Dame i gospodo. Današnji hrvatski moćnici što će reći aktualni i bivši političari kao i ključni gospodarski čimbenici podsjećaju na francusku kraljicu Mariju Antoanetu i njezinu izjavu „Ako narod nema kruha nek jede kolače“. Upravo ovu razinu bahatosti svakodnevno doživljavaju hrvatski građani. Hrvatska javnost svakodnevno je konfrontirana sa informacijama o zlouporabama koje više nisu ni tajne, moglo bi se reći potpuno su transparentne, jednostavno svi relevantni društveni segmenti blokirani su te slijedom toga možemo slobodno reći da je Hrvatska pod svojevrsnom okupacijom i blokadom. Prije neki dan portal Net.hr objavio je slučaj nabave plina od strane HEP-a gdje je potanko opisano kako je HEP pod vodstvom osobnog prijatelja Andreja Plenkovića izvjesnog Frane Barbarića, osobe koja je bila član Uprave HEP-a i za vrijeme Ive Sanadera 2021.g. zaključio štetni ugovor s tvrtkom PPD, pri tom je HEP platio 51 milijun kuna više nego što je mogao ishoditi po prethodnom natječaju koji je Barbarić bez ikakvog objašnjenja poništio da bi sedam dana nakon sklapanja ugovora s PPD-om ponovno mijenjao ugovor na štetu HEP-a i to u segmentu dinamike plaćanja. Naime, HEP je tom novom ugovornom odredbom koja je bila protivna natječajnim kriterijima u mjesto mjesečne dinamike plaćanja prihvatio isplatiti PPD-u cjelokupni ugovorni iznos od 737 milijuna kuna i to avansno. Ne treba tumačiti da novac ima svoju cijenu i da ovo nikako nije uobičajen poslovni odnos. Ovdje se postavlja pitanje tko je to PPD? Tvrtka koja je 2011.g. imala 53 milijuna kuna prihoda, 2021.g. imala je prihod od 20 milijardi i 900 milijuna kuna. Svatko razuman si postavlja pitanje kako je to moguće? Odgovor je moguće je ako ti sustav države pogoduje. 2011. PPD bio je jedna od tvrtki na tržištu, ali 2012. kada kreće njezin strelovit uspon ta tvrtka dobiva zaštitnika u osobi Ivanu Vrdoljaku koji je tada postao ministar gospodarstva. Od PPD-a u tom trenutku plin počinju kupovati tvrtke koje su nadzorom države HEP Plin, Petrokemija itd. U međuvremenu PPD ima zaštitnika u osobi Andreju Plenkoviću koji taj PPD preporuča različitim međunarodnim asocijacijama na zgražanje naših europskih partnera jer na već opisanom poslu vidimo model funkcioniranja te tvrtke. Da budemo jasni, veseli me svaki uspjeh svake hrvatske tvrtke i svakog hrvatskog pojedinca, ali uspjeh dame i gospodo mora biti temeljen na znanju i marljivosti, a ne na pogodovanju. I ovaj termin pogodovanje želim s ovog mjesta determinirati, pogodovanje je ljepši izraz za lopovluk jer nekomu pogodovati znači omogućiti mu izvanredne mogućnosti kako bi taj kojemu se pogoduje ostvario veću dobit ili ne pripadajuću mu korist jer ako vi niste isporučili robu, isporučit ćete za 12 mjeseci, a već ste je naplatili, naravno da vam je se pogodovalo. Dakle, vi tu robu koju preprodajte još niste isporučili, a već tu dobit možete koristiti. Međutim, svi hrvatski građani moraju biti svjesni da kada HEP pogoduje PPD-u, kada HNB pogoduje bankama, kada HAKOM pogoduje HT-u, kada mirovinski fondovi pogoduju Tedeskijevom Atlantiku sva ta pogodovanja idu iz džepa hrvatskih građana i zbog tog pogodovanja ili nesavjesnog poslovanja mi plaćamo skuplji dizel nego Austrijanac, plaćamo tri puta veću kamatu nego Nijemac, a lošiju platežnu moć imaju samo Bugari jer tih 51 milijun kuna koje je Plenkovićev prijatelj Barbarić platio PPD-u trebali bi biti u državnom proračunu. Ovaj moj govor ne bi bio samo pet minuta već bi trajao minimalno pet sati kada bih nabrajala sve nepravilnosti koje svakodnevno dopiru do mene, koje mi javljaju hrvatski građani i šalju mi dokaze kako dužnosnici na svim razinama u državi hladnokrvno krše zakone i apsolutno pljačkaju hrvatsku imovinu. Kao što znamo to je moguće jer DORH koji bi prema zakonu trebao sprječavati korupciju jest blokiran od vlade Andreja Plenkovića i svih Vlada u posljednjih 20 godina, a sudska vlast je također disfunkcionalna i u dobroj mjeri korumpirana. Osoba koju sam citirala na početku svog izlaganja Maria Antoaneta završila je na giljotini. Hvala bogu, giljotine se danas više ne koriste. Ali ono što će se svakako morati provesti jest dekorumpiranje hrvatskog društva, što će reći uspostava funkcionalne vladavine prava. I tada će ti Vrdoljaci, Plenkovići i Barbarići morati položiti račune, a tada će Hrvatska biti uređena i hrvatski će čovjek u njoj moći pristojno živjeti [[Upadica Reiner: Hvala.]] I samo za kraj da dodam i u Hrvatskoj će se tada nagrađivati rad …
Hvala. Ali treba poštivati i Poslovnik ovog Sabora. Hvala. Sad će u ime Kluba zastupnika Za pravednu Hrvatsku govoriti poštovana zastupnica Ružica Vukovac, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani, u svom jučerašnjem izlaganju kolega Bulj započeo je iznimno bitnu temu za koju držim kako smo je svi mi saborski zastupnici dužni javno komentirati i objelodaniti hrvatskoj javnosti posljednje pokušaje nanošenja izravne štete općinama i gradovima u postupku utvrđivanja infrastrukturnog operatera i visine naknade za pravo puta pred HAKOM-om dakle Hrvatskom regulatornom agencijom za mrežne djelatnosti. Trenutno je na stranicama HAKOM-a objavljena e-rasprava na temu „Izmjena i dopuna Pravilnika o potvrdi i naknadi za pravo puta“, te bi usvajanjem predloženih izmjena i dopuna Pravilnika o potvrdi i naknadi za pravo puta imalo za posljedicu da bi umjesto naknade koju sada općine i gradovi primaju na godišnjoj razini dobivali naknadu koja je čak tri puta manja odnosno na razini RH JLS dobile bi godišnje do 150 milijuna kuna manje. S obzirom da se ovdje radi isključivo o pogodovanju infrastrukturnim operatorima koji su ionako u doba pandemije ostvarili najveću dobit smatram da je bitno aktivno se uključiti u zaštitu prava općina i gradova, a posredno i naših građana. Neprihvatljiva je i pravno neutemeljena jeste inicijativa HAKOM-a koja nastoji proširiti izmjene i dopune Pravilnika o potvrdi i naknadi za pravo puta na način da se smanjeni iznos od 2,40 kuna po metru kvadratnom naknade plaća ne samo za javne ceste, dakle državne, županijske i lokalne ceste nego i za nerazvrstane ceste koje su u vlasništvu JLS i to iz slijedećih razloga, dakle nerazvrstane ceste nisu javne ceste nego spadaju u komunalnu infrastrukturu svake JLS što je izričito navedeno u čl. 59. čl. 1. stavak odnosno st. 1. Zakona o komunalnom gospodarstvu. Sukladno tome na nerazvrstane ceste se ne odnose odredbe Zakona o cestama jer se isti odnosi samo na javne ceste dakle autoceste, državne ceste, županijske ceste i lokalne ceste. Javne ceste se financiraju i održavaju iz državnog proračuna, a nerazvrstane ceste iz proračuna JLS. Prema tome i naknada koja je određena u Zakonu o cestama odnosno prema odluci Vlade RH u visini naknade za osnivanje prava služnosti i prava građana na javnoj cesti u iznosu od 2,40 kuna kroz metar kvadratni može se odnositi jedino i isključivo na javne ceste. Ponavljam, ukoliko bi ova inicijativa prošla i ukoliko bi se smanjila naknada za pravo puta i za nerazvrstane ceste sa 8 kuna na 2,40 procjena je da bi JLS na državnoj razini izgubile blizu 150 milijuna kuna godišnje. Prilikom izmjena propisa u RH obvezno je napraviti i javno objaviti financijski učinak predloženih izmjena prilikom donošenja novih propisa što HAKOM također nije učinio. Uz izmjene pravilnika HAKOM nije na javnu raspravu stavio i financijsku analizu učinaka izmjene pravilnika jer bi se onda javno moglo vidjeti u kojem iznosu izmjene pravilnika utječu na prava oštećenih osoba, a u ovom slučaju na prava 556 JLS. HAKOM je obvezan javno objaviti i to za svaku JLS ili upravitelja nekretnina koliko će im se smanjiti utvrđena naknada. Ovdje se radi o pogodovanju kojim se operateru Hrvatski Telekom d.d. omogućava ekstra profit i to na teret svih građana RH koji koriste usluge vlasnika i upravitelja nekretnina. Operater Hrvatski Telekom d.d. će imati niži trošak od skoro 100 milijuna kuna koji će i dalje naplaćivat građanima RH. Bilo bi logično da HAKOM da konkretno na financijskoj i pravnoj analizi opravdano argumentirano obrazloženje za ovako drastično smanjenje naknade na štetu građana Republike Hrvatske i jedinica lokalne samouprave. Upravitelji, vlasnici nekretnina su svjedoci da HAKOM izniman napor ulaže kako bi obranio interese operatera, konkretno Hrvatskog telekoma, usput rečeno koji ni nije hrvatski na način da između ostalog uopće niti ne predlaže prekršajno sankcioniranje operatera u očiglednim ne postupanjima po izvršnim i pravomoćnim rješenjima HAKOM-a. Držim da s pravom postavljamo pitanje čiji je to onda interese HAKOM u konačnici štiti. Zahvaljujem.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a sad će govoriti poštovana zastupnica Maja Grba Bujević. Izvolite.
Uvažene kolegice i kolega, danas je jedan jako važan dan barem nama koji radimo u zdravstvu a nadam se i svima vama. To je Međunarodni dan sestrinstva. Svake godine diljem svijeta 12. svibnja obilježava se Međunarodni dan sestrinstva kao sjećanje na dan rođenja Florence Nightingale začetnice modernog sestrinstva. Ona je svojim pristupom i obukom medicinskih sestara postala prepoznatljiva pružajući zdravstvenu njegu vojnicima tijekom Krimskog rata. U početku Krimskog rata smrtnost vojnika je iznosila oko 50%, no Florence svojim organizacijskim radom uspjela poboljšati zdravstvene prilike u vojsci i smanjila smrtnost na svega 2%. Obilježavanje ovog dana organizira se još od 1974. godine i to organizira Međunarodno vijeće medicinskih sestara, asocijacija koja ove godine slavi 120 godina, a okuplja više od 130 nacionalnih udruga među kojima je i Republika Hrvatska. Svake godine Međunarodno vijeće medicinskih sestara donosi temu koja je vodilja povodom obilježavanja. Ovogodišnja tema je sestrinstvo, glas koji vodi, ulaganje u sestrinstvo i poštivanje prava u ostvarenju zdravlja za sve. Želja je time usmjeriti pažnju prema potrebi da se zaštiti, pruži podrška i naglasi važnost investiranja u sestrinsku profesiju što bi ojačalo i zdravstvene sustave u cjelini. Medicinske sestre važna su i neizostavna karika u lancu pružanja zdravstvene zaštite. Od početka pandemije bolesti covid-19 brojne medicinske sestre i medicinski tehničari diljem svijeta iskazali su enormne napore u svakodnevnom radu i pružanju kvalitetne skrbi za sve bolesnike. Na prvoj razini obrane svjetskog pučanstva od corona virusa dokazali su kako je sestrinska profesija pridonijela suzbijanju valova pandemije. U doba pandemije do izražaja dolazi njihova inovativnost, empatija, snalažljivost i požrtvovnost. Međunarodni dan sestrinstva nije obilježen pandemijom covida-19 na sreću već svim pozitivnim aspektima koje su medicinske sestre u doba pandemije naučile, znanjima koje su kolegijalno podijelile sa svojim kolegicama, profesionalnim razvojem i rastom, te skrbi koja je bolesnicima pružena. Kroz proteklo pandemijsko razdoblje za svoj rad su medicinske sestre i tehničari diljem svijeta doživjeli dodatnu pohvalu javnosti, povećava se prepoznatljivost i važnost njihove uloge u društvu. No, ipak globalno gledajući potrebna su dodatna ulaganja u sestrinstvu. Upravo iz tog razloga poruka je ulagati u sestrinstvo, jer ulaganje u ljudske resurse su najvažnija ulaganja. Ulaganjem u sestrinstvo moguće je obnoviti, preobraziti i ojačati same zdravstvene sustave radi postizanja zdravstvene pravednosti. Investiranjem u sestrinstvo i poštivanjem prava moguće je učiniti da medicinske sestre budu još snažnije, otpornije, spremnije kao i zadovoljnije pri suočavanju sa budućim izazovima. Globalna sestrinska radna snaga procjenjuje se na svijetu na 27,8 milijuna medicinskih sestara i tehničara dok su projekcije kako će do 2030. godine nedostajati 4,6 milijuna medicinskih sestara. Razlog tomu jest sinergija postojećeg nedostatka osoblja sa umirovljenjem starijih sestara i utjecajem pandemije, te nedostatna ulaganja u sestrinstvo. Na žalost čak 90% od navedenog nedostatka medicinskih sestara i tehničara bit će izražena baš u zemljama sa niskim ili granično niskim prihodima. Opće poznate smjernice budućeg razvoja sestrinstva i dalje su usmjerene na edukaciju, profesionalnost, cjelovit pristup u pružanju zdravstvene zaštite, usmjerenost na zajednicu, preventivno djelovanje, timski rad, partnerski odnos u multidisciplinarnom timu čiji su članovi, te primjena sustavnog i logičnog rješavanja problema. Naglasak je na ulaganje u globalno zdravlje koje se može ostvariti kroz ulaganje u kvalitetnu edukaciju medicinskih sestara i osiguranje primjerenih uvjeta rada kako bi se poboljšali zdravstveni rezultati, a time i podržao gospodarski rast jer će konačni rezultati biti zdravija populacija. Na taj način diljem svijeta spasit će se milijuni života, djece i odraslih, a u konačnici će osigurati ekonomska produktivnost i rast. Medicinske sestre i tehničari ključ su ostvarenja ovih ciljeva globalnog zdravlja, te im hvala na svemu što čine za naše pacijente i opću populaciju i drage medicinske sestre i tehničari sretan vam vaš dan – Dan sestrinstva!
Sada će u ime Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista, oprostite Kluba zastupnika MOST-a govoriti poštovani zastupnik Ante Kujundžić. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Tko nije za nas, protiv nas je ili onaj tko je agresivniji onaj tko više viče ispada da je u ovoj državi uvjerljiviji. Što i kako se sustav u našoj državi odnosi prema onima koji su ovu državu stvarali, prema onima koji o Domovinskom ratu šute držeći svoje rane za sebe, onima koji nisu postali dio političkog folklora i koji nisu dio niti jednog izbornog stožera. Kako se sustav odnosi prema onima koji i šutke danas nastoje živjeti isti onaj ideal kojeg su imali i devedesetih. Možemo vidjeti na primjeru čovjeka, dočasnika treće bojne četvrte gardijske brigade gospodina Mislava Patrlja. Čovjeka koji se bavi i humanitarnim radom, obnovio je više kuća nego Vlada na Banovini. Nigdje se nije slikavao, nigdje o sebi nije brujao, dapače doživio je prozivke. Jedna takva se dogodila nedavno kad je u jednom dnevnom listu Mislav komentirao autora koji je napisao kad nastaje priziv savjesti, onda kad liječnici popuste pred katotalibanima. Dakle, ovaj istinski hrvatski junak je na svom profilu pristojno prokomentirao sljedeće. U zemlji gdje 90% katolika glavni urednik najčitanijeg lista vrijeđa tu istu vjeru i to nedjeljom, list koji rijetko tko kupuje osim kafića iza kojih je jasno da se sigurno ne financira od prodaje. Kako se financira i od koga mašti i razumu na volju talibansku. Nakon ovog komentara Mislav brigadir, točnije dočasnik treće bojne je pozvan na obavijesni razgovor u policijsku postaju. I ne upirem tu prstom u policijske službenike koji su trebali odraditi ono što im je netko naložio. Pitanje koje postavljam je gdje je sloboda govora, gdje je sloboda da kao Kršćanin, kao vjernik iznesem pristojno svoj stav? Gdje sam ja ili točnije gdje je Mislav koji ne poginje glavu, koji ne šuti, koji ne pripada sustavu? U kontekstu vrijednosti koje jedna demokratska većinski kršćanska država ima pa i u kontekstu govora o izboru tamo gdje ga niti nema, u kontekstu i vladajuće većine u kojoj je većina demokršćanski opredijeljena barem deklarativno, u kontekstu gaženja slobode govora, u kontekstu zakona i sluganjstva koje svojim očima vidimo i sveg inog što više niti na papiru nemamo. Parafrazirat ću Runovićku legendu Ivana Bitangu. Hrvatska je država iz koje je veliki broj ljudi otišao, a oni koji su ostali su isto otišli. Hvala vam.
U ime Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista govorit će poštovana zastupnica Vesna Vučemilović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovane kolegice i kolege. Ja ću danas postaviti jedno pitanje koje glasi je li Hrvatska uređena pravna država. Može li se u Hrvatskoj itko izvući u kaznenom postupku bez presude. U Hrvatskoj je to na žalost moguće. Predmet se vuče po sudovima 22 godine i onda ode u zastaru. I navest ću vam nekoliko slučajeva u kojima se upravo to i dogodilo. Jedan je slučaj Karlovačke banke. Doduše trebalo je 10 odvjetnika pravosudne akrobacije, ali taj slučaj potvrđuje kako je u Hrvatskoj pravna država duboko zaspala. Nije to jedini slučaj, ima ih još i onda ne moramo se pitati zašto građani Republike Hrvatske ne vjeruju pravosuđu. Odgovor je eto zato. Znači u postupku vezano za malverzaciju u Karlovačkoj banci bilo je zavlačenja, zatim odgode i onda sve moguće bolesti okrivljenika koje su se redale jedna za drugom. I kada je u postupku više okrivljenika onda nedolazak jednog na raspravu znači novu odgodu. I tako su oni uspjeli vući taj predmet 22 godine. Tijekom postupka dokazano je kako su članovi uprave Karlovačke banke još 1999. godine otpisali dug u iznosu od 13,4 milijuna kuna poduzeću Zagreb drvo d.o.o., mada nije bilo nikakvog opravdanog poslovnog razloga za tako nešto. I unatoč tome presude su šetale od županijskog do Visokog kaznenog suda, Vrhovnog suda i na kraju je sve završilo u zastari. Ni novca, ni presude, a trošak ovog kafkijanskog postupka koji uključuje i račune odvjetničkih timova četvero okrivljenika na kraju će platiti porezni obveznici jer isti padaju na teret države koja je po svemu sudeći najveći krivac što ovi ljudi nisu u zatvoru ili što je jednako bitno nisu uspjeli dokazati svoju nevinost. I već godinama pratimo nekoliko sudskih procesa protiv bivšeg premijera Sanadera. I jedan predmet protiv njega je također otišao u zastaru. Slučaj HEP Dioki optužnica ga je teretila da je 2009. potaknuo predsjednika uprave tog trgovačkog društva u vlasništvu RH da iskoristi svoj položaj i ovlasti. Vrhovni sud utvrdio je za ovo kazneno djelo za koje su optuženici oslobođeni optužbe da je nastala zastara kaznenog progona. Zatim je tu slučaj vikendica koji je također otišao u zastaru. Radi se o djelima iz 1997. koji su već i zaboravljeni. I tu je Vrhovni sud utvrdio da je za kazneno djelo za koje su optuženici oslobođeni optužbe nastupila zastara kaznenog progona prije nego što je spis došao na Vrhovni sud RH jer je od počinjenja djela prošlo više od 22 godine. Iz proračuna će se odvjetnicima koji su zastupali okrivljenike isplatiti nešto manje od 690.000 kuna sudskih troškova. Slučajeva koji su otišli u zastaru, a u kojima su okrivljeni uglavnom poznate osobe iz političkog života ili oni koji su s njima blisku nažalost ne manjka. Porezni obveznici na kraju sve to plate pa tako ne treba čak ni imati novaca već samo vješte odvjetnike. Ukoliko je tu još i poznanstvo sa nekim utjecajnim osobama iz političkog života to je itekako poželjno. Kada se za 10 godina budemo ponovno čudili poraznim demografskim podacima onda sjetimo se svi zajedno ovih slučajeva jer upravo zbog ovakvih privilegiranih, povlaštenih brojni su napustili Hrvatsku i više se nikada neće vratiti. Premijerovi projekti poput onoga koji je iskrsnuo u 12. mjesecu Biram Hrvatsku su ionako PR magla jer u međuvremenu daleko više se odselilo građana RH nego što su temeljem tog projekta izabrali Hrvatsku pa čak i za tih famoznih 200.000 kuna. Kada se već ništa ne radi onda su odlučili stvoriti privid eto da se nešto radi. Da vladajućima nije stalo, da ih nije briga to nam je već odavno jasno. Hvala.
U ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta sad će govoriti poštovani zastupnik Ante Prkačin. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Kolegice i kolege, evo ja bez nekog velike … [[Govornik se ne razumije.]] i volje nastavljam ono što sam započeo jučer, ali mora se. Problem fašizma i antifašizma je prijepor među nama Hrvatima star 80 godina i da je on stvar folklora i ničega više ne bih ja o tome govorio, ali neriješena ta pitanja su nam činila probleme posebno u Domovinskom ratu, pa i kasnije prilikom ulaska u NATO, EU itd. i to je jedan trajni hrvatski problem pošto se on sa ulica i medija prelio u Hrvatski sabor, a nigdje se nije tako nekvalitetno o tom problemu raspravljalo kao ovdje. Ja sam prošli put pokušao nametnuti jedan novi način mišljenja, jedan novi način tretiranja, dakle ne govoriti frazama i parolama i navijački nego govoriti istinom i činjenicama. Ja sam iz tog razloga, dakle ha, o fašizmu sam govorio vrlo malo. Fašizam je jednostavan zlo i zločin i gotovo, ali antifašizam je neuporedivo složeniji. U antifašizmu imate od najvećih ljudskih vrijednosti poštenja, znanja i humanosti pa do zločinstva koja su svojom monstruoznošću nadmašila zločine fašista. Pa da vidimo gdje se nalazi taj hrvatski antifašizam. Dakle, ja sam postavio dva pitanja … [[Govornik se ne razumije.]] sam da se komentira 9.9.'43. kad u štabu Broza engleski oficir za vezu William Bul Deakin je, zašto on nije obavijestio Broza da će uskoro uslijediti kapitulacija talijanske vojske, da Broz postavi svoju vojsku do talijanskih garnizona i uzme to silno naoružanje, zašto nije dozvoljeno da 40-ak tisuća Jugoslavena pristupe tzv. narodnooslobodilačkom pokretu. Spomenuo sam i 11. mjesec iste godine Teheransku konferenciju gdje zvanično Broz ne dobiva status savezničke vojske. Ali idemo dalje. Je li Hitler bio jednako fašista odnosno nacionalsocijalist 23.8.1939. kad je njegov ministar Ribenttrop sa Staljinovim ministrom … [[Govornik se ne razumije.]] potpisao sporazum prvo o nenapadanju, a onda u tajnim klauzulama o prijateljstvu da bi nakon toga 7 dana Hitler napao Poljsku, a 20-ak nakon toga još teže Staljin s druge strane napravili neviđeni pomor i masakr u Poljskoj. Šta se to promijenilo kod, znači tad Hitler najvjerojatnije nije bio fašist ako je Staljin s njim surađivao. Šta se to dogodilo 22.6.'41.g. kad Hitler napada Sovjetski Savez, jesu to dva Hitlera? Hitler je isti i 22.6.'41. i '39. i u prvom mjesecu '33. kad je postao njemački kancelar. Idemo se prebacit na prostor Jugoslavije. Kad Hitlerova soldateska 6. travnja napada Jugoslaviju zašto hrvatski antifašisti ne kreću u rat nego čekaju da dobiju nalog iz Moskve 22.6. kad je napadnut Sovjetski Savez. Ja sam spomenuo tu i Dražu Mihajlovića, pa je li vi znadete da su Broz i Draža dva puta razgovarali i dogovarali se, Draža je dakle krenuo pružiti otpor njemačkom okupatoru, Draža je zaista u jednom trenutku bio antifašist. Jel znate zbog čega je puklo savezništvo između Draže i Broza? Jer je Draža rekao Brozu ja sam đeneral štabni oficir, ja znam koja su prava okupatora na zaposjednutom prostoru, za svakom ubijenog Nemca ubit će mi 100 Srbi, za svakog ranjenog Nemca ubit će mi 50 Srba. Draži je bilo, Draži je stalo do Srba, a Brozu je odgovaralo da ih što više pobiju da se narod digne na ustanak i da krene tako kako je krenulo. Al da se vratim i na onu, na ovu 9.9.'43., zašto mu nisu dali naoružanje i zašto ga nisu priznali. Zato što je te iste '43.g., a nakon što je Hitlerova soldateska potjerala Broza od i Narodnooslobodilački pokret od Bihaća, pa negdje, negdje u rajonu Prozora i Jablanice. Kad se čulo je li istina ili je izmišljeno, nije bitno, da bi se saveznici mogli iskrcati na obali Jadrana Broz šalje svoje najpovjerljivije ljude Milovana Đilasa, Kvoču Popovića i Vladimira Velebita u Zagreb dogovoriti se sa njemačkom komandom o tome da zajednički pruže otpor saveznicima ako se ovdje iskrcaju. Radi se gospodo o čovjeku koji se borio isključivo za svoju vlast. Ja ću zaista morat u fragmentima jedno 10-tak puta detalj po detalj, ali molim da netko demantira bilo, bilo što od ovoga što sam ja rekao.
A sada će u ime Kluba zastupnika HNS-a, HSU-a i nezavisnih zastupnika govoriti poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Prema mjerilima modernog doba Hrvatsko mirovinsko osiguranje generacijske solidarnosti spada među najstarije u svijetu. Ono nije staro samo po datumu nastajanja, nego je sazrelo po svojoj strukturi koja prati i demografsku strukturu Republike Hrvatske kao uostalom i strukturu stanovništva po dobi u većini europskih država. Negdje tamo davno 14. svibnja 1922. godine kada su patke još plivale Savom rođen je današnji stogodišnjak, današnji Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje koji započinje svoju djelatnost kao Središnji ured za osiguranje zasnovan Zakonom o osiguranju radnika. Dakle, ne slavimo samo sto godina od rođenja ove institucije, nego i 100 godina kontinuirana provedbe obveznog mirovinskog osiguranja na ovim prostorima. Upravo tamo gdje su danas zgrade mirovinskog i sestre mu Esplanade na do tada teniskim igralištima za bogate i viđene građane ondašnjeg Zagreba dvadesetih godina prošlog stoljeća niknula je zgrada nekad blistava i moćna kakve su bile i mirovine u drugoj polovici 20. stoljeća kada su uplate uvelike premašivale izdatke, i svjedoče našem mirovinskom sve do danas o solidarnosti društva, o prolaznosti vremena, o ljudskim postignućima i napretku, ali i potresima stvarnim i onim ljudskom rukom stvorenim poput agresije, rata, gospodarskog pada i manjka osiguranika što su od stambenog i čvrstog gorostasa stvorile nejakog starčića što se ipak vjetru i novovjekim prorocima ne da slomiti. Da, taj je vitalni starčić u vremenima puno radnika, malo umirovljenika gradio svoja sjedišta, domove zdravlja, domove umirovljenika, povoljno kreditirao razvoj proizvodnih pogona i bio u funkciji stvaranja novih radnih mjesta. Dio toga i danas i naše generacije uživaju. Taj naš vitalni starčić nije nikada, zapamtite nije nikada, štedio za nas nego je prikupljao doprinose od radnika i isplaćivao mirovine umirovljenicima, a to radi i danas kada je omjer radnika i umirovljenika višestruko nepovoljniji, a nedostatak sredstava doprinosa na plaće pokriva se sredstvima iz proračuna RH. U posljednjih 20 godina narasla su i dječica našeg mirovinskog, obvezni mirovinski fondovi i mirovinska osiguravajuća društva utemeljeni ne više na generacijskoj solidarnosti nego na individualnoj kapitaliziranoj štednji i eto za sada rastu i naše štednje koje nam čuvaju i oplemenjuju premda se ipak većina onih što se umirovljuju i dan danas odlučuju za 100-godišnjaka iz Mihanovićeve ulice valjda po onoj staroj mornarskoj hvali more drž se kraja. Uvažene kolegice i kolege zastupnici, svaka je obljetnica ujedno pogled i unazad, inventura jednog vremena, prilika za rezime iskustva o onom dobrom koje treba čuvati, ali i otvaranje vidika k onom što na sutra čeka. Što je najbolje što nam HZMO što nam je taj zavod odnjegovao u proteklih 100 godina, ali i što ostavlja sebi i svima nama kao zadaću u sljedećih 100 godina? Da, cijela povijest i budućnost može se reći u samo jednoj nezamjenjivoj riječi, solidarnost. Solidarnost je stup kohezije svakog društva i to ne bilo kakva solidarnost nego solidarnost među generacijama, mladima prema starima, radno aktivnima prema onima koji su svoju dionicu već odradili, zdravima i snažnima prema bolesnima i nejakima u svakom naprednom društvu postoje pulsari, svemirski svjetionici koji pokazuju put vuku naprijed i stvaraju nove vrijednosti, ali isto tako u svakom društvu postoji ono što nas svih drži zajedno, drži nas na okupu i čuva ono iskonski ljudsko u nama, to nešto zove se ljudska solidarnost. Živio nam još barem sto godina slavljeniče, živio nam HZMO.
Uzoriti g. kardinale državni tajniče Parolin, uzoriti g. kardinale nadbiskupe Božanić, preuzvišeni predsjedniče Hrvatske biskupske konferencije nadbiskupe Puljić, poštovana izaslanice predsjednika vlade ministrice Obuljen, preuzvišeni apostolski nuncije mons. Lingua, poštovana gospodo nadbiskupi i biskupi, poštovane zastupnice i zastupnici, uvaženi gosti, dame i gospodo. Izuzetna mi je čast i zadovoljstvo na dan kada obilježavamo Spomendan na hrvatskog sveca Leopolda Mandića iskazati dobrodošlicu u HS-u državnom tajniku Svete Stolice uzoritom kardinalu Pietru Parloinu, još jednom dobrodošli u HS. [[Pljesak]] Hrvatska povijest nezamisliva je bez uloge Katoličke Crkve i kršćanstva koji su duboko utkani u biće hrvatskog naroda. Kroz stoljeća naše prisutnosti na ovim prostorima crkva i vjera bili su čuvari ne samo vjerskog već i hrvatskog, nacionalnog i kulturnog identiteta. Papa Ivan VIII je 7. lipnja 879.g. uputio pismo tadašnjem vladaru Hrvatske knezu Branimiru u kojem je priznao njegovu vlast nad Hrvatskom te poslao blagoslov cijelom hrvatskom narodu. Tog povijesnog datuma prvi puta je de facto priznata srednjevjekovna Hrvatska država. u spomen na taj događaj 7. lipnja obilježava se i Dan hrvatske diplomacije. Vjekovna povezanost hrvatskog naroda sa Svetom Stolicom dovela je do priznanja RH kao samostalne i suverene države. Odluku o međunarodnom priznanju donijela je Sveta Stolica na čelu s tadašnjim poglavarom Papom Ivanom Pavlom II 13. siječnja 1992.g., na taj način učinjen je svojevrsni presedan jer je Sveta Stolica bila među prvim državama koje su nas priznale, bila je to poruka i poticaj svima koji su još imali dvojbi u vezi s priznanjem Hrvatske. Sveta Stolica tijekom Domovinskog rata istinski je svjedočila brigu za sudbinom hrvatskog naroda, diplomatskim naporima nastojala je učiniti sve kako bi se posredstvom međunarodne zajednice spriječio rat u bivšoj Jugoslaviji. Molitve i riječi Ivana Pavla II iz 1991. u vrijeme agresije na Hrvatsku kako ono što se događa u Hrvatskoj nije dostojno čovjeka, nije dostojno Europe probudile su savjest svjetske javnosti, a nama dale nadu da nismo zabravljeni i prepušteni samima sebi. Poštovani gosti, dame i gospodo, u ovih 30 godina od uspostave bilateralnih odnosa Hrvatska je imala veliku čast i osobito zadovoljstvo četiri puta ugostiti Svetog Oca, tri puta Hrvatsku je posjetio Papa Ivan Pavao II s kojim hrvatski narod osjeća posebnu bliskost i povezanost. Posebno nam se usjekao u pamćenje njegov prvi pastoralni pohod 1994.g. dok je još četvrtina Hrvatske bila okupirana. Njegove riječi „Dragi Hrvati Papa vas voli, Papa vas grli i prima, Papa vas blagoslivlja“ zauvijek ćemo pamtiti. Njegov drugi posjet 1998.g. obilježen je proglašenjem blaženim kardinala Alojzija Stepinca, bedema Crkve u Hrvata kako ga je nazivao. Blaženi kardinal Stepinac životom je platio neprihvaćanje odvajanja Katoličke Crkve u Hrvata od Rima i Vatikana. HS donio je 1992.g. Deklaraciju o osudi političkog procesa i presude kardinalu Alojziju Stepincu. Treći pohod Svetog Ivana Pavla II Hrvatskoj 2003.g. bilo je ujedno njegovo jubilarno 100. putovanje, a nakon njegove smrti 2005. HS donio je Povelju zahvalnosti Svetom Ocu Ivanu Pavlu II. Papa Benedikt XVI također je imao poseban osjećaj za Hrvatsku, u pastoralnom posjetu 2011.g. snažno su odjeknule njegove riječi i ohrabrenja i podrške ulasku Hrvatske u EU. Ove godine obilježavamo i 25 godina od ratifikacije triju ugovora između RH i Svete Stolice. Uz kasnije potpisani 4. ugovor njima smo regulirali širok spektar područja od pravnih i gospodarskih pitanja do odgoja, kulture, karitativnog rada i dušebrižništva katoličkih vjernika. Zahvaljujući tim ugovorima i druge su vjerske zajednice s državom uredile svoje odnose. Poštovane dame i gospodo, tek što smo zajedničkim naporima cijelog svijeta krenuli putem oporavka iz krize uzrokovane pandemijom, a kod nas u Hrvatskoj dodatno i potresima, dogodila se brutalna agresija Rusije na Ukrajinu. Prizori kojima svjedočimo poput onih iz Mariupolja dovodi u pitanje naše poimanje ljudskosti i čovječnosti temeljenih na moralnim vrednotama kršćanske civilizacije. HS donio je Deklaraciju o Ukrajini kojom smo osudili rusku agresiju na ukrajinski suverenitet, teritorijalni integritet i neovisnost. Pozdravljamo molitve i napore Svetog Oca Pape Franje u kojima pozivam na očuvanje mira u svijetu i zaštiti ljudskog dostojanstva i svakog života. Nažalost, i u našem susjedstvu situacija nije dobra te postoji objektivna mogućnost za daljnju destabilizaciju, stoga Hrvatska izrazito vodi računa o odnosima s BiH. Posebno smo zabrinuti za položaj Hrvata kao jednog od tri konstitutivna naroda čija je opstojnost u toj državi ugrožena. Razgovarali smo o tome i sada zadnjih pola sata, pa vas pozivamo i molimo da svojim moralnim autoritetom pomognete da konačna rješenja jamče ravnopravnost i jednakost sva tri naroda. Istovremeno zahvalni smo Svetoj Stolici zbog razumijevanja i dosadašnje potpore koju pruža Hrvatima u BiH, kroz čitavu tegovnu povijest hrvatskog naroda u BiH Katolička Crkva bila je i ostala lučonoša vjere i nade. Svećenici i redovnici već stoljećima brižno skrpe, skrbe za vjeru i blagostanje naših ljudi zadržavajući ih tako na svojim ognjištima. Dame i gospodo, uvaženi gosti, današnji posjet državnog tajnika Parolina još je jedna potvrda odličnih i prijateljskih odnosa naših dviju država i neraskidivih veza hrvatskog naroda s Katoličkom crkvom. Uzoriti gospodine kardinale državni tajniče Parolin u ime zastupnica i zastupnika Hrvatskog sabora i svoje osobno ime zahvaljujem vam na dolasku u Hrvatski sabor i pozivam vas i molim da nam se obratite. Izvolite.
Poštovani predsjedniče gospodine Gordanu Jandrokoviću, uvaženi potpredsjednici, uvaženi zastupnici veoma sam zahvalan i radostan te uistinu počašćen što vam se mogu obratiti u ovom visokom domu koji se nalazi na Trgu svetoga Marka čiji urbanistički i arhitektonski stil je prožet dubokom simbolikom. U središtu ovoga trga na kojemu su smještene ne samo najviše institucije moderne Hrvatske države već i stoljetni simboli hrvatske državnosti koji odražavaju njezina municipalna prava iura municipalia stoji crkva. Ova crkva najstarija je građevina na trgu. S vremenom su u blizini crkve svoje mjesto našle i druge zgrade koje predstavljaju sjedište hrvatske zakonodavne, izvršne i ustavno sudbene vlasti, Hrvatski sabor, Vlada RH i Ustavni sud RH. Iako su fizički odvojene od crkve ove građevine namjerno su građene s izravnim pogledom na crkvu poštujući pritom u potpunosti njezin vanjski izgled. Izgradnja Trga svetoga Marka odražava na simboličkoj razini mnogo dubljoj od one pukog arhitektonsko urbanističkog razvoja sve spontane značajke i cjelokupnu stvarnost povijesnih odnosa hrvatskoga naroda i Katoličke crkve. Ovi aspekti Trga svetoga Marka vjerno odražavaju ono što je nekoć u hrvatskim krajevima bilo, a i danas još uvijek jest samo po sebi razumljivo u tim odnosima. Kao što dobro znate pravni i diplomatski odnosi između Hrvata i Svete Stolice povijesno su uspostavljeni već tijekom 7. stoljeća odnosno od samog dolaska Hrvata na ove prostore. Oni su se razvijali u različitim razdobljima, u različitim kontekstima i teritorijalno političkim okvirima pa ih je nemoguće okarakterizirati niti razumjeti samo s jednog gledišta. No, bez obzira na ove evidentne povijesne i konceptualne varijabilnosti moguće je izdvojiti stalne značajke tih odnosa odnosno njihov neprekinuti tijek kroz stoljeća čak, čak i pod različitim oblicima totalitarizma. A te značajke su iskrenost, međusobna posvećenost, razumijevanje i funkcionalnost, ali prije svega, a to želim posebno istaknuti u ovoj svečanoj prigodi 25 obljetnice stupanja na snagu Međunarodnih ugovora između RH i Svete Stolice, povezanost Hrvata i Petrove crkve. Različiti pravni instrumenti kao što su ugovori, sporazumi, pravne i diplomatske komunikacije, diplomatski odnosi i slično između Hrvata i Svete Stolice treba tumačiti prema njihovom meritumu uzimajući u obzir ono što je njihova bit i što oni istinski odražavaju, a to su međusobna povezanost i podrška. Oni su također izraz snažne i istinske vjere, odanosti Hrvata Svetoj Stolici na koju su uvijek mogli računati kao izvor potpore te povjerenja koje Sveta Stolica polaže u hrvatski narod. Bez obzira na pravno povijesnu kvalifikaciju i potreban oprez u tumačenju, a posebno uzimajući u obzir činjenicu da se radi o činu koji se dogodio prije 11 stoljeća blagoslov koji je Papa Ivan VIII 7. lipnja 879. godine udijelio knezu Branimiru, cijelom njegovom narodu i cijeloj njegovoj državi priznajući njegovu zemaljsku vlast nad čitavom Hrvatskom ima posebnu težinu i pravni značaj. Taj je Papin čin bio odlučujući za izgradnju identiteta Hrvata jer je njime hrvatski narod priznat kao samostalan i suveren narod s vlastitom vladom, s vlastitim vladarom među europskim narodima s kraja 9. stoljeća, ali i kao kršćanski narod odan rimskom prvosvećeniku. U vrijeme kada su pisani tragovi bili iznimno rijetki papa šalje hrvatskom knezu ne samo pisani pravni akt nego i pismo sa snažnom porukom koja je dugoročno utjecala na izgradnju hrvatskog identiteta. U Hrvatskoj se često i ispravno može čuti kako upravo taj čin i blagoslov pape predstavlja pravno relevantno priznanje Hrvata i uvodi ih u kontekst europskih naroda i zapadne civilizacije koja je utemeljena na kršćanstvu. Otprilike pola stoljeća kasnije 925. i 928.g. temeljem akta Pape Ivana X. uspostavit će se jedinstveno crkveno područje koje će obuhvaćati cijelu Hrvatsku i Dalmaciju pod jurisdikcijom splitskoga biskupa, područje koje će kasnije oblikovati administrativnu regiju i koja će postati kasnije središtem hrvatskoga teritorija. Upravo će ta regija postati ne samo administrativno područje za Hrvate nego i njihova vlastita duhovna, kulturna, politička i povijesna baština koja jasno definira hrvatski identitet, drugim riječima središte hrvatske državnosti. Vratimo se sada u sadašnjost, Sveti Ivan Pavao II. je osobito poštovao hrvatski narod i prema njemu gajio izuzetnu ljubav i duboko razumijevanje. Možda kao nitko drugi ovaj papa, papa Poljak shvaćao je teško breme povijesti nepravde i patnje kojima su Hrvati bili izloženi kao slavenski narod u svojoj 100-ljetnoj težnji za vlastitom državom. Dubokom prisnošću i sa snažnim emocijama osjećao je i dijelio patnje ovoga naroda, kao i njegove težnje i ciljeve posebno za vrijeme komunističke vladavine. Papa Ivan Pavao II. prepoznao je postojanost i nepokolebljivost, te uzorno svjedočanstvo vjere personificirano u zagrebačkom nadbiskupu kardinalu Alojziju Stepincu kojeg je 1998.g. tijekom pastoralnoga pohoda RH u Mariji Bistrici proglasio blaženikom i mučenikom. Time je učvrstio odluku Pape Pia XII. iz 1953.g. kojom je Alojzija Stepinca u teškim i izvanrednim vremenima progona dok je kao nadbiskup svjedočio vjeru iz kućnoga pritvora u Krašiću imenovao kardinalom. Sveti Ivan Pavao II. je imao neizmjerno poštovanje prema 1000-ljetnoj opredijeljenosti Hrvata za kršćanstvo, papu i Svetu Stolicu, što se očitovalo i u brojnim diplomatskim aktima i odnosima, ali također i u činjenici da je hrvatski narod u ključnim i prijelomnim trenucima uvijek imao oslonac u crkvi i njezinom svećenstvu. Kada je početkom '90.-tih godina prošlog stoljeća naslutio mogućnost stvaranja samostalne hrvatske države, države koja bi bila prava država hrvatskoga naroda Ivan Pavao II. kao papa i vrhovni autoritet Svete Stolice snažno se za taj cilj pravno i diplomatski zalagao u Hrvatskoj i u međunarodnoj zajednici. Posebno je važno istaknuti da je to učinio beskompromisno i bez oklijevanja zbog svog čvrstog uvjerenja u pravednost toga cilja i njegovu utemeljenost u međunarodnom javnom pravu, te uvjerenja da hrvatski narod ima pravo na samoodređenje i samostalnost. Jasno vidjevši i precizno tumačeći znakove vremena za cijelu Europu u tom razdoblju uključujući i za hrvatski narod i imajući odlučni odgovor na njih Papa Ivan Pavao II. je svojim autoritetom potaknuo intenzivnije pravno i diplomatsko djelovanje i komunikaciju u međunarodnoj zajednici i prije i tijekom stvaranja suvremene hrvatske države, posebice u trenutku proglašenja njezine samostalnosti i neovisnosti, što je kulminiralo 13. siječnja '92., 1992.g. prije točno 30.g. kada je Sveta Stolica formalno priznala RH i time potvrdila legalitet i legitimitet suvremene hrvatske države. Ivana Pavao II. činio je to iskreno i predano bez prikrivenih mjera, namjera, a Sveta Stolica je bila među prvim subjektima međunarodnoga prava koji su priznali Hrvatsku. Priznanje RH od strane Svete Stolice ostat će zapamćeno kao pravni akt kojim je apostolska stolica dala snažnu i odlučnu potporu legalitetu i legitimitetu hrvatske države pred međunarodnom zajednicom. Za RH i za Svetu Stolicu ovaj čin je i danas znak snažne vjere, povjerenja, bliskosti, predanosti, međusobne potpore, a to je Sveti Ivan Pavao II. potvrđivao tijekom svoja tri pastoralna pohoda RH od kojih je svaki bio duboko značajan pravno i duhovno u svom povijesnom trenutku. Prvi put tijekom Domovinskoga rata '94. godine, zatim 1998. godine povodom proglašenja kardinala Alojzija Stepinca blaženim te zadnji put na početku 21. stoljeća 2003. kada je mlada suvremena Hrvatska država već bila zrelija. Svakako je znakovito što je sveti Ivan Pavao II odlučio posjetiti svoj voljeni hrvatski narod u povodu svoga stotoga pastoralnog pohoda izvan Italije. U okviru odnosa Republike Hrvatske i Svete Stolice posebno mjesto zauzimaju međusobni pravni odnosi ponajprije zato što je svaki od tih aspekata u tim odnosima izražen u pravnom obliku. Tijekom 1996. godine potpisana su tri ugovora o pravnim pitanjima, o suradnji na području odgoja i kulture, o dušobrižništvu katoličkih vjernika, pripadnika Oružanih snaga i redarstvenih službi Republike Hrvatske, a ti ugovori stupili su na snagu početkom '97. prije točno četvrt stoljeća, a potom godinu dana kasnije 1998. potpisan je još jedan ugovor o gospodarskim pitanjima. Ugovor o pravnim pitanjima na samom početku propisuje da su država i Katolička crkva neovisne i samostalne svaka u svom poretku. Također je propisano da se obje strane obvezuju u međusobnim odnosima potpuno poštovati to načelo u kontekstu brige za cjelovit duhovni i materijalni razvoj čovjeka i za promicanje općega dobra. U tom smislu ugovori između Republike Hrvatske i Svete Stolice u potpunosti poštuju poslanje Katoličke crkve kao i ustavne vrednote Republike Hrvatske. S obzirom da obje strane streme promicanju ljudskoga dostojanstva, društvene pravednosti, duhovnom i materijalnom boljitku čovjeka i općem dobru. Koristi od ovih nastojanja imaju zapravo svi pripadnici hrvatskoga društva bez obzira na njihov nacionalni, etnički, vjerski ili drugi identitet ili političku orijentaciju. Iako su međusobno neovisni i konceptualno odvojeni ovi ugovori postavljaju okvir istinskog partnerstva između države i crkve, njihove uzajamne potpore, poštovanja, bliskosti pa pak i međusobne povezanosti njihovih ciljeva i politika kojima je svrha uvijek čovjek. Ugovore koji su sklopljeni između Republike Hrvatske i Svete Stolice ne treba poimati i cijeniti štetnima za druge vjerske zajednice. Naprotiv oni u konačnici mogu služiti kao primjer za pripadnike drugih vjerskih zajednica primjerice za prihvaćanje identičnog modela i kriterija za financiranje vjeronauka u državnim školama, zatim za analognu primjenu koncepta koji se u Katoličkoj crkvi naziva kanonski mandat. Za priznavanje u pravnom poretku RH građanskih učinaka životnih zajednica koje su uređene državnim Obiteljskim zakonom i koje su sklopljene po pravilima vjerske zajednice i pred njezinim svećenikom za pravila o povratku imovine oduzete za vrijeme totalitarnih režima itd. Ugovori između Republike Hrvatske i Svete Stolice razlikuju se od ovih analognih aranžmana na državno-pravnoj razini isključivo stoga jer imaju status međunarodnog prava, a ne zbog pravnog sadržaja. A budući da je Republika Hrvatska država u kojoj se građani većinski izjašnjavaju Katolicima normativni obuhvat ugovora sa Svetom Stolicom u odnosu na subjekte koji se odnose i broj obuhvaćenih pravnih pitanja bit će širi, ali ne zato što ti ugovori uvode drukčija pravno-relevantna pitanja. Ukratko rečeno svaki sporazum između dvaju subjekata međunarodnoga prava instrument je za sprječavanje sukoba i izbjegavanje zakona arbitraže ili još gore Zakona sile. Od početka svog postojanja pa sve do danas sporazumi koje je Sveta Stolica sklapala s državama predstavljaju trajno nastojanje za prilagodbu društvenim promjenama i vjerskoj stvarnosti. Takve prilagodbe vrijedne su za obranu ljudskih prava, a posebno vjerskih sloboda. Čak i u suvremenim državnim okvirima sekulariziranih ili nesekulariziranih društava. Bilo bi pogrešno misliti da su se u prošlosti sporazumi sklapali samo zato što su neke države bile kršćanske. Sveta Stolica je uvijek s vladarima i vladama, pa i nekatoličkim i nekršćanskim nastojala pregovarati o konkretnim uvjetima života crkve. Čak i tijekom stoljetnih stalnih mijena u europskoj povijesti, primjerice prilikom crkvenoga raskola i tijekom reformacije Sveta Stolica je nastojala uspostaviti najbolje moguće odnose sa civilnim vlastima zemalja bez obzira je li se ili nije radilo o katoličkim zemljama. Stoga se danas kao i u prošlosti sporazumi između Svete Stolice i država pokazuju korisnima za reguliranje života Crkve i za osiguravanje njezine neovisnosti usprkos željama vladara i vlada da se miješaju u život i organizaciju Katoličke Crkve . Čak i u kontekstu društava koja su duboko povezana s katoličanstvom pokazalo se nužnim uspostaviti pravila kako bi se spriječila iskušenja civilnih vlasti da se upliću u poslove Crkve i naravno obrnuto. Međutim, sporazumi su korisni i zbog mogućnosti koordiniranja i olakšavanja aktivnog sudjelovanja Svete Stolice i Crkve u izgradnji ljudskog društva pravednog i solidarnog prema toj svijetloj perspektivi koja je zacrtana u pastoralnoj konstituciji „Gaudium et Spes“. Zanimljiv i Sui generis slučaj je Sporazum o imenovanju biskupa potpisan 22. rujna 2018.g. između Svete Stolice i Narodne Republike Kine, dakle govorimo o međunarodnom ugovoru između dviju strana koje se formalno još nisu međusobno priznale. Ovdje se želim prisjetiti riječi pokojnog kardinala Agostina Casarolia upućenom jednom službeniku državnog tajništva, on je rekao, nije važan ugovor već dogovor. Ovom izjavom ne poriče se vrijednost ugovora ili sporazuma, već naprotiv želi reći da su dogovoreni sporazumi nužni za promicanje sklada i suživota u današnjim društvima. U svakom sporazuma načelna su pitanja isprepletena s čisto praktičnim, čak i tehničkim pitanjima, ipak svi imaju za cilj jamčiti lokalnoj crkvi najbolji mogući prostor slobode. Na načelnim osnovama zajednička polazišna točka ugovorna strana može biti priznanje prisutnosti i povijesne uloge Crkve u oblikovanju nacije, kao što je to slučaj primjerice ovdje u Hrvatskoj i s raznim sporazumima potpisanim sa zemljama Srednje i Istočne Europe nakon pada Berlinskoga zida. No, počevši od Drugog Vatikanskog ekumenskog sabora preduvjet je rekao bih nužan vjerska sloboda. Koncinska deklaracija „Dignitatis humanae“ o vjerskoj slobodi ponovno je potvrdila da je prostor autonomije zaštićen ovom građanskom slobodom u potpunosti pomirljiv sa zahtjevima „Libertas ecclesiae“ br. 13 koja ostaje prvo i temeljno načelo odnosa između Crkve i svakog drugog društva. Postoji citiram: „sklad između slobode Crkve i one vjerske slobode koju treba svim ljudima i zajednicama priznati kao pravo i u pravnom je poretku zakonima uglaviti.“ A konstitucija „Gaudium et Spes“ sa svoje strane ukazuje na različite aspekte „Libertas ecclesiae“ te izjavljuje „uvijek i svagdje Crkva mora imati pravo da s istinskom slobodom propovijeda vjeru, naučava svoju socijalnu nauku, da nesmetano služi svoju službu među ljudima te da izriče moralni sud, pa i o stvarima koje se odnose na politički poredak kada to traže temeljna prava, ljudske osobe ili spas duša.“ Vjerska sloboda je istovremeno i temelj i granica konkordata. Konkordati naime predstavljaju prilagođeno jamstvo, prije svega kolektivne i institucionalne dimenzije vjerske slobode, bez koje ona ne može postojati ni na individualnoj razini kako je pokazalo bolno iskustvo tzv. realnog socijalizma koji je prvenstveno težio dokinuti prakticiranje vjere u zajednici. S tim u vezi mislim da treba naglasiti da su gotovo sve europske zemlje koje su imale to iskustvo, a Hrvatska tu nije iznimka odabrale sustav sporazuma s crkvom za obnovu vjerskih sloboda. Međutim, institucionalna suradnja iz koje nastaju konkordati ne može utjecati na osobnu vjersku slobodu građana, bilo da su pripadni Katoličke Crkve , druge kršćanske vjeroispovijesti ili ne pripadaju nijednoj vjeri. U tim sporazumima Katolička Crkva ne traži od države da djeluje ni kako Defensor fidei, branitelj vjere, ni kao izvršna ruka kanonskog prava. Isključiva joj je namjera dobiti pravni okvir što je moguće prikladniji njenim specifičnim potrebama u okviru ustavnog prava na slobodu vjeroispovijesti. Nakon ovih općih razmatranja vratimo se na situaciju u Hrvatskoj. Osim četiri navedena međunarodna ugovora pravni odnosi između Hrvatske države i Katoličke Crkve dodatno su uređeni nizom dodatnih sporazuma. Ovi sporazumi sklopljeni su između Vlade RH i Hrvatske biskupske konferencije kako bi se regulirala određena konkretna pitanja. U okviru međunarodnih ugovora ovi se dodatni sporazumi prilagođavaju u praktične i konkretnije svrhe, oni nemaju status međunarodnih ugovora, već operativnih sporazuma mjesne Crkve , lokalne Crkve i države čiji je cilj dodatno odrediti generička pravila četiriju međunarodnih ugovora i učiniti njihovu provedbu učinkovitijom. Sklapanje tih sporazuma izraz je iskrenosti, otvorenosti, povjerenja, ali i stalne svijesti da se ugovorne klauzule ne poimaju čisto formalnima ili pak hipotetičkim izjavama već da se poimaju kao pravni sadržaji koji teži svoje ostvarenju u svakodnevnom životu radi postizanja općeg dobra. Možemo dakle reći da dodatni sporazumi predstavljaju posebni sui generis izvor prava u pravnom poretku RH. Takvi dodatni sporazumi mogu biti vrlo kratki, a nastaju na temelju jednostavnih i operativnih pregovora inter partes. Kao primjer spomenuo bih Ugovor o Caritasu Katoličke crkve u RH koji je potpisan 18. ožujka 2022. godine kojom prilikom je Vlada RH snažno naglasila da RH kršćansku solidarnost smatra jednom od svojih temeljnih društvenih vrijednosti. Ova izjava od velike je važnosti kao izraz hrvatske društvene stvarnosti, ali i kao potvrda suštine cjelokupnih odnosa između RH i Svete Stolice. Kršćanstvo i kršćanska solidarnost predstavljaju temelje zapadne kulture i Europe. Zemlje osnivateljice EU i tvorci njezinih temeljnih ideja smatraju da su jezgra ove multinacionalne organizacije i ujedinjujući čimbenik njezinih unutarnjih različitosti u osnovi utemeljeni na kršćanstvu i kršćanskoj ideji solidarnosti. Zakonskim uređenjem karitativne djelatnosti i socijalne skrbi o najpotrebitijima Katolička crkva i RH djeluju više kao katalizatori ujedinjeni u zajedničkom cilju nego kao puki partneri u procesu ili pak kao dvije strane u neko čisto formalnom ugovoru. Primjer Caritasa iz spomenutog ugovora o Caritasu možda na najbolji mogući način oslikava izvornu namjeru, plemenitost svrhe i cilja svih pravno i osobno uključenih u projekt razvoja odnosa između RH i Svete Stolice tijekom posljednjih četvrt stoljeća odnosno na konkretnijoj i operativnoj razini između Vlade RH i Hrvatske biskupske konferencije. Kao što sam već ranije spomenuo kroz povijest, ali i danas odnosi hrvatskoga naroda i Svete Stolice neprekidno su bili ukorijenjeni u određenim stvarnostima. Te su stvarnosti na brutalan način negirali totalitarni režimi koji su nastojali dokinuti život crkve i vjeru hrvatskoga naroda posebice eliminacijom i uništavanjem crkveno pravnih osoba, a da ih nikad nisu uspjeli uništiti. Totalitarni su režimi nastojali poništiti duh i duhovna, ali i vremenita dobra kroz koja su župe, biskupije, ustanove posvećenog života i družbe apostolskog života, druge institucije, bolnice, sirotišta, crkvene kulturne ustanove i druge crkvene društvene stvarnosti izvršavali crkveno poslanje. Bit ovog poslanja mora biti čovjekoljublje i posebna predanost narodu u ovom slučaju hrvatskom narodu. Duga desetljeća totalitarne destrukcije ostavila su ozljede koje ne mogu lako zacijeliti. Gospodine predsjedniče još jednom vam zahvaljujem što ste mi ukazali čast davši mi priliku da se obratim ovom uglednom skupu prigodom 30 obljetnice priznanja Hrvatske od strane Svete Stolice, a posebno prigodom 25 obljetnice stupanja na snagu naša prva tri ugovora. Kako sam već istaknuo oni su tek suvremeni iskaz duge tisućljetne stvarnosti međusobnog razumijevanja i povjerenja stalno prisutnoga u našim odnosima. Ti pravni akti i njima propisani odnosi nisu stvoreni da kažem ex nihilo ni iz čega, oni su rezultat dubokih i dugih povijesnih dinamika, motivacija, implikacija, konteksta i tradicija. Treba ih vjerodostojno i kontekstualno tumačiti i na taj način razumjeti. Odnosi RH i Svete Stolice nikada nisu bili čista formalnost ili puka administrativna fasada, pravi oblik bez stvarnog sadržaja i iskrene obostrane namjene da se cjelovitost tog sadržaja oživi. Povodom ovih velikih i značajnih obljetnica valja istaknuti dugu i čvrstu vjeru hrvatskog naroda, ali i dobronamjernost bona fides u odnosima Svete Stolice i ovoga naroda. Oni čine tkivo koje je temelj svakog oblika i formalne pojave pravnih ugovora i drugih postupaka u kojima su se oblikovali i razvijali naši odnosi. Upravo zbog te sveobuhvatne iskrenosti Sveta Stolica kroz stoljeća ostaje osobito privržena Hrvatskoj, a i danas vjerno stoji uz svoj ljubljeni hrvatski narod. Hvala na pažnji. [[Pljesak.]]
Uzoriti gospodine kardinale državni tajniče Parolin još jednom u ime zastupnica i zastupnika Hrvatskog sabora zahvaljujem se na današnjem posjetu HS, zahvaljujem se na vašem obraćanju i ovaj vaš govor danas potvrda je sjajnih i sadržajnih odnosa između Hrvatske i Svete Stolice i mi svi zajedno ovdje želimo da se ti odnosi razvijaju i ubuduće na dobrobit i jedne i druge zemlje i hrvatskog naroda. Hvala vam još jednom, želim vam ugodan boravak u Hrvatskoj i puno uspjeha. … [[Pljesak]] Nastavit ćemo za 10 minuta. STANKA U 10,15 SATI
O [[NASTAVAK NAKON STANKE U 10,20 SATI]] Obavještavam vas da ćemo danas kao zadnju točku raspraviti i točku izvješća Mandatno-imunitetnog povjerenstva. Kao što sam rekao, idemo na prvu točku, to je, konačni prijedlog zakona, kao što je i najavljeno jučer bilo: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka, drugo čitanje, P.Z.E. br. 246; Predlagatelj je Vlada RH temeljem čl. 85 Ustava RH i čl. 172. u svezi s čl. 190. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo te Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani državni tajnik Mile Horvat. Izvolite. Imamo replike već prije nego što je došao predstavnik, ali izvolite.
Zahvaljujem se uvaženi potpredsjedniče HS-a, uvažene zastupnice, uvaženi zastupnici. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka je danas u drugom čitanju. Ja ću reći kratko razloge zbog čega smo išli u izmjene ovoga Zakona, a onda ću reći koje su razlike između, odnosno koje su primjedbe između prvog i drugog čitanja pristigle nama u Ministarstvo. Dakle 2019. smo donijeli Zakon o zaštiti zraka, u međuvremenu su se desile okolnosti koje su dovele do razloga da moramo ići u izmjenu i dopunu ovog Zakona. Okolnosti su dakle sljedeće, dobili smo 30. listopada 2020. g. pismo službene obavijesti EK zbog povrede, odnosno zbog nepravilne primjene odredbi Direktive 50 iz 2008. g. o kvaliteti zraka, čišćem zraku za Europu, to ću objasniti dakle. Istovremeno smo iskoristili, dakle i imamo obavezu, ali je i ovo bila prilika da onda u ove izmjene i unesemo, implementiramo Uredbu 1020 iz 2019. o kojim se uređuju nadzor tržišta i sukladnosti proizvoda, a zatim Direktiva 42 iz 2004. o ograničavanju emisija hlapljivih organskih spojeva te Direktiva o uslugama 123 iz 2006. g. kratko ću samo o svemu tome nešto reći po koju rečenu. Dakle da, u razdoblju od 2013. do 2020. u aglomeracijama Zagreb i Osijek, u većim gradovima industrijskih zona, kao što su Sisak, Kutina i Slavonski Brod, zabilježenu su .../nerazumljivo/... prekoračenja dnevne granične vrijednosti lebdećih čestica u svim godinama mjerenja. Dakle u Hrvatskoj su zbog prekoračenja koja su zabilježena u razdoblju od 2013. do 2019. g. sljedeći gradovi izradili akcijske planove za poboljšanje kvalitete zraka, to su grad Zagreb, Sisak, Kutina, Osijek, Rijeka, Slavonki Brod, Vinkovci i Velika Gorica. Sukladno obvezama o izvješćivanju EU dostavljeni su sljedeći akcijski planovi, to akcijski planovi grada Zagreba, Siska, Osijeka, Kutine, Sl. Broda i Velike Gorice. Dakle, Ministarstvo je njihove akcijske planove dostavilo, sukladno svojim obavezama i kao što sam rekao, 30. listopada 2020. smo dobili pismo obavijesti ili tzv. pilot od EU komisije gdje se kaže da su navedeni akcijski planovi prespori u izvršavanju svojih mjera, dakle naveden je prespori trend smanjenja emisija prema mjerama iz navedenih akcijskih planova. Dakle da bi kao država izbjegli onda i kazne po ovom pilotu, mi smo Komisiji odgovorili kako će jedna od mjera će biti i dodatna analiza zakonskog okvira, odnosno izmjena ovoga Zakona gdje smo definirali određene odgovornosti za donošenje, dakle definirali subjekte i njihove odgovornosti za donošenje akcijskih planova, za provedbu akcijskih planova, izvješćivanje o akcijskim planovima, odnosno provedenim mjerama i definirali smo obavezu financiranja mjera koje su u tim akcijskim planovima bile prihvaćene i dakle to je bilo, pozitivno je to primljeno u Komisiji, mi smo onda pristupili izradi ovih izmjena Zakona o zaštiti zraka. Najbitnija izmjena je u čl. 54 dakle gdje smo definirali da je obavezno mišljenje o prihvatljivosti akcijskog plana koje daje ministarstvo nadležno, to je Ministarstvo gospodarstva i održivoga razvoja. To mišljenje se donosi na temelju prethodno pribavljenih mišljenja nadležnih tijela državne uprave, nadležnih tijela jedinica područne (regionalne) samouprave i drugih nadležnih tijela nositelja pojedinih aktivnosti u postupku izrade akcijskih planova. To je, to smo .../nerazumljivo/... dakle Ministarstvo kontrolira mjere koje su propisane u tim akcijskim planovima i to smatramo da je vrlo bitna činjenica kontrole kvalitete propisanih mjera jer od njih se očekuje da u periodu trajanja akcijskog plana koji se donosi najčešće na 4 godine te mjere onda i poluče u smanjenju emisija. Bez tog mišljenja se akcijski plan ne može usvojiti, a do sad u prethodnom zakonu to nije bila obveza. Dakle, slobodno su se donosili akcijski planovi od strane čelnika lokalne samouprave, ali nije bila obaveza kontrole mjera iz tih akcijskih planova. Dakle akcijski planovi moraju biti osigurana mjere koje su predviđene u tim akcijskim planovima, a koje su usuglašene sa svim dionicima koji se sastavljaju akcijski plan, a koje su, date na mišljenje tim dionicima i ako su ta mišljenja pozivna o tim mjerama, onda te mjere moraju biti financijski definirane u proračunu jedinica lokalne samouprave odnosno predlagatelja mjera u tom akcijskom planu. To mogu biti i Hrvatske ceste, to može biti i netko od nadležnih ministarstava, dakle ne samo lokalna samouprava. Dakle, nije samo proračun lokalne samouprave opterećen sa troškovima provođenja mjera, ponavljam ne samo proračun jedinica lokalne samouprave gradova nego i svih onih čimbenika koji predlažu u određenoj raspravi, u stručnoj raspravi pri izradi toga akcijskoga plana koji predlažu mjere oni moraju osigurati u svojim proračunima i provođenje tih mjera. Konkretno ako se jedna od mjera izgradnja cestovne dionice kroz određenu aglomeraciju odgovorni su za financijsko obezbjeđivanje te mjere dakle proračun Hrvatskih cesta, odnosno onih tko će tu mjeru provoditi. Ono što je ovdje bitno reći da je čelnik jedinice lokalne samouprave je odgovoran za samu izradu akcijskog plana. Znači on mora inicirati postupak izrade akcijskog plana, znači provesti javnu nabavu za izvršitelja, dakle za donositelja toga akcijskoga plana a to su ovlaštenici koji imaju ovlaštenje ministarstva, znači stručne osobe. Jedinica lokalne samouprave ima obvezu akcijski plan donijeti u roku od 15 mjeseci, zatim dostaviti ministarstvu na mišljenje i akcijski plan se u roku od 18 mjeseci od godine gdje su utvrđena prekoračenja mora donijeti a ministarstvo ga mora u narednih šest mjeseci poslati nadležnoj komisiji na ocjenu, odnosno na praćenje. To je nekakav hodogram koji do sad nije propisan u prethodnom zakonu, pa je onda takvo i ponašanje prema tome akcijskom planu i bilo. Uz taj akcijski plan kad se donese ovaj zakon bit će na javnoj raspravi pravilnik koji je već spreman za e-savjetovanje. U njemu će biti definirani metodologija izrade akcijskog plana, dakle pripremljeno je za ministra već Pravilnik o načinu izrade, kriterijima i uvjetima izrade akcijskih planova. Taj pravilnik je rađen u skladu sa direktivom o kvaliteti zraka i provedbenom odlukom o izvješćivanju. Dakle, pratili smo europsku regulativu vezanu za kriterije kod izrade akcijskih planova. Isto tako člankom 54. smo uveli obavezno izvješćivanje o provođenju tih akcijskih planova. Znači kroz dvije godine akcijski plan se prati od strane lokalne samouprave. Sva ta mjerenja i izvješćivanja se stavljaju na stranice lokalne samouprave da građani mogu aktivno učestvovati, dakle biti informirani o svim kretanjima ovih mjera i realizaciji mjera iz akcijskih planova. Isto tako, mi smo omogućili da ispitni laboratorij, dakle to su specijalizirane institucije koje provode mjerenja na lokalnim mjernim postajama, da vam kažem da Republika Hrvatska ima 76 mjernih postaja, 26 su državne mjerne postaje koje se financiraju dijelom iz proračuna, dijelom iz Fonda za zaštitu okoliša i imamo 50 lokalnih postaja koji su raspoređeni u onim lokalnim samoupravama koje su same odlučile i procijenile da je korisno mjerenje kvalitete zraka na njihovom području naročito ako imaju zonu sa industrijskim postrojenjima, onda imaju i potrebu za mjerenje, praćenje kvalitete zraka. Isto tako imamo i treću kategoriju mjernih postaja, a to su mjerne postaje kod industrijskih postrojenja. Dakle, oni po samoj svojoj dozvoli lokacijskoj, gdje su propisane mjere koje se moraju pratiti pri njihovom radu oni imaju svoje mjerne postaje. Dakle, to je sustav mjernih postaja kako funkcionira u Republici Hrvatskoj. Inače Republika Hrvatska je podijeljena na šest zona i praćenja kvalitete zraka i četiri aglomeracije po kriterijima broja stanovnika. To su Zagreb, Rijeka, Split i Osijek i na njima su instalirane, dakle postavljene državne stanice, državne mjerne postaje koje su svojim informativnim sustavom povezane sa informativnim sustavom Europske komisije onda one na taj način prate mjerenja i upravo zbog toga su i signalizirali da u tim aglomeracijama akcijski planovi se ne provode prema propisanim mjerama koje su sami sebi zadali. Isto tako smo ovim zakonom regulirali i ponašanje inspekcije u slučaju kontrole goriva na brodovima. Ja ću ovdje reći da brodovi na otvorenom moru u svojim tankovima mogu koristiti gorivo sa više od 0,5% sumpora. Međutim, kada uđu u luku one u svojim tankovima moraju imati gorivo sa manje od 0,1% sumpora. Inspekcije izlaze, dakle u svom postupanju, kontroliraju sadržaje tih spremnika i naravno postupaju sukladno ovim odredbama. Ovo se ne odnosi na brodove, dakle ovo se odnosi prije svega na brodove koji su tonaže preko 400 tona. Dakle, ne odnosi se na domaće ribarske brodice, kočarice itd. Kontrola njihovog goriva se provodi preko samih dobavljača goriva, dakle kontrolirajući dobavljače goriva kontroliramo onda sadržaj u spremnicima i tih domaćih ribarica, odnosno ribarskih brodova. Isto tako smo ovdje rekli da postoje prema rečenoj direktivi i proizvodi čiji su sadržaji hlapljivih organskih spojeva preko visokih graničnih vrijednosti. Dakle, radi se o bojama koje se koriste u radionicama kad se vrše restauracije vozila, tzv. oldtimera. Te boje koje su imali organske hlapljive spojeve preko graničnih vrijednosti se moraju staviti pod kontrolu. Ovim izmjenama zakona dakle će se one moći koristiti na način, na način da za svaku takvu potrebu ministarstvo izdaje dozvolu za određenu količinu tih boja koje se onda mogu, dosada je to bilo slobodno tržište bez kontrole korištenja takvih, takvih boja s organski hlapljivim spojevima. Konačno dakle ovim izmjenama smo inspekciji dali mogućnost da naredi i provedbu određenih mjera iz akcijskih planova. Dakle, u prethodnom zakonu ta mogućnost, inspekcija nije imala tu mogućnost što je donekle i malo apsurdno pitanje da inspekcija nije mogla narediti provođenje mjera koje su akcijskih planovima tih lokalnih samouprava ili aglomeracija bili propisani. I konačno dakle stavkom 101. su određene kaznene odredbe za čelnike lokalnih samouprava ukoliko ne izrade akcijski plan, ne provode akcijski plan, ne predvide sredstva u svojim proračunima za financiranje mjera iz tog plana i ne obavještavaju javnost. Isto tako dakle, isto tako je predviđena i novčana odgovornost i svih ostalih sudionika koji sudjeluju u izradi tog akcijskog plana. Dakle, ako je jedna od mjera koju je predložilo moje ministarstvo za ne provođenje tih mjera u tom akcijskom planu će biti odgovoran čelnik toga ministarstva ili čelnik Hrvatskih cesta ukoliko je jedna od mjera bila vezana kao što sam rekao za izgradnju određene cesta kroz aglomeraciju. Dakle, ne postoji ovdje nije predviđena samo odgovornost čelnika lokalne samouprava već svih dionika koji u izradi, u predlaganju tih mjera u akcijskim planovima i prihvaćanjem tih mjera sudjeluju. Dakle, nije dovoljno samo predložiti ukoliko ne postoji suglasnost i ne postoji volja da se to i de facto onda i financijski i poprati u dokumentu odnosno u proračunima predlagatelja jer onda su te mjere same za sebe postaju, postaju bespredmetne. Između prvog i kazne su ovdje dosta visoke, dakle samo ću reći da je, su kazne za takve čelnike negdje od 50 do 100.000 kuna. Dakle, to su kazne njihove, to nisu kazne koje se mogu prenijeti na, na građane ili poreske obveznike. Isto tako dakle to, takva kazna se može, takvom kaznom se onda može kazniti i svi ostali dionici koji svoje mjere koje su predložili, ugradili u akcijski plan ovaj nisu korektno, ne prate provođenje, nisu predvidjeli financiranje ili na kraju ukoliko opstruiraju provođenje tih akcijskih planova. Između prvog i drugog čitanja, između prvog i drugog čitanja smo imali primjedbe Odbora za zakonodavstvo nomotehničke naravi, to smo prihvatili. Isto tako smo imali primjedbe zastupnika HSLS-a, Reformista i Klub zeleno-lijevog bloka koji su tražili da se u Članku 7. briše stavak 4., to nismo prihvatili jer Člankom 7. je definirano, definiran je rad DHMZ-a koji obavlja poslove definirane je u tom Članku 7., on je referentni zavod za provođenje ovoga zakona. Prema tome, nismo mogli prihvatiti tu primjedbu. I ovaj Ministarstvo pravosuđa je imalo primjedbe na nomotehničke naravi što smo naravno usuglasili. Sad na kraju ću vam reći samo informaciju da popunimo sliku o svemu ovome. Dakle, u toku su DHMZ provodi jedan, dva vrlo važna projekta. Prvi je projekta I-Fusion modernizaciju državne mreže za trajno praćenje kvalitete zraka, projekat je vrijednost 125 miliona kuna. Korisnik je kao što sam rekao Državni hidrometeorološki zavod, a partner mu je Institut za medicinu rada i medicinska istraživanja. Rezultat tog projekta je slijedeći, dakle na današnji dan u rad je pušteno 8 mjernih postaja to su Osijek 1, Osijek 2, Kutina 1, Slavonski Brod 1 jedna mjerna postaja, Sisak jedna mjerna, Zagreb 3 mjerne postaje, Rijeka 1 i Desinić. U završnoj fazi su i 3 mjerne postaje koje će nadam se biti vrlo brzo postavljene, a to su Pula, Višnjan i Omišalj. I ono što je najvažnije ovaj IFQ projekat je omogućio korištenje programa DHMZ-u koji će biti podloga za sveobuhvatno, sveobuhvatnu obradu podataka na, koji će biti osnovna baza za izradu akcijskih planova lokalnih samouprava prema, prema ovom zakonu. To dosada nije bilo moguće, dakle to je jedan moderan europski model koji čak i nije jeftin. Dakle, i kroz ovaj projekat smo mi dobili priliku odnosno DHMZ dobio priliku da se modernizira i da se to stavi u funkciju upravo izrade ovih akcijskih planova. I drugi projekat je modernizacija meteorološke mjeriteljske mreže to je METMONIC koji je težak negdje oko 340 miliona kuna, 290 su EU sredstva ostatak je hidrometeorološki zavod i Fond za zaštitu okoliša financira. Šta je ovdje bitno? Kroz te aktivnosti, kroz taj projekat ćemo modernizirati ukupno 450 postaja u RH. Dakle, imamo 34 glavne meteorološke postaje, 139 klimatoloških postaja, 264 kišomjernih postaja, 6 meteoroloških radara, 2 visinske postaje i 5 meteorološko oceanografskih plutača. I završit ću samo s ovim podatkom. Dakle, početkom 2002. godine pušten je u operativni rad novi meteorološki radar na staroj lokaciji Gradište u Vukovarsko-srijemskoj županiji. U tijeku je testni rad na lokaciji Bilogora, Bjelovarsko-bilogorskoj županiji. Krajem ožujka 2022. postavljen je radar na lokaciji Debeljak u općini Sukošan. U mjesecu svibnju 2022. započelo je postavljanje radarskih uređaja u Istri na lokaciji Gola kraj Labina i na lokaciji Uljene na Pelješcu i Staroj Puntijarki na Medvednici, započeli su građevinski radovi za postavljanje ovih meteoroloških radara dakle s ovim će cijeli Jadran biti informacijski [[Upadica Reiner: Hvala.]] i analitički pokriven. Hvala.
Hvala. Ostanite poštovani tajniče ovdje jer imamo cijeli niz replika, prva je poštovane zastupnice Vučemilović, pardon Maksimčuk.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Pred nama je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zraku, zakona koji će zasigurno izazvati pozornost javnosti u onim gradovima u kojima su premašene granične vrijednosti. Pozdravljam svaki zakonodavni napredak koji će pomoći mojim sugrađanima da imaju čisti zrak. Ali kako je situacija po pitanju onečišćenja zraka u gradu Slavonskom Brodu malo kompleksnija jer jedan dio zagađenja naravno dolazi iz susjedne nam BiH što će to konkretno značiti za grad Slavonski Brod uz ove akcije planove, još uvijek će trebati razgovori i dogovori sa našim susjedima kako bi našli zajedničko rješenje i koja će uloga biti ministarstva u tome nadalje? Hvala lijepa.
Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem se. Uvažena zastupnice, dakle Slavonski Brod i onečišćenje zraka u Slavonskom Brodu je uvijek interesantna tema i to je tema koju mi pratimo. Dakle, tamo imamo dvije mjerne postaje Slavonski Brod 1 i Slavonski Brod 2, činjenica jeste da su onečišćenja zraka jača u zimskom periodu kad privatna ložišta se koriste intenzivno, a da sad imamo mjerenja koja pokazuju određenu progresiju odnosno smanjenje onečišćenja. Činjenica jeste da je Slavonski Brod i lociran način da nemate velikih provjetravanja kao u nekim drugim aglomeracijama, da su velike magle koje su isto faktor koji utiče na spuštanje tih čestica. A ono što mogu reći da mi komuniciramo sa gradom Slavonskim Brodom, imali smo do sada osam pokušaja izrade akcijskog plana, osam pokušaja dakle na kraju evo imali smo u siječnju ove godine sastanak [[Upadica Reiner: Hvala.]] sa stručnim ljudima izrađivačima akcijskog plana u gradu Slavonskom Brodu [[Upadica Reiner: Hvala.]] gdje smo im dali uputstva na koji način trebaju napraviti.
Hvala lijepa, hvala lijepa molim da se držimo vremena. Poštovana zastupnica Vučemilović.
Hvala lijepa. Poštovani državni tajniče. Europska agencija za okoliš već godinama upozorava na lošu kvalitetu zraka u Hrvatskoj. Prema njihovoj procjeni svake godine preko 5.000 preuranjenih smrti zbog loše kvalitete zraka. Dosta se u ovim izmjenama i dopunama govori o akcijskim planovima, ali kako će se oni izraditi ako nemamo dovoljno mjernih potaja, a to je evidentno. Svega 27 je u državnoj mreži nešto radite po tome i to toplom pozdravljam, ali uz dužno poštovanje prema onečišćivačima i njihovim mjernim postajama dok ne budemo imali državnu mrežu koja će pokriti kvalitetno kompletno cijelu Hrvatsku teško možemo imati i kvalitetne podatke vezano za kvalitetu zraka. Pa vas molim recite mi kada namjeravate državnom mrežom mjernih postaja pokriti cijelu Hrvatsku? Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem se uvažena zastupnice. Dakle, režim raspoređivanja državnih mjernih postaja je riješeno uredbom o onečišćenju, dakle po toj uredbi je Hrvatska podijeljena kao što sam rekao na pet zona onečišćenja i četiri aglomeracije po broju stanovnika, kriterij je europski broj stanovnika, industrijska eksponiranost i tako, dakle te su aglomeracije Osijek, Rijeka, Split, i Zagreb. Oni po toj uredbi imaju državne postaje, grad Osijek ima čak dvije mjerne, sve ostale su raspoređene prema kriterijima iz ove uredbe. Ali to ne priječi lokalnoj samoupravi da sama ako procijeni ima svoju lokalnu mjernu postaju.
Poštovani zastupnik Ćosić.
Hvala lijepa. Poštovani državni tajniče. Cilj predloženih mjera i izmjena i dopuna ovoga zakona je svakako prije svega donošenje kvalitetnijih akcijskih planova te primjenu učinkovitih mjera smanjivanja onečišćenja zraka kako bi se postigle granične vrijednosti. Znamo da Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost financira razne projekte i programe iz područja zaštite okoliša i energetske učinkovitosti, primjerice sufinanciranje energetske obnove zgrada, obiteljskih kuća, nabavke energetsku učinkovitih vozila za građanstvo i jedinice lokalne samouprave i gospodarstvo i razne druge projekte. Zanima me razmišljate li o modelu javnih poziva za korištenje ovih sredstava koji će dati prednost jedinicama lokalne samouprave koje imaju veća zagađenja, a manje indekse razvijenosti odnosno jedinice lokalne samouprave sa manjim zagađenjima? Jel znamo da dosadašnji javni pozivi to ne valoriziraju, teško će doći do smanjenja onečišćenja zraka odnosno postizanje graničnih vrijednosti u sredinama [[Upadica Reiner: Hvala.]] ovim sredinama bez izravne pomoći države.
Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče. Dakle, apsolutno se slažem s vama da lokalne samouprave pogotovo sa manjim fiskalnim kapacitetima ne mogu se same nositi sa ovim problemom. Dakle, Fond za zaštitu okoliša ima određenu politiku u suglasnosti sa ministarstvo da financira projekte koje dovode do smanjenja onečišćenja zraka. Tako i u 2020.g. je proveo 11 poziva u vrijednosti od 430 milijuna kuna, u 2021.g. su bila tri poziva u vrijednosti od 525 milijuna kuna koje bi trebale rezultirati smanjenjem onečišćenja zraka u pojedinim aglomeracijama dakle, kako je to ko koristio, ja sad ovog trenutka nemam taj pregled koje su lokalne samouprave konkurirale, ali mislim da su ova sredstva bila dostupna svima koji su bili spremni to koristiti.
Poštovani zastupnik Željko Pavić.
Poštovani tajniče. Sada je stavljen veliki teret na lokalnu samoupravu što je zapravo i razumljivo. Treba napraviti te akcijske planove u tom se slučaju ministarstvo pojavljuje kao nadzorno tijelo i savjetodavno tijelo, a kasnije vjerojatno i kao kontrolno tijelo s obzirom da se prikupljaju podaci iz svih mjernih postaja. Vjerujem u on linu u realnom vremenu pretpostavljam nema podataka kako se to prikuplja, ali piše da informacijski sustav vodi Ministarstvo. Moje pitanje je što je predviđeno, u kojim intervalima će se raditi korektivne radnje, odnosno aktivnosti ukoliko se vidi da se nešto loše dešava, odnosno nema popravka u svezi kvalitete zraka? Da li je to predviđeno već unaprijed da će to biti unutar recimo, mjesec, dva, tri ili pet ili ćete to reagirati prema potrebi s obzirom na to što se događa na pojedinoj postrojbi?
Poštovani državni tajnik.
Uvaženi zastupniče, dakle cijela stvar funkcionira na način da ove državne mjerne postaje su uvezane sa nadležnom službom u Komisiji i prate se granične vrijednosti prekoračenja graničnih vrijednosti na tim državnim postaja, a ovdje govorimo sad o lebdećim česticama PM10 i 2,5. Kad one pređu granične vrijednosti ... [[Govornik se ne razumije.]] u drugu kvalitete zraka u toku cijele godine, dakle ne možemo pikove računati nego se po Uredbi o vrijednosti koncentracija onečišćujućih tvari koje je propisala kriterije, prate se ti postotci prekoračenja i onda se reagira. Komisija je reagirala na način da je rekla da mjere koje su ovi akcijski planovi u ovih 5 gradova propisane nisu dovele do ovih smanjenja. Dakle, trebao bih malo dulje [[Upadica: Hvala.]] dulje to objasniti kako to funkcionira [[Upadica: Hvala lijepa.]] ali sad očito da …
Repliku ima poštovani zastupnik Bačić, Ante Bačić.
Hvala poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Kad smo već na temi zaštite zraka, možemo se i dotaknuti samih klimatskih promjena pa ću iskoristiti ovaj prijedlog Zakona da vas napomenem na obavezu RH sa zadnjeg summita o klimatskim promjenama iz Glasgowa gdje je predsjednik Vlade rekao da ćemo zasaditi milijun stabala godišnje do 2030. g. ne bi li tako smanjili upravo CO2 otisak RH, posebice kada gledamo broj gostiju i turista koji nam dolaze za vrijeme sezone. Zanima me, sa razine samoga Ministarstva i Vlade, kako mislite ispuniti taj plan, jeste li što već dogovarali? Ja moram napomenuti da ovdje imamo jako dobre primjere sadnje i pošumljavanja samo iz Saveza izviđača Hrvatske kroz projekte Boranka, Šumoborci, CO2MPENSATING BY PLANTING, tako da zanima me jeste li u kontaktu konkretno s njima, kako planira Ministarstvo ispuniti taj zahtjev ... [[Govornik se ne razumije.]] ? Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče. Dakle kao jedna od mjera u projekt EU komisije spremni za minus 55 jeste i sadnja, povećanje šumskog fonda kako bi se povećali ponori CO2. Dakle to je jedan prirodni mehanizam koji nas, koji bi za državu bio najefikasniji i najkorisniji jer bi se povećao šumski fond i ovaj, bio najjeftiniji. Dakle, razgovara se o tome, razgovara se ovog trenutka i s Ministarstvom turizma kako to da se provede, razgovara se i sa Hrvatskim šumama koji dakle, šumari znaju da posaditi možemo nešto, ali saditi tako veliki broj sadnica spada pod režim šumskih osnova i određenih kriterija i pravila koje šumarska struka treba da verificira. Dakle postoji taj razgovor i vidjet ćemo u skoro vrijeme kako će on rezultirati.
Poštovana zastupnica Vukovac.
Zahvaljujem predsjedavajući. Dakle poštovani državni tajniče. Sa situacijom i konstantnim onečišćenjem zraka u Slavonskom Brodu ste upoznati. Tamošnji stanovnici pokušavaju pratiti podatke iskazane na postavljenim uređajima, no to je iz niza razloga otežano. Naime, mjerni uređaji se često kvare ili se podaci validiraju. Što to točno znači kada se podaci validiraju? Čemu služi taj postupak? Ovo vas pitam prvenstveno zato što ja nisam našla odgovor na to pitanje, u pojmovniku ga nema u ovom prijedlogu Zakona, a drugo, dakle upravo taj postupak validacije rađa sumnji kod naših sugrađana u transparentnost očitovanja podataka na samim mjernim uređajima. Zahvaljujem.
Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem se uvažena zastupnice. Dakle, u Slavonskom Brodu imamo dvije mjerne postaje koje su u državnom režimu, dvije državne mjerne postaje, Brod 1 i Brod 2. Podatke obrađuje referentni zavod, znači ili ovaj, DHMZ ili neki drugi referentni zavod. Kako oni to rade, kojim tehnikama, ja bih morao pitati, ako se prihvaćate da je odgovor, pitat ću ih da mi objasne kategoriju validiranja podataka.
Poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče. Dakle odredbom čl. 48b govori o tome da kad je riječ o oldtimerima da mogu biti određena odstupanja vezana uz upotreba boja i lakova, ali jednako tako su omogućena i određena odstupanja u svrhu održavanja i obnove građevina koje su zaštićeno kulturno dobro. Dakle mi, imali smo potres. Ono što je za očekivati da zgrade javne namjene imaju još godinu dana da za njih iskoristimo sredstva koja su nam bila iznamijenjena iz fonda solidarnosti. Dosta tih zgrada su zaštićena kulturno dobro. Ono što mene zanima, zanima da li su bili određeni sastanci, dogovorili ili rasprave u okviru vašeg Ministarstva vezano uz dakle uz boje i lakove koje će se sigurno morati koristiti za obnovu pojedinih tih zgrada, riječ je zaštićenom javnom dobru u smislu određenih odstupanja i ostalo, da li su bili sastanci dakle vezani uz tu temu? Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem se uvažena zastupnice. Dakle što se tiče samog fonda solidarnosti i naknade troškova posljedica potresa i u samom Zagrebu, ali i ovim županijama i na Baniji, itd., unutar našeg Ministarstvo dakle otvoreni su bili pozivi za prijavljivanje troškova u vodnim projektima, u energetici i kod nas u gospodarenju otpadom vezano za čišćenje prostora od građevinskog materijala. Taj poziv je otvoren do kraja 5 mjeseca i još uvijek nisu svi svoje troškove prijavili niti gradovi, niti općine, niti drugi korisnici da se prijave svi ti troškovi, da vidimo koji su prihvatljivi troškovi i onda ćemo otvoriti i ovu drugu temu o kojoj ste vi ovdje rekli što je vrlo interesantno tema za razgovore.
Poštovana zastupnica Ahmetović.
Poštovani državni tajniče u svom ste izlaganju rekli kako su Pula, Višnjan i Omišalj kroz zaseban projekt dio sredina na kojem su se postavile mjerne postaje za kvalitetu zraka. Konkretno u općini Omišalj, odnosno u Omišlju postavljena je takva postaja nakon što smo dali suglasnost za osnivanje prava služnosti prije pet godina. S obzirom na njenu konstituciju ja ne mogu razaznati da li je ta postaja stavljena u funkciju, da li ona funkcionira ali me zanima pod kojim uvjetima i u kojim intervalima će općina Omišalj moći dobiti podatke o rezultatima sa te mjerne postaje sve zbog činjenice da je već na području općine Omišalj jedan onečišćivač dao izvješće u kojem je utvrđeno 32 puta više čestica prizemnog ozona negoli je to bilo prihvatljivo, a nemamo informaciju je li tko za to odgovarao.
Poštovani državni tajnik.
Dakle, podaci sa tih mjernih postaja će dolaziti kao što sam rekao po novom ovom projektu u DHMZ i oni će biti baza podataka, oni će obrađivati ih i oni bi po tome trebali nama signalizirati ukoliko dođe do tih prekoračenja. Dakle, mi ovog trenutka ja ne mogu sa sigurnošću potvrditi da je u ministarstvu došla takva informacija. Ali definitivno iz projekta IRQ sa modernizacijom cijelog sustava DHMZ-a bi trebali dobivati ovakve podatke i sa ove vaše mjerne postaje.
Poštovani zastupnik Klasić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče. Moje pitanje se odnosi na praćenje emisije iz odlagališta otpada. Naime, prema zadnjem izvještaju o postupanju s komunalnim otpadom u RH za 2020. godinu ukupan broj službenih odlagališta u Republici Hrvatskoj je 317. Radi se o velikom broju odlagališta koja predstavljaju značajni emiter otpadnih čestica, otrovnih mirisa, neugodnih odlagališta plinova, odnosno stakleničkih plinova metana i ugljičnog dioksida. Međutim u sklopu propisa o zaštiti zraka i propisa koji reguliraju područje praćenja i emisije odlagališta otpada nisu prepoznati kao nepokretni izvori emisija. Budući da postoji obaveza praćenja emisije sa odlagališta otpada dok rade i kad su zatvorena moje je pitanje da li je pravno moguće provesti akreditaciju od Hrvatske akreditacijske agencije i dobiti dozvolu Ministarstva gospodarstva i održivog razvoja za mjerenje emisija sa odlagališta otpada koja ponavljam nisu prepoznati kao nepokretni izvori emisija. Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče. Dakle, ovdje imamo situaciju da je uredbom o graničnim vrijednostima odlagališta otpada koja su, neka su aktivna, neka nisu, dakle nisu stavljeni u kategoriju nepokretnih izvora emisija kao što su kućna ložišta itd. I sukladno tome na njima se ne provodi mjerenje onečišćujućih tvari u zraku. Mi kao ministarstvo, dakle ne izdajemo dozvolu akreditiranoj organizaciji. Dakle, agencija da bi, ona izdaje akreditaciju određenoj organizaciji ili subjektu za mjerenje pojedinih čestica onečišćenja. Mi kad izdajemo dozvolu onda izdajemo dozvolu koja već mora u sebi sadržavati tu akreditaciju. Dakle, za kontrolu i mjerenje čestica onečišćenja zraka na odlagalištima ministarstvo ne izdaje dozvolu po zakonu, postoje mjerne postaje koje to mjere kako su angažirane na svakom ovom odlagalištu.
Hvala. Poštovani zastupnik Zekanović.
Poštovani državni tajniče, evo već je kolega Ante Bačić postavio to pitanje, ali ja ću ga ponoviti malo nadopuniti. Radi se o pošumljavanju, znači u ovom kontekstu. Kao što znamo, a vjerujem da vam je ova činjenica poznata također šume itekako mogu doprinijeti filtraciji zraka i upravo u kontekstu toga bi trebalo što prije krenuti na posao vezano uz obvezu, obećanje i predsjednika Vlade, a radi se o obvezi jer je to obećano, znači sadnje milijun stabala godišnje. Jel' se krenulo, gdje se došlo? Također moram ovdje reći jednu iznimno važnu stvar, a to je dalmatinske šume, šume pinusa halepensisa, alepskog bora, pinusa nigre, crnog bora su poharane borovim četnjakom, borovim prelcem. Što se radi po tom pitanju? Dakle, imamo kataklizmu boro prelac i boro četnjak su uništili više stabala nego svi šumski požari zajedno.
Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče. To je više bilo pitanje za šumarsku struku. Dakle, vezano za pošumljavanje, odnosno sadnju milijun stabala kao aktivnost koju smo mi kao država prihvatili u sklopu inicijative spremni za 55 rekao sam da su ovog trenutka razgovori kako to provesti na terenu. Dakle, šumarska struka ima svoja pravila, gospodarske osnove su jasne. Pitanje je n a kom prostoru i kako pošumiti milijun stabala i tu očekujemo da struka šumarska nam pomogne i da kaže način, lokacija, koja vrsta itd. Dakle, nije star jednostavna da bi se moglo odgovoriti u jednoj rečenici.
Poštovani zastupnik Brkan.
Zahvaljujem se. Poštovani državni tajniče, jučer na Odboru za zaštitu okoliša i prirode postavilo se pitanje što ukoliko čelnici jedinica lokalne i regionalne samouprave koji su dužni donijeti akcijske planove u strahu možebitnog neispunjenja odredbi iz akcijskih planova i nakon toga kažnjavanja učinu da ti njihovi predloženi akcijski planovi budu nedovoljno ambiciozni za ono što se traži, za poboljšanje kvalitete zraka. Kakve su tada vaši alati i šta tada ministarstvo može napraviti po pitanju znači nedovoljno ambicioznih predloženih akcijskih planova? Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Uvaženi zastupniče dakle prva radnja je da čelnik lokalne samouprave pokrene inicijativu za izradu akcijskih planova. Dakle, ne radi on akcijske planove, ne rade niti njegovi ljudi nego rade ovlaštene specijalizirane kuće koje se odaberu na javnom pozivu. I one onda daju prijedlog tih mjera sa stanovišta struke. Te mjere se moraju usuglašavati sa svim tijelima koje su zainteresirane u cijeloj toj stvari. Kad se to usuglasi takav prijedlog akcijskog plana se dostavlja ministarstvu. Naše službe onda upoređuju sve te suglasnosti i kažu ovaj akcijski plan je usuglašen u svim elementima. Suglasnost znači da oni koji su dali svoje, svoju suglasnost na neke mjere to moraju i provesti odnosno financijski i pratiti u svojim resorima. To je suština.
Poštovana zastupnica Opačak Bilić.
Hvala lijepa. Poštovani državni tajniče evo iz vašeg ministarstva dobivamo informacije da je kvaliteta zraka u RH zadovoljavajuća, a opet s druge strane paralelno tome Europska komisija donosi drukčije mišljenje. Također, u nedavno objavljenom dokumentu pregleda stanja ljudskih prava u Hrvatskoj vidimo naglasak na tome da mjere za smanjenje zagađenja zraka izostaju. Evo, doista mi nije jasno, a vjerujem da i većini naših građana nije jasno pa dajte nam malo objasnite tko tu daje krive informacije, da li ministarstvo ili Europska komisija. I također što se tiče Slavonskog Broda konkretno akcijskih planova, prošli put ste rekli 6 ovaj puta 8 puta da je vraćan na doradu, dakle to je jedan ogroman međuperiod u kojem je zasigurno moglo biti puno više učinjeno. Dakle, dok plan nije prihvaćan od se ili nikako ili puno slabije provodi, dakle govorimo o jednom velikom vremenskom periodu pa evo pitanje je zar se tu nije moglo učiniti puno više da konačno dobijemo evo akcijski plan bilo kakav prihvaćen da se zapravo i počnu provodit mjere.
Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem se uvažena zastupnice. Dakle, komisija kad nam je poslala pilot referirala se na akcijske planove i na mjerenja u periodu od 2013. do 2019., na ovih 5 aglomeracija. Mi zvanično ministarstvo ima izvjesnu informacijom da ovog trenutka smo u prvoj kategoriji dakle čistoće zraka jer prošlo je period grijanja, dakle kućna ložišta se više toliko ne koriste i mjerenja pokazuju, dakle podatak koji mi imamo, ne mjerimo to mi u ministarstvu nego taj podatak dobijamo od, od ovlaštenoga instituta da smo, da je RH ovog trenutka u prvoj kategoriji čistoće zraka. Vezano za Brod, za akcijske planove, 2018., 2019., 2020., listopad 2020., siječanj '21., srpanj '21., prosinac '21. su planovi, dakle datumi kad su planovi dostavljeni u ministarstvo, vraćeni na doradu, njihov, ne gradonačelniku nego ovlaštenicima koje je gradonačelnik platio da kao struka to urade.
Poštovani zastupnik Borić.
Hvala lijepa. Pa uvaženi državni tajniče evo danas govorimo o Zakonu o zaštiti zraka i očito je da je ono što nas najviše interesira jest povjerenje u podatke. Tako da pitanje je na koji način to riješiti jer sjetimo se prošle godine recimo Grada Zagreba gdje se danima i mjesecima tvrdilo da je Grad Zagreb najprljaviji tj. ima najgori zrak čak gori i od nekih gradova u Kini, u Indiji itd., dok se nije netko malo bolje pozabavio time i utvrdio da takva mjerna postaja uopće ne postoji. Da je to bila želja očito nekih koji se bave tim aparatima koji se mjere čistoću zraka i onda on ima svoju stranicu na kojoj su mediji iščitavali ovaj da je Zagreb najzagađeniji, međutim nakon toga se ispostavilo da to nije tako. Ima li ovaj zakon određene odredbe i kazne za takve mogućnosti da se ljude ne uzbunjuje bez ikakvog razloga jer znamo da imamo točkaste probleme i grad Slavonski Brod i neke mjesta gdje smo, imamo centre za gospodarenje otpadom i sigurno da tamo ima određenih problema, ali možemo li generalno analizirati i odgovoriti u Hrvatskoj je zrak loš, a nemamo dovoljno dobre podatke i kako povjerenje stvoriti ako imamo i takve pojave koje nam se događaju i da li ovaj zakon to rješava.
Poštovani državni tajnik.
Dakle, uvaženi zastupniče prvo mislim da će se s ovim projektom IRQ koji je dobio DHMZ kao naš glavni referentni zavod dakle sa najvalidnijim podacima, da će se popraviti kvaliteta, modernizirati cijeli sustav mjernih praćenja kvalitete zraka. Ja mislim da ćemo biti u situaciji da ćemo imati podatke o mjerenju kvalitete zraka na nivou EU kad se ovaj projekat i modernizacija i laboratorija i opremanja laboratorija kad se ove sve postaje uspostave na terenu da ćemo imati vrlo kvalitetne podatke. Zakon je u određenom broju sankcija i sankcionirao nekakva ponašanja koja su ponašanja u odstupanju. Dakle, da li je sankcionirano sad zloupotreba podataka ja ovog trenutka tu ne mogu sad reći, ali vjerojatno će biti situacija da će upotreba krivih podataka i biti sankcionirana.
Poštovani zastupnik Brčić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, zasigurno zaštita zdravlja, zaštita zraka ujedno i zaštita zdravlja svakog ponaosob i vjerujem da ako nije da bi u svakom slučaju trebala biti izražena jedna koordinacija sa našim zavodima za javno zdravstvo jer evo i iz vašeg izlaganja vidljivo je da ovo itekako utječe na zdravlje svakog pojedinca, a isto tako čuli smo da na poseban način velika industrijska postrojenja zagađuju zrak, a mene zanima što na područjima gdje nije izražena ta industrijska proizvodnja, ali jest na određenim mikro lokacijama ograničenost i uvjetovanost na poljoprivrednu proizvodnju gdje se često puta koriste i razni pesticidi i derivati nekontrolirano, pa zanima me tko i na koji način može kontrolirati eventualno takvu djelatnost. Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Uvaženi zastupniče. Dakle, što se tiče velikih sustava industrijskih postrojenja koji su inače potencijalni emiteri čestica i zagađivači zraka, potencijalni rekao sam da se ne shvati generalno, oni trebaju raditi u skladu s okolišnim dozvolama koje su vrlo restriktivne i one vrlo restriktivno propisuju mjere koje trebaju provoditi u svojoj djelatnosti takva postrojenja. Dakle, čim su propisane mjere onda je automatski otvoreni prostor za nadležne inspekcije da kontroliraju provođenje tih mjera. A ovdje je u čl. 97. ovog zakona je čak su i predviđene vrlo ozbiljne sankcije za čelnike tih znači vlasnike tih pogona koji su od 300 do 600.000 kuna će se kazniti pravna osoba ukoliko ne provodi mjere koje su propisane [[Upadica Reiner: Hvala.]] u dovoljno je da se jedna mjera ne provodi pa je već pod sankcionirana ovom odredbom.
Hvala lijepa. Vidim da imamo zahtjev jedan za stanku. Možemo li završiti možda kolegu Šašlina i repliku pa da onda, slažete se? Evo ga poštovani zastupnik Šašlin još ima repliku. Izvolite.
Evo poštovani g. potpredsjedniče, poštovani g. državni tajniče. Pa evo upravo zahvaljujući mislim da klimatskim prilikama, geografskom položaju i vrlo dobroj pošumljenosti RH mislim da ukupno možemo reći da je stanje čistoće zraka u RH vrlo dobro, osim nekih manjih da kažem točkastih područja ne znam poput Zagreba, Slavonskog Broda, Kutine itd. gdje je potrebito možda malo intenzivnije to praćenje i monitoring. Upravo iz tog razloga mislim da bi ove aktivnosti vezano za monitoring itd. na neki način trebalo štogod je moguće više centralizirati da se one provode sa jednog mjesta kroz DZMH da se na neki način i zbog kadrovskih, stručnih kapaciteta pa i financijskih da kažemo jedinice lokalne samouprave rasterete toga [[Upadica Reiner: Hvala.]] i da se na neki način to centralizira.
Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče. Dakle, sustav je koncipiran na način da imamo po zonama kao što sam rekao koje su na osnovu nekih europskih kriterija definirane u RH tih pet zona su i četiri aglomeracije su raspoređene državne postaje tih 25 koliko ih imamo i one su svojim podacima uvezani sa Europskom komisijom. Prema tome, imamo kontrolu koja je kako je to pripisana i još imamo 50-ak lokalnih mjernih postaja u jedinicama lokalne samouprave koje su same procijenile da im je dobro da instaliraju jednu mjernu postaju, imaju referentni laboratorij koji kontrolira te podatke, koji komunicira s načelnikom i onda se prati ustvari kakav je trend kretanja čistoće zraka onečišćenja zraka itd. to je sustav koji ovog trenutka funkcionira. Centralne podatke dakako vozi DHMZ [[Upadica Reiner: Hvala.]] i mi koristimo njihove podatke kao …
Hvala vam lijepo državni tajniče. Sada je u ime Kluba zastupnika Mosta stanku zatražio poštovani zastupnik Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. U ime kluba Mosta tražim stanku od 10 minuta po ovom predloženom Zakonu o zaštiti zraka, govorimo o zaštiti zraka i to je vrlo bitna tema, ona je bitna i po pitanju održivog razvoja uz to što je nažalost uništena naša industrija, imamo i dalje probleme, a ključni problem ja mogu navesti u Splitsko-dalmatinskoj županiji je uz sve probleme koje imamo znači možemo nabrajati promet, pesticide, herbicide, glifosate sve moremo navoditi međutim jedan od najvećih problema je gospodarenje otpadom i ne uvjetna odlagališta na području Splitsko-dalmatinske županije jer su štete napravljene štenim projektom Lećevica gdje je uloženo u zadnjih 15-ak godina, 10-ak godina 30, 40 milijuna kuna apsolutno ništa nije napravljeno tako da dovodimo u poziciju da odlagalište uz rijeku Cetinu i uz Brnaze, Turijake i pritoke rijeke Cetine imamo odlagalište Mojanka i doslovno Vrgorčane primorate da sa starim vozilima 100km dizel autoputem ne samo što je opasno po život nego štete i zraku taj dizel koji oni prevoze i taj otpad da odlaže u Sinj, znači četiri puta skuplji otpad Vrgorčanima, a nama umjesto da se riješi problem tim suludim projektom Lećevica koji je zaustavljen, ne znam koji razlozi i sad smo dovedeni u veliki problem. Previše odlagališta, centara za gospodarenje otpadom nije napravljen, imamo velike štete po pitanju zraka i kvalitete življenja poglavito u velikim mjestima kao što su Brnaze, Turijaci dio Dicma općine i to je ogroman problem. I niko o tome ne vodi brigu, možemo mi mjeriti zrak, ali smo svjesni da je tu štetan zrak da ćemo plaćati brojne penale zbog loše politike koju županija provodi u interesu ko zna koga [[Upadica Reiner: Hvala.]] pa evo ja ću to u ime kluba i u raspravi govoriti.
Hvala lijepa. Sukladno čl. 293.b. nastavit ćemo sa radom. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne onda otvaram raspravu i prva će govoriti u ime Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista poštovana zastupnica Vesna Vučemilović. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovani državni tajnici, kolegice i kolege. Na samom početku želim iskazati potporu građanima Belišća koji će i 21.5. imati mirni prosvjed i hodat će jer oni žele jedino čist zrak. I to nije prvi mirni prosvjed gdje građani Belišća i Valpova prosvjeduju, a ništa se ne događa. Već kod prvog čitanja najviše primjedbi bilo je vezano za prebacivanje odgovornosti na jedinice lokalne samouprave, one nemaju ni financijskih, ni ljudskih, ni administrativnih kapaciteta rješavati ove probleme. I to je činjenica, mi možemo zatvarati oči pred tim problemom, možemo govoriti kako nitko ne priječi jednu općinu ili grad da stavi mjernu postaju, ali oni za to jednostavno ili nemaju novaca ili smatraju da to na njihovim listama prioriteta nije pri vrhu. Doduše, dok se plate plaće tetama u vrtiću, dok se plati sve ostali troškovi, vjerojatno ni nemaju novaca jer znamo da velika većina jedinica lokalne samouprave nije financijski održiva i ne mogu sa tim sredstvima podmiriti sve, a kamoli da još postavljaju mjerne postaje. Osim toga, mislim da trebamo u ovoj raspravi naglasiti jednu činjenicu koja je jednostavno neosporiva, a to je da problem kvalitete zraka nije dovoljno u našem društvo općenito i na svim razinama postavljen kao važan problem. Znači mi ponajprije na svim razinama i to na svim razinama, ponajprije javne uprave moramo osvijestiti problem kvalitete zraka kao bitno pitanje. Kada govorimo o kvaliteti zraka, onda se svi slažemo da je upravo kvaliteta zraka ključna za zdravlje naših stanovnika. Svi se slažemo i oko toga da ima problema i svi se slažemo oko toga da se ti problemi ne rješavaju dovoljno brzo i to možete, ako smatrate da nisam u pravu pitati sve naše građane, ja predlažem, krenite od Belišća 21.5. kada će mirno prosvjedovati samo zato što oni žele čist zrak. Kada se postavi pitanje na razini općine, grada ili županije, onda je odgovor manje-više, sličan i uvijek se odnosi na nedovoljna financijska sredstva koja su nužda da bi se mjerenje kvalitete zraka provodilo kontinuirano i na svim područjima gdje ima problema i gdje postoje pritužbe građana. Imamo već što formalne, što neformalne grupe, udruge koje se zalažu za rješavanje ekoloških problema, a uključuju i problem kvalitete zraka, vrlo su aktivni i kontinuirano upozoravaju na probleme koje imaju. Da bi uopće znali kakva je kvaliteta zraka, moramo imati mjerne postaje i pri tom ću još jednom naglasiti ono što sam rekla i u replici, to moraju biti mjerne postaje koje su dio državne mreže. Uz dužno poštovanje prema svima koji to po zakonu moraju jer su onečišćivači, mjerne postaje moraju biti državne mreže. Trenutno ih je 27, a o tome koliko su mjere koje EU na razini cijele Unije poduzima učinkovite, govori i Izvješće Europskog revizorskog suda koje kaže da mjere koje EU poduzima radi zaštite ljudskog zdravlja od onečišćenja zraka nisu imale očekivan učinak jer postoji opasnost da se u nekim slučajevima onečišćenje zraka podcijeni jer se može dogoditi da se praćenje onečišćenja ne provodi na odgovarajućim mjestima. Znači imamo mjerne postaje tamo gdje nam ne trebaju. Ja ću vam navesti jednu koja je po meni suspektna, a možda će me razuvjeriti, a nalazi se u Osječko-baranjskoj županiji u PP Kopački rit. Znači mi imamo mjernu postaju u parku prirode gdje bi zrak valjda trebao biti odgovarajuće kvalitete. Možda je ruža vjetrova, ne znam, struka će mi to možda bolje pojasniti, ali pitanje je treba li nam tamo mjerna postaja ili u Belišću gdje se građani kontinuirano žale i to već jako, jako dugo. Čl. 11 ovog, ovih izmjena i dopuna Zakona koji se odnosi na čl. 54 st. 7 Zakona kaže, nužno je akcijski plan dostaviti Ministarstvu u određenom roku od kraja godine u kojoj je utvrđeno prekoračenje. Naglasit ću još jednom u kojoj je utvrđeno prekoračenje. Ako nema mjernih postaja, kako ćemo utvrditi prekoračenje. Kako ćemo znati je li zrak odgovarajuće kvalitete i jesu li prekoračene dozvoljene emisije? Bez mjernih postaja nikako. To je jednostavno nemoguće. Stoga se općine, gradovi i županije ne moraju bojati da će dobit nekakve dodatne poslove jer sve dok nema mjernih postaja, nema ni akcijskih planova. I naravno, ono što je nameće kao posve legitimno pitanje je zašto bi oni postavljali sve te mjerne postaje kad je to njima dodatni posao. Zašto? Nastavno u čl. 12 navedene aktivnosti se također, bez dovoljnog broja mjernih postaja ne mogu provesti. Sve ovo što je tu napisano postaje upitne provedbe i puko zadovoljavanje forme dok ne napravimo državnu mrežu mjernih postaja. Rekli ste 3 nove ove godine, 3 su već u pripremi. Apeliram da se i dalje radi na tome, vjerujem da ih EU možemo dobiti sredstva koja će nam osigurati da se napravi kvalitetna mreža, državna mreža, naglašavam još jednom, državna mreža mjernih postaja kako bi naši građani imali zrak zadovoljavajuće kvalitete. Zašto ovo govorim? Znači mi smo i do sada u Zakonu imali odredbu u čl. 36 da se na zahtjev inspektora ili po prijavi građana da je došlo do onečišćenja zraka, izvršno tijelo mora očitovati o opravdanosti prijave i ukoliko je prijava bila opravdana, mora provesti mjerenje posebne namjene, odnosno procjene razine onečišćenosti. U tom slučaju, što je moguće i što se događa na terenu, tvrtke odgovorne za onečišćenje privremeno smanje emisije, a nakon mjerenja posebne namjene, nastave po starom i to nam se događa. To nam se događa u Donjem Miholjcu gdje se građani opet žale, a imali smo cijeli niz inspekcijskih nadzora koji su potvrdili da se kršio zakon u bioplinskom postrojenju. I to nam se sad opet ponavlja i sad ćemo opet imati vjerojatno i prosvjede i opet ponovo ćemo imati inspekcijske nalaze i nakon toga ako nema mjerne postaje jedno veliko ništa. Samo kontinuirano mjerenje na mjernim postajama u sklopu državne mreže može osigurati dovoljno kvalitetne podatke temeljem kojih bi se radili kvalitetni akcijski planovi i u konačnici osigurala kvaliteta zraka koju naši stanovnici zaslužuju. Još jednom ću ponoviti ono što Europska agencija za okoliš ističe iz godine u godinu, iz godine u godinu u svojim izvješćima za Hrvatsku. Procjenjuju da su eksterni troškovi povezani sa zdravljem koji su nastali zbog onečišćenja zraka gotovo 2 milijarde eura godišnje. To je 15 milijardi kuna godišnje. Gubitak radnih dana, bolovanja, gubici u poljoprivredi, troškovi u zdravstvu itd. Ista agencija procjenjuje da je u Hrvatskoj svake godine preko 5.000 preuranjenih smrtnih slučajeva zbog onečišćenja zraka. Mislim da su ovi podaci sasvim dovoljni da se pokrenemo, ubrzamo i napravimo kvalitetnu mrežu mjernih postaja koja će biti državna i koja će našim stanovnicima dati ono što njim, što oni moraju imat zajamčeno, a to je kvaliteta zraka koja je zadovoljavajuća. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HSLS-a i Reformista sad će govoriti poštovani zastupnik Darko Klasić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege, kvaliteta zraka i s njima povezani sustavi postaju u modernim društvima sve važniji predmet proučavanja kako rastući ekološki, zdravstveni, ekonomski problem posebno u razvijenim urbanim centrima. Nažalost iako je prisutan trend podizanja svijesti stanovništva po pitanju zaštite okoliša postoji realna opasnost narušavanja kvalitete zraka pogotovo zbog najnovije energetske krize jer će građani biti prisiljeni iz ekonomskih razloga upotrebljavati različita goriva koja mogu značajno utjecati na kvalitetu zraka. U Zagrebu zbog nerješavanja odlagališta otpada Jakuševac koji direktno utječe na kvalitetu je i u ostalim većim urbanima sredinama kao posljedica nekoliko ozbiljnih ekoloških incidenata kao i emisije iz prometnog sektora i specifičnih industrijskih postrojenja kao što su rafinerije već imamo neželjene posljedice na kvalitetu zraka. Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka gotovo svim elementima predstavlja usklađivanje nacionalnog zakonodavstva sa zakonodavstvom EU. Iako smo prilikom prvog čitanja imali nekoliko opaski u konačnici smo zadovoljni sa ovim Prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka. Prije svega zadovoljni smo s njegovim usklađivanjem s bitnim EU direktivama čiji su i hrvatski propisi koji reguliraju područje zaštite zraka međusobno usklađeni prije svega uredbom o graničnim vrijednostima sadržaja hlapivih organskih spojeva u određenim bojama i lakovima koji se koriste u graditeljstvu i proizvodima za završnu obradu vozila, uredbama o razini onečišćenja tvari u zraku, Pravilnik o praćenju kvalitetu zraka, uredbama o razinama onečišćenja tvara u zraku te uredbama o graničnim vrijednostima emisija onečišćenja tvari i zraka iz nepokretnih izvora. To će zasigurno dovesti do lakšeg shvaćanja i provođenja obaveza iz ovog zakona za sve one subjekte koji su obveznici provođenja istih. Podsjećam kako je prijašnji Zakon o zaštiti zraka 3 puta mijenjan zbog usklađenja s pravnom stečevinom EU i zbog usklađenja s posebnim propisom kojim se uredio prestanak rada Hrvatske agencije za okoliš i prirodu. Također, u srpnju 2019. Europska komisija je protiv Hrvatske izdala službenu opomenu u kojoj je tada navela da Direktiva EU o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu nije ispravno implementirana u hrvatsko nacionalno zakonodavstvo, a koja je također bila bitni element za donošenje ovog novog zakona. Osim usklađenja ovog zakona sa europskom direktivom njegova velika važnost i kvaliteta je u tome što sadržava načelo održivog razvoja budući da je problem prekomjernog onečišćenja zraka prepoznato u više dijelova Hrvatske kao glavni okolišni problem. Stoga ovo načelo otvara vrata primjene najboljih raspoloživih tehnika u sprječavanju onečišćenja zraka i prevencije mogućih onečišćenja koje će i štetno djelovale na okoliš i zdravlje ljudi. Zbog toga je bilo nužno što je ovim izmjenama zakona i učinjeno odrediti nadležnost i odgovornost dionika u postupku donošenja i provedbe akcijskih planova za poboljšanje kvalitete zraka. Stoga posebno pozdravljamo dodavanje i novog Članka 54a. kojima se jedinice lokalne samouprave i Grad Zagreb obavezuju pratiti provedbe mjera za smanjenje onečišćenje zraka, donijeti vremenski plan provedbe i praćenje razine onečišćenja zraka kao rezultat provedbe mjera utvrđenih u akcijskom planu. Time se jedinice lokalne samouprave obavezuju na aktivnu ulogu u kreiranju mjera i cilja u očuvanju kvalitete zraka u lokalnim sredinama. U pogledu praćenja kvalitete zraka za ispitne laboratorije je olakšano stjecanje uvjeta za pokretanja djelatnosti ishođenja dozvola Ministarstva gospodarstva i održivog razvoja od strane novih pravnih osoba koji se žele baviti mjerenjem emisija i kvalitete zraka. Time se sprječava monopol i otvaraju se vrata tržišta novih gospodarskim subjektima za rad, a sve to skupa utječe na povećanje kompetentnosti laboratorija i pridonosi zapošljavanju stručnih kadrova. Iz ovoga je vidljivo kako novi zakon, ne puno ali ipak smanjuje postojeće obaveze bez nametanja novih što je njegova dodatna vrijednost šta mi kao liberali uvijek pozdravljamo. Hvala lijepo.
Slijedeći će u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a govoriti poštovana zastupnica Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicama, suradnicima, kolegice i kolege. Danas će biti jedan dugi i vrući dan. Pod točkom tri raspravljati o jednoj temi, o jednom zakonu koji je tamo iz bivše države koji je tad bio zaista revolucionaran. Ali bih napravila jednu poveznicu vezanu uz temu zaštita okoliša. Prvo zakonodavstvo vezano uz temu zaštita okoliša iz 1988. godine. Kad sam se ja onako vrlo diskretno počela baviti zaštitom okoliša na razini države je to bilo troje ljudi, dakle ne tako davno, ne tako davno kao onaj zakon o kojem ćemo govoriti pod točkom tri nego tamo '88. smo imali zaštitu okoliša, pa smo onda krenuli sa procjenom utjecaja na okoliš. I znate šta je bila važna tema uvijek u procjenama utjecaja na okoliš? Tu želim napraviti poveznicu zašto idete sa izmjenom i dopunom ovog zakona. To je bio monitoring. Dakle, važno je bilo, dakle vi napravite procjenu utjecaja na okoliš, tad tom procjenom utjecaja na okoliš ustanovite što je problem i sve ostalo i onda je važno bilo ona glava III, dakle neki zaključci kako će se neke stvari, procesi u prostoru pratiti. I u startu kada je krenula procjena utjecaja na okoliš, onda je tamo bilo napisano svašta, pa nema veze netko će pratiti. I onda se pokazalo da to baš i ne može biti tako, da to što su bile nekakve mjere morate ugraditi u nekakve dokumente koji su se iza toga zvali lokacijska i građevinska dozvola. Pa onda da morate i obavezati nekog s nekim rokovima i voditi računa. Zašto pričamo o tome? Iz jednostavnog razloga zaista ne želim, želim o ovom zakonu koji je u drugom čitanju govoriti afirmativno na način što on je. Jednako tako, dakle mi smo radili na nekakvim drugim razinama strategije, onda smo radili akcijske planove. Papir trpi svašta. I dobro je imati, ali onda zapravo vi morate imati i instrument i način kako možete obvezati nekog da zaista nešto prati, da zaista nešto radi, da ima rezultate i da ti rezultati mogu biti tokom vremena da ih možete uspoređivati i sve ostalo. Tako ja i čitam ovu izmjenu i dopunu Zakona o zaštiti okoliša. Uvodno je državni tajnik rekao da je zapravo bio dakle pilot koji je bio od strane Europske komisije, da se pokazalo na nekakvim stvarima da nemamo stvari koje trebamo imati, odnosno da nije napravljeno do kraja. I ministarstvo pokušava naći načina kako da zaista kad imamo a tema je i glavna tema o kojoj se sve zajedno vrti i akcijski planovi, da imamo akcijske planove kojih se može iskontrolirati, u kojima je jasno napisano tko je zadužen za pojedine mjere, tko je zadužen ne samo na papiru, nego koji je zadužen i financijski i koji onda ima i odgovornost ako te pojedine mjere koje jesu zaista o njima ne vodi računa. U startu je tema zaštita okoliša bila onako jedna vrlo fluidna tema tokom vremena se to zaista puno detaljnije i puno razumnije izdefiniralo na način na koji treba biti i mi imamo jedan, još uvijek je meni se čini jedan korektan Zakon o zaštiti zraka. Ovo koje su izmjene, dat ćemo priliku pa ćemo vidjeti. Nitko nema čarobni štapić. Čarobni štapići su u nekakvim bajkama koje navečer pričamo djeci. Ima čarobni štapić i naći jedan modalitet pa koji će onda vrijediti za cijelu Hrvatsku je nemoguće. Imamo 556 jedinica lokalne samouprave, svaka je drugačija i svaka je sa svojim problemima. Neke jedinice lokalne samouprave apsolutno dobro poznaju problem zaštite zraka. Druge jedinice da se tako našalim mogu reći imate problem sa zaštitom zraka. Pa možemo vam mi izvoziti onako u limenkama malo, pa zaista se sad malo grubo šalim, ali dakle 556 jedinica lokalne samouprave, 556 različitih problema. To staviti pod zajednički nazivnik financijski a i svakako drugačije je nemoguće. Tu je jedan od kolega s desne strane u pitanju državnom tajniku rekao ali da li postoji mogućnost da jedinice koje imaju više problema sa zaštitom zraka, pa onda ovisno mogu dobivati različiti iznos sredstava i ostaloga. Čim uvedete različite kriterije uveli ste različite probleme. I pitanje je onda tko i kako. Ja nekako uvijek mislim da to treba grupirati, izdefinirati i sve ostalo. Da li je ovaj način na koji se ministarstvo odlučilo zapravo da ima, da daje suglasnost u fazi već donošenja akcijskih planova i da iza toga ima određenu kontrolu da li ima dovoljno ljudi, da li ima dovoljno instrumenata, da li ima načina na koji to je. Ministarstvo se tako odlučilo i ja u to neću u ovom trenutku sumnjati, ali mislim da će na kraju niz stvari koje ćemo trebati odraditi pasti na ključnoj temi a to su ljudi. Namjerno sam sad spomenula ljude, jer ću se referirati na odredbu zakona, gdje je riječ o laboratorijima a to vam je tamo odredba gdje je još dodano, dakle članak 63. odnosno članak 13. a izmjene članka 63. gdje je prije bilo da se zapošljavaju najmanje tri radnika i da svo troje mora imati završeni diplomski sveučilišni neću sad nabrajati možemo pročitati. Sad se zakonodavac odlučio dalje ostavio tri od kojih je najmanje jedan sa završenim diplomskim sveučilišnim studijem. I tu opet dolazimo do problema. S jedne strane želimo imati laboratorije u kojima želimo imati zaposlene ljude koji imaju određenu kvalitetu, znanje, iskustvo i sve ostalo, da ih dobijemo da su tamo najvrsniji, da budemo sigurni da oni dobro odrađuju svoj posao. S druge strane dakle tu imate jedan problem, s druge strane imate problem da nemamo ljudi, da nemate ljudi. Probajte danas dobiti kvalitetnu zaposlen kadar u javnoj upravi, pogotovo i to vam se uvijek događa kad imate potrebu da zaposlite određeni kadar u trenutku kad i da kažem tako stvarni život treba to. Ja sam jučer dobila pismo stvarno nema s ovim veze, ali moram to napomenuti tema inspekcije uvijek ima veze, dobila sam pismo od građevinskih inspektora koji kažu '99.-te godine nas je bilo 250, danas ima 89, od nas 89 koji smo u Državnom inspektoratu više od pola ima 60 i više godina. Šta hoćete? Hoćete štiti prostor, hoćete štiti sve zajedno? Nema nas, niko neće doć radit. Za to što niko neće doć radit u državnu upravu smo krivi i mi znate, krivi smo i mi. Kad vidite ljude od kojih očekujemo znanje, od kojih očekujemo iskustvo, koje očekujemo da znaju više od svih drugih zovemo uhljebima, različitim imenima, prozivamo ih tu. Prema tome, umjesto da kažemo da bi jedna od zadaća trebala biti da dobijemo najkvalitetniji kadar u državnoj upravi, najkvalitetniji kadar bi trebao doći i u inspektorat jer mi od inspekcije ne očekujemo samo da idu okolo s onim, da se našalim sa paragon blokovima i kažnjavaju nego da rade edukativno. Kako će radit edukativno kad se oni ne educiraju. Dakle, ovaj zakon je po meni jedan od onih tipova zakona, ja recimo znate imate neke zakone o kojima malo radije diskutirate i o nekim zakonima koje diskutirate zato što morate prostor uredit što je. Ovaj zakon je nešto što je meni i po struci i po svemu relativno blisko i ja rado diskutiram o njemu, ali rado diskutiram o njemu da probamo shvatiti da sve ove norme koje jesu iza toga stoji stvarnost i u stvarnom životu netko treba napraviti akcijski plan, netko treba raditi u laboratoriju, netko treba provoditi inspekciju. Tko? Ljudi. Na čemu na kraju padamo? Na ljudima. Dakle, na ljudima koji kvalitetan kadar glavom bez obzira odlazi iz Hrvatske, ono što eventualno stranci dolaze tu im držimo nogu u vratima pa nema šanse barem jedno 122 razloga zašto oni ne. I možemo donijeti najbolje moguće zakona na ovom svijetu, oni mogu biti savršeni, u njima mogu biti procedure propisane na drugu decimalu, ali ti zakoni će uvijek padati na provedbi. I ovaj zakon je jedan od onih zakona gdje govorimo i svi afirmativno govorimo želimo zaštiti zrak, želimo imati kvalitetan zrak, želimo imati zapravo jednu državu i zemlju koja ima prilike da i sa aspekta i zaštite okoliša i klimatski promjena bude jedna od onako malo višlje pozicioniranih da ne bude na dnu, ali kolegice i kolege, o zakonima možemo raspravljati na ovaj ili onaj način, ajmo konačno početi raspravljat o onima koji provode te zakone, koji će po tim zakonima radit, koji će osiguravati da ti zakoni budu provedivi, a to su ljudi. Hvala.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj SDP-a, a govorit će poštovana zastupnica Mirela Ahmetović. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče HS-a. Ove izmjene i dopune zakona između ostalog čine se kako bi se on uskladio sa europskim direktivama i sa zahtjevima odnosno ciljevima EU. A dugoročni je cilj EU postići one razine kvalitete zraka koje ne ugrožavaju i ne utječu negativno na ljudsko zdravlje i na okoliš. Lebdeće čestice, dušični dioksid i prizemni ozon danas se smatraju trima onečišćujućim tvarima koje najviše utječu na ljudsko zdravlje. Izloženost tijekom najveće koncentracije i dugotrajna izloženost ovim onečišćujućim tvarima ovise o težini utjecaja od narušavanja respiratornog sustava do prerane smrti. I oko 90% stanovnika europskih gradova izloženo je tim onečišćujućim tvarima i to u koncentracijama iznad razine kvalitete zraka koje se smatraju štetnima po zdravlje. Npr. procjenjuje se da sitne lebdeće čestice u zraku skraćuju očekivano trajanje života u EU za više od osam mjeseci. Mislim da je ovo podatak zaista vrijedan pažnje i vrijedan mjera pa makar i ovih mjera koje mi danas donosimo. U okviru Europskog zelenog plana u Akcijskom planu EU za nultu stopu onečišćenja utvrđen je cilj smanjenja broja slučajeva preuranjene smrti zbog izloženosti sitnim lebdećim česticama za više od 55% do 2030.g. u odnosu na 2005., prema analizi Europske agencije za okoliš EU je trenutno na dobrom putu da ostvari taj cilj jer se broj smrtnih slučajeva smanjio za otprilike trećinu u periodu od 2005.-2019.g. Ovim zakonom određuje se i nadležnost i odgovornost dionika u postupku donošenja i provedbe akcijskih planova za poboljšanje kvalitete zraka. Uvodi se obvezno mišljenje o prihvatljivosti koja je sastavni dio odluke o donošenju akcijskog plana, a daje ga nadležno ministarstvo. Obvezuje se da su tijela jedinice lokalne samouprave i Grad Zagreb kao nositelji pojedinih aktivnosti i mjera dužna provesti i financirati mjere za smanjivanje onečišćenja zraka utvrđenih u akcijskim planovima. Propisuje se izvješća o provedbi mjera za razdoblje od dvije godine za jedinice lokalne samouprave se uvode nove prekršajne odredbe ukoliko ne provedu i osiguraju financiranje mjera za smanjivanje onečišćenja zraka. Što se jedinica lokalne samouprave tiče i njihove uloge u izvršavanju akcijskih planova ona se odnosi na praćenje i procjenjivanje kvalitete zraka na svom području, određuje lokacije mjernih postaja za praćenje kvalitete zraka. Jedinice lokalne samouprave nadalje donosi program mjerenja razine onečišćenja, osigurava uvjete njegove provedbe, obavlja nadzor nad provođenjem tih aktivnosti i godišnje dostavlja Ministarstvu izvorne i validirane podatke o praćenju kvalitete zraka. I sve ove, zapravo svi ovi zadaci jedinice lokalne samouprave ne bi bili upitni da oni u nekom dijelu odstupaju od činjenice da jedinice lokalne samouprave ne posjeduju uvijek podatke koji su im potrebni da bi sve ove aktivnosti provele ili barem ne raspolažu istinitim, točnim i vjerodostojnim podacima. Ja ću još jednom napomenuti, iako je državni tajnik u svom izlaganju spomenuo samo lebdeće čestice, dakle osim lebdećih čestica i prizemni ozon, odnosno povišena koncentracija prizemnog ozona može našteti zdravlju ljudi, životinja i biljaka i uzrokuju i štete na materijalima. Zbog toga je praćenje koncentracija prizemnog ozona sastavni dio praćenja kvalitete zraka. Prizemni ozon nastaje za sunčana vremena uz nisku relativnu vlagu i kada je zrak bogat dušičnim oksidima i hlapljivim ugljikovodicima, a to se tiče, odnosno događa se izgaranjem goriva u automobilima. Zbog čega posebno taj prizemni ozon napominjem? Zbog toga što se nekako uvijek u usmenim izlaganjima ne navode neke druge onečišćujuće čestice koje bi se trebale navoditi, osim lebdećih tvari, a upravo prizemni ozon je predmet jednog izvješća o mjerenju kvalitete zraka na području općine Omišalj za razdoblje 2019. g. gdje je ciljna vrijednost ozona prekoračena 32 puta, što je više od dozvoljenog broja prekoračenja, a dozvoljeno je 25 puta godišnje. Pa evo, ako hoćete, 7 puta je prekoračenje u Omišlju što se tiče prizemnog ozona bilo veće nego li je to dozvoljeno. I ovdje počinje i završava sva informacija koju jedinica lokalne samouprave ima o kvaliteti zraka na njezinom području. Iz tog razloga sam i postavila pitanje državnom tajniku pod kojim uvjetima i u kojim okolnostima će jedinice lokalne samouprave na kojima su postavljene mjerne postaje imati uvid u podatke o kvaliteti zraka na svom području, kako bi mogle reagirati upravo na odstupanje. Osim toga, govornica prije mene, kolegica Mrak-Taritaš je ukazala na najvažniju stavku zapravo provođenja ovog, ali i svih drugih zakona, a to je upravo nadzor nad njegovom provedbom, odnosno osiguranje kvalitete nadzora provedbe zakona, a što bi trebalo biti uloga Državnog inspektorata. Pa kada dobijete izvješće o praćenju kvalitete zraka koje značajno odstupa od onih prihvatljivih, a nemate informaciju je li onečišćivač sankcioniran, je li upućen u provedbu nekih mjera, što je učinio i što danas čini i kako se danas ponaša u odnosu na ovakve rezultate, onda ne vidite previše smisla da vas se imenuje i obvezuje da pratite odnosno pišete akcijske planove i pratite i nadzirete njihovu provedbu, osiguravate uvjete njegove provedbe, odnosno njihove provedbe, određujete lokacije gdje će se postavljati mjerne stanice, itd., itd. I rekla je kolegica Mrak-Taritaš da nažalost i Državni inspektorat kao vrlo važna institucija u ovoj državi se suočava sa manjkom kadrova. Jeste, sa ogromnim manjkom kadrova se suočava. Međutim, unatoč tome što čvrsto vjerujem da i u raspoloživim kadrovima u Državnom inspektoratu, zaista u većini, u velikoj ogromnoj većini govorimo o kvalitetnim, stručnim, radišnim, poštenim, nekorumpiranim kadrovima, postoje slučajevi u kojima se ovakve situacije, odstupanja od prihvatljivih rezultata onečišćenja zraka, ali i svih drugih segmenata okoliša, rješavaju naprosto nekakvim dealovima i dogovorima ispod stolova, na što nitko od nas ne može utjecati. Pa dobro je netko tu ranije utvrdio, naprosto onečišćivač, taj trenutak ako izađe u javnost, da je prešao granicu koja je prihvatljiva, malo zaustavi to onečišćavanje, a zatim kada se bura stiša, nastavi po svome i bez ikakvih sankcija. Ja ću iskoristiti ovdje priliku i zaista apelirati na Ministarstvo gospodarstva i održivoga razvoja nadležnog za praćenje, zaštitu i očuvanje okoliša i prirode, da učini sve što je u njegovoj moći da upravo ovu dokumentaciju koju Ministarstvo nadgleda učiniti dovoljno snažnom da ju nijedan državni inspektor na ikakvim koruptivnim osnovama ne može zanemariti ili izigrati. Nemojmo činiti od Hrvatske samo statistiku, ne pišimo zakone samo da bismo ih pisali, ne zapošljavajmo ljude na ovako prevažna mjesta samo da bismo ih zaposlili, ne decentralizirajmo samo obveze bez financijske decentralizacije i svoj posao činimo, ne samo deklarativno, nego stvarno u cilju zaštite i zdravlja i kvalitete života građana, među kojima i sami jesmo i živimo. Hvala lijepa.
Sljedeći klub zastupnika biti će onaj Za pravednu Hrvatsku, a govorit će poštovana zastupnica Ružica Vukovac, izvolite.
... [[Govornik naknadno uključen.]] poštovani državni tajniče sa suradnicima. Dakle informacije o zagađenju zraka u Slavonskom Brodu uključena su u poglavlje ljudska prava i okoliš u okviru godišnjeg izvještaja o stanju ljudskih prava u Hrvatskoj za 2021. godinu, kuća ljudskih prava, centra znanja u području zaštite i promicanja ljudskih prava. Porazno je i izvješće o praćenju kvalitete zraka na postajama državne mreže za trajno praćenje kvalitete zraka u 2021. godini DHMZ-a. Izvješće pučke pravobraniteljice s početka 2021. godine o pravu na zdrav život i klimatskim promjenama ističe kako se u Hrvatskoj nedovoljno primjenjuje načelo održivog razvitka s obzirom na to da se zahtjevi zaštite okoliša, u što ubrajamo i pravo na čisti zrak često stavljaju u drugi plan u odnosu na društveni i gospodarski razvitak. Iako Hrvatska svojim brojnim strateškim dokumentima načelno iskazuje opredjeljenje za niskougljični i zeleni razvoj u skladu sa zahtjevima EU strategija niskougljičnog razvoja RH do 2030. donesena 2021. godine pokazuje nedostatak ambicije i političke odlučnosti, a u nekim segmentima i neusklađenosti, suprotnosti s pravcima razvoja EU. Povodom objave teksta prijedloga strategije okolišne organizacije istaknule su kako se iz njega ne može iščitati planira li Vlada RH u proces energetske tranzicije uključiti principe pravednosti uključujući EU mehanizam za pravednu tranziciju odnosno kako će zbrinuti primjerice radnike u sektorima koje je potrebno dekarbonizirati i ublažiti socioekonomske posljedice tranzicije. Sredinom 2021. godine usvojen je Zakon o gospodarenju otpada koji prenosi i dijelove europske direktive o jednokratnoj plastici, a kojim se zabranjuju lagane plastične vrećice i neki jednokratni plastični predmeti. Okolišne udruge naglasile su kako ovaj zakon propušta osigurati orijentaciju i prijelaz na višekratnu upotrebu i sustave za ponovo punjenje, ne samo zamjensku plastiku drugim materijalima za jednokratnu upotrebu čime bi se potaknulo istinsko kružno gospodarstvo. Dio stanovnika Hrvatske još uvijek nama pristup vodi radi zadovoljavanja osnovnih životnih potreba. Prema službenim podacima mogućnost priključenja na sustav vodoopskrbe u Hrvatskoj ima 94% stanovništva dok priključenost iznosi tek 86% što ukazuje na to da 14% stanovnika Hrvatske još uvijek ima neadekvatan pristup vodi i odvodnji. Nakon potresa na Banovini dio stanovnika i danas nema pristup zdravstveno ispravnoj vodi jer su bunari koje su koristiti oštećeni ili im kontejneri u koje su smješteni još uvijek nisu spojeni na vodovod i odvodnju. Probleme sa nedostupnom ili zastarjelom infrastrukturom imaju uglavnom manje jedinice lokalne samouprave ili područja od posebne državne skrbi kao i javni isporučitelji vodnih usluga kojima nedostaje financijskih i kadrovskih kapaciteta za rješavanje nabrojenih problema. Donošenje Uredbe o uslužnim područjima s kraja 2021. godine predstavlja prvi korak prema rješavanju ovih problema u nadolazećem razdoblju. U 2021. godini nastavljene su pripreme za realizaciju projekta izgradnji hidroenergetskog sustava Kosinj. Pravična naknada za izvlaštenje stanovnicima tog područja određena je na temelju procjendbenih elaborata, a ponuđene naknade izrazito su niske te nisu adekvatne za rješavanje alternativnog stambenog rješenja niti alternativne ekonomske aktivnosti u vidu prinosa od obrane zemljišta, obrade zemljišta. S obzirom da se radi o strateškom projektu RH nadležno tijelo za provedbu postupka izvlaštenja je Ministarstvo pravosuđa i uprave koje unatoč činjenici da će izvlaštenjem doći do iseljenja većeg broja stanovnika izvlaštenje ne provodi temeljem posebno donesenog zakona kako je to određeno Zakonom o izvlaštenju i određivanju naknade. Umjesto toga provode se pojedinačna izvlaštenja čime se povećava rizik za diskriminatorni tretman pojedinca ili skupina što bi za posljedicu moglo imati veći broj stanovništva u poziciji socijalne isključenosti i siromaštva. Prema iskustvu okolišnih organizacija u okolnostima epidemije i u 2021. je bilo otežano sudjelovanje građana u provedbi javnih rasprava o procjenama utjecaja zahvata na okoliš jer i dalje nema mogućnosti online komentiranja prostornih planova čime se negativno utječe na sudjelovanje građana u donošenju odluka od javnog interesa. I dalje nam izostaju mjere učinkovite prevencije, šteta za okoliš i zdravlje stanovništva posebice adekvatne mjere kojima bi se smanjilo onečišćenje Jadranskog mora i zagađenje zraka. Posebno je zabrinjavajuće stanje u Slavonskom Brodu gdje je indeks zagađenja u nekoliko navrata ukazivao na ekstremno onečišćenje zraka koje je čak 10 do 15 puta zagađeniji od dopuštenog. Prema podacima Europske agencije za okoliš Slavonski Brod našao se na 3 mjestu najgorih gradova u Europi po kvaliteti zraka, a loša kvaliteta zraka zabilježena je i u Zagrebu. Zbog neodrživosti postojećih odlagališta, njihove opasnosti za okoliš i zdravlje lokalnog stanovništva te nedovoljne informiranosti građana o načinu i važnosti odvajanja otpada gospodarenje otpadom kontinuirani je problem u Hrvatskoj. I u 2021. godini negativan utjecaj na zaštitu okoliša imalo je i nepravilno odlaganje korištenih jednokratnih zaštitnih sredstava, maski i rukavica čija je uporaba porasla tijekom epidemije. Pored neadekvatnih sustava gospodarenja otpadom i dalje je učestali problem nedostatna infrastruktura za zbrinjavanje i pročišćavanje otpadnih voda. Zbog kršenja zakonodavstva EU o otpadu, okvirne direktive o otpadu i direktive o odlagalištima otpada krajem 2021. godine Europska komisija poslala je službenu opomenu Hrvatskoj te pozvala da se osigura odgovarajuća obrada otpada prije njegova odlaganja. Neispravna primjena direktive o odlagalištima otpada dovodi do većeg rizika za zdravlje građana, većeg onečišćenja okoliša te nepotrebnog … [[Govornica se ne razumije.]] gospodarskog materijala kada se odlaže otpad koji se može reciklirati. Ako se odlaganje ne može izbjeći države članice moraju poduzeti mjere kako bi osigurale da se odlaže samo obrađeni otpad, a provedene studije istrage pokazale su da se u Hrvatskoj nedostaci u pogledu tog zahtijeva da su ipak bili utvrđeni na svim postojećim lokacijama, kao i da se komunalni otpad odlaže bez ikakve obrade. Pored već postojeće štete za okoliš u slučaju neotklanjanje uočenih nedostataka, Hrvatskoj prije i plaćanje velikih novčanih sankcija. Hrvatska se ni u 2021. g. nije dovoljno angažirala u prekograničnoj suradnji sa susjednim zemljama u svrhu zaštite okoliša, zastarjele termoelektrane u susjednim zemljama su i dalje operativne, što utječe na okoliš i zdravlje ljudi u Hrvatskoj i u drugim zemljama EU. Nakon izostanka dogovora između Hrvatske i Slovenije o zajedničkom skladištenju nuklearnog otpada iz NE Krško kao najizglednija lokacija za buduće skladište radioaktivnog otpada razmatra se bivša vojarna Čerkezovac u pograničnoj zoni, odnosno općini Dvor, jednoj od najsiromašnijih općina u Hrvatskoj. Proces odabira mjesta odlaganja nuklearnog otpada je netransparentan te nije bilo konzultacija s lokalnom zajednicom. Od planova se nije odustalo ni nakon razarajućeg potresa na Banovini s epicentrom svega nekoliko kilometara udaljenim od planirane lokacije. Za kraj mogu pohvaliti dopunu prekršajnih odredbi u prijedlogu ovog Zakona i to u onom dijelu koji se odnosi na kažnjavanje odgovornih osoba u jedinicama lokalne samouprave, u jedinicama područne (regionalne) samouprave, odnosno Grada Zagreba i tijela državne uprave u slučaju da ne osiguraju provedbu i financiranje mjere za smanjivanje onečišćenja zraka u utvrđenim, koje su utvrđene u akcijskom planu za poboljšanje kvalitete zraka te ne osiguraju provedbu mjera smanjivanja onečišćenja zraka. Također, pohvaljujem dopunu prekršajnih odredbi u dijelu koji se odnosi na kažnjavanje odgovornih osobama u jedinicama lokalne samouprave odnosno Grada Zagreba, ukoliko se ne osigura izrada izvješća o provedbi mjera iz akcijskog plana za poboljšanje kvalitete zraka odnosno ne nadzire se provedba mjera iz akcijskih planova za poboljšanje kvalitete zraka. Zahvaljujem.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj HDZ-a, a govorit će poštovana zastupnica Ljubica Maksimčuk, izvolite.
... [[Govornik naknadno uključen.]] kolegice i kolege. Klimatske promjene, ali i industrija su učinile svoje kada je u pitanju i kvaliteta zraka. Mnoge europske zemlje su se odlučno uhvatile u koštac s tim tražeći rješenja. U prethodnim raspravama smo čuli od mojih kolega koliko onečišćen zrak djeluje na zdravlje ljudi, a to moji sugrađani iz Slavonskoga Broda najbolje i znaju. Stoga danas imamo raspravu o Konačnom prijedlogu Zakona o zaštiti zraka. Predmetnim zakonom će se otkloniti nejasnoće u području donošenja i provedbe akcijskih planova za poboljšanje kvalitete života. U Zakonu iz 2019. g. koji je trenutno na snazi, učinjeni su propusti te se stoga i pristupilo izradi ovog učinkovitijeg zakonskog prijedloga iz kojeg je vidljivo da se propisuju strožije odredbe vezano uz nadležnost jedinica lokalne samouprave i Grada Zagreba. Za provedbu mjera i definiranju akcijskih planova u dijelu koji se odnosi za kažnjavanje lokalnih čelnika, ukoliko ih ne provode. Kroz još detaljnije propisane sadržaje, formu, način i rokove za donošenje akcijskih planova u kojima će biti jasno definirane mjere i učinci koji bi trebali rezultirati postizanju graničnih vrijednosti. Dodatno će se uskladiti pravni okvir vezan uz norme malih kućanskih ložišta. Kada su u pitanju ispitni laboratoriji, vidimo da se tu smanjuju obveze vezano za zapošljavanje u dijelu radnog iskustva i kvalifikacije radnika koji će raditi na poslovima praćenja kvalitete zraka. Prijedlogom zakona uređuje se pitanje izdavanja suglasnosti Ministarstva za kupovinu i korištenje strogo ograničenih proizvoda koji odstupaju od graničnih vrijednosti. Naime, tu se radi o bojama i lakovima koji se koriste za bojanje starijih automobila, odnosno oldtimera. Ovim prijedlogom Zakona određuje se i nadležnost, ali i odgovornost svih dionika u postupku donošenja i provedbe akcijskih planova. Određuje se i nadležnost Ministarstvu u dijelu donošenja akcijskih planova za poboljšanje kvalitete zraka kroz davanje mišljenja o prihvatljivosti. Jasno se definiraju obveze dionika, propisuje se da u slučaju neizvršavanja i provođenja mjera i neostvarivanja zadanih ciljeva će se pokretati postupak izmjena i dopuna akcijskih planova. Nadalje, ministar će pravilnikom urediti sadržaj i format akcijskog plana, način i postupak donošenja akcijskih planova, obveze jedinice lokalne samouprave i Grada Zagreba u donošenju, praćenju i provedbi istih. Dopunjuju se prekršajne odredbe u dijelu koje se odnosi na kažnjavanje odgovornih osoba u jedinicama lokalne samouprave u slučaju da ne osiguraju provedbu istih. Uređuje se pravni okvir koji se odnosi na upis podataka uređaja za loženje i plinskih turbina i uvjetima koje one moraju ispunjavati. Dolazim iz grada Slavonskoga Broda, grada koji godinama stigmatiziran i možda i upravo zbog nedovoljno kvalitetnog tumačenja odredbi postojećeg Zakona. Ove izmjene će doprinijeti transparentnijim prezentiranju podataka, ali i boljim i kvalitetnijim akcijskim planovima koji definiraju izvor zagađenja, veličinu pritiska na okoliš, mjere i rokove koje će jedinice lokalne samouprave morati poduzeti kako bi smanjili djelovanje istih. Na području grada Slavonskoga Broda godinama je u više navrata evidentirana razina onečišćujućih tvari. Uzroci ovih onečišćenja su dolazili iz više izvora, rafinerija iz susjedstva, ali i iz industrijskih pogona, prometa, ložišta, odlagališta otpada, benzinskih crpki i drugih izvora. Stoga kao Brođanka pozdravljam svaki napredak u našem zakonodavnom okviru koji će smanjiti utjecaj na okoliš i svim mojim sugrađanima omogućiti čisti zrak. Ali kako je situacija, kada je u pitanju Slavonski Brod kompleksna, i kako dio zagađenja dolazi iz susjedne nam BiH, naravno, i dalje će trebati razgovori kako bi se iznašlo rješenje, a svakako i posredovanje državnih tijela i ministarstva. Želim samo napomenuti da se sadašnje obveze neće povećavati nego da se nova davanja već se postojeće obveze preuzeti ovim novim Zakonom. Kako između prvoga i drugoga čitanja, nije bilo sadržajnih promjena i slijedom svega navedenoga Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice prihvatit će prijedlog ovog zakona.
Evo u ime Kluba zastupnika MOST-a govorit će poštovani zastupnik Miro Bulj. Izvolite.
Volio bih da je ovdje bio ministar po prvi put jer je tema značajna. Međutim, vjerojatno ću se adaptirati, vidim da se počeo tek snalaziti, pa nećemo puno o njemu u svojoj ulozi novoga ministra. Međutim, moram kazati da ova tema ima velik značaj poglavito zbog toga što je nešto što je najbitnije i najsvetije i ono što moramo čuvati to je zrak, to je ozon, to je zrak poglavito u Republici Hrvatskoj koja ima dosta dobro očuvan zrak osim u određenim bazenima gdje imamo dosta problema po pitanju zraka. Međutim, kad govorimo o zraku onda to je neodvojivo od održivog razvoja, jer jednostavno da bi imali ekološki prihvatljivu gospodarski razvitak onda moramo govoriti naravno to je spojivo. Mislim to ne možemo nikako razdvojiti. Ja bih samo kratko ovdje napomenuo da, to sam rekao u replici ono što je veliki problem ljudi koji žive to je onečišćenje zraka zbog lošeg gospodarenja otpada u Republici Hrvatskoj. Ja sam i napomenuo u ovome trenutku vrlo loše gospodarenje otpadom, tj. propadanje projekata koji su po meni i bili besmisleni jer Lećevica vrh Dalmatinske zagore da tu bude gospodarenje otpadom meni je neprihvatljivo jer će napraviti velike štete na zrak kako na tom području tako i na pitke vode i taj najznačajniji resurs koji imamo u Republici Hrvatskoj poglavito na izvore odakle se napajaju ljudi u Dalmaciji, a tako i u cijeloj Hrvatskoj. Znamo i problem Marinščine, znamo i druge probleme centara za gospodarenje otpadom i sad smo dovedeni u situaciju, ja sam rekao da jednostavno su prisiljeni neki gradovi kao na primjer Vrgorac da prevozi u Sinj premda su Ploče puno bliže. Nije mi ni to drago. Ja ne bih želio svoj otpad prevoziti u bilo koji drugi grad, jer jednostavno gospodarenje otpadom mora se bazirati na onome što je održivo. To je znači odvajanje otpada, to je ono sortirnice, kompostane s čim se moramo truditi. I ja kao gradonačelnik dajem sad maksimalno koliko god mogu. Za izgubljenim šansama nećemo plakati, ali moramo taj problem riješiti. Međutim, mi imamo u Dalmaciji, poglavito u Splitsko-dalmatinskoj županiji koja je najveća županija, koja ima pola milijuna ljudi, imamo ogroman problem gospodarenja otpadom, onečišćenja zraka poglavito u tom bazenu gdje je vrlo bitan razvoj turizma, ekologija, tu je Jadran, tu su izvori. Tako da tu dolazimo u jedan kaotičan problem. Ja sam prije neki dan doslovno morao trkat za kamionom iz Vrgorca koji 150 km putuje. On je na dizel, staro vozilo koje prevozi iz Vrgorca autoputom, ugrožava promet, 4 puta skuplje Vrgorčanima. I zašto je to palo ministarstvu ili Ćoriću ja ne znam dosadašnjem ministru ugroze okoliša zbog čega je to njemu palo na pamet. Ja sam to ponavljao. Nadam se da će ministar Filipović malo progledati. Rekao sam da je još uvijek u fazi nesnalaženja, tj. znam da se triba prilagoditi, međutim triba promptno reagirati. Ne samo što je igrao u košarkaškom klubu Alkar i slati poruke doli na taj način, nego on mora znači riješiti taj problem. Zbog čega? Jer to područje i drugi bazeni, spominjan je Slavonski Brod ali to je drugi problem, spominjalo se termo elektrane, spominjemo ugljen, spominjemo brojne utjecaje, pokušaje termoelektrane Peruču koju smo evo jedva ih zaustavili. Znači ugroza interesa gospodarskih, zato ovo ministarstvo nekako je kao vatra i voda. Gospodarstvo i ekologija nespojivo je vatra i voda. Kako ćete ih spojiti? Mislim jednostavno vatra ne može goriti kad je vodom polijete, tako i ovo ministarstvo nelogično sastavljeno okoliš i znači ovdje govorim o … [[Govornik se ne razumije.]] zgrada, tako i gospodarstvo jer tu je sukob interesa ogroman, ogroman sukob interesa. Volio bih da je ministar, da ovo čuje, pisao sam mu i pismo. Nadam se da će nas pozvati jer uz zrak nama je ugrožena ovdje i voda. Mi imamo trenutno problem šta ti naši koji proizvode i ugrožavaju okoliš, a poglavito kad se radi o HEP-u koji proizvodi električnu energiju da bi spasili ono što se dogodilo sa plinom. Sad su povećali za 4, 5 puta cijenu dostave vode, tj. prepumpnih stanica. To je najviše vidljivo dole u Dalmatinskoj zagori, brdsko-planinskim područjima gdje je upitna likvidnost dostave vode 4 milijuna kubika godišnje od toga ide milijun i nešto na splitsko područje i zaleđe. Sa dva i pol milijuna kuna od našega HEP-a koji koristi taj potencijal i resurs. Cetina koja proizvodi 40% hidro energije i koja ima velike štete po pitanju i ugroze zraka i svega onoga što smo imali. Sa 2 i pol milijuna kuna ove godine je došlo na 10 i pol milijuna kuna, a ukupni prihodi vodovoda su, Cetinskog kraja koji napaja i dio Splita su 22 milijuna kuna. Znači pola, znači upitna je likvidnost. Ministar se još nije očitovao. Naš HEP očito želi pokriti Vlada da lokalne samouprave i narod na tome terenu pokriju, da mi poskupimo cijenu i da pokriju troškove ove krize koja je uzrokovano vidimo šta je sa plinom. E to nećemo dozvoliti makar ja na kolima stao, prosvjedova, štrajka glađu, to nećemo dozvoliti da taj naš resurs koji imamo, znači govorimo o okolišu i zrak i prirodu i resurs. Ja kao gradonačelnik šaljem poruku kao većinski vlasnik vodovoda uz ostale općine i gradove, da neću dozvoliti da građani, to je na svim vodovodima, tako da znamo. Vjerojatno gradonačelnici koji su bliži vlasti neće jasno koji proizlaze iz te vladajuće većine neće o tome progovoriti. Isto je i u Imotskome, tri puta je poskupilo ovdje na Imotskom području, u cijeloj Hrvatskoj, a poglavito u brdsko-planinskim područjima. I sad ćete nas dovesti da uzmem ključ i reći neću vam davat struju, nema Split vode. Ugrozit ćemo plaće, likvidnost. Pisao sam pismo, opet ću pisat pismo evo državni tajniče ako možete stupiti sa ministrom u kontakt da ozbiljno porazgovaramo jer HEP je u vlasništvu hrvatskoga naroda i nemojte da priko sirotinje prebija dugove oko plinare koja imamo u Zagrebu i na drugim dijelovima. Nije kriv za to narod ni cetinskog kraja ni imotskog kraja ni Gorskog kotara, ni Istre za to je kriv onaj ko je gospodario. Ja sam davao i rješenja pa evo da napravi jedinstvenu nabavu i da HEP preuzme dio tih troškova, a ne isključivo samo narod i siromašne lokalne samouprave koje doslovno, ponavljam, ovdje ozbiljnim jezikom govorim ovih dana ću burno i reagirati jer jedino tak možemo zaustaviti, a sad govorim tiho, primireno kad govorim o zraku, kad govorimo o očuvanju okoliša da je ugrožena i dostava vode kućanstvima na području cijelog brdsko-planinskoga područja gdje je pet puta poskupila električna energija ili više od 400%. Stoga evo još jedan ovaj ozbiljan problem otvaram još jednom ovdje, pitao sam premijera on je reka javi se ministru, međutim ministar otišao na fakultet i na plaću u HNB ako je otišao na 50.000 kuna, brige njega sad za ovim za problemima naroda na tome području. To je jedan od velikih problema. Znam možete reći otišli ste od teme, međutim nisam otišao od teme jer hidroenergija na području RH najviše daje Cetina rijeka, 40% hidroenergije, tri puta više daje Cetina rijeka energije RH nego što daje ova nuklearka Krško. I sad ćete poskupiti pet puta vodu sa 2,5 milijuna kuna godišnje tj. struje kojom pumpe propumpavaju i to je ogroman problem ljudi. Premijer je neozbiljno to shvatio moje pitanje ovdje zastupničko. Ministar je bio na odlasku pa je se smijao. A šaljem poruku ministru Filipoviću radi se o problemu gdje će biti ugrožena dostava vode, pitke vode ljudima, di će tvrtke koje brigaju se tome vodovodi lokalni gdje će dovesti upitnost njihova likvidnost, doslovno plaće i funkcioniranje sustava. Ne možete prebaciti sve na lokalne, na ljude da im povećajemo cijene vode, ne može to HEP raditi. Ne može ko eksploatira to raditi na ovaj način. Stoga još jednom o zraku se da pričati, da se poboljšati, Hrvatska od određenih bazi na velikih urbanih cjelina i tih problema Slavonski Brod i naravno industrijski troski koji imamo evo u Biljanima, imamo u Omišu koje isto ispuštaju određene stvari u zrak, moramo čuvati naš zrak, moramo čuvati naš okoliš, moramo se gospodarski razvijati. Sve dobro što je triba prihvatit ću, isključivo i samo sve prebacivat na lokalnu samoupravu. Ja kao gradonačelnik napravit ću sve akcijske planove, s vama ću razgovarati što god triba, međutim sve lokalne jedinice imaju taj kapacitet niti mogu to provoditi. … ima jedna usporedba 40% jedinica lokalnih samouprava nema financijski kapacitet da osigura za jedno dijete vrtić, a kamoli ove puste akcijske planove. To je besmislenost našega ustroja, županija i ovoga svega što imamo, ali to je druga tema. Hvala.
Sljedeći klub zastupnika biti će onaj zeleno-lijevog bloka, a govorit će poštovana zastupnica Urša Raukar Gamulin o temi zraka.
Nemojte se brinuti znam koja je tema [[Upadica Reiner: Ne, ne, ne, nisam na vas mislio.]] aha, ok. Hvala lijepo. Dakle, prije svega bi obaviješteni smo u javnosti da se novog ministra treba zvati izvanredni profesor doktor nauke tako da tako smo vidjeli u medijima, pa evo kolege samo da znamo kako mu se trebamo obraćati [[Upadica Reiner: Znanosti valjda.]] Kada dođe, navodno je to zahtjev njegov da ga se tako oslovljava. Dobro. Znači mi smo u prvom čitanju dapače pohvalili pomak u borbi protiv onečišćenja zraka i onda smo rekli da ćemo taj prijedlog zakona podržati, kažemo i sada zbog važnosti te teme naravno da ćemo ga podržati. Ali evo sa žaljenjem možemo konstatirati da naše neke primjedbe ili naši prijedlozi zapravo nisu usvojeni, pa ćemo ih mi sada ponovno ponoviti, a neke ćemo i u amandmanima dati. Dakle, ovako Komisija je 12. svibnja '21. donijela Akcijski plan EU prema postizanju nulte stope onečišćenja zraka, vode i tla, a u okviru Europskog zelenog plana koji se nažalost u ovom prijedlogu izmjene i dopune Zakona o zaštiti zraka ne spominje. Pa da kažemo da su u planu postavljeni glavni ciljevi smanjenja onečišćenja do 2030. i EU se usmjerava prema postizanju cilja za 2050. dakle to bi bio zdravi planet za zdrave ljude posebno u poboljšanju kvalitete zraka, radi smanjenja broja slučajeva preuranjene smrti uzrokovanih onečišćenjem zraka i to za 55% do 2030. U planu je naveden niz inicijativa i mjera uključujući sljedeće, usklađivanje standarda kvalitete zraka s najnovijim preporukama Svjetske zdravstvene organizacije. Svi smo upoznati sa činjenicom da je onečišćenje glavni uzrok brojnih i mentalnih i fizičkih oboljenja i slučajeva preuranjene smrti, osobito kada je riječ o djeci o ljudima sa određenim zdravstvenim problemima i naravno o starijim osobama. I osobe koje žive u siromašnijim područjima vrlo često žive u blizini onečišćenih lokacija i u područjima sa vrlo visokim protokom prometa. I netoksičan okoliš ključan je i za zaštitu naše bioraznolikosti i eko sustava jer je onečišćenje jedan od glavnih uzroka gubitka bioraznolikosti koji smanjuje sposobnost eko sustava da pruža uslugu kao što su sekvestracija ugljika i dekontaminacija zraka i vode. Sve to znamo, eto žalimo da toga nema. Prema nedavnom izvješću Europske agencije za okoliš o zdravlju i okolišu, onečišćenje zraka u EU svake godine uzrokuje više od 400.000 slučajeva preuranjene smrti među ostalim naravno od raka. Ne postoje lako pretraživi podaci o negativnim utjecajima na zdravlje u Hrvatskoj. Procjena je kako samo od lebdećih čestica imamo oko 1.000 prijevremenih smrti u, godišnje u Zagrebu, a za Hrvatsku je procjena između 50 i 150 na 100.000 stanovnika tih preuranjenih smrti. Evo, svega toga nažalost evo nama je žao da toga nema u o, o tom akcijskom planu nema riječi. U javnoj raspravi je Nastavni zavod Andrija Štampar dao nekoliko primjedbi koja je većina usvojena, ali odbijena je ona oko uključenja bioloških čestica u zakon. To su npr. alergeni biljne vrste, alergene biljne vrste koje emitiraju pelud i spore, znači to su prirodni onečišćivači zraka. Na temelju znanstvenih činjenica sve je veći iskazani rizik utjecaja ovih čimbenika na zdravlju i kvalitetu života te je posebno utjecaj na urbane sredine i gospodarstvo u cjelini. U EU se gospodarsko opterećenje radi invazivne biljne vrste ambrozije procjenjuje na 7,4 milijarde eura godišnje. Znači dosta jasan argument da bi se takve onečišćivače trebalo uključiti u ovaj zakon. I zato predlažemo, još jednom ćemo nastojati predložiti da se to uvrsti u ovaj prijedlog zakona preko amandmana. Zatim, DHMZ dao je isto tako primjedbu oko stavka 4. Članka 7. važećeg zakona. Naime, tu je DHMZ dobio obavezu ako privremeno neće biti u mogućnosti obavljati poslove modeliranja za potrebe stručnih analiza podataka koji su neophodni za izradu akcijskih planova iz Članka 54. ovog zakona on je obavezan osigurati provedbu tih poslova bez odgađanja. Međutim, nije jasno kod koga bi oni to osigurali tu, tu provedbu tih, tih poslova budući da nije poznato da li u RH uopće postoje ustanove ili privatne firme koje imaju modelarski sustav koji bi mogao biti angažiran do tog, do kraja tog projekta RQ kojim će se kompletirati modelarski sustav u punoj operativnoj spremi zbog toga smo mi u prvom čitanju govorili o besmislenosti te, tog, tog članka ali eto sad ćemo pokušati preko, preko amandmana. Žalimo isto tako da se primjedbe pučke pravobraniteljice nisu, nisu ovaj prihvatile jer je pučka pravobraniteljica godinama vrlo aktivno uključena u probleme koji su uzrokovani onečišćenjem zraka i naravno povezanu legislativu s tim temama. Mi smo isto tako u prvom čitanju se zalagali da se afirmira potreba istraživanja, sufinanciranja istraživanja i uključivanja indikativnih i inovativnih metoda praćenja kvalitete zraka u modeliranje za potrebe procjene te kvalitete zraka. Dakle, razvoj tehnologije omogućuje građanima i građanskim inicijativama da uz razumne troškove sami aktivno sudjeluju u monitoringu zagađenja zraka u svojim lokalnim sredinama. Ovaj sad prijedlog spominje građane i udruge bez naznake kako da aktivno sudjeluju pa zato predlažemo da se to tj. predložit ćemo amandmanom da se to malo konkretnije propiše kako bi se i oni mogli aktivno uključiti u praćenje kvalitete zraka. Evo, dakle mi ćemo s amandmanima pokušati još naše prijedloge ipak unijeti u ovaj prijedlog zakona, ali bez obzira zbog važnosti te teme ćemo ga, Klub zeleno-lijevog bloka će ga podržati. Zahvaljujem.
Slijedeći klub zastupnika bit će onaj Socijaldemokrata, a govorit će poštovana zastupnica Marina Opačak Bilić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, evo raspravljamo danas o Konačnom prijedlogu Zakona o zaštiti zraka. Naime, problem očuvanja i zaštite zraka te borba protiv njegovog zagađenja i onečišćenja jedan je od ključnih problema današnjice, jedan od ključnih problema čovječanstva i doista ovo pitanje traži posebnu pažnju i sveobuhvatnu akciju svih. I kad malo konkretnije pogledamo što mi to kao država činimo po ovom pitanju lako dođemo do zaključka da tu ima puno prostora za popravak. Dakle, vrlo jasno možemo reći da od strane svih sudionika u provedbi aktivnosti u cilju kvalitetnijeg zraka vidimo dosta neozbiljnosti. Srećom pa dobar dio Hrvatske udiše zrak prihvatljive kvalitete, no nažalost oni gradovi i mjesta koji se susreću s onečišćenim i zagađenim zrakom prikazuju svu neozbiljnost svih onih koji bi trebali biti dionici rješavanja ovog problema. I upravo su gradovi poput Kutine, Osijeka, Zagreba, Siska i konačno u najvećoj mjeri Slavonskog Broda jasni primjeri neozbiljnosti ili ako hoćete jasni primjeri nečinjenja. Što se tiče samog Zakona o zaštiti zraka ako realno pogledamo čak i postojeći dakle još uvijek aktualni zakon iz 2019. je dobar, dakle posljednja izmjena je bila 2019. prilikom razdvajanja s tematikom klimatskih promjena. Pa i raniji dotadašnji zakon iz 2011. bio je dobar i prihvatljiv i on je bio dorađen i dopunjen, izmijenjen 3 puta, no sam po sebi bio je dobar, jednako kao i sada ove sve predložene izmjene. Koliko su zapravo sad predložene izmjene dobre ili ne to će zapravo ostati pitanje jer čak i kada ih ugradimo u zakon ostaje pitanje što i koliko će se zapravo promijeniti u praksi i koliko će zapravo sam zakon utjecati na stvarno poboljšanje kvalitete zraka u Hrvatskoj. Sad imamo dobar dio članaka koji se izmjenjuju tj. usklađuju se opet s direktivama EU, no ključno što želim reći je to da mi možemo donijeti bilo koji zakon, možemo ga donijet s većim ili manjim izmjenama, a vidimo da je ovaj zakon poprilično često mijenjan, dakle 5 puta u 10-tak godina, nadalje možemo napravit najbolje ideje, ali ključno ostaje to da u praksi naši građani nemaju tu vrstu dakle nemaju sigurnost da je kvaliteta zraka u ovim kritičnim gradovima išta bolja. I naravno da građani zapravo nemaju sigurnost da bi mogli biti sigurni da kvaliteta zraka neće imat štetnih utjecaja i štetnih posljedica zraka na njihovo zdravlje. Dakle, poznato je već da nas Europska komisija konstantno upozorava da je zrak u Hrvatskoj loše kvalitete tj. da je evo konkretno u Slavonskom Brodu zrak treći najlošiji u Europi i baš zato je nevjerojatno da kod nas paralelno tome godinama izostaju neke osnovne tj. najosnovnije mjere koje bi doprinjele smanjenju i energetske učinkovitosti i zapravo smanjenju emisije stakleničkih plinova. Zato ću naglasit neke od mjera koje izostaju. Evo znamo da u Slavonskom Brodu konkretno postoje tvrdnje da zagađenje dolazi od prometa i od kućnih ložišta i ako je to tako da bi zapravo uspostavili jasan mehanizam za ostvarivanje energetskih i okolišnih ciljeva treba reć da je nedovoljno i da ne mogu mjere energetske obnove uključivati samo i tek obnovu fasada javnih zgrada ako su nam zapravo jedan od najvećih zagađivača promet i kućna ložišta. Dakle u znatno većoj mjeri sredstva moraju biti usmjerena ciljanim potrebama, u ovom slučaju smanjenju onečišćenja zraka na području određenog grada jer ako su uzrok zagađenja kućna ložišta onda je neozbiljno koliko i kako se ulaže u energetsku obnovu i u promjenu načina grijanja kućanstvima koje je navodno ovdje ključno. Također čak niti one minimalne mjere koje su bile najavljene nisu se provodile. Tu mislim na energetsku obnovu obiteljskih kuća koja je izostala nekoliko godina za redom, a znamo da bi se zapravo samim provođenjem takve mjere ostvarile uštede energije u krajnjoj potrošnji, a zapravo smanjila bi se i emisija čestica tijekom sezone grijanja. Dakle, osim što su potpore za energetsku obnovu kuća izostale 4.g. pitanje je gledamo li pri provođenju mjera ciljano na neka područja i naravno da ne gledamo. Tu prvenstveno mislim na to da je postotak subvencioniranog dijela, a sada u konačno evo objavljenim javnim pozivima za obnovu obiteljskih kuća zasigurno trebao biti povoljniji i viši upravo u ovim gradovima koji se bore s onečišćenim zrakom, dakle utvrđeni omjer financiranja 40:60 u ovim mjestima koji evo na mjesečnoj bazi zapravo prekorače godišnje granične vrijednosti smatramo da bi omjer sufinanciranja trebao biti minimalno 20:80. Kako slušamo tvrdnje za zagađenje dolazi u najvećoj mjeri od kućnih ložišta pitanje je i pružamo li našim građanima zaštitu ili priliku da će se raditi na poboljšanju toga. Teško jer ponovno iako je obećana možebitna subvencija priključaka centralnog toplinskog sustava kućanstvima koja bi potaknula korištenje izvora energije s najmanjim emisijama čestica takav prijedlog zapravo nikad nije realiziran. Dodatno, znamo i to da će se s obzirom na cijenu plina do iduće sezone još veći dio građana i zbog ekonomske krize preći grijati na drva, dakle ni tu nema pomaka. Kad gledamo promet koji se također navodi kao glavni razlog onečišćenja zraka evo tu čak imamo nekakvog djelovanja iako nismo još smanjili porez na nova vozila, niti pretjerano zapravo potičemo kupnju električnih vozila, ali nismo u ovom pitanju baš toliko neozbiljni kao država. I zašto to kažem? Pa evo upravo zato jer možemo reći da mi u Klubu Socijaldemokrata imamo pretpostavku da se u Hrvatskoj vjerojatno cijenama goriva možda utječe na pitanje zaštite zraka i borbe protiv zagađenja okoliša jer evo možda je cijena goriva od 14 kuna zapravo metoda poticanja korištenja alternativnih prijevoznih sredstava. Da nismo u potpunosti neozbiljni po pitanju smanjenja onečišćenja zraka od prometa čuli smo evo na primjeru jučer nezadovoljnog taksiste koji zapravo ne smije voziti tj. ne smije pružati uslugu, taksi uslugu vozilom starijim od 5.g., dakle imamo evo i tih nekih aktivnih mjera i na ovom primjeru možemo reć da brinemo za okoliš, no opet s druge strane to je samo pokazatelj da se mjere kad su usmjerene tome da ih trebaju primjenjivat građani onda su one provedive, one su odmah aktualne, one su na snazi i odmah se kažnjavaju oni koji ih ne poštivaju i to je da budemo jasni u redu. No s druge strane ako institucije ne primjenjuju i ne provode ono što, što bi trebale onda je to eto jednostavno tako. Dakle nastavno na primjer taksista paralelno tome u istoj državi u gradu koji je često, vrlo često zagađeniji čak i od Pekinga mi nemamo izrađenu Studiju utjecaja zraka na zdravlje ljudi, Povjerenstvo za praćenje kontrole kvalitete zraka sastaje se unatoč svakodnevnim prekoračenjima, evo sastaje se doslovno svake prijestupne godine, a uz to ministarstvo i grad konstantno prebacuju loptice i natežu se godinama tko će zapravo manje učinit da se navedeni problem riješi i onda naravno da možemo reć da vidimo veliku dozu neozbiljnosti jer je zakon vrlo jasan kad ga trebaju poštivat građani, ali nije i za institucije. I zato napominjemo da se osim što donesemo zakon moramo računati na njegovu primjenjivost i moramo raditi na njegovu provođenju i tek kad krenemo rješavat pitanje odgovorno, a ne na način da se same stvari od sebe odvijaju onda će i građani imat osjećaj da se o njima brinemo. Hoćemo li to postić ovim izmjenama i dopunama ili ćemo to postići tek promjenom načina razmišljanja i većom angažiranošću institucija vidjet ćemo. Zaključno, prijedlog konačnog Zakona o zaštiti zraka nije znatno promijenjen od prvog čitanja, on je, u svim elementima predstavlja zapravo usklađenje nacionalnog zakonodavstva sa zakonodavstvom EU i naveli smo zapravo pri prvom čitanju članke i stavke koji bi mogli bit bolje uređeni i iznijeli smo tada nejasnoće koje bi mogle proizići u provođenju zakona, a pažnju smo evo usmjerili na čl. 54. koji ste ostavili nepromijenjen vezano za odgovornost čelnika pri iniciranju i provođenju akcijskog plana. I za kraj, evo čuli smo danas, a znamo i svi kolika je zapravo važnost pošumljavanja kada govorimo o kvaliteti zraka, dakle imamo zadani cilj i obvezu zasađivanja milijun stabala godišnje do 2030.g. pa ću ja evo iskoristiti ovu priliku da napomenem kako imamo jednu vrlu korisnu bilju, biljka konoplja koja upija više od četri puta, četri puta više ugljičnog dioksida nego bilo koja druga vrsta stabala. Pa evo čisto da i o tome razmišljamo s obzirom da imamo prijedlog zakona kluba Socijaldemokrata zapravo o široj primjeni i legalizaciji ove biljke. Konačno, evo naši građani zaslužuju čist i zdrav zrak i evo nadam se da će implementacija zakona biti podignuta na višu razinu i da će se aktivnosti ministarstva, evo imamo novog ministra ovom resoru, nadamo se da će on puno ozbiljnije pristupiti ovoj temi i da će se zapravo aktivnosti i svih povezanih institucija odgovorit na pitanje kvalitete zaštite zraka od onečišćenja. Hvala.
Hvala lijepa. Sada ćemo napraviti jednu kratku stanku do jedan sat kada će biti iznošenje stajališta u ime klubova zastupnika i nezavisnih zastupnika. STANKA U 12:47 SATI Sada ćemo se vratiti na našu točku Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti zraka pojedinačne rasprave i prva će govoriti poštovana zastupnica Vesna Vučemilović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče HS-a. Poštovani državni tajnici, kolegice i kolege. Evo još jednom ćemo se vratiti ovom iznimno važnom zakonu i u principu mi imamo relativno dobar zakonski okvir, problemi nastaju u provedbi naših zakona kontroli i naravno uvijek nekako zapne oko tih financijskih sredstava, ali kod ovog zakona mislim da je važno i osvijestiti u principu važnost mjerenja kvalitete zraka i poduzimanja svih mogućih aktivnosti kako bi se ta kvaliteta dovela na zadovoljavajuću razinu. Još jednom ću se vratiti na to izvješće Europske agencije za okoliš koje uistinu kod svih nas ipak treba pojačati tu svjesnost o tome koliko je važno raditi na poboljšanju kvalitete zraka. Znači ponovit ću da ti eksterni troškovi su uistinu izuzetno veliki, održavaju se na različitim razinama i u različitim granama. Sad čim kažete dvije milijarde eura odnosno 15 milijardi kuna to su ogromni novci, također brojka koju oni navode, a to je znači da imamo svake godine 5.000 preuranjenih smrti zbog loše kvalitete zraka i što je najgore iz godine u godinu taj broj raste, mislim da nas sve treba potaknuti ne samo na razmišljanja nego i na aktivnost. Ja ću vas podsjetiti na korona brojke i podsjetit ću vas na sve ono što smo mi učinili kako bi te brojke bile što manje. Za sve mjere u epidemiji korona virusa potrošeno je 45 milijardi kuna, 15.000 preminulih je bilo, ako pogledamo ovo, ovo je itekako ozbiljna situacija, evo samo napravimo paralelu s onim što je bilo u ove zadnje dvije godine i pokrenimo se najprije znači kroz što više mjernih postaja i opet naglašavam, one koje će biti u državnoj mreži jer evo i u ovoj stanci malo sam razgovarala sa ljudima iz ministarstva to nisu jednostavna mjerenja, za to moraju biti ljudi koji su kvalificirani, koji imaju potrebna znanja i iskustvo, certificirani laboratoriji, znači nije samo postaviti mjernu stanicu nego isto tako i održavati, sve to zahtjeva ne samo financijski angažman nego isto tako i angažman ljudi koji su osposobljeni to raditi i to nisu mala sredstva kada gledate i inicijalno, ali isto tako i u kontinuitetu svake godine, no to nas ne bi trebalo obeshrabriti i još jednom ću povuć paralelu sa svim mjerama koje smo koristili u epidemiji koronavirus i onda vidimo da to, ovo su ovdje daleko manja sredstava, a mi u biti znamo što je problem, znači točno su locirana mjesta koja su izvor emisija u zrak, elektroenergetski sektor, rafinerijski sektor, tzv. druge aktivnosti, tu poglavito mislim na gospodarenjem otpadom koje se javlja kao onečišćivač i to ukazuje da je to jedan segment kojem treba uistinu posvetiti posebnu pozornost u svim segmentima i tu je dobro što je u nadležnom ministarstvu i gospodarenje otpadom i zaštita zraka, znači može se djelovati kompleksno kako bi se to rješavalo i još jednom ću samo ponoviti da dok mi nemamo tu jaku državnu mrežu mjernih postaja ne možemo očekivati da će onda i ti akcijski planovi biti u skladu s onim što je uistinu potrebno našim građanima kako bi se osigurala kvaliteta zraka koja neće biti ugroza za njihovo zdravlje jer vidimo evo spomenut ću još jednom građane Belišća koji ponovo 21.5. imaju svoj ne znam kako bi to nazvala, nije to prosvjedni marš, oni šetaju, hodaju od Belišća do Valpova budući da su to dvije cjeline koje su usko povezane kako bi ukazali na taj problem, to je već drugi po redu i oni neće stati, ja se nadam samo da će lokalne vlasti reagirati kako ne bi došlo do prosvjeda kakve smo imali prošle godine u Donjem Miholjcu kada je bio sličan problem. Hvala.
Imamo nekoliko replika, prva je poštovane zastupnice Vukovac.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovana kolegice Vučemilović, evo spominjete u kraju iz kojeg vi dolazite postoji ugroza od onečišćenog zraka, u kraju iz kojeg ja dolazim isto tako postoji ugroza zdravlja stanovništva od onečišćenog zraka, a mi danas ovdje govorimo o prijedlogu zakona koji jasno kaže da zapravo učinkovitost zaštite i poboljšanja kvalitete zraka osiguravaju HS, Vlada RH, te predstavnička i izvršna tijela od jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave unutar svoje, ali i evo ovim zakonom određene nadležnosti. Agonija sa onečišćenim zrakom konkretno u Slavonskom Brodu traje pa preko 13-13,5.g., tko je po vama odgovoran? Zahvaljujem.
Poštovana zastupnica Vučemilović.
Pa hvala lijepa kolegice Vukovac. Uistinu to što prolaze građani Slavonskog Broda je, vi ste upotrijebili dobru riječ, to je agonija koja traje predugo, bila je povezana i sa Rafinerijom u Bosanskom Brodu, sada je to, utjecaji su drugačiji, očigledno su odgovorni manje-više svi. Evo ja ne bih nikoga posebno izdvajala, ali inicijativa ne može doći samo od građana, moraju i oni koji su nadležni na lokalnoj i na regionalnoj i na nacionalnoj razini svako u svom segmentu odraditi sve ono što je moguće, što je primjereno i što će u konačnici polučiti rezultate kako građani Slavonskog Broda bi konačno imali onu kvalitetu zraka koja će im, koja neće biti ugroza za njihovo zdravlje, sada to nemaju.
Poštovani zastupnik Ivanović.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Uvažena kolegice Vesna, malo sam pratio i vašu raspravu u ime kluba i naravno detalj koji ste spomenuli je vrlo bitan, zrak je komponenta bez koje nema života. Prema tome vrlo je bitno kakav će zrak biti, često nije kontaktibilno, želimo nekada industriju, želimo radna mjesta, naravno zagađivači su uvijek prisutni. No problem Valpova i Belišća uistinu je dobro istaknut i podržavam tu priču. Zašto? Zato što ta priča traje dugo, tehnologija je bitno napredovala u zadnjih 30-tak i više godina i postoje stvari koje, koje su bitne. Mislim da ti ljudi koji žive blizu tih industrijskih pogona, pa i pokraj odlagališta otpada trpe štetu i mislim da im treba pomoći, građanske inicijative su super, ali trebaju nam rješenja koja će biti trajna i koja će stvarno napravit uvjete i preduvjete za život bolji nego što je sada.
Poštovana zastupnica Vučemilović.
Hvala lijepa. Kolega Ivanović, mogu samo reći da se u potpunosti s vama slažem, naime to je problem koji također evo kao i u Slavonskom Brodu traje jako dugo i to je nešto što se mora riješiti i nitko nema ništa protiv industrije, dapače industrija je dobra. Ja često govorim o ponovnom pokretanju, reindustrijalizaciji Hrvatske koja je nužna i moguća u ovoj eri deglobalizacije kada se industrije sa Dalekog Istoka vraćaju, ali to mora biti sukladno svim onim propisima koji su važeći u EU i koji su primjereni za 21. stoljeće u kojem živimo i koji moraju znači respektirati i pravo građana na uvjete života koji će osiguravati njihovo zdravlje, a tu je kvaliteta zraka izuzetno bitna. Tako da slažem se s vama u potpunosti da svi trebaju mjerodavni učiniti, trebamo krenut najprije od te mjerne postaje.
Hvala. Poštovani zastupnik Pavliček.
Poštovana kolegice Vučemilović, kako komentirate činjenicu da godišnje u Hrvatskoj imamo oko 5 tisuća preuranjenih smrti zbog loše kvalitete zraka odnosno zagađenosti i to po podacima Europske agencije za okoliš, a da se o tome jako malo u javnosti govori dok s druge strane na dnevnoj razini dobivam informacije koliko nam ljudi premine od Covida. Zašto se ne posveti veća pozornost što se tiče zagađenosti okoliša i općenito ovakvih slučaje?
Poštovana zastupnica Vučemilović.
Hvala lijepa poštovani kolega Pavliček. Ha čujte, možda kada je kvaliteta zraka u pitanju, onda nema javnih nabava koje su pod velikom tajne označene kao tajno, jako tajno. Nema nabavljanja nekakvih, ne, zaštitne opreme, cjepiva po cijena koje još uvijek ne znam, pa onda možda to i nije tako interesantno u državi koja je po percepciji korupcije na visokom mjestu u EU, to isto nije nešto što se može u ovoj raspravi zanemariti, ali da je kvaliteta zraka također, ugroza za zdravlje naših građana i to možda na istoj razini ako pogledamo znači taj broj preuranjenih smrti koji navodi Europska agencija za okoliš i da sve to skupa treba vrlo ozbiljno shvatiti i posvetiti tome posebnu pozornost i to na svim razinama, to stoji i ja sam isto povukla paralelu sa ovom epidemijom koja je bila, koronavirusa, nedovoljna pozornost se posvećuje.
Hvala. Poštovani zastupnik Bulj.
Hvala lijepo. Evo, ja bih spomenuo jednu temu koja je, marginalno prolazi, a to je vidimo da je zrak bitan, mislim da to ne trebamo naglašavati, bit posebno pametan, čistoća zraka. Međutim, mi u posljednje vrijeme zbog korištenja raznoraznih kemikalija, pogotovo u poljoprivredi, kao što je glifosat ili cidokor, da lakše ljudi razume, događa nam se veliki pomor pčela. Cijele košnice na, u biti doslovno izumrle pčele. Znači tu se pojavljuje više pitanja. Što se događa u Hrvatskoj po pitanju evo, u ovome slučaju, pčela? Da li je to cidokor u pitanju, tj. glifosat, dao sam i zakon o zabrani ili je preveliko elektromagnetsko zračenje koje pčele gube, ovaj, pčele gube orijentaciju na taj način ugibaju? Evo, pa ja bih ovo pitanje postavio i vama, pčele kao ... [[Govornik se ne razumije.]] naravno i nadležno ... [[Govornik se ne razumije.]] ministarstvo?
Hvala. Nije baš u svezi sa zrakom, ali poštovana zastupnica Vučemilović, odgovor.
Hvala lijepa kolega Bulj. Otvorili ste pitanje koje je izuzetno važno i činjenica je da smo to pitanje već postavljali i ministrici Vučković kad je bila za neke druge teme, ali radi se o ozbiljnom problemu koji se ponavlja iz godine u godinu i to manje-više koliko ja to pratim, na određenim područjima, je li? Kažu puno stručniji od mene za to područje da kada se takve stvari događaju, one ukazuju stvarno na probleme koji mogu biti različite prirode. Nisam stručnjak za to područje, ne bih se usudila davati nekakve konstatacije, ali da je to vrlo ozbiljan problem, tu se u potpunosti slažem s vama i očekujem i od Ministarstva održivog razvoja, ali i poljoprivrede da poduzmu aktivnosti kako bi ustanovili pravi uzrok ovog ozbiljnog problema. Hvala.
Zastupnik Bulj je digao povredu Poslovnika. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Hvala lijepa. Potpredsjedniče, povrijedili ste čl. 238 gdje omalovažavate zastupnike. Koliko znamo, pčele lete zrakom, u zraku svašta ima, pčele izumiru, zbog čega i to veliki broj košnica, to pčelari znadu. Nastaju velike štete pčelarima, a ne znam zbog čega vi kažete da sam ja povrijedio Poslovnik. Imamo veliko broj umora pčela i smatram da je to zbog problema u zraku, ne mora biti, ali problem je sa zrakom, tj. korištenjem pesticida i onečišćenjem zraka. Ja to smatram [[Upadica: Dobro, ovako.]] A to što vi smatrate [[Upadica: Molim vas, dosta.]] imate govor svoj slobodni pa govorite.
Završili ste. Dosta! Ovaj, ja sam bio silno tolerantan kad ste vi govorili, nisam uopće reagirao na to, a govorili ste uglavnom o svemu drugome osim o ovaj, zraku. Prema tome, ovaj, ovo sad, ja nit sam vam dao opomenu, ja sam spomenuo da ste govorili malo izvan teme, ali sam dozvolio da vi to kažete, dozvolio sam čak i kolegici Vučemilović da odgovori, itd. Ovo ste potpuno u krivo što ste sad rekli, pozvali ste se na krivi članak i dobivate opomenu. Sljedeća pojedinačna rasprava bit će poštovanog zastupnika Pere Ćosića.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a, uvaženi predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Zagađeni zrak i klimatske promjene ključni su rizici za očuvanje [[Upadica: Ćete vi nastavljati dobacivati iz klupe, kolega Bulj?]] [[Upadica: Ne budite nervozni. Hvala.]]
Nemojte da vi dobijete opet opomenu, budite pristojni. Budite pristojni ovdje, ovo je sabornica, ako niste znali. Izvolite kolega Ćosić.
Hvala lijepa. Znači ključni su rizici za očuvanje ljudskog zdravlja učinkovitijom zaštitom zraka od raznih onečišćenja zasigurno ćemo ublažiti klimatske promjene koje su jedan od glasnih svjetskih problema današnjice. EU do 2050. g. želi postići klimatsku neutralnost odnosno postati gospodarstvo sa nultom neto stopom emisije stakleničkih plinova. Prema Izvješću EU pod naslovom Izgledi za čisti zrak, broj preuranjenih smrtnih slučajeva uzrokovanih onečišćenjem zraka vjerojatno će se smanjiti za 55% do 2030. g. u usporedbi sa 2005. g. ako države članice provedu sve mjere predviđene postojećim zakonodavnim okvirom EU s kojim se uređuju izvori onečišćenja zraka. Stoga moramo i mi preuzeti obvezu i odgovornost za postizanje klimatskih neutralnosti potrebno je djelovanje svih gospodarskih sektora, dok se razina emisija gospodarskih sektora, kao što su proizvodnja energije i industrija, od 1990. g. smanjila, razina emisije koja proizvodi promet povećale su se i te emisije sada čine više od 1/4 ukupnih emisija stakleničkih plinova koje proizvodi EU, od čega je 70% generira cestovni promet, to znači da je gradsko stanovništvo najizloženije onečišćenju zraka budući da danas 75% stanovništva EU živi u gradskim i prigradskim područjima, onečišćenje zraka u Zagrebu, Sl. Brodu i drugim mjestima, drugim hrvatskim gradovima ozbiljno ugrožava zdravlje građana. U provedbi Zakona o zaštiti zraka uočena je potreba da se odredbe koje su u nadležnosti ministarstva, JLS odnosno Grada Zagreba i koje se odnose na postupke donošenja i provedbu mjera iz akcijskih planova propišu jasnije i strože i to će zasigurno pridonijeti smanjenju onečišćenja zraka naročito u gradovima. Nama su u sektoru prometa važna ulaganja u željeznicu kao bitnom, bitno slabijem zagađivaču zraka. U ovom 10-ljeću usmjerili smo se na željeznicu i očekujem da ćemo u tome uspjeti na korist naravno i gospodarstva, ali i smanjenjem onečišćenja zraka. Aktivnosti pomorskog i zračnog prometa uzrokuju uslijed emisija stakleničkih plinova i velika onečišćenja zraka. Zrakoplovni sektor jedan je od sektora koji su najviše pogođeni ovom pandemijom koronavirusa-19 i to zasigurno je pogodovalo kvaliteti zraka, ali ne toliko poslovanju zrakoplovnih tvrtki i u ovom sektoru prometa trebamo postaviti ambicioznije ciljeve u pogledu smanjenja emisija. Onečišćenje zraka uzrokovano pomorskim prometom uvelike utječe na zdravlje i smrtnost stanovnika EU, potrebne su nam učinkovitije mjere za regulaciju pomorskog prometa, lučki gradovi suočeni su sa dodatnim onečišćenjem zbog samih brodova, ali i dizalica i raznih prijevoznih sredstava koji prometuju u lučkom području. Štetni utjecaji brodova na kvalitetu zraka nažalost se nastavlja jer će se povećati kako se povećava sektor jer taj sektor raste u prometu. Predmetnim zakonom usklađuju se i unaprjeđuju odredbe o provedbi inspekcijskog nadzora kako bi se osigurala bolja kontrola kvalitete brodskih goriva, naime brodovi kao što smo imali čuti od državnog tajnika veći od 40 bruto tona kada uplivavaju u hrvatske luke trebaju imati gorivo odnosno ako nemaju promijeniti gorivo da bi prilikom, je li oni prilikom plovidbe i koriste i gorivo sa većom količinom sumpora, a sada kada dolaze na vez morat će koristiti gorivo s najmanjom količinom sumpora odnosno najvećom količinom sumpora od 0,1%. Cilj nam je omogućiti donošenje i primjenu kvalitetnih akcijskih planova što će, što će za rezultat imati učinkovitije mjere i provedbu istih u cilju dostizanja propisanih graničnih vrijednosti. I evo na kraju bih naglasio da su odredbama ovoga zakona jasnije definirane obveze dionika vezano uz provedbu mjera iz akcijskih planova za poboljšanje kvalitete zraka. Nadam se da će time evo otkloniti se nejasnoće u području donošenja i provedbe akcijskih planova za poboljšanje kvalitete zraka, a propisivanjem strožih kazni vezano uz nadležnost rezultirat će kvalitetnijim akcijskim planovima, ali i većom odgovornošću u provedbi. U konačnici sve treba rezultirati ubrzanjem trendova smanjenja zagađenja zraka, te osiguravanjem propisanih graničnih vrijednosti koje neće imati negativan učinak na ljudsko zdravlje i okoliš. Hvala lijepa.
Ima više replika, prva je poštovanog zastupnika Ante Bačića.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Ćosiću, vi najbolje znate iz Slavonskog Broda što je imati jedan opasan pogon ili opasnu tvornicu u neposrednoj blizini koja onečišćuje sami zrak, a opet tolko malo jurisdikcije i nadležnosti na toj tvornici pošto je ona u drugoj državi. Danas smo imali isto jedan incident sada sa slovenske strane koja je isto neposredno blizu naše granice, naših mjesta i naših gradova gdje smo vidjeli što takav incident može napraviti za kvalitetu zraka ne samo na mjestu gdje se dogodio nego i neposredno u blizinu, a to je konkretno ovdje u Hrvatskoj. Po vašem primjeru iz Slavonskog Broda mislim da i kontrola i ovakvi zakoni nisu dovoljni. I suradnja i međunarodni akti i određeni međunarodni ugovori su jedini, jedini način rješavanja takvih problema i za Slavonski Brod, ali evo i za okolicu ovo što imamo u Sloveniji jel znamo da zrak nema granica i mi teško možemo to kontrolirat kad se tako nešto dogodi. Hvala.
Poštovani zastupnik Ćosić.
Hvala lijepa poštovani zastupniče na pitanju. Naime, o težini slučaja na granici koji se uvijek može dogoditi iz susjedne zemlje ovaj je pitanje znači prekogranične suradnje. Lako je to učiniti u EU kad su zakoni isti i slični i za sve one mjere koje se provode, međutim u gradu Slavonskom Brodu koji graniči sa BiH koja je da kažem i gospodarski i politički u jednim velikim problemima provesti sve mjere da bi se zaštitili ljudi koji žive s druge strane rijeke je malo teže. Tako da je grad Slavonski Brod pa više od 9.g. trpio zaista enormna ovaj onečišćenja baš zbog Rafinerije u Bosanskom Brodu, naravno da je i hrvatska država i resorno ministarstvo da su i osigurali i ustanovili i povjerenstvo koje se sastajalo kako bi te probleme riješilo, međutim to je dosta slabo išlo i evo nažalost zbog i tamo nesreće koja je mi smo dobili nekako tu zaštitu ovaj zraka da kažem zbog nesreće… [[Govornik se ne razumije]]
Repliku ima i poštovana zastupnica Maksimčuk.
Hvala lijepa predsjedniče. Uvaženi kolega i vi ste se kao i većina prethodnih govornika osvrnuli na kvalitetu zraka u Slavonskome Brodu. Naime, svjesni smo da je najvećim dijelom to zagađenje dolazilo iz susjedne nam BiH odnosno iz rafinerije. Iz medija smo mogli čitati da je rafinerija plinificirana i da još uvijek traje remont, ali nažalost kvaliteta zraka u Slavonskom Brodu i dalje nije zadovoljavajuća. Mislite li da bi lokalna zajednica trebala između ostalog nekom od mjera ugraditi premještanje teretnog prometa iz centra Slavonskoga Broda na granični prijelaz Svilaj jel uklanjanjem teretnih kamiona iz centra uveliko bi smanjili emisije štetnih tvari iz prometa koje direktno utječu na kvalitetu zraka? Hvala.
Poštovani zastupnik Ćosić.
Zahvaljujem kolegice. Ma svima nam je poznato da je zagađenje u našem gradu u Slavonskom Brodu dolazilo sa strane, da kažem bosanske strane iz rafinerije. To je bilo veliko zagađenje zraka sumporovodikom i naravno lebdećim česticama koje su dolazile zbog neprikladnog goriva u procesu ovaj obrade te nafte odnosno mazuta, a koliko mi je poznato to je napravljeno, plin je napravljen i to smo želili svi mi i s ove strane i sve nevladine udruge i evo mislim da se ta rafinerija modernizira bar po njihovim pričama i po nekim europskim standardima, tako da će vjerojatno, svaka industrija ima jedno zagađenje, to bit u nekim mjerama podnošljivim. Što se tiče ovaj graničnog prijelaza on se on se može eliminirat svakako i sada je nešto napravljeno i u ovom trenutku jel tamo je izrađeno, sjećate, vidite onaj zaustavni trak za kamione, da kamioni su mirovanju, da ne čekaju na granici sa upaljenim motorima tako da mogu doći na granicu na vrijeme, a da kažem i sa istočne i sa zapadne strane naše, našega grada se nalaze [[Upadica: Hvala.]] carinski prijelazi koji se … [[Govornici govore istovremeno ne razumije se.]]
Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega evo čisti zrak je preduvjet zdravog života i Bog je tu bio pravedan svi imamo pravo na zrak, međutim zavisno gdje živimo takav zrak i udišemo, pa je razlika je ovdje spomenuti Slavonski Brod ili recimo dalmatinski otoci koji su zasigurno ovaj kvalitetniji. Mi jasno moramo razvijati industriju, moramo i stvarati tehnologije ali isto tako trebamo primjenjivati ovo što je najmodernije da bi se zrak manje zagadio. I sad moje pitanje vama koliko smo mi u mogućnosti kad već inspekcija iziđe na teren, otkrije koje nije zdravo i dobro za život, koliko smo mi u stanju to sanirati i što mi možemo, možemo zapravo tu napraviti.
Poštovani zastupnik Ćosić.
Hvala lijepa. Ma evo naravno da inspekcije djeluju kod incidentnih zagađenja, kod redovnih obilazaka, kontroliranja okolišnih dozvola raznih zagađivača ali ono što je prvo i što je važno i zašto je ovaj zakon se u biti radi što nije bilo dobrih, ni kvalitetnih, a možda ni nikakvih akcijskih planova kako smanjiti to zagađenje. Sada su jedinice lokalne samouprave kao nosioci tog programa, akcijskog plana zajedno sa ministarstvom dobili zadaću i evo da kažem i veće odgovornosti i veće kazne da to, ako to ne učine da znači snime sve zagađivače, da propišu sve mjere kako bi se smanjilo to zagađenje i sve ono što da kažem donosi ta poboljšanja te benefite da zajedno i sa državom, sa ministarstvima, sa samim zagađivačima ako se radi industrija, da se to što prije otkloni kako bi imali da kažem i razvijenu sredinu, ali i ovaj dostojnu za život ljudi i za zdrav život naših građana.
Poštovani zastupnik Zekanović.
Poštovani kolega Ćosiću, dakle spominjali ste više tih ekoloških problema koji će se riješiti ovim zakonom, ja bi volio, možda vas evo upozorio vas, a ne zapravo i predlagatelja da neki na prvi pogled obnovljivi izvori energije nisu toliko obnovljivi odnosno nisu ekološki. Za proizvodnju jedne solarne elektrane ili jedne vjetroelektrane u proizvodnji se potroši više plina CO2 nego što na koncu ta vjetroelektrana ili solarna elektrana donese električne energije. Dakle, možda bi se moglo manje plina CO2 proizvesti kroz nekakvu plinsku elektranu. Ovo su jedni problemi koje treba odnosno evo ja pozivam zapravo resorno ministarstvo i želim čuti vaš komentar da se razmisli o tom problemu, da se ide korak unaprijed, da o ovome na veliko govore Amerikanci, imaju brojna istraživanja, da ne bi pomažući sebi zapravo štetili svima.
Poštovani zastupnik Ćosić.
Pa evo kolega, naime sunčeva energija je ušla kao u zelenu energiju i, a znamo i posljedice i baterija i svih solarnih da kažem panela koji će za 20-30 godina postati isto otpad i ja ne znam jel se dovoljno i o tome vodi briga, ali se treba riješiti tragova ugljika u zraku koji su zaista najveći zagađivači. Naravno da nama pored solarne energije ovdje u Hrvatskoj dosta ostaje prostora u iskorištavanju naših voda, međutim evo mi od, da kažem od naše samostalnosti od Hrvatske države napravili smo mislim samo jednu hidroelektranu, a imamo znamo imamo veliki potencijal. Ja mislim da bi tu trebalo ovaj da kažem puno toga poraditi na tom potencijalu, jednom održivom gospodarenju vodom jer znamo da druge zemlje ne samo da, da kažem koriste to za piće već kad popiju tu vodu oni je recikliraju pa je vraćaju nazad, a nama ta voda teče i kao energetski potencijal ide dalje. Jel tako da ima tu prostora još za obnovljive izvore, a i ovaj dio je tu i …
Poštovani zastupnik Bulj.
Hvala lijepa. Pošto dolazite iz Slavonskog Broda naravno da ste upoznati sa velik problemom i vi tu živite to je onečišćenje zraka, znamo što se događalo daje preko granice bila, bio problem i da je to bilo teško rješivo, ali i dalje sad kad i ne radi rafinerija i dalje imamo problem. Međutim, ja bi ovdje ključno pitanje sve ove prednosti koje imamo u ovome zakonu koje unapređujemo jel pitanje sad i provedba, da to sve skupa provedemo svi zajedno, postavio bi vam nekoliko pitanja. Rekli ste da je velik utjecaj na život, zdravlje ljudi i stanovnika u Slavonskom Brodu, da li imate vi možda informaciju jel neki vitezovi tvrde da nije pitanje pčela i životinjskoga svijeta vjerojatno ta onečišćenja utječu i na život flore i faune, a poglavito naših pčela koje su vrlo bitne, pa imate li možda nekakve podatke od vaših pčelara koliko je utjecalo onečišćenje na pčelare, na pčele koje su umirale zbog toga što onečišćen zrak, a vi imate sve više i više umora pčela još u nerazjašnjenim okolnostima.
Poštovani zastupnik Ćosić.
Pa hvala lijepa na pitanju, nemam konkretno koliko utječe na da kažem i zdravlje i rad i sve ostalo i razmnožavanje pčela koliko utječu ova zagađenja koja su trenutno i u gradu Slavonskom Brodu, ali siguran sam da utječe na sve kao što ste rekli na floru i faunu i da utječe i na vodu i na zrak i na ovaj i na podzemne vode lebdeće čestice koje padaju na to tlo. Tako da ovaj siguran sam da utječe na sve ako utječe na zdravlje i život ljudi tako utječe i na biljke i životinje, a kako stoji sa pčelama ne znam.
Slijedeća pojedinačna rasprava bit će poštovanog zastupnika Bulja.
Hvala lijepo. Evo, cijeli dan pričamo o vrlo bitnoj temi o zakonu koji unapređuje određene stvari tj. da svi skupa imamo nekakve akcijske planove. Naravno sad je tu pitanje kao što sam rekao i lokalnih samouprava koje imaju potencijal tj. kapacitete kako je rekao državni tajnik tu će ministarstvo uskočiti u ovim akcijskim planovima, usuglašavanju da vidimo u biti te kritične točke kao što sam rekao od gospodarenja otpadom. Kolega Zekanović je spomenio šume koje također imaju veze sa zrakom isto kao što imaju veze i pčele jer … [[Govornik se ne razumije.]] nevjerojatno da netko kaže da umor pčela nema veze sa Zakonom o zaštiti zraka, ali dobivaju titule Viteza od Jeruzalemskih Grobova, u biti su više vitezovi od istambulskih zaštitnih znakova, je li, ipak je to prepoznatljiv znak ove Vlade. Ja bih samo kratko još jednom rekao da je vrlo bitno sačuvati floru i faunu i utjecaj, ne samo na ljudske živote, kad govorimo o Slavonskom Brodu, kad govorimo o ljudima koji žive kod odlagališta otpada, kao što sam nabrojao, Mojanka u Sinju, u Cetinskoj krajini gdje veliki broj ljudi živi u tom dijelu i naravno da ima utjecaj na, povećani su brojevi raznoraznih bolesti u odnosu na druge krajeve gdje nemamo tako i to je vidljivo i naravno da tu i, naravno, ne samo ljudi da imaju ogroman problem nego i flora i fauna, a poglavito, ja sam spomenuo pčele jer posljednjih godina, a pogotovo u ovoj godini imamo veliki umor pčela, a pčele znamo što znače u bio ekosustavu, da su oni glavni oprašivač, da jednostavno, bez pčele nema jednostavno cijelog ekosustava koji bi se poremetio i znamo što bi se dogodilo po tom pitanju. Uz energetiku koju često spominjemo, tu je i poljoprivreda jedan od problema onečišćenja našeg zraka. Tu su upotrebljavaju nedozvoljena sredstva, kao što je glifosat, kojega, evo, ja sam dao zakon u proceduru, a već brojne europske zemlje to pokušavaju zaustaviti, Austrija je čak izglasala da se ne upotrebljava, ja ću pojasniti to sve, evo u cidokoru, znamo što ostaje iza cidokora i šta znači za zrak ako tretiramo, znamo, evo, gdje je soja u Južnoj Americi, tamo se ljudi rađaju sa teškim bolestima, obolijevaju i ta hrana se, ta soja se dovozi u Europu, hrane se stoka i to utječe na nas. Ali to utječe i na zrak. Znači mi nismo zabranili te preparate, tj. te u poljoprivredi što upotrebljavamo i jednostavno nije mi jasno zbog čega. Već ako je Austrija to pokrenula, jasno mi je zato što je Monsanto prejak i mi to dozvoljavamo u poljoprivredi. O energetici moramo pričati, naravno, o zagađivačima, o otpadu, od ovih zelenih koji će se događati nakon jednoga perioda bilo da se radi o sunčevoj energiji, bilo da se radi o vjetroelektranama, da će nakon jednoga vremena morat to ići u doslovno da će se morati skidati i da će se morati odlagati propisno jer mogu nanijeti velike štete. Međutim, ja bih još jednom digao glas, brojni su me pčelari zvali da pitam, pa evo, još jednom pitam državnog tajnika, imam nekakve podatke što je utjecalo na umor pčela i ljudi su stvarno u velikom problemu, to izumru sve košnice, jednostavno ljudi ne mogu doći do rojeva više. Svi pčelari su doslovno, većina, dosta ih je u velikom problemu. Tu se postavlja pitanje da l' utječe elektromagnetska značenja u zraku kod postavljanja baznih stanica novih tehnologija, da li poremete u zraku. Mi imamo, da li poremete funkcioniranje pčela na način da normalno funkcioniraju kako su funkcionirale uvijek u sustavu i to je jedan od problema koji trebamo dobro raspraviti jer znamo da su pčele bitne, a poglavito u poljoprivredi, ali i inače, bez pčele ekosustav se poremeti, taj ciklus se jednostavno bi propao. Zato još jednom naglašavam bitnost očuvanja zdravlja naših ljudi, imamo mi problem Slavonskog Broda, imamo odlagališta, je li, Hrvatska je tu u krivom smjeru krenula što se tiče gospodarenja otpada, centrima gospodarenje otpada, spomenuo sam Lećevicu, je li, promašeni projekat koji nažalost je utrošene novce, nisu napravili ni, sad smo u ogromnom problemu, tako sam rekao da onečišćujemo zrak, to moramo riješiti, to je vaš dio, državni tajniče, da iz Vrgorca 120 km u jednom smjeru i u drugom smjeru se prevozi smeće kamionom koji je na dizel i koje je staro i u biti onečišćuje zrak. To najprije nije prihvatljivo da, najprije 4 puta skuplje Vrgorčanima, a problem nismo riješili da na taj način funkcioniramo. Zato još jednom, ja bi ovde dao pozornost najprije ispred svega čovjek, ali nema ni čovjek bez ekosustava i evo, bez tih malih radilica, pčela. Koliki je utjecaj onečišćenja zraka, ima li kakva informacija ili nešto drugo? [[Upadica: Poštovani zastupnik Šašlin.]] Ja sam, evo, ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Poštovani g. potpredsjedniče. Poštovani kolega Bulj, pa evo vi doista često govorite o ekološkim temama u RH i ja to pozdravljam i smatram zaista, zaista dobro. Ovaj poglavito u vašem kraju gdje poznajete situaciju, i tako. Zanima me vaš stav, ali što je moguće precizniji o tome o što mislite odnosno da li ste za ili ne ili se protiv nuklearne energije kao alternativa, odnosno jedna od načina izvora energije u Hrvatskoj?
Poštovani zastupnik Bulj.
Ja inače kad govorim o nuklearnoj energiji samo mogu kazati i napomenuti što cijelo vrijeme govorim, nisam stručnjak u tome području, ja sam više za zelene energije, mi imamo sunce. Imamo mi i vjetar, ali ne na ovaj način da potičemo strane investitore kroz poticaje da budemo ... [[Govornik se ne razumije.]] i mi najmanje sunčeve energije koristimo, 0,3%. Što se tiče nuklearne energije, moj stav je tu jasan, samo zelene energije, oko nuklearki nisam najstručniji i najkompeteniji niti sam niti bi ja osobno, moj, klub podržao vjerojatno jer tu ... [[Govornik se ne razumije.]] neki u Mostu, nemam pojma, ja nisam za nuklearnu energiju jer imamo dosta sunčeve energije. Više Maribor grad koristi sunčevu energiju nego cijela RH. Više Finska koristi električne energije preko sunčeve električne energije nego RH, a mi imamo prostor za to u RH, imali smo za, mislim, to je čak i socijalno pitanje gdje moramo neovisne obitelji energetski stvarati, ako im omogućimo da imaju na svojim krovovima električnu energiju. Ja sam za sunčevu energiju i za ekološku energiju.
Poštovani zastupnik Željko Pavić.
Poštovani zastupniče, ja ne zagovaram nuklearnu energiju, ali samo da vam skrenem pozornost na jednu činjenicu. Znači sunčeva energija, odnosno izvori iz sunčevih elektrana na travama u odnosu na izvor iz nuklearne elektrane, koja je starija od 50 godina su skuplji 5 puta, a izvor sa krovova isto sunčeva energija su skuplji 3 puta. Tako da, trebamo malo o tome razmisliti kad ćemo u budućnosti govoriti o tome i vidjeti što će zapravo i kako će reagirati Europa. Naravno, ne moramo je slijediti u svemu, ali to je sad naš problem. Imam pitanje za vas. Vi ste čelnik lokalne samouprave i tajnik je maloprije iznio činjenice iz Zakona, a to je da će zapravo čelnici lokalne samouprave biti odgovorni za donošenje akcijskih planova. U kojoj ste vi fazi sa donošenjem tog akcijskog plana i što očekujete u svezi troškova za donošenje tog plana i kasnije provedbe?
Odgovor zastupnika Bulja.
Pa naravno da se sve prebaciva na lokalnu samoupravu nije samo o ovome zakonu nego i Zakonu o poljoprivredi ono što se i komasaciji, sve ono što se nije riješilo posljednjih 20 godina što hrvatske vlade nisu rješavale prebaciva se na lokalnu samoupravu tako i akcijski planovi se prebacuju na lokalnu samoupravu. I naravno da ću ja apsolutno napraviti sve da se zaštiti zrak na mome području. Međutim, mi smo prisiljeni od ovih koji nama nameću akcijski plan da nama ne odgovarajuće odlagalište iz Vrgorca prevoze smeće u naseljeno mjesto, gusto naseljeno mjesto, da nam odlažu iz Vrgorca 100km od Sinja da odlažu tu otpad jer nemaju drugoga rješenja. Prema tome oni od nas očekuju da mi radimo akcijski plan, a u biti oni zbog toga šta je Sanader, HDZ ili ne znam Bačić upravlja sa HDZ-om napravili od Lećevice napravili žele napraviti štetu nezamislivu na vode, štetu nezamislivu na zrak, a štetu nezamislivu za gospodarenje otpadom koje ćemo svi morati plaćati, a milijuni su već plaćeni. Hvala.
Sljedeća pojedinačna rasprava bit će poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, poštovani potpredsjednice, poštovani državni tajniče. Evo već sam u replici državnom tajniku istaknuo jedan problem, a taj problem je istaknuo i kolega Bačić. Dakle, radi se i o obećanju, a zapravo i našoj obvezi da posadimo milijun stabala godišnje ako se ne varam do 2033.g. dobro govorim pa evo moje pitanje bilo sad konkretan, nisam dobio konkretan dobar volio bi možda da ako mi državni tajnik našao vremena pa da nam ovdje s govornice malo detaljnije o tome jer ono što svi znamo je da su stabla itekako veliki pročišćivač zraka, a i imamo i obvezu. Ja osobno na terenu s obzirom da te stvari pratim malo detaljnije nisam primijetio neki pomak, a volio bi da se to pokrene prema ugovorenome. Također druga stvar, a tiče se vašeg ministarstva konkretno vezano uz ovaj prijedlog zakona, ali evo imamo potrebu i s ove strane pa da i vaši suradnici čuju još jednom. U Primorskoj Hrvatskoj pogotovo u Dalmaciji imamo golemi, pregolemi problem borov četnjaka, borov prelca i potkornjaka. Evo čuli smo svi za Park šumu Marjan gdje je potkornjak uspješno riješen na način da je nekoliko desetaka tisuća stabala odstranjeno, nažalost osim Marjana niti jedna točka u Hrvatskoj, a i u Primorskoj Hrvatskoj nije tretirana, sanirana, nije se pristupilo rješavanju niti jedna točka odgovorno tvrdim, niti jedno stablo, osim grada Splita i Park šume Marjan nitko ništa. Volio bi da ministarstvo tu evo svojim utjecajem znanjem i iskustvom čak i nekom zakonskom regulativom prisili lokalne samouprave da se tu nešto pokrene. Imamo golemi problem, možda preko Hrvatskih šuma. Što se tiče borov prelca, borov četnjaka evo ja sam u nekoj osobnoj komunikaciji prema pomoćniku ministra istaknuo, a evo sad ću reći i ovdje s govornice. Konkretno, značajni krajobraz Vidova gora na otoku Braču tamo često boravim je izgleda ko Sahara trenutno. Dakle, stabla su desetkovana, najljepša šuma crnog bora u Hrvatskoj najvrjednija pinus nigra katastrofa od borov prelca. Imamo formalno zakonodavac odnosno ministarstvo je reklo imamo javnu ustanovu županijsku koja to skrbi, ali nema sredstava, nema znanja, nema evo s ovog mjesta da se pobrinemo jer ponovit ću ono s početka tezu da ostanem u temi, šume su itekako bitne za filtraciju i pročišćavanje zraka. Još dvije kratke napomene, evo tu je kolega Šašlin je spomenuo nuklearnu energiju, nemojmo se libiti govoriti o toj temi, nemojmo. Francuzi, Nijemci, Velika Britanija svi govore o nuklearnoj energiji i svi kreću u izgradnju, planiranje, projektiranje novih nuklearnih reaktora, pogotovo u kontekstu nove gospodarske, ekonomske, energetske krize. To je ako zanemarimo Fokushimu i Černobil jedan od najsigurnijih, najčišćih oblika energije, najčišćih i najsigurnijih. I reći ću sad jedna druga stvar koja je isto jako bitna, za proizvodnju sunčanog kolektora oni materijali koji se tamo koriste i tehnologija koja se koristi pri proizvodnji kolektora za prikupljanje sunčeve energije troši se više plina CO2 odnosno proizvodi se više plina CO2 nego što se zapravo radi supstitucija s tobože ekološkim izvorom energije. Informirajte se, Amerikanci su tu evo sad prave velike studije i velik je to sada jedan preokret u promišljanju zelenih energija kako je rekao kolega Bulj. Još jedna stvar, netko je spomenuo kućna ložišta kao problem, bilo je tu svakakvih ideja, evo opet ću ja o Americi, prije jedno par godina u Los Angelesu su svima bili zabranili, prvo su pokušali zabraniti skroz roštilj nedjeljom vikendom pa je nastala revolucija jer je nedjeljom bio jedan tami oblak nad Los Angelesom gdje je stotina tisuća roštilja koji se peku i onda su shvatili zapravo da nije problem u drvetu ili ugljenu nego je bio problem u sredstvima za potpalu, nekakvim na bazi opet ne znam benzina odnosno nafte i onda kada su zabranili ta sredstva taj oblak je nestao. Dakle, nemojmo tu srljati, promislimo jer to bi zapravo išli bi napravili bi opet nešto kontraproduktivno. Evo toliko s moje strane. Hvala.
Nekoliko replika i na vaše izlaganje. Poštovani zastupnik Ante Bačić.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega, samo mali ispravak ovih milijun stabala do 2030.g. i to čak i nije problem jer Hrvatske šume preko devet milijuna sadnica rade godišnje, a ovih milijun novih sadnica bi trebalo bit upravo za urbane sredine jel imamo vidimo i sada pretjeranu gradnju posebice u turističkim mjestima odakle ste i vi i ja i tu jednostavno treba tih milijun novih stabala doć. I drago mi je da ste spomenuli Marjan ali pošto je malo vremena drago mi je da je na Marijanu počela sanacija, ali sanacija je počela i stala i to 2019. godine. Ne da je stala sanirano je, drva su maknuta ali izuzeo je onaj faktor a to je samo pošumljavanje Marjana. Marjan sada izgleda katastrofalno, ali evo to ću prepustiti, vidim da vam je digao repliku kolega Opara, on će bolje znati pa će vjerojatno referirati na to. Hvala.
Poštovani zastupnik Zekanović.
Kolega Bačić hvala na ispravku. Dakle, nije 2033. nego trideseta godina i ovo je ista opasnost. Znači poštovani državni tajniče da se ne dogodi slučajno da i tih milijun stabala zapravo stabla koja smo trebali redovito saditi. I onda kad budu to nova stabla, da to budu ekstra stabla. Druga stvar, hajmo napraviti da sam ja pionirski korak, znači nešto novo a to je do sad se na primjer Dalmacija pošumljavala sa alepskim borom vahom koji je dobra pionirska vrsta, dobra je kod stvaranja tla, dakle dobra je kod penogeneze. Ali hajdemo sad eksperimentirati na primjer sa … [[Govornik se ne razumije.]] sa hrastom crnikom koji i je zapravo jedino pravo autohtono stablo tog priobalnog pojasa i koji je puno manje sklon požarima. Tako da evo možda ćemo napraviti dvostruku korist i ja bih volio da se konačno krene. Možda samo kratko. Tko će pošumljavati? Ja sam kao dijete osmoškolac pošumljavao stotinu puta, možda eto tu djecu angažirati kroz školu, nešto plemenito i dobro naravno uz superviziju.
Poštovani zastupnik Željko Pavić.
Poštovani zastupniče samo jedna mala dopuna ako može vezana uz borovog prelca. Borov prelac nije opasan samo za borove, nego je opasan i za ljude. Ne znam da li ste to znali, ali njegove gusjenice su jako opasne za ljude zbog toga što izazivaju jake alergene reakcije. Bilo bi dobro da se … [[Govornik se ne razumije.]] naši sugrađani tamo gdje se taj prelac pojavljuje da se slučajno to ne dira. Ali htio sam nešto drugo reći. Naime, kad govorimo o čistoći zraka i kad govorimo o filterima koji to čiste bolje od šume čisti zrak konoplja. Jasno mi je da ne možete u ovom dijelu saditi konoplju, ali možda da razmislite da ste tamo negdje u zaleđu na neobrađenim poljoprivrednim površinama posadi konoplja četiri puta bolje čisti zrak nego šuma, a uz to čisti i tlo. Hvala.
Poštovani zastupnik Zekanović.
Poštovani kolega hvala na replici. Nije samo borov četnjak, prelac štetan za ljude, odnosno opasan potencijalno, gdje može izazvati alergijske reakcije nego i za životinje. Bilo je i smrtnih slučajeva pogotovo kod pasa koji su evo ponjušili ili pojeli ne znam neku gusjenicu koji su i uginuli zbog borovog prelca odnosno boro četnjaka. Osim konoplje more je još veći pročišćivač. Plankton, more je zapravo i najveći proizvođač kisika i tamo se i najviše troši odnosno iskorištava ugljični dioksid, tako da onda su šume na trećem mjestu.
Poštovani zastupnik Bulj.
Hvala lijepa. Kolega Zekanoviću, stabla ste spominjali. Slažem se sa sadnjom stabala. Mi imamo tu problem što evo se dosta siječe stabala kao da se pretvore u pašnjake. Znači ulazimo opet u to, treba li stoka ili pašnjaci. Mislim da stabla tribamo saditi poglavito u urbanim dijelovima. Kao što vam je poznato kad dođete u Sinj na Veliku Gospu Sinj ima ogromne parkove i dosta zelenila. Urbane sredine trebale bi biti što manje betonizirane, što više bi trebale biti u biti stablima i to je vrlo zasađene zelenilom i to je vrlo bitno pitanje jer vidimo da nestaje to zelenilo u velikim gradovima i urbanim centrima. Tako da bih vas tu podržao i da tu mogu puno jedinice lokalnih samouprava. Također u poljoprivredi, na primjer u Sinjskom polju su nekad bile topole koje su štitile od bure da ne nosi prvi sloj humusa, da ne odnese najkvalitetniju zemlju. I sad postoje sredstva evo iz EU fondova gdje se mogu napraviti staze od lipa kroz polje, gdje mogu mirisne staze, zato mislim da je ministarstvo triba graditi i zaštita poljoprivrednog zemljišta.
Hvala. Poštovani zastupnik Zekanović.
Poštovani kolega Bulj, negdje je problem sukcesija, odnosno obrastanje pašnjačkih površina, livada stablima. Znam na primjer konkretno dva primjera gdje je to problem. To su Nacionalni park Sjeverni Velebit i Nacionalni park Kornati ili Nacionalni park Sjeverni Velebit, proplanci livadni koji su najvažnija staništa jer su najraznolikija, obrastaju šumu i tamo moraju sjeći stabla da bi se travnjaci očuvali. A na Kornatima imamo u zadnje vrijeme pogotovo nakon požara, jer je alepski bor pirofit znači samoniklu borovu šumu tako da stručne službe u Kornatima muku muče da bi Kornate zadržali onakvi kakvi jesu, a zbog toga su proglašeni nacionalnim parkom. Tako da je stvar jako kompleksna. Ja bih samo se opet obratio ovdje predlagateljima, volio bih da se kreira konačno neki fond financijski, gdje bi aplicirale lokalne samouprave za pošumljavanje i to urbanih prostora prije svega.
Poštovani zastupnik Krstulović Opara.
Uvaženi gospodine zastupniče, hvala gospodine predsjedavajući, lijepo ste podcrtali da je i kvalitetno gospodarenje, odnosno sanacija zapuštenih šuma također jedan način razvoja istih. Mi smo se u gradu Splitu suočavali sa dugogodišnjim neradom i zapuštanjem i izostankom sječe šume. Upravo sječa šume po planu gospodarenja i po vođenju od strane struke pomaže obnovu iste. I ne mogu se složiti sa konstatacijom gospodina Bačića koji je možda pogriješio u svom nastojanju koje je nazvao sanaciju na Marjanu i stanje katastrofalno. Upravo suprotno. Mi smo dopustili šumi da se razvija, a vjerujem da će vlasti buduće u gradu Splitu koje su nadležne za park šumu Marjan vodit računa o kvalitetnome provođenju plana gospodarenja. I završavam sa planom gospodarenja. To je jedan dokument kojega stručne službe, prije svega Hrvatske šume moraju raditi, a ne bježati od njega kao što su to radile desetljećima u Splitu i ostalim šumama. Upravo njihov nerad i bijeg od odgovornosti ugrožava ono što je najvrijednije.
Hvala. Zastupnik Zekanović.
Kolega Opara složit ću se sa vama. Šuma se može obnoviti, znači nekakvim antropogenim radom. Znači utjecajem na čovjeka, odnosno sadnjom. Može se pustiti priroda da se sama obnovi. Uvijek je bolje ovo drugo, ali ovo prvo je brže. Zapravo bi trebala bit kombinacija, ali neka struka kaže. Ali evo složit ću se i ovaj put ću opet evo predlagatelju reći. Imamo taj plan milijun plus stabala u glavna urbana područja. Lokalne samouprave, a ja sad participiram u Šibeniku isto kroz lokalnu samoupravu nemaju pojma gdje krenuti. Šibenik je jedan ozbiljan grad, a pretpostavljam sličimo Splitu, sličimo Zagrebu, sličimo Sinju tu je gradonačelnik Sinja s nama. Dakle pod hitno nek se evo kroz rebalans nađu sredstva da se kažu upute smjernice za pošumljavanje. Dakle, ja odgovorno tvrdim da se još nije stvar okrenula u tu mjeru, a jako je bitno, jako je bitno. I zbog estetskog razloga i zbog obveze prema, prema ono EU i naravno ekološki.
Hvala. Sada će govoriti poštovani zastupnik Ante Bačić. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče sa kolegicom i kolegom, za početak ovaj istina možda smo se krivo sporazumjeli ja bivšem našem gradonačelniku Splita čestitam na sanaciji Marjana kojeg je zatekao itekako veliki problem u svome mandatu i samih 20.000 stabala koje su, koje je napao ovaj potkornjak i to je bio jedan veliki problem za Split. Sanacija je izrazito dobro odrađena, ali ja uvijek uspoređujem Marjan kakav je bio i Marjan sada to su meni dvije, dvije različite park šume i onako malo duša boli kad se vidi Marjan da je onako malo ogoljen i fali toga pošumljavanja i fali dogovora normalno i Hrvatskih šuma i današnje vlasti grada Splita koje evo sada i nemamo zahvaljujući bivšem gradonačelniku koji je dao ostavku i vjerujem da nova vlast, da će jedan od prvih projekata biti upravo Park šuma Marjan kao pluća grada Splita. Mi imamo sriću što imamo i more i planine, imamo kvalitetnu koncentraciju i vjetra i kvalitetnoga zraka tako da možda za sada i ne osjećamo problem Parka šuma Marjan, ali ne daj Bože da se što od toga promijeni bili bi u velikom problemu. Što se tiče same te teme, zaštite zraka ja ću kao i u replici iskoristiti ovaj prijedlog zakona napomenuti što je evo i kolega prije mene nešto vezano za same klimatske promjene ali i obaveze RH koje smo i na zadnjem samitu UN-a prihvatili i na neki način obećali. To je tih milion stabala godišnje do 2030. i godine, ali sva obećanja koja su svjetski čelnici dali nakon što su vidjeli i Amazonu i pretjerano, pretjerano krčenje šuma kad su vidjeli što se sve radi na planetu dogovor je jedan globalni da će se ipak do 2030. trebati smanjiti i otisak CO2 u svijetu, ali i upotreba ugljena i težih, težih sredstava u našim industrijama. Premijer je tada izjavio da Hrvatska će zaštitu prirode gledati i uzeti ozbiljno. Ja se pitam danas iako je vrlo malo vremena prošlo nekoliko mjeseci, ja se pitam koliko smo kao društvo shvatili tu poruku ozbiljno i koliko se trudimo da upravo i zaštitimo i prirodu i okoliš i da zdravije živimo u RH. Kao mala država koja nema neku pretjeranu industriju mislim da imamo itekako kvalitetan i dobar izazov ispred nas i možemo biti jednostavno prvaci u Europi što se tiče zaštite okoliša upravo toga jer ne koristimo pretjerano ugljen jedino imamo ovu Plomin elektranu koja, koju smo se obavezali ugasiti kroz nekoliko godina. Imao jaku industriju baterija i električnih vozila pa se evo ja pitam i Ministarstvo gospodarstva ono što sam potakao često samu temu već kada želimo biti prvaci u baterijama i u industriji električnih vozila ne samo automobila već i brodova, ja ovdje predlažem i predlagao sam zadnjih godinu dana da npr. ukinemo i PDV na električna vozila jer mislim da Hrvatska u budućnosti neće imati problema sa industrijom već će imati problema isključivo sa samim prometom. A to vrlo, vrlo lako možemo riješiti u nekoliko poteza posljedice vezano za poreznu politiku i to neće osjetiti država u svome proračunu jel ima drugačije načine na koji će se nadoknaditi ti manjci. Što se tiče ovih milijun stabala moram definitivno napomenuti da u Hrvatskoj to čak i nije problem. Mi imamo 9 miliona sadnica godišnje šta Hrvatske šume obnove naše šumskog područja, preko 48% kopnene Hrvatske je prekriveno šumama tako da smo mi jako šumski bogata, bogata zemlja, ali ovih milion stabala je bitno kao poruka i bitno je upravo za naše urbane sredine. Zato se nadam da će se i Ministarstvo turizma uključiti jel vidimo i pretjeranu apartmanizaciju, vidimo pretjeranu izgradnju u pojedinim našim gradovima, a sve manje i manje zelenih površina. Moramo obavezat i naše gradove, ali i ljude koji se bave turizmom i koji grade i vile i apartmane da određeni postotak svoga područja definitivno moraju, definitivno moraju pozeleniti i moram tu definitivno naglasiti pošto imamo i Hrvatsku izviđačku parlamentarnu uniju moram vam naglasiti Savez izviđača Hrvatske koji već godinama pošumljava Hrvatsku, koji je pomogao Splitu i Splitsko-dalmatinskoj županiji nakon onih katastrofalnih požara i u 3 godine uspio sanirati opožareno područje. Sada imaju uz Boranku imaju i projekt Šumoborci tj. projekt COMPENSATING BY PLANTING tako da nadam se da će većina naših gradova, tvrtki uključit se smanjit svoj otisak CO2 i na taj način pomoć Hrvatskoj ali i globalno cijelome svijetu. Zahvaljujem.
I na vaše izlaganje imamo niz replika. Prva je poštovanog zastupnika Zekanovića.
Poštovani kolega Bačić evo još jednom hvala što ste još jednom evo malo predlagatelja podsjetili na važnost šuma kod pročišćavanja zraka. I evo ja ću danas možda i 4 i 5 puta reći istu stvar, pozvati ću nadležno ministarstvo, evo i želim čuti vaše mišljenje o tome da se napravi nekakav akcijski plan, smjernice, upute i pronađu financijska sredstva za to famozno pošumljavanje o kojem se govori da bismo pročistili zrak, a to nam je današnja tema. Ljudi na terenu, lokalne samouprave stvarno ne znaju ništa, stvarno ne znaju ništa po tom pitanju, a milijun stabala nije manje to vam je tisuću tisuća jel to je dosta. Tako da evo još jednom zahvaljujem kolegi Bačiću. I može jedan vaš komentar na ovo jel to treba napraviti odmah i sad.
Poštovani zastupnik Bačić.
Hvala potpredsjedniče. Hvala kolega Zekanović na replici, apsolutno se slažem s vama, mislim da trebamo ministarstvo potaknuti ovo je veliko ministarstvo koje ima puno tema i veliki dijapazon djelovanja tako da nekad pojedini segmenti mogu ostati zakinuti, ali živimo u doba i zelene tranzicije, znamo i Zeleni akcijski plan na razini Europske komisije i Europskoga vijeća i Europskoga parlamenta, mislim da slijedeća desetljeća su upravo u znaku, u znaku zeleno i u znaku i pošumljavanja ali i zaštite okoliša. Ja ponavljam Hrvatska ima sve preduvjete koliko god mi kukali na jednoj strani da nemamo industriju, da slabo proizvodimo određene proizvode i određene stvari. Sa druge stvari to nam je sada u sljedećim desetljećima postalo naš jedan veliki plus i definitivno možemo bit prvaci u Europi što se tiče i kvalitete zraka, kvalitete vode neću ni spominjati ali kvalitete življenja u RH.
Poštovani zastupnik Šašlin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani kolega Bačić. Pa evo već 50 i više godina svjedočimo pošumljavanju više-manje uspješnom ili ozelenjavanju dalmatinskog krša. Na žalost to se sve ove godine radilo sa primorskim i alepskim borom koji su na žalost vrlo invazivne vrste i koji na žalost vrlo negativno utječu na biološku raznolikost tih staništa. Naime, svojim iglicama, otpadnutim iglicama stvaraju idealne uvjete osim što zakiseljuju tlo, stvaraju idealne uvjete za požare a istovremeno onemogućuju bilo kakvu podzemnu etažu u tim šumama i tim površinama. Moj prijedlog je, odnosno i vama bi bilo da se pokuša ići što je moguće više sa autohtonim vrstama, zimzelenim vrstama kao hrast crnika, crni jasen itd. Na taj način bi i ozelenili, ali i zaštitili to područje od požara. Na neki način bi to sve skupa dobilo puno, puno više smisla pa bih volio vaše mišljenje o tome. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Bačić.
Hvala potpredsjedniče, hvala kolega Šašlin na ovom komentaru i pitanju. Mogu se složit sa vama iako tu treba definitivno ujedinit struku jer radeći malo i na projektu boranke i pošumljavanja Splita i okolice nakon ovih požara upravo i ovaj primjer koji imamo u samoj park šumi Marjan upravo tu dolazi do problema, dolazi do problema što saditi. Struka tu neću reći da je podijeljena, ali Hrvatske šume imaju nekakav svoj plan, pa se uvijek netko uključi iz struke, pa kaže to nije dobro, trebalo bi nekakvu drugu vrstu sadnje. Slažem se sa vama, pojedina područja zahtijevaju autohtone vrste posebice kada gledamo surovi teren Dalmacije, Dalmatinske zagore gdje ne može tek tako bilo što uspjeti. Ali ponavljam, tu definitivno Hrvatske šume trebaju zauzeti primat jer ministarstvo i ostale udruge koje se na primjer bave pošumljavanjem njih vape da ih upute.
Hvala. Repliku ima Miro Bulj.
Hvala lijepo. Kolega Bačiću, ja bih samo kratko rekao da ovdje oni koji bi trebali gospodariti tj. šumama i koji imaju stručne kapacitete i koje plaćamo, to su Hrvatske šume. Tu bih se složio sa kolegom Krstulović Oparom gdje je rekao da Hrvatske šume, ja ću citirati na svoj način u stvari svoje mišljenje biže ko vrag od tamjana. U biti njihovo je da vode brigu o hrvatskim šumama bilo plućima brigu u smislu kvalitetnih, u biti da ono održaju na najbolji način, a ne da bježe od toga. Može Split to imati pod sebom, može … [[Govornik se ne razumijem]] međutim Hrvatske šume su oni mjerodavni koji moraju voditi brigu o održavanju Hrvatskih šuma, a ne one peru pilatorski ruke i zato je 30 godina najveći krivac što se dogodilo i na Marjanu, što se događa i na drugim šumama su Hrvatske šume. Tu apsolutna glasna potpora vašem kolegi, tj. našem kolegi Krstulović Opari. Tu triba jasno i glasno ponavljati bez obzira na političku opciju.
Hvala. Poštovani zastupnik Bačić [[Upadica Bulj: To treba jasno i glasno ponavljati bez obzira na političku opciju. Dosta oni beru novca, a peru pilatorski ruke, a lokalnu samoupravu skrivaju.]] Hvala. Hvala vam.
… [[Govornik naknadno uključen.]] mogu se složit sa vama ne treba prat ruke ni od koga kada je tema zaštita okoliša, ne treba ni braniti nikoga, tako da i Hrvatske šume tu mogu biti na tapetu ove rasprave što su oni učinili, što ne. Pošto smo nešto malo surađivali triba ih normalna stvar i pohvalit u nekim stvarima i šta se tiče samoga pošumljavanja i odnosa sječe i održavanja šuma tu se kvalitetno radi, tu ne možemo im reći puno toga. Ali ovo što ste pohvalili kolegu Oparu i ovo što se dogodilo na samome Marjanu i ta jurisdikcija što spada pod šumski plan, što spada pod određeni grad, općinu, što su Hrvatske šume stavili pod svoje tu možemo itekako raspraviti. Dosta općina, gradova je nezadovoljno, dosta općina i gradova ne može okrupniti određena svoja područja jer su u šumskom planu. Tako da, ja sam za. Otvorimo tu raspravu, ne treba tu nikoga štediti, pa ni Hrvatske šume.
Hvala. Poštovani zastupnik Brčić.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani kolega, pa na neki način nastavljam se na riječi ovdje izrečene kolegi a prije mene. Naime, sve je više prigovora na poseban način na područje Dalmatinske zagore, da je domicilnom stanovništvu onemogućena sjeća bilo koje vrste, ne radi se to o nikakvoj trgovini drvljem već uvijek jel' od pamtivijeka su ljudi koristili na tom području nazovimo tako blagodati kontrolirane sječe. Međutim, što se događa? Hrvatske šume su dobile silne video kamere, silnu tehniku i hop odmah šumari ugrabe, odmah kazne. Mislim da to nije rješenje. Jer što se stvara? U suprotnom se stvara jedna džungla nedostupnost cesta. Tako kad se dogodi požar da napravi se puno veća šteta. Molio bih vas da komentirate jeste li za organiziranu sječu i da to bude ujedno koordinirano sa domicilnim stanovništvom. Hvala.
Poštovani zastupnik Bačić.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Zahvaljujem kolega Brčić na komentaru i samome pitanju. Što se tiče organizirane sječe i općenito Hrvatskih šuma i općenito samoga šumskoga plana i što sve spada u šumski plan čuli smo od dosta općina i gradova posebice Imotske krajine ali i Cetinske koji su nezadovoljni, ne samo vezano za organiziranu i kontroliranu sječu i korištenje samoga prostora šuma od domicilnog stanovništva, nego govorim vezano za gospodarstvo. Dosta općina i gradova u našim krajevima, posebice u Splitsko-dalmatinskoj županiji nisu mogli okrupniti ni nekoliko stotina kvadrata ne bi li to ponudili na tržištu ili ne bi li oplemenili to područje. Zašto? Zato šta spada ta makija spada pod šumski plan koji se možda minja svako 5 ili svako 10 godina. Šta se tiče same organizirane i kontrolirane sječe apsolutno Hrvatske šume moraju biti na terenu i moraju slušati upravo i načelnike i gradonačelnike i domicilno stanovništvo.
Hvala. Poštovani zastupnik Ačkar.
Poštovani potpredsjedniče HS. Poštovani kolega Bačić, pohvaljujem smjer vaše rasprave, uistinu tema je više nego zanimljiva i bitna za sadašnje vrijeme, a osobito za nas koji smo čelnici u JLS. U Velikoj Gorici smo sa prvim vjesnicima proljeća krenuli u urbano pošumljavanje upravo u cilju smanjenja otisaka CO2, te kao alternativa svemu onome što u jednom velikome gradu se i modernome događa, a to je betonizacija, to je dolazak novoga stanovništva i žitelja što je i logično kada govorite o atraktivnim sredinama, pa bi me zanimalo i vaše mišljenje koliko zapravo alternative i može postojati osim urbanoga pošumljavanja u velikim gradovima i kolika bi tu zapravo financijska podrška trebala biti i od samoga ministarstva prema svim takvim akcijama koje su u današnje vrijeme više nego hvale vrijedni. Hvala.
Poštovani zastupnik Bačić.
Hvala potpredsjedniče. Hvala kolega Ačkar, vidio sam vašu ovaj akciju, čak sam malo negodovao što niste zvali ovaj izviđače da vam, da vam pomognu, definitivno hvale vrijedna i to je i plan. Plan je pošto je kažem i ponovio sam slijedeće 10-ljeće će definitivno biti u znaku zelene tranzicije i zelenog akcijskog plana. Tu vidim da neki gradovi i općine odstupaju puno od drugih, evo možemo uzeti primjer Velike Gorice koja zna koliko se gradi i koliko je bitna kao periferija Grada Zagreba i koliko se doseljava i mladih obitelji, normalno na, na sve to izgrađeno mora biti definitivno zelenih površina. Ja mislim da upravo ovo što je predsjednik vlade i spominjao tih milijun stabala to je upravo za tu urbanu sadnju. Nama velikih šumskih područja čak i ne treba, to Hrvatske šume dobro kontroliraju i to nije problem. Mi imamo veliko područje šuma, ali to urbano, urbano pošumljavanje, posebice u turističkim ili većim industrijskim središtima to je itekako ono što nam fali u RH.
Poštovani zastupnik Krstulović Opara.
Uvaženi g. Bačiću, vidjeli ste da su vam u vašoj raspravi se javila 4 gradonačelnika ili dožupana, ljudi iz izvršne vlasti koji su itekako postali svjesni obnašajući svoju dužnost kolika je manjkavost i nedjelotvornost Hrvatskih šuma u segmentu gospodarenju istih i održavanja istih. I odlično je što ste kazali da je ovo posebna tema, pozivam i vas da ta tema uskoro dođe ovdje pred dom kako bismo uskladili aktivnosti kako Hrvatskih šuma radi razvoja naših šuma radi boljeg zraka sa ovim zakonom kojega ovdje rješavamo. I dopustite da vama izdam veliko priznanje, dakle vama skautima izviđačima u akcijama koje su izviđači širom Hrvatske provodili u pošumljavanju. Duboka, duboki naklon vama i cijeloj skautskoj zajednici.
Poštovani zastupnik Bačić.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Zahvaljujem kolega Krstulović Opara, ja ne smijem zauzet ovaj te zasluge, moram prepustit ih izviđačima, al zahvalit vama jel upravo te prve godine kada smo i čuli u HS za tu aktivnost Boranke. Nakon onih katastrofalnih požara u Splitu i okolici zdušno smo se stvarno ovaj uključili svi, vi ste otvorili vrata odma prvoga dana što se tiče svega i same organizacije i mislim da je to besprijekorno prošlo, moramo to ovim putem zahvalit normalno i Hrvatskim šumama koje su logistički i tehnički itekako pomogle, ali bez grada Splita i Splitsko-dalmatinske županije u tom trenutku ne bi definitivno bilo ništa. Ali ovo je super što ste napomenuli, upravo čelnici, čelnici što sadašnji, što bivši izvršitelji lokalne vlasti, znate točno koji je problem, znate s kim trebate razgovarat, mi smo tu da razgovaramo, možemo pozvat koga oćemo, zašto ne otvorit bilo koju temu, a to su i tema funkcioniranje Hrvatskih šuma na terenu. Zahvaljujem.
Hvala. A sad će završno u ime Kluba zastupnika Mosta govoriti zastupnik Bulj, izvolite.
O ovoj temi je znači rečeno sve, evo sad na kraju bi samo rekao da pomaci koje imamo u ovome zakonu koji ćete trebati provesti i lokalna zajednica i ministarstvo i svi zajedno da bi tribalo viditi i promišljati da li svi kapaciteti lokalnih samouprava mogu provesti, imaju li potencijale i ljude, rekao sam da brojne lokalne samouprave, čak 40% lokalnih samouprava nema mogućnosti financijskih kapaciteta za jedno dijete osigurati vrtić, znači jednostavno nemaju mogućnosti, o tome triba razmišljati zbog realnosti u kojima živimo. A ja bi samo u ovome trenutku rekao da su nabrajane ovdje šume kao bitan pročišćavač zraka poglavito u urbanim dijelovima RH, ali bi isto napomenuo, ne triba na tome štediti, ja se tu slažem s kolegama da Hrvatske šume jednostavno morale bi raditi svoj posao, preuzeti odgovornost gospodarenja i održavanja tih šuma i tih ogromnih naših potencijala, a ne samo tezgariti sa našim balvanima kako ih izvesti u drugu državu i na taj način u biti učiniti velike štete jel nemamo tih šuma čak uz ovo šta ne rade svoj posao nego imamo velike štete po pitanju toga šta nemamo dodatni proizvod, najlakše je to izvesti u Italiju. Što se tiče, evo ja sam ih spominjao ovdje i spomenuti su često područja grada Splita to su Marjan i sve ono što se događalo loše oko Marjana zbog zapuštenosti i nebrige poglavito onih stručnih ljudi koji su u Hrvatskim šumama i koji bi morali kazati o čemu se radi i to lokalna samouprava može preuzet upravljat. Međutim je činjenica da ja u svome Sinju jel svi ste bili na Veliku Gospu ili na Sinjskoj Alci vidili ste imamo borovinu i ispod naše tvrđave sinjske starog grada, imamo Pavića nebesa, imamo Mednjak, imamo, Sinj je prepoznatljiv po tome zelenilu i mi to moramo očuvat. Tu se također borovi, pojavljuju se bolesti, međutim jednostavno biže ko đava od tamjana Hrvatske šume od problema, biže ko đava od tamjana, koda to nije njihovo, koda bi tribao biti lokalni čelnik, tako je njima su bitna lova, kikiriki, tezgarenje, kako naš proizvod našega balvana izvesti iz Like u Italiju ili iz Gorskog Kotara tako da odu i oni šta su radili u pilani sa njima i dodatna vrijednost se vrati vamo. Mi govorimo o ozbiljnome problemu, ozbiljnome. Ja sam maloprije spominjao pčele, pa je došlo do malog sukoba između mene i potpredsjednika, mislim da su pčele bitne i da je bitan život i zrak čist, bitan je Slavonski Brod, bitno je sve vozila električna, sve je bitno. Međutim kad govorimo o šumama i to je dobro pogođeno ovdje, pitanje najstručnijih onih koji će održavati šume, koji će gospodariti šumama, najlakše je preuzeti ovlast, oni preuzmu to i ovo šta je kolega Brčić rekao također bi i ja napomenuo. Znači čak kad se radi o stoci koja će preuzeti kao pašnjake, pašnjaci moramo održavati, to je taj dio gdje imamo pašnjake, gdje imamo ne mogu dobiti domicilni ljudi koji žive na tome ovaj, na tome dijelu da koriste te pašnjake nego na razno razne načine koji ne znaju uopće dobili pašnjake koji ne znaju di je Kamešnica, di je Otok, di je Sinj, di je ne znam Lika, di je Gorski kotar. Prema tome ja bih još jednom naglasio značaj svih institucija. U ovome slučaju ako smo govorili o šumama … [[Govornik se ne razumije.]] naravno za sve ove probleme koje ne moremo u 5 minuta spomenuti onda Hrvatske šume se moraju obavezati da će i Pavića nebesa i Marjan bit kontrolirane da će oni bit oni koji će davati savjete kako se gospodari s time. Nebitno je li vlasnik grad Split, nebitno jel vlasnik grad Sinj, ali oni su najmjerodavniji i najstručniji nego njima nema tu kikirikija nemaju para, nema tezgarenja u upravi, nema priče. Vidjet ćete kako su oko balvana zauzeti oko izvoza, tu ćete vidjeti da neće dati ni blizu, e tu lokalna samouprava nema utjecaja. Nemojte da peru Pilatovski ruke jer tu je se ulagalo u te ljude da se školuju, da se obrazuju i da preuzmu određene funkcije koje bi morali provoditi politike. I ovu tremu triba, triba ozbiljno otvoriti jer je šuma veliki potencijal i za zaštitu našega zraka vrlo bitno ali i gospodarski potencijal, poglavito zaštita zraka u urbanim sredinama i velikim gradovima jer šta je Split bez Marjana il šta je Sinj bez Pavića nebesa, mislim to je puno, puno priča možemo pričat jel o tim stvarima. Ne daj Bože da se nešto dogodi Marjanu to bi bilo kaos to više nije Split, ili u mome Sinju ili u drugome kraju i drugim gradovima. Međutim, tu šume baš i nepokazivaju hrvatski neki interes, e oko balvana u Lici vidt ćete koji su tu strka di su pare, di su novci. To triba javno govoriti bez obzira koja smo politička opcija HDZ, SDP, MOST, ne znam zeleni, livi, crveni i uopće nije bitno. To je pitanje nas i našeg naroda opstanka ljudi na ovim područjima i o čuvanju zraka i tu sam [[Upadica: Hvala.]] suglasan sa svima. Hvala lijepa.
Time zaključujem raspravu o ovoj točci, o njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. Idemo na slijedeću točku, a to je: - Prijedlog Zakona o kulturnim vijećima i financiranju javnih potreba u kulturi, prvo čitanje, P.Z. broj 274 Predlagatelj je Vlada RH temeljem Članka 85. Ustava RH i Članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu te Odbor za lokalnu i područnu i regionalnu samoupravu. Želi predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da, poštovana ministrica kulture i medija Nina Obuljen Koržinek. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici zadovoljstvo mi je da danas možemo u prvom čitanju predstaviti nacrt Prijedloga Zakona o kulturnim vijećima i financiranju javnih potreba u kulturi. Uvodno bih željela reći da je, da smo na ovom zakonu zapravo radili prije pandemije u velikoj mjeri je on, radna skupina je u najvećoj mjeri zapravo nacrt zakona već bila oblikovala, međutim kao i za druge zakonske prijedloge procijenili smo da u trenutku pandemije u kojem je kultura, područje kulture bilo jedno od najteže pogođenih nije oportuno ići sa zakonima bez obzira jesu li duboko reformski ili su kako mi volimo nazvati ovaj zakon da nije, ovaj prijedlog da nije revolucija nego zapravo evolucija. Evolucija u smislu da zapravo jednim cjelovitim zakonom objedinjujemo tri važna propisa, dosadašnji Zakon o kulturnim vijećima, Zakon o financiranju javnih potreba u kulturi i Zakon o upravljanju javnim ustanovama u kulturi koji su zapravo u najveći mjeri donošeni ili doneseni u razdoblju koje je dulje od 20 godina i bilo je nužno prilagoditi ih suvremenim potrebama, a pojedine članke uskladiti i s ostalim propisima. Tu posebno ističem Zakon o financiranju javnih potreba koji je zapravo doživio toliko izmjena da je od tog zakona ostalo na snazi samo par članaka. Dozvolite mi da pokušam ukratko iznijeti najvažnija područja koja ovaj zakon obrađuje odnosno s kojima se bavi. Pa bih na početku istaknula damo smo zapravo bavili se dosta obuhvatom i definicijom javnih potreba u kulturi. Možda je važno uvodno reći da ovaj zakon se odnosi i na nacionalno financiranje dakle i na ono što provodi Ministarstvo kulture i medija, ali i na ono što se provodi na jedinicama regionalne i lokalne samouprave, dakle jednako se odnosi i na državni proračun, ali i na proračun jedinica lokalne, područne samouprave i tu smo u ovom definicija uz ona tradicionalna područja javnih potreba koja su bila i dosada precizirana kao ona koja se financiranju zapravo financiraju uveli i one nove, nova područja koja u prvom redu obuhvatilo i počelo se njima baviti Ministarstvo kulture i medija, a vjerujem da će i kroz ovaj zakon se to proširiti i na obuhvat onoga što će financirati lokalna i regionalna samouprava, a to je dostupnost, pristup, sudjelovanje u kulturi, raznolikost kulturnih izričaja, poduzetništvo u kulturnim i kreativnim industrijama, digitalizacija odnosno digitalna kultura. Dakle, sve ono što mi već obuhvaćamo različitim ili ad hoc ili redovitim natječajima Ministarstva kulture, ali do sada nije bilo obuhvaćeno zakonom. Uvodimo dosta odredaba koje se tiču rokova i definiranja javnog poziva za dodjelu sredstava za financiranje javnih potreba u kulturi i mislim da je to jedan veliki iskorak i tu ću biti vrlo otvorena, u prvom redu tu se obraćamo jedinicama lokalne samouprave koje ne osiguravaju tu razinu stabilnosti financiranja koju osigurava Ministarstvo kulture i medija, dakle vrlo često natječaji za tekuću godinu, pa to je i ove godine slučaj to je i u nekim većim gradovima raspisuju se na početku tekuće godine, dakle apsolutno prekasno da bi se moglo bilo što planirati. Zatim rokovi za objavu rezultata se protežu i nekoliko mjeseci nakon donošenja lokalnog proračuna i u tom smislu smo unijeli određene odredbe, a to je da se javni poziv mora raspisati najkasnije 1.10. za sljedeću godinu i isto tako da se rezultati moraju objaviti najkasnije dva mjeseca nakon donošenja proračuna kako bismo usmjerili na neki način jedinice lokalne i regionalne samouprave prema stabilnijem financiranju kulture. Definiraju se sredstva za financiranje javnih potreba u kulturi, ono što je isto tako važno da zapravo preciziramo koji udio proračuna mora biti dodijeljen putem javnog poziva i ostavljamo mogućnost da maksimalno 5% se može dodijeliti mimo javnog poziva. Ponovno, to nije slučaj na razini Ministarstva kulture i medija, ali neke jedinice lokalne samouprave veći dio svojih proračuna dodjeljuju nekim različitim ad hoc natječajima ili uopće bez natječaja, smatramo da će i ovo dati sigurnost. Međutim, utvrđujemo i situacija ugroza kada se može postupiti i drugačije, a to smo naučili u našoj nedavnoj povijesti i u slučaju covida i u slučaju potresa. Definiraju se sredstva za rad ustanova u kulturi i tu zapravo precizno definiramo da sredstva za rad ustanova u kulturi nisu samo materijalna sredstva za materijalne izdatke nego jasno definiramo i programska sredstva kao ono što se mora financirati, ali definiramo i druge aspekte druge dijelove koje se može odnosno treba financirat za ustanove u kulturi. Jedna velika novost je i mogućnost dodjele nekretnina, to je nešto što je u vlasništvu države ili u vlasništvu lokalne samouprave o čemu je bilo dosta rasprave i dosta komentara i na javnoj raspravi. Naime, što smo uočili? Za prostore kulture, bez obzira jesu li oni komercijalni ili ne komercijalne namjene jako se teško u natječajima natjecati sa aktivnostima pogotovo u centrima gradova, a posebno onima koji su turistička središta sa npr. kafićima, restoranima, suvenirnicama itd. i onda se polako djelatnosti koje su iznimno važne za kulturu npr. knjižare, antikvarijati, galerije istiskuju iz centra grada jer jednostavno sadašnji propisi vas obvezuju da se natječete komercijalno i da ne možete na adekvatan način osigurati namjenu. Dakle, ovdje je ideja da se prostor može osigurati za namjenu kulture, a onda se za tu namjenu provodi natječaj između onih koji će ponuditi najbolje uvjete, ali neće se npr. jedna galerija natjecati npr. sa suvenirnicom ili kladionicom. Drugi segment zakona odnosi se na djelokrug i rad kulturnih vijeća. Ovdje se jasnije uređuje taj djelokrug kako bi se precizirao opseg njihovog rada, uređuje se osnivanje kulturnih vijeća pri ministarstvu, utvrđuju se kriteriji kada gradovi odnosno jedinice lokalne samouprave moraju ili trebaju ili mogu imati kulturna vijeća, propisuje se situacija u kojoj se razrješuje člana kulturnog vijeća. Dakle, naglašava se precizno se definira savjetodavna funkcija vijeća, ali i precizno se definira javnost rada vijeća koja se ostvaruje objavljivanjem zapisnika što će obvezivati i Ministarstvo kulture i medija, ali i vijeća na lokalnim razinama. Preciznije se definiraju razlozi koji predstavljaju potencijalni sukob interesa članova kulturnih vijeća, uređuje se zakonom obveza njihovog izuzimanja iz raspravljanja i odlučivanja u slučaju postojanja tih razloga kao i sankcioniranja ne pridržavanja tih odredbi. Isto tako utvrđujemo obvezu ispunjavanja izjave potpisivanja izjave u kojem se članovi i članice vijeća obvezuju na postupanje sukladno propisima iz ovog zakona. Propisuje se mogućnost imenovanja povjerenstava u slučaju transverzalnih i interdisciplinarnih projekata i tu mogu članovi takvih povjerenstava biti bilo članovi vijeća, bilo drugi pozvani stručnjaci ili u kombinaciji. To je nešto što mi na razini Ministarstva kulture i medija već godinama provodimo za sve naše među disciplinarne ili interdisciplinarne natječaje i posebne natječaje, a sada tu mogućnost uvodimo i u zakon da ju koriste, pogotovo ako bude potrebe veći gradovi. Definira se sastav i rad Nacionalnog vijeća za kulturu, uređuje se postupak donošenja odluka o dodjeli financijskih sredstava, dakle rok za donošenje odluka, objava odluke na mrežnim stranicama, uređuje se kako treba izgledati ugovor o financiranju. Ono što je novost je i omogućavanje višegodišnjeg financiranja programa i projekata kako bi se postigao kontinuitet planiranju. Mi pripremamo već sa sljedeću godinu za jedan dio našeg javnog poziva mogućnost trogodišnjeg financiranja. To ćemo uvoditi postupno kao što smo postupno uvodili i brojne druge reformske mjere jer smatramo da treba dati vremena korisnicima sredstava odnosno dionicima u kulturi da se tim mogućnostima prilagode. Međutim jedan dio naših javnih poziva već će za sljedeću godinu omogućiti višegodišnje financiranje. Uređuje se nadzor nad namjenskim trošenjem sredstava odobrenih ugovorom o financiranju čime će se onemogućiti dvostruko financiranje istih programa i projekata iz državnih i lokalnih i područnih proračuna, a uvodi se i obveza financijskog izvještavanja koja će obuhvatiti popis svih prihoda te izravnih i neizravnih troškova koji su nastali tijekom i u svrhu provedbe programa i projekata, a ovo će pridonijeti sigurno transparentnosti u korištenju sredstava i kontroli njihovog trošenja. Isto tako, uređuje se pravo davatelja sredstava na raskid ugovora o financiranju. Utvrđujemo zakonom obvezu jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave dostave izvještaja o realizaciji financiranja javnih potreba u kulturi u roku od 30 dana od dana donošenja godišnjeg izvještaja o izvršavanju proračuna. To je zaista jedan problem s kojim se Ministarstvo kulture i medija i naša Služba za analitiku susreće. Na uspijevamo dobiti od jedinica lokalne i samouprave niti neki uopće ne dostave podatke, neki dostavljaju polovične podatke i ne shvaća se važnost dostave cjelovitih podataka, kako bismo ih obrađivali i kako bismo ih javno objavljivali i onda dali smjernice i našim kulturnim vijećima, ali i lokalnim i regionalnim samoupravama, odnosno ne nužno smjernice nego informacije o određenim trendovima. Moram reći da tu problema ima ne samo sa manjim nego i sa velikim jedinicama lokalne i regionalne samouprave. Uređuje se isto tako, osnivanje i upravljanje ustanovama u kulturi. Tijela ustanova, sastav i način izbora članova upravnog vijeća, uvjeti i način imenovanja ravnatelja ustanova u kulturi, osnivanje stručnih vijeća, itd. Ono što bih željela reći još završno, završno u ovoj uvodnoj raspravi je da je bilo dosta komentara na javnu raspravu, što nas uvijek veseli. Detaljno smo ih proučili i najveći dio onoga o čemu su, o čemu smo dobili komentare smo prihvatili, tako da je ovaj tekst koji smo došli, s kojim smo došli u prvo čitanje, dosta se razlikuje od teksta koji je bio predložen u javnoj raspravi. Tu bih posebno istaknula da smo prihvatili prijedloge o potrebi boljeg definiranja pojma javne ustanove u kulturi, prihvatili smo prijedlog da se propiše područje djelovanja centara za kulturu, oko toga je bilo puno komentara i tu smo dobili dobre prijedloge koje smo usvojili. Zatim, dosta je komentara bilo na ovaj rok za objavu javnog poziva za financiranje javnih potreba u kulturi i potrebe da se veže uz donošenje proračuna, međutim, mislim da tu ova naša namjera nije bila na ispravni način pročitana. Zatim, imali smo dosta komentara na postupke dodjele sredstava ustanovama u kulturi od strane osnivača te prijedlog da se visina sredstava određuje temeljem jasne procedure uz prethodno savjetovanje s nadležnim kulturnim vijećem, što smo isto tako, prihvatili i unijeli u ovaj prijedlog Zakona. Na javnoj raspravi je podržano uvođenje višegodišnjeg financiranja. Bilo je dosta komentara na ova pitanja dodjele financijskih sredstava bez objave javnog poziva, što do sada uopće nije bilo uređeno, tako da smo odgovorili, odnosno razjasnili da se ovdje radi jednostavno o potrebi da se precizira koliki je to postotak, a ne kao što je to do sada bio slučaj da i 20 i 30% proračuna bude dodijeljeno mimo javnog poziva. Bilo je dosta pitanja oko dodjela nekretnine i prostora za rad i transparentnosti postupanja i taj smo prijedlog prihvatili i unijeli smo da će se kriteriji utvrđivati uredbom Vlade da taj postupak bude maksimalno transparentan. Zatim, prijedloge koji su se ticali bolje definiranja uloga i zadaća kulturnih vijeća smo većinskih prihvatili. Bilo je komentara na rokove za donošenje odluka o dodjeli sredstava. Zatim, bio je jedan prijedlog da se donese, odnosno jedan prijedlog, ali je onda podržan od niza organizacija da se bolje .../nerazumljivo/... da se donese poseban zakon koji bi omogućio razvoj ustanova koje nisu obuhvaćene posebnim zakonom, ali to smo zapravo adresirali jasnim opisom tih ustanova, tu se primarno misli na centre za kulturu u onom širem smislu riječi, što je sada uneseno u Zakon. Zatim, bila je komentara vezano uz potrebu da se jasno definiraju zadaće i ovlasti svakog tijela ustanove, dakle ravnatelja, upravnog vijeća, stručnog vijeća, mislim da smo, da je to dobro u ovom nacrtu i nismo tu ništa posebno intervenirali. Smatramo i tu stojim na tom stavu i za ovaj Zakon i za Zakon o arhivima, knjižnicama, muzejima, ali i zakon o kojem sada raspravljamo, a koji će tek doći na javnu raspravu pa onda i u Sabor, Zakon o kazalištima, mišljenja smo da ravnatelji moraju imati jasno i precizno uređene ovlasti. Sva je odgovornost na njima, sva je odgovornost na njima i upravna vijeća zaista moraju biti tijela koja nadziru, a ne tijela koja se sastanu jednom u 3 mjeseca i onda zapravo bez stvarne odgovornosti na neki nejasan način sudjeluju u samom upravljanju. Bilo je nekoliko prijedloga vezano uz broj članova upravnog vijeća i tu smo zapravo prihvatili te prijedloge i drugačije definirali broj članova upravnog vijeća, odnosno obvezu osnivanja upravnog vijeća. Zatim, još jedna važna stvar, uvjeti za imenovanje člana za kulturnog vijeća jednako kao i za upravna vijeća i za muzejsko i vijeće i druga upravna vijeća smatramo to mora biti visoka stručna sprema i nikako se ne slažemo sa onima koji zagovaraju da bi u upravnim vijećima mogli biti i oni koji nemaju visoku stručnu spremu, ne zato da bismo podcjenjivali mogući doprinos nego zato jer smatramo da treba držati neki dignitet ustanova. I na kraju još dvije teme koje su bile u raspravi, a koje smo prihvatili, dakle rok za raspisivanje javnog natječaja za imenovanje ravnatelja ustanove, tu smo unijeli da to bude najkasnije 3 mjeseca prije isteka mandata i isto tako bio je komentar vezano uz uvjete za imenovanje ravnatelja ustanove, ostajemo pri stavu da ravnatelji kulturnih ustanova moraju imati visoko obrazovanje bez obzira na iskustvo rada u kulturi jer s tim šaljemo poruku i važnosti umjetničkog obrazovanja do najviše razine. Evo to su neke, neki osnovni elementi ovog nacrta zakona, pažljivo ćemo pratiti vaše komentare i raspravu i nadam se da ćemo osluškujući vaša mišljenja u drugom čitanju donijeti prijedlog nacrta, prijedlog zakona koji će zaista doprinjeti stabilnijem financiranju što je ključno za rad kako institucija tako i svih onih koji djeluju na nezavisnoj sceni. Hvala.
Hvala gđo. ministrice. Bit će replika, bit će replika, ali ne odmah. Da, g. Sačić tražili ste stanku. Samo da kažem unaprijed, stanka se može tražit o točki o kojima je riječ. Izvolite.
Hvala vam poštovani predsjedavatelju što ste me obavijestili, upravo tako u ime Kluba Hrvatskih suverenista baš tražimo stanku jel smatramo da je to najprikladnije mjesto i vrijeme sada da izražavamo svoju najdublju osudu zgražanje i uopće neshvatljivo ponašanje našeg Ministarstva kulture i medija, našeg Hrvatskog audiovizualnog centra, a povodom snimanja filma „Bilo jednom u Hrvatskoj“ u povodu rođendana našeg prvog hrvatskog predsjednika dr. Franje Tuđmana gdje je, u kojem je glumio dvostruki oskarovac Kevin Spacey, a gdje u odjavnoj špici stoji da Ministarstvo kulture i medija RH i HAVC nije dao jednu kunu za taj projekt. Pitam se u kojoj državi živimo, za koju državu se dr. Franjo Tuđman borio, da li to Francuzi rade Degou, da li Amerikanci rade ocima nacije, da li to Britanci rade Čerčilu, da li to Izraelci rade Ben-Gurionu Gold … [[Govornik se ne razumije]] ? To je svrha ove današnje stanke.
Hvala lijepa. Naravno stanka je odobrena i nastavljamo s radom. Gđo. ministrice imate repliku sada, ako želite odgovoriti.
Hoću, naravno, naravno.
Izvolite. Gospodin Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Vidimo da su 3 zakona u jednom, znači imamo ogromnu materiju koju ste spojili u jedan zakon, radi se o kulturnim vijećima, radi se o financiranju udruga. Naravno ja evo i kao gradonačelnik očekujem puno od ovoga zakona i vidimo tu neke obaveze, ali mislim da je jedan zakon od tri zakona u biti kolko je spojeno u jedno, ne znam dal je to previše na jednom mjestu, ali očito u Hrvatskoj šta kompliciraniji zakon to bolje da više niko ništa ne zna što će raditi. Ja bi samo upozorio, evo ministrice i vas i vaš stav znači mi živimo u društvu u kakvom živimo, čitam, ne znam dal je istina da je u Gradu Zagrebu zabranjeno reklamiranje „Hoda za život“. Ako je to istina bez obzira radilo se o gay paradi, „Hodu za život“, to sam pročitao sad, koji je vaš stav o tome i ako je to istina zamolio bi kolegu Tomaševića da ne dijeli ljude. I meni je ove godine u Sinju svirao, ja sam se borio da svira i Thompson i Mile Kekin mogao sam reći. Prema tome evo zamolio bih vas ovaj stav kad već govorimo o kulturi, multikulturalnosti, prihvatljivosti, pa da odgovorite na ovo pitanje.
Vrijeme, da. Izvolite odgovor.
Hvala vam g. zastupniče. Dakle mislim da se ne morate brinuti i vi ćete vrlo lako i proći kroz ovaj zakon, nije to ništa puno 3 zakona u jednome, vi puno čitate i uvijek ste temeljiti i sigurno da će unaprijediti i vaše postupanje kao gradonačelnika i biti na dobrobit djelatnicima u kulturi u Sinju bilo onim dragim našim kolegama u brojnim kulturnim ustanovama, bilo u, bilo onima koji djeluju na nezavisnoj sceni. Što se tiče ovog drugog pitanja, s obzirom da ste vi kontinuirano u interakciji, vaša stranka, ovdje drugi kolege, ja sam načelno uvijek za slobodu, za demokratičnost i za uvažavanje, toga često nema kod vas, nema često ni kod kolega koje vi upravo prozivate, pa predlažem da vi to između sebe raspravite.
Hvala. Gospodin Bačić.
Hvala poštovani potpredsjedniče.
Ček, ček, čekajte, čekajte, oprostite, oprostite, g. Bulj ima povredu Poslovnika.
Hvala lijepo. Uvažena ministrica je povrijedila čl. 238. vrijeđajući tj. omalovažavajući zastupnika gdje govori da ja vrijeđam, da omalovažavam, ne, pa vašom zaključkom vaše vlade je rečeno da ne može u Sinju pivati ni Thompson za vrijeme izmišljene vaših nekakvih covid potvrda, ni Mile Kekin, al pivali su i Mile Kekin i Marko Perković Thompson. U Puli npr. Marku Perković Thompsonu je zabranjeno pjevati, a Lepoj Breni je dozvoljeno, ja govorim o tome. Ja sam govorio o političkim stavovima, u Zagrebu je zabranjeno reklamiranje „Hoda za život“ to vas pitam. Vi dobro surađujete u Zagrebu to je jasno.
Hvala lijepa, bila je replika, bila je replika, imate, imate opomenu i imate opomenu zbog toga što je bila replika. Gospodin Bačić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovan ministrice, ovdje ćemo raspravljati o kulturnim vijećima, njihovim sastavima, načinu financiranja kulturnih i javnih potreba dodijele sredstava itd., sve je to financirano iz javnog novca. Ja ću vam postaviti jedno pitanje onako laički gledajući sa strane kao prosječan građanin. Mene zanima vaše mišljenje kako to da u drugom gradu u RH, a to je Split po meni kulturno najbogatijem gradu uz muzeje, galerije većinom imamo nekakve stalne postave, imamo slabo, slabo gostovanja i van pojedinih festivala, manjih izložbi, Splitskog ljeta u kulturi se jako malo događa, a potencijal Splita ne trebamo ni spominjati kulturno koliko ima. Sad zanima me po vašem mišljenju jel to stvar slabog interesa lokalne zajednice, slabog interesa pojedine kulturne ustanove na području grada Splita ili jednostavno možda nedostatak novca ili po meni tj. po vama u čemu je problem? Zahvaljujem.
Hvala. Odgovor.
Ja se ne mogu s vama složiti. Dakle, dobro poznajem rad ustanova u Splitu, neke rade bolje, neke rade možda malo manje dobro, ali mislim da kulturni djelatnici, umjetnici daju zaista sve od sebe. Ono što je važno je da im se stvori stabilan i siguran okvir i to je ono čemu će doprinijeti i ovaj zakon, donošenje ovog zakona. Evo, Split vam je recimo primjer za ono što sam govorila ranije. Tek je u ožujku ove godine raspisan javni poziv i zapravo još uvijek nisu objavljeni rezultati. To je problem. Ne možete vi raditi, ne možete stvarat programe ako dobijete rezultate financiranja ili ih ne dobijete, sad je Split ušao u krizu ja ne znam uopće kako će se to i razriješiti ali to znači jedna propala godina u kulturi i to nikako nije dobro.
Hvala. Gospođa Bedeković.
Hvala vam lijepa. Poštovana ministrice kao što ste i sami naglasili ovim prijedlogom zakona se zapravo na cjelovit način objedinjuju 3 dosada postojeća zakona, Zakon o kulturnim vijećima, Zakon o financiranju javnih potreba u kulturi i Zakon o upravljanju javnim ustanovama u kulturi i zapravo se svi ovi propisi osuvremenjuju i prilagođavaju vremenu u kome živimo. Jedna od novina koju ja smatram izuzetno bitnom je propisivanje mogućnosti dodjele nekretnina u vlasništvu RH ili u vlasništvu jedinica lokalne, regionalne i područne samouprave fizičkim i pravnim osobama koje djeluju u području kulture. Stvaranje zapravo i održavanje prostora za obavljanje umjetničke i kulturne djelatnosti po meni predstavlja vrlo, vrlo velik jedan izazov za kulturnu politiku. Između ostaloga i zbog činjenice da se kroz ubrzani razvoj komercijalnih aktivnosti ali jednako tako trgovine, turizma naprosto raste i vrijednost prostora koji se nalaze [[Upadica: Hvala, vrijeme.]] u središtima gradova, a time naravno i raste pritisak na te prostore, pa vas molim [[Upadica: Hvala.]] vaš komentar na ovaj prijedlog. Hvala vam lijepa.
Izvolite odgovor.
Hvala vam, kao što sam rekla i u ovom uvodnom dijelu ovo je zaista jedan problem kojeg, koji je širi problem, on se, ja sam spominjala u predstavljanju nacrta zakona djelovanje npr. galerija, antikvarijata, knjižara međutim ovaj, ovaj članak će omogućiti i jedan sustavni pristup dodjele prostora za rad, dakle i atelja koje u ovom trenutku zapravo niti jedna jedinica lokalne samouprave nema neki sustavni pristup kojim bi dodjeljivala te prostore. Dakle, vrlo jednostavno vi ćete moći odrediti određeni broj prostora pogotovo recimo u starim gradskim jezgrama, evo gledam sad i kolegu Zekanovića tu u Šibeniku su oni zapravo jako puno kroz društvo za upravljanje baštinom napravili prijatelja baštine napravili u tom smislu koraka, dakle neke možda zapuštene prostore urediti, dodijeliti umjetnicima, otvorit ih i na takav način pomoći i umjetnicima, ali i oživjeti [[Upadica: Vrijeme.]] centar grada.
Hvala. Gospođa Boška Ban Vlahek.
Poštovana ministrice ovaj prijedlog zakona apsolutno je neprihvatljiv iz više razloga. Prije svega nema nikakvog razloga da se bilo kakav prijedlog zakona usvoji i upućuje u proceduru prije nego što se usvoji Nacionalni plan razvoja kulture i medija od 2022. do 2027. godine, koliko mi je poznato on je u izradi međutim njegov nastanak je obavijen velom tajne. Strategija svakako mora prethoditi zakonu. Hvala.
Hvala. Odgovor.
Vela tajne nema, ja vas upućujem da idete redovito na mrežne stranice Ministarstva kulture i medija gdje ćemo objavljivati sve informacije, već su objavljene informacije o, o prvim sastancima. Uža radna skupina koja radi na nacrtu Nacionalnog plana kulture i medija u dijelu kulture sastoji se od članova koji čine nacionalno vijeće za kulturu koje je definirano ovim zakonom. Onima koji prate sustav strateškog planiranja poznato je da je preduvjet za izradu nacionalnog plana bio donošenje Nacionalne razvojne strategije. Ministarstvo kulture i medija izradilo je jedan opsežan materijal, to je nekih 500-tinjak stranica koji je sada u zadnjoj redakciji, koji je analitička podloga za izradu tog nacionalnog plana. Ona će biti vrlo skoro, kroz koji tjedan javno objavljena i tako da su to procesi koji se događaju paralelno i nema [[Upadica: Vrijeme.]] nikakvog razloga da se ovaj prijedlog zakona ne raspravi u saboru.
Gospodin Ivanović.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Uvažena ministrice poslovnik nekada ne dozvoljava baš da odgovorite na ono što bi trebalo, ja ću malo tu ići ispod radara, obrazlaganje stanke gospodina Sačića je ostalo dosta upitnika iznad glava ovdje saborskih zastupnika koliko sam pratio, možda prilika objasniti razliku između naravno Ministarstva kulture i medija i HAVC-a kao ustanova i s druge strane dilema ova oko filma Jakova Sedlara gdje ste eksplicite vama govori da niste pomogli apsolutno odnosno da Ministarstvo kulture i medija nije pomoglo pri realizaciji ovog projekta.
Hvala. Odgovor.
Hvala vam gospodine Ivanoviću, ja sam inače na dolasku u sabor već odgovorila to nije prvi put da gospodin Sedlar namjerno iznosi neistine, onda saborski zastupnici ili g. Sačić ili neki drugi koji su zainteresirani za tu temu ovdje te neistine ponavljaju, onda naravno, napuste sabornicu, potpuna neistina, g. Sedlar se nije prijavio na natječaj. Kao i uvijek, dakle on je mogao se prijaviti na natječaj za produkciju ili za distribuciju, nije to napravio, jako dobro zna da Ministarstvo kulture i medija ne financira filmove, što se vidi iz prijedloga ovog Zakona. O tome sam mu pisano odgovorila prije 3 tjedna i bez obzira na to, ponovo iznosi neistine, a onda imamo ovakve zastupnike koji onda to još dignu na ovu razinu, otiđu iz sabornice, ne očekuju uopće odgovor, ali evo, to je neki modus operandi s kojim očito u hrvatskoj demokraciji moramo živjeti.
Gđa. Perić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, poštovana ministrice. Evo, meni je drago da ste objedinili ove zakone u jedan jer je puno jednostavnije kad je to sublimirano i primjenjivo i za jedinice lokalne i regionalne samouprave, a i naravno za nacionalne potrebe. Ono što mi je zanimljivo ovdje, u čl. 20 gdje ste naveli da jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave mogu uvažavajući posebne potrebe i okolnosti, u području kulture osnovati samo jedno vijeće za sve djelatnosti i područja. Dakle i to je dobro za manje jedinice, gdje mogu onda imati i jedno vijeće ili sukladno ovdje, kako je rečeno, to stupnjevati, evo, nama je, recimo, potrebno više, ali u ovaj, većem gradu i oni koji više toga imaju, dakle i ovo je dobro rješenje jer onda se, dakako može to bolje pratiti i usmjeravati zapravo kultura [[Upadica: Hvala.]] kako treba.
Izvolite odgovor.
Hvala vam što ste ukazali na taj čl. 20. Da, točno, mi smo predložili da postoji ta mogućnost da se osnuje jedno vijeće. Naime, u pripremi ovog Zakona jako smo detaljno analizirali dosadašnju praksu, podsjetit ću, Zakon o kulturnim vijećima predložio je tadašnji ministar Antun Vujić i mi smo ga zapravo kroz ovih 20 godina sasvim malo nadograđivali, ali je on u svojoj ideji i strukturi ostao isti, a isti je zapravo u svojoj ideji i strukturi i u ovom konsolidiranom zakonu. Međutim, uočili smo da je za manje sredine zaista teško naći, pogotovo dovoljan broj stručnjaka, a koji neće biti povezani sa nekim aktivnostima u tim manjim sredinama. Tu naravno, postoji mogućnost i da u kulturno vijeće uzmete neke stručnjake iz drugih dijelova, iz drugih gradova, a onda još formirate neka ad hoc povjerenstva, naravno, sve s ciljem da proces dodjele sredstava bude što transparentniji.
G. Brčić.
Hvala g. potpredsjedniče, poštovana ministrice. Evo, pozdravljam najprije poboljšicu kada je riječ o transparentnosti i korištenju sredstava, kao i jedan kontinuitet financijskog praćenja određenih programa. Međutim, evo, htio bih vaše objašnjenje, možda ja nisam dobro shvatio, gdje se onemogućuje dvostruko financiranje iz tih programa? Naime, znamo da neki kulturni programi zahtijevaju, kako duže vremensko razdoblje, tako i izdašnije financijske svote nego što dobiju od jednog izvora, tako da ono je podijeljeno često puta u etapama, različitim stavkama, pa me zanima je li to onemogućuje sudjelovanje i lokalnih, područnih i samog ministarstva jedinica u jednom programu, ali u različitim stavkama. Evo, pa ako možete mi samo objasniti.
Hvala. Odgovor.
Hvala vam. Dakle podrazumijeva se da je komplementarno financiranje neizmjerno važno. Dakle, ponekad Ministarstvo gleda što financira lokalna samouprava, ponekad lokalne samouprave gledaju što financira Ministarstvo, uvijek se pronalazimo i sa drugim izvorima financiranja zajednički, međutim, ovdje se radi o onemogućavanja financiranja istih troškova unutar jednog programa. Dakle da tu bude potpuno jasno, kada dobivate konsolidirano izvješće o svim prihodima i svim rashodima, dobit će puno bolja slika nego što sada se zapravo, nego kako je to sada, kada se posebno izvješće šalje jednom financijeru, posebno drugom i zapravo je jako teško utvrditi je li netko možda iste troškove prikazao i jednome i drugove, a ovdje će se zapravo financijska izvješća raditi konsolidirano i onda ćemo svi imati točan pregled koliko je tko financirao i kako se program realizirao.
Hvala. G. Željko Pavić.
Poštovana ministrice. Kao prvo, dobro nam došli u sabornicu. Nismo već dugo vas vidli. Imam jedno pitanje. Vi ste u prijedlogu Zakona o kulturnim vijećima i financiranju javnih potreba u kulturi u dijelu koji nosi naslov ocjena stanja naveli da je temeljem zakona koji je još uvijek na snazi osnovano zapravo 8 vijeća. Međutim, jedno vijeće je napisano da to vijeće nije zaživjelo. Radi se o Vijeću o financiranju međunarodnih projekata i da se sada u novom Zakonu niti ne predviđa osnivanje tog Vijeća, odnosno da se jednostavno to izbacuje. Znači li to da do sada nije bilo financiranja međunarodnih projekata i da ih neće niti biti ili tko sad to preuzima?
Hvala. Odgovor.
Poštovani g. zastupniče. Kao prvo, ja moram izraziti zadovoljstvo kad netko toliko temeljito pročita nacrt prijedloga, da je pročitao čak i uvodni tekst. Ako je to tako napisano ili ako ste vi to tako shvatili, onda smo nešto krivo unijeli, a ja ću pažljivo pročitati. Naime, Vijeće za međunarodnu kulturnu suradnju postoji i sada, a postojat će i ubuduće. Postojala su određena razmišljanja o vijećima vezano uz sufinanciranje međunarodnih projekata, međutim, međunarodnih projekata u ovom trenutku toliko puno da nema smisla jedno posebno vijeće za tako nešto osnovati. Međutim, vijeća za međunarodnu kulturnu suradnju funkcioniraju i na razini Ministarstva kulture i medija, a i na razini većine velikih gradova u Hrvatskoj.
Hvala. Gđa. Puljak.
Poštovana ministrice, evo ja mogu reći da zašto pozdravljam ovu namjeru da ova 3 zakona napravo se krenu unaprijediti i obzirom da su ono prilično evo i zastarjela i trebalo ih je ažurirati, ali evo u ovom nacrtu dakle ima nekoliko problema, ja ću jedan, jedan ovdje sad u replici istaknuti, a to je tzv. uvodite dakle, da ga nazovem zlatni padobran za ravnatelje. Dakle, ravnatelj koji je po razrješenju dužnosti ravnatelja ili prestankom mandata osoba koja je prije obnašanja dužnosti bila zaposlena na neodređeno vrijeme u ustanovi u kulturi ima pravo povratka na rad odnosno rasporeda na radno mjesto jednake složenosti poslova. Dakle, čeka ga, ravnatelja čeka radno mjesto koje je imao. Dakle kako ste to zamislili što ako je bio zaposlen kod privatnika, a ne u nekoj javnoj ustanovi? Da li je ta onda ustanova blokirana, čega to njegovo radno mjesto drži otvorenim ili kako je to [[Upadica: Hvala.]] kako je to zamišljeno?
Odgovor.
Potpuno je jasno da vas i to piše u zakonu radno mjesto čeka ako ste bili zaposleni u ustanovi u kulturi. To nije nikakav zlatni padobran, to je upravo namjera da osobama koje će ostaviti svoje radno mjesto i preuzeti odgovornost upravljanja ustanovama u situaciji kada kao što vidimo razni politikanti na lokalnim razinama u gradskim vijećima smjenjuju ravnatelje kulturnih ustanova valjda u zamjenu za ne znam ravnatelja vodovoda lokalnog ili tako nešto, da osiguramo minimum sigurnosti tim osobama koje preuzimaju odgovornost da imaju pravo vratit se na svoje radno mjesto. To zaista nije nikakav zlatni padobran. Upravo suprotno uvjereni smo da ćemo potaknuti veći broj kulturnih djelatnika koji rade u nekim ustanovama u muzejima, galerijama, knjižnicama, arhivima da se natječu za radno mjesto jer dosada ako su se natjecali u drugoj ustanovi oni su morali dati [[Upadica: Hvala lijepa.]] otkaz, nisu imali nikakvu sigurnost, a bili su ja ću tako reći na milost [[Upadica: Hvala.]] i nemilost stranačkih dogovora ili stranačkih podmetanja [[Upadica: Hvala gospođo ministrice.]] u gradskim vijećima koja su ih često smjenjivala.
Hvala, vrijeme je kratko ali ne možemo ništa tako je u Poslovniku. Gospođa Nemet.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana ministre postoji jedna dvojba pa će ovo možda biti jedno tehničko pitanje pa vas molim da, da na njega odgovorite. U kojoj je korelaciji predloženi zakon sa Uredbom o kriterijima, mjerilima i postupcima financiranja i ugovaranja programa i projekata od interesa za opće dobro koje provode udruge? Je li intencija da se predloženi zakon primjenjuje prilikom dodjele javnih financijskih sredstava udrugama i drugim neprofitnim organizacijama? Hvala.
Odgovor.
Hvala vam, ta uredba je na snazi već dosta dugo i u onoj mjeri u kojoj je ona primjenjiva na područje kulture ona se primjenjuje, ali ovo je lex specialis, on uređuje neke specifične mjere vezano uz područje kulture. Tu postoji potreba da budu izjednačeni kriteriji, uvjeti i za institucionalno i za izvaninstitucionalnu kulturu. I naravno najbolje prakse iz uredbe koje se mogu primijeniti one se primjenjuju, ali one se ne primjenjuju izravno nego je temeljni zakon ovaj zakon. Tako je bilo dosada, tako će biti i nakon što ovaj zakon bude usvojen.
Hvala vam. Gospođa Antolić Vupora.
Poštovana gospođo ministrice, dakle dobrodošlo je da se i manjim gradovima omogućava sudjelovanje u kulturnim vijećima, dakle iz 20 na 10.000 je dobro došla spuštanje praga. Međutim, kako možete garantirati da će ta kulturna vijeća doista biti autonomna sukladno odlukama stručnosti i ravnomjerne zastupljenosti, ali odluka koja, koju donosite vi kao ministrica dakle imenujete ih, a istovremeno odlučujete o financiranju i donosite odluku o financiranju. Upitno je kako će moći takva vijeća biti doista autonomna u svojim odlukama. Molim vas ako možete to pojasniti.
Hvala. Odgovor.
Hvala vam na ovom komentaru. Ja vas upućujem da ipak pročitate točno te odredbe. Dakle, ministar ne imenuje vijeća u gradovima, u jedinicama lokalne samouprave to rade lokalna tijela. Dakle, ja ni na koji način ne mogu utjecati na način kako će oni biti imenovani, razriješeni, kako će raditi. Ja se samo mogu nadati da će se lokalne samouprave u velikoj mjeri voditi primjerima Ministarstva kulture i medija što se tiče tretmana kulturnih vijeća, mandata članova kulturnih vijeća, mandata članova ravnatelja ustanova, ažurnosti objave podataka. I jedino što mi možemo svojim primjerom pokazati kako bi trebalo raditi i u lokalnim i regionalnim samoupravama, a da bi osigurali stabilno financiranje.
Hvala. Gospodin Zekanović.
Poštovana ministrice, ono što svi znamo sve veću i veću ulogu u društvu imaju udruge, znači … [[Govornik se ne razumije.]] sektor i vi ste maloprije evo hvala na tome primijetili odnosno sjetili se jedne šibenske udruge, Udruge za očuvanje šibenske baštine Juraj Dalmatinac. Neke od tih udruga se bave očuvanjem nepokretnih kulturnih dobara kao udruga koju sam spomenuo, ali tu je i Društvo prijatelj dubrovačke starine, ali on je malo drugačiji jer se, imam jedan stabilan izvor financiranja. Konkretno ovo društvo odnosno udruga i mnoge druge se zasniva na volonterijatu, međutim i što je dobro, što je dobro, ali ja vas s ovog mjesta pozivam kod slijedećih natječaja da se možda specificira da jedan dio osim za aktivnosti koje su konkretno predviđene natječajem, jedan dio sredstava, manji dio naravno, iznimno mali dio ostavi i za provođenje samog projekta koje bi išle udruzi jer evo ja ću reći konkretno, ova udruga kapaciteti se isključivo na volonterskoj osnovi, trebalo bi evo možda tu pomoći da se i neki [[Upadica: Vrijeme.]] profesionalac zaposli da bi se projekti lakše provodili, a ima ih jako [[Upadica: Hvala.]] jako puno.
Odgovor.
Hvala vam na ovom prijedlogu. Da, udruge su jako važne u području kulture, profesionalne udruge koje sustavno financiramo. Imao jednu pravnu osobu sui generis dakle umjetničke organizacije koje su zapravo udruge, ali su, osnivaju se sukladno Zakonu o obavljanju umjetničke djelatnosti, baš za obavljanje umjetničke djelatnosti, osnivaju samostalni umjetnici. Imamo udruge, poput vaše, koju ste spomenuli, imamo i brojne druge udruge. Jedan postotak sredstava programski koji osigurava Ministarstvo kulture i medija može se osigurati i za plaće onih koji su zaposleni. Ja bih napomenuli da je naša Vlada 2010. g., ja sam tada bila državna tajnica pa kažem naša Vlada, predložila i donijela Zakon o Zakladi Kultura nova, dakle postoji i taj izvor financiranja za tzv. hladni pogon, u prvom redu, dakle institucionalnu potporu udrugama i tražit ćemo i nove izvore financiranja.
Hvala. Gđa. Raukar-Gamulin.
Zahvaljujem. Poštovana ministrice, htjela sam vas pitati, dakle velika je promjena, do sada je u Zakonu o upravljanju javnim ustanovama u kulturi bilo određeno da ustanovom upravlja upravno vijeće. Sada upravlja ravnatelj. Međutim, ono što nije jasno u ovom Zakonu, u ovom prijedlogu Zakona, što rade upravna vijeća? To se apsolutno nigdje ne dotiče. Dapače, u izvoru ravnatelja upravno vijeće je izmaknuto, kao i stručno vijeće, kao i kulturno vijeće. Dakle izvor ravnatelja je u domeni isključivo Ministarstva, tj. vas, ministrice ili gradonačelnika ili načelnika, a u predlaganju programa i projekata za javno financiranje, nije precizno određeno da tu imaju nešto za reći upravna vijeća. Dakle upravna vijeća su ostala potpuno, zapravo nedefinirana u ovom prijedlogu Zakona pa bi vas molila da nam to prokomentirate. Hvala lijepo.
Izvolite.
Hvala vam. Ja ne znam, kao da nismo čitali isti tekst, ali dobro, pročitat ću još jednom da vidim iz čega ste vi to iščitali. Kao što sam rekla, prijedlog je naš i u ovom Zakonu, kao što je bio i u zakonima o arhivima, knjižnicama, muzejima, kao što će biti i u Zakonu o kazalištima, da precizno u prvom redu utvrdimo odluku, ulogu ravnatelja koji preuzima najveću odgovornost. Relikt da neko skupno tijelo koje se sastaje jednom u tri mjeseca upravlja je relikt kolektivnog odlučivanja iz nekog drugog vremena prije 90-ih. Upravna vijeća nadziru rast uprave, ustanove, imaju vrlo visoke kriterije kako mogu, tko može u tim upravnim vijećima sjediti, nadziru i programski i financijski ustanovu, ali nemaju tu neku hibridnu ulogu skupno tijela koje [[Upadica: Vrijeme.]] bi bilo s čim moglo upravljati jer to ne rade ni danas.
Vrijeme. Povreda Poslovnika, gđa. Raukar-Gamulin.
Pa rijetko dižem Poslovnik, ovaj, povredu, ali čl. 238, rekla bih, ipak omalovažavanje, ne vrijeđanje, ali omalovažavanje. Ja zaista mislim da nismo čitali isti zakon jer ja bi vas molila, ako možete biti ljubazni da pročitati gdje piše da upravno vijeće nadzire. Evo, hvala lijepo.
Dobro. Ne, ne, na ovo ne odgovorite. Nažalost ide opomena jer je bila replika, je li tako? Ima problema jer je zakon. To je zakon. Ima problema. A niste naveli niti ovaj, niste naveli niti broj, ali to su formalnosti, je l' da? Suštinski je bila replika. A ima problema, je li, kao što uvijek kažem, ne kažem to samo vama. Daleko od toga, vi rijetko to radite, ali, to je, to je zakon, je l' da i stalno ga namjerno kršimo. Gđa. Perić.
Evo i ja ću prekršiti vjerojatno. Dakle čl. 37 govori upravo da ustanova u kulturi s više od 5 zaposlenika ima upravno vijeće i onda pobraja sve ostalo što to upravno vijeće treba raditi i koje su ovlasti i na koji način se biraju, itd.
Da. Prije nego što odgovori gđa. ministrica, imamo opet povredu Poslovnika od gđe. Raukar-Gamulin.
... [[Govornik naknadno uključen.]] da, 238 čl., omalovažavanje saborske zastupnika, kolegice Perić. Nemojte se ljutit, čl. 37 propisuje izvor članova upravnog vijeća. I kriterije tko može biti član. Nigdje ne propisuje što upravno vijeće radi, koje su mu ingerencije. Zahvaljujem.
Gđa. Perić, ja se ispričavam, samo trenutak, vi niste imali, je l' da, ovaj, repliku? A onda vi imate opomenu. Druga opomena. G. Šašlin replika napokon.
Hvala. Poštovana gđo. ministrice. Pa evo neki kolege su već postavili slično pitanje, ali mislim da je dobro da možda, ako možete još dodatno pojasniti, a vezano je uz pitanje jedinica lokalne samouprave manjih od 10 tisuća stanovnika, je li, kako i na koji način pokriti potrebe za kulturom, odnosno u nedostatku stručnih ljudi, kako, da li je moguće da kulturna vijeća iz gradova na neki način obuhvate i pokriju i potrebe ovih manjih lokalnih jedinica oko sebe jer često puta se radi o zajedničkim projektima. Isto tako i pitanje sufinanciranja određenih projekata koje su često puta od šireg značaja od samo jedne jedinice lokalne samouprave odnosno mogućnosti sufinanciranja od strane i lokalne i regionalne i Ministarstvo, je li, da tako kažemo, je li, radi se o projektima koji su često puta puno, puno višeg značaja. Evo, pa ako možete još dodatno malo to pojasniti. Hvala.
Hvala. Odgovor.
Pa dakle ova granica je i postavljena na određeni broj stanovnika gdje postoji obveza, a nitko ne sprječava i manje jedinice da posegnu za osnivanjem nekog kulturnog vijeća ili povjerenstva kako bi dodjelu financijskih sredstava učinili transparentnijima i mi znamo i za neke manje, primjere manjih gradova koji imaju kulturna vijeća, a znamo i za neke koji su dosad imali obvezu, a nisu je ispunili. Dakle ovo je zaista u jednom dijelu poštujući i decentralizirane funkcije i status gradova, županija, općina, dakle jedan smjer kojim je poželjno ići one od, više od 10 tisuća stanovnika se obvezuje, ali nitko ne sprječava gradove i općine s manjim brojem stanovnika da istim putem idu.
Gospodin Matula.
Zahvaljujem. Poštovana ministrice, u prelaznim odredbama u čl. 47. kaže se da vijeća osnovana sukladno Zakonu o kulturnim vijećima nastavljaju s radom do isteka mandata odnosno razrješenja. Stvarno me zanima i nas sve zanima zašto, zašto ovo ne, ako ćete mi reć da je to gubljenje vremena, u čl. 18. st. 2. kaže da je dovoljno na mrežnim stranicama minimalno 15 dana, znači za mjesec dana taj proces može biti gotov, a vi imate priliku da postavite vijeće koje možda u slijedećem mandatu će bit neka druga vlast i da stvarno se depolitizira i da to vijeće ima nekakav utjecaj i tada i da baš ovako u pola mandata ostane dalje. Zašto to ne napraviti?
Hvala. Odgovor.
Gospodine zastupniče, moram priznati, nije mi jasno uopće vaše pitanje, niti u kojem smjeru ciljate, a voljela bih da ste malo obrazložili što ste me uopće pitali. Dakle, takav je prijedlog, konkretno ako pitate za Ministarstvo kulture u vrlo transparentnoj proceduri po sadašnjem zakonu imenovali smo članove kulturnih vijeća pred manje od godinu dana. U odnosu na ta vijeća ništa se značajno ne mijenja i zašto bismo sada samo zato jer se donosi zakon prekidali kontinuitet, međutim moram reagirat na ovo vaše depolitiziranje. Dakle ako je itko, a tu ću biti malo i osobno onda sam ja kao ministrica pokazala i da biram vijeća vrlo različitih estetskih i drugih svjetonazora, da poštujem njihove odluke i njihov rad i mislim da ih ne treba depolitizirat, oni su doista u slučaju Ministarstva kulture i medija u cijelosti depolitizirani.
Hvala. Gospodin Milanović Litre.
Hvala vam predsjedavajući. Poštovana ministrice, ovaj novi prijedlog zakona zapravo produbljuje centralizaciju moći, točnije vašu moć unutar ministarstva. Udruge s područja kulture više puta su upozoravale na mnoge nepravilnosti, nelogičnosti i netransparentnosti postupaka u natječajima Ministarstva kulture tj. samovoljnih odluka kojima se raspodjeljuje novac iz europskih fondova i novac hrvatskih poreznih obveznika bez jasnih kriterija prijavljivanja, vrednovanja, ocjenjivanja, prijava, manjkavosti, raštrkanosti podataka o rezultatima i sličnim marifetlucima. Ja ću se nadovezat na kolegu Sačića koji je ovdje zatražio stanku, pa ću vas pitati zašto Hrvatska i Ministarstvo kulture ne sudjeluje u projektima koji su značajni za produbljivanje identiteta hrvatskog i hrvatske općenito percepcije u kulturnim događajima?
Hvala. Odgovor.
Hvala vam. Gospodine zastupniče da ste vi i zastupnik pokraj vas bili u sabornici prije par minuta onda biste čuli moj odgovor, ali hvala na prilici da vam ponovim. Dakle, mi financiramo brojne projekte koji se tiču i Domovinskog rata i suvremene hrvatske povijesti i ministarstvo i druge institucije. Ono na što se vi referirate, na što se referirao vaš, vaš kolega tipična je ponovljena uporna neistina g. Sedlara koji kao što sam ranije već odgovorila medijima, nije se prijavio na natječaj, dobio je pisani odgovor na njegovo pitanje, ali bez obzira na to za svoje potrebe, al očito i vaše potrebe uporno uporno iznosi neistine i difamira sve one kulturne djelatnike koji se prijavljuju na natječaje, koji šalju izvještaje i koji pristaju sudjelovati u tom kompetativnom procesu odobravanja kulturnih projekata.
Hvala. Povreda Poslovnika g. Sačić.
Ja moram to ovaj prijavit povredu Poslovnika, čl. 238. bi mogao biti jel ovaj naša ministrica ipak omalovažava i vrijeđa. Ja nisam ovaj koji do vas sjedi, ja sam zastupnik Sačić gđo. ministrice. Hvala vam lijepo na kulturi. Drugo, da li je i kakav odnos između vas i g. Sedlara ja ne znam, ali sam vidio na odjavnoj špici strahovito ružnu rečenicu eto.
Vrijeme g. Sačić, vrijeme. Ništa, ajmo tako, opća formula, bila je replika i opomena. Gđa. Dreven Budinski.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovana ministrice, znači zakonom je već i utvrđeno da se ovoga kulturna vijeća moraju osnivati u gradovima i županijama, ja idem opet na lokalnu ovu politiku, ali vidim da ste i vi sad u ovom vašem obrazloženju napisali da jedinice lokalne i područne odnosno regionalne samouprave ne koriste u dovoljnoj mjeri ulogu kulturnih vijeća, pa se sad snižavaju ponovo kriteriji da bi i manje ovoga i gradovi i općine mogle na transparentniji i bolji način ovoga biti u financiranju sredstava za kulturu, pa me interesira zbog čega se nije koristila ta uloga kulturnih vijeća u tim gradovima sa 20 i 30 tisuća i 10 tisuća stanovnika, zašto se to nije koristilo, pa da bi se privuklo što više sredstava? Hvala.
Hvala. Odgovor.
Meni je to teško reći. Ja, naravno mi postavljamo određeni zakonodavni okvir, međutim JLS su potpuno autonomne. Mogu ponovit ono što sam rekla, određene kriterije i standarde koje utvrđujemo u Ministarstvu kulture i medija voljeli bismo vidjeti da se prenose i na lokalne i regionalne razine u svim svojim i razgovorima i posjetima brojnim JLS, razgovorima sa načelnicima, gradonačelnicima, županima, uvijek tu potrebu ističemo, a sada kroz zakon i postavljamo određene okvire i vezano uz rokove i vezano uz načine ugovaranja kako bismo financiranje kulture zaista učinili što predvidljivijim i što stabilnijim, to je ključno. Ponekad je manje važno koliki ćete iznos sredstava dobiti koliko je važno da to znate na vrijeme da možete planirati, a to nažalost često nije slučaj.
Hvala. Gospodin Krstulović Opara.
Uvažena gđo. ministrice, prije ste naglasili jednu stavku koju ja moram ovdje posebno naglasit, a to je st. 40. koji omogućuje da gradonačelnik kao izabrani od svojih građana i predstavnik svoga grada bira i imenuje ravnatelje ustanova kojima je grad osnivač. Dosadašnji eksperiment u kojem su gradska vijeća gradonačelniku nametala ponekad svoja rješenja nikada nisu završavala dobro. Ovim zakonskim rješenjem se osnažuje položaj ravnatelja, daje mu se na snazi i daje mu se više i ovlasti, ali i odgovornosti. To sasvim sigurno potiče i kreativnost i slobodu u stvaranju. Volio bih da kažete kako je došlo do toga da i gradonačelnici odnosno načelnici mogu imenovati svoje direktore u ovim ustanovama i kako to uskladiti sa ovim izmjenama oko nadležnosti i samih upravnih vijeća?
Hvala. Odgovor.
Hvala vam. Dakle dosta, zaista smo puno o tome raspravljali i sa ravnateljima ustanova i sa gradonačelnicima i sa širom kulturnom zajednicom. Moram priznat da mi je često mučno gledati izvještaje novinske iz nekih gradskih vijeća gdje se kad dođu izvještaji ustanova o kulturi ili biranje ravnatelja zaista na najgrublji način prepucavaju stranke bez ikakvog interesa za kulturu. To je ono što sam rekla, ono trampi se ravnatelj ustanove u kulturi za lokalni vodovod i smatramo da se s ovim uspostavlja jasna odgovornost, a kao što sam već i ranije rekla upravna vijeća sukladno Zakonu o ustanovama imaju svoju odgovornost, oni nadziru, u njima sjede stručni ljudi i oni zapravo nadziru rad i tog ravnatelja i tih izvještaja koji onda odlaze i gradonačelniku i gradskom vijeću.
I na kraju gđa. Anamarija Blažević.
Hvala. Poštovana ministrice, mislim da je ovaj prijedlog zakona dokaz kako kvalitetnom pripremom, savjetovanjem sa zainteresiranom i stručnom javnošću možemo doći do zakona koji će obuhvatiti sve potrebne elemente, ali i zadovoljiti osnovni cilj njegovog donošenja. Hvala evo što ste poslušali i uvažili većinu prijedloga i udruge gradova, ali i ostalih zainteresiranih. Posebno ću istaknuti čl. 8. i dodjelu financijskih sredstava bez natječaja u točno utvrđenom postotku što do sada nije bio slučaj. Sada se čl. 8. definira izravna dodjela zbog žurnosti djelovanja i ako se stvarno ne može sve precizno definirati i predvidjeti, ali možda još treba uz tu žurnost dodati „u opravdanim i iznimnim slučajevima“, čisto iz razloga da se taj članak ne zloupotrijebi i koristi se u stvarno opravdanim i iznimnim situacijama.
Hvala. Odgovor.
Hvala vam na komentaru, zaista to je bila namjera čl. 8., dakle da se naravno većinski dio 95% sredstava usmjeri putem javnog poziva, ali znamo na razini svake JLS ostaju određena sredstava koja trebaju za neka žurna djelovanja tijekom godine, može se dogodit neka šteta u nekoj kulturnoj ustanovi, može se dogodit mogućnost nekog izvanrednog programa kojeg niste mogli predvidjeti ranije, ulazak u neko međunarodno partnerstvo i ovo nam se činio nekakav dobar omjer iako vidjet ćemo još do drugog čitanja hoće li možda biti nekih korekcija vezano uz taj omjer, činilo nam se da je 5% u odnosu na ukupni budžet nešto, nešto što je dobro.
Hvala, slobodni ste za sada. Da li žele izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne, da, ne, a vi ste se već ustali preventivno. Otvaram raspravu i stvarno g. Željko Pavić je prvi na redu i zastupat će kluba koji se zove Socijaldemokrati, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče, poštovana ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege. Evo prvo da se obratim ministrici, do sada kad smo bili na odborima, kad sam bio član Odbora za informiranje i informatizaciju i medije stvarno sam uvijek dobio detaljne informacije o svemu što smo postavili pitanja. Danas je došlo očito do nekih nesporazuma ili niste dobro shvatili naša pitanja ili se desilo nešto drugo. Naime, ja sam vas pitao u vezi vijeća za financiranje međunarodnih projekata, na strani 2 zakona kojeg ste nam dali, znači u onom uvodnom dijelu piše u odlomku 2, drugom, s obzirom na prethodno navedeno predloženim zakonom osim ukidanja vijeća za financiranje međunarodnih projekata koje nije zaživjelo u praksi izmijenit će se itd., itd., znači to piše eksplicite da se to vijeće ukida, da se to vijeće ukida, znači to piše eksplicite. Nadalje, kolegica je postavila pitanje vezano za čl. 18. st. 3., a to je, dalje piše, znači u čl. 18. je zapravo imenovanje članova vijeća i tamo piše u st. 3. na temelju znači prije toga piše da vi napravite javni poziv, pa nakon toga se prikupe ponude i na temelju prispjelih prijedloga ministar nadležan za kulturu odlukom imenuje predsjednika i članove vijeća, znači to tako piše u čl. 18. st. 3., tako da ono pitanje koje je postavila kolegica mislim da je pitanje bilo dobro samo možda je isto tako bilo nerazumijevanja. Što se tiče kolegice koja je maloprije rekla da je provedeno savjetovanje, provedeno je savjetovanje, prispjelo je ukupno 41 komentar, 451 pardon, znači 451 komentar je prispio, od toga je prihvaćeno 33 s time da od tih 33 otprilike 17 odnosno pola je bilo istih a od onih pola je bio jedan dio gotovo pa nebitnih sa zakonom. Tako da je jako malo ono što je bitno, odnosno što mi smatramo da je bitno bilo prihvaćeno. Stoga ću ja u ime Socijaldemokrata proći još jedanput kroz ono što mi smatramo da bi trebalo biti prihvaćeno i da se to pokuša prihvatiti od strane Ministarstva odnosno od strane ministrice. Prvo, sami ste rekli da će zakon zapravo definirati 3 područja, a to je financiranje javnih potreba u kulturi, osnivanje i rad kulturnih vijeća i upravljanje ustanovama u kulturi pa onda postavljamo pitanje zašto i zakon ne bi nosio naslov zakon o kulturnim vijećima, javnim potrebama u kulturi i upravljanju ustanova u kulturi. To ne iziskuje nikakav veliki, mislim da to nije nekakav prijepor u vezi toga, ali bilo bi jasnije što se tim zakonom zapravo definira. Nadalje, vezano uz čl. 4 st. 3, dali ste objašnjenje da centri za kulturu su zapravo ustanove u kulturi pa su obuhvaćene ovim zakonom i bave se svim navedenim djelatnostima, stoga nije potrebno posebno .../nerazumljivo/... i djelatnost centara za kulturu. Ne znam, mišljenja smo da centri za kulturu, domovi kulture i narodna sveučilišta su zapravo najzastupljenije ustanove u kulturi diljem zemlje i zapravo one provode specifične programe koje prvenstveno imaju kulturno-društveni karakter pa možda ne bi bilo loše da se u tom članku i to definira, možda da se to još jedanput razmisli o tome, da se to još jedanput definira. Nadalje, čl. 17 st. 2, za članove vijeća imenuju se umjetnici, stručnjaci i kulturni djelatnici istaknuti u područjima umjetnosti i kulture. E sad, dosadašnji zakon o kulturnim vijećima u čl. 3 propisuje to puno detaljnije, tko može biti imenovan za člana vijeća i smatramo da bi bilo dobro da se to i u ovom zakonu jasno definira pa predlažemo da ovaj članak zakona zapravo glasi da se za članove vijeća imenuju kulturni djelatnici i umjetnici te drugi stručnjaci koji svojim dosadašnjim dostignućima i poznavanjem problema vezanih uz utvrđivanje i provedbu kulturne politike mogu pridonijeti ostvarenju ciljeva radi kojih je vijeće osnovano. Vi ste na to dali i prijedlog, odnosno odgovorili ste na to da je propisana formulacija šira od predložene, ali zapravo i smisao i jeste da bude šira od predložene, da se ne bi time manipuliralo pa vas molimo da se to isto prihvati i uvrsti u Zakon. Nakon toga, dolazimo do čl. 19 st. 2 gdje piše da će ministar nadležan za kulturu razriješiti člana vijeća i prije isteka vremena iz st. 1 ovog Čl. ukoliko se dese neki događaji, a između ostaloga, piše i ukoliko svojim djelovanjem ili ponašanjem narušava ugled vijeća ili ministarstva nadležnog za kulturu. E sad, ova odredba o narušavanju ugledu vijeća ili ministarstva nije ovdje detaljnije obrazložena pa se odluka o narušavanju ugleda može donijeti proizvoljno, što zapravo ostavlja preveliki prostor, bar jedna osoba, to je konkretno sad ministar kulture, definira taj ugled i modalitete njegovog kršenja od prilike do prilike. Narušavanje ugleda može biti i kritičko istupanje u javnosti člana vijeća radi ukazivanja na propuste ili nepravilnosti do kojih dolazi u radu vijeća, što je nedvojbeno interes javnosti, a ne razlog za razrješenje, pa ako nije problem da se ovo pojasni, znači što to znači djelovanje ili ponašanje koje narušava ugled vijeća ili ministarstva nadležnog za kulturu. Bilo u nekom prilogu ili ovoga, baš u tom članku. Isto tako, u tom istom članku, znači čl. 19 st. 4 piše da će član vijeća stavljati mandat na raspolaganje ako prestane mandat ministru nadležnom za kulturu koji je donio odluku o njegovom imenovanju. Smatramo da je nužno osigurati neovisan rad vijeća i da bi članovi vijeća morali biti neovisni stručnjaci koji će samostalno sudjelovati u radu vijeća i donositi odluke isključivo na temelju kvalitete predloženih programa i ne smiju biti nikako vezani za rad i mandat ministra i mislimo da bi bilo dobro da se to formulira kao što je to predloženo u jednom od prijedloga u raspravi, da član vijeća može staviti mandat, znači može, može staviti mandat na raspolaganje ako prestane mandat ministru nadležnom za kulturu koji nije donio, koji je donio odluku o njegovom imenovanju. Znači nije velika promjena nego samo da ti ljudi koji su u vijećima budu neka konstanta i da se zapravo može nastaviti rad i ukoliko ministar odstupi sa svoje funkcije. Nadalje, imamo u čl. 37 piše da ustanova u kulturi s više od 5 zaposlenika ima upravno vijeće. E sad, za razliku od Zakona o kazalištima, Zakona o muzejima, Zakona o knjižnicama i Zakona o arhivima, ovaj Zakon ne propisuje ulogu ovlasti i zadaće upravnog vijeća nego ostavlja se to detaljnije odredit statutom. S obzirom da nabrojeni zakoni to već definiraju, bilo bi možda dobro da se u ovom članku propišu te ovlasti i da se na isti način primjenjuju na sve ustanove u kulturi. Znači to ništa nije, nikakvo odstupanje s obzirom da to već postoji u drugim zakonima, smatramo da bi to bilo korektno da se to ovdje definira i da se to zapravo onda sa time lakše na neki način upravlja. Nadalje, piše u Zakonu, isto tako da upravno vijeće ima 3 ili 5 članova od kojih većinu imenuje osnivač iz redova istaknutih kulturnih i ... [[Govornik se ne razumije.]] djelatnika, pravnih i ekonomskih i financijskih stručnjaka ujedno, a jednog člana biraju svi radnici sukladno zakonu kojim se uređuju radni odnosi, a posebnim zakonima nije .../nerazumljivo/... ako zakonima nije drugačije određeno. E sad, smatramo da bi bilo dobro i kvalitetno da bude više članova tog vijeća iz same ustanove. S obzirom na djelatnost ustanove u kulturi, bilo bi nužno zapravo da ukupnu većinu u upravnom vijeću javne ustanove u kulturi u kakvom god broju ono bude djelovalo, čine stručnjaci iz područja kulture i umjetnosti. Tako da bi predložili zapravo da se onda taj broj promijeni da više bude članova vijeća iz same ustanove, a manji broj izvana. I sad budući da više nemam vremena, ja ću nastaviti u svojem pojedinačnom izlaganju još ove primjedbe koje imamo vezano za zakon, mogu samo još tu definirati možda članak, stavak 8 istog članka gdje piše da način izbora članova upravnog vijeća, zadaće, donošenja odluke i druga pitanja u vezi s radom upravnog vijeća uređuje se statutom u ... [[Govornik se ne razumije.]] kulturi. Možda bi bilo dobro da se, smatramo da bi bilo dobro da se definiraju zadaće i ovlasti navedenih tijela u ustanovi kao što je definirano i u drugim posebnim zakonima. Opet Zakon o kazalištima. A evo, nastavit ću onda kasnije u svojem pojedinačnom izlaganju. Hvala.
Hvala. G. Milanović Litre ispred Kluba zastupnika suverenista. Hrvatskih suverenista. Hrvatskih suverenista. Izvolite.
Hvala vam predsjedavajući. Poštovani kolegice i kolege, poštovana ministrice sa suradnicom. Ovaj Zakon, ovaj novi Zakon zapravo pogoduje i produbljuje centralizaciju moći, ovog puta ministrici Obuljen Koržinek. Udruge s područja kulture, uključujući i Hrvatsko kulturno vijeće više su puta upozoravali na mnoge nepravilnosti, nelogičnosti i netransparentnosti postupaka u natječajima Ministarstva kulture tj. samovoljnih odluka kojima se raspodjeljuje novac iz EU fondova i novac hrvatskih poreznih obveznika. Jasni kriteriji prijavljivanja, vrednovanja i ocjenjivanja prijava, manjkavi i raštrkani podaci o rezultatima, nedostatak obrazloženja, itd., itd. Ovaj prijedlog novog Zakona u trenutnoj formi čini se da će još dodatno produbiti sve ove probleme i omogućiti ministrici još veće samostalno odlučivanje. U prilog tome ide i jedan komentar iz javnog savjetovanja koji glasi, iz nacrta je jasno da će ministrica kulture imati još više moći u samostalnom odlučivanju bez jasnog nadzora i kontrole nad tim odlukama. Mislim da bi mi, korisnici javnih natječaja Ministarstva kulture trebali imati puno veću mogućnost uvida u mehanizme donošenja odluka ministrice i Ministarstva. Iz dosadašnjeg iskustva znamo da bilo koji pokušaj ukazivanja na nepravilnosti rada Ministarstva ostane i jedino upravo to, samo pokušaj. Ministarstvo je ustrojeno tako da samo na papiru izgleda transparentno i po zakonima EU, dok je u praksi Ministarstvu omogućeno da ignoriraju sve prijave bez posljedica. Opasno je donositi zakon u kojem se korisnicima Ministarstva daje još manje uvida u mehanizme provedbe natječaja i izvješća, a samo jedna osoba, u ovom slučaju ministrica može bez stvarnog nadzora donositi odluke o dodjeljivanju nekretnina i tzv. žurnoj dodjeli sredstava iz proračuna bez natječaja do 5%. Čini se da se zakon pokušava prilagoditi ministričinim željama, a ne korisnicima Ministarstva zbog kojih bi zakon i trebao postojati. U ovom Zakonu, ja bih rekao, javnih poziv se podrazumijeva, ali možemo i bez njega. U čl. 7 navedeno je da se sredstva za financiranje javnih potreba u kulturi dodjeljuju na temelju provedenog javnog poziva, no u čl. 8 istaknuto je kako se financijska sredstva mogu dodijeliti i izravno, bez javnog poziva, zbog tzv. žurnosti djelovanja nije moguće provesti postupak dodjele putem javnog poziva, a to je uzrokovano događajem koji se nije mogao predvidjeti u programu rada, prijavitelja programa i projekata. Nadalje, u 1. st. čl. 14 navedeno je kako tijelo državne uprave mjerodavno za upravljanje nekretninama u vlasništvu RH može Ministarstvu mjerodavnom za poslove kulture dati na upravljanje nekretnine u vlasništvu RH koje onda Ministarstvo daje u zakup javnim natječajem fizičkim i pravnim osobama koje djeluju u području kulture, no u 2. st. istog članka navedeno je da nekretninu Ministarstvo može dodijeliti i neposrednom pogodbom pravnoj osobi čija je djelatnost od posebnog interesa za kulturni razvitak svih krajeva RH, a temeljem kriterija koje određuje ministar nadležan za kulturu pravilnikom iz st. 8. Znači sve je u rukama ministrice. Nadalje, u čl. 15 koji uređuje rad kulturnih vijeća, u 1. je stavku navedeno da kultura vijeća kontinuirano prate i razmatraju stanje u pojedinim područjima umjetničkog i kulturnog stvaralaštva, daju prijedloge za poticanje njihovog razvitka i unaprjeđivanja, kao i stručne podloge i mišljenja te obavljaju i druge poslove sukladno Zakonu. U 2. st. istog članka dvaput se naglašava promicanje potreba u kulturi i umjetnosti nacionalnih manjima, a da se nijednom ne spominje promicanje hrvatskog kulturnog i umjetničkog stvaralaštva, osim onoga u inozemstvu. Ministarstvo valjda smatra kako se to podrazumijeva, no svatko može sam prosuditi koliko je to objašnjeno ispravno, a i general Sačić, ne onaj koji sjedi pokraj mene nego general Hrvatske vojske je upravo na to, na takve probleme ukazao. Ova tri članka ne bi ni po čemu bila sporna kada bi to doista bilo tako. Nažalost svjedoci smo slučajeva kad u kulturnim vijećima sjede javnosti potpuno nepoznate osobe umjesto osoba koje su se dokazale u svojoj struci i koje bi ocjenjivanju pristupile pošteno, odgovorno i neovisno. Svjesni sadašnjeg stanja hrvatske kulture i umjetnosti u kojem su osmišljeni mnogi mehanizmi i ostvarenja umreživanja preko kojih se nastoji doći do novca i nagrada za pojedine programe kojima se nameće vrijednost, a kriteriji za te su često uopće nisu zapravo ni umjetnički, nego ja bih rekao interesni. Smatramo kako su nam u vijećima nužno potrebne osobe s vlastitim integritetom koje bi se primarno vodile kriterijima kvalitetne i izvrsnosti pojedinog natječajnog prijedloga, a ne svjetonazorskim kriterijima i pogodovanja sebi bliskim pravnim i privatnim osobama, pa i kad s njima nisu rodbinski ili poslovno povezani, kako je nažalost čest slučaj do sada. Ne očekujemo da će se nešto puno promijeniti donošenjem ovog novog zakona, ali ono što ćete svakako imati to je veća moć odlučivanja u svojim rukama.
5 minuta gđa. ministrica u ime predlagateljice, u svoje ime, izvolite.
Hvala vam najljepša na vašim komentarima. Ja bih se prvo ispričala, ne poznajem dovoljno dobro Poslovnik HS, znam sa aktualnog prijepodneva da se ne smijemo obraćati zastupnicima koji nam se nisu, po kojima nisu postavili pitanje i zbog toga sam uvaženog generala Sačića adresirala kao zastupnika koji sjedi pokraj vas, dakle nije bila nikakva namjera da vas uvrijedim. Za vas g. zastupniče Sačiću znam puno dulje nego za zastupnika Litru, Milanovića Litru kojem sam se obratila. Ali sada sam izašla vani zato da progovorim za ovom govornicom i obranim čast svih članica i članova kulturnih vijeća bez obzira je li djeluju pri Ministarstvu kulture i medija ili djeluju u JLS jer kad vi kažete da u kulturnim vijećima sada sjede javnosti potpuno nepoznate osobe, možda su vama nepoznate ako se ne bavite područjem kulture ili čitate jedan komentar s javne rasprave inače moje drage kolegice iz glazbene akademije koja iz nekih osobnih razloga je adresirala ovaj zakon upravo zbog takvih odnosa o kojima vi govorite, onda očekujem zaista da, da ovdje imamo neku širu raspravu. Nije u redu uvažene članove i članice kulturnih vijeća u kojima sjede ravnatelji ustanova, umjetnici s međunarodnom karijerom, posvećeni kulturni djelatnici, što se tiče Ministarstva kulture koji izražavaju i balans u smislu njihovog spola, dakle imamo i muške i ženske članove i geografsku rasprostranjenost po svim dijelovima Hrvatske reći da su to potpuno nepoznate osobe i još ih etiketirati da donose nekakve interesne odluke. Ja vas molim s ovog mjesta niti je to proizašlo iz dosadašnjeg zakona ili prakse, niti će proizići iz budućeg zakona i prakse, niti će se u bilo kojem vijeću kako vi kažete donosit odluke po nekakvim svjetonazorskim i privatnim povezanostima. A ovo još što ste istaknuli, pa ste rekli tzv. žurnost, tzv. žurnost, nije nikakva tzv. žurnost. Kad se dogodio covid Ministarstvo kulture i medija je u godinu dana osiguralo 400 milijuna kuna različitih potpora, žurnih, nepredviđenih, to je žurnost. Ja znam da neki, pa čak i u ovom visokom domu su negirali i pandemiju i situaciju u kojoj smo se našli, al to nije bila tzv. žurnost, to je bila situacija u kojoj su ljudi koji rade u kulturi od danas do sutra u Hrvatskoj i u cijeloj Europi i u cijelom svijetu ostali bez ikakvih prihoda, bez ikakve mogućnosti rada. Borili smo se, držali smo kulturne institucije otvorenima, osiguravali smo potpore i to je žurnost i nažalost u svijetu u kakvom živimo nesigurnosti, ratova, ugroza, ta se žurnost nažalost može ponovit i ovo je zakonsko uporište da se onda djeluje. Ja mislim da je ovo vrlo, vrlo dobar iskorak.
Hvala lijepa gđo. ministrice, vidim, vidim sve, ali htio bi reć samo jednu stvar i vama gđo. ministrice i g. Milanović Litre, uz svo moguće uvažavanje g. Sačića koji zna kako mu se obratim kada smo izvan sabornice, ovdje unutra nemamo generala, nemamo doktora, nemamo akademika, svi smo zastupnici i svi smo isti, okej? Gđa. Katarina Peović, izvolite.
Ministrice, obratili ste nam se kako ste rekli da obranite čast kulturnih vijeća, a ja sam se odlučila za repliku s istom namjerom. Naime, vi ste u svojem odgovoru kolegici Urši Raukar odgovorili ako se dobro sjećam i citirat ću vas da na pitanju o gubitku samostalnosti upravnih vijeća odgovorili ste da je kolektivno tijelo koje se sastaje jednom mjesečno i o nečemu odlučuje relikt nekih drugih vremena, valjda niste mogli izgovoriti riječ socijalizam, pa se taj eufemizam koristi nekih drugih vremena. Ja bih vas upozorila da je kolektivno odlučivanje temelj demokracije, a centralizacija i stavljanje moći u ruke jednog čovjeka bi trebao bit relikt prošlosti.
Hvala lijepa. Odgovor.
Hvala vam gđo. zastupnice. Žao mi je ako ste se našli osobno povrijeđeni mojim komentarom s obzirom da vi imate neku sklonost prema tom vremenu, pa i samoupravljanja koju ja zaista nemam i ne mislim da je to bio dobar način upravljanja, da je bio dobar bio bi preživio, dakle naše je mišljenje … [[Upadica iz klupe se ne razumije]] ne, ja jako dobro znam što je demokracija i zagovaram demokratske načine upravljanja za razliku od onih koje smo imali ranije i zato sam rekla, dakle izvršno tijelo upravlja, a kolektivno tijelo ga nadzire i to je nešto što funkcionira, pa u krajnjem slučaju izvršno tijelo upravlja, a vi ste tu da nas nadzirete na svim razinama. U tvrtkama isto tako izvršno tijelo upravlja, a nadzorno tijelo nadzire, dakle to je jedno ajmo reći lijepo usuglašavanje i davanje jednog stabilnog okvira za upravljanje ustanovama.
Vrijeme. Gospodin Milanović Litre.
Hvala vam poštovani predsjedavajući. Evo, iskoristit ću ovu priliku pa ću vama reć to je možda ideološka sad stvar, ali ja smatram da nismo svi isti, niti ćemo ikada biti svi isti. Postoje neke razlike, neki su ljudi puno pametniji od mene, neki su puno gluplji, to će uvijek postojat to ništa ne mijenja što ovdje sjedimo svi zajedno.
Nismo govorili, nismo govorili o pameti.
Sve ok, ova evo prije svega nisam pobornik generalizacije bilo kojeg aspekta društva pa tako ni članova kulturnog, kulturnog vijeća. Ja nisam rekao da su svi oni ljudi koji su, koji nisu zaslužili biti tamo, ali da neki jesu sasvim sigurno, u to sam siguran. Vi ste rekli da stajete, da stojite iza svih članova kulturnih vijeća što je po meni vrlo upitno. Vrlo, vrlo upitno. Ne, ja ne vjerujem da to mislite niti da vjerujete da su oni svi tamo sa razlogom, a mogu eventualno reći oko kriznih tih situacija odnosno brzih ovih kao što je bilo tijekom Covida. Budimo realni sve, sve [[Upadica: Vrijeme.]] odluke vlade, vaše vlade su dovele do tih situacija.
Hvala. Izvolite odgovor.
Ne bih se, hvala vam na komentaru, na replici, ne bih se javila za riječ da niste rekli citiram, u kulturnim vijećima sjede potpuno nepoznate osobe. I na to sam odgovorila, oni možda vama jesu nepoznati, ako se ne bavite područjem kulture i to je legitimno, međutim u kulturnim vijećima ja kad ovdje izlazim pred govornicu, za govornicu govorim o kulturnim vijećima koje sam imenovala sukladno Zakonu kao ministrica kulture i medija, sjede zaista osobe sa svojim životopisima, postignućima i to sigurno kulturnoj javnosti nisu nepoznate osobe. Preuzimaju na sebe veliku odgovornost, vrlo često i pritiske svojih kolega i ja im s ovog mjesta izražavam još jednom i poštovanje i zahvalnost onima koji se prihvate te časne, ali nezahvalne dužnosti i na razini Ministarstva kulture i medija i u gradovima.
Gospodin Milanović Litre, povreda Poslovnika.
Članak 238., ministrice, ministrice ipak ima neki razlike u sabornici, ministrice ja ovo nije moj stav, ovo je stav ljudi koji rade u kulturi, koji se bave time, a na kraju krajeva ja se smatram kulturnjakom barem na onom rubu kulture jer sam diplomirani dizajner. Tako da nisam baš neuk po pitanju kulture u RH, tako da ovo što ste sad izrekli to ste rekli vašim ja bi rekao ljudima kojima ste vi odgovorni, a to su kulturnjaci u Hrvatskoj.
Hvala, naravno ovdje opomena jer je bila čista replika. Gospođa Boška Ban Vlahek, stvarno replika.
Poštovana ministrice ne bi se ja javila za repliku da niste kolegici Antolić Vupora kad vas je, kad vam je postavila pitanje o kulturnim vijećima odgovorili da i vi kulturna vijeća ne imenujete. Poštovana ministrice upravo u ovom aktualnom zakonu u Članku 18. piše da vi imenujete članove vijeća na 4 godine i to prema svojim preferencijama. U slučaju uhodane prakse kod vas pretpostavljam, a sigurno će tako i biti kulturna vijeća svode ulogu pribavljanja alibija stručnosti i ravnomjerne zastupljenosti upravo vašim odlukama. Hvala.
Odgovor.
Hvala, ja vas molim da pročitate stavak sad nisam možda latet, stavak tog članka zadnji koji govori da se to ne odnosi na lokalnu i regionalnu samoupravu, ne odnosi, ministar ne imenuje, nije dosada, neće ni sad. Pročitajte zadnji stavak tog članka u kojem se eksplicite govori da se ne odnosi na lokalnu i regionalnu samoupravu.
Hvala lijepa, nemate više replika. Gospođa Ban Vlahek, Klub zastupnika SDP-a.
Zahvaljujem. Poštovana ministrice samo bi se nadovezala na ovo, iskoristila bih svojih minutu, dvije. Znači Članak 18. stavak 3. upravo ne piše ono o čemu vi pričate. Tako da ja vas molila da pročitate točno što piše u tom članku, ali ajmo ovako. Ovaj prijedlog Zakona o kulturnim vijećima i financiranje javnih potreba u kulturi ne rješava stvarne probleme, a stvara nekoliko novih. No, zakonodavni pesimizam koji zrači iz ovog teksta još je gori. Ako imate loše propise ipak barem načelno postoji nada da će netko jednog dana ozbiljno shvatiti izazov, pažljivo analizirati probleme i procese u cjelini polja, saslušati različita mišljenja, osmisliti cjelovitu dugoročnu politiku i napokon predložiti nove propise koji će zajedno s ostalim instrumentima osiguravati njenu provedbu. Međutim, kada vam netko umjesto 3 loša zakona isprinta jedna još gori to svakako ubija nadu. I to ova vlada dosljedno radi, smanjuje očekivanja. Kao da nije bitno to što zakon nije uspio ništa popraviti trebali bismo valjda biti sretni da pogoršanja nisu katastrofalna. Izradi ove hibridne verzije zakona pristupilo se bez ikakve vizije i ideje o ukupnosti sustava i specifičnostima pojedinih područja. U osnovi prijedlog se svodi na objedinjavanje i administrativno nomotehničke detalje. Bez sumnje će službenicama ministarstva biti praktičnije da ne moraju otvarati zajedno s izmjenama i pravilnicima više od 10 propisa. Međutim, to se moglo riješiti i kvalitetnim pročišćenim tekstom, a za one koji vole slova zakona imati u čvrstoj kopiji na papiru rješenje bi bio spiralni uvez. Istini za volju niti postojeći zakoni nisu osobito kvalitetni, neki dijelovi su zastarjeli, neki neprecizni i nejasni, a neki u neskladu s drugim propisima. Ne opravdala li to ovakav prijedlog, nimalo. Ako postoje dvije stvari u području financiranja umjetničkog rada i kulturnih aktivnosti o kojima postoji konsenzus prakse i znanstvene refleksije onda su to pod jedan potreba stalnog usavršavanja i profesionalizacije načina donošenja odluka o dodjeli sredstava kriterija, prikupljanje prijava na natječaj, evaluacije itd. I drugo zaštita od političkog paralelizma, osiguranje da se odluke o novcu za kulturu i umjetnost neće donositi prema političko-stranačkim preferencijama. Isto dakako vrijedi i za upravljanje ustanovama. Usavršavanje odlučivanja i ukidanje političkog paralelizma čini li prijedlog zakona išta od toga, niti najmanje. Dapače, na mnogim dionicama se uputio upravo u suprotnom smjeru. Uvijek prijeporna raspodjela sredstava za javne potrebe uređena je Zakonom o fondovima za kulturu, riječ je o zakonu koji je '90.-te godine donekle provizorno donesen kako bi se izvan snage stavio ideološki neprihvatljivi Zakon o samoupravnim interesnim zajednicama ovlasti kulture, a tek je 3.g. kasnije preimenovan u Zakon o financiranju javnih potreba u kulturi. Amputiravši samoupravnu dinamiku korisnika i proizvođača kulture u usklađivanju o raspodjeli sredstava ovaj kratki Zakon o fondovima za kulturu nastaje u osnovi modificiranjem četvrte glave prethodnog Zakona o SIZ-ovima. Prijedlog da se prag od 20 tisuća stanovnika snizi na 10 tisuća čini jednu od rijetkih inicijativa koja barem na razini načela nije sporna. Dobro je da odluke o financiranju kulture neće donositi jedna osoba nego će u manjim gradovima to činiti kulturna vijeća. Međutim u kojoj mjeri su ta vijeća ne samo u manjim nego i u većim gradovima i na državnoj razini prema ovom prijedlogu autonomna u svom radu budući da ih prema svojim preferencijama imenuje ministrica kulture i medija koja i donosi odluke o dodjeli sredstava prema čl. 27. ovog prijedloga? Nimalo. Njihova uloga je savjetodavna u najboljem slučaju, u onom učestalijem slučaju uhodane prakse, kulturna vijeća svode ulogu pribavljanja alibija stručnosti i ravnomjerne zastupljenosti odlukama ministrice. Aktualni Zakon o kulturnim vijećima propisuje da ministrica članove vijeća imenuje na 4.g., u praksi je to moglo značiti da barem neki članovi vijeća izabrani prema preferencijama jednog ministra ostanu na toj funkciji i duboko u mandatu drugoga neovisno o tome je li u međuvremenu došlo i do značajne promjene stranaka na vlasti. Međutim, aktualni prijedlog u čl. 19. kaže da član vijeća odlazi zajedno s ministrom koji ga je imenovao, a koji ga i prije može smijeniti ako mu se ne svidi njegovo djelovanje i ponašanje. Kakvo je to djelovanje i ponašanje koje narušava ugled vijeća ili ministarstva nadležnog za poslove kulture? Želite li demokratizirati odluke o financiranju i upravljanju u polju kulture i umjetnosti omogućite različitim društvenim akterima poput strukovnih udruženja da biraju barem dio članica i članova kulturnih vijeća ili rukovodilaca kulturnih institucija, omogućite kulturnim radnicama i radnicima da ih savjetuju i nadziru, uvedite vanjske nezavisne evaluacije financiranih projekata, propišite jasne i nedvosmislene kriterije i procedure ocjenjivanja i izvještavanja, ali prije svega objavite koji su vaši ciljevi kulturne politike tako da bi mogli o njima raspravljati. Ako se vaš nikada objavljeni prijedlog kulturne politike svodi na to da novca za rad u kulturi ima sve manje i manje, da umjetnici i kulturni radnici žive sve teže, ali da se za one koji djeluju i ponašaju se u skladu s vašim preferencijama uvijek nađe neka kuna ili euro više molim lijepo i to bi već predstavljalo neki poziv na raspravu umjesto ove politike šutnje, lošeg raspoloženja, ignoriranja argumenata i guranja po starom. Ako je jedan od ciljeva kulturne politike koji biste mogli uvažiti i popravljanje materijalnog položaja i radnih uvjeta umjetničkih i kulturnih radnika, te novinara gdje bi se rješenja za to trebala pojaviti nego upravo u ovom zakonu. Kada se usporede sredstva za javne potrebe u kulturi dodijeljene putem javnog poziva na razini Ministarstva kulture i medija 2019. s onima 2009.g. bilježimo da se masa plaća kulturnih radnika prije aktualne krize nije vratila niti na one nominalne iznose od prije prethodne tzv. globalne financijske krize. Iako je ukupni budžet ministarstva nominalno porastao za 266 milijuna sredstava isplaćena za dramsku i glazbenu scensku umjetnost, kulturno umjetnički amaterizam, časopise, knjižnice, ples, likovne programe, muzejsko galerijsku djelatnost, su se zapravo smanjila za 10,6 milijuna kuna ne računajući učinke inflacija koja je u tom razdoblju iznosila 13,5%. Da stvar bude gora, u većini kategorija smanjile su se i prosječne visine potpora, kao i omjer prihvaćenih i odbijenih projekata. Slični pokazatelji se mogu uočiti i na razini lokalne samouprave. To zapravo znači da je sve više umjetnika slobodno od bilo kakvog zaposlenja. Polje kulture je u strukturnom smislu feminizirano, a time i potplaćeno, no unutar samog polja postoje hijerarhije, muškarci na višim pozicijama imaju ulogu kreativaca koji kontempliraju kulturne programe dok žene često te iste programe provode. Gomile neplaćenih prekovremenih sati, neravnoteža između privatnog i javnog života i poslovnog, konstantna briga kako platiti režije. Tako izgleda svakodnevnica velike većine kulturnih radnica i radnika, nije da se to ikoga tko je radio na ovom prijedlogu tiče. Zbog toga jedan od strateških ciljeva kulturne politike treba biti poboljšanje položaja materijalnih i radnih uvjeta i kvalitete života umjetničkih i kulturnih radnica i radnika, kao i novinarki i novinara koji su kao i medijska djelatnost općenito sasvim izostavljeni iz ovog prijedloga kao da mediji i novinarstvo nisu dio hrvatske kulture. Ma koliko to izgledalo teško i uskladivo s logikom prioriteta kakvih u socijalnoj politici, zdravstvu, niti obrazovanju nikada ne manjka način ostvarenja tog cilja je kontinuirani rast javnih sredstava za rad u kulturi. Naravno, ima toga još čime bi se ovaj prijedlog morao baviti umjesto što se on ne bavi. On je dosljedan nastavak politike strukturnog osiromašivanja radnica i radnika u polju kulture i umjetnosti, te centralizacije u odlučivanju u kulturnoj proizvodnji i uvjetima rada. Prijedlog ovog zakona suprotan je aktualnim zahtjevima i potrebama kulturnih radnica i radnika. Inzistiramo da se u izradu novog prijedloga zakona uključi i šira javnost, inicijative i strukovne udruge koje sustavno rade na promicanju pošteno plaćenog rada i razvijanju alata za njegovu provedbu u rasponu od javnih potreba u kulturi do samoregulacije polja. Hvala lijepa.
Gđa. Nina Obuljen Koržinek 5 minuta u ime predlagatelja, izvolite.
Hvala vam najljepša. Zamolila sam za riječ da možda izostane ta rasprava dalje da razjasnimo to dakle vezano uz imenovanje kulturnih vijeća. Čl. 18. st. 3., st. 2. i 3. o imenovanju, da ministar imenuje, to se nalazi u glavi zakona pod naslovom „Kulturna vijeća pri ministarstvu nadležnom za kulturu“. Ako čitate dalje onda dođete nedaleko dalje, „Kulturna vijeća jedinica lokalne i područne regionalne samouprave“ čl. 20. i tu vam kaže da akt o imenovanju predsjednika i članova vijeća donosi izvršno tijelo jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave. Dakle, potpuno je jasno da ministar imenuje kulturna vijeća pri Ministarstvu kulture i medija, a da se na lokalnoj razini donosi odluka sukladno čl. 20. st. 5. O našim objavljenim ciljevima kulturne politike možete pročitati u programu vlade, ako vas interesiraju kao i na mrežnim stranicama Ministarstva kulture. To nije kulturna politika za one s našim preferencijama kako ste pročitali u vašem referatu nego je kulturna politika namijenjena ravnomjernom regionalnom razvoju i uključivanju svih dionika. Ali ono što me posebno zasmetalo su ovi komentari i usporedbe o financiranju. Dakle, kao ministrica kulture tadašnje kulture, danas kulture medija naslijedila sam proračun od 0,56%, 0,56% ostavština SDP-ove vlade. Došli smo do 1% u našem mandatu, a onda se dogodila kriza. Naslijedila sam situaciju gdje su se rezultati natječaja objavljivali u travnju, svibnju ili lipnju SDP-ova vlada, vrlo lako provjerljivo, sve je dostupno na web stranicama Ministarstva kulture i medija. Imenovana sam u listopadu, već te godine svi su rezultati bili objavljeni do kraja godine, tako da ja vas molim da sa malo više podataka raspravljamo o ovom prijedlogu zakona. Šira javnost je bila uključena putem javne rasprave, ne mogu svi radnici i radnice kako ih vi zovete sudjelovat u pisanju zakona jer zakon ne bismo nikad napisali. U pisanju zakona sudjeluje radna skupina u kojoj su bili ravnatelji, predsjednici lokalne i regionalne samouprave, umjetnici, svi radnici i radnice jer svi smo radnici i radnice, a onda su svi ti opet mogli dati svoje mišljenje na javnoj raspravi i gradonačelnici i lokalna samouprava što su napravili i umjetnici i kulturni djelatnici i svi radnici i radnice. I mi smo poslušali onaj dio prijedloga za koje smo smatrali da će unaprijediti zakon, jednako kao što ćemo poslušati i one prijedloge koje ćemo čuti u današnjoj raspravi, pa i one koje ćemo nadam se čuti u drugom čitanju.
Hvala lijepa. Replika gospođa Ban Vlahek.
Uvažena ministrice, drago mi je da osim što ja imam referat vjerovatno vi imate isto referat odnosno kolegicu koja vas savjetuje jer ste maloprije rekli da u čl. 18. st. 3. upravo to piše. Vi kao ministrica bi trebali točno znati što vam u čl. 18. st. 3. piše ukoliko iznosite to da biste sad promijenili i navodite ne znam čl. 20. st. 5., tako da hvala vam što ste pročitali ovaj zakon.
Izvolite.
Hvala vam. Ja sam ispravno citirala čl. 18. st. 3. govori „Na temelju prispjelih prijedloga ministar nadležan za kulturu odlukom imenuje predsjednika i članove vijeća vodeći računa o njihovoj stručnosti i ravnomjernoj regionalnoj zastupljenosti.“ Dakle, ispravno sam citirala ono. Ono što se odnosi na Ministarstvo kulture i medija čl. 20. st. 5. kaže „Akt o imenovanju predsjednika i članova vijeća donosi izvršno tijelo jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave.“
Gospođa Katarina Peović.
Prvo ću se referirati na ovo što ste rekli da ste dobili proračun od 0,56% i navukli ga na 1%, to je sigurno hvalevrijedno, ali ja vam moram reći da to kad ste vi došli na čelo ministarstva je razdoblje u ekonomiji široke konjunkture. Znači nema pretjerano veze s SDP-om, HDZ-om, uistinu tada je trebalo puno više izdvajati za sve segmente društva pa tako i za kulturu. U socijalizmu omraženom na koje ćete se vjerojatno vratiti u svakoj replici mojoj vam je to bilo negdje između 3 i 5% proračuna. A što se tiče vaše kritike rekli ste, što se tiče demokracije, ajmo se na to vratiti, znači imamo demokraciju u socijalizmu i ta mračna upravna vijeća koja će se Vijeće za kulturu koja će se sastajati jednom mjesečno i što ste iskomentirali da nije nikakva demokracija, ja bi vam samo htjela reći, demokracija je uistinu da neovisna tijela koja imenuju stručnjaci neovisno od ministrice kulture donose neke odluke [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] i to bi trebalo u ovom zakonu potaknuti.
Hvala vam. Ovaj vaš prijedlog ide dalje i od samoupravljanja on ide prema anarhiji. Ne znam koja su to neovisna tijela koja bi imenovala neka neovisna tijela. A što se tiče usporedbi sad ako ćemo ići prema socijalizmu, i ja sam se kao što znate nešto bavila kulturnim politikama, kao što znate tada je kulturna politika bila znatno centraliziranija, sve su ustanove dakle postotak tadašnji za kulturu i postotak današnji za kulturu to je veća razlika od krušaka i jabuka.
Nemate više replika. Gospođa Raukar Gamulin Klub zastupnika zeleno-lijevog bloka. Izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedavajući. Poštovana ministrice sa suradnicom. Središnje pitanje odnosi se na svrhovitost uvezivanja triju ključnih zakona za funkcioniranje kulturnog sektora u jedan mega zakon i nužnost njegovog donošenja prije nego što Ministarstvo kulture i medija donese strategiju koja bi trebala odrediti budući smjer razvoja kulturne politike u Hrvatskoj. Dakle, u isto vrijeme kada se osniva radna grupa za izradu Nacionalnog plana razvoja kulture i medija, ministarstvo izlazi sa ovim prijedlogom zakona koji uređuje ključna područja kulturnog sustava bez da znamo kamo taj sustav zapravo ide i kamo ga želimo usmjeriti. Dakle, ovaj prijedlog zakona koji je pred nama rađen je bez strateške i bez analitičke podloge, a bez toga vjerujem da ćemo se u tome ipak svi složiti, nemoguće je iznjedriti zaista kvalitetan zakon. Kao osnovni ciljevi donošenja novog zakona navodi se povećanje transparentnosti i stabilnosti kulture, preciznije definiranje obaveza financiranja kulture na svim razinama, prilagodbu suvremenom razvoju kulture te jasnije definiranje funkcije ravnatelja kulturnih ustanova. Međutim, to takvim kulturni praktičari ne vide, oni zapravo, oni koji doista rade u kulturnom sektoru, koji gotovo unisono tvrde da ovaj zakon ne donosi zapravo nijednu bitnu promjenu ili ne bar onakvu kakva je kulturnom sustavu nužna. I zakon koji je upućen u ovu proceduru za početak ne prepoznaje kako javne ustanove u kulturi odnosno kulturni centri trebaju i moraju i zahtijevaju imati odvojeni objedinjeni zakon kojim će se između ostaloga prepoznati demokratizacija upravljanja i vitalna važnost kulturne infrastrukture. Trebalo bi izraditi dva zakona jer se radi o vrlo važnim segmentima kulturnog i umjetničkog djelovanja i bilo bi potrebno donijeti zasebne zakone, dakle Zakon o financiranju javnih potreba u kulturi i kulturnim vijećima te Zakon o financiranju i upravljanju ustanovama u kulturi i to bi trebalo učiniti u jednoj širokoj raspravi i dijalogu sa akterima na kulturnoj sceni. Kulturna vijeća novim zakonom postaju vezana uz mandat ministra ili ministrice čime se naravno u mnogome oslabljuje njihova neovisna pozicija, a nemaju ni mogućnost da u ključnim pitanjima kao što je dodjela sredstava ostvaruju utjecaj na konačne iznose za predložene programe. To je jedna od točaka evidentne politizacije u strukturama odlučivanja u kulturi što smatramo da je neprihvatljivo. Nadalje, niz je nedefiniranih stvari, poput npr. načina dodijele prostora za rad organizacijama u kulturi koji se mogu dodijeliti direktnom pogodbom prema prethodno definiranim kriterijima, no ti kriteriji nam nisu poznati. U zakon je uvedena iznimka koja se donosi na dodjelu sredstava bez javnog poziva zbog žurnosti djelovanja uzrokovanog događajem koji prijavitelj nije mogao predvidjeti, no nigdje u prijedlogu zakona nije objašnjeno kakvi su to događaji, a propisano je da ukupni iznos tako odobrenih sredstava ne smije prelaziti 5% cjelokupnog iznosa namijenjenog za financiranje programa i projekata u toj godini. 5% cjelokupnog iznosa samo za javne potrebe u kulturi, primjerice prema iznosu iz 2020. jest oko 4 milijuna kuna. Vjerujem da bismo bili sretni da možemo dobiti 4 milijuna kuna bez javnog natječaja. Brojne su nedorečenosti i nelogičnosti u prijedlogu zakona vezane i uz financiranju upravnih vijeća te uz izbor i mandat i ravnatelja, o tome sam nešto u replici pokušala pitati. Dakle, ponovit ću u sadašnjem Zakonu o upravljanju javnim ustanovama u kulturi jasno kaže, javnim ustanovama u kulturi upravlja upravno vijeće ako posebno zakonom nije drugačije određeno. U ovom prijedlogu unosi se promjena da ustanovom upravlja ravnatelj, a ingerencije upravnog vijeća uopće nisu određene. Treba podsjetiti da su upravna vijeća uvedena u legislativu Hrvatske zbog potrebe transparentnijeg uključivanja zajednice u upravljanje ustanovama i kao brana prevelikoj samovolji ravnatelja, a bome i zloupotrebama svojih funkcija o čemu smo svjedočili kroz ovih 30-ak godina, ne jednom. Zato smatramo da je neprihvatljivo da se upravna vijeća zapravo potpuno formaliziraju bez ijedne zakonom određene ingerencije. Npr. u čl. 15. kaže programe i projekte ustanova u kulturu utvrđuju tijela ustanove sukladno ovom zakonu. No ovaj zakon o tome ne kaže ništa. Ako ravnatelj upravlja ustanovom treba li on dati izvještaj o radu recimo plan rada upravnom vijeću, to nije nigdje navedeno, nije navedeno da upravno vijeće nadzire rad ravnatelja, toga u ovom zakonu taksativno nije navedeno. Dakle, dapače upravna vijeća su maknuta i iz izbora ravnatelja, natječaje provodi ustanova dakle postojeći ravnatelj raspisuje natječaj na koji će se vjerojatno javiti on sam, intervjue ne provodi upravno vijeće niti daje mišljenje, potpuno su izuzetno i stručno vijeće ukoliko postoji, mišljenja zaposlenika koji imaju svog predstavnika u vijeću. Dakle, odluka o tome tko će voditi ustanovu u kulturi donosi isključivo na državnom nivou ministar ili ministrica i na gradskom ili na općinskom nivou gradonačelnik ili načelnik. Smatram naravno da je to potpuno politizacija i centralizacija u izboru čelnih ljudi u ustanovama u kulturi. Gospođo ministrice vaš odgovor da su upravna vijeća relikt nekog drugog vremena ja na to vama mogu samo odgovoriti, ne nego upravo ovo vraćanje u neko drugo vrijeme u kojem je politika isključivo i jedina politika odlučivala tko će biti ravnatelj ustanove u kulturi. Demokracija u upravljanju bi značila da i struka i zaposlenici imaju pravo i mogućnost reći svoje mišljenje o kandidatima. Dakle, u čl. 12. npr. programe i projekte ustanova u kulturi utvrđuju tijela ustanove sukladno ovom zakonu, no potrebno je preciznije odrediti koja tijela. Dakle, mi predlažemo da to glasi upravno vijeće na prijedlog ravnatelja i suglasnost stručnog vijeća ukoliko ono postoji. Nadalje, čl. 37. kojim se propisuje sastav upravnog vijeća dakle, odredba da se bira jedan član iz kuće. Jasno je to za tročlana vijeća, ali što se događa sa vijećima koja imaju 5 članova, primjerice u Zagrebu je to dvorana Lisinski ili filharmonija. Ovako nedorečenost nas može u praksi dovesti do omjera 4:1 jer je potrebno navesti u tom slučaju da 3 predstavnika bira osnivač, a 2 iz kuće biraju svi zaposlenici jednoga, a drugoga stručni djelatnici između sebe i to govorim po uzoru na kazališna vijeća. Zatim, stavak 3. istog člana, istog članka. Za člana upravnog vijeća imenuje se osoba koja ima završen diplomski sad cijela ona pjesmica, tu prije svega moram reći da to je generalno i pitanje za obrazovanje da se potpuno anulira BA, znači ove tri godine studija to zapravo ništa ne nosi nikome, ali isto tako treba reći da u kulturi postoje ljudi koji su se afirmirali i bez diplome, doista postoje. I to vi gospođo ministrice vrlo dobro znate. Pa tko mislim da bi se trebalo na taj način proširiti i da se ne vrši ta pretjerana i nesvrhovita formalizacija za područje kreativne kulture. Drago nam je da je usvojen prijedlog iz javne rasprave i to je višegodišnje financiranje, doista hvala na tome, desetljećima se kulturnjaci već za to bore i nikako, evo sad su to dobili, pohvaljujem. Posebno zabrinjava stvar da zakon koji je uskoro na čitanju tj. sad je na čitanju, a uskoro će biti i u primjeni donosi izmjene stavki koje u nacrtu nakon javnog savjetovanja nisu bile ni predviđene. Dakle, točnije ono što je kolega Matula pitao propisuje da kulturna vijeća izabrana po starom Zakonu o kulturnim vijećima i nakon donošenja novog zakona ostaju u mandatu. S obzirom na to da je kako ističe ministarstvo osnovni razlog za donošenje novog zakona promjena obuhvata kulturnih vijeća i izmjena njihovih naziva, aktualni članovi vijeća [[Upadica: Vrijeme.]] zaista nemaju nikakav temelj za ostanak u mandatu. Hvala, nastavit ću u pojedinačnoj.
Hvala lijepa. Gospođa Nina Obuljen Koržinek, opet u ime predlagatelja, izvolite.
Hvala vam. Uvažena zastupnice Raukar, hvala na ovim komentarima, neke ćemo svakako razmotriti, međutim jedna mi stvar zaista je, prvo što se tiče ustanova. Dakle, da bude jasno ovaj dio koji se tiče upravljanja ustanovama u kulturi odnosi se samo na one ustanove koje nemaju svoje posebne zakone. Dakle, ne odnosi se ovaj zakon ni na arhive, knjižnice, muzeje, kazališta. Zakon o ustanovama koji je temeljni zakon, Zakon o ustanovama definira Člankom 36. što rade upravna vijeća. To je definirano Zakonom o ustanovama ne treba se ponavljati u ovom zakonu. To je zakon koji je na snazi Članka 36. donosi program rada i razvoja, odlučuje o financijskom planu itd., dakle to je sve definirano. A ovaj zakon samo predviđa da se sa statutom to može preciznije uredit dakle, s obzirom na specifikum kulturnih centara. Međutim, mene jedna, jedna stvar mi nije jasna, ovo zalaganje za kulturna vijeća koja bi nastavljala i u drugom mandatu. Pa ja vas sad pitam, vi ste na vlasti u Gradu Zagrebu, koliko ste vi kulturnih vijeća, upravnih vijeća zadržali od svog prethodnika da se za to zalažete. Mislim ne, ma ne pa to je retoričko pitanje jer mislim to, i to je legitimno. Dakle, vi dolazite sa svojim programom, sa svojom kulturnom politikom, imenujete uvažene kulturne djelatnike ali one za koje vi smatrate da će savjetujući vas, vašeg gradonačelnika provoditi, pomoći vama provesti onu kulturnu politiku zbog koje ste između ostalog, ja vjerujem i izabrani. I to je legitimno da isto tako se napravi na razini Ministarstva kulture i medija itd. Dakle, prati hrvatska javnost i to je u redu, vas će poslije i vaši birači i svi mi ćemo sudit po tim nekim odabirima ko što će sudit nas, ali zaista nije principijelno da se za to zalažete, a sve osobe koje ste ili veći dio osoba koje ste naslijedili od svog prethodnika ste više-manje zamijenili nekim osobama za koje smatrate da će provoditi kulturnu politiku. I ovih 5% neka bude jasno, dosada to uopće nije bilo definirano. Ja sam to vrlo jasno ovdje rekla. Možemo razgovarati i o postocima, ali nije bilo definirano, bilo je gradova koji su 20-30% proračuna podijelili mimo javnog poziva. Mi sada definiramo minimum 95%, ali ne kažemo za ovo ostalo netransparentno i u nekim nejasnim procedurama, nego samo kažemo iznimno i izvan onog redovitog javnog poziva koji preciziramo ovim zakonom.
Replike, gospođa Dalija Orešković ima prvu repliku.
Uvažena ministrice evo ja sad moram priznati da mi ništa nije jasno. S jedne strane rekli ste javni natječaj za kulturna vijeća, jel to stoji ili ne stoji? A onda ste se u svom izlaganju u ime predlagatelja obrušili na kolegicu iz druge političke stranke koja je meni konkurencija jednako kao i vama, i rekli ste a dobro što ste vi sada napravili u Gradu Zagrebu imate pravo ostaviti svoja kulturna vijeća koja će provoditi vašu kulturnu politiku i što sad to znači. Jeste li vi sad upravo priznali da javne natječaje koje provodite, provodite po političkom, a to znači i stranačkom ključu jer ja jedino tako, ali doslovno jedino tako mogu shvatiti ovo vaše izlaganje i ovo vaše izravno obraćanje političkoj opciji koja je trenutno na vlasti u Gradu Zagrebu. I ako me pitate što ne valja u ovoj državi, e onda je to to, lažni natječaji podešeni po političkom i stranačkom ključu.
Odgovor.
Poštovana zastupnice Orešković, kasnije ste došli u sabornicu, a čini mi se s obzirom da ste vi inače temeljiti da niste niti pročitali nacrt, ovdje se ne radi o nikakvim javnim natječajima, javni poziv potpuno drugi institut. Pa vi to znate pa ne [[Upadica iz klupe: To je ista stvar]] Čekajte malo [[Upadica Reiner: Bez dijaloga molim vas]] Dakle onaj ovdje se radi o javnom pozivu na temelju kojeg ministar za vijeća Ministarstva kulture i medija ili izvršno tijelo odnosno gradsko vijeće na razini lokalne samouprave donosi akt o imenovanju, to je potpuno različito. Za upravna vijeća nema javnog poziva, nema javnog poziva. Mislim miješamo kruške i jabuke zaista sada, dakle jedno je javni natječaj, to je za ravnatelje i jedno je javni poziv za vijeća, a u upravna vijeća se imenuje bez ikakvog… [[Govornik se ne razumije]] , dakle ne znam od kud taj, taj komentar.
Hvala, vrijeme. Gđa. Raukar Gamulin.
Hvala. Poštovana ministrice, dakle ja sam što se tiče ustanova, ja ipak recimo pratim tu te zakone već 10-ljećima vrlo konkretne primjere sam dala, Lisinski, Filharmonija, nisam uopće govorila o kazalištima. Dalje, prihvaćam zaista … [[Govornik se ne razumije]] da je u ovom poništavanju zakona tj. spajanju da Zakon o ustanovama, al ipak mislim da upravna vijeća se treba i ovim zakonom bolje osnažit jer ih se apsolutno jedna rečenice ne piše da nadziru rad, nigdje ne piše, apsolutno ne piše. I zadnje ipak moram vam reći, znate mi smo nova kulturna vijeća u Zagrebu birali kad je starima istekao mandat, većinu upravnih vijeća po ustanovama u kulturi smo birali kada im je istekao mandat osim u nekim baš dosta kritičnim situacijama npr. nekih spodoba iz bivšeg, od bivšeg gradonačelnika, znači mi smo upravo na djelu dokazali to da treba nastojati u razvoju demokracije da nam kulturna vijeća, upravna vijeća traju mimo ovih političkih ciklusa. Hvala.
Vrijeme. Odgovor.
Onda mi je drago da se slažete, da se slažemo jer sam istu stvar napravila i ja, niti jednog ravnatelja u svom mandatu nisam smijenila prije isteka mandata osim jedne osobe protiv koje su pokrenuti određeni postupci. Niti jedno upravno vijeće nisam smijenila prije isteka mandata, ali isto tako smatram kao što sam imala pravo imenovati kulturna vijeća koja neće reflektirati nužno odabir svog prethodnika, mog prethodnika tako da mislim da i netko tko dođe iza mene ima pravo odabrati članove kulturnog vijeća. Još jedna stvar, mi predlažemo da oni stave mandate na raspolaganje, mi ne kažemo da se mora birat druge, ali to je neki minimum demokratske kulture na kojoj ja mislim svi zajedno moramo uznastojati.
Nemate više replika i sad je na redu gđa. Marijana Puljak koja će iznijet stavove o ovom zakonu, prijedlogu zakona, Kluba zastupnika Centra i GLAS-a, izvolite.
Predsjedavajući, poštovane kolegice i kolege, poštovana ministrice i kolegice. Pa evo ja ću na početku reći da zapravo pozdravljamo evo inicijativu i pristupanje izradi ovog nacrta prijedloga Zakona o kulturnim vijećima i financiranju javnih potreba u kulturi jer je evo nacrt rješava neke pravne nedoumice koje su proizlazile iz prijašnjih zakona, prvenstveno zbog njihove neažuriranosti odnosno zastarjelosti. Ono što ne pozdravljamo svaki put kad se radi je li o Ministarstvu kulture čini se do sada na neki način kao da se radi u tajnosti jer nisu poznati članovi radne skupine koja je radila na izradi ovog nacrta, njihove članove dakle odabire ministrica direktno i javnosti je zapravo nedostupna informacija o procesu je li izrade ovog dokumenta. Iako evo do sad je bilo različitih mišljenja o tome dakle treba li nam jedan ovako zakon koji obuhvaća 3 zakona ranije, pa možda je i korisno što je sve to u jednom cjelovitom zakonu, al kažem evo nemamo neki čvrsti, možda je moglo to i drugačije se organizirati. Al evo o nekim dobrim stvarima, pozdravljam dakle namjeru da se urede pravila trošenja financijskih sredstava i osigura transparentnost i kontrola trošenja sredstava. Navodi se ovdje dakle kako će se onemogućiti dvostruko financiranje istih programa i projekata iz državnih i lokalnih i područnih proračuna i uvest će se obveza financijskog izvještavanja koja će obuhvatit popis svih prihoda i izravnih i neizravnih troškova koji su nastali tijekom i u svrhu provedbe programa i projekta. Danas sam evo i na, na odboru smo o tome raspravljali, zapravo ovo da se ne bi ovaj krivo shvatilo dvostruko financiranje zapravo se misli na to da se dakle neće za isti posao platiti je li dva puta odnosno svakako je dozvoljeno financiranje iz više različitih izvora, ali jedan te isti posao ne može se platiti dva puta. Još jedan detalj koji je ranije dovodio do toga da su upravna vijeća u kulturi, ustanova u kulturi bila redom nezakonita. O tome sam i u, dok sam bila i u Gradskom vijeću grada Splita nekoliko puta upozoravala i tadašnje ministre i ministrice i nadležna ministarstva, dakle u dosadašnjem zakonu u upravna vijeća ustanova u kulturi trebala su se imenovati osobe iz redova uglednih kulturnih djelatnika, dakle samo je tako stavilo dakle i često su se u ta vijeća imenovali ljudi koji zapravo nikakve veze s kulturom nisu imali. Evo kao što smo i čuli često su i ta upravna vijeća služila ili služe još uvijek možda i za podjelu mjesta je li nekim podobnim ljudima bliskim, bliskim izvršnoj vlasti. Ovdje se evo sad u čl. 37. navodi da se mogu imenovati i pravni, ekonomski i financijski stručnjaci, to je zapravo često bilo i opravdanje je li zašto se ti ljudi imenuju u takva, u upravna vijeća, međutim dakle ovo nije sad garancija da neće bit imenovani podobni ljudi je li veći napredak bi bio da se oni imenuju nakon javnog, javnog poziva. E sad u nacrtu ima i nekim problematičnih dijelova, evo sad ću ih navoditi ovako članak po članak i po nekim grupama. Evo, neke od primjedbi ovdje je navedeno dakle da će se zbog kašnjenja objave javnih poziva i rezultata javnih poziva sada se ovdje propisuje je li da se poziv za sufinanciranje javnih potreba u kulturi raspisuje najkasnije do 1. listopada za slijedeću proračunsku godinu. Međutim, evo primili smo kažem neke od primjedbi djelatnika u kulturi koji kažu da bi zapravo valjalo taj javni poziv objavljivati tek po usvajanju proračuna jedinice lokalne područne samouprave. Kažem nemam i nemamo neki čvrsti stav o tome, ima ljudi koji misle na ovaj ili na onaj način ali svakako se slažemo da treba poboljšati tu proceduru i da se ti javni pozivi na vrijeme da se s njima ne kasni. Stavak, Članak 21. stavak 4. predlaže da imenovanje predsjednika i članova kulturnog vijeća donosi predstavničko tijelo jedinica lokalne i područne samouprave. Smatramo dakle da članove vijeća prema prijedlogu treba imenovati predstavničko tijelo, ali da izabrani članovi između sebe trebaju birati predsjednika na konstituirajućoj sjednici tajnim glasanjem. Na taj način bi članovi vijeća odnosno struka izabrali onoga za koga smatraju da je među njima najbolji za obavljanje funkcije predsjednika. Dalje, Članak 20. stavak 7. koji se nadovezuje odnosno Članak 19. stavak 4. već spominjan, spominjana namjera da se dakle članovi vijeća stavljaju mandat na raspolaganje ako prestane mandat ministru odnosno županu s obzirom da članove kulturnog vijeća putem javnog poziva predlaže struka te da su oni stručno radno tijelo ne vidimo dakle niti jedan opravdan razlog zbog čega članovi kulturnog vijeća trebaju stavljati mandat na raspolaganje. Dosadašnja praksa je bila dobra, dakle članovi iz redova struke koje netko treći nominira na natječaj predlaže izvršna vlast, a potvrđuje vijeće gradsko vijeće ili skupštine. To je evo do sada bila jedna poluga u kojoj je svatko imamo nekakav svoj pošteni dio utjecaja međutim nakon što su izabrani članove se ne može opozvati osim ako sami je li odu ili im na neki drugi način prestane mandat. Dakle, oni zaista imaju neometan mandat da rade i nema utjecaja na njih. Ovaj novi način koji se predlaže, dakle da izvršna vlast bira predsjednica vijeća i da odlaze zajedno sa izvršnom vlašću je evo, smatramo da je to moguće smanjenje neovisnosti, neovisnosti rada kulturnih vijeća. Dalje, po člancima, evo već sam spomenula taj nazovimo ga zlatni padobran za ravnatelja. Padobran u smislu da se ravnatelju osigurava, dakle prema ovom zakonu svim ustanovama upravlja ravnatelj, dakle ranije je to bilo upravljalo je upravno vijeće, sada dakle svim ustanovama upravlja ravnatelj, a nakon i po razrješenju dužnosti ravnatelja nakon isteka mandata osigurava mu se dakle da se vrati na povratak odnosno raspored na radno mjesto jednake složenosti poslova. Ja bi rekla da ovdje možda se može napraviti paralela sa obrazovanjem. U obrazovanju vam ravnatelji imaju, dakle mogu se, čuva im se radno mjesto maksimalno 2 mandata jel. Nakon 2 mandata više nemaju taj sigurnosni je li nazovimo ga padobran ili kako, ali dakle u obrazovanju ravnatelji škola nakon 2 mandata evo to sam sad provjerila maloprije možda je, možda je krivi podatak ali čini me se dakle u obrazovanju ravnatelja škola nakon 2 mandata više nemaju osigurano radno mjesto na koje se mogu vratiti. Jer evo kažem sjetimo se evo i nedavnog slučaja u kazalištu u Splitu u Hrvatskom narodom kazalištu, dakle u javnosti je izašao aneks ugovora kojim je ravnatelj opere HNK sa splitskim teatrom krajem 2019. godine uz suglasnost evo ovdje prisutnog tadašnjeg gradonačelnika potpisao dodatak ugovora o radu na temelju kojeg se nakon isteka mandata šefa splitske opere odnosno isteka mandata intendanta vraća na mjesto stalnog dirigenta, a to mjesto, za to mjesto inače je predviđen javni, javni natječaj. Tada su iz pravne službe samog teatra rekli da taj aneks ugovora nisu nikad vidjeli, nije izrađen u njihovoj pravnoj službi, ne znaju tko ga je izradio dakle jednostavno nije kazališni dokument. Evo sjetimo se da je i šefica drame tada iz protesta dala ostavku, dakle jedan neugodan slučaj u Splitu. Posebno su sporne odredbe u ovom zakonu koje se tiču iznimki iz javnih poziva. Odnose se na odluke o financiranju i dodjelu, dodijeli prostora za rad je li nekretnina na korištenja. Ovdje ću reći da ova namjera da se dodjela nekretnina na korištenje prebaci na odjele u kulturi dakle da možda je čak i dobra namjera jer će lakše netko tko je li radi u kulturi i ljudi koji su u domeni kulture bolje će možda i raspolagati tom imovinom nego neko je li iz nekog drugog ministarstva, ali sporno je ono što se predviđa iznimka koja predstavlja je li potencijal za korupciju i klijentelizam jer kaže se da ministarstvo ili izvršno tijelo jedinice lokalne samouprave može dodijeliti i pogodbom pravnoj osobi čija je djelatnost od posebnog značaja za kulturni razvitak, a temeljem prethodno utvrđenih kriterija. Kriteriji će se donijeti je li pravilnikom nekim u roku 90 dana nakon donošenja zakona, ali je li bez rasprave o tom pravilniku ovdje u saboru. I isto tako već je spomenuta ta dodjela 5% sredstava u hitnim situacijama, dakle zbog žurnosti djelovanja, kažem možda je opet namjera neka dobra, evo imali smo spomenuli ste i slučajeve Covida itd., međutim uvijek je kad su te [[Upadica: Vrijeme.]] direktne pogodbe uvijek je mjesto na neku korupciju i klijentelizam. Hvala.
I vama. Gospodin Krstulović Opara, ispred Kluba zastupnika HDZ-a.
Uvaženi g. predsjedavajući, gđo. ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege. Prijedlog Zakona o kulturnim vijećima i financiranju javnih potreba u kulturi novi je i dobro pripremljen zakon koji nakon 20-tak godina rada sa 3 zakona, Zakona o kulturnim vijećima, Zakona o financiranju javnih potreba u kulturi i Zakon o upravljanju javnim ustanovama spaja te važne odredbe u jedan lako čitljiv, suvremen i primjenjiv zakon kojim će se hrvatska kultura, ona prije svega institucionalna, ali i ona i ne institucionalna još bolje, kreativnije i slobodnije i konkurentnije predstavljati ne samo unutar RH nego i na europskoj kulturnoj sceni. Ja bi molio kolegice da svoj klub zastupnika naprave van ja bi htio nešto reć u miru ako je ikako moguće. Hvala vam lijepo.
Sve okej, samo ne znam da vi vodite sjednicu.
Nastojat ćemo biti tihi kad budu drugi govorili, pa bi molio… [[Govornik se ne razumije]]
Hvala lijepa. Ja sam dužan sada dati dvije opomene, vama g. Opara i isto i gđi. Mrak-Taritaš jer ovaj ako je, ako je, oprostite ako ja nisam intervenirao, ako ja nisam intervenirao onda ja mislim da je red da govornik mene pita, pa da onda ja da to kažem.
Hvala lijepo.
Hvala i vama. Izvolite.
Ja nisam izdao uputu nego sam koristio svoje vrijeme …
…/Upadica Radin: Ne, ne, ne/…
… kako bi, kako bi zamolio da, dopustite mi … [[Govornik se ne razumije]] /
…/Upadica Radin: Ali idemo dalje sa raspravama/….
…. U redu, hvala vam lijepo.
Pratite, pratite malo kronometar i idemo dalje.
Je, je. Kulturna i kreativna industrija, to je taj pojam kojega smo puno puta danas čuli nije samo poznat u svijetu nego već ulazi i u naš prostor i siguran sam da ovakav zakon omogućuje u kulturnoj i kreativnoj industriji još bolju i kvalitetniju djelatnost, prije svega kvalitetnim, ponavljam, čitljivim i razumljivim zakonom. Potpuno je jasno da hrvatska kultura, to dobro znamo, je spoj tradicije i suvremenosti kojim se kreira hrvatski nacionalni identitet, toliko potreban nama samima, ali i potreban našoj državi u postizanju prepoznavanja tog identitetskog znaka Europi. Da bi to bilo tako donosimo suvremeni jednostavno, jednostavni zakon koji propisuje vrlo jasno nadležnosti, odgovornosti i djelokruge rada koji prilagođava djelatnost suvremenim potrebama i čini našu kulturnu infrastrukturu i kulturnu scenu još djelotvornijom, uređuju se pravila u financiranju odnosno uređuje se dinamika i to je ono što posebno treba pohvaliti javnog poziva za dodjelu sredstava za financiranje javnih potreba u kulturi. Vrlo je dobro da u ovome zakonu stoji da se ti javni pozivi moraju objaviti do 1. listopada u tekućoj godini. To govorim iz vlastitog iskustva jer sam upravljao u dva mandata s jednom kulturnom ustanovom i bilo je neobično važno na početku godine znati rezultate javnog poziva što ovaj datum u svakom slučaju omogućuje i treba na tome inzistirati i odati priznanje, što god kolege o tome govorili. Uređuju se i pravila za izravnu dodjelu sredstava i definiraju se sredstva za financiranje javnih potreba i također na jedan jasniji i transparentniji način. Ovim prijedlogom zakona se uređuje problematika dodjela prostora kreativcima umjetnicima, dodjela naravno ateljea i ostalih prikladnih radnih prostora. To je važno naglasiti jer komercijalizacija društva u kojemu jesmo i poslovnih prostora jako teško omogućuje ljudima koji se bave kulturnim djelatnošću biti konkurentni sa onima koji bi te prostore htjeli prilagoditi ne znam kockarnici, pizzeriji, kafiću i tome slično i zbog toga ova odredba koju ste stavili njima omogućuje jednu pozitivnu diskriminaciju, a čime rješava i daje mogućnosti brojnim gradonačelnicima i načelnicima općina da imaju jedan alat kako se na transparentni način provesti natječaj i omogućiti kreativcima da rade u prostorima koje im grad dodjeljuje, čestitam na tome. To je olakšanje mnogima, pogotovo ponavljam kreativcima koji će dobiti svoj radni prostor primjeren u prostorima koji su bili tradicionalni i kvalitetni ili u samom žarištu grada čime obogaćuju i te dijelove grada u kojima rade, a nisu potisnuti na neka druga manje konkurentna mjesta. Važno je i to također iz vlastitog iskustva govorimo, govorim jer sam bio ravnatelj u dva navrata, reguliranje korištenja vlastitih sredstava ostvarenih u ustanovama koja dobijaju osnovna sredstva za funkcioniranje od svojih osnivača, ali ovim se sada regulira i njihovo korištenje vlastitih sredstava koje su omogućili kroz ulaznice i prodaju svojih izdanja, raznih priredbi, ali i iznajmljivanje tih prostora koji se i dalje u ovom zakonu također regulira. Potrebno je naglasiti na kraju ovog, ove recenzije zakona nešto što je meni posebno bilo zapelo za oko i na čemu inzistiram. Kao što znate kolegice i kolege obnašao sam dužnost čelnika jednoga grada i znam koliko je teško bilo upravljati sa politikama zbog koje si dobio mandat ukoliko ne možeš utjecat na izbor važne osobe koja vodi kulturu ustanovu. Zakonom, ovim prijedlogom zakona i čl. 40. ovoga prijedloga zakona stoji naravno da ministar imenuje ravnatelja ustanove, ali i stoji da to od sada radi izvršno tijelo odnosno gradonačelnik ili načelnik općine. Gradonačelnika biraju građani i on je dužan provoditi ono zbog čega su mu dali povjerenje, on to ne može raditi ukoliko nema izravnu, izravnu delegaciju na osobe koji će obnašati dužnost ravnatelja i zbog toga je izuzetno važna ova promjena u zakonu. Neko to naziva centralizacijom, ja to zovem redom, redom i jasnom osovinom primjene važnih programskih odrednica zbog kojega je netko i dobio mandat za obnašanje vlasti. Dosadašnji eksperiment koji je davao gradskim vijećima ili općinama mandat da odlučuju o čelniku ustanove sada se dokida i to je dobro. I na kraju, makar nije izravno vezano za raspravu o ovome prijedlogu zakona, ali je posebito znakovito što je riječ o značajnome pitanju za hrvatsku kulturu. Čestitam sastavljačima ovog teksta prijedloga zakona, na izvrsnom hrvatskom jeziku, jasnoći i jednostavnosti kojim je ovaj kratki zakon donesen. Naglašavam ovo, godinama slušam razne prijedloge zakona. Pisani su prečesto jezikom koji je nerazumljiv i nama saborskim zastupnicima a kamoli neće bit običnom građaninu. Čestitam na ovome, jer ovaj zakon je napisan na jedan kvalitetan jasan razumljiv način koji istovremeno ukazuje na bogatstvo hrvatskog jezika. Zakon je povezao tri zakona u jedan, sačinjen je na postulatima kako zakoni trebaju biti pisani jednostavnim i lako primjenjivim jezikom. Smatram da je to važno naglasiti i u ovome slučaju, ali i u slučaju donošenja zakona u nekim drugim sferama. Moramo čuvati hrvatski jezik. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama gospodine Krstulović-Opara i sada prelazimo gotovi smo sa klubovima, prelazimo na pojedinačne rasprave. Prvi je gospodin Goran Ivanović koji je već ovdje, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena ministrice sa suradnicom, uvažene kolegice i kolege. Pa evo, sudjelovao sam od početka rasprave, pokušao sam artikulirati sve ono što mislim da je bitno. Naravno pri tome i pročitavši ovaj prijedlog zakona spominjale su se ovdje riječi da je ovo mega zakon. Ja stvarno ne znam po čemu je ovo mega zakon. Ovo je jedan zakon sa 53 članka koji jasno regulira stvari koje su vrlo bitne za kulturu i za očuvanje i identiteta, ali i za vrednovanje struke. Mislim da bez struke nema očuvanja kulture i to čak na ovim najnižim razinama lokalnih samouprava ako nemate stručnog voditelja i u običnom kulturno-umjetničkom društvu dogodit će se devastacija, a to nije dobro. I mislim da je ovo dobro da smo ove tri komponente stavili u jednu, na taj način pojednostavili. Mislim da bi to trebala biti intencija općenito politike svake da suzi, da ljudi bolje razumiju i ovo što je gospodin Opara govorio apsolutno podržavam. Ono što je bitno, a to se vidjelo malo iz ove javne rasprave, o.k. statistički bi se dalo izvući razno razne zaključke, ali jedna od stvari koja je meni posebno bitna, a dolazim iz tog kraja, da ćemo sada zgrade koje su u državnom vlasništvu, a jedince lokalne ili regionalne samouprave nemaju svoje nekretnine moći stavljati u funkciju. Evo jedan od primjera ako čitate malo javnu raspravu je KUD Jedinstvo iz Splita, jedno od najprestižnijih kulturno-umjetničkih društava u Republici Hrvatskoj nema prostor u gradu Splitu. No, vjerojatno će se na ovaj način otvoriti prostor i oni će imati adekvatne uvjete za rad. Prema tome, mislim da je ovaj zakon prepoznao bitne stvari koje se događaju. Kad uzimamo regionalne samouprave koje su do sada imale imenovane članove kulturnih vijeća sada taj cenzus spuštamo sa 20 000 na 10, to je dobro. I mislim da ti ljudi bitno mogu pomoći ne samo toj jedinici lokalne samouprave, nego i onim manjima koji nemaju priliku za ostvarenje ovog cilja. Bilo je dosta povika oko ovih 5%. Ja mislim da je to nešto dobro. Korona nas je nekim stvarima i naučila, vidjeli smo da nekada novci trebaju biti stavljeni u funkciju ne da bi se nekome pogodovalo, nego da bi se procesi nastavili, da ne bi bili dovedeni u pitanje. I mislim da taj cenzus od 5% je sasvim primjeren, nitko ga neće od toga napraviti nešto drugo u što svi često sumnjamo da će nekome pogodovati nego će dati priliku da odmah nastavimo ono što je bitno. Ono što ja također u ovom zakonu vidim da je dobro, a to je nastavljanje programa koji su počeli. Znači da se ne prekidaju procesi, nego da neki programi koji su prošli, za koje treba možda i tri i četiri ili pet godina, da se svake godine ne javljaju nego da oni se u kontinuitetu završe i da dođemo do cilja. Dosta povika oko nečega za što ja smatram da je odlično napravljeno ovim zakonom i da je tu ministrica, ministarstvo napravilo ja bih rekao čak presedan. Ja imenujem kulturna vijeća i imaju mandat dok sam ja ministrica ili ministar sasvim je svejedno da se razumijemo i neovisno koje ime. I to je u redu. I moja je politika prošla, došla je neka druga politika koja daje priliku tim ljudima da isto na osnovu kriterija, struke i svega onoga što ide imenuju te druge ljude. Ja tu stvarno ne vidim problem i mislim da je to dobro. Ja problem vidim u jednoj stvari ministrice, a to mislim da bi trebalo riješiti, gdje mi u regionalnim samoupravama imamo imenovana kulturna vijeća ali su često odbori i povjerenstva u boljem položaju u odnosu na njih. I u biti odbori i povjerenstva koje imenuje predstavničko tijelo onda nekada čak i mimo struke znaju donijeti odluke koje možda nisu dobre. Ja sam za poštivanje struke, za ljude koji stvarno o kulturi znaju puno, koji na tome rade i složit ću se sa gospođom Raukar mislim da treba uključiti i višu stručnu spremu. Mislim da bi to bilo u redu da nije samo visoka stručna sprema. Jer pojedine jedinice lokalne regionalne samouprave neće imati dovoljno ljudi možda koji će htjeti biti članovi kulturnih vijeća, a imaju visoku stručnu spremu tako da mislim da bi i viša stručna sprema bila u redu. Pozdravljam ovo, mislim da je ovo jedan precizan koncizan zakon koji će urediti mnoge stvari i olakšati upravo kulturi da se bolje prezentira i da bude boja nego što je sada, iako je i sada odlična.
Hvala lijepa. Imate dvije replike. Prvu repliku je tražila gospođa Benčić.
Zahvaljujem se. Evo ovo je ja mislim jedna od ključnih rasprava koje možemo imati o zapravo kulturi, ali i o načinu na koji se zapravo upravlja u kulturi. Zanima me vaše mišljenje kolega jesu li neki od poteza u ovom zakonu koji centraliziraju zapravo upravljanje ustanovama u kulturi i način izbora od kulturnih vijeća do ravnatelja gdje je uredu odgovornost i da odgovornost za neke stvari snosi ministar odnosno gradonačelnik, načelnik itd. s tim ja nemam neki osobiti problem, ali imam problem kada se kaže da su primjerice upravna vijeća relikt prošlosti jer smatram da su upravna vijeća i dalje izrazito važna u smislu doprinosa upravljanju ustanovama i da bi trebala imati onu jačinu [[Upadica Radin: Hvala.]] minimalno koju su imali i do sad ako ne i veću. Hvala.
Hvala. Odgovor.
Hvala lijepo. Pozorno sam slušao cijelu raspravu pa i taj dio kada je odgovarala ministrica, ne znam zašto je to postala glavna teza cijele ove priče oko ovog zakona o tim reliktima prošlosti. Mislim da je to u kontekstu onoga što je ministrica htjela reći izuzeto na ovaj način i mislim da ona nije htjela poslati nikakvu poruku, ne branim ovdje sada ministricu nego onako kako sam ja doživio da je ona eksplicite mislila na to da je to nešto od čega se treba grozit, nego je samo htjela povući određenu paralelu i pokušati možda trodimenzionalno dočarati što se želi sa ovim zakonom postići. Evo to je moje viđenje.
Gospođa Mrak Taritaš.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovani kolega. Ja ću se referirati na onaj dio vaše rasprave gdje ste spomenuli iz zakona način korištenja državne imovine. Dakle, ja sam apsolutno stava da je neusporedivo bolje da se imovina koja je u vlasništvu države ili u vlasništvu jedinice lokalne samouprave koristi nego da se ne koristi. Imovina koja se ne koristi propada i to smo imali prilike i vidjeti. No imamo onaj problem koji se često spominjao, a to je problem da ta imovina koju mi recimo je državna, da postoje neriješeni imovinskopravni odnosi, da postoje čak i neriješeni imovinskopravni odnosi između jedinice lokalne samouprave i države. Meni se čini, a vi imate određeno iskustvo u izvršnoj vlasti, meni se čini da bi bilo jako dobro da odredbu koja to definira dopunimo na način da u slučaju spora se imovina stavi na korištenje, da se sredstva uplaćuju na posebni račun dok se određeni spor ne riješi. Dakle, to su modeli [[Upadica Radin: Hvala.]] koje možemo koristiti i čini bi se da bi bilo pametno i koristiti.
Hvala lijepa. Odgovor.
Hvala lijepo na ovom pitanju, na ovoj replici. Ovo je prvo čitanje i smatram da svaki prijedlog pozorno evo ministrica i sluša i sigurno želi da ono što će pisati u ovom zakonu bude implementirano u primjenu. Slažem se s vama apsolutno, teško je nekada doći do imovine koja stoji, propada i stvarno je nekada nezamislivo uopće i gledati u to sve skupa i reći, pa zašto, a imamo stotine potreba da stavimo to u funkciju, no naravno nisu procesi jednostavni i imovinskopravni odnosi sve ono što priječi. Ali mislim da intencija ljudi koji sjede u vladi u resornim ministarstvima može bitno unaprijediti i ja vjerujem u ovu odredbu zakona da će donijeti puno dobroga uz sugestiju ovoga što ste rekli da postoji vjerojatno nekakav bajpas koji bi se mogao napraviti da bi to bilo puno učinkovitije i brže. Evo, hvala lijepo.
Nemate više replika, hvala. Sada je na redu g. Vilim Matula. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče, poštovana ministrice sa suradnicom. Prvo što bi kolegice i kolege rekao na ovoj raspravi ono što me uistinu zanima, čemu ali ovakva žurba? Što može opravdati to da smo mi danas, ja nisam član odbora, ali da je Odbor za obrazovanje i kulturu imao sjednicu u 10,00 sati danas paralelno sa plenarnom sjednicom? Zbog čega se to moralo dogoditi danas, zbog čega to nije moglo prije? Ja sad ne želim o tome vidjeti ne znam nekakvu zlu namjeru, pa ja u tome jedino mogu vidjeti da je tu nekakva stihija na redu, ne želim sada misliti sve što se danas sa nekim drugim raspravama koje su se planirale u dnevnom redu. Ne, ja mislim da je ovo stvarno neki neobičan razlog da se na tom odboru danas zapravo sve moralo još dodatno brzo odvijati. Što se tiče javne rasprave, ja znam da je za vas e-Savjetovanje zapravo jedini oblik javne rasprave, ali po ovakvoj temi, po ovakvom pitanju ono što su vam rekli brojni dionici kulturnog sektora na javnoj raspravi koju su bili prisiljeni sami organizirati, na kojem je ravnateljica za razvoj kulture i umjetnosti gospođa Tudor Perkovića bila prisutna. Da, ali ono što smo tamo mogli čuti i što je ona čula i uvjeren sam da vam je to prenijela, pa to je da su ljudi prije svega zabrinuti i nije im jasno zbog čega se o ovako važnoj stvari, ovakvom spajanju tri zakona u nekakav krovni zakon. Moja kolegica je to s pravom nazvala megazakon koji iz toga ispada da nastaje. Zbog čega se o tome nije mogla uistinu provesti široka javna rasprava sa svim zainteresiranim dionicima iz kulturnog sektora, ali i mislim i ostala zainteresirana javnost? Da ste napravili dvije takve još sjednice u vašoj organizaciji, covid ne može za to biti isprika, rekli ste ovo se pripremalo u nekoj radnoj grupi za koju nećemo … u koju vi vjerujete, vi znate što je istinska demokracija, znači ta neka elita koju vi izaberete je iznjedrila ovako loš prijedlog jer o tome su vam tamo govorili i sigurno vam je to prenešeno da je ovaj zakon loš, da je loš u svojoj strukturi i da zapravo ne donosi neke ne znam kakve važne sistemske promjene osim što članovima vijeća naglašava da su oni tu imaju samo savjetodavnu ulogu. Pa oni to znaju. Ja ne znam koje su to ono probleme, to da se njima ne da mogućnost, nadam se da će u tom ocjenjivanju da im se kaže imate ovoliki novac jer više novca nemamo za ovu godinu i unutar toga jer ste eksperti dogovorite se … [[Govornik se ne razumije.]] smo vas izabrali, muške, ženske sve ono što ste rekli iz svih dijelova Hrvatske, a sada vi donesite svoju tablicu onako kako mislite, to možete i nakon toga ne vidim zbog čega toliku ovaj samostalnost ne bi mogli imati. To mi nije jasno. O ovim vijećima i to kako ste ih preimenovali ipak imam potrebu jednu stvar pitat. Zbog čega nekadašnje kulturno vijeće za dramsku i plesnu umjetnost te izvedbene umjetnosti, kako se ipak zaključilo da izvedbene umjetnosti koje danas sve akademije se zovu …/Govornik govori stranim jezikom./… for performing arts u engleskom, ali vi ste bili sada na izložbi gdje je Tomo Savić Gecen otvorio još jedan svoj rad bez naslova i tamo sudjeluje o tim algoritmima koji izlaze van, bili ste tamo ja nisam imamo tu sreću, žao mi je, ali 5 preformera, izvedbenih umjetnika. Zbog čega to ne može biti izvedbena umjetnost? Zbog čega to vijeće ne može o tome odlučivati? Zahvaljujem.
Imate, imate replike. Gospođa Antolić Vupora.
Svakako pitanje repliciram zapravo kroz repliku vama, vi ste kulturni djelatnik, da li mislite da je upravo jedan od ciljeva kulturne politike i poboljšanje radnih uvjeta i materijalnog statusa kulturnih djelatnika zapravo nešto što bi trebao obuhvatiti upravo ovaj zakon. Zbog čega nije i taj dio obuhvaćen i postojećim odnosno sada prijedlogom zakona? Da li bi po vašem mišljenju i kao čovjeka s iskustvom trebao taj segment biti uključen i u ovaj prijedlog?
Hvala. Odgovor.
Naravno da su radna prava u umjetničkom kulturnom sektoru stvarno upitna. Ministrica je s pravom govorila o samostalnim umjetnicima i općenito umjetnicima koji su ostali u ovoj koroni potpuno bez posla, ali moram reći da ono što je iskustvo i što poznajem od kazališnih umjetnika, plesnih umjetnika da je to uz ta, ono da su zapravo oni najviše stradali od naših svih kolega koje ja poznajem. I jedna od stvari koje u tom smislu isto tako prijeti da kada ustanove u kulturi nemaju dovoljno novca ili ako neće biti mogućnosti da onda i ti ljudi koji su samostalni umjetnici nemaju gdje drugdje raditi nego u ustanovama, zaslužiti honorar.
Gospođa Mrak Taritaš.
: Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega Matula vi ste se u svojoj raspravi dotakli jedne teme koja je izuzetno osjetljiva, a meni se čini i izuzeto važna. To je tema javne rasprave. Javna rasprava može biti forma, a javna rasprava i ne mora biti forma. Često se te javne rasprave koje su vezane uz zakon pretvori u formu, a najčešće oni na koje se zakon odnosi, oni koji će u zakonu kasnije posljedice određenog zakona imati u svom stvarnom životu se njihove primjedbe onako olako odbacuju, ne voli ih se baš ni uključivati u nekakva radna tijela jer to su ljudi koji nešto znaju pa onda mogu imati i određene sumnje. Meni se čini da pogotovo ovaj dio vaše rasprave gdje ste govorili o tome da su djelatnici u kulturi odnosno oni koji imaju veze radili svoje neke posebne javne rasprave, pa ljudi moji za kog mi pišemo ove zakone, da bi ih napisali, da bi ih imali ili da bi bile situacije bolje. Bojim se da je ovo jedan od onih zakona da samo kažemo kvačicu imamo ga.
Odgovor.
Zahvaljujem. Kolegice Mrak Taritaš, da ja se sa vama potpuno slažem da veliki dio tih igranja demokracije se zapravo pretvara u simuliranje demokracije i u formalno zapravo provođenje javne rasprave. Nažalost jedan od takvih rasprava je i e-savjetovanje način na koji, naravno da je to jedan od važnih alata i normalo da ga treba koristiti, kako da ne. Ali prigovore koje za to čujemo nakon nekih jako dobrih članaka ostale udruge i ostali nezavisni kulturni akteri ako se pozivaju na tih nekoliko članaka odnosno njihovih prijedloga to se onda zove copy paste i kao to je jedna te ista primjedba. Međutim, to su bitne primjedbe i tu se pokazuje da je puno takvih primjedbi.
Gospodin Zekanović.
Poštovani kolega Matula, evo ne želim biti odvjetnik ministarstva, međutim ono smiješno mi je zapravo da su vaše primjedbe, neko se cereka vamo, super [[Upadica: Smijali su mi se.]] Dakle, jedina primjedba koju ste vi imali, a konkretna je da je to brzo ili sporo. Di je vaš problem? Jeste vi iznijeli iti jedan konkretan problem o ovom zakonu? Jedino što bi bilo brzo što sjednica odbora je treba pola sata prije, ako je to vama problem onda vi nećete nikad primirisat vlasti niti milimetra, ostat ćete tu gdje jeste samo što ćete biti još pola metra ili metar, dva udaljeni tamo prema zidu dakle, vaša jedina primjedba je jel je nešto bilo brzo ili sporo. Procedura je jasna mogli ste tipkati jel tipkate cijeli dan na Faceu i nešto poslati i objaviti.
Hvala lijepa. Gospođa Benčić ima povredu poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem se. Evo kao i obično čl. 238. kolega Zekanović naravno vrijeđa uvijek ovaj dio oporbe ne želeći biti glavni odvjetnik premijera Plenkovića, ali naravno to ipak i jest. Kužim ja da vas ovo brzo i sporo muči, vi ste jako brzi i zovu vas Zeko jel tak, tako da brzi ste na tome da povlačite povrede poslovnika kada treba branit lik i djelo [[Upadica Radin: Hvala.]] premijera ili bilo kojega od ministara [[Upadica Radin: Hvala.]] ali istovremeno ste još uvijek kao oporba, bili ste negdje u svjetovima između jednog i drugoga.
Bila je replika, hvala. Gospođa Benčić bila je replika, dat ću vam jednu brzu opomenu. Izvolite g. Zekanović.
Dakle, jedini koji žive u međuzemlju to ste vi. Dakle, ja živim na strani svjetla, na strani života, na strani istine, na strani pravde, a vašem kolegi Matuli očito je trebala pomoć samozvane predsjednice vlade. Dakle, gospođa Benčić koja je sama sebe prozvala i govorima svima ja ću biti predsjednica vlade. Kolegice Benčić … [[Upadica se ne razumije.]] da, to ste vi, ali evo makar budite predsjednica vlade u svojim kuloarima među svojim prijateljima na kavu jer to jedino što možete bit.
Tiho, tiho, nemojmo, nemojmo još brža još puno brža opomena jer je bila replika i još nekoliko razloga koje nećemo napomenuti. Gospođa Sandra Benčić [[Upadica Benčić: Povlačim.]] Sandra Benčić povreda poslovnika, izvolite.
Ne, ne kažem povlačim povredu jer nažalost nema povrede za izgovaranje laži. To je potpuno legitimno u ovom domu pa neka g. Zekanović …
Povukli ste povredu, to je bitno. Gospođa Glasovac. Povukla je gospođa Glasovac. I sada idemo na replike, gospođa Puljak. Odgovor na repliku oprostite da, odgovor, odgovor. Izvolite.
Zahvaljujem. Zastupniče Zekanović, da ja vrlo vjerojatno osobno neću biti blizu vlasti, moguće niti u ovome, da, ali vi s vašim zalaganjem i sa svim pokazujete da ćete vrlo vjerojatno biti blizu, moguće baš ove vlasti u svakom trenutku ako im zatreba jedan glas, ja sam siguran da ćete vi u tome svakako sudjelovat u to uopće ne sumnjam.
Držimo se zakona svi zajedno sad dalje ono koralno. Gospođa Marijana Puljak replika.
Poštovani kolega, ja zapravo nisam mislila replicirat, ali ste me potakli na početku kad ste rekli da smo danas imali sastanak Odbora za znanost, obrazovanje i kulturu gdje smo raspravljali o ovom zakonu i na neki onako ubrzani ekspres način i onda smo došli ovdje u sabornicu i raspravljati u sabornici, ali zapravo sam vam htjela ukazati da je to uobičajena praksa sada sa svim odborima, svim zakonima. Nekako čula sam u prethodnim sazivima da je praksa bila da ti odbori rade možda i puno ozbiljnije dan prije i imaju si ljudi vremena zapravo i dat vremena sebi da raspravljaju na odborima, pa onda dođu na sjednice ovakve već sa nekakvim pripremljenim i zaključcima i reakcijama predlagatelja i znaju onda i onda su nam korisnije rasprave ovdje u saboru. A ovako zapravo odbori sluše eto ne znam većina se izjasni na odboru i dođemo nekako [[Upadica Radin: Hvala.]] ovdje u sabornicu bez nekih konkretnih rezultata. Hvala.
Hvala. Odgovor.
Hvala. Hvala vam kolegice Puljak, da, mi smo nekoliko puta predlagali u tom smislu promjenu poslovnika i stvarno mislimo da bi trebalo naći način da možda za probu jedan tjedan se napravi intenzivne sjednice odbora tih koji su nužni u tom nekom dnevnom redu i planu i rasporedu rasprava da se nakon toga možda onda opet tjedan ili dva budu, ne znam koliki bude dio rasprava plenarnih, ali svakako ne smiju odbori biti potpuno pro forma gdje većina onda dođe i potpuno hvali. Jedino što sam danas na tom odboru, bili ste prisutni imao priliku pohvaliti, ali to je nešto što već odavno traže svi, a to je višegodišnje financiranje. Pa nije to izmislila sada ova vlada i ovo ministarstvo, višegodišnje financiranje, da.
Hvala lijepa. Dugačak je razgovor o odborima, tu bi se dalo puno razgovarati i o broju odbora, ali ovaj sad nemamo vremena za to, ali imamo vremena slušati gospođu Daliju Orešković.
Hvala predsjedavatelju. Kolega Matula, nadovezat ću se na ono o čemu je govorila Marijana Puljak. Dakle, po meni dvije su ključne promjene koje se moraju dogoditi ako govorimo evo o segmentu kulture, prvi je jedan koji se tiče rada svih nadležnih radnih tijela HS-a i rada HS-a kao takvog, a to je da se veća inicijativa prebaci na matične odbore koji neće čekati dan prije ili na sam dan raspravljanja u HS-u da kažu nešto svoje nego će proaktivno pratiti što se događa u nekom sektoru pa onda iznositi svoje prijedloge i rješenja. A druga stvar je, kako ćemo uopće kadrovirati u kulturi, tu sam se već malo posvađala s ministricom. Ja dobro znam šta su javni natječaj, javni poziv, a gdje se imenovanja obavljaju bez bilo čega, međutim još uvijek je veliki problem to što je kultura politizirana i što se koristi za politička uhljebljivanja i dok to ne promijenimo [[Upadica Radin: Vrijeme.]] Hrvatska neće ići naprijed.
Odgovor.
Zahvaljujem. Poštovana zastupnice Orešković, da, kultura je politizirana u onom lošem smislu. Ja bi se sa gospođom ministricom mogao složiti oko toga da normalno ako ti dođeš i ako dobivaš legitimitet od glasača da je normalno da ćeš izabrati u datom trenutku kada ti dođe to za priliku da ćeš izabrati one ljude za koje misliš da će provodit u ovom slučaju da će prepoznavati kulturne vrijednosti i one ciljeve koje i ti sam prepoznaješ. Da i da ćeš u tom smislu isto ovako kao što se vi hvalite da imate pluralizam unutar toga i to, i to će se potruditi. Mi koji u ovom trenutku govorimo o tome da smo spremni, pa i mi smo godinu dana na vlasti, ako izgubimo ovu vlast to će onda nekom drugom ili, da mi smo spremni to sada uzimati nova vijeća po novom zakonu jer je novo imenovanje.
Hvala lijepa. Potpredsjednica Glasovac.
Kolega Matula, spomenuli ste kako se zaista ovaj zakon gura pod čudnim okolnostima u kojima se resorni matični odbor saziva par sati prije rasprave. Vidimo da se i zakon pisao pod nekim velom tajni, čujem da se i Zakon o kazalištima isto tako negdje kuha. No međutim ono što mene zanima je kako objasniti, kako vi objašnjavate činjenicu da se prvo forsira donošenje ovih zakona, a da mi još uvijek nemamo nacionalnu politiku odnosno Nacionalni plan razvoja kulture i medija od 2022. do 2027.g.. To me podsjeća na onu priču sa Zakonom o poljoprivrednom zemljištu i komasaciji kada smo, kada je ministarstvo guralo zakone da bi naknadno donosilo strategiju umjesto da ide obrnutim putem da napravi strategiju za određeno razdoblje i onda iz nje proizađu i zakonu ako su potrebne izmjene u tom pravcu što bi bilo logično, ali očito mi ne vidimo stvari isto kao vlada.
Odgovor.
Hvala vam. Poštovana kolegice Glasovac, upravo to je ono što su brojni akteri na kulturnoj sceni tražili i zbog toga su tražili široku javnu raspravu. Ono zbog čega misle da je ovaj zakon prije svega da je loš to je zato što stvarno oni ne vide nikakve strateške podloge koje bi bile osnovane, na temelju koje analize je ovo tu doneseno, koji su bili prijedlozi u toj radnoj grupi, koji su prijedlozi prošli, to pretpostavljam da ovdje vidimo, ali koji prijedlozi u toj radnoj grupi nisu prošli i ministrica nam je rekla stvarno da će nakon ovog zakona, kolegica je rekla da ljudi misle da bi to trebala biti zapravo dva zakona odvojena, a ministrica nam je rekla da će se nakon ovog zakona kojim se tako žuri donositi strateške, da strategija za kulturu i za … [[Govornik se ne razumije]]
Hvala. I na kraju gđa. Mirela Ahmetović.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Matula, pa ovaj zakon bi trebao urediti područje financiranja javnih potreba u kulturi. Te javne potrebe u kulturi mogu izvršiti samo umjetnički i kulturni radnici, dakle upravo ljudi koji žive i jesu u sve težim materijalnim uvjetima. Ako znamo da budžet ministarstva nominalno raste, on je sada porastao za nekih 250 milijuna kuna, a sredstva isplaćena za dramsku i glazbeno scensku umjetnost, kulturno umjetnički amaterizam, časopise, knjižnice, ples, likovne programe, muzejsko galerijsku djelatnost itd. se smanjuju čak otprilike za 11 milijuna kuna, kako možemo onda govoriti o financiranju javnih potreba kad nemamo, nismo zapravo predvidjeli niti materijalne uvjete koje bi ti ljudi mogli ostvariti odnosno kojima bi ti ljudi mogli te potrebe u kulturi i ostvariti dakle u našem društvu, kako vi to komentirate?
Hvala. Odgovor izvolite.
Zahvaljujem. Kolegice Ahmetović, da to je problem. Ministrica da u određenoj mjeri sa ponosom govori o tome da se ipak pomaklo od 0,57 i da se sada približavamo 1%. Međutim baš ta programska sredstva i sredstva koja su baš potrebna zbog čega mi sve te institucije u ovom slučaju na nacionalnoj razini, zbog čega ih imamo ako će se unutar toga događati da sredstva, programska sredstva nisu dostatna, onda će u nekom trenutku ljudi pitati čekaj ako je plin sad ovoliko skup, ako ti ljudi imaju tolike plaće, a što oni zapravo rade ako nema programskih sredstava dovoljno.
Nemate više replika, hvala lijepa na vašem izlaganju i sada je na redu gđa. Urša Raukar Gamulin, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani svi, ja ću nastavit gdje sam stala, dakle čl. 37. st. 3., potrebno je u tom članku rekla bih dodati da za člana upravnog vijeća od strane osnivača da se slučajno ne bi išlo u reinterpretacije ili neke nedovoljno dobre interpretacije da se to odnosi i na članove iz kuće. I ono što sam se zalagala i dok sam govorila u ime kluba da kao član vijeća može iznimno biti istaknuti radnik u kulturi jer doista imamo umjetnika i kulturnjaka koji su se afirmirali, bez diplome su, ali su njihovi radovi i cijela njihova karijera njihove 3 diplome. I ponovit ću da posebno zabrinjava da se propisuje da kulturna vijeća izabrana po starom zakonu u kulturnim vijećima ostaju i nakon donošenja ovog zakona u mandatu jer onda zaista nije jasno zašto se toliko žurilo sa ovim zakonom jer ako se doista žele donijeti promijene, pa onda treba promijeniti i vijeća. Nakon svih ovih navedenih nejasnoća, govorim znači i o svojoj klupskoj raspravi, nedefiniranosti izmjena koje zapravo ne donose suštinske promjene koje bi zaista osuvremenile kulturni sustav pitanje je zašto se uopće ovaj zakon i donosi u tom jednom ipak previše zatvorenom procesu koji je isključio neke od ključnih dionika kulturnog sustava. I naš topli prijedlog je da se krene u novi ciklus, da se pričeka Nacionalni plan razvoja kulture i medija, jer ako ga se čekalo toliko godina zaista ne vidimo niti jedan jedini razlog da se ne pričeka još samo godinu dana, pa da se onda na temelju strateškog plana donesu rekli bismo dva zakona za ova dva osjetljiva polja i da se uključi što šira stručna i zainteresirana javnost. Draga ministrice u jesen 2016. godine kulturna javnost je bila zadovoljna, dijelom čak i više od toga vašim imenovanjem. Vjerovalo se u vašu educiranost, u vaše poznavanje sektora, u iskustvo rada u državnoj administraciji. Pristajalo se čak i na političke razlike vjerujući u vašu stručnost i znanje. Vjerovalo se i nadalo se da će procesi donošenja odluka biti barem toliko uključivi kao kod ministra Biškupića i ministra Mesića u čijim administracijama ste vi bili na visokim pozicijama. Ne zanima vas. Vjerovalo se da će razum i želje za boljitkom sektora kulture i umjetnosti nadvladati ideološke razlike. Što se prijedloga zakona proizašlih iz Ministarstva kulture koji vodite, što se prijedloga tih zakona tiče imaju samo jedno zajedničko ujedinili su inače vrlo nekoherentnu kulturnu i umjetničku scenu. Jer se prijedlozima udara na srce i bit umjetničkog i kulturnog djelovanja dajući ravnateljima i birokraciji još veće ovlasti, radnike ostavlja u nesigurnosti rada na određeno i prekarijata, a izostaje cjelokupna vizija razvoja i brige o tom širokom polju. Što se dogodilo? Zašto ste gospođo ministrice, zašto ste se toliko udaljili od radnika i radnica u kulturi? Zašto ste sve procese toliko suzili, udaljili od javnosti? Zašto su vam sugovornici najčešće ravnatelji a vrlo rijetko izvođači ili kulturni radnici? Odnosi se to i na ovaj zakon i na sve one koji su nam u pripremi? Kada se to dogodilo? Kako se to dogodilo? Vi ste bili u tim administracijama i ministra Biškupića i Mesića. To su razdoblja u kojima su se donosili zakoni koji su bili prihvaćeni od većine struke i osnovale su se ustanove na vrlo širokim demokratskim osnovama kao što je HAVC. U vašem mandatu nisu promišljena a kamoli donesene ključne sistemske i toliko nužne promjene. Prvotna vjera u sposobnosti, u mogućnost dijaloga, u uključivost brzo je razbijena i izašla je realna slika, nemogućnosti odsustva potrebne komunikacije, nerazumijevanje za potrebe sektora, odsustvo transparentnih procesa i neprihvaćanje različitosti toliko imanentne polju kulture i umjetnosti. Ministrice vratite se svojoj bazi za našu i vašu dobrobit. Poslušajte struku, pročitajte, proučite ponovno primjedbe i prijedloge iz javne rasprave i vjerujte iznjedrit će se zakon ili zakoni koji će sigurno većim dijelom zadovoljiti potrebe kulturnog polja. Hvala.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovana zastupnica Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana kolegice Raukar-Gamulin. Dakle, referirat ću se na ono što ste govorili kad ste raspravljali u ime kluba ili sad u pojedinačnoj raspravi da zaista ima uvaženih djelatnika u kulturi koji nemaju završen fakultet. Dakle, ja moram priznati to stvarno je ovako jedna mala usporedba. Ja kad sam studirala arhitekturu mojih vrlo malo profesora je imalo doktorat. Dakle, to nije bilo uobičajeno na studiju arhitekture, ali su oni tokom vremena zbog svog iskustva i zbog ostalih stvari dobivali i određene akademske naslove i bili članovi i akademije i svega ostaloga. Ako je to bilo moguće bilo tad, ja ne vidim razlog zašto nije moguće sad. Ne mislim da to treba biti pravilo, mislim da to treba biti iznimka. Ali svakako mislim da bi bilo dobro do drugog čitanja, da ta jedna primjedba koju ste već dali ministarstvo prihvati. Jer kad krenemo znate sa amandmanima, onda to nikad ne završi dobro. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Hvala vam na replici, pitanju ili konstataciji. Slažem se sa vama naravno. Ima mnogo ljudi u kulturi, naročito u umjetnosti koji nisu završili te fakultete i mislim da je baš u kulturi i umjetnosti to bi trebalo biti najmanje bitno i najmanje se držati tih formalnosti. O.k. da, neka to bude izuzetak, ali neka nam se taj izuzetak omogući. Neka velika imena ne želim sada nikog prozivati, ali neka velika imena hrvatskog glumišta nisu nikada diplomirala. A onda kada se još sjetimo u kojoj poplavi kupljenih diploma ili prepisanih doktorata mi sada živimo onda na žalost mislim da se treba omogućiti onima koji su svojim djelovanjem u životu stekli po nama barem tri diplome da učestvuju u kulturnim i upravnim vijećima.
Sljedeća replika poštovana Sabina Glasovac.
Poštovana kolegice Raukar, nisam ne dolazim iz tog svijeta ali znam dosta umjetnika i znam kako zapravo burnout, prekovremeni sati, nemogućnost plaćati režije zapravo njihova svakodnevica. I ta prava im se svakim danom urušavaju. Vidimo da neka nastojanja Ministarstva kulture da li su namjerna ili su počinjena iz neznanja zapravo sve više i više umjetnika ostavlja slobodnim umjetnicima, ali u onom smislu slobodnih od posla. A uzmemo li u obzir da je ovaj dio umjetnosti upravo feminiziran na neki način kako komentirate tu nevjerojatnu potrebu HDZ-ove vlade da kroz svaki, apsolutno svaki resor se obračunava sa ženama na način da im urušava i do sad teško stečena ali poprilično niska materijalna i radna i općenito životna prava.
Hvala. Zahvaljujem na replici. Imam dosta stvari, dakle ono što sasvim sigurno treba reći, najteže među kulturnjacima, umjetnicima je onima na nezavisnoj sceni. To su naši kolege i kolegice koji žive doista u uvjetima prekarijata, to su ljudi koji žive neki na rubu siromaštva, a neki bogami i preko tog ruba. Naročito ako se spomenemo pandemije, o tome sam višekratno ovdje govorila da su upravo ti ljudi dobili samo 4 potpore u pandemiji, za razliku od svih ekonomskih subjekata koji su dobivali svaki mjesec potpore za čuvanje radnih mjesta, a za kulturnjake se reklo oni imaju natječaje pa se mogu javiti, nažalost na natječajima nisu mogli biti zadovoljeni svi oni koji su bili u potrebi, a sa strane ove ekonomske su bili zadovoljeni i tu vidimo taj [[Upadica: Vrijeme.]] taj disbalans.
Slijedeća replika poštovani Bojan Glavašević.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče sabora. Kolegice Raukar Gamulin, u svojoj raspravi govorili ste između ostaloga o tom kako se na neki način razvlašćuju kulturna vijeća i da se balas moći i odlučivanja zapravo seli prema, prema ravnatelju odnosno prema ravnateljima i ravnateljicama kulturnih ustanova. Možda ne bi bilo loše ponoviti još jednom zbog čega smatrate da je to loše i zapravo koja bi bila nekakva bolja alternativa, bolji način da se to riješi i možda eventualno kakve implikacije to može imati za građanke i građane na koji način će oni osjetiti štetnost toga. Hvala.
Hvala. Dakle radi se o upravnim vijećima i govorila sam o upravnim vijećima. Ono što, ponovit ću ponovno zašto nije dobro da upravna vijeća nisu ničim definirana u ovom zakonu. Gospođa ministrica je rekla da su definirana Zakonom o ustanovama, prihvaćam, međutim smatram da i u ovom zakonu trebaju biti bolje definirana. Ovaj zakon se tiče centra za kulturu, recimo centara za kulturu, tiče se domova kulture. Dakle tiče se onih ustanova u kulturi koje su najšire rasprostranjena po našoj državi. I to su ona mjesta koja bi trebala biti mjesta otvorenosti za svoje lokalne sredine i zbog toga mi smatramo da je važno da u upravnim vijećima budu predstavnici te lokalne sredine i da utječu, imaju mogućnost utjecaja na rad tih kulturnih ustanova koja bi trebala biti otvorenija svojim lokalnim sredinama. Zato [[Upadica: Vrijeme.]] apeliram, aha, ok, hvala.
Vi ste gotovi. U ime predlagatelja poštovana ministrica Nina Obuljen Koržinek.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici i zašto sam već nekoliko puta u prvom redu da bih pokušala možda otkloniti daljnju raspravu o stvarima koje ne pišu u zakonu. Dakle, ja vas molim da pročitamo svi nacrt zakona koji je pred nama. Dakle, nigdje u zakonu ne piše da se članovima kulturnih vijeća propisuje visoka stručna sprema, jednostavno ne piše. Ali su u vašim replikama, ne obraćam se sada vama, sada govorim dakle i na replike, dakle nije točno, to se propisuje za upravna vijeća. Ako ravnatelj koji upravlja ustanovom mora imati visoku stručnu spremu uvjerenja sam, a to smo ponovit ću unijeli i u ostale zakone da i oni koji nadziru njegov ili njezin rad, a u prvom redu u dijelu financijskih izvješća, programa rada itd., isto tako trebaju imati adekvatnu spremu. Ne želim ovdje iznositi kakve slučajeve imamo u malim lokalnim sredinama gdje ravnatelje knjižnica nadziru ljude koji su završili fakultete odgovorno profesionalno rade po nekakvom stranačkom ključu nadziru ljudi koji nikakve veze s tim nemaju nego su došli po nekom ključu gradskih vijeća te bi knjižica meni ponovit ću lokalni vodovod. Ja mislim da to, da je ovo nešto s čim unaprjeđujemo dostojanstvo ljudi koji rade u kulturi i osoba koje vode ustanove u kulturi. Molim vas da kada koristimo termine, dakle nisu slobodni umjetnici nego su samostalni umjetnici, HDZ-ove vlade se sasvim sigurno ne obračunavaju sa ženama i ne znam kako uopće se može tako nešto izgovoriti. HDZ-ova vlada je za razliku, niste bili u sabornici, vlade SDP-a u kojoj ste i sami bili sa 0,56 povećala proračun na kulturu za 1. To je napravila HDZ-ova vlada, na dobrobit ustanova, ravnatelja, umjetnika i kako vi volite reći radnika i radnica u kulturi svih. Tako da ja vas molim korisno je, korisno je koristiti se podacima i iznositi ako je moguće neke konkretne prijedloge. Što se tiče javne rasprave poslušali smo, pročitali, analizirali, brojne prijedloge uvažili, svaki konkretan prijedlog koji čujemo mi ćemo ga razmotriti. Ali ja apeliram i na vas saborske zastupnike i zastupnice da nam date konkretne prijedloge. Zastupnici Raukar Gamulin hvala na ovim pohvalama mom radu u ranijim mandatima. Ja mislim da smo taj, taj rad sada još unaprijedili, da smo transparentnost unaprijedili, radimo sa strukovnim udrugama, sa predstavnicima različitih područja, naša su vrata otvorena, formirali smo cijeli niz posebnih ad hoc povjerenstava, otvorili smo neke teme s kojima se nitko dosad nije bavio, ogromne investicije u pristup digitalni, pokrenuli smo natječaje za prilagodbu kulturnih sadržajima osobama s invaliditetom, pokrenuli smo programe razvoja publike, ojačali recimo jedan dobar projekt koji smo naslijedili iz prethodnog mandata ministrice Zlatar Violić ruksan pun kulture, dakle vodimo jednu uključivu kulturnu politiku, a ovaj zakon je kao što sam i više puta rekla nego nažalost veći dio zastupnika i zastupnica koji sada raspravlja nije čulo naše obrazloženje, zaista jedan pokušaj i namjera da se ova, ovi temeljne, temeljni propisi koji se tiču financiranja učine transparentnijima, predvidivijima, sigurnijima, a onda će sigurno doprinjeti i daljnjem razvoju kulturnog i kreativnog sektora tako da nama javna rasprava nije forma nego upravo prilika da čujemo razmišljanja, ali naravno da ih možemo analizirati, jedan ako su utemeljeni na onome što piše u zakonu i dva ako se iznose neki konkretni prijedlozi.
Evo imamo nekoliko replika, prva je poštovana Urša Raukar Gamulin.
Zahvaljujem. Poštovana ministrice, čuli ste pohvale za bivše mandate, a ja bih više voljela da ste čuli poziva da se vratite djelatnicima, radnicima u kulturi, nadam se da ćete poslušat ponovno ovu raspravu. Dotakli ste se natječaja, pa koristim priliku javnih potreba u kulturi sa osobama sa invaliditetom, ali recimo u tom natječaju vi nemate, imate mogućnost da se prijave samo organizacije civilnog društva, ali nisu dopušteni nikakvi troškovi plaće, niti troškovi redovnog poslovanja, samo honorari. Sad je, evo ovo mi baš piše jedna osoba s invaliditetom, zato gledam u mobitel, raspon financiranja od 20 do 200 tisuća i sad dakle neko bi trebao provesti program za 200 tisuća bez, bez ikog zaposlenom. Želim vam reći da i na ovom primjeru vidimo koliko nažalost u većem dijelu je ministarstvo udaljeno od svoje baze nažalost.
Vrijeme. Odgovor.
Hvala vam gđo. zastupnice. Vi dolazite iz područja kulture, teško je uvijek reagirat ovako kad se dobivaju neke poruke, pa se ne vidi cjelina. Voljela bih da ste pogledali taj javni poziv, voljela bih sutra nakon donošenja ovog zakona da i gradovi, pa i Grad Zagreb i drugi gradovi pokrenu ovakve ad hoc natječaje koji će postat redoviti barem u slučaju Ministarstva kulture, prilagodbe kulturnih sadržaja osobama s invaliditetom. Ako to niste u stanju podržat meni je žao, ako to niste u stanju podržat da se prilagođavaju sadržaji kulturni osobama s invaliditetom i da i protiv toga imate nekakav komentar meni je žao, mi onda zaista ne gledamo na isti način posao koji trebamo raditi.
Slijedeća replika poštovana Marijana Puljak. Prozvao sam već vas, izvolite, pa ćemo onda.
Okej. Ja ću se ovdje složiti sa ministricom u ovom dijelu u kojem ste rekli da u upravna vijeća dakle imenuju se osobe sa visokom stručnom spremom i ono apsolutno se slažem sa vašim objašnjenjem to je dosad bilo, zaista upravna vijeća su nekakav plijen ono kako vi kažete dva u vodovod, tri u HEP, a četiri u zlatna vrata ili kako li se zovu ustanove u kulturi. Možda bi napredak tu još bio, ne znam, evo navest ću primjer u Splitu da se, ovdje ne samo da se imenuju nego da se i tu organizira da za taj dio se isto organizira javni poziv, pa možda se dobije i ono veći spektar ljudi. Mogu kazat evo da na javni poziv u Splitu za sva mjesta u upravnim vijećima se na nekih recimo 150 mjesta javilo 6 stotina ljudi, dakle ima ljudi zainteresiranih kad su uvjereni da će biti izabrani po nekakvim kriterijima struke, dakle jedan prijedlog za unaprjeđenje.
Vrijeme. Odgovor.
Mi u ovom zakonu zapravo uređujemo onaj mali dio pitanja upravljanja ustanovama koji je hajdemo reći specifičan za ustanove u kulturi i nismo previše izlazili izvan okvira Zakona o ustanovama. Tako da nisam sigurna da bi takva odredba u zakonu bila široko prihvaćena, niti široko implementirana, ali zašto ne ako neke JLS i na takav način žele možda doprinjeti nekoj transparentnosti procesa itd., ništa ih ne ograničava da na takav način postupe. Općenito smatramo u području kulture da jedan manji dio pitanja se zaista može propisati, a jedan veći dio postupanja ipak je nešto što se naziva i politička kultura i tu svi moramo još malo se brusiti na svim razinama.
Povreda Poslovnika poštovani zastupnik Glavašević.
Hvala g. potpredsjedniče sabora. Povrijeđen je čl. 238., mislim da nije dobro i da nije u skladu s političkom kulturom samo zato što se netko protivi možda zakonima, samo zato što će glasati protiv zakona, argumentirati da to znači da je evo u konkretnom primjeru protiv toga da postoji posebni natječaji za osobe s invaliditetom, dakle to mislim da ne bi trebalo etiketirati zastupnice i zastupnike o njihovim stavovima na taj način, a pri tom kolegica Raukar to doista nije ni rekla, evo to je, to je to, hvala.
Dobro, vi ste ovo iskoristili kao repliku, dobivate opomenu. Slijedi replika poštovanog zastupnika Željka Pavića.
Poštovana ministrice u samom zakonu imamo praktički i izvješće o kretanju ulaganja u kulturu iz proračuna i tamo je stvarno vidljiv rast od 2016. do 2019. godine od 0,66 do 0,96. Međutim, imamo samo za period 2016.-2019. Ne znamo što se dešava 2020. i 2021. a pogotovo ne 2022. Možemo dobiti te informacije?
Poštovani gospodine zastupniče, mi ćemo svakako dati sve podatke. To je bila covid godina, to je bila godina potresa. Sredstva Ministarstva kulture i medija su se značajno povećala. Osim raznih ad hoc mjera koje smo provodili za vrijeme covida mi smo i kroz Nacionalni plan oporavka i otpornosti po prvi put osigurali 250 milijuna kuna ulaganja u kulturne i kreativne industrije, 290 milijuna ulaganja kojim ćemo obnovit, odnosno izgradit 8 novih državnih arhiva što je nota bene obveza lokalnih samouprava. Dakle, našli smo način da tu pomognemo unaprijediti tu službu. Sto milijuna kuna sada nabrajam samo što je iz NPO-a za projekt izrade konzervatorskih podloga. Dakle, mi smo ovu godinu 2020. i 2021. u smislu broja i količine ad hoc natječaja i aktivnosti zaista ne bi bilo metodološki ispravno uspoređivati sa onim što je bilo ranije.
Sljedeća replika poštovani Damir Habijan.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovana ministrice. Ja mogu zapravo shvatiti, razumjeti da ste pomalo razočarani, pa možda i ogorčeni obzirom da već nekoliko puta ovdje izlazite za ovu govornicu i pokušavate zapravo ukazati na sve promjene, na sve ove novine koje ovaj zakonski prijedlog donosi. Međutim, ja bih rekao da je to uzaludno, jer vidim ovdje zapravo ne vladaju argumenti. Ili ako ima nekih ako ih možemo nazvati argumentima, onda je to nešto što uopće nije predmet ovog zakonskog prijedloga. Ono što mene zapravo ovdje najviše smeta i javio sam se upravo zato jer mi je teško slušati licemjerje pogotovo od strane MOŽEMO odnosno Budimo grad, to je vaša podružnica u gradu Varaždinu gdje ste, ovdje zastupate objektivnost, apolitičnost, zastupate neke velike vrijednosti, zalažete se za umjetnike, a u gradu Varaždinu ste čim ste došli u mogućnost biti u vladajućoj poziciji prvo što ste napravili uništili HNK u gradu Varaždinu svojom politikom samo zato što vam netko nije odgovarao, jer ste imali svoju osobu. I to je licemjerje. I bilo bi dobro da takve stavove primjenjujete onda i ovdje, a ne da imate dvostruka mjerila.
Hvala gospodine zastupniče. Pa i mi smo uočili, dakle dosta tih nekonzistentnosti zadnjih nekoliko mjeseci dosta napada na ravnatelje u stanova u različitim gradovima što je najtužnije zapravo uz ocjene da za vrijeme covida nisu realizirali program koji su predvidjeli prije covida. Ali s tim u svezi oko postupanja lokalnih samouprava možda ima još jedna tema koju nismo dotaknuli, a istaknuo ju je, ja je nisam rekla, uvodno ju je istaknuo gospodin Krstulović. Još jedna tema koju ovdje uređujemo, a to je obveza da se vlastita sredstva ustanova mogu koristiti samo za razvoj djelatnosti ustanove koja ih je ostvarila. Naime, vidjeli smo primjere gdje ustanove svojim radom, svojim projektima ostvaruju vlastita sredstva. Ali budući da su dio riznice ta im se sredstva oduzmu i uplate se za nešto drugo. Nakon ovog zakona to više neće biti moguće.
Sljedeća replika poštovani Bojan Glavašević.
Poštovana ministrice, u svojoj raspravi referirali ste se na to da je HDZ podigao proračun za kulturu na 1% i to je točno. I svaka čast na tome, ali onako istini za volju mislim drugi dio vašeg komentara je bio da to nije napravio SDP bez da branim SDP kao SDP. Više branim sebe recimo u tom smislu jer me se taj komentar donekle i tiče znate iz kojih razloga, raspravljali smo o tome na onoj tribini. To i je bilo u programu, istini za volju. Dakle, to je sad što bi bilo kad bi bilo kategorija. Ali zapravo ne samo više političkih opcija na tim izborima na kojima je HDZ zapravo, nakon kojih je HDZ formirao Vladu je imalo u svojim programima da se proračun za kulturu podigne za 1%, dakle bez da umanjujem ni na koji način činjenicu da ste vi to doista i napravili. Evo samo u svjetlu vašeg komentara da ste to napravili vi, a netko drugi ne možemo znati da li bi to i netko drugi možda napravio. Mislim da se mene pitalo da, definitivno.
Odgovor.
Hvala vam gospodine zastupniče. Ja sam to komentirala, inače nisam osoba koja govori o postotcima s obzirom da se bavim kulturom i istraživanjima znam koliko su oni, možete ih pokazati ovako ili onako Hrvatska je vrlo decentralizirana u smislu odgovornosti na razini lokalnih samouprava. Tako kad gledamo total javnog financiranja on je značajniji nego u mnogim europskim državama bez obzira na udio Ministarstva kulture. Dobro je da su mnoge stranke imale taj cilj. Ja bih voljela da na svim izborima sve stranke postave što više ciljeve jer će to biti za dobrobit kulture. Ja sam taj postotak iznijela isključivo radi komentara zastupnice SDP-a koja je rekla da se HDZ obračunava sa rekla je slobodnim umjetnicima. To nisu slobodni, nego samostalni umjetnici, pa je onda to još nekako došlo i na to da se obračunava sa ženama. To je nešto što toliko nema veze sa ovim zakonom, da sam zapravo trebala to i preskočiti.
Hvala ministrice. Slijedi pojedinačna rasprava poštovanog zastupnika Željka Pavića.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Poštovana ministrice, ja bih se malo osvrnuo još na ostale članke na koje se nisam htio prije osvrnuti. Prvo članak 14. koji govori o davanju prostora u vlasništvu Republike Hrvatske i jedinice lokalne samouprave na korištenje, odnosno u podnajam ustanovama u kulturi, odnosno institucijama koje će se baviti kulturom. O čemu se radi? Radi se o tome da ćemo im dati prvo nekakvu zgradu ili prostor u podnajam, a nakon toga ćemo dati novac da nam to plate. Zar ne bi bilo bolje da im se to privremeno dade u najam bez novca odnosno na korištenje, da se taj novac ne pretače iz šupljega u prazno. Nema potreba za to s obzirom da su financirani i iz državnog proračuna i iz proračuna jedinice lokalne samouprave, a rečeno je da zapravo jedinice lokalne samouprave i RH mogu davati te prostore u najam. Nadalje, malo ću preskočiti sad ove ostale članke pa ću uskočiti na Članak 40. i kasnije na Članak 41. na ravnatelje. Ravnatelji, znači ravnatelji u ustanovi kulturi koji je osnivač i sve ostalo suosnivač jedinica lokalne i područne samouprave imenuje i razrješuje izvršno tijelo odnosno izvršna tijela više osnivača sporazumom, način raspisivanja i provedbe postupka javnog natječaja za imenovanje ravnatelja pobliže se uređuje statutom ustanove i ugovorom osnivača. E sad, u bivšem zakonu je to bilo konkretnije definirano, konkretno pisalo je u zadnjem dijelu Članka 5. stavka 2. da se zapravo imenuje na prijedlog upravnih vijeća ustanova i po pribavljenom mišljenju stručnog odnosno umjetničkog osoblja tih ustanova. I naravno piše u stavku 4. da je za imenovanje ravnatelja javne ustanove u kulturi potrebno prethodno mišljenje nadležnog kulturnog vijeća. Tako je bilo prije. Zar ne bi bilo dobro da to imamo i dalje s obzirom da bi bilo loše da nemamo nikakvih mišljenja, stručnih vijeća jer to stvara zapravo prostor za netransparentno imenovanje. Također je i trajanje mandata i mogućnost ponovnog imenovanja ostavljeno da se uredi statutom međutim pitanje što će pisati u tom statutu, pa ako to nije problem da se to regulira u zakonu. Mislimo da bi to bilo dobro. I sada da skočim na Članak 41. stavak 2., tu su vas mnogi kritizirali jer piše da po razrješenju s dužnosti ravnatelja i nakon isteka mandata osoba koja je prije obnašala dužnost i bila zaposlena na neodređeno u ustanovi u kulturi ima pravo povratak na rad odnosno rasporeda na radno mjesto jednake složenosti poslova za koje je propisan isti stupanj obrazovanja i potrebno radno iskustvo u jednakom trajanju odnosno pravo povratka na rad kod poslodavca kod kojeg je bila u radnom odnosu na neodređeno vrijeme prije početka obnašanja dužnosti ravnatelja bez provedbe javnog natječaja, a što se pobliže uređuje sporazumom sa poslodavcem. Stav Socijaldemokrata je da je taj dio u redu jer tko će pametan napustiti stalni radni odnos i otići za ravnatelja i nakon toga se pitati gdje će raditi. Međutim, ono što ovdje nije rečeno, nije rečeno koliko mandata, na koliko se to mandata odnosi. Da li se to odnosi samo na 1 mandat ili se odnosi na više mandata? Znači toga u Članku 41. stavak 4. nema, znači to nije definirano. Nadalje, sad neću to problematizirati, ali pitanje je da li se to može isto tako primijeniti i na ostale koji nisu bili zaposleni u kulturi, ali su možda bili zaposleni u nekim drugim djelatnostima u, koje su u upravljanju države, npr. evo obrazovanje ili znanost. Nadalje, ima tu još, ima tu još članaka koji su nam, koji su nam sporni ja se nadam da ćete ovo što sam vam pričao i prije u ime kluba i ovo sada kao pojedinačna rasprava razmotriti jer smatramo da su svi ti prijedlozi i sugestije dobre i da će stvarno poboljšati ovoga prvo zakon, a drugo mislim da će pomoći svima da ne sumnjaju u nekakvo netransparentno imenovanje ili u nekakva pogodovanja, a mislim da nam je to u današnje vrijeme stvarno potrebno. Hvala.
Replika, poštovana zastupnica Andreja Marić. Imate repliku, molim vas ostanite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, da upravo uz ovaj Članak 41. koji ste komentirali malo sam gledala i ovo javno savjetovanje, pa različite su zapravo kvalifikacije vezane uz mogućnost da se ravnatelj ustanove po isteku mandata ako je prešao recimo iz ustanove A u ustanovu B jel na mjesto ravnatelja, dakle nekakvi su različiti stavovi da li mu se čuva to radno mjesto, da li se on vraća na svoje prijašnje stalno radno mjesto. Mislim dajte malo to pojasnite ovoga, odgovora je predlagatelja u javnom savjetovanju da je namjera da se omogući mobilnost stručnjaka u ustanovama u kulturi. Malo vas molim evo malo da pojasnite ovaj svoj stav nije mi baš bilo jasno potpuno. Hvala.
Evo zašto sam tog stava i mislim da je to ispravan pristup. Ja sam naime ovoga bio imenovan u upravu jednog poduzeća, međutim poduzeće u kojem sam radio ranije nije mi dalo ugovor da se mogu vratiti natrag na to radno mjesto. Znači ja sam zbog toga da odradim mandat od 4 godine da bi odradio tamo poslove za koje su me trebali, otišao iz te firme, međutim nakon toga da mi ova firma u kojoj sam bio član uprave nije dala radno mjesto gdje sam nastavio raditi ostao bih bez zaposlenja, a mislim da to nije u redu. Ukoliko vas trebaju, ukoliko vas pozovu zbog toga što imate nekakvu struku, imate nekakvo znanje mislim da je onda korektno da vam se i osigura povratak na radno mjesto na koje, na kojem ste radili. U suprotnom tko će na to pristati? Tko će otići na 4 godine i nakon toga, pogotovo ako su ljudi mlađi i nakon toga pitati se što će raditi slijedećih par godina ili ne znam … [[Govornik se ne razumije.]] evo hvala.
Replika još jedna, poštovani zastupnik Andro Krstulović Opara.
Uvaženi gospodine Paviću, odlično ste naglasili ono o čemu smo prije govorili. Izabranim dužnosnicima, ravnateljima ili direktora pojedinih sektora koji su izabrani na natječaj treba kroz ovaj zakon još bolje i razgovjetnije gospođo ministrice omogućiti povratak na odgovarajuće radno mjesto nakon mandata. To ste posvjedočili svojim vlastitim iskustvom. Lako je biti licemjeran kada nisi bio u poziciji kako su bili pojedini direktori. Ukoliko otpadne kao što su neki govorili ova mogućnost povratka na prethodno radno mjesto ili odgovarajuće radno mjesto, dobro ste rekli neće se niko javiti jer ravnateljima nije tako dobro kao što ljudi misle, niti imaju dobre plaće, niti su zaštićeni. Oni nemaju kolektivni ugovor, oni imaju ugovor i veliku odgovornosti i najmanje što možemo učiniti zaštiti te vrijedne profesionalce da nakon mandata mogu se mirno vratiti i raditi posao za kojega su školovani i za koje imaju iznimno iskustvo. Hvala vam lijepa.
Odgovor.
Evo iako je to rijetko moramo se složiti s vama na konstataciji, velim rijetko da se slažemo, ali evo slažemo se oko toga mislim da je to točno i bez toga nećemo imati profesionalce na pravim mjestima, a ukoliko nemamo profesionalce imat ćemo i lošu da tako kažem nije to usluga, ali imat ćemo loše ustanove u kulturi. I ukoliko će ti ljudi koji dolaze tamo biti stvarno rasterećeni od toga što im se nakon toga spreman, nakon četiri godine mislim da će biti kvalitetniji i bolji i da će bolje i kvalitetnije raditi. Hvala.
Slijedi pojedinačna rasprava poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića.
Oporbi je zadatak kritizirati, naravno, pronaći mane i ponuditi rješenja. Nažalost, često kada je neki prijedlog zakona dobar i suvisao i onda se ponekad oporba trudi pronać neku manu pa onda ide nekakav populizam. Ovdje mi je interesantno čuti dvoje ljudi koji su po meni trebali nešto reći i s obzirom da su radnici u kulturi bili je li, možda i jesu još uvijek iz Može-Mosta, Raukar u Matula, a osim intonacije i srcedrapateljnog tona nisam čuo ništa. Dakle, osim da je sve to skupa loše i naopako i onako neke suzice u očima zapravo nismo čuli niti jednu konkretnu primjedbu i to je ono što ne valja. Druga stvar kada bi ovdje rekao vezano uz ovaj zakon, a vjerujem da će razumjeti mnogi, evo vjerujem da će i kolega Opara to sam siguran razumjeti, ali i druge kolege, kad govorimo o kulturi i općenito i financiranju kulture hrvatska kultura mi je baštinimo odavno i ona je u svojoj srži bila kršćanska kultura, kršćanstvo i Crkva su čuvali i baštinili kulturu kroz stoljeća i mi danas upravo zahvaljujući tome imamo kulturu kakvu imamo. Kultura nije od 1945. ili od '80.-te ili '90.-te kultura je od mnogo prije i glazba i sve vrste umjetnosti, ali naravno i graditeljska kultura i ona nepokretna kulturna dobra. Sad konkretno, iako mi je ministrica već zapravo i odgovorila kroz repliku ja ću još jednom ponoviti ono što evo o čemu nešto znam pa jedno konkretno pitanje. Dakle, postoje brojne udruge u kulturi, postoje mnoge udruge koje su specijalizirane i koje mogu i za hladni pogon naći sufinanciranje, a rekli ste mi „Kultura nova“ pogledao sam o čemu se radi, to su zapravo isključivo udruge koje se bave proizvodnjom umjetničkog programa, postoje udruge kao što je udruga „Juraj Dalmatinac“ u Šibeniku, Društvo za očuvanje šibenske baštine koji se bave očuvanjem nepokretnih kulturnih dobara i koje se ne mogu natjecati na te natječaje. I samo jedna mala primjedba i to za jedan razgovor možda u nekom sljedećem razdoblju, kad se raspisuju natječaji takve vrste na koji se prijavljuju udruge, smatram da bi propozicije morale uvrstiti i jedan manji dio sredstava koji se predviđa kroz financiranje koji će biti namijenjen za financiranje hladnog pogona. Volontorijat treba njegovati to je nešto što je znači jedna velika vrijednost svakog društva, pa naravno i hrvatskog, ali evo naravno treba i udrugama tim pomoći da se institucionaliziraju i da kroz ta sredstva se i profesionaliziraju. Evo ja više ne bi o ovoj temi. U svakom slučaju mislim da zakon nije loš. Možda evo samo još jedna mala napomena vezano uz višu i visoku školu u upravnim vijećima, nadzornim odborima, da, naravno to je u redu i to treba u svakom slučaju podržati.
Imamo jednu repliku, poštovani zastupniče … Rade. Izvolite. Šimičević.
Nije Ivan nego Šime.
Rade Šimičević izvolite. Vratite vrijeme molim vas.
Ok, zahvaljujem potpredsjedniče HS-a. I opraštam kolegi koji bilježi, zapamtit će me valjda još kroz neko vrijeme [[Upadica Zekanović: Dobit će otkaz.]] Evo samo kratko, vi ste u uvodu zapravo rekli da je oporba ta koja kritizira, ali da i nudi rješenje, pa da li je to uvijek tako sad nećemo o tome, ali nešto iz vlastitog zapravo iskustva kad su izbori i imenovanja. Ja sam radio u školi i imao sam ugovor na neodređeno vrijeme, kad sam postao ravnatelj dobio sam ugovor na određeno vrijeme i jasno da je to postao problem i ovdje apsolutno pohvaljujem ministricu i želim da ovo ostane u zakonu s obzirom da uloga ravnatelja i posao ravnatelja je takav da je pod lupom svega i svačega i da ga na kraju krajeva nakon što prođe mandat bude neizabran on ostaje na ulici. Isto tako ne slažem se da sa ovim da budu samo dva mandata s obzirom da onda zapravo oni koji vode ili kazalište ili bilo koje druge ustanove ne mogu dati svoj doprinos i rješavati određene probleme koji su nastali unutar. Hvala.
…/Govornici govore u isto vrijeme./… Kolega Šimičević, složit ću se s vama. Nažalost, danas iako to je teško izgovoriti jer ko sluša a ima mirovinu od 1000-2000 kuna reći će da, bit će sablazan, ali danas nažalost menadžeri takvih ustanova su potplaćeni s obzirom na obrazovanje i s obzirom na posao kojim se bavi. Danas, al to je sve očitija, to će se, evo ja probijam taj led, al o tome će se govoriti općenito. Sve ono što se financira iz državnog proračuna javnim novcem je potplaćeno i mi ćemo imati problem negativne selekcije, dugoročno golem, golem, od HS na niže. Mi imamo solidne plaće u odnosu s nekim, ali ja ću odgovorno reći da keramičari, parketari, limari, imaju veće plaće od zastupnika u HS i nisam ja protiv toga, ali je problem negativne selekcije. To je nešto što moramo riješiti na svim razinama.
Slijedeća replika poštovani g. Bojan Glavašević.
Hvala g. potpredsjedniče. Kolega Zekanović, referirat ću se na dio vašeg izlaganja u kojemu ste govorili da je naša kultura kršćanska kultura. Ona nije samo kršćanska, dakle odite i korak dalje, ona je i pretkršćanska, ona je, mislim cijelu antiku imamo koja je pogotovo u Hrvatskoj rezultirala bogatom materijalnom i nematerijalnom baštinom, na kraju krajeva evo npr. Amfiteatar u Puli je šesti najveći rimski amfiteatar na svijetu, jedini na svijetu u kojemu su sva tri reda očuvana, dakle sagrađen je u pretkršćansko doba, praktički znači negdje tokom 1. stoljeća, a prije ovoga amfiteatra je na njegovom mjestu stajao još jedan manji drveni dakle to, to su neke stvari koje doista obilježavaju u vrlo značajnoj mjeri i materijalno i nematerijalno i ono što je došlo kasnije, dakle ja ne želim demantirati ono što ste vi rekli samo ne bih volio da, da mislimo da je to jedini početak jer kršćanski korijeni Europe na kraju krajeva imaju i neku pozadinu koja je bila prije njih, oni su u kontekstu. Hvala.
Odgovor.
Kolega Glavaševiću, to vam je, to što ste vi rekli to je kao da uspoređujete korak ne znam Usaina Bolta ili ne znam Ben Johnsona kad je imao, kad je tek prohodao i kasnije kad je obarao svjetske rekorde i trčao ispod 10 sekundi 100 metara. Dakle, kad je kršćanstvo krenulo, a krenulo je iz Rimskog carstva jer Rimsko carstvo je proširilo kršćanstvo … [[Govornik se ne razumije]] smiješno postalo, stvarno smiješno i nemojte se ni vi sramiti toga reći jer bez kršćanstva kulture ne bi bilo u našem prostoru, u Kini bi bilo, znači u Europi kultura počiva na kršćanstvu sviđalo se to nekome ili ne, dakle mi smo kršćanski kontinent, vjerujte mi i to vi znate, ali evo očito vam se ne sviđa, pa to pokušavate malo onako relativizirati, ali kršćanski kontinent smo bili, a hoćemo li ostati to je pitanje. Hvala.
Slijedi pojedinačna rasprava poštovane Marijane Puljak.
Evo zahvaljujem. Ja ću sad samo još dodat par stvari koje nisam stigla u raspravi u ime kluba, pa tako ono članak po članak. Prvo ću reć oko ovog dijela opet o ravnateljima i osiguravanju njihovog radnog mjesta nakon što napuste mjesto ravnatelja ili istekne im mandat itd.. Ja ne znam kakva je praksa, evo zaista nisam se stigla raspitat kakva je praksa vani, kažem evo sigurno je praksa u obrazovanju, kod nas je dva mandata maksimalno, nakon toga nema više čuvanja radnog mjesta jel tako da jel na neki način shvaćam ovaj problem da vjerojatno se neće ljudi onda javljat je li lijepo je imat sigurnost ovaj i bit siguran je li što će se dogodit nakon 4.g. mandata ili već koliko mandat traje, ali kažem evo na primjeru obrazovanja i kod nas ima i granica za osiguranje tog radnog mjesta. Dalje isto samo da kažem, isto ja nisam evo kulturni djelatnik, ove sve primjedbe su od nekih ljudi je li koji su radili u kulturi, neki, neki od njih su bili i ravnatelji i neki od tih ravnatelja su zapravo dali primjedbu upravo na taj padobran nazovimo ga tako kolokvijalno jel. Evo kažu dalje dakle u članicama 11. do 13. nacrta potrebno je ujednačiti terminologiju vezanu za poslovnu dokumentaciju ustanova u kulturi, program rada i plan programskih aktivnosti, te izvješće o realizaciji plana programskih aktivnosti odnosno financijsko izvješće. Dalje, čl. 29. propisuje mogućnost postupka prigovora korisnika oko dodjele financijskih sredstva. Smatramo da uredba na bolji i detaljniji način rješava ovo područje, te predlažemo ujednačavanje s uredbom jasno naznačiti koja prava na prigovor imaju oni korisnici čiji su programi odbijeni za sufinanciranje, te koja oni predloženi za sufinanciranje ili koji nisu zadovoljni predloženim financijskim iznosom. Na kraju isto smatramo važnim napomenuti sukladno nalozima i preporukama Državnog ureda za reviziju, te Ureda unutarnje revizije, ovo je konkretno prijedlog iz Primorsko-goranske županije, isto je tako, Primorsko-goranska županija putem Upravnog odjela nadležnog za djelatnost kulture provodi javni natječaj za zadovoljenje javnih potreba u području kulture prema Uredbi ovoj o kriterijima, mjerilima i postupcima financiranja. Navedeni natječaj na taj se način provodi od 2016.g., dakle smatramo nužnim prije donošenja Zakona o kulturnim vijećima razriješiti je li koliziju nastalu s provođenjem uredbe, te od strane Ministarstva kulture i medija dati potpunu, točnu i nedvosmislenu informaciju na koji način i u skladu s kojim aktima JLS se moraju provoditi javni natječaji za zadovoljenje javnih potrebe i usuglašena sa Državnim uredom za reviziju i Uredom za udruge Vlade RH. Dalje od slijedećih primjedbi mogu samo još istaknuti da smo vidjeli da se neki bune zapravo na osnivanje kulturnih vijeća za JLS sa više od 10 tisuća stanovnika je li do sada je bila obveza za one s više od 20.000 stanovnika, međutim evo i po posljednjem popisu stanovništva i po demografiji pokazuje je li da su neke jedinice lokalne samouprave po novom popisu je li pale su ispod 20.000 stanovnika, ako nema kulturnog vijeća ide i lakša varijanta nekog povjerenstva koje se imenuje nekakvim dekretom. Dakle, puno je bolje imati, imati vijeće i dakle to, sastav vijeća i varira i nije to i nekakav poseban ni trošak. Isto tako, napomena o, konkretno evo o orkestrima, zašto su orkestri izašli iz kazališta. Dakle, to sad čekamo i onaj novi zakon o kazalištima da ne kažem da ima puno primjedbi ovako unaprijed na slijepo o tom, o tom kazalištu. Je li priča se kako će izgledati, koje će sve odredbe ovaj on donijet. Neki ga nazivaju evo kad se baš priča i o orkestrima, smrt kulture. Velikim dijelom naša kazališta su mnogo više od teatra, regionalni kulturni centri jedina profesionalna tijela i sad ovom fleksibilizacijom odnosno najavom jel da sad ne idem u taj zakon konkretno u kojem se najavljuje da neće biti zaposlenja na neodređeno je li to je nekakva, nekakva bojazan, ali uglavnom misli se da su ovdje orkestri onda ubačeni u ovaj zakon da bi se na neki način, na neki način zaštitili. Evo, zahvaljujem.
Slijedi pojedinačna rasprava poštovanog zastupnika Erika Fabijanića.
Poštovana ministrice, poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege, danas u prvom čitanju dakle u prvom čitanju raspravljamo jedan novi zakon koji u biti suštinski gledano ne mijenja baš previše puno na stvari barem je to moj dojam. U biti on objedinjuje kao što i piše u prijelaznim odredbama stupanje, on objedinjuje 3 zakona koji će, koji će dakle ići van snage. Dakle, to je Zakon o financiranju javnih potreba u kulturi, Zakon o upravljanju ustanovama u kulturi i Zakon o kulturnim, o kulturnim vijećima. Treba priznati i reći jednu stvar to je vrlo, vrlo složena materija jer je uvijek pitanje pogotovo u kulturi, daleko od toga da to nije složeno i kod sporta i kod tehničke kulture, ali tu su stvari ovaj puno mjerljivije, a i u pravilu i gradovi i županije i općine pogotovo županije imaju zajednicu tehničke kulture, zajednicu sportova koji onda proračunski gledano definiraju se ti gabariti onda oni sami raspodjeljuju taj novac. Kod umjetnosti, kod kulture je to puno složenija stvar. I ono što se mora postići je isključivo transparentnost. Dakle, mi možemo pisati i ovakav i onakav zakon ali pitanje uvijek ostaje na transparentnosti raspodjele tih novaca. Odgovornost dakako je i na izvršnim tijelima i na samom i na samim i na samim kulturnim vijećima. I praksa je pokazala nažalost da se ipak još uvijek događaju, događaju nažalost neke, neke stvari. Dakle, kad govorimo o kulturnim vijećima, ma kolega Ivanović je prije o tome govorio, dakle od prije su postojali odbori koji se bave kulturom, tehničkom kulturom ovisno o statutu pojedine jedinice lokalne ili područne samouprave koji daleko od toga da su razvlašteni, to nisu, ali imaju jedan drugi sustav, a to su kulturna vijeća koje sad imenuje ovaj koje de facto imenuje izvršna vlast, što je na kraju krajeva izvršna vlast ovdje je riječ o županu, gradonačelniku odnosno načelniku jer je riječ o ljudima između ostaloga koji su neposredno izabrani od građana prema tome imaju puni, puni legitimitet da to, da to i rade. I odgovornost je dakako na njima. Međutim, ono što će često puta događa kod kulturnih vijeća, a to je da si međusobno rasporede novac. Dakle, imamo pobude odnosno i opravdane sumnje koji puta pogotovo dakako i od onih koji nisu dobili određena financijska sredstva za određeni klijentelizam ili klijentelističke odnose na način da onog trenutka kada je netko u sukobu interesa se izuzme iz glasanja, jednostavno se izuzme ali ovaj i tako si međusobno, međusobno se izuzimaju iz glasanja o sredstvima koja su, koja su namijenjena. A odgovor, a problem je u tome što taj dio sukob interesa dakako da je teško za razotkriti i onda je pitanje koji uvjet je, možda nije pitanje stručne spreme nego onaj koji, dakle koji je član upravnog vijeća mora se po meni s tom činjenicom, to kulturno vijeće mora se pomiriti s tom činjenicom da on sredstva neće dobiti, niti udruga, niti bilo što drugo, tko ga, tko ga, jer ovako jedan će, najprije ćemo izuzeti jednu udrugu koja se bavi jednom djelatnošću pa će se onda ovaj druga, druga udruga i svi će se izuzeti i svi će biti čisto, a u biti čisto, a u biti čisto nije. To je nažalost, to je nažalost tome, tome često puta tako. Kad govorimo o onom dijelu dakle primjedbe su dakako načelne jer smo u prvom čitanju, poslušao sam pažljivo i što je rekao i kolega Pavić, a to je vezano za imenovanje ravnatelja koji dakako sporazumno, a sukladno aktima osnivača što se tiče, aktima o osnivanju same ustanove u kulturi, pitanje povratka na posao kaže sporazum s poslodavcem. Sad je pitanje tko je poslodavac ovaj jer na kraju krajeva izvršna vlast imenuje pa onda je red da izvršna vlast u svojstvu poslodavca ako nije drugačije određeno kao što može biti upravno vijeće da onda on potpiše taj sporazum koji je vezan za povratak na posao jer u protivnom možemo vrlo fleksibilno tumačiti ovakvu odredbu kakva jest pa i sadašnji ravnatelj može popisati sporazum sa samim sobom. Evo, zahvaljujem.
Slijede završne rasprave, prvi prijavljeni u ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Andro Krstulović Opara.
Hvala gospodine predsjedavajući. Gospodine potpredsjedniče, uvažena gospođo ministrice, uvažene kolegice i kolege, dobro smo raspravljali o ovome zakonu koji je potreban, koji objedinjuje tri zakona koji su neću reći zastarjeli ali ih je vrijeme malo prešlo jer su regulirali stanje kulturnog sektora pred dvadesetak godina. Sada sa jednim jednostavnim kratkim jasnim i potpuno transparentnim zakonom uvjeren sam ubrzavamo motor kulturne scene, kulturne i kreativne industrije i omogućujemo jasnija pravila u tom veoma važnom sektoru. Kad kažem jasnija pravila dosta se prisjetiti naglasaka iz ove rasprave u kojemu je bilo nekoliko uvjetno rečeno prijepornih točaka, ali u konačnici smo se i zahvaljujući vrlo kvalitetnim raspravama i s jedne i s druge strane zapravo složili da je riječ o dokumentu kojega vaše službe gospođo ministrice mogu još doraditi i pojasniti u onim segmentima koje će osnažiti i ojačati i osigurati bolji položaj ravnatelja nakon njihovih mandata. To je jedna stvar. Druga stvar o čemu smo govorili, govorili smo i o važnosti, mogućnosti da gradonačelnik, načelnik općinski imenuje ravnatelje u ustanovama za kulturu, da to ne rade neki drugi pogotovo ne općinska ili gradska vijeća, ne predstavnička nego izvršna vlast. Jer gradonačelnici su ti koji preuzimaju odgovornost za upravljanje svojim gradovima i mjestima i red je da onda taj mandat i mogu koristiti u svoj svojoj punini. Isto tako, treba naglasiti nešto što nismo ovdje spomenuli, a to je da su se odredila pravila i za imenovanja članova ljudi u Nacionalnom vijeću za kulturu što je neobično važno, važnome tijelu koje će ministru odnosno ministrici pomagati u razvoju kako djelatnosti, tako i u upravljanju sredstvima. Veselim se drugome čitanju, siguran sam da današnja sadržajna rasprava i prijedlozi sa mnogih strana će pripomoći da zakon bude još bolji. On je itekako potreban. On će dati poticaj u stvaralaštvu i kreativnoj industriji, ali i razvoju hrvatske kulture kako smo to imali prigodu čuti je jedan od važnih elemenata u postizanju prepoznatljivosti kako Hrvatske u Europi, a rekao bih i u svijetu. Jer naš kulturni identitet se zasniva na brojnim temeljima kojega na jedan kvalitetan način možemo dalje razvijati. Pozivam dakle sve uvažene kolegice i kolege da podupru ovaj tekst i da u narednome razdoblju kada bude rasprava o ovome damo potporu kvalitetnome zakonu veseleći se drugim paketima zakona iz vašeg kulturnog sektora koji koliko vidim se najavljuje i koji će poboljšati stanje kako kaže moj kolega Brčić veseli se poboljšicama. Mislim da smo svi ovdje zbog tako nečega. Zahvaljujem na pozornosti i idemo naprijed.
Sljedeća završna rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a poštovane zastupnice Boške Ban Vlahek.
Slažem se sa kolegom. Prije svega nadam se da će se uvažiti neki prijedlozi. Tako bih i ja dala neke prijedloge za rješavanje problema kulturno-umjetničkog amaterizma, da se zakonski utvrdi osnivanje i funkcioniranje zajednica amaterskih kulturno-umjetničkih udruga ili djelatnosti na području područne-regionalne samouprave i grada Zagreba radi ostvarivanja zajedničkih interesa u kulturi i umjetnosti. Da jedinice lokalne samouprave osiguraju minimalno 0,3% sredstava svojih prihoda za redovan rad i djelovanje zajednice amaterskih, kulturno-umjetničkih udruga. Budući da udrugama kulturno-umjetničkog amaterizma nije osigurana stabilna financijska potpora od strane jedinica lokalne samouprave dok je udrugama u sportu i tehničkoj kulturi to osigurano temeljem Zakona o sportu i Zakona o tehničkoj kulturi potrebno je propisati zakonski minimum od 0,3% sredstava prihoda jedinica lokalnih samouprava za redovan rad udruga kulturno-umjetničkog amaterizma na razini istih. Vijeća bi se trebala osnivati u svim jedinicama lokalne samouprave. Prema nacrtu vijeća se osnivaju za područje županije, grada Zagreba, te grada koji ima više od 10000 stanovnika kako bi se među inim stručno vrednovala i ocjenjivala programe prijavljene na javni poziv. Analogno tome ako se ne usvoji prijedlog da se vijeća moraju osnovati u svim jedinicama lokalne samouprave to bi značilo da u brojnim jedinicama lokalne samouprave koji su davatelji značajnih financijskih sredstava nitko od umjetnika, stručnjaka i kulturnih djelatnika ne vrednuje i ne ocjenjuje programe prijavljene na javne pozive čime se ne ostvaruje uloga kulturnih vijeća u kreiranju i ostvarivanju kulturnih politika navedena u nacrtu. U tom slučaju će o javnim potrebama u kulturi odlučivati izabrani politički predstavnici što svakako treba izbjeći zbog mnogo čega. Mogućnost koju pruža nacrt da vijeća mogu osnovati i drugi gradovi i općine ako to ocijene svrhovitim neće biti zasigurno realizirana, jer niti temeljem aktualnog Zakona o kulturnim vijećima vijeća nisu osnovana u onim jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave gdje su trebala biti osnovana, a čemu svjedoči činjenica da ne postoji popis osnovanih i funkcionalnih vijeća na razini Republike Hrvatske niti se prikuplja takva vrsta podataka. Ako se vijeća ne osnuju u svim jedinicama lokalne samouprave, onda će se javna sredstva jedinica lokalne samouprave dijeliti na netransparentan način bez vrednovanja na bazi kriterija, a onda i bez ostvarivanja javnih ciljeva. Ukoliko jedinica lokalne samouprave osnuje samo jedno vijeće za sve djelatnosti i područja dužna je imenovati jednog člana vijeća koji je kulturni djelatnik ili stručnjak s područja kulturno-umjetničkog amaterizma. Današnjoj kulturnoj praksi jedinice lokalne i regionalne područne samouprave koje su osnovale samo jedno vijeće za sve djelatnosti i područja uglavnom ne biraju za članove svojih kulturnih vijeća kulturne djelatnike i stručnjake s područja kulturno-umjetničkog amaterizma što rezultira sve manjom financijskom potporom ovom području podjednakom financijskom raspodjelom potpora svih udruga kulturno-umjetničkog amaterizma i to upravo zbog nepoznavanja pojedinih dostignuća ovih udruga. Takva praksa kontra produktivna je, jer destimulira rad ovih udruga koje postižu zapaženije ne samo kulturne već i umjetničke rezultate. Upravo zbog svoje prisutnosti na cjelokupnom području republike Hrvatske masovnost kulturno umjetničkih udruga odnosno broja članova koje okupljaju njihove tradicije i kontinuiteta te značajno kulturološkog i društvenog značaja koji izvire iz djelatnosti koje obavljaju udruge kulturno-umjetničkog amaterizma, potrebno je na spomenuti način zakonski urediti obvezni izbor jednog člana vijeća s područja kulturno-umjetničkog amaterizma u cilju stvaranja boljih uvjeta za rad ovih udruga. Hvala.
Slijedi završna rasprava u ime Kluba zastupnika socijaldemokrata, poštovanog zastupnika Željka Pavića.
Zahvaljujem. Evo ja ću nastaviti još imam 2 točke koje bih predložio, ako je to moguće da se prihvati. Naime, opet, radi se o ravnateljima ustanova u kulturi. Naime, u čl. 39 st. 1 piše da ustanovom u kulturi upravlja ravnatelj. U dosadašnjem zakonu piše da upravno vijeće upravlja ustanovom, a ravnatelj zastupa i vodi ustanovu. Budući da je sad to drugačije definirano, mislim da bi trebalo raspisati zadaće upravnog vijeća i zadaće ravnatelja, da bi se vidjela razlika u odnosu na dosadašnje zadaće i odgovornosti oba dva tijela s obzirom da Zakon o ustanovama drugačije definira odgovornosti ravnatelja i upravnog vijeća. Isto tako, sad se u čl. 35 propisuje da upravno vijeće upravlja s ustanovom, a čl. 36 Zakona o ustanovama propisuje da upravno vijeće donosi program rada i razvoja i nadzire isto što ukazuje na činjenicu da bi sastav upravnog vijeća morao biti većinom sačinjen od stručnjaka u kulturi, kako sam već napomenuo ranije u komentaru na čl. 37 ovog Zakona. I još jedna napomena vezana je za čl. 41. Ovdje smatramo da bi u st. 1. gdje piše da za ravnatelja ustanove u kulturi može se imenovati osoba koja ima završen diplomski sveučilišni studij ili integralni preddiplomski i diplomski sveučilišni studij ili specijalistički diplomski stručni studij ili s njim izjednačen studij kako se odluke o stručnim, radnim i organizacijskim sposobnostima te ispunjava ostale uvjete određene posebnim zakonom, aktom o osnivanju ustanove i njezinim statutom. Tu smatramo da bi se ovaj može trebao zamijeniti s obzirom da se ovaj članak može dvojako tumačiti. Znači, ovaj članak se može tumačiti na način da se može imenovati i ta osoba, ali i neka druga. Namjera je u samom članku dobra, ali mislim da ovaj može moramo zamijeniti i da bi trebalo pisati da, u svakom ... [[Govornik se ne razumije.]] navesti da je to osoba koja ispunjava sljedeće uvjete i nakon toga sve ostalo što stoji u članku. Isto tako, ako se zakonom ne propisuje radni staž u kulturi za upravljačko mjesto, ne znam da li možemo biti sigurni da će se to isto propisati statutom ustanove. Znači do sada u svim posebnim zakonima staž je potreban minimalno 5 godina u kulturi, tako da smatramo da to treba isto biti ovdje propisano, a isto tako, da vam skrenem pozornost da Zakon o upravljanju ustanovama u kulturi ima stavak koji propisuje da iznimno za ravnatelja javnih ustanova u kulturi mogu se imenovati osobe koje pored uvjeta iz st. 1 ovog članka nemaju visoku stručnu spremu, ako su istaknuti i priznati stručnjaci na području kulture s najmanje 10 godina radnog staža pa probajte to malo razmotriti što smo danas predložili, ima dosta prijedloga, mislim da su svi prijedlozi konstruktivni. Mi ćemo kao Klub u ovom čitanju glasati za ovaj Zakon, a vidjet ćemo koliko ćete naših prijedloga prihvatiti do drugog čitanja pa ćemo nakon toga razmisliti kako ćemo glasati u konačnici. Hvala lijepa.
Slijedi završna rasprava u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka, poštovane zastupnice Urše Raukar-Gamulin.
Zahvaljujem predsjedavajući, poštovana ministrice sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Evo, završno ću pokušati sumirati naše današnje rasprave, dakle u ime zeleno-lijevog bloka. Kao prvo, ponovit ću, mi smatramo da nema nikakvog razloga žurbi. Ako se čekalo do sada, prošle su godine i godine, pričekajmo onda da se izradi nacionalni plan za razvoj kulture i medija kako bismo znali kamo se stremi, što treba mijenjati, što se treba reformirati, da znamo koje su analitičke podloge pa onda krenimo u izradu svih potrebnih novih zakonskih rješenja. Nakon toga, naglasili smo nekoliko puta potrebu izrade dvaju zakona, za ova vrlo zahtjevna polja, govorim znači Zakon o financiranju javnih potreba u kulturi i kulturnim vijećima i Zakon o financiranju i upravljanju javnim ustanovama u kulturi jer ovakav naslov u kojem uopće nema upravljanje javnim ustanovama u kulturi, mislim da naprosto nije, kako bih rekla, za to prevažno polje naprosto je neprihvatljivo. Nadalje, smatramo da nije dobro da su kulturna vijeća vezana uz mandat ministra, ministrice, čime se smatramo u mnogome oslabljuje njihova neovisna pozicija i smatramo da im se treba vratiti mogućnost da u ključnim pitanjima kao što su dodjela sredstava ostvaruju utjecaj na konačne iznose za predložene programe. Problematizirali smo uvedenu iznimku koja se donosi na dodjelu sredstava bez javnog poziva zbog žurnosti djelovanja uzrokovanog događajem koje prijavitelj nije mogao predvidjeti jer se nigdje ne navodi koji su to konkretno događaji i problematizirali smo i visini postotka 5% ukupnih sredstava za programe i projekte, mislimo da o tome treba još dobro promisliti. Ne slažemo se sa nedovoljnim propisivanjem uloga upravnih vijeća bez obzira na Zakon o ustanovama koji sam sad konzultirala. Neophodno je bar navesti da upravno vijeće nadzire rad ravnatelja ili ravnateljice, a naročito je potrebno izrijekom vratiti u zakon, da upravno, u ovaj prijedlog Zakona, da upravno vijeće provodi natječaj uz mišljenje stručnog vijeća ukoliko je oformljeno i uz mišljenje kulturnih vijeća. U Zakonu o ustanovama piše da upravno vijeće provodi natječaj ako drugim zakonom nije drugačije određeno. Znači da je potrebno ovim Zakonom to pobliže odrediti jer jest neprihvatljivo da samo ministar ili gradonačelnik ili načelnik biraju ravnatelje jer je upravo to povratak u direktno političko postavljanje koje smo imali u nekim bivšim vremenima. Također, smatramo da treba unijeti da upravno vijeće na prijedlog ravnatelja i uz suglasnost stručnog vijeća i mišljenja stručnog vijeća, ukoliko postoji, predlaže programe i projekte za javno financiranje. Svakako smatramo da je potrebno preciznije odrediti broj i način biranja kod upravnih vijeća od 5 članova, za članove iz kuće, dala sam primjer dvorane Lisinski i filharmonija, kako bi omjer bio 3-2, a ne 4-1 i da se precizira način biranja ta dva člana iz kuće, po uzoru na Zakon o kazalištima. Zalažemo se također, da se omogući da članovi upravnog vijeća budu istaknuti radnici u kulturi. Ponovit ću, postoji niz umjetnika koji su, kojima su njihove diplome, njihov rad i postignuća priznata i od javnosti i od struke. Zaista se protivimo tome da dosadašnji članovi kulturnog vijeća nakon eventualnog donošenja ovog Zakona ostaju u svojem mandatu naprosto zato što je osnovni razlog za donošenje ovog novog Zakona navedena promjena obuhvata kulturnih vijeća i izmjena njihovih naziva. I zato završno, apeliramo ipak da se posluša struka. Apeliramo da se zaustavi ovaj proces donošenja ovog konkretnog Zakona i da se pričeka donošenje strateškog plana i onda nakon toga u širokoj, javnoj, transparentnoj raspravi pristupi izradi svih potrebnih zakona. To je način na koji ćemo dobiti zakone koji će biti prihvaćeni od struke i od kulturnih radnika dakle i od umjetnika i zato pozivamo ministricu da čuje glas struke i javnosti za naše i svoje dobro. Hvala.
Završna rasprava u ime predlagatelja, poštovana ministrica Nina Obuljen Koržinek.
Hvala vam. Ja bih se zahvalila svim zastupnicama i zastupnicima koji su dali doprinos ovoj raspravi i onima koji su pohvalili i oni koji su iznijeli kritike, a pogotovo onima koji su se referirali na konkretne teme kojima se bavi ovaj Zakon. Moram reći da sam očekivala puno više komentara vezano uz pitanja koja se odnose na lokalnu samoupravu, ali evo, to je u velikoj mjeri ipak izostalo. Možda bih samo u ovoj završnoj riječi jer uzela sam više puta riječ u ime predlagatelja, istaknula još samo neke teme na koje se nisam referirala jer su ih zastupnice odnosno zastupnici iznijeli ili u ovim završnim raspravama ili u svojim završnim replikama, odnosno izjavama u ime kluba. Tu bih se za početak referirala na ovu cijelu temu amaterizma, dakle mi smo to jako dobro razmotrili jer ovo sve što je izneseno je zapravo pročitan komentar Hrvatskog sabora kulture, međutim, za početak, ne čini mi se prihvatljivo da bismo ex lege odredili lokalnim samoupravama da 0,3% svog proračuna mora odvojiti za amaterizam. Mislim da se to nitko ovdje ne bi složio pogotovo jer u ovom Saboru su mnogi predstavnici lokalne samouprave tako da to zaista nije prihvatljivo. Ono što bih istaknula, bilo je komentara vezano uz definiranje sredstava za financiranje, pitanje tzv. hladnog pogona, odnosno mogućnosti financiranja plaća, ali i odnosa između uredbe i zakona, ovaj dio koji se tiče odnosa između uredbe i zakona, zapravo je reguliran čl. 1 st. 2. Što se tiče pitanja postotka za plaće, itd., mi smo sad po prvi put u čl. 9 definirani točno što znači financiranje, što su sredstva za financiranje javnih potreba. I dakle šire od onoga što smo do sada razumijevali kao institucionalno financiranje s jedne strane i programsko s druge, precizno definiramo, dakle sredstva za plaće, autorske i umjetničke honorare, sredstva za naknade za rad, sredstva za nabavu građe, sredstva za programe i projekte, materijalne izdatke, mobilnost, međunarodnu suradnju, usavršavanje djelatnika i suradnika, sredstva za zaštitu građe, sredstva za investicije i investicijsko održavanje i druga sredstva, itd. Dakle svaki specifični natječaj unutar javnog poziva na nacionalnoj ili lokalnoj razini potpuno legitimno ove dijelove može uzeti u obzir u odnosu naravno i na masu sredstava koje je na raspolaganju. Jer, ako dijelite neke one što ih mi zovemo, mikropotpore osiguravate, mikropotpore, 10 tisuća, 15 tisuća, nema toliko smisla odrezati jedan dio i za npr. plaće i to je bila moja reakcija na ovo pitanje vezano uz natječaj za invalide jer treba vidjeti koliko je, za prilagodbu sadržaja invalidima jer treba vidjeti koliko je tu sredstava zapravo i što bi značilo otkidanje postotka u odnosu na željeni učinak. Puno je rasprave bilo od dodjeli nekretnina u vlasništvu RH, jedinice lokalne i područne samouprave, analizirat ćemo pažljivo sve prijedloge. Moram samo naglasiti da ovo nije mišljeno samo za one koji se financiraju javnim sredstvima. Ovo je mišljenje i za one koji obavljaju kulturnu djelatnost, spomenula sam npr. knjižare koje nemaju redovite sustave financiranja, ali su važni kao mjesta kulture, a ne mogu se natjecati sa drugim komercijalnim sadržajima. Dakle postojat će mogućnost da država neki svoj prostor ili grad neki svoj prostor kaže, mi ga želimo namijeniti knjižari, a onda će se različiti poduzetnici koji žele obavljati knjižarsku djelatnost se natjecati za taj prostor. U tom smislu, ovaj dio koji se tiče naknade treba svakako zadržati. Vezano uz kulturna vijeća, tu smo zaista jako puno raspravljali, uzet ćemo u obzir prijedloge koji su dani. Naglašavam još jednom za člana ili članicu kulturnog vijeća ne postavlja se uvjet VSS i to je nešto što se podrazumijeva. O tome treba li ili ne treba, da mnogi su zaslužni umjetnici koji nemaju diplomi, objektivno ipak sve ih je manje, spomenut ću da su se otvorile brojne umjetničke akademije u Hrvatskoj u posljednjih 20 godina veliki broj umjetnika s diplomama izlazi. Vrlo teško mogu dobiti bilo kakav angažman, a kamoli neki stalni angažman i u tom smislu mislim ipak da smo zreli podizati tu ljestvicu i da oni koji upravljaju ustanovama i oni koji nadziru one koji upravljaju bi trebali imati ipak adekvatno obrazovanje. Što se tiče ostalih dijelova zakona, ja mislim da smo više-manje sve dotaknuli, spomenut ću još samo višegodišnje financiranje da mi ga omogućujemo ovim zakonom ex lege. Ono ni do sada nije bilo onemogućeno, ali moramo biti svjesni da će to biti jedan dulji prijelazni period dok budemo u stanju zaista veći dio kulturnog sektora prebaciti na dvogodišnje ili trogodišnje financiranje. Mi imamo jasan plan kako ćemo tim procesom upravljati na nacionalnoj razini, a ja vjerujem da će se onda i gradovi uključivati kao i u mnogim drugim primjerima i slijediti ono što će raditi Ministarstvo kulture i medija. I za kraj spomenula bih još ovo pitanje ravnatelja, mogućnosti povrataka na posao, mislim da je jedan veliki broj zastupnika zapravo prepoznao našu namjeru. Namjera je da oni koji su najbolji u ustanovama da im omogućimo da mogu ako se već prihvate te odgovornosti i odluče preuzeti odgovornost za vođenje ustanovama, što je zastupnik Krstulović Opara rekao bivši ravnatelj jedne ustanove u kulturi dobro rekao, niti je to neka lukrativna pozicija niti je lagodna, upravo suprotno, da im osiguramo da kasnije mogu nastaviti obavljati svoj posao jer tu se najčešće, barem kad je situacija sa ustanovama kojima upravlja i osnivač i Ministarstvo kulture i medija radi o onima koji su najkvalitetniji i kojima treba dati tu neku sigurnost povratka. O tome hoćemo li to ograničit možda broj mandata, mislim da je to dobar prijedlog, vidjet ćemo kako je to u drugim područjima. Evo, mi ćemo se truditi zaista proučiti sve vaše prijedloge i ja se nadam da će ovaj zakon u drugom čitanju dobiti široku potporu. Mi ćemo iskoristiti i sve poluge komunikacije sa strukom kao što to radimo u svim procesima i još jednom prodiskutirati ove neke ključne elemente.
Imamo nekoliko replika, prva je poštovana zastupnica Andreja Marić.
Hvala lijepo. Poštovana ministrice. Evo baš sam naišla na jednu svoju repliku koju sam u veljači prošle godine uputila kad smo razgovarali o Nacionalnoj razvojnoj strategiji pa sam vas pitala zašto se zapravo išlo zašto se nije zapravo donijela strategija o medijima i onda ste rekli da će nacionalna razvojna strategija donijeti podlogu, bit će podloga za novu strategiju o medijima. E sad Nacionalni plan razvoja kulture i medija za 2022.-2027. koliko znam vlada je donijela odluku tek odluku da se to donese 27.1.2022., jel ipak to sve skupa malo kasni, a ide se u donošenje ovog zakona? Zašto se već nije donijela ova strategija nacionalni plan razvoja kulture i medija i kad će to uopće biti? Hvala.
Hvala vam na vašem komentaru. Mi smo i danas sam mislim dva ili tri puta to već rekla dakle pokrenut je postupak na stranicama Ministarstva kulture i medija, imate izvještaj sa prvog sastanka radne skupine, uključujući i zapisnik sa tog sastanka, dakle postupak je pokrenut. Ovdje je bilo puno pitanja danas što znači žurnost i nepredviđene situacija područje kulture zadnje dvije godine zaista je funkcioniralo u izvanrednim okolnostima i zbog covida, i zbog potresa i mislim da smo u primjerenom roku nakon donošenja Nacionalne razvojne strategije pokrenuli izradu tog dokumenta i on će biti završen, izrađena je i analiza stanja i za kulturu i za medije.
Sljedeća replika, poštovana Mirela Ahmetović.
Poštovana ministrice. U ovom prijedlogu zakona uvedena je iznimka u čl. 8. koja se odnosi na dodjelu sredstava bez javnog poziva zbog žurnosti djelovanja, uzrokovanog događajem koje prijavitelj nije mogao predvidjeti. Naravno nigdje u zakonu ne piše, a koji su to događaji koji bi opravdali takvu žurnost, ali je zato propisano da ukupni iznos tako odobrenih sredstava ne smije prelaziti 5% cjelokupnog iznosa namijenjenog za financiranje programa i projekata u toj godini. Ono što mene brine je da je tih 5% prema iznosu iz 2020. iznosilo oko 4 milijuna kuna, prilično je ne transparentno rješenje u zakonu koje može rezultirati zaista dvojbenim postupcima. Dodatno i neki projekti koje sufinancira EU ili institucija izvan RH zapravo ne predviđa ograničenje odnosno to se ograničenje na takve projekte niti ne odnosi. Dakle, tu je još veći prostor nekakve manipulacije.
Vrijeme, odgovor.
Poštovana gospođo zastupnice. Žao mi je da niste bili ovdje kad sam na to odgovorila, do sad već dva puta pa ću ponovit. Za početak, proživjeli smo Covid, to je bila žurnost. Djelovali smo ad hoc, osiguravali potpore. Ne znam, pa hoćemo pisati ponovo Covid u zakon? Mislim da je jasno što je žurnost, a drugo, mislim da i vi kao čelnica jedinice lokalne samouprave i svi oni koji provode europske projekte, ako su investicijski, ste svjesni onoga što se zbiva sa cijenama, sa promjenama troškovnika, itd., pa mislim da i to objašnjava ovo što se tiče europskih pitanja. Isto tako kao što i znate da nacionalno sufinanciranje može biti potrebno omogućiti i izvan rokova koji su propisani ovim našim nacionalnim javnim pozivima, ali to se sve može transparentno urediti. Ministarstvo kulture to sve ima transparentno uređeno, nadamo se da će se tako dalje voditi lokalne i regionalne samouprave.
Sljedeća replika, poštovana Barbara Antolić Vupora.
... [[Govornik naknadno uključen.]] o sastavu vijeća tada smo različito mislile, je li tako, vi ste govorili o odgovoru za vijeća u jedinicama lokalne samouprave, a govorili smo, ja sam vas pitala zapravo o onome što je sporno svima, a to je kako ću biti ta, članovi kulturnih vijeća, dakle kako će biti kulturno vijeće neovisno ukoliko ga vi imenujete i ukoliko vi donosite odluku o raspodijeli financijskih sredstava. Dakle o tom vijeću govorimo, o vašem vijeću gdje su pri Ministarstvu i činjenica je da autonomija znači da bi to vijeće trebalo biti sastavljeno djelomice od ljudi koji nisu imenovani od vas. Da li možete nekako argumentirati [[Upadica:]] mogućnost autonomije tog vijeća?
Odgovor.
Poštovana gđo. zastupnice i na ovo sam više puta danas u raspravi odgovorila, ali možda da pokušam na drugi način. Vijeća su savjetodavna tijela ministru odnosno čelnicima lokalne samouprave. Ja ne vjerujem da biste vi voljeli da ja biram vaše savjetnike. Dakle oni, njihova, oni se biraju u jednom transparentnom postupku kroz javni poziv sa kriterijima koja smo mi sada još dodatno pojačali u odnosu na ono što imamo sada i oni su savjetodavna tijela. Takav je hrvatski model. Mi smo ga naslijedili, to sam spomenula ranije dok mnogi vaši kolege ovdje nisu bili, od SDP-ove Vlade, konkretno ministra Vujića, ja mislim da je to bio dobar model. Ja mislim da ga mi sada .../nerazumljivo/... on je dobar za Hrvatsku. I mi ga samo unaprjeđujemo. Činimo ga transparentnijim malo i prilagođenim ovom današnjem vremenu.
Sljedeća replika, poštovanog Arsena Bauka.
Zahvaljujem gđo. ministrice. Sviđa mi se što ste pohvalili ministra Vujića pa ću ja pohvaliti vas. Nama je drago kada zakone iz svog resora brane sami članovi Vlade, posebno kad se to događa u ovom terminu i ovoliko dugo i ja vas pozivam da ostanete i na sljedećem prijedlogu zakona, na sljedećoj točki dnevnog reda, tim više što vaša Vlada 5 godina nije provela odluku Ustavnog suda, što vaša Vlada nije dala mišljenje o zakonu koji smo predložili, to je mislim, jedini zakon u ovome sazivu Sabora i u prošlom koji nije dobio mišljenje Vlade i volio bih da sudjelujete, ako ne možete u ime Vlade, možete u vaše ime u raspravi o sljedećem zakonu i da nam iznesete svoje mišljenje i o njemu. Hvala.
Poštovani g. zastupniče, u mandatu ovom i prošlom osobno sam bila na raspravi o svakom zakonu u prvom i drugom čitanju, mislim da sam samo jednom bila spriječena jer poštujem ovaj Visoki dom i drago mi je da ste vi to primijetili. Bilo bi mi drago da ste našli vremena danas pratiti i vi raspravu o ovom Zakonu, mislim da je on isto bio jako važan i da se tiče jednog velikog broja ljudi koji djeluju u području kulture i umjetnosti. Sigurno bi cijenili da ste i vi svojim iskustvom doprinijeli ovoj raspravi.
Sljedeća replika, poštovani Marko Milanović Litre.
Hvala vam poštovani predsjedavajući, poštovana ministrice. Danas ste tijekom svog izlaganja na koji ste se vi referirali, niste se referirali na onu ključnu misao oko cijele, cijelog mog izlaganja, a to je centralizacija moći, u ovom slučaju vas osobno unutar Ministarstva, unutar kulture u Hrvatskoj pa bi molio, evo, dajem vam priliku sada među zadnjim replikama da se i na to referirate, da ovaj Zakon zapravo ide u korist isključivo vama i vašem autonomnom odlučivanju unutar hrvatske kulture.
Odgovor.
Hvala vam g. zastupniče. Kad biste vi za tu tezu iznijeli bilo, barem jedan argument, meni bi bilo zadovoljstvo i čast ući s vama u polemiku o tome. Ovako mogu samo reći da je namjera ovog Zakona ono što sam istaknula, učiniti financiranje kulture jasnijim, preciznijim, transparentnijim i učiniti da svi djelatnici i oni koji su financirani, koji stvaraju kulturu i umjetnost djeluju u sigurnijim uvjetima od onih koje možda imaju danas. U tom smislu, smatram da ovaj Zakon donosi brojne iskorake i što se tiče nacionalne razine, ali posebno što se tiče lokalne i regionalne razine.
Povreda Poslovnika, poštovani Marko Milanović Litre.
Čl. 238, poštovana ministrice, da ste slušali moje izlaganje, znali bi, jer sam naveo 3 članka koja su sporna unutar ovoga Zakona i koji vama daje autonomnost da odlučujete o državnim nekretninama svojevoljno. Žao mi je što niste slušali, ali eto, to je vama na dušu.
Vi znate da to nije bila povreda Poslovnika nego vaša replika, dobivate opomenu. Posljednja replika, poštovani zastupnik Željko Pavić.
Poštovana ministrice, kulturno-umjetnički amaterizam do sad je bio prilično loše ovoga pravno reguliran bez obzira dal se radi o kazalištima… [[Govornik se ne razumije]] i tamburaškim društvima i da ne nabrajam dalje. Nakon ove pandemije mnogo udruga ovisi o financiranju tzv. hladnog pogona. Ukoliko će se sve temeljiti na programima i projektima većina udruga u manjim sredinama će se neminovno ugasiti. Ne smijemo zaboraviti da je to baza u očuvanju tradicijske baštine i ne smije niko dozvolit da se oni ugase. Kako je … [[Govornik se ne razumije]] da se riješi taj problem?
Hvala vam g. zastupniče. Dijelim vašu zabrinutost i zabrinutost mnogih s obzirom da je amaterska djelatnost bila u velikoj mjeri onemogućena za vrijeme pandemije puno više nego profesionalna jer smo se ipak vodili logikom da profesionalcima moramo pokušati omogućiti rad, pa makar i u tim teškim uvjetima jer je to njihov izvor egzistencije. Zato sada pojačano investiramo u amaterizam, ja apeliram i s ovog mjesta da na isti način postupe i lokalne i regionalne, regionalna samouprava. Nije on važan samo za očuvanje tradicijske baštine, imate veliki broj amaterskih udruga koje se bave i suvremenim izričajima, ali oni što je jako važno to je baza koja odgaja novu publiku i zato je beskrajno važno da na lokalnim razinama ulažemo u amatersku djelatnost programski i da im osiguravamo prostore i uvjete za rad.
Hvala ministrice. S ovim smo zaključili raspravu, zaključujem raspravu, glasovat ćemo kad se steknu uvjeti, a sad ćemo po zahtjevu informatičara napravit pauzu od 10 minuta, pa onda nastavljamo dalje. STANKA U 19,32 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 19,40 SATI]] Evo kolege nastavljamo dalje s radom. Slijedi točka: - Konačni prijedlog Zakona o medicinskom postupku prekida trudnoće, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 35. Predlagatelj je Klub zastupnika SDP-a na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. i 204. Poslovnika HS. Prilikom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno čl. 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku, Odbor za ravnopravnost spolova. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Uvažena zastupnica i potpredsjednica Sabina Glasovac.
Hvala lijepa. Poštovani kolegice i kolege, posljednjih dana svjedočimo slučaju u kojem zdravstveni sustav ponižava ženu i dopušta da pati. Svjedočimo i tome kako se vlada koja je dužna osigurati funkcioniranje pravnog poretka besramno oglušuje na odluke ustavnog suda i potiče na kršenje zakona. I u konačnici posljednjih dana država poništava pravo žena na samoodređenje što bi trebalo biti i u mnogim uređenim državama i društvima i jest civilizacijski doseg našeg doba. I s pravom bi se svi mogli pitati ako vlada nije u stanju omogućiti zdravstvenu skrb svojim građanima, ako pokazuje nemar prema provedbi zakona i ako je potpuno neosjetljiva na ljudska prava čemu nam ova vlada uopće služi, ali ne traje to samo zadnjih dana, već i vrapci na grani znaju da se postojeći zakon koji omogućava prekid trudnoće u praksi ne provodi. A zašto? Jer vlada zatvara oči na sve jača konzervativna kretanja u društvu, ne reagira na pravi način i mrtvo hladno dopušta da zbog toga ne funkcionira zdravstveni sustav. Ova vlada preplavljena strahom od gubitka glasova boji se suprotstaviti ne puzajećem nego već marširajućem konzervativizmu i to je dubinski krivo. HDZ-ova vlada ne reagira ni na tzv. molitelje pred bolnicama, ne reagira na priziv savjest koji ponegdje imaju cijele bolnice, a u popodnevnom terminu neke od tih doktora pobačaje obavljaju privatno, ne reagira ni na maltretiranje i vrijeđanje žene koja se odluče na prekid trudnoće, ne reagira se ni na kašnjenje i opstrukciju zakona, ne reagira se na loš zdravstveni sustav, ne reagira se na ništa osim u jednom slučaju kada je to prisiljena činiti pod pritiskom javnosti. Postavljam opet pitanje čemu nam služi takva vlada? Takav stav vlade stvorio je društvenu klimu i takvo javno zdravstvo u kojem se žene šalje da svoje pravo realiziraju u drugoj državi i umjesto da u svojoj državi imaju pravo na reproduktivno zdravlje, na kvalitetnu i dostupnu zdravstvenu skrb, na informiranost i na samoodređenje, žene u Hrvatskoj dobivaju poniženje i da su manje vrijedne, drugotne. Dostupnost reproduktivnih prava otežana je na svim razinama zdravstvenog sustava u Hrvatskoj, nema ni dovoljan broj ginekologa, nedostaje čak 61 ginekološki tim. Prema procjenama 450.000 žena u Hrvatskoj nema pristup primarnoj ginekološkoj skrbi, kakva je ovo država? Prekid trudnoće nije dostupan, a nije dostupan jer žene ne dobivaju prave i pravovremene informacije može li se, kako, kada i gdje obaviti zahvat i ne samo da ne dobivaju prave informacije, nekad dobivaju potpuno krive lažne informacije, nije dostupan ni zbog toga jer u prosjeku košta 2.500 kuna, a neke žene ga si ne mogu platiti, cijene se razlikuju i ne samo to, kontinuirano rastu, što dovodi u pitanje cijelo javno zdravstvo. Nije dostupan ni zbog toga jer se 60% liječnika u Hrvatskoj poziva na priziv savjesti, jer se u 5 bolnica svi liječnici u prizivu savjesti premda je uloga javnog sustava da osigura u svim bolnicama ovu vrstu usluge imajući u vidu da pojedini liječnici mogu imati priziv savjesti, ali ne svi. To je potvrda da je HDZ dopustio na ovom pitanju da konzervativno društvene kretnje upravljaju javnim zdravstvom u jednoj sekularnoj državi. Ponavljam još jednom put i to je posljednji put pitanje, čemu uopće služi ova vlada? E pa vidite nama nije svejedno, mi ne želimo gledati da naše sugrađanke moraju odlaziti u drugu državu po medicinske usluge koje im je naša uskratila pružiti. Mi ne želimo gledati kako se zakoni ne provode i da se na ustavni sud već posljednjih 5.g. odmahuje rukom samo zbog sitnih stranačkih interesa. Mi ne želimo promatrati sa strane kako se vlada u strahu od gubitka šačice glasova na izborima ne usudi polemizirati s konzervativnim snagama u Hrvatskoj koje ovo pitanje ne promatraju ni kao zdravstveno, ni kao pravno, ni kao ljudsko pravaško pitanje. Mi ne želimo sudjelovat u tome da se neprovođenjem zakona ugrožava zdravlje žena, narušava ugled zdravstvenog sustava i svih onih liječnika koji poštuju i provode zakona i pri tom obnašaju svoju dužnost liječenja i pomoći pacijentima. Mi ne želimo podržavati praksu u kojoj vlada radi svoj posao samo jer je suočena s pritiskom javnosti. Naša je obaveza da svim sredstvima koja su nam na raspolaganju se borimo za prava naših građana, za zdravstveni sustav kojega svi plaćamo i koji mora jamčiti zdravstvenu zaštitu i skrb. Naša je obaveza da se borimo za pravo žene na samoodređenje, za njeno pravo da planira obitelj, da izabere hoće li, kada i s kim zasnovati obitelj i roditi djecu, ali i za pravo žene da odluči i hoće li prekinuti trudnoću. Naša je obaveza da kontinuirano tjeramo vladu da radi svoj posao, da napokon postupi u skladu s ustavnim sudom, da usuvremeni zakon, da omogući ženama pristup informaciji, edukaciji, kontracepciji i prekidu trudnoće na zahtjev bez odugovlačenja, bez pitanja, bez odvraćanja i bez dezinformiranja, poštujući njenu privatnost i njeno dostojanstvo. Naša je obaveza i predlagati zakone ako to već nije u stanju ili ne želi raditi vlada. I zato predlažemo Zakon o medicinskom postupku prekida trudnoće koji štiti i unaprjeđuje reproduktivno zdravlje žena. Naš prijedlog ima nekoliko temeljnih zahtjeva. Prvi zahtijevamo zakonom uvođenje obvezne edukacije u spolno odgovornom ponašanju, reproduktivnom zdravlju i planiranju obitelji u škole. Smatramo da je to prvi i ključni mehanizam u sprječavanju spolno prenosivih bolesti, ali i neželjenih trudnoća i pobačaja. Uz edukaciju kao drugi ključni mehanizam odgovornog planiranja obitelji i zaštite reproduktivnog zdravlja vidimo prevenciju neželjene trudnoće putem sterilizacije ili kontracepcije. A kako bi se osigurala dostupnost kontracepcije predlažemo da troškove preuzme HZZO. I na kraju ako se žene iz nekog razloga u koje nemamo pravo ulaziti odluči na prekid trudnoće, država joj je dužna bez odugovlačenja, propitkivanja i otežavanja osigurati, dostupan, siguran i kvalitetan pobačaj kao i to da joj se prije, tijekom i nakon postupka pruža sve potrebne točne i znanstveno utemeljene informacije. Tražimo da medicinski postupak prekida trudnoće bude dostupan u svim bolnicama koje imaju odjele ginekologije i porodništva i obvezujemo sve ustanove ove vrste da osiguraju dovoljan broj liječnika koji obavljaju ovaj zahvat, a ne da se cijele bolnice pozivaju na priziv savjesti. Tražimo da u svim specijaliziranim javnim zdravstvenim ustanovama ženi bude dostupan i ponuđen na izbor neinvazivan medikamentozni prekid trudnoće i to do 9 tjedna gestacijske dobi. Tražimo da troškove prekida trudnoće na zahtjev žene u specijaliziranim javnim zdravstvenim ustanovama snosi država, a ne žena. Poštovane kolegice i kolege, svaka žena u Hrvatskoj ima pravo na zaštitu i unaprjeđenje svojih reproduktivnih prava, a država je dužna osigurati joj potpunu zdravstvenu skrb. Dužna je osigurati skrb kao sekularna država vođena medicinskom znanošću, a ne konzervativnim stavovima u javnom zdravstvu. Dužna je zaštiti reproduktivno zdravlje žena, njihova temeljna ljudska prava i ustavna prava, pravo na privatnost i pravo na dostojanstvo jer ako to sve nije u stanju onda ćemo si s pravom postaviti pitanje čemu nam uopće služi država. Mi oporba, progresivna oporba ne dopuštamo da na ovom pitanju vlada pokazuje svoju nebrigu o zdravstvu, svoju nehajnost kad je u pitanju provedba zakona ove države i svoj strah od sukoba u konzervativnim društvenim skupinama. Koristit ćemo sve mogućnosti da natjeramo vladu da se ovaj zakon osuvremeni i počinje u potpunosti provoditi kao što to priliči pravnoj državi i naprednom društvu, a da oni koji ga samostalno odlučuju interpretirati i odbijaju po njemu postupati za to i odgovaraju. Zadatak, društvena misija SDP-a i drugih progresivnim političkih stranaka koje nas u ovome podržavaju da kažemo dosta nebrizi i nemaru vlade, da podupremo sve zahtjeve i inicijative nevladinih i ženskih udruga koje kontinuirano ukazuju na probleme koje žene u Hrvatskoj imaju kad su u pitanju njihova reproduktivna prava, da se pridružimo njihovoj borbi i da ovdje u političkom prostoru budemo između ostalog i njihov glas, glas za prava žena, glas za ljudska prava, glas za modernu, civiliziranu, naprednu i slobodnu Hrvatsku. Vrijeme je da se nakon godina poništavanja i ponižavanja žena Hrvatska jasno opredijeli za poštivanje i uvažavanje žena.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege, da bi žene u RH trebale imati pravo na izbor kada se radi o trudnoći, rađanju i prekidu trudnoće smatra 81% građana prema posljednjem istraživanju Ipsosa provedenom prije 2 godine. To je potvrda civilizacijskog dosega, to je potvrda da je pitanje trudnoće, rađanja i prekida trudnoće pitanje slobode i prava žena da sama odlučuje o svom tijelu i svojoj budućnosti. Zato podsjećamo, danas je zadaća nas saborskih zastupnika i zastupnica da sukladno rješenju Ustavnog suda RH ne dopustimo daljnju eroziju prava žena u društvu i da donesemo moderan zakon kojim ćemo unaprijediti prilike za reproduktivno zdravlje žena i osigurati ženama u Hrvatskoj siguran, dostupan, informiran i besplatan medicinski postupak prekida trudnoće kao i dostupnu i besplatnu kontracepciju. Zakon o zdravstvenim mjerama za ostvarivanje prava na slobodno odlučivanje o rađanju djece koji je danas na snazi u RH datira još iz davne 1978. godine. O njemu se rješenjem očitovao i Ustavni sud koji u ožujku 2017. obvezuje zakonodavca da u roku od 2 godine donese i osuvremeni taj zakon. Taj rok je jednostavno zanemaren i istekao je ni manje ni više pred 3 godine. Da je rok istekao, a da novog zakona i ovih dana podsjeća predsjednik Ustavnoga suda. Ne samo da je rok istekao nego od strane resornog ministarstva i Vlade RH još nema ni nacrta prijedloga novoga zakona. Samo povremeno iz medija možemo čuti smjernice njegovog donošenja ili kako smo zadnje od samog premijera imali za čuti da prijedloga zakona neće ni biti. A podsjećam zbog toga što je taj zakon star 44 godine on u nizu svojih provedbenih akata nije niti provediv. I to je ono što nas progresivnu oporbu, oporbu koja sjedi sa lijeve strane ove sabornice zabrinjava i to je razlog zbog kojeg smo reagirali prijedlogom ovog zakona i nismo reagirali sada. Reagirali smo upravo onda kada je isticao rok Ustavnog suda. Dakle, ne kasni oporba nego kasni Vlada RH. Od 1978. godine medicinska je znanost napredovala i jasno je da taj zakon valja modernizirati sukladno novim spoznajama, ali je činjenica da je taj zakon i danas avangardni zakon u mnogim elementima za mnoge zemlje u našem okruženju. Taj zakon poštivao je međunarodne standarde ljudskih prava, ali i napredno je predvidio 1978. godine kasnije usvojena prava vezana uz reprodukciju kakve postoje u konvenciji o ukidanju svih oblika diskriminacija žena CEDAW usvojen na Općoj skupštini UN-a 1979.g. Danas znamo da je potrebno bolje obuhvatiti mjere za sprečavanje spolno prenosivih bolesti, neželjene trudnoće naravno, upravo zato ovaj zakon koji danas predstavljamo donosi edukaciju i kontracepciju jer je u međuvremenu dokazano da su najučinkovitiji načini sprječavanja neželjenih trudnoća i pobačaja upravno dobro reproduktivno i seksualno obrazovanje, pristup učinkovitijim metodama i modelima planiranja obitelji, dostupna i besplatna kontracepcija, sve to obuhvaćeno je ovim zakonom, a ostaje još i dovoljno prostora da se dodatne intervencije učine u sustavu obrazovanja što bi bio naš dodatni apel. Danas inzistiramo da nakon rješenja ustavnog suda i kontinuiranog ignoriranja Vlade RH, HS koji je pozvan odlučiti o novom zakonu donese svoj pravorijek. Iako je prekid trudnoće u Hrvatskoj zakonski dopušten on je stvarno gotovo nedostupan, a nažalost postoji intencija određenog dijela političkih aktera da možda bude u neko dogledno vrijeme i zabranjen. I ponavljam ovdje žena je punopravna i po Ustavu RH ravnopravna članica društva i njezinu odluku valja poštivati, a nikako ne propitivati. Ne smijemo dozvoliti da institucija priziva savjesti bude jači argument od prava žene, ne smijemo dozvoliti da drugi odlučuju o tijelu žene i njenim pravima, HS mora ostati zadnja brana očuvanja prava žene na prekid trudnoće ostvaren pred 44 godine. Podloga za izradu ovog zakona bio je niz istraživanja, bio je niz znanstvenih dokaza i bio je između ostalog istraživanje pravobraniteljice za ravnopravnost spolova iz 2018.g. rezultati pokazuju da je tada, a nažalost i danas u RH pet bolnica koje se kolektivno prizivaju na priziv savjesti, danas su to Virovitica, Vinkovci, Našice, Požega i zagrebački Sv. Duh. Još je poraznije podatak da u javnim bolnicama Zagreba i Splita dakle dva najveća grada ukupno 80% zaposlenika ulaže priziv savjesti. Nije li za propitati kako je moguće da u RH 60% ginekologa ima priziv savjesti dok na identičnom zakonu u Sloveniji to ima tek 1,5% ginekologa. Dok se broj zdravstvenih radnika koji pružaju zdravstvenu uslugu prekida trudnoće smanjuje istovremeno se povećava i onako visoka cijena prekida trudnoće na zahtjev. Ona danas varira od 2.000 kuna do gotovo preko 4.000 i više tisuća kuna u privatnim bolnicama. Upravo pišući prijedlog ovog zakona vodili smo se praksom ostalih članica EU i predlažemo da kao i u većini zemalja EU i u Hrvatskoj troškovi medicinskog prekida trudnoće na zahtjev budu pokriveni iz zdravstvenog osiguranja. Nažalost, već imamo priliku čuti da unatoč gomilanju enormnih gubitaka u zdravstvu koji proizlazi iz neracionalnosti sustava i odgovornost su ministra za reproduktivna prava žena i dalje nema novaca. Ministar Beroš svim ženama fertilne dobi u RH poručuje da neće ostvariti besplatnu kontracepciju niti će prekid trudnoće na zahtjev za ženu biti besplatan. Na kraju postavlja se pitanje, hoće li pravo žene nakon ovog zakona koji se ostvaruje već 44 godine uopće biti moguće realizirati u RH ili ćemo i dalje tjerati naše žene u tuđe zemlje na zahvate? Činjenica da žena plaća pobačaj očiti je znak rodne diskriminacije i to valja ispraviti, što je uostalom već spomenuta preporuka CEDAW-a odbora još iz 2015.g. zato i kontraceptivi moraju biti besplatni odnosno moraju biti na listi HZZO-a. Kad govorimo o medikamentoznom prekidu trudnoće, to je pobačaj koji se vrši uz pomoć tableta on bi trebao biti jeftiniji, njegovo uvođenje i sada ima zakonsku osnovu u RH, ali on ponovno kao što je rekla i kolegica nije dostupan, nije dostupan jer na papiru ga možete obaviti u devet ginekoloških bolnica u RH, ali u stvarnosti ga možete obaviti ili vam je ponuđen za obaviti ili na vaš izbor samo u Rijeci i Puli. Iskustva zemalja u kojima je dostupan medikamentozni pobačaj pokazuju da se žene uglavnom odlučuju upravo za njega zato što je on manje invazivan, a preferira ga i veći broj ginekologinja. I da, njega je moguće izvesti do devetog tjedna gestacijske dobi samoga ploda. Osim toga ovim zakonom proširuje se i krug ustanova koje bi trebale i mogle vršiti siguran, naglašavamo siguran i dostupan pobačaj u RH i to je sve u skladu sa smjernicama Svjetske zdravstvene organizacije o sigurnom pobačaju gdje se poštivaju propisi koji se odnose na ustanove i gdje direktno piše da pružatelji usluga trebaju biti utemeljeni na dokazima kako bi osigurali zaštitu od pretjerano proizvoljnih i na drugi način nerazumnih zahtjeva jer ograničavanja mogu negativno utjecati na pristup uslugama zbog povećanja troškova, smanjenja dostupnosti i geografske nepristupačnosti uslugama. Prema podacima Svjetske zdravstvene organizacije svake godine od nesigurnog pobačaja umre 23.000 žena, gotovo svaka smrt uzrokovana nesigurnim pobačajem može se prevenirati, to je ono što mi tražimo i očekujemo od RH kao države članice EU da osigura za svoje žene na području RH, a ne u drugim zemljama. Opravdanost donošenja ovog suvremenog zakona potvrđena je nažalost i kroz krizu pandemije covid-19 koje smo svjedočili zadnje dvije godine gdje su žene, majke, djevojčice imate teži pristup ginekološkim uslugama i gdje primarnim uslugama seksualnog i reproduktivnog zdravlja. To zapravo pokazuje da je u tom periodu pobačaj na zahtjev bio još teže dostupan i da je zapravo bio još manje moguće izvesti ga. Naš prijedlog Zakona o medicinskom postupku prekida trudnoće nastao je sa jasnom željom i sa jasnim ciljem da se unaprijedi reproduktivno zdravlje zbog edukacije, te da se osiguraju zakonski preduvjeti da svaka žena u Hrvatskoj ima primjerenu, besplatnu i sigurnu kontracepciju, ali i pristup besplatnom, sigurnom i legalnom prekidu trudnoće na zahtjev. Želimo ovim zakonom potvrditi nedvojbeno pravo žene na samoodređene, a upravo odluka o tome hoćemo li i kad ćemo imati djecu potpuno spada u područje samoodređenja, radi se o osobnoj odluci i država, posebice sekularna, se u takvu odluku ne treba i ne smije miješati. Hvala.
Imamo zahtjeve za stanku, prva je poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. U ime Kluba zastupnika HDZ-a tražim stanku od 10 minuta kako bismo se jasno odredili o ovome zakonu i zbog čega ga nećemo podržati. Prije svega sam naziv Zakona o medicinskom prekidu trudnoće jasno odražava stav predlagatelja da je osnovno i glavno usmjerenje zakona prekid trudnoće. To je u izravnoj suprotnosti sa odlukom ustavnog suda koji je naveo da zakon mora biti koncipiran tako da prekid trudnoće bude izuzetak, a ne pravilo. Iako prekid trudnoće prema odluci ustavnog suda spada ili ulazi u sferu privatnosti žene ono nikako, a što i iz ovog zakona proizlazi, ne može biti mjera planiranja obitelji, niti sredstvo kontracepcije. Druga, druga stvar koju također treba spomenuti jest da zakon ne podrazumijeva i nigdje u zakonu nema tzv. razdoblje promišljanja u kojem bi se trudnici omogućilo da u susretu sa zdravstvenim sustavom, s državom, dozna sve o mogućnostima prekida trudnoće i života nakon toga. Ono što je nedopustivo u ovom zakonu to je da je ovaj zakon skandalozno podnormiran, skandalozno je podnormiran jer dok se naši kolegice i kolege iz oporbe su se 2.g. zalagali da se u ovom saboru pojedine mjere u okviru pandemije covida-19 donose dvotrećinskom većinom, pa čak i dvotrećinskom većinom utvrđuje udaljenost štandova kumica na placovima, ovdje se bez ikakvog okvira daje ovlast ministru da on sam svojim pravilnikom određuje edukacijsko preventivne mjere što itekako govori o promišljanju oporbe u HS koji bi najvažniju mjeru prepustili ministru, a dok s druge strane za brojne mjere koje su od manjeg značaja tražila dvotrećinsku većinu. Na kraju, ovaj zakon kako je koncipiran je u pravnom i zdravstvenom smislu i u stručnom smislu ispod zakona kojega je prije 44.g. donio sabor Socijalističke RH i to mi nećemo prihvatiti.
Vrijeme. Imamo dvije povrede Poslovnika, prva je poštovanog zastupnika Mišela Jakišića. Znači stanka će bit odobrena, samo da vidimo povrede.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Povrijeđen je čl. 238., uz to što vrijeđa zastupnike oporbe i ulazi u glavu i razmišljanja bez obzira što puno toga što je naveo kolega Bačić ne piše, vrijeđa i ministra Beroša jel govori da nije sposoban napisati pravilnike, a spomenut je i covid, u covidu je g. Bačić tumačio da je na nama svima da poštujemo odluke ustavnog suda, onda nas zanima koji je Bačić pravi, dal taj ili ovaj koji sada tumači da se odluka ustavnog suda tj. preporuka iz 2017. ne treba poštivati. Hvala lijepo.
Ovo je bila vaša replika, a ne povreda Poslovnika, imate opomenu. Slijedeća povreda Poslovnika poštovana zastupnica Sanja Radolović.
Poštovani kolega povrijedili ste čl. 238., omalovažavate sve zastupnike, ali i svjesno dovodite u zabludu. Dobro znate da je rješenjem ustavnog suda iz 2017.g. vašoj vladi ustavni sud naložio da sami uputite u zakonsku proceduru prijedlog zakona što vi niste učinili, svjesno ste se oglušili o zakonske propise u ovoj zemlji, a što o vama građani misle rekli su danas u 18 sati na glavnom prosvjed na Trgu bana Jelačića i diljem zemlje u drugim gradovima na prosvjedima.
I vi ste ovo iskoristili za repliku, pa dobivate opomenu. Slijedeća povreda Poslovnika poštovana zastupnica Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče sabora, referiram se na čl. 238. ovog Poslovnika. Kad je tražio stanku u ime kluba kolega Bačić je stvar postavio na način kao da je u prijedlogu zakona napisano da je prekid trudnoće obaveza, da svaka žena u svojoj fertilnoj dobi mora dva do tri puta prekinuti trudnoću, pa o čemu g. Bačić govori, možda da je HDZ pisao, kad on piše zakone onda se nešto mora. Ovaj zakon daje samo mogućnost izbora ženama kolega Bačić.
I vama, i ovo je bila replika, dobivate opomenu. Slijedeća povreda Poslovnika poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Povrijeđen je čl. 238. Poslovnika, svo troje zastupnika koji se se referirali na moju, na moje traženje stanke potpuno je promašeno. Naime, ovo što je napravljeno, ovaj prijedlog zakona apsolutno nije u skladu sa obvezama koje proizlaze iz odluke ustavnog suda. Prema tome, nek se ne pozivaju nikako na, na ustavni sud jer nisu izvršili u ovom zakonu osnovni zahtjev ustavnog suda, a to da zakon mora propisati edukativno preventivne mjere, o tome ovdje nema ni riječi.
Vrijeme, vrijeme i vi ste ovo iskoristili, vi ste ovo iskoristili za repliku i dobivate opomenu. Slijedi obrazlaganje stanke uvaženog zastupnika Peđe Grbina.
Zahvaljujem poštovani g. potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Ustavni sud g. Bačiću nije švedski stol, ne možete doći do ustavnog suda i birati koja vam se odluka ustavnog suda sviđa ili ne sviđa, pa odlučiti da ćete tu provoditi. Vjerojatno bi nam mnogima bilo lakše da je tako jer siguran sam da i u ovom domu, ali i drugdje u Hrvatskoj postoje oni koji se sa brojnim odlukama tog suda ne slažu, ali ne ide. Kad ustavni sud donese odluku moramo ju poštovati i to ste upravo vi od svih ljudi ovdje zagovarali još do prije nekoliko mjeseci i pretpostavljajući koja će recimo odluka ustavnog suda biti o prijedlogu za referendum kolega iz Mosta siguran sam da ćete već sljedećeg tjedna kad vam to bude odgovaralo činiti to isto, činiti to isto kolega Bačiću jer vi ste takvi, vi ste dvolični, vi ste dvolični i kad vam nešto ne odgovara upotrijebit ćete sve što možete da izvrnete činjenice. Međutim, ovdje to ne možete učiniti, ovaj zakon poštuje odluku ustavnog suda, ali još više od svega i to je najvažnije, ovaj zakon poštuje temeljno ljudsko pravo žena na izbor i mi ćemo ga braniti. Ali pazite sad, ako smatrate, ako smatrate da se treba donijeti drugačiji zakon troje kolega zastupnika je predložilo jedan zaključak kojim ćemo utvrditi da se o ovom zakonu provelo tek prvo čitanje, a zadužiti Vladu RH da za drugo čitanje prihvati sveobuhvatan prijedlog zakona koji će adresirati i neke stvari o kojima ste vi govorili, mi smo na to spremni, a ja ću zamoliti kolegicu Glasovac da se u ime predlagatelja jasno očituje o tom zaključku i podržat ćemo ga. Hvala.
Stanka je odobrena i vama. Imamo povredu poslovnika poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Povrijeđen je čl. 238. kolega Grbin vrijeđa i omalovažava zastupnika. Kolega Grbin ne da ste vi dvolični, vi imate stotinu lica, vi ste u stanju danas reći jedno, sutra drugo, a prekosutra da niste rekli niti jedno niti drugo. Ono što ovdje nije od vas napravljeno niste postupili u skladu s odlukom ustavnog suda [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] prema tome vi ne izvršavate odluke ustavnog suda [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] vi ovim prijedlogom zakona potpuno ste u suprotnosti sa odlukom ustavnog suda.
Ovo nije bila povreda poslovnika imate opomenu, drugu opomenu. Drugu. Obrazlaganje stanke uvažene zastupnice Romane Nikolić.
Zahvaljujem potpredsjedniče sabora. Tražim stanku u ime kluba Socijaldemokrati, ne sa smo se zgražavali nad slučajevima u Poljskoj kada su trudnice umirale zbog priziva savjesti, a sada se isto počelo događati u Hrvatskoj. Novi zakon o pobačaju kasni već par godina i može se reći da živimo u strahu koliko će se i na koji način njime narušavati prava žena. Situacija kojoj svjedočimo pokazala nam je da je hrvatsko društvo duboko mizogino jer žene nailaze na osude od strane svih ginekologa, političara i ostalih građana. Ako se novim zakonom nešto ne promijeni na bolje za žene ovo bi mogao biti poticaj da žene odsele u neku državu u kojoj se prava žena više poštuju. Prema podacima Svjetske zdravstvene organizacije svake godine od nesigurnog pobačaja umre 23.000 žena, svaka smrt uzrokovana nesigurnim pobačajem može se prevenirati, ovakav prijedlog zakona upravo ide u tom smjeru. Dosadašnji zakon sa mnogim preprekama, zakonskim ograničenjima, prizivom savjesti liječnika koji je sada već postao očito zarazan jer svaki peti se poziva na priziv savjesti upravo prisiljavaju žene da traže ili nesigurni prekid trudnoće ili odlazak preko granice. Stoga je potrebno osigurati svakoj ženi pristup sigurnom, kvalitetnom, legalnom prekidu trudnoće na zahtjev. Prekid trudnoće nikada nije lak izbor, ali mora ostati izbor i mi od toga nećemo odstupiti.
Sljedeći zahtjev za stanku poštovana zastupnica Katarina Peović.
Hvala. Tražim stanku u ime kluba HSS-a i RF-a u trajanju od 10 minuta kako bismo se još konzultirali i naglasili važnost ovog prijedloga zakona ne samo da je on važan zbog usklađivanja zbog odgovaranja ustavnom sudu, već zbog onih žena koje danas praktički nemaju dostupnu uslugu pobačaja jer kad mi danas govorimo o tome da se zapravo zakoni krše i da zapravo žena gotovo da ne može dobiti pobačaj u Hrvatskoj, mi zapravo govorimo o onim ženama slabog imovinskog statusa koje neće imati taj iznos od 2,5, 3.000 kuna, a kad se tome doda i još putne troškove do grada koji taj pobačaj obavlja, gdje se taj pobačaj obavlja mi zapravo dolazimo do iznosa minimalne plaće. Žene neke u Hrvatskoj to sebi ne mogu dopustiti, one nemaju sredstava za to. I kada govorimo o kršenju zakona jer su zakoni jasni onda moramo dodati i tu dimenziju da je pobačaj javnozdravstveno pitanja i da mi zapravo na to javnozdravstveno pitanje dobrom dijelu žena u Hrvatskoj kažemo da one na njega nemaju pravo. I zato je prijedlog došao i s naše strane, a tu preuzimamo samo prijedlog udruga koje su to inicirale da se osim promjene zakona ide u mijenjanje ustava. Zašto? Zato što je u ustavu 1974.g. bio taj ta dimenzija prava na pobačaj ona je izbačena 1990. na zahtjev Kaptola. I zato kada bi to bilo u ustavu stvari bi se puno teže interpretirale zato naše žene idu u Sloveniju. Zašto? Zato što je tamo taj članak ustava ostao.
I vama je odobrena stanka. Sve odobrene stanke ćemo shodno poslovniku nastavit dalje s radom. Prva replika poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića.
Dragi moji progresivci slušam vas i ne vjerujem. Ja ne znam jeste vi normalni evo kratko i jasno? Ja ne znam jeste vi normalni, evo ja bi predložio sljedeći zakon možda bude bolji pa da se u potpunosti razotkrijete, ajmo mi donijeti zakon da se djeca mogu ubijati do 40. tjedna trudnoće, pa čak i kad žena rodi ajmo ostaviti jedno pola godine da se roditelji odluče hoće li dijete ubiti ili ne. Ovakve zakone koje vi zagovarate jedini je donosio Adolf Hitler, to su bili rasni zakoni kada se davalo sustavu i društvu mogućnost da se oduzima drugome život i sad to vi radite. Postoji dobro i zlo, postoji napredno i nazadno, vi ste na strani zla, na strani nazadnog i to morate priznat. Ovdje se moram osvrnuti na one koji 7.g. šute o ovome, to su Mostovci, tu je Snjeguljica koja je … [[Govornik se ne razumije]] za ubijanje i 7 patuljaka učo i ostali koji šute 7.g. zaliveni, a sad će pokušati obmanuti hrvatsku javnost i pokazat se kao prolajferi, a to nisu. Sve vas skupa sram bilo, a sad davajte povrede Poslovnika, idem ja kući.
Imamo povredu Poslovnika, prva poštovani zastupnik Peđa Grbin.
Hvala svima…/Govornik isključen/….
Molim vas uključite mikrofon, g. Grbin, g. Grbin vaš mikrofon.
Hvala vam poštovani g. potpredsjedniče, povrijeđeni su čl. 238. i 240. Poslovnika o radu HS ne samo od kolege Zekanovića nego i s vaše strane. Dakle, mi smo imali prilike sada čuti salvu uvreda ne samo na račun kolegice Glasovac nego i brojnih drugih zastupnika. Vaša je dužnost kada dođe do takvih riječi koje debelo izlaze iz okvira onoga što i najtolerantniji od predsjedavajućih dopuštaju da odgovarajućeg zastupnika prekinete i spriječite u ovome što je kolega Zekanović napravio. Hvala.
Vrijeme. Nismo imali priliku, vidite da je otiša ća. Slijedeća povreda Poslovnika poštovana Sanja Radolović.
Poštovani potpredsjedniče, ja odustajem od povrede Poslovnika, ali bi vas lijepo zamolila da stvarno istražite da li je kolega Zekanović bio pod utjecajem [[Upadica: Dobro]] onoga što mu je bilo u vrećici onog dana tu za saborskom govornicom.
Slijedeća povreda Poslovnika poštovani zastupnik Mišel Jakšić.
Poštovani predsjedniče, odustajem od povrede Poslovnika jer nema smisla da dobijem opomenu zbog jadnog žetončića koji je… [[Govornik se ne razumije]]
Dobro. Slijedeća povreda Poslovnika poštovana Katarina Peović.
Pa ipak ću se pozvati na Poslovnik, ali osobito ću naglasiti ono što je i naglasio Peđa Grbin, čl. 240. i mi ga moramo početi upotrebljavati u HS jer pozivi na mržnju koju smo ovdje čuli, a to je mržnju prema ženama koje imaju prava na pobačaj, to nije genocid, to nije Adolf Hitler, to se inače predsjedavajući kažnjava opomenom s oduzimanjem riječi samo da vas podsjetim.
Dobro, vi dobivate sad opomenu jer ste vi ovdje docirali, a mi svakodnevno čujemo ovdje u HS mržnju koju vi nažalost širite jedni prema drugima, prema strankama, međusobno. Sandra Benčić.
Samo da kažem da ću uložiti prigovor…
Nisam vam dao riječ, nisam vam dao riječ.
Moram.
Dobivate drugu opomenu.
Ne, ne [[Upadica iz klupe: A morate joj dat]]
A nije se javila, izvolite sjest, izvolite sjest, ne najavljeno, izvolite sjest. Uvažena zastupnica Sandra Benčić, izvolite povreda Poslovnika.
Povlačim prigovor i pozivam vas da date Katarini Peović da uloži prigovor jer je… [[Govornik se ne razumije]] povreda Poslovnika.
Pa koja ste vi odvjetnica? Slijedeća povreda Poslovnika, ne vidim kolegice ko je bio, Peđa Grbin, izvolite.
g. potpredsjedniče, radi se o čl. 236. st. 1., dakle da bi se moglo obratiti Odboru za Ustav kolegica Peović to mora najaviti na sjednici, dakle to je ustanovljena praksa Odbora za Ustav koju je HS više puta svojim odlukama potvrdio, dakle samim time ona ima snagu Poslovnika. Dakle kolegica Peović da bi se mogla obratiti Odboru za Ustav mora dobiti priliku da joj, da kažete i zato vas molim da joj date riječ i da joj povučete drugu opomenu koju ste joj izrekli zbog onog što čl. 236. st. 1. Poslovnika smije napraviti. Hvala.
Uvažavam vaš umiljati zahtjev, al je uvažena kolegica Peović trebala podignut ruku i tražiti riječ, a ne može uskakati i sama uzimat sebi pravo riječi, to je vama jasno i vi to jako dobro znate. Slijedeća replika odnosno odgovor na repliku, izvolite, izvolite.
Moramo utvrditi izgleda Poslovnikom na koji način se traži riječ u slučaju da se poziva na čl. 236.. Ono što sam htjela reći je znači morate najavit znači da bi se javili Odboru za Ustav i Poslovnik morate javno reći da ćete se obratiti Odboru za Ustav i Poslovnik [[Upadica: Sve u redu]] što ja ovdje i činim.
Može. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Glasovac.
Odbijam replicirati praznoj stolici.
Slijedeća replika poštovani zastupnik Marko Milanović Litre.
Hvala vam poštovani predsjedavajući. Večeras smo svjedoci ujedinjene ljevice tzv. progresivaca koji iskorištavaju i parazitiraju na teškoj situaciji Mirele Čavajde, SDP i Možemo! kao glavni paraziti ove cijele, cijelog današnjeg cirkusa kako bi dobili jeftine političke bodove isključivo na teškoj situaciji Mirele Čavajde. Priziv savjesti je vama neshvatljiv, neshvatljiv jer je to moralan čin koji u svojoj srži nosi integritet jedne osobe doktora medicinskog osoblja koji ne želi ubijati nerođenu djecu. Mišljenje medicinsko stručno na koje se vi pozivate je donešeno 2017.g. kada se ustavnom sudu dostavilo mišljenje 4 Medicinska fakulteta u Hrvatskoj koji su, da ne bi krivo rekao, neosporiva znanstvena činjenica da tijekom trudnoće riječ je o ljudskom životu i to je temelj, život je temelj od začetka.
Vrijeme, vrijeme. Odgovor.
Poštovani kolega Milanović Litre, moram vas samo ovaj podsjetiti i na to da je ovaj prijedlog zakona u proceduri od ožujka 2019.g., tako da to nije prigodničarski zakon, da se mi kao SDP kontinuirano bavimo i zalažemo za očuvanjem i unaprjeđenjem reproduktivnih prava žena. Podsjetit ću vas da je naša vlada 2013.g. donijela Zakon o medicinski pomognutoj oplodnji, isto tako pokušali smo uvesti zdravstveni odgoj u hrvatske škole i ovo je jedan normalan prirodni slijed. Drugo, slučaj Čavajda, zašto mi danas govorimo o slučaju Čavajda? Zato što je žena bila prisiljena svoju privatnost, svoje nalaze davati medijima glasno i hrabro progovoriti o onome kako se sustav nad njom iživljava i krši zakone da bi došla do svojih prava. Za to se obratite ovoj strani ovdje ne meni.
Slijedeća replika poštovani Peđa Grbin.
Poštovana kolegice, ovaj je zakon apsolutno usklađen sa odlukom Ustavnog suda, ali ovaj zakon počiva na nečem drugom puno važnijem, a to je na zaštiti prava žene, na zaštiti prava žene na izbor, na zaštiti prava žene da ona bude ta koja će odlučivati o svojem tijelu, a ne da mora tražiti nekakva dopuštenja skrbnika, muževa, izvanbračnih partnera, očeva ili bilo kao da živimo u 19. ili u 18. stoljeću. I to je možda najvažnija kvaliteta ovog zakona. Ali molim vas strogo formalno, kolega Bačić je prigovorio određenim nedorečenostima ovog zakona. Mi imamo prijedlog jednog zaključka troje zastupnika koji bi omogućio da se smatra da se o ovom zakonu provelo prvo čitanje i da damo priliku vladi da ispuni svoju obvezu prema Ustavnom sudu, pa vas sad molim da se u ime predlagatelja i formalno izjasnite o tom zaključku. Hvala.
Hvala lijepa, poštovani kolega Grbin, kao predlagatelj očitujem se pozitivno na ovaj prijedlog zaključka da se ova današnja rasprava na neki način razmotri i smatra prvim čitanjem i da sve one konstruktivne prijedloge za koje se nadam da će ih biti u ovoj raspravi koji nam mogu doprinijeti unapređenju i poboljšanju kvalitete zakona prihvatimo i da eventualno do drugog čitanja idemo s tim odnosno da ako se ovaj zaključak odbije u ovom obliku vlada ispuni tu svoju obvezu.
Slijedeća replika, poštovana Mirela Ahmentović.
Poštovana kolegice Glasova, danas smo imali priliku čuti na Odboru za ravnopravnost spolova od HDZ-a da je ovo kompleksan problem, da će ova tema uzrokovati podjele u društvu, a preko 80% građana RH upravo podržava ovakvo osnaživanje osnovnih prava žena. Da li mislite da je kompleksno HDZ-u osigurati dovoljan broj liječnika koji obavljaju ovakav zahvat? Recimo u Rijeci to nije kompleksno. Da li mislite da je kompleksno osigurati da taj zahvat bude besplatan? Recimo žene uplaćuju doprinos za zdravstvo pa zašto ne bi od tuda osigurali. Da li je kompleksno uvesti obvezu edukaciju o spolno odgovornom ponašanju i reproduktivnom i spolnom zdravlju? Ili je kompleksno samo podržati osnovno ljudsko pravo žene zato jer je samo žena?
Odgovor.
Hvala kolegice Ahmetović, ja moram napomenuti da reproduktivno zdravlje i reproduktivna prava žena su puno više od prava na izbor i prava na autonomiju. Znači reproduktivna, i time se ovaj zakon upravo bavi. To je pravo na informaciju, pravo na edukaciju, pravo na pristup zaštiti od neželjene trudnoće ovaj pravo i dostupan, siguran prekid trudnoće, pravo na liječenje neplodnosti kroz medicinski pomognutu oplodnju, pravo za zaštitu žena u menopauzi, pravo za zdravstveni odgoj u školama, pravo za dostojanstven porod itd., itd., sve to je uzeo u obzir ovaj zakon. Ovaj zakon točno gradira znači edukacija, prevencija i posljednje ono što svi želimo izbjeći to je prekid trudnoće, ali ako do njega dođe znači ne smijemo žene prepustiti tom da idu u nesigurne porode, da na taj način dovode u pitanje svoje zdravlje i svoj život.
Slijedeća replika poštovani zastupnik Stipo Mlinarić.
Hvala lijepo predsjedavajući. Prvo da kažem odmah za mene je, život počinje začećem i traje do smrti. Tako da ne bude, uvijek sam za kulturu život, a ne za kulturu smrti. Kolegice Sabina, gospođi Ružici Markobašić gurnuli su 20.11.'91. godine cijev puške u vaginu i opalili su. Što su ubili u njoj? Bila je u 7 mjesecu trudnoće. Nakupinu stanica, bjelančevine ili dijete? Recite mi koja je razlika između države koja to radi legalno i tog četnika koji je napravio stravični zločin, na kraju je ubio i gospođu Ružicu Markobašić. Koja je razlika između države i četnika? Za mene je nema isti su ako to rade. Hvala lijepo.
Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Peđa Grbin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče [[Upadica: Brojimo.]] za sada još nisam dobio niti jednu opomenu, tako da kolega vodite računa o tome. Poštovani gospodine potpredsjedniče, ponovno su povrijeđeni Članci 238. i 240., kolega je upravo Hrvatsku, samostalnu i suverenu državu usporedio sa četnikom. To je već dovoljno da se prekrši Članak 240. Poslovnika. Međutim, govoriti o ratnom zločinu i povući paralelu sa zakonom kojeg je Ustavni sud potvrdio ustavnim je ispod svake razine. I molim vas da ubuduće na takve provokacije reagirate. Hvala.
Vi sad dobivate opomenu, jer gospodin nije usporedi državu Hrvatsku sa četnicima, on je hrvatski branitelj i nije korektno da tako vi govorite o njemu. Ne odustaje, ne odustaje od povrede? Ne odustajete, dobro, ok.
Hvala lijepo predsjedavajući. 238., 238. da odgovorim kolegi Grbinu. Nikada ja državu Hrvatsku neću usporediti sa četnicima, što za vas ne bi baš rekao, ali, ali [[Upadica: Nemojte ni vi sad.]] usporediti zakon koji je nakaradno napisan i to je vaša partija napisala '78. godine vrlo rado ću ga usporediti i reći da je to za mene jednako četniku taj zakon ne država Hrvatska. Hvala.
Dobivate opomenu gospodine Mlinariću, nemojte zaoštravati tenzije, ja mislim da nema smisla. Gospodine Grbin odustajete od povrede? Dobro, ok. Idemo odgovor na repliku. Izvolite poštovana kolegice.
Poštovani kolega, vi imate pravo na svoja uvjerenja i na svoje stavove, jednako tako imam pravo i ja. I vi ne znate i ne morate znati uopće koji je moj stav i o prekidu trudnoće i o nekim drugim stvarima. Smatram da su te stvari duboko privatne. Međutim ono što država mora raditi i vodit računa o tome je da zaštiti zdravlje žena u svim situacijama. Zabranom pobačaja mi nećemo ženu odgovoriti od toga da ona to napravi, samo je pitanje gdje će to napravit i kada će to napravit. One bogatije kao Irkinje kada je bilo zabranjeno odlazit će u Veliku Britaniju ili u neku drugu državu, one siromašnije nažalost bit će izložene crnom sektoru i nesigurnim pobačajima. Tako da zapravo ja znam da ovo je teška tema, ali ovo je naša realnost i mi se moramo znati nositi s tom realnošću, a država mora znati kako zaštiti i žene u najtežim mogućim situacijama.
Sljedeća replika poštovana Barbara Antolić Vupora.
Majka sam dvije odrasle kćeri, one već imaju svoju djecu, ja sam imala pravo na izbor. Moje kćeri u školi nisu imale ni građanski odgoj ni zdravstveni odgoj, pitanje je da li će djeca moje djece to imati. U ovoj državi gdje je galopirajući konzervativizam plaši sa uskraćivanjem prava koja sam ja kao već sada baka imala, daje za skrb i nama dužnost da noveliranjem zakona omogućujemo sada već ja svojim unucima barem ista prava koja smo mi imali.
Odgovor.
Hvala kolegice Antolić Vupora. Ovo je bilo više nekakav komentar nego replika. Pa ja se također nadam da ćemo svi mi koji smo ovdje ostaviti bolju Hrvatsku onima koji dolaze iza nas u svakom pogledu. Nećemo se možda složiti oko nekih rješenja, ali ono što trebamo imati uvijek ispred sebe nekako na umu je da je to naš nekakav ključni poziv. Različite su prakse, različiti su modeli mi vidimo i države u kojima koje su imale vrlo restriktivne zakone, koji su se ipak odlučile ići nekim drugim putem upravo zbog toga što su vidjele da zabrane zapravo ne rješavaju s kojim se svi mi skupa, mi se moramo suočiti s tim da to postoji, sad je samo pitanje puta koji ćemo izabrati da idemo do rješenja sa što manje žrtava, ljudskih žrtava.
Vrijeme. Sljedeća replika poštovani Stephen Nikola Bartulica.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice Glasovac. U svom izlaganju ste spomenuli napretke u medicini, da sve treba biti u skladu sa suvremenim spoznajama i sl., međutim u odnosu na zakon koji je na snazi iz '78.g. termin dakle rok do kada vi predlažete da se pobačaj smije zatražit ostaje 10 odnosno 12 tjedna života. Medicina danas moderna znanost bez sumnje to nije sporno, zna da djetetovo srce kuca u 6. tjednu, to znamo, znamo da i život počinje začećem, međutim čuli smo neke teze sa ove lijeve strane sabora da postaje ljudsko biće osobom porodom, nakon rođenja, ne prije. Pa me zanima zašto ograničavati na 10, 12 tjedna, zašto ne omogućiti ovo pravo [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] do poroda i koji su stručni kriteriji koju su vas naveli na to? Hvala.
To kada život počinje oko toga se oko jedinstvenog stava se ne može usuglasiti niti znanstvena zajednica, niti medicinska usko znanstvena zajednica čak niti katolički teolozi, tako da ne bih ulazila u taj dio priče. Ne možete govoriti o tome da se to zna, ne, to nije znanstvena činjenica i to nije jedinstven stav oni koji bi se trebali o tome očitovati. Ali ovaj zakon nosi u sebi dosege odnosno usklađenje sa modernijom medicinom pa tako u njemu imate mogućnost indikativnog odnosno medikamentoznog prekida trudnoće kojeg u zakonu iz '78. nema koji je manje invazivan, lakše je dostupan. Imate isto tako i poštivanje prizva savjesti koje nije bilo u zakonu iz '78., ali pod uvjetom da se time ne narušava organizacijski [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] u javnozdravstvenom sustavu pristup žena zdravstvenoj skrbi.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Mladen Karlić.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana gospođo Glasovac. Vi ste u svom početnom izlaganju rekli da zdravstveni sustav ponižava ženu, ja se nažalost ne mogu s vama složiti u tom dijelu, pogotovo zato što uzimate slučaj gospođe, nesretne gospođe Čavajda koja nema s ovim baš gotovo nikakve veze, koja vam služi kao okidač za sukobe, za podjele, zloupotrebljavate ga u svrhu nekih dijaloških ratova koje ovdje vidim da se pokušavaju provoditi. U današnjem pravnom medicinskom smislu uopće nije riječ o pobačaju, ni u vašem prijedlogu zakona tu nije riječ o pobačaju i vi niste za ovo predvidjeli ništa za gospođu Čavajda u vašem prijedlogu. Pobačaj se vrši u ljudskom zametku u pravilu do 10. tjedna gestacijske dobi jel tako? Znači ovdje se radi o 27. tjednu trudnoće kada je već moguć porod djeteta nakon 22 tjedna i znači ovdje se mora samo o ubistvu tog fetusa, znači fetus … To nije isto. I još bi volio još jednu stvar samo, nemojte govoriti o usluzi pobačaja, to nije trgovina. Kava usluga pobačaja? Pobačaj je medicinski zahvat koji ima svoje psihičke i fizičke posljedice [[Upadica Sanader: Vrijeme.]]
Odgovor.
Kada govorimo o ponižavanju žena onda mislim pri tom na to da ih se ponižava da kada im se onemogućava pristup onome za što nešto za što plaćaju zdravstveno osiguranje, a nemaju nikakav benefit oko toga i uskraćuje im se ta usluga. Vi ste iz Slavonije jel tako? U Slavoniji četiri bolnice su cijele u prizivu savjesti, cijele. Koliko je to desetaka tisuća žena fertilne dobi koje nemaju pristup onome što im ovaj zakon jamči? Što je to nego ponižavanje žena i kršenje zakona? I drugo, kad govorimo o slučaju Čavajda, dajete neki prijedlog kako da se regulira ovaj zakon iako stava sam da sukladno i ovom posljednjem mišljenju drugostupanjske komisije zapravo ovdje nikakvih dvojbi nema i to je potvrdila sada u konačnici nakon ovog mučnog procesa i drugostupanjska komisija. Zakon je tu potpuno jasan, pravo zakona joj se nije uskratilo se joj u pravoj sada joj se to omogućava [[Upadica Sanader: Vrijeme, vrijeme.]]
Sljedeća replika poštovana zastupnica Dragana Jeckov.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice Glasovac. Priziv savjesti je u susjednim zemljama gotovo izuzetak, tako više puta spominjanoj Sloveniji se javlja tek u 3%. Recite nam još jednom nije naodmet spomenuti kakav je odnos kada je u pitanju priziv savjesti u našoj zemlji?
Priziv savjesti je uveden u hrvatsko zakonodavstvo 2003.g. prvo u Zakon o liječništvu, onda u još srodne zakone i one etičke kodekse koje se odnose na taj zdravstveni sektor. Međutim u najboljoj vjeri je uveden. Međutim ono što vidimo danas 19 godina poslije je da se zapravo događa ono što se nikako ne bi smjelo dogoditi, da imamo ne izbalansiran sustav prava liječnika na priziv savjesti, ali i pravo pacijenata na zdravstvenu skrb. Mislim da ćemo taj dio i uz ovo morati malo drugačije urediti jer mi danas nemamo evidencije koliko je liječnika u prizivu savjesti, nemamo propisane protokole kako se do njega dolazi i mislim da je to ključni problem i jedino na neke druge protokole možemo, moramo moći [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] osigurati svakoj ženi pristup bez obzira na priziv savjesti.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Sanja Radulović.
Poštovana kolegice. Dakle, pričali smo danas upravo sad vezano za priziv savjesti imamo u Hrvatskoj problem vezano za geografsku nedostupnost medicinskog prekida trudnoće. Na sreću iz kraja odakle ja dolazim iz Istarske županije U općoj bolnici Pula nema priziva savjesti kao ni u KBC-u Rijeka, međutim i sami ste rekli mi ovdje ovim prijedlogom zakona niti ne pokušavamo ukinuti liječnički priziv savjesti, dapače, smatramo da je on međunarodna pravna stečevina, da je upisan u ustav nego želimo jednostavno svakoj ženi u javnoj zdravstvenoj ustanovi omogućiti legalan, siguran i dostupan medicinski prekid trudnoće. Međutim, osim same geografske nedostupnosti pričali smo danas ovdje i o onoj drugoj ekonomskoj, pa vas molim da komentirate činjenicu kako je moguće da primjerice lijekovi, antibiotici i ostale usluge koštaju jednako u svim zdravstvenim ustanovama, a da cijena medicinskog prekida trudnoće varira od ustanove do ustanove u našoj zemlji?
Odgovor.
Da, to je jako zanimljivo pitanje. Cijene onih usluga bolnice formiraju autonomno, međutim provedeno je jedno jedan nadzor odnosno istraživanje od Ministarstva zdravstva gdje se željelo nakon toga ići s ciljem ujednačavanja cijena ovih usluga. Međutim, našim zakonom mi osiguravamo dostupnost ove usluge upravo na način da smatramo da se on mora podmirivati od strane države, a ne od žene jer upravo ta cijena je vrlo često prepreka ženama koje su siromašnije da konzumiraju svoje zakonom dano pravo i to nikako ne bismo smjeli raditi da u pristupi zdravstvenoj skrbi ovoj medicinskoj usluzi ili bilo kojoj socioekonomski status žene ima presuđujuću odnosno presudnu ulogu.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Mišel Jakšić.
Poštovana kolegice Glasovac. Kako smo se u 21. stoljeću u 2022.g. kad veliki dio razvijenog svijeta se bavi problematikom da žene konačno počnu dobivat jednake plaće za svoj rad kao i muškarci, što nemaju, da konačno imamo i pozitivnu diskriminaciju na upravljačkim i menadžerskim funkcijama žene-muškarci što isto danas nemamo, mi u Hrvatskoj smo dovedeni u situaciju da pričamo o temeljnim ljudskim pravima oko izbora i to na način da smo dovedeni pred paradoks da nismo spremni poštivati ne samo što rade razvijene zemlje i razvijeni svijet nego nismo spremni poštivati niti ono što traži javnost, niti što traže žene, niti što traži Ustavni sud RH. Zašto smo uopće dovedeni u takvu situaciju na današnji dan 2022.g. bačeni smo 300 godina unazad?
To je zapravo pitanje za HDZ. Zašto HDZ pet godina odbija provesti rješenje ustavnog suda, zašto to odbija. Zašto? 2017.g. je donesena presuda odnosno rješenje ustavnog suda. To radi zbog toga što se ne želi zamjeriti jednom dobrom dijelu svoga biračkog tijela i on zapravo žrtvuje sve one žene koje nemaju zakonom zajamčena, kojima se ne osiguravaju zakonom zajamčena prava zbog neke šačice glasova na izborima. E pa tog kukavičluka je dosta i to vrlo jasno treba građanima reći i svim ženama to vrlo jasno treba reći. To je kukavičluk, to je kalkuliranje i to je čak i trgovanje sa interesima brojnih žena u Hrvatskoj za svoje usko stranačke interese.
Imamo povredu poslovnika poštovana zastupnica Marija Jelkovac.
Poštovana kolegica povrijedila je čl. 238. poslovnika jer vrijeđa nas iznoseći neistine. Dakle, ustavni sud nije rekao da je važeći zakon neustavan u odnosu na meritum, na rješenje koje danas imamo i koje se primjenjuje nego da nije usklađen sa važećim uređenjem odnosno sa su u njemu ostali neka druga stari izrazi u odnosu na staro društveno uređenje. Stoga [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] niste mogli kada ste bili na vlasti [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] donijeti zakon kakav ste htjeli.
Dobivate opomenu ovo je bila vaša replika. Slijedi replika poštovane zastupnice Marijane Puljak.
Poštovana kolegice, ja bi rekla da, možda se neću složiti ovdje sa kolegom da smo bačeni 300 godina unazad jer čini mi se da je naše društvo puno liberalnije nego što to evo desne struje HDZ-a i neki drugi, druge desne struje bi htjele, to pokazuju i relevantna istraživanja dakle po Ipsos istraživanju i prije 2 godine, čak 81% građana ove države kaže da su za ženu, dakle za ženu da ima izbor. Samo 7% njih dakle bi to oduzeli to pravo ženi. Dakle, živimo u puno liberalnijem društvu nego što bi evo ja bi rekla desna strana sabornice ovdje, ovdje htjela. I to je dobra vijest. Drugu stvar koju sam željela naglasiti, ovdje se često čulo kako je pobačaj kontracepcija. Ne nije kontracepcija, niti to smije biti, a kako zapravo spriječiti neželjene trudnoće, jedino što možemo napraviti obrazovanje [[Upadica: Vrijeme.]] i uvesti seksualno [[Upadica: Odgovor.]] obrazovanje [[Upadica: Vrijeme.]] u školu. Hvala
Odgovor.
Rekli ste živimo u liberalnom društvu koje nam jamči zakon, vidi se to po zakonu. Da, ali mi imamo i jedan paralelni sustav, paralelni sustav koji mimo zakona, vidjeli smo prošlih dana sebi uzima za pravo tumačiti zakon i dopisivati zakon i preuzimati ulogu zakonodavca. Mi imamo jedan paralelni sustav koji onemogućava institucionalnu, ne pojedinačno, institucionalnu dostupnost zdravstvene skrbi u cijelim bolnicama, čak i u regijama. 40.000, 20.000 žena u Slavoniji fertilne dobi nema pravo na zdravstveni sustav, na zdravstvenu skrb u naravi, a u zakonu to pravo imaju. Znači mi imamo jednu Hrvatsku i jedne zakone i paralelni sustav koji upravlja [[Upadica: Vrijeme.]] javnozdravstvenim sustavom.
Slijedeća replika poštovani zastupnik Božo Petrov.
Kolegice Glasovac, mislim da je jako važno naglasiti da ljudski život počinje začećem jer tu priča počinje i završava i on ne pripada ni majki, ni ocu, pripada jednom neovisnom biću koje se samo razvija. I to biće ima pravo na život. I njega se voli i vrednuje u svim njegovim nijansama, u svim njegovim razdobljima života i dobi. I to je razlog, zašto ovo navodim, to je razlog zbog čega je Vijeće Europe Rezolucijom 2010 dalo pravo svim ljudima u EU na priziv savjesti da ne bi morali činiti ono što nije u skladu s njihovim moralnim zakonima. I ono što mene zanima kako vi koji se pozivate na europske standarde pokušavate ukinuti to pravo i to nazivate ponižavanjem? Nemate pravo na to. To pokazuje zapravo da niste progresivni. Možda vam je u ustima sloboda, ali vam je kako bi kažete [[Upadica: Vrijeme.]] na srcu [[Upadica: Vrijeme.]] marširajuće jednoumlje.
Odgovor.
Ako ćemo govoriti o pravnom smislu, onda ljudska prava i njihova legalna zaštita pripadaju čovjeku kada je rođen. I mi naše godine brojim datumom rođenja od trenutka kad smo rođeni, a ne od trenutka začeća niti od prvog dana posljednje menstruacije, kad govorimo o pravu na život.
Slijedeća replika, poštovani zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepo, moj stav je poznat. Za mene je život od začeća do smrti. I to nije pitanje vaše … [[Govornik se ne razumije.]] koje mi raspravljamo, vi nemate dijalog, nego vi ste agresivni. Zbog čega o životu govorite i o prizivu savjesti kao nečemu lošemu? Život od začeća do smrti. Što je tu loše promovirati život? Šta je loše u tome kada SDP kaže da će imati 40% žena, donesete zakon i pozivate se na prava žena, a u biti najmanje lista, najviše lista sa koja kvota nije ispunjena na izborima 2016., sjećam se baš vi iz SDP-a. Zbog čega, jer Peđa Grbin ne bi bio na listi. Kod mene su sve 4 pročelnice, o kojim pravima vi žena govorite. Govorimo o životu. I kako bi vi da u 7 mjesecu bude porođaj spontani, dijete bude bolesno, što biste vi radili kao progresivni? Prikupljani novac [[Upadica: Vrijeme.]] za tu invalidnu osobu, [[Upadica: Vrijeme.]] za to dijete. Život [[Upadica: Vrijeme.]] je od začeća do smrti [[Upadica: Vrijeme.]] nemojte biti agresivni [[Upadica: Vrijeme.]] budite progresivni, a vi ste [[Upadica: Vrijeme.]] agresivni.
Odgovor, odgovor.
Ne znam gdje ste uopće vidjeli da sam ja agresivna prema vama. Vi se zapravo zalažete za zabranu pobačaja. Vi se zalažete za zabranu pobačaja. To je, treba to jasno, a ne priče mi se zalažemo za život, treba reći, vi se zalažete za pravo na pobačaj. A vidite takvi kao vi su se za to zalagali i u Irskoj i čak su imali takav zakon. Znate do kad? Dok jedna 31-godišnja stomatologinja nije umrla. Znate zbog čega? Zbog toga što nisu smjeli obaviti pobačaj dok je kucalo srce djeteta. Nakon toga zakon se promijenio. Jel to hoćete u Hrvatskoj?
Jel ima, povreda Poslovnika? Miro Bulj.
Hvala lijepo. Povrijeđen je Članak 238., kolegica omalovažava saborskog zastupnika. Ne mećite mi u usta agresivno, vi koji niste progresivni nego štitite svoje isključivo partikularne interese u ovome trenutku na jednoj teškoj situaciji. A vi govorite o zdravstvu, ono što ste vi napravili za zdravstvo, pogledajte u Dalmatinskoj zagori niste se oglasili jedino što tražite glasove, žene ne mogu se pregledati od tumora dojke čekajući 6 mjeseci [[Upadica: Vrijeme.]] da se upišu [[Upadica: Vrijeme.]] to su problemi žena ima žena [[Upadica: Vrijeme]] koje nemaju vodoopskrbu na svome području [[Upadica: Vrijeme]] i još tezgare, vas za tim nije briga da bi iz ovih klupa tezgarite nažalost i jadu sudbina naših žena.
Dobivate treću opomenu i gubite pravo riječi do kraja rasprave. Slijedeća replika poštovani zastupnik Ante Kujundžić.
Hvala predsjedavajući. Poštovana kolegice Glasovac, ne možemo se i ne trebamo složit svi oko, ne trebamo se složiti dakle oko svih stvari. Za mene život započima začećem i traje do naravne ili prirodne smrti. Vi ste u svom izlaganju, dakle ono što ste definirali privatnošću i dostojanstvom žene je nešto što ima svoj ljudski DNK, nešto što ima svoju krvnu grupu, nešto što u 10. tjednu već siše prst i ima obrve, nešto što unatoč i neovisno o tjednu konzumira cijeli niz prava neovisno o rođenju počevši od obiteljskog, naravnog, kaznenog itd., itd.. Ako bismo ga u 25. tjednu definirali kao čovjeka, što je onda on u 24., što je u 23., što je u 22. itd.?
Odgovor.
Vidite, istu takvu priču kao i vi imali su i oni u Irskoj koji su se borili za pravo da fetus ima jednako pravo na život kao i njegova majka, pa je pobačaj zakonom zabranjen i dopunjen je Ustav i uveden je i promijenjen je amandman 8., isto to, istu tu priču, istu tu priču dok se nije dogodila smrt 31-godišnje stomatologinje koju sustav nije smio pružiti zdravstvenu skrb i prekinuti trudnoću jer je srce djeteta kucalo, da ne kažem da su umrli i ona i dijete i nakon toga zakon je promijenjen i ustav.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić.
Kolegice Glasovac, u svom uvodnom izlaganju rekli ste da ste vi kao progresivna oporba vođeni medicinskom znanošću, pa ću se ja držati isključivo struke jer ovaj prijedlog zakona je sve samo ne stručan. Moram reći da je pomalo otužno da ne kažem tragikomično pratiti kako polako reterirate i za ovom govornicom i cijeli dan oko vašeg prijedloga zakona, na Odboru za ravnopravnost spolova prvo ste počeli priznavati greške u zakonu, sada molite Boga za drugo čitanje jer je jasno da ste podvalili jedan pamfletistički uradak koji nema veze sa stvarnom regulacijom prekida trudnoće o kojoj nemate pojma, ja ću i taksativno kasnije navesti u ime kluba gdje ste sve znanstveno pogriješili nego ste čisto zlouporabili ovu tragediju, a vama je u ovoj tragediji sve jasno, pa vas ja pitam na temelju kojih propisa se kakav prekid trudnoće smije izvršiti za vrijeme kasnih pobačaja koje vi uopće niste dotakli u ovom zakonu, a tim povodom ste skupljali potpise?
Vrijeme. Odgovor.
Kolegice Raspudić, ja ću s nestrpljenjem ovaj slušati vas, vaš govor i sve pametne prijedloge ćemo moći uvrstiti u poboljšanje zakona. Ja se s vama ne slažem da ovom postojećem čl. 22. što kažete da ne nudimo rješenje, da njemu treba išta dodavati i oduzimati, ako takav zakon besprijekorno funkcionira u Sloveniji ne vidim razloga zašto ne bi funkcionirao u Hrvatskoj, jedino ako ti razlozi nisu osobne prirode ili organizacijske odnosno ne organizacijske prirode. Tako da zapravo evo mi ćemo udovoljit vašoj želji i inzistirat na tome da ovaj zakon ide u drugo čitanje odnosno da, da ako to ne prođe kao zaključak da vladu obvežemo da ona sve ove naše prijedloge uvrsti u isti i da imamo najbolji mogući zakon koji možemo imati i da budemo ponosni na njega.
Slijedeća replika poštovani zastupnik Nino Raspudić.
Poštovana kolegice Glasovac, najprije ću konstatirati da niste odgovorili ni na prošlo pitanje, ni na jedno od ranijih pitanja. Mi različito gledamo na ove stvari i ja sam očekivao da ćemo mi raspravljati o meritumu i sučeljavat ta gledišta, ali ovakvim šupljikavim diletantskim prijedlogom zakona vi se uopće niste kvalificirali za rasprave, a to ćete čuti kasnije. Evo jedan primjer, dakle uvodite medikamentozni pobačaj u zakon, ali propuštate sami regulirat sadašnji čl. 17. koji određuje da se medikamentozni pobačaj može vršiti samo u bolnicama što dovodi liječnike u prekršaj jer se završenje pobačaja događa kod kuće, to ste potpuno propustili, znači ne znate artikulirati stajališta i vrijednosti za koje se vi zalažete. I ono što je ključno, navodite da se mora napraviti do 9. tjedna gestacijske dobi što je starinski protokol tzv. francuski iz ranih '90.-tih, a protokol svjetske organizacije iz 2018. je stavlja do 12. tjedana, dakle ili ste vi konzervativniji od svjetskog trenda ili ni o ovome niste konzultirali struku i nemate pojma što je vjerojatnije.
Odgovor.
Vidim da ste vi progresivniji od nas u nekim, u nekim stvarima. Mi već znamo da ste vi u jednom periodu svog života bili veliki progresivac dok niste postali profesionalni konzervativac. Kolega Raspudiću, molim vas.
Molim vas, dopustite, molim vas g. Deur dopustite kolegici da.
Ja ne znam što vama u ovom zakonu nije jasno, naš prijedlog zakona ne predviđa dostupnost odnosno predviđa dostupnost medikamentoznog prekida trudnoće samo u ovlaštenim ustanovama koje su vam taksativno navedene u zakonu, jednake su kao i za pristup tzv. kirurškom pobačaju i ne vidim uopće što je vama tu, što vama tu nije jasno.
Slijedeća replika poštovani zastupnik Nikola Grmoja.
Dakle imamo situaciju da je kolegica Glasovac priznala da je stari zakon odnosno važeći zakon zapravo što se tiče ovog slučaja o kojem se raspravlja sasvim dobar i da rješava to pitanje. Postavlja se pitanje zašto su skupljani potpisi, zašto je lijevi dio oporbe SDP i Možemo! skupljao potpise i išao parazitirati na ovoj tragediji ako je sadašnjim zakonom ovaj slučaj kojeg trenutno imamo u Hrvatskoj riješen? S druge strane kolega Raspudić je zapravo otkrio da vi ovim prijedlogom niste išli u nekakvo liberalnije tumačenje ili produljili rok u kojem se može obaviti pobačaj, nego da ste predložili ono isto što imamo u starom zakonu. Dakle, čemu služi ovaj vaš prijedlog zakona? Ja mislim da ste i vi shvatili čemu služi kada ga sada želite poslati u drugo čitanje. On izgleda služi samo tome da vi parazitirate na jednoj nesretnoj situaciji što je zapravo jako loše, ali to samo govori zapravo o vama i o vašem pristupu.
Imamo povredu Poslovnika, poštovana zastupnica Sandra Benčić.
Članak 238., kolega Grmoja vrijeđa naravno kao i uvijek nas iz Možemo i SDP-a, ali pri tome ja ću vam odmah i odgovoriti kolega Grmoja. Ova rasprava postoji zato da bi ljudi u Hrvatskoj vidjeli da zbog upravo vas i vašeg razmišljanja i razmišljanja jednog značajnog dijela HDZ-a postoji ovaj nesretni slučaj kako ga zovete jer do njega je došlo upravo zbog stavova koje ovdje napokon javno iznosite i ova rasprava tome služi da Hrvatska vidi [[Upadica: Vrijeme.]] tko u ovoj zemlji [[Upadica: Vrijeme.]] jest [[Upadica: Vrijeme.]] protiv izbora žene.
Dobivate opomenu jer ovo je bila replika, a ne povreda Poslovnika. Odgovor na repliku, izvolite kolegice.
Ovaj zakon je nastao prije slučaja Čavajda ne, ali i bez toga je predvidio ipak neka unapređenja. Ne po pitanju rokova, medicinskih indikacija, uvjeta pod kojima je zakonski dopušteno obaviti prekid trudnoće nakon 12 tjedna, ali je predvidio to da se rokovi suze, da ne odugovlači, da se ne događa ovo što se događalo ovoj ženi. Više to neće biti moguće, 3 dana je rok za prvostupanjsku komisiju, nakon 3 dana ako je pozitivno, u roku od 3 dana zahvat se mora obaviti. Isto vrijedi i za drugostupanjsku. I još jednu, a ne manje važnu stvar. Predvidio je to da se posebnim pravilnikom propisuju uvjeti i način donošenja odluka i sastav prvostupanjskih i drugostupanjskih povjerenstava, uz uvjet da u njima moraju sjediti stručnjaci koji nisu pod prizivom savjesti. Velika je to razlika.
Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Mladen Karlić.
Gospođa Benčić je povrijedila Članak 238., vrijeđa dio članova HDZ-a koji uopće nisu iznijeli svoj nikakav stav, a mislim da to nije korektno obzirom da mi već 26 godina podržavamo zakon koji su donijeli vaši prethodnici iz SKH-a i liberalan je i nismo ga promijenili i sad mi nas vrijeđate da smo mi kruti. Pa mi vaš prijedlog zakona, vaših kolega, očeva i djedova držimo i nismo ga mijenjali.
Dobro, molim vas, molim vas dobivate opomenu, ovdje ste vi replicirali kolegici. Slijedeća replika poštovani zastupnik Zvonimir Troskot.
Poštovana kolegice Glasovac, ne slažemo se oko osnovnog i fundamentalnog pitanja, a to je da život započinje začećem i to je izrazito progresivan stav iz razloga što sam ja studirao vani u Singapuru recimo, a Nacionalno sveučilište u Singapuru je kao Harvard Jugoistočne Azije i na Harvardu i na Columbiji i na Oxfordu život započinje začećem. Dakle, smatram da treba gajiti i njegovati kulturu života, a ne smrti i to je jako važno za naglasiti. Vezano za ovaj zakon, dakle ne znam da li ste se vi konzultirali sa farmaceutima, sa doktorima, ali ono što je važna činjenica jest da je kontracepcija lijek koja je kao takva, koja kao takva podliježe Zakonu o lijekovima. I ovo što vi govorite o kontracepciji da bi se trebalo bit pri HZZO-u postoji protokol već od farmaceutskih kompanija koji svoje lijekove dakle prilažu dakle i prijavljuju se pri HZZO-u. I ako ti protokoli [[Upadica: Vrijeme.]] već postoje, ovo je, ovo nema smisla.
Vrijeme. Odgovor.
Prema postojećem zakonu također već postoji jedno kontracepcijsko sredstvo koje se financira odnosno, da financira se kroz zdravstveno osiguranje. I ne vidim razloga zašto se to isto ne bi moglo primijeniti i na sva druga. Znači mi inzistiramo na tome da budući su posljednji podaci o prekidima trudnoće u Hrvatskoj pokazali da čak 87,7% žena koje su išle na medicinski prekid trudnoće na zahtjev nisu koristile kontracepciju. Da ne govorim o vrlo niskoj odnosno u jednoj od najnižih stopa korištenja kontracepcije kod mladih. Mislim da moramo učiniti sve da kontracepciju učinimo dostupnom kako bismo spriječili i ovo za što se vi zalažete što manje prekida, prekida trudnoće.
Slijedeća replika poštovani zastupnik Marin Miletić.
Kolegice Glasovac, prvo htio bih vam se na jedan način zahvaliti što se trudite ovu jako tešku u stvari raspravu, vjerojatno o jednoj od najtežih tema ne samo u hrvatskom društvu nego na razini cijelog svijeta voditi koliko god možete ovaj dostojanstveno i hvala vam prvo na tome. Drugo, uistinu mislim da je užasno teška ova tema, ne samo za žene, dakle nego onda i za nas muškarce i za cijelo društvo, a napose i za začeto dijete je li koje se dogodi u ženi. Za mene život započinje začećem i mislim da bi puno više trebali raditi na promociji života, vrijednosti života, ali isto tako i edukaciji, edukaciji koja je izrazito važna. Mene zanima da mi odgovorite na pitanje, dakle govorite da je potrebno smanjiti vrijeme povjerenstva, pričam o mišljenju, prvom mišljenju povjerenstva prvog stupnja s 8 na 3 dana. Mi imamo podatke, struka kaže, pričam o genetskoj analizi da je potrebno minimum tjedan dana pa me zanima s kojom ste se strukom savjetovali po ovom pitanju. Hvala vam.
Savjetovali smo se s ginekolozima. Hvala. Niste me pitali kojim, pitali ste me jeste li se savjetovali [[Upadica: Molim vas nemojte raspravljati.]] sa strukom. Ja sam, s kojom strukom, ja sam rekla s ginekolozima, ginekološkom strukom.
Slijedeća replika, slijedeća replika poštovani zastupnik Ivan Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedničke. Poštovana zastupnice Glasovac čl. 21. Ustava RH kaže da svako ljudsko biće ima pravo na život, vjerujem i da današnja rasprava unatoč svim razlikama i s jedne i s druge strane je takva da bi svi bili sretni da pobačaja nema, da pobačaji trebaju biti iznimka, ali pobačaji su tu i sa zabranama ništa ne bi postigli. Moramo osigurati siguran pobačaj za one žene koje unatoč svim savjetovanjima od strane struke odluče se na pobačaj da to učine unutar javnozdravstvenog sustava. Na koji način to regulirat, to je pitanje da li to treba bolnica ili to treba Ministarstvo zdravstva. No ono o čemu se također jako puno raspravlja, a to je pravo na priziv savjesti, dakle čak niti bolnice nisu dužne prema Rezoluciji Vijeća Europe niti trebaju biti sankcionirane ako u tim [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] bolnicama se ne provodi pobačaj nego to treba rješavat na drugi način.
Odgovor.
Kolega Ćeliću, država je dužna ako propiše nešto zakonom, i ne samo zakonom mislim, jasno je da svaka žena mora imati pravo na medicinsku skrb i na sve oblike medicinske skrbi i da je naprosto sustav u kome vi imate to propisano zakonom, a koji u naravi ne funkcionira zbog institucionalnog priziva savjesti naprosto neodrživ. Netko je rekao ovdje, mi ne ukidamo priziva savjesti, ne da ne ukidamo mi ga uvodimo sad po prvi put u ovoj zakon i usklađujemo s drugim zakonima, ali inzistiramo na tome da se izbalansiraju dva prava, a to je pravo liječnika na priziv savjesti i pravo pacijenta na dostupnu skrb. Ne može se konzumirati pravo na priziv savjesti cijelih bolnica na štetu prava pacijenata na zdravstvenu skrb točka.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Marijana Petir.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolegice Glasovac vi cijelo vrijeme ponavljate u ovoj raspravi da je pobačaj dio zdravstvene skrbi. To bi značilo kada bi to bilo tako da je trudnoća bolest i vi se upravo na taj način referirate u zakonu koji je kao što su kolege primijetili skandalozno potkapacitiran i nazadnjački napisan jer vi želite trudnoću koju smatrate bolešću liječiti pobačajem, vi želite sterilizaciju uvest kao kontracepciju, a priziv savjesti ukinuti u maniru totalitarnih sustava. Dakle, to su neke stvari koje su nošene mentalitetom pobačaja i meni je žao da vi stojite iza ovakvog zakona koji ne prati znanstvene činjenice. Ustavni sud je u svom obrazloženju rekao da liječnička povjerenstva, četiri medicinska fakulteta su se očitovala da život počinje začećem i traje do prirodne smrti. Dakle, vi negirate osnovna ljudska prava koja su ustanovljena Općom deklaracijom o ljudskim pravima i koja su zapisana u hrvatskom ustavu.
Povreda poslovnika poštovana zastupnica Andreja Marić.
Hvala lijepo. Poštovana kolegica je povrijedila čl. 238. u momentu da zapravo izvrće sve ono o čemu mi tu govorimo. Ja ju kao liječnica moram informirati, a u svojoj pojedinačnoj raspravi ću iznijeti svoje stavove pa možda budete i zadovoljni. Ovo je …/Govornica govori engleski./… koji je iznijela Svjetska zdravstvena organizacija, dakle ako je Svjetska zdravstvena organizacija iznijela nekakav dokument onda tu nisu nikakva naša [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] mišljenja, lupetanja itd. tako da vas molim da uvažite ono što Svjetska zdravstvena organizacija …
Vi ste ovo iskoristili kao repliku dobivate opomenu. Odgovor na repliku, izvolite.
Samo jednu stvar, kada kažem zdravstvena skrb za pobačaj vi kažete onda vi ga tretirate kao bolest, ne, ali javni zdravstveni sustav ne služi samo za tretiranje odnosno pomoć pri bolesti. Zdravlje kao takvo nije samo odsustvo bolesti nego osjećaj blagostanja, znači u smislu da je i prevencija ta o kojoj javnozdravstveni sustav itekako treba brinuti čak i više nego o ovom drugom da bi upravo prevenirali ovaj drugi dio. Drugo, samo drugo, znači ovako vi ste bili zastupnica u Europskom parlamentu i trebali biste znati da je usvojeno u Europskom parlamentu 2021.g. Rezolucija o seksualnim i reproduktivnom zdravlju u EU u kontekstu zdravlja žena i tamo su taksativno navedene po prvi puta jedan ovakav dokument navodi i spominje sve usluge iz područja reproduktivnog i seksualnog zdravlja koje države moraju osigurati da budu dostupne svima, tu vam je i prekid trudnoće. Pa nismo mi to iz prsta isisali.
Povreda poslovnika poštovana zastupnica Marijana Petir.
Povrijeđen je čl. 238. jer kolegica Glasovac me omalovažava, htjela je reći da sam bila zastupnica u Europskom parlamentu, a da ne znam neke stvari. Kolegice Glasovac pobačaj je u nadležnosti država članica, Europski parlament u ovoj rezoluciji koju vi spominjete izašao van svojih ovlasti kao i u mnogim drugim rezolucijama. A kad govorimo o znanosti, dakle ja cijenim to što ste vi liječnica i poštujem vaše znanje kao što bi vi trebali cijeniti što sam ja biologinja i poštivat moje znanje. Život počinje začećem i pobačaj ne može biti [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] kolegice Glasovac preventivna metoda. Pa to je skandalozno što ste vi [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] rekli.
Vi ste ovo iskoristili kao repliku, molim vas kolegice Glasovac nemojte raspravljat, vi ste ovo iskoristili kao repliku dobivate opomenu. Sljedeća replika poštovani zastupnik Arsen Bauk.
Ova se rasprava kolegice i kolege može svesti u 11 slova ili mi ili oni, nema tu neke velike nijansiranja u meritumu ove teme. Ono što je značajno u ovome da je i prošlo je nezapaženo kolega iz lijeve oporbe da je kolega Karlić, HDZ konačno preveo na našu stranu deklarirajući ih kao pro chase stranku hvaleći zakon koji je donesen za vrijeme druga Tita, a potpredsjednica njihove vlade sudjeluje u prosvjedima. Dobro nam došli drage kolegice i kolege ih HDZ-a.
Odgovor na repliku.
Izlaze na vidjelo prave boje ali ovaj kolega Bauk ja ne vidim razloga da bih vam odgovarala na ovu repliku, mislim da ste vi sve rekli, čak i više od onoga što je HDZ htio čuti.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče sabora. Uvažena kolegice, dakle mi smo cijelo popodne slušali ministricu koja je cijelo vrijeme ponavljala kad raspravljate dakle bila je jedna druga tema, pročitajte, pa ja predlažem da pročitate. Predlažem da pročitate, to je pola kartice teksta, kaže nužnost osuvremenjivanja zakona ono što je ustavni sud napisao i rečenicu na zakonodavstvu je da uz, na zakonodavcu da uz nužne zakonodavne promjene iz naprijed navedenih razloga u novom zakonu odredi edukativne i preventivne mjere tako da prekid trudnoće bude izuzetak i to ste napravili i to u ovom zakonu je i ja ne razumijem što nam smeta, ali ono što želim otvorit ko temu je tema priziv savjesti. Liječnici imaju pravo na priziv savjesti, žene imaju pravo na pobačaj, čije pravo je jače, igrat ćemo se Sofijinog izbora ili nekih drugih književnika koji su tu temu postavili, čije pravo je jače.
Vrijeme. Odgovor.
Hvala kolegice Taritaš. Drago mi je da ste primijetili da ovaj zakon udovoljava svim onim zahtjevima koje je ustavni sud postavio pred Vladu RH, a vlada to nije ispunila. Znači mi smo ovim zakonom kako je i naložio ustavni sud odredili edukativne i preventivne mjere kako bi pobačaj postao izuzetak, isto tako uredili smo troškove trudnoće, pitanje priziva savjesti, sve ono što je prije 5 odnosno 3.g. trebala napraviti ova vlada, a nije jer joj nije stalo do žena, a bome ni do pravne države, nju gazi jer ne poštuje apsolutno odluke ustavnog suda, a sutra će od građana, ovaj sutra će od građana očekivati da poštuju hrvatske zakone.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Sandra Benčić.
Zahvaljujem se predsjedavajući. Kolegice Glasovac, mislim molim vas zaustavite vrijeme, pa im dajte riječ ili meni dajte riječ, okej?
Produžit ćemo vama malo vrijeme.
Kolegice Glasovac, ne znam kako se vama čini, ali meni je sada jasno zašto premijer Plenković 5.g. odbija implementirati odluku ustavnog suda i novelirati zakon kojim se regulira pitanje prekida trudnoće, da ne bi imao ovu raspravu jer je u ovoj raspravi postalo potpuno jasno da umiveno briselsko lice premijera Plenkovića nikako ne ide uz ovu pozadinu jer je pozadina duboko duboko zagrezla u pitanjima koja su osnovna civilizacijska pitanja kao pitanje žene na izbor i to, ta rasprava mu dolazi u trenutku kad se čovjek kandidira da postane šef EPP-a, pa evo došlo mu je u najnezgodnijem, možda bi bilo bolje da je to napravio odmah 2018., hvala.
Odgovor.
Nemam što dodati, potpisujem, ali zaista nemam što, što dodati. Kolegice Benčić sve ste rekli i još jednom razobličili ovo dvoličje našeg briselsko balkanskog premijera.
Vi ste završili sa odgovorom na replike, možete otić na svoje mjesto. Izvolite, Jure Brkan, izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovana zastupnice Posavec Krivec, ja znam da vaš stav i vas kao progresivne oporbe kako sami sebi volite tepat je dijametralno suprotan od moga stava bar što se tiče ovoga pamfleta od prijedloga zakona o medicinskom postupku prekida trudnoće. Isto tako znam da se ja mogu na trepavice posadit da mi možemo ovdje raspravljat i argumentirano ili teatralno niti ću ja promijeniti vaš stav, niti ćete vi promijeniti moj stav. Isto tako znamo da će sva ova vaša agenda sutra propasti na glasovanju i bit će gotovo, ali molim vas nemojte obmanjivat javnost, rekli ste 23 tisuće nesretnih žena godišnje umre zbog nesigurnog pobačaja, recite koliko je tih žena umrlo u Hrvatskoj ili kakav je bio zakonodavni okvir u zemljama gdje su umrli, eto samo to recite.
Odgovor.
Poštovani kolega, ja ću kao što je kolegica Sabina maloprije rekla kolegici Benčić da se u potpunosti slaže s tim što ste vi rekli, a ja ću se djelomično i u većini složiti sa onim šta ste vi izrekli, a izrekli ste da se vi i mi jako razlikujemo i da nikada nećemo o ovakvim stvarima imati isto razmišljanje i zato vi zauzimate upravo ovu konzervativnu stranu sabornice, a mi zauzimamo ovu lijevu progresivnu stranu sabornice. A ono što smo, što smo mi već puno puta ovdje s ove govornice nudili kao progresivna oporba vrlo brzo je kroz 3, 4 ili 5 ili 6 mjeseci ova vaša strana kao zakonski prijedlog predložila i usvojila, dakle vi ćete možda sutra biti protiv ovoga zakona zato što niste u stanju u ovome trenutku iznjedriti ovakva rješenja iz niza razloga kakva smo mi ponudili, ali očekujem da ćete za nekoliko mjeseci primorani doći sa ovakvim prijedlogom.
Vrijeme, vrijeme. Hvala vam, završili ste s replikama. Povreda Poslovnika poštovani Jure Brkan.
Zahvaljujem se predsjedniče, uvažena zastupnica je povrijedila čl. 238., dobro je rekla, mi se u potpunosti razlikujemo, ali je zaboravila spomenut da smo mi u većini, a oni su u manjini i to je velika razlika i jednostavno zbog toga ovakvi pamfleti od prijedloga zakona koji ne čine dobro hrvatskome društvu, ponajmanje zdravlju žena neće proći.
Dobro, dobivate opomenu. Slijedeća povreda Poslovnika, poštovana Ivana Posavec Krivec.
Poštovani predsjedniče kolega je povrijedio Članak Poslovnika 238., jer je uvrijedio i mene i kolege sa lijeve strane. Dakle, na demokratskim izborima u RH građani su birali i vas i nas. Mi smo ovdje da se zalažemo za njihova razmišljanja i njihova prava. Stoga vrijeđajući nas vi ste vrijeđali njih. To što ste ovog trena vi u većini ne znači da sutra nećemo biti mi u većini.
Dobro i vi ste ovo iskoristili za repliku, dobivate opomenu. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne, onda otvaram raspravu. Prva za raspravu prijavljena je uvažena zastupnica Katarina Nemet u ime Kluba zastupnika IDS-a.
Poštovani potpredsjedniče sabora, kolegice i kolege, posljednjih tjedana aktualna je tema jedne žene, trudnice koja je odlučila izaći u medije, ispričati svoju tužnu šokantnu priču kroz koju nažalost prolazi. I otkako je ta nesretna ali hrabra žena izašla u javnost, možemo čuti razno razne komentare, teorije, objašnjenja, čujemo i brojna relativiziranja pa i osuđivanja. Mislim da neću pretjerati kada kažem da danas u Hrvatskoj gotovo svatko ima neko svoje mišljenje o toj temi i toj situaciji. Dakle, slučaj je to o kojem se posljednjih dana i tjedana puno priča i koji pokazuje da nam je hitno potrebna promjena postojećeg zakona koji regulira tu problematiku. Kad govorimo o mišljenju javnosti mogu reći da sam naišla i na komentare u smislu zašto nije jednostavno otišla u Sloveniju, u tišini i poštedjela sebe i svoju obitelj ovog medijskog razvlačenja i razapinjanja. Kolegice i kolege mislim da upravo u tom i leži problem. U pitanju zašto nije u tišini otišla u Sloveniju. Prvo postupak u Sloveniji nije besplatan, dapače stoji gotovo 5.000 eura. Drugo, otići u drugu, stranu, tuđu zemlju i tražiti medicinsku pomoć u tako teškoj situaciji je za trudnicu zaista udar na njeno dostojanstvo. Zaista je frustrirajuće i zapanjujuće da ne možeš dobiti medicinsku pomoć u svojoj zemlji u kojoj uredno plaćaš zdravstveno osiguranje nego tu pomoć moraš platiti i to skupo u stranoj zemlji. Strašno je i nedopustivo da tako veliki broj trudnica poslan u Sloveniju jer prekid trudnoće u Hrvatskoj nije bilo moguće učiniti. No, isto tako postoji i velik broj trudnica koje si to nisu financijski priuštiti. Te su situacije sve ove godine bile svjesni i liječnici ginekolozi. No, eto ništa se nije moglo učiniti jer imamo zakone kakve imamo, imamo procedure kakve imamo, imamo praksu kakvu imamo, a nažalost sve ide preko leđa žena. I to se nevjerojatno ali istinito smatra normalnim jer eto u Hrvatskoj se takva medicinska pomoć ne može dobiti pa je uobičajeno, a onda to postaje i normalno da se trudnice s teškim dijagnozama i stanjima ploda šalje u Sloveniju. Ali ne to nije normalno i ne smije biti normalno. To nikako ne smijemo prihvatiti zdravo za gotovo zato jer se to jednostavno tako radi godinama ili jer je to jednostavno postala praksa. Ne, gospodo to ne može i ne smije biti praksa. To se mora mijenjati. I zato je dobro da je jedna od tih nesretnih žena izašla u javnost da svima nama koji na bilo koji način možemo pomoći ukaže da postoji ta nedopustiva praksa, da svi damo svoj maksimum da se ona jednom zauvijek prekine, da pomognemo svim onim ženama koje će se u budućnosti naći u takvoj ili sličnoj situaciji. A ovaj je specifični problem samo jedan u nizu problema s kojima se dan danas u Hrvatskoj susreću žene. Prilika je to da se svi jednom zapitamo što sve žene prolaze u Hrvatskoj i kakva su zapravo njihova prava u našoj zemlji u 21. stoljeću. Prvo, spomenimo posao. U Hrvatskoj je više nego očito jaz između plaća žena i muškaraca. Žene su češće zaposlene na ugovor na određeno vrijeme koji nerijetko istekne tijekom ženine trudnoće i naravno ne produljuje se nakon toga. Zatim uredno i bez srama žene se prilikom intervjua za posao pita imaju li djece ili planiraju li ih imati. Osim toga puno teže i sporije napreduju od muškaraca. Tu je zatim gorući problem obiteljskog nasilja odnosno rodnog nasilja. Gotovo da nema mjeseca, a možda čak i tjedna da nas ne šokira neki stravičan slučaj nasilja nad ženom koji nerijetko završi i smrću žene. Onda se svi čudimo, svi smo šokirani, revoltirani, ljudi, najavljuju se promjena bolje, teže kazne, a onda opet sve utihne do nažalost idućeg slučaja jer se ništa konkretno po tom pitanju ne radi. I onda opet u krug. Vraćamo se do reproduktivnih prava žena. Očito je da u Hrvatskoj postoji i ozbiljan i zabrinjavajući problem po pitanju prava na pobačaj koji zakonom jest formalno dozvoljen no prije svega je izrazito skup, a drugo teško je ili nikako dostupan. Posebno u manjim gradovima u kojima postoji tek jedna bolnica. Pored toga, zabrinjavajući podatak da se gotovo 60% ginekologa i ginekologinja u Hrvatskoj poziva na priziv savjesti. S obzirom na to da se naši ginekolozi pozivaju na priziv savjesti i da se naše trudnice za prekid trudnoće zbog ploda u teškom stanju šalje u Sloveniju, mogli bi možda pomisli kako Slovenija ima puno moderniji i liberalniji zakon od nas. No to nije točno. Zapravo i Slovenija je svoj zakon većim dijelom naslijedila iz bivše države, dakle isto kao i Hrvatska dok su odredbe koje govore o prekidu trudnoće iz medicinski opravdanih razloga gotovo iste u obje zemlje. Zašto se u Sloveniji na proceduralan, jednostavan i dostojanstven način dobiju sve potrebne informacije i svi potrebni odgovori dok u Hrvatskoj to nije slučaj? Ovdje je ženama doslovno potrebno vikati, ali se nerijetko i tada čuju. Naše žene se za pobačaj stavlja na stup srama, često im je to i uskraćeno zbog priziva savjesti liječnika. I kad rezimiramo sve ove činjenice čovjek se mora zapitati u kojem stoljeću mi živimo? No, postavlja se onda i jedno drugo jednako važno pitanje. Zašto se ništa krucijalno ne čini da bi se stvari promijenile? I zato ih drage kolegice i kolege treba mijenjati. Pod hitno treba promjena postojećeg sustava odnosno promjena procedure jer imati zakon ne znači da će on u praksi biti dobar i da će se provoditi. Nama treba modernizacija sustava pomoću kojeg će se onda i sprovoditi zakon i to zakon koji će za ženu biti dobar, a ne zakon na štetu žene. Apsolutno smo protiv bilo kakvog pokušaja da se reproduktivno zdravlje žena i autonomno odlučivanje o vlastitom tijelu dovodi u pitanje. Energično podržavamo i podržat ćemo žene u ostvarivanju svih njihovih općih i specifičnih prava. Podržavamo ostvarenje bilo kojeg oblika medicinske pomoći koji im je potreban i na koji imaju pravo, jer ukoliko neko ljudsko pravo postoji, zagarantirano je zakonom, onda je to kao što i sama riječ kaže, pravo i o njegovom ostvarenju u jednom uređenom i civiliziranom društvu se ne raspravlja, a kamoli da ga se nekom uskraćuje ili oduzima. I zato će Klub IDS-a podržati ovaj Zakon jer smatramo kako 21. st. stečena ljudska i građanska prava, a posebice pravo žena na izbor treba gledati isključivo kao civilizacijsko dostignuće koje se ne može i ne smije relativizirati.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista, poštovane zastupnice Vesne Vučemilović.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče HS-a, kolegice i kolege. U pripremi za ovu raspravu sam pošla od onog što su i maloprije rekle kolege, a to je da ako gledamo na ovo svjetonazorski, nećemo se mi nikada usuglasiti. Znači svatko od nas ima svoj stav, ima svoje mišljenje i teško ćemo mi večeras, bez obzira koliko dugo će ova rasprava trajati, a trajat će, izgleda, po broju prijavljenih do sitnih noćnih sati, uvjeriti jedni druge da je baš moje mišljenje ili vaše ono pravo. Ovo su pitanja koja su vrlo teška, kompleksna i svaki puta kada im pristupimo na način gdje gledamo samo jednu stranu i smatramo da postoji samo jedna istina, vjerojatno griješimo. Dosta se spominje Ustavni sud i što je to rekao, što je to napisao Ustavni sud i zašto traži donošenje novog zakona. Čim krenete čitati postojeći zakon, onda vidite da se tamo spominju samoupravne organizacije, organizacije, osnovne organizacije udruženog rada jer je iz vremena kad smo imali te OUR-e, SOUR-e i činjenica je da terminološki u tom formalnom dijelu se taj zakon mora prepraviti. Ustavni sud nije imao problema sa sadržajem nego samo sa formom, sa terminologijom. Raditi sada od toga, ne znam, nešto, eto, rekao je Ustavni sud, Vlada nije reagirala, vidim da svi kreću, eto, nikako da Vlada, već prolaze godine. Samo zbog toga, pa mislim da to Vlada može napraviti relativno brzo i ništa se spektakularno neće dogoditi. Stoga u ovoj raspravi ću se osvrnuti na nekoliko elemenata, prijedloga zakona koji je SDP dao u proceduru zajedno sa drugim strankama koji su po meni dvojbeni i sporni i vidimo, dosta se sada interpretira na različite načine, je li 10 tjedana, je li 12 tjedana, je li to gestacijski, je li ovako, je li onako, ali vi navodite u samom početku da u različitim državama je različiti broj tjedana. Pa onda zašto 12, zašto ne 20, zašto ne 18, zašto ne neki drugi broj. Navode se države u kojima su različite granice, a na kraju se svodi na ono ključno pitanje kada počinje život. Po ovome spada, a neki kažu da je to samo pravno pitanje, ja se ne mogu složiti s tim, ali po ovom ispada da život u različitim državama počinju u različito vrijeme. Nekad je u 12., nekad u 10., nekad u 20. tjednu, no istina je samo jedna, a to je da život počinje začećem. Svaka majka jako dobro zna da već u 7. tjednu trudnoće možete vidjeti i čuti srce vašeg djeteta kada odete na 1. ultrazvučni pregled. To su vrlo emotivni trenuci za svaku majku i ako je to uistinu tako, onda bi evo, mi, Hrvatski suverenisti mogli predložiti da se granica spusti na 7, recimo. Evo. Isto tako, u čl. 2 se predlaže da maloljetnica sa navršenih 16 godina može podnijeti zahtjev za prekid trudnoće bez suglasnosti roditelja ili drugog zakonskog zastupnika. Ja ću vas podsjetiti na čl. 93 Obiteljskog zakona koji kaže da su roditelji dužni i odgovorni djetetu mlađem od 16 godina zabraniti noćne izlaske bez svoje pratnje ili pratnje druge odrasle osobe u koju imaju povjerenje. Znači dijete do 16 godina ne smije u vremenu od 22 do 5 sati biti samo vani, ali nekako u toj noći kad napuni 16 godina po vama može odlučivati o životu i o smrti. Ta transformacija od djeteta, je li, do vrlo odgovorne osobe koja bez znanja roditelja i bez njihove suglasnosti može odlučivati o životu i smrti je meni poprilično, ovako, fascinantna. Isto tako, sa 16 godina ne može sudjelovati na izborima. Pretpostavlja se da nije još uvijek dovoljno zrelo birati političku opciju koja će vladati državom, ali o životu i smrti može odlučivati, za to su dovoljno zreli, a po čemu ste to zaključili to mi uistinu nije jasno, osim što možda želite od pobačaja napraviti kontracepcijsku metodu što se nadam da nikome nije ni cilj ni namjera. Još ću vas podsjetiti da sa navršenih 16.g. ne možete kupiti alkohol, takvi su zakoni u Hrvatskoj, ali možete bez znanja roditelja i bez njihove suglasnosti otići i izvršiti pobačaj. Kako ste došli do te životne dobi osim prepisivanja možda od krajnje liberalnih država poput Nizozemske i onda ako je suditi po tim državama koje ste uzeli za primjer očekujem prijedlog SDP-a uskoro o legalizaciji marihuane za rekreativne svrhe i naravno prostitucije jer pri tom prepisivanju ste u potpunosti zanemarili činjenicu da je Hrvatska i dalje dominantno katolička država, dominantno, preko 80% stanovnika se izjašnjavaju kao katolici, pa bi i bilo stoga primjerenije prepisivati od država koje pripadaju sličnom svjetonazoru i vjerskom opredjeljenju. I na kraju čl. 3. koji kaže da se prekid trudnoće ne može izvršit ako se utvrdi da bi se njime teže narušilo zdravlje ili ugrozio život žene. Jeste li uopće svjesni da je to što ste napisali u kontradikciji s ovim člankom jer svaki inducirani porod, ama baš svaki predstavlja opasnost za život žene i zato se radi samo u iznimnim slučajevima kada je majčin život u opasnosti ukoliko je npr. dijete u utrobi preminulo, te postoji opasnost od sepse. Dakle, svi vi koji ste u epidemiji epidemiologe slušali bez pogovora sada na ginekologe bacate drvlje i kamenje, e pa sad ja se moram zapitati jesu li možda ginekolozi liječnici drugog reda za razliku od epidemiologa i pozivate li se vi na struku samo onda kada to odgovara vama, a kada struka zastupa drugačije stajalište od vašeg onda ih treba osuditi i onda se ističe kako to nije u njihovoj ingerenciji već je to u ingerenciji HS. Mi smo imali prijedlog da se odluke, da ih ne donosi stožer u nekom krnjem sastavu nego da se donose u HS, niste podržali tu inicijativu. Licemjerno je, licemjerno je to što se pozivate na struku samo i jedino onda kada to vama odgovara. Hrvatski suverenisti ovaj prijedlog neće podržat, hvala.
Slijedeća rasprava je u ime predlagatelja, poštovana zastupnica Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS, poštovane kolegice i kolege. Kad o ženskim pravima počnemo razmišljati kao o ljudskim pravima onda mi danas govorimo za ovo društvo o jednom, jednoj situaciji koja je zapravo pitanje, civilizacijsko pitanje kud idemo i što radimo dalje i u kontekstu toga apsolutno želim i da otvorimo problem i da o tome jasno progorimo, a to je priziv savjesti koji je toliko puta u kontekstu pobačaja u Hrvatskoj spomenut. Priziv savjesti na koji po važećim zakonima liječnici imaju pravo je nešto što nitko od nas ne osporava, ali i žene isto tako imaju pravo na medicinski prekid trudnoće i eto nas isti čas u problemu. Pravo jednog u ovom slučaju ne može biti jače od prava drugog i za to su odgovorni država i same medicinske ustanove. Priziv savjesti temelji se na ideji slobode mišljenja, savjesti i vjeroispovijesti koju jamče mnogobrojne konvencije o ljudskim pravima, kao i demokratski ustavi, ali pogrešno je staviti znak jednakosti između slobode savjesti pojedinca s pravom da na radnom mjestu koji se plaća javnim novcem, dakle novcem građana tim istim građanima odbija pružiti uslugu koja je zakonom dopuštena i predviđena, ta veza je vrlo nategnuta, a još manje ima ideja slobode savjesti s tim da neka javnozdravstvena ustanova uopće ne pruža neku zakonom propisanu i dostupnu uslugu zato što se svi ili većina liječnika pozivaju na priziv savjesti. U tim, tom smislu pozivanje na priziv savjesti nije ostvarivanje nečijih ljudskih ili građanskih prava nego upravo suprotno, to je kršenje nečijih prava jer u samom temelju ideje naših prava je da njihovo ostvarivanje ne može biti takovo da se zbog njega krše ili uskraćuju neka, nečija tuđa prava. U saborskoj proceduri je zaključak kojim od vlade tražim da odnosno Ministarstva zdravstva da joj se naloži da osigura dostupnost pobačaja u svim javnim ustanovama. Isto tako ministru Berošu sam uputila pitanje koliko liječnika ginekologa i anesteziologa, kao i specijalizanata ginekologije i anesteziologije u hrvatskim zdravstvenim ustanovama ima priziv savjesti zajedno s podatkom o ukupnom broju zaposlenih liječnika i specijalizanata tih struka. Svanut će dan, dobit ću ja taj odgovor, pa kad dobijem taj odgovor s posebnim veseljem ću ga podijeliti s javnošću odgovor vlade i na prijedlog zaključka kao i odgovor ministra Beroša na postavljeno pitanje pa ćemo konačno stvarno vidjeti kako se to organizira jer kad sam pitala našeg premijera, premijer je rekao da koliko on zna da problema nema, to mi je premijer odgovori. Posebni problem su specijalizanti, uz svo dužno poštovanje prema svima meni je do mene je došao podatak i u javnosti je dostupan da jedna hrvatska bolnica ima pet specijalizanata ginekologije koji su svi u prizivu savjesti. Dal to ima smisla? Pa mi plaćamo specijalizante u javnim bolnicama i oni se unaprijed izjasne da neće obavljati svoj dio posla. Kakvog to ima smisla? Zamislite da novinari kažu da riječi u kojima će Ć oni ne pišu samo riječi u kojima je Č ovo dalje ne. S punim razumijevanjem za slobodu savjesti tih ljudi i njihova snažna vjerska uvjerenja, ali neka se specijalizaciju gospoda lijepo plate sami, otvore svoje privatne ordinacije u kojima će u skladu sa svojom savjesti odlučivati što rade, a što ne. A za javni novac neka rade svoj posao ili neka specijaliziraju nešto što ne postavlja takve izazove pred njihovu savjest. Ovaj prijedlog zakona u tom smislu uređuje pitanje preciznije nego što je to do sada uređeno. Ono što je razumni sljedeći korak je da se više priziv savjesti uredi s posebnim zakonom i s njim usklade svi drugi propisi. Ali znate što je ključno, da znamo kod zapošljavanja tko je u prizivu i zašto. Ti podaci moraju biti javno dostupni i na njima, oni koji organiziraju posao trebaju organizirati svoj posao. Hvala lijepo.
Imamo nekoliko replika, prva je poštovani zastupnik Marko Milanović Litre.
Hvala poštovani predsjedavajući. Poštovana kolegice Mrak Taritaš. Vi ste sami rekli kada o ženskim pravima počnemo razmišljati kao o ljudskim pravima nešto će se dogoditi u našoj civilizaciji. Pitanje je što je s pravima djeteta? Od začeća je to dijete, mi moramo shvatiti. A vaš zapravo argument oko priziva savjesti je u najmanju ruku upitan. Kako vi možete nekoga pitati prilikom zapošljavanja da li vi imate priziv savjesti ili ne? Kako je to moguće nekoga pitati u tom trenutku? Znači od situacije do situacije, ne može biti ista situacija kod svakoga pobačaja i to je vama ja pretpostavljam jasno, samo što ste vi na takav način argumentirali sada ovo što je jednostavno nelogično. I tko kaže znači postoje slučajevi gdje ljudi nisu imali priziv savjesti, ali nakon godina pobačaja odrađenih ljudima se nešto probudi u njima i shvaćaju da rade nešto što nije ispravno. Nije ispravno ubijati nerođenu djecu. Pitanje je za vas i konkretno kada život počinje?
Poštovani kolega. Dakle, kad govorimo o prizivu savjesti jedino ispravno je zaista pitati kod zapošljavanja jer da budemo jasni do kraja ginekolozi kad specijalizirate ginekologiju u vašem postupku specijalizacije nešto što vi morate odraditi da bi mogli biti i da bi mogli proći specijalizaciju je prekid trudnoće. To znači kad si specijalizant i kad to radiš onda nemaš problem s prekidom trudnoće, ali imaš problem prije imaš problem poslije. Zašto uopće ulazi u specijalizaciju nečeg što neće radit? Zamislite tu dakle imate sto razloga zbog kog neko nešto hoće ili neće raditi, dakle ovo je pravo na izbor. Što se mene tiče žene mogu imati izbor da uopće ne idu na pregled, žene mogu imati izbor da idu dakle ono što je pravo na izbor. Nemate pravo ni vi ni ja da ukalupimo i da mi propisujemo šta neko ili kako mora radit [[Upadica Sanader: Vrijeme.]]
… [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas. Poštovani zastupnik Željko Sačić sljedeća replika.
Poštovana kolegice. Govorili ste o prizivu savjesti koje je zagarantirana naravno u svim slojevima, svim strukama. Svaka struka ima određene svoje etičke, deontološke okvire, a i iznad toga i osobne, to im na kraju krajeva garantira ova civilizacija. Tako da smo imali u Hrvatskoj najveći priziv savjesti čak 55% novaka koji su regrutirani za služenje vojnog roka je odjednom osjetilo priziv savjesti i neće ići služiti vojni rok i sve je bilo legalno. Prema tome, ako novaci i u jednom slučaju građani RH imaju pravo na priziv savjesti ne znam u čemu je problem da jedan liječnik ima priziv savjesti da ne ubije, da on smatra iz vjerski, moralnih razloga neće ubijati plod, zametak, dijete, nerođeno, nedonošče itd. Mene interesira pa vas molim da kažete Sandra Benčić je javno jučer [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] rekla fetus nije osoba [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] Molim vas recite to o tome [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] što je to.
Odgovor.
Ja mislim da je izuzetno dobro da smo mi otvorili ovo jedno vrlo osjetljivo pitanje, dobro je da se o ovom raspravlja, dobro je bez obzira što kolege iz HDZ-a su odnosno naš premijer je rekao da on neće poštivati ustav, premijer je javno rekao i rekao je ako je ustavni sud imao 25, 27 ili koliko godina što bi mi morali. Dobro je da smo otvorili ovaj problem, dobro je da o tome govorimo i dobro je da o tome kažemo što ko od nas misli i ko od nas je, ja neću reći na kojoj strani ili ovoj ili onoj strani. Dakle, svaki čovjek u životu ima pravo na izbor, svaka žena ima pravo na izbor, pa vi se ponašate kao da je u ovom prijedlogu zakona naređeno da netko mora u svojoj fertilnoj dobi svoju trudnoću prekidat, pa ajte razmišljajte o traumi ove žene koja se nalazi i koju svi, ja ne želim više to spominjati razmislite o vašim ženama, o vašim majkama, o vašim kćerima prema kojim se izborima će se u životu nać, a vjerujte naći će se.
Sljedeća replika poštovana Katica Glamuzina.
Kolegice Mrak Taritaš, molim vas pomozite mi ili ja ne znam čitati ili kolege ne znaju čitati. Jeste li vi čitajući ovaj zakon igdje primijetili da se i na jedan način ikome brani da ima priziv savjesti?
Dakle, cijela moja rasprava i ovo vaše pitanje i ovaj prijedlog zakona govori o tome da liječnik ima pravo na priziv savjesti. Ne trebam ponavljati ono što sam rekla, ali jednako tako u javnom sustavu žena ima pravo na prekid trudnoće u određenim uvjetima i načinima, neću sad to govoriti. Čije pravo je jače? Dođete i kucate na bolnicu čiji rad plaćam, plaćamo svi mi zajedno. Čije pravo je jače? Čije pravo je jače koje, kojeg nema. Pa nemojte govoriti o pravu djeteta kojeg nema, govorite o pravu ovog djeteta, dakle svi mi koji smo prošli, pitajte žene koje su prošle različite trudnoće, pitajte žene koje su bile u situacijama da su nosile plod koji nije imamo mogućnost na život, pitajte to. Dakle, nemojte jad, tugu, obitelji, žena stavljati za ovu govornicu.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Vesna Vučemilović.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice Mrak Taritaš, povijesno gledano žene su najčešće umirale pri porodu i kraljevne i težačke žene. U principu mi imamo liječnike koji se uistinu godinama školuju kako bi tijekom trudnoće vodili brigu i o djetetu i o majci i osigurali da sve završi onako kako treba. Priziv savjesti je njihovo ustavno pravo. Znači očekivati od liječnika koji su se školovali neki 12, neki i više godina da omoguće ženi siguran porod i djetetu da sigurno dođe na svijet, tražiti od njih da oni nemaju priziv savjesti je krajnje okrutno, a ja vam evo želim čestitati da u cijeloj ovoj situaciji sa inflacijom i to vi ste kao ljevičari uistinu znali uvijek [[Upadica: Vrijeme.]] prepoznat važne teme [[Upadica: Vrijeme.]] pa ste ih i nametnuli.
Odgovor.
Hvala lijepo kolegice Vučemilović, s ove strane govornice i ja vas gledam je jedna od onih žena koja sigurno ovdje ne bila da je rađala prije 100 godina. Ne bi me bilo. Ja sam bila jedna od onih žena koja kad je išla rađat, zadnje što sam čula je bilo spašavajte majku, a s djetetom što bude bit će. To su zadnje riječi koje sam ja čula prije nego što sam dobila anesteziju. Ja sam od tih žena koja je svoje dvije trudnoće, jedno dijete sam rodila s 36 tjedana, jedno s 32, oni koji su liječnici jako dobro znaju o kakvim trudnoćama je riječ. Dakle, ja sam od tih žena imam pravo govorit danas kad su moja djeca odrasla, danas kad žive svoj život. Tada priziv savjesti, nismo ni znali da postoji. Dakle, ja ne osporavam ni jednom liječniku da bude u prizivu savjesti, ali osporavam ministru Berošu [[Upadica: Vrijeme.]] i premijeru Plenkoviću koji mora osigurati [[Upadica: Vrijeme.]] da sustav funkcionira.
Povreda Poslovnika, poštovana Vesna Vučemilović.
Ma kolegice Mrak Taritaš ako vas netko razumije to sam ja. Ja sam rodila prvo dijete kad sam imala 41, a drugo sa 45. Dvije vrlo rizične trudnoće i zahvalna sam svakom liječniku koji mi je pomogao da prođu onako kako treba i za mene i za moju djecu. Tako da ako vas netko razumije to sam ja.
Ovo je bila vaša replika, pa morate dobiti opomenu iako ste govorili vaše iskustvo. Marijana Petir poštovana zastupnica, slijedeća replika.
Hvala vam lijepo. Kolegice Mrak Taritaš ne studiraju ljudi medicinu i specijalizaciju iz ginekologije ne guslaju godinama da bi radili pobačaje. Vi svodite ginekologe kroz ovaj zakon na nekog tko treba isključivo raditi pobačaje i tako se obraćate s ove govornice. Perfidno kad god možete podmetnite vjernicima pa tako i sada priziv savjesti vežete uz vjernike. Što želite time reći? Da netko tko nije vjernik nema priziv savjesti ili da nema savjest? To je potpuno apsurdno. Priziv savjesti je kategorija koja je definirana međunarodnim konvencijama, koja je definirana Ustavom. Priziv savjesti ne može se ograničiti čak ni u ratu, a vi kroz ovaj zakon ucjenjujete liječnike jer neće moći dobiti posao ukoliko deklariraju da imaju priziv savjesti. Dakle, vi svjesno uvodite diskriminaciju kroz ovaj zakon. I to je nešto što je strašno, uvodite kazne za liječnike, za ravnatelje bolnica, za same bolnice. Dakle, to nema veze sa [[Upadica: Vrijeme.]] ljudskim pravima. Vi dokidate ljudska prava ovim zakonom.
Odgovor.
Poštovana kolegice Petir, postoji jedna uzrečica kod nas koja se zove pilu naopako. E vi ste baš okrenuli pilu naopako. Ni u jednom trenutku moje rasprave, ni u jednom trenutku do sada ja nisam osporila pravo na priziv savjesti. Priziv savjesti je pravo koje se ima, ali ono na što sam ukazivala i ukazivat ću cijelo vrijeme, obveza je ministra Beroša i obveza je premijera Plenkovića da osigura u ustanovama koje su plaćene javnim novcem da ima dovoljan broj liječnika koji mogu obavljati sve poslove. Ako nema u tim ustanovama da se osigura da dođu iz ustanova oni koji to mogu obavljati. Pa kao da mi govorimo o tome da se obavlja ne znam koja, koja količina pobačaja dnevno, tjedno ili [[Upadica: Vrijeme.]] mjesečno, prema tome nemojte okretati pilu naopako.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Marija Jelkovac.
Hvala lijepo poštovani predsjedavajući. Poštovana kolegice malo ste ušli u kontradikciju u svojoj raspravi. Kažete da ne osporavate priziv savjesti, a onda u rečenici iza toga kažete da liječnici koji se pozivaju na priziv savjesti ne bi trebali raditi u javnim, javnozdravstvenim ustanovama. Pa zar ne mislite da na taj način te liječnike dovodite u diskriminirajući položaj. To nije u redu spram tih osoba, oni imaju pravo na priziv savjesti zato što imaju u sebi ono što im njihov moral nalaže i savjest da ne čine pobačaj. I sve od Konvencije, nadalje i do Ustava im omogućuje pravo na priziv savjesti. Ne možemo razmišljati da takvim osobama ne dozvolimo da se zaposle u javnozdravstvenim ustanovama. Recite mi, što ovaj Zakon koji vi branite, ovaj prijedlog Zakona, donosi novo u odnosu na sada zakon koji je važeći i koji se primjenjuje? Jedino to da se maloljetnicama [[Upadica: Vrijeme.]] od 16 godina omogućuje da bez dozvole [[Upadica: Vrijeme.]] roditelja naprave pobačaj.
Odgovor.
Kolegice Jelkovac, mi možemo ovdje raspravljati do 5 ujutro i u svakoj od tih rasprava ćemo izaći tako da će svatko pročitati ono što hoće i način na koji hoće. Dakle recite mi meni jednu drugu stvar, da vas ja pitam, kada žena dolazi u pred, javnu ustanovu koja je plaćena javnim novcem, pred bolnicu i svih 20 ginekologa je u prizivu savjesti. Što da ona čini? Kako to da u Hrvatskoj, recimo u Istri ili u Primorsko-goranskoj županiji ili u gradu Rijeci nema priziva savjesti? Oni su bili ne nekom drugom fakultetu? Oni su nešto drugo završili? A recimo, u nekim bolnicama su svi ginekolozi u prizivu savjesti? Gdje da žena traži pomoć ako u krugu od 50 km, 100 km su svi u prizivu savjesti? Da umre? Dakle, šaljemo žene da umru.
Vrijeme. Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika socijaldemokrata, poštovane zastupnice Katice Glamuzine.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS-a, kolegice i kolege. Amnesty International kaže, pobačaj je medicinski postupak koji predstavlja osnovnu zdravstvenu potrebu za milijune žena na svjetskoj razini. Procjenjuje se da jedna od 4 trudnoće završi pobačajem. Bez obzira na to, pristup sigurnom pobačaju je prečesto osporavan ili unatoč tome što je legalan, u brojnim se zemljama drugim metodama sustavno otežava, što u konačnici ne doprinosi smanjenju broja pobačaja nego doprinosi broju žena čiji je zdravlje i život ugrožen jer su bile primorane na alternativna, nesigurna i riskantna rješenja jer ne znam jeste li svjesni, ali kad žena nešto odluči, ona će to i napraviti. Sve do trenutka rođenja, plod i majka su jedno i majka je ona koja je osoba s pravima pa tako i s pravom na odlučivanje o svom tijelu i svom zdravlju. Tek rođenjem plod postaje osoba koja onda ima i sva pripadajuća zakonom definirana prava. To je uređeno, ne samo hrvatskim nego i međunarodnim zakonima i konvencijama pa tako Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda koja štiti pravo svake osobe na život, ali ne prepoznaje fetus kao osobu i ne priznaje fetusu zaštićeno pravo na život. To možete svi provjeriti u praksi Europskog suda za ljudska prava u slučaju Vo protiv Francuske, presuda od 8. srpnja 2004. g. Trenutno važeći zakon koji u Hrvatskoj regulira abortus je prije 44 godina od kada vrijedi bio zaista avangardan, međutim, od tada je medicinska znanost ipak malo uznapredovala i danas imamo nova saznanja i spoznaje koje ovaj trenutni zakon ne prepoznaje i zbog čega je potrebno ažurirati pa je tako i Ustavni sud ove zemlje 2017. g. napisao rješenje kojim se HS obvezuje u roku od 2 godine donijeti novi zakon koji ne smije biti restriktivniji od trenutnoga. Rok kojeg je Ustavni sud postavio, istekao je u veljači 2019., a cijelo to vrijeme od rješenja suda do danas, premijer ove zemlje je jedan te isti, kako njegovi stranački kolege vole istaknuti, najdugovječniji. E pa tom najdugovječnijem, na njemu je bila odgovornost i obveza da njegova Vlada u Sabor pošalje prijedlog novog zakona, međutim, najdugovječniji premijer se odlučio oglušiti o nalog Ustavnog suda ove zemlje i to ne samo prešućivanjem i ignoriranjem već ovih dana i jasno artikulirano u medijima. I što bi sad bilo koji građanin trebao misliti o poštivanju zakone one zemlje kad čuje svog najdugovječnijeg premijera da u kameru izgovara kako mu ne pada napamet izvršiti ono što Ustavni sud nalaže. No dobro, Vlada nije htjela napraviti što je sud tražio, pa je uskočila oporba. Pratila su se uputstva koja se iščitavaju u rješenju Ustavnog suda. Restriktivniji nismo smjeli biti jer poštujemo taj sud, HDZ međutim, nema taj problem. Nema problem s nepoštivanjem sudskih rješenja, kako u ovom slučaju, tako i onom koji se tiče prava istospolnih parova na udomljavanje djece. A imaju i oni jednu presudicu za korupciju kao cijena stranka. Ukratko, HDZ očito nema problema sa ignoriranjem zakona i sudskih odluka. Prijedlog novog zakona je ažuriran novim medicinskim saznanjima. Nije restriktivniji od prethodnog, nešto je malo liberalniji, ne onoliko koliko bismo zapravo htjeli i sasvim sigurno ne onoliko koliko neinformirana desnica danas želi sugerirati. Kažem neinformirana jer da su pročitali trenutno važeći zakon, kao i ovaj koji je oporba predložila, vidjeli bi da neke zamjerke koje se danas izgovaraju, što su sabornici, što na odborima, zaista nisu osnovane. Dakle to da starija maloljetnica od 16 godina na dalje može zatražiti abortus, to piše i u starom zakonu, tj. trenutno važećem. Napomenut ću još i to da to pravo osobe starije od 16 godina imaju po osnovi Obiteljskog zakona, čl. 88 koji govori o informiranom pristanku gdje je osoba sa 16 godina sposobna donijeti odluku o preventivnom dijagnostičkom i terapijskom postupku u vezi sa svojim zdravljem i liječenjem. U svezi s ovim, dodatno bi bilo dobro, kolegice i kolege, kad biste se upoznali sa općim komentarom br. 15 o pravu djeteta na uživanje najviše moguće razine zdravlja, da vam skratim proceduru, to je čl. 24. Dalje, prilog mojoj tvrdnji o neinformiranosti nekih kolega jest i to da ne razumiju da granica za pobačaj na zahtjev žene nije pomaknuta. Dapače, u ovom članku nismo bili ni restriktivniji ni liberalniji u odnosu na stari, već smo ga samo ažurirali sa novim metodama mjerenja trajanja trudnoće koji se više ne izražava od pretpostavljenog trenutka začeća, nego se mjeri u tjednima gestacije, a 10. tjedana od začeća je jednako 12 tjedana gestacija, ni za jedan jedini dan se ta granica nije pomaknula. Kome to nije jasno, pročitajte neku knjigu. Niti smo negirali pravo na priziv savjesti samo smo zakonom odredili da bolnice moraju na odjelima ginekologije zaposliti i one liječnice i liječnike koji nemaju priziv savjesti pa taman ih morali uvoziti iz Slovenije. Gdje ima volje da se zakon poštuje ima i načina. Voljela bih zapravo čuti od svih protivnika ovog prijedloga čemu se konkretno protive, a što je novina u odnosu na prethodni zakon jer to je ono što može biti osnova za današnju raspravu. Istražujući zakone o ovoj tematici u drugim zemljama konzultirali smo se sa ginekolozima i to ne samo iz Hrvatske, nego iz Austrije i UK-a, Irske, Kanade, Danske i Nizozemske. Jasno vam je naravno da od ovog prijedloga zakona postoje znatno liberalniji zakoni u svijetu. Postoje zemlje koje kao razlog zahtjeva za prekid trudnoće prepoznaju i metalno zdravlje i dobrobit majke te socioekonomske razlike. U nekim zemljama se na zahtjev ide sve do 26 tjedana gestacije, a ovaj prijedlog ne ide niti blizu toliko daleko. Napravljen je mali iskorak naprijed, predložen zakon koji smo smatrali da bi trebao biti prihvatljiv jednoj konzervativnoj Hrvatskoj. A da je konzervativna Hrvatska pokazuje upornim biranjem HDZ-a na vlasti. I ok konzervativni smo, ali HDZ primjeru usprkos to nas ne oslobađa od poštivanja zakona i odluka Ustavnog suda. Zato je znajući da usvajanje ovog zakona ovisi o konzervativnim rukama u saboru predložen zakon koji nije ni blizu onoliko avangardan koliko bismo mi recimo u Klubu Socijaldemokrata to voljeli i koliko to žene zaslužuju. Takav ćemo predložiti kad budemo imali priliku obnašati vlast u Hrvatskoj. A svi oni prigovori koji se tiču uopće ikakvog prava na pobačaj danas su ovdje potpuno besmisleni i neosnovani jer to nije predmet ovog prijedloga zakona. U Hrvatskoj je pobačaj cijelo vrijeme postojanja ove zemlje legalan. U Hrvatskoj je Ustavni sud rekao da to tako i mora ostati i da se zakon mora mijenjati jedino na način da se ažurira, nikako da bude restriktivniji. Tako da svi takvi komentari koje uopće neću niti nazivati argumentima su potpuno deplasirani i sasvim nebitni. Pravo na pobačaj u Hrvatskoj nije upitno. U Hrvatskoj je upitna dostupnost tog prava, dostupnost zdravstvene usluge koja je legalna i regulirana. I to je između ostalog ono što se ovim zakonom pokušava popraviti. Za kraj pročitati ću još dio izvještaja specijalnog izvjestitelja UN-a o mućenju i drugim okrutnim neljudskim postupanjima iz 2016. Kaže, žene su suočene sa znatnim teškoćama u dostupnosti legalnih pobačaja zbog administrativnih i birokratskih prepreka te odbijanja od strane zdravstvenih radnika da postupaju u skladu s legalnim medicinskim protokolima, negativnih stavova zdravstvenih radnika te njihove nekompetentnosti ili nezainteresiranosti. Uskrata sigurne zdravstvene usluge prekida trudnoće i podvrgavanja žena i djevojaka ponižavajućim i osuđujućim stavovima predstavlja mućenje i loše postupanje. Da budem potpuno jasna, pobačaj je pitanje ljudskih prava, žene imaju prava same donositi odluke o svom tijelu i svom zdravlju i imaju pravo zbog toga ne biti osuđivane i ponižene. Naravno da će Klub Socijaldemokrati podržati ovaj zakon. U suradnji sa drugim stručnjakinjama pisale su ga i članice našeg kluba i prvi i drugi put. A ako bude potrebno pista ćemo ga i treći put, pista ćemo ga onoliko puta koliko bude potrebno da se usvoji. Ako se ne usvoji sada ovaj prijedlog i budemo ga morali pisati ponovo sa pozicije vlasti, budite uvjereni da će biti puno liberalniji od ovoga.
Imamo povredu Poslovnika, poštovani zastupnik Željko Sačić.
Evo, prijavljujem povredu Poslovnika od strane kolegice jer je povrijedila Članak 238. stavak 1. točka 6., naime tamo se govori da odstupa od općih pravila ponašanja u saboru, a na način jer je poput kolegice Benčić sinoć izrekla blasfemiju da fetus nije osoba na taj način povrjeđujući ustavno pravne vrednote RH i temeljna kaznenopravna načela u … [[Govornik se ne razumije.]] kaznenih [[Upadica: Vrijeme.]] djela jer fetus je zaštićen od začeća [[Upadica: Vrijeme.]] postoje kaznena djela prema tome [[Upadica: Vrijeme.]] ne se relativizirat na …
Dobro, ovo je bila vaša replika, dobivate opomenu. Bojan Glavašević, povreda Poslovnika.
Hvala gospodine potpredsjedniče sabora. Mislim i ja ću dobiti opomenu za ovo, ali ajmo i to reći. Dakle, blasfemija je termin koji naprosto u saboru nema mjesto jer ovo nije crkva da raspravljamo o nečemu što je blasfemija ili nije blasfemija. Mi ovdje raspravljamo o činjenicama, raspravljamo o argumentima i o zakonima. O blasfemiji možemo raspravljati kad budemo razgovarali o teologiji recimo ili o crkvenoj doktrini ili o dogmama, ostalo ovdje nema mjesta za blasfemiju. Hvala.
To je tumačenje više tuđih izraza pa onda i vi dobivate opomenu. … [[Upadica se ne razumije.]] Nisam razumio. Dobro, uvažavamo to i cijenimo da ste lingvista, ali moramo vam dati opomenu. U ime predlagatelja poštovana Sandra Benčić.
Zahvaljujem se predsjedavajući. Evo, htjela bi da ovaj razjasnimo neke osnovne pravne pojmove ovdje, a to se posebno tiče vas kolega Sačiću, ali i vas gospodine Bartulica. Naime, hrvatski pravni sustav je u svojim osnovnim postavkama gotovo isti i u svakom slučaju vrlo sličan osnovnim postavkama svih zapadnoeuropskih, europskih pa i šire pravnih sustava. Ti pravni sustavi svi počivaju na nekakvom osnovnom društvenom dogovoru. Pravo na kraju krajeva je dogovor i refleksija onoga što kao društvo dogovorimo da su neka pravila kojih se držimo. Pri tome ono što su osnovne pravne postavke ne mora nužno odgovarati moralu ili vrijednostima ili stavovima svakog od vas, ali je to društveni dogovor. Jedan od društvenih dogovora zbog kojeg je pitanje kada počinje ljudski život potpuno pravno irelevantno u ovoj slučaju. Jedan od tih društvenih dogovora je da ljudska osoba, da nastanak ljudske osobe sa svim pravima i obvezama nastaje rođenjem. Vi možete smatrati da je to moralna osoba od začeća, vi možete smatrati da je to čovjek od začeća, ali pravo jasno kaže da se ljudskom osobom postaje trenutkom rođenja i to je društveni dogovor naše zemlje, to je društveni dogovor i svake druge zemlje EU, a ja ću vam sada reći van ovog zakona kako se to reflektira u našem pravnom sustavu. Vidite da je tome tako da embrij i fetus se ne tretiraju u pravnom smislu, opet dopuštam vi osobno svako može potpuno imati drugačiji stav, ali u pravnom smislu da se ne tretiraju kao ljudske osobe pokazuju nekakvi osnovni postulati još iz rimskog prava koje smo naslijedili. Primjerice fetus ne može nasljeđivati, evo kolegice i kolege koji su studirali pravo znaju da ima u pravu pojam nasciturusa, on ne može nasljeđivati. Fetus ne može imati OIB, ne može imati adresu, ne može imati ime i prezime, dakle nešto što je osnova svake ljudske osobne ime i prezime, e to ne može. Ne može i nema upravo zbog toga niti svu onu zaštitu države koju primjerice imaju ljudske osobe. Između ostalog u hrvatskom pravnom sustavu su ljudske osobe i žene. To je isto jedan napredak i posljedica tzv. progresivnog centra, ljevice itd., evo i žene su ljudske osobe, ali od rođenja, od rođenja. I vidite, zbog toga i u zakonu koji regulira pitanje pobačaja ustavni sud kad ga interpretira kaže do 10. tjedna prevladava ženino pravo na izbor, prevladava i ono je apsolutno u smislu da joj nitko ni na koji način ne može diktirati hoće li ili neće roditi, hoće li se odlučiti za pobačaj ili ne, ona se u tih 10 tjedana može odlučiti za pobačaj iz bilo kojeg razloga, ne trebaju bit medicinski, ne trebaju biti ni ekonomski, ne trebamo govoriti konstantno da je donijela najtežu odluku u životu, mi ne znamo da li je svakoj od njih to najteža odluka u životu, to je njeno pravo, njena sloboda i niko ju nema u tih 10 tjedana pravo pitati zašto. Kad govorite o savjetovanju, o kojem savjetovanju vi govorite osim o savjetovanju koje žena ima sa svojim ginekologom, koje bi to drugo savjetovanje bilo, možda psihologa jer možda nisu normalne žene koje se unutar tih 10 tjedana odluče po svom pravu na slobodni izbor za pobačaj, pa im treba možda psiholog ili možda tzv. duhovnik. Dakle ponavljam, ovaj pravni sustav počiva na dogovoru, takav je društveni ugovor, takav je dogovor ne samo kod nas nego u čitavom civiliziranom svijetu i zato pitanje koje vi namećete kada počinje život nije relevantno, relevantno je kada nastaje ljudska osoba, ona nastaje rođenjem. Hvala.
Vrijeme. Marko Milanović Litre replika.
Hvala vam poštovani predsjedavajući. Evo kolegice Benčić ne bi vjerovali ja sam veliki borac za ženska prava, borim se za svaku nerođenu [[Upadica Benčić: Ne bi vjerovala]] borim se za svaku nerođenu ženu i za svako dijete koje je u utrobi svoje majke. Znači ovako što se tiče vašeg stava oko toga kada postaje [[Upadica Benčić: To nije stav]] postaje ljudsko piće osoba to je vaš privatan stav, znači 4 Fakulteta medicinska u Hrvatskoj su potvrdila, a ja ću ponovit, neosporiva znanstvena činjenica da je tijekom trudnoće riječ o ljudskom životu u fazama što ste vi rekli embrija i fetusa, ali je to ljudski život i to je ključno u ovoj cijelo raspravi kada ljudski život počinje, ako mi to znate odgovorit onda nema rasprave daljnje i nakon tog trenutka je sve ubojstvo, u mom, iz moje perspektive je to nakon začetka.
Odgovor.
Zahvaljujem se predsjedavajući. Evo g. Litre za vas specijalno još jednom. Kada nastaje ljudski život nije pravno relevantna činjenica za to kada nastaje ljudska osoba, dakle to su pravno dva različita pojma. Relevantno za nastanak prava i obaveza, evo molim kolege koji su pravnici mogu vam to potvrdit, ljudska osoba sa pravima i obvezama nastaje rođenjem. Trenutak nastanka života u tom smislu nije krucijalan, krucijalan je društveni dogovor, društveni dogovor ponavljam u svim razvijenim zemljama svijeta jest da ljudska osoba nastaje rođenjem, dakle to nije pitanje kad nastaje život nego kada nastaje ljudska osoba u pravnom smislu riječi. Žao mi je g. Litre ako vi ne možete te dvije stvari razlikovati, ali naš ustav ih razlikuje, naši zakoni ih razlikuju, ne samo ovaj zakon nego zakon iz područja građanskog prava, zakon iz područja kaznenog prava.
Vrijeme, vrijeme. Replika poštovani Željko Sačić.
Poštovana kolegice Benčić, mi smo imali priliku zajedno slušati kolegije kaznenog materijalnog prava na Pravnom fakultetu u Zagrebu od poštovanih profesora, od naših značajnih bardova, dakle od Bačića ne znam dal ste imali priliku itd. da skratim priču i nije, nije korektno od vas kao kolegice pravnice za koju pouzdano znam da iznimno dobro barata pojmovima i poznaje pravne institute govoriti kolokvijalno na otvorenom fetus nije osoba jel se bitno relativizira cijela priča, jel se stavlja poruka loša da kazneno zakonodavstvo RH uopće ne zaštićuje objekt, objekt vrijednosti koji iz ustavne kategorije proizlazi, znači fetus ima svoj status i on ima svoju kaznenopravnu zaštitu, dapače, propisuje se kazna u dijelu za onoga koji se o to ogriješi.
Odgovor.
Evo ga, g. Čačiću, Sačiću, oprostite. Dakle kad smo već kod kaznenog prava, dakle nakon 10. tjedna trudnoće Ustavni sud je rekao jasno da je ženino pravo na izbor ograničeno sa 3, na 3 određena slučaja, dakle jest ograničeno jer se smatra da, da, nakon određenog vremena država ima nešto što se zove pravo da štiti. Ali ne ljudsku osobu i kazneno pravo vam to ponovno kaže jer pazite, evo sad jedan primjer koji jednostavno to pokazuje, pa ću ga navesti. Dakle vi kada imate, recimo, prometnu nesreću u kojoj je trudna žena pogine, onaj koji je osuđen za izazivanje prometne nesreće osuđen je za izazivanje prometne nesreće sa smrtnim [[Upadica: Vrijeme.]] ishodom jedne ljudske osobe. Jedne.
Sljedeća replika, poštovana zastupnica Dragana Jeckov.
Poštovana kolegice. Naša zemlja, RH je prema nekim statistikama kada je u pitanju broj pobačaja na samom dnu. Dakle najmanji broj pobačaja otprilike, je li, kod nas se događa. A onda imamo situaciju da je u 2019. g. u Drežnicama urađeno čak 428 žena je otišlo na pobačaj dakle u Drežnice u Sloveniju. Mene zanima vaš komentar ovih brojki.
Hvala vam kolegice na tom pitanju. Eto vidite, kao što su pravni sustavi RH i R. Slovenije jako slični u načelu, dakle neki osnovni ovi postulati o kojima sam govorila su isti, pa čak i taj zakon koji regulira pitanje pobačaja nam je isti i isti je zapravo njegova osnova iz '78. Međutim, ono što je temeljito različito između RH i R. Slovenije jest da Slovenija ima vlade koje nekim čudom su posvećene tome da provode zakone i to kod nas nije slučaj. U Hrvatskoj to nije slučaj. Prava građana u mnogim aspektima nisu zaštićena na način na koji to piše u Ustavu i zakonu i onda naši građani na različite načine povremeno ili trajno bježe u druge zemlje gdje postoje vlade koje im garantiraju zaštitu njihovih prava.
Sljedeća replika, poštovani Stephen Nikola Bartulica.
Zahvaljujem. Kolegice Benčić, pažljivo sam slušao vaše izlaganje. Za mene ova distinkcija između ljudskog bića i ljudske osobe neće nas daleko dovesti. Zašto? Jer po današnjim zapadnim rasprava u zemljama sličnim Hrvatskoj neki teoretičari govore da ljudsko biće postane osoba u punom smislu kad je punoljetna, primjerice, imate takvih teza. Vi tvrdite da je to rođenjem, drugi kažu da je to kasnije. Međutim, ako ste dosljedni u ovom stavu, zašto, je li se slažete da treba biti ograničena mogućnost na 10 ili 12 tjedana ili zašto ne bi bilo do samog poroda, dakle još nije, ne radi se o ljudskoj osobi, dakle mnogi sa tzv. progresivne ljevice se zalažu za late-term abortion dakle prije samog poroda, [[Upadica: Vrijeme.]] se još smije. Je li se vi slažete s time?
Vrijeme. Odgovor.
Dakle ovako, s obzirom da smo podržali i dali potpise za prijedlog zakona koji je uputio SDP, onda vjerojatno vidite da i progresivna ljevica u Hrvatskoj radi distinkciju između perioda u kojem je pravo na izbor apsolutno i ono u kojem je ono ograničeno interesima države. Dakle to su distinkcije koje se priznaju. Zašto se one priznaju? Zašto se one priznaju? Iz razloga što se smatra i u redu je to, dakle da elektivni pobačaj, dakle pobačaj na zahtjev se može izvršiti unutar prvih 10, ja bih rekla da bi trebalo produžiti zbilja na punih 12 tjedana i sad ću vam reći i zašto, a trebalo bi ga produžiti na punih 12 tjedana iz razloga što vam žene koje rade test, genetski test koji ukazuje na teške malformacije već u 10 tjednu dobiju te nalaze u 11. tjednu i trebalo bi im omogućiti da bez povjerenstva samostalno odluče do 12. tjedna, primjerice hoće li ili [[Upadica: Vrijeme.]] ne na temelju tog testa se odlučiti na pobačaj.
Povreda Poslovnika, poštovani Stephen Nikola Bartulica.
Hvala. Rijetko koristim povredu Poslovnika, ali moram nešto .../nerazumljivo/... pozvat ću se na čl. 238. dakle vi ste rekli interes države nakon 12. tjedna. Tu se radi o interesu djeteta, dakle o tome se radi ... [[Upadica se ne čuje.]] ne države. Dakle imate ovo, ovo zbunjuje. Evo, ja ću još jednu stvar reći, ono što ste ranije rekli je točno da premijera ovo užasava, ova rasprava, užasava i zato smo ovdje u 10 i 20 navečer. Tu ste u pravu i žao mi je da ova rasprava nije prije podne da [[Upadica: Vrijeme.]] može javnost pratiti jer su jako važne teme, tu ćemo se složiti, ali radi se o interesu djeteta [[Upadica: Vrijeme.]] ne države.
Znate i sami da je to opomena. Sljedeća replika, poštovana zastupnica Andreja Marić.
Hvala lijepa poštovana kolegice. Vi ste kao pravnica zapravo objasnili ono što pravna struka tumači. Ja sam bila, evo, danas na jednom tako, okruglom stolu gdje je bila i profesorica iz kaznenog prava i upravo je to i potvrdila, a i danas na odboru je i pučka pravobraniteljica govorila o vladavini prava. Međutim, mi cijelo vrijeme sada zaboravljamo zbog čega smo mi tu i zbog čega smo mi ovaj Zakon predložili. Dakle Zakon smo predložili zato što je Ustavni sud naložio da, 2017. da unutar 2 godine treba unaprijediti postojeći zakon iz 1978. g. Znači Vlada do sada to nije napravila, mi smo ponudili ovaj, sve ono što je Ustavni sud tražio i o tome treba raspravljati. Znači ovdje ne propitkujemo niti moj, niti ovaj, niti ovaj stav liječnika vamo tamo jel treba pobačaj zabraniti, ne zabraniti, on je zakonom omogućen i mi ga samo moramo tu zakonsku osnovu [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] unaprijediti i to je meritum o kojem treba raspravljati.
Odgovor.
Zahvaljujem vam se kolegice Marić. Da, ajmo vratiti stvar na početak. Ima nekoliko činjenica, premijer je sam rekao da nema nikakvu namjeru ispoštovati odluku ustavnog suda pa to na kraju krajeva je i ministar Beroš rekao, međutim oni to ne žele napraviti jer ne žele raspravu u kojoj će se vidjeti da jedan značajan dio HDZ-a zapravo želi zabranit pobačaj, a to im nije zgodno je 80% ljudi u Hrvatskoj smatra da ga se ne smije zabranit nikada i da je to pravo žene na izbor. Međutim, ima još jedna važnija stvar, a ta je da ono što je premijer odlučio zajedno sa ministrom Berošem je da mijenja taj zakon, ali kroz praksu povjerenstava protuzakonito i protuustavno postavljajući granicu na 22. tjedan granicu koju zakon ne poznaje.
Dobro, dobili ste pljesak možete ić. Klub zastupnika Domovinskog pokreta poštovani zastupnik Stephen Nikola Bartulica. Izvolite.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Evo skoro je deset i pol navečer, na neki način mi je žao da se ova važna rasprava odvija u ovako kasnim satima, mislim da zaslužuje termin prijepodne gdje bi svi mogli slušati argumente sa različitih pozicija. Nećemo se složiti sigurno danas oko ovog pitanja, ali mislim da je jedan pomak ipak što uopće razgovaramo na ovu temu i prije svega je to zbog propusta vladajućih pogotovo HDZ-a koji jako izbjegavaju i boje se da iznesu svoj stav o ovim pitanjima. Dakle, nećemo se složiti ja sam danas tijekom dana imao vrlo zanimljive rasprave sa pojedinim kolegama, sa progresivne ljevice, mislim da su i dalje u zabludi, ali smo prilično dugo razgovarali i mislim da je to dobro, dobro jer se radi o temeljnim pitanjima gdje nažalost ne postoji prostor za kompromis ili se ljudsko biće koje je začeto će se rodit ili neće, nema sredine gdje se možemo nagoditi kao primjerice u poreznoj politici i slično i zato budi tako jake emocije. Ja bi se u početku osvrnu na rješenje ustavnog suda, mislim da je važno neke stvari podcrtati. Prvo, naši ustavni suci inzistiraju da se radi o svjetonazorskom pitanju, ja uopće tako ne vidim pitanje pobačaja kao svjetonazorsko pitanje. Dakle, imam puno kolega, prijatelja koji nisu odgojeni u katoličkoj vjeri, ateisti su, agnostici, raznih svjetonazora koji dijele slično mišljenje kao ja, pa čak neki sudjeluju u „Hodu za život“, prema tome nije svjetonazorsko pitanje. Mislim da ljudski razum je dovoljno sposoban kad na pravi način primijeni osnovne principe temeljna načela da može doć do ispravnog zaključka. Dakle, ne treba se pozivati na Novi Zavjet ili na Sveto Pismo da bi iznosio svoj stav i argumente. Drugo, što se tiče ustavnog suda, rekli su naši ustavni suci da svaki zakonodavac, pa tako mi u saboru ima pravo odrediti kad počinje ljudski život. Tu ću reć da se ne slažem s onim što je rečeno, mislim da je jako bitno da se to jasno i glasno kaže, ne vidim to uopće kao neku spornu činjenicu, dakle ako ne počinje začećem volio bih čuti kad počinje ljudski život i zbog čega je to u nekom trenutku nakon začeća. Dakle, nisam čuo neku drugu koherentnu tezu koja bi pobila moj stav i stav moderne medicine da je to začećem za sve nas, tako smo svi nastali. Priziv savjesti, gledajte nije slučajno da veliki broj liječnika se pozivaju baš oko ovog pitanja, to ne treba nas iznenaditi. Ne radi se o nekom običnom zahvatu, dakle mislim da to pokazuje da sazrijeva ipak svijet o tome kolikogod se to vama ne sviđa, sazrijeva svijest o meritum stvari i mislim da je to nešto što trebamo svakako štititi i dalje. Dakle, agresivno nasrtanje na taj institut i inzistirati da kad određeni mladi liječnik ili liječnica traži specijalizaciju iz ginekologije da se izjasne, smatram potpuno neprihvatljivim, potpuno neprihvatljivim. Dakle, što su argumenti? Dakle, više puta smo čuli da se radi o ženinom tijelu, da ima pravo na izbor i sl. Ja kad predajem razne moralne teme svojim studentima ovaj argument im se čini kao najslabiji iskreno, nema uopće snage, dakle to se svodi manje-više tko je jači taj tlači i to studenti prve godine faksa brzo vide da to nije nekakvo filozofsko ozbiljno opravdanje o ovoj temi. Dakle, to pokazuje više slabost vaših argumenata, ja ću reći otvoreno od kad pratim ovu temu i bavim se s njom još nisam čuo nijedan zapravo argument koji bi opravdao ovaj čin. Spomenut ću kad govorimo o liječnicima jedno djelo koje je nastalo prije sto godina dakle u Njemačkoj od 2 istaknutih stručnjaka tadašnjeg vremena Alfred Hoche i vodeći pravnik Karl Binding, objavili su jedno djelo, dakle ovo je 15-ak godina prije dolaska nacista na vlast u Njemačku, objavljuju knjigu pod nazivom Omogućavanje uništavanja života koji nije dostajan živjeti, to je moj slobodni prijevod. Omogućavanja uništavanja života koji nije dostojan živjeti. Zašto to spominjem? Jer je njemačka medicina zapravo u moralnom smislu već se duboko kompromitirala prije dolaska Hitlera. Oni su već bili spremni određivati tko ima pravo živjeti po njihovim kriterijima i tko ne. I nacisti su samo rado dočekali već tako kompromitirane doktore koji su onda brzo se stavili na raspolaganju njima u stroj ubijanje raznih ljudi koji su bili prepoznati kao oni koji nisu dostojni. Dakle, ako ćemo se dogovoriti, kao što je kolegice Benčić rekla, od, društveni ugovor. Dakle, u kojim slučajevima ćemo dozvoliti ubijanje, smatram da je jako opasno baš inzistirati da to rade liječnici, da to rade liječnici, mislim da je to jako opasna ideja i imamo jako puno dokaza iz povijesti 20. st. da to vodi u jednu mračnu ulicu. Postavio sam ranije pitanje zašto ograničavati zapravo pobačaj na 10 ili 12 tjedna. Zbog čega? Ako je to pravo, mnogi na ljevici, na tzv. pro-choice strani se zalažu da se to omogući i to samog poroda. Zašto se to ograničava kao već '78. g., zašto niste dosljedno vašim argumentima to prošili, liberalizirali i omogućili, ako ne radi se o ljudskoj osobi koja je subjekt pravne zaštite, zašto ne omogućiti do poroda? Niste dali jasan odgovor. Spomenut ću, puno se tu teoretizira, govori se i o raznim sukobima prava, priziv savjesti, ovo, ono, moralnim dilemama, ali ću navesti jedan slučaj ginekologa tzv. kralja pobačaja iz Amerike, zvao se Bernard Natelson, po vlastitom priznaju je pobacio preko 1000 djece i vlastito dijete je pobacio, bio je na čelu pokreta da se legalizira pobačaj, vodeći ginekolog u New Yorku koji je naglo promijenio svoje mišljenje o tome nakon što je vidio na ultrazvuk kako izgleda to u djelo, vizualno, on je vidio to i naglo promijenio mišljenje i postao zapravo veliki zagovornik pro-life stava. To su ljudi iz prakse koji su zapravo veliki dio svog života se posvetili ovoj temi i smatram, kako on sam kaže, čitao sam njegovu autobiografiju, smatrao da radi plemenitu stvar, godinama i naglo promijenio mišljenje i postao strastveni zagovornik drugog stava. To se događa s ljudima u praksi. Mi možemo ovdje u Saboru govoriti što želimo, ja vam govorim konkretno o ljudima koji su godinama u tome bili. Dakle kolegice i kolege, još jednom ću reći, kao što smo čuli za vrijeme pandemije često i sa vaše strane sabornice, svaki ljudski život je vrijedan. To smo čuli i sa pravom i raspravama o cijepljenju, o mjerama kako suzbiti širenje virusa i sl., ali očito ta logika ili ta rečenica ne vrijedi za ovo pitanje. Dakle ponovit ću, budimo dosljedni, svaki ... [[Govornik se ne razumije.]] je vrijedan i u vrijeme pandemije i u vrijeme zapravo, trudnoće. Na kraju bih rekao još jednom da ne smatram ovo nešto što je, što se određuje svjetonazorom, mislim da možemo primijeniti opća načela, ja ih to gledam kao osnovno pitanje pravednosti, dakle radi se o drugom ljudskom biću, da li to biće zaslužuje neku zaštitu, minimum pravednosti je dati svakome što mu pripada. U mojim očima to znači nerođenom djetetu koji nema mogućnost sam sebe braniti, zaštitu. Bez iznimke. To znači bez iznimke i ne može biti kriterij da li je dijete zdravo ili bolesno, budimo iskreni. Ne želim društvo samo za zdrave, tzv. savršene ljude. Ne. Mora biti prostor i mjesta i za bolesne i oni koji nisu savršeni. Je li bi bila Hrvatska bolja zemlja da, primjerice, nema ljude sa Down sindromom? Takvih ima u Europi. Island se hvali time. Hvali se time što je postala zemlja s ljudima bez Down sindroma. Mislim, mene to užasava, a oni se ponose time. Na kraju bih evo, ipak citirao kardinala Stepinca, rekao je među ostalim, pobačaj je mogući zašto ne čujemo krik nerođenog djeteta, ali kad bi ga se .../nerazumljivo/... kad bi ga čuli krv bi nam se u venama zaledila. Hvala.
Imamo povreda Poslovnika, poštovana Sanja Radolović.
Čl. 238, kolega zastupnik omalovažava druge zastupnike i izvrće činjenice. Jučer smo vi i ja upravo ovako negdje otprilike u ovom terminu slično se razgovarali, ali ja sam već tada vas upozorila, vi svjesno obmanjujete hrvatsku javnost, građane i zastupnike. Vi dobro znate da djeca s djeca s Downovim sindromom podrazumijevaju apsolutno nešto drugačije nego što je slučaj gđe. Čavajde koja u sebi nosi plod s teškim malformacijama i to nije isto. I nemojte tako [[Upadica: Vrijeme.]] parazitirati i lagati svjesno hrvatsku javnost.
Vrijeme, vrijeme. I vi dobivate opomenu jer je ovo bila replika. Povreda Poslovnika, Stephen Nikola Bartulica.
Zahvaljujem. Moram reagirat, imali smo sučeljavanje u ovoj emisiji, ja ne parazitiram niti se moje izlaganje osvrnulo na ovaj tragičan slučaj, znači ne radi se uopće o tome, ali ono što mi ginekolozi broji govore da veliki broj nažalost namjernih pobačaja radi se o slučajevima djece gdje je otkriveno da imaju down sindrom nažalost znači ne mogu pobjeći od toga jer to su činjenice koje mnogi mi govore, ne radi se sad o ovom tragičnom slučaju, ne obmanjujem nikoga nego iznosim istinu.
Vrijeme, i vi dobivate opomenu. U ime predlagatelja poštovani Arsen Bauk.
Većina nas se iz mladih dana sjeća stiha „Bog ima 10 zapovijedi, a država zakone“. Ovdje smo hvala Bogu prisegnuli na zakone, a u crkvi zahvaljujući zakonu u džamiji i sinagogi može se prisegnuti i Bogu. Poštujem, priznajem samo jedan zakon kako dalje ide ovoga pjesma, a u ovom konkretnom slučaju to bi bio ustav i čl. 21. koji je temelj za ovu raspravu. Čl. 21. st. 1. ustava govori svako ljudsko biće ima pravo na život. Imamo zakon iz '78. i ustav iz '90.-te i mene je zanimalo je li prilikom donošenja ustava bilo pokušaja da se ova definicija prava života unese u ustav. Vjerovali ili ne u skladu s dogovorom na Klubu zastupnika HDZ-a predlažem da se u čl. 21. prvi stavak izmijeni i da glasi „svaki čovjek ima pravo na život od začeća do prirodne smrti“, zastupnik Neven Jurica, zastupnik u društvenopolitičkom vijeću sabora. U javnoj raspravi ovakav isti prijedlog podnijeli su Ivan Bitunjac iz Grčina, dr. Antun Lisac iz Vetova, Skupština Općine Slavonski Brod, Zdenko Knežević zastupnik u Vijeću udruženog rada, Mjesna zajednica Mihaljevci, Vidovci Općina Slavonska Požega, Ogranak HDZ-a Mjesne zajednice Proleter Trnje Zagreb, Mjesna zajednica Požeški Brestovac, Nacionalno svetište sv. Josip Karlovac, Župni ured Gornja Stubica, Župni ured Ilok, grupa građana Bošnjaci, Obiteljski centar Slavonski Brod, Marija Bajt zastupnik u društvenopolitičkom vijeću sabora, Skupština općine Karlovac, narod sela Donji Lučani, građani Mjesne zajednice Odra i Mala Mlaka i kao šećer udruga građana iz Zagreba, udruženje umirovljenika Općine Centar, pučanstvo Župe Lipovljani i pučanstvo Mjesne zajednice Pleternica i na kraju Općinski odbor HDZ-a Slavonska Požega. Dakle, bio je udruženi pothvat da se u ustav '90.-te unese odredba o pravu na život od začeća. O tome su na plenarnoj sjednici govorili zastupnik Milan Tapalović i Vjekoslav Žugaj. Na sjednici ustavne komisije 6.12.1990.g. predsjednik ustavne komisije Vladimir Šeks rekao je, ja bih molio na samo, da samo na jedno obratite pažnju na jedan amandman koji je bio na str. 33 na čl. 21. svaki čovjek ima pravo na život od začeća do prirodne smrti na sve konzekvence legislative i ostale tog amandmana. Član ustavne komisije Nikola Visković upozorio je da je ako tako ostane to je nemogućnost abortusa, to je jasno, to se ne može prihvatiti socijalno i ja ne znam koja zemlja Europe sada kad se pozivamo na Europu ima jednu takvu formulaciju. Stvar je zakonskog uređenja da se i za dobro društva i za dobro obitelji i naročito majke djeteta regulira pozitivno i negativno mogućnost prekida trudnoće, ali ne može se to prejudicirati na apsolutan način ustavom tako da se spriječi svaki prekid trudnoće, to ne može biti jer su u pitanju vrlo često i naročito dramatični sukobi interesa između života majke i života djeteta među ostalim. Raspravu je zaključio Vladimir Šeks predsjednik ustavne komisije koji je rekao slažem se, pitanje je da li ta ustavna odredba kada bi bila ustavna implicira apsolutno antipobačajno zakonodavno isključuje pobačaj kod incesta, kriminogenih i nije završio rečenicu, dakle bila je rasprava i odbijen je taj prijedlog i ovo što danas slušamo je pokušaj da se nakon niza godina 30, kao u Americi nakon 50.g. u ustav vrati ova odredba, to mogu sa 101 glas ili s referendumom, dok nije tako ostaje na snazi odluka ustavnog suda koji je precizno i jasno rekao, s tim u vezi ustavni sud je utvrdio da nerođeno biće kao ustavom zaštićenu vrijednost uživa ustavnu zaštitu u smislu čl. 21. ustava samo do one mjere do koje se ne sukobljava s pravom žene na privatnost. Pravo na život nerođenog bića u tom smislu nije zaštićeno tako da ima prednost ili veću zaštitu u odnosu na pravo žene na privatnost. Ustavni sud je također ocijenio da zakonodavno rješenje koje sad imamo u zakonu i koje mi predlažemo nije poremetilo pravednu ravnotežu između ustavnog prava žene na privatnost i slobodu i osobnost s jedne strane i javnog interesa zaštite života nerođenih bića koju ustav jamči kao ustavno zaštićenu vrijednost s druge strane. Zahvaljujem.
Replika poštovani Rajko Ostojić.
Hvala vam kolega Bauk što ste nas posjetili na stenogram prije 30.g., šteta što tada nije bio sv. Toma Akvinski je li koji je živio u 13. stoljeću, koji im je rekao slijedeće, abortus nije ubojstvo do trenutka animacije fetusa, to je 40 dana, znači do trenutka ulaska duše u fetus i sv. Toma kao začetnik katoličke misli i katoličke crkve sve tamo do 20. stoljeća bi tako rekao, nemojte to radit. Zanimljivo da je papa koji je u drugoj polovini 12. stoljeća pomaknuo tu granicu do 10 do 12 tjedna citiram, dok trenutka kad žena osjeti fetus i to je to. To su očevi katoličke crkve sv. Toma Akvinski i sv. Augustin. Molim vas, dok mi ovdje pričamo, osobito o istočnom, jako istočnom dijelu svijeta svaka osma žena umre od ilegalnog pobačaja i zato treba novi Zakon o pobačaju. Šteta što je moj zakon zaustavljen [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] kao što je Milanović rekao.
Vrijeme. Odgovor.
Zahvaljujem. Ovo što ste rekli o tumačenjima Svetog Tome i pape kojeg ste spomenuli nije mi do sad bilo poznato, a može biti argument u raspravama sa onima kojima je to argument. Ono što bi se možda moglo ovdje da bude još jasnije reći da se u stvari mi koji ovo predlažemo i koji se zalažemo da ostane ovakvo rješenje, da se borimo za to da naše kćeri imaju pravo na ono na što su za naše majke i naše žene izborile naše none i babe. Hvala.
Rasprava u ime Kluba zastupnika HSS-a i RF-a poštovana zastupnica Katarina Peović. Nema je, gubi pravo. U ime predlagatelja poštovani zastupnik Erik Fabijanić.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Dakle, osvrnut ću se baš zato što sam se prijavio u ime predlagatelja, dakle ne kao pojedinačna rasprava. Razmotrit ću nešto što je do sada raspravljano, prigovor savjesti. Prigovor savjesti nije samo pitanje ginekologa. Čuli smo da je on vezan i za pitanje vojske. Pitanje savjesti je opći pojam koji se može koristiti za mnogo štošta. Ovdje konkretno bilo je spomenuto pitanje dragovoljnih ročnika ili prije toga civilne službe. Mi smo na neki način suspendirali obavezni vojni rok iz razloga na kraju krajeva ušli smo u NATO pa smo mislili da nas NATO štiti. Međutim, kao građani Republike Hrvatske za vrijeme Domovinskog rata imali smo pravo i dužnost braniti svoju Domovinu. Ja vas pitam kad bi u ovakvom postotku imali prigovor savjesti jer nisu svi bit anemični, u istom postotku kao što danas imamo ginekologe da li bi mi pobijedili u Oluji, da li bi oslobodili Hrvatsku, da li bi Hrvatska bila samostalna i nezavisna država. Ali znate šta me još najviše žalosti? Da kad smo sve to stvorili danas gledam reklame na televiziji sa nacionalnom koncesijom u kojima se reklamira operacija mrene u Beogradu. Šta to znači? Isto kao i ova ljudska drama koja se događa jednoj ženi. Dakle, nakon što je Hrvatska država odlučila pomoći toj ženi, ona će ipak morati ići u Sloveniju. Da smo se zato borili? Ako ovako nastavimo prigovor savjesti ćemo imati u osnovnim školama za nekatoličku djecu. Ljubi bližnjega svoga, ti možeš ljubiti bližnjega svoga ali moraš paziti pogotovo ženu da je ne usosiš. Ali ima jedan zajednički nazivnik ovdje svih u sabornici i prvi puta ću koristiti rekvizit kao što sam već i koristio. To je rekvizit ovdje. Mislim da svi moramo zajedno raditi na tome da neželjenih pobačaja bude što manje. Nisam siguran da se u vjeronauku uči o uporabi nečega što odobrava Katolička crkva. Vidite to je ova stvarčica ovdje. Očekujem replike.
Imate jednu repliku. Poštovani zastupnik Rajko Ostojić.
Hvala lijepa. Već kad ste spomenuli priziv savjesti, ja mislim dakle da priziv savjesti treba funkcionirati. Pravo na abortus apsolutno da, pravo na priziv savjesti apsolutno da, pravo na eutanaziju apsolutno ne. Pravo na MPO apsolutno da. To sam govorio dok sam bio ministar i govorim i sada. Da li će se promijeniti? Sumnjam. Kolega Bauk je čini mi se služio vojni rok u zaraznoj. Nisi bio u zaraznoj? Ne, onda sam te pobrkao sa nekim. Sorry jedan SDP-ovac bivši ministar je služio u zaraznoj. Jel' imao priziv savjesti na nošenje oružja. Priziv savjesti postoji, treba ga poštovati ali je obaveza osnivača i vlasnika, a to je pet županijskih bolnica Sveti Duh i još četiri je da nađu jednog, dva ginekologa. To se riješi u 24 sata koji će raditi ono što treba, a tom pučanstvu, ovaj puta ženama a to je abortus. Ispričavam se Arsen, nisam znao.
Odgovor.
Ja nisam od struke. Plaćam, doprinose za mirovinsko i zdravstveno kao i velika većina građana Republike Hrvatske. Ako država Hrvatska predviđa jednu javnu uslugu neovisno o tome kako je regulirana onda u javnim ustanovama kojima je osnivač Republika Hrvatska ili jedinice lokalne odnosno regionalne samouprave moraju to osigurati. I tu se možda kolega Ostojić i ne slažemo. Za prigovore savjesti privatne klinike. Iz tog stanovišta to je moja osobna zamjerka i ovom zakonu koji prema prigovoru savjesti u biti izuzetno lascivan i konzervativan ovaj prijedlog za razliku nečega što je danas dio svjetske avangarde.
Povreda Poslovnika Nikola Grmoja.
Hvala. Povrijeđen je Članak 238., dakle sve europske konvencije, hrvatski Ustav, svi hrvatski zakoni omogućuju priziv savjesti. Kolega je upravo napao priziv savjesti i rekao da oni koji imaju priziv savjesti ne bi smjeli raditi u javnim ustanovama. Dakle, on bi diskriminirao liječnike i ljude koji imaju priziv savjesti, potjerao bi ih iz našeg iz zdravstva, a ionako imamo manjak liječnika. To je rješenje dakle ove progresivne ljevice za nedostatak zdravstvenog kadra u hrvatskom zdravstvenom [[Upadica: Vrijeme.]] sustavu.
Dobivate opomenu, to je bila replika. U ime Kluba zastupnika MOST-a poštovana Marija Selak Raspudić.
Dakle, govorit ću vrlo konkretno o samom prijedlogu zakona. Prije svega želim uvodno istaknuti da je ovaj prijedlog populizam par excellence, ne rješava najveće probleme postojećeg zakonskog okvira i služi isključivo signaliziranju vlastite vrline. Problem postaje gori kada znamo u kojem se trenutku događa i da se pritom osim što se iskorištava jedne obitelji za vlastito političko promaknuće, ponižava se izrazito važnu i osjetljivu temu, onemogućava posljedično širi društveni dijalog i tako doprinosi daljnjim društvenim podjelama po ovom pitanju. Konkretno govoreći, sada ću objasniti zašto je riječ o populizmu par excellence, a ne suvislom zakonskom prijedlogu. Prvo, ovaj zakonski prijedlog hvali se time da je potrebno sagledati i pomicanje granice od kako kažu 10 tjedana gestacijske dobi ploda, pa nadalje navode da se podiže period žena na pobačaj na zahtjev s 10 na 12 tjedana gestacijske dobi. I otud sva ona pitanja, ovo je citat iz zakonskog prijedloga, pitanja u javnosti jeste li vi to liberalizirali postojeći zakonski okvir. Netko tko piše zakon trebao bi razumjeti razliku između začeća, gestacije i amenoreje. Ne možemo reč da je riječ o slučajnoj pogreški ako se opetovano ponavlja. Riječ je o temeljnom nerazumijevanju jer ako se to ne zna ne mogu se uspoređivati tjedni trudnoće do kojih je dozvoljen pobačaj u različitim zemljama EU s obzirom da se u različitim zemljama trajanje trudnoće izračunava na tri različita načina. Drugo, forte ovog zakona je uvođenje konačno u zakonsku regulativu medikamentoznog pobačaja, pa se kaže da se za razliku od kirurškog pobačaja medikamentozni pobačaj preporuča do 9 tjedna gestacijske dobi i navodi se da se on obavlja samo u nekim dijelovima, nekim mjestima što je netočno jer danas i dominira medikamentozni pobačaj. Problem je što se samozavršenje medikamentoznog pobačaja događa kod kuće što je suprotno trenutnoj zakonskoj regulativi koja dozvoljava samo u za to ovlaštenim ustanovama odnosno bolnica, to se ovdje ne rješava. Netočan je navod da je medikamentozni pobačaj dozvoljen do 9 tjedana gestacijske dobi. To je starinski postupak iz upute o lijeku, tzv. francuski protokol iz ranih '90.-ih. Protokol Svjetske zdravstvene organizacije iz 2018. određuje granicu medikamentoznog pobačaja do 12 tjedna gestacije, postoje i mnogi drugi protokoli, ali poanta je da upisivanje do kad se neki lijek, jer to je lijek, može primijeniti nema smisla u zakonu jer se praksa mijenja. Ono što je bitno do kojeg tjedna gestacije se može prekinuti trudnoća, a način prekida ne odlučuje zakon nego struka. Pitanje što zakon treba regulirati? Što sa edukacijom? Neke mjere planiranja obitelji i očuvanja reproduktivnog zdravlja definirane su već programom mjera zdravstvene zaštite u djelatnosti za zaštitu zdravlja žene te u djelatnosti školske i adolescentne medicine kao i u mjerama zdravstvene zaštite koje provode zavodi za javno zdravstvo vezano uz sprječavanje i suzbijanje spolno prenosivih zaraznih bolesti. Ukoliko se budućim zakonom o prekidu trudnoće regulira isključivo pravo na ovaj postupak ne bi trebalo posebno spominjati ulogu edukacije u prevenciji prekida trudnoće osim da će za mjere promicanja i zaštitu reproduktivnog zdravlja i odgovornog spolnog ponašanja biti regulirane drugim propisima i smjernicama struke kao što je uobičajeno. Pitanje kontracepcije. Propisuje se besplatna kontracepcija na trošak HZZO-a kao i obaveze edukacije radi prevencije trudnoće i spolno odgovornog ponašanja. To zakon ne bi ni smio regulirati. Kontracepcija se smatra lijekom, podliježe Zakonu o lijekovima. Struka određuje koji će lijek savjetovati ženi. Stavljanje kontracepcije u zakon je katastrofa zapravo diskriminacija žena jer nitko nema pravo odrediti smije li ili ne smije i kada i kako smije neka žena ili muškarac koristiti kontracepciju. Kontracepciju ukoliko se želi da bude besplatna treba dogovoriti sa HZZO-om, a ne da to stoji u zakonu. Sterilizaciju također kao metodu kontracepcije ne bi uopće trebalo stavljati u zakon, što je određeno smjernicama struke. Što se tiče pitanja gdje obaviti pobačaj? Podsjetit ću samo da u brojnim zemljama EU on se ne obavlja u svim ustanovama što je ostatak iz prošlog zakona nego se obavlja u za to specijaliziranim klinikama. Što se tiče dobne granice od 16 godina, to je već regulirano Obiteljskim zakonom Člankom 88., informirani pristanak djeteta na medicinske postupke. Što se tiče pitanja štićenice neovisno u djelu kojim je lišene poslovne sposobnosti itd., to nije dobro napisano. Treba se konzultirati s obiteljskim pravom. Članak 226., Članak 228. i Članak 223. definiraju o čemu se skrbnik mora brinuti što uključuje i zdravlje. Članak 235. stavak 5. opisuje radnje i poslove koje osoba lišena poslovne sposobnosti nije sposobna obaviti, a tu se navodi odluka o zdravlju i onda u čl. 258 navedeno da bez skrbnika može napraviti pobačaj osim ukoliko u prethodnim člancima nije drugačije opisano. Što se tiče postupka po zahtjevu za prekid trudnoće, govori se o povjerenstvu prvog stupnja koje je dužno odlučiti o zahtjevu za prekid trudnoće iz čl. 5 ovog Zakona u roku od 3 dana od dana prijema zahtjeva, itd. To je kopiran čl. 23 starog zakona, ali je promijenjen rok koji je sada 3 dana. U starom je bilo 8 dana. Primjerenije bi daleko bilo pitati struku koliko je potrebno da obavi opsežne pretrage i konzultacije. Zna li uopće netko od predlagatelja zakona za koliko mogu doći, primjerice, rezultati genske analize? Što se tiče evidencije pružatelja usluga i svega onoga što se navodi u čl. 11 i čl. 13, itd., svi su ti postupci već sada regulirani standardnim operativnim postupcima u bolnicama i ne treba ovaj Zakon da u tom smislu u onome što je već regulirano uči liječnike kako raditi svoj posao. U konačnici, ono pitanje koje doista jest problematično ovaj Zakon uopće ne dotiče, pitanje kasnog prekida trudnoće. U brojnim razvijenim zemljama, ono je dozvoljeno kao krajnji rok prekida trudnoće između 20. i 24. tjedna trudnoće. U Hrvatskoj mi to nismo detaljnije regulirali po tjednima trudnoće niti smo diferencirali zakonski okvir, kao što neke druge zemlje jesu u smislu toga da povlačimo razliku između fetusa za kojeg se ne očekuje da preživi izvan majčinog tijela i fetusa s tako ozbiljnim stanjima da su čak i uz medicinske intervencije šanse za preživljavanje male, gdje se onda i postavlja pitanje je li netko dao prikladnu njegu i uopće regulacije tog predmeta i kroz Kazneni zakon jer ono pitanje koje ovaj nesretni slučaj o kojem govorimo u javnosti iznjedrilo je, ako već govorimo o prekidu trudnoće nakon 12. tjedna, a ovom slučaju kasnom prekidu trudnoće, o kakvom prekidu trudnoće je riječ? Je li riječ o prijevremenom porodu ili onome što se naziva feticid i na temelju čega govorimo da je takav prekid trudnoće moguć odnosno nužan jer tu dolazimo u područje pravne nesigurnosti, mogućnosti tumačenja i nekoga da odgovara za te postupke, zbog čega na kraju smo imali cijelu ovu pravnu zavrzlamu kojoj svjedočimo u posljednje vrijeme. Ključno je pitanje za nas danas trebalo biti imamo li se hrabrosti uhvatiti u koštac s tom materijom koja u zakonu nije dobro regulirana, a ne da se bavimo ovim ostalim prijedlozima u kojima sigurno nije dovoljno konzultirana struka, što je, moram reći, na sramotu samog predlagatelja. Što se tiče priziva savjesti, ne možete reći da ste neutralni jer u samom Zakonu govorite da ima razlika između liječnika koji se poziva na priziv savjesti i onog koji posao obavlja u skladu s pravilima struke. Što to znači? Da onaj koji se poziva na priziv savjesti ne obavlja posao u skladu s pravilima struke? A u povjerenstvu mora biti onaj koji se ne poziva na priziv savjesti premda povjerenstvo nije to koje obavlja pobačaj, uključuje i brojne druge stručnjake. U konačnici, želim istaknuti jednu ozbiljnu etički dilemu, a to je gubitak moralnog statusa ranjivih društvenih skupina, trend standardizacije genetičkih intervencija koje ukazuju na to da će upravo segregacija na temelju genotipa biti glavni izvor društvene nejednakosti u budućnosti. Praksa koja se ovim istraživanjima promiče i postaje dijelom srednjestrujačke medicine nije nova. I danas su amniocenteze i placenocenteze u svrhu ranog otkrivanja neželjenih genskih bolesti uobičajeni postupci. Danas se već podrazumijeva da mogućnost našeg dolaska na svijet ovisi o poželjnosti genske baze kojom raspolažemo [[Upadica: Vrijeme.]] Dakle, hoću reći, dok mi sad ovdje zakonski [[Upadica: Vrijeme.]] raspravljamo o pobačaju, u nekim drugim dimenzijama [[Upadica: Vrijeme.]] i onih znanosti, odluka je možda već odavno donesena.
U ime predlagatelja, poštovana Ivana Kekin.
Hvala vam. Pa evo početi ću od toga da ponovim što je već rekla kolegica Benčić. Da tragedija ili nesreća, kako ju nazivate ovdje iz srednjeg dijela koja se dogodila gđi. Čavajdi bila bi značajno manja i ne bi sadržavala ovo tegovno i bešćutno postupanje kojoj je hrvatski zdravstveni sustav priuštio posljednjih 25 dana, da nema takvih kao što ste vi, da nema takvih koji guraju ovakve stavove. ... [[Upadica se ne čuje.]] Molim vas ako želite razgovarati, možete slobodno izaći pošto predsjedavajući ne reagira. Dakle takvih kao vi u našem društvu prema posljednjem Ipsosovom istraživanju ima točno 7%. Ali, nekim čudnim društvenim tokovima u kojima su sudjelovali isti takvi kao vi koji inače sjede ovdje, ali sad su se malo izblendali, došli smo do toga da ih među našim ginekolozima i ginekologinjama ima 60%. I došli smo do toga da ih načelima naših zdravstvenih institucija ima gotovo 100%, srećom ne više 100%. Ono što je upadno također, da se na struku i na stručne argumente pozivate upravo vi koji posljednjih 2 godine jašite po toj struci, omalovažavate tu struku, sve što je to struka poručivala, znate onih 98% doktora što se cijepilo, vi ste tvrdili da je struka bedasta, blesava, potkupljena, evo. O čemu pričamo? Koju sad vi struku zagovarate? A da, znamo koju struku. Vi zagovarate onu struku, upravo onu struku koja svoj svjetonazor provlači kroz svoje tzv. stručno mišljenje. Dakle, struku koju čini ministrovo parapovjerenstvo koje nema nikakvih ovlasti ni da se sastaje, kamoli da donosi mišljenje, kamoli da se to mišljenje daje u javnost, kamoli da to mišljenje navodno opovrgava mišljenje legitimne prvostupanjske komisije sa Sv. Duha. To povjerenstvo kojem je na čelu onaj čovjek koji je još prije 10 godina tvrdio, prije 10 godina da ne smijemo zamrzavati embrije što je by the way standardni postupak u medicinski potpomognutoj oplodnji tako kaže struka znate jer tako žrtvujemo braću i sestre. Dakle, blastociste od par stanica, žrtvovana braća i sestre. E da, to je ta struka na koju se vi pozivate. Meni je stvarno žao. Treći apsurd ili možda je već i neki dalje, nisam sigurna koji je ovdje spomenut. Upravo vi koji se zalažete za to da se prekid trudnoće zabrani i tvrdite da ga ne bi smjelo biti, da ga mora biti odnosno da uopće ne bi smjelo biti, vi ste ti koji biste najradije nikada ne uveli edukaciju u škole. Dakle, nema prevencije ne, nego kako ti je Bog dao. I u tome je ključ ove rasprave, da se u priču u struci umata svjetonazor koji je zapravo projekcija vaše konzervativne fantazije u kojoj žene nemaju pravo da odlučuju o svom tijelu. I još jedan detalj ću reći, dakle nisam sigurna da kolegica Selak Raspudić dobro razumije što je i na koji način se vrši medikamentozni prekid trudnoće. Dakle, medikamentozni prekid trudnoće koji se vrši u dva koraka kada se daju tablete pa daju u drugom dijelu tablete se jednim dijelom dakle zdovrši u bolnici i nakon toga žena sa krvarenjem menstrualnim, dakle koje se događa nakon toga slično kao menstrualno odlazi kući. Šta vi pod time podrazumijevate meni doista eto nije jasno. Hvala.
Replika, Marija Selak Raspudić.
Moram priznati da evo nisam očekivala da ću se u ovo kasno doba i dobrano umorna tako dobro nasmijati. Dakle, ja sam kao što i uobičavam bila vrlo konkretna i argumentirana. Dakle, egzaktno sam vam navela probleme medicinskog tumačenja, stručnog tumačenja zakonskih članaka. A vi ste na to odgovorili niti jednim argumentom nego ste tu zaplesali za govornicom tom zavidnom gestikulacijom. I meni je to bilo lijepo gledati, moram priznati da me opustilo i nasmijalo, međutim ako čak i liječnica koja sjedi tu u vašim redovima nije imala konkretne odgovore, argumente na ovo što sam ja taksativno navela, mislim da ste time otvoreno pred svima potpisali stručnu kapitulaciju oko vašeg prijedloga zakona na što cijelo vrijeme upozoravam. Niste napravili zakonski prijedlog kojim želite regulirati ovo pitanje, nego pamflet za javno prepucavanje i stjecanje političkih bodova na tuđoj tragediji.
Odgovor.
Hvala vam. Dakle, obzirom da ste sad samo me osobno karakterizirali što uvijek radite kad nemate argumenata sjetila sam se što vam još moram razlučiti. Prijevremeni porod i prijevremeni prekid trudnoće nisu jedno te isto čak ni kada se događaju u istom tjednu. Dakle, prijevremeni prekid trudnoće u sebi u svim sućutnim, humanim i milosrdnim društvima kakvo ćemo mi nadam se jednom postati, integralno sadrži indukciju fetalne smrti. I to je ono zašto Mirela Čavajda ide u Ljubljanu i to je razlog zbog čega Mirela Čavajda neće svoj zahvat učiniti na Petrovoj jer na Petrovoj joj nude produženje patnje njoj i njezinom teško bolesnom čedu.
Povreda Poslovnika, Marija Selak Raspudić.
Članak 238., sućutno i milosrdno društvo kakvo patetično zazivate nije pitanje nečije interpretacije nego zakonske regulative, a da znate obavljati svoj posao onda biste se time i u zakonu pozabavili da se takvo društvo zakonski uredi, a ne da ga vi ovdje patetično zazivate ovisno o vlastitoj interpretaciji navedenog pojma koja je nebitna za širu javnost jer ne uređuje odnose u ovom društvu.
To je bila vaša replika, pa dobivate opomenu. Slijedeća replika Andreja Marić, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice vi ste liječnica, ja sam liječnica, kolegica je gledala prema meni da nisam ponudila valjda ja stručne argumente, još nisam imala niti priliku … [[Upadica se ne razumije.]] ok, dobro, ajde onda ste valjda na kolegicu mislili. Druga stvar, govorili smo tu o prizivu savjesti. Dakle, uopće u ovom trenutnu ne raspravljamo o tome što moj, vaš ili ne znam čiji stav, kada šta započinje, začeće, vamo tamo. Znači ovdje govorimo o zakonu koji smo kao zakonski prijedlog ponudili slijedeći ono što je Ustavni sud tražio od nas. Između ostalog odnosno od jel vlade ne, da se posveti pitanju prevencije, edukacije, dostupnosti i priziva savjesti. I mi ovdje o prizivu savjesti govorimo kao o nečemu na što kolege liječnici imaju pravo, ali je dužnost države da osigura pravo trudnici da ona ima ono što joj zakon omogućava. I još jedna stvar koja me, mislim i vas i mene zbunjuje [[Upadica: Vrijeme.]] je Pravilnik o specijalizaciji [[Upadica: Vrijeme.]] ginekologa za specijalizante [[Upadica: Vrijeme.]] pa oni moraju pobačaje proći, jel tak?
Da, hvala vam. Dakle, osvrnut ću se na to da prema Pravilniku o specijalizaciji specijalizanti bi zapravo trebali u toku specijalizacije naučiti kako vršiti prijevremeni prekid trudnoće. Specijalizacija se dakako odnosi i na praktičan rad prije svega jel, ostalo radimo na faksu. Još ću se osvrnuti na ove komentare zakona. Dakle, unatoč nevjerojatnom poznavanju i pravne, a ne samo medicinske struke koju nam je ovdje prezentirala gospođa Selak Raspudić, očito slovensko zakonodavstvo koje ima identičan zakon kakav imamo i mi nema nikakve potrebe za dubljim razjašnjavanje toga što Članak 22. koji je gotovo identičan i kod predstavlja. I to je zapravo samorazumljivo jer ga nije potrebno dodatno medicinski tumačiti obzirom na to da se medicinska znanost mijenja drukčijim tempom od toga kako to prate zakoni.
Slijedeća replika, poštovani Mišel Jakšić.
Poštovana kolegice Kekin, s obzorom da je realno ženski dio jednog dijela oporbe iznio najviše težište oko pisanja ovoga zakona i izgleda samog prijedloga, ono što mene zanima s obzirom da ispada da se na ovoj odluci, ovom zakonu najviše dijeli oporba, da li ste pokušali pričati i sa ostatkom oporbe i sa ostatkom ženske oporbe i da li ste dobili ikakve prijedloge i zamjerke pa makar i ono ja sam protiv pobačaja i nemojte me petljat u to samo to vas pitam?
Hvala. Kad kažete na ostatak, pretpostavljam da mislite na jel, dakle kako da vam kažem moja neka prva politička javna iskustva su bila upravo na temu pobačaja i ženskih prava na izbor i slobodu i već tada je bilo sasvim izvjesno da se pod krinkom prava i borbe za život krije jedna vrlo konzervativna agenda koju gledamo, koju gledamo u jednoj konzervativnoj revoluciji koja se u Hrvatskoj odvija zadnjih 10 godina, odvija se kroz kadroviranje HDZ-a, ali odvija se i kroz određene akcije civilnog društva. I nažalost cijenu plaćaju žene, plaćaju sada cijenu toga, plaća konkretno Mirela Čavajda i plaćaju je mnoge koje su danas govorile na prosvjedu na kojem bi bilo dobro da ste bili i da ste čuli ta bolna i grozna svjedočanstva šta su ljudi poput vas priuštili svojim sugrađankama.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a poštovane zastupnice Mrak Taritaš i Orešković.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče sabora, poštovane kolegice i kolege. Pitanje pobačaja odnosno medicinskog prekida trudnoće za nas nije niti svjetonazorsko, niti političko, niti stranačko pitanje. Za nas to je civilizacijsko pitanje. Nitko, ama baš nitko nema pravo odlučivati o tijelu žene osim žene same. Pa stvarno je već dosta toga da žene bilo kome ili bilo čemu moraju polagati račune ili ispričavati se za odluke koje se tiču njih i njihovog tijela. I iskreno dosta je toga da svaka rasprava o pobačaju počinje time kako je to osjetljiva tema i kako bismo svi najradije da pobačaja nema. Pa naravno da je tako, pa ne moramo svaki put to naglašavati i opet se zapravo ispričavati i opravdati kao da bilo tko od nas je malouman pa valjda misli da žene uživaju u pobačaju kao da je to jedno ugodno i lijepo iskustvo, kao da ne ostavlja ožiljak za cijeli život. O psihičkom ožiljku ovaj put govorim, ne o fizičkom. Ali dosta je toga da se više bilo tko bilo kome ispričava i opravdava. Žena ima pravo odlučiti o sebi i svom tijelu, a ne skrivati ispod kamena dok netko drugi govori što će napraviti, ta vremena su prošla i potrudit ćemo se svi silama da se više nikada ne vrati. Ni Plenković, ni Beroš, ni Ćorušić, a svakako ne bilo koja Crkva još manje ulica nemaju baš nikakvo pravo da donese odluke umjesto žena, da im sole pamet, drže predavanja i moraliziraju. Jedino što nas zanima je pravo koja proizlazi iz zakona zajedno s tim da se zakon u stvarnosti i provodi. RH ima sreću da još u sedamdesetim godinama prošlog stoljeća dobila moderan i dobar zakon kojim se uređuje i pitanje pobačaja, taj zakon je i dalje na snazi i dalje je provediv. Zamislite, gotovo 45 godina nakon što je donesen. Ustavni sud je pred više od pet godina odlučivao o tome je li taj zakon u skladu sa našim ustavom ili ne. I zamislite što je ustavni sud odlučio, da je. I zaista se ne može reći da nije saslušao argumente onih koji su protiv pobačaja i koji su kroz tezu o neustavnosti zakona htjeli isposlovati zabranu ili otežavanje pobačaja, uključujući među njima i stare znance koji ograničavaju nečija prava u pitanju, dakle riječ je recimo o udruzi „I ime obitelji“ koja se jako brine o tobožnjem ubijanju nerođene djece, ali nemaju problema slikati se s ubojicama rođene djece. E, takvi nam stvarno neće više soliti pamet. Konzultirani su i Katolički bogoslovni fakultet i pravni fakulteti triju sveučilišta i medicinski stručnjaci, uključujući, vidi čuda i akademika Željka Reinera koji je ustavnom sudu dostavio stručno mišljenje užeg vodstava Klinike za ženske bolesti i porode. Dakle, nemam baš apsolutno nikakvu grižnju savjesti da netko nije imao pravo glasa pred ustavnim sudom, uključujući i one koji se pobačaju protive. Ustavni sud je tada rekao da sabor mora donijeti novi zakon u roku od dvije godine. Te dvije godine su vidi sljedećeg čuda, prošle pred tri godine. Što se dogodilo? Ništa. I zato HS danas ima priliku da to ispravi, da ispoštuje odluku ustavnog suda jer država u kojoj parlament ne poštuje odluke ustavnog suda kolegice i kolege, e pa i nije baš neka država. Ovaj prijedlog naravno podržat ćemo, on dotiče i ispravlja neke praznine koje su se u međuvremenu od donošenja sada važećeg zakona pred ponavljam gotovo 45 godina. Taj zakon je u ono doba bio avangardan i danas još uvijek funkcionira, njega treba dopuniti, modernizirati i to je predlagatelj naravno i učinio i takav prijedlog imamo pred sobom i o takvom prijedlogu danas raspravljamo. Hvala.
Kolegice i kolege, meni je zanimljivo da su ovaj prijedlog oporbenih zastupnika napali kao da je to populizam i to, to su napali oni koji su do sada cijeli svoj politički spektar sveli na populizam najgore vrste, a ništa bolji nisu niti oni koji kažu da je ovaj prijedlog loš, da je to običan pamflet, a ne prijedlog zakona, pa što ih sprječava da podnesu amandmane pa da ovaj zakon postane bolji. Također bih se htjela osvrnuti na onu kolegicu koja je rekla da mi sada parazitiramo na jednoj vrlo osjetljivoj društvenoj temi. Nema za političare osjetljive društvene teme jer je naš zadatak da sve što je u jednom društvu osjetljivo u nekom trenutku i riješimo. Isto kao što nema osjetljive teme za liječnike, njihov je posao da osjetljive probleme riješe. Također ovo nije nešto oko čega treba tražiti društveni konsenzus, očito je i ova rasprava to pokazuje da se nalazimo i da među nama ima onih vrlo vrlo suprotnim polovima, ali ono što moramo pronaći, a to je određeni društveni dogovor koji će se temeljiti na nekakvim prevladavajućim civilizacijskim standardima, e to je ono što smo manje-više imali i do sada. Danas su se održali skupovi u Zagrebu, u Splitu, Osijeku, u Rijeci, u Puli i u drugim gradovima, pa što su poručili svi ti ljudi koji sasvim sigurno nisu čekali tramvaj, poručili su da im je dosta, a čega im je dosta, dosta im je države koja to nije, države koja je falša, falšna jer ne poštuje vlastite zakone, to je ovdje zapravo suština i što su poručili? Poručili su da su spremni ponovno izaći na ulice kada to bude trebalo jer su stvari otišle predaleko u pogrešnom smjeru tako da ih više ne možemo ignorirati, a što je to otišlo u pogrešnom smjeru, pa to pokazuje i ova rasprava. Mi danas nismo raspravljali doista o nomotehnici i o prijedlozima i o sadržaju samog zakona, mi smo pričali o tome otkada počinje život, otkada počinje život. Pa što se mene tiče život može početi od onog trenutka kad se pogledi sretnu i duše se spoje, ali to nije tema ovog zakona. Pa onda možemo pričati i o tome što je interes nerođenog djeteta, možemo pričati i o tome, ali niti to nije tema ovog zakona, tema ovog zakona je tko odlučuje o tome hoće li se i kada to dijete roditi, pa onda priziv savjesti. Nitko priziv savjesti ne osporava, ali kada država onemogući pobačaj zato što se svi ginekolozi pozivaju na priziv savjesti, e to znači da je država ta koja savjesti uopće nema. E sad, kad se već HDZ digao na zadnje noge to znači da su pobjegli iz sabornice, oni danas s nama ne raspravljaju ovdje jer im je postojeći zakon dobar, pa mene to zapravo zabavlja, ovo je jedini zakon gdje njih ne smetaju ona nazivlja iz socijalističkog samoupravnog sustava, tu će ga braniti do kraja, a šteta što onda ne brane i njegovu provedbu. Kaže jedan HDZ-ovac danas tu iz klupa da nije istina da su žene ponižavane na ginekološkim stolovima, ma tko je on da to kaže, on se sigurno nikada nije našao u takvoj situaciji, nije imao raširene noge i nije strepio za svoj vlastiti život ili za život svoje bebe, kako ga nije sram. A zašto su žene ponižene? E pa zato što ovaj zakon ne postoji u svojoj provedbi i praksi, navest ću vam samo par primjera, ali prije toga ću reći da prvo moramo se složiti oko toga da ovaj zakon kaže da do 10 tjedna trudnoće žena, isključivo žena i to ne bilo koja žena, ne svekrva, ne mater, ne kćer, nego ta žena koja je trudna ona je ta koja odlučuje hoće li pobaciti ili neće, nitko drugi, nitko od nas, nitko od suverenista, a nakon 10 tjedna ponovno je odluka na ženi i to je ono što zaboravljamo samo što tada pobaciti može uz određene zakonom propisane pretpostavke. Hvala Mireli Čavajda što je u svoj svojoj muci pronašla tu snagu da nam na jedan problem odnosno na jednu od tri zakonom predviđene situacije ukaže, a to je ona situacija kada se na temelju medicinskih indikacija može očekivati da će se dijete roditi sa određenim zdravstvenim teškoćama. Postoji i ona situacija koja očito nikome nije sporna, a to je kada na temelju medicinskih indikacija možemo očekivati da bi mogao biti ugrožen žene, a što je sa onom trećom koja se uopće ne spominje, znate li koja je treća? Zakon kaže ovaj, ovaj zakon, ovaj zakon kojeg HDZ želi sačuvati na snazi kaže kada je primjerice žena bila silovana. Imamo li mi državu koja u 9 mjeseci može donijeti pravomoćnu presudu, možemo li teoretski zamisliti situaciju, teoretski u kojoj bi se bilo koja žena u RH mogla pozvati na ovakva prava?
Vrijeme. Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka zastupnice Benčić i Kekin.
Zahvaljujem se predsjedavajući. Dakle, ovih dana, posebno posljednja dva tjedna govorim za sebe, ali znam da govorim i za stotine tisuća žena u Hrvatskoj, govorim da smo bjesne, da smo ljute, da smo tužne. Neki od vas ovdje koji sjede s obzirom na to kakve stavove o ženama imamo, imate znam da bi rekli da smo vjerojatno histerične jer smo vam svaki puta histerične kad reagiramo na nepravdu koje nam ovo društvo servira dnevno. Ljute smo, tužne smo i bijesne smo jer naš život u ovoj zemlji manje vrijedi, naš život manje vrijedi. Recite mi u kojoj to situaciji potencijalnoj ugroze života muškarca bi se odlučilo da se njegov život riskira zbog primjerice njegovog nerođenog djeteta, u kojoj situaciji? Naš život i mi kao osobe u ovoj zemlji manje vrijedimo jer nam se sugerira, da kada odlučujemo o svome tijelu mi trebamo proći specijalno savjetovanje, nas treba savjetovati jer smo valjda nesposobne same odlučiti za sebe šta je za nas dobro, a šta je za nas loše čak i unutar tih prvih 10 tjedana. Nas bi trebalo savjetovati i to ne ginekolog što je logično, jer svaki ginekolog vas savjetuje nego psiholog jer nešto s nama vjerojatno ne valja. To je pretpostavka u ovoj zemlji, to je pretpostavka. Ljute smo i bijesne smo i tužne smo kad nam kažete da bi možda zakon trebalo promijeniti i u smjeru da kada se mi odlučimo na pobačaj da bi naši muževi trebali o tome suodlučivati, možda i šira rodbina, možda bi konzilij neki trebali napraviti pa da oni odluče šta da ja sa sobom činim. To su sugestije koje dolaze sa ovog tu spektra. Dakle, tužne smo i bijesne i ljute jer nas nazivate neetičnima, jer ste Mirelu Čavajdu u svojim izjavama pa i ministar Beroš proglašavali potencijalnim djecoubojicama. Njegova izjava šta bi se tek dogodilo da je otišla u Sloveniju i da bi netko mogao podleći kaznenom progonu bila je čista prijetnja sa tom skrivenom porukom, sa tom skrivenom porukom ženi koja se nalazi u najtežoj situaciji u kojoj se itko od nas u životu može naći. Ljute smo i bijesne i tužne jer nam se poručuje da kao žene smo dužne trpjeti, jer je to ideja. To je ideja. Ideja je iza toga da je Mirela Čavajda se trebala strpjeti, odraditi tu trudnoću od kraja, proći svu psihičku i fizičku bol i priuštiti istu takvu patnju sada nerođenom, a tada potencijalno rođenom djetetu je ta ideja da žene mogu i moraju trpjeti i da im država ne treba pomoći. I tužne smo i bijesne i ljute jer nam se poručuje zašto nisu koristile kontracepciju. Koliko vas, koliko vas dragi kolege muški zastupnici u svojim brakovima i vezama, koliko vas je odgovorno za kontracepciju, koliko vas se brine o kontracepciji, koliko vas plaća kontracepciju, koliko vas plaća preglede? Ne, ne želim uopće znati. Ne želim znati jer znam kakvi su rezultati, kakvi bi bili rezultati i znam kakvi su rezultati na uzorku u Hrvatskoj. A onda kada si žene ne mogu priuštiti kontracepciju jer pazite sad između ostalog kod nas i farmaceuti imaju prigovor savjesti. Pa ako si na otoku, ideš u apoteku u kojoj farmaceutkinja ima prigovor savjesti nemreš si kupit te kontracepcijske pilule. I dakle ljute smo i bijesne jer između ostalog i sve druge zdravstvene usluge koje su za žene i za ženske bolesti su potkapacitirane. Ultrazvuk za dojke je jedna od najrjeđih i najteže dostupnih pretraga u Hrvatskoj i zato smo ljute i bijesne, jer nas se tretira kao da smo manje vrijedne osobe u ovom društvu. I mi to više nećemo biti i zato je dosta. Hvala.
Hvala. Malo ćemo još o apsurdima koje smo osvijestili zadnjih dana, ali mnoge od nas smo bile svjesne toga već dugo. Dakle, 80% građana je za slobodu izbora, a 60% ginekologa protiv. Onda ne bismo nikako prevenciju kao što smo spomenuli, ali ne damo ni prijevremeni prekid trudnoće kad se dogodi needuciranoj djevojci. Nema zakona dvije godine iako je Ustavni sud, ne sad već nije ni dvije, sad je pet ali sad raspravljamo u 8 navečer je počela rasprava trajati će do 4 u jutro. Tako se cijene žene. Apsurdno je recimo da žene uplaćuju u zdravstveni sustav, a kada im zdravstveni sustav treba onda ih taj isti zdravstveni sustav ostavlja na cjedilu ili šalje u Sloveniju. Apsurdno je osim što uplaćujemo u taj zdravstveni sustav kada nam je potreban prijevremeni prekid trudnoće, onda ovisno o tome u kojem gradu živimo cijenu plaćamo, pa kao što je u Dubrovniku mali macchiato skuplji, tako je i abortus skuplji. Apsurdno je što premijer nema blage veze, nego ga kolegica Mrak Taritaš mora podučiti da prijevremeni prekid trudnoće nije dostupan u mnogim bolnicama u Hrvatskoj, a još je apsurdnije da ministar Beroš tvrdi da to nije istina i da je apsolutno dostupan. Da, da, dostupan je preko granice u Brežicama, tamo je dostupan. Apsurdno je da ministar zdravstva direktno poziva na kršenje zakona. Apsurdno je da to radi preko svog para povjerenstva koje je osnovao bez osnove i bez ovlasti. Apsurdno je da kršenje zakona zagovara pozivajući se na struku, a struku mu predstavlja čovjek koji ponavljam misli da su zigote žrtvovane braća i sestre. Apsurdno je da se sada na struku pozivaju i svi oni koji su nam struku pljuvali posljednjih dvije godine. Apsurdno je da je potreban enorman, enorman angažman medija i javnosti da bi ministar reterirao nakon par dana i priznao i govorio nešto sasvim suprotno od onog što je govorio u petak i priznao da gospođa Čavajda ima pravo na prekid trudnoće. Apsurdno je da ministar prepoznaje da joj zakon garantira to pravo, ali da isto tako kaže da u Hrvatskoj to pravo ne može ostvariti. Apsurdno je da našoj sugrađanki Mireli nije tu odluku priopćilo povjerenstvo nego ministar preko medija. A daleko najapsurdnije u ovoj situaciji je da 2022. pokušavamo natjerati vladajuće da poštuju zakon iz 1978. Dakle, za ono što su naše bake i naše majke podrazumijevale, mi se moramo boriti. I logično pitanje koje se nameće, ako vi ostanete na vlasti što čeka naše kćeri, što čeka naše unuke? Dakle, jedino što ja mogu ovdje reći, sutra je glasanje ja pozivam koalicijske partnere, a neki od njih razumiju koliko je ovo ozbiljan problem, da se pozovu na jedini, jedini pravi priziv savjesti u ovom času i da glasaju za raspuštanje ove vlade koja svojim, na svojim sugrađankama krši zakon. Ne, ne, glasamo sutra kolegice, glasamo sutra. Vrijeme je da HDZ ode.
Povreda Poslovnika, Nino Raspudić.
Povrijeđen je Članak 238., vrijeđanje i omalovažavanje zastupnika. Kolegice Benčić i kolegice Kekin ja ne mogu vjerovati da 2022. godine u 21. stoljeću vi izgovarate takve patrijarhalne i srednjevjekovne izjave u parlamentu da samo žene mogu biti trudne i rađati čime negirate mogućnost muškarcima da su trudni i da rađaju čime pokazujete da nimalo rodno niste fluidni i da idete kontra zelenih i lijevih politika u Europi koje priznaju preko [[Upadica: Vrijeme.]] 60 … [[Govornik se ne razumije.]] a time [[Upadica: Vrijeme.]] i muškarcima mogućnost da rađaju i da budu … [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica: Vrijeme.]] citirat ću Grbina, sram vas može biti [[Upadica: Vrijeme.]] sram vas bilo što muškarcima negirate mogućnost [[Upadica: Dobivate opomenu, prvu opomenu.]] da budu trudni i da rađaju kao vaše … [[Govornik se ne razumije.]]
To je bilo grubo kršenje Poslovnika i koristili ste i zloupotrijebili dobivate opomenu. Marijan Pavliček, povreda Poslovnika.
Povreda Poslovnika 238., kolegica Benčić je izrekla niz neistina, izvrijeđala saborske zastupnike, rekla je naš život je manje vrijedan, ženski život, pa gdje to piše, u kojem zakonu piše da je vaš život manje vrijedan. Kad bih vas danas slušao ja bih rekao da živimo u 15. stoljeću i da žene završavaju na lomači tu na Markovom trgu. Tako ispada po vašoj priči. Tako ispada danas po vašoj priči. A danas te isto rekli da je 90% ljudi u Hrvatskoj iza vas. Pa da je 90% ljudi iza vas danas bi 100.000 ljudi bilo na, dolje na Trgu bana Jelačića [[Upadica: Vrijeme.]] a ne mizernih 5.000. Toliko o tome koliko su ljudi iza vas.
Vrijeme. I vi ste zloupotrijebili povredu Poslovnika, dobivate opomenu. Slijedeća povreda Poslovnika Marija Selak Raspudić.
Članak 238., želim posjetiti progresivnu oporbu da kada govorimo o embrijima, a smeta im da muškarci odlučuju da o njima i onome što će biti s njima to je progresivni SDP u zakon odlučuje i muškarac i žena. I naravno moram ovdje izraziti solidarnost i podršku neočekivanom prijedlogu kojeg treba promisliti kolegica Sandri Benčić koje su govorile o tome da se u saboru ustanovi registar muškaraca koji koriste kontracepciju.
I vi ste ovo iskoristili kao repliku, dobivate opomenu. U ime predlagatelja poštovana Katica Glamuzina.
I još jednom dobra večer, ovako ponukana ovim što je gospodin Raspudić sad izgovorio, Nino ostanite, poslušajte ovo molim vas. Ponukana time što je kolega sad izgovorio, a dodatno, dodatno poduprto istraživanjima koje smo radili kad smo se pripremali za raspravu ovu čitala sam prijedlog irskog zakona koji se nedavno pisao i jedna od primjedbi na taj zakon je bila ta da jezik zakona nije, nije rodno osjetljiv tj. da se spominju samo žene, a ne trudne osobe. Pa ja se iskreno nadam da ćemo udovoljiti kolegi Raspudiću i da ćemo ići u drugo čitanje da bismo mogli promijeniti izričaj ovog zakona iz trudnih žena u trudne osobe. Zahvaljujem.
Imamo dvije replike, prva je poštovani Marijan Pavliček.
Poštovana kolegice, biste li vi odnosno bismo li mi danas ovdje raspravljali i biste li vi prošli tjedan sakupili dovoljan broj potpisa i išli uopće u to da nije bilo ovog nesretnog slučaja Čavajda ili ipak sve ovo koristite u dnevnopolitičke svrhe?
Vi baš nekako ne želite čuti ono što smo vam nekoliko puta rekli. Zakon je pisan prvi put 2019., onda je ponovo stavljen u proceduru u prosincu 2020. dok se uopće nije znalo za slučaj Čavajda. I prvi koji su tu ženu ovdje spomenuli, nismo mi koji smo zakon predlagali nego je vi uporno izvlačite i doslovce silujete ime njezino. Nije uopće zakon, nije predmet izmjena ovog zakona slučaj Mirele Čavajde, predmet izmjena ovog, predmet prijedloga ovog zakona su sve žene u Hrvatskoj i njihova prava. Pročitajte šta smo napisali.
Slijedeća replika, poštovani Rajko Ostojić.
Crkva oduvijek pobačaj smatra zlom, ali rani pobačaj ne, dapače to sam maloprije govorio. 40 dana pa 5-6 tjedana, 12. stoljeće Toma Akvinski vidim da se ovi HDZ-ovci koji su se sad pojavili čude. Da zlo, ali pobačaj ne. Onda se mijenja. Crkva je nevjerojatno sposobna prilagođavati se aktualnoj situaciji i sad je to znanost. Sjetite se ili slučaja solidarnosti pa dođe Papa Ivan Pavao II. pa se to promijeni, pa dođe Benedikt optočen draguljima, a onda recesija pa dođe sa drvenim štapom Papa Franjo. Mnogi bi trebali učiti od Crkve i za naš društveni dogovor. Ovo je, gđo. Glamuzina, sjajan zakon, ja predlažem da ide paket reproduktivnih zakona, ovaj Zakon je star 40 i zakon koji smo mi donijeli, odnosno ja predložio i usvojili '12. je novi zakon o medicinski potpomognutoj oplodnji jer [[Upadica: Vrijeme.]] je znanost krenula dalje.
Odgovor.
Kolega Ostojić, mene iskreno vrlo malo zanima što Crkva o ovome misli. Ovo je sekularna država i u ovoj državi zakone donosi HS, a ne ni Katolička crkva ni muslimanska ni bilo koja druga. Ja poštujem to da tu ima kolega koji su vjernici i onih koji nisu vjernici, svako ima pravo na svoje mišljenje, ali mišljenje religijski utemeljeno nije predmet niti faktor u odlučivanju, kao što smo vidjeli, ni Ustavnog suda RH niti bi trebao biti faktor u odlučivanju pri donošenju zakona HS-a i hrvatske Vlade.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika HSLS-a i reformista, poštovanog zastupnika Darka Klasića.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a, uvažene kolegice i kolege. HSLS ocjenjuje da se ovim prijedlogom Zakona uređuje pojedino pitanje u skladu sa nalogom i smjernicama suda iz 2017. g., konkretno, ovim prijedlogom uređuje se pitanja navedena u točki 50. rješenja Ustavnog suda, odnosno među ostalim i pitanje troškova prekida trudnoće, edukacije te priziva savjesti liječnika koji ne žele obaviti prekid trudnoće. Pitanje priziva savjesti zdravstvenih djelatnika za nas je u HSLS-u jedno od temeljnih pitanja koje smatramo neophodno potrebno urediti novim zakonom. Naime, nije sporno da je navedeno pravo priziva savjesti liječnika, medicinskih sestara i ljekarnika utemeljeno na pozitivnim propisima. Međutim, isto tako je nesporno da ostvarivanje tog prava isključuje ostvarivanje pravo žena na prekid trudnoće, predviđenim zakonom o čijim izmjenama danas raspravljamo, ali i općenito pravo o smislu zaštite pacijenata. Prema tome, trenutačno postoji neodrživa pravna situacija u kojoj postoje dva međusobno suprotstavljena prava istog pravnog ranga. To je nedopustivo i neodrživa situacija koju je potrebno hitno promijeniti. Pozdravljamo uvođenje obveze javnozdravstvenih ustanova i ljekarni da osiguraju zaposlenike koji mogu profesionalno pomoći ženama u ostvarivanju njihovom zakonom priznatih prava, a koje se odnose na prekid trudnoće i kontracepciju. Naime, utvrđivanje jasnih zakonskih uvjeta ostvarivanja tih prava jamstvo je ostvarivanje osobne autonomije i prava na privatni život te slobode njihovih autonomnog planiranja. Odnos dvaju jednakovrijednih prava, ustavnih prava žena na slobodu i privatnost, s jedne strane te s druge strane i ustavne vrijednosti nerođenog ljudskog života koje je utvrđeno Ustavnim zakonom u točki 45. svojeg rješenja uređuje se ovim prijedlogom zakona na način koji je u skladu i sa stajalištima Ustavnog suda i stajalištima i europskih sudova, a koje se svodi na zaključak navedeno u točki 45, da nerođeno biće kao ustavno zaštićenu vrijednost uživa ustavnu zaštitu u smislu čl. 21 Ustava samo do one mjere koje se ne sukobljava sa pravom žena. Pravo na život nerođenog bića u tom smislu nije zaštićeno tako da ima prednost ili veće zaštitu u odnosu na pravo žena. Prema tome, na zakonodavstvu tj. HS-u jest da u svrhu odvagnute zaštite navedenih međusobno suprotstavljenih prava i interesa i vrijednosti propiše postupak i rokove za slučajeve u kojima se žena odlučuje na prekid trudnoće. To pitanje u ovom prijedlogu uređuje se na način u kojem se u bitnome preuzimaju uvjeti o prekidu trudnoće propisani prethodnim zakonom. Bitna izmjena odnosi se na produljenje sadašnjeg roka za dopušteni prekid trudnoće sa 10 na 12 tjedana u skladu sa prosječnim trajanjem tog roka u drugom europskim zemljama. Podržavamo takav prijedlog jer ga ocjenjujemo pozitivnim sa stajališta prihvaćanja sve liberalnijih europskih standarada u ovom području, kao i sa stajališta proširenja opsega prava i sloboda žena u pogledu njihove autonomije i privatnosti. Prema tome, HSLS ocjenjuje pozitivnim i bitnim 3 zakonske izmjene. To je predloženo osiguravanje ostvarivanja prava na prekid trudnoće, proširivanje tog prava na žene s invaliditetom i produljenje roka za dovoljni prekid. Takvo zakonodavno rješenje u skladu je sa našim liberalnim shvaćanjima i u tom dijelu ovog prijedloga ima našu podršku. Sa druge strane, dvojbenim ocjenjujemo uređene prekida trudnoće maloljetnica, bez suglasnosti roditelja ili drugog zakonskog zastupnika u slučaju dobrovoljnog prekida trudnoće. Predlagatelj i taj aspekt obrazlaže standardima i praksama u drugim državama članicama EU, međutim, treba istaknuti da navedena argumentacija nije u potpunosti točna. Primjerice, predlagatelji se poziva na slučaj Austrije, ali zanemaruju se okolnosti da se ondje unatoč načelnoj neobaveznosti suglasnosti roditelja i skrbnika onda ipak uglavnom zahtijeva na temelju drugog propisa kojim se uređuje rad javnih zdravstvenih ustanova. Također, pozivanje na primjer Francuske, tek djelomično potkrjepljuje predloženo je i rješenje jer se ondje unatoč načelnoj neobaveznosti suglasnosti roditelja ili skrbnika propisuje obavezno savjetovanje maloljetnica u nekoliko stadija postupka prekida trudnoće i pratnje punoljetne osobe prema izboru dotične maloljetnice. Naime, pravno relevantno izražavanje volje maloljetnih osoba povezano je s pravnim uređenjem njihove poslovne sposobnosti. U Austriji se također, priznaje poslovna sposobnost osobama starijima od 16 godina u pogledu njihovog aktivnog biračkog prava, dok se u Belgiji ona također, priznaje, ali ipak u ograničenom opsegu, odnosno u vezi sa određenim razinama odlučivanja. U izrazito liberalnoj Nizozemskoj, unatoč načelnoj neobaveznosti i suglasnosti roditelja ili skrbnika za prekid trudnoće maloljetnice starije od 16 godina ona se ipak traži ako liječnik posumnja u poslovnu sposobnost dotične osobe. Drugim riječima, smatramo neodgovornim rješenje uvođenja apsolutnog, tj. neograničenog prava maloljetnice na dobrovoljni prekid trudnoće. S druge strane, u svakom slučajno podržavamo i pozdravljamo smjer povećanja prava i slobode maloljetnih osoba, ali predlažemo da ona u vezi i s pitanjima prekida trudnoće bude razumna i proporcionalno ograničena jer se u tom pogledu priklanjamo europskim standardima, a oni ipak nisu onakvim kakvim ih prikazuje predlagatelj nego ipak racionalniji i puno odgovorniji. HSLS ocjenjuje ne prihvatljivijim i predloženi model financiranja prekida trudnoće i kontracepcije izuzev financiranja medicinskih opravdanih odnosno indiciranih prekida trudnoće i financiranje ostalih slučajeva prekida trudnoće i kontracepcije trebalo bi ograničiti na određene skupine i kategorije korisnika. Također predložena načelna neograničena besplatna kontracepcija financijski je neodrživa i štetna jer će prije svega dovesti do profita proizvođača na uštrb poreznih obveznika. Predloženo paušalno i neograničeno financiranje u suprotnosti je sa smislom zdravstvene zaštite koja se pruža u medicinski opravdanim slučajevima. Dostupna i pristupačna zdravstvena zaštita ne postiže se povećanjem njezinih troškova i posljedično njezinom nedostupnošću onima kojima je zbilja potrebna, na osobitoj slobodi moraju biti vezane i sa osobnom odgovornošću za vlastite postupke. Žena koja se odluči na prekid trudnoće kad bi se on zabranio ili ne bi bio dostupan dovele bi u opasnost svoje zdravlje i život, pa i novu trudnoću u drugim okolnostima što je zapravo potpuno neprihvatljivo. Tragičan slučaj i žalosni slučaj gđe. Mirele Čavajde nije u pitanju prava prekida trudnoće nego tužna priča o neefikasnosti zdravstvenog sustava i neprovođenja zakona. Hvala lijepo.
U ime predlagatelja poštovani Peđa Grbin.
Poštovane kolegice i kolege. Uvaženi kolega Klasiću, slušao sam vašu raspravu, al meni i dalje nije jasan vaš stav. Vi ste pričali o svemu, ali niste iznijeli ono zbog čega bi mi kao političari koji su dobili nekakvo povjerenje od građana trebali biti ovdje, a to je da izrazimo nekakav prokleti stav. Dajem vam priliku, replicirajte mi, hvala vam i recite mi svoj stav, to je prvo. Drugo, kao liberal vi bi se trebali zalagati za liberalna rješenja. Ako idemo prema slobodi, pa makar to bila i sloboda za maloljetnike onda je to nešto što bi liberali trebali podržavati. Meni je potpuno jasno i to se sa liberalnom doktrinom poklapa da ste vi protiv toga da se iz javnih sredstava plaća bilo koja zdravstvena usluga, tu se nikada nećemo složiti, kao što se neću složiti sa nekim vašim kolegama sa jednog hrvatskog portala navodno liberalnih vrijednosti koji su svojedobno branili rad maloljetnika, pa mi je onda zanimljivo da sa liberalne strane dolazi zahtjev za time da se maloljetnike može eksploatirati kao praktički robovsku radnu snagu diljem svijeta, a da im istovremeno ovdje u Hrvatskoj nećemo dati priliku da odlučuju o svojem tijelu već ćemo umjesto toga za njih, a ovdje prije svega govorimo o onim maloljetnicama koje su starije od 16.g., već ćemo za njih tražiti da roditelji odlučuju, da roditelji odlučuju, ne ide to baš tako. No nadam se, evo vidim da mi replicirate, da ćemo napokon čuti vaš stav, al ono što mi je bitno reći nakon što sam evo već 4 sata slušao i pažljivo pratio ovu raspravu. Ovdje se sukobljavaju tri svijeta, tri svjetonazora. Kolega Bauk je prije rekao dva, ali u krivu je, tri. Jedan koji je za pravo žene na izbor, e tome ja pripadam, drugi koji ženi to pravo apsolutno želi negirati i lagat će, varat će, izmišljati, davati svakakve katastrofalne i kriminalne usporedbe, al neće nikada ni u jednom trenutku imati hrabrosti otvoreno doći i reći mi smo za zabranu pobačaja i mi smo za to da žene nemaju pravo izbora. To su ogromne kukavice, ali od ogromnih kukavica postoje još veće, a to su one koji su za svoj svjetonazor izabrali nemati stav i nadati se da će ovo proći, da će ova priča nestati, da će ova priča trajati samo onoliko koliko traje interes javnosti za pojedini slučaj koji će biti medijski eksponiran, pa makar to bio slučaj tragedije jedne obitelji ili priča o odluci suda sa druge strane Atlantskog oceana, ali kolegice i kolege neće, neće. Kao što pravo žena na glas nije prestalo kad su žene diljem svijeta bile više puta odbijene tako niti pravo žene na izbor neće nestati kao priča sve do onog trenutka kada bude u potpunosti ostvarena, sve do tog trenutka, a taj trenutak će doći. I možete vi govoriti koji nemate stava da ne dirate u postojeći zakon, možda i ne dirate, ali na najpodliji, najpodmukliji način pokušavate mimo svjetala javnosti, mimo HS i mimo onoga ko je ustavom ovlašten i zadužen za to da uređuje odnose unutar našeg društva, a to je parlament, razno raznim povjerenstvima mijenjati sadržaj zakona, e to vam draga gospodo neće proći jer svaki puta kada tako nešto pokušate naići ćete na bedem onih koji će reći dosta, na bedem onih koji će reći dosta i ustati i ne ova priča neće nestati, ne ova priča se neće završiti do jednog trenutka, a taj trenutak je onaj u kojem će pravo na izbor postati sveto pravo hrvatskog ustava i hrvatskog zakona. Hvala.
Imamo replike, prva je poštovani Marijan Pavliček.
Poštovani kolega Grbin, evo držat ću se vašeg prijedloga zakona, zašto smatrate da djevojke 16, 17 i 18 godina mogu same odlučiti hoće li prekinuti trudnoću, a istovremeno te iste djevojke nemaju pravo glasa, te iste djevojke nemaju mogućnost upravljanja motornim vozilima u ovoj državi, zašto smatraju da su one toliko zrele da mogu sami odlučiti o prekidu trudnoće ili ubojstvu nerođenog djeteta [[Upadica Grbin: O prekidu trudnoće.]]
O prekidu trudnoće. Ne moje mišljenje, mišljenje Ustava RH, mišljenje Kaznenog zakona RH, mišljenje Zakona o prekidu trudnoće, mišljenja Obiteljskog zakona, mišljenje hrvatskih sudova itd. to nije ubojstvo. I možete vi okolo lagati ili možete kao neki kojih sada više ovdje nema se naslikavati sa ratnim zločincima odgovornima za ubojstvo 116 žrtava u Ahmićima, a istovremeno govoriti o zaštiti života. To je dvoličnost. Ali odgovorit ću vam, osobno smatram da bi trebalo spustiti dobnu granicu za glasanje i radit ću na tome, da mislim da treba i da mislim da djevojka sa 16 ili 17 ili 18 ili 19 godina može meritorno odlučiti o tome treba li ići na prekid [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] trudnoće ili ne.
Sljedeća replika poštovana Anka Mrak TAritaš.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče sabora, poštovani kolega Grbin. Ono što zanima vas zanima i mene koji stav je kluba Reformista i HSLS-a jel to u raspravi nismo čuli, ali obzirom da je kolega Klasić vama dao repliku nadam se da ćemo čuti prije sutra jel sutra kada će biti glasanje ili je već taj sutra danas onda ćemo imati prilike vidjeti kako će se glasat. Ako si ti član jedne liberalne stranke i ako se zalažeš za liberalne vrijednosti onda prve jedne od vrijednosti su vrijednosti na ljudska prava, vrijednosti na izbor to su jedne od temeljnih vrijednosti koje se onda po potrebi ne prodaješ, po potrebi ne zalažeš za određene stvari nego jasno kažeš. Jasan stav boli, jasno glasat boli. Nije svaki put, ali ako jesi to onda nisi to samo u medijima i na papiru nego si i u stvarnosti. Hvala.
Hvala i vama kolegice, ispričavam se, morate mi riječ dat. Hvala. Hvala i vama kolegice Mrak Taritaš i ja se nadam da ćemo taj stav čuti kroz nekoliko minuta.
Sljedeća replika poštovani MIšel Jakšić.
Poštovani kolega Grbin. Andrej Plenković kada je postajao predsjednik HDZ-a i nakon toga predsjednik vlade Hrvatske je rekao da će mijenjajući stranku promijeniti Hrvatsku i na taj način pokazati zašto su ga zvali jednim od najboljih briselskih đaka. No od silne europejštine i silnog građanstva u RH vidimo da polako ali sigurno ne ostaje apsolutno ništa i da se sve to zajedno topi kao led na ovome suncu koje smo i danas imali. Dal se samo pojavio manjak hrabrosti, dal se pojavio manjak energije ili jednostavno dolazimo do pada zbog sumnje na brojne korupcijske afere koje se vežu uz ovu vladu? I drugo pitanje, samo da nadoradim ovo što je rekla kolegica Mrak Taritaš, zašto HSLS, Reformisti i SDSS koji se vole kunuti u svoju građanštinu u svoju zaštitu manjina u svoju zaštitu ljudskih prava na ovoj temi apsolutno i nemušto šute?
Hvala vam poštovani g. potpredsjedniče. Uvaženi kolega. Nisam nikad bio neki poseban ljubitelj Karamarka, ali kad uspoređujem njega i Plenkovića onda doista moram reći da je Karamarko barem imao onu temeljnu ljudsku hrabrost ili ljudsko dostojanstvo da otvoreno govori o onome što radi i što zastupa i kada gledam djelovanje Plenkovića u usporedbi sa Karamarkom sjetim se jednog legendarnog filma i jedne rečenice iz njega, a to kaže otprilike ovako, nekad čim si ga vidio odmah si zna ko je, danas čim ga vidiš odmah ne znaš tko je zato se čini da ih ima više. I što se tiče ovog drugog dijela vaše replike reći ću vam isto kao i kolegici Taritaš, evo sad će proći tek nekoliko sekundi prije nego što ćemo čuti odgovor kolege Klasića, ali što se tiče SDSS-a malo vas ipak moram ispraviti već iz replika koje je davala kolega Jeckov ja mislim da mogu naslutiti njihov stav. Hvala.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Darko Klasić.
Evo hvala lijepo. Ja mislim da smo evo ga se mi u ovom referirali izravno na ovaj zakon i da je naš stav više nego jasan koji staje u pravo obrani žena. Meni je žao što vi koji ste dio vlasti u Gradu Zagrebu to konkretno niste proveli u djelo. Kao što znate gradska bolnica je u koaliciji u kojoj ste vi upravlja nisu gospođi dali jednoznačan odgovor i prijevremeni prekid trudnoće se obavlja u državnim ustanovama u gradu Zagrebu koji su pod vlasništvom državom KBC-u Rebro, Sestre milosrdnice i nažalost u Sv. Duhu ne koji je pod izravnom upravom grada Zagreba. To je šta se tiče načelno. Šta se tiče samoga odgovora, ja mislim da je odgovor naš bio više nego jasan i da smo mi tu na tragu i liberalnih politika … [[Upadica se ne razumije.]] pa evo ga ja sam rekao da nisam čuo od onome što smo se mi referirali niti vaše odgovore na prigovore koje smo imali na ovaj zakon [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] šta mi se čini izrazito [[Upadica Sanader: Vrijeme.]]
Odgovor.
Zahvaljujem poštovani g. potpredsjedniče. Vrlo jasno sam vam rekao što mislim o pravima djevojčica od 16 ili više godina, to mislim da me svako u dvorani shvatio za razliku od vas gdje niti sada ne znamo hoćete li glasati za zakon ili ćete glasati protiv. Poštovane kolegice i kolege, dajte molim vas kao što vi imate pravo na iznošenje svojeg stava tako imam i ja i držim ga se i imam pravo tražiti odgovor, a kolega ga ne mora dati išto kao što i vi se ne morate izjasniti o onome o čemu ja govorim, ali nećete me ušutkati kao što niste niti prošloga tjedna. Što se tiče ovoga vezanog uz Sveti Duh ja se tu s vama moram složiti. Da, doista je neprihvatljivo da postoji bilo koja bolnica u Republici Hrvatskoj bilo kojega osnivača u kojem se ovaj tip zaštite ženama ne pruža, a na temelju izjava gradonačelnika grada Zagreba uvjeren sam da tog problema u bolnici Sveti Duh uskoro više biti neće. Hvala.
U ime Kluba zastupnika SDSS-a poštovana zastupnica Dragana Jeckov.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege dakle ušli smo u petak i želim reći da pitanje prekida trudnoće, odnosno pobačaja još donedavno je bila tabu tema, tema o kojoj se izbjegavalo govoriti kad god se je moglo i koliko god se moglo. Onda nas je sve pljusnuo šamar slučaj Mirele Čavajde i pokazao nam situaciju koja se može dogoditi svakoj od nas. I da, sve mi žene, naše kćeri trebamo joj biti zahvalne što nas je ošamarila tako jako i osvijestila nas da se zakon ne provodi. Trebamo joj biti zahvalne, jer nas je onemogućila da još jednom problem gurnemo pod tepih. Dugujemo toj ženi na građanskoj hrabrosti, iznimnom doprinosu, detektiranju pogubno slabih tačaka javno zdravstvenog sustava u području reproduktivnog zdravlja od temeljnog prava na zdravstvenu zaštitu i prava na izbor preko prava na informaciju i učinkovitu administraciju, do prava na zaštitu dostojanstva i integriteta osobe. Slučaj Mirele Čavajde stavio nas je pred alarmantni uvid u aktualnu situaciju kojoj svjedočimo, a to je da se važeći zakonski okvir ne provodi u praksi. To posebno pogađa žene koje su i inače na margini, žene u svim selima i našim gradićima, na našim otocima bez ginekologa u radiusu od 100 km, žene koje pate od osude u lokalnim zajednicama, gdje primjerice jedan jedini apotekar ne izdaje kontracepcijske pilule i žene radnice koje si ne mogu priuštiti plaćanje privatnih medicinskih usluga, odnosno redovitih ginekoloških pregleda. Nama trebaju hitne mjere za zaštitu reproduktivnih prava žena s fokusom na pristupačnost medicinskog postupka prekida trudnoće i prevencije kršenja ustavnih prava žena. Te hitne mjere ukratko ću pobrojati, a tiču se provedbe inspekcijskog nadzora nad zdravstvenim ustanovama ovlaštenim za zaštitu reproduktivnog zdravlja što uključuje i podatke o ukupnom spektru medicinskih postupaka vezanih za prekid trudnoće. Ustroj registra zdravstvenog osoblja u javnim i privatnim zdravstvenim ustanovama sa deklariranim prizivom savjesti koji će biti dostupan javnosti redovito ažuriran s podacima o profesionalnim i upravljačkim pozicijama svake navedene osobe. Transparentnost je put do povjerenja u zdravstveni sustav, te smatram da je svima, bez obzira na svjetonazor u interesu da naše sugrađanke u bolnicu dolaze s povjerenjem, da će dobiti zdravstvenu skrb koja je potrebna jer im to jamči Ustav. To znači da svaka javna zdravstvena ustanova mora osigurati kadar koji je educiran i spreman izvoditi elektivne prekide trudnoće unutar 10 nedjelja bez ikakvih pritisaka, a nakon desete nedelje u slučajevima propisanim zakonom. Pacijentice uputiti u njihova prava i mogućnost, te pružiti adekvatnu zdravstvenu uslugu i psihološku pomoć. Evaluacija i revizija sustava komisijskog odlučivanja o prekidu trudnoće nakon 10 nedjelja i to u svjetlu slovenske prakse koja se temelji na identičnim zakonskim rješenjima i širem institucionalnom okviru. Sama činjenica da 200 naših sugrađanki godišnje zdravstvenu skrb potraži u Sloveniji, a ne u vlastitoj državi trebala bi nas sve više zabrinuti i posramiti. Sramotan je podatak koji je zbog nemogućnosti da dobiju adekvatnu medicinsku skrb prilikom pobačaja, a prije pandemije 2019. je 428 žena koje je prešlo granicu i prekinulo trudnoću u Brežicama. Založiti se za zdravstvenu skrb za žene je pitanje naše građanske, naše političke odgovornosti, ali i patriotizma. Jer ne želimo valjda da se naša država sramoti i to bez obzira na svjetonazor i vjerska uvjerenja, jer ponavljam ovo je pitanje ostvarenja ustavnih prava na zdravstvenu zaštitu u području reproduktivnog zdravlja i to u skladu sa ustavnim pravom na samo određenje i vlastiti izbor svake žene. Iznimno je važno hitno osposobiti sve regionalne bolničke centre za pružanje svih medicinskih postupaka povezanih sa prekidom trudnoće. To konkretno znači da je potrebno investirati u dopunsku specijalističku edukaciju liječnika i liječnica, drugog zdravstvenog osoblja u kapacitiranje odjela sa adekvatnom dijagnostičkom opremom gdje god je to potrebno zaposliti dodatno medicinsko osoblje. Zašto? Pa zato jer mladi liječnici i liječnice ni u praksi nemaju gdje ni od koga naučiti taj zahvat, taj prekid trudnoće jer 60% naših liječnika poziva se na priziv savjesti. U tako udešenom zdravstvu ne čudi da je Čavajda prisiljena ići preko granice kao i mnoge druge žene prije nje. Nešto trenutno o važećem zakonu koji uređuje ovo pitanje, a datira još iz '78. godine. Taj zakon je omogućavao samostalno planiranje obitelji, a ženama garantirao pobačaj kao zdravstvenu uslugu. Mnogi u godini proizvodnje vide problem djelomično se mogu složiti zakon je morao ako ni zbog čeg drugog, onda zbog protoka vremena svakako biti osvježen. Međutim, onda vidimo da se u Sloveniji za isti propis kažu da je bio dobra osnova za razvijanje demokratične prakse prekida trudnoće. Iz odluke Ustavnog suda jasno proizilazi da postojeći zakon na snazi je sukladan našem Ustavu iz devedesete godine. Nešto o prizivu savjesti, nešto što su rekli sami liječnici, a to je da im je taj priziv savjesti donio puno nevolja. Oni koji se nisu pozivali na priziv savjesti trpe zbog onih kolega koji jesu. Jedna liječnica je rekla sljedeće: Nas par koji se u bolnici nismo pozvali na priziv savjesti moramo raditi sve abortusa. Mi to ne želimo, ali nema tko drugi. Mi smo žrtve tuđih priziva savjesti. Dogodi se da radimo samo to, samo pobačaje. Zbog toga se mi u SDSS-u kolega Jakšiću zalažemo za sveobuhvatni seksualni odgoj, kontracepciju, slobodan pristup sigurnom pobačaju, te zaštiti reproduktivnog prava žena. Još jednom u zahvali gospođi Čavajdi na hrabrosti i uz veliko suosjećanje za sve patnje koje prolazi sa iskrenom željom da ni jedna od nas to neće osjetiti, da u našoj zemlji u najtežim trenucima svojeg života obilježeni patnjom, boli i strahom sustav bude taj koji će ostaviti samu ili još gore poslati u tamo neku Sloveniju.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Mladen Karlić.
Hvala potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Moram priznati da sam razočaran, ali evo kao što je rekla kolegica ovdje u nekoliko navrata tužne smo, ljute smo, bijesne smo. I ja bih bio bijesan sa sam napravio prijedlog ovakvog zakona. Ja mislim da je ovoliko stranaka da je trebalo napraviti puno bolji, puno ozbiljniji, puno kvalitetniji prijedlog zakona, da ga možemo svi zajedno prihvatiti. Ovako nedorečen zakon, a sami ste to rekli gospodin Grbin je rekao i molio gospođu Glasovac da ide u drugo čitanje, znači da nije dobar jel' tako, da nije skroz usuglašen. Sami ste to rekli i složili ste i nekoliko je zastupnika potpisalo da želi da ide u drugo čitanje. Ali na žalost on je toliko manjkav da ne može ići ni u drugo čitanje, ovo zahtijeva puno, puno ozbiljniji pristup da bi se riješilo sve ono što je predvidio Ustavni sud da treba riješiti. Ali ono što je najvažnije, ono što je meni jako bitno nemojte provlačiti tezu da netko ukida prava žena. Nikakva prava žena se ne ukidaju. Ovim što mi nećemo prihvatiti ovaj prijedlog zakona koji nije dobro napravljen, nije kvalitetan, nije razradio sve. A što nije napravio? Nije napravio to ono što je najbitnije, a nije samo zato što nije imao cilj da pomogne ženama, nego je imao jednu jaku želju da napravi polarizaciju, da iskoristi nesretnu ženu i mnogi u raspravi to koriste koje ima svoj problem ne sa normalnim Zakonom o abortusu, nego ima problem jer ima fetus koji je već 27 tjedana, koji se može poroditi. I zato je to problem ne zbog toga što nema. Ima pravo na pobačaj svatko, ali do 10 tjedna, ali ovo je nešto drugo. Ovo nije pobačaj. Nemojte to miješati, zašto stvarati takvu sliku. Znači krivo govorite, nitko nije protiv. Nitko ne ukida prava žena. Imamo zakon. Nije savršen. 44 godine je star, ali očito ako ga nije promijenio ni SDP do sada, ako ga nije promijenio ni HDZ znači da nije do sada ugrožavao žene i nitko nije pravio problem osim prvi put sad ili zbog jednog problema, zbog jednog teškog stanja koje ima jedna gospođa koja će to riješiti. Znači mogla je riješiti na jedan drugi način u Hrvatskoj, ali ne želi nego će riješiti u Sloveniji ne zato što ne može, nego što ne želi riješiti na ovaj način kako to zdravstveni sustav u Hrvatskoj može po zakonu napraviti. Osim liberalizacije postupka prekida trudnoće koji predlaže ovaj zakon iako je ovaj koji imamo isto tako liberalan ne rješava se ni problem potencijalnog prekida trudnoće u kasnoj dobi upravo ono što je problem. Upravo ono što smo svi očekivali, da će upravo riješiti ovo. Ako je ovo potaklo, ako je ovo bio okidač, pa onda ste u ovom zakonu trebali upravo razraditi to što treba riješiti u kasnoj trudnoći, kako zakonski riješiti što kvalitetnije. Sad imamo taj zakon, znači sa komisijama. Možda on nije dovoljno dobro razrađen, možda ga je trebalo … [[Govornik se ne razumije.]] Ja sam očekivao da ćete vi to razraditi, da bi tu napravili kvalitetniji prijedlog. Ovaj zakon vaš, odnosno prijedlog zakona ne razmatra ni fizičke ni psihičke posljedice koje izaziva pobačaj i kod žene a naravno i kod liječnika koji to mora raditi pogotovo u različitim periodima, jel' tako gestacijske dobi. Ovaj prijedlog ne daje ozbiljne smjernice za edukativne i preventivne mjere, a to je ono što je naglasio Ustavni sud, što mislim da je jako važno i što moramo. Ja bih volio da konsenzusom riješimo. Hajmo riješiti sve edukativne, preventivne mjere. Hajmo pomoći svim mladim ženama, djeci od osnovnih škola kroz zdravstveni odgoj educirati da imamo mudre, pametne osobe i muške i ženske. Pa ja sam uvjeren sad kad bih pitao možda i ovdje u ovoj dvorani da pola muškaraca ne zna da je on osoba koja daje spol djetetu, a ne žena, a mnogi se ljute na žene kad im rode nekoliko ne znam ženskih osoba. Molim? … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Dobro, to je samo naglašeno, ali ne dovoljno. Znači mnogi to ne znaju. To je zapravo znak da nismo educirani, to je ono zašto treba napraviti pametan program edukacije i naravno ono što je posebno važno nekoliko još stvari ima koje nisu u skladu niti sa zakonom o obaveznom zdravstvenom osiguranju u dijelu plaćanja troškova trudnoće, sterilizacije ili privremene kontracepcije. Obavezno zdravstveno osiguranje ne pokriva troškove zdravstvene zaštite na zahtjev osigurane osobe te se obveznim zdravstvenim osiguranjem pokrivaju samo troškovi medicinski dociranog prekida trudnoće. A ako netko želi prekid trudnoće da zdrav je, zdrava osoba i zdravo dijete zašto bi zdravstveni sustav to platio. Zašto bi mi svi to platili. Ako netko tko je trudan, zdrav , normalan, znači i osoba i dijete i treba mu netko platiti prekid trudnoće. Mislim da tu nemamo, nema osnove za to. Također, prijedlogom Zakona predviđeno je dodatnim financijskim sredstvima ... [[Govornik se ne razumije.]] navodi niz kojih izvora ta sredstva osigurava niti su ta sredstva bila osigurana u državnom proračunu za 2020. pa kao isto tako ni za '22. Također, uz cilju iznalaženja najboljeg zakonskog rješenja potrebno je osigurati multidisciplinarni pristup upravo pripremi teksta i provedbu široke javne rasprave u kojoj bi sudjelovali predstavnici, kako stručne javnosti, tako i svi zainteresirani građani. To treba isto tako napraviti, ajmo to napraviti svi zajedno kad budemo radili pravi ozbiljan prijedlog zakona. Smatram da bi zakonski prijedlog kojim se regulira ovako složena materija bilo potrebno uputiti u redovitu zakonsku proceduru kako bi na taj način i kroz saborsku raspravu u dva čitanja se pridonijelo kvaliteti ovog zakonskog rješenja. S druge strane, htio bih se samo malo osvrnuti na ovo često spominjani ovaj priziv savjesti kod liječnika. Mi kao liječnici koji smo položili Hipokratovu zakletvu ne znam da li znate, Hipokrat je još 450 godina prije Isusovog rođenja, znači prije 2450-ak godina rekao da nikad neće ženi dati sredstva za pobačaj, rekao je da nikad neće dati otrov osobi da bi ga ubio. Znači već tad je bio protiv eutanazije, tad je on bio prije .../nerazumljivo/... 2500 tisuća godina protiv pobačaja. Znači medijskoj struci nije u našem osnovi, u našem učenju da ubijamo bilo koga. Znači u našem učenju je da preveniramo, da dijagnosticiramo, da liječimo, da spašavamo život, da produžavamo život. Ja to govorim ovako sad samo načelno, znate, nemojte samo da bi zaštitio liječnike, nemojte, nemojte ih razapinjati zbog toga što imaju priziv savjesti. Nekome, .../nerazumljivo/... naći će se vjerojatno ljudi koji nemaju i naravno da ima u svakom dijelu zemlje i ima o bolnica u kojima se to radi i onih naravno, koji liječnici to ne žele raditi. Iz kojih razloga, kad bi se držali strogo ... [[Govornik se ne razumije.]] zakletve nijedan liječnik to ne bi smio napraviti. Međutim, i to je iz te zakletve i izvučeno i to više nije onom što se polaže upravo zbog toga jer u modernim vremenima se mora omogućiti i nešto. I tako da ne mislite znači da smo mi za ikakvo ukidanje prava žena, dapače, znači ovaj Zakon koji imamo, koji je star 44 godine, moramo ga doraditi, moramo izmijeniti ono što je Ustavni sud svojim rješenjem donio, međutim, to su izmjene koje nisu presudne za sigurnost žene, odnosno za prava žene koje ona sad imala. I zbog toga Klub HDZ-a ovaj prijedlog Zakona ne može prihvatiti nego moramo napraviti novi puno kvalitetniji. Hvala.
Imamo jednu povredu Poslovnika.
Evo, poštovani kolega, pozvat ću se na čl. 238 i zaraditi opomenu jer ovo će biti replika, evo već unaprijed govorim, a referiram se na ono kad kažete, kad ste, evo, ovaj prijedlog Zakona proglasili, nije kvalitetan, nije sve pokrio, katastrofalan prijedlog, nije primjeren, itd., treba puno bolje to napraviti, ja ću vas samo pitati, pa šta vi čekate 5 godina? Pa šta niste napravili bolji prijedlog do danas? Vječnost je pred vama, Hajduk samo živi vječno. HDZ, nije HŽV ne znači HDZ [[Upadica: Vrijeme.]] živi vječno nego Hajduk živi vječno.
Vrijeme [[Upadica: Hvala.]] /nerazumljivo/... kako ste rekli, dobit ćete opomenu. E sad, u ime predsjedavajućeg proglašavam 10 minuta pauze. 10 minuta.
Poštovane kolegice i kolege, ode kolega Karlić. ... [[Upadica se ne čuje.]] Pa mogu ja pričati i dok je pauza. Ne mogu vjerovati. Pa ode mi Karlić. Baš sam se njega htjela uloviti. STANKA U 00,18 SATI.