti savjeta o provođenju Zakona o tržištu vrijednosnih papira bi spriječilo svako operativno donošenje odluke o upravi agencije koja je u pitanju dnevni nadzor na primjer na trgovanju na burzi. Tako bi se za mjere koje su potrebne hitno poduzeti u slučajevima sprječavanja manipulacije cijenama na burzi trebalo suglasnost savjeta što je u potpunosti neprihvatljivo i neoperativno jer onda bi se praktički zakučio promet na burzi i sve ostalo.
Poštovani zastupnik Luka Roić u ime predlagatelja.
Gospodine predsjedniče, intencija ovoga amandmana je kao što je i rekao ministar zapravo drugačija uloga savjeta agencije. Dok je u prijedlogu Vlade kao što je rečeno savjet agencije samo savjetodavno tijelo u ovom prijedlogu savjet ima upravljačku ulogu i to kako u pogledu utvrđivanja politika koja su vezana uz djelovanje agencije tako i u pogledu donošenja strateških odluka. Naime, po našem mišljenju savjet treba imati određenu i to stratešku ulogu ali ga, ili ga zapravo ne treba biti. Radi učinkovitosti u radu agencije uprava osim što provodi odluke savjeta i donosi upute za jedinstvenu primjenu odluka savjeta donosi samostalno sve odluke, operativne naravi i sve pravilnike i odluke interne naravi. U prijedlogu HSS-a upravo se vidi ta razlika između koncepcije i ja bih molio da se o ovom amandmanu glasuje.
Hvala. Molim tko je za ovaj amandman. O, pardon, da, idemo glasovanje isto sa ključićem, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Za amandman 30, 2 suzdržana, 64 protiv, nije dobio potrebnu većinu. Amandman 2.
Amandman 2. Vlada ne prihvaća iz razloga što se amandmanom o sastavu savjeta obzirom na činjenicu da bi savjet i nadležnost savjeta kako se predlaže u članku 11. prvog amandmana dovelo do sukoba interesa. Članovi savjeta ne mogu odlučivati o nadzornim mjerama i regulativi koja se upravo na njih odnosi.
Poštovani zastupnik Luka Roić, izvolite.
Pa mislim da se u svim našim amandmanima zapravo radi o koncepcijskim i strateškim nekakvim razlikama u djelovanju agencije s obzirom da nije prihvaćen naš prijedlog ja odustajem od sljedećeg amandmana.
Ovaj ili svi?
Pa i svi.
Svi, hvala lijepa. Ostali amandmani povućeni, hvala lijepa. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 67 glasova za, 4 suzdržana i 26 protiv donesen predloženi Zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na 5. točku dnevnog reda, današnjeg. - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. broj 370. Predlagatelj je zakona Vlada Republike Hrvatske. Prijedloge primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni je postupak, objedinjenje prvog i drugog čitanja zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Rasprava su proveli Odbor za financije, državni proračun i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik Ministarstva financija gospodin Ante Žigman.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici, Ministarstvo financija dakle predlaže konačni prijedlog za izmjene i dopune Carinskog zakona. Napominjem dakle da su sve promjene i na određen način ovog zakona se dešavaju dakle postupno. Vlada pri svakoj promjeni koja se dešava u sklopu carinskih zakona unutar Europske unije i ovaj zakon prilagođava. Tako je to i u ovom slučaju. Dakle, dvije su bitne značajke predloženih izmjena ili dopuna Carinskog zakona. Nastavljanje procesa usklađivanja hrvatskih sa europskim carinskim procedurama, te postizanje stupnja efikasnosti kojemu carinske službe, država Europske unije. Predložene izmjene i dopune trebale bi doprinijeti i pojednostavljenju i ubrzanju provedbe carinskih procedura i to primjenom europskih kriterija pri procjeni stupnja, rizičnosti pojedinih oblika prekograničnog robnog prometa te izgradnjom normativne podloge za uspostavu europskih standarda postupanja carinske službe u provedbi carinskih procedura. Provedba europskih standarda za rizičnu robu omogućuje daljnja pojednostavljenja carinskih procedura za sve sudionike u carinskom pravnom prometu koji uredno i pravodobno izvršavaju svoje obveze prema državnom proračunu i pružaju potrebita jamstva za namirenje svojih carinskih obveza. Efikasnijom provedbom carinskih procedura bitno se sužava prostor abitrarnom ponašanju carinskih službenika, a time i svim oblicima neregularne provedbe procedura uključujući i mogućnost za korupciju. Provedba europskih standarda provoznih procedura uvjetuje dogradnju hrvatskog sustava jamstva za namirenje javnoga duga u provoznome postupku posebice glede njegove djelotvornije i jeftinije provedbe. Sukladno europskim normama preciziraju se pojedine odredbe o nastanku i zastari carinskog duga. Predloženim zakonom redigiraju se odredbe o carinskim prekršajima radi njihova usklađenja s odgovarajućim izmjenama ili dopunjenim odredbama carinskih propisa, propisa o zaštiti kulturnih dobara ili životinja i dr. odnosno usklađenje s visinom zapriječenih kazni prema općim prekršajnim postupcima. Vodeći računa o složenosti carinskih prekršajnih procedura, predlaže se produženje roka za zastaru carinskih prekršaja sa dvije na tri godine. Nadalje, tijekom 2006. godine donijet će se novi modernizirani carinski kodeks Europske unije. U toku su pripreme za donošenje hrvatskog Carinskog zakona i njegovih provedbenih propisa prilagođenih okolnostima povezanim uz neposredno predstojeće pridruživanje Europske unije. Sadržaj novog Carinskog zakona u cijelosti bi se uskladio s novim carinskim kodeksom, sve druge zakonske norme kao nacionalni dio carinskog prava uredile, prenijele bi se u propise o carinskoj službi, odnosno propisa o carinskim i financijskim prekršajima. Vlada budući da se radi o zakonu koji ima oznaku P.Z.E., dakle oznaku za usklađenje sa europskim zakonodavstvom, predlaže da se ovaj zakon donese po hitnom postupku. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Srećko Ferenčak. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Jedan od najvažnijih strateških ciljeva Republike Hrvatske oko kojeg ne postoji prijepor niti u jednom segmentu društva, pa tako i političkom, jest ulazak Hrvatske u članstvo Europske unije. Osim ispunjenja političkih uvjeta jedan od najvažnijih zadataka je usklađivanje hrvatskog zakonodavstva s europskim. Tako se i s ovim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona jedan važan dio hrvatskog zakonodavstva carinski zakon usklađuje s odredbama carinskog kodeksa Europske unije. Stoga će klub HNS-a podržati ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona. Osim usklađivanja sa zakonodavstvom EU, Vlada je predložila izmjene i dopune Carinskog zakona i sa ciljem stvaranja preduvjeta za urednije odvijanje carinskih procedura i unapređivanje pravne sigurnosti sudionika u carinskom pravnom prometu. Točnije se preciziraju odredbe o djelokrugu ustrojstvenih jedinica carinske službe koje operativno nastupaju pri provedbi izvoznih, uvoznih ili provoznih carinskih procedura. Ono što je bitno istaknuti u izmjenama zakona, vodilo se također računa o ubrzanju i pojeftinjenju carinskih procedura kao i potpune zaštite i interes državnog proračuna na način da se stvaraju mehanizmi za izbjegavanje, odnosno sprečavanje carinskih prijevara, povećanje stupnja zaštite i ujednačavanje praksi carinskih službi. To su pitanja kojima se posvećuje velika pozornost u zemljama Europske unije, a istodobno su pitanja koja nas u Hrvatskoj itekako moraju zanimati i kojima moramo posvetiti još veću pozornost prije svega zbog nas samih, a ne samo radi usklađivanja sa zakonodavstvom EU. U hrvatskoj carinskoj praksi posljednjih godina evidentirano je više otvorenih pitanja u provedbi novih europeiziranih carinskih propisa i to kako sa stajališta pravne sigurnosti sudionika carinskog postupka tako i zaštite interesa državnog proračuna. U Europskoj uniji u tijeku je procedura donošenja novih propisa carinskog sustava modernizirani carinski kodeks koji bi trebao stupiti na snagu naredne godine, a u svakom slučaju znatno prije hrvatskog pridruživanja Europskoj uniji. U tom slučaju Hrvatska će morati još više raditi na moderniziranju i usklađivanju svog carinskog zakonodavstva, ali i cjelokupne carinske službe. Klub HNS-a podržava ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona prvenstveno iz razloga što smo u obvezi da i taj važan dio zakonodavstva uskladimo s europskim, ali uz poseban naglasak kako treba još više pojačati nastojanja na osposobljavanju hrvatske carinske službe i mjerodavnih gospodarskih struktura europskim carinsko-pravnim i postupnim standardima. Jer prije pristupa Hrvatske Europskoj uniji valja računati i s donošenjem novog hrvatskog Carinskog zakona i njegovih provedbenih propisa u cijelosti u skladu s moderniziranim carinskim kodeksom Europske unije. Isto tako, smatramo da osim normativnog usklađenja sa zakonodavstvom EU, Vlada Republike Hrvatske treba uložiti puno više truda u sređivanju stanja u carinskoj službi u kojoj je stanje blago rečeno nezadovoljavajuće. Jer u ove dvije godine od kada je HDZ-ova Vlada, provodi se tiha ali sistematska i potpuna politizacija svih položajnih mjesta u carinskoj službi dok je struka stručnost i samostalnost službe i službenika u potpuno drugom planu. Da je stanje alarmantno upozoravano je više puta od strane struke, ali bez uspjeha. Vladu svakako treba podsjetiti ukoliko je slučajno zaboravila da je osnovni cilj reformi i usklađenja sa EU i depolitizacija, odnosno potpuna profesionalizacija službe i službenika koji neće biti pod utjecajem niti jedne vlasti niti će ovisiti o njenoj promjeni. Dakle ukoliko želimo uistinu prave i kvalitetne promjene osim usklađivanja sa zakonodavstvom Europske unije, moramo puno više pažnje posvetiti unutarnjoj reformi carinskog sustava i to što prije. Stoga predlažemo Vladi RH da vrlo skoro Hrvatskom saboru uputi prijedlog promjena Zakona o carinskoj službi, jer će na taj način pokazati da uistinu profesionalnu i kvalitetnu javnu službu i profesionalne i kvalitetne službenike.
Hvala. U ime kluba HSS-a, gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite .
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Naravno da je dva temeljna razloga zbog kojih se kako je to državni tajnik naveo, prvi je usklađivanje sa stečevinama Europske unije, a drugi je usklađivanje sa postupanjem, carinskim postupanjem su dva bitna razloga zbog kojih se donosi ovaj zakon. No naravno mislim da Hrvatska i da Hrvatskoj treba donošenje ovog zakona i zbog nas. Činjenica da protok robe i ljudi danas predstavlja ili otežavajući ili na drugoj strani kvalitetan razlog za bolju propulzivnost i ljudi i robe na prostoru jedne zemlje govori najbolje o značenjima ovog prijedloga zakona. Naime i činjenica da je Hrvatska turistička zemlja i da ogroman broj turista dolazi iz Europske unije svake godine, a i ove godine smo imali prilike vidjeti taj dolazak, i unatoč činjenici da je hrvatska cestovna infrastruktura danas u potpunosti možemo gotovo kazati prilagođena potrebama turista koji dolaze u Hrvatsku, slike na našim graničnim prijelazima su ne toliko turističke koliko je motiv dolaska turistički. Naravno da Hrvatska nije jedina i nije glavni razlog gužvi na graničnim prijelazima, počesto su to naše zemlje susjedi. Naravno da je svako usklađivanje koje ima za cilj bolju propulzivnost turista i ostalih putnika, jasno uz uvažavanje nadzora, kontrole i svega onoga što je bitno radi sigurnosti sveukupne, da je naravno vrijeme da se makar sa naše strane usklade određena postupanja, načini djelovanja i da se ona naprosto prilagode strukturi onih putnika koji ulaze u zemlju. Mislim da je to jedna vrlo važna smjernica koja počesto se izgubi u ovim grubim metodama kojima se pokuša oslikati što je zadaća carinskih službi, što je zadaća jednog Carinskog zakona i što je predmet djelovanja. U toj tzv., tvrdoj matematici počesto nastrada karakter onih putnika koji ulaze u zemlju. A s obzirom na evidentnu činjenicu da je Hrvatska uistinu turistička zemlja i da je jedan od najvećih prijepora ili ako hoćete u ovogodišnjem ispitivanju osjećaja, davanju primjedbi i očitovanju stranih turista koje su i rađene upravo na graničnim prijelazima i u mjestima njihovog privremenog boravka, govore o tome da najveći broj pritužbi, najveći prigovori se upravo odnose na taj period, period prelaska državne granice. Naravno, pri tom se naši turisti dosta dobre ocjene daju našim službenicima na graničnim prijelazima što govori o tome da je Hrvatska u tom dijelu i uspjela napraviti određeni pomak. No nažalost, najveći broj primjedbi koje naši turisti su za 2003. i 2004. godinu ostavili, a relevantna istraživanja su od Thomasa nadalje to potvrdila, odnosi se nažalost na naše susjede. Na naše susjede. Neću biti bezobrazan ako kažem da je najveći dio pritužbi se odnosi na naše susjede Slovence. Mislim da i u tom smislu moramo preventivno djelovati, naša je zadaća ovdje u Parlamentu da na to ukažemo Vladi, a Vlada da svojim mjerama međusobnog usklađivanja postupaka kod stvaranja boljih uvjeta, kažem, za tu strukturu koja po svom karakteru jasno može biti i rizična struktura i može se u toj ogromnoj masi turista kriti i oni koji nisu dobrodošli. Ali u svakom slučaju svi, ove izmjene Zakona trebaju stvoriti to jedno pozitivno okruženje u kome će se upravo taj najlošiji trenutak, makar što se tiče turista, a to je prolazak državne granice svesti na najkraću moguću vremensku mjeru. Na proceduru koja će biti u skladu sa tretiranjem turista i jasno, uvažavajući sve ono što možda u ovom momentu i u zakonodavnoj legislativi nije do kraja razjašnjeno kad su u pitanju turisti i njihovi prelasci. Posebno pri tom mislim na organizirane dolaske koji su vrlo bitni i koji su za nas vrlo značajni. Da trebaju imati i drukčiji proceduralni tretman od bilo kojeg drugog tretmana koji se može odnositi na ostale vrste prijevoza, bilo robe, bilo ljudi, putnika. Prema tome, Hrvatskoj je vrlo zasigurno cilj da sa svojim susjedima i sa, na razini procedure, uskladi ta postupanja koja će prije svega stvoriti veću propulzivnost na granicama. Ali jasno, pazite, na granicama rade ljudi. Rade ljudi koji su plaćeni za svoj posao, koji su školovani za svoj posao, koji žive u okviru svojih nedaća, svojih problema i svega onoga što ih okružuje. Nažalost, carinski službenici su ona skupina naših, između ostaloga, ona skupina naših državnih službenika i uposlenika koji ne prednjače sa visinom plaće za posao. Vrlo odgovoran posao koji obavljaju, vrlo su često na neopravdanoj meti kritike zbog ovog i onog. I mislim da je u smislu uređivanja tih odnosa, a oni su prvi ambasadori svakog turista i svakog putnika koji dođe. Oni su recepcioneri ove zemlje. Oni uistinu moraju doći, mi moramo od tih naših carinika stvoriti recepcionere koji će znati i na jezičnoj razini i na kulturnoj razini i na razini postupanja uistinu prezentirati zemlju. Jer presudno je važan prvi kontakt. I dobro je da su se i naša mjesta koja se nalaze uz granicu uključile i taj jedan, stvaranje širi pozitivno ambijentalno ozračje koje ukazuje turistima da ulaze u turističku zemlju. Ali jasno, moramo prije svega, evo ja apeliram na državnog tajnika da to prenese i u Vladu. Nužno je tim ljudima na granici osigurati dodatnu edukaciju u smislu jezičnom, nužno je osigurati bolja financijska i materijalna sredstva. Jer oni uistinu tijekom turističke sezone obnašaju jednu prevažnu ulogu i čine jednu polugu u sustavu funkcioniranja turističke sezone koja je bitna za ovu zemlju. I vjerujem da bi ovim zakonima, ali prije svega i određenim podzakonskim aktima trebalo određene službe koje imaju posebnu važnu ulogu, istaknutu ulogu koja je gotovo, više nije ni toliko sezonalna. Ona je zauzela jedan vremenski period od gotovo 6 mjeseci i da bi trebalo na neki način i strukovno pokušati postaviti te službenike da budu na razini onoga što se od njih očekuje. I jasno da pri tom budu zasluženo i primjereno plaćeni za to. Prema tome, mi u Klubu HSS-a naravno podupiremo ovo usklađenje, usklađenje postupanja. Ali eto, apeliramo da se u jednim konkretnim odnosima sa našim susjedima pokuša ta procedura uskladiti da ona ne bude na razini 70-ih, 80-ih godina kada su postojale odbojnosti i kada su postojale na onim istočnim granicama sada onih zemalja koje su članice Europske unije, zidovi kroz koje su prolazili turisti, pod navodnike, i na taj način se zasigurno nije ostvarivao taj dobar ambijent. Prema tome mislim da je ovo prilika upravo da se istakne uloga i mjesto onih službenika koji obavljaju to. Da se istakne uloga i mjesto naše Vlade da u bilateralnim odnosima sa susjedima riješi odnose koji nisu do kraja riješeni u smislu ostvarenje propulzivnosti prometa. A da se zakonskim regulacijama usklade europski standardi i europsko postupanje i europski način kontaktiranja sa svima koji koriste usluge na granici. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege. Evo nekoliko stavova Kluba HDZ-a za podržavanje donošenja i ovoga Zakona. Evo možda za ovaj Zakon postojeći, naravno, a i predloženi novi se može reći kao možda za rijetko koji drugi, ali slično je i tamo stanje. Da je on toliko dobar i toliko efikasan koliko ga se dobro ili efikasno primjenjuje. E sad, svi znamo što to znači u prolazu carine, a posebice u provozu. A poantu bih čak rekao na neke od susjeda za koje smo nešto čuli pa onda svi ti eventualno korisnici na našem području imaju određenih neugodnosti na koje mi ne možemo utjecati izvan naše carinske zone. Dakle, postojeći Zakon ipak treba mijenjati jer se postavlja dvojba što sada jer se kodeks Europske unije najavljuje eventualno mijenjati i usklađivati. Ali mi ni postojeći nismo uskladili sa postojećim kodeksom Europske unije. Prema tome, u prvom koraku ovo je usklađivanje s tim kodeksom koji vrijedi, koji važi, a smatramo da će biti sasma dovoljno vremena kad bude vrijeme usklađenja europskog kodeksa da mi do tada, najkasnije do ulaska uskladimo i svoj ovi Prijedlog i ovaj Zakon koji sada predlažemo donijeti. Za ovaj postojeći i za njegovu primjenu posebice u sezoni ili u turističkoj sezoni za turiste čak možemo reći uistinu da je fleksibilan i liberalan i da se on na taj segment ne bi odnosio koliko na promet roba i usluga u redovnom prometu i zato jednostavno treba ga aktualizirati. Razlozi za donošenje su ne samo u tome, nego i u konačnom razgraničenju, definiranju, pa i efikasnosti primjena tog zakona radi domaćih potreba. U novom zakonu se preciznije definira djelokrug ustrojstvenih jedinica, a time naravno i odgovornost tih ustrojstvenih jedinica u primjeni tog zakona. Drugo, posebno se definira rizik, a posebice promet sa rizičnim robama. To znamo da zna biti vrlo ozbiljan problem, često puta završe neke robe, nedavno su neke naše čini mi se završile kod nekih susjeda, ali jednako tako i obrnuto mogu neke neželjene robe ili neki drugi sadržaji završiti u državi, prema tome nužno je definirati takav rizik i onda rješenje takvog rizika. Zatim uspostavlja se status ovlaštenog gospodarskog subjekta. Ovo je iznimno bitno za sve one koji, ne bih nikog htio povrijediti, ali mogu slobodno interpretirati pošteno posluju ili nisu skloni bilo kakvim oblicima izigravanja carinskih propisa. Dalje, uređuje se ovlaštenja carinskih službi i njezinih ustrojstvenih jedinica, posebice kod nadzora i kontrole i što je, ponavljam, i iznimno značajno. Iduća značajka ovog zakona da se preciziraju odredbe ovlaštenjima carinske službe glede poništavanja ili ukidanja carinskih deklaracija koje sadržavaju neistinite itd. podatke. Ovo se sad može vezati i uz onu gornju konstataciju problema sa rizičnim robama, ali i u redovnom prometu jer na žalost mnogi su uvijek skloni ka izigravanju propisa koji vrijede, a onda zato sam rekao u uvodu da je zakon efikasan onoliko koliko će ga se nadzirati i kontrolirati. Dalje, posebno se propisuje tzv. tranzit i procedura oko njega, a kolega Markov je istakao, a ja još jedanput uistinu ističem možda osobnu ocjenu ovdje više nego klub, ali i klub jednako tako moramo upozoriti susjede da tranzit, promet roba i ljudi kroz susjedne zemlje prema Hrvatskoj ne smiju biti u ovom statusu u kojem često puta jesu, pa upravo zato radi takvog rješenja mi propisujemo iznova ili bolje reguliramo provoz roba kroz Hrvatsku, čime naravno omogućavamo lakši promet i lakšu kontrolu unutar toga. Dalje se preciziraju uvjeti realizacije postupka privremenog uvoza što je jednako tako bitno kroz, u novim sadržajima i u proizvodnji koja naravno kasni radi izvoza, jer sve češće imamo i takve probleme koji se javljaju, posebice u kontroli. Zatim se uređuju normativni uvjeti za ispostavu djelotvornijeg sustava osiguranja carinskog duga i precizniji, transparentniji kriteriji za sniženje ili oslobađanja od obveza polaganja jamstava. E sad ovdje nastaju, uvjetno nastaju drugačija mišljenja, ali uvjetno kažem problemi zato što je čak bilo i prijedloga da se carinski dug koji se sada predlaže ovdje definirati, a carinski je dug na drugačiji način definiran, znači da se u tim idejama, prijedlozima, da se ne bi obuhvatio PDV, a i posebni porezi koji bi eventualno bili, da ne bi bili unutar toga duga jer da eto oni jesu predporez, ali eto oni nisu čista carina i ne bi bili obuhvaćeni od toga. Ja sam rekao u uvodu da i drugi razlog za pored sigurnost sudionika u tom postupku carinjenja, da je i sigurnost državnog proračuna jer se uočavaju određeni problemi u funkcioniranju punjenja tog proračuna, prema tome sa aspekta toga smatramo da ovo neće biti opterećenje, a da će osigurati efikasniju naplatu PDV-a, jer se često nalaze kanali i načini kako se to izbjegne ili definira onaj privremeni uvoz ili izvoz, pa onda tu nastaju problemi. Stoga mi stojimo da ovakva definicija treba ostati, bez obzira što onda visina jamstava se daje na ukupni dug, što je onda, to pitanje dakle, što je onda taj dug? Smatramo da na ovaj način neće biti ugroženi sudionici pored propisivanja kazni koje naravno svaki zakon sadržava, valja propisati posebne procedure kod uvoza, provoza posebno motornih vozila, a i još nekih karakterističnih roba koje smo evo … [[Govornik se ne razumije.]] u zadnjim godinama i koje su specifične za naše područje i upravo zato, uz ovih nekoliko razloga za koje držimo da su dovoljno značajni da ovaj zakon treba donijeti, a kad će biti usklađenje europskog kodeksa da imamo sasma dovoljno vremena da donosimo novi zakon koji će biti usklađen sa tim novim kodeksom, stoga predlažemo donošenje ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
... [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Hvala. Da li želi? [[Upadica: Ne.]] Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se za dva dana, najvjerojatnije. Drugo, Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona, P.Z.E., amandman je podnio Klub zastupnika IDS-a. Molim očitovanje ministra financija Ivana Šukera o tome amandmanu.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Vlada ne može prihvatiti ovaj amandman iz dva razloga. Ako bi se prihvatio ovaj amandman onda predmetni članak ne bi bio usklađen sa odgovarajućim člankom Carinskog kodeksa Europske unije, a Republika Hrvatska i Carinska služba je postupila protivno zahtjevu Europske unije, te time ne bi ispunili jedan od postavljenih uvjeta za pristupanje zajedničkom provodnom postupku država članica Europske unije i država EFTA-e.
Hvala.
Odustajemo.
Amandman povučen. Za donošenje ovog zakona potrebna je većina glasova svih zastupnika, najmanje 77 glasova. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 93 glasa za i 1 suzdržanim donesen predloženi Zakon. Prelazimo na 6. točku – - Konačni prijedlog Zakona o državnim potporama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. br. 372 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, utvrđivanjem dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovoga zakona. Prijedlog akta primili ste poštom sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak, objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu, Odbor za europske integracije, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik, gospodin Ante Žigman. Izvolite.
Zahvaljuje se gospodine potpredsjedniče, gospodo zastupnici i zastupnice. Ministarstvo financija predlaže Saboru dakle Zakon o državnim potporama. Dakle, prije samog obrazloženja Zakona o državnim potporama vrlo je važno ukazati na glavne značajke ovog zakona i razloga za njegovo donošenje. Prije svega, predloženi nacrt zakona predstavlja jedan od važnijih koraka u pristupanju Europskoj uniji, a što se izravno odnosi na tržišno natjecanje čiji je proces screeninga kao što znamo u tijeku i počeo je prošli tjedan. Usvajanje ovog zakona koji se usklađuje s pravnom stečevinom jedan je od važnijih uvjeta za ostvarenje tzv. bencmarka koji će dakle nam Europska komisija odrediti i otvaranje poglavlja tržišnog natjecanja u pregovorima s Europskom unijom. Moguća je implikacija eventualnog ne donošenja ovog zakona i njegove neusklađenosti može dovesti dakle i do odgađanja poglavlja tržišno natjecanje, a koje je jedno od najtežih poglavlja pregovora između zemlji kandidata i Europske unije. Ono što je vrlo važno za naglasiti, dakle većina nas, dakle i zastupnika je dakle upoznata s obvezama Republike Hrvatske po pitanju sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i shodno tome potrebno je navesti važnost ovog međunarodnog sporazuma i njegove značajke prilikom donošenja predmetnog zakona. Naime, po sklapanju sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Hrvatske i europskih zajednica i njihovih državnih članica i privremenog sporazuma o trgovinskim i s njima povezanim pitanjima između Republike Hrvatske i Europske zajednice, te s tim u vezi i obveze u pogledu uspostavljanja sustava državnih potpora sukladnog sustavu državne potpore Europskoj uniji što ovim zakonom nastojimo ispuniti. Dakle, tamo je utvrđeno da donošenje Zakona o potporama će se uskladiti i donijeti odmah nakon što se ratificira, dakle sporazum o stabilizaciji i pridruživanje, što je de facto se dogodilo početkom ove godine. Sustav državnih potpora u Europskoj uniji temelji se na primarnim i sekundarnim pravnim izvorima, kao i na sudskoj praksi Europskog suda pravde. Navedeni pravni izvori sastavni su dio a quis communitairea, tj. pravne stečevine Europske zajednice koju su zemlje kandidatkinje kao preduvjet za članstvo Europske unije dužne preuzeti u svoje nacionalno zakonodavstvo i pravni sustav. Provedba sustava državnih potpora uvedenih u hrvatski pravni sustav donošenjem Zakona o državnim potporama i uredbe o državnim potporama u 2003. godini u praksi je pokazala nedostatke vezane za prvenstveno postupak podnošenja i prijedloge odobrenja državnih potpora ali i nedostatke u pogledu znanja i iskustva vezanih uz ovaj iznimno složen i pravni ekonomski postupak. Od strane Europske komisije u niz navrata tehničkim konzultacijama upozoravano je na nedostatke kojima Republika Hrvatska ne poštuje dakle svoje vlastite zakone te je u niz prilika istaknuto da isto predstavlja i kršenje potpisanog Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju u pojedinim područjima. Nastavljanjem dosadašnje prakse jasno je naznačeno od strane Europske komisije da će Republika Hrvatska u ovom području izgubiti kredibilitet što može biti krajnje nezgodno i opasno u daljnjem procesu pregovora između Republike Hrvatske i Europske unije. Primjedbe i sugestije Europske komisije su s toga stajališta prihvaćene od strane Republike Hrvatske jer je razvidno da imamo obvezu usklađivanja zakona s pravnom stečevinom unije kao posljedica potpisanog Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju iz 2001. godine koje je ovaj uvaženi Dom ratificirao. Zbog toga imajući na umu ostvarenje strateškog cilja, pripreme za punopravno članstvo Republike Hrvatske u Europskoj uniji potrebno je kroz ovaj zakon izvršiti daljnje usklađivanje i pripreme prvenstveno u provedbenom smislu sustava državnih potpora sa sustavom državnih potpora Europske unije. Dakle, svrha i cilj ovog zakona jest priprema za primjenu sustava državnih potpora nakon primanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo sukladno rezultatima pregovora. Primanjem u članstvo Europske unije predmetni zakon prestaje važiti jer Hrvatska preuzima zakon koji važi u Europskoj uniji. Budući da je opseg potrebnih izmjena i dopuna u svrhu daljnjeg usklađivanja s pravnom stečevinom Europske zajednice znatan predlaže se donošenje novog Zakona o državnim potporama kojim će se provoditi sljedeće. Dakle, izravno povezivanje sustava državnih potpora uređenih ovim zakonom s obvezama Republike Hrvatske iz članka 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, nomotehnička izmjena pojma povlastica u prednost, daljnje usklađivanje definicija opće zabrane i izuzeća od opće zabrane s pravnom stečevinom Europske zajednice prema prijedlozima Europske komisije, niz nomotehničkih usklađenja pojmova, nadležnosti, uvođenje odredba o mogućnosti osnivanja stručnih i savjetodavnih tijela te primjene pravila temeljem članka 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i europskih zajednica. Izmjena odredaba starih članak 8. i 9. u svrhu učinkovitog postupanja Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja sukladno Zakonu o općem upravnom postupku, Zakona o proračunu uz izuzimanje članka 266. Zakona o općem upravnom postupku na prijedlog Europske komisije, uvođenje fleksibilnijeg određivanja rokova i dostave i uređenje pitanja ponavljanja zahtjeva iz razloga učinkovitijeg postupanja pred Agencijom za zaštitu tržišnog natjecanja jer dosadašnji postupak koji se temeljio na razlikovanju općih i pojedinačnih državnih potpora pokazao se neučinkovit. Najznačajnije promjene u odnosu na trenutno važeći zakon odnosi se na provedbeni postupak prijave, odobrenja, nadzora i povrata nezakonito dodijeljenih državnih potpora. Pri tome se pristupilo usklađenju s pravnom stečevinom koja je u zakon ugrađena na način da se uvodi učinkovitiji postupak dostave, odobravanja, nadzora provedbe i povrata državnih potpora pred Agencijom za zaštitu tržišnog natjecanja. Dakle, u zakonu se razlikuje otprilike tri slučaja. Pozitivne strane su dakle da ovakav zakon i ovakav prijedlog nacrta zakona koji ima za cilj uskladiti hrvatsko gospodarstvo s pravnom stečevinom prije svega kroz ustrojavanje efikasnog sustava provedbe i kontrole davanja državnih potpora ima namjeru osigurati ravnopravno tržišno natjecanje svih sudionika na tržištu. To znači da se ovim zakonom nastoji osigurati da niti jedan od sudionika na tržištu ne dovodi u neravnopravan položaj davanjem prednosti putem dodjele državne potpore. Naime, dodjela potpora po sustavu selektivnosti ili recimo čak diskriminacije korisnika državne potpore stavlja u povoljniji položaj od privrednog subjekta koji nije dobio državnu potporu a što ima krajnji utjecaj na slabljenje konkurentnosti na tržištu i na utjecaj rezultat poslovnih subjekata. S druge strane, primatelj državnih potpora uvjetno rečeno u najvećem broju slučajeva kroz dobivanje državne potpore prikriva svoju neefikasnost koja može biti značajno slabija od ostale konkurencije na tržištu. Ovakav pristup u suprotnosti je s pravilima tržišne utakmice pri čemu se u krajnju ruku novac poreznih obveznika koristi za prikrivanje nedostataka poslovanja pojedinog privrednog subjekta i davanjem prednosti u odnosu na konkurenciju na tržištu koja ne dobiva istu pomoć. Istraživanja su pokazala da je model diskriminacije na tržištu kroz selektivni pristup davanja povlastica pojedinom privrednim subjektima u krajnosti rezultirala većim troškovima planiranih koristi davanjem te državne potpore. Pozitivni učinci dakle rješavanjem ovih izuzetno značajnih pitanja hrvatskog nacionalnog gospodarstva stvorit će se povoljniji uvjeti i za alociranje državne pomoći na najučinkovitiji način pri tom vodeći brigu da svi akteri na tržištu imamo jednak tretman a što je utvrđeno ovim zakonom te uredbom koja će biti završena nakon donošenja ovog zakona. To se primjerice odnosi na ulaganje i davanje državnih pomoći u istraživanje i razvoj, mala i srednja poduzeća itd. Na tom putu predloženi Zakon o državnim potporama jest jedan od prvih koraka ka ostvarenju punopravnog članstva Republike Hrvatske u europskoj uniji pregovora vezanih za poglavlje tržišnog natjecanja. Zbog važnosti ovog zakona predlažemo dakle da se zakon donese u hitnom postupku. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Da li žele izvjestitelji odbora? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodo predstavnici predlagatelja, dame i gospodo zastupnici! Da, ovo je zakon o gospodarskoj politici Republike Hrvatske u vremenu od danas kad ga donesemo do pristupanja Europskoj uniji. Ovaj zakon naravno treba promatrati kroz obveze Republike Hrvatske iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju ali i o usklađenosti ovog zakona sa hrvatskim pravnim sustavom. I još jedna važna načelna napomena. Naime, uvjeti tržišnog natjecanja Europske zajednice uključuju institut kontrole državnih potpora i u državi članici Europske unije i u Europskoj uniji i u državi koja pristupa Europskoj uniji. Međutim, mnoge zemlje u postupku prije pristupanja Europskoj uniji zaključile su takozvani preferencijalni sporazum koji je u pravilu bio asimetričan u korist zemalja kandidata koje su u postupku pregovaranja pristupanju obično zadržale svoje carinske i druge tarife, pristojbe ili neke potpore kako bi i dalje štitile svoje gospodarstvo u procesu postupka pridruživanja Europskoj uniji. Je li se Hrvatska izborila za takav pristup Europskoj uniji? To je temeljno pitanje kod prihvaćanja ovog zakona. Odmah da ne bi bilo zabune, naravno da poštujemo preuzete obveze Republike Hrvatske iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i strateške odrednice politike Republike Hrvatske da pristupimo Europskoj uniji, ali to ne umanjuje obvezu Vlade Republike Hrvatske da u postupku pridruživanja osigura što povoljniji položaj gospodarstva Republike Hrvatske. Još nešto. Naglašavam da je u ovom postupku vrlo važno iskreno, odgovorno surađivati sa Europskom komisijom i europskim sudovima kod utvrđivanja i dodjeljivanja potpora bilo da su u skladu sa stečevinama aquis communitairea ili našim uvjetima i zakonima o potporama. Posebno je važno da se ne izigravaju standardi o državnim potporama posebno u gornjim granicama ili kumulaciji državnih potpora i na taj način izigravanja standarda Europske unije kada su u pitanju ocjene o državnim potporama. Što sadrži prijedlog zakona? On definira državne potpore su u smislu ovoga prijedloga zakona svi stvarni ili potencijalni rashodi ili oslobođenja ili umanjenja dakle, povlastice dodijeljene od davatelja državne potpore a prema, a normativnom dijelu zakona davatelji državne potpore su država, dakle, sva ministarstva, agencije, čak i jedinice lokalne samouprave i svrstavaju ih u državne potpore, pravne osobe koje mogu dodijeliti potporu a koje narušavaju ili bi mogle narušiti tržišno natjecanje davanjem prednosti, dotacija, oslobađanja davanja. I na taj način na tržištu korisniku omogućiti ili osigurati povoljniji položaj i time remetiti pravila tržišta. Ovo je jedna od pravnih definicija državnih potpora. Međutim, svatko onaj tko se bavi gospodarstvom zna da su državne potpore instrument gospodarske politike vlade neke zemlje. Zato je komisija i europska zajednica i odlučila da standardizira državne potpore a sve zemlje koje su pregovarale i osiguravale sebi što bolju poziciju u pregovorima sa Europskom unijom osiguravale su za sebe i neke povlastice u dodjeljivanju državnih potpora kako bi svoje gospodarstvo učinile konkurentnim, sposobnijim za nastup na zajedničkom europskom tržištu. Je li s nama to tako? Po mojem sudu i po informacijama i razlozima za donošenje ovoga Zakona ne spominje se niti jedna od tih okolnosti, niti programi državnih potpora niti projekti državnih potpora, a o tome je riječ. Da li hrvatsko gospodarstvo može po ovom zakonu koji harmonizira Zakon o hrvatskim državnim potporama sa europskim državnim potporama osigurati da recimo u brodogradnji ja nisam stručnjak za sve to osigura razlog do ulaska u Europsku uniju. Dakle, za Hrvatsku je u pristupanju i ocjeni državnih potpora presudno procjenjivati da li se kroz te potpore osposobljava hrvatsko gospodarstvo za konkurentnost. Dakle, formalno gledajući ovaj zakon, na ovaj zakon može se naći, puno, puno, razloga za donošenje, ne govorim sada o pojedinim odredbama, o tome ću se referirati. Dakle, mi smo u obvezi da donesemo jedan propis iz državnih potpora koji odgovara obvezama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i to činimo. Drugo je suštinjski problem o kojem sam rekao. Da li taj propis osigurava Vladi Republike Hrvatske da ekonomskim mjerama, ekonomskim mjerama državnih potpora jača pojedine grane njihovu sposobnost do ulaska u Europsku uniju. Po meni ova druga dimenzija je zanemarena, zanemarena što će se osjetiti kod sticanja konkurentnosti hrvatskog gospodarstva ulaskom u Europsku uniju. Međutim, možda je zato o tome kasno i razgovarati. Zašto? Ako hrvatska Vlada nema osmišljenu strategiju gospodarskog razvoja onda sasvim sigurno ne može ni imati strategiju ili plan programa državnih potpora ili projekata državnih potpora. Iz ocjene koju, do koje sam ja mogao doći u ime kluba, takva strategija bi osigurala u vrlo kratkom, kratkom roku da hrvatska Vlada dođe pred Hrvatski sabor i utvrdi program državnih potpora. Sasvim sigurno takav program ima ekonomske razloge jer hrvatsko gospodarstvo ima specifičnosti i može osigurati čak neke prednosti na zajedničkom europskom tržištu ukoliko bismo pametno se koristili državnim potporama. Kada je riječ o samom tekstu zakona, predlagatelj Vlade je rekao da će ovaj Zakon vrijediti do stupanja na, do stvarnog ulaska, odnosno postojanja članom Europske unije Hrvatske. Ali nije rekao da ovaj Zakon stupa na snagu u roku od 8 dana od objave u Narodnim novinama, istodobno je rekao da je on potpuno usklađen sa standardima Europske unije bez osiguranja specifičnih potreba hrvatske privrede i Hrvatske države do pristupanja Europskoj uniji. Zbog toga u ime Kluba SDP-a, smatram da bi bilo razumno razmisliti o ovakvim stajalištima i Zakon prevesti u prvo čitanje a do drugog čitanja napraviti plan i program potreba u državnim potporama Vlade Republike Hrvatske koje su različite od potpora i potreba Europske unije i zemalja Europske unije. Zato imamo iskustva od Slovenije, Španjolske, Čehoslovačke i uostalom tu su podijeljene knjižice kako su druge zemlje to regulirale bile. Dakle, da u drugom čitanju osiguramo mogućnost da Vlada djeluje za potrebe hrvatskog gospodarstva kada je riječ o državnim potrebama i programu. O samom tekstu na što se Vlada nije, predstavnik Vlade nije očitovao a postoji primjedba od nekoliko odbora koje su razmatrale Prijedlog ovoga Zakona. Naime, u članku 10 prijedloga zakona predviđeno je da Hrvatski sabor kao najviše zakonodavno tijelo ne može donijeti propis, dakle, zakon iz područja državnih potpora ako na taj prijedlog zakona nije dala prethodnu suglasnost Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja, prethodnu suglasnost. Dakle, ja se slažem da Agencija može imati prethodnu i naknadu, dakle, ex ante i ex post razmatranje odluka o državnim potporama, ali ne mogu prihvatiti u skladu sa Ustavom i hrvatskim pravnim sustavom da agencija daje prethodnu ili da se uvjetuje Saboru pozitivna suglasnost Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja da li će donijeti neki propisi iz državnih potpora ako nema te pozitivne suglasnosti Agencije. Da li mi mislimo da imamo pravo i legitimitet da oduzmemo pravo Hrvatskom saboru da sam, nezavisno odlučuje o zakonskim projektima i zakonskim propisima. Nema to ovlaštenje ni Ustav, ni Ustavni sud, on ima tek ex postum da raspravlja o suglasnosti zakona koji je donio Hrvatski sabor sa pravno, pravnim sustavom Republike Hrvatske. Nije moguće a da se Vlada ne očituje o takvim primjedbama, naprosto ne možemo slijepo prepisivati pravila iz drugih zemalja jer postoji naš pravni sustav. Ja sam pripremajući se za ovu raspravu pregledao neke, neke analogije ili paralelne, paralelna rješenja u drugim zemljama i nisam našao da agencija ili komisija koja ima mogućnost i pravo nadzora prije i poslije dodjeljivanja državnih potpora da je ovlaštena da uskraćuje tzv. suglasnost, suglasnost na donošenje zakona zakonodavnom odnosno tijelu odnosno parlamentu neke, neke zemlje. Zbog toga ja sam uvjeren da je trebalo ograničiti pravo prijedloga Vladi i drugim ovlaštenim predlagateljima kad uređuju pitanje državnih potpora da za svoj prijedlog a ne parlament traže suglasnost i mišljenje agencije. Mislim da je to krupno pitanje bez kojeg ne bismo mogli prihvatiti ovakav zakon. Na kraju dvije rečenice o samim potporama. Prema prijedlogu i obrazloženjima ovog hrvatskom Prijedloga zakona o državnim potporama europske zemlje i Europska unija poznaje potpore u socijalnoj, socijalne prirode, potpore za naknade šteta u pojedinim granama i pojedinim subjektima, potpore u gospodarstvu koje je uticalo ne ekonomske razlike u razvoju, ne ekonomske razlike u razvoju pojedinih zemalja pa se čak i navodi u našem materijalu za slučaj Njemačke jer je ujedinjena iz dvije Njemačke pa je tu dozvoljene potpore za područje istočne Njemačke. Dakle potpore koje su potrebne za prevladavanje posljedica podjele Njemačke. Tako se u zakonu kaže. A mi nismo izborili da Hrvatska ima pravo na specifične državne potpore kad je riječ recimo o područjima od posebne državne skrbi. I one bi mogle po meni trajati i poslije ulaska Hrvatske u Europsku uniju jer Hrvatska zaista ima posljedice Domovinskog rata koje će morati dugo, dugo rješavati državnim potporama. Dakle sve u svemu Klub zastupnika Socijaldemokratske partije u Hrvatskom saboru jeste da se poštuju obaveze iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i da se ide na usklađivanje zakonodavstva sa Acqui Communitair-om odnosno sa pravnim stečevinama Europske unije, ali ne bez dobre analize šta to znači i kada to treba činiti pa shodno tome predlažemo da Sabor ovo, ovo, ovaj Prijedlog zakona o državnim potporama ima u razmatranju u prvom čitanju. Dakle dajemo potporu takvom prijedlogu. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak. Gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Pa vezano za ovaj članak 10. Zakona ispravljam netočan navod kolege Leke. Naime temeljnu grešku je napravila bivša vlast koja je to stavila u sporazum, ali opet moram kazati da, što ispravljam znači sporazum nije iznad Ustava. Sporazum je iznad zakona. Ima karakter međunarodnoga ugovora, ali je ova, u prijedlogu je ipak ovaj karakter članka 10. ima karakter oktroiranog abdiciranja. … [[Govornik se ne razumije.]] da Hrvatski sabor oktroirano abdicira u korist nekakve agencije. I ovo je vrlo opasan presedan koji se do sad pojavio u Hrvatskome saboru i mislim da ubuduće na to moramo dobro pripaziti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prekidamo raspravu. Nastavljamo u 15.00 sati. Prvi je na redu gospodin Božidar Pankretić pa Damir Kajin pa Zdravko Sočković. Hvala lijepa.
Nastavljamo sa sjednicom. Klub HSS-a poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Pa na početku svoje rasprave u ime Kluba izrazit ću određeno negodovanje sa ili bolje rečeno nedoumicu što učiniti sa ovim zakonom jer ima izrazito puno stvari koje ovdje nisu definitivno jasne, a da ne budem prekritičan o samom zakonu. No međutim, svi mi se moramo upitati što će se nama i u budućnosti događati kada počnemo kasniti u koracima s određenim stvarima, a kada moramo, moramo pod navodnicima donositi određene zakone koje definitivno, a to ću poslije pojasniti u svojoj raspravi blago rečeno ne čine dobro Hrvatskoj ili nisu dobri za našu gospodarsku situaciju. Kao što znamo državne potpore država koristi da bi intervenirala u gospodarstvu, pomogla poduzećima i one mogu biti kao određena financijska pomoć, regulacija ili izravna državna intervencija. Zakon je donesen 2003. godine. Provedba sustava državnih potpora koji je u hrvatski pravni sustav uveden 2003. godine u praksi kroz dvije godine primjene pokazao je određene nedostatke koje je potrebno ispraviti. Kako je strateški cilj Republike Hrvatske priprema za punopravno članstvo u Evropskoj uniji potrebno je daljnje usklađivanje i priprema u provedbenom smislu sustava državnih potpora sa sustavom državnih potpora u Evropskoj uniji. Ovim Prijedlogom zakona provodi se između ostalog izravno povezivanje sustava državnih potpora sa uređenim ovim zakonom, sa obvezama RH članak 70. SSP-a. Ako sagledamo cilj i svrhu ovog zakona u kontekstu priprema onda možemo izraziti zadovoljstvo on to prati, usklađen je i mislim da to nije sporno ali ima drugih stvari koje su sporne. Moramo ovdje spomenuti Rezoluciju o strategijskim odrednicama pregovora Republike Hrvatske s Evropskom unijom koju je donio Hrvatski sabor 14.10.2005. godine i kako je u točki 7. navedeno nacionalni cilj Republike Hrvatske u pregovorima o pristupanju i postizanje realno mogućih prijelaznih razdoblja za one pravne stečevine u kojima ne postoji ili neće postojati u trenutku pristupanja nije dovoljna razina spremnosti za njihovo puno usklađivanje i provedbu. Naime, potrebno je osigurati odgovarajuća prijelazna razdoblja i to između ostalih i u području državnih potpora i to u sektorima brodogradnje i industrije čelika. Iz ovog Prijedloga koji je pred nama mislim da se oko tog svi slažemo, ne vidimo da li se, da li ovaj Prijedlog poštuje principe i opredjeljenja sedam i osam navedene Rezolucije Hrvatskog sabora odnosno da li je već u ovom zakonu potrebno ugraditi određene zaštitne mehanizme odnosno stvoriti normativni prostor kroz prijelazno razdoblje za određene državne potpore i to za takozvane najkritičnije u sektorima brodogradnje, industrije čelika. Također, u članku 7. određeno je da se na postupak odobravanja državnih potpora primjenjuje i Zakon o općem upravnom postupku osim odredbe članka 266. kako stoji u obrazloženju na prijedlog Evropske komisije, ali nigdje ne stoji zbog čega se izuzima od primjene odredbe članak 266. ZUP-a. Također, sigurno je ovdje potrebno napomenuti da je zakonom jasno određena nadležnost agencije u postupku odobravanja državnih potpora i to kada je prijedlog državne potpore sadržan u zakonskom prijedlogu agencija na taj zakonski prijedlog daje prethodno obvezujuće mišljenje i kada prijedlog državne potpore u postupku pred Vladom ili drugim državnim tijelima agencija sudjeluje u postupku davanja obveznog prethodnog odobrenja. Ovdje je već bilo u raspravi. Ja ponavljam naglašeno da li je takva jedna odredba koja imperativno stavlja iznad agenciju gotovo iznad ovog Parlamenta. Ali ono što bih ja htio ovdje naglasiti ne ulazeći u možda same odredbe ovog zakona zbog čega sam ja i osobno zabrinut zbog ovog zakona i određenih stvari je stvarna činjenica. Mi ovim zakonom, a on je, to je njegov temelj da putem agencije štitimo da netko na tržištu neko poduzeće ne dobije određenu državnu potporu i ne bi bilo previše konkurentno i uspješno. To je bit u tom dijelu. Na žalost, kada se malo dublje uputimo u taj problem mi možemo reći da je u Hrvatskoj vrlo malo poduzeća koja mogu zbog takvih državnih potpora postati to, ali ih ima izuzetno jako puno kojima bi trebala određena državna potpora. Na ovaj način mi u mnogim sektorima ograničavamo mogućnost korištenja ovih potpora i dovodimo se u jednu izuzetno tešku situaciju. Ja bih rekao da nije krivica samo ovog zakona, nego je krivica seže u dosta daleku prošlost s obzirom da se državne potpore kod nas nisu koristile na pravi način, nisu bile regulirane na pravi način i događale su nam se znatno veliki problemi. Ono što se može jasno naglasiti vezano uz ovaj zakon je možda, neka ovo ne bude krivo shvaćeno, ali možda samo članak 1. ovog zakona i njega možemo stvarno pohvaliti, a to je članak 1. stavak 2. da predmet ovog zakona nisu državne potpore u poljoprivredi i ribarstvu. Prema tome, podržavamo sigurno taj stavak 2. iako je bilo nekih intencija da bi se na neki način pokušalo staviti potpore u poljoprivredi i šumarstvu u okvire ovoga, ali hvala što se to nije na neki način prihvatilo jer mislim da bi to bilo izuzetno loše. Što hoću naglasiti u ovom dijelu? Mislim da imamo zbog različitih načina, zbog nesređenosti ukupne situacije, a to i evo stručnjaci definiraju u ovom dijelu, imali smo potpuno krivo usmjerene državne potpore, nismo ih definirali na pravi način i nismo niti riješili glavne probleme koje smo imali ukupno u određenim sektorima, a sada nam se događa da ćemo ipak na određeni način neke stvari odrezati to silom zakona ili ćemo ih tako iskontrolirati da one neće biti moguće provesti. Ono što sam već i prije i za što sam se zalagao u onom ekonomskom dijelu je bilo zasigurno neravnomjernost određenih državnih potpora gdje će se sigurno morati voditi računa da i državne potpore u određenim segmentima neće se moći primjenjivati. Državne potpore primjerice u čemu sam se i osobno trudio da u poljoprivredi dostignu razinu Evropske unije od 1,25% društvenog bruto proizvoda nije se uspjelo iako smo bili 2002. godine vrlo blizu. No međutim, kada pogledamo strukturu državnih potpora koje uopće nisu bile riješene znači ovih deset godina i uopće nisu bile definirane na pravi način i usklađene kao što je to u Evropskoj uniji one su gotovo i dvostruko više. Ako ih pogledamo primjerice udio državnih potpora i sa zemljama koje su postale članice Evropske unije, a bile su kandidati primjerice 2001. godine pa vidimo tako primjerice da je jedna Slovačka imala znači državne potpore kada se isključi bez poljoprivrede u društvenom bruto proizvodu 0,4%, Evropska unija je imala znači u 15 2001. neki prosjek 0,8% društvenog bruto proizvoda dok je u isto vrijeme Hrvatska imala 3,8% društvenog bruto proizvoda bez poljoprivrede i ribarstva. Znači, u jednom sektoru u kojemu ja to moram naglasiti ovdje zbog usporedbe gdje smo imali sređeno i usklađeno zakonodavstvo i određenu primjenu gotovo evropskih propisa, a to je bila poljoprivreda i potpore u poljoprivredi nismo nikako mogli dostići razinu koja je na razini Evropske unije ili barem nekog prosjeka u tom dijelu, dok s druge strane smo imali u jednom nesređenom dijelu potpore koje su gotovo i tri puta ili četiri puta veće. Što nam to govori? Da u stvari nismo imali pravnih određenih smjernica, da ne govorimo o horizontalnim i vertikalnim ulaganjima koja su bila potpuno kriva kod nas u ovom dijelu. To se vidi i sa usporedbe koju smo imali također za 2001. godinu, horizontalne potpore, državne potpore u Hrvatskoj 15%, Europska unija 47% u sektorima direktno gdje smo mi intervenirali gotovo naše potpore su 62,5%, što je brodogradnja, željeznica, turizam, a u Europi je to 30%, dok smo u regionalnom negdje isti u ovom dijelu. Sada smo pred, ja bih rekao, pred zidom. Nemamo kuda, donosimo jedan zakon koji će definitivno i ono što nismo uspjeli pogasiti nekim vatrogasnim mjerama i nismo uspjeli restrukturirati, još pogoršati tu situaciju. Agenciju ćemo staviti iznad toga, ona će se administrativno baviti time da ni Vladi, ni Saboru, niti bilo kome neće dozvoljavati određene potpore i doći ćemo u jednu dosta, ja bih rekao, tragičnu situaciju i bojim se iskreno da će ovaj zakon sada ovako olako prihvaćen, a najvjerojatnije će proći jer mi ne gledamo onu stvarnu posljedicu pojedinih zakona, nego gledamo onaj krajnji politički cilj kojega ima sada Vlada. A to je ući u Europsku uniju i nije bitno kako koji zakon trebamo prihvatiti. Zato moram naglasiti da sigurno ćemo i u pojedinim sektorima imati velike probleme. Jer nismo razradili cijeli sustav pa tako ako ćemo u turizmu, u jednom perspektivnom našem sektoru i grani imati problema sa državnim potporama, a evidentno ćemo imati na ovaj način jer će morati biti ograničene u skladu sa zakonom koji se donosi, nismo dovoljno razvili taj dio, nismo razvili one vertikalne potpore koje bi u tom dijelu ići. Znači potpora državnih neće biti. Mi ćemo se sada definitivno najvjerojatnije u nekom budućem razdoblju spustiti na razinu dozvoljenih državnih potpora, uskladit ćemo se, imat ćemo zakon, ali će stradati naše objektivna gospodarstva, naša poduzeća, svi oni u sektorima, posebice, ne treba ovdje govoriti ne, brodogradnje, naših željezare, a evidentno i turizam. Iz tih razloga, zbog ja bih rekao neprimjene ovog dijela klub Hrvatske seljačke stranke se protivi ovom zakonu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Damir Kajin, klub IDS. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Cijenjene predstavnice iz Ministarstva financija, uvažena gospodo zastupnici. Sigurno evo na tragu i svih ranijih diskusija radi se o jednoj izuzetno značajnoj materiji zbog, prije svega, strukture hrvatskog gospodarstva. Ja se slažem Hrvatska se mora jasno uskladiti sa stečevinama Europske unije. Mi jednostavno ovdje nemamo izbora i početak pregovora bila je dilema između Balkana i Europe i u tome slučaju, jasno nema nikakvog izbora. Kada već Švicarska nismo, niti ćemo to postati da možemo voditi jednu posve neovisnu politiku o bilo kome. Konačno, i jedna Norveška koja je izvan Europske unije izdvaja oko 1 milijardu eura, a sve da bi mogla sudjelovati na njenom tržištu. Konačno, od te iste Europe iduće godine Hrvatska bi trebala povući oko 140 milijuna eura iz predpristupnih fondova koje je već u jednome dijelu ministar Šuker i ugradio u projekcije proračuna za iduću 206. godinu. To je znači cca 1 milijardu kuna, pod uvjetom jasno da znamo kamo sa tim novcem, točnije da imamo programe u što utrošiti tih milijardu kuna. Ponavljam ono što su rekli i gospodin Pankretić i prije njega gospodin Leko, ovo je izuzetno delikatan zakonski prijedlog i možda o njemu uopće nije trebalo ni raspravljati bez da dobijemo uvid koliko se to novca izdvaja za sve potpore u Republici Hrvatskoj. Inače, prošle godine, ili bolje rečeno, ove godine 2005. za državne potpore iz, ili bolje subvencije, iz proračuna je izdvojeno 5,3 milijarde kuna, a navodno da se i za proračun 2006. predviđa isto toliko novca. Koje su to najranjivije hrvatske grane? Čuli smo, znači riječ je o poljoprivredi, prije svega zbog usitnjenog posjeda. Prosjek tog posjeda je oko 2,8 hektara po tom seoskom domaćinstvu i na drugom mjestu, ajde da ne govorim već o industriji čelika, željeza itd., to je brodogradnja koja u ovom času ima između 8 i 9 milijardi kuna gubitaka, koja je u svakom trenutku ili po svakome brodu ostvaruje gubitak od 10% i koju država, znači brodogradnju donira izvozom od cca nekih 400 do 450 milijuna kuna godišnje. Znači, računajmo, ako nam je izvoz brodova između 500 i 600 milijuna eura, znači 5, odnosno 6 puta 6 i pol i to je negdje oko 400 do 450 milijuna kuna. Znači, temeljno pitanje što će se ovim zakonom dogoditi hrvatskoj poljoprivredi, odnosno hrvatskoj brodogradnji? Ne zaboravimo i subvencije, prvo poljoprivredi iako eto i Pankretić je govorio maloprije da taj zakon direktno ne pogađa hrvatsku poljoprivredu. Međutim, brodogradnja uzima 10% ukupnih subvencija, odnosno pitajmo se kako će ovaj zakon utjecati na budućnost tih hrvatskih gubitaša koji bez potpore ove države jednostavno ne bi mogli opstati. Pred 4 ili 5 ili 6 dana, nije bitno sad, raspravljali smo u ovome Parlamentu o interpelaciji o željeznicama. Svi znamo za njene probleme, za njene potrebe. Svi znamo da Željeznica vegetira, ali isto tako znamo da bez potpora cijeli taj sustav bi naprosto preko noći izdahnuo. Isto je sa brodogradnjom, isto je sa industrijom čelika. Ponavljam, po jednome brodu kojega naši brodograđevni ti sustavi isporučuju po cijeni od 35 do 40 milijuna dolara naša brodogradilišta usprkos državnoj potpori od 10% gube još uvijek 10 do 20%. I to je hrvatska realnost i od toga mi jednostavno ne možemo pobjeći. Druga hrvatska realnost je hrvatski proračun. Gotovo 60% koji će biti težak, ne znam, netko kaže 95, drugi kažu 99 milijardi kuna, otpada na mirovine i ostala socijalna davanja, jasno računajući ovdje i plaće državnih službenika od cca 24 milijarde kuna koje navodi naši tisak. Tako da za investicije u periodu koji je pred nama otpada možda 15-ak milijardi kuna, računajući jasno ovdje i na sredstva Hrvatskih autocesta i Hrvatskih cesta za koje silno želim vjerovati da će od ove godine biti iskazane i u proračunu Republike Hrvatske kako bi se prestalo pod navodnicima "veslanje saborskih zastupnika". No, da se vratim ovom zakonu koji nosi oznaku P.Z.E., znači da je riječ o zakonu koji ima biti usklađen sa tim europskim stečevinama. Idemo znači redom. Članak 3. stavak 1. glasi da državne potpore u smislu ovog zakona, to su svi stvarni potencijalni rashodi ili umanjeni prihodi države dodijeljeni od davatelja državne potpore koju narušavaju ili bi mogla narušiti tržno natjecanje, davanje prednosti na tržištu korisniku državne potpore, bez obzira na oblik državne potpore, itd., itd. Članak 4. stavak 1. glasi da osim ako nije drukčije određeno ovim zakonom smatra se da nisu sukladno ovom zakonu državne potpore koje, bez obzira na njihov oblik, narušavaju ili bi mogli narušiti tržno natjecanje davanjem prednosti na tržištu korisniku državne potpore itd. Stavak ovaj 4. znači, pod točkom 3. članak zapravo 4. stavak 3. točka a) sada ovdje lijepo nabraja koje su sve to potpore koje se dodjeljuje. To su državne potpore namijenjene promicanju kulture, zaštiti baštine, znači područjima s neuobičajeno niskim životnim standardom, područjima s velikom nezaposlenošću, državne potpore namijenjene provedbi značajnih međunarodnih projekata ili ozbiljnih poteškoća u gospodarstvu itd. itd. Znači ovim zakonom se na neki način potiče usklađivanje gospodarskih razloga što će biti jasno vrlo teško kada je Hrvatska posrijedi, jer jedino Grad Zagreb i Županija istarska ostvaruju bruto društveni proizvod per capita iznad republičkog prosjeka. Međutim bilo bi možda bolje da te razlike rješavamo u ovoj zemlji logikom decentralizacije, a ne logikom državnih poticaja. Međutim bilo bi isto tako vjerojatno korisno da poručimo da se država jednostavno mora početi lišavati dijela svojih prihoda jer nije normalno da u ovom trenutku županijski proračun diljem Republike Hrvatske kreću se u iznosima od 100 do 300 milijuna kuna ili kao što me je prošli puta gospodin Pavlic ispravio spominjući razvijenu Međimursku županiju čija županija ostvaruje proračun od ispod 90 milijuna kuna, 80 zarez i nešto milijuna kuna, ne mogu točno sada to navesti. Grad Zagreb sam ima proračun od 6 milijardi kuna. Mi ćemo gospodo jednom takvom politikom, pa bilo ovdje riječi i o potporama, naprosto cijelu Hrvatsku usisati u jedan centar. E sada što onda Vlade rade, sve Vlade o kojoj je riječ. Dijele iz tog jednog hipertrofiranog proračuna sredstva onim sredinama gdje su njeni simpatizeri na vlasti i dodatno se na taj način raslojava Republika Hrvatska. Zatim potpore za kulturu, određene gospodarske grane itd. Vidite ovdje se također o tome govori i tu dolazimo sada do onog famoznog članka 10. o kojem je možda najviše do sada govorio gospodin Leko. Ovdje se ministarstvo i druga tijela državne uprave prije upućivanja prijedloga zakona koji sadrži državne potpore Vladi Republike Hrvatske, znači ta tijela su dužna dostaviti prijedlog državne potpore agenciji na prethodno obvezujuće mišljenje i u stavku 2. govori se mišljenje agencije iz stavka 1. ovog članka dostavlja se Vladi Republike Hrvatske, Hrvatskom saboru zajedno s prijedlogom zakona koji sadrži prijedlog državne potpore. Znači mi ovim zakonskim prijedlogom stvaramo jedno super tijelo. U pravom smislu te riječi ovim člankom stvaramo pravu Vladu u sjeni. I bilo bi pošteno ako je tome već tako, a jeste prema ovim člancima, da to jedno super tijelo, da tu onda Vladu u sjeni vodi netko iz opozicije da bi se spriječilo da se ta enormna sredstva, a rekoh da se 5,3 milijarde kuna izdvaja za subvencije usmjerava isključivo jedino prema sredinama koje su na neki način sukladne onima strankama koje participiraju u hrvatskoj vlasti. Priče o neovisnosti itd. ne znam tog tijela itd. ja mislim da to treba prodavati, nezavisnost itd. nekome drugome. Pa neće politika sama sebe razvlastiti u korist neznam nekih udruga koje nemaju nikakav izborni legitimitet a koji žele ljude koji posjeduju legitimitet razvlastiti valjda da bi sad oni vodili zemlju. I oni mogu jasno voditi zemlju, nije to nikakav problem. Oni trebaju nadzirati rad Vlade, rad Sabora itd. ali neka lijepo idu u izbore i ako dobije izborni legitimitet zašto da ne preuzmu i odgovornost za cijelu zemlju. Znači te priče o neovisnim, o ovisnim, o tome, onome tko je koga postavio itd. mislim da su to priče za malu djecu i ja doista predlažem da čelnog čovjeka agencije imenuje opozicija kao što u svim pristojnim parlamentarnim demokracijama opozicija recimo imenuje prvog čovjeka Odbora za unutarnju politiku. Zašto sam toliko nepovjerljiv, odnosno isključiv pa možda i sumnjičav? Zato jer je riječ, još jedanput ću ponoviti cifru od 5,3 milijarde kuna. Više ide recimo za potpore ili za ove subvencije nego za Ministarstvo obrane Republike Hrvatske. 5,3 milijarde kuna to je otprilike cijeli proračun hrvatske vojske plus 50% proračuna ministarstva unutarnjih poslova. A manipulacije sa tim potporama tu ćemo se vjerojatno svi složiti, gotovo su savršene i političke i gospodarske. Znači čuvajmo svoje gospodarstvo, čuvajmo tu poljoprivredu bez obzira što ovaj zakon možda nju direktno ne tangira čuvajmo brodgradnju i čuvajmo te svoje željeznice kakve god a one jesu čuvajmo tu čeličnu industriju, decentralizirajmo Republiku Hrvatsku, ostavimo na neki način daha i lokalnoj samoupravi i neka jasno agenciju vodi netko koga će u Parlamentu recimo predložiti opozicija a poslije recimo neka dva člana imenuje vladajuća većina. Konačno šta još reći? Mislim da bi se oko toga teško mogli dogovoriti, ali mislim da bi isto tako to bilo pošteno. Drugo što je također izuzetno bitno kada je ovaj zakon posrijedi, a o čemu je gospodin Leko nešto govorio, a to je tiče se ovoga prethodnog obvezujućeg mišljenja. Nitko Saboru ne može davati neku prethodnu suglasnost ili sl. Sabor je najviše ustavnopravno tijelo, iznad Sabora kao što se to voljelo govoriti početkom 90-tih može biti jedino Bog. Ovo je što se predlaže u ovom zakonskom prijedlogu dezavuiranje našeg Ustava, ovo govori da izvršna vlast u ovoj zemlji je sve, da predstavnička vlast koju mi na neki način reprezentiramo smo gotovo ništa i ako držimo do ovoga Doma, do našega digniteta, onda ćemo ovo zbrisati i jedna takva norma jednostavno ne smije proći. Utoliko bez obzira što smo svi svjesni da je riječ o usklađivanju ovog prijedloga zakona o državnim potporama sa europskim stečevinama i bez obzira što smo svi svjesni da se jedan takav zakonski prijedlog mora usvojiti u ovome Domu, mislim da nitko s druge strane nema pravo predlagati dezavuiranje uloge, pozicije koju u hrvatskom društvu treba i ubuduće imati hrvatski Parlament. I za kraj što još reći? Čuvajmo ovo našeg malo preostalog nacionalnog gospodarstva.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolega Kajin, ispravljam ja netočan navod njegov, jer je netočno i neargumentirano izjavio: Vlada dijeli potpore tamo gdje su simpatizeri na vlasti. Dakle potpuno proizvoljno. Evo primjer. Autocesta započinje prema Sisku, na žalost nismo na vlasti. Brodogradilišta Rijeka, potpore za odlagališta otpada kada bi promatrali, činjenica je da je znatno više tamo gdje nismo na vlasti nego gdje je. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, stranka. Bolnica Rebro u Zagrebu. Dalje kod decentralizacije drugi netočan navod, da bi decentralizacija smanjila potrebe za potporama to je potpuno netočno. Jer zapravo potpore traže siromašni, decentralizaciju bi danas dobili bogati jel'.
Državni tajnik. Ante Žigman izvolite.
Uvažene zastupnice i zastupnici, pa ja bih htio evo samo par stvari možda razjasniti. Dakle, kad se govori o Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja treba imati na umu da se radi o agenciji koja je odgovorna isključivo ovom uvaženom Domu. Dakle, saborskim zastupnicima kojima isto tako podnosi godišnje izvješće. Osoba koja vodi AZTN je postavljena kada je donesen Zakon o državnim potporama, 2003. godine. Dakle, i druga stvar, vezano za to kolike su potpore u ostalim zemljama. Evo, u izvješću AZTN-a je istaknuto, dakle, da Europska unija ima potpore 0,57% bruto domaćeg proizvoda. Nove članice Europske unije 1,38% bruto domaćeg proizvoda, Hrvatska 2,94% bruto domaćeg proizvoda. Što se tiče potpora u iznosu od 5 milijardi kuna treba reći da će one u idućem proračunu biti nešto niže, kao prvo. Bit će prijedlog, dakle, da budu nešto niže. A kao drugo, u potpore ne ulaze samo izravne subvencije iz proračuna. Tu ulaze i otpisi potraživanja, davanje garancija, itd. Dakle, nadalje, ja bih htio reći vezano za poljoprivredu, mislim da je gospodin zastupnik Pankretić bio tu dovoljno jasan. Dakle, poljoprivreda i ribarstvo su izuzeti iz ovog Zakona. Ja bi samo toliko za sada. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U ime Kluba HDZ-a poštovani zastupnik Zdravko Sočković. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani članovi hrvatske Vlade, uvažene kolegice i kolege. Pred nama je Zakon, pred nama je Prijedlog zakona o državnim potporama sa Konačnim prijedlogom zakona koji Vlada Republike Hrvatske predlaže Hrvatskom saboru da se predloženi Zakon donese po hitnom postupku, zato što smo vidjeli nekoliko klubova koji su tražili da se ide u drugo čitanje. Ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije. Želim napomenuti da je važeći Zakon o državnim potporama donesen 2003. godine, a izmjene i dopune istog izvršene su 2004. godine. Zakon o državnim potporama usklađen je sa novim ustrojem Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, sukladno Zakonu o zaštiti tržišnog natjecanja, čime su ispravljene nomotehničke pogreške u tekstu te je usklađen izričaj članka 5. Zakona o državnim potporama s nadležnostima Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, utemeljenoga u članku 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice i njihovih država članica. Donošenje Zakona o državnim potporama i uredbe o državnim potporama, provedba sustava državnih potpora u praksi je pokazala nedostatke vezane uz postupak podnošenja prijedloga državnih potpora. Ali isto tako iskazani su i nedostatci u pogledu znanja i iskustva vezanih uz pravni i ekonomski sustav. Kako je cilj Republike Hrvatske punopravno članstvo u Europskoj uniji onda je za ostvarenje ovoga strateškog cilja potrebno daljnje usklađivanje i priprema sustava državnih potpora Republike Hrvatske sa sustavom državnih potpora Europske unije. Pri tome moramo voditi računa da daljnje usklađivanje ne smije prejudicirati buduće pregovore o pristupanju Europskoj uniji u okviru ovoga područja. Vodeći računa o tome da se stupanjem u punopravno članstvo Zakon o državnim potporama i svi drugi domaći zakonski propisi temeljem Zakona o državnim potporama stavljaju izvan snage. A istovremeno se počinje izravno primjenjivati pravna stečevina Europske unije kojoj su države članice prenijele nadležnosti u području državnih potpora. Svrha i cilj ovoga propisa i jest da se Republika Hrvatska nakon primanja u punopravno članstvo Europske unije pripremi za primjenu sustava državnih potpora Europske unije. Kako je opseg potrebnih izmjena i dopuna u svrhu daljnjeg usklađivanja sa pravnom stečevinom Europske zajednice znatan, svakako je najbolje rješenje donošenje novoga Zakona o državnim potporama. Novim zakonima o državnim potporama provodi se sljedeće. Izravno povezivanje sustava državnih potpora uređenoga ovim Zakonom sa obvezama Republike Hrvatske iz članka 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Nomotehnička izmjena pojma «povlastice» u prednost zbog pojmovne prilagodbe pravne stečevine Europske zajednice. Daljnje usklađivanje definicije opće zabrane, izuzeća od opće zabrane sa pravnom stečevinom Europske zajednice prema prijedlozima Europske komisije. Usklađivanje pojmova nadležnosti u uvođenju odredaba o mogućnosti stručnih i savjetodavnih tijela, te primjene pravila temeljem članka 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Europske zajednice i njihovih država članica i Republike Hrvatske prema prijedlozima Europske komisije. U svrhu učinkovitog postupanja Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja sukladno Zakonu o općem upravnom postupku i Zakonu o proračunu uz izuzimanje članka 266. te izmjene odredbi članka 8. i 9. na prijedlog Europske unije. Uvođenje fleksibilnijega određivanja rokova dostave i uređenja, pitanja ponavljanja zahtjeva zbog učinkovitijeg postupka pred Agencijom za zaštitu tržišnog natjecanja. Dosadašnji postupak dostave, odobravanja, nadzora, provedbe i povrata državnih potpora pred Agencijom za zaštitu tržišnog natjecanja temeljio se na razlikovanju općih i pojedinačnih državnih potpora, pokazao se vrlo neučinkovito pa se ovim novim Zakonom predlaže uvođenje učinkovitijeg postupka na prethodno izrečeno. Ovim Prijedlogom razlikujemo 2 mogućnosti. Prva je mogućnost ako je Prijedlog državne potpore sadržan u zakonskome prijedlogu. Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja na taj zakonski prijedlog izdaje obavezno prethodno mišljenje koje se dostavlja Vladi Republike Hrvatske i Hrvatskom saboru. Druga je mogućnost ako je prijedlog državne potpore u postupku pred Vladom Republike Hrvatske ili je prijedlog državne potpore u postupku pred drugim državnim i ostalim tijelima. Tada Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja sudjeluje u postupku davanjem obaveznog prethodnoga odobrenja. Bitno je istaći da nepodnošenje prijedloga akata koji sadrži odredbe o dodjeli državne potpore na odobrenje, odnosno donošenje akata koji sadrže odredbe o državnim potporama bez odobrenja Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja dovodi do nezakonitosti. Zato se predlaže da Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja u tom slučaju naređuje povrat sredstava ako su iskorištena temeljem takvih nepostojećih odredaba. Novim Zakonom se također predlaže usklađivanje sa odredbama o tzv., primjerenim mjerama iz pravne stečevine Europske zajednice. Nomotehničko usklađivanje odredbi o službenoj tajni sukladno prijedlozima Europske komisije. Predlaže se i novi rok za podnošenje godišnjeg izvješća prema prijedlogu Europske komisije u svrhu usklađivanja sa rokovima Europske komisije. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice ima primjedbu na članak 10. ovoga Prijedloga zakona jer smatra neprihvatljivim rješenje prema kojem je mišljenje Agencije za zaštitu tržišnoga natjecanja obvezujuće. Jer je na taj način i Hrvatski sabor ne može donijeti zakon ako nema mišljenje Agencije, odnosno ako ono nije pozitivno. To se također odnosi i na odgovarajući način na podzakonske akte, odnosno akte tijela jedinica lokalne i područne samouprave, vezane uz članke 11. i 12. Isto tako stavili bi primjedbu Kluba HDZ-a na prijelazne i završne odredbe članaka od 21. do 25. gdje je nužno pravno i nomotehnički doraditi glede njihova izričaja. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava hitni postupak jer se ovim Zakonom nastavlja daljnje usklađivanje hrvatskoga sustava državnih potpora sa sustavom državnih potpora Europske unije, te je temeljem ovoga zakona potrebno donijeti i podzakonske akte koji detaljno uređuju cijeli sustav. I na kraju želim reći da hrvatska Vlada ima osmišljenu strategiju razvoja u koju će se implementirati i ovaj novi prijedlog Zakona o državnim potporama koji će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika PGS-a, SBHS-a i MDS-a, poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani članovi ministarstva. Evo dopustite da se u ime, skraćeno da nazovem kluba regionalnih stranaka osvrnem na donošenje dakle ovoga zakona, Zakona o državnim potporama. Slično kao i neki dan, klubovi koji su do sad izlagali, oporbeni klubovi, dakle naš klub ima osnovnu primjedbu što je ovaj zakon upućen, dakle u hitnom postupku i mislimo dakle da bi bilo dobro da se on uputi u drugo čitanje, dakle da se još jedanput raspravi o samom njegovom sadržaju, a s druge strane dakle da dobijemo još malo vremena, ne samo mi, dakle nego i mnogi naši gospodarstveni subjekti, da se koliko, toliko dakle pripreme za priključenje Europskoj uniji i da mogu biti što konkurentniji. Jer, po našem mišljenju dakle donošenje ovog zakona smanjuje zapravo mogućnost da se u pregovorima s Europskom unijom promogirati razdoblje u kojem bi Hrvatska mogla državnim potporama i dalje pomagati brže restruktuiranje određenih gospodarskih grana, posebno brodogradnje, poljoprivrede, a dodao bih tu i također isto i tekstilno-kožarsku i drvnu industriju koje dakle nespremne, dakle idu u tržišnu utakmicu. Tu mogu za primjer navesti proračun za ovu godinu gdje su tekstilci nanovo u zadnjih nekoliko dana opet upozorili na to da su dobili premala sredstva, čini mi se negdje samo oko 5 milijuna kuna dakle za pomoć toj branši, a bez takve pomoći naši tekstilci su osuđeni na propast, da ne spominjem još tu dodatnu konkurenciju koja nam dolazi s istoka, a isto tako imamo tu i slučajeve iz same Europske unije koje nas upozoravaju da su neke grane itekako u velikim teškoćama i tamo dakle i da bez pomoći države teško da mogu opstati. Evo, zadnja vijest nam govori o tome da npr. europski regulatori istražuju financijsku injekciju od jednog i pol milijarde eura, koliko je španjolska Vlada uložila u Izar, drugo najveće europsko brodogradilište, iako Španjolska smatra kako Europska komisija nema legitimitet nad tom pomoći, ustanovili sa istragom da je ona ilegalna, Izar će morati vratiti novac. Smatra se kako je predmet istrage pomoć koju je Izar primio između 2000. i 2002. godine, čim je došao u … [[Govornik se ne razumije.]] prednost pred konkurentima iz Europske unije itd. Dakle, ova vijest nam govori o tome da se u Europskoj uniji itekako prati dakle kako se raspodjeljuju i na koji način sva ova sredstva. Državne potpore u Hrvatskoj dakle imaju veoma veliku ulogu, imale su dakle do sada. O tome nam govore i podaci o visini sredstava koji se iz godine u godinu proračunu izdvajani za potpore, bilo je riječ o 5 milijardi kuna. U 2001. godini čini mi se ta sredstva su bila još i veća, bilo je riječ o 5,25% bruto društvenog proizvoda sa poljoprivredom, a bez poljoprivrede to je bilo 3,8% bruto društvenog proizvoda. To su dakle velika sredstva koja, iako s jedne strane dakle pomažu, s druge strane izazivaju po meni i suprotni efekt, jer su neke gospodarske grane zapravo ovisne o toj subvenci. Sad smo došli dakle do situacije da su one slabe, dakle da mogu na slobodnom tržištu uopće i funkcionirati. Za nas bi bilo puno bolje rješenje, dakle da se vodi drugačija porezna politika, tj. da se otprilike za ta sredstva dakle za koja se odvajaju za državne potpore i subvencije, to je oko 5, 6 milijardi kuna, da se smanji zapravo porez prema našim gospodarstvenim subjektima, na taj način bi potencirali i pomagali svaki dakle naš gospodarstveni subjekt u svakom dijelu Republike Hrvatske čime bi se izbjegla arbitrarnost, dakle o ovome je bilo ovdje riječi i mi ovim zakonom, po meni, tu arbitrarnost ne izbjegavamo. Pa eto i sad smo pred donošenjem proračuna za sljedeću godinu, vidimo da se najavljuju investicije, vidimo da se najavljuju i velike potpore i velike subvencije, pitanje je dakle na koji način će to biti raspoređeno, da li opet neće biti na prvom mjestu taj politički kontekst, politički kriterij, a ne kriterij zapravo stvarne potrebe? Po mom mišljenju ta arbitrarnost nije izbjegnuta u ovom zakonu, dakle već smo čuli osnovne primjedbe da se agencija stavlja iznad Vlade, iznad Sabora. Isto tako Vlada je ta koja u stavku 4. članka 4. propisuje sadržaj, postupak i bitne elemente za ocjenu sukladnosti ovome Zakonu državnih potpora i stavka, člana 3. ovog članka. Dakle, riječ je o onim iznimkama koje su zapravo iste iznimke kao što su u Europskoj uniji. Mislimo da bi to trebalo u svakom slučaju izbjeći. Dakle, da završim mi se zalažemo dakle da ovaj zakon ide u drugo čitanje, da se uvede prijelazni period barem od godinu dana da se pokuša subvencijama i potporama pomoći našim najpotrebnijim granama gospodarstva i poljoprivrede, dakle da budu što konkurentnije i mislimo u krajnjem dakle slučaju da bi puno bolje rješenje bilo dakle da se promijeni porezni sustav, tj. da se u toj mjeri u toj visini smanje porezi i doprinosi koje naša poduzeća imaju i na taj način bi se dobilo objektivno stanje na našem tržištu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U 15,58 je sukladno članku 207. stavak 2. isteklo vrijeme za prijavu, odnosno isteći će vrijeme za prijavu u trajanju od. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa, dobro ajde, možemo sačekati minutu. Pauza minutu i pol. Klub zastupnika DC-a, HSLS-a, LS-a, uvaženi zastupnik Frano Piplović.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege. Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europske unije člankom 70. stavak 4. definirano je da će Hrvatska osnovati operativno tijelo, znači jedno neovisno operativno tijelo kojem će Hrvatska povjeriti ovlasti odobravanja programa državne potpore, odnosno pojedinačnih potpora, te naređivati povrat državne potpore ako su te potpore date nezakonito. Jasno cilj i namjera je bila da u trgovini između Europske zajednice i Hrvatske da se spriječi ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja, te spriječi moguće zloupotrebe vladajućeg položaja jednog ili više poduzetnika na teritoriju zajednice, odnosno Republike Hrvatske, potom da se spriječi i narušavanje tržišnog natjecanja stvaranjem monopola. Kako se dosadašnji sustav državnih potpora pokazao manjkavim ovaj prijedlog zakona znači da je postupno sazrijeva svijest o potrebi ispravljanja uočenih nedostataka jasno u dosadašnjem sustavu državnih potpora. Na našu sreću, odnosno na sreću cijelog ovog projekta cijeli tijek ove preobrazbe sustava državnih potpora odvijat će se u sklopu usklađivanja našega zakonodavstva sa zakonodavstvom i pravnim stečevinama Europske unije u procesu pregovaranja u pristupu Hrvatske Europskoj uniji. Znači da je ovo jedan u nizu naših testova spremnosti za prihvaćanje standarda Europske unije jer sustav državnih potpora Republike Hrvatske treba uskladiti u provedbenom smislu sa sustavom državnih potpora Europske unije. Kakav je naš sustav potpora nama je zapravo svima dobro poznato. Ako ćemo biti iskreni vidjet ćemo da je način donošenja bio opterećen razno raznim povlasticama i bio je pod snažnim pritiskom politike i raznih neformalnih često zaplotnjačkih i voluntarističkih skupina. Učinkovitost potpora je često upitna sa stajališta postavljenih prije svega gospodarskih pa i političkih ciljeva. Upitan je broj zaposlenika odnosno zaposlenih, odnosno novozaposlenih, efikasnost projekata kojima je dana potpora, zatim financijski učinci, razvojnost samih projekata kao i namjensko ulaganje odobrenih sredstava. Imali smo, sjetimo se, i u ovom Domu oštrih i žučnih rasprava o tome kako su neke potpore koje je bivša Vlada i bivše Vlade koje su davale kako su završene neučinkovito odnosno pogubno po zaposlenike i ljude u krajevima gdje su bile te tvrtke i ti projekti gdje su se realizirali. Novim sustavom državnih potpora usklađivanjem sa stečevinama Europske unije dolazi se i do jednog pojmovnog usuglašavanja. Do sada smo u upotrebi imali jednu uzrečicu kao povlasticu, znači sam pojam povlasticu, umjesto koje ovaj zakon uvodi pojam prednosti a da bi se nekome dala prednost mora se naznačiti i definirati transparentne kriterije koje mora korisnik potpore zadovoljiti. Ono što je ovdje najznačajnije u cijelom ovom zakonskom prijedlogu jeste da ovaj zakon jasno propisuje ulogu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Ovim se ispunjava znači ona obaveza iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Ova agencija je to neovisno operativno tijelo od kojeg se očekuje učinkovitost u dostavi, učinkovitost u odobravanju, učinkovitost u nadzoru provedbe i učinkovitost u povratu državnih potpora ukoliko se one pokaže da se do njih došlo nezakonito. Znači da Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja odobrava i nadzire provedbu državnih potpora sve u cilju transparentnosti sustava državnih potpora. Ključna uloga agencije je znači u razmatranju i ocijeni prijedloga državnih potpora, u nadzoru i provedbi i učincima dodijeljenih državnih potpora, u prikupljanju i obradi te evidenciji podataka o državnim potporama. Uloga njena se svodi na to da podnosi izvješće Hrvatskom saboru o samim tim potporama i u tome da sudjeluje u pripremi zakona i propisa za unapređivanje sustava državnih potpora. Agencija nije prepreka, ona je pomoć. Ovdje je u dosadašnjim raspravama se naznačavalo kako je ona prepreka nekim Saboru ili Vladi da autonomno donosi odgovarajuće odluke. Mi je vidimo, naš klub agenciju vidi kao stručno-zakonodavni filter između predlagača akata, znači tu su ministarstva, lokalna uprava, samouprava odnosno druga nadležna tijela za podnošenje zahtjeva za potporu i znači s jedne strane, te Vlade i Sabora s druge strane da bi se i Vladi i Saboru pomoglo da se ne dođe u zabludu, da se ne dođe u poziciju da se prekrši zakon ili pravila struke. Člankom 10. je propisano prethodno pozitivno obvezujuće mišljenje agencije. Ako nema pozitivnog obvezujućeg mišljenja nema po ovome sudeći državne potpore. Mnogima će zasmetati ovakva formulacija iz ovoga članka i ostalih članaka u kojima ovo tijelo postaje stvarno neovisno tijelo. To je i bio cilj i Sporazuma o pridruživanju i stabilizaciji. Nama koji smo navikli da o svemu odlučuje politika i političari ova se formulacija čini čudnom i velikim djelom nestvarnom. Da, kolegice i kolege, od nas se traži da ograničimo utjecaj politike i političara. Od nas se traži da izvršimo eutanaziju, od nas se traži da otvorimo istinski prostor za struku, odgovornost i transparentnost. Prihvaćanjem ovih rješenja to mi i činimo. Međutim, rješenja u članku 10. stavak 5. i u članku 13. također stavak 5. otvara se prostor za daljnji utjecaj politike kojoj se nudi, znači tim rješenjima se nudi jedna mogućnost da u roku od 30 dana ukoliko agencija ne dostavi svoje obvezujuće mišljenje odnosno ne odobri predmetnu državnu potporu odnosno ukoliko ne odbije prijedlog državne potpore, odnosno ukoliko ne utvrdi da nije riječ o državnoj potpori ili ako ne donese zaključak koji utvrđuje da davatelj ili korisnik državne potpore nije dostavio tražene podatke ili isprave, to se sve nalazi u članku 9. stavak 3. tada se smatra da je agencija odobrila predmetnu državnu potporu. Čini mi se da u ovakvoj jednoj formulaciji ostavlja se prostor za daljnje manipulacije i da se ne ostvari ono što se želi sa ovim zakonskim prijedlogom. I na samom kraju, pitamo se tko će birati one koji će raditi u toj nezavisnoj agenciji, po kojim kriterijima, da li će u toj agenciji biti predstavnici struke isključivo ili pomiješani sa predstavnicima politike, kakav će biti neki stranački paritet takvih predstavnika u ovoj agenciji. Jer, ako budu samo predstavnici stranaka bojazan je da ćemo imati trulo nagodbenjaštvo čime će sustav državnih potpora biti kontraproduktivan a agencija postati novo od politike zavisno operativno tijelo. Jasno, mi smo naznačili i naše moguće bojazni. Jasno, dat ćemo i svoju potporu ovom zakonskom prijedlogu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Klub HNS-a uvaženi zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Klub Hrvatske narodne stranke traži da se ovaj zakon stavi kao prvo čitanje i da ide u drugo čitanje iz onih istih razloga koje je naveo Klub HDZ-a i evo za divno čudo ja se slažem sa svim primjedbama koje je Klub HDZ-a iznio na ovaj prijedlog zakona i baš zbog tih svih primjedbi koje ste vi dali a odnose se u prvom redu na onu činjenicu da se ovim zakonom agencija stavlja iznad Sabora. Gospodin državni tajnik je rekao da agencija odgovara Saboru. Da, tako je bilo do donošenja ovog zakona. Ako donesemo ovakav zakon poslije toga više Sabor nije taj koji određuje bilo šta agenciji osim što usvaja ili odbija izvješće te agencije jer sve ono što bi se trebalo donijeti, znači bilo koji zakon mora prvo otići na prethodno mišljenje a sve ostale druge stvari moraju ići na odobrenje. Samim time oni se stavljaju iznad predsjednika države, iznad Sabora. Znači, Sabor, pa oni, pa Bog, kako je to svojevremeno Šime Đodan rekao. To je ono što se slažem sa HDZ-om i zbog toga mi u svakom slučaju nećemo glasovati za ovakav prijedlog zakona. Također se slažem u jednom dijelu a to je kada su iznešene primjedbe o pitanju podzakonskih akata. Ovdje nigdje ne piše koje to podzakonske akte agencija treba donijeti, ni koje ni kada, znači u kojem roku, nema nikakvih obveza o donošenju podzakonskih akata. Ima jedna stvar a to je da će se primjenjivati, kaže ovako: podzakonski propisi doneseni na temelju Zakona o državnim potporama važiti će i primjenjivati će se nakon prestanka važenja navedenog zakona sve do donošenja odgovarajućih propisa prema ovom zakonu. U kojem je to roku? Kada? I tu se samim tim što ti rokovi nisu definirani otvara se mogućnost nepoštivanja ovoga zakona. Jer koji će se primjenjivati oni novi oni stari, jednostavno ne postoji nikakav suvisao rok u kojem bi se počelo primjenjivati ovo a prestalo ono. Zatim to prijelazno razdoblje kako mi krećemo prema Europi, postavlja se pitanje dinamike davanja potpora. Znači koliko se, koliko je novca u igri i o kojim granama se radi. Jer može se desiti da krivim procjenama, znači kako idemo u smjeru Europe, kako uspijemo dogovoriti određena poglavlja, tako da nam pojedina poglavlja ispadnu iz potpora i da onda se desi da nekakav prelazni rok recimo za brodogradnju bude dvije godine i da mi brodogradnje dvije godine iz ovoga dati ništa. I da ugasimo određenu granu koja nam je strateški bitna, i zbog toga smatram da bi trebala biti nekakva strategija u kojoj bi bilo definirano šta ćemo pomagati potporama i koji su to rokovi i koji su to iznosi. Zatim postavlja se pitanje i potpora u odnosu na nekakve statističke regije o kojima se čitavo vrijeme priča. Da li će ovo, ovakav zakon biti mijenjan uskoro u odnosu na statističke regije gdje će biti praćenje i ulaganja i izvršenja i da li će ovo biti u suprotnosti sa tim statističkim regijama. To su neke od primjedbi, imam ih još ali ne bih htio više. Jedino što mogu reći, evo slažem se sa svim primjedbama HDZ-a i mi ćemo baš zbog tih primjedbi glasati protiv ovoga.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa naime, potpuno je netočan navod da će agencija biti iznad Sabora, iznad Vlade, iznad predsjednika Države, ja ne znam iznad koga sve ne. Pa konačno kako zamišljate uopće rad agencije. Agencija, kada bi svaka potpora išla na Sabor ili na Vladu to bi stvarno bilo veselo. Ovdje moramo imati povjerenje u grupu stručnjaka ili bar u šefa agencije, kako god ga nazvali, direktora agencije. Ako nemamo povjerenja, pa onda o čemu pričamo uopće. Šta imenujemo? Ono, pazite što imenujemo.
Zahvaljujem. Riječ ima državni tajnik Ante Žigman. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, hvala lijepo, uvažene zastupnice i zastupnici. Pa evo, ja ću u par riječi ponovno pokušati neke pojmove možda malo pojasniti. Vezano za regionalne potpore treba istaći dakle, da regionalna mapa, odnosno potpore koje idu prema regijama nisu predmet ovoga Zakona. Vezano za donošenje uredbi to je definirano Zakonom i uredba će se donijeti u roku od 60 dana od donošenja ovoga Zakona. Kada govorimo o restrukturiranju i pojedinim granama oko čega su, je više zastupnika izrazilo određenu zabrinutost, ja bih rekao da će se potpora smatrati dakle, dozvoljenom, primjerice potpora Hrvatskim željeznicama, ako je ona bazirana na planu restrukturiranja, a kao što znamo postoji plan restrukturiranja Hrvatskih željeznica koji se i provodi. Dakle, u tom smislu potpora iz državnog proračuna otprilike milijardu i 800 milijuna kuna za Hrvatske željeznice neće se smatrati nedozvoljenom, odnosno smatrati će se dozvoljenom. Vezano za nekoliko navoda oko toga da bi zakon trebao ići u dva čitanja, Vlada nikako ne može pristati da Zakon ide u dva čitanja, odnosno i dalje stoji pri tome da ide po hitnom postupku, iz razloga što se ovaj uvaženi Dom Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju, obvezao, koji je ratificiran u 20, u više od 25 parlamenata Europe, obvezao da će Zakon o potporama uskladiti sa Zakonom koji važi u Europskoj uniji koji važi do 3. mjeseca 2006. godine što je dakle, vrlo blizu. I u tom smislu Vlada ne može odustati od prijedloga da se zakon donese po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Zahvaljujem, ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Leko.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Državni tajnik navodi da regionalne potpore nisu predmet ovoga Zakona. Gospodine državni tajniče, davatelj državne potpore u smislu ovoga Zakona jesu Republika Hrvatska putem ovlaštenih pravnih osoba, središnjih tijela državne uprave, jedinica lokalne samouprave, jedinica područne, regionalne uprave, te svaka pravna osoba koja dodjeljuje ili upravlja državnim potporama u smislu ovoga zakona. A korisnici su državne potpore, u smislu, jesu pravne i fizičke osobe koje obavljaju gospodarsku djelatnost, nema veze jesu li regionalne, općinske ili državne. Ne možete tumačiti zakon izvan pravila koje postoje za tumačenje zakona. Dakle, nije točno, prema normi da to nisu i regionalna … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Kapraljević.
Gospodin državni tajnik kaže da Vlada nikako ne može prihvatiti da ovo ide u prvo čitanje i ja tvrdim da može i ispravljam taj netočan navod. Ili neka dođe sa amandmanima da skine, da skine u članku 10 i u ostalim člancima 11., 12 i 13 ono odobrenje i prethodno mišljenje jer to je u svakom slučaju stavljanje agencije iznad Hrvatskoga sabora.
Zahvaljujem, Klub HSP-a uvaženi zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz Ministarstva financija. Ovaj Zakon kojeg danas usvajamo po hitnom postupku a mi u Klubu HSP-a smatramo da radi njegove važnosti ne bi smio biti hitni postupak. Ovaj Zakon je posljedica ratifikacije Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju u onom obliku i u onom sadržaju kakav je usvojen i ispregovaran 2001. godine. Takav sadržaj Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju bio je razlogom radi čega je HSP tada tražio referendum, ali taj referendum tada dame i gospodo nije dobio potporu unutar Hrvatskoga sabora mada bi radi elemenata Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju trebalo pitati hrvatski narod, odnoson trebalo ga je pitati oko upravo ovakvih dijelova sporazuma koji su realizirani u Zakonu o državnim potporama. Ja se sjećam da je još u prošlom sazivu Sabora svojedobno i Odbor za Ustav se čudio pojedinim dijelovima Zakona o državnim potporama koji su nažalost bili posljedica članka 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Pa je tako i ovaj današnji Zakon sa svim svojim u najmanju ruku da budem pristojan neobičnim odredbama zapravo posljedica Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju pa mi dopustite da citiram ključne dijelove članka 70. da naprosto otklonimo neke sumnje i da i izbjegnemo svake moguće daljnje rasprave. Dakle u članku 70. u stavku 1. točka 3. kaže da je nespojiva sa primjenom Sporazuma svaka državna potpora koja narušava ili prijeti narušavanjem tržišnog natjecanja davanjem prednosti nekim poduzetnicima ili nekim proizvodima. Stavak 4. kaže da će Hrvatska osnovati operativno neovisno tijelo kojem će povjeriti ovlasti nužne za potpunu primjenu ovog članka u roku od godine dana od dana stupanja na snagu ovog Sporazuma. To tijelo će «inter alia» biti ovlašteno odobravati programe državne potpore i pojedinačne potpore u skladu sa stavkom 2. ovog članka. Štoviše u stavku 7. se kaže da će prve 4 godine svaka državna potpora koju Hrvatska dodjeljuje se ocjenjivati uzimajući u obzir da se Hrvatska smatra područjem zajednice koja su opisana u članku 87. ugovora o osnivanju zajednice i da će unutar 3 godine od stupanja na snagu SSP-a Hrvatska doznačiti Komisiji europskih zajednica svoje iznose GDP-a po glavi stanovnika te da će ovo tijelo Komisiji europskih zajednica dostaviti kartu potpora, izraditi regionalnu kartu potpora, a Komisija europskih zajednica će ocijeniti podobnost hrvatskih regija na osnovi odgovarajućih smjernica zajednice. Dakle ovdje se jasno govori da će Hrvatska osnovati: a) neovisno tijelo dakle od Vlade neovisno tijelo, dakle tijelo koje će zapravo biti jedino nadležno i jedino odgovorno za visinu potpore. Štoviše iz toga jasno proizlazi da je Vlada dužna tom tijelu podnositi izvješća i od njega tražiti dopuštenje za razinu potpore. Kakav Sabor? Kakav Sabor? Agencija je tu jedina koja je bitna. Ta Agencija odnosno to neovisno tijelo usklađuje svoju razinu potpora sa zahtjevima Komisije europskih zajednica. Dakle sa interesima i gospodarskim potrebama postojećih članica Europske unije. Ne sa interesima i potrebama hrvatskog gospodarstva ili hrvatskih regija nego sa interesima i potrebama Europske unije temeljem odgovarajućih smjernica zajednice. Kraj priče. Dakle Sabor u svemu ovome zapravo ima gotovo nikakvu ulogu. Agencija nama podnosi izvješće za prethodnu godinu i to je to. Hoćemo li mi to izvješće prihvatiti ili ne? To je posve nebitno. Jer Agencija odobrava zapravo ministarstvima kakav oblik potpore uopće smiju dati. I to temeljem odobrenja Europske komisije odnosno temeljem regionalne karte potpora koje je odobrila Europska komisija. Toliko o ulozi Hrvatskog sabora u određivanju državnih potpora i toliko o značaju ovakvog Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Naravno svojedobno se slavilo na sva zvona ljude koji su ga ispregovarali međutim kad čovjek vidi što u njemu piše onda se pita je li ta brzina zapravo bila plaćena sa ovakvim ustupcima. Je li se moglo možda mrvicu sporije pregovarati pa ne napisati ovako doista štetne stvari unutra koje danas mogu kočiti Hrvatsku. Mi smo ponavljam upravo radi toga tražili referendum jer smo smatrali da je doista nespojiva činjenica da pored vrlo jasnog mehanizma, a to je da ovaj Visoki dom prosuđuje strategiju razvoja Hrvatske. Da ovaj Visoki dom donosi odluke o državnim potporama i da te odluke provodi Vlada Republike Hrvatske odnosno da Vlada svoje odluke daje ovom Visokom domu na usvajanje. Da imamo zapravo jedan potpuno paralelni mehanizam kroz agenciju koja je nadležna za potpore, koja ne odgovara Saboru nego odgovara Europskoj komisiji. Ali to je dame i gospodo posljedica ovakvog Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. I sad imamo samo dvije varijante, ne? Jedna je zatražiti izmjenu ovog Sporazuma što je, što je naravno teško očekivati odnosno pokušati kroz sustav pregovaranja riješiti ove dijelove da se više ne moramo oslanjati na SSP, ali je potpuno jasno da dokle god Hrvatska ne postane članica Europske unije SSP je jedini međunarodno-pravno okvir naše komunikacije sa Europskom unijom. I druga je varijanta napraviti zakon o potporama tako da unatoč ovakvog članku ostavi dovoljno manevarskog prostora i za Vladu i za Sabor da iskoriste svoje ustavne ovlasti. Sve drugo je zapravo dame i gospodo izlaženje izvan okvira kojeg hrvatskoj Vladi pa i ovoj Agenciji daje hrvatski Ustav. Jer i ona je tijelo izvršne vlasti, a izvršna vlast odgovara Hrvatskom saboru, a ne Europskoj komisiji. Dakle iz tih razloga dok je zakon ovako pisan mi njemu ne možemo dati potporu. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Kruno Peronja.
Upravo je pred nama jedan Prijedlog zakona o državnim potporama s Konačnim prijedlogom zakona koji mora ići ovakvom brzinom kako je i predloženo. Naime mi nemamo vremena ni razloga čekati za donošenjem zakona i propisa. On je moderan, on je nomotehnički dotjeran sa standardima koji već jesu u razvijenim europskim državama. I jedna dilema koja je nas na Odboru za lokalnu i područnu samoupravu mučila razjašnjenje to bi jedino ponovio i istaknuo jer Odbor je doista podržao donošenje ovog Zakona međutim pri čemu je procijenjeno da bi rješenja predložena člankom 2. i člankom 3. Konačnog prijedloga ovog zakona trebalo jasnije definirati u smislu da se izrijekom propiše da li se državne potpore u smislu ovog zakona dodjeljuju iz državnog proračuna ili iz državnog proračuna i proračuna jedinice i područne odnosno regionalne samouprave. Naime člankom 2., stavkom 1. Konačnog prijedloga ovog zakona utvrđeno je da su davatelji državne potpore pored ostalog jedinice lokalne samouprave, jedinice područne, regionalne samouprave. A člankom 3., stavkom 1. ovog Zakona državne potpore definirane su kao svi stvarni, potencijalni rashodi ili umanjeni prihodi državi dodijeljeni od davatelja državne potpore. Suglasilo se također na Odboru da bi u članku 2. i članku 3. Konačnog prijedloga trebali jasno definirati da li se državne potpore odnose samo na državni proračun ili se one odnose i na proračune jedinica lokalne i područne samouprave ili jesu li državne potpore svi stvarni i potencijalni rashodi ili umanjeni prihodi samo od države dodijeljeni od davatelja potpore ili su to i rashodi ili umanjeni prihodi jedinica lokalne i područne samouprave dodijeljeni od davatelja potpore. Ta nam je formulacija za nas jedan dio koji smo pravnici je čista. Međutim za drugi dio nije jasno definirana pa bi i ovom prigodom istaknuo tu jednu malu nejasnoću jer u ostalom mi nemamo razloga za odugovlačiti bilo koji postupak i trebamo hitno donositi zakone. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice. Uvaženi kolega je rekao, nemamo vremena i razloga čekati. A imamo razloga itekakvoga čekati, zbog činjenice što smo se doveli u takvu situaciju, to istina je bivša vlast je sklopila takav sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, članak 70. gdje smo sebi unaprijed potkresali krila. Znači, mi sad ćemo doći u jednu situaciju umjesto da dajemo potpore za područja u kojima smo slabo razvijeni, koja bi trebali razvijati da bi spremnije ušli u Europsku uniju, mi sad nećemo moći ništa napraviti zbog toga što za svaku od tih stvari trebamo suglasnost Europske komisije. Prema tome, ona će reći što možemo dati i na koji način. I to je jedan problem, pogotovo što je ovaj dio članka 10., on je u biti ono što sam već i ranije rekao da Hrvatski sabor, a riječ je, pazite sporazum ima karakter međunarodnog ugovora. Hrvatski sabor donošenjem ovakvoga zakona ograničava svoje ustavne ovlasti. Svoje ustavne ovlasti zbog činjenice jer mi u biti kažem oktroirano abdiciramo. Abdicirati znači dati vlast nekome drugom, a oktroirano znači dati vlast konačno Agenciji. Prema tome, to je jedan veliki problem i mislim da je trebalo naći i vremena i razloga ili naći nekakav dopunski oblik kako, na koji način ovu nepovoljnu situaciju prebroditi. Hvala.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Peronja.
… [[Govornik naknadno uključen.]] i jesu razlozi da se pojmovi unesu i da se provede kroz ovaj zakon i zato nema razloga čekati i ići u drugo ili ne znam koje čitanje. Naime, upravo i u ovom uvodnom navođenju što se sa ovim zakonom htjeli napraviti, to govori o izravnom podvezivanju sustava državnih potpora koje se uređuju zakonom, obvezama Republike Hrvatske iz članka 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između europskih zajednica i njihovih država članice Republike Hrvatske. Naravno, nomotehnička je izmjena pojma povlastica u prednosti iz razloga pojmovne prilagodbe pravne stečevine Europske zajednice, pa daljnje usklađivanje definicija opće zabrane izuzeća od opće zabrane s pravnom stečevinom europske zajednice prema prijedlozima Europske komisije. Sve su to razlozi upravo da se ovaj zakon donese po hitnom postupku.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Tadić. Odgovor, odustaje [[Upadica: Slažem se. To je kolegijalno.]] Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Vrlo kratko ću reći da sam u vrijeme kad se donosio generični zakon od kojeg je ovaj Zakon o potporama samo izvedenica. Dakle, mi smo pred skoro 5 godina preuzeli međunarodne obveze i sad se jako čudimo kad dolazi vrijeme da ih moramo ispuniti. I naravno, u to vrijeme sam bila u Županijskom domu i dobro se sjećam donošenja ovog stabilizacijskog sporazuma gdje smo mi u Županijskom domu bili protiv i gdje smo onda govorili o posljedicama koje će proizaći iz pojedinih članaka toga sporazuma i sad smo tu gdje jesmo da oni koji su donijeli taj zakon i nametnuli ovoj vlasti obveze koje ona sad mora ispuniti su protiv tog jednog dijela obveza, a ne govore uopće o meritumu stvari, dakle, onom sporazumu u kojem ima još puno spornijih točaka, kao što je imovina i sve ono ostalo što će nam dolaziti sukcesivno mic po mic, da tako kažem, na raspravu u ovom Saboru. I zbog toga bih ja samo rekla da nije ni onda trebalo toliko žuriti sa tim odredbama koje su nam, kao što kaže i slažem se gospodin Kovačević, potkresali krila, ali smo si ih sami kresali, nitko nam ih nije nametao. Jer ne vidim razloga da Hrvatska nije mogla ako je već Njemačka sebi osigurala u onim izuzećima da tako kažem autohtono pravo da potpore koje su namijenjene gospodarstvu određenih područja Njemačke, a koji su utjecali na podjelu Njemačke i gospodarske slabosti koje su nastale tom mirnom podjelom, kakve tek onda ima posljedice Hrvatska koja se dijelila od Jugoslavije u ratnim uvjetima gdje ima milijardske ratne štete i gdje si onda isto tako mogla osigurati izuzeće na ratom stradalim područjima i ostalima. Pa jedino onda kad u ovim izuzećima govorimo koja su tako navedena da ne možeš znati o kojim se područjima radi, onda ja u članku 4. vidim i tu mogućnost. Dakle, ako se radi na područjima tamo gdje gospodarski razvoj ostavio kao posljedicu izuzetno niski životni standard i veliku nezaposlenost da su onda to ta naša današnja ratom opustošena, odnosno ta naša rubna područja. Dakle, ne vidim razloga da svi mi kojima su puna usta transparentnosti, koji želimo stalno imati uvida u sve i sad se toliko bunimo protiv te Agencije koja bi ustvari po prvi puta trebala na jednom jedinom mjestu cijeloj javnosti i Hrvatskom saboru omogućiti uvid u državne potpore u onim područjima koja nisu poljoprivreda i sve što je vezano uz poljoprivredu. Dakle, ako težimo s jedne strane sve znati, a onda se bunimo kad nam se to kroz zakon omogućava, to je isto jedna od manjkavosti ovog Sabora. I što se tiče ovog članka 10. famoznog, po meni on se odnosi samo na jedan jedini slučaj. A to je onaj slučaj koji je omogućio da jedan saborski ili grupa saborskih zastupnika daje određeni zakonski prijedlog u proceduru i gdje u tom slučaju, dakle nema ni ministarstva, nema Vlade, nema onog određenog filtera. Jer u svim drugim, dakle redovnim procedurama kad zakon prolazi kroz državna tijela izvršne vlasti pa dolazi u zakonodavno kao prijedlog Agencija je uključena i involvirana je u izradu prijedloga. Dakle, u onom slučaju kad ona nije involvirana u izradu prijedloga njoj ostane ta mogućnost da utječe na taj prijedlog pojedinog saborskog zastupnika koji, kad bi i Sabor uspio uvjeriti da donese zakon koji nije u skladu, dakle sa zakonima Europske unije ne bi bio uopće važeći. Dakle, dolazili bismo u praksi do moguće inflacije prijedloga potpora koje bismo radi sentimenta, radi određenog ne znam kakvog da tako kažem populacijskog učinka na teren iz kojeg dolazimo izglasovali pa bismo novce podijelili. Ali on ne bi bio u skladu dakle sa zaštitom tržišnog natjecanja i on bi sam po sebi bio ništavan. I da se ne bi događali ti upravo povrati novca koji bi mogli uslijediti pretpostavljam da je ugrađen taj jedan kontrolni mehanizam da se već unaprijed takav zakon u Saboru niti ne donese. Evo, ja sam tako shvatila i nek mi predlagač kad bude imao završno obraćanje uspije to pojasniti. Dakle ja tu vidim tu njegovu, odnosno taj suodnos Sabora i Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja … [[Govornik se ne razumije.]] slučaju da je ona iznad. Jer samim tim odnosom dakle izvršne i zakonodavne vlasti ja ne vidim da je izuzetno nužan konflikt. Zašto bi stalno morao biti neki konflikt? Sabor ima kontrolu nad Vladom, ali ne mora biti u nužnom konfliktu, niti mora biti u konfliktu sa samom Agencijom budući da članove Agencije i članove vijeća imenuje opet Sabor. Dakle, ne vidim da bi tu trebao biti nužan konflikt osim iz neke poze političkih poena ili iz nepoznavanja samog merituma stvari. Dakle, ja bih samo još u ovom dijelu koji se odnosi isto na pitanja, dakle potpora i izvora financiranja i tijela koji će ih davati, dakle pretpostavljala i to molim da mi se kasnije pojasni, da u ovom suodnosu lokalne samouprave i države, dakle da će novac ići isključivo iz državnog proračuna, da će Vlada određivati, a da će lokalna samouprava biti samo jedno od provedbenih tijela koje će pomoći odlučiti Vladi, dakle ili izabrati onoga kojemu je potpora najpotrebnija, a ne vidim kojim bi zakonom, dakle lokalna samouprava i iz kojih izvora trebala osiguravati financijska sredstva, to je meni isto do kraja nejasno, jer imamo takav slučaj sad kod prodaje poljoprivrednog zemljišta ili najma. Dakle ministarstvo i lokalna samouprava su u jednom koleracijskom odnosu koji je u biti prijateljski i zajednički u biti rade na istom poslu pa tako ja vidim isti posao oko potpora, dakle kao jedan prema već donesenim planovima i strategiji zajedničko izvršenje tog plana. Eto ja u ovom dijelu ne vidim dakle niti prepreku hitnom postupku, jer ako je sada 12. mjesec, a dva mjeseca mi još imamo pauzu mjesec dana je dakle rok u kojem on mora početi živjeti, dakle to je ožujak 2006. onda u principu preuzetim obvezama iz Ugovora o stabilizaciji mi jednostavno ga moramo htjeli ne htjeli početi provađati i eto drago mi je da kolege koji su ovdje i Ministarstvo financija je uspjelo napraviti jednu takvu kompromisnu varijantu u biti kojom konzumirajući stečevine Europske unije ih primjenjuje na nešto što je u Hrvatskoj već u životu da tako kažem, samo se sada ujednačava da tako kažem praksa u tom dijelu na nivou cijele Hrvatske i na neki način se uvodi puno više reda u to područje i to je ono što mislim da bi nas sve skupa trebalo veseliti. A, nije ovo samo slučaj da mi u principu puno prije nego ulazimo u Europsku uniju, već imamo standarde Europske unije, to je druga priča, ja ju neću načinjati, da li je uvijek sve to jako dobro ili nije. Zahvaljujem i podržavam ovaj zakon, naravno da ću glasovati za njega. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Leko.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegica Sočec-Trakošćanec netočno navodi da se radi o generičkom zakonu. Takvog pojma nemamo. Imamo doduše pojam … /Govornik isključen, pa ponovo uključen./ … Drugo, netočno je da je ovakav zakon proizvod sporazuma o Stabilizaciji pridruživanja. Nitko nije zabranio hrvatskoj Vladi da prije ovakvog prijedloga zakona donese program državnih potpora i program projekata državnih potpora koje za koje bi mi u Hrvatskom saboru izvan Europske komisije utvrdili kao potrebe hrvatske politike u hrvatskom gospodarstvu. Dakle krivo je pozivanje na Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju što se tiče mogućnosti utvrđivanja plana državnih potpora.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Kovačević.
Pa poštovani gospodine potpredsjedniče, jedan dio moje replike je rekao uvaženi kolega Leko. Naime prvo što se tiče samog ovog dijela, rok je veljača 2006. godine, prema tome bilo je vremena da se nije moralo ići po žurnom postupku zbog toga što Sabor zasjeda znači nakon ove stanke koja će biti od 15.12 do 15.1. a u međuvremenu se mogao donijeti ovaj jedan set propisa gdje ćemo pojedina područja staviti u povoljniji položaj nego će nam se sad dogoditi. Dalje događa se ono što je na žalost u Hrvatskoj pojava. Kada mi nešto kažemo i uočimo problem, drugima treba od šest mjeseci do šest godina. Kada smo mi zatražili da se provede referendum o sklapanju Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju bili smo ovdje usamljeni i na žalost sada dolazi na naplatu sve one loše stvari koje su sadržane u tome sporazumu, a to će opet ići na teret svih hrvatskih građana i to je ono što je najgore, a opet ne radimo ono što bi mogli raditi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Trakoštanec.
Ja ću ponovo ustvrditi da je ovaj zakon, Prijedlog zakona o državnim potporama samo jedan djelić i obveza iz Sporazuma o stabilizaciji. Kod toga ostajem definitivno budući da članak 70. koji ima devet podtočaka jasno govori o tim obvezama, ja ih neću sve čitati jer one su na stranici 20 prijedloga zakona, a u svakom slučaju bez obzira što ovaj zakon i donosimo, mi ćemo morati donijeti još i prijedlog i plan programa potpora. Prema tome nije jedno ili drugo nego je i jedno i drugo naša obveza. A što se tiče koji je zakon viši ili koji je niži, ako jedan proizlazi iz drugog, ja opet tvrdim dakle da je onaj o stabilizaciji stariji i da jednostavno prisilio Vladu da reagira u rokovima koji su tu koji jesu. Ali bez obzira da smo ga donosili ranije, sadržajno ne bi izgledao, prijedlog ovog zakona ni malo drukčiji. On je mogao i moći će se još čitati ne znam koliko puta, ali tu ne može se, budući da smo si zadali određene koordinate, u okviru toga mi nemamo šta izmišljati osim članaka ovog zakona koji je tu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem Završno državni tajnik.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Evo ja bih za kraj samo nekoliko stvari naznačio. Dakle prije svega Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, međunarodni ugovor članak 70. obvezuje dakle Vladu da predloži ovaj zakon. Dakle državne potpore u smislu ovog zakona svi su stvarni i potencijalni rashodi ili umanjeni prihod države dodijeljeni od davatelja državne potpore koji ju narušavaju ili bi mogli narušiti tržišno natjecanje davanjem prednosti na tržištu korisniku državne potpore. Dakle tu se podrazumijevaju razni vidovi potpore. Ne samo oni izravni nego dakle i recimo prodaja zemljišta bez javnog natječaja. Smatra se dakle narušavanjem tržišnog natjecanja. Sustav Europske unije ne poznaje podjelu proračuna na državni ili tzv. lokalni proračun u smislu da bi ih tretirala drugačije te je sukladno tome uređeni zakon o državnim potporama na način da se isti na odgovarajući način primjenjuje i na jedinice lokalne samouprave i područne regionalne samouprave. Kada govorimo o regionalnim potporama, ja bih htio ovdje naglasiti dakle da se ovim zakonom ne narušavaju ostali lex specialis zakoni, brdsko-planinska područja, otoci, grad Vukovar, područje od posebne državne skrbi, dakle sve potpore koje oni imaju, uključujući dakle da imaju kompletnu porez na dobit kod sebe, kompletni porez na dohodak itd. Sve dakle potpore njima se ne narušavaju. Nadalje, regionalna mapa tzv. NUC 2 koji Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja i Državni zavod za statistiku predlažu "Eurostatu" što je najbolje, dakle europskoj Agenciji za statistiku, dakle tamo sva regionalna područja koja su manje razvijena i ispod su razine koju određuje Europska unija, a u Hrvatskoj vrlo dobro znamo koja su to područja, potpore će biti dozvoljene za ta regionalna područja. Dakle ta regionalna područja će biti izuzeta na način dakle da se mogu izuzeta su na taj način, odnosno potpora slabo stojećim regijama će biti omogućena. Potrebno je također naglasiti da se potpora države pojedinom korisniku koja ne prelazi ukupan iznos od 100 tisuća eura u razdoblju od tri godine bez obzira na oblik ili namjenu državne potpore neće smatrati potporom u smislu ovog zakona, dakle nedozvoljenom potporom. To se zove dakle minimalni iznos potpore koji se dozvoljava itd. Članak 10., dakle vezano za članak 10. bilo je dosta rasprave. Uvažena zastupnica je mislim dovoljno oko toga obrazložila, ja tu ne bih ništa nadodavao i ispravno je interpretirala cijeli dio dakle koji je i predlagatelj, odnosno Vlada u tom smislu htjela ovdje iskazati. Ono što bi na kraju samo u par rečenica. Dakle ovim zakonom se neće smanjiti obujam potencijalnih korisnika državnih potpora već će se svi oblici državne pomoći nastojati alocirati na efikasniji način s većim krajnjim učinkom na rast bruto domaćeg proizvoda pri tome vodeći brigu o namjeni trošenja novca poreznih obveznika. Dakle to je u skladu i sa svim aranžmanima, dakle i sa … aranžmanom kojim se nastoji smanjiti udio subvencija u bruto domaćem proizvodu. Kao što sam rekao, Hrvatska ima dvostruko veći iznos subvencija u bruto domaćem proizvodu u odnosu na nove zemlje pristupnice i ima četverostruko veći iznos u odnosu na prosjek Europske unije u bruto domaće proizvodu. Pritom treba naznačiti da će Republika Hrvatska, ustvari Vlada i nadalje voditi brigu o strateškim ekonomskim granama kao što je brodogradnja ili poljoprivreda koja je na takav način isključena iz ovog zakona. Dakle proces prilagodbe i daljnje dinamike restrukturiranja važnih sektora bit će predmet pregovora između Republike Hrvatske i Europske unije. Ono što je vrlo važno zašto je dalje hitni postupak, dakle, uredba se mora donijeti u roku od 60 dana i to će otprilike upravo pasti krajem veljače, odnosno početkom ožujka, ako ovaj uvaženi Dom usvoji ovaj, naravno, Zakon. Rješavanjem ovih izuzetno značajnih pitanja, dakle, hrvatskog nacionalnog gospodarstva, stvorit će se povoljni uvjeti za lociranje državne pomoći na najučinkovitiji način. Pri tom vodeći brigu da svi na tržištu imaju jednak tretman, a što je utvrđeno ovim Zakonom, te uredbom koja će biti završena u roku 60 dana. Dakle, to se primjerice odnosi na ulaganje i davanje državnih pomoći u istraživanje i razvoj, mala i srednja poduzeća i tako redom, čime se u konačnosti postiže pozitivan efekt na gospodarski rast i konkurentnost hrvatske ekonomije, a time i na boljitak građana Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Zahvaljujem državnom tajniku. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Leko.
Hvala lijepa. Državni tajnik mi je dao … … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas, gospodine potpredsjedniče …
Pozorno sam gledao.
Državni tajnik mi je dao argumentaciju da je Hrvatska mogla urediti za svoje potrebe državne potpore prije donošenja ovoga Zakona tvrdeći da je Zakon o brdsko-planinskim područjima ostao na snazi kao državna potpora. Dakle, ako taj Zakon ostaje, mi smo mogli sve potpore prema našoj potrebi utvrditi prije donošenja ovog Zakona. Hvala lijepa. Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Tadić.
Poštovani gospodine državni tajniče, ne mogu se nikako složiti sa tvrdnjom koju ste iznijeli i držim da ste u krivu kada je riječ o hitnom postupku. Hrvatska ima 4 godine vremena za usklađivanje svoje karte potpora, a to je 1. veljače 2009., ako se ne varam jer je Sporazum stupio na snagu 1. veljače ove godine. Dakle, nema razloga za žurbu. S druge strane, Hrvatska svaki problem koji proizlazi iz provedbe SSP-a može rješavati kroz Vijeće za stabilizaciju i pridruživanje. Da smo donijeli svoju kartu potpora mogli smo o njoj pregovarati kroz SSP i do sada. Dakle, s jedne strane žurimo radi donošenja Zakona, radi usklađivanja sa europskim zakonodavstvom radi ulaska u Uniju, a s druge strane kasnimo kod donošenja karte potpora koja bi nam mogla biti element za pregovore. Hvala.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Zahvaljujem se. Glasanje će biti naknadno kad se stvore uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o državnim potporama. Amandman je podnio zastupnik Niko Rebić. Molim ministra financija da se očituje, izjasni o ovome amandmanu.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Vlada prihvaća ovaj amandman.
Hvala. Postaje sastavni dio Zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 73 glasa za, 1 suzdržanim i 23 protiv donesen Zakon o državnim potporama kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 371. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog zakona. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za poljoprivredu i šumarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti Prijedlog? Ministar, gospodin Čobanković. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Dozvolite mi u kratkim crtama da obrazložim ovaj naš Prijedlog. U cilju sprječavanja i umanjenja sive ekonomije Vlada je prošle godine u 8. mjesecu predložila, a Hrvatski sabor prihvatio Zakon o posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište. U tom kontekstu mogu kazati da je ovaj Zakon dao svoje rezultate vezano za eliminiranje sive ekonomije u području brašna i rezultati primjene Zakona o posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište za razdoblje od 1. kolovoza do 31. prosinca 2004. godine su evidentni. Proizvodnja i promet brašna je stavljena pod kontrolu sustavom praćenja izdanih, iskorištenih evidencijskih markica s velikom preciznošću se može utvrditi utrošak pšenice te dobivene količine brašna, a time i ukupni promet istog. Po prvi put u Republici Hrvatskoj ustrojen je registar mlinara, pekara, proizvođača namjenskih smjesa i koncentrata, te uvoznika brašna, namjenskih smjesa i koncentrata. Tijekom 2004. godine upisano je u registar 167 mlinara, 11 proizvođača namjenskih smjesa i koncentrata, 18 uvoznika brašna, 22 uvoznika namjenskih smjesa i koncentrata, tisuću 419 pekara, a procjenjujemo da pekara ima znatno više od broja upisanih u registar Ministarstva. Od 167 upisanih mlinara, njih 40 nije podnijelo zahtjev za markice. Temeljem izvršenog inspekcijskog nadzora Državnog inspektorata najveći dio ih je prestao privremeno ili trajno sa radom. U preostalih 127 mlinara povećana im je meljava u 2004. godini za cca 20% u odnosu na isto razdoblje 2003. godine. Nažalost, možemo konstatirati da smo uvođenjem evidencijskih markica za brašno u najvećoj mjeri eliminirali sivo tržište brašna, ali uočeno je da na području pekarstva je veliko prisustvo sive ekonomije. A inspektori Državnog inspektorata nisu u mogućnosti odgovarajuće djelovati. Iskorištenje brašna u proizvodnji pekarskih proizvoda ili bolje rečeno, koliko se od 100 kilograma brašna može prosječno proizvesti kilograma kruha i peciva nije pravno regulirano. Tako da postoji mogućnost izbjegavanja plaćanja obveza prema državi. Kada gledamo i statističke podatke i na osnovu podataka o meljavi, onda dolazimo do zaključka da još uvijek gotovo 2/3 ukupne potrošnje pekarskih proizvoda predstavlja sivu ekonomiju. Iz toga razloga predlaže se izmjena i dopuna Zakona o posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište te izrada posebnog pravilnika kojim će se propisati količine brašna utrošene u proizvodnji pojedinih pekarskih proizvoda. Stoga izmjenom i dopunom Zakona bit će, sljedeće će se regulirati sljedeće stvari. Izmjenom i dopunom članka 6. postojećeg Zakona omogućeno je donošenje novog pravilnika koji će propisati najviše količine brašna utrošene za proizvodnju pojedinih pekarskih proizvoda i način vođenja evidencije o tome. Izmjenom i dopunom članka 7., 8., 9., 10. i 11. Zakona o posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište propisuju se kaznene odredbe za pravne i fizičke osobe, prekršitelje u pekarstvu. Novim pravilnikom, za koji mogu kazati da je u završnoj fazi izrade, detaljno će se propisati norme utroška brašna za sve vrste pekarskih proizvoda, uključujući sve vrste kruha, peciva, te ostalih pekarskih proizvoda, a time će nadležni inspektori imati zakonsku osnovu za sankcioniranje prekršitelja. I stoga, evo, stupanjem na snagu Zakona i donošenjem novog pravilnika u najvećoj mjeri će se suzbiti sivo tržište kako brašna tako i pekarskih proizvoda, te procijenjujemo da će se značajni dio novčanih sredstava slijevati u državni proračun. I stoga, još jednom se zahvaljujem i za prihvaćanje primjene hitnog postupka. Hvala lijepo.
Zahvaljujem ministru. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za zakonodavstvo, poljoprivredu i šumarstvo? Prelazimo … … [[Upadica se ne razumije.]] Pa, izvolite. Uvaženi zastupnik Pankretić, Odbor za poljoprivredu i šumarstvo.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Odbor za poljoprivredu i šumarstvo raspravljao je na 31. sjednici održanoj 9. studenog Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište. Prijedlog zakona smo raspravljali kao matično tijelo i nakon uvodnog obrazloženja predstavnika Ministarstva poljoprivrede i šumarstva odbor je podržao prijedlog predlagatelja da se ovaj zakon donese po hitnom postupku. U sveobuhvatnoj raspravi u kojoj su sudjelovali predstavnici Hrvatske gospodarske komore i Hrvatske obrtničke komore, te predstavnici proizvođača mlinarsko pekarskih proizvoda članovi odbora su dali potporu donošenju navedenog zakona budući da isti omogućiti da se do kraja uredi tržište brašna, te suzbije sila ekonomija u ovoj grani. U raspravi je međutim skrenuta pozornost da sam zakon neće suzbiti silu ekonomiju u mlinarsko pekarskoj proizvodnji ukoliko inspekcijske službe ne budu učinkovitije. Ukazano je nadalje da se u izradu potrebnih propisa temeljem ovog zakona treba uključiti, kako same proizvođače putem Hrvatske gospodarske komore i Hrvatske obrtničke komore, tako i inspekcijske službe. Izneseno je mišljenje i da su visine novčanih kazni za prekršaje preniske s obzirom na težinu prekršaja i opseg sive ekonomije. Raspravljajući o pojedinim odredbama članovi odbora su podržali rješenje kojim se pojam brašna širi na namjenske smjese i koncentrate koji su u ovom sastavu imali više od 10% pšeničnog, raženog ili kukuruznog brašna, ali se predlaže da se zbog preglednosti to bude odmah iza točaka, točki koja definira brašno. Sa navedenim prijedlogom usuglasio se predstavnik predlagatelja. Na temelju provedene rasprave Odbor za poljoprivredu i šumarstvo Hrvatskog sabora jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona s posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište uz sljedeći amandman. Amandmana članak 1. mijenja se i glasi u Zakonu o posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište u članku 2. dodaje se nova točka 2. koja glasi, 2. točka pojam brašna također obuhvaća namjenske smjese i koncentrate koji svi u ovom sastavu imaju više od 10% pšeničnog, raženog i kukuruznog brašna. Dosadašnja točka 2. postaje točka 3. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ministre, kolegice i kolege. Klub SDP-a je i prije nešto manje od godinu dana kada smo raspravljali o Zakonu o posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište podržao ovaj zakon, pa ćemo podržati i ove izmjene. Naime, nakon uvođenja markice na alkohol, na kavu, cigarete i brašno i sada proširenje koje se odnosi i na pekarske proizvode mislim da se u dobrom dijelu smanjuje sivo tržište pri plasmanu ovih proizvoda, ali to znači da se i efikasnije ubiru i porezi koji slijede iz takvoga prometa. Naime, ovim izmjenama proširili smo, zapravo otklanjamo određene probleme koji su se javili u samoj primjeni ovoga zakona, dakle proširuje se ova kontrola i obilježavanje na uvoz brašna i na kontrolu pri proizvodnji kruha. Čak mislim da je ovaj drugi dio daleko značajniji, jer kao što vidimo iz samog obrazloženja pri izradi registara mlinara došli smo do toga da jedan dio ljudi koji su se bavili ovim poslom nisu iz tehnoloških, a vjerojatno i iz razloga visoke cijene proizvodnje ako se na ovakav način javljaju na tržištu morali obustaviti svoju proizvodnju, pa se tako ovdje navodi da od 167 upisanih u registar čak 40 njih nije podnijelo zahtjev za markice, što bi trebalo u krajnjoj liniji značiti da oni dalje ne posluju. Nismo do kraja, iz ovog obrazloženja do kraja ne vidimo jel' zaista se ta kontrola provodi kod njih koji nisu tražili markice, jel' oni dalje imaju proizvodnju. U pekarskoj industriji to nešto ozbiljnije, jer prema ovoj evidenciji u registru od tisuću 419 pekara zaista možemo zaključiti da ima još dosta subjekata koji su u proizvodnji kruha, a nisu pod ovom kontrolom. Mislim da je utvrđivanje arandmana prilikom proizvodnje kruha, odnosno kao što se ovdje kaže utvrđivanje normativa dobro, međutim i tu značajno to može odstupati s obzirom na tehnološku opremljenost, pa onda upozoravamo da je potrebno u izradi ovih normativa koristiti i iskustva određenih asocijacija u koje su uključene ove tvrtke. U prvom redu je to, uz Gospodarsko-obrtničku komoru i žito zajednica gdje su u najvećim dijelom organizirani i pekari i mlinari. Upozorila bih na članak 5. i članak 7. gdje mi se čini da baš nomotehnički nije najbolje ova izmjena izvršena, a odnosi se na ovo dodavanje riječi prekršajem, pa bih ja i pročitala kako bi u krajnjoj liniji taj recimo članak 9. glasio, da će se uz novčanu kaznu za prekršaje itd. izreći mjera zabrane obavljanja djelatnosti, ali kaže dalje obavezno se izriče zaštitna mjera oduzimanja brašna koje nije obilježeno evidencijskom markicom i zaštitna mjera oduzimanja imovinske koristi prekršajem izvršene. Mislim da je to suvišno i da je dovoljno nakon riječi imovinske koristi staviti točku, pa da sadržaj zapravo ostane isti. Slično je to i u članku 7. koji se odnosi na fizičke osobe. Dakle, smatramo da je dobro da se na takav način izvrši izmjena ovoga zakona i mi ćemo podržati ove izmjene. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Pa, evo u ime kluba Hrvatske seljačke stranke dakako da podržavamo donošenje ovog zakona moram reći da je, kao što vam je poznato, na inicijativu našeg kluba gotovo od više do godinu dana smo predlagali donašanje ovoga zakona. Vlada ja prihvatila, ja bih rekao na određeni način inicijativu, mi smo naš prijedlog zakona povukli iz procedure. Prihvaćen je prijedlog zakona Vlade, no međutim dakako da taj zakon je stavio na neki način pod kontrolu proizvodnju brašna i sa markicama odredio da smo ipak na određeni način mogli iskontrolirati tu proizvodnju, ali i ne ovu rekao bih drugu proizvodnju, a to je proizvodnja pekarskih proizvoda gdje objektivno imamo velikih problema. Ja neću govoriti o zakonu, mislim da je on i kratak i nadopunjuje se u određenom dijelu i ove odredbe dakako treba podržati. Ono o čemu bih htio ovdje govoriti, o čemu sam i govorio na samom odboru je jedan dio posla koji tek predstoji pred nama, koji će biti dakako vrlo problematičan i mislim da nećemo uspjeti sa ovim zakonom ako ne dobro ne porazmislimo i u tom dijelu. Postavlja se stvarno pitanje da ćemo iskontrolirati možda koliko treba određenom dijelu brašna za određenu količinu pekarskih proizvoda, no međutim ono što se još uvijek događa u našoj pekarskoj industriji i ono što su nam skrenuli veliki proizvođači je dio da mi kontroliramo samo one koji su prijavljeni i one koje imamo na neki način u evidenciji, a ne kontroliramo jedan veliki dio onih koji na žalost rade kako rade, ali na žalost rade da li protuzakonito, da li ne potpuno u skladu sa zakonom. Ovdje govorimo o ja bih rekao jednom fenomenu koji se pojavljuje kod nas, primjerice da u gradu Zagrebu najmanje trošimo kruha, da u svakom slučaju i pada potrošnja kruha a za živo čudo možete to provjeriti svakim danom niču nove pekarske radnje. Prema tome, nešto u tom dijelu ne funkcionira, nešto u svakom slučaju nije pod kontrolom i mislim da u tom dijelu je potrebno osim onog dijela koji se odnosi vezano uz kontrolu samog procesa zasigurno napraviti u kontroli samih rekao bih onih proizvođača a i uvjeta koje mi dajemo. Ono što ću se osobno zalagati, što sam želio na ovoj plenarnoj sjednici izreći a to je da svi ste vi možda ako pogledate oko sebe svjedoci toga da pekarskih radnji ima gotovo u svakoj kući, da se na određeni način daju ja bih rekao suglasnosti, dobiju potrebne dozvole za različita po mojoj slobodnoj procjeni, mogu to ovdje izreći, neprikladna mjesta za određene pekarske radnje. I tog trenutka dolazimo u jednu situaciju da imamo izuzetno veliko sivo tržište i bojim se da samo sa ovom mjerom koju pozdravljamo nećemo suzbiti sivo tržište pekarskih proizvoda, imat ćemo i dalje izuzetno velikih problema kao što je to bilo i sada. Prema tome, osim sa ovim djelom za koje je dakako nadležno Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva mislim da će se i druga ministarstva ili posebice druge inspekcijske službe morati aktivnije uključiti u razrješenje tog problema. Znači, bez jednog ja bih rekao šireg pristupa problemu sivog tržišta u pogledu pekarskih proizvoda problem neće biti riješen. Mi smo objektivno stavili određene okvire, znači postojećim zakonom proizvodnju brašna, nismo i dalje riješili onaj zadnji problem a to je proizvodnja pekarskih proizvoda i sivog tržišta. Ovim ćemo možda donekle regulirati u određenom dijelu, no međutim nećemo obuhvatiti cjelokupni dio i morat ćemo najvjerojatnije nakon nekog vremena promijeniti još neke propise. Prema tome, uz podršku ovom zakonu apeliramo ovdje na predstavnike Vlade, na ministarstvo a i na ministra da prenese drugim kolegama da jedino na način sveobuhvatnog pristupa, posebice inspekcijskih službi ali i drugih ministarstava koje bi trebale voditi računa o uvjetima za otvaranje pojedinih pekarskih radnji moći ćemo stati na kraj sivoj ekonomiji, sivom tržištu u pekarskim proizvodima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Lelić.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa evo, uvaženi kolega je rekao da je Vlada nakon godinu dana prihvatila njihovu inicijativu što nije točno. Vlada hoće uvesti reda u proizvodnju i distribuciju pekarskih proizvoda i zato je u saborsku proceduru uputila Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona s posebnim uvjetima za stavljanje brašna u promet.
Zahvaljujem. U ime Kluba PGS-a, SBHS-a i NDS-a uvaženi zastupnik Željko Pavlic. Nema ga u dvorani. Gubi pravo na raspravu. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Tomislav Tomić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, poštovani gospodine ministre! Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište s konačnim prijedlogom zakona i to po hitnom postupku. Zakon je nastavak mjera suzbijanja nelegalnog poslovanja u području pekarske industrije odnosno nelegalnog crnog tržišta poljoprivredne proizvodnje. Činjenica je da je problem sive ekonomije veliki problem svake zemlje pa tako i naše, stoga ta problematika ulazi u područje prioritetnih zadataka Vlade Republike Hrvatske. Kako siva ekonomija zadire u sve segmente društva važno je sve snage usmjeriti na suzbijanje takovih pojava koristeći pritom sve raspoložive mehanizme kako bi se siva ekonomija svela na minimum. Pojavni oblici prodaje roba na crno, nezakonito zapošljavanje, rad na crno izbjegavanjem plaćanja javnih davanja svi su to oblici kako se radilo uvjetuju izostanak uplate novčanih iznosa po osnovi potpora, prireza i doprinosa a isto tako na neravnopravan položaj gospodarskih subjekata na tržištu. Nakon donošenja zakona posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište te nakon sređivanja stanja na tržištu pšenice 2004. godine pretpostavlja se da je do tada bilo 30% tržišta hrvatskom pšenicom bez nadzora te nakon rezultata gore navedenog zakona a to su nedvojbeno pravno reguliranje trženja brašnom, stavljanja trženja brašnom pod kontrolu i upravni nadzor, profilacija mlinara koji moraju biti konkurentni na domaćem a isto tako i na EU tržištu, povećanje meljava registriranih mlinara i unapređenje dobiti, povećanje dobiti, tehnološko unapređenje i ostalo. I po prvi put što je ustrojen registar mlinara, pekara i proizvođača smjena te uvoznika. Isto tako, utvrđen je utrošak odnosno potrebe Republike Hrvatske za pšenicom na temelju evidencijskih markica što je bio predmet godinama. U biti nismo znali utvrditi točne potrebe Republike Hrvatske za pšenicom. Provedbom Zakona o posebnim uvjetima stavljanja brašna na tržište te kvalitetnim inspekcijskim nadzorom te na temelju statističkih izvješća proizlazi da gotovo 2/3 ukupne potrošnje pekarskih proizvoda predstavlja sivu ekonomiju. Statistički podaci o potrošnji 85 kilograma kruha i peciva po članu pučanstva godišnje govore o godišnjoj proizvodnji od cirka 385 tisuća tona što odgovara činjenici da u Republici Hrvatske se proizvede cirka 450 tisuća tona brašna odnosno samelje cirka 650 tisuća tona pšenice. Nažalost, iz statističkih podataka o proizvodnji kruha i peciva u iznosu od 133 tisuće za 2004., od 116 tisuća za 2003. i 83 tisuće tona do 31.8.2005. godine potvrda je gore navedene činjenice da 2/3 tržišta odvija se u zoni sive ekonomije. Sama činjenica od tisuću 419 pekara upisanih u registar sa godišnjom proizvodnjom od 133 tisuće tona kruha, peciva jasan je pokazatelj potrebe donošenja ovih izmjena i dopuna zakona i podzakonskih akata navedenih u istom prijedlogu, poglavito Pravilnika o količinama brašna utrošenih za proizvodnju pojedinih pekarskih proizvoda. Naime, unatoč uočenih nepravilnosti inspektorat do sada nije imao pravne temelje novčano i nepravilnosti kazniti. Upravo izmjenama i dopunama Zakona o posebnim uvjetima stavljanja brašna na tržište sa konačnim prijedlogom zakona omogućeno je inspekciji da sankcionira pekare kako pravne tako i fizičke osobe koje učine prekršaj odnosno ujedno i oduzme imovinska korist protupravno stečena kao i zaštitnom mjerom zabrane djelatnosti. Klub Hrvatske demokratske zajednice smatra da ovim izmjenama i dopunama zakona zatvoriti krug kontrole i suzbijanja sivog tržišta počev od pšenice preko brašna i pekarskih proizvoda te smo uvjereni da će se veliki dio novca sliti u državni proračun a ne u zonu sive ekonomije. Hvala najljepša.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSP-a uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani gospodine ministre! Kad sam prošle godine u ime kluba govorio o razmjerima sive ekonomije u području pekarstva, znači proizvodnje kruha i peciva te službeno govorio o podacima za 2003. godinu koju su sada u ovome prijedlogu zakona prikazani za 2004. godinu vi ste se gospodine ministre čudili, iščuđavali da to nije moguće, ali dobronamjerno ste se iščuđavali kad sam rekao onda je prosjek znači potrošnje po stanovniku u Hrvatskoj oko 85 kilograma po glavi stanovnika i kada sam rekao da je po službenim podacima je u Hrvatskoj za 2003. godinu proizvedeno 170 tisuća tona kruha i peciva a potrošeno je 370 tisuća tona kruha i peciva i rekao sam da je tu negdje vrijednost oko 2 milijarde kuna, ministar nije znao za te podatke i stvarno se dobro namjerno čudio i nije mogao vjerovati da je takva situacija. Onda sam ja rekao, pa nije valjda tih 200 tisuća tona kruha palo s neba, pa to je proizvedeno u Hrvatskoj. Prema tome meni je drago sada da je Ministarstvo odnosno Vlada su došli na taj dio iako smo to već onda mogli riješiti kada se donosio zakon i ja sam u tome dijelu imao čak i amandmane koji niste prihvatili jer niste vjerovali da je takva loša situacija u ovome području. I dobro je da končano zahvaćamo i taj dio i vidjeli ste i sami da su i podaci od 2003. godine istovjetni kao što ste vi sada dali za podatke iz 2004. godine. I znači mi ulazimo u područje gdje stvarno postoji mogućnost vjerojatno ćemo tu popuniti proračun da li će biti 2 milijarde kuna teško je u ovom trenutku kazati s obzirom red veličina je do 2 milijarde kuna, ali vjerojatno ćemo jedan dobar dio zahvatiti. I, ali da bi se to napravilo normalno mora biti i ustrojstvo i inspektorat, mora raditi svoj dio posla i to na način koji je zakonom kazan. E sada, kada je vezano za taj dio, nema ovdje nikoga iz državnog inspektorata, ministre tu, ja postavljam pitanje šta je sa onim specijalnim vozilom, laboratorijem istine? To vozilo je navodno rastavljeno u dijelove. Naime, to vozilo, istina je bila zadnja oprema NATO, od NATO saveza zadnja oprema i nitko nije vjerovao, koštalo je negdje oko milijun maraka u to doba kada je kupovano. I kada je to vozilo išlo na europski sajam carina, ni Amerikanci ni Nijemci ni Englezi nisu mogli vjerovati kako Hrvatska ima takvo jedno vozilo pokretni laboratorij koji ima mogućnosti nemjerljive, nemjerljive mogućnost. Ja ću vam samo reći kakva je situacija bila i kolika je velika ušteda. Evo recimo nemjerljive mogućnosti. Ja sam u okviru inspektorata vodio dio inspekcije vezano za nadzor oružanih snaga. I Hrvatska vojska naručuje od INE, naručuje gorivo za brodove, a znamo da su to razno, razne smjese. Ona njih INA pita pa kakvo gorivo hoćete za brodove, jer to nije proizvodnja benzina 98. bezolovnoga, olovnoga, 95. ili kerozina, veli morate nam dati za brodove, vojne pogotovo postoje smjese koje se moraju raditi. I oni nisu znali jer su to bile još recepture bivše JNA. Bili smo stjecajem okolnosti u to doba u Lori, vozilo istine, labaratorij uzeo je uzorak i za pet minuta je reklo kakav sastojak goriva kakav treba Hrvatska vojska naručiti od INE. Evo takva vam je isto situacija i sada. Gledajte, Državni inspektorat sada će sve ove analize, poglavito znamo da su tu velika, i dobro je da će ovaj pravilnik biti donesen, to podržavamo, znamo kod svakoga kruha da će biti točno propisano, crni kruh ima taj sastojak, bijeli, raženi, sve će biti određeni normativi i situacija je vrlo jednostavna, dođe se sa tim vozilom istine u pekarnicu, uzmu se uzorci i za 10, 15 minuta je analiza gotova. Prema tome, ima se prava situacija pa vam neće moći pekar govoriti da ste kupili crni kruha, a u biti nije crni kruh a skuplje ste ga platili jer je kao obogaćen još posebno, to je samo dodatno određene smjese i boje pa ispada ta karakteristika. Tako su i za druge vrste kruha. Ali nažalost to će sada raditi znači privatni laboratorij, evo samo na bazi podataka, recimo za 2000. godinu kada je vozilo radilo, državni inspektorat je uštedio iznos od 2 milijuna i 891 tisuću 365 kuna. Naime, po uzorku, obradom, znači po uzorku je utrošeno što je laboratorij radio sam, vozilo istine, 49,67 kuna, odnosno po mjerenju 18,10 kuna i to je sve koštalo u to doba državni inspektorat 408 tisuća 671 kunu ali da je uzorak po tome uzorku, da je radilo, da su radili privatni laboratoriji kao što sada radi, znači to bi koštalo u to doba 3 milijuna 420 tisuća 546 kuna. Evo, sada se govori o tome da je tu ogromna greška, ja zbog toga molim i ministra, jer mu vjerujem, dobronamjeran je čovjek, želi uvesti reda na tom području, da ispita šta je, kakva je situacija sa vozilom istine. Jer znate zašto? Vi se to smijete ali to je situacija puno jeftinija za državu, znači govorimo o bazi 2000. da je bilo 3 milijuna jeftinije. Sada pogotovo s obzirom da je nadležnost i krećemo u borbu protiv sive ekonomije u području, znači pekarska, proizvodnje kruha i peciva, sada je ono još potrebnije. Ne znam da li je to bila posljedica toga, istina je da je INA sudjelovala u kupnji toga vozila, ali na kraju INI nije odgovaralo to vozilo. Zato što je to vozilo utvrdilo da INA vara, u tome je situacija. Sada da li je, to je očito da je u tome grmu leži zec. Znači INA je, pazite INA je ali, pazite, situacija … [[Govornik se ne razumije.]] dođite na bilo koju benzinsku pumpu … … [[Upadica se ne čuje.]] dođite na bilo koju benzinsku pumpu, uzmete uzorak, odmah znate kakva je situacija. Je li gorivo bilo da je riječ o bezolovnom, o ovome ili onome benzinu ili nečemu drugom, da li je to to što INA prodaje kupcu a u svim onima benzinskim crpkama, naime, mi smo imali u Hrvatskoj puno situacija da je zbog loše kakvoće goriva došlo do toga da su auti zaribali. I onda, pazite i ona je INA naravno imala obvezu jer prodaje loše gorivo platiti naknadu štete. E, sada bi ta situacija mogla biti sa kruhom. Razumijete? Znači riječ je sada, ne ja sam samo gospodine Tonči htio vama dokazati kakve su karakteristike toga vozila. A sada ćemo se vratiti na pitanje kruha i brašna. Znači da bi mi u Klubu HSP-a ćemo podržati, normalno glasovati ćemo za ovaj Zakon u smislu uvođenja reda ali mislim da bi trebalo vidjeti šta je sa tim vozilom istine zbog toga što će kontrola i nadzor biti učinkoviti, pravovremeni i neće se čekati godinama na rezultate. Jer gledajte, to je bio problem i bivše Vlade, … [[Govornik se ne razumije.]] skupina prijedloga vezano za brašno, za markice, ona je stara, ta inicijativa postoji već jedno 4 do 6 godina. Nažalost sada se tek počinje jedan dio realizirati. Također je vidjeli smo i da se kroz Zakon o državnom inspektoratu riješio dio problema koji su nazočni već 6, 7 godina Hrvatskoj i onda se nemojte čuditi kada se uzmu sva područja sive ekonomije, znači ovo područje, područje rada na crno, područje svega ostaloga da se stvarno dođe do iznosa da godišnji proračun je godišnje oštećen za iznos od 12 do 15 milijardi kuna. A znate koliki je to novac i gdje bi se sve mogao uporabiti, i u smislu i mirovina, i zdravstva i zapošljavanja. Prema tome, puna potpora ali kažem molimo da se vidi šta je sa vozilom istine. Hvala.
Dobro. Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Pankretić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, pa gledajte, uvaženi zastupnik Pero Kovačević je ovdje rekao da se znameniti kamion istine rastavlja ali sa namjerom, najvjerojatnije i sa ciljem da možda nikada ne bude sastavljen. Mislim to je netočan navod, jer možda se on ipak sastavi ponovo i to možda bolje nego što je prije funkcinirao. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Možda INA negdje peče kifle. Idemo dalje. Klub HNS-a, uvaženi zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Klub HNS-a i PGS-a će u svakom slučaju podržati ovaj Prijedlog zakona jer smatramo da pod hitno treba tu sivu ekonomiju o kojoj svi pričamo, o kojoj svi slušamo što prije riješiti i u svakom slučaju je dobro da se uvodi reda i pri proizvodnji pekarskih proizvoda. Međutim jedna stvar mi je malo, malo ovako formulacijski prilično čudna, a to je u članku 2. gdje se kaže: «ministar nadležan za poslove poljoprivrede propisat će najviše količine brašna utrošene za proizvodnju pojedinih pekarskih proizvoda.» E sad ovdje se postavlja pitanje šta je to ispravno? Da li najviše ili najniže? Jer ako vežemo za najviše onda će u tom kruhu biti svega i svačega a ako vežemo za najniže onda znamo da minimalno toliko će morati biti ugrađeno. Tog brašna u taj pekarski proizvod. Mislim da sa formulacijom najniže da bi u svakom slučaju znali i koliko se proizvodi, a i štitili interese potrošača. A u ovom slučaju sam čak gotovo siguran da može biti razno raznih muljanja i stavljanja drugih sastojaka umjesto brašna. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče i drago mi je eto kao pripadnici Hrvatske demokratske zajednice reći da je ovo jedno od naših ispunjenih obećanja. Dakle kad smo obećali uvesti red na tržište onda smo krenuli preko pšenice. Tu smo uredili tržište. Brašno također i sad smo na kruhu. To mi je drago zato što dolazim iz Križevaca gdje je jedna od najvećih pekarskih industrija «Mlinar Križevci» kojima će biti posebno drago da nemaju nelojalnu konkurenciju i to je u biti ono što veseli u ovom cijelom poslu da se smanji područje, u ovom slučaju ja bih rekla to je bijela ekonomija jer brašno je bijelo, tek kad je pokvareno onda je sivo. Ali ustvari nelegalnog stjecanja novca na račun svih onih koji plaćaju sve obveze, plaćaju poreze, a drugi se bogate a da nisu uložili sve niti u opremu, niti u znanje niti u išta drugo. Žalosno je bilo čuti bivšeg inspektora Jordanića u jednom intervjuu da kaže da se 70% kruha, prometa kruhom odvija mimo kontrole države, a mene će veseliti kad nakon stupanja na snagu ovog Zakona inspektor odnosno ravnatelj inspektorata Kovačević kaže da je 90% proizvodnje kruha pod kontrolom i to je ono čemu mi pretpostavljam težimo. A uvijek će biti onih koji su jako domišljati pa ću ja onda reći da ne vjerujem u ove podatke da je svih ovih 40 dakle odustalo od proizvodnje. Možda samo privremeno, ali kakva je domišljatost hrvatskog čovjeka i poduzetnika koji pod svaku cijenu želi zaraditi što više ću vam reći da se odnosi i na promet brašnom gdje imam informacija, a to inspektori trebaju istražiti i doskočiti tome da se naglo podigla cijena vreća jer se u jednoj te istoj vreći dok ne pukne sa istom markicom kad se istrpa brašno ponovo ide na punjenje. Dakle da se kvaliteta vreća naglo poboljšala i da se u biti treba to kontrolirati da li se to i u kojoj mjeri stvarno radi, a radi se. Druga stvar je što upravo ti koji nisu registrirani ponovo ponoći ispeku, ponoći prodaju, vrećice vise po plotovima i govorit ću vam da na selu ima pekara koji sigurno nisu prijavili niti brašno niti kruh. Jako dobro žive. Svi su jako zadovoljni. A oni koji plaćaju kruh ne po cijeni nižoj od one u prodavaonici u biti sami sebe oštećuju jer se tu ne može kontrolirati niti težina kruha koji se prodaje dakle niti kvaliteta. I tu ima mjesta za inspekcije od sanitarne pa do tržne i svih ostalih, ali zbog pretpostavljam i nekakve lažne pomoći socijalno ugroženima često a i zbog u malim sredinama želje za nezamjeranjem dopuštaju takve «in continuo» rabote makar su i legalni proizvođači i legalne trgovine često zvale inspekcije jer takva nelojalna konkurencija. Govorim dakle o onima koji od kuće do kuće iz auta u ruke isporučuju kruh isto tako doprinose tome da se to tržište u jednom dijelu manje kontrolira. Eto, bez obzira čija izvorno ideja bila, jel', morali bi se HSS i HSP dogovoriti dakle tko je začetnik te ideje? Meni je drago dakle da je Ministarstvo na čelu s gospodinom Čobankovićem predložilo ovaj kratak zakon koji će se svojim jasnim odredbama i sa provedbenim pravilnicima dakle omogućiti da hrvatski proračun, a i oni legalni proizvođači poboljšaju svoju proizvodnju, a sve u cilju zaštite potrošača i onoga koji plaća pekarske i sve ostale proizvode. Zahvaljujem i podržavam naravno ovaj Zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Kovačević.
Pa nema tu spora čija je to ideja bila vezano za sivu ekonomiju i područje … [[Govornik se ne razumije.]] je to normalno ideja bila HSP-a jer svima ostalima treba od 6 mjeseci do 6 godina da dođu do toga. A da je tome tako pogledajte naš izborni program za parlamentarne izbore 2003. godine. Hvala.
Odgovor na repliku.
To je ona stara priča jaje ili kokoš? Pa ću sad ja reći da za jedne je kokoš starija, za jedne jaje, ali u svakom slučaju neću govoriti da je taj problem puno stariji i od HSP-a i od HSS-a i da mi je drago da ga HDZ će konačno riješiti. Evo hvala. Da će ga ipak HDZ riješiti. Hvala [[Upadice se ne razumiju.]]
Zahvaljujem. Zahvaljujem. Ministar poljoprivrede i šumarstva i vodnog gospodarstva, gospodin Čobanković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Dozvolite mi prije svega da se zahvalim svima koji su sudjelovali u raspravi, da se zahvalim svim klubovima koji su podržali donošenje ovoga Zakona što držim da je jako dobro. Ja evo kazat ću par riječi poglavito na raspravu uvaženog zastupnika gospodina Kovačevića. Da, točno je. Čudio sam se, nisam mogao vjerovati da je moguće da su razmjeri sive ekonomije takvi kakvi jesu. Jer jednostavno mislim da nitko tko detaljno nije upoznat sa problematikom to nije jasno. Ali moram kazati da se sada još više čudim zbog čega, sada moram kazati da se još više čudim zbog čega nitko prije toga nije pokušao to riješiti? Do sada je o tome bilo samo se pričalo, ali kada je trebalo donijeti određeni akt, zakon ili slično nažalost nije se donijelo. Ova Vlada čvrsto stoji na opredjeljenju eliminiranja sive ekonomije. Ona ne samo deklarativno kao što je bilo slučajeva prije nego i konkretnim mjerama donošenjem određenih zakonskih akata na koji poslije dolaze pravilnici i podzakonski akti što stvara pretpostavku učinkovitog djelovanja i rada inspekcijskih službi. Normalno da u ovom kontekstu da često možemo izraziti određena nezadovoljstva radom inspekcijskih službi. Ali isto tako moramo konstatirati da nažalost inspekcijske službe za određena djelovanja i postupanja nemaju uporišta u određenim kako zakonskim tako isto i podzakonskim aktima i upravo u tom kontekstu treba gledati i donošenje ovih izmjena i dopuna ovoga Zakona što će stvoriti pretpostavku donošenjem jednog pravilnika kojim će se regulirati proizvodnja i potrebite količine brašna i određenih smjesa za određeni proizvod. I sukladno tome će se stvoriti i ostalo za postupanje inspekcijskih službi. Isto tako bih želio kazati da u izradi ovoga pravilnika konzultira se i Gospodarska komora, predstavnici Gospodarske komore, predstavnici Obrtničke komore, Žito zajednica i svi oni koji u tom lancu sudjeluju i sukladno tome vjerujem da ćemo po usvajanju i donošenju ovih izmjena i dopuna zakona moći i objaviti jedan kvalitetan pravilnik koji će biti u, isto tako rekao bih funkciji eliminiranja sivog tržišta i postupanje inspekcijskih službi. Drago mi je da su svi klubovi, još jednom ponavljam, prihvatili, a što se tiče sad par riječi za kombi istine. Kombi istina nije rastavljen on je i dalje u sklopu Državnog inspektorata. Uglavnom, ovo govorim nisam znao da će biti upit pa bi detaljno, ali jednom drugom prilikom ću odgovoriti detaljnije, tražio podatke o njegovom radu od Državnog inspektorata. Ja imam spoznaje da kombi istine radi, da se u najvećoj mjeri uzorci uzoči na terenu donose i analiziraju uzorci u kombiju istine. Mogu i osobno kazati da sam u više navrata primijetio djelatnike laborante kako ulaze, izlaze iz tog kombija jer se to nalazi u istom dvorištu u kojem i mi imamo parking pa evo. iz osobnog iskustva mogu kazati da radi i djeluje kombi istine. Da li u dovoljnoj mjeri to ne mogu tvrditi. I mislim, evo, ja se zahvaljujem i uvaženom zastupniku što je potakao to pitanje pa ću i ja evo potražiti i tražiti određeno izvješće od Državnog inspektorata. Hvala lijepo.
Zahvaljujemo ministru. S ovim zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Glasanje će biti naknadno.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za poljoprivredu i šumarstvo. Sve amandmane prihvaćate. Dobro. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 93 glasa za i 3 suzdržana donesen Zakon o izmjenama i dopunama o posebnim uvjetima za stavljanje brašna za tržište zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
- Konačni prijedlog Zakona o sudovima, drugo čitanje P.Z. 257. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona članak 155. do 157. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, pravosuđe, ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državna tajnica Snježana Bagić. Izvolite. Mogli smo i obrnuto.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. U pravu ste, mogli ste i obrnuto ali ipak je ovo krovni zakon kad je riječ o pravosuđu. Uvažene dame i gospodo zastupnici pred vama je u drugom čitanju dakle kao Konačni prijedlog prijedlog novog Zakona o sudovima. S obzirom na to drugo čitanje on je već bio u prvom čitanju temeljito raspravljen, ali dopustite mi nekoliko naznaka, bitnih naznaka o onome što se predlaže ovim zakonom i osobito što su neke novine u odnosu na postojeći zakon. Sama činjenica da je Zakon o sudovima, važeći Zakon o sudovima koji je donesen krajem '93. do sad mijenjan 9 puta govori o njegovoj važnosti za pravosuđe, ali onda i za ukupno ostvarivanje prava građana na pristup suda. Ne bih rekla da on govori o nekim lutanjima nego potrebi da se zakon bude što bolje, da se još više poboljša i da budu u skladu s potrebama građana, a s druge strane s europskim standardima. Stoga se sada na ovom jednom mjestu novim Zakonom o sudovima uređuje ono što se inače uređuje Zakonom o sudovima, kao krovnim zakonom, a to je ustrojstvo, djelokrug, stvarna nadležnost sudova, unutarnje ustrojstvo sudova, unutarnje ustrojstvo Vrhovnoga suda, prava i dužnosti sudaca, uvjeti za imenovanje i razrješenje sudaca te neka druga bitna pitanja kao što je pitanje sudske uprave. Ovim zakonom konačno pravimo razliku između redovnih i specijaliziranih sudova tako da se otvara mogućnost da se, eventualno ako se to pokaže, formiraju i neki novi sudovi. Međutim, ono što je bitno reći u pogledu ovog zakona u odnosu na dosadašnji zakon koji će se nadamo se stupanjem na snagu ovoga zakona staviti izvan snage, je proširivanje prava građana da ostvare pravo na suđenje u razumnom roku. Jer šta od nas građani traže? Da se pravo na suđenje ostvari u razumnom roku. Na žalost, činjenice je ona se niti ima potrebe skrivati, niti se može sakriti, o tome govore sve analize, statistike da sudski postupci predugo traju. Stoga, sukladno drugom ustavnom pravu, pravu građana na suđenje u razumnom roku oni imaju pravo tražiti zaštitu toga svoga prava, u našem slučaju pred Ustavnim sudom prije nego što odu na Europski sud za ljudska prava. Zbog situacije koju sam već navela da veliki broj predmeta i njihovo trajanje objektivno dovodi u situaciju da se veliki broj građana obraća tome sudu, postoji opasnost za redovito funkcioniranje redovitoga Ustavnoga suda. Primjera radi, a vjerojatno ste to vidjeli u izvješću Ustavnoga suda iz veljače ove godine, broj ustavnih tužbi podnesenih po ovom osnovu, dakle zato što građani smatraju da postupak predugo traje je povećan od 2000. godine do 2004. godine za 14 puta ili 18% postupaka i predmeta koje obrađuje Ustavni sud se odnosi na ovaj osnov, dakle na predugo trajanje sudskog postupka. Kako bi se omogućilo Ustavnom sudu da funkcionira redovito, s jedne strane, s druge strane kako bi se spriječila opasnost da Ustavni sud ne mogne reagirati na ovakav priljiv predmeta, a s druge strane kako bi građani ostvarili pravo i po ovom osnovu da im se omogući rješavanje njihova zahtjeva u razumnom roku predlaže se da građani mogu podnijeti takav zahtjev neposredno višem sudu s područja nadležnosti općinskoga suda gdje smatraju da postupak predugo traje. U slučaju ako je riječ o županijskom sudu kao drugostupanjskome sudu, onda građanin ide izravno na Vrhovni sud i tek u slučaju da je riječ o pritužbi, odnosno trajanju postupka pred Vrhovnim sudom ili da nije zadovoljan odlukom nižestupanjskoga suda tražio bi zaštitu svoga prava pred Ustavnom sudom. Isto tako važan naš cilj i jedan segment pravosuđa koji će dobivati sve više na značaju je i ujednačavanje sudske prakse i prepoznavanje sudske prakse kao nekoga tko također kreira pravo, odnosno praksu, odnosno ostvarivanje građana kada je riječ o primjeni određenoga propisa. Svjedoci smo činjenice da u određenim slučajevima građanima je suskraćeno pravo na ostvarivanje toga ustavnog načela, tj. jedinstvene primjene zakona i ujednačavanje sudske prakse iz razloga koji kažu da u određenim predmetima zbog njihove inače prirode građanin ne može po izvornom pravnom lijeku ići na Vrhovni sud. A Vrhovni sud je to tijelo koje je kao najviši sud koji ima i ustavnu i zakonsku zadaću odgovoriti ovome zadatku. Kako bi se, recimo primjerice to su bili niz kolektivnih, niz tužbenih zahtjeva po kolektivnom ugovoru gdje je došlo do situacije da su sudovi sa različitih područja Hrvatske različito sudili i građani nisu mogli ostvariti to pravo osim da eventualno idu pred Ustavni sud. Zato se sada predlaže uvođenje mogućnosti da građani koji se nađu takvoj situaciji, ima pravni interes, može tražiti pravorijek, odnosno zauzimanje pravnog shvaćanje Vrhovnoga suda u takvim situacijama, a Vrhovni sud u takvim situacijama može tražiti od sudova protiv, koji imaju takve postupke da dok ne donesu odluku da zastanu sa postupcima. Dalje, ono što jest važan segment neposredno ne utječe na samo suđenje i donošenje odluka, ali je bitno za funkcioniranje suda i pravosuđa u cjelini. To je jedna racionalno učinkovita sudska i pravosudna uprava. Suci jesu, moraju i ostat će nezavisni u smislu da su, da je njihova nezavisnost zagarantirana kada donose sudske odluke. Ali svi smo mi pred sudom javnosti, uključujući i suce, dakle oni također moraju biti s jedne strane odgovorni javnosti za profesionalno obavljanje svoje dužnosti s jedne strane, a s druge strane naglasak ovdje stavljam na predsjednike sudova koji jesu suci, ali kad su predsjednici sudova oni su odgovorni za sudsku upravu, dakle načine na koji se odvija sudska uprava je izuzetno važan za jedan neometan rad suda i u tom segmentu važnost sudske i pravosudne uprave je izuzetno važna. Prepoznavajući tu potrebu ne kao neke kaznene ekspedicije nego potrebu da svi damo svoj doprinos, a Ministarstvo pravosuđa ga može dati kroz kontrolu rada sudske, odnosno pravosudne uprave, dakle svega onoga što odlazi u redovito obavljanje poslova u financijsko poslovanje i organizaciju rada, uvrštavanje predstavke i pritužbi građana, Ministarstvo pravosuđa osnovat će posebnu instituciju pravosudnu inspekciju. Ona kao pravosudna uprava i kontrola je postojala već u važećem zakonu, a naglašavajući upravo taj segment osniva se pravosudna inspekcija koju će obavljati sudski savjetnici u Ministarstvu pravosuđa. U okviru te pravosudne inspekcije nakana i namjera da nešto što već postoji u zakonu, tu još dodatno osnažimo. Zašto? Zato što se postavlja pitanje tko može obavljati tu pravosudnu inspekciju. Pa najbolje mogu obavljati oni koji znaju kako sud funkcionira i radi i tu ćemo koristiti mogućnost koja već postoji od početka važenja Zakona o sudovima važećeg dakako zakon iz 93. godine, da suci koji jesu zainteresirani, dakako uz svoj pristana, na pristanak predsjednika suda mogu doći u ministarstvo i nadamo se da će se i za ovaj segment ministarstva, dakle za rad u pravosudnoj inspekciji naći ponukani i motivirani neki od njih. Kad sam govorila o odgovornosti sudaca onda treba reći da postoji stegovna odgovornost sudaca, također oni su podložni i ocjenama svoga rada, njihove kvalitete, profesionalnog obavljanja i u ovom zakonu se taj segment dodatno razrađuje. Također se predlaže zakonom da suci trebaju podnijeti podatke o svojoj imovini i to je novina na dosadašnji zakon, ali zadaća svih nas pa tako i sudaca pretpostavlja se da suci znaju zakon, da znaju sudsku praksu, ali svi mi koji radimo moramo pratiti što se događa. Često dolazi do promjene zakona, sada se približavamo Europskoj uniji, moramo se upoznavati sa novim propisima i jedna stalna profesionalna edukacija, profesionalni razvoj i usavršavanje sudaca je imperativ, prema tome tu se u zakonu i to naglašava i uzima se kao razlog za njihovo promicanje, odnosno za ocjenu njihovoga rada. Svi smo mi, svi koji obavljamo određene profesionalne dužnosti pod okom javnosti i javnost ima pravo znati i treba znati o radu tih tijela, znači uključujući i sudova. Međutim prepoznavajući potrebu da se s jedne strane sudovi otvore, s druge strane da se omogući kvalitetnija komunikacija i način informiranja objektivan i pravilan o radu suda pa i o pojedinim predmetima koji su od interesa za javnost, predlaže se zakonom utvrditi institut glasnogovornika. To može biti predsjednik sud, može biti sudac ili sudski savjetnik koji će proći određenu edukaciju, pokazuje jednu motivaciju i želju, ima komunikativne sposobnosti da informira o radu suda. To su ukratko u bitnom ono što je sadržaj ovog zakona, nadam se da nisam ništa bitno propustila. Predlagatelj je uvažio sve primjedbe i, odnosno većinu primjedbi i prijedloga koji su dali pojedini zastupnici ili klubovi zastupnika. Tako je u ovaj zakon vraćene su odredbe o imenovanju i razrješenju sudaca koje su u prvom čitanju bile iz Zakona o sudovima premještene u izmjene i dopune, odnosno o Zakonu o Državnom sudbenom vijeću i sada se one ponovo nalaze u Zakonu o sudovima. To je bila primjedba Odbora za pravosuđa. Prihvaćena je primjedba ovog odbora da se naznači da Vrhovni sud, prem da je on najviši sud i to je jasno, takva ustavna kategorija smatra redovnim sudom. Pojašnjene su odredbe koje se odnose na ovlasti Odbora za pravosuđe u odnosu kada daje mišljenje za pojedine kandidate i niz drugih promjena koje čini mi se poboljšavaju i pojašnjavaju tekst. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za pravosuđe, uvažena zastupnica Lovrin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Evo Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora na 31. sjednici održanoj 4. listopada 2005. godine razmotrio je Konačni prijedlog Zakona o sudovima koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 15. rujna 2005. Odbor je razmatrao temeljem članka 73. Poslovnika Hrvatskog sabora, prijedlog zakona u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja ukratko se osvrnuo na razlike sadržane u konačnom prijedlogu, a rezultat su usvajanja prijedloga i primjedbi na prijedlog zakona. Ja evo mogu sa zadovoljstvom u ime odbora konstatirati da je predlagatelj prihvatio sve primjedbe Odbora za pravosuđe iznijete u prijedlogu zakona u prvom čitanju, osim prijedlog odbora koji se odnosi na postojeće odredbe koje regulira imunitet sudaca, a koje primjedbe nije predlagatelj usvojio jer je Ured za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske dao negativno mišljenje. U raspravi su članovi odbora podržali konačni prijedlog zakona uz sljedeće primjedbe i prijedloge. Predlaže se preispitivanje odredbe članka 8. jer se istom sužava imunitet sudaca u odnosu na postojeću odredbu članka 9. Zakona o sudovima. Budući da Ustav Republike Hrvatske u članku 121. sadrži odredbu koja glasi: "Suci imaju imunitet u skladu sa zakonom", time se daje mogućnost i zapravo obveza razrade opsega imuniteta upravo ovim zakonom. Stav o pitanju imunitetu sudaca zauzela je i opća sjednica Vrhovnog suda Republike Hrvatske te ga je dostavila odboru i predlagatelju. Mišljenje je odbora da je odredba članka 26. nejasna, a obrazloženje pogrešno te da iz istog treba brisati riječi: "sudske uprave" jer je nadzor nad sudskom upravom reguliran člankom 62. U pravcu poboljšanja rečene odredbe odbor sugerira izmjenu članka 26. na način da ista odredba glasi: "Predsjednik neposredno višeg suda može radi pomoći nadzora nad obavljanjem poslova suca odrediti dva ili više sudaca. Odredbom članka 37. propisano je između ostaloga da Sudačko vijeće daje ocjenu obnašanja sudačke dužnosti. Mišljenje je da bi pri davanju ocjena obnašanja sudačke dužnosti, Sudačko vijeće trebalo konzultirati predsjednike sudova posebno kada se ocjenjuju suci općinskih sudova. U obrazloženju članka 63. treba brisati riječi: "suci" budući da poslove nadzora pravilnog obavljanja poslova pravosudne uprave u sudovima obavljaju pravosudni inspektori. U članku 74. stavak 4. i stavak 6. potrebno je uskladiti kako bi se izjednačili uvjeti imenovanja sveučilišnih profesora pravnih znanosti za suce redovnih i specijaliziranih sudova. I na kraju uočeno je nesuglasje odredbe članka 109. stavka 3. s odredbama članka 112. stavka 1. sugerira se usklađenje na način da ista odredba glasi: "Predsjednika suda imenuje ministar pravosuđa između kandidata za koje je Sudačko vijeće utvrdilo da ispunjavaju uvjete za predsjednika suda. Predsjednik predlagatelja očitujući se na prijedloge i primjedbe odredba na konačni prijedlog zakona istaknuo je da će iste pomno razmotriti, a prijedloge na članak 8. i članak 26. riješiti amandmanima predlagatelja. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe je sa sedam glasova za, jednim glasom protiv i jednim suzdržanim glasom odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o sudovima. Hvala.
Hvala. Ostali odbori su, nema više izvjestitelja odbora? Nema. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Klub SDP-a je sa velikim iščekivanjem očekivao ovaj Konačni prijedlog Zakona o sudovima i do te mjere je njime razočaran da mu ne može dati potporu. Ne zato što neka rješenja nisu neki napredak, ali u svakom slučaju, s obzirom na postojeće rješenje, s obzirom na učestale izmjene i na očitu potrebu kako praksa natjerava i kakav je sud javnosti, pa i stručne javnosti, očekivalo se upravo da će na tom tragu takve biti i izmjene. Zato mi ocjenjujemo u Klubu SDP-a da je ovaj Prijedlog zakona u tom smislu doista neinventivan i neambiciozan. Jer ne rješava one ključne probleme koji se pokazuju u radu sudbene vlasti i koji počesto blamiraju sudbenu vlast u cjelini, a samim tim i svaku drugu vlast, odnosno izvršnu vlast koja je u konačnici opet odgovorna za uredno i efikasno funkcioniranje sudbene vlasti. Ovo je jedan od, zašto ovo posebno, možda smo i strogi kod ocjene ovog Zakona. Zato što je upravo bila prilika da se na neki način otklone oni prigovori koji se pojavljuju u javnosti. Možda će se staviti prigovor zašto to nije učinjeno i ranije. Evo vidite u koliko je navrata mijenjan ovaj Zakon i upravo te česte promjene, upravo su bile na tragu tog tapkanja i kaskanja za situacijom koju je jednostavno praksa nametnula, a da se u konačnici nije imalo možda dovoljno hrabrosti da se, ne znam zbog čega. Jer mislim da bi neovisno o poziciji i opoziciji dali potvrdu takvom jednom zakonu koji bi, kažem, otklonio opravdane prigovore javnosti. Kada se u jednoj zemlji, u jednoj tranzicijskoj zemlji koja je uredno provela pravosudnu reformu, kada su njihovog čelnog čovjeka pravosudne instance, dakle, Vrhovnog suda pitali kako ste vi to učinili? Onda je on odgovorio vrlo jednostavno. «Evo», kaže, «prije reforme stranke su dolazile u sud, kucale, kad bi same otvorile nije bilo suca, sudac nije bio na radnom mjestu. Poslije provedene pravosudne reforme svaki sudac je na svom radnom mjestu i uredno obavlja zadaću». A zašto ovo govorim? Možda je neshvatljivo, ali prošla vlast se sa ovim također suočavala pa je bilo čak i primjedbi da sudac, upravo da ta njegova neovisnost ide do te mjere da je nije dužan polagati računa ni predsjedniku suda, kamoli kome drugome, kud on to ide. Prema tome, da se takve stvari ne bi događale trebalo je drugačije i ozbiljnije reagirati. To nije učinjeno. Osim toga, da li Vlada zaista misli ozbiljno provesti pa i ovakve, neka manje važna ali u svakom slučaju dobra rješenja, upitno je. Zašto? Zato što se tu, ja ću kasnije, pošto se radi o Konačnom prijedlogu, i konkretno govoriti o pojedinim odredbama, ali ovdje nakon objašnjenja pojedinih odredbi kao što je to i zakonska obveza za svaki prijedlog, pa tako i za konačni prijedlog, stoji ocjena sredstava potrebnih za provođenje zakona. Te se ističe da za provedbu ovog Zakona ne treba osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu, a to nije istina. Jer nekoliko odredbi upravo ukazuje koja su sredstva, koji su troškovi koji proizlaze iz primjene, ako dođe do primjene tih odredbi, značiti za državni proračun. Ili se one, te odredbe, neće primjenjivati jer onda nikakve koristi ni ovakvih malih i neznatnih promjena. Možda da se osvrnem odmah i na konkretne primjedbe. U članku 8. govori se o imunitetu pa se posebno naglašava da se taj imunitet naravno ne odnosi kada se radi o kršenju zakona od strane sudaca koje je kazneno djelo. Međutim, kršenje zakona od strane sudaca još davne 97. tajanstveno je nestalo iz našeg kaznenog zakonodavstva, za vrijeme koalicijske vlasti bilo je inkorporirano u onu značajnu novelu Kaznenog zakona. Ali kako je ukinut taj zakon nikako da se vrati i to kazneno djelo koje je vrlo specifično i koje otklanja onda različite nedoumice. Ovako kako je sada postavljeno može se misliti da postoji neka posebna norma, odnosno posebna inkriminacija, posebno kazneno djelo koje nosi naziv «kršenje zakona od strane suca», ali ono ne postoji pa se takve zlouporabe inkriminiraju, odnosno subsumiraju pod odredbu koja inače važi za druge ovlaštene osobe, što je svakako neprecizno. Ali i nije dovoljno jer recimo, kazneno djelo može biti i u vezi primanja mita, a članak 8. ne podrazumijeva i takav slučaj. U članku 10. govori se o ustupanju pojedinih predmeta i sasvim je nepotrebno da o tome sam predsjednik Vrhovnog suda o tome ne odluči. Takvo jedno povjerenje od strane zakonodavca svakako mora imati jer ovdje se traži i mišljenje opće sjednice, pa se znači angažiraju svi suci Vrhovnog suda. Vrhovni sud je toliko zatrpan da treba razmisliti zaista kako će to u praksi funkcionirati. Vrlo brzo će sigurno reagirati predsjednik Vrhovnog suda. To će zatrpati sud i prema tome upravo u intenciji, dobroj intenciji da se predmeti ubrzaju, upravo iz, na način da se prebace sa opterećenog na manje opterećeni sud doći će do neplaniranog zatrpavanja Vrhovnog suda sa ovakvim predmetima. Evo vidite, upravo ova odredba članka 10. u stavku 5. koja govori upravo o tome, o prebacivanju predmeta sa opterećenog na manje opterećeni sud govori o tome da će upravo država, dakle da će se upravo iz državnog proračuna strankama nadoknaditi taj trošak. Trošak prijevoza, trošak dnevnica, izbivanja odvjetnika iz njegovog ureda za to vrijeme. A to nisu baš mali troškovi. Prema tome, to je jedna jako dobra norma koju smo već imali i u izmjenama, ovdje je sada u novi zakon inkorporirana. Koja pokazuje kako dobre stvari i puno koštaju. Prema tome, pitanje je hoće li ona biti primijenjena i primjenjiva ukoliko predlagače kaže već da za to neće osigurati sredstva, odnosno da za to uopće nije potrebno osigurati sredstva. Članak 11. svakako je preuzak jer trebamo zamisliti i situacije da naši sudovi i stranim upravnim tijelima pružaju pravnu pomoć. Pa onda prema tome, u tom smislu i to treba precizirati. Vrlo je neobično da se ovdje kod ustrojstva sudova specijalizirani sudovi nazivaju prekršajni sudovi, trgovački sudovi, visoki prekršajni sud. To bi značilo nekako, stvaralo bi dojam da kod nas postoje ovi redovni sudovi, a onda iz njihove nadležnosti eto specijalizirali se, nikli su ovi posebni sudovi koji upravo u okviru posebnih grana njihovog sudovanja specijalizirali su se za to. A to upravo nije tako, tomu nije tako. Evo, upravni sud upravo ocjenjuje zakonitost tijela državne vlasti, bez obzira tko se nalazi na suprotnoj strani, da li kao tužitelj ili tuženik. Prema tome, jednostavno, ne radi se o specijaliziranim sudovima. Pogotovo i tim prije kad baratamo, trebamo biti vrlo oprezan u upotrebljavanju, u upotrebi ovog pojma što nas i obiteljska i strategija i strategija za borbu protiv nasilja i Obiteljski zakon upućuju na to gdje je potrebno ako već ne posebne specijalizirane obiteljske sudove onda svakako osnovati i posebne odjele. Dakle, u tom smislu bi to bili specijalizirani odjeli, odnosno specijalizirani sudovi. Ili za radne sporove što također javnost, odnosno sindikati očekuju. Ali za početak sigurno će to biti dovoljno učiniti i u okviru odjela. Prema tome, ovdje nikako ne možemo govoriti da je Prekršajni sud, Visoki trgovački sud i Upravni sud da su to specijalizirani sudovi. Članak 15. je neprecizan. On ovako na prvi pogled se ne čini takav, ali u praksi može izazvati velike prijepore. Odredba … [[Govornik se ne razumije.]] da sudovi sude u svom sjedištu. Sudovi sude isto tako i na mjestu prijepora, a to mjesto prijepora ponekad i ne mora biti sjedište suda, nego može biti u nekoj drugoj županiji gdje je mjesna nadležnost drugog suda. Ako se i ovako normiralo kao osnovna odredba onda sigurno u stavku jednom treba i precizirati i ove izuzetke. Velike će dvojbe izazvati mogućnost, zapravo ne mogućnost nego primjena odredba članka 17. stavaka 2. ukoliko dođe do toga da se objedine ne samo nekoliko prekršajnih sudova, što je manji problem, nego vidimo i dalje što zakon, prijedlog zakona omogućava da se objedini i općinski i prekršajni sud. To iziskuje ne samo pitanje uprave, pitanje predsjednika nego i čitav niz drugih stvari koje nije moguće riješiti nekim posebnim zakonom nego li su moguća, morale su se dati već naznake rješenja i u ovom konačnom prijedlogu. Članak 26., evo vidimo izazvao je već veliki prijepor. Ali ja mislim ovdje da treba dati veliku podršku Vladi koja nije išla sa takvim prijedlogom kao što je bio obznanjen javnosti. Naravno, davane su kontradiktorne, davana su kontradiktorna objašnjena. Kada javnost zahtijeva da se neke stvari otkriju, razotkriju i kad se otkriju onda se pitaju, javnost počesto pita zar to nije bilo moguće prije učiniti. Kako su se neke stvari dugo mogle u sudovima skrivati i prikrivati? Onda smo dobili i od Vlade, pa i od samog ministra, resornog ministarstva objašnjenje da se upravo uvode sudski inspektori koji će tome stati na kraj. Onda s druge strane javila se sudačka udruga. To je ugroza naša, našeg imuniteta, to je napada na neovisnost pravosuđa. Onda se opet ministarstvo oglasilo i kaže ne to se odnosi samo na upravu, mi se nećemo dirati u konkretne predmete. Ja mislim da ovo više nije vrijeme da mi ugađamo populistički ni ovoj ni onoj grupaciji, nego da stvari raščistimo do kraja, zajednički. Naravno, cijeneći kao vrhovnu i temeljnu vrijednost, ne samo samog, same pravosudne vlasti, nego temeljne naše ustavne odrednice o neovisnosti suda i naravno pojedinih sudaca. Ali u svakom slučaju neke ovlasti i to vrlo konkretne onda moraju biti određene. U ovom zakonu ovdje takva rješenja se ne nude, ona će se opet svesti samo na upravu, a to nije dobro. Kada se konkretno reagira, u konkretnom slučaju, onda to sigurno treba biti vrlo oprezno tako da se postigne taj cilj potrebne i objektivne kontrole, a da se ne zadire u neovisnost pravosuđa. To nije lako postići i to niste evo ovdje uspjehom učinili i od toga neće biti ništa. A kažem, nije nimalo lako stipulirati takvu jednu normu. Zaštita prava na suđenje u razumnom roku, to je jedan novi institut. Ali što se njime postiže? Da se stranka u sudskom postupku kojoj dugo predmet traje ima pravo pritužiti odnosno neku formu, nešto vrlo slično žalbe, podnijeti višem sudu i kasnije se još prižaliti na to. Tako ćemo vrlo brzo biti zatrpani, odnosno multiplicirati, ja bih rekla, udvostručiti broj zaostataka. Pa ćemo umjesto milijun i 500 zaostataka vrlo brzo dobiti 3 tisuće predmeta jer nema osobe koja se neće pritužiti. I onda će biti zatrpani na vlastito viši sudovi koji na neki način, daje im se uloga da budu promotori razvoja, razvitka sudbene vlasti, rješavanja zaostataka i mnogobrojnih poteškoća s kojima se susreće sudbena vlast. Ovo je možda dobra ideja, ali jednostavno ponovno će pasti na same sudove i to će opet njih zatrpati, kažem, naročito više sudove pa i sam Vrhovni sud. Evo vidite, čak će i sud naplaćivati, odnosno odobravati strankama tim za koje nađe da su sudovi niži dugo sudili i pravičnu naknadu. Sigurno su za to potrebna ogromno, ogromna sredstva, a ne da nisu potreban nikakva sredstva. I još evo da zaključim. Ono što je jako važno, a to je pitanje ocjene rada samih sudaca. Pa ne može se to glasovanjem učiniti i to tajnim glasovanjem kad za to trebaju postojati jedino mjerodavno objektivni kriteriji kao što su i uspostavljeni. Prema tome, treba brisati ovu odredbu o tajnom glasovanju, jer na tajnom glasovanju, na žalost, ne prolaze najbolji suci radi konkurencije. Nešto vrlo slično kao u političkom životu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Klub zastupnika SDSS, poštovani zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ja ću u ime kluba reći nekoliko stvari u pet, šest točaka o pitanjima za koje mislim da zaslužuju komentar. Najprije prvo ovo pitanje oko načela koje uspostavlja ovaj zakon. Zakon uspostavlja sljedeća načela koja su vrlo visoki domet i kaže da je to neovisnost, nepristranost, pravičnost i postupanje u razumnom roku. Naravno da se i ja slažem da od toga treba proći i naravno da se ja slažem da je to vrhovni cilj koji treba htjeti ostvariti. Ja mislim da se možemo složiti da ova načela sada ne ostvarujemo u praksi jer se u protivnom ne bismo pozivali na ono što se govori kao funkcioniranje pravne države, kao efikasnost sustava, kao itd. Dakle, potpuno je jasno da mi te, ta načela nismo dostigli. Ja se i ne čudim zašto nismo dostigli. Ali to naprosto treba imati u vidu. Dakle ova načela ne, u praksi se ne primjenjuju u velikim, u velikom broju slučajeva. Zašto ja ovo govorim, zašto mislim da je to važno? Važno je razumjeti da ovaj zakon sad uspostavlja dobar okvir, s ovog načelnog gledišta dobar okvir i da se samo modelom koji bi se zvao samo idemo primijeniti zakon i dobit ćemo ostvarivanje ovih načela ne može stvar do kraja, ne može cilj postići. Šta je tu važno? mora se izgraditi svijest i stav u društvu koji podupire ovaj načela i njihovo ostvarivanje kao cilj. Drugo što ja mislim da je važno, unutar sudstva mora se uspostaviti praksa koja dominantno ostvaruje ova načela i dalje, ono što mislim da je posebno važno i zašto ja mislim da u ovom trenutku nemamo zadovoljavajuću ocjenu to je da u sudačkim krugovima treba postići i svijest i hrabrost da se u praktičnom ponašanju kad se radi o sudovanju, svaki sudac želi tome težiti. Mi često kažemo i s pravom kažemo sudstvo je i suci su neovisni i točka. Tu nema spora. Ali znate i ta neovisnost je zapravo uvjetovana i to uvjetovana kvalitetnom i neovisnost ne može biti nikakav alibi da radim kako me volja, da radim ispod kriterija. Ja mislim da sada postoji na toj relaciji neovisnost sudstva i opravdanje za atu neovisnost postoji jedan raskorak na dvije-tri stvari. Suci imaju relativno pristojne plaće, imaju renome sudačke funkcije i brane se i cehovski i pojedinačno i to nije u skladu sa ažurnošću i sudačkom hrabrošću koju sada u svom postupanju iskazuju. Ja naprosto ističem to kao raskorak zato, ne zato da sada prozivam tu struku, onako uzduž i poprijeko, nego zato što i sudačka struka mora pomoći od toga da ima svojih unutarnjih slabosti i da mora na sebe prihvatiti najprije stav da ona početna načela nismo ostvarili i da se svi zajedno pa i suci ili prije svega suci moramo za to boriti da bismo postigli ili dobili društvenu podršku na toj relaciji. Druga stvar koju želim komentirati, to je ovo pitanje zaštita na suđenje u razumnom roku. Vi ste gospođo državna tajnice i sami rekli, najbolja je inspekcija unutar suda i ja se s tim slažem. Ali vidite, ovaj prijedlog ovdje uspostavlja taj razgovor o suđenju u razumnom roku kao važan institut. To znači uspostavlja institut preko kojega se ta stvar može kontrolirati. Dalje kaže kad je veliki zaostatak onda mora netko naložiti da se to hitno riješi. Dakle hitnost postupanja. I treća stvar, kaže kad bi je netko time oštećen, mora se iz državne kase njega obeštetiti i dati mu nekakvu naknadu. Kada to posve uprostite onda ćete dobiti situaciju da nerješavanje u razumnom roku završit će konačno time da će recimo Ustavni sud odlučiti da nekome treba dati novčanu naknadu i mi ćemo onda imati samo proračunsku štetu. Zašto sam spomenuo ovo vaše da treba tu stvar vidjeti unutar suda. Osim ove šeme koju sam sada rekao, dakle osim tih posljedica ja ovdje nisam našao pa čak bi usudio se reći ni formalan mehanizam da se u odnosu na ovo nešto poduzme unutar sustava. E i zato meni to fali. Ja mislim dakle, nedostaje mehanizam unutar suda, meni je palo na pamet sljedećih nekoliko stvari. Nedostaje jedna povremena inventura predmeta unutar suda u nekom intervalu, u godini dana, u tri mjeseca, šta ja znam u kom vremenu. Nedostaje razgovor o tome, od tisuću predmeta koje imamo u sudu, možemo li u toj inventuri vidjeti koliko ih ima sa izrazitim stupnjem hitnosti, koliko ih ima koje možemo lakše razriješiti. Pretpostavljam da se u tome može napraviti jedna unutarnja inventura koja će pomoći da stvar ne leži bez potrebe. Dalje, da se vidi šta je, da se napravi u tom intervalu pregled po starosti, koliko je koji predmet ostario. Da se vidi pregled ažurnosti pojedinačno po odjelima, šta ja znam kako. Zna se zapravo kako. I da se analiza, uspostavi analiza i kontrola ažurnosti prema tom broju predmeta koji imamo i da se na neki način, ne mora čak ni formalno, ali da se u odnosima među sucima instalira odgovornost, javni razgovori i odgovornost zašto neki predmeti kod mene pojedinačno najviše stoje. I kada biste takav razgovor uspostavili, ja mislim da bi onda ovo, naprosto nema odgovornosti za nerješavanje u razumnom roku kod sudaca kod kojih je taj problem proizveden. On se dakle prebacuje na državni proračun, neznam čiji proračun. I ja mislim da se može govoriti i o sljedećemu. Što je s odgovornošću predsjednika suda u takvim slučajevima. Ja mislim da je on predsjednik i zato da dajte da vidimo kako stojimo s tim. A da ima kolegica Antičević pravo, ako cijelu stvar uspostavimo samo na ovo, ja se žalim pa dobijem neku novčanu naknadu onda je ta stvar možda više štete nego koristi. Treća stvar koju ja ovdje hoću komentirati to je ovo pitanje glasnogovorništva u sudu. Ja razumijem da je svrha komunikacija s javnošću svakog ponedjeljka ili svakog mjeseca ili ne znam ni ja u kojem intervalu. To ako hoćete načelno ima smisla, ali kod sudova vi imate specifičnost, sud je specifična ustanova. Postupak i podaci pojedinačni nose neku vrstu ili nekakav stupanj diskrecije i odluka, konačna odluka u postupku je diskrecioni stav suca i kada sada idete nešto razgovarati s medijima i glasnogovornik zapravo tu nema puno priče osim neka opća priča. A ako je to tako, onda to znači da su za javnu komunikaciju, a gledam je kroz tu svrhu, ostala samo specifična i malobrojna pitanja i meni se čini da je za to dovoljno da se jednom u nekom vremenu predsjednik suda isprsi pred javnošću i kaže što ima reći i ja naprosto vjerujem da glasnogovornik zbog ovog što sam ispričao, vjerujem da imam pravo. Da je predsjednik suda dovoljan u tom kontaktu i da je glasnogovorništvo u sudu sada višak. Četvrta stvar koju ja želim komentirati, to je ovo pitanje sudačkih vijeća. Ja razumijem sudačka vijeća, demokracija u odlučivanju, znam i njihovu, dakle ova njihova opća nadležnost jeste da prate stanje, dakle ovaj zakon zapravo govori najprije u startu o tome da sudačka vijeća ocjenjuju obnašanje sudačke dužnosti i to je ako pođete od starta, to je prilično veliki cilj uspostavljen tim stavom. Ali poslije toga u razradi zakona nemate ništa o tome, ocjena u ovom dijelu, imate samo tehnologiju izbora sudačkih vijeća, a nemate ovog što bi oni radili u ocjeni obnašanja sudačke dužnosti. I sada ako to povežem s ovim što sam malo prije govorio o rješavanju u razumnom roku, o odgovornosti itd. onda sudačka vijeća ovdje po onom kako sam ja iščitao u ovom prijedlogu, nisu dobila zadatak da to iskontroliraju, a čini i se ako se polazi od starta u tome onda bi to trebali činiti. I, ne i nego peta stvar, govori u zakonu govori i zapravo uspostavlja jednu težnju da se različite odluke koje se kroz sudove donose u praksi, konačno usaglašavanjem ujednače. Dakle, radi se o ujednačavanju sudske prakse. To je ja mislim dosta dobar cilj i da zaslužuje da se tome pokloni pažnja. Ja inače mislim da ujednačavanje sudske prakse najbolje se postiže dosljednom primjenom zakona ali sviđa mi se ova težnja u zakonu da se uspostave i provedu neki mehanizmi ujednačavanja odluka. To bi bilo dobro ogledalo pravosuđa. I šesta stvar koju ovdje spominjem to je ovo, primjena Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Mi smo na Odboru za ljudska prava itd. pa i mimo toga predlagali ali predstavnik predlagatelja u tim razgovorima nije imao sluha za to i vidim da to nije ušlo. Dakle, radi se o tome da u ovome zakonu treba normirati primjenu Ustavnog zakona o pravima manjina o proporcionalnom učešću. Zašto je to nužno? Zato što su nam svugdje rekli da to što piše u Ustavnom zakonu o pravima nacionalnih manjina ne vrijedi ako nije normirano u posebnom zakonu. I ja moram reći da ako toga ne bude a mislim da se to može recimo u članku 74. dosta elegantno dopuniti. A ako to ne bude mi iz našeg kluba ne bismo podržali, mogli podržati ovaj zakon. Zahvaljujem.
Hvala. Klub HDZ-a poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, uvažena gospođo državna tajnice, kolegice i kolege! Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire Konačni prijedlog Zakona o sudovima. Naime, neprijeporna opravdanost donošenja Zakona o sudovima ne proizlazi samo iz činjenice što je važeći zakon donesen još 30. prosinca 1993. godine i što je od tog vremena mijenjan i nadopunjavan nekoliko puta već zasigurno i zbog očite potrebe novog, dakle drugačijeg normativnog uređenja i novog pristupa obavljanju sudačke dužnosti s jedne strane te poslova sudske uprave s druge strane. Zrelost ovog propisa upravo je sadržana u onim odredbama zakona koje jamče i zapravo razrađuju ustavno načelo sadržano u članku 117. Ustava Republike Hrvatske osiguravajući samostalnost i neovisnost sudbenoj vlasti upravo na način da se nitko odnosno nitko nema prava miješati se u donošenje odluke sudaca niti na ma koji način vršiti pritisak na donošenje sudačkih odluka ulazeći u njihov meritum. Međutim, valja naglasiti da se ovim propisom razrađuje odnos odgovornosti za učinkovito obavljanje sudačke dužnosti sagledavane kroz imperativ građana da svoja prava na sudsku zaštitu ostvare u razumnom roku. Upravo ovu novinu apsolutno kao pozitivan pomak i jedan od bitnih elemenata reforme hrvatskog pravosuđa treba naglasiti a vezano za konkretne zakonske odredbe. Naime, predloženog članka 26. odnosno iza predloženog članka 26. dodaje se i cijela Glava, dakle u samom propisu pod naslovom "Zaštite prava na suđenje u razumnom roku" te se člancima 27. i 28. detaljno razrađuje ovaj institut. Ne radi se ovdje samo o ustavnoj zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda odnosno osobnim i političkim slobodama i pravima sadržanih u ustavnoj odredbi članka 29. Dakle, svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela jer sama definicija povrede prava na suđenje u razumnom roku ukazuje da se u suštini tog pojma krije neopravdano odugovlačenje s provođenjem postupka ali i donošenjem konkretnih sudskih odluka. Povreda toga prava dolazi kao rezultat djelatnosti odnosno činjenja očigledno sudova i upravo su sudovi bili redovni ili specijalizirani kao institucije najodgovorniji za ostvarivanje i zaštitu tog prava. Predložena zakonska rješenja uređuju nadležnosti za odlučivanje o zaštiti prava a suđenje u razumnom roku na način da se čak i uloga Vrhovnog suda Republike Hrvatske odnosno Ustavnog suda Republike Hrvatske u tom smislu na specifičan način i na pravno utemeljen način vezano za vrstu, karakteristiku i nadležnost i Vrhovnog suda Republike Hrvatske i Ustavnog suda Republike Hrvatske uređuje na uistinu kvalitetan način kada se radi o razradi ovog instituta. Dakle, zahtjev za zaštitu povrijeđenog prava podnosi se neposredno višem sudu odnosno na sud kojem se prigovara nepotrebno odugovlačenje s odlučivanjem imajući u vidu da li se radi o redovnom ili specijaliziranim sudovima kao i mogućnost podnošenja zahtjeva prema Vrhovnom sudu. Primjena članka 63. Ustavnog zakona Ustavnom sudu Republike Hrvatske, dakle institut podnošenja ustavne tužbe kao mogućnosti zaštite postoji nakon iskorištenog prethodnog pravnog puta uz napomenu da je upravo spomenutim člankom 27. stavak 3. propisana hitnost postupanja u smislu podnošenja predmetnih zahtjeva i to bez obzira pred kojim se sudom zaštita toga prava traži. Međutim, ovdje treba a shodno gore navedenom i nepostojanju bojazni od povrede ustavnog načela o samostalnosti i neovisnosti sudbene vlasti naglasiti sljedeće. Prvo, ako se po zahtjevu utvrdi da je sud pred kojim je postupak u tijeku neopravdano odugovlačio s provođenjem postupka i donošenjem odluke ovlašten je odrediti rok u kojem taj sud mora odlučiti u sporu. Drugo, nalog nižem sudu odnosi se samo na rok. Dakle, ponavljam, samo na rok ali ne i na način odlučivanja u konkretnom sporu. Treće, ako sud usvoji zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku odnosno ako ustanovi da je podnositelju zahtjeva povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku odredit će podnositelju zahtjeva i primjerenu naknadu zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku o čemu je već u prethodnim raspravama bilo dovoljno govora. Četvrto, u žalbenom postupku dakle odlučuje Vrhovni sud Republike Hrvatske a podnositelj zahtjeva ne bi imao pravo na žalbu samo kada po zahtjevu kao prvostupanjski sud odlučuje Vrhovni sud Republike Hrvatske. Međutim, protiv odluke Vrhovnog suda nezadovoljna stranka ima mogućnost i to u roku od 30 dana od dostave odluke svoja eventualno povrijeđena prava štititi podnošenjem ustavne tužbe Ustavnom sudu Republike Hrvatske. Nadalje, u izloženom smislu treba sagledavati odredbu članka 10. stavak 2. predloženog zakona odnosno mogućnost da predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske može uz prethodno mišljenje opće sjednice toga suda odrediti da u pojedinoj vrsti predmeta postupa drugi stvarno nadležan sud ako sud koji je stvarno i mjesno nadležan zbog velikog broja predmeta koji ima u radu ne može u razumnom roku raspraviti te predmete i donijeti odluku. Dakle, u suštini radi se o istoj stvari razrađenu sa dva uistinu kvalitetna pravna instituta. Jedno se odnosi na suđenje u razumnom roku a drugo se isto tako nastavlja na taj institut ali kao mogućnosti ustupanja predmeta onim sudovima koji su u tom smislu manje opterećeni samim predmetima. Ono što uistinu želim naglasiti kao bitnu stvar u Zakonu o sudovima u ovom predloženom zakonu dakle jest sam nadzor sudske uprave odnosno uvođenje pravosudne inspekcije koju će obavljati suci na radu u Ministarstvu pravosuđa koji je temeljem članka 61. ima ovlast najvišeg tijela za obavljanje poslova pravosudne uprave s jedne strane ali i mogućnost nadzora sudske uprave od strane viših sudova nedvojbeno predstavljaju normativna rješenja temeljem kojih će se povećati učinkovitost postupanja hrvatskih sudova. Smanjenje vremena potrebnog za odlučivanje u konkretnim predmetima, smanjenje broja predmeta u rješavanju pred sudovima, a u konačnici osigurati bolje funkcioniranje pravosuđa u cjelini. Iz ovih posljednjih rečenica, ili posljednje rečenice upravo proizlaze ili su nabrojeni svi oni uistinu problemi koje je hrvatsko pravosuđe u ovom trenutku opterećeno a i obrazloženi su i instituti, odnosno koji su pretočeni u Zakon o sudovima i sam dakle način na koji, na koji konkretne probleme u smislu funkcioniranja pravosuđa i temeljem ovoga Zakona i zakonskih rješenja dakle, će se zasigurno i razriješiti. Naposljetku, osnovicom ovoga Zakona i o tome je bilo riječi već u provedenim raspravama, dakle, o klasifikaciji, odnosno diobi sudova, odnosno kako se ovim Zakonom dijele, dijele sudovi u Republici Hrvatskoj i naravno da je prihvatljiva podjela na redovne sudove i specijalizirane sudove jer općinski, županijski sudovi su naravno redovni sudovi, dok su specijalizirani sudovi i prekršajni i trgovački i Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske, Visoki trgovački sud Republike, te Upravni sud Republike Hrvatske. Ovu klasifikaciju ili razvrstavanje sudova sa pravne, logične i činjenične strane nije potrebno obrazlagati jer ona uistinu jest u razvrstavanju sudova prema samoj djelatnosti, nadležnosti najbolje odgovara slici ili onako kako uistinu treba razvrstati same sudove u Republici Hrvatskoj. Međutim, iza ovih zakonskih rješenja i ovakvih ovih rješivih, konkretnih rješenja u samom Zakonu dakle, omogućava se, odnosno i predviđa mogućnost osnivanja i drugih redovnih i specijaliziranih sudova. I čini nam se da ovu činjenicu uistinu treba naglasiti i to za određena područja. A zakonom je naravno predviđena i mogućnost spajanja prekršajnih i općinskih sudova kao mogućnost racionalizacije mreže sudova na području Republike Hrvatske. I upravo tu, buduću racionalizaciju i mreže sudova i mogućnost spajanja, dakle, općinskih i prekršajnih sudova, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice isto tako definira, ocjenjuje kao jedno od kvalitetnih rješenja … [[Govornik se ne razumije.]] koje idu u ovom smislu reforme hrvatskog pravosuđa, zasigurno ka jednom boljitku, jednoj racionalnijoj, učinkovitijoj i stručnoj, u tom smislu i podjeli poslova zapravo rješavanju sudskih predmeta koji se pojavljuju bez obzira radilo se o općinskim ili prekršajnim sudovima. Nadalje, u samom Zakonu uistinu treba naglasiti one pravne institute koji predstavljaju i nova rješenja s jedne strane ali kvalitetne pravne institute, dakle u samom Zakonu o sudovima koji će nedvosmisleno dovesti do boljih rješenja u organizaciji, funkcioniranju sudova a samim time ili u konačnici i rješavanju ovih problema o kojima govorimo u hrvatskom pravosuđu. Pa krenimo redom, ja ću izdvojiti samo neka od njih, odnosno ona koja se, koja su se nama u smislu rasprave o samom konkretnom Zakonu učinila izuzetno bitni. Pa nesumnjivo da je to institut stalne službe suda, odnosno mogućnost organiziranja služba izvan područja samih sudova ili na način kako je to zakonom predviđeno. Razrađen je i institut ili mogućnost dakle, sam projekat, pilot sudova o kome je već bilo govora i u smislu rasprave o samom tom konkretnom rješenju u Zakonu. O glasnogovorništvu ili mogućnosti uvođenja glasnogovornika na sudovima, dakle, jedan specifičan odnos ili komunikacija sudova sa javnošću kao novo zakonsko rješenje prepoznajemo zaista kao kvalitetno rješenje ali uistinu kvalitetnije od situacije koju u tom segmentu imamo danas, i mislim da će puno nesporazuma u odnosu javnost i sami radovi sudova biti uvođenje ovoga instituta, ili možda nespretnosti u izvještavanju ili neodgovarajućem komuniciranju u smislu rada i sudova i sudaca s javnošću, eto to je jedan od novih, novih instituta gdje su zasigurno predstavlja temelj da se i ti problemi, problemi riješe. Što se tiče jedinstvene primjene zakona podvlačimo i ovom prigodom ulogu Vrhovnog suda Republike Hrvatske koji bi baš imao i temeljem ovoga zakona i jednu dodatnu, dodatno zakonsko uporište kao najviši sud baš da skrbi o jedinstvenoj primjeni zakona kao jednim isto tako od problema u hrvatskom pravosuđu. Evo uveden je i taj institut gdje se i taj problem u okviru hrvatskog pravosuđa na pravi način može razriješiti. Spomenuo bih još samo dvije novine i mislim da su vrlo bitne, to je edukacija sudaca kao obveza, uistinu kao zakonska obveza i spomenuo bih i ovom prigodom kodeks sudačke etike koji se kao institut uvodi u sam Zakon o sudovima. Dakle, i jedno i drugo stalno, dakle usavršavanje, stalno, stalna edukacija sudaca u smislu kvalitete obavljanja sudačke dužnosti s jedne strane, ali naravno i uvijek kada govorimo o sudačkoj dužnosti pridržavanje kodeksa sudačke etike koji su uistinu, pojavljuju se kao imperativ i u smislu provođenja ovoga Zakona a dakako i u obnašanju sudačke dužnosti. I na samom kraju dopustite mi samo nekoliko rečenica vezano za imunitet, sudački imunitet, ili onako kako je on predložen u samom zakonu, u odnosu na članak 121. Ustava Republike Hrvatske gdje se sudački imunitet dakle, definira kao specifičan, dakle, kao ustavnopravna kategorija. Skloni smo se tu prikloniti onim mišljenjima koji idu za tim da se doslovce u zakonu ne prepisuju ustavne odredbe, jer i ustavna odredba kaže da će se posebnim zakonom razraditi imunitet samih sudaca pa na tom tragu dakle, nedvosmisleno da se može dakle, amandmanskom intervencijom i ova odredba članka poboljšati, koja dakle regulira i sudački imunitet. Shodno svemu izloženom, ovaj Zakon uistinu kao kvalitetno rješenje, kao rješenje koje će pridonijeti poboljšanju učinkovitosti pravosuđa Republike Hrvatske u cjelini apsolutno treba podržati.
Hvala. U ime Kluba HNS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Puno dobrog bi zapravo trebalo reći u intencijama predlagatelja ovoga Zakona, prije svega zbog respektiranja struke i saborskih tijela zbog svega onoga što je od prvog čitanja do drugog čitanja ugrađeno u prijedlog zakona. To je evidentno novi vjetar u funkcioniranju hrvatske Vlade i to treba pohvaliti. Posebice stoga što su uvažene i primjedbe zastupnika, pa ne samo zastupnika vladajuće ove strane, nego i zastupnika ove strane i ovakav Prijedlog zakona dobio je jednu cjelinu koja je da tako kažem respektabilna. Isto tako treba naglasiti uvođenje novog instituta suđenja u razumnom roku koji se pojavljuje u članku 4. i onda razrađuje u glavi 3. Zakona. Mada na sve to skupa objektivni posmatrač bi mogao dati i ponešto primjedbi ja ću nastojati navesti neke od njih koje smo usuglasili u Klubu HNS-a. Nažalost u tekstu zakona neke stvari koje su bile nedorečene do sada ostale su i dalje nedorečene. Posebno neke na koje javnost ima primjedbi, oko kojih je bilo javnih sukobljavanja pa i ružnih riječi i prijetnji sankcijama. Radi se o članku 6. i utjecaju na sudove. Članak 6. jasno stipulira da utjecaja na sudske odluke ne smije biti međutim ništa ne kaže o tome na koji način, kada i tko ipak može komentirati sudske odluke? Imali smo nedavno priliku slušati premijera i vidjeti ga na televiziji da komentira jednu nepravomoćnu sudsku odluku. Mislim da nije ništa loše napravio. Mislim da je to legalno i legitimno i mislim da to pravo pripada svakom hrvatskom građaninu pa i zastupnicima u ovom Saboru bez obzira kako se reagira na, na nekakve komentare sudskih odluka najčešće rečenicom: Nije na nama da se petljamo u sudsku vlast. Nije na nama da se petljamo u sudsku vlast, ali na nama jeste i treba biti da komentiramo ono što nam se u ovoj državi čini lošim i nakaradnim pa makar to bila i sudska odluka. U glavi 3., u glavi 2. određeno je ustrojstvo sudova u Hrvatskoj dakle od Općinskog suda do specijaliziranih sudova i u točki 5. opet jedna nedorečenost po mom mišljenju nešto što će se u vrlo skoroj budućnosti morati ispraviti. Otvorena je mogućnost otvaranja odnosno osnivanja daljnjih specijaliziranih sudova po posebnim područjima. Čini mi se da je u ovaj dio zakona trebalo izrijekom staviti ne samo mogućnost nego i obavezu da se osnuju radno-pravni sudovi. O radno-pravnim sudovima već dugo se i u ovom sastavu Sabora se razgovaralo i prije toga se razgovaralo. I postoji jedno generalno mišljenje u javnosti a i statistika to potvrđuje da su upravo ti sporovi oni koji najviše koče rad sudova odnosno najviše se nagomilavaju, najdulje traju i imaju posljedice po one, po one, onaj dio populacije koji se najmanje može zapravo zaštititi od samovolje poslodavaca ili nekog u toj poziciji. Dakle na radnike kojima su njihova prava zapravo ugrožena i na neki način povrijeđena. Specijalizirani sudovi na tom području sasvim sigurno da bi bili korisni i ne treba se bojati činjenice što su nekada postojali sudovi udruženog rada pa da nas netko pozove: Aha, vraćate se vi na sudove udruženog rada. Nema više udruženog rada, ali radni, radni sporovi i danas postoje. Radne sporove treba rješavati i specijalizirani sudovi sasvim sigurno bi tu pomogli. Glava 3. govori o tom famoznom razumnom roku. Konačno je udovoljeno pritiscima i domaće javnosti i činjenici da se poneki postupci iz Hrvatske sele pred međunarodne sudove koji presuđuju u korist građana, oštećenih građana zbog ludog proteka roka, zbog toga što naši sudovi jednostavno ne da nisu funkcionirali u razumnom roku nego nisu funkcionirali. Intencija je dobra. Intenciju treba pohvaliti. Bilo bi možda dobro da se, da se na neki način kvantificira ali ako je to moguće kvantificirati, ne znam ovaj čas na koji način, ali na neki način bi se ta intencija trebala kvantificirati i razumni rok odrediti u nekakvim, u nekakvim granicama za pojedine vrste, za pojedine vrste slučajeva. U članku 35. govori se o ujednačavanju sudske prakse. Dobro, dobro je da se sudska praksa ujednači, da s po istoj stvari uz iste, uz iste argumente, iste dokaze ne donesu dvije eklatantno različite presude međutim je li baš potrebno da se na ovakav eksplicitni način u zakonu stipulira, stipulira konformizam? Nisam sasvim siguran. Mislim da bi suci ipak trebali imati dovoljno slobode da ih se ne prisiljava da se vraćaju na, na slučaj koji su riješili onako kako su ga riješili makar on odudara od, od recimo aktualne sudske prakse. U članku 36. još jedna pozitivna novina koja će apropo toga koštati nešto novaca. Govori se o informatiziranosti sudstva i sudova i članak kaže da se na sudovima, pri sudovima mogu, mogu osnovati odjeli za informatizaciju. Mislim da je došlo vrijeme da se sudovi obavežu da osnuju odjele za informatizaciju i da se obavezno informatiziraju. Pa valjda više nitko ne može, ne može raditi s pisaćim mašinama ili kompjutorima kao pisaćim mašinama koji nisu povezani u nekakav pametni sustav. Nešto što me je neugodno iznenadilo su članci 53. i 54. gdje se pojavljuje tajnik Vrhovnog suda kao državni dužnosnik. To je bio predmet izmjena i dopuna ovog istog zakona pred par mjeseci. Dakle tajnik Vrhovnog suda je osoba koja ima status državnog dužnosnika, a koga imenuje predsjednik Vrhovnog suda. Dakle predsjednik Vrhovnog suda imenuje državnog dužnosnika. Čini mi se to dosta udaljenim od logike i od principa demokratskog funkcioniranja društva. U članku 69. govori se o jednoj vrijednoj inicijativi koja se već dulje vrijeme provlači kroz javnost. Da se suci na sudu pojavljuju u sudačkim odorama što masa zemalja u svijetu ima. Ne određuje se rok nažalost. Očito da proračunske zavrzlame to sprečavaju. Mislim da bi bilo dobro da se nekakav rok da tome. Ne velim da bi to podiglo efikasnost sudstva, da bi to podiglo ma čak niti dignitet sudstva ali bi ustanovilo jednu, jednu dobru tradiciju koju bi bilo vrijedno uspostaviti i koja bi kroz izvjesni, izvjestan broj godina sasvim sigurno dala rezultate i na planu poštovanja suda ako hoćete tako. Treba pohvaliti ovaj zakon jer je to prvi zakon koji sam ja u, od donošenja Zakona o visokom obrazovanju vidio u kome se, u kome je prihvaćena i eksplicit, osim na jednom mjestu navedena nova nomenklatura zanimanja u skladu sa Zakonom o znanstvenom radu i visokom obrazovanju. Kontinuirano se kroz zakon govori o osobama koje su završile diplomski studij na Pravnom fakultetu. Dakle nova nomenklatura. Ne znam zašto se to ne može u druge zakonske prijedloge koje dobivamo ugraditi pa da, da se zna koji od novoškolovanih stručnjaka će moći obavljati pojedine poslove. Očito se ne može. Ovdje se to napravilo. I još jedna primjedba za koju nisam sasvim siguran da li je primjedba ali u članku 108. vrlo detaljno se govori o kodeksu. Kodeks treba biti spomenut u zakonu, naravno. Pitanje je samo da li na takva način i dali sa toliko detalja, da li je razrađivanju svih postavki kodeksa i načinu donošenja kodeksa mjesto u zakonu ili bi takve stvari trebalo staviti za podzakonske akte. Iz jednostavnog razloga što je podzakonske akte … [[Govornik se ne razumije.]] jednostavno mijenjati, a zakon baš i ne tako. No., sve u svemu izrijek ovog zakona je prihvatljiv, intencija je dobra i klub HNS-a će prihvatiti ovaj zakon. Glasat će za ovaj zakon. Ono pitanje koje se postavlja kao i kod većine naših zakona, posebno onih koji se tiču funkcioniranja pravosudnog sustava nije pitanje izrijeke zakona. Izrijeka je dobra. To je pitanje prakse i provedbe hoće li ovo stvarno zaživjeti. Hvala.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Vuljanić kaže premijer je nedavno komentirao jednu nepravomoćnu presudu i u tome nema ništa nelegalno. To na žalost nije točno, to je nelegalno i po važećem Zakonu o sudovima, bit će nelegalno i po ovome novome ako se ne izmijeni članak 6. to je nelegalno i po odredbi, po članku 309. stavak 2. i 3. Kaznenoga zakona i sve su to odredbe koje bi trebalo promijeniti kako bi u buduće ne samo premijer nego i ukupna javnost mogla iznositi javno svoj stav o radu ili neradu sudova, jer su sudovi samo tijela javne vlasti. Jedno, od vrsta tijela javne vlasti. Ali o tome ću u pojedinačnoj raspravi.
I to odmah. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Rad sudova, kao i bilo kojih drugih tijela javne vlasti mora biti javan. Mora biti dostupan javnosti i mora biti podložan sudu javnosti. Tu se pojavljuju dva prava koja su jednako vrijedna. Rov je pravo na pravično suđenje u razumnom roku. Ono se ovdje definira člankom 4. zakona i glasi: "Svatko ima pravo da zakonom, na zakonom, da zakonom ustanovljen neovisni i nepristran sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.". doslovno tako glasi i članak 29. hrvatskoga Ustava. To je prepisana ustavna norma. Na isti način o tome govori i odredba 6.1. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda. I to je dakle nesporno, to je pravo na pravično suđenje u razumnom roku. Paralelno s tim pravom egzistira i drugo pravo na informiranost i slobodno mišljenje. I to je pravo definirano u našem Ustavu. U članku 38. Ustava stoji: "Jamči se sloboda mišljenja i izražavanja misli.". Sloboda izražavanja misli obuhvaća osobito slobodu tiska i drugih sredstava priopćavanja, slobodu govora i javnog nastupa i slobodno osnivanje svih ustanova javnog priopćavanja. Zabranjuje se cenzura, novinari imaju pravo na slobodu izvještavanja i pristupa informaciji. Na isti način o tome govori i Europska konvencija i to njezina odredba 10.1. koja glasi: "Svatko ima pravo na slobodu izražavanja.". To pravo obuhvaća slobodu mišljenja i slobodu primanja i širenja informacija i ideja bez miješanja javne vlasti i bez obzira na granice. Kako ostvarenje tih sloboda obuhvaća dužnosti i odgovornosti ona može biti podvrgnuta formalnostima, uvjetima, ograničenjima ili kaznama propisanim zakonom koji su u demokratskome društvu nužni radi interesa državne sigurnost, teritorijalne cjelovitosti ili javnog reda i mira, radi sprečavanja nereda ili zločina, radi zaštite zdravlja ili morala, radi zaštite ugleda ili prava drugih, radi sprečavanja odavanja povjerljivih informacija ili, naglašavam, radi očuvanja autoriteta i nepristranosti sudbene vlasti. Znači ograničenje slobode izražavanje iz Europske konvencije, iz ove odredbe 10.1. koju sam pročitao moguće je samo ako je to nužno radi zaštite svih nabrojenih vrijednosti, pa i vrijednosti očuvanja autoriteta i nepristranosti sudbene vlasti, jer to i jest vrijednost. E sad, uzmimo predloženi zakon članak 6. stavak 1. u njemu piše: "Zabranjen je svaki oblik utjecaja na donošenje sudske odluke, a posebno svaka uporaba javnih ovlasti, sredstava javnog priopćavanja ili uopće javnih istupanja radi utjecanja na tijek i ishod sudskih postupaka.". Pitam se da li je tako široko ograničenje slobode davanja i primanja informacija nužna, kao što to kaže točka 10.1. Europske konvencije. Da li je to nužna? Što uopće znači utjecaj na tijek i ishod sudskog postupka učinjen sredstvima javnog priopćavanja? Je li to jedan napis, je li to deset napisa, je li to tekst objavljen u visoko ili nisko tiražnom listu, ili se tu naprosto radi o tome da zakonodavac teži tomu da sudske postupke, naročito one koji su u tijeku drži što dalje od javnosti. Gledajte, suci moraju biti sposobni, oduprijeti se onome što pročitaju u novinama i suditi nepristrano, stručno i odgovorno bez obzira što u novinama piše. Ako su toliko podložni članku u novinama, onda za Boga ne mogu biti suci. Onda kao osobe nisu dovoljno zrele da obnašaju tu odgovornu dužnost. Kakva je praksa Europskog suda za ljudska prava? Taje je sud uistinu sudio u pitanjima ograničenja sredstava javnog priopćavanja da obavještavaju javnost o sudskim postupcima koji su u tijeku, u tijeku. Izjasnio se na sljedeći način. Sloboda izražavanja, pravo tražiti i dobiti informaciju su esencijalna prava demokratskog društva. Ta su prava i principi naročito važni kad god je tisak uključen, ti principi primjenjivi su i na sudovanje koje služi interesima društva te zahtijeva suradnju prosvijećene, obaviještene javnosti. Postoji općenito shvaćanje činjenice da sudovi ne mogu raditi u vakuumu. Iako su oni forumi za rješavanje sporova, to ne znači da ne može na drugim mjestima biti prethodnih rasprava o sporovima, bilo u specijaliziranim časopisima, bilo uopće u tisku ili u javnosti općenito. Nadalje, masovni mediji kao što informiraju javnost o bilo kojem području od javnog interesa tako moraju informirati o slučajevima koji dolaze pred sudove. Nemaju samo mediji nužnu zadaću pružiti informaciju. Javnost ima pravo primiti informaciju. Ovaj stav može se tako naći i u presuda Europskog suda za ljudska prava. The Sunday Times protiv Ujedinjenog Kraljevstva 6. studenog 1980. Lingens protiv Austrije, Republike Austrije 8. srpnja 1986, … [[Govornik se ne razumije.]] protiv Republike Njemačke 23. rujna 1994. Kraksi protiv Italije 17. listopada 2003. Dakle, članak 6. stavak 1. kako je predložen u ovom zakonu nije u skladu sa Ustavom Republike Hrvatske, nije u skladu sa odredbom 10.1. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda. Nije u skladu sa stajalištem Europskog suda za ljudska prava, nije u skladu sa praksom toga suda. Da zaključim, ovaj zakon, kao i zakoni koji će još doći iz Vlade, iz Ministarstva pravosuđa trebali bi biti dio reforme pravosuđa. Nema, javnost nam tu mora biti saveznik. Mi tu reformu pravosuđa, tu bitku za tu reformu bez javnosti dobiti ne možemo. Nema kvalitetnog pravosuđa bez kvalitetnih sudaca i nema kvalitetnih sudaca bez pravnosti javnosti da prosuđuje njihov rad i njihov nerad. Suci, želimo li popraviti pravosuđe, ne smiju se skrivati iza norme koja će svaki komentar njihova rada proglasiti prisilom nad sucem i suce tretirati kao izdvojeni dio društva. Ukoliko nastavimo s tom praksom, od reforme pravosuđa neće biti ništa. Mi moramo ići u Europsku uniju, moramo se prilagoditi, usuglasiti sa svim ovim odredbama koje sam ovdje citirao i ja vas molim zbog toga državna tajnice, da razmotrite amandman koji sam vam u tom smislu uputio, ja i drugi zastupnici, da ga razmotrite na Vladi, da ga pročitate ovako kao što sam ga sada obrazložio i da ga prihvatite u najboljoj vjeri da ćemo dopuštanjem javnosti da prosuđuje rad pravosuđa u cjelini, popraviti stanje u našem pravosuđu. Hvala lijepa.
Hvala. Izvještavam da je isteklo vrijeme za raspravu u trajanju od 10 minuta u 18,50 po ovoj točci dnevnog reda. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče ispravio bih netočan navod kolege Stazića koji je kazao da je članak 6. stavak 1. u suprotnosti sa Ustavom Republike Hrvatske. To apsolutno nije točno. Članak 6. stavak 1. kaže ili govori o zabrani bilo kakvog utjecaja, dakle bilo kakvog oblika utjecaja na donošenje sudske odluke i uistinu bi bilo neprihvatljivo bilo koje drugo rješenje koje bi dopuštalo ili ne bi normiralo bilo kakav uticaj, dakle na rad suca u smislu donošenja konkretne odluke. Vi mašite rukama, vaša cijela priča koju ste sada kazali apsolutno odudara od osnovnih pravnih načela i naravno da ih vi tumačite onako kako vi mislite da ih treba tumačiti. Za kraj ću vam samo kazati, radi se o ispravku netočnog navoda, da je jedno informiranje informacija, a drugo je uticaj na donošenje konkretne presude u postupku, sudskom postupku koji nije pravomoćno završen.
Poštovani zastupnik Emil Tomljanović završio, pa onda imamo još poštovanog zastupnika Dražena Bošnjakovića, ali vrijeme je isteklo pa ćemo sutra nastaviti sa vama u 9,30. Imamo još 10-tak zastupnika po ovoj točci i dalje idemo redom. Nastavak sutra u 9,30, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković prvi na redu. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o sudovima. Riječ ima poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Pred nama je Konačni prijedlog Zakona o sudovima i mislim da ovaj tekst nakon što je prošao raspravu i u odborima mislim da je tekst bitno bolji nego što je to bio u početku jer su prihvaćene i brojne primjedbe koje su istaknute u raspravi, a posebno na odborima. Što se samog Zakona tiče mislim da smo najbolje stvari zapravo vezano za Zakon o sudovima napravili zadnjim izmjenama Zakona gdje smo zapravo regulirali institut i mogućnost da predsjednik Vrhovnog suda može određene sudove koji su opterećeni velikim brojem predmeta dio tih predmeta rasporediti na druge sudove koji imaju manje predmeta u postupku. Ta mjera iako je ona određenog pomoćnog karaktera, ona je sasvim sigurno dovela do određenih poboljšanja i dovela je da su se određeni predmeti koji su veći broj godina stajali neriješeni da su se počeli rješavati. Također dobra stvar koju smo zadnjom novelom napravili je davanje većih ovlasti sudskim savjetnicima koji su tako dobili mogućnost da puno aktivnije sudjeluju u postupku i na taj način rasterete suce koji su naravno opterećeni bili velikim brojem predmeta. Pored toga, ovaj Zakon uvodi i određene druge novine koje su u svakom slučaju za pozdraviti, koje su dobrodošle, ali pretežni dio ove materije zapravo teško bi bilo regulirati, uvesti nekakve posebne novine. Jer radi se zapravo o jednom materiji koja je već dugo godina ustaljena i gdje je teško zapravo i izmisliti, ponuditi nešto posebno novo. Tako da zakonom je regulirano ustrojstvo sudova koje je kod nas već dugo godina tako kako je. I na koncu, tako je uobičajeno i u nekakvoj praksi drugih zemalja. Također regulirana i nadležnost sudova u kojoj se nema šta posebno novoga ovdje dodati. Unutarnje ustrojstvo, imenovanje sudaca, ocjenjivanje sudaca, razrješenje sudaca, to je sve regulirano ovim Zakonom kao temeljnim zakonom vezano za pravosuđe i tu je teško bilo očekivati neke novine. Ali određene novine u svakom slučaju jesu. To su uvedena institucija glasnogovornika suda koja je u svakom slučaju za pozdraviti. Glasnogovornik suda zapravo pridonijet će da javnost bude što bolje informirana o radu naših sudova. Zatim, uvodi se institut imovinske kartice koju će svi suci također morati dati, što je sasvim u redu. I članci 27. i 28. to je, uvodi se pravo zaštita prava na suđenje u razumnom roku, što je jedan institut, ja mogu reći, mi moramo reći da bi to institut trebao biti zapravo privremenog karaktera. I to iz čistog razloga jer pravosuđe treba dovesti zapravo na tu razinu funkcioniranja da on naprosto s vremenom postane nepotreban. Jer ovo je jedan institut koji je trenutno, vezano u našem pravosuđu je milijun i pol neriješenih predmeta. Neki predmeti zaista su dugo godina u radu i u ovakvim uvjetima on ima smisla, on ima opravdanje. Međutim, u jednom uređenom pravosuđu kojem mi težimo, takav institut naravno ne bi trebao imati mjesta i ja se nadam, zapravo, obzirom na sve ove mjere koje smo mi u ove 2 godine zapravo u pravosuđu donijeli da mi idemo dobrim putem i dobrim smjerom. I da ćemo mi zapravo do toga nedvojbeno doći. Ima jedan institut koji se uvodi u članku 59. To je zahtjev za jedinstvenom primjenom zakona i mislim da je tu Vlada i ministarstvo da su dobro zapravo detektirali problem, da se događa da određeni županijski sudovi, određeni sudovi drugog stupnja donose različite odluke u istim činjeničnim i pravnim stvarima. I sada ovo je uveden jedan institut u onim predmetima gdje nije dopušten izvanredni pravni lijek pa se kaže da stranka može podnijeti zahtjev za jedinstvenom primjenom zakona Vrhovnom sudu Republike Hrvatske, da ispita je li takvim odlukama ugrožena jedinstvena primjena zakona i ravnopravnost građana. Moram priznati, ideja je dobra ali mi se čini da ta norma, nemam osjećaj, nemam dojam da bi mogla zaživjeti u praksi. Zašto? Zato što kaže se da pravno shvaćanje odjela Vrhovnog suda Republike Hrvatske obvezno je za sudove u svim postupcima na koje se to pravno shvaćanje odnosi, a u kojima do dana njegovog donošenja nije donesena pravomoćna sudska odluka. Šta to znači? To znači da stranka, građanin, je li, koji je doživio, koji je u svom predmetu vidio da je u njegovom konkretnom slučaju drugostupanjski sud donio drugačiju presudu nego neki drugi drugostupanjski sud na području Republike Hrvatske, da on zapravo nema motiva. On nema razloga praktičnih podnositi takav jedan zahtjev iz čistog razloga što se ovakvo pravno shvaćanje Vrhovnog suda neće reflektirati ničijim odnosom na njegov konkretni prijedlog. To pravno shvaćanje će zapravo vrijediti pro futuro u drugim predmetima. Međutim, čovjek da bi to napravio mora angažirati ili odvjetnika ili ne znam već kako uložiti određeni napor, uložiti određeni trud, a da on kao pojedinac konkretno od toga neće imati nikakve koristi. I zato smatram da bi valjalo razmisliti, ili ovu normu preurediti na način da se to regulira tako da i taj pojedinac ima konkretno neke koristi od toga tako da odluka o njegovom predmetu se promijeni. Ili drugo, da se taj članak iz ovog Zakona izbriše i da se to zapravo uvede kao zaseban pravni lijek u procesni zakon. Mislim da bi to bila u svakom slučaju puno bolja varijanta nego što je to ovako postavljeno. Jer ideja Zakona je dobra, dobro je uočen problem. Međutim mislim da norma neće zaživjeti, da norma neće u praksi doživjeti nikakvu primjenu. Također pravosudna inspekcija je razrađena, uvedena ovim Zakonom što je sasvim sigurno dobro, što će pojačati definitivno odgovornost, ažurnost, savjesnost rada sudova. Mislim da, evo, na 2 godine smo skoro mandata i ako ocjenjujemo sve što smo u pravosuđu napravili mislim da možemo biti sasvim zadovoljni putem kojim idemo. I vidimo, promijenili smo i Ovršni zakon određene odredbe, donijeli smo novim Zakon o obveznim odnosima. Gledamo svaki dan da su zemljišne knjige u sve većem broju, gotovo u 80% sudova u Republici Hrvatskoj zemljišne knjige su dostupne na internetu. To je zaista jedna velika prednost koju svi naši građani mogu koristiti. Došlo je i do smanjenja zapravo zaostataka u rješavanju konkretnih predmeta i mislim da ova, i strategija koja je objavljena u ministarstvu, mislim da je na dobrom putu. I vjerujem da ćemo napraviti još veće pomake u tome. Ono što želim reći, na čemu bi trebalo poseban akcent staviti, mislim da je to pristup i metodologija rada u konkretnom predmetu. To je ono u okviru pravosudne akademije, to je ono u okviru edukacije sudaca. Jer naš problem je zapravo problem pristupa predmetu. Mi moramo educirati suce, mi moramo suce naučiti da predmetu treba pristupiti pragmatično, da predmetu treba pristupiti na način sa željom da se on riješi. Znači, nikako ne dozvoliti da se oko predmeta formalno kruži, gdje imate jedno ročište, pa se predloži jedan dokaz pa 2 mjeseca iza toga drugo ročište, pa drugi dokaz. Mi moramo koristiti sve ono što nam zakoni procesni omogućavaju, a to je da se prije samog glavnog ročišta pripremi glavna rasprava, da se pribave svi dokumenti, da se provedu svi dokazi koje je moguće i zapravo kada se tako pripremi predmet i rasprava nema potrebe više od dvije, maksimalno tri glavne rasprave koje će se dogoditi, jer takvim pristupom predmeti će se brzo rješavati, neće se nagomilavati i nećemo imati problema. To je definitivno naš problem broj jedan, da ne govorim o mogućnostima koje nudi žalbeni postupak i treće vrlo bitna stvar na koju ćemo u budućnosti morati zapravo obratiti pozornost, to je dostava. Dostava je nešto što je zapravo vrlo bolna točka našeg pravosudnog sustava i tu sasvim sigurno moramo koristiti isto Internet, moramo koristiti da odvjetnici moraju imati kompatibilne programe i zapravo uštedjet ćemo značajne troškove u toj stvari, a zapravo ćemo poboljšati sasvim sigurno rad pravosuđa. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega je rekao da ovaj zakon je u smislu reforme pravosuđa u Hrvatskoj, no moram konstatirati da njegovi dosezi neće biti takvi, da će omogućiti učinkovitije funkcioniranje pravosuđa i to tako da hrvatski građani budu zadovoljni jer i sami znamo da su hrvatski sudovi i dan danas zatrpani ogromnim brojem predmeta. Prema tome, sama regionalizacija sudova neće automatski polučiti učinke da sporovi na sudovima kraće traju, a također je ovdje bitno kazati da će reforma doživjeti svoj pomak kad mi malo se posvetimo i izmjenama i dopunama ZKP-a i Zakona o parničnim postupcima, a pogotovo kad se napravi reda u onome dijelu kad država putem državnog odvjetništva vodi sporove, a i sama zna da će sve te sporove izgubiti. To je negdje preko 10, 11 milijardi kuna su narasli i na taj način, znači sama država onemogućava funkcioniranje pravosuđa, prema tome očito je da će se morati ići na onu varijantu što imaju mnoge zemlje u svijete putem sudske nagodbe, odnosno izvan sudske nagodbe, jer na taj način bi rasteretili sudove i omogućili da sudovi funkcioniraju učinkovito, odnosno da se sporovi ne vode godinama, godinama i godinama i onda se ljudi čak moraju obraćati međunarodnim institucijama u zaštitu svojih prava. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Pa, uvaženi kolega Kovačević, nisam ni shvatio da ste mi nešto posebno replicirali, jer ja sam i sam rekao da ovaj zakon sam po sebi neće dovesti do nekakvih temeljitih promjena, ali ovaj zakon zapravo sa svim ovim izmjenama koje, drugih zakona koje smo već u ovom mandatu donijeli i kao najznačajnijim nekim promjenama zakona koje smo donijeli prošlih godina, a to znači ona preraspodjela predmeta, one veće ovlasti sudskih savjetnika, sasvim sigurno će dovesti do određenih poboljšanja u pravosuđu i zapravo to se i osjeti, a ovo što sam rekao posebno na kraju mislim da je značajno, to je promjena kompletnog pristupa naših sudaca u rješavanju problema, jer problemi su zapravo u rješavanju konkretnih predmeta. Ti konkretni predmeti se zaista predugo rješavaju, a predugo se rješavaju jer se koriste brojne procesne mogućnosti, pa se odgađa jedna rasprava, pa se odgađa druga rasprava. Ovo što sam rekao, to već naši procesni zakoni omogućavaju. Prije, znači glavne rasprave u pripremnoj fazi sudac može pribaviti podatke i od banaka i od centara za socijalnu skrb, a može i vještačenja provesti i kad vi tako pripremite raspravu, na glavnoj raspravi mi možemo vidjeti da li tu nešto još sitno fali, pa ćemo to provesti, nema tog predmeta koji treba trajati više od tri glavne rasprave i to je zapravo temelj i to je način kako riješiti pravosuđe, jer do sada je sustav bio, oko predmeta se formalno kružilo, nije se išlo u dubinu, nije ga se išlo riješiti. Mi moramo mijenjati mentalitet, moramo mijenjati metodologiju i tehnologiju. Bilo bi možda dobro da ministarstvo izda jedan takav pragmatični priručnik koji bi zapravo bio vodič kako pripremiti glavnu raspravu. To je temeljno pitanje.
Hvala. Poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Upravo je ovaj prijedlog zakona potvrdio ozbiljnost o raspravi koji su i zastupnici i prošlih, u prošloj raspravi kad je bio ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju, pojedine primjedbe su zastupnika i nadležnih odbora Hrvatskog sabora na navedeni tekst prihvaćene što potvrđuje da je doista sudovanje, da je doista pravosudni sustav vrlo aktualan i da smo svi zainteresirani da se osim standardizacije sa europskim zakonodavstvom vidi i koji način se može sudovanje u Hrvatskoj državi učiniti učinkovitijim, smanjiti rokove i ne samo zadovoljiti građane u brzom traženju pravde, jer i sam razgovor kad dvoje građana vode govori imam spor. Znači da spor dugo traje i da je sporost, no rješenja koja su ovdje predložena ohrabruju jer se kaže da će rješavanje predmeta biti gotovo u roku od 3 godine, uvedeni su i pravosudni inspektori, imovinske kartice. Čini mi se da je to sve više uobičajena praksa da svi oni koji obnašaju javne dužnosti, ne samo zakonodavne, izvršne, već i sudske moraju imati imovinske kartice i na taj način, ako ništa drugo napraviti preglednost prema javnosti što je tko imao u trenutku stupanja na dužnost i što je tko imao kad mu ta dužnost prestaje. I ovdje također je važno naglasiti što sve radimo da bi povećali znanje svih zainteresiranih subjekata u pravosudnom sustavu, pravosudna akademija koja je doista zainteresirala mnoge suce, mnoge pravnike, ali i one kojima je sudački posao jako drag. Naravno ocjena o sudačkom radu radi eventualnog napredovanja i to jedno od modernih stečevina koja će učiniti da naši postupci traju što kraće, da su dovoljno kvalitetnije i da se javnost i građanstvo konačno stekne povjerenje u osobe koje obnašaju sudačke dužnosti, jer to je zapravo jedna najčasnija dužnost kojoj trebamo graditi svi jedan autoritet i imidž. Naravno iako ovo nije taj predmet, prijedlog ovog zakona ja bih naglasio da i mali općinski sudovi, u navodnike "mali općinski sudovi" ne bi smjeli izostati u idućem razdoblju razvoja hrvatskog pravosuđa, stoga ću samo naglasiti važnost kojom bi bila utemeljenje Općinskog suda u Visu sa stalnim sucem, jer na taj način i Zakon o otocima bi bio u primjeni, gdje god je sud jača i druga kultura u komuniciranju, jača administracija u smislu edukacije, ali i neprestano povezivanje sudaca međusobno govori da ne smijemo zaboraviti ni zapostaviti ni te male sudove bez obzira na broj predmeta jer je prevelika važnost sudovanja. Ništa manje nisu važna ni sredstva za rad sudova i na kakav način osigurati sredstva za rad. To je preduvjet da bi uopće sudovanje bilo kvalitetno i dobro, informatizacija, zadivljuje hrabrost i brzina kojom se je Vlada upustila u koštac sa informatizacijom, sa zemljišnim knjigama što već se vide rezultati jer mnogi sudovi uvode upravo informatizaciju ali na taj način i rješavaju zaostali broj predmeta koji je obiman iz razloga promjene sustava ali i iz razloga što se povećao broj izvršitelja. Nije dostatna samo informatizacija već u zemljišnim službama valja povećati broj izvršitelja i na taj način osiguranjem sredstva za rad sudova podići razinu uopće u rješavanju predmeta ali također i ohrabrivati sve one koji sudjeluju u postupku da je sudski postupak skup i da je korisno prije svakog upuštanja u sudski spor pokušati taj spor riješiti na miran način. Sredstva za rad vježbenika, to stavljam na prvom mjestu jer gdje god su vježbenici uključeni u rad sudova, u rad zemljišno-knjižnih odjela imamo onda vlastite kadrove koji su odgojeni odmah od početka da bi obnašali te odgovorne dužnosti. To je poseban uzrast koji će dati rezultate ja vjerujem u idućih pet do osam godina jer bez tog vremena i educiranja vježbenika nećemo moći osigurati jedan kontinuitet u obnašanju ovako odgovornih poslova. Naravno, ovaj zakon predviđa i sredstva za stručno usavršavanje sudaca, sudskih službenika i namještenika jer se primjećuje da zapravo suci premalo komuniciraju međusobno, premalo imaju seminara. Stoga ne bi trebalo štedjeti i omogućiti sucima koji se permanentno trebaju usavršavati kao i medicinari, kao i odvjetnici, kao i inženjeri informatičari da ne bude prepreka tom usavršavanju sredstva. Kad govorimo o svim troškovima onda i naknade za, i nagradu sucima porotnicima i sve one troškove sudskih postupaka treba osigurati i pokazati da i sudovi znaju poštivati rokove kad se isplaćuju određene naknade. Investicije u sudovanju, u uređivanju rekonstrukciji sudova idu ja bih rekao iznad naših mogućnosti, tako da imamo doista razlog za optimizam u idućem razvoju hrvatskog pravosuđa. Dakako da ne smijemo na tome stati nego permanentno pokazivati želju i volju jer bez dobrog pravosuđa nema dobrog ni javnog povjerenja u one koji obnašaju tako odgovorne i visoke dužnosti.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Ja se slažem s uvaženim kolegom da je Vlada dosta napravila u ovome razdoblju vezano za poduzimanje odgovarajućih mjera da bi se reformiralo pravosuđe, ali mislim da Vlada mora napraviti sad taj najznačajniji iskorak a vezano i za troškove sudskih postupaka a to je taj dio. Mi znamo da se mnogi građani su u sporovima sa državom, mahom su to predmeti iz građanskog naknade štete i slične situacije i tu se budući Državno odvjetništvo tu zastupa Vladu. Događaju se situacije da Vlada znači nalaže Državnom odvjetništvu da vodi sporove jer nema se novca u državnome proračunu i normalno samo se troškovi gomilaju i gomilaju. I prvi potez što Vlada mora napraviti mora krenuti u razrješavanje toga djela jer na taj način će se puno i rasteretiti samo pravosuđe, neće više troškovi rasti jer kažem to je ogromni iznos, to je negdje preko 10 do 12 milijardi kuna što država duguje građanima a i sami znamo kako je u mnogim situacijama činjenično stanje takvo da će država te sporove izgubiti. Znači, to je jedna bitna stvar što treba napraviti. Druga bitna stvar je ta što i mi ovdje donoseći zakone po hitnom postupku koji nisu isimulirani i koji su u mnogim situacijama neprovedivi također pospješujemo ovaj dio slabog rada sudova jer je teška situacija kad se zakon mijenja u tijeku jedne godine jedan te isti dva, tri puta i teško se sucu u svemu tome snaći, pogotovo što mu je spor u tijeku. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Upravo je i to važno sa ovog zakona gdje se kaže i rješavanje u određenom roku, u razumskom roku, u roku od tri godine i tu nema razlike da li je tužitelj i tuženik država ili privatna osoba. Naravno, presude koje jesu treba u ovršnom postupku ostvarivati nemilosrdno, bez obzira i potrebni su nam ovakvi zakoni. Ovo nije zakon o hitnom postupku. Čak je veliku većinu primjedbi ovog časnog Doma predlagatelj i uvažio. Stoga upravo treba kazati zakonom se i ovim putem pokazuje nema razlike između tužitelja i tuženika, da li je to država, da li je to općina, grad i županija i ne smije biti nego treba u ovršnom postupku upravo i u tome pokazati da je sudovanje neovisno, pravedno i da treba svaku presudu pravomoćno izvršiti, što košta da košta.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovana predstavnice Vlade predlagatelja ovog zakona, kolegice i kolege zastupnici! Ja bih volio početi od činjenice da među nama nema nesporazuma što je uzrok za današnje stanje u pravosuđu Republike Hrvatske. Kad bismo zajednički mogli doći do ocjene što je uzrok stanja u pravosuđu, dakle neefikasnost pravosuđa, dugi procesi, često sudovanje, vrlo neujednačene presude od onih koje pozdravljaju svih i od onih od kojih se moglo bi se reći užasavaju svi. Mogli bismo onda govoriti da li je prijedlog zakona pogodio cilj. S obzirom da se vrtimo u krug i da je nestalnost, nestabilnost propisa koji uređuju sudovanje i sudstvo općenito takva da ne možemo ni mi znati kad smo što mijenjali, koliko smo strategija donijeli onda ovaj prijedlog zakona zapravo nema nikakvih ciljeva osim političkih. Nikakvih nema ciljeva osim političkih jer će još jedna promjena u organizaciji sudstva samo pomoći odugovlačenju procesa ili smanjiti broj riješenih predmeta. Nismo mi dosljedni već koliko sam ja u Hrvatskom saboru. Donijet ćemo drugu strategiju. Nije moguće da se strategija mijenja u roku od dvije godine. Dakle, kad sudstvo počnemo gledati nadstranački, kad budemo dosljedni u provođenju stavove i politike koju smo donijeli u Hrvatskom saboru i kad budemo suglasni šta su uzroci stanja u pravosuđu onda možemo očekivati rezultate. Ja prosto ne vjerujem da je glavni uzrok organizacija pravosuđa za današnje stanje u pravosuđu. Ja ne vjerujem ni da su propisi tolika smetnja za nezadovoljstvo sa pravosuđem jer zaista na istim propisima u istom okruženju imamo sudove i suce koji dobro sude. I na istim propisima i u istom okruženju imamo suce i sudove koji ne sude moglo bi se reći u skladu sa standardima zakonskim. Nešto samo o ovom Prijedlogu zakona. Zakon predviđa da sudovi imaju glasnogovornika, ali Zakon ne kaže čiji je to glasnogovornik, da li je to glasnogovornik suda, to znači i sudaca ili je samo predsjednika suda, dakle, uprave suda. Ako je to glasnogovornik u smislu, u smislu da tako kažem kako neki teoretičari ocjenjuju glasnogovornika onda to zaista nema nikakve svrhe. Glasnogovornik ima za zadaću da uljepša stvarnost, da stvori bolju percepciju među onima koji ga slušaju nego što ona jeste a sud ne bi smio imati takvu zadaću. Kada je riječ o recimo antikorupcijskom programu među sucima i sudovima onda Hrvatska nije inače usvojila niti donijela, niti utvrdila, niti imenovala tijelo koje će se baviti antikorupcijom, ni u društvu ni među sucima a to zemlje u tranziciji i zemlje sa dugom tradicijom već imaju. Dakle, već je kolega Peronja govorio o imovinskim karticama sudaca, to nije dovoljno, to nije dovoljno, to je naprosto jedna faktografija a ne ocjena o ponašanju. I još jedno iz samog teksta zakona važno da se razjasni. U članku 26. Prijedloga zakona propisano je da predsjednik neposrednog višeg suda može radi obavljanja nadzora nad urednim obavljanjem poslova suca odrediti najmanje dva ili više sudaca. Kolegice i kolege, posao sudaca je suđenje. Da li mislimo da iznad dvostupanjskog i trostupanjskog postupka u sudu može postojati i ovakav nadzor nad radom suca. Ja mislim ako bismo ovo bukvalno shvatili da bi to bilo zaista izvan dvostupanjskog i trostupanjskog kontrole suđenja, nešto što je novo ali nismo definirali. To bi bilo po mojem neprihvatljivo jer bi zadiralo u neovisnost suca u suđenju i to vrlo drastično. Kada je riječ o poslovima pravosudne uprave, u članku 62. nadzor nad redovitim obavljanjem poslova u sudu. A šta su redoviti poslovi u sudu nego suđenje? Ako je suđenje u okviru redovitog upravnog nadzora ono može samo biti u obliku, obliku je li predmet uzet u postupak, u proces, u skladu sa dinamikom ili utvrđenim kriterijima, prioritetima itd.. Kada je riječ o specijalnim sudovima nema govora da bi se predložilo recimo barem posebno vijeće za sporove iz radnih odnosa. Cijela Hrvatska tvrdi da je, ili javnost hrvatska tvrdi da je država da tako kažem nemoćna da zaštiti pravo radnika u trgovini pa se traži poprijeko da se zabrani rad, recimo u trgovini nedjeljom a ne uvodimo posebna vijeća za zaštitu prava radnika. Mislim da u najmanju ruku ne možemo se oglušiti o činjenicu da sporovi iz radnih odnosa traju predugo, da je zaštita neefikasna, da u Hrvatskoj 300 tisuća radnika traži posao, pa je tržište takvo kakvo je. Ako jednom radniku poslodavac da otkaz, bilo zakonito ili ne zakonito, na to radno mjesto se javlja 50 novih zahtjeva, pa je utakmica potpuno neravnopravna. Dakle, činjenica da je situacija takva zahtjeva da se u oragnizaciji pravosuđa osnuju vijeća za radne sporove. To bi bilo pomak u zaštiti prava radnika. I nešto možda nebitno ali važno je da upozorim i na to. Kod uvjeta za zasnivanje radnog odnosa ima nelogičnosti, mislim da su to članci 109. i 39. vezano recimo za sveučilišne profesore ili neke druge uvjete koje moraju ispunjavati suci, viših, nižih sudova, a ne moraju ispunjavati suci viših sudova, ne bi bilo logično pa molim predlagatelja barem da uzme u obzir pa obrazloži razloge za takvu … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepa.
Kolegice i kolege, sada bih predložio da zastanemo sa ovom raspravom i da izglasamo Odluku o osnivanju Odbora za nagradu za promicanje prava djeteta, jer taj Odbor bi trebao vrlo brzo se sastati i poduzeti potrebne aktivnosti za dodjelu te nagrade. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod uvaženog kolege Leke koji je rekao da suci moraju suditi po standardima. Ne, suci moraju suditi u skladu sa zakonom i vjerojatno je on nesvjesno i otkrio uzrok ovakve situacije u pravosuđe jer standarde može postavljati samo izvršna vlast i zbog toga i jesmo u ovoj situaciji. Hvala.
Poštovani zastupnik Damir Sesvečan.
Gospodine predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Prije svega reći ću da podržavam ovaj Konačni prijedlog zakona o sudovima koji se nalazi pred nama u drugom čitanju. U odnosu na prvo čitanje, prijedlog je dodatno poboljšan, uvažene su mnoge primjedbe i prijedlozi koji su isticani tijekom rasprave u prvom čitanju. Ovaj novi Zakon o sudovima svakako je još jedan korak naprijed u cjelokupnoj reformi pravosuđa koji će doprinijeti većoj kvaliteti i učinkovitosti rada sudova, općenito uspostavi pravosuđa kao pravednog, zakonitog, nepristranog i demokratskog sustava koji mora biti neovisno bez mogućnosti utjecaja politike kao i zakonodavne i izvršen vlasti. Iako je o tome bilo i govora tijekom prvog čitanja ponoviti ću i naglasiti neke od novina predloženim ovim Zakonom za koje držim da će doprinijeti toj novoj kvaliteti rada sudova. Jedno od tih novina u ovom Zakonu odredba je članka 15. koji omogućava osnivanje stalnih službi ili odjela izvan sjedišta prekršajnog, općinskog ili trgovačkog suda, te mogućnost predsjedniku neposrednog višeg suda, određivanja sudbenih dana, izvan sjedišta suda što će svakako doprinijeti učinkovitosti sudova. Vrlo značajna novina su odredbe članka 59. kojima se regulira da se kada sudovi drugog stupnja o istoj činjeničnoj i pravnoj stvari donose različite odluke a nije dopušten izvanredni pravni lijek, omogućava stranci u roku od godinu dana od kada joj je dostavljena odluka o kojoj je prvi puta primijenjena sporna zakonska odredba podnošenje zahtjeva Vrhovnom sudu da je ispita je li takvom odlukom ugrožena jedinstvena primjena zakona i ravnopravnost građana. Dobrim smatram i to što je predlagatelj uvažio primjedbe i preciznije razradio načelo suđenja u razumnom roku naznačeno u članku 4. a preciznije uređeno u trećem poglavlju zaštita prava na suđenje u razumnom roku odredbama članka 27. i 28. ovog Prijedloga zakona. Podupirem također uvođenje pravosudne inspekcije, proširenje ovlasti sudskih savjetnika kao i preciznije reguliranje objektivnih kriterija za ocjenjivanje rada sudaca što je sadržano i u preporuci Vijeća Evrope 94 12. Zakonom predviđeno uvođenje imovinske kartice za suce također je novina koja ide u prilog vjerodostojnosti sudaca, jer će kod građana pojačati ukupno povjerenje u pravičnost pravosudnog sustava, u neovisnost, samostalnost i nepristranost sudaca, te otkloniti ili bar smanjiti sumnje u moguće korumpiranosti. Utvrđivanje imovine sudaca isto kao i kod ostalih državnih dužnosnika svakako je jedan od učinkovitih načina provjere zakonitosti i pravilnosti njihovog postupanja. Još ću jednom ukazati na potrebu nedvosmislenog reguliranja postupka izbora predsjednika sudova iz razloga jer mi se čini da su i dalje u ovom Konačnom prijedlogu zakona ostale određene kontradiktornosti između članka 109. stavka 3. i članka 112. stavka 1. koji bi ako ostanu u predloženom obliku mogle dovesti do različitih tumačenja i nepravilnosti pri izboru predsjednika sudova. Naime, članak 109. stavak 3. regulira imenovanje predsjednika suda, a istovjetni je preuzet iz trenutno važećeg zakona o sudovima članka 73.a i glasi: «Predsjednika suda imenuje ministar pravosuđa između kandidata kojeg predloži sudačko vijeće.» Dok članak 112. stavak 1. određuje da sudačko vijeće utvrđuje kandidate koji ispunjavaju uvjete za predsjednika suda i predlaže ministru pravosuđa da jednog od njih imenuje za predsjednika suda. U prvom čitanju ovog Zakona naveo sam i konkretan primjer kada je po mom mišljenju zbog zlouporabe interpretacije odredbe važećeg članka 73. Zakona o sudovima kojim se regulira izbor predsjednika suda nezakonito imenovana predsjednica Općinskog suda u Vrbovcu, jer je bivša ministrica pravosuđa protivno jednoglasnom prijedlogu sudačkog vijeća imenovala kandidatkinju koju sudačko vijeće ne samo da nije predložilo, već se je o kompetentnosti iste negativno izrazilo. Da se ovakve stvari u buduće ne bi događale potrebno je precizno i nedvosmisleno regulirati postupak izbora predsjednika suda, a na ovo nesuglasje između navedenih odredbi upozorava i Odbor za pravosuđe u svom izviješću. Iz navedenih razloga predlažem kako bi se što preciznije definirao postupak izbora predsjednika sudova da predlagatelj svojim amandmanom uskladi odredbe članka 112. stavka 1. sa člankom 109. stavak 3. ili da prihvati prijedlog formulacije Odbora za pravosuđe. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Gruba je neistina što tvrdi kolega i ja mu se čudim što ovo tvrdi, jer sam postupila u konkretnom slučaju po zakonu. Na kraju krajeva, sve njegove žalbe dotične osobe su odbijene i odbačene čak štoviše, a s druge strane Državno odvjetništvo je na temelju prijave Ministarstva pravosuđa i nadzora koje je provelo podiglo direktni optužni akt, direktnu optužnicu i ja sad ne znam više da li je pravomoćno okončan, ali me čudi uopće kolega i njegovo uporno zauzimanje za čovjeka, a upravo se zalažemo za čistoću rada u pravosuđu, da čovjek koji je pod teškom sumnjom, na kraju krajeva osnovanom sumnjom, jer da sam bila u pravu govori i činjenica da je Državno odvjetništvo na temelju te prijave podiglo direktnu optužnicu. Na kraju krajeva, slažem se možda s time da mišljenje treba izrijekom reći da li ono obvezuje ili ne obvezuje. Iz postojećeg zakona i ove stipulacije razvidno je da ne obvezuje. Međutim, slažem se da odluka treba biti obrazložena tako da se vidi zbog čega ministar nije se složio sa mišljenjem sudačkog vijeća.
Hvala. Poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Evo, ja ću se također priključiti ovoj raspravi da bih podržala Konačni prijedlog Zakona o sudovima o kojemu danas raspravljamo, a koji uređuje organizaciju i ustrojstvo sudova kao jedan od prioritetnih segmenata cjelovite reforme pravosuđa. Ali, prije svega kao jedan daljnji korak u učinkovitijem, pravičnijem i ujednačajnijem sudovanju, a što su sve dosezi i vrijednosti koje našim građanima garantira Ustav kao najviši pravni akt. No, svjesni smo da svaka reforma pa i ova, bez obzira na politički konsenzus u njenom donošenju i provedbi ovisi zapravo o tome kako će se do kraja do najniže razine primjene ona i provesti, a to jasno uvijek ovisi onda o pojedincima, o ljudima koji će ju provoditi svakodnevno. Pa stoga držim da bi i u segmentu pravosuđa kao uostalom i u politici i u ovom Saboru i u državnoj upravi valjalo u svijesti svakog pojedinca koji obavlja javni posao dosegnuti demokratski standard, da je on na tom poslu da služi općoj i javnoj stvari i da je on tamo radi građana, a ne građani radi njega, njegove moći i njegove plaće, posebno sudi. A evo vidimo da ovaj Zakon predviđa i donošenje kodeksa sudačke etike što izuzetno pozdravljam, jer mnogi suci nisu svjesni važnosti svoje društvene uloge, pa i one izvan sudnice. Dakle, dok se oni ne senzibiliziraju i sami osjete nemir kada im neki predmet u ladici stoji 20 godina i kada oni sami ne razmišljaju o tome, a to smo svi na fakultetu učili da je spora pravda najveća nepravda neće biti reforme. E i sada postoji ja bih rekla niz procesno-pravnih postojećih instituta koji bi se mogli koristiti za ubrzanje sudskih postupaka, ali u većini se nekako slučajeva događa da oni hotice ili nehotice zapravo služe za odugovlačenje. Upravo ovaj prijedlog, Konačni prijedlog zakona nudi neke novine, nudi neke novine koje bi mogle prevladati ovu situaciju. Ja bih ukazala samo na neke. Evo, bitan doseg u ovom Prijedlogu zakona je uvođenje obvezne edukacije sudaca. To je već poznata stvar u liječničkim i farmaceutskim strukovnim udrugama i komorama. Ovaj institut obvezne edukacije putem pravosudne akademije koji će uvjetovati napredovanje sudaca edukacijom je izvrstan upravo zato jer će prisiliti same suce na edukacijski angažman, ali s druge strane prisilit će i pravosudnu upravu da im to omogući, a što je do sada često zbog financijskih razloga bilo nemoguće jer često sucima nije bila dostupna ni pravna literatura, ni Narodne novine, a kamoli kakve seminarske edukacije. Također je jedna od izvrsnih novina ovog Zakona odredba o obveznom ustanovljavanju odjela za praćenje i proučavanje sudske prakse, odnosno u manjim sudovima specijaliziranih sudaca za praćenje sudske prakse što će sucima izuzetno koristiti i pomagati u njihovom radu. U tom smislu doprinijet će po mom sudu i daljnja racionalizacija mreže sudova koja je predviđena strategijom reforme pravosuđa, a koju je Vlada donijela i o kojoj ćemo uskoro raspravljati i mi ovdje u Hrvatskom saboru, jer će se suci moći specijalizirati pa i educirati i onda će to doprinijeti svakako njihovom učinkovitijem radu. Vezano uz racionalizaciju, svakako da je onda dobra i odredba članka 15. predloženog zakona da građani ne bi bili zakinuti, odnosno da se ne naruši princip jednakosti svakoga u dostupnosti sudovima da bude osiguran pristup na način da se osnivaju službe izvan sjedišta sudova ili da se održavaju sudbeni dani izvan sjedišta. Svakako je u cilju jednakosti i dostupnosti sudovima dobra odredba koja je preuzeta, koja već postoji izmjenama i dopunama prethodnog zakona, a to je da Vrhovni sud može uputiti predmete sa opterećenih sudova na manje opterećene sudove. Dakako, dobro je rješenje i uvođenje pravosudne inspekcije i dobro je određeno da ti pravosudni inspektori moraju najmanje ispunjavati uvjete za županijskog suca pa da onda budu i kvalificirani i kompetentni za takav nadzor. Jer je nesporno da treba cijeniti samostalnost i neovisnost sudaca u donošenju njihovih odluka, ali svakako to ne znači da oni moraju biti odgovorni za rokove, za učinkovitost i sasvim banalno odgovorni za radnu disciplinu. A sve to omogućava jasno onda postizanje suđenja u razumnom roku što je jedno od osnovnih prava građana. Dobra je mjera daljnje jačanje ovlasti i broja sudačkih savjetnika čime se suci opterećuju banalnih predmeta, a valjalo bi i dalje razmišljati da se neki, neki predmeti koji bi po prirodi stvari nisu sudski prebace tamo gdje trebaju biti a to jest na upravna tijela. Velik je također napredak uvođenje novine o ujednačavanju sudske prakse, uvođenjem odredbe članka 59. koji govori da ukoliko u II. stupnju su donijete dvije različite odluke o istoj pravnoj i činjeničnoj stvari da se može podnijeti zahtjev za ujednačavanje sudske prakse ukoliko nije dopušten pravni lijek, redovni ili izvanredni. Međutim, bojim se da će ovo ostati jedan neiskorišteni institut jer stranke neće imati pravnog interesa da se bore za ujednačavanje sudske prakse koja se onda neće moći implicirati na njihov predmet i na njihov slučaj jer je njihova odluka pravomoćna. Evo, u ovom razmišljanju mislila sam o amandmanu kojim bi brisali taj članak iz ovog prijedloga zakona pa bi onda se priklonili stajalištu Vrhovnog suda da se ova materija uključi u procesno-pravne odredbe. Međutim, razmišljajući o tome zaključujem da nije pametno jer bismo time ovaj institut izbacili iz ovog zakona, a onda bi čekali hoće li i kada bit on u nekom drugom zakonu. I stoga bih ja se tu priklonila mišljenju kolege Josipovića. On je predložio jedan amandman kojim bi se onda aktivno legitimiralo državno odvjetništvo jer ujednačenje sudske prakse jest javni interes i bilo bi dobro da osim stranke može i državno odvjetništvo podnijeti zahtjevu Vrhovnom sudu za ujednačavanje sudske prakse. I evo na kraju, samo još neke. Dakle, niz je dobrih rješenja. Ja bih ukazala na ovo što je gospodin Sesvečan govorio o izboru predsjednika suda. Mislim da će doći u primjeni jer su u koliziji članak 109. i 112., pa onda će doći u primjeni kod izbora, do zbrke kod izbora predsjednika sudova. Dakle, neće se znati da li ministar može isključivo imenovati onoga koga je predložilo sudačko vijeće jednoga, ili smije birati između svih kandidata. Ali u svakom slučaju u članku 109. bi onda trebalo stajati da onoga koga utvrdi sudačko vijeće, a ne predloži, jer u članku 112. jasno stoji da sudačko vijeće predlaže jednoga, pa onda više ministar pravosuđa nema šta birati između nego može potvrditi ili ne potvrditi. I ukazujem još na dvojbu oko članka 13. stavka 5. koji kaže da se zakonom mogu prema stvarnoj nadležnosti ili za određena pravna područja ustanovljavati drugi redovni specijalizirani sudovi. Nekako je moje mišljenje da mi nemamo kojim zakonom, osim upravo ovim ovdje utvrđivati druge redovne sudove. I evo, na kraju, da zaključim. Ja ću podržati ovaj zakon i iz razloga što donosi niz novina koji neće odjednom i čarobnim štapićem jer to baš ni jedan zakon ne može cjeloviti problem u našem pravosuđu, ali je svakako jedan dobar i napredan korak u rješavanju cjelovitog problema pravosuđa. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
E poštovana moja kolegice. Ako mi budemo čekali da se u samim sucima kao što ste vi to rekli pojavi određeni nemir koji će onda njih natjerati da rade savjesnije i da svoje predmete zaključuju na vrijeme, onda ja se bojim mi taj dan dočekati nećemo. To sasvim sigurno nije dobra metoda čekati taj određeni nemir u dušama sudaca. Jer gledajte, kad u jednom banalnom predmetu granične parnice za klevetu i uvredu spor traje 4 godine, a dokazni postupak se izvede za pola sata da se pročitaju 3 članka, a sudac to ne zaključuje 4 godine nego presudu donosi 10 dana prije isteka apsolutne zastare. Znate zašto? Zato da viši sud ne može tu ulaziti u meritum uopće te njegove, u kvalitetu te presude, nego može po eventualnoj žalbi samo zaključiti da je nastupila zastara. Ili kad u jednom drugom predmetu zbog navodnog prepisivanja magisterija sudac donese oslobađajuću presudu, također par dana pred apsolutnu zastaru. Zašto? Pa zato da nikada ne bismo imali pravorijek o tome. Prema tome, ta se stvar može ispraviti samo na jedan način. Da i rad sudova izložimo sudu javnosti. Jer jedino tako, jedino tako ako će se i rad sudova u javnosti pripitivati, kao što se propituje rad svake druge javne vlasti, tada možemo eventualno očekivati nekakav napredak u tom području. Ali zato bi trebalo izmijeniti stavak 1-. Članka 6. predloženog zakona.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Kolega Staziću, ja uopće pojma nemam što ste vi meni replicirali iz razloga što ja o članku 6. ovoga zakona uopće nisam govorila. Niti sam ne daj Bože rekla da se rad sudova ne smije propitivati. Ja ne znam je li tko itko to čuo u ovoj sabornici da sam ja o tome govorila. Svakako da se može propitivati. Ne može se, ne može se sa jednim zluradošću govoriti o meritumu spora i o načinu suđenja dok presuda nije pravomoćna, o tome se govori, o učinkovitosti rada suda, svakako o vremenima. Ali ja sam govorila sljedeće. Svakako da nisam rekla i to nitko ovdje nije mogao čuti da ćemo čekati da sazre svijest demokratska itd., itd. u nečijim glavama. Upravo ovaj zakon uvodi niz mjera za tu kontrolu i upravo je to nešto kao engleska trava. Znate, kad su pitali kak' u Engleskoj trava, e pa tako normalno, kosi se i šiša. E pa tako 300 godina treba šišati, a onda svakom Englezu zasmeta kad je trava čupava. Evo tako, mi ćemo sankcijama i odredbama i mjerama iz ovog zakona postići to da nakon vremena naša svijest postane takva da će to smetati u suce. Garantiram. Hvala.
Hvala. Druga replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa poštovani gospodine predsjedniče, ne mogu slušati ove riječi gospodina Stazića koji svaki put govori oko magisterijima, a zna se da za magisterij je bilo pokrenuto politički. Bili ste na vlasti i šta ste napravili u pravosuđu? Ništa niste napravili, samo ste vodili političke sporove. A vezano za poveznost pravnog shvaćanja, kolegica je to ispravno rekla, to mi na mala vrata uvodimo rješenje iz anglosaksonskog prava. I mislim da treba još malo razmisliti dodatno, slažem se s vama u tome dijelu, kolika će biti ta oveznost, jer ako. Malo je sad tu dostupljeno u odnosu od prve inačice prijedloga zakona, jer je ono bila puno tvrđa varijanta na sadašnja rješenja. A mislim da ste i sami rekli još jedan dio zašto je pravosuđe pretrpano, to je onaj dio da ne djeluje i ne radi državna uprava ono što bi trebala i to automatski gomila dodatne predmete na sudovima. Hvala lijepo.
Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Pa poštovani predsjedniče kao što i sami znate, po našem Poslovniku replicirat se može samo na osnovno izlaganje, a ne može zastupnik odgovarati na nečiju tuđu repliku kada nije imao osnovno izlaganje pa vas u tom smislu molim da vodite sjednicu u skladu s Poslovnikom i da održavate red u sabornici.
U replikama zastupnici govore ono što smatraju da mogu iznositi, ja ih na tome ne mogu ometati. Poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ja bih se u svojoj kratkoj raspravi htjela ustvari osvrnuti na neke dijelove ovoga zakona koji su po meni ili barem meni nedorečeni i nejasni. Pritom bih željela podsjetiti sve nas da smo u dva navrata u zadnje dvije godine odgađali primjenu određenih odredbi Obiteljskog zakona kojima se regulira prijenos nadležnosti centara za socijalnu skrb na sudove. Tada je i sama potpredsjednica Vlade, bilo je to u 1. mjesecu prošle godine i u 9. mjesecu prošle godine, tada je sama potpredsjednica Vlade rekla da se radi o člancima Obiteljskog zakona koji reguliraju iznimno osjetljiva obiteljska pitanja. Upravo smo tada na zahtjev Ministarstva pravosuđa odgodili primjenu tih odredbi do 1. Siječnja 2006. godine taj rok se neumito približava. Pod obrazloženjem da je ova problematika značajna, važna, da se suci, odnosno naše sudstvo nije uspjelo pripremiti, educirati za preuzimanje tih predmeta. U međuvremenu Vlada je donijela strategiju, Nacionalnu strategiju za borbu protiv nasilja u obitelji u kojoj izričito stoji da se do prosinca 2005. godine imaju osnovati obiteljski sudovi, odnosno obiteljski odjeli pri redovnim sudovima. Dakle ostavljena je mogućnost da li bi to bili posebni sudovi ili bi to bili odjeli. E sad ovako, gledajući ovaj prijedlog, konačan prijedlog Zakona o sudovima, u članku 13. konačnog prijedloga u stavku 5. kaže se da se zakonom mogu prema stvarnoj nadležnosti ili za određena pravna područja ustanovljavati i drugi redovni i specijalizirani sudovi osim onih koji su nabrojeni u istom tom članku 13. Ja postavljam pitanje jer je ostalo nejasno, kojim zakonom se ti sudovi mogu osnivati. Dali ovim sada zakonom koji mi danas donosimo? Naime to proizlazi iz obrazloženja koje je dato na stranici 53 ovog konačnog prijedloga, gdje se kaže da se jedino temeljem ovog zakona mogu osnivati prema stvarnoj nadležnosti ili za određena pravna područja drugi redovni i specijalizirani sudovi. Međutim u obrazloženju članka 13. kaže se da se daje mogućnost da se posebnim zakonom osnivaju sudovi za pojedina pravna područja te da je izričito propisana podjela sudova na redovne specijalizirane i specijalizirane sudove. Ja mislim da tu ostaje nejasnoća na koji način se ustvari ti neki drugi redovni ili specijalizirani sudovi mogu osnivati, da li samo ovim zakonom kako to kažete na jednom mjestu ili nekim drugim, posebno kako kažete na drugom mjestu. Ako se to podrazumijeva da se može posebnim zakonom osnivati i posebni specijalizirani sudovi pa i drugi redovni sudovi onda na neki način ostaje nada da bi eventualno nekim drugim zakonom se recimo moglo osnovati u budućnosti i neki obiteljski sudovi. E sad ako smo ipak odustali od obiteljskih sudova, ja postavljam sama sebi pitanje, da li po ovom zakonu možemo eventualno računati da će se osnivati obiteljski odjeli pri redovnim sudovima. Članak 32. ovog prijedloga zakona regulira ovo područje, međutim ustvari ne govori ništa o tome koji se odjeli ustrojavaju. Da li su to npr. samo građanski ili kazneni odjeli ili bi tu možda spadao i obiteljski odjel kao što je to predviđeno nacionalnom strategijom o suzbijanju nasilja u obitelji. Također ostaje upitno po meni, tko ustvari o tome donosi odluku, mada kada se objašnjava članak 32. lijepo stoji da se njime reguliraju uvjeti kada i pod kojim uvjetima se mogu osnovati odjeli te tko ih je ovlašten osnovati. Ja bih molila da se možda u završnom očitovanju pojasnite gdje to ustvari u zakonu piše, odnosno tko donosi odluku o tome. Intencija moje rasprave je išla ka tome da upozorim da smo mi u zadnje dvije godine ipak donijeli neke zakone, odnosno strategije koje obvezuju i niz ministarstava. Između ostalog Nacionalna strategija za suzbijanje nasilja u obitelji obvezuje Ministarstvo pravosuđa da do prosinca 2005. godine, a to nije niti, evo negdje je polovina još 15-tak dana, osnuju obiteljske odjele, odnosno sudove. Kažem ako smo odustali od sudova, slažem se idemo na obiteljske odjele. Međutim ako se ne varam, prije kratkog vremena sama ministrica je rekla u jednoj izjavi za novine, da nećemo osnivati niti obiteljske odjele, a još manje obiteljske sudove već da će se ovom problematikom iz domene obiteljske, dakle obiteljskog prava baviti specijalizirani suci, odnosno suci koji će biti educirani za to. Prvo to je direktno ustvari ignoriranje strategije za zaštitu od nasilja u obitelji ili je u međuvremenu ta strategija promijenjena a da o tome mi neznamo ništa. I drugo, dvije godine traje postupak educiranja sudaca u Ministarstvu pravosuđa. Koliko je meni poznato educiranje za problematiku iz obiteljskog prava započela je negdje prije otprilike mjesec dana. Da li to znači da smo sposobni da u roku od 2 mjeseca educiramo suce za problematiku za koju ih nismo uspjeli educirati barem u zadnje dvije godine? Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
S poštovanjem uvažavajući tumačenje instituta replike, koju nam je sada dao uvaženi predsjednik Sabora, ja replicirajući kolegici Gordani Sobol kažem gospodinu Peri Kovčeviću ovo. Nisam bio zlurad kad sam spominjao neke slučajeve iz sudske prakse, a vi ste kolega reagirali, makar ja ime nisam spominjao jer sam aludirao na vašeg stranačkog šefa, gospodina Antu Đapića kojemu se sudilo zbog toga, zbog iskazane sumnje da je prepisao magistarski rad. Četiri godine je trebalo sucu da dovede taj spor do kraja, a onda je izrekao oslobađajuću presudu nekoliko dana prije nastupa apsolutnog zastarnoga roka. Viši sud je takovu odluku poništio njegovu i vratio na ponovno suđenje, ali za ponovno suđenje više nije bilo vremena jer je nastupila zastara. Da nema zabrane komentiranja sudskih postupaka koji su u tijeku onda je javnost mogla na vrijeme, još dok je postupak trajao, vidjeti da se ovdje radi o čistom pogodovanju stranci od strane suda i mogla je javnost svojom analizom svoga slučaja doprinijeti pa barem utoliko da se ubuduće ovakvi slučajevi ne ponavljaju. To je sva moja zluradost. Hvala.
Vidite kolega Staziću, vi ste u vašoj replici zastupnici Ani Lovrin replicirali i na nešto što ona uopće nije iznosila. Ona uopće nije iznosila niti jednom riječju niti implicite ni eksplicite nešta o nekim presudama koje se tiču, koje su donijete neposredno prije zastare. A onda kada vam je na to odgovorio zastupnik Pero Kovačević koji je replicirao također gospođi Ani Lovrin, onda ste ustvrdili da je to povreda Poslovnika iako ste vi u svojoj replici naveli nešto što uopće nije bilo u navodima u izlaganju gospođe Ane Lovrin. Ja nisam dao nikakvu interpretaciju koju ste vi sada naveli u ovom smislu u kojem ste iznijeli. Zastupnik može zatražiti riječ da bi odgovorio na navod pa mu ja trebam, predsjedatelj mu treba dati čim završi govor onoga koji je navod iznio. Ali u sadržaju te replike, ako se striktno drži toga da se samo mora isključivo obraćati na navode onome kojem se replicira onda bi ih ja trebao svakog zastupnika pa i vas u ovom slučaju prekinuti jer ste ušli odmah u jedan dio materije koja nije bila navod izlaganja zastupnice koju ste replicirali. Nemojte me dovoditi u situaciju da moram imati trostruka i višestruka mjerila kod primjene Poslovnika. I druga replika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
U potpunosti se slažem sa svim što je izrekla naša kolegica Sobol. Možda samo jedna napomena, da edukacija sudaca nije započela prije 2 godine nego je započela prije 2 i po godine. Ali ova vrsta edukacije o kojoj je govorila kolegica Sobol i koja je trebala biti provedena, do dana današnjega nije cjelovito provedena. Jednako tako jedna mala napomena. Ono što danas zovemo tako pompozno akademijom i dalje nije popunjeno. Ono što smo imali i što je za vrijeme bivše koalicijske Vlade pokrenuto jeste upravo program i projekt centra za izobrazbu sudaca. Jedina izmjena do dana današnjega jeste ta što se taj centar koji još uvijek ima samo jednog zaposlenog zove akademija.
Hvala. Poštovani zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Društvo i društveni problemi se dakako razvijaju u procesima i dinamični su, a norme na statičan način zahvaćaju tu dinamiku. I zato se norme mijenjaju i zato o normama treba raspravljati. Međutim, nisu samo norme te koje se mijenjaju, mijenja se i smisao presuda, mijenja se i smisao problema na koje se gleda kada se donose presude. U tom smislu se mijenja i potreba da naše zakonodavstvo se uskladi i harmonizira sa europskim zakonodavstvom, pa u tom smislu se posebno, da tako kažem, mora paziti na one formulacije članaka koje su nastale u jednom vremenu pa su možda čak u tom vremenu bile i dobrodošle, ali su sada došle, našle se u drugom vremenu kada su zapravo anakronizam. Dakako, govorim o članku 6. stavku 1. u kojem se kaže: «Zabranjen je svaki oblik utjecaja na donošenje sudske odluke, a posebno svaka uporaba javnih ovlasti, sredstava javnog priopćavanja i uopće javnih istupanja radi utjecanja na tijek i ishod sudskih postupaka». Da se radi o totalitarnom društvu kakvoga smo imali onda bi bio vrlo jasan sadržaj ove formulacije. On bi na neki način stvarno čuvao nezavisnost sudstva od jedne konstelacije koja ima takvu moć da čak i malim pritiskom utječe na pravnu sigurnost i na uopće pravne procese. Međutim, ovdje se radi o nečemu drugome. Mi smo se našli u demokratskom društvu. Mi dakako nemamo, imamo drugačije potrebe, mi nemamo kaste brahmana koji bi ujedno bili ne samo suci nego bi bili i znanstvenici i pjesnici, itd., pa bi mogli na svim aspektima sudjelovati. Nego upravo moramo stvoriti mehanizme u kojem društvo na stručan, kvalificiran način u više aspekata može sudjelovati u razmatranju pojedinih sudskih odluka. No napokon, mi smo dužni i harmonizirati naše zakonodavstvo sa europskim zakonodavstvom, pa između ostaloga postoji i konvencija, Europska konvencija o ljudskim pravima koja vrlo jasno u članku 10. kojega ja sada neću citirati, govori o tome što je to sloboda i kako treba tumačiti slobodu javne riječi. Ali isto tako govori nešto iz sudske prakse što doslovno zvuči ovako i potpuno je suprotno ovome što sam pročitao kao stavak našeg zakona. Opće je prihvaćena činjenica da sudovi ne mogu raditi u vakuumu iako je njihova dužnost rješavati sporove, to ne znači da ne može biti prethodne rasprave o sporu negdje drugdje, bilo u specijaliziranim časopisima, u javnom tisku ili općenito u javnosti. Nadalje, iako masovnim medijima nije dopušteno prekoračiti granice postavljene u interesu odgovarajućeg vršenja pravde, oni su pozvani širiti informacije i ideje o sudskim slučajevima kao i o ostalim temama od javnog interesa. Ne samo da mediji imaju dužnost širiti takve informacije i ideje, javnost ih također ima pravo primati. Ukoliko predlagatelj Zakona neće da vidi ovu suprotnost između članka 6. i Konvencije o ljudskim pravima ja ću ga upozoriti na štete koje mogu nastati iz ovakvog shvaćanja neuplitanja, pod navodnim znakovima neuplitanja u rad sudova i iz ovakvog shvaćanja, da tako kažem, djelovanja sudstva unutar, u vakuumu. Mi dobro znamo da naši sudovi ne djeluju na inkvizitornom načelu. Sudac, zapravo, iako bi to bilo poželjno u pravilu se odlučuje između argumentacije i pozivanja na zakone koje daje tužitelj ili koje daje obrana. Javno odvjetništvo, državno odvjetništvo, ono zapravo jedva da ima mogućnosti da se upliće, opet taj termin stavljam pod navodnike, u rad sudaca. Nego se, dakle, kad se god nečemu radi može se samo postupati po pravu žalbe. Katkada se događa da zbog različitih razloga netko neće žalbu. Dakako, govorim o jednom slučaju kojega neću poimence tretirati, samo zato da bi ga od njega učinio primjer, a ne konkretan slučaj. Može se, dakle, dogoditi da državni interesi, da interesi javnosti budu oštećeni i usprkos, dakle ovakvoga načela po kojem je zabranjen bilo kakav, na neki način, bilo kakva ocjena ili rasprava o radu sudaca. Imamo, dakle, fenomen da i premijer kaže za sebe, moram se podijeliti na 2 osobe, na premijera i na pisca, odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] pa kao premijer se nema pravo uplitati, a kao pisac se sa nečim ne slaže. To je, dakle, do te mjere pogrešno shvaćena neovisnost suca da dakle i premijer nema jasnu predodžbu o tome ne samo što se ima pravo uplitati nego što je dužan kao premijer reći. Upozoravam, dakle, da ovakav članak, u članku 6. stavak 1. je apsolutno u suprotnosti sa Europskom konvencijom o ljudskim pravima. Međutim, on je u suprotnosti sa našim interesom. Pa prema tome, kada mi hoćemo harmonizirati naše zakonodavstvo sa europskim zakonodavstvom onda pođimo odmah od toga. Nemojmo predlagati zakone već u ovom trenutku koji su ne samo neharmonizirani nego su zapravo u suprotnosti sa europskim, sa sadržajima konvencija. A pogotovo sa tumačenjima i sa praksama europskim sudova. To je, dakle, nešto što mislim da je izvan bilo kakvog stranačkog ili nekog drugog, da tako kažem, nadmetanja na ovom ovdje slučaju. Ja zato ponovno ističem da ovaj članak koji u kontekstu totalitarnog društva štiti sudstvo od uplitanja u kontekstu demokratskog društva ne omogućuje raspravljanje o, da tako kažem … [[Govornik se ne razumije.]] sudskih odluka i to dakle niti na razini onoga što je ovdje nabrojeno, specijaliziranih časopisa u javnom tisku općenito ili u prenošenju informacija u cjelini. Mislim da bi to svakako trebalo promijeniti i ovdje je podnesen također amandman, podnio ga je kolega Stazić. Ja bih volio da to dobro javnost čuje, jer je meritum ovoga članka, pretpostavljam sljedeći, a to je da je zabranjeno od suca silom, prijetnjom ili drugim oblikom prisile zatražiti poduzimanja neke radnje ili donošenje neke odluke u vezi dakle sa tijekom i ishodom sudskog postupka, ali ne da je zabranjen svaki oblik utjecaja. Pod svaki oblik utjecaja krije se zapravo zatvaranje mogućnosti da javnost, stručna javnost, pa u krajnjoj liniji i saborski zastupnici ispune svoju dužnost i da reagiraju na eplatantne slučajeve kada se ili zbog različitih razloga određene presude ne donose u skladu sa očekivanjima, ne očekivanjima pukim očekivanjima javnosti i europskim standardima nego i sa samim zakonom. Budući da se sud upravo u ovom slučaju o kojem je bilo riječ nije pozvao na članak 203. Kaznenog zakona, nego na članak 200. u kojem se, članku 203. direktno ekslupira ovo kao kazneno djelo. Dakle što sada imamo? Imamo pravni vakuum, nitko se ne smije uplitati, odluka je donesena možda i u najgoroj namjeri, sudac nije dužan da upozorava na stanje zakona i na izmjene i dopune koje su toliko česte da se vrlo često niti stručni ljudi ne mogu snalaziti u izmjenama i dopunama zakona i nanosi se na neki način sramota cijeloj zajednici i Hrvatska ispada kao jedna zemlja koja je zapravo konzervativnija i na neki način u demokratskim institucijama manje razvijena od one koja stvarno jest. Dakle, u ime toga ja pozivam predlagatelja da još jednom razmotri članak 6. stavak 1. i da postupi u skladu sa podnešenim amandmanom ili dakako u nekakvoj formulaciji koja će omogućiti ove standarde koji su inače europski standardi i koji predstavljaju također put harmonizacije hrvatskoga zakonodavstva s europskim. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega zastupnik Vujić je potpuno netočno rekao da se člankom 6. prijedloga zakona da je zabranjena svaka rasprava o radu suca. To jednostavno nije točno, jer zakon kaže da je zabranjen svaki oblik utjecaja na donošenje sudske odluke, a posebno svaka uporaba javnih ovlasti, sredstava javnog priopćavanja, uopće javnih istupanja radi utjecaja na tijek i ishod sudskih postupaka. Dapače sve ovo o čemu je kolega Vujić govorio, evo upravo i u predloženom amandmanu kolege zastupnika Josipovića zadržan je taj izričaj, stipulacija zabranjen je svaki oblik utjecaja na donošenje sudskih odluka, ali on ima jednu da tako kažem ublažavajući dio rečenice koji kaže istupanja na način suprotan načelima demokratskog društva. Hvala.
Hvala. Sad smo završili sa pojedinačnom raspravom. Idemo na 5-minutnu raspravu po prijavljenim klubovima. Klub HSLS-a, DCLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] kolegice, državna tajnice, kolege i kolege. Evo dopustite mi da u ime kluba kažem nekoliko naših objekcija na ovaj predloženi prijedlog Zakona o sudovima. Mislim, ako igdje u Hrvatskoj postoji konsenzus kod svih političkih stranaka i političara onda je to u činjenici da svi kažemo da je reforma pravosuđa neizbježna i da zapravo budućnost naša i ove neke druge tranzicije, europske tranzicije upravo ovisi o tome koliko ćemo ovu reformu uspjeti što je moguće brže i djelotvornije realizirati. Ali budimo iskreni i recimo da li je ovaj, pred sobom budimo iskreni, recimo da li je ovaj prijedlog zakona reformski. Bojim se ipak da nije. Slažem se sa ovima, ljudi su ovdje rekli da doista nije moguće, nema nitko čarobni štapić i nije to moguće jednostavno učiniti, jer doista postoji čitav niz tih navika, navike su uvijek vrlo opasne, ovo je područje i vrlo je osjetljivo i svaka intervencija uvijek se može doživjeti kao pritisak, ali ono što je ipak dobro to je pokušaj da se sa jednim određenim novim institutima pokuša riješiti određeni uočeni problemi. E sad veliko je pitanje da li uvođenje tih novih instituta, da li oni doista svaki puta pridonose onome što želimo realizirati? Bojim se da je riječ isključivo, kažem o palijativnim mjerama i da neki puta ova dobra namjera, plemenita namjera, želja nije bila popraćena i adekvatnim zakonskim rješenjem i upravo treba shvatiti, mi ćemo kao klub glasati za ovaj zakon, ali isto mislim da je dobro čuti i ove neke kažem primjedbe koje mislim da se mogu i ispraviti. Evo tako u članku 120. omogućava se i sudskim savjetnicima da samostalno provode određene sudske postupke, da ocjenjuju dokaze i utvrđuju činjenice. Bojim se da se zapravo nehotice vraćamo na neka stara rješenja, tamo kažu poslije onoga II. Svjetskog rata da ljudi koji nisu imali fakultet, nisu imali nikakvu potrebnu kvalifikaciju da su bili tzv. narodni suci, da su sudili prema osjećaju pravde, a ne prema zakonima. Mislim da u rutinu, pored znanja koje ti sudski savjetnici imaju ipak rutina postoji i bojim se da bi takvi jedni, intervencije bi unijeli zapravo jednu smutnju, jer kao što postoji šegrt, kalfa, pa majstor, kao što postoji asistent, docent, profesor, da tako otprilike i u sudovima trebamo čuvati tu hijerarhiju i bojim se da sa jednim ovakvim kažem rješenjem ne bi dovelo do onoga što je vrlo bitno, a to je da se broj ovih predmeta smanji i da rezultira onim što je zakonodavac htio. Ono što također, što poneki puta ljudi koji pišu zakon im se može činiti da oni razumiju, ali kada se to napiše onda to nije dovoljno jasno. Tako u članku 26. ako ga pažljivo pročitate ipak nama koji čitamo ostaje nejasno i nije nikad dobro kad se pruža veći broj interpretacija, kaže predsjednik neposrednog višeg suda može radi obavljanja nadzora nad urednim obavljanjem poslova suca, ne kaže se koji sad uopće, to ostaje nejasno, nejasnoća odrediti najmanje dva ili više sudaca. Opet ne kaže se kojih. Tu mislim da stvari, ako se uvodi kontrola, inspekcija onda ipak se dira pitanje neovisnosti sudaca i bojim se da ovo rješenje ovako kako je izrečeno nije najspretnije. Mislim da i kolega Josipović u svom amandmanu također upozorio, ali on je još dodao tko bi taj predsjednik, ga je podrobnije definirao. Dobro je što se uvodi ovaj razumni rok i na neki način što se slušaju naputci Vijeća Europe, posebice Odbora ministara Vijeća Europe koje donosi rezoluciju o Hrvatskoj, koji prate upravo tu, upravo u kojem se periodu donose odluke sudova. Do sada je ta, do sada je taj teret padao isključivo na Ustavni sud, poslije ovoga past će i na ostale sudove. Mislimo da je to dobro i to bi na neki način bilo itekako bitno za veliki broj građana koji doista umjesto povjerenja u naše sudstvo se suočavaju sa činjenicom da se sudi u nerazumnim rokovima. I ono za kraj članak 154. pa do 156. to je pokušaj spajanja jednog i više praktičnih sudova s općinskim sudovima. Recimo da tu ideju kao takovu, da je moguće prihvatiti, ali ako se kaže da je riječ o "pilot" programu, onda svaki "pilot" program mora se točno reći koliko on traje i na kojem se to teritoriju odvija. Ovako doista ovdje je ostavljena svima nama zapravo mogućnost da je ministar dobio ovlasti koje ne pripadaju ministru, to isključivo pripada hrvatskome parlamentu. Ne bi se smio isključiti hrvatski parlament i sugeriram da se doista u članku 154. odredi koji je to teritorij i koji je to, da li je to cijela Republika Hrvatska, može i to biti ali se mora točno reći koliko dugo, kada taj pilot program počinje i kada završava da bi to bio pilot program. Ovako doista se suočavamo sa mogućnosti jednoga nekonzistentnoga ponašanja na ovom području. Hvala.
Hvala lijepa. Klub IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena gospođo državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici! Pa sigurno ono što je u ovoj zemlji u ovom trenutku vjerojatno najpotrebnije to je jedno apsolutno povjerenje u hrvatsko pravosuđe, međutim vjerojatno nismo daleko od istine da je hrvatsko pravosuđe htjeli mi to sebi priznati jedna od najkorumpiranijih grana hrvatskog društva. Konačno, što reći nad onom spoznajom da nakon revizije pretvorbe i privatizacije naši dični sudovi izdaju svega dvije uvjetne kazne i dvije novčane kazne. Jednom riječju, takvom pravosuđu teško je vjerovati ali s druge strane jasno treba sve učiniti da mu se vrati dignitet, integritet, vjerodostojnost i nadasve povjerenje. Jedino tako može se "vratiti" i poštenje u te institucije. A tvrdim da ozbiljni krivci takvoga jednoga kaosa su ljudi u Vladi pa indirektno i ovaj parlament koji naprosto donosi zakone kao po tekućoj traci koje na kraju više nitko nije u stanju niti pratiti. Sada konkretno oko nekoliko tih članaka u ovom zakonskom prijedlogu. Članak 18. nadležnost općinskih sudova. Trebalo bi po nama propisati jednaku nadležnost za sve općinske sudove u Republici Hrvatskoj, ukinuti sudove proširene i sužene nadležnosti. Naime, time bi se postigla ravnopravna opterećenost svih prvostupanjskih sudova. Na primjer, zašto bi sud recimo u Bujama koji je proširene nadležnosti vodio kaznene postupke nadležnosti buzetskog suda za kaznena djela preko pet godina ili radne sporove, ili sporove za priznanje i izvršenje stranih sudskih odluka kada bi se sve to jasno moglo voditi na istom stupnju i u istom rangu. Takvih sudova u Republici Hrvatskoj ima dosta. Na primjer, sud u Puli je preopterećen jer takve sporove sudi i za Rovinj a Pazin je isto tako preopterećen jer takve sporove sudi za Labin. Nekada su svi općinski sudovi imali istu nadležnost i to je sigurno bilo dobro. Znači, razlozi zašto to predlažemo to je ravnomjerna opterećenost sudaca težinom i brojem predmeta i tako bi jasno trebalo biti i sa kaznenim predmetima koji su sada u nadležnosti sudova proširenje nadležnosti. Nadalje, u svezi sa ovim famoznim člankom 54. o kojem je govorio i Kramarić. Ovdje se predviđa mogućnost osnivanja pilot sudova i spajanja općinskih i prekršajnih sudova. To je sigurno pohvalno ali treba razmotriti mogućnost pilota "sa trgovačkim sudovima" i to kroz građanski i kazneni odjel u sudovima a razlozi bi postojali, postoje znači i u tome što i druge europske države imaju slične modele koji uspješno funkcioniraju. Znači, ukoliko se želi reforma onda ona treba biti zahvat i u nadležnost sudova radi smanjenja i sudova i objedinjavanje tih malih sudova u jedan veći. Međutim, jasno je da to treba određivati ili te odluke treba donositi ovaj parlament a ne može biti u diskrecionim ovlastima ministrice pravosuđa. Treba također razmisliti i dati da li i istragu smjestiti u općinske sudove kao što je nekada bilo. Naime, istražni suci idu na uviđaje i provode dokazni postupak radi utvrđivanja odlučnih činjenica i pokretanja istrage ili obustave. Ništa manje složen posao ne rade suci u općinskim sudovima. Već sada recimo u parničnom postupku koji znaju biti itekako složeni. Znači, razlozi oslobodio bi se broj sudaca na županijskom sudu koji bi se mogao posvetiti drugostupanjskom radu po žalbama. Članak 100. Ne vidim razloga zašto bi istražni suci imali beneficirani staž tj. staž osiguranja s povećanim trajanjem. Razlozi znači u općinskom sudu bi se u godišnjem rasporedu poslova mogla predvidjeti rotacija sudačkih poslova tako da svi suci određeni broj godina preuzimaju sve poslove suđenja a nikakvi posebni razlozi ne postoje da se samo istražne suce favorizira. Svi imaju znači jednako odgovoran posao pa ga treba jasno na taj način i cijeniti, tim više što se sudac ne imenuje na funkciju istražnog ili parničnog suca već samo suca koji se godišnjim rasporedom poslovanja raspoređuje u pojedinu referadu ili na poslove prema odluci predsjednika suda. I članak 79. Prilikom ocjenjivanja sudaca trebalo bi se u skladu s člankom 77. predvidjeti mogućnost stimuliranja, znači kroz postotak plaće sudaca koji zaslužuju najbolju ocjenu pa i kada uspješno obnaša sudačku dužnost i tu diskrecionu ocjenu dati sudskom vijeću. Možda eto i oko nekih prava sudaca ali sada već to slijepi … [[Govornik se ne razumije.]] i to bi neke bile od konkretnih primjedbi Kluba IDS-a na ovaj isto tako konkretan zakonski prijedlog koji pitanje da li će donijeti neku revoluciju u hrvatskom pravosuđu.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod kolege Kajina koji je rekao da su sudovi ti koji su krivi zbog neprocesuiranja krađe i pljačke u pretvorbi i privatizaciji. Gospodine Kajin, veću krivicu može snositi loši zakoni, izvršna vlast i državno odvjetništvo od sudova jer sudovi su mogli raditi samo na temelju onoga što je državno odvjetništvo pokrenulo. Ako je ono to loše napravilo, ako su zakoni bili loši. Prema tome, to je netočno da su sudovi tu najkrivlji. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a poštovani zastupnik Josip Vresk.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici! Moram reći da na početku kad počnemo analizirati ovaj zakon on nudi neka i dobra, neka i loša rješenja ali ne bih se osvrtao za sada u tome. On ne nudi zapravo sistemska rješenja koja su najvažnija da bi se sredilo stanje koje imamo u pravosuđu. Kad bi me netko pitao opisati kakvo je stanje u pravosuđu rekao bi mu u dvije riječi da je to opterećenost sudova i njihova neefikasnost. To dovodi do toga da je pravna nesigurnost sve manja, da su građani sve nezadovoljniji i naravno da Republika Hrvatska zbog toga trpi financijske štete. Nemojmo zaboraviti da smo mi Ustavnim zakonom o Ustavnom sudu dali Ustavnom sudu Republike Hrvatske pravo da doslovce u prvom stupnju uz upozorenje sudovima da određeni broj predmeta okončaju odnosno određeni broj predmeta okončaju i sudi o naknadi štete. Opterećuje se na taj način naravno i Ustavni sud i njegova ona izvorna funkcija se naprosto moram reći degradira. Ono što nadalje treba reći ja sam prije svega od ovoga zakona očekivao da ponudi neka sistemska rješenja. Ukoliko pratimo izmjene Zakona o sudovima njima se, tim izmjenama dakle se prilazilo iz onih laganijih razloga pa smo eto tako malo nešto maskirali nešto i dobro napravili ali nismo ništa novo sistemski unijeli. Prije svega, pogledajte organizaciju sudova. Znamo da ovakva organizacija sudbene vlasti u Republici Hrvatskoj nije dobra i da ona doista više ne može tako funkcionirati. Bilo je ideja da se osnuje nekoliko apelacionih sudova. Odustalo se od te ideje, ne znam zašto. Pa danas, kolegice i kolege zastupnici, svaki sudac koji ima 300-400 predmeta a znate kolika je ta brojka može naprosto biti sretan i ta se brojka smatra malom. Danas više nisu samo općinski sudovi opterećeni kao što je nekad bilo. Danas su naprosto svi sudovi opterećeni. Danas je Vrhovni sud Republike Hrvatske operativni sud. On zapravo i kad ujednačava sudsku praksu za to više nema vremena. Broj sudaca je premali. Druga stvar kojom se popravlja takvo stanje su postupovni propisi. Zbog naših postupovnih propisa, postupci traju dugo. Pa znate, to će biti jedno od vrlo važnih pitanja u pregovorima kada će vam netko naprosto izračunati prosjek parničnog ili kaznenog postupka, to je strašno. Kako ne bi, kako ne bi građani ili kako bi bili zadovoljni takvim stanjem? Nikako, i to se mora promijeniti. Treća stvar. Djelokrug rada sudova. Pa ako dobro pogledate ovaj Zakon mi i dalje u sudbenoj nadležnosti koji po svojoj biti, po svom sadržaju spadaju u upravnu nadležnost. Ajmo to staviti u upravnu nadležnost. I četvrto. Odgovornost. Naravno odgovornost. Premala odgovornost sudaca. I ono na kraju što želim reći u ovom Zakonu nije dobro, nije dobro kada se pravosudna inspekcija stavlja u nadležnost Ministarstva pravosuđa. Mislim da po prirodi stvari bi ta inspekcija trebala biti u sastavu Državnog sudbenog vijeća zbog njegovog djelokruga rada i zbog ozbiljnosti cijele stvari. Naravno, ovaj Zakon nudi i nešto dobro, ali to je premalo što bi trebalo napraviti da se stanje riješi. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HDZ-a, poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvažena gospođo državna tajnice. Evo, na kraju završni osvrt u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice bi trebao zapravo i početi sa rečenicom da je upravo sadržaj svih ovih rasprava koje smo imali prilike čuti upućuje na opravdanost donošenja novog Zakona o sudovima sa svim ovim institutima, naročito novim institutima koji su u sadržajnom smislu predviđeni i razrađeni ovim Zakonom. Dopustite mi da ih još jedanput ukratko ponovim, jer mi se čini to neobično važno kazati i jer su ti instituti doslovce na najmogući kvalitetniji način razrađeni u ovom predloženom Zakonu o sudovima. U prvom redu to je suđenje u razumnom roku, s druge strane, jedinstvena primjena zakona i ujednačavanje sudske prakse. Treće. Obveza uvođenja imovinskih kartica te kodeks sudačke etike. Četvrto. Uvođenje objektivnih kriterija, dakle, mjerila za ocjenjivanje rada sudaca plus ili obveznu edukaciju sudaca. I peto. Pravosudna inspekcija, dakle, inspekcijski nadzor uz dobro zakonsko rješenje upravo suprotno od ovoga što je uvaženi kolega kazao maloprije, dakle, dobro zakonsko rješenje da se pravosudna inspekcija upravo formira sa ovakvim nadležnostima u okviru Ministarstva pravosuđa. Nadalje, najviše kritika, zapravo je doživjelo ono zakonsko rješenje članka 6. koje je zapravo razrađuje institut jedan vrlo važan, vrlo bitan institut, gotovo ključan institut kada govorimo i kada smo na pozicijama definiranja ili razradbe načela trodiobe vlasti. Pa, ne samo preciznosti radi, mislim da je upravo u ovom završnom osvrtu, potrebno konkretno navesti, dakle, pročitati tu odredbu stavka 1. članka 6. Zakona o sudovima. Dakle, o čemu se tu zapravo radi? Zabranjen je svaki oblik utjecaja na donošenje sudske odluke, to je intencija zakonodavstva i to je suština ovoga Prijedloga. Dakle, zabrana svakog, bilo kakvog utjecaja na donošenje sudske odluke, a posebno svaka uporaba javnih ovlasti, sredstava javnog priopćavanja i uopće javnih istupanja radi, dakle, utjecaja na tijek postupaka i ishoda sudskih, i ishoda sudskih postupaka. Dakle, donošenje same presude. Da ne stoje sve one argumentacije koje su išle u smislu oponiranja ovakvom zakonskom rješenju možda najviše svjedoči ono što je suština bila izlaganja od tih kolega koje su oponirale ovakvom zakonskom rješenju. Jer kaže se doslovce citiram iz njihovih izlaganja,: "da, ali to je kritika u onim momentima kada se sudska odluka …", pazite sada: "… donose mimo očekivanja javnosti.". Ja nisam za takav sustav da se sudske odluke donose onako kako javnost to očekuje. To je upravo suprotno svim demokratskim načelima i suprotno trodiobi vlasti. Mi zakonskim rješenjima moramo upravo omogućiti sucima kada govorimo o meritumu, kada govorimo o konkretnom predmetu da su, tu njihovu samostalnost, dakle, posvjedočiti kroz razrađene zakonske institute. Nikakve percepcije javnosti u odnosu na meritum spora ne može i ne smije biti. I to je suština članka 6. stavka 1. predloženog Zakona. Kada se naravno radi i o postupku i o donošenju odluke, a pogotovo kada se radi o nepravomoćno završeni sudski postupcima. Dakle, komentar i direktan utjecaj bilo koga od bilo koga kada govorimo o sudskim predmetima, o konkretnim predmetima, konkretnim ljudima, konkretnim sudbinama a predmet pravomoćno nije niti okončan u smislu pritisaka na suca, suca kao stručnu osobu, ili kao osobu koja rješava taj konkretni predmet.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državna tajnice. Klub HSP-a smatra da je konačni prijedlog zakona u odnosu na prvo čitanje daleko bolji i kvalitetniji, no donošenjem ovoga Zakona napraviti ćemo samo jedan mali iskorak vezano za konačno sređivanje stanja u pravosuđu, odnosno za funkcioniranje pravne države i za učinkovit rad pravosudnih tijela, prije svega znači sudova. I dalje moramo biti svjesni, da je, da su hrvatski građani nezadovoljni učinkovitošću rada hrvatskih sudova, hrvatskih pravosuđa, a tu mislim na državno odvjetništvo i sve institucije koje su, sudjeluju u svemu tome, i također očekuju i od nas, i od Vlade i od sudova da konačno profunkcionira pravna država. Zbog toga mi predlažemo i smatramo da bi konačno profunkcioniralo pravosuđe da bi pravna država počela djelovati onako kao što to građani očekuju na što imaju pravo i što smo mi obvezni napraviti, treba odmah krenuti u rješavanje najbitnijih pitanja. Da bi se postigla učinkovitost, normalno morati će doći do promjena Zakona o krivičnom postupku i o, odnosno kaznenom postupku i Zakona o parničnom postupku gdje će se mnoge stvari morati sasvim drukčije riješiti i to tako da neće biti odugovlačenja pa svaki put ispočetka, ispočetka, pa ti sporovi traju godinama, godinama i godinama pa na kraju se dogodi ona varijanta da čovjek dobije presudu a umro je godinu, dvije ranije. Također mora se napraviti puno u tome da se mnoge stvari pogotovo vezano iz parničnog dijela, iz građanskog dijela rješavaju ili u sudskim nagodbama ili izvansudskim nagodbama. I tu država mora dati prvi pozitivan primjer a to je i sami znamo, vidjeli ste i izvješće državnog odvjetništva, a državno odvjetništvo znači zastupa državu u sporovima kada građani tuže državu vezano za naknadu štete ili vezano za neke druge stvari. I prema onome što se sada događa znamo kakva je situacija u državnome proračunu i nalog je izvršne vlasti, to je bio i prije, što je i sada da se ti sporovi stalno rabe ili redovni ili izvanredni pravni lijekovi da bi oni trajali, trajali, država nema novca to platiti. Očito, znači tu je vrijednost negdje od 10 do 14 milijardi kuna gdje država prema stanju stvari u mnogima spisima će izgubiti taj dio jer je činjenično stanje nesporno, no državno odvjetništvo to radi samo da bi se dobilo na vremenu. Ali nažalost troškovi se gomilaju. Znači prvi dio će biti da se krene u taj dio i da se ovo riješi izvansudskim nagodbama ili sudskim nagodbama i da se odredi točno vrijeme kada će i na koji način će se to građanima isplaćivati. Jer na taj način ćemo mi dosta smanjiti svih tih predmeta i sporova koji se nalaze na sudovima. I dalje bitna stvar u svemu tome je da moramo popraviti rad državne uprave jer ne funkcioniranje državne uprave automatski ima odjeka na zatrpanost sudova vezano novim predmetima. I treća bitna stvar u svemu tome je ova o kojima mi stalno govorimo iz Kluba HSP-a, česta promjena zakona uzrokuje još jedan dodatni teret za sudove, za rad sudova, jer se ne mogu, ne snalaze se u tim promjenama jer neke promjene su čak i suštinske naravi, a pogotovo u sporovima koji se već vode i vode, pa se prema zakonima iz ili Zakonu o parničnom postupku pa se sve stvari vraćaju iz početka, a poglavito je problematičan onaj dio što donoseći propise u hitnom, zakona u hitnoj proceduri mi u biti i ne simuliramo praktičnu primjenu svih tih odredbi kako će onaj, koje će pravne učinke imati, tako da ono što je naša intencija, intencija Vlade, zakonodavca, na žalost nije iskazana odredbama i sudac onda ne može presuditi onako kao što bi javnost htjela jer sudac mora suditi nešto kolege iz SDP-a kažu prema standardima. Pa ti standardi su nas doveli u ovu situaciju, nego u skladu sa zakonima i ne na temelju političkih prijava, nego opet u skladu sa zakonima. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt, državna tajnica ministarstva pravosuđa Snježana Bagić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Ovdje je postavljeno pitanje o tome je li ovaj zakon dobar odnosno loš i treba li ili ne treba sa aspekta njegovoga cilja i ako pođemo od toga što je cilj ovoga zakona onda ću se ja složiti sa ovdje iznesenim stajalištima ili tvrdnjama da on u svojoj suštini nije revolucioni zakon, niti zakon koji će ponuditi odgovor na sve probleme i kako ih treba riješiti u hrvatskom pravosuđu. Dakle, u tom segmentu on nije radikalan zakon, premda jest u sklopu reforme pravosuđa i on je zakon koji nudi sistemska rješenja, rješenja koja trebaju dati odgovore, upute za rad svima onima koji rade u pravosuđu, sucima, predsjednicima sudova i Ministarstvu pravosuđa u onom djelokrugu u kojem ona nadzire rad pravosuđa. To govorim stoga jer treba poći od toga što jest cilj ovoga zakona koji je normiran u članku 1. i njime se uređuje ustrojstvo, djelokrug i stvarna nadležnost sudova ako nije određeno drugim zakonom unutarnje ustrojstvo sudova, unutarnje ustrojstvo Vrhovnog suda, uvjeti za imenovanje i razrješenje sudaca, sudaca porotnika, te njihova prava i dužnosti, te zaštita osoba i sudaca. Polazeći od tog cilja ovoga zakona smatram da zakon nudi dobar okvir i nudi određene novine i pomake koji su se u dosadašnjoj praksi čestim izmjenama i dopunama ovoga Zakona pokazale. Ovdje se puno govorilo i raspravljalo dakako da pravosuđe jest neovisno, ali da je podložno sudu kako svekolike javnosti, tako i unutarnjim kontrolama i mehanizmima svoje unutarnje kontrole. U tom pravcu važan segment ovoga Zakona doista jest sudska uprava kao takova i pravosudna uprava u okviru Ministarstva pravosuđa. Naime, u okviru sudske uprave i onih koji su zaduženi za sudsku upravu, jer to je u prvom redu predsjednik suda oni između ostaloga su dužni brinuti, skrbiti o urednom i pravodobnom obavljanju poslova u sudu, o sudskoj statistici, te davanju obavijesti o radu suda i druge poslove propisanih zakonom i sudskim poslovnikom. To govorim stoga što je tu bilo rečeno da sudovi nisu podložni oku javnosti i uhu javnosti. Dakako da jesu. U okviru pravosudne uprave iste su zadaće. Zašto to govorim? Zbog toga što je ovdje bilo rečeno da ima puno mehanizama koji se odnose na organizaciju rada suda, ali se iz ovoga Zakona, odnosno tu nema odredbi koje se odnose na to tko je odgovoran i zašto odgovara. Moram zato upozoriti na one odredbe koje se odnose na ocjenjivanje rada sudaca. Prvo ga ocjenjuje predsjednik suda da li je riješio broj spisa koji treba prema okvirnim mjerilima, kakva mu je struktura tih spisa, je li ih riješio u određenom roku i ocjenjivanje sudaca koje vrši sudačko vijeće, ali sudačko vijeće koje ostaje ustanovljeno na višim sudovima ocjenjuje suce onda kada se oni kandidiraju za rad na višem sudu, u pravilu ili kada im ističe mandat ako su prvi puta imenovani nakon pet godina. Osim toga, postoji kontrola rada predsjednika suda da li on uredno ili neuredno obavlja svoje poslove. U konačnici ukoliko se utvrdi na temelju takvih parametara i kriterija, dakle bilo po predsjedniku suda, bilo po sudačkome vijeću da sudac ili predsjednik suda neuredno obavlja svoje poslove on može biti razriješen. Može ga razriješiti ako … [[Govornik se ne razumije.]] pokreće se upravni postupak, a ako je predsjednik suda ministar pravosuđa. Dakako da tu ne pozivam na lov na krivce, ali činjenica je da i u sudovima, u pravosuđu mora postojati kvalitetan, učinkovit sustav kontrole. U tom pravcu su i napravljene promjene koje se odnose na kontrolu od strane ministarstva pravosuđa. Dakle, formiranje posebnoga odjela, pravosudne inspekcije koji utječe na ovaj dio kontrole i ova odredba članka 82. ako se ne varam koja se odnosi na to da predsjednik suda, neposredno višak suda može odrediti jednog ili više sudaca da vrše kontrolu urednog obavljanja poslova suca. Da, to je moguća kontrola. To je odredba jest ponešto promjena, pa premda je postojala do sada ona se ne odnosi na to i mislim da smo svi u određenoj kontradikciji na to kako je sudac donio odluku, ali kako je on u postupku primjenjivao postupovne propise, je li zakazivao ročišta, da li je primijenio postupovne odredbe u potpunosti to svakako da. I meni je zadovoljstvo ovdje priopćiti da je upravo Vrhovni sud kao najveći sud u Republici Hrvatskoj napravio jedan program po kome ide sam u kontrole rada nižih sudova kako bi osobitu pozornost posvetio ovome segmentu njihovoga rada. Primijećeno je također da se nema statistike. Ima, postoji sudska statistika. Statistički godišnjak, izvješće se svake godine objavljuje. Ali, ako smijem upotrijebiti taj izraz on je zastario. Daje nam odgovor na puno pitanja, ali ne na sva pitanja koja bi mi htjeli vidjeti, a to je recimo kakva je struktura građanskih predmeta. Imamo podjelu na kaznene, na građanske, izvan parnične, zemljišno-knjižne, ali ne na strukturu predmeta recimo radnih, naknada štete i sl. niti nam daje odgovor na pitanje koliko pojedino ti postupaka traju, kako pred kojim sudom, tako pred, koliko pred u svojoj ukupnosti u prosječnom trajanju. Ministarstvo pravosuđa u stvari će s Vrhovnim sudom do kraja godine napraviti tu novu strukturu statistike koja će privremeno dati i ponuditi odgovor i na neka nova pitanja, ali će se situacija za otprilike dvije godine u potpunosti primijeniti. Znam da to zvuči sada možda nevjerojatno, ali u sklopu informatizacije kao jednoga pomoćnoga sredstva koji ne može zaobići niti pravosuđe, za dvije godine će se primjenjivati sustav automatiziranog upravljanja sudskim spisima, gdje će način sudske uprave kao takove biti ne samo na drugi način vođen, u drugom mediju, dakle elektronički, nego će onda kroz te podatke koji se tamo unose jednostavnim operacijama biti moguće sve vidjeti kako pojedinačni rad tako i ukupne zbirne podatke i u tom pravcu ide formiranje posebnih odjela za informatiku. Drugo, kada je riječ o stalnom usavršavanju sudaca odnosno o tome da ovaj Zakon nije ponudio sve odgovore na pitanja i on ne može ponuditi odgovor na pitanje kako ćemo riješiti spise. On to može ponuditi samo kroz organizacijska rješenja. Ako je dobra organizacija može se puno toga napraviti. To pokazuju neki primjeri provođeni kroz kontrolu Ministarstva pravosuđa s jedne strane, s druge strane kroz posebne mjere koje su uveli sudovi. Ovom prilikom moram samo reći da na kad je riječ o zemljišno-knjižnim predmetima od prošle godine 1. rujna prošle godine do današnjega datuma broj zaostataka, dakle ne govorim o priljevu predmeta nego zaostataka je smanjen za 110 000. To je dakako vezano za uvođenje novih metoda elektroničke obrade podataka ali i druge organizacije. Jer, moram ovdje upozoriti da organizacija suda nije svugdje ista kao u svakom drugom sustavu. Mi ovdje imamo u našem sustavu pravosudnom imamo velike sudove kao što je zagrebački sud koji je uvjerljivo najviši sud u Republici Hrvatskoj. Veće sudove kao što su sudovi u Rijeci, Osijeku i Splitu i male sudove, zastupnik spominje recimo sud u Buju i predlagao da to bude sud pune nadležnosti. To je jednostavno u ovim uvjetima kada nema dovoljno sudaca koji bi mogli suditi u onim vijećima koja su potrebna za takvu vrstu kaznenih djela. I to je jedno drugo veliko pitanje koje se otvara pred sve nas. Ovaj zakon u ovoj fazi ne nudi ta rješenja, niti ih može nuditi. To je u okviru ukupne strategije koja nadam se uskoro se naći u raspravi pred ovim Saborom, jedno važno, složeno pitanje, osjetljivo pitanje koje u svojoj ukupnosti uz neposrednu zadaću borbe sa zaostacima određuje našu budućnost, a to je, ja ću skraćeno nazvati, racionalizacija sudske mreže. Trebat će dati odgovor na pitanja koliko na sudova treba, koje vrste i s kojom nadležnošću. To je kompleksno osjetljivo pitanje, zahtijeva niz analiza. Pitanje recimo primjerice samo zgrade. Ako spajate samo dva suda gdje će onda biti smješteni sve osobe koje se sele u taj sud kome se pripaja neki drugi, manji sud. To je pitanje koje je strateško i za koje se ne može pristupiti olako. Zato je i predloženo ovdje rješenje da se na bazi jednog pilota vide sve prednosti, mogući nedostaci takvog rješenje prije nego se opće zauzme konačni sud i dakako da nitko drugi nego Hrvatski sabor u konačnici neće o tome moći odlučivati. Na nama koji smo u izvršnoj vlasti jest da kroz niz analiza u kratkom periodu od 6 do godine dana opremljenosti broja osoba, odlaska u mirovinu, stanja zgrada, opterećenosti, nadležnosti sudova, ponudimo najbolja moguća rješenja. Rade se određeni projekti, dane su određene preporuke, ali one nisu niti dovoljne. Osim toga, sami stručnjaci mogu nam dati upute, dobre primjere iz prakse koje mi trebamo vidjeti, samih zemalja, koje mi moramo primijeniti na našu situaciju. Dalje, što se tiče usavršavanja sudaca. Ono jest što je nužno i to sam rekla u uvodnom izlaganju. Zašto? I ovdje je za ovom govornicom više puta rečeno da nije ni sucima lako. Suočavaju se sa čestim promjenama propisa koje se dogode nekoliko puta u tijeku godine. S jedne strane nije se lako naći u svoj toj šumi, primijeniti sve propise. S jedne strane, i sucima treba dodatno usavršavanje i upoznavanje vremena sa novim instrumentima. Ja moram reći da nije uvijek najlakši odgovor da ćemo promijeniti zakon. Toga smo svjedoci bili ovdje. Jedna opća ocjena možda onih koji dolaze izvana, pa su u tom smislu neopterećeniji jest da naši postupovni zakoni već u ovom trenutku nude određene postupovne instrumente koji se već sad mogu primijeniti da bi se određeni postupci smanjili. Dakle, treba u tom pravcu povećati našu edukaciju, s jedne strane. A s druge strane vidjeti da li su nam i gdje onda jesu nužne doista promjene zakona. I što se tiče Pravosudne akademije, meni je žao uvažene zastupnice gospođe Ingrid Antičević nema u ovom trenutku, točno je, Centar za izobrazbu suda je postojao nekada u ministarstvu. Međutim, prije dvije godine je osnovan kao poseban zavod, Pravosudna akademija koja u ovom trenutku zapošljava 8 osoba i Pravosudna akademija u protekloj godini je provela, održala 63 radionice za standardnu edukaciju. Dakle, upoznavanje sudaca sa svim njihovim zadaćama, odnosima prema javnosti, profesionalnoj etici i sl. koju je pohađalo oko tisuću polaznika, što sudaca, državnih odvjetnika i oko otprilike 63 specijalizirana tečaja. 37, oprostite, 37 specijaliziranih radionica odnosno tečajeva koje je pohađalo oko 640 polaznika sudaca, državnih odvjetnika. To govorim stoga što je bilo pitanje, zamoljena sam od uvažene zastupnice Gordane Sobol da odgovorim na pitanje koje se odnosi na sudbinu obiteljskih sudova. Što se tiče moguće "diskrepance" zakona, odredbe članka 13. zakona, ona kaže: "Zakonom se mogu prema stvarnoj nadležnosti ili za određena pravna područja ustanovljavati i drugi redovni i specijalizirani sudovi.". Dakle, ova odredba kaže i tako jest obrazloženo na strani 42. uz ovu odredbu zakona da to može biti nekim posebnim zakonom. Tko osniva odjele odgovor nam je u članku 32. godišnjim rasporedom poslova prema ovom zakonu i sudskom poslovniku to može odrediti predsjednik suda. Što se tiče obiteljskih sudova i općenito specijaliziranih sudova. U okviru strategije se može razmisliti o tome pitanju. Opća strategija … [[Govornik se ne razumije.]] Ministarstva pravosuđa i Vlade Republike Hrvatske je da treba raditi s jedne strane na smanjivanju sudova, s druge strane na formiranje specijaliziranih odjela i specijalizaciji sudaca. Dakle, što se tiče obiteljskih odjela oni će biti osnovani novim najvišim sudovima. I godišnjim rasporedom poslova za sljedeću godinu Općinski sud Zagreb, Split predviđa se osniva posebnih odjela. Naime, jednostavno je na nekim sudovima koji su manji nemoguće je formirati odjele jer ih nema, ne ispunjavaju te uvjete. Dakle, tu će se morati raditi na specijalizaciji sudaca. Inače, Ministarstvo pravosuđa nije tražilo niti će tražiti potpuno je svjesno kao i sudovi da s 1. siječnja iduće godine on i preuzimaju ovo osjetljivo pitanje obiteljskih zakona i do sada nije održana samo jedna radionica, niti je to počelo prije mjesec dana, to je počelo prije puno više od godinu dana. I mi smo redovnim kontaktima, kako sa sudom, osim tog najvećim, koji će imati najveći priljiv predmet, to pokazuju sve brojke, kao što je Zagreb, Split i Rijeka, s jedne strane. S druge strane sa nadležnim ministarstvom kako bi se što bezbolnije ti predmeti preuzeli. I konačno, da je pravosuđe, sudovi pod sudom javnosti pokazuje i rasprava i polemika koja se razvila oko odredbe članka 6. ovoga zakona koja, moram priznati da, što ne znači da se ne treba raspravljati i da ona ne može se i promijeniti i biti bolja je stara odredba zakona. Ali ona samo pokazuje kako senzibilitet i odnos svih nas, i zastupnika i javnosti prema radu sudova i načinu. I što znači javnost rada suda jest povećana, ponukana vjerojatno pojedinim primjerima. Može se razmišljati da se odredba promijeni, međutim, ja moram reći da, ako ja upotrijebim termin uplitanje, moramo razlikovati komentiranje sudskih odluka. Komentiralo se je puno slučajeva, i preko medija i javnosti i ja ne znam da je protiv ikoga pokrenut postupak i da je to bio problem. Međutim, ovdje je razlika od utjecaja, od utjecaja koje demokratsko društvo postoji. Dakako današnji interes je svugdje, a ne samo područje javnosti da budemo u skladu sa europskim standardima. Ovaj zakon i njihove izmjene i dopune su bile više puta podložne i kritikama stručnjaka stranih Vijeća Europe vezano za te standarde. Do sada, barem u pogledu ove odredbe, a ja ne znam da je bilo primjedbi, ali kažem, ne znači da se ona ne može i ne treba možda promijeniti da bi njen izričaj bio jasniji. Ali kažem, razlika je između komentiranja i utjecaja. Ovdje govorimo o svakom obliku utjecaja na donošenje sudske odluke. I u toj zapravo funkciji i ide formiranje glasnogovornika. Ne da bi se utišavala istina i da bi se ona mijenjala. Nema potrebe za tim, nego da bi se javnost objektivno i pravilno izvijestila i o radu suda, pa i o situaciji u pojedinom predmetu jer i sudove obvezuje primjena Zakona o pravnom pristupu informacijama, dakako u ovom segmentu i izvan onih podataka koji moraju, bilo po ovom zakonu bilo po posebnim zakonima ostati tajni. Toliko. Čini mi se da sam dotaknula sve bitne primjedbe koje su bile istaknute u ovome dijelu. Koliko sam mogla u ovome vremenu. Ja zahvaljujem svima koji su dali svoje primjedbe i prijedloge jer je naš zajednički interes da ovaj zakon bude što bolji i jasniji u svom izričaju i predlagatelj će pažljivo razmotriti sve amandmane podnesene na ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o sudovima, drugo čitanje. Rasprava o tekstu zakona je završena. Isto imamo 2 amandmana Vlade koji su donijeti poslije roka. Trebamo raspraviti i glasovati da li ćemo raspravljati i glasovati o tim amandmanima. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 72 glasa za, 13 suzdržanih i 8 protiv. Idemo, obrazložite državna tajnice prvo ovaj amandman koji se odnosi na članak 74.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Kao što sam prethodno rekla vezano za amandman na Zakon o Državnom sudbenom vijeću i ovaj amandman na članak 74. Zakona o sudovima odnosi na realizaciju, primjenu mjerila propisanih ustavnim Zakonom o pravima nacionalnih manjina gdje se kod imenovanja i popunjavanja mjesta u pravosudna tijela treba voditi računa o, uzeti u obzir zapravo zastupljenost pripadnika nacionalne manjine. To se čini, ta se odredba ustavna razrađuje u ovim predloženim amandmanima na načine koje sam već prije rekla. To je dakle da se izrijekom propisuje da se prilikom imenovanja sudaca mora voditi računa o zastupljenosti sudaca sukladno onim mjerilima i kriterijima propisanim ustavnim zakonom, njegovom odredbom stavka 2. članka 22. kao … [[Zbog predsjedničkog zvonca, govornik se ne razumije.]] manjina i također da se onda pripadnik nacionalne manjine kako bi mu se to pravo zagarantiralo, ima pravo, odnosno treba pozvati na tu svoju nacionalnu pripadnost prilikom popunjavanja toga mjesta, javljanja na to upražnjeno mjesto. Zahvaljujem.
Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Anto Đapić.
Gospodine predsjedniče, ja uistinu moram iskazati nezadovoljstvo ovakvim amandmanima. Naime, ovdje je malo prije jedan kolega dobacio brojanje krvnih zrnaca što je uvredljivo za Hrvatski sabor, jer nitko iz našeg kluba ne broji ničija krvna zrnca nego naime držimo da postati sudac u Hrvatskoj bez obzira na kojoj razini od ustavnog suca do općinskog suca jedini kriterij treba biti kompetentnost, sposobnost i stručnost, a ne nečija krvna zrnca. Ovakav amandman ne rješava praktički u praksi gotovo ništa jer se za natječaj za suca može javiti pet pripadnika različitih nacionalnih manjina i pet pripadnika da oprostite i većinskog hrvatskog naroda koji također bi mogli željeti postati suci na jednom takvom natječaju i mene stvarno uistinu interesira, ovdje samo odglasujemo a ne dobijemo odgovor kvalitetan kao što je malo prije postavio pitanje zastupnik Kovačević, ja ponovo postavljam, kako bi to u praksi uopće izgledalo da se za suca Vrhovnog suda prijavi jedan Srbin, jedan Talijan, jedan Mađar, jedan Nijemac i ne znam tko još, i prijavi se dva Hrvata i natječaj je za jednog suca. Da li bi imali u tom slučaju i Hrvati koji bi se natjecali, kakva bi bila njihova uopće mogućnost natjecanja recimo sada govorim o Vrhovnom sudu, neznam koliko ih ima, devet sudaca recimo. Nema ni jednog Srbina, možda. Otvori se slobodno mjesto, da li bi ako se Hrvat kandidira zajedno sa Srbinom ili Talijanom ili bilo s kim drugim od nacionalnih manjina, da li bi uopće imalo smisla da se Hrvat kandidira na takvo mjesto. Ja vas molim da nam pojasnite državna tajnice, kako bi to u praksi izgledalo, na koji način bi se odredili kriteriji, koja bi manjina imala prednost, da li samo ona koja je najveća u Hrvatskoj ili bi imali možda mogućnost to ostvariti ne znam i Nijemci kojih ima nekoliko stotina u Hrvatskoj iz dobro poznatih razloga. Ja vas molim da nam date neke odgovore na pitanja koja vam postavimo ovdje kao saborski zastupnici. Mi ćemo glasovati protiv amandmana i protiv zakona. Hvala lijepa.
Klub zastupnika Nacionalnih manjina, poštovani zastupnik Furio Radin. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Pa šta je, ja sam vidio … … [[Upadica se ne čuje.]] Ne kao klub? U ovome slučaju mogu samo predstavnici klubova. Predstavnici klubova. Za klub Nacionalnih manjina.
Ja mislim da usvajanje ovog amandmana ispravlja nepravde koje su učinjene u nedavnu prošlost. Ako mi idemo danas vidjeti koliko sudaca ili koliko ljudi općenito u pravosuđu pripada nacionalnim manjinama, vidjet ćemo da je taj postotak porazan za nacionalne manjine i onda normalna je stvar da je prvo normalna stvar, samo malo, idite vidjeti postotke pa ćete vidjeti. Normalna je stvar onda da dolazi, gospodine predsjedniče ja bih vas molio, teško mi je koncentrirati se ako me svi tako napadaju sa strane. Normalna je stvar onda da se mora primijeniti načelo pozitivne diskriminacije. Svi znaju da je sposobnost prvi kriterij, a međutim također je kriterij i taj da postoji jedna alikotnost, da postoji jedan postotak ljudi u pravosuđu iz nacionalnih manjina koji jednostavno daju sliku kakvu ima danas Hrvatska po nacionalnom sastavu. I znači to kako će biti provedivo to zapravo nije uopće sporno, jer i do sadašnji, jer Zakon o sudstvu je ja mislim u članku 66. propisuje da npr. suci ili ljudi u pravosuđu da moraju iskazati svoju nacionalnost. Ma vidite na svakom koraku se pita naša nacionalnost, pa onda sada dolazi vani kako će biti provedivo to. Naša nacionalnost hoćemo li ili ne, dobro ili ne, je poznata pa onda će biti moguće i provoditi takav postupak. A da li će se javiti pet ljudi iz nacionalnih, različitih nacionalnih manjina za jedno radno mjesto, tu sliku bi ja još htio vidjeti. Kada će se pojaviti onda ćemo se o tome raspravljati.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ovo što je rekao gospodin Radin, netočno je da to može biti provedivo. To je neprovedivo. Vi ćete morati napraviti sistematizacije od općinskih sudova do županijskih i do Vrhovnoga suda, koliko svaki sud mora imati po nacionalnoj strukturi. To jedino onda će biti provedivo i to ćete morati odrediti koliko će morati biti Talijana, koliko će ovoga, koliko će onoga. To je totalno neprovedivo, to nema nigdje u svijetu. To vam nigdje u svijetu nema. Ali da bi to bilo provedivo, morate to napraviti jer drukčije nema, pa ja govorim, simuliram pravdu. Hvala.
Klub zastupnika IDS-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospođo zastupnice. Jasno da … [[Zbog predsjedničkog zvonca, govornik se ne razumije.]] IDS-a, da nitko od naših zastupnika nema ništa protiv Ustavnog zakona. Konačni taj Ustavni zakon ima snagu iznad zakona i znamo isto zašto smo taj zakon usvojili godine 96. kada su na ovim prostorima vladali neki bitno drugačiji standardi no što se danas primjenjuju. Ali ono na što klub IDS-a ima ozbiljne primjedbe, to je što se predstavnicima nacionalnih manjina brani tzv. dvostruko pravo glasa ili načelo pozitivne diskriminacije čime se zakida one političke stranke, nije bitno da li hrvatskog ili nekog drugog predznaka koje iskreno zastupaju nacionalne manjine čime su u neravnopravnoj poziciji u odnosu na neke druge političke opcije. To je ozbiljan problem kojega ćemo isto tako, ja se nadam, morati otvoriti, iako ne bježim od činjenice da postojeći Izborni zakon je dobar zakon.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik i potpredsjednik Mato Arlović.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina nije usvojen i donesen u Hrvatskom saboru 96. nego 2002. godine i tu … … [[Upadica se ne čuje.]] Pa tako nije.
Kolega Kajin molim vas izvolite držati se Poslovnika.
Koji uređuje ove odnose i osobno moram reći da je Vlada Republike Hrvatske potpuno u pravu što je pripremila ovakav amandman radi usklađivanja s Ustavnim zakonom zakona.
Klub SDSS-a, poštovani zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Ovo pitanje oko mogućih situacija koje se mogu dogoditi u realnosti je naravno da se mogu postaviti za svaku moguću priliku pa i za ovu, ali jedno je sasvim jasno. Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina u svojim pojedinim odredbama da bi se mogao primjenjivati mora biti isto tako ugrađen u pojedine posebne zakone kao što je ovaj Zakon o sudovima i to je razlog zbog čega smo mi, zbog čega je Vlada predložila da se ovaj članak 22. Ustavnoga zakona prenese u one odredbe Zakona o sudovima koji će omogućiti kao što to omogućava Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u sudstvu. Što se tiče pitanja zastupljenosti, prema podacima koje mi imamo, pripadnika nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj je negdje oko 8% ukupnoga broja od ukupnog stanovništva, a u sudovima je negdje oko 3,5%. Možda u nekim sredinama nema potrebe za tim da se vodi računa o ovim budućim odredbama Zakona o sudovima, u nekim sredinama ima potrebe za tim i vjerojatno će kada se steknu okolnosti prilikom zapošljavanja uz hrvatske branitelje koji po Zakonu o hrvatskim braniteljima imaju također prioritet biti vođeno računa i o ovoj činjenici. Što se tiče sudova kao što su trgovački sudovi, trgovačkim sudovima prema evidenciji koju ima Ministarstvo pravosuđa unatrag nekoliko mjeseci ima svega 0,0% pripadnika nacionalnih manjina. Prema tome, ja ne bih htio da mi otvaramo ovdje raspravu o nekim realnostima jer te realnosti će se sasvim sigurno u praksi koju gradimo preko zakona koje ovdje usvajamo u ovome Saboru mijenjati. A ako je u pitanju jedno mjesto za nekog … [[govornik se ne razumije.]] sasvim je jasno da će tu kriteriji biti prije svega ovaj o kojem govorim gospodin Đapić, a to su stručni, kvalifikacijski. Ali ako je riječ o sredinama, bilo da je riječ o talijanskoj ili srpskoj ili nekoj drugoj manjini gdje ona živi u razmjerno značajnom broju, da u takvoj sredini će se vjerojatno voditi računa o zastupljenosti manjina u općinskim ili u županijskim sudovima. Hvala vam.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa prvo što moram kazati, mi nismo protiv Ustavnog zakona. Jesmo za njegovu provedbu, to uopće nije sporno. A moram ispraviti vezano što je rekao uvaženi kolega za branitelje. Za branitelje se to nikad nije odnosilo jer i sadašnjem zakonu i bivšem je kazano da se ono prvenstvo ne odnosi na imenovanje. Tako da se nikad nije odnosilo. Bilo je tisuće sporova gdje su se branitelji žalili i nijedan spor nisu dobili jer je bilo tumačenje uvijek da se ne odnosi na dužnosti kojom se bira, imenuje neka druga tijela. A također, sad gledajte pravnu verentu kad sam rekao neprovedivost. Čovjek koji smatra da je oštećen, pripadnik neke nacionalne manjine, kako će tražiti od prizivnog tijela da se to njegovo pravo ostvari ako nije propisano u ustroju toga suda da to jedno mjesto pripada nacionalnoj manjini. Znači, idemo u tu varijantu sad. On je nezadovoljan i podnosi zahtjev da je on kao pripadnik nacionalne manjine trebao biti biran za suca i kako će, koji će on krucijalni argument staviti za taj dio da bi ovo bilo provedeno i da bi, recimo, Ustavni sud ili neko drugo tijelo koje je nadležno u tome dijelu reklo "da, poništava se taj izbor jer je on imao pravo". Znači, bez ovoga što sam rekao, nemoguće. Mi govorimo s aspekta neprovedivosti, a ne s aspekta da ne treba poštivati Ustavni zakon. Bože sačuvaj. Hvala lijepo.
Klub HSLS-a, DC-a, LS-a, poštovani zastupnik Ivan Čehok.
Poštovani gospodine predsjedniče. Ne osporavajući pravo Vlade da upućuje amandmane, sada ipak mislimo da je o tome trebalo raspraviti. Mi smo naravno za to da se poštuje Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina i ako se poziva na taj Ustavni zakon kad je riječ o pozitivnoj diskriminaciji sudaca ili mogućih sudaca pripadnika drugih nacionalnih manjina, onda svakako podržavamo taj amandman. Ali mislim da je intencija kolega iz HSP-a dobra jer onaj zakon koji nije provediv zapravo ne znači mnogo. Da bi zakon postao zakon on mora biti provediv. I u tom sklopu je možda trebalo naznačiti, premda to stoji u Ustavnome zakonu, da je riječ o onim područjima, općinama, gradovima, županijama gdje se utvrđuje razmjerno postotku nacionalne manjine u pojedinoj regiji također i mogućnost da suci budu pripadnici nacionalnih manjina. Mislim da bismo na taj način izbjegli sve dvojbe. Jer mi često u svojoj zakonodavnoj intenciji mislimo da samim time što ćemo zakon donijeti će se oni provesti. Neće. Dakle, često se stvarnost opire i administriranju i mislim da u tom smislu je trebalo možda pobliže, ako Vlada to može svojim amandmanom još reći, odrediti, naznačiti, vidjeti na koji način će se to provesti. Ali naravno, kao liberalna građanska stranka apsolutno podržavamo mogućnost i pravo pozitivne diskriminacije, svjesni da je ona uvijek naravno principijelna.
Klub zastupnika HDZ-a, predsjednik, poštovani zastupnik potpredsjednik Luka Bebić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, predlažem u ime Kluba da odgodimo odlučivanje o ovom Zakonu jer se i mi u klubu moramo konzultirati pa onda da se da dovoljno vremena i da se onda odluči. Hvala.
Ja ću to odgoditi do usuglašavanja stajališta. I raspravu i glasovanje i o amandmanima i o cjelini zakona. Hvala ministrici. Konačni prijedlog Zakona o sudovima. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Nikakvo svjetlo se nije palilo nego se nešta drugo nije upalilo. O tome ćemo razmišljati drugi puta. Konačni prijedlog Zakona o sudovima. Ministrice izvolite tablicu sa amandmanima. Samo trenutak jedan. Za ovaj Zakon treba 77 glasova. Amandman Vlade. Ministrice izvolite, obrazložite.
U prvom amandmanu koji je Vlada podnijela odnosi se na zastupljenost nacionalnih manjina u pravosudnim tijelima. Amandman koji je podnijela Vlada praktični je usklađen sa Ustavnim Zakonom o pravima nacionalnih manjina. Dakle, prilikom imenovanja sudaca mora se voditi računa o zastupljenosti sudaca pripadnika nacionalnih manjina sukladno odredbama stavka 2. članka 22. ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina. I kada pripadnici nacionalnih manjina podnose prijavu za objavljeno slobodno sudačko mjesto imaju se pravo pozvati na ostvarivanje prava koja ima pripadaju sukladno odredbama ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina. Mi smo ovim amandmanom praktički osigurali zastupljenost u pravosudnim tijelima, zastupljenost nacionalnih manjina sukladno odredbama posebnog zakona, vodeći računa o sudjelovanju pripadnika nacionalnih manjina u ukupnom stanovništvu na razini na kojoj je ustrojeno pravosudno tijelo i o stečenim pravima. Ja moram već reći da je ovakav jedan amandman usvojen u Zakonu o Državnom sudbenom vijeću. Praktički istog sadržaja.
Otvaram raspravu. Predstavnici klubova o toj raspravi. … [[Upadica se ne čuje.]] To smo već gospodine potpredsjedniče odlučili na prošlom glasovanju pa molim vas vodite računa o tome. Nemojte dobacivati jer to je već riješeno, budite u tijeku. Molim? U ime kluba Nacionalnih manjina, poštovani zastupnik Furio Radin.
Imam samo jedno pitanje gospođo ministrice. Pišemo, može se na početku prva rečenica, samo da mi ponovite molim vas, jer otkrili smo da u zakonima gdje piše: "može", znači da ne može, to tako izgleda. A, jer tako ste, tako je rečeno, može, ne mora, jel' da.
Imaju se pravo pozvati.
Molim vas, molim vas. Nema takve vrste rasprave. Amandman je isti …
Jeste rekli otvaramo raspravu.
Samo polako, ministrice. Nemojte, dajte lijepo obrazložite. Izvolite.
Da. Vodi se računa, to je naš prijedlog bio. A ne "može se voditi", jer smo ustanovili da gdje god, od Ustavnog zakona do zakona piše: "može", na kraju to znači da "ne može". Shvaćate?
Pa kolega Furio Radin u amandmanu piše: "Prilikom imenovanja sudaca mora se …".
Mora se.
Pa, dajte molim vas tišinu. Pa vidite da se ne čujemo. Dajem na glasovanje. Zaključujem raspravu i dajem na glasovanje taj amandman. Možemo glasovati. Rezultat? 95 za, 3 suzdržana i 10 protiv. Prihvaćen je taj amandman. Drugi amandman Vlade.
Drugi amandman Vlade odnosi se na suđenje u razumnom roku. Uveli smo ovu odredbu zbog doista dugotrajnog vođenja sudskim postupaka, razuman rok 3 godine. ovim amandmanom smo praktički išli još detaljnije pojasniti članke koji na dobar način uređuju odlučivanje o pravu na suđenje u razumnom roku, rasterećujući Ustavni sud i prebacujući predmete na druge sudove. Međutim, u samom zakonu nije bilo dovoljno razjašnjeno što je sa predmetima koji su već podneseni ustavnom tužbom na Ustavni sud, odnosno da li će se i ti predmeti prebaciti na Vrhovni sud. Neće, jer upravo oni predmeti koji su ustavnom tužbom podneseni na Ustavni sud treba Ustavni sud riješiti. Dakle, tek donošenjem ovog zakona stvari prelaze na Vrhovni sud.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje taj amandman. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 93 za i 5 suzdržanih, 4 protiv za ovaj amandman. Sad dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Pardon, imamo još tablicu dosta amandmana. Imate tablicu ministrice? Imate. Zastupnik Ivo Josipović, amandman jedan.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Drugi amandman zastupnika Nenada Stazića.
Amandman se ne prihvaća jer je već prihvaćen u prvom dijelu, u prvom amandmanu.
Zastupnik Stazić?
S obzirom da je prihvaćen amandman kolege Josipovića sa zadovoljstvom povlačim ovaj amandman.
Hvala. Amandman dva povučen. Treći amandman zastupnice Ane Lovrin i zastupnika Emila Tomljanovića.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Četvrti, zastupnika Ive Josipovića.
Amandman se ne prihvaća jer je pokriven prethodnim amandmanom.
Nema ga, moramo glasovati. Tko je za ovaj amandman? Možemo glasovati. Rezultat? 23 za, 7 suzdržanih, 67 protiv, nije dobio potrebnu većinu. Peti amandman zastupnice Ingrid Antičević Marinović.
Ovaj amandman ne prihvaća, jer je već konzumiran prihvaćanjem prethodnog amandmana.
Zastupnica Ingrid Antičević Marinović. … [[Upadica se ne čuje.]] Amandman povučen. Hvala. Šesti, zastupnika Ive Josipovića.
Isto tako odnosi se na isti amandman koji je već prihvaćen.
Konzumiran, ne glasujemo o njemu. Sedmi, zastupnika Ive Josipovića.
Isto tako, amandman se ne prihvaća jer je već konzumiran prethodnim prihvaćenim amandmanom.
Konzumiran, pa ne glasujemo. Osmi, zastupnice Ingrid Antičević Marinović.
Ovaj amandman se prihvaća.
Molim?
Ovaj amandman se ne prihvaća.
Molim vas glasnije malo. I dajte kolegice i kolege malo pozornosti, pa zar mora biti, ne može se čuti, molim vas. … [[Upadica se ne čuje.]] Nije neka digne mikrofon nego neko spusti nešta drugo.
Ovaj amandman se prihvaća.
Osmi amandman prihvaćen. Deveti amandman zastupnika Ive Josipovića.
Se prihvaća.
Molim?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Deseti, zastupnika Ive Josipovića.
Amandman se ne prihvaća.
Glasovanje. Tko je za taj amandman. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 30 za, 3 suzdržana, 64 protiv, nije dobio potrebnu većinu. 11, zastupnice Ingrid Antičević Marinović.
Amandman se ne prihvaća, riječ je o specijaliziranim sudovima, dakle koji su specijalizirani, a ne o posebnim, mislim onda je naše rješenje bolje.
Zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Naziv specijalizirani sudovi upućivao bi na one sudove koji bi sudili samo u jednom dijelu jedne grane sudovanja, stoga predloženi izričaj onako kako je amandmanom podnesen bolje i preciznije definira podjelu sudova. Možemo zamisliti situaciju kada budu formirani posebni obiteljski sudovi, to su obiteljski sudovi. Dakle unutar suda u građanskoj grani sudovanja.
Glasovanje?
Glasovanje, da.
Molim uključite se. Tko je za ovaj amandman? Možemo glasovati. Rezultat? 27 za, 4 suzdržana, 68 protiv, nije dobio potrebnu većinu. 12, također zastupnice Ingrid Antičević Marinović.
Ovaj amandman nismo prihvatili, jer držimo da je nepotrebno jer se u stavku 2. istog članka navodi da sudovi iznimno od stavka 1. mogu suditi u mjestima izvan svog sjedišta.
Zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Pa ja mislim da je potrebno odrediti da sudovi ne sude samo u svom sjedištu nego sude na očevidima, dakle oni izlaze iz sudnica i različita su to mjesta. Na kraju krajeva možda je to nekada bilo nesporno, sjetimo se samo ondašnjeg predsjednika udruge koji je rekao upravo da on može ići bilo kuda, bilo kamo, a da se nije dužan javljati predsjedniku suda pa čak i onda kada ne sudi. Mislim da upravo zbog situacije u kojoj se nalazi današnje pravosuđe i discipline, da je to potrebno navesti.
Glasovanje. Tko je za ovaj amandman? Uključite se. Možete glasovati. Rezultat? 26 za, 4 suzdržana, 70 protiv, nije dobio potrebnu većinu. 13, zastupnika Ive Josipovića.
Ovaj amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 14, također zastupnika Ive Josipovića.
I ovaj amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 15, također zastupnika Ive Josipovića.
I taj se amandman prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 16, također zastupnika Ive Josipovića.
I taj amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 17, zastupnice Ingrid Antičević Marinović.
Ovaj amandman ne možemo prihvatiti, riječ je o razumnom roku i želimo rasteretiti Ustavni sud, praktički je Vladinim amandmanom već riješen.
Zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Pa samo naizgled ova norma izgleda da bi riješila situacije, ali svi oni prituženici koji se tuže upravo zato što im predmet nije riješen u određenom roku, ponovo će se obratiti sudu, doduše višem sudu višeg stupnja. To znači da ćemo mi u odnosu na broj zaostataka imati dvostruko veći broj predmeta, vidjet ćete što će se dogoditi. Molim glasovanje.
Molim uključite se. Može glasovati. Rezultat? 25 za, 4 suzdržana, 68 protiv, nije dobio potrebnu većinu. 18, zastupnika Ive Josipovića.
Ovaj amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 19, zastupnice Ingrid Antičević Marinović.
Ovaj amandman se ne prihvaća iz razloga jer je i predsjednik suda sudac. Prema tome može se pokriti, riječ je o … [[Zbog predsjedničkog zvonca, govornik se ne razumije.]]
Molim vas, jedna skupina neprestano govori. I onda kada ih opomenem onda nastave još većim tempom. Poticajno. Izvolite.
Rekla sam da se amandman ne prihvaća, jer je ova odredba suvišna, predsjednik suda je i sudac. Prema tome riječ je o glasnogovornicima sudova.
Ali vidite, do sada u dosadašnjoj situaciji predsjednici sudova obavljali su ulogu glasnogovornika sudova. Bili smo svjedoci najava da će sudovi imati posebne glasnogovornike suda što je bilo svakako za pozdraviti, ali očekivalo se to da će upravo to biti profesionalci, a ne da ćemo trošiti suce i to čak niti predsjednika suda koji je počesto riješen dužnosti sudovanja naročito u većim sudovima pa je onda logično i da se već on bavi time nego ovako će predsjednik suda odrediti drugog suca koji ima u svom redovnom poslovanju naravno prije svega suđenje i na ovakav način se puno toga ne rješava, jer bila je najava da će glasnogovornici sudova biti posebne osobe koje nisu suci, a to sada vidimo da tome nije slučaj. Molim glasovanje, onda bolje da ostaje kod predsjednika suda.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 28 za, jedan suzdržan, 70 protiv, nije dobio potrebnu većinu. 20, zastupnice Ingrid Antičević Marinović.
Ovaj amandman se ne prihvaća jer držim oda se ne može … člana sudačkog vijeća samo na temelju toga da je pokrenut stegovni postupak.
Zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
S obzirom na moguće situacije u stvarnom životu može i pravosudni dužnosnik počiniti, dakle koji je inače i član ovog vijeća, počiniti teško djelo, teško kazneno djelo i bilo bi jednostavno situacija koja bi skandalizirala javnost da bi ta osoba i dalje bila član vijeća i još i suda. Tražim glasovanje.
Glasovanje. Uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? 27 za, 2 suzdržana i 65 protiv. 21, zastupnika Ive Josipovića.
Ovaj amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 22, zastupnice Ingrid Antičević Marinović.
Ovaj amandman se ne prihvaća jer je riječ o statusnim podacima koji se ne mogu davati jer je to protivno Zakonu o zaštiti podataka.
Zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Mislim da je sasvim neopravdano da svi ovi podaci koji također identični postoje i o nama, javnost je s njima upoznata i ne znam zbog čega bi podaci, podaci o uspjehu na studiju i drugi podaci o kojima javnost mora biti upoznata kad je suočena sa osobom nekog suca. I mislim, zaista nema nikakvih, nikakvih razloga da bi to bila nekakva tajna. Tu su ocjena o obnašanju sudačke dužnosti, podaci o napredovanju, podaci o uspjehu u tijeku studija, o imenovanjima, razrješenjima. Zbog čega bi to bila tajna? Pogotovo upravo radi otvaranja pravosuđa javnosti, radi čistoće toga zvanja, javnost upravo na ovakav način može upravo sumnjati, a nema nikakvog, kažem, nema nikakvog razloga da ti podaci ne budu dostupni javnosti. Dapače, to je u interesu pravosuđa. Molim glasovanje.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 34 za, 3 suzdržana, 57 protiv. 23., zastupnik Ivo Josipović.
Ovaj amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 24., zastupnik Ivo Josipović.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 25. Kluba zastupnika SDSS-a.
Ovaj je amandman već konzumiran u amandmanu Vlade.
Suglasni? Povučen amandman. 26., Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Isto tako je već ugrađen u amandman Vlade.
Hvala. Povučen amandman 26. 27., zastupnice Ingrid Antičević-Marinović.
Ovaj amandman se ne prihvaća.
Zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Bit će iznenađenja.
Nema nikakvog razloga da odluka, da se odluka o ocjeni donosi tajnim glasovanjem. Nakon toga što se utvrđuje što čini jednu ocjenu. Dakle, bilo je situacija i vi to sigurno dobro znate, to zna i naša javnost. Da suci koji su savršeno obavljali svoj posao, postizali normu od 180%, za njih nisu glasovale … [[Zbog predsjedničkog zvonca, govornik se ne razumije.]] Vrijeme je da i oni upravo na ovakav način pa i u okviru ovog vijeća stanu iza svoje odluke. Takve situacije se sigurno ne bi događale … [[Zbog predsjedničkog zvonca, govornik se ne razumije.]] nakon utvrđena ocjene i određenih mjerodavnih i objektivnih podataka, da se sakriju iza tajnog glasovanja. Molim glasovanje.
Molim uključite se. Možete glasovati. Rezultat? 26 za, 3 suzdržana, 64 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 28., zastupnika Ive Josipovića.
Ovaj amandman se ne prihvaća. Mislimo da je jače i bolje riješen zakonskim prijedlogom.
Glasovati. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 22 za, 4 suzdržana, 62 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 29. amandman zastupnice Ingrid Antičević-Marinović.
Ovaj amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 30. Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Ovaj amandman je praktički ugrađen u amandmane Vlade.
Amandman povučen, hvala. 31. zastupnika Ive Josipovića.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 32. također zastupnika Ive Josipovića.
Isto se tako prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 33. zastupnika Ive Josipovića.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Hvala, ministrice. Mislim da nemamo ništa više od amandmana. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 92 za, 3 suzdržana i 7 protiv. Sa tom većinom je donesen Zakon o sudovima u tekstu kako ga je predložio predlagatelj, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Idemo na sljedeću točku. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom sudbenom vijeću, drugo čitanje P.Z.br. 258 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, pravosuđe i ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća koje ste primili na sjednici. Molim državnu tajnicu Ministarstva pravosuđa Snježanu Bagić da dodatno obrazloži prijedlog, konačnog prijedloga zakona. Izvolite.