Poštovane dame i gospodo nastavljamo rad sa 5. točkom dnevnog reda Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara, prvo čitanje P.Z. br. 85 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlg akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuje se odredba Poslovnika koja se odnosi na prvo čitanje zakona članak 144. do 150. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju plitiku i nacionalnu sigurnost i Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Gospodin Buconjić Državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova, gospodin Ivica Buconjić. Izvolite.
… [[govornik se naknadno uključio, ne čuje se]] i gospodo. Prijedlog zakona ste dobili, ja ću samo ukratko nastaviti, ako bude potrebe ili pitanje kasnije oko pojedinih odredbi samo ću ukratko objasniti svrhu predloženih promjena, svrhu i razlog. Dakle, jedan dio predloženih odredbi promjena Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti požara je prije svega uvjetovan sa usklađivanjem sa novim Zakonom o građenju dok je drugi dio predloženih promjena prije svega uvjetovan pooštravanjem sankcija za ljude koji ne poštuju protupožarne mjere i na neki način sudjeluju u povećanju opasnosti, odnosno kod izazivanja požara. Znači prvi dio koji se odnosi na usklađivanje sa Zakonom o građenju, to su članci od 2. do 8. su uvjetovani prije svega promjenama Zakona o građenju, kako bi se postupak izdavanja građevinskih dozvola, odnosno sve one radnje o kojima Ministarstvo unutarnjih poslova sudjeluje u samom postupku građenja pojednostavio i bio precizniji i transparentniji. Pa se tako u članku 2. kaže da Ministarstvo unutarnjih poslova obavezno sudjeluje u procesu donošenja dokumenata prostornog uređenja dok je po dosadašnjem zakonu Ministarstvo unutarnjih poslova moglo diskrecijski sudjelovati u tom postupku. Zatim se u članku 3. jasnije određuje nadležnost mjesno nadležne policijske uprave u postupku izdavanja lokacijske dozvole, a najveće promjene su praktično u člancima 4. 5. i 6. Člankom 4. se utvrđuje u skladu sa kakvim kriterijima građevina mora biti sagrađena da bi udovoljavala svim zahtjevima iz mjera protupožarne zaštite. i u stavku 3. članka 4. je navedena jedna novina, da Ministarstvo unutarnjih poslova može odrediti zamjenske mjere kojima se postiže ispunjenje tih uvjeta kod onih građevina kod kojih nije moguće provoditi redovite mjere, znači to su ili objekti građevine na teškim dostupnim mjestima u povijesdnim jezgrama, ili nekim drugim objektima gdje nije moguće provoditi redovito propisane mjere zaštite od požara. Jedna od najvećih novina je i u članku 5. da se sve građevine i objekti dijele u dvije skupine. Prva skupina su obiteljske kuće jednostavne građevine i druge manje zahtjevne građevine za koje nije potrebna suglasnost MUP-a. i druga skupina su zahtjevne građevine gdje je obavezno pribaviti potvrdu MUP-a. Naime, do sad je bilo diskrecijsko pravo MUP-a da procijenjuje koje građevine, kod kojih građevina je obavezno izdavanje suglasnost, kod kojih nije, tako da je dolazilo do dugotrajnih vremenskih čekanja oko izdavanja tih suglasnosti, što je bitno otežavalo posao investitorima. Sada je jasno da za prvu skupinu Ministarstvo ne treba izdavati suglasnost. Bit će precizirano točno koje su to građevine. I očekuje se da će to biti preko 25% svih građevina koje se grade u Hrvatskoj. Isto tako je propisano da, ukoliko nadležno tijelo, odnosno policijska uprava ili ministarstvo u roku 30 dana ne izda ili pozitivno mišljenje ili negativno, da se smatra da je suglasnost dana, tako da se na neki način taj postupak ubrzava i pojednostavljuje i eliminiraju se sve one štetne poslejdice šutnje administracije. Isto je tako jedna od većih novina u članku 6. kojim se dodaje novi članak 15.a. Jer je tu propisano da podaci o predviđenim mjerama zaštite od požara i tehnoloških eksplozija u glavnom projektu dobivaju se iz elaborata zaštite od požara. Elaborat zaštite od požara izrađuje se samo za građevine skupine dva. i ono što je sad bitno elaborat može izraditi ovlašteni inžinjer za zaštitu od požara koji nakon izrade potpisuje elaborat. Do sad je to bila praksa da su projektanti te elaborate mogli praktično pribaviti od bilo kojega stručnjaka i vrlo često je to bio razlog da ti elaborati, odnosno taj dio projekata koji se odnosio na provođenje mjera protupožarne zaštite nije bio usklađen sa zakonom, što je također bio jedan od razloga odbijanja projekata, i produžavanja samoga postupka. Ovim se točno propisuje da se mora projekat zasnivati na elaboratu, da elaborat može izraditi samo ovlašteni inžinjer zaštite od požara i koje struke taj inžinjer mora biti. Tako da će ovo znatno pooštriti, ali i pojednostaviti postupak izrade projekata, samim tim će se skratiti vrijeme za izradu projekata i dobivanja svih potrebnih suglasnosti. Ovaj drugi dio zakonskih odredbi koje se mijenjaju se prije svega odnosi na ovlaštenje inspektora zaštite od požara, pa se u članku 9. predviđa da i inspektori zaštite prirode koji obavljaju poslove imaju ovlasti i inspektora zaštite od požara kako bi mogli efikasnije postupati u parkovima zaštićeni prirode. Zatim se kazne za izazivanje požara pooštravaju, odnosno one kazne koje su do sada bile izražene u njemačkim markama se izražavaju u kunama. Isto tako se uvodi kazna za fizičke i pravne osobe, to je članak 12., za fizičke i pravne osobe koje onemogućavaju inspektore za zaštitu od požara u provođenju propisanih mjera. Naime, do sada je bilo vrlo česta praksa da fizičke i pravne osobe jednostavno nisu dozvoljavale inspektorima zaštite od požara provođenje svih mjera, kazne su bile vrlo blage, pa su mnogi investitori u tome nalazili svoju računicu bolje platiti minimalnu kaznu i postupati nezakonito, a smisao ovoga je da se oštrim kaznama ipak prisili investitore da dopuste postupanje inspektora zaštite od požara. Isto tako su pooštrene kazne i mjere za osobe koje izazovu požar. Zatim se isto ovdje u članku 49. propisuju novčane kazne za pravne osobe koja postupa suprotno odredbama propisane donesene na temelju članka 3. stavak 6. i ono što je isto bitno reći je članak 17. kojim se briše dosadašnji članak 52. Naime, tim člankom je bila propisana mogućnost da ministar propisuje kazne. To je bilo u suprotnosti sa Zakonom o prekršajima, tako da vrlo često, odnosno nikada se te kazne koje propisivao ministar nisu mogle primjenjivati i zato je člankom 14., odnosno novim člankom 49a. propisano da će se podzakonskim propisima propisati i kazne koje će se automatizmom primjenjivati, što nije u sukobu sa Zakonom o prekršajima. Evo to je otprilike obrazloženje ovog prijedloga zakona, dakle da sistematiziram, jedan dio odredbi je prije sdvega uvjetovan donošenjem novog Zakona o građenju. Drugi dio se odnosi na pooštravanje kazni za kršenje Zakona o zaštiti od požara. Zatim se daju ovlasti inspektorima zaštite prirode koji imaju ovlasti inspektora zaštite od požara, propisuje se izgled značke inspektora zaštite od požara kako bi se dale veće ovlasti inspektorima i kako bi oni imali puno veće mogućnosti dosljedne primjene ovoga Zakona o zaštiti od požara. To je to. Ukoliko imate nekakvih pitanja odgovorit ću na njih. Hvala lijepa.
Zahvaljujem se državnom tajniku. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, uvaženi zastupnik Ivan Jarnjak.
Poštovani gospodine dopredsjedniče! Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 14. sjednici održanoj 26. svibnja 2004. godine razmotrio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara kojeg je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 15. travnja 2004. godine. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja istaknuo je kako predložene zakonske izmjene i dopune predstavljaju usklađivanje Zakona o zaštiti od požara sa Zakonom o gradnji u dijelu koji se odnosi na postupke vezano za prostorno uređenje i građenje odnosno uz donošenje dokumenata prostornog uređenja i izdavanje lokacijske, građevinske i uporabne dozvole. Također navodi da se predloženim zakonskim izmjenama dopunjuju kaznene odredbe kako bi se sankcionirala protupravna ponašanja i pooštrile kazne za osobe koje izazivaju požare. Uz uvažanje obrazloženja iznijetog od strane predstavnika predlagatelja zakona odbor je imao u vidu i činjenicu da je Republika Hrvatska zemlja koja je suočena sa velikim štetama uzrokovanim od požara posebno u mediteranskom dijelu te smatra da će se predloženim zakonskim izmjenama omogućiti kvalitetnije provođenje mjera zaštite od požara. Stoga je odbor jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara u tekstu kako je predložio predlatelj zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Još netko od odbora? Zahvaljujem. Otvaram raspravu. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Živko Nenadić.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Požari su ja bih rekao redovita elementarna nepogoda u Hrvatskoj a posebice na Jadranu gdje ja zapravo živim, pa se čovjek ponekad upita kako to znamo da će se i ove kao i svake godine dogoditi požara a ne možemo ih spriječiti, ne možemo ih izbjeći ili barem svesti na minimalnu štetu jer svake smo godine svjedoci velikih požara, ogromnih posljedica. Nažalost, i ljudskih žrtava bude, bude prirodnih katastrofa, uništavanja kuća i obiteljskih gospodarstava pa do velikih materijalnih troškova na račun svih poreznih obveznika. Ljudska nesavršenost ali i ljudska zloba uz nepoželjne prirodne pojave uvijek je korak ispred ljudske organiziranosti. Zato nam predstoji stalna borba kako bi ovaj korak ispred bio sve manji a budući ga nikada nećemo dostići kako bi posljedice požara bile sve manje. U tom smislu Klub HDZ-a gleda ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara svjesni nesavršenosti prirode, nesavršenosti ljudi ali i nesavršenosti zakona. Stoga ovaj prijedlog zakona na neki način usavršava ovaj Zakon o zaštiti od požara u jednom dijelu koji se odnosi odnosno usklađuje ga sa Zakonom o gradnji ali i propisuje kaznene odredbe za njegove prekršitelje. Zapravo se definira uloga MUP-a kao resornog državnog tijela zaduženog za zaštitu od požara pri donošenju dokumenata prostornog uređenja te izdavanja lokacijske, građevinske i uporabne dozvole ali se što je vrlo bitno u postupku ubrzanja administracije MUP-u se daje rok od 30 dana za izdavanje rješenja pozitivnih naravno ili negativnih. I prijedlog je da ukoliko se u roku od 30 dana ne izda rješenje smatrat će se da MUP nema primjedbi po pitanju mjera zaštite od požara u glavnom projektu. Ovdje se nadamo da ako već nije da će biti propisana kazna i za odgovorne osobe u MUP-u ukoliko ta rješenja ne budu u roku od 30 dana stizala pa da ne bi zbog po onom receptu famozne zastare ne dobije se rješenje u roku od 30 dana i na taj način se dobije zapravo rješenje. Također u ovom prijedlogu izmjena zakona koja se odnose na podjelu građevina na dvije skupine na one jednostavnije kojih po pretpostavci ima oko 25% i kojima nije potreban elaborat zaštite od požara i one složenije zahtjevnije građevine kojih ima oko 75% koji moraju imati navedeni elaborat smatramo potpuno prihvatljivim i svrsishodnim. Naime, na taj način će se izbjeći situacije da kao što sam rekao ne dobivanje rješenja u propisanom roku od 30 dana zapravo se dobije rješenje odnosno suglasnost i zato to smatramo potpuno racionalnim i razumnim da baš za svaki najmanje građevinski objekt tipa obiteljske kuće, garaže i slično zapravo i nije potrebit elaborat o zaštiti od požara. I Bogu hvala imamo puno nacionalnih parkova i parkova prirode pa i najmanji požar u njima može imati nesagledive posljedice, zapravo prirodne katastrofe. I nužno je pooštrenje nadzora njima. Stoga također pozdravljamo i dobro je što je u prijedlogu ovog zakona da inspektori zaštite prirode tih područja imaju ovlasti inspektora zaštite od požara policijske uprave. Stoga Klub HDZ-a ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara zdušno pozdravlja, smatra ga bitnim za sigurnije očuvanje prirodnih bogatstava ali i za očuvanje ljudskih života i materijalnih dobara. Podržat ćemo ga u prvom čitanju kao i svaki drugi prijedlog koji se danas čuje a koji doprinosi osnovnoj nakani da bude što manje požara i što manje štete od požara. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSS-a uvaženi zastupnik Josip Vresk.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospodine načelniče, kolegice i kolege zastupnici! Ja ću isto tako odmah reći da će i Klub HSS-a podržati ovaj zakon u prvom čitanju. Doista smatramo da je trealo intervenirati već i prije u ovaj zakon ali smo smatrali a i danas smatramo da je trebalo napisati cijeli Zakon o zaštiti od požara a sada ću reći i zašto. Naime, iz uvodnog obrazloženja državnog tajnika je vidljivo da se u ovaj zakon interveniralo iz tri osnovna razloga. Prvo da se ovaj zakon konačno uskladi sa Zakonom o prekršajima jer je doista bila jedna neuobičajena situacija da u tom zakonu imamo propisane novčane kazne u dinarima i u njemačkim markama i dobro je što je sada konačno usklađen u tom dijelu. Ne uzimam pri tom naravno da li je dobro ili loše određena donja i gornja granica kazne za počinjene prekršaje. Znate, kad se radi o požarima niti jedna najviša kazna nije previsoka. Drugo, potrebno je bilo ovaj zakon, točno je i to, uskladiti sa Zakonom o građenju, međutim čini mi se da zakon nije u cijelom dijelu usklađen sa Zakonom o građenju, no ostavljam to predlagatelju za drugo čitanje zakona i sugeriram da se u cijelosti uskladi ovaj tekst sa Zakonom o građenju. I treće, očigledno je da je cilj predlagatelja bio da se ovim zakonom da inspektorima zaštite od požara neka ovlaštenja. E, sada tu nailazimo na jedan problem. Što to znači značka i da li značka znači nekakvu posebnu ovlast inspektorima zaštite od požara ili ne. Tvrdim da se ovlasti koje imaju inspektori njima mogu davati zakonima i podzakonskim aktima ali samo značka je zapravo samo identifikacija. Što hoću reći? Točno je da je kad je donesen Zakon o policiji u ovom domu da su određeni dijelovi Ministarstva unutarnjih poslova koji nisu pod ravnateljstvom policije, dakle koji nisu policijski službenici izgubili tzv. ovlaštenja, izgubili su ... [[Govornik se ne razumije.]] i izgubili su i naravno na pravo na nošenje značke i činjenica jest da to otežava rad inspektorima na terenu. Poznato mi je iz ranijeg iskustva da nailaze na mnoge probleme. Međutim, ovo nije dobro rješenje naprosto zbog toga što treba uskladiti tu odredbu sa Zakonom o policiji, mislim da nije usklađena, jer naime pitanje kakav je onda status inspektora, da li su oni policijski službenici, da li samo te njihove indetifikacije služe da se oni identificiraju i da li oni na temlju njih imaju neke druge ovlasti, ali to onda treba urediti zakonom. Osvrnuti ću se malo i na neke odredbe ovoga Zakona koje mislim da su nejasno napisane ili nisu dobro u najmanju ruku stilizirane. Znate, dobro je pisati u zakonu konkretne stvari, pa postoji mjesna nadležna policijska uprava. Mislim da je kvalitetniji standard, to smo ne samo u ovom propisu nego i u nizu propisa stalno naglašavali pa i sada naglašavamo ovdje. Mislim da je kvalitetniji izraz mjesna nadležna organizacijska jedinica Ministarstva unutarnjih poslova, da li je ona sada policijska uprava a u budućnosti će to biti policijska postaja, ne znam, ali mislim da ćete se tako lakše ... [[Govornik se ne razumije.]] Drugo, članak 4. stavak 2. i 3. Mislim da to treba jasno odredbiti, pazite, stavak 2. koji glasi: "Smatra se da su ispunjeni uvjeti iz stavka 1. ovog članka ..." itd. ..."ukoliko građevina udovoljava uvjetima utvrđenim ovim Zakonom i na temelju njega donesenim propisima te uvjetima zaštite od požara utvrđenim posebnim zakonima i na temelju njih donesenim propisima.". I to bi bilo u redu kada ne bi bilo stavka 3. koji glasi: "Iznimno od stavka 2. ovog članka ukoliko nije moguće udovoljiti uvjetima iz stavka 1. ovog članka radi prostornih, tehničkih ili tehnoloških razloga Ministarstvo unutarnjih poslova će odrediti zamjenske mjere kojima se postiže ispunjavanje tih uvjeta.". Slažem se i sa zamjenskim mjerama i njih mora imati takvu mogućnost. Međutim, pitanje je prvo, koje su to mjere na temelju kojih propisa, odnosno kojim se propisima oni propisuju, da li su to zakoni, da li ti zakoni spadaju u nadležnost Ministarstva unutarnjih poslova ili nekog drugog ministarstva. Ako su to pravilnici onda ih ne donosi ministarstvo nego ministar, jer niti jedan pravilnik zapravo iz bilo kojeg ministarstva, odnosno iz čije nadležnosti se radi nikada ne donosi ministarstvo uvijek donosi čelnik, dakle ministar. Ili su to neki drugi akti. Zapravo dobra je želja ali potrebno je urediti tekst. Zatim, imamo opet članak 5. odnosi se na članak 15. koji se mijenja, stavak 2.: "Ministar unutarnjih poslova nakon prethodno pribavljenog mišljenja ministra nadležnog za poslove graditeljstva donosi propis kojim se građevine razvrstavaju u skupine iz prethodnog stavka.". Očigledno se radi o pravilniku. Ali onda treba napisati pravilnik, ponovo ... [[Govornik se ne razumije.]] olakšat ćete si posao. Članak 9.: "Ministru unutarnjih poslova propisati će sadržaj obrasca službene iskaznice i izgled službene značke.". To je u redu ali: "Ispektor iz stavka 1. ovog članka dokazuju svoje službeno svojstvo identitet i ovlasti." i ovlasti "...službenom iskaznicom i službenom značkom.". Pazite, doista ovlasti se ne crpe iz sadržaja iskaznice, ovlasti se stječu ili se propisuju zakonom ili podzakonskim aktima. Bilo bi dobro, velim, da se i tu tekst popravi. I onda imamo famozni članak 18. koji je doista potrebno izmjeniti, popis stranih propisa koji će se kao pravila tehničke prakse u području zaštite od požara primjenjivati u Republici Hrvatskoj donosi ministar unutarnjih poslova uz suglasnost ministra zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Čujte, što je to popis propisa, ako preuzimamo strane propise zna se kako se to radi a drugo, naprosto je trebalo tehničke norme, ukoliko se radi o tehničkim normama pretočiti u naše propise. Ukoliko se to treba napraviti u zakonu onda napravimo to u zakonu, ukoliko to treba napraviti pravilnikom onda sugeriram da se to napravi pravilnikom. Još samo jedna načelna stvar. Pazite, što se tiče samog položaja inspekcijske službe ja ponavljam ono što sam rekao i prije. Bilo bi dobro da se vidi što sve spada a propisana je nadležnost njezina u nadležnost državne uprave u zaštitu i spašavanje koju smo uformili, odnosno ustanovili izmjenom ustrojstva državne uprave, donošenjem novog zakona ako se ne varam iz siječnja mjeseca ove godine, ja sam i tada sugerirao da je dobro da se već onda u nadležnost uprave stavi i nadležnost zaštite od požara. Jer pazite, imati ćete u jednoj upravi koja po svemu, po svemu doista ima karakter ministarstva objedinjene sve poslove a ove poslove će i dalje morati nažalost obavljati MUP, to nije dobro jer smo ponavljali a ja sada vrlo odgovorno tvrdim da te poslove treba objediniti u jednom tijelu državne uprave zvalo se ono ministarstvo ili državna uprava za zaštitu i spašavanje to je ovoga trenutka svejedno ali ih je dobro objediniti. Na kraju Klub HSS-a će podržati ovaj zakon uz sugestije predlagatelju da popravi tekst do drugog čitanja. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba LIBRE, uvaženi zasutpnik Željko Pavlic.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predsjednici ministarstva, dopustite da se u ime Kluba LIBRE, sasvim kratko s obzirom da je riječ o Izmjenama i dopunama postojećeg zakona iznesem naš stav, dakle o ovom predloženom Zakonu o zaštiti od požara. Klub LIBRE podržati će ovaj Zakon u prvom čitanju jer smo mišljenja da se njegovim donošenjem naglašava preventiva kao osnovni oblik zaštite od požara. Najbolja preventiva u zaštiti od požara različitih građevinama o kojima najviše govori ovaj Zakon je upravo njihova gradnja uz zadovoljavanje ovim Zakonom propisanim uvjetima projektiranja i građenja. Kako bi se mogućnost izbijanja požara svela na najmanju moguću mjeru, kako bi se u slučaju izbijanja požara izbjegle moguće žrtve i materijalne štete koje takvim akcidentima mogu biti znatne. Sjetimo se samo požara u spalionici "Puto", gdje samo pukom srećom nije došlo do težih posljedica po zdravlje većeg broja ljudi. Ne treba napomenuti da ta spalionica danas sigurno ne bi ispunila uvjete iz bilo kojeg elaborata zaštite od požara. A takvih je požara u Hrvatskoj sve više, iz godine u godinu jer svi nastoje što jeftinije izgraditi svoje građevine često na štetu upravo sigurnosti građevine. Posljedice toga mogu biti požari koji našim domaćinstvima i gospodarstvenici mogu nanjeti velike štete. Za ilustraciju iznjeti ću vam podatak da u Međimurskoj županiji u 2003. godini bilo 78 požara na građevinama i gdje su morale intervenirati vatrogasne jedinice. U Hrvatskoj ima mnogo takvih požara, 2002. godine bilo je 2627 požara na građevinama a 2003. taj broj raste na 3076. Šteta je negdje oko 100 milijuna kuna. Zbog toga Klub LIBRE podržava uvođenje obaveznog elaborata za zahtjevne građevine koje će smjeti izrađivati samo za to ovlašteni inžinjer za zaštitu od požara. To smatramo kao kvalitetnije rješenje od postojećeg jer se daje mogućnost upravo struci, dakle ovlaštenom injženjeru za zaštitu od požara a ne kao do sada, pravne osobe registrirane za projektiranje da skrbi o projektiranju i gradnji objekta. Klub LIBRE posebno podržava 1. članak ovoga Zakona kojim se ističe da je svaka osoba dužna voditi računa da ne izazove požar i kojim se utvrđuje prekršajna odgovornost svake osobe ukoliko izazove požar i također podržavamo uvođenje većih kazni za namjerno ili nenamjerno izazivanje požara. To naročito treba naglasiti u svjetlu činjenice da je prema procjenama čak više od 70% požara u Republici Hrvatskoj uzrokovano ljudskom nepažnjom i nemarom. Tako je 2002. godini uzroci požara dakle zbog nehaja i nepažnje ljudi u 2002. godini bilo je 5933. A 2003. godini, u prošloj godini dakle bilo je 7677 ili 71% požara koji su uzrokovani nehajem ili nepažnjom ljudi. Namjerno je zapravo bilo izazvano 275 požara. Mislim da na ovu činjenicu svi skupa moramo naglasiti i razmisliti što napraviti dalje da uz kazne dakle moramo i razvijati svijest o očuvanju prirode, to pogotovo važi za naše školske programe da od najranijih dakle, najranijeg doba djeca budu svjesna kvalitete prirode koje posjeduje dakle na koji način ih mogu zaštititi. I u tom smislu također Klub Libre podržava pojačanu zaštitu naših nacionalnih parkova na način da se inspektorima zaštite prirode za nadzor mjera zaštite od požara u nacionalnim parkovima i parkovima prirode daju veće ovlasti tj. ovlasti inspektora zaštite od požara. Na ovaj način ojačat će se kontrola i nadzor u našim nacionalnim parkovima i parkovima prirode, a Republika Hrvatska mora uvesti i druge mjere kako bi se naše prirodno bogatstvo zaista zaštitilo od požara. Ono na što bi Klub Libre želio upozoriti je uloga vatrogasne zajednice koja nije spomenuta u ovom Zakonu, ovim izmjenama Zakona, a za koju mislimo da bi također trebala imati mjesto u ovom Zakonu na način da joj se pruži mogućnost da priloži svoje mišljenje o izrađenom elaboratu ili da u najgorem slučaju bude barem u mogućnosti da ima uvid u elaborat iz čisto praktičnih razloga da mogu ići gasiti požar sa osnovnim informacijama o naprimjer o tlocrtu građevine, načinu gradnje, pristupu, nosivosti konstrukcije i tako dalje. Dakle Klub Libre podržat će ovaj Zakon u prvom čitanju ali ističemo da je Hrvatskoj potreban i novi cjeloviti Zakon o zaštiti od požara kako bi se otklonile uočene teškoće u funkcioniranju sustava zaštite od požara koje, koje su nažalost prisutne u ... [[Govornik se ne razumije]] Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba DC-HSLS uvaženi zastupnik Mate Brletić.
Gospodine potpredsjedniče, glavni tajniče, dame i gospodo saborski zastupnici. Prijedlog izmjena zakona o zaštiti od požara došao je u pravo vrijeme. Trebalo je i prije da dođe do izmjena, vjerojatno zakonodavac je uvidio da je u zakonu došlo do grešaka jer se posao na zaštiti od požara nije radio onako kako treba. U ovom Prijedlogu vidi se da će inspektori dobiti službene iskaznice i značke što će poboljšati rad na terenu inspektora kojih ima u Hrvatskoj oko stotinjak. I oni će biti u redu izjednačeni sa inspektorima policije tako da neće biti počinjeni kod vršenja uviđaja kada iziđu na požare i bit će učinkovitiji u, u svom radu. Raščlambom stanja zaštite od požara proteklih godina, nastalih požara i posljedica jer tražeći njihove uzroke zaključuje se da su uzroci u najvećem broju požara propusti čovjeka koji se ogladaju u poduzimanju zabranjenih radnji ili nepoduzimanju propisanih mjera zaštite od požara. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o zaštiti od požara je dobar i on po prvi puta propisuje sankcije prema osoba koje izazivaju požar i umnogome će olakšati obavljanje inspekcijskih nadzora inspektorima zaštite od požara. Ovaj Prijedlog zakona je usmjeren na prevenciju i represiju. Prevencija je po njemu primarna i temelj je rada za poboljšanje stanja zaštite od požara koja se zajedno sa represivnim mjerama, prekršajni postupci i sankcije, zabrane i slično međusobno usklađuju i nadopunjavaju. Iz navedenih činjenica rad inspektora zaštite od požara je prvenstveno usmjeren nad provedbom ovog Zakona kojeg upravo donosim te bih napomenuo da isti obavljaju nad Zakonom o zapaljenim tekućinama i plinovima, Zakonom o eksplozivnim tvarima za gospodarsku uporabu, Zakonom o prijevozu opasnih tvari i nizom drugih tehničkih propisa i normi. Ovaj Prijedlog zakona propisuje službenu iskaznicu i značku inspektora zaštite od požara što će omogućiti istima kvalitetnije obavljanje poslova. Kada smo kod poslova naveo bih poslove koje obavljaju inspektori, a temelje se na ovom Prijedlogu zakona. Inspekcijsko-požarne preventivne preglede svih pravnih osoba i radnji, nadzor nad pravnim osobama i radnjama koje obavljaju poslove prometa i korištenje eksplozivnih i drugih opasnih tvari, utvrđivanje uzora požara, tehnoloških eksploziva i havarija, pregled pravnih fizičkih osoba koja se bave prijevozom opasnih tvri u saradnji sa prometnom policijom. Poslovi koji ovise o zahtjevima stranaka, a to su: izdavanje posebnih uvjeta građenja u postupku izdavanja lokacijske dozvole. Pregled glavnog projekta za dobivanje građevne dozvole i izdavanje suglasnosti na predviđene mjere od požara i eksplozija. Sudjelovanje u radu povjerenstva za tehnički pregled, novoizgrađeni ili rekonstruiranih građevina. Sudjelovanje u postupku izdavanja lokacijske dozvole za držanje i smještaj zapaljivih tekućina i plinova te izdavanje akata sukladno Zakonu o zapaljivim tekućinama i plinovima. Izdavanje odobrenja za nabavku eksplozivnih tvari i vođenje evidencije o izdanim odobrenjima. Izdavanje odobrenja za prijevoz eksplozivnih tvari u unutarnjem prometu. Moram posebno naglasiti da inspektori zaštite od požara sudjeluju u ekipi za očevid požara, tehnoloških eksplozija ili havarija zajedno sa kriminalističkom policijom, uviđajem na mjestu požara, paljevine utvrđuje da li postoji kaznena ili prekršajna odgovornost sa osnovnim ciljem da bi se suzbilo protupravno ponašanje. U Republici Hrvatskoj ima oko 100-tinjak inspektora zaštite od požara te bi nakon usvajanja prijedloga ovog Zakona bilo potrebno istima omogučiti bolju računalnu opremu. Neki ih nemaju. Bolje opremiti sa motornim vozilima te općenito povećati operativno tehničke uvjete kako bi se povećala učinkovitost njihovog rada. Glede svega navedenog Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara dobro je urađen te u istom predlažem sljedeće izmjene. Iza članka 1. dodaje se članak 1.a) koji glasi: U članku 3., stavak 2., u članku 5., stavak 2., u članku 8., stavak 1., u članku 45., stavak 2., u članku 54., stavak 1. riječ kotar briše se. Obrazloženje: U sustavu državne uprave Zakonom je ukinut kotar. U članku 13., u stavku 1. dodaje se i zamjenjuje se riječ pojedinac sa riječju fizička osoba. Obrazloženje: kod utvrđivanja prekršajne odgovornosti za trgovačke obrte i druge radnje nije se mogao podnijeti zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka nadležnim prekršajnim sudovima jer isti nisu pravne osobe, a ne mogu se svesti ni pod pojedinac. Ako se pojedinac zamijeni s riječju fizička osoba moći će se prekršajno sukcionirati i pojedinac a i trgovački obrt i druge radnje. Klub DC-a i HSLS-a podržava ovaj Zakon da ide u drugo čitanje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSP-a uvažena zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine dopredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče. Radi loše organiziranosti i koordinacije protupožarne zaštite samo na Hvaru prošle godine izgorjelo je jedno selo te ogromne količine borove šume, vinograda, polja, lavande i drugih nasada, a na otoku Korčuli u posljednjih nekoliko godina oko 2000 hektara što borove šume što maslinika i vinograda. A takvih požara na žalost ima po cijeloj južnoj Hrvatskoj. Dio tih požara je organizirano podmetnut i znanmo da će se to iz godine u godinu ponavljati. A mi ništa ne radimo da bitno popravimo nedostatke protupožarne zaštite. A to je najviše neorganiziranost i nedostatak finanicja. Neki od nedostataka organiziranosti su financijama u vatrogastva koji ovisi isljučito o lokalnoj saoupravi u proračunima nema sredstava nisu predviđeni posebni izvori sredstav au porezima. Od toga je važnija suradnja DVDa sa lokalnom samoupravom da se problemi riješe u hodu. DRguo zapovjedni lanac ne funkcionira, jer funkcionira jedin o na temelju prijateljstva a ne na temlju podjele nadležnostai uz jasnu odgovornost. Prijateljstvo prikriva neorganizaciju, u smilsu podjele nadležnosti i odgovornosti. Mora postojati athok stožer za svaki požar. Tijelo koje odgovara za požar i ima mandat zapovjedanja postrojbama na terenu. Kljupčno je prvo stožer ili terenski zapovjednik navode udarekanadera, airtraktora i helikoptera. I drugo primopredja dužnosti, novoj postrojbi se ne smije vršiti nigdje drugdje nego na terenu obilaskom ruba požara. Treće, šumarija, što se t iče Hrvatskih šuma oni su odgovorni za protupožarne puteve i osmatračnice. Ali dio odgovornosti za zapuštene puteve snose i vlasnsici. No tu se postavlja i pitanje rentabilnosti tih polja. Odnosno, problema koje šumarija radi pri sječi drva. Uz istodsobno kuknjavu Hrvatskoh šuma radi nedostatka sredstva za izradu protupožarnih usjka. Nema više civilne zaštite. Hrvatska obala Jadrana više nema nikakvog sustava obavještavanja ili uzbunjivanja. Nema zbornog mjesta da s ponudi pomoć ili dobije inforamcija. Nema niti organiziranog prijavoza na mjesto požara. MOže se mobilizirati građane, kod proglašenja elementane nepogode. Ali ostaje otvoreno pitanje odziva građana. I peto, kod požara je presudno čuvati rube požara, da požar ne pobjegne jer su štete tada deset puta veće. Nije nužno dovoditi pojačanje iz sjeverne Hrvatske ili sa kopna na otoke dovoljno je povećati lokalne postrojbe ili uvesti jednu veću mobilnu profesionalnu sezonsku. Ključno treba uvesti posebni ljetni vatrogasni dodatak vatrogasnim postrojbama. A trebalo bi i hrvatska Vlada, zapravo ona je dužna podnjeti izvješće Hrvatskom saboru o ovogodišnjim požarima već na prvoj jeseenskoj sjednici. Jedan od prijedloga HSPa je da Hrvatska adaptira kanadski način upravljanja protupožarnom borbom, to jeste centraliziranjem sustava. Gdje mali broj ljudi upravlja sustavom protupožarne borbe, na cijelom području odgovornosti. Za dosezanje ovih spobonosti potrebno je kompjutorizirati potporu u prikupljanju i obradi podataka. O vremenu, požarima, ponašanju požara, stanju otkrivanja početnim napadima, i snagama za gašenje. Temeljem prvih radova o tome u privinciji Ontariju u Kanadi, Perovava nacional force institut štiti osam milijuna hektara šuma. A glavnu bazu podatka čine podaci o vremenu i klimi, pozciija udara munja, podaci o požarima te podaci o gorivom materijalu i prostup zemljištu. Različite banke podataka omoguaćva određivanje područja gdje lj udi najčešće uzrokuju požare. Podaci o vremenu i požarima za isto razdobolje u zadnjih 10 godina, uklopljeni u podatke o požarima uzrokovani ljudskom aktivnošću, daju model predviđanja u koji se dodaju trenutni meteorloški podaci i drugi s ciljem određivanja područja viskog rizika i pojačanja nadzora. Zua požare uzrokovane munjanama sustav koristi mrežu detetora munja. Računalo integira ove podatke i predviđa broj i mjesta izbijanja požara izazivanih munjama, čime se predviđa i područje jače koncentracije snaga prvog udara. Temeljem ovakvih sustava u unutarnja komunikacija između izvršitlja tj. aviona i grupe gasitalja, banke p odataka i zemljovida. Te podsustava za prevenciju i operacionalizaciju i obuku. DRugi prijedlozi HSPa za poboljšavanje protupožane zaštite su prvo, praktično nepostoji jedinstveni zapovjedni sustav, niti se zna tko je za što odgovoran. Treba fomirati nacionalni centar za krizna stanja, koji će putem svojih ispostava po županijama, i na otocima preuzimati jedinstveno zapvojedništvo kod ovakvihj elemenarnih katastrofa. DRugo, financiranje vatrogasnih postrojbi treba biti regularno prema broju intervvencija i spcifičnostima područja. Jedno je za požar u gradu a drugo je sasvim drugo je ljeti mjesec dana 24 sata dnevno gasiti ogromne šumske požare, verući se po brdima. Kako turizam živi od očuvanog okoliša, i neizgorene šume, HSPe je v eć predložio da se u buduće 30% prihoda o boravišne pristojbe od turizma, koristi za potrebe vatrogastva. Četvrto, flota kanadera i velike vatrogasne postrojbe su potrebne za veće požare. No u startu se jedan dio požara može eliminirati ili barem precizno locirati jedino iz zraka. Stoga HSPe predlaže stvaranje duž obalne mreže letjelišta za male protupožarne zrakopolove. Tipa Airtraktor. Uoči ovogodišnjeg katastrofalnog požara na Hvaru Vlada je ukinula uproavnu dozvolu za letjelište STari grad na Hvaru koji je desetljećima služila kao protupožarna baza. I peto, svakom je jasno kako je kod šumskih požara najvažnija hitna reakacija na samom očetku požara. NOvi kanader Sielse 415 stoji 22 milijuna eura ili 150 milijuna kuna. Nosi 6 tona vode. Istodobno novi air traktor AT 800 koji nosi tri tone vode, stoji svega 1,2 miliona eura ili 10 milijuna kuna. Treba omogućiti lokanoj samoupravi da sami kupe po jedan airtraktor za Hvar, Brač, KOrčuli, Vis, putem kredita HABORA i uz potporu Ministsarstva obnove. Očekujemo dosljednost Ministarstva poljoprivrede glede opožarenih poljoprivednika na Jadranu. Ako su izdvojili 400 milijuna kuna uza naknadu štete od suše na urodu pšenice, onda trebaju pokazati istu volju za pomoć opožarenim poljoprivrednicima. Treba ujedno poticati uplatu osiguarnja od požara, za poljoprivednike. Iz toga razloga Croatia osiguranje mora ostati barem 25% u državnim rukama. I na kraju da dodam, još jedan od velikih problema je i problem u posadama. Po propisima Kanada air specijalizirani kapetan pilot i kopilot sa licencom u normalnim uvjetima ne smiju letjeti više od 6 sati leta. Sa tjednim odmorima. A naši lete i po 12 sata naravno sa ogromnim opasnostiam po živote samih njih, i ljudi na zemlji ispod njih. A da i ne spominjeno kako su mizerno i nedovoljno plaćeni pa i radi toga još više u opasnosti pri letenju. Što nas vraća na početak problema, a to je neorganiziranost i nedostatak financija. Hrvatska stranka prava će ipak podržati ovaj Zakon jer na žalost to je jedini zakon koji za sada imamo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnih navoda uvaženi zastupnik LUčin.
pa bilo je više krivih navoda, možda ipak radi javnosti treba kazati da Hrvatska iam jedinstveni sustav za vatrogasnog zapovljedanja, da Hrvatska ima 5 odnosno MUP ima 5 mobilnih jedinica Jadranu. I da ne idem dalje. Nije točno da protupožarnu zašittu financiraju samo jedinica lokalne samouprave pgoledajte koliko se ove godine izdavaja pogledajte koliko se prošle godina izdvajalo. Saom ipak da se ne bi stekao krivi dojam da se u Hrvatskoj ništane radi na zaštiti od požara.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik KOrenika, ispraavk netočnog navoda.
Hvala lijepa gospođa Tomašić je netočno rekla da ne postoji sustav financiranja vatrogastva u Hrvatskoj. Upravo postoji sredstva jedinica lokalne samouprave jedinice loklane samouprave su dužne 5% izvornih prihoda svojih uložiti u financiranje vatrogastva, pitanje je čine li to u dovoljnoj mjeri. Slažem se da to nije dovoljno. I druga stvar, prošle godine nije 400 milijuna kuna utrošeno da bi se nadoknadila šteta od suše za pšenicu nego kompletno za poljoprivredu. Prema tome nemojmo stavljati dojam da se ide samo za jednu kulturu u poljoprivredi, na žalost to je isto tako bilo nedovoljno …
Zahvaljujem. Ispravili ste netočan navod. Povreda Poslovnika. Koji članak?
209. stavak 2. gospodin Lučin i gospodin Korenika da mi imamo to što oni govore ne bi bilo ovakve situacije s požarima, oni iznose svoje mišljenje. O čemu mi pričamo uopće?
Nije povrijeđen članak 209. Na redu je klub HNS-a PGS-a, uvaženi zastupnik Srećko Ferenčak.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Ovim izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara usklađen je jedan uski segment ovog zakona sa Zakonom o građenju u dijelu koji se odnosi na postupke vezane uz prostor uređenje, građenje, odnosno donošenje dokumenata prostornog uređenja, izdavanje lokacijske i građevinske dozvole. Takvim izmjenama na žalost samo mali dio Zakona o zaštiti od požara usaglašava se sa europskom tehničkom regulativom koja je bila podloga za donošenje Zakona o građenju a koji je u potpunosti usuglašen sa pravno stečeno Europske unije. Dosadašnja iskustva investitora i projektanata potvrđuju da se na protupožarnu suglasnost za projekte čekalo dva i više mjeseci što je nedopustivo jer usporava svaku ozbiljnu gospodarsku aktivnost. Vrlo je vjerojatno da su ovakvi dugi rokovi posljedica preopterećenosti inspekcija zaštite od požara koje obavljaju i druge poslove. Osnovni zadaci inspekcije trebali bi biti u području nadzora gotovih objekata, a obavljanje kontrole projekata u državnoj inspekciji treba pripasti prošlosti i stoga je mišljenje i prijedlog našeg kluba da se u ovom prijedlogu izmjena zakona trebala predložiti i izvršiti decentralizacija postupka u smislu prenošenja ovlasti kontrole projekata iz državnih institucija u ovom slučaju MUP-a na ovlaštene fizičke ili pravne osobe kao što je to predviđeno u Zakonu o građenju za druge ne manje važne i bitne zahtjeve za građevinu kao što su mehanička otpornost, stabilnost, buka, ušteda energije, toplinska zaštita. Takva decentralizacija bila bi učinkovita i dobra jer bi ovlašteni … sigurno svoj posao napravio puno brže nego što je radio nadležni inspektorat i zbog čega su mnogi investitori prigovarali, a potencijalni ulagači otjerani dugotrajnim postupcima izdavanja dozvola. Osim toga valja reći da je država u drugim područjima kao što su javni bilježnici i sudski vještaci prihvatila model decentralizacije svojih ovlasti, a što se u praksi pokazalo funkcionalno i dobro. Nije dobro da ovaj zakon ne razmatra takvu mogućnost, a uvođenje ovlaštenih projektanata iz područja zaštite od požara pod nadzorom MUP-a korektan ali puno premali pomak. Kada izađemo iz uskog segmenta izmjena kojima se bavi ovaj prijedlog, vidjet ćemo da je u cijelosti postojeći Zakon o zaštiti od požara neadekvatan i nefunkcionalan i da je na temelju ovakvog zakona nemoguće uspostaviti djelotvorni sustav zaštite od požara, a da i ne govorim o posebnoj pažnji koju je potrebno posvetiti obale, otoka i jadranskog zaleđa s obzirom da smo svake godine svjedoci katastrofalnih požara. U ovim izmjenama valja jedino pohvaliti agilnost Ministarstva graditeljstva koje želi uskladiti svoje segmente sa europskim zakonodavstvom, ali je zato resorno ministarstvo u potpunosti zatajilo i još uvijek nije pripremilo cjelovitu izmjenu Zakona o zaštiti od požara. Iz svega navedenog vidljivo je da predložene korekcije samo u malom segmentu osuvremenjuju postojeći sustav u zaštiti od požara što će klub HNS-a i PGS-a podržati, ali sustavno i dugoročno gledano ovo pitanje treba riješiti novim Zakonom o zaštiti od požara koji bi se u potpunosti uskladio s europskim zakonodavstvom i omogućio efikasnu i sustavnu zaštitu od požara. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Valter Drandić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo dozvolite u ime kluba IDS-a nekoliko riječi također o ovom zakonu. Čini mi se da su svi moji prethodnici rekli dosta o onome što muči vatrogastvo i što bi vatrogastvo danas trebalo riješiti, no mi ovaj zakon gledamo također u kontekstu usaglašavanja sa zakonom, prvenstveno sa Zakonom o građenju. Htio bih reći da je vatrogastvo sigurno jedno od onih djelatnosti koje je dosta uspješno provela decentralizaciju, da je danas vatrogastvo ono što je logično gotovo u potpunosti u ingerenciji lokalne i regionalne samouprave i mislimo da je to dobro. Htio bih isto tako reći i kao jedan od najodgovornijihh ljudi u hrvatskom vatrogastvu da je po našim ocjenama danas vatrogastvo u Hrvatskoj jedan od najorganiziranijih sustava, sigurno najorganiziraniji sustav u budućem nadamo se sustavu zaštite i spašavanja i ponovo još jedanput koristim ovu priliku da podcrtam i da kažem da bi vatrogastvo u svakom slučaju trebalo biti nositelj tog sustava. To je sustav koji funkcionira 24 sata na dan. To je sustav koji ima ljude koji vole svoj posao, to je sustav gdje rade ljudi koji su požrtvovni i ljudi koji se opredijele za poziv vatrogasca, ne opredjeljuju se za to kao za bilo koje radno mjesto nego se opredjeljuju kao stvarno za svoj životni poziv i imamo prilike na žalost svako ljeto gledati kako mi danas u Hrvatskoj još uvijek požare gasimo ne toliko tehnikom, ne toliko opremom nego prvenstveno požrtvovnošću, hrabrošću, srcem i znanjem naših vatrogasaca i mislim da to uvijek kada i ovdje u Hrvatskom saboru govorimo o zakonskim rješenjima moramo uzeti u obzir. Vatrogasci danas treba sigurno je ono što su rekli moji prethodnici, možda se s nekima u nekom detalju ne slažem ali generalno da, bolje organizirati, ali prvenstveno ih treba bolje opremiti tehnički, tehnološki da im olakšamo taj težak posao. Čini mi se da bi bilo potrebno uskladiti zakonodavstvo na ovom području, da bi bilo potrebno uskladiti zakonodavstvo kada govorimo o sustavu zaštite i spašavanja, kada govorimo o zaštiti od požara i kada govorimo o vatrogastvu. To je praktički jedan paket od tri zakona koji su nam potrebni i bilo bi dobro o njima razgovarati u jednoj cjelini, jer kada razgovaramo ovako parcijalno onda se možda gubi cjelokupna slika što je to danas zaštita od požara i što je to vatrogastvo i često puta mi vatrogasce gledamo samo kroz onih par ljetnih mjeseci kada se gase požari prvenstveno na Jadranu. Ne vidimo sve one ostale njihove aktivnosti, a moram vam reći da i danas preko 50% vatrogasnih intervencija nisu više požari nego su na žalost tehničke intervencije. Vidimo svakodnevne sudare na našim cestama, svakodnevno na žalost ljudi umiru na cestama i mnoge druge tehničke akcidente u gospodarstvu itd. i sve više osim požara vatrogasci moraju obavljati i te druge teške obaveze, a to podrazumijeva i drukčije osposobljavanje i puno kvalitetnije i drukčije opremanje i opremom i tehnologijom da bi se mogli boriti sa tim nedaćama koje zadese naše građane i naše društvo u cjelini. Prema tome mi u klubu IDS-a isto tako načelno podržavamo intencije ovog prijedloga zakona i podržat ćemo ga u prvom čitanju, ali mi mislimo da je potrebno ova tri zakona o zaštiti i spašavanju, o zaštiti od požara i o vatrogastvu raspravljati u jednoj cjelini, u jednom paketu bilo da su potrebna donošenja novih zakona ili izmjena ponekih zakona kako bi se o toj problematici moglo raspravljati meritorno u jednoj da tako kažemo jedinstvenoj cjelini. Klub IDS-a podržava ove prijedloge zakona prvenstveno zbog toga što smatramo da je potrebna puno veća odgovornost za one koji izazivaju požare, da je potrebna puno veća odgovornost za provođenje mjera protupožarne zaštite, a vidljivo je da ako nemamo adekvatne kazne za takve slučajeve da i ta odgovornost nije gotovo nikakva, prema tome predlažem ove prijedloge koji idu u smjeru da se povećaju kazne za izazivanje požara i za neprovođenje mjera protupožarne zaštite i mislimo da će to dati određeni efekt. Isto tako, moram reći da kada govorimo o kaznama sigurno je da kada netko izazove požar treba ga što je moguće strože kazniti. Kada netko ne donese potrebne planove, ne provodi mjere zaštite od požara treba ga isto tako kazniti, međutim, nama se danas na žalost dešava da i naše inspekcije ne rade u tom pravcu. Imamo i moram vam to prenijeti na terenu jedno veliko nezadovoljstvo sa radom naših inspekcija. Dešava nam se da inspektori se puno više bave time da li neki zapovjednik u dobrovoljnom vatrogasnom društvu ima odgovarajuću stručnu ili školsku spremu pa nam kažnjavaju vatrogasce zato što su dobrovoljni vatrogasci i možda ne ispunjavaju neki formalni uvjet. Isto to nam se dešava danas i u nekim javnim vatrogasnim postrojbama pa ako je čak možda i u Zakonu loše napisano to sigurno nije bila intencija zakonodavca, to sigurno nije bila intencija Hrvatskog sabora i ja molim i ovdje odgovorne u Ministarstvu unutarnjih poslova da se kada se radi o inspekcijskom nadzoru možda više okrenu onima koji bi trebali poštivati zakone a to su prvenstveno odgovorni subjekti koji ne ispunjavaju još uvijek svoje obaveze prema vatrogascima to su osiguravajuća društva koja ne ispunjavaju svoje obaveze prema zakonu prema vatrogascima i drugi i koje na žalost nitko ne kažnjava. Kažnjavamo vatrogasce, kažnjavamo ljude koji su se opredijelili za to zvanje, kažnjavamo dobrovoljce koji svoje slobodno vrijeme troše na ovom humanitarnom poslu, ja mislim da to nije dobro iako znam da ćete mi odgovoriti ako mi odgovorite a ne trebate da je to sve u skladu sa Zakonom. Slažem se da je u skladu sa Zakonom, mi smo pogriješili ako smo nešto krivo donijeli u zakonima ali nismo imali tu intenciju, imali smo neke druge intencije. Ja vas molim da se to uzme u obzir i da inspekcije usmjerimo da rade u pravcu da vatrogastvo postane efikasnije i da se kvalitetnije ne samo zaštitimo kada se nešto desi nego da što je mogući viši akcenat bacimo na preventivu da se takvi akcidenti i požari i drugi neću reći ne ... to je nemoguće nego da se što je moguće manje dešavaju. Problema u vatrogastvu ima mnogo, ja sam dosta o tome govorio, ne bih želio danas puno ponavljati ali bih molio isto tako s ove govornice da pokušamo svi zajedno razrješiti nekoliko ključnih problema, ključni problem je danas još uvijek pitanje povrata PDV-a za prošlu godinu gdje se desilo da su neke porezne uprave nekim županijama, vatrogasnim postrojbama, društvima, zajednicama vratile PDV za prošlu godinu a neke porezne uprave nekim županijama nisu, prema tome, imamo jednu nelogičnost u Hrvatskoj kao da imamo više poreznih uprava. Nadam se da će taj sustav za ovu godinu funkcionirati međutim, ja bih molio i nadležno Ministarstvo i Ministarstvo financija da pokuša iznaći rješenje da se za prošlu godinu svima ... povrat PDV-a mislim da bi to značajno doprinijelo, to nisu velika sredstva za državu ali su ogromna sredstva za vatrogasce koji će to sigurno znati uložiti u kvalitetnu i bolju opremu. I često se spominje problem financiranja, problem financiranja jasno postoji jer su vatrogasci prebačeni decentralizacijom na lokalnu samoupravu ali treba biti pošten i reći da je određeni dio sredstava država danas kroz jedan posto poreza na dohodak, kroz fond poravnanja ipak namijenio lokalnoj samoupravi za financiranje barem one redovne djelatnosti javnih vatrogasnih postrojbi, to znači za plaće i materijalne troškove. Imamo problem još kako financirati cjelokupni sustav jer mi imamo i dobrovoljnih vatrogasnih društva koja su veoma značajna u sustavu vatrogastva i koja na žalost su kompletno na teretu lokalne samouprave a ona za to nikada nije dobila nikakva dodatna sredstva i bilo bi potrebno barem izjednačiti ljude koji su kao vatrogasci zaposleni u dobrovoljnim vatrogasnim društvima da imaju jednak status kao vatrogasci zaposleni u javnim vatrogasnim postrojbama. Evo ponavljam još jedamput Klub IDS-a podržava intencije ovog Zakona, i podržat ćemo ga u prvom čitanju i glavna naša primjedba se odnosi na ovaj dio koji se odnosi na dokumente prostornog uređenja, pa dozvolite još samo nekoliko riječi. Imamo u članku 12. mjesna nadležna policijska uprava sudjeluje u postupku izrade i donošenja dokumenata prostornog uređenja. U članku 13. mjesna nadležna policijska uprava i Ministarstvo unutarnjih poslova utvrđuje uvjete građenja u postupku izdavanje lokacijske dozvole. U članku 16. isto tako nadležna policijska uprava sudjeluje u radu povjerenstva za tehnički pregled građevine itd., svugdje se spominje nadležna policijska uprava protiv čega ja nemam ništa, međutim, u toj nadležnoj policijskoj upravi kolegice i kolege, više nema vatrogasaca, vatrogasci su u javnim vatrogasnim postrojbama, u dobrovoljnim vatrogasnim društvima, i oni sa ovim prijedlogom nemaju ništa, a to su oni ljudi koji će sutra morati na tim građevinama intervenirati, gasiti požar, i nije logično da oni ne budu uključeni u taj sustav izdavanja potrebnih dokumenata prostornog uređenja i ja predlažem gospodi iz Ministarstva iz Vlade koji su predlagatelji ovih izmjena Zakona da se u ove postupke svakako uključe nadležne postrojbe koje su na tom području i nadležni vatrogasni zapovjednici koji bi u svakom slučaju trebali na neki način biti uključeni u ovaj postupak jer će oni sutra tu intervenirati jer će oni sutra i kroz svoje planove itd., odgovarati da sve te građevine itd., budu adekvatno zaštićene od požara i mislim da nije logično da to onda bude samo nadležnost policijske uprave, to znači praktički inspektora, nego mora biti ta nadležnost barem podijeljena sa onima koji su stvarno u vatrogasnoj operativi, koji gase požare i mislim da ćemo puno kvalitetnije i efikasnije odraditi ovaj posao i daleko više povećati sigurnost građana i gospodarskih subjekata. Evo, toliko od strane Kluba IDS-a i još jedamput ponavljam mi podržavamo ovaj Zakon u prvom čitanju i nadam se da ćete ove naše primjedbe uvažiti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime Kluba SDP-a uvaženi zastupnik Lučin.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pokušat ću svega nekoliko riječi oko ovog Zakona u ime Kluba SDP-a s time da bih možda počeo da je ovo jedna po meni od bitnih tema oko kojih ne bi trebalo politizirati i oko kojih ne bi trebalo iznositi paušalne ocjene. Bilo je ovdje dosta govori o prošlogodišnjim požarima, ja bih vas upozorio da je prošle godine gorila cijela Europa, ne samo Europa nego i Amerika. Ako ćete komparirati situaciju u smislu kvadrature koja je izgorila, brzine intervencije, žrtava, broj stanovnika, većine teritorija onda ćete zapravo doći do podatka da u Hrvatskoj niti je vatrogastvo tako loše, niti je tako sporo, nego dapače prema tim rezultatima, mi možemo, normalno koliko se može biti u takvim situacijama zadovoljan, zapravo biti zadovoljni i to prije svega zahvaljujući vatrogascima i ljudima koji su u toj branši dali veliki doprinos, ja koristim još jednom priliku da im se zahvalim. Slažem se također s onima koji su govorili zapravo da je ovu priliku trebalo iskoristiti da se o ovoj temi govori malo šire i sveobuhvatnije. Tim prije što mi se čini da nije bilo nužno da se s ovim zakonom žuri jer on neće imati nikakve bitne implikacije na ovu ljetnu sezonu, odnosno protupožarnu sezonu. Isto se tako nadam obzirom na vlagu i metroprognozu da ove godine nećemo imati situaciju kakvu smo imali prošle ili nekih narednih godina. Bilo je rečeno ovdje tri zakona da bi trebalo razmatrati. Ja bi dodao i četiri, već kad je riječ o protupožarnoj zaštiti, a to je Zakon o civilnoj zaštiti. Dakle, isto je tako možda bila prilika da se porazgovara o planu i programu i što je napravljeno u protupožarnoj sezoni i tu se slažem s onima koji su kazali da bi možda trebalo razgovarati i o programu planu za ovu godinu o stanju opreme. Potsjetit ću vas, ove godine vatrogasne postrojbe u Hrvatskoj bit će bogatiji za više 10-taka automobila, a u narednom periodu i nekoliko stotina automobila koji se grade u domaćim tvornicama, gdje je sve veća domaća komponenta, čak vjerojatno već iduću godinu će izvozna komponenta nadmašiti uvoznu. Obzirom da mi neki signaliziraju nešto iz klupa, sjećam se da je ministar Šuker rekao da je to loš biznis i da će vjerojatno to trebat preispitat. Ali je činjenica da je već došlo 50-tak automobila i da su svi od ministarstva, vatrogasaca zadovoljni. Što se tiče samih izmjena ovog dijela zakona, htio bih reći sljedeće. Mislim da je dobro da se ide u ove izmjene i one svakako jesu poboljšanje u odnosu na postojeće stanje i Klub SDP-a će podržati ove izmjene. Ali se vraćam na poantu, a to je, da je trebalo zapravo iskoristiti priliku da se izmjeni i niz drugih odredba. Prije svega odredbe koje se odnose na prevenciju i metode provođenja zaštite od požara. Jedan dio koji je posvećen tu kaznama. Iz iskustva mislim da nije problem većine, odnosno veličine kazne. Dakle, nije bitno zapravo koliko se plaća kazna za netko tko je namjerno izazvao požar. Možda bi bilo dobro pogledati jednu analitičku metodu, usporednu metodu koliko se na osnovu prijava koju podnesu inspektori kazni osoba. Dođete do iznanađujućeg podatka, doći ćete skoro kao do podatka u prometu. Nikad nitko nije u Hrvatskoj radio analizu koliko je prometnih prekršaja kažnjeno na osnovu policijskih prijava. i zapravo mi tu dolazimo do problema, ne do visine kazne, ona djeluje edukativno, ali nemamo ovog drugog dijela gdje dolazi do realizacije te kazne. Takođe ja se osobno zalažem da ne treba kažnjavati, mislim treba kažnjavati one koji izazovu požar. Ali ne samo njih. Trebamo se zapravo okrenuti i onima koji u prevenciji ne odrade svoj posao. Šta je sa jedinicama lokalne samouprave koje ne ispunjavaju svoje uvjete? Što je s državnim tijelima koji ne ispunjavaju svoje uvjete iz zakona? Što je sa javnim poduzećima i svima ostalima koji ne ispunjavaju zakonske uvjete vezano za zaštitu od požara? Dobro je i što se ide u kategorizaciju objekata. Ali isto tako mislim možda da bi trebalo više prostora ostaviti čak u samom Zakonu o gradnji da se propišu određeni uvjeti, da bi čak možda moglo ići i u tri kategorije. Tako zapravo da se rastereti u većem dijelu ovaj inspekcijski dio inspektorski poslovi. I možda bi trebalo razmišljati o starim građevinama. Ako pogledate statističke podatke, vidjet ćete da je sve više požara u objektima, u starim građevinama sa starim instalacijama lošim plinskim, električnim instalacijama, i tu bi zapravo trebalo iznaći nekakve mjere, mogućnosti u smislu inspekcioniranja da bi se neke stvari otklonile i riješile. Oko samih pozicije inspektora. Slažem se s onima koji su rekli da značaka sama po sebi ništa ne znači. Zašto? Više vam znači iskaznica. Ne možete imati značku bez iskaznice, ali možete imati iskaznicu bez značke. Ja ne znam da li je to samo namjera da se vrate nekakve ovlasti, ja se nadam ne policijske ovlasti i nadam se da ne policijska značka inspektorima, jer ako je samo pitanje da se vrate neki benefiti i beneficije što se tiče plaća u redu, ali ukoliko bi se vraćale policijske ovlasti u onom smislu kakve su inspektori imali do 2001. godine, mislim da to nije u redu i da policijske ovlasti trebaju imati samo policajci. Evo ja bih toliko, stime da se nadam da ćemo uskoro dobiti dakle cijeli set od četiri zakona, Zakon o vatrogastvu, Zakona o zaštiti od požara, Zakona o spriječavanju, dakle elementarnih nepogoda, odnosno katastrofa, ali isto tako i Zakon o civilnoj zaštiti, gdje bi onda se moglo razgovarati o čitavom korpusu, korpusu zaštite od požara, ali i šire od toga. Jedna rečenica. Tu je bilo spomena o tome da se u Hrvatskoj kad su veliki požari ne može dakle mobilizirati ljudstvo. To nije točno. Ono se može mobilizirati. Samo znate, kad u Dalmaciji gori za razliku od Kanade, onda je to malo jedan drugačiji problem. Znate, ne možete dovesti nekog tko ne zna gasiti, tko ne zna što je bor. Ne možete ga dovesti da gasi u Dalmaciji. Dakle, prema tome tu bi trebalo razmotrit ovaj prostor civilne zaštite. I slažem se s Klubom IDS-a da bi ipak trebalo ostaviti prostora javnim vatrogasnim postrojbama da se uključe u cijelu ovu priču oko izdavanja potrebnih dozvola i papira za gradnju. Dakle, završavam, Klub SDP-a će podržat ove izmjene, stime da smo mišljenja da je trebalo ići u sveobuhvatnije izmjene i da ćemo isto tako se nadam skoro dobiti na klupe cijeli set zakona o kojima sam govorio i da ćemo o njima raspravljati zajedno. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. S ovim smo završili raspravu po klubovima. Prelazimo na raspravu u trajanju od 10, pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. Uvaženi potpredsjednik doma, Mate Arlović. Izvolite. i ja se ispričavam, isteklo je vrijeme po Poslovniku za prijavu za pojedinačnu raspravu.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Nema dvojbe da je potrebna izmjena i dopuna Zakona o zaštiti od požara. Međutim, postavlja se pitanje, u kojem sadržajnom obliku, opsegu i dosegu izmjena i dopuna? Ja moram reći da u odnosu na zadatak koji je Vlada Republike Hrvatske u 8 mjesecu prošle godine dala da se pripremi Nacrt prijedloga izmjena i dopuna zakona je očigledno da je ova izmjena i dopuna išla korak dalje, jer je taj zadatak bio vezano za sankcije koje se primjenjuju prema osobama koje izazovu požar. A ove izmjena i dopuna Zakona je obuhvatila zapravo proširivanje ovlasti Ministarstva unutrašnjih poslova u izradi elaborata odnosno pripremi građevinske prije svega lokacijske, onda i građevinske dozvole i u takvoj situaciji te potvrda vezano naravno za upotrebu zgrade, odnosno prijem zgrade. Moram reći da u tom kontekstu se odmah javlja potreba da se zapravo postavi jedno ozbiljno načelno pitanje. Naime, uvodi se jedna među faza i među lokacijske i građevinske dozvole i nije moguće napraviti elaborat od zaštite od požara ako nisu među projektima definirani osnovni principi … instalacije i načina funkcioniranja objekta. Izradom elaborata zaštite od požara bi trebalo sve izprojektirati pa napraviti elaborat zaštite od požara. Isto tako uvodi se nova vrsta projektanta koji se zove ovlašteni inžinjer za zaštitu od požara. Do sada su sve struke projektanata u svom projektu izrađivale prikaz mjera zaštite od požara i svaki projektant ga je potpisao. Taj prikaz mjera zaštite od požara nalazi se u sklopu svakog elaborata glavnog projekta, a sada se uvodi poseban elaborat koji se radi prema, radi poseban projekt koji objedinjuje ove struke. To mi liči da namještanje zapravo posla jednom takvom zvanju koje se ne može naučiti koja samo kroz stručni ispit. Ipak je stručni ispit premalo, to tim više što se u određenoj kategoriji inspektora može i osloboditi od polaganja stručnog ispita, naravno na temelju propisa ministra. Jedan tim inspektora koji pregledava elaborat glavnog projekta sačinjava tri inspektora i to građevinske … [[govornik se ne razumije]] struke, arhitektonske struke, elektro struke i strojarske struke. Oni utvrđuju usklađenost projekta, jer ga ne gledaju samo kao prikaz mjera zaštite od požara, nego kao kompletan projekt. Na ovaj način bi se bez uvida u kompletan projekt … [[govornik se ne razumije]] samo elaborat zaštite od požara stvara se mogućnost beskonačnog ispravljanja glavnog projekta ako inspektori utvrde nedostatak na konferenciji a ako ne utvrde tko snosi odgovornost za eksploataciju projekta. Toga u ovoj izmjeni i dopuni uopće nema niti je predviđeno. I u takvoj situaciji do drugog čitanja sasvim sigurno to pitanje treba razmotriti šta se treba učiniti. Druga primjedba koja ukazuje da zapravo je zakon nedorečen na jedan specifičan način jeste činjenica da ovaj zakon u nepunih 20 odnosno 20 članaka u pet članaka odnosno u četiri članka propisuje da će ministar unutarnjih poslova donijeti posebne propise. U jednom članku propisuje da će preuzeti, dati popis ... [[Govornik se ne razumije.]] stranih propisa koji će se primjenjivati kod nas i u jednom članku propisuje da će donijeti zamjenske mjere koje se mogu primjenjivati u određenoj situaciji. Postavlja se pitanje zapravo dorečenosti projekta koji je pred nama i koji mi danas raspravljamo. Ako toliki zbir propisa mimo ove izmjene i dopune zakona treba donijeti da bi se zapravo stvorila mogućnost njihovog provođenja. Ja u tom kontekstu naravno imam i posebne primjedbe, o tome ćemo nekoliko riječi reći. Prvo, postavlja se vrlo interesantno pitanje. Kaže se da građevine u članku 4. građevina mora biti projektirana i izgrađena tako da u slučaju požara obuhvaća to, to, to, to, to. E sada, u stavku 3. kaže iznimno od stavka 2. u kojem se govori i o uvjetima ovog članka nije moguće udovoljiti stavka 1. a to su svi ovi bitni uvjeti, prostornih i tehničkih i tehnoloških razloga Ministarstvo unutarnjih poslova će odrediti zamjenske mjere kojima se pobliže postiže ispunjavanje tih uvjeta. Da li je moguće zamjenskim mjerama postići ispunjavanje tih uvjeta. Pa valjda zamjenskim mjerama treba propisati kako ne se ispunjavaju uvjeti nego kako, koje druge uvjete umjesto tih uvjeta možete propisati a koji su adekvatni njima. A ne ispunjavanje uvjeta. Ako se radi o ispunjavanju uvjeta onda to nisu zamjenske mjere. Onda se radi o propisu kojim se osigurava provođenje tih uvjeta i u takvoj situaciji sasvim sigurno treba razmotriti zapravo što se hoće. To je broj jedan. Broj dva, treba vidjeti jer te zamjenske mjere s obzirom da se radi o javnim ovlastima sukladno članku 89. stavku 2. Ustava mora biti objavljeno i ovdje se u Narodnim novinama jer po njima moraju građani postupati. Pema tome, u takvoj situaciji je sasvim jasno da tu nije dovoljno naznačiti da će tu biti zamjenske mjere nego se mora reći da koji je to propis, koja vrsta propisa i da će biti objavljeno u Narodnim novinama. I slična je situacija i sa propisom iz stavka 3. članka 3. gdje se govori da će ministar unutarnjih poslova nakon provedenog mišljenja ministarstva za prostorno uređenje posebnim propisom određuje građevine na koju se ne primjenjuje stavak 1. novog članka 3. Prema tome, to se također mora reći koji je to propis, vjerojatno pravilnik koji također mora biti objavljen itd. Ja moram naznačiti osim ovih primjedbi kje sam govorio oko elaborata i ovlaštenog inžinjera zaštite od požara, dakle u međufazi moram posebice skrenuti još dodatnu pozornost da i po članku 5. ministar donosi posebni propis kojim se građevine razvrstavaju u skupine iz prethodnog stavka. Radi se građevina, obiteljska kuća, stavak 1. skupina 1. i skupina 2. zahtjevne građevine ali i to treba biti donešeno u nekom pravilniku koji mora biti objavljen jer se u tim uvjetima sukladno Zakonu ne samo o zaštiti od požara nego i Zakonu o građenju mora zapravo razraditi taj propis i uskladiti ovaj zakon i provođenje ovog zakona zajedno sa Zakonom o građenju. U članku 6. se također govori da će se posebnim propisom Ministarstvo unutarnjih poslova utvrditi način, postupak, polaganje i program stručnog ispita iz stavka 4. ovoga članka te uvjeti za oslobađanje planiranog polaganja stručnog ispita. Postavlja se pitanje ako je taj da bi netko bio ovlašteni inspektor za zaštitu od požara da mora imati položen stručni ispit kao zakonski uvjet da li je moguće posebnim propisom ministra osloboditi ga i da stekne status ovlaštenog inspektora, inžinjera za zaštitu od požara ako ga je ministar oslobodio nekim posebnim propisom ili bi moralo to zakonom biti utvrđeno u kojim uvjetima ako se steknu zakonski uvjeti ministar može osloboditi nekoga polaganja tih uvjeta. Dakle, koliko godina recimo staža, iskustva, koja stručna sprema itd., koje iskustvo oko požara. Toga svega ovdje nema i to bi trebalo dodatno u zakonu unijeti koji su to zakonski uvjeti i kriteriji koji se moraju steći i ispuniti da bi se posebnim propisom tada moglo reći u takvim slučajevima ministar odnosno nadležna osoba može osloboditi polaganje ispita. Posebna je stvar vezana uz ovlasti službenom iskaznicom u članku 9. Sasvim je jasno da službenom iskaznicom nije moguće utvrđivati ovlasti. Isto tako, u članku 13. stavku 2. gdje se propisuje kazna zatvora alternativno umjesto novčane kazne i kazne zatvora od 60 dana trebalo bi postaviti pitanje da li baš uvijek od 60 dana, može biti možda od 30 do 60 jer ako je novčana kazna alternativno 3 tisuće do 10 tisuća nećete svaki puta za takvu novčanu kaznu alternativno izreći 60 dana zatvora. Možda bi trebalo staviti od 30 do 60. To treba razmotriti i vidjeti. Posebno skrećem pozornost na članak 18. u kojem se kaže da popis stranih propisa kojim će se pravila tehničke prakse u području zaštite od požara primjenjivati donosi ministar unutarnjih poslova i kaže se da će popis tih propisa biti objavljen u Narodnim novinama. Ne, kolege, neće biti objavljen popis tih propisa nego svi ti propisi koji će svojim popisom utvrditi ministar da će se primjenjivati u Republici Hrvatskoj kao tehnička pravila moraju svi ti propisi biti objavljeni u Narodnim novinama jer se radi o ministarstvu koje ima javne ovlasti i koji moraju biti dostupni javnosti da bi se zapravo po tim tehničkim pravilima mogli ponašati i ispunjavati određene kriterije i uvjete sukladno Ustavu u članku 89. stavak 2. to mora biti objavljeno u Narodnim novinama. Dakle, nije dovoljno objaviti samo popis akata nego se moraju objaviti svi akti sa tim pravilima koja se utvrđuju. Ja mislim da ako se na ove neke od ovih primjedbi korigiraju do drugog čitanja da bi taj zakon onda morao biti kvalitetan i sasvim sigurno da on na taj način bi bio bitno popravljen i mogao bi prihvatiti kritiku oko ovih izmjena i dopuna u ovoj fazi. Sasvim je jasno da je najveća primjedba da bi trebalo što prije razmotriti mogućnost da se napravi novi Zakon o zaštiti od požara i da se uskladi sa sljedećim izmjenama i dopunama Zakona o građenju koji je već pripremljen za narednu sjednicu Sabora da ta teza stoji i da o tome treba isto tako razmišljati i da se donese potpuno novi zakon. Hvala lijepa.
Zahvaljujem potpredsjedniku doma. U ime predlagatelja državni tajnik gospodin Vucanić. Izvolite!
Hvala lijepa. Evo, samo kratko pojašnjenje gospodinu Arloviću i gospodinu Lučinu. Sve ove primjedbe smatram dobronamjernima ali kažem osjećam potrebu za jednim pojašnjenjem. Name, do sada je bila situacija da je za ispunjavanje glavnog projekta svim zahtjevima zaštite od požara praktično jamčio projektant. Projektant je tehničke građevinske struke i tu je bilo u starom članku 14. pravna osoba registrirana za projektiranje, dužni su za građevine za koje je to traženo posebnim uvjetima građenja, mjere zaštite od požara predviđene u glavnom projektu prikazati takko da se na temelju itd., i onda kaže pravna osoba registrirana za projektiranje obavit će provjeru istoga. Znači, projektant je na neki način jamčio da je projekat usklađen sa svim mjerama zaštite od požara. Zbog toga nam se događalo nebrojeno puta odnosno ne nama nego investitorima i osobama koje su gradile da mjere predviđene u projektu nisu bile usklađene sa mjerama propisanim iz Zakona o zaštiti od požara i zbog toga je dolazilo do odugovlačenja u izdavanju građevinske dozvole. Ovim što vi spominjete da se na neki način uvodi nova kategorija ovlaštenih inžinjera zaštite od požara ćemo upravo to spriječiti zbog toga što neće biti moguće dobiti građevinsku dozvolu dok ovlašteni inžinjer zaštite od požara unaprijed u prethodnom postupku ne kaže da odnosno oni su ovlašteni za izradu elaborata. Elaborat mora napraviti stručna osoba i to je pretpostavka da već u fazi izrade građevinske dozvole je sve usklađeno sa Zakonom o zaštiti od požara tako da sigurno će ovo na neki način projektante prisiliti da kvalitetno naprave projekte i da se ne događa da podnose zahtjeve za građevinsku dozvolu koje će biti odgođene. Sigurno definitivno će to dovesti do toga. Što se tiče isto tog ovlaštenog injženjera, on neće biti inspektor. Neće imati nikakvih posebnih ovlasti, da to bude isto jasno članak 15. a), to će biti samo ovlašteni injžinjer tehničke struke sa položenim ispitom koji će biti ovlašten izraditi elaborat koji će biti podloga za izradu projekta. Znači on neće imati nikakvih posebnih javnih ovlasti nego će samo biti ovlašten za izradu elaborata koji je temelj za izradu glavnog projekta. Time isto ćemo sigurno na neki način investitore dovesti u situaciju da imaju jamstvo da će im projekat koji izrađuje projektant biti usklađen sa Zakonom o zaštiti, sa mjerama iz Zakona o zaštiti požara i opet će se time izbjeći ono silno administriranje, podnošenje zahtjeva za izdavanje građevinske dozvole, pa onda odbijanje zahtjeva zbog neusklađenosti. I ono što je pitao gospodin Lučin, isto oko ovlasti, znači ti inspektori zaštite od požara koji će dobiti, tako se bar predviđa ovim Zakonom, odnosno Izmjenama i dopunama zakona kojima se predviđa da će imati službenu značku, neće imati policijska ovlaštenja. Oni će imati određene ovlasti ali ne policijske i ta službena značka na neki način treba im samo olakšati posao u njihovom svakodnevnom postupanju zbog toga što u svakodnevnom radu ti ljudi imaju problema jer nailaze na otpor kod fizičkih ili pravnih osoba gdje provode nazor zbog toga što nemaju dokumenat kojima se legitimiraju i koji na neki način ima određenu snagu javne isprave kojom bi se olakašao njihov rad. I to je isto i u članku 12. kojim se omogućava, onemogućava inspektoru zaštite od požara postupanje da je i to kažnjivo. Zbog toga što je bilo zaista do sada puno slučajeva da su investitori, odnosno fizičke i pravne osobe kod kojih su inspektori namjeravali provoditi nadzor, prvođenje mjera zaštite od požara bili onemogućavani zbog simboličnih kazni i zbog toga, ja neću reći da će to apsolutno riješiti sve probleme ali će sigurno olakšati rad inspektorima ova službena značka. Dakle, cilj svega ovoga je ne da se na neki način na mala vrata uvede nekih 100-tinjak injženjera koji će dobiti monopol u izradi ovih projekata nego upravo da se već u tim prethodnim fazama prisili projektante da koriste usluge ljudi koji su stručni, koji su kvalificirani a u krajnjem slučaju to sve skupa će dovesti do toga da se postupci ishođenja građevinskih dozvola skrate i da se izbjegnu sva ona silna vraćanja kojih je do sada bilo zbog toga što zahtjevi za izdavanje građevinske dozvole, odnosno glavni projekti nisu bili usklađeni sa mjerama iz Zakona o zaštiti od požara. Evo samo, samo sam osjetio potrebu z aovim kratkim ... [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Sada dopustite ispravak netočnog navoda, za repliku se javio uvaženi zastupnik Kovačević nakon vas, pa nisam odmah dao rieč nego predlagatelju. Pa dajte vi ispravite netočan navod pa ćete vi onda dobiti repliku.
Ispravljam netočni navod gospodina državnog tajnika u tom pogledu da ovlašteni injžinjer za zaštitu od požara nema javnih ovlasti. Gledajte, po ovoj Izmjeni i dopuni zakona potpisuje elaborat o, u kojima utvrđuje da zahtjevna građevina isupnjava određene uvjete. Samim time on jamči svojim potpisom da on ... [[Govornik se ne razumije.]] tehničku, i to je javna ovlast. To je broj 1. Broj 2. Odredba članka 4. važećeg Zakona ostaje dalje na snazi. Neće odgovarati ovlašteni injžinjer za zaštitu od požara a mora ga glavni projektant konzultirati da pripremi među fazu elaborat i mora ga platiti nego glavni projektant će odgovarati za ono što on napravit. Pa mislim to je, u tome je segmentu nelogično i zato ja postavljam primjedbu u svojoj raspravi da bi se to otklonilo do drugog čitanja i da se usuglasi taj dio, očigledan ... [[Govornik se ne razumije.]] Ne može netko odgovarati za tuđi posao koji je ovaj ovlašten obaviti za čega je plaćen a istovremeno potpisuje taj dio, a ovom ne odgovora nego glavni projektant po članku 4. jer se članak 4. uopće ne mijenja.
Da, zahvaljujem potpredsjedniku Doma. Evo, ja se ispričavam uvažemo zastupniku Kovačeviću. Replika na izlaganje potpredsjednika Doma Arloviću.
Prvo, gospodine potpredsjedniče, ja se slažem sa ovim dijelom što gosopdin Arlović kaže, to je točno, čim je on ovlašteni injžinjer on automatski ima ovlasti i u ime države obavlja nekakve poslove, to je stvar iz Zakona o općem upravnom postupku. Ali se ne slažem sa onim dijelom što je gospodin Arlović govorio vezano za to da bi, da sada postoje, odnosno da bi trebala postojati mogućnost da se inspektori oslobode obaveze polaganja državnog stručnog ispita. Naime, to je vrlo opasna situacija, to je nekada bilo prema Zakonu o upravi, ako je 15 godina bio, pa je obavljao te poslove, pa je bila mogućnost ona ako ima doktorat, magisterij. Ali insprektori prema sadašnjim propisima iz Zakona o državnim službenicima i namještenicima i posebnim propisima, recimo Zakona o državnom inspektoratu baš moraju polagati stručni ispit, prije svega osobe koje imaju tzv. stručna znanja zbog toga da bi mogli obavljati inspektorski posao na način kako treba obavljati, to znači da zna napraviti zapisnik, da zna izdati, odnosno napisati rješenje prema ZUP-u i da zna podnjeti prekršajnu prijavu ili drugi odgovarajući postupak. I da su nam inspektori tako osposobljeni, znači treba postojati obveza polaganja državnog stručnog ispita, na taj način će se događati malo slučajeva što je gospodin Lučin govorio sa svi ti zahtjevi na Prekršajnom sudu budu odbijeni ili odbaćeni zbog toga što nije kavlitetno inspektor napravio svoj dio zadaće. Ali također meni je smješna varijanta da mi danas razgovaramo o tome da imamo inspektore koji nemaju ovlasti, odnosno nemaju iskaznice. Pa kakvi su to inspektori? Je li imamo inspektore ili nemamo inspektore? Da. Pazite, inspektor se mora legitimirati kada dođe negdje da je on osoba ovlaštena za to i to, da je inspektor. A mi sada reguliramo tu varijantu što je stavarno smiješno, nije ni čudo što je ovakvo stanje u zaštiti od požara. Imamo inspektora bez ovlasti. Bez iskaznice. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Kovačeviću. Odgovor na repliku potpredsjednik Doma Arlović.
Poštovane kolegice i kolege, ja, meni je posebna čast i zadovoljstvo kada mi kolega Kovačević replicirao. Međutim, molim da prije toga se naravno prouči propis o kojem ja govorim da bi moglo se replicirati. Jer vi niste replicirali meni nego ste se samnom suglasili, kolega Kovačević, jer u članku 15. a, stavku 6. piše, citiram: "Ministar unutarnjih poslova propisati će način, postupak, polaganje i program stručnog ispita iz stavka 4. ovoga članka te uvjete za oslobađanje od polaganja stručnog ispita.". Poštovani kolega, u tom segmentu se jasno govori da će se ovim Zakonom ovlastiti ministra da može osloboditi nekoga od polaganja stručnog ispita, nisam ja o tome govorio nego o tome govori zakon. To je broj 1. a ja sam govorio o nećemu drugome, ako se takva zakonska mogućnost želi potvrditi tada se mora omogućiti da se zakonom utvrde zakonske uvjeti kada i ako se steknu moguće je doći do oslobođenja polaganja stručnog ispita a ne ovako da samovoljno ministar to određuje svojom voljom. To je broj 1., broj 2. što se tiće iskaznice, odnosno službene značke, pa znate ni na jednoj službenoj znački ne pišu ovlasti nego službena značka podrazumjeva, ovdje se govori, inspektori iz stavka 1. ovog članka dokazuje ... [[Govornik se ne razumije.]] svojstvo indentitet, ovlasti i službenom iskaznicom i službenom značkom. Poštovani kolega to je kumulativ. Prema tome ne možete značkom dokazivati koje ovlasti imate nego značka presumira da ako imate te ovlasti ćete dobiti značku. To je nešto drugo i tu treba jednostavno ovo pitanje ovlasti razrješiti. Zakonom se utvrđuju ovlasti koje inspektor ima a ne značkom. Značka samo pretpostavlja da se on može legitimirati i potvrditi svoj identitet da je on ta osoba o kojoj se govori. Dakle, to je sasvim nešto drugo i ja vas molim kolega dakako da mi svaki puta replicirate ali prije toga pogledajte zakon.
Zahvaljujem. Predmnijevam da ćete krivo koristiti pločicu povrede Poslovnika. Izvolite, recite.
Članak 209. stavak 2.
Nije, nije povrijeđen.
Gledajte, varijantu ... [[Govornik se ne razumije.]] , gospodin Arlović nije pročitao članak 15. a. do kraja, ja sam govorio [[Upadica: Nije, nije povrijeđen članak 209. nemate pravo govoriti!]] o ispektorima, ... [[Govornik se ne razumije.]]
Nije povrijeđen članak 209. Ja vas molim da sjednete i nije [[Upadica: Kako nije povrijeđen?]] Nije.
Ja govorim o inspektorima a on govori o ovlaštenim osobama? To su dvije različite.
Nije povrijeđen članak 209. kolega.
To su kruške i jabuke miješanje.
Nije povrijeđen članak 209. kolega. Potpredsjednik Doma je odgovorio na repliku [[Upadica: Nije odgovorio jer je pomiješao kruške i jabuke.]] Odgovorio je na vašu repliku i on može govoriti u smislu teme [[Upadica: Ja sam govorio o inspektorima.]] Ja vas molim da sjednete niste dobili riječ.
Kako nisam dobio kada govorim?
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika.
Ali je, kolega Kovačević povrijedio članak 214., stavak 1., podstavak 4. jer je počeo govoriti o povredi Poslovnika i netočnog navoda a ja to uopće nisam govorio. To govori članak 209., stavak 2. govori o netočnom navodu, a ne ... ... [[Upadica se ne razumije]]
Kolega, kolega, uvaženi potpredsjedniče Doma ja sam rekao da niste povrijedili Poslovnik, dakle ne radi se ni u ovom slučaju o povredi Poslovnika. Nadamo se da smo završili s ovim dijelom. Na redu je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala vam lijepa. S obzirom da u obrazloženju ovog Prijedloga zakona nisam mogao iščitati da li su u njegovoj pripremi ili naknadno dali mišljenja i oni koji bi Zakon trebali provoditi a to su vatrogasci. Ja sam za mišljenje zamolio stručnjake koji gase požare pa su me iz vatrogasne zajednice Međimurske županije posebno zamolili da svakako ona dvije stvari upozorim predlagatelje. I koristim prisutnost gospodina državnog tajnika da ta dva po meni ozbiljna upozorenja prenesem. Naime ovaj, izmjene zakona reguliraju postupke od trenutka izrade nacrta projekata, glavnih projekata pa dobivanja suglasnosti, potvrda i svega što je potrebno što je u nadležnosti policije u smislu zaštite od požara. A ako pak bi nažalost došlo do požara onda bi taj požar trebali gasiti vatrogasci a ne policajci. I što se sad dešava? Vatrogasna postrojba, bilo koja ni vatrogasni zapovjednik ni na koji način ne dobivaju nikakove informacije posebicu u građevinama iz skupine 2., članka 5. gdje su nužne i ovaj Zakon propisuje posebne mjere zaštite od požara tako da oni nisu u mogućnosti niti svoje pripreme izvršiti da u slučaju ne daj Bože požara mogu efikasno gasiti taj požar niti pak imaju glavne projekte niti plan zaštite od požara niti procjenu ugroženosti za takve objekte na temelju čega bi svaka vatrogasna postrojba mogla pripremiti plan intervencije za svaki takav objekat iz skupine 2. I zbog toga oni predlažu. Da ili u članku 5. ili u članku 7. izmjena i dopuna ali u matičnom zakonu to bi trebao biti članak 16. pa ćete vi vidjeti gdje to ugraditi, obavezno mjesno nadležne policijske uprave ili Ministarstvo unutarnjih poslova kad ono daje potvrdu glavnog projekta za građevine iz skupine 2., za novoizgrađene adaptirane, dograđene ili renovirane građevine procjenu ugroženosti ili plan zaštite od požara dostavi središnjoj vatrogasnoj postrojbi ili nadležnom vatrogasnom zapovjedniku. Njima će to omogućiti da svoj plan intervencije za svaku takvu građevinu prilagode ne samo glavnom projektu nego kad je i izvršen tehnički pregled i prijem objekta u kojem opet sudjeluje predstavnik mjesno nadležne policijske uprave ili Ministarstvo unutarnjih poslova i nitko iz vatrogastva. To je dakle prva zamolba vatrogasaca i ja bih vas ljubazno molio da ako postoje potrebe za dodatna obrazloženja, vjerojatno će i svi ostali vatrogasci u Hrvatskoj potvrditi da i zbog postojećih zakonskih propisa i prakse oni u tom dijelu jesu u hendikepu. I druga molba. Netko je danas spomenuo da ovih dana već je ili će vatrogascima Hrvatske biti predano na uporabu 15-tak novih specijalnih vatrogasnih vozila. U planu nabave je bilo ukupno ili još uvijek je 120 vozila, a kriterij raspodjele koji je propisan i još uvijek vrijedi otprilike je 15 kilometara udaljenosti od središnje ili najbliže javno vatrogasne postrojbe i da ima najmanje 2 zaposlena vatrogasca u stalnom radnom odnosu. S obzirom da su željeli biti racionalni i štediti novac i ne zapošljavati profesionalne vatrogasce prije no što dobe vozila i opremu jer oni nemaju na čemu raditi prije no što to dobe, sada ne ispunjavaju uvjete da bi dobili opremu i vatrogasno vozilo. Dakle najprije su trebali zaposliti i trošiti novac bez ikakve opreme pa onda čekati da li će i kada će dobiti i kriterij je isključiv, tvrd i krut. Međimurski vatrogasci posebice upozoravaju da su samo u prošloj protupožarnoj sezoni odlukama nadležnih zapovjedništva proveli 733 radna dana na dežurstvu na obali od čega su 567 dana dali dobrovoljni vatrogasci sa 3 vozila i najmlađi je TAM 5500 to je dakle 24 godine i FAB 32 godine star, od 13. lipnja do 8. rujna, dakle vjerojatno sad već su i na terenu. Da takva vozila i takvu opremu sami moraju pripremati i servisirati, a za prošlu godinu dobili su naknadu 25 tisuća kuna za uništenu i pokradenu opremu prilikom dežurstva s time da još postoji duga od negdje oko 15-tak tisuća za cijevi i gume koje su također bile ili uništene ili pokradene. Povezujući na ovaj kriterij 15 kilometara udaljenosti i 2 obavezno zaposlena profesionalca ni jedno takvo vozilo po ovim kriterijima nikad neće moći doći na području Međimurske županije. Zato vas ljubazno molim i prosim da oba ova prijedloga ili probate razmisliti i vidjeti i omogućiti profesionalcima i dobrovoljnim vatrogascima da budu na vrijeme upoznati sa svim objetima iz skupine 2, planovima zaštite od požara jer nisu uključeni niti u proradu glavnog projekta niti u tehnički prijem. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Sljedeći je na redu poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga u dvorani. Gubi pravo na riječ. Sljedeća je kolegica Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Evo ja bih se priključila podršci naravno ovih promjena iako naravno sam i, jedna od onih koja očekuje u budućnosti i sustavnije promjene na dobrobit vatrogastva. Budući da i ja dolazim iz županije sjeverozapadne Hrvatske gdje već stoljeće i pol je i zaštita i gašenje požara i spašavanje bazirano na dobrovoljnoj bazi, a u novije vrijeme zbog nedostatka sredstava i decentralizacije koja naravno kod siromašnih općina skoro ništa ne znači je i opremanje na dobrovoljnoj bazi, dakle entuzijazam, slobodno vrijeme, vlastita sredstva i sredstva sponzora su temelj na kojima se bazira u manjim mjestima i rad vatrogasne zajednice i svih onih društava koja nju čine. Dakle ja bih se budući je ovo prvo čitanje onda malo osvrnula i na taj aspekt i rekla bih da sam isto jedna od onih koja misli da se i u ovom Zakonu treba dodati u članku 5. jedan mali stavak kojim se kaže dakle da se i dobrovoljnim vatrogasnim društvima ili vatrogasnoj zajednici dostavlja jedan primjerak elaborata za iznimno važne građevine na području lokalne zajednice iz skupine 2. To je jedna stvar i naravno da očekujem da će u budućim promjenama Zakona biti točnije i jasnije definiran ovaj suodnos između ovih postrojbi, ovih profesionalnih i dobrovoljnih vatrogasnih društava obzirom i na udaljenost i na broj zaposlenih i na sve ono što oni moraju ispunjavati jer danas situacija nije dobra i isto tako nadam se da će ovi problemi koji su trenutno prisutni oko kažnjavanja onih koji nisu na vrijeme stigli ispuniti sve formalne uvjete glede isptina , spreme i svega ostaloga imati manje problema. Ja sma sada eto u ovom zakonu čitajući i članak 6. sklona misliit da je u stavku 6. kad se govoirlo o izuzimanju i o iznimci od polaganja stručnost ispita a osobno nikadan isam sklona iznimkama, jer se onda ostavlja svaka čast minsitru našem današnjem i svakom sljedećem. Jendo diskrecijsko pravo koje u biti može i ne mora biti uvjek dobro. Dakle da se mislilo na one koji kada zakon stupi na snagu već imaju stečene stručne kvaliterte i formalne uvjete. Pa bih odna predložila da se te riječi brišu a da se dodajedan novi stavak kojim bi se reklo dao sobe koje ispunjavaju uvjete za potpistivanje elaborata u trenutku početka primjene ovoga Zakona su te i te , da ih se pobroji i da se ne ostavlja onda ovo diskrecijsko pravo koje bi u kasnijim fazama izuzimalo one koji iz ne znanm kojih razlgoa ne bi morali polagati taj stručni ispit. I nisam sigurna ja ću sada ponovno pitati dali je rok od 30 dana onaj koji ubrzava donošenje te dozvole građevinske ili ne, jer bez obzira na kojem se mjesto on obavlja, dakle on ukupno u lazi u proces izdavanja građevisnke dozvole, dakle ovaj sada rok koji postoji zakonski se samo još u biti na neki način produljava za doadtnih 30 dana iako se on formlano u policiji, provodit prije podnošenja dakle, dformalnog zahtjeva za građevinsku dozvolu u onim ispostavma u uredima koje izdaju građevinsku dozvolu. Dakle, mislim da bi t aj rok mogao bit ik raći od 3 dana pa ja predlažem da on bude rok od 15 dana ako je to mogće. Ako to ne iziskuke dodatno ljudi zapošljavati u ministarstvu koji bi radili an tim poslovim.a I naravno da očekujem da će se vodeći brigu o sustavnom preventivnom djelovanju u zašittu od požara i u planovima lokalnih zajednica i u naravno, nekakvim strahu od budućih kazni koje ovaj Zakon tu dodatno pooštrava. A i donošenjem ponavljam, jednoga cjelovitog i sustavnog rješenja u okviru ukupnog sustava spašavanja u državi, poboljšati i položaj dobrovoljnih vatrogasnih drušava, što je , kaže, meni kao i bivšoj načelnici jedne male općine oposebno u interesu. Makar se često kaže da je to u pitanju folklor ili ne znam kakvo drugo druženje, sa današnjom situacija kada su se mnoga društva opremila i specijalnim vozilima za pomoć u prometnim nesrećama, na žalsot tamo gdje je sitaucija sa požarima dobra, dakle, gdje požara ima manje njihova najveća djelatnost ovoga časa jespašavanje unesrećenih u teškim prometnim nesrećama na našim preopterećenim cestama. Zahvaljujem.
Hvala lijepa kolegice. Sljedeća je na redu kolegica Jagoda Martić izvolite.
Poštovana potpredsjednice, uvaženi kolege. Pa evo sam par riječi jer je već puno toga rečeno i puno toga i o čemu sam ja htjela govorioti, ali modža da i ja se pridružim svima onima koji su na nekin ačin pokušali skrenuti pažnju na odnos profesionalnih vatrogasaca i dobrovljnih vatrogasnih društava, naime uopće na status dobrovo.jnih vatrogasnih društava jer to je nešto što sada u Hrvatksoj iammo i zapravo se decentralizacijom sredstava smo došli u situaciju da pojedine sredine naročito male siromašne općine jednostavno nisu u stanju održavati u prvom redu ni ljudstvo ni opremu, koji bi trebali brinuti o zaštiti od požara. A znanmo vrlo dobro da požari i vatra ne bira g dje će izbiti nego gori tamo gdje se za to u datom trenutku na žalost, stvor euvjeti. Dolazim iz grada iz Makarske koja ima te kako dugačku tradiciju i te kako dobro organizirano dobrovoljno vatrogasno društvo , ali znam da u da mnogim sredinaam to nije tako. I mislim da je to jedan od zadataka koji bi vrlo brzo što prije trebalo i zaknski regulirati, odnosno da se ide u izmjenu tzakona kako bi se ovo o čemu smo govorili zapravo reguliralo, i da se jer se bojim da ćemo vrlo brzo doći u situaciju da više neće biti problem opreme, da neće biti problem vozila, jer mi se čini da se vatrogasna društva što se toga tiče dosta dobro snalaze. Nego ćemo doći u situaciju da sa tom opremom zapravo neće imati tko raditi, jer nećemo imati ljudek oji će sa entuzijazmom an bazi entuzijazma i volonterizma odradđivati ovako i te ako značajne poslove. Još možda jedna stvar o kojoj je isto tako bilo dosta riječi a to je inspektorima zaštite od požara. Naime, novim ustrojme MUPa inspektori zaštite od požara svoje poslove obavljaju prema zakonu o državnim službenicima i namještenicima odnosno izgubili su status ovlaštene službene osobe. Zbog toga su inspektiru u obavljanju svojih poslova prisljeni u cilju zakonitog postupanja tražiti asistenciju policijskih službenika, pri vršenju požarnog preventivnih pregleda inspekcijskog nadzora ili postupanja po zahtjevu stranaka. Navedeni način postupanja koji se mora provoditi u cilju ispoštivanja zakonskih propisa uveliko usložnjava rad inspektira na terenu a ujedno znatno uveaćva i materijalne i druge troškove jer zapravo tamo gdje treba posto obavljati jedna osoba sada obavljaju dvije. Ovim predloženim zakonom se predviđa da se to na neki način premosti izdavanjem službeniuh iskaznica i značaka koje bi propisao zapravo, njihov formu propisao ministara. Mislim da je to zaprav osamo jedan dio problema jer značka, iskaznica, daju samo na neki način jednu fasadu, ali da bi to možda zakonom trebalo na neki drugi način reglirati. Znači da se točno zakonom znaju koje su u ovavkom sada novom ustroju ovlasti inspektora. Eto hvala.
Hvala lijepa kolegice. Kolegice i kolege zastupnici, gore na galeriji se nalaze učinici srednje škole iz Konjščine sa svojim nastavnicima pa vas molikm da ih pozdravite. [[Pljesak]] Dobro došli u Hrvatski sabor. Sljedeći je na redu za raspravu poštovani zastupnik Ante Markov izvolite kolega zastupniče.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade Republike Hrvatske. Kolegce i kolege. Zasigurno od svih elementarnih nepogoda požari su i u svom kontinuitteu pa i usnazi pa i u preciznoj vremenskoj dinamici očigledno najznačajniji. S njima se najteže suočavati, i evidentko je točno ona teza koju vatrogasci ponavljaju da se vatra gasi prije nego što izbije. Prema tome preventiva i ukupno djelovanje je nešto što je od presudne važnosti i upravo činjenica da intenzitet požara koji jasno ima sezonski karakter a gdje je najviše na udaru obala otoci, priobalje, govore u prilog tezi da je to vrlo ozbiljni društveni izazov, koji treba sustavno rješavati. Naravno da je u tom sustavnom rješavavanju i izmjene i dopune zakona o zašitit od požara, koji nas određene pojave pa i određeni oblici u smilsu kvalitetnijeg sagledavanja postojećeg zakona o zaštiti o požaru pokušavaju dovesti u kontekst novog Zakona o gradnji i određenih operativnih mjera koje su bitne za sustavnu organizaciju i borbu protiv požara … [[Ne razumije se.]] i ove dileme o kojima je bilo riječi i koje je i predlagatelj na neki način prihvatio, govore o tome da postoji suglasje da se kroz ove izmjene i dopune pokuša ova materija sistematizirati, kvalitetnije organizirati i u konačnici da u onom dijelu koje se tiče da se kvalitetnije i bolje učvrste zakonske norme koje bi trebale dati bolji okvir djelovanja. Naravno da to neće biti dostatno, naravno da to nije dovoljno, jer požari na žalost nitko ih ne priželjkuje, ali u ovisnosti i vremenskim okolnostima i prilikama oni će se pojaviti i ove turističke sezone i ukoliko se pitate vatrogasce, ukoliko pitate predstavnike lokalne samouprave, ukoliko razgovarate sa građanima oni će vam vrlo jasno … to je bio slučaj i prilikom prošlogodišnjih velikih požara koji su harali na hrvatskim otocima kazati koji je tome temeljni razlog. Došlo je definitivno do promjene krajolika, došlo je do novih kultura koje nisu bile tradicionalne na tim prostorima. Sama činjenica da je prije stotinjak godina na prostoru Dalmacije i otoka bilo prema mišljenju stručnjaka preko 30 milijuna stabala maslina, da je adekvatno polovinu tog prostora pokrivali vinogradi, a da danas imamo prema istim izvorima svega četiri ili možda pet milijuna stabala maslina, da je broj vinograda značajno smanjen i da je taj ukupni prostor zamijenila druga vrsta kulture ili kako ga zovu ne kulture alebski bor koji je jedan od najaktivnijih kultura u odnosu na požare. Na žalost svojevremeno je postojala i akcija u sadnji tih alebskih borova pa eto postoje krajevi koji su danas u potpunosti nastanjeni upravo tim alebskim borom koji naprosto izaziva vatru, izaziva požare, a uništava sve čega se dotakne uključivo i ove kulture o kojima sam govorio. Prema tome borba protiv požara i preventivnost koja je nužna da bi se na prostorima koje su resurski vrijedne, a na tim prostorima se odvijaju i djelatnosti koje su jako bitne, strateške za ovu zemlju, a to je turizam, promet, trgovina, govore u prilog činjenici da je kod rješavanja ovog problema nužno imati jedan cjeloviti plan koji treba podrazumijevati više čimbenika razne aspekte borbe da bi se prije svega ovaj atraktivni krajolik priveo onom načinu odnosa prama prirodi, prama kulturnoj baštini i prema krajoliku koji je u interesu i ljudima, a koji će biti neaktivan prema požarima nego pasivan prema požarima, jer obrađeni maslinik kao što sami znate je vrlo teško zapaliti kao što je to i kod nekih drugih kultura. No, u ovom trenutku mi imamo na prostorima obala, obale otoka priobalja gotovo 30% opožarenih prostora, područja koje je opožario prošlogodišnji ili prije toga požar i za koje zajednica, društvo nije našlo adekvatan odgovor. To je šteta, jer po naravi stvari ukoliko ljudi i društvo ne dadu odgovor priroda će opet dati isto odgovor, opet će tu doći alebski bor i on je već na tim prostorima u nastojanju. Prema tome za te opožarena područja nužno je provesti jednu cjelovitu akciju u suradnji sa lokalnom samoupravom, ali jasno u jednoj snažnoj ulozi središnje vlasti koja mora pa i zakonom regulirati da se ta područja, a na žalost koji je bio ovoga ljeta i obilazio otoke koji su bili opožareni, vidi se da je nekada tu postojao sklad u prirodi, da su postojale ulice koje su vodile do pojedinih parcela, da su postojala točno područja gdje je bila koja kultura. Nakon požara se ustvari vidila slika onoga kako je to izgledalo prije 40 godina kada se nisu mogli događati požari. Prema tome to je samo jedno od mnogih upozorenja koje priroda šalje nama baštinicima ove civilizacije da mi moramo voditi računa o budućnosti, da moramo voditi računa da taj resurs koji imamo očuvamo, da ga upotrijebimo na pozitivan način a ne da požar svake godine odnosi ono i donosi nevolje, a kažem makar bi trebali nešto naučiti od toga pa da ona opožarena područja koja svjedoče o onome što je bilo i onome što može biti dovedemo u onu ulogu i onu funkciju koja pripada toj zemlji. Prema tome želeći podržati ove izmjene i dopune Zakona o zaštiti od požara mislim da je vrijeme da se Vlada u potpunosti pokuša usredočiti na cjelovito rješavanje ovog problema, da li kroz novi Zakon o zaštiti od požara, da li kroz druge zakone koji su srodni sa ovom materijom, da li kroz posebne akcije, ali u svakom slučaju moramo učiti na greškama, jer ako nam se ponavljaju onda mi o tome ne vodimo računa. Ja apeliram da se planovi koji se pod okriljem razno-raznih udruga vladinih i nevladinih, humanih i lokalnih provode u smislu neka zeleno pozeleni i razno-raznih drugih udruga koje pokušavaju baš ovakva opožarena područja privesti svrsi, dati svoj doprinos. Tu su uključeni i razne trgovačke institucije, javne institucije. Mislim da je vrijeme da i resorna ministarstva, a njih je više u ovom momentu, povedu i dadu svoj doprinos da ovaj temeljni resurs bude onakav kakav treba biti, a to je da služi i čovjeku, a da priroda bude obranjena na način kako je to u skladu sa interesima i potrebama ovoga društva. Hvala lijepa.
Hvala kolega zastupniče. Sljedeći se za raspravu prijavio poštovani zastupnik Jozo Topić. Izvolite. Nema ga? A je, oprostite nisam vidjela. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Također se pridružujem svima onima koji podržavaju ovaj prijedlog izmjene i dopune ovog zakona i dobro je da je Ministarstvo unutrašnjih poslova u relativno kratkom roku izašlo pred Sabor sa ovim prijedlogom o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara, jer ova je tema zaista vrlo aktualna šta smo čuli od mnogih prethodnih govornika. Ovim izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara se želi uskladiti Zakon o zaštiti od požara sa Zakonom o građenju u onom dijelu zakona koji se odnosi na postupak vezan uz prostorno uređenje i građenje, tj. uz dobivanje, odnosno ishodovanje potrebne dokumentacije, odnosno lokacijskih i građevinskih dozvola. Ovim izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara će se pojednostaviti, nadam se i ubrzati postupak pribavljanja određene dokumentacije. Naravno da je važno i ovo pooštravanje sankcija za one koji svojom nepažnjom i nepridržavanjem protupožarnih mjera izazivaju požare jer prethodnici su već dosta govorili o teškim posljedicama koje izaziva požar naročito u ovom priobalnom području, tako da možemo reći da je ovaj Prijedlog izmjene i dopune Zakona posebno aktualan za naše priobalno područje kako iz razloga zaštite od požara jer požari su u ljetnim mjesecima tamo učestali, a također u ovom segmentu građenje, odnosno devastacije područja što je sada vrlo aktualno sa ovim mjerama rušenja. Naravno da je uz donošenje ovog Zakona potrebno u što skorije vrijeme donijeti sve podzakonske akte tako da bi se ovaj Zakon mogao vrlo brzo primjenjivati. Potrebno je također usklađivanje svih zakonskih, podzakonskih akata i dalje sa Zakonom o građenju jer je vrlo bitno da bi se konačno uveo red u ovom segmentu, u segmentu građenja i zaštite okoliša. Jer u segmentu građenja je bilo, a na žalost još uvijek ima puno nepreciznih zakonskih odredbi, koje otežavaju postupak ishodovanja potrebne dokumentacije, raznih dozvola i suglasnosti, tome još se treba dodati i često nekoordiniranost državne uprave i inspekcijskih služba i svi ovi faktori često su i uzrok ovih neželjenih pojava i nereda u prostoru. Ilustracije radi, navest ću neke primjere iz prakse, taj primjer je dugo bio prisutan, radi se o dobivanju protupožarne suglasnosti u starim gradskim jezgrama. Naime, postojećim Zakonom o zaštiti od požara je određeno ili definirano da protupožarni pristup objektu koji se gradi ili adaptira mora imati širinu najmanje 3 metra, i između ostaloga da se vrata otvaraju naravno prema vani. Ovaj standard i ova odredba je za pozdraviti kada se radi o novogradnji, kada se radi o objektima van tih starih gradskih jezgri koji su često puta spomenici kulture, graditeljskog nasljeđa, međutim, u tim istim starim gradskim jezgrama taj zahtjev i tu odredbu Zakona je nemoguće ispoštivati stoga što smo svi svjesni naročito u ovom primorskom djelu, u našim starim gradovima su širine ulica često i manje od 2 metra. Možete si zamisliti kako bi to izgledalo da morate imati protupožarni put od 3 metara a i da vrata otvarate prema vani defakto bi vi zapriječili prolaz na ulici. Znači ta odredba je zadavala velike probleme investitorima a naravno i građanima. Na lokalnoj razini u upravi su bili svjesni ovog problema, no, međutim, oni ga nisu mogli riješiti jer nisu imali odgovarajuće podzakonske akte, pa se tu postavlja pitanje zbog čega je a to je očito u ovom slučaju loša koordinacija uprave na nižoj i višoj razini, tako da ta lokalna uprava na nižoj razini nije imala mogućnosti pravovremeno ili na vrijeme skrenuti pažnju višoj razini o tome problemu koji stvarno stvara probleme u dobivanju suglasnosti a naravno poslije u dobivanju građevinske dozvole, drugim riječima investitori su često puta bili prisiljeni kršiti zakon odnosno graditi bez građevinske dozvole. Ova nelogičnost je ublažena to treba priznati donošenjem Pravilnika o uvjetima za vatrogasne pristupe mislim da je to donešeno prošle godine u rujnu. A ovim prijedlogom sadašnjeg Zakona je ovaj nedostatak otklonjen i to je primjereno riješeno što je za pozdraviti. Ja vjerujem da će ova Vlada u ovom slučaju ovo Ministarstvo u sustavu uprave omogućiti nesmetanu primjenu Zakona i podzakonskih propisa i brzo uklanjati uočene nedostatke da se ovakvi slučajevi o kojima sam upravo govorio ne bi događali. Ova Vlada sadašnja Vlada je svjesna neusklađene zakonske regulative u ovoj oblasti zaštite i spašavanja, te ako se ne varam na sjednici od 12. veljače u Splitu zadužila, to treba istaknuti i pohvaliti, stručne službe Ministarstva unutrnjih poslova da izrade sljedeće prijedloge zakona i to su prvo Zakon o zaštiti i spašavanju, drugo Zakon o vatrogastvu, treće Zakon o civilnoj zaštiti, te na kraju četvrto Zakon o zaštiti od požara o kojem upravo raspravljamo. Donošenjem ovog paketa Zakona, je vrlo važno da bi odgovarajuće službe i institucije mogle bolje i usklađenije djelovati u zaštiti i spriječavanju požara. Ali u biti to sada nije tako, evo navest ću jedan primjer, naprimjer osnovana je Državna uprava za zaštitu i spašavanje a ne postoji Zakon o zaštiti i spašavanju. Mislim da bi taj zakon trebao biti što prije donešen jer bolje je imati ikakav Zakon nego nikakav, a upravo bi Uprava za zaštitu i spašavanje trebala inicirati i poticati njegovo žurno donošenje, a donošenjem Zakona o vatrogastvu konačno bi se trebala riješiti problematika ustroja o čemu su kolege već dosta govorile, zapovjedanja i financiranja u vatrogastvu. Danas imamo takvu situaciju u kojoj su u Hrvatsku vatrogasnu zajednicu udružena dobrovoljna vatrogasna društva i javne vatrogasne postroje, a operativno zapovjedništvo nad njima djeluje u sklopu odjela za vatrogastvo Ministarstva unutrašnjih poslova. Između te dvije državne institucije ne postoji skoro pa nikakvo razumijevanje u praksi pa zbog toga postoje i problemi na terenu što nam nikako nije potrebno. Ukoliko Hrvatska vatrogasna zajednica želi biti nositelj zaštite od požara treba se ustrojstveno mora preorganizirati a čelnu ulogu treba preuzeti osoba sa profesionalnim odnosom prema struci a nikakv kao golem... Vidim da već gori crveno, pa ću ja pokušati jedan dio preskočiti.
Kolega vi ćete morati završiti a ne preskočiti.
Dobro ako se mora, i na kraju još jednom podržavam ovaj prijedlog o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara. Ali isto tako potsjećam i apeliram na Ministarstvo unutrašnjih poslova da je potrebno što hitnije izraditi i dostaviti Saboru ove spomenute zakone o kojima sam govorio. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći je za raspravu prijavljen zastupnik Anton Peruško. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je u prvom čitanju Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara, kojeg će kao što je rekao kolega Lučin Klub SDP-a podržati. Podržat ćemo ga, ne zato što je on sveobuhvatan, već radi toga što nudi neka poboljšanja u odnosu na postojeći zakon što nije sporno. Požar je u našoj zemlji zbog svoje specifičnog položaja i klimatskih uvjeta koji krase Mediteransko podneblje zaista elementarna nepogoda, koja za sobom ostavlja katastrofalne posljedice, opustošene Jadranske otoke i priobalje, kao posebno područje naše zemlje. Sjetimo se samo proteklog ljeta kad su u požarima stradali čitavi otoci i posebno vrijedni lokaliteti uz more. Stradali su i dijelovi posebno zaštićenih dijelova prirode, dio nacionalnih parkova i ornitoloških rezervata. Još su nam pred očima stravične slike izbezumljenih ptica, izgorene rijetke vrste ptica, koje su zbog požara ostale zbog od svojih prirodnih stadišta. Stradali su i dijelovi botaničkih parkova, i u njima posebno vrijedne i rijetke vrste raslina. Zbog toga, da bi se u mjeri u kojoj je to moguće što bezbolnije uklonile vrlo teške posljedice požara i sanirale opožarene površine, ja osobno smatram nužnim da se među ostalim zakonima intervenira i Zakon o Hrvatskim šumama, te da se iznađe mogućnost da se opožarene površine zasade mediteranskim kulturama, prvenstveno tu mislim na maslinu. Mi u Istarskoj županiji želimo da se omogući sadnja maslina na opožarenim šumskim površinama, jer primjerice stravična slika uz cestovni pravac Vodnjan-Pula, gdje bi se na mjestu izgorene formalno rečeno izgorene šume, a radi se zapravo o nekim stranim vrstama Alepskom boru o čemu je govorio kolega Markov i formalno iz razloga što je tu knjižena šuma ne može iako postoji zato i volja i želja i sredstva Istarska županija na tim opožarenim područjima da se zasadi maslina. Kad je kolega Markov govorio o promjeni krajobraza, krajolika potsjetio me na neke običaje iz naše povijesti ljudi koji žive na Školju uz more, kad su mladenci prije stupanja u brak bili dužni zasaditi maslinu ili smokvu, i to govori dovoljno o tome da je potrebno sačuvati neke kulture koje su tradicionalno bile uz Jadransko priobalje. Ja mislim i danas, da nije se moglo pred oltar prije nego zasadiš smokvu ili maslinu, i zato mislim danas da bi terbalo intervenirati i omogućiti na tim površinama sadnju upravo tih naših prirodnih mediteranskih kultura. Jer sam duboko uvjeren da je na tim opožarenim područjima bolje da bude maslina, nego makija, što je danas slučaj. Prošla je sezona bila zaista ekstremna sezona nepovoljnih vremenskih uvjeta kada je u pitanju požar, i zaista se nadam i želim da ova Hrvatska vlada ne bude imala one probleme sa požarima sa kojima se susretala bivša Vlada i koja je bila kritizirana počesto, vrlo bez argumenata. Umjesto kritike mislim da je važnije brojnim gasiteljima koji su počesto opasnost izlagali svoje živote uputiti čestitke i svima njima i našim građanima zaželiti mirniju sezonu koja je pred nama. Kažem podržati ćemo prijedlog izmjena Zakona iako on neće imati direktnog utjecaja na predstojeću sezonu, jer bi po meni trebalo ići na širu dopunu. U eliminiranu negativnih posljedica koje nastaju zbog požara najefikasnije mjere postižu se ukoliko se kontinuirano provode mjere protupožarne naobrazbe svekolikog građanstva i provođenje mjera protupožarne preventive. Osjećaj odgovornosti i protupožarna izobrazba mora od svakog našeg građana stvoriti odgovornost gasioca, a najbolje gasitelj onaj koji čini sve da do požara ne dođe. Kad je već do požara nažalost došlo, onda je najbitnije nastanak požara otkriti u ranoj fazi, kako bi se moglo na vrijeme efikasno intervenirati. Protupožarni usjeci i protupožarna infrastruktura koja se nažalost, koje se nažalost ne posvećuje potrebita nužna pažnja su ključni elementi u spriječavanju kako nastanka tako i pogotovo spriječavanju širenja požara kad je do njega već došlo. Imamo dakako i pozitivnih iskustva u kojima se na primjer iz kraja kojeg dolazim iz Istarske županije za koju držim da je sustav vatrogastva dobro organiziran, organizirana je osmatračka služba koja pripomaže u sustavu dojave i na taj se način postiže efikasnost u zaštiti, a da ne govorim o brojnim dobrovoljnim vatrogasnim društvima koji su svakim danom sve bolje organizirani. Obzirom na specifičnost naše zemlje i Jadranskog područja, odnosno kraja iz kojeg dolazim i obzirom na činjenicu da je Hrvatska pomorska zemlja, što počesto nismo dovoljno valorizirali. Smatram da je nužno potrebno da se među tehničkim sredstvima koja se nabavljaju, nabavljaju i protupožarna sredstva na plovnim jedinicama u priobalju kako bi se moglo interveniti na vrijeme u onim dijelovima našeg priobalja i otoka gdje osim da dođeš morskim putem nije moguće intervenirati, a počesto upravo na tim mjestima nastaju požari koji se dalje šire preko cijelog otoka, kao što znamo prošle godine i ostavlja iza sebe katastrofalne posljedice. Sa tim se i počelo ima pozitivnih primjera i u županiji iz koje dolazim, čujem i u Rabu i u nekim drugim krajevima. Međutim, o tome treba posebno voditi računa i opremati, jer ne smijemo zaboraviti da smo mi zaista pomorska, priobalna Jadranska Mediteranska zemlja. Na koncu slažem se sa promjenom, govorim članovima i u zakonskim odredbama koje govore o strožim mjerama, većim kaznama. Međutim, mislim da se time problem neće riješiti, već je problematika nešto svrstvenija našem hrvatskom društvu. Problem je u provedbi tih mjera, i mislim da o tome treba posebno razmisliti. Na kraju nadam se da će i predlagač do drugog čitanja uvažiti i neke dobre sugestije koje su date iz ovih rasprava i dostaviti na drugo čitanje jedan konzistentni prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Sljedeći je na redu kolega Pero Kovačević. Izvolite.
Gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. Danas puno čujemo kako mi u Hrvatskoj imamo mizerni sustav zaštite i spašavanja, pa sustav vatrogastva, sustav onaj sustav onaj. Pa nemamo mi nikakav sustav organiziran. Da imamo sustav, onda molim djelo. Prije svega mi krećemo iz početka. Mi stvarno krećemo iz početka, nekad smo imali civilnu zaštitu koja je bila ekipirana, osposobljena, koja je imala čak specijalizirane jedinice civilne zaštite koje su baš sudjelovane na akcijama zaštite i spašavanja i znamo da su bile dobro opremljene i ekipirane. Kako je sadašnje stanje civilne zaštite i sami znate, oprema koja je imala je uništena, nije zanavljena. Pitanje stanje u skloništima. Prema tome, nemamo civilne zaštite imamo je samo na papiru. Nemamo mi ni ustrojenoga pravoga sustava vatrogastva, jer znamo kakav nam je sustav vatrogastva, dobrovoljne postrojbe one imaju brentače, imaju branu, nemaju ništa. Prema tome, nemamo niti sustava niti imamo opremljenu pravu civilnu zaštitu niti opremljeno pravo vatrogastvo. I zbog toga mi smo već na prvoj sjednici a i ranije smo iznosili mora se formirati državna uprava za sustav zaštite i spašavanja jer mi nismo tako bogata zemlja. Znači, moramo sve snage i mogućnosti materijalne i druge iz koristi imati na jednom mjestu tako da se organizirano i ekipirano djeluje u svim slučajevima pa bilo da je riječ o prevenciji, bilo da je riječ o ekološkim elementarnim nepogodama, bilo kojoj drugoj pojavi, opasnosti kao što je požar i sve druge stvari. Da bi to prvo napravili trebalo nam je dugo vremena, onda je Vlada prihvatila taj naš dio i u zadnjoj noveli Zakona o ustrojstvu ministarstava i državnih upravnih organizacija je uvrstila i osnivanje državne uprave za sustav zaštite i spašavanje. Kako je to bilo nespretno napravljeno morali smo reagirati amandmanom jer uopće nije bilo kazano kad započinje s radom ta nova državna uprava tako da je uvršteno jer to počinje sa 1.1. E sada, da bi ta državna uprava počela sa radom što moramo donijeti. Moramo donijeti skupinu propisa. Ima više varijanti. Prva je varijanta da sve bude u jednom jedinstvenom zakonu recimo Zakonu o sustavu zaštite i spašavanja gdje će biti pitanje elementarnih nepogoda, gdje će biti i civilna zaštita, vatrogastvo, gdje će biti riješeno pitanje zaštite požara i svega. Znači, to je jedna mogućnost i pravna i teorijska. Druga je mogućnost ova da imamo četiri posebna zakona. Prema tome, obadvije mogućnosti pravno mogu stojati ali krenimo od tih mogućnosti. Nismo ništa napravili na tome dijelu. Pazite, ovo je mali dio što je ovdje sadržan. Normalno, svatko to podržava ali pitanje je kad će ovo doći na drugo čitanje jer ovo neće imati ni utjecaja recimo na ovogodišnju sezonu od požara kad će doći drugo čitanje. Prema tome, nemojmo toliko biti puni hvale kako će to nešto napraviti. Neće ništa napraviti. Prema tome, predlažemo Vladi mi imamo gotove i zakone o sustavu zaštite i spašavanja i sve druge stvari da stvarno se ozbiljno krene sa ovom problematikom. Prva varijanta je da se to normativno riješi i da se sve upotrijebi na jednome mjestu. Druga je stvar da se već započne sa osnivanjem državne uprave za zaštitu i spašavanje jer da se ne dovedemo u varijantu doći će 1.1. na godinu, to je blizu vrijeme a onda ćemo godinu dana osnivati tu državnu upravu pa će ona preuzimati poslove od Ministarstva obrane. Jedan dio onaj vezan za sustav obavješćivanja, jedan dio Ministarstva unutarnjih poslova i na kraju će i tu proći godinu dana a nećemo uspostaviti sustav. Još također smo mi puno govorili o tome kako se može postići puno više stvari u prevenciji. Jedna od mogućnosti prevencije je i naš projekt, mi znamo da u Hrvatskoj imamo preko tisuću lovišta. Sva ta lovišta su data u koncesijama, mahom to imaju tajkuni pa čak i ograde. Oni to imaju za neznatan iznos a naša je varijanta stara da se osnuje javna ustanova koja će u ime države gospodariti tim državnim lovištima a na taj način ćemo omogućiti i upošljavanje kako razvojačenih hrvatskih branitelja tako i drugih ljudi jer za početak se u svakom tom lovištu može zaposliti po pet branitelja. Korist je višestruka. Ti branitelji odnosno nezaposleni nadziru prije svega štite znači od krađe divljači, štite od krađe mineralnih sirovina i svega ostalog što je ... [[Govornik se ne razumije.]] Oni čuvaju granicu, oni u isto vrijeme mogu i motriti i osmatrati vezano za požare a u isto vrijeme mogu uzgajati divljač i na taj način još prihodovati. Prema tome, imamo razno raznih mogućnosti ali trebamo jedanput krenuti. Znamo i sami kakav nam je pojam državne granice. Državna nam je granica ko švicarski sir. Imamo i zadnje priopćenje Stata Departmenta vezano da preko Hrvatske ide šverc ljudi i osoba. U tome dijelu i taj dio možemo iskoristiti. Sjetite se nekada kako je svaka općina i grad su imali obvezu i Hrvatske šume napraviti prosjeke jer znamo kakva je situacija s požarom. Mora se napraviti prosjek da bi se moglo dovesti snage i sredstva da bi se mogli gasiti, ali nažalost to je recimo primjer je uvijek bio svijeta općine Rab odnosno grad Rab koji to su radili i zato oni nemaju. Oni godinama od 70. i neke godine imaju sustavnu preventivu a to treba svagdje napraviti. Pa uzmite druge djelove Hrvatske. Nekada se ispod borova čistilo iglice i sve ostalo jer se zna kakva je to situacija i potencijal ali opet izgleda dolazimo u varijantu tko nam požar izaziva. Bila je uvijek krilatica, kaže roda donese staklo u gnijezdo onda sunce udari u to pa se zapali gnijezdo i eto požara. Druga je bila varijanta kaže vlak ide, baci se iskra, nije pokošena trava i izbije požar. Pa budimo svjesni, moramo napraviti sustav, sustav mora biti učinkovit a vremena više nemamo. Vrijeme nam je isteklo i jedino nam može u ovom trenutku pomoći Sveti Ante i Bog da u ovoj godini ne bude prevruće ljeto jer ako se nešto dogodi bit će opet situacije koje su se događale. Gospodin Lučin je ovdje govorio o prema Zakonu o zaštiti od elementarnih nepogoda točna je stvar da se može mobilizirati pučanstvo na zaštiti i spašavanju ali to nažalost nije rabljeno nego smo vidjeli kad se događaju požari ljudi gledaju. Turisti gase a naši domaći ljudi gledaju. Prema tome, kakav nam je taj dio znači organizacije zakonske regulative. Znači, to je ona varijanta da pokušamo sada zajednički koncenzusom donijeti te propise koji će učinkovito regulirati, nismo bogati toliko da se možemo rasipati, da jedan dio ima civilna zaštita, da drugi dio ima ovaj. Upotrijebimo sva sredstva na jedno mjesto preko Državne uprave za zaštitu i spašavanje a ustroj mora biti način u tim akcijama zaštite i spašavanja bilo da je o požaru ili o nečemu drugome mora biti vojnički, mora se znati tko radi, što radi, tko izdaje zapovijed a ne da ide na onaj dogovor što je kolegica Ruža govorila na prijateljske veze jer znamo da jedan dio u okviru Ministarstva unutarnjih poslova je dio požarni, da je dio na županima što je njihova nadležnost, općine i gradovi imaju vatrogasne postrojbe ove svoje dragovoljne. I šta se tu događa? Događa se da nema pravog sustava vođenja i zapovijednja. Pravi sustav vođenja i zapovijednja zna se tko, što i kako radi, kad se traži kanader jer mi imamo varijanti recimo ovo sa helikopterom. Pazite, on kad baca onu malu količinu vode nema ona učinkovitosti nekakve velike. To može biti samo u početku ako nastaje požar. Nakon toga kad on to baca on može potpiriti još požar dalje. Prema tome, nemojmo, budimo svjesni i realni situacije u kojoj se nelazimo i pokrenimo to da bar iduću godinu imamo ustrojen sustav zaštite i spašavanja kako pravno znači normativno tako i organizacijski i djelotvorno. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda zastupnik Dorić. Izvolite!
Naime, želio sam reći da nije korektno da je kolega Kovačević generalizirao stanje u vatrogastvu jer vaša ocjena sigurno ne stoji i ne vrijedi za Primorsko-goransku županiju. U toj županiji od 1993. godine su napravljeni veliki napori u nabavki desetaka i desetaka vozila, opreme, odlično postavljena jasno služba i zato nije slučajno da imamo puno manje požara nego na drugim djelovima Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Sljedeći na redu je zastupnik Frano Matušić. Izvolite!
Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege zastupnici, gospodine državni tajniče! Naravno da je danas nakon svih ovih rasprava teško govoriti o posljedicama požara. Ja bih se usredotočio i fokusirao na probleme koji muče zapravo sve one koji se bave ovom problematikom i osobno sam razgovarao najviše sa javnom postrojbom konkretno u Dubrovniku iz kojeg dolazim, dakle dolazim iz područja koje je visoko rizično glede požara i doista postoji puno problema na različitim nivoima koje treba pokušati riješiti a mislim da također se slažem sa kolegom Kovačevićem da će vjerojatno biti kasno za ovu sezonu ali onda barem se pripremimo za u buduće ili nastojimo barem i ove godine izbjeći neke probleme koji se javljaju u sustavu vatrogastva. Naime, čini mi se prije svega potrebnim revidirati planove zaštite od požara lokalnih jedinica samouprave zato što ti planovi nažalost ne odgovaraju stvarnosti i vrlo često su uzrok nesporazuma i vrlo često zbog tih planova dolazi do toga da se stvara jedna lažna slika u javnosti da su ta područja zaštićena, da dobrovoljna vatrogasna društva koja najčešće pokrivaju ta područja mogu efikasno zaštititi to područje. Nažalost, u praksi se događa sasvim suprotno. Iznijet ću jedan primjer koji mi se čini važnim za oslikati to stanje. Naime, konkretno, u jednom manjem zaseoku u Dubrovačko-neretvanskoj županiji u planu zaštite od požara prijavljeno je 20-tak članova dobrovoljnog vatrogasnog društva u tom istom zaseoku. Međutim, u tom zaseoku nema čak ni toliko stanovništva a i to stanovništvo koje postoji je naravno najvećim djelom staro i nemoćno da bi uopće se oduprlo jednoj vatrenoj stihiji. Prema tome, zbog različitih razloga, da li zbog manipulacije, da li zbog zadovoljavanja forme da se napravi plan o zaštiti od požara, da li zbog toga što sama lokalna jedinica nema sredstava da bi platila barem jednog profesionalnog vatrogasca na tom području dolazi zapravo do te obmane i dolazi zapravo do opasnosti da kada se pojavi požar na tom području da zapravo nitko neće moći intervenirati i naravno da će požar zahvatiti znatno veće područje nego što bi to bilo kada bi kojim slučajem profesionalac bio na tom mjestu. Dakle, izuzetno je bitno i htino revidirati planove zaštite od požara lokalnih jedinica i utvrditi stvarno koliki je potreban broj profesionalnog kadra koji zna baratati prije svega sa oruđjem koji mu je na raspolaganju ali i koji zna i ragirati na vrijeme i zapravo pripremiti i dolazak onih postrojbi koji nakon toga dolazi, da li javna postrojba profesionalna ili dobrovoljno vatrogasna društva koja treba i animirati i koja treba zapravo u sustavu obavješćivanja što je moguće prije i dovući na mjesto gdje je požar izbio. Osim toga postoji problem sustava zapovjedanja, ja moram reći konkretno da u županiji iz koje dolazim bez obzira što je zakon stupio 1. siječnja 2000. godine na snagu još nemamo županijski i vatrogasni operativni centar i silom prilika ta obaveza se prosljeđuje dalje i javnim vatrogasnim postrojbama koje su formirane i u Dubrovniku i u Metkoviću i u drugim gradovima i nažalost u takvom sustavu dolazi vrlo često do situacija neželjenih kada se tiče pokrivanja troškova tih istih postrojbi. Naime, da bi određena postrojba izašla na mjesto koje je zahvaćeno požarom potrebno je da netko i izda naredbu da ta javna postrojba i izađe na to mjesto. Samom tom činjenicom postrojba koja pokriva konkretno jednu jedinicu lokalne samouprave kao što je recimo grad Dubrovnik na svom području ostaje bez određenog broja profesionalnih vatrogasaca i samim tim je ona više ugrožena posebice u ljetnim mjesecima kada znamo da vrlo često izbije po nekoliko požara u istim jedinicama lokalne samouprave ili na širem području županija. Konkretno u Dubrovačkoj županiji to je najčešći slučaj da istovremeno izbiju barem tri od četiri požara na različitim krajevima županija koje je inače rastegnuta konfigurativno doista pogodna za širenje različitih vrsti požara i doista je vrlo teško odgovoriti tom zadatku gašenja požara na tom području. Dakle u tim situacijama naravno da je potrebno izaći čim prije na teren ali istovremeno onaj tko preuzima obvezu i tko poziva javnu vatrogasnu postrojbu potrebno je i da osigura dodatna srestava za takav izlazak ili barem da se u sustavu precizira ukoliko to nije moguće da ta jedinica lokalne samouprave preuzme te troškove, onda barem da ili županija ili ministarstvo povede brigu o tome tko će pokriti te troškove. To su problemi koji vrlo često su ključni kod gašenja određenih požara. Jer što se događa? Konkretno, zapovjednik u županiji ne želi izdati to naređenje da ne bi županija odnosno njegova jedinica županijska da ne bi snosila troškove gašenja tog požara. I naravno požar se proširi i taj županijski zapovjednik tada mora alarmirati ministarstvo odnosno mora pozvati kanadere, traktore itd., i stvoriti znatno veće troškove nego da u početku taj sustav funkcionira i da se izlazi na vrijeme sa profesionalcima. Sustav profesionalaca u manjim mjestima je dosta efikasan i prema mojim iskustvima i saznanjima on je doista neophodan, posebice na otocima u manjim mjestima jer taj profesionalac doista zna što i kako može napraviti u kratkom vremenu, izaći na teren i vrlo često i spriječiti širenje požara i uopće dolazak jedne vatrogasne postrojbe. Dakle, to je nešto s čime se trebamo pozabaviti, najvjerojatnije će to biti kod pitanja, kod Zakona o vatrogascu koji je, koji će nam doći vjerojatno na dnevni reda ali evo već sada upozoravamo na ove, na ove pojave. Također mislim da je potrebno vrlo brzo i hitno riješiti pitanje u pograničnim područjima izlazaka naših vatrogasaca kod pojave požara baš na teritoriju susjedne, susjedne države, tu prije svega mislim na našu županiju koja graniči velikim dijelom sa Bosnom i Hercegovinom i gdje se vrlo često požari iz susjedne BIH-a prenesu na područje Republike Hrvatske. Da bi se to spriječilo jer su se spriječili veći požari, jer oni kada prelaze na naše područje onda su već u jednom širokom području i vrlo ih je teško ugasiti, da bi se to spriječilo naravno postoje razgovori, pregovori i sa susjednom državom ali ne postoji sustavno, sustavno riješen ovaj problem i njega je doista potrebno hitno riješiti. Ja se nadam da postoje razgovori i sada i da su u tijeku ali nadajmo se da ćemo u ovoj sezoni uspjeti to pitanje riješiti jer kažem, vrlo često nam ti požari dolaze iz našeg zaleđa i mislim da ih treba riješiti putem ugovora sa susjednom državom, način izlazaka naših vatrogasaca koji žele izaći upravo zato da bi spriječili široki obruč žele izaći na područje susjedne države kako bi na taj način spriječili širenje požara. Bilo je i puno riječi ovdje i o tome kako se određena oprema daje i kako se dobiva. Ja se nadam da se više neće nikada ponoviti situacije u kojima se iz političkih razloga obećava u predizborno vrijeme da će neka manja općinica dobiti vozilo vatrogasno ako se članovi tog istog dobrovoljnog vatrogasnog društva uključe u neku stranku. Mislim da je to sramotno i katastrofalno, nažalost takvih je pojava bilo, ne želim ih ovdje posebno apostrofirati u smislu imenovanja i općina i osoba. Ali mislim da takve stvari se doista ne smiju događati i da isključivo temeljem uvjeta zakonskih propisa se ta oprema mora dodjeljivati. A isto tako u ovom Zakonu o kojem je danas riječ mislim da treba povesti računa o činjenici da u pravo u najugroženijim područjima imamo povijesne sredine koje ne mogu zadovoljiti uvjete građevinske uvjete koji su ovdje i propisani i doista treba voditi računa o tome kakva vozila pomoći nabaviti tim sredinama da bi uopće ta vozila mogla ući u takve gradske sredine jer znamo da često ova standardna vozila ne mogu, ne mogu odgovoriti tim zakonima posebice, kažem ove povjesne sredine od Dubrovnika, Trogira, sva ova manja mjesta priobalna koja imaju i dugu tradiciju dobrovoljnog vatrogastva. Dakle, njima treba pomoći da se nabavi oprema koja će odgovoriti njihovim uvjetima i koja će osigurati zapravo normalno gašenje požara i u takvim sredinama u kojima se najčešće pojavljuje. Nažalost ljudski gubici su najteži u svim požarima. I zato ja želim isto također se zahvaliti svim onima koji stavljaju svoje živote u opasnost. Vrlo često gašeći požare na područjima u kojima još ima zaostalih minsko-eksplozivnih sredstava i doista tim ljudima treba odati priznanja na svemu onome što čine, ali evo nastojimo im i mi omogućiti da rade u što boljim uvjetia.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Sljedeći je na redu kolega Korenika, izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Moram priznati da sam očekivao da prilikom donošenja izmjena ovoga Zakona za koji smatram da nije sveobuhvatan da ćemo dobiti ili barem se nadam da ćemo do drugoga čitanja dobiti čitav niz zakona koji će rješavati područje i pomoći u rješavanju kriznih situacija na području Republike Hrvatske od primjerice Zakona o spašavanju do Zakona o civilnoj zaštiti. Moram reći da se ne slažem da onima koji tvrde kako u Hrvatskoj ne postoji sustav vatrogastva. On postoji, organiziran je bolje ili manje kvalitetno, nažalost bez želje da generaliziram ipak moramo priznati da je on u kontinentalnom dijelu Hrvatske daleko razvijeniji nego što je na obali. I posebno u sustavu dobrovoljnih vatrogasnih društava. Nitko nije nikada došao pred ovaj Visoki dom, napravio analizu, očekujem da ćemo možda do drugog čitanja i to dobiti. Znamo koliko postoji dobrovoljnih vatrogasnih društava primjerice u kontinentalnoj Hrvatskoj do primjerice na našoj obali. Ne mogu i ne možemo očekivati da će samo država putem javnih vatrogasnih postrojbi znači putem profesionalaca rješavati problem zaštite od požara. Usput budi rečeno dobrovoljno odnosno organizirano vatrogastvo je na području Hrvatske staro preko stotinu dvadeset godina i u Varaždinu je osnovan prvi dobrovoljni vatrogasni zbor i o tome treba reći jer u kontinentalnom dijelu Hrvatske su upravo dobrovoljna vatrogasna društva ne samo mjesta gdje se obučavaju vatrogasci, gdje se kupuje oprema nego se vrši i dodatna edukacija. Evo pred tjedan dana sam imao tu čast, moram reći, da sam bio prisutan u općini Visoko u Varaždinskoj županiji gdje je 30-tak mladih ljudi, mladića i djevojaka završilo obuku i dobilo diplome da su postavi vatrogasci. Tridesetak mladih ljudi na, u općini koja ima oko 1500 stanovnika znači da će oni moći provoditi preventivu i da će uvijek biti spremni raditi na zaštiti od požara. Koji su problemi danas i što se može, što se mogu osvrnuti na ovaj Zakon? Jesam za povišenje kazni za one koji izazivaju požare ali isto tako sam i tvrdim da samo represija nažalost neće postići bolju i kvalitetniju protupožarnu zaštitu. Moramo sami biti svjesni da je Hrvatska država sa puno potreba prije svega financijske prirode, da bismo podmirili sve ono što nam je, treba, ali moramo biti svjesni toga da su nam oprema i tehnička sredstva kako nedostatna tako i zastarjela. Na području Varaždinske županije osim javnih postrojbi i čast onima koje su u dobrovoljnim vatrogasnim društvima koja su u gradovima koji su financijski moćniji, ta oprema je stara i preko 30 godina. Nažalost ona ne odgovara niti suvremenoj zaštiti od požara niti svemu onome što se danas događa, to su uglavnom oprema kojom se može zaštititi, može gasiti otvoreni požar. Puno teže se može zaštititi ili gasiti požar koji je uzrokovan neispravnim plinskim bilo električnim instalacijama. Moramo reći i problem financiranja. Sve jedinice lokalne samouprave sa 5% izvornih sredstava financiraju obranu od, protupožarnu obranu odnosno svoja dobrovoljna najčešće vatrogasna društva. Ja bih volio da se pred ovaj visoki dom dođe sa analizom koliko se ta mjera poštuje. Pri tome opet moram bez želje, naglašavam, da generaliziram reći da se u kontinentalnom dijelu Hrvatske po mojim informacijama to daleko više poštuje dok dolje gdje su proračuni zbog turizma i svega ostaloga puno bogatiji nažalost toga puno manje ima. Ima i manje dobrovoljnih vatrogasnih društava jer kada plane požar prvi učinak odnosno prvu aktivnost na požarištu trebaju upravo imati ta dobrovoljna vatrogasna društva jer dok se zbog različitih razloga znači dok dođe sustav dojavljivanja, dok dođe kanader bilo ovaj zračni traktor treba vremena. Treba isto tako vremena da, na nekom otoku s jedne lokacije na drugu dođu i oni vatrogasci koji dežuraju. Uz to moram reći da me zanima isto tako preventiva. Ovdje se u ovom zakonu o preventivi govori malo ili gotovo ništa. Čini mi se da nije sada vrijeme kada treba govoriti o preventivi. O preventivi treba govoriti krajem ljeta preko onih zimskih mjeseci kada trebaju i vlasnici zemljišta pa i vlasnici šuma pa i Hrvatske šume, ali i druge institucije koje postoje u ovoj državi, izvršiti kako krčenje šuma, gradnju prosjeka, a to nažalost se u Hrvatskoj nedovoljno ili vrlo malo radi. Ja bih volio čuti koliko je kazni plaćeno zbog toga što to nije napravljeno. Na drugoj strani isto tako podržavam da se dođe oko izdavanja građevinske dozvole da postoji ovaj elaborat. Međutim ja naglašavam i do sada je nadležna policijska uprava u procesu i postupku izdavanja građevinske dozvole morala dati suglasnost na projekt, za, za to da je projekt izgrađen u skladu sa različitim pravilima struke i različitim zakonima kod nas i do sad je postojala zakonska obveza. Nitko nam prilikom donošenja i predlaganja ovoga Zakona nije rekao, a to bi bilo vrlo zanimljivo čuti koliko je projektanata, ovlaštenih projektanata zbog toga što nisu projekte napravili u skladu sa zakonima koji definiraju, a čini mi se da se 7 ili 8 različitih suglasnosti prilikom izdavanja građevinske dozvole mora dobiti, tko je od projektanata izgubio licencu za projektiranje zato što nije učinio protupožarni ili bilo koji drugi elaborat ili zbog toga što investitori prilikom izgradnje pa onda i nadzorni organi nisu napravili ono što u projektima stoji. O tome ni riječi, ali mislim da bi bilo zanimljivo i nadam se da ćemo to za drugo čitanje zakona dobiti jer i to će olakšati da dignemo ruku za ovakav, za ovakav zakon. Na kraju moram reći da u članku 18. se govori o stranim propisima i pravilnicima koje treba primijeniti u Republici Hrvatskoj. Ja ponovo kolegice i kolege naglašavam da u Hrvatskoj postoje nadležne državne institucije i tijela koje trebaju izraditi hrvatske norme i standarde. Prema tome nemojmo si dopustiti, sada smo suverena država, da samo prepisujemo tuđe standarde. Možemo i mislim da trebamo inicirati da to treba biti i jedan od zaključaka vezan uz ovaj zakon, da i nadležne institucije izrade hrvatske standarde u određenim područjima života i rada jer i na taj način dokazujemo da smo država sa svim svojim načinima života koje trebamo imati. I na kraju moram naglasiti da u protupožarnoj zaštiti ne možemo očekivati da jedino država vrši protupožarnu zaštitu, ona može vršiti jedan dio, ali čini mi se da puno više nego do sada moraju učiniti lokalne zajednice. Tu nažalost postoji nesrazmjer između kontinenta i jednog dijela naše obale iz objektivnih ili subjektivnih razloga, ali činjenica je da i u financiranju vatrogastva i moramo učiniti korak dalje, napor više da decentraliziramo ovu državu, da općinama i gradovima pa i županijama damo više od onog poreznoga kolača kako bi se moglo više investirati u vatrogastvo. Svjestan sam toga da su potrebe u ovoj državi velike, međutim moramo si napraviti prioritete a čini mi se zaštita od požara je jedan od važnih čimbenika u našem životu i radu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Završili smo rasprave po 10 minuta. U završnoj riječi u ime Kluba Libre javio se kolega zastupnik Vilim Herman. Izvolite.
Gospođo potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege, bilo je više riječi o potrebi preventivnog djelovanja i evo čini mi se od jučer jedan sasvim neobičan način preventivnog djelovanja jer se kao što svi zante pojavila jaka reprezentacija u Portugalu, ali sada više ne samo nogometna nego i saborska, reprezentacija u sastavu Šeks, Glavaš, Bebić, Antunović. Vjerojatno preventivno djelovanje zbog toga da bi se požar koji inače postoji ili je tek tu negdje u najavama ugasio. Mislim da nije dobro da se traže izgovori kod odlazaka naših delegacija u tom smislu da se zapravo onda radi trošenje novca poreznih obveznika. A koliko vidim neki su u klupama zbog toga što nema čelništva Sabora gotovo i obezglavljeni. Evo kolega je otišao pod klupu.
Kolega zastupniče ja vas molim, tema je neka sasvim druga.
Sve u svemu.
Upozoravam vas.
Pa tema je preventivno djelovanje. Dakle, dakle, dakle ovaj nemir sluti na to da je potrebno i o zakonu naravno nešto reći mada je ovo bila nulta točka i same, i same teme jer govori nešto o odnosima i govori ponajviše o odgovornostima. Mi pozdravljamo ovaj Zakon i mislimo da on, makar u dijelovima, a jeste jer je riječ o izmjenama i dopunama, u dijelovima dotakao ono što su važni problemi, ali jednako tako mislimo da nije dovoljno zahvatio sve ono što bi trebao zahvatiti. Osobito mislimo da je važno da se u cijelini ova materija raspravlja u više zakona, ovo je danas istaknuto, ali evo izravni prijedlog da se to doista i dogodi. DApače da se dogodi i u okvirima jedne tematske rasprave. DAkle riječ je i o Zakonu o zaštiti i spašavanju, Zakonu o civilnoj zaštiti, i Naravno Zakonu o vatrogastvu.Imati ozbiljan i odgovoran odnos prema ovim temama, a takva tema jeste, znači doista onda u cijelini zahvatiti probleme i pripremiti se na uoči sezone nego znatno prije toga i onda raditi na tomu disciplirane savjesti doista iznad onoga što su nekakvi pojedinačni interesi ili stranački interesi. Ja bih upozorio da sa događa gotovo redovito iz godine u godinu na određenim područjima nešto što pripada gotovo tradicionalnim požarima i koliko got to značilo nešto čudno naprosto takvu situaciju imamo. I zamislite tu tu riječ tradicionalni požari. Npr. Vranjsko jezero, npr. Kopački rit, kako to da se gotovo u nekoj zakonomjernosti na tim područjima događaju požari. Što se tu događa oko prevencije, osim ako ona portugalsa nmema veze i s ovim . Pogledajte požare koji se nanakim područjima događaju gotovoo poput reći ću opet, zakonomjernosti, da bi se neka područja oslobodila za građevinska zemljišta. Dajte da se takve točke osiguraju, dajte da se na tim područjima doista djeluje i odgovorno i preventivno I još jedna poruka kluba Libre, željeli bismo da se dobrovoljna vatrogasna društva nađu u okviru ove teme koju predlažemo ako cjelinu za raspravu, bude ona točka na kojoj doista treba najozbiljnije osloniti i naše napore ovdje da ne bude samo na razini simbolike neprisankcije priča o tolmu da da dobrobvoljna vatrogasna društva, da svaka čast tim časnim i odgovornim ljudima. Nego da se istoddobno to iskaže i kroz odgovrajuće financijske napore. To u ovogodišnjem proračunu nismo vidjeli, pa dajte da to ond av idimo u rebalansu proračuna bez obzira što se ista okolnost nalazi manje viš ena razinama lokaln samouprave ali i unatoč toga ta se to se područje to se djelovanje dobrovoljnih vatroganskih društava naprosto mora na najbolje moguće načine poticati. I to je dio preventive. Sa zadovljstvom jer sam izazvao uzbuđenje a bit će da je bilo i uzbuđenja sa onim predznakom koje znači odgovornost a ne samo obrana strančkih boja. Evo završit ću i zahvaliti na tomu što je klub Libre imao mogućnsot da u 5 mintua kaže ono o čemu bruji dakle cijela Hrvatska javnost. Bruji o problematici vatrogastva, zaštiti od požara, ali i ne i na zadovoljavajući način o tomu što to rade neka izaslanstva u atipičnim predstavljanjima prevencije. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Imamo povredu Poslovnika, poštovani zastupnik Ivan Drmić izvolite.
Poštovana potpredsjednice, kolegiee i kolege zastupnici. Ja bih konstatirao da je gospodin Herman napravio povredu POslovnika i to članka 110. jer se nije držao teme za koju se javio u rasrpavi. I također je uz to još vrijeđao saborske zastupnike. Ja bih mu samo dao za njegovu informaciju i za ostale da je i on bio predviđen isto da ide u Portugal ali u zadnji tren je ispao sa popisa jer su išli samo oni koji navijaju za Hrvatsku. Hvala.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Držim da vam ovaj zadnji dio nije bio potreban. Sljeldeća povreda Poslovnika Vilim Herman.
... [[govornik nije uključen]] da sam ja govorio o povredi o djelovanjma kroz oblike prevencije i oan može ponekada i ovaj sloj simbolični, simbolični. međutim kada se kolege na ovaj način obračaju nakon izlaganja to više govori o njima i njihovoj savjesti a i o jednoj vrsti obezglavljenosti jer im očigledno ovdje šefovi nisu.
Hvala lijepa. Nepotpuno nepotrebne rasprave. Ima kolegica pokušaj replike na koju neam pravo po Poslovniku. Nemate pravo na repliku po Poslvoniku. Žao mi je. MOrate proučiti Poslovnik i javiti se za nešto drugo. Rasprava je zaključena. Još samo predstavnik predlagatelja državni tajnik Ivan Buconjić izvolite.
Hvala lijepa. Za sam kraj ja sam azista pozorno slušao diskusije iz svih klubova i pojedinaca, i mogu za zadovljstvom reći da mi se čini da su sve te rasprave i diskusije bile upravo na jednom na jednoj crti iznalaženja što je mogjće boljih rješenja u ovom segmentu koji je vrlo važan za zaštitu ljudi materijalnih dobara. To je zaštita od požara. MOram isto tako skrenuti pažnju da je ovdje bilo gotovo više vremena posvećeno problematici vatrogastva, nego zaštiit od požara to je razumljivo budući su vatrogasci na neki način oni koji su najeksponiraniji kada dođe do požara. Međutim ovaj zakon o zaštiit od požara na nekin način bi trebao biti prevencija kojom se propisuje niz mjera kojima bi trebali preventivno spriječiti uopće nastjanje požara. I zato je osnovni smiso ovoga zakona da se upravo ta prevencija učini efikasnijom jednostavnijom, i da se s druge strane ljudima koji odnosno fizičkim ili pravnim osobama koje grade omogući jednostavnije građenje ali uz poštovanje svih oih najviših standarda primene protupožarnih mjera. Ja ću vam reći samo jedan podatak iz kojega ćete vivdjeti da je zaista bilo potrebe i da je bilo nužno intervencija ovaj Zakon o zašiti od požarima, Naime samo policijska uprava zagrabačka je zaprimilna prošle godine 2757 zahtjeva za izdavanje suglasnosti na projekte radi izdavanja građevinskih dozvola. Od tih 2757 zahtjeva 1381 je bio riješen pozitivno, znači da je projekat bio u skladu sa propisanim mjerama zaštite od požara. dok je 1094 gotovo 45% bilo vraženo odnoso nisu bili usluženi sa zakonom o zaštiti od požara. Do toga je vjerojatno došlo odnosno ne vjerojatno nego sigurno i zbog toga što su te projekte odnosno mjere zašataite od požara radili nekompetetni ljudi. Ovom promjenom zakona gdje se ovlašćuje za izradu elaborata zaštite o požara ovlašteni inžinjer sigurni smko da će se ovaj veliki broj smanjiti s jedne strane, d aće ti elaborati pridonjeti da projekti budu kvalitetniji dabudu zaista u skladu sa Zakonom o zaštiti od požara. Sve to skupa će donjeti do toga da se postupak izdavanja građevinskih dozvola ubrza. Isto tako smo sigudrni da će i ove sankcije koje su ili prvi puta uvednee ili su povećane sigurno djelovati preventivno, u smislu odgovornijeg ponašanja i fizičkih i pravnih osoba u provođenju mjer azaštite od požara. Još samo za kraj, budući da je ovdje bilo zaista dosta riječ i o vatrogastvu, ja ću vam iznjeti samo nekoliko podataka, iz kojih je vidljivo da evo ove godine evo na svu sreću i Bogu hvala u Hrvatskoj smo imali i puno manje i požara i šteta od požara . I bit će dobro ako se takva statistika ali događanja na terenu nastave cijele godine. Naime prošle godine je ukupan broj požara za prvih pet mjeseci bio 5041 ove godine je to 2259. Znači došlo je do znatnog smanjivanja broja požara ove godine. Isto tako je ukupna materijalna šteta za prvih pet mjeseci prošle godine bila 159 milijuna kuna, ove godine 39 milijuna kuna. Znači to su podaci koji ohrabruju, ali zaista na to utječe mnogo i klimatske prilike i mnogo toga drugoga, ali kažem bilo bi dobro ako se ovaj trend i stvarni događaji na terenu nastave u skladu sa razvojem situacije za prvih ovih pet mjeseci. Isto tako još samo da vam kažem da smo svjesni i da apsolutno se slažemo sa onim zastupnicima koji su ukazivali da je ovo izuzetno kompleksna materija i da samom promjenom ovog Zakona o zaštiti od požara nećemo bitno stvar popraviti. Vrlo brzo će biti upućen u saborsku proceduru i Zakon o zaštiti i spašavanju koji treba praktično operativno razraditi način djelovanja te državne uprave za zaštitu i spašavanje. U pripremi je Zakon o civilnoj zaštiti i u pripremi je još niz drugih mjera koje sve zajedno kompleksno trebaju pridonijeti boljem stanju na ovom izuzetno važnom području kako bi i broj požara i štete od požara i ljudske žrtve od požara bile zaista bitno smanjenje u odnosu na protekle godine. Zbog toga sve vaše rasprave i diskusije zaista doživljavam kao dobronamjerne i kao rasprave koje su potaknute prije svega željom i interesom da se stanje na ovom području zaštite od požara poboljša i da se prije svega kroz zakonsku regulativu stvore zaista dobri uvjeti i pretpostavke za organizacijom i provođenjem bolje i efikasnije zaštite od požara. Zbog toga vam svima hvala, uzet ćemo sve rasprave u razmatranje i ono što je opravdano, što je učinkovito ćemo sigurno ugraditi u prijedlog koji će ići u drugo čitanje. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa državnom tajniku. Zaključena je rasprava.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara, prvo čitanje, P.Z. br. 85, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Tko je za ovaj zaključak? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 117 glasova za donesen predloženi zaključak.
Sljedeća točka dnevnog reda je - Prijedlog zakona o zaštiti prava pacijenata, prvo čitanje, P.Z.E. br. 103 Prijedlog i predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje, to je od 144. to 150. članka. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i Odbor za europske integracije. Imamo i predstavnika predlagatelja, to je prof.dr. Velimir Božikov, državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Želite u ime predlagatelja? Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovana potpredsjednice Sabora, vrlo uvaženi saborski zastupnici. Svjedoci smo jednog znanstvenog trenda u medicini koji je doveo do rigorozne objektivizacije svih postupaka koji su neimenovano doveli do toga da se čovjek, pacijent počeo shvaćati suviše kao objekt, a sve manje kao subjekt. Stvar je postala još gora kad se čovjek sveo na neku osiromašnu znanstveno utemeljenu shemu koja bi bila posve lišena duhovnih, moralnih ili emocionalnih implikacija subjekata. To je dovelo do zahtjeva za izbjegavanje takvog srozavanja pacijenta i nametnula se samo medicinska klinička praksa koja pretendira na status humanističke djelatnosti par exellence. Međutim takvo srozavanje je moguće izbjeći putem implementacije radi holističkih pristupa u medicinskoj praksi, pojednostavljeno govoreći to bi trebalo imati značenje da liječnik u stvarnosti nikada ne liječi patologiju, on liječi bolesnika, liječi osobu, znači jednu autentičnu egzistenciju koja ima pravo na status subjekta svih događaja koja se njega tiču u procesu liječenja i to će dovesti do prevladavanja jednostavnog liječničkog paternalizma koji je bio svojstven u povijesti medicine od najranijih antičkih vremena pa sve do nedavno. U prilog je razvijanju jednih partnerskih odnosa na relaciji liječnik-pacijent. Nećemo reći bolesnik jer pacijent smo više preuzeli tu riječ. Može se reći da jednostavno dakako onom vrijednom liječničkom paternalizmu na neki način je to već polako i prošlost postaje. Time se niti izvodi niti zagovara nekakva ideologija pod navodnike svezanih ruku liječniku u odnosu prema pacijentu. Baš suprotno od toga, time se samo skreće pozornost na jednu hitnu urgentnu potrebu dosljednog provođenja ispravnog redimenzioniranja odnosa između liječnika i pacijenta na novim tehnoznanstvenim okolnostima. Slijedom načela za poštivanje pacijenta oformila se jedna posebna vrsta ljudskih prava. To su prava pacijenta, to su činjenice nametnule potrebu redefiniranja klasičnog odnosa liječnik - pacijent, danas bi se taj odnos trebao i temeljiti na partnerskim odnosima. Za ostvarenje projekta koji ide za olakšavanje života i rada liječnika i pacijenta na obostranu i uzajamnu korist. Napuštanje tradicionalnog liječničkog paternalizma ne traži se da sada liječnik prestane biti liječnik, da se odriče svojih znanja, umijeća, društvenog statusa, ogleda, nego se traži da se ispravno valorizira mjesto i uloga pacijenta u čitavom sustavu zdravstvene skrbi. To sveobuhvatno pomaže medicinskoj praksi. Od tih svih postavki te polazeći od Konvencije o zaštiti ljudskih prava i dostojanstva ljudskih bića u pogledu primjene biologije u medicini, ta Konvencija o ljudskim pravima o biomedicini, dodatnog protokola iz Konvencije o zaštiti ljudskih prava i dostojanstva ljudskog bića u pogledu primjene biologije i medicine te u zabrani kloniranja ljudskog bića te od dodatnog protokola uz Konvenciju o zaštiti ljudskih prava i dostojanstva ljudskog bića u pogledu primjene biologije u medicini u svezi presađivanja organa i tkiva ljudskog porijekla Hrvatski sabor je donio na sjednici 14. srpnja 2003. godine u cilju usklađenja za odrednicama konvencije predlaže se donošenje zakona kojim će se urediti zaštita i promicanje prava pacijenta u Republici Hrvatskoj. Ugovorne stranke konvencije štite prvenstveno dostojanstvo i identitet svih ljudskih bića i jamče svima bez diskriminacije poštivanje njihovog integriteta i drugih prava i temeljnih sloboda u pogledu primjene biologije u medicini. U odnosu na zaštitu prava pacijenata konvencija sadrži sljedeće odredbe: pristanak, zaštitu osoba koje nisu sposobne dati pristanak, zaštitu osoba s mentalnim poremećajima, postupanje u hitnoj situaciji te pravo na privatan život i pravo na informaciju. Pri izradi ovog zakona, zakonskog prijedloga, također su uzeti u obzir i odrednice Deklaracije o promicanju prava pacijenata u Europi, to je … Svjetske zdravstvene organizacije te amsterdamske deklaracije iz 1994. godine. Na temelju prihvaćene deklaracije devet europskih zemalja donijeti su zakoni koji reguliraju prava pacijenata. U hrvatskom zakonodavstvu do sada nije donesen poseban zakon kojim bi se cjelovito regulirala pitanja prava pacijenata. Donošenje posebnog Zakona o pravima pacijenata utvrđeno je u nacionalnom programu za pridruživanje Republike Hrvatske Europskoj uniji koji je Vlada donijela 15. siječnja 2000. godine. Opredjeljenje je Vlade da se posebnim zakonom cjelovito uredi zaštita prava pacijenata uključujući načela zaštite prava pacijenata te sveobuhvatno navođenje pojedinih prava uključujući prava do sada nisu određena propisima na području zdravstvenog zakonodavstva npr. na samoodlučivanju i formirani pristanak u skladu s konvencijom. Naime Zakonom o zdravstvenoj zaštiti utvrđeno je pravo na točno formiranje u vezi zdravlja, ali nije bilo razrađeno što sve pristanak obuhvaća. Stoga se ovim zakonom detaljno utvrđuje informirani pristanak. Izvorno je pravo na drugo stručno mišljenje te pravo na odbijanje primitka obavijesti tzv. pravo na neinformiranje. Važećom legislativom na području zdravstva određena prava pacijenta uređena su Zakonom o zdravstvenoj zaštiti "Narodne novine" br. 127/03., Zakona o liječništvu "Narodne novine" br. 121/03., Zakon o stomatološkoj djelatnosti "Narodne novine" br. 121/03. te Zakona o sestrinstvu, "Narodne novine" broj 121. 2003, te Zakon o ljekarništvu "Narodne novine" također broj 121., i Zakon o zdravstvenom osiguranju, "Narodne novine" broj 94. 2001, 88/2002, 149/2002, 117/2003. i 30 u 4. mjesecu. Donošnje predloženog Zakona Hrvatsko zakonodavstvo uvela bi se načela promicanja prava pacijenta primjenom koje bi se poboljšala kvaliteta zdravstvene skrbi i omogućilo što cjelovitije ostvarivanje prava pacijenata. Prava pacijenata će se promicati navedenim Zakonom su ljudska prava i vrijednosti u zdravstvu. Kao što je pravo pacijenta da ga se poštuje kao ljudsko biće, pravo na samoodređenje, pravo na fizički mentalni integritet i zaštitu svoje osobnosti i pravo na poštivanje moralnih, kulturnih i vjerskih uvjerenja. Navedenim Zakonom omogućit će se pacijentima bolje ostvarivanje prava na informiranje o zdravstvenim uslugama, o vlastitom zdravstvenom stanju, o potencijalnim rizicima, pogodnostima svakog postupka, o alternativama predloženim postupcima, dijagnozi, prognozi napretku liječenja, te mogućnosti dobivanja drugog mišljenja. Unutar prava na bolju obaviještenost, i suglasnost promiče se pravo pacijenta da odbije ili prekine medicinski zahvat i pravo na odbijanje znanstvenih istraživanja. Zakonom o zaštiti prava pacijenata promicat će se pravo na povjerljivost i privatnost informacija o pacijentovom zdravstvenom stanju medicinskom statusu, prognozi, i liječenju te svim drugim informacijama osobito prirode koje moraju ostati povjerljive. Zakonom se predviđa osnivanje Povjerenstva za zaštitu prava pacijenata u cilju ostvarivanja i promicanja prava pacijenta u svakoj jedinici područne, regionalne samouprave. Navedeno povjerenstvo djelovalo bi pri upravnom tijelu jedinice područne samouprave nadležnom za poslove zdravstva. Predlaže se da Povjerenstvo ima tri člana koje imenuje skupština jedinice područne, regionalne samouprave iz redova pacijenata, nevladinih udruga i stručnjaka na području zaštite prava pacijenata koji bi obavljali svoj rad bez naknade, a sredstva za pokriće materijalnih troškova vezanih uz rad povjerenstva osiguravala bi jedinica područne, regionalne samouprave. Zakonskim prijedlogom je određen djelokrug rada Povjerenstva koje između ostalog ovlašteno upozoravati, predlagati i davati preporuke vezano uz područje svog rada, te predlagati nadležnim tijelima državne uprave, tijelima lokalne i područne samouprave, pravnim i fizičkim osobama poduzimanje mjera za sprečavanje štetnih djelovanja koji ugrožavaju prava i interese pacijenata i zahtjeva izvješća o poduzetim mjerama. Isto tako Povjerenstvo bi imalo pravo pristupa u prostroje u kojima se sukladno posebnom Zakonu obavljaju zdravstvena djelatnost, te pravo na uvid u način ostvarivanja prava pacijenata. O obavljenom uvidu Povjerenstvo bi dostavilo izvješće tijelu koje obavlja nadzor nad radom osoba koje obavljaju zdravstvenu djelatnost. Povjerenstvo će moći upućivati zdravstvenoj ili santarnoj inspekciji kao i nadležnim tijelima Hrvatske liječničke i Hrvatske stomatološke komore sukladno članku 37. Zakona o liječništvu, komora obavlja stručni nadzor nad radom liječnika. Isto tako sukladno članku 42. Zakona o stomatološkoj djelatnosti u obavljanju svojih javnih i ovlasti komora obavlja stručni nadzor nad radom doktora stomatologije. U slučaju osnovne sumnje u počinjenju prekršajnog i kaznenog djela Povjerenstvo će moći pokretati postupke prekršajne i kaznene odgovornosti. Naime, kroz povredu ovih Zakona utvrđenih prava pacijenata moguće je ostvarenje sljedećih kaznenih djela nesavjesno liječenje, članak 240. Kaznenog zakona, samovoljno liječenje članak 241. Kaznenog zakona, nepružanje medicinske pomoći članak 243. Kaznenog zakona, kao i teška kaznena djela protiv zdravlja ljudi članak 249. Kaznenog zakona. Isto tako je moguće ostvarenje sljedećih prekršajnih djela predviđenih u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti, uskrata prava iz članka 21. Zakona neosiguravanje hitne zdravstvene zaštite, uskrata prava iz članka 21. Zakona, neosiguranje hitne medicinske pomoći članak 192. Zakona, prekršaj iz članka 193. Zakona ako ravnatelj ne postupi po prigovoru osobe koja je zatražila zaštitu svojih prava s obzirom na kvalitetu, sadržaj i vrstu zdravstvene usluge i o poduzetim mjerama ne obavijesti podnositelja prigovora. Prekršaj članka 195. kada trgovačku društvo koje obavlja zdravstvenu djelatnost uskraćuje prava iz članka 21. Zakona o prekršaj, i članka 196. Zakona koji će kazniti privatni zdravstveni djelatnik ako ne postupi po prigovoru osobe koja je zatražila zaštitu svojih prava s obzirom na kvalitetu, sadržaj i vrstu zdravstvene usluge i o poduzetim mjerama ne obavijesti podnositelja prigovora. Po članku 59. Zakona o liječništvu kaznit će se prekršitelj liječnik koji uskrati pružiti liječničku pomoć, Zakonskim prijedlogom također se uvodi obveza nadležnih tijela da u roku od 30 dana od dana zaprimanja izvješća a u hitnim slučajevima bez odgode izvijeste povjerenstvo o poduzetim radnjama. U cilju ostvarivanja društvene skrbi za zaštitu prava pacijenata, u okviru prava i obveza Republike Hrvatske ministar nadležan za zdravstvo osniva i imenuje Povjerenstvo za zaštitu i promicanje prava pacijenata, Ministarstva nadležnog za zdravstvo. Navedno Povjerenstvo prati provedbu ostvarivanja prava pacijenata, raspravlja o izvješćima povjerenstva jedinica područne, regionalne samouprave, daje mišljenja, preporuke i prijedloge nadležnim tijelima utvrđenom stanju na području djelokruga rada povjerenstva i surađuje s međunarodnim i domaćim tijelima i organizacijama na području zaštite i promicanja prava pacijenata. Donošenjem predloženog Zakona pacijentima će se omogućiti lakše ostvarivanje prava na kontinuiranu njegu te dostojanstveno postupanje s pacijentom. Posebno se ističe da ovaj Zakonski prijedlog ne sadrži odredbe vezane uz presađivanje organa i tkiva ljudskog porijekla kao ni odredbe vezane uz vrstu, sadržaj, način vođenja, čuvanja, prikupljanja i raspolaganja medicinskom dokumentacijom koja se uređuje uvodno navedenom Konvencijom jer će navedena pitanja biti predmet uređivanja posebnih zakona. Provedba ovog Zakona neće zahtjevati dodatna sredstva u državnom proračunu, međutim, u proračunima jedinica područne, regionalne samouprave, trebat će osigurati sredstva za materijalne troškove vezane uz rad Povjerenstva za zaštitu prava pacijenata koje rade u tim jedinicama područne samouprave, prostor, troškovi, administrativni poslovi. Administrativne troškove za rad Povjerenstva kojeg osniva ministar zdravstva snosit će samo Ministarstvo zdravstva. Ovaj sigurno Zakon predstavljat će jedan kvalitetni ... u odnosu, u relaciji partnerskim odnosima između bolesnika i liječnika i sigurno će pridonesti boljem razumijevanju, komuniciranju i liječnika i pacijenata i na dobrobit zdravlja našeg cijelog naroda i pacijenata u liječenju i njezi. Hvala na vašoj pozornosti.
Zahvaljujem državnom tajniku. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Sekundu samo. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Marinović.
Netočno je što je rekao gospodin državni tajnik da bi Povjerenstvo koje se predviđa osnovati ovim Zakonom moglo pokretati, odnosno podnositi zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka zbog kršenja prava pacijenta utvrđenim ovim Zakonom, ono će to moći samo ako su učinjeni prekršaji u postojećim zakonima u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti, o liječništvu, Zakonu o stomatološkoj djelatnosti, te Zakonom o sestrinstvu kao što ste sami rekli ali ne ako su povrijeđena prava ovim Zakonom jer na žalost nikakve prekršajne sankcije nisu predviđene pa je ovo jedno ustvari golo neostvarivo pravo.
Zahvaljujem. Evo, u ime Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo uvaženi zastupnik Turić izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče prof. Božikov, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 9. sjednici Odbora održanoj 25. svibnja 2004. godine raspravio je Prijedlog zakona o zaštiti prava pacijenata kojeg je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 13. svibnja 2004. godine. Odbor je prijedlog zakona raspravio kao matično radno tijelo sukladno članku 75. Poslovnika Hrvatskog sabora. Na poziv predsjednika Odbora sjednici su bili nazočni i predstavnici Hrvatske liječničke i stomatiološke komore, Hrvatske komore medicinskih sestara, te udruga za promicanje prava pacijenata. Nakon uvodno obrazloženja predstavnika predlagatelja opširnoj raspravi je podržana potreba donošenja ovog zakona kao vrlo značajnog u paketu zakona kojim se u praksi provodi reforma sustava zdravstva. Kako se Hrvatska opredijelila za socijalni zdravstveni sustav u kojem je zdravstvenu zaštitu građana dužna prvenstveno provoditi država obavezno je pri tome poštivati načela jednakosti, sveobuhvatnosti, kontinuiranosti id ostupnosti. i pored pojedinih odredbi Ustava, Zakona o zdravstvenoj zaštiti, Zakona o zdravstvenom osiguranju kojima se određenoj mjeri normira položaj pacijenata, nužno je posebnim zakonom propisati načela i postupak za promicanje prava pacijenata čija primjena će prvenstveno poboljšati kvalitetu zdravstvene skrbi u cijelini i omogućiti cijelovitije ostvarivanje prava pacijenata. Odnos pacijenata i liječnika temelji se na povjerenju, istaknuto je u raspravi. i upravo je zadatak ovog prijedloga zakona da institucionalno zaštiti to povjerenje. Bez ovakvih odredbin ema ni suvremene medicine u etičko pravnom smislu. Mišljenje je većine članova odbora. Za kvalitetnu provedbu međutim, treba i dodatno educirati liječnike i medicinske sestre za uspostavljanjekvalitetnog partnerstva u zdravstvu, a što je preporuka Vijeća Europe. Uz ovaj je zakon za značajan pomak u podizanju svijesti o pravima pacijenata potreban je i opći pomak u svim zdravstvenim ustanovama, čemu će doprinjeti uvrštavanje ovih etičkih principa u obrazovni program liječnika i medicinskih sestara. U tijeku rasprave iznijete su i brojne konkretne primjedbe i prijedlozi na tekst prijedloga zakona. Predstavnik Liječničke komore predlaže da se u članku 2., poacijentovo pravo na kvalitetnu i kontinuiranu zdravstvenu zaštitu učini ovisnim o financijskim mogućnostima društva. Istaknuto je da čitavi tekst govori o pravu pacijenata, a ne o dužnostima. Svakako bi trebalo predvidjeti i obveze pacijenata, jer nije rijedak slučaj da pacijenti svijesno ugrožavaju svoj život i ne prihvaćanjem optimalnog liječenja bolesti izazivaju dodatne zdravstvene komplikacije sa težim posljedicama i težim i dugotrajnijim liječenjem. Predstavnik udruge sindikata je mišljenja da je naziv zakona neodgovarajući, jer se u tekstu zakona govori gotovo isključivo o pravima pacijenata, a vrlo malo o zaštiti tih prava. Također istiću da je teško očekivati kvalitetan rad povjerenstva, budući je on isključivo volonterski, pa predlažu razmotriti mogućnost osiguranja sredstava za rad članova povjerenstva. Mišljenja su da zakonski tekst treba dopuniti odredbama o sankcijama za ne pridržavanje zakona. Predstavnik zbora liječnika uz ostalo ističe potrebu utvrđivanja obveze čuvanja profesionalne tajne svih sudionika u postupku liječenja, ne ogtraničavajući tu pravu obvezu samo na liječnike. Temeljm odredbi prijedloga zakona povjerenstvo nema pravo odlučivati o pritužbi pacijenata i svojom odlukom obvezati ustanovu da postupi sukladno odredbi zakona, te je po mišljenju nekihčlanova odbora upitna mogućnost ostvarivanja propisanih prava. Predlaže se stoga dati povjerenstvu veće ovlasti, te time osigurati da pacijent u što kraćem roku ostvari svoje pravo. U smislu jačanja uloge povjerenstvo je i prijedlog pojedinih članova odbora da se razmotri mogućnost da jedan član povjerenstva koji bi se imenovalo kao zastupnika pacijenata bude ujedno i tajnik povjerejstva koji prima naknadu za svoj rad. Odredbu članka 34. prijedloga zakona u raspravi je predloženo dopuniti na način da povjerenstvo prethodno najavi svoj dolazak u prostor gdje se obavlja zdravstvena djelatnost i gdje će napraviti uvid u način ostvarivanja prava pacijenata. Vezano uz pravo pacijenata na dobivanje drugog stručnog mišljenja koji na zahtjev pacijenta obvezan dati zdravstveni djelatnik potrebno je uz to utvrditi i obvezu davanja cijelovite dodatne dokumentacije. Nakon opširne rasprave članovi Odbora su većićnom glasova uz jedan glas suzdržan, odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje sljedeći zaključak. Prvo, prihvaća se prijedlog Zakona o zaštiti prava pacijenata u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. I drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izražena u raspravi dostavit će se predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Odbora nema više nitko. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba HNS-a, PGS-a uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Nakon pomnog iščitavanja ovog prijedloga zakona, prvo moram reći da mi u Klubu Hrvatske narodne stranke i PGS-a smatramo da je ovakav, odnosno zakon za ovo područje Hrvatskoj potreban. Ali po sadržaju prijedloga za prvo čitanje kojeg smo dobili mogao bi ovaj prijedlog nazvati tek zakonom dobrih namjera i ništa više. Naime, ako bi danas građane Hrvatske pacijente pitali u čemu imaju najviše problema kad je u pitanju pravo na zdravstvenu zaštitu i ostvarivanje tog prava? Onda bi vam sigurno na pvom mjestu stavili problem dugotrajnog čekanja na red za specijalističke preglede. Ili mjesecima čekanje na snimanje na CT-u ili MMR-u. i ta čekanja nisu sdva tjedna, tri tjedna, mjesec dana, nego se protežu i više od 6 mjeseci. One županije ili sredine koje imaju sreću pa imaju CT, možda su ti rokovi nešto kraći. Ali kad je snimanje na magnetskoj razonanci u pitanju, onda znamo da 90% pacijenata dolazi u Zagreb i znamo da ako čekamo na uputnicu da će čekanje biti 6 mjeseci, više ili manje, ali da postoji mogućnost da negdje popodne ili navečer oko 7 sati, ta snimanja budu obavljena i nešto brže, na drugačiji način kad uputnica nije potrebna. Na drugom mjestu bi vjerojatno građani stavili problem liste lijekova i ne informiranost pacijenata da u Hrvatskoj postoje praktički dvije liste lijekova, dakle jedni su oni koji se izdaju na recept u ljekarnama, i da postoji tzv. bolnička lista lijekova i da se često dešava posebice kod kemoterapija da pacijenti budu otpušteni na kućno liječenje uz nastavak kemoterapije lijekovima koje moraju sami nabaviti, a koji jesu na bolničkim listama lijekova. Isto bi možda na trećem mjestu stavili i to da se dosta dugo čeka na pojedine vrste operativnih zahvata, da su liste čekanja takove da se zakazuju operacije za prosinac ove siječanj ili ožujak iduće godine ali da se i te liste čekanja ili vrijeme čekanja može skratiti uz upotrebu drugih metoda koje se ne zovu uputnice i na teret zdravstvenog osiguranja. Iako Zakonomo zdravstvenoj zaštiti postoji pravo, propisano pravo pacijenata da u roku od 30 dana ima pravo ostvariti svaki dijagnostički pregled, uslugu, lječenje ili mišljenje činjenica je da po sadašnjim zakonodavnim propisima ukoliko zdravstvena ustanova koja je ugovorena sa Hrvatskim zavodom za zdravstveno osiguranje u roku od 30 dana to pravo pacijentu ne može osigurati da ga u pisanom obliku mora obavijestiti zašto ne i kada će to biti napravljeno. Ja bih još želio znati podatak koliko je pacijenata ili građana Hrvatske do današnjeg dana od bilo koje zdravstvene ustanove dobila pisanu obavijest zašto u roku 30 dana nije pregled izvršen, operativni zahvat ili bilo koja druga dijagnostika i kada će to biti a to je po sadašnjem zakonu. I sada raspravljamo o novom Zakonu o zaštiti prava pacijenata i dozvolite par zaista konstruktivnih prijedloga jer je prehtodni državni tajnik za prethodnu točku rekao da on predstavnik Vlade našu raspravu doživljava kao konstruktivnu. Nadam se da i ova moja rasprava bude prihvaćena kao konstruktivna. U članku 10. uvodi se pravo pacijenta na drugo mišljenje ali nema nijedne odredbe kome se pisani zahtjev podnosi i u kojem roku taj koji će taj zahtjev primiti mora osigurati drugo mišljenje. Da li je to ravnatelj ustanove, da li on mora reagirati u roku od pet dana, u hitnim slučajevima odmah ili petnaest dana. Dakle, ne postoji nijedna odredba koja bi pacijentu znala i uputila kome i u kojem roku od te osobe mora dobiti odgovor pa smatram da bi taj članak zaista trebalo dopuniti odredbom da se ti zahtjevi podnašaju ravnateju zdravstvene ustanove koji mora drugo mišljenje osigurati u roku od pet dana a u hitnim slučajevima odmah. U članku 20. u stavku 1. govori se pravo pacijenta da prihvati ili odbije pojedini dijagnostički odnosno terapijski postupak osim u slučaju neodgodive medicinske intervencije čije bi nepoduzimanje ugrozilo život i zdravlje pacijenta ili izazvalo trajno oštećenje njegovog zdravlja. Ja mislim da iza riječi terapijski postupak treba staviti točku a ostali dio stavka 1. članka 20. brisati jer ako je pacijenat pri svijesti i svjestan i raspolaže svojim pravom njegovo je isključivo pravo prihvatiti ili odbiti bilo koji terapijski, dijagnostički postupak bez obzira na moguće posljedice. U protivnom, možemo shvatiti i to da pitanje određenih terapijskih postupaka mogu se provoditi na silu bez obzira što pacijenat o tome misli. U članku 23. govori se o obavezi poštivanja ranijeg mišljenja pacijenta. Odredba koja je do sada ili sada ovdje predložena po mom sudu potpuno je nedovoljno jasna i smatram da ju moramo proširiti sa obavezom zdravstvenog djelatnika da poštuje ranije izraženu želju pacijenta u pogledu eksplantacije i transplantacije djelova ljudskog tijela u svrhu lječenja. Dakle, kako uzimanja tako i presađivanja djela ljudskog tijela bez obzira da li se radi o živom ili mrtvom pacijentu. Znam da će mi netko odgovoriti da je to područje pripremljeno u drugom posebnom zakonu ali u ovom zakonu utvrđujemo pravo pacijenta i obavezu poštivanja ranije izražene želje u pogledu dijagnostičkih zahvata a smatram da i u ovom zakonu koji regulira pravo pacijenta sasvim nedvosmisleno moramo utvrditi da je svaki zdravstveni djelatnik dužan poštivati ranije izraženu želju za eksplantaciju i transplantaciju. Zašto netko ne bi imao pravo odmah danas na vrijeme i ranije reći da se ne slaže da njemu bude presađen bilo koji dio ljudskog tijela druge osobe bez obzira da to izazove i njegovu smrt. Dakle, ranije izražena želja mora se poštivati i kod takvih osjetljivih stvari kako što su eksplantacije i transplantacije. Nadalje, članak 29. govori o povjerenstvu i gospodin državni tajnik pri kraju svog obrazloženja rekao je da država za provedbu ovog zakona neće imati nikakvih dodatnih troškova ali da će županije imati dodatnih troškova i da županijama blagonaklono dajemo da osnuju povjerenstva za zaštitu prava pacijenata i normalno da to moraju i financirati. Ako decentraliziramo pravo županije na kontrolu ovog zakona onda ajmo decentralizirati i sredstva koja će provedba ovog zakona u regionalnim ... [[Govornik se ne razumije.]] i tražiti bez obzira da li se radi o tisuću ili deset tisuća kuna nedopustivo je da svaki put zakonima stvaramo nove financijske obaveze bilo lokalnoj bilo regionalnoj samoupravi a da naprosto prešućujemo činjenicu da za to nisu osigurana dodatna sredstva i molio bih i gospodina državnog tajnika da pogleda Ustav u tom dijelu koji državu obavezuje da za nove prenijete obaveze mora osigurati i sredstva. Međutim, ako se i već odlučimo za povjerenstvo mada nisam siguran da je to najbolje jer da recimo pučki pravobranitelj ima županijske urede predlagao bi da to bude posao pučkog pravobranitelja. Možda bi bilo bolje da i ovaj dio posla nadzora damo postojećim tijelima za zaštitu ljudskih prava koje već u županijama postoje, koje su se koliko toliko uhodale i počele raditi nego da osnivamo nova povjerenstva jer za svaki problem osnivamo nova povjerenstva, ne koristimo postojeće komisije, tijela ili institucije koje već imamo kao da nemamo kod njih povjerenje. Ali ako dakle ostajete kod povjerenstva onda svakako ponuđeno rješenje nije dobro. Prvo, samo tri člana smatram nedovoljnim i predlažem pet. Drugo, da se njegovo imenovanje ide preko predstavničkog tijela dakle skupštine županije ali ne bez odredbi tko je ovlašteni predlagatelj sastava i u zakonu trebamo jasno propisati da nadležno tijelo skupštine do kandidata za to povjerenstvo dolazi javnim pozivom jer tko će uz ovakvu odredbu članka 29. imati pravo predlagati sastav tog povjerenstva. Dakle, javni poziv na koji se mogu javiti svi građani i svi pacijenti i sve nevladine organizacije ili neka u finišu u ... [[Govornik se ne razumije.]] eventualno više prijedloga županijska skupština izabere tri ili pet najkvalitetnijih prijedloga. Međutim, sastav pacijenta da to bude iz redova pacijenata nevladinih udruga i stručnjaka na području zaštite prava pacijenata molio bih da mi netko odgovori da li postoji popis imenom i prezimenom stručnjaka na području zaštite prava pacijenata u svakoj županiji. Kakva je to, kakav je to fakultet ili škola, tko daje diplomu ili uvjerenje da je netko stučnjak na području prava pacijenata da bi mogli ispuniti kvotu da jedan od ta tri bude upravo taj stručnjak. Zbog toga i predlažem dakle razmisliti mogućnost da pitanje nadzora odnosno zaštite prava pacijenata iz ovog zakona da mu nadležnost neku od postojećih regionalnih tijela a ako ne da povjerenstvo proširite na način da kandidate predlažu građani i ne vladine udruge temeljem javnog poziva, predstavničkog tijela jedinice regionalne samouprave. Da je županija dužna osigurati uvjete za rad, materijalna sredstva, prostor i opremu koja treba biti na raspolaganju. A ne vjerujem da će ovo biti jedino tijelo zaštite prava građana sa izrijekom, zakonskom odredbom da za svoj rad ne smiju primiti naknadu. Koliko je meni poznato do sada, ovo je jedini slučaj gdje predlagatelj propisuje da tri čovjeka u županiji štite prava 120 recimo u Međimurju 118 tisuća pacijenata ali da zato ne mogu primiti naknadu. I završavam, što ako liječnik propusti dati procjenu rezultata dijagnostičkog pregleda na ... [[Govornik se ne razumije.]] iz članka 8.? Što ako ne dobijem pravo na drugo mišljenje iz članka 10.? Što ako se na meni obavljaju klinička ispitivanja koja su zabranjena člankom 17. bez moje suglasnosti? Što ako liječnik ne poštuje moju ranije izraženu želju iz članka 23. ili što ako netko da podatke o mom zdravstvenom stanju neovlaštenoj osobi iz članka 24.? Ništa to od ovoga nije prekršaj i ništa od ovoga nije kazneno dijelo, po postojećem zakonu danoj regulativi ni jedna sankcija za nepoštivanje i jednog prava iz ovog Zakona ne može se provesti, zbog toga što ovaj Zakon nema sankcije za one koji krše moja prava kao pacijenta osim općenitih formulacija ne pružanja hitne medicinske pomoći, nesavjesnog liječenja, nesavjesnog liječenja i par drugih sitnica. Ako želimo da ovaj Zakon bude u funkciji zaštite pacijenata, ako ne možemo ili ne želimo druge sankcije uvoditi, ni zatvore ni novčane kazne, gospodine državni tajniče predvidite barem oduzimanje licence na dva tri mjeseca onih koji krše moja prava u prijedlogu zakona kojeg ste upisali. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je Klub IDS-a, uvažena zastupnica Dorotea Pešić. Je li vas dvoje u ime Kluba ili samo vi?
Uvaženi potpredsjedniče, državni tajniče, štovane kolegice i kolege. Dobro je što je ovaj Zakon o zaštiti prava pacijenata išao u redovnu proceduru tako da se ipak ima vremena popraviti u njemu što je loše a na ovaj način kako je nama prezentiran na prvi pogled izgleda da je ovaj Zakon samo formalnost odnosno, da se on usklađuje samo sa europskim zakonodavstvom. Ali po našem mišljenju jedan takav važan Zakon ne može biti predmet rasprave kao da je samo usklađivanje. Nadam se da će ministarstvo između dva čitanja svakako uvažiti sve naše primjedbe, a isto tako da će kontaktirati sve one zainteresirane skupine kojih se to tiče i da će uvažiti njihove primjedbe. Za Klub IDS-a Zakon o zaštiti prava pacijenata je vrlo važna materija, možda jedna od najvažnijih. Jer sama prava pacijenata ne možemo gledati izdvojeno, naravno uvijek moramo gledati u kontekstu same zdravstvene zaštite. A kada govorimo o zdravstvenoj zaštiti, bilo da se radi o primarnoj, bilo da se radi o specijalističkoj zdravstvenoj zaštiti, ili pak bolničkom liječenju, kod nas je situacija iz dana u dan sve gora. Zašto je tome tako? Svakodnevno uvodimo restrikcije kako bi uštedjelo se, npr. iz godine u godinu se smanjuje broj kreveta u bolnicima, umjesto da koristimo iskustva iz drugih zemalja gdje su se preorjentirali i umjesto bolničko opskrbnih dana uveli plaćanje bolnicama po dijagnozama. A naravno da su postigli na takav način i uštede, vidimo na primjeru Slovenije koja je to uvela da su ležanje u bolnicama smanjili za 30%. Druga problematika je naravno predugo čekanje na razne preglede. Kako je kolega Lesar rekao na neke se čeka pa čak i više od 6 mjeseci, ja bih rekla. Treća stvar je nedostatak opreme i nedostatak osoblja koje radi na tim aparatima. Ja vam mogu iz Primosko-goranske županije dati primjer mamografa gdje su na Krku žene skupile humanitarnom akcijom da si kupe mamograf a sada se ženama iz Gorskog kotara nude autobusne karte kako bi otišle na Krk izvesti te preglede. Nedostak potrošnog materijala je isto jedan veoma veliki problem a da ne govorimo da u bolnicama nedostaju plahte i piđame. U Rijeci se sada sprovodi humanitarna akcija skupljanja novaca da bi se kupile piđame za bolnice. A naravno na ta sredstva će se državi platiti PDV, znači država će zaista tu uštedjeti na način da neće kupiti piđame a da će isto ubrati PDV od humanitarne akcije za bolnicu. Mislim da cjelokupna koncepcija Ministarstva zdravstva je kako rezati troškove. A sa druge strane na leđa pacijenata svaliti što se više može da što veći broj pacijenata plaća participaciju, da je što manje i što jeftinijih lijekova na listama onih koji se ne plaćaju. Ja bih tu možda pod navodnike rekla da bi bilo dobro da studenti medicine na svom ionako teškom studiju imaju jedan do dva semestra predmete iz ekonomije jer će se u svom pozivu sigurno sve više baviti birokracijom i ekonomijom jer je važno koliko što košta i koliko košta neki lijek i da li izabrati između dva lijeka, naravno onaj jeftiniji. Jedna od, jedan slučaj koji se nedavno desio ide tako daleko da se propisuju lijekovi kojima je čak istekao rok upotrebe. Liječnicima se uvodi direktna financijska odgovornost za lijekove koje propisuju te ih se na taj način sigurno ograničava u njihovom liječenju prema pacijentima. Ima još mnogo primjera ali jedan možda koji je meni najbolniji jer ću vam reći da se dešava u mome gradu i podsjeća me na onu englesku poslovicu "Nisam dovoljno bogat da kupujem jeftine stvari", zato što mi štedimo na onim stvarima koje ne bi trebali štedjeti, u konačnici će nas to sigurno skuplje stajati i skuplje ćemo platiti. Radi se o riječkoj kardiologiji koja je već 20 dana doslovno u infarktu što znači da najhitniji srčani bolesnci su bez mogućnosti koronarne dijagnostike. Rad u angio sali potpuno je obustavljen jer je potupno nestašica potrošnog materijala. Niti intervencijska kardiologija gdje se šire sužene krvne žile ili ugrađuju stendovi, također ne radi. Do sada se, je tjedno takvim dijagnostičkim ili terapijskim zahvatima podvrgavalo 30-tak pacijenata. Zato je nevjerojatno da se jedan od najuspješnijih i najekipiranijih centara intervencijeske kardiologije u Hrvatskoj potpuno obustavlja. A najvažniji je razlog naravno novac jer zbog mjera racionalizacije moraju se striktno poštivati kvote. Trenutno je na raznim listama čekanja oko pet stotina pacijenata pa se ja pitam da li su i takve liste pravo pacijenata. Svjesni smo mi upozorenja MMF-a da se moraju rezati troškovi u zdravstvu jer zbog potrošnje lijekova ove godine će se morati vršiti rebalans proračuna jer će biti naravno veliki deficit. No do sad sam malo govorila o liječenju i pravu na liječenje, ali sa aspekta kada govorimo o participaciji isto tako ne možemo se složiti da se oslobode samo neki ljudi u Hrvatskoj. Bilo je tu prijedloga da to budu samo trudnice i djeca do 18 godina. Mi ne možemo zaboraviti na 315 tisuća nezaposlenih, na cirka milijun penzionera a usput budi rečeno sigurno njih 90% imaju male mirovine i isto tako oko milijun djece. No tu bi se ponovo mogla vratiti na primjere drugih pa na primjer mogu citirati slovenskog ministra zdravstva Dušana Kebera koji je u Vjesniku govorio na koji način su oni riješili participaciju u svom društvu. Oni su prije 10-tak godina uveli metodu da je bilo participacija od 5 do 75 % ali se pokazalo da malo tko može to plaćati. Pa je uvedeno i dopunsko zdravstveno osiguranje no i premije su se pokazale previsokima za najveći dio stanovništva te sad su uveli premije za 4 platežna razreda. Najsiromašniji će platiti 4 puta manje nego bogati. Znači da za razliku od prije 10 godina kad se rasteretilo bogate sad će se rasteretiti siromašne. Po svemu o čemu smo do sad razgovarali govorili smo naravno o novcu. I onda možda na prvi pogled izgleda da je medicina jedna komercijalna djelatnost, ali mi u IDS-u prije svega mislimo da je medicina najprije humana djelatnost, a tek onda sve drugo. Zato restrikcije treba tražiti u ostalim segmentima društva, a ne štedjeti na ljudskom zdravlju. Sigurno ne želimo postati jedan bolestan narod, a i zdravi ljudi u konačnici mogu doprinjeti više svome društvu. Nama zdravstvena zaštita ne treba na papiru da na nešto imamo pravo, a da to pravo ne možemo realizirati i konzumirati kada nam je zdravlje ugroženo. Šta se tiče samo, samog zakonskog teksta imamo isto tako nekakve primjedbe, što se tiče članka 5. načelo dostupnosti i humanosti. Ja mogu opet se vratiti na primjer Primorsko-goranske županije gdje zaista nije svima omogućen, omogućeno načelo dostupnosti jer vi, vi znate da imamo otoka i da ljudi sa otoka nemaju istu zdravstvenu zaštitu kao oni i na kopnu. To vam je primjer dijalize i dijaliziranih pacijenata koji moraju dnevno putovati 200 kilometara odnosno cijeli dan izgubiti za otići u Rijeku ili negdje drugdje na dijalizu. U članku 6. IDS predlaže bolje da se razradi sustav suodlučivanja odnosno da ga se pojednostavi te da se pristanak može dati usmeno ili pismeno, a ne da se mora potpisati desetak formulara ili da bude barem samo jedan. Što se tiče članka 8. i 11. oni su po meni suštinski isti. Na strani 14, članak 19. pristup medicinskoj dokumentaciji. Po nama najprije treba odrediti što je medicinska dokumentacija i regulirati, a onda donijeti možda zakon o arhiviranju medicinske dokumentacije što isto ne postoji. Kako se dugo mora čuvati, kako se mora čuvati i na koji način se mora čuvati? Da li će se čuvati u papirnatom obliku, na disketama ili nešto slično? U glavi 3. na strani 16 kada se govori o povjerenstvima na lokalnoj razini dobro je riješeno da ih imenuje županijska skupština ali je zato loše što nisu donešeni ... [[Govornica se ne razumije]] kandidata za povjerenstva. A isto tako mi u IDS-u ne slažemo se da članom povjerenstva rade bez naknade jer na taj način ... .../Zbog nestanka električne energije prekid na traci/ ... arhiviranju dokumentacije, isto tako nam nedostaje Zakon o transplantaciji, eutanaziji i mislim da bi to zaista do drugog čitanja možda trebalo dati u saborsku proceduru. I da završim možda sa Vijećem Europe. Mogu reći da bioetička konvencija Vijeća Europe je prije mjesec dana nadopunila zaključkom i da ne postoji niti jedan društveni interes koji smije biti iznad interesa pacijenata. Hvala lijepa.
Zahvaljujem se uvaženoj zastupnici Dorotei Pešić uz jedan dodatak da rad angio sale u KBC Rijeka u nijednom trenutku nije potpuno obustavljen. Rade se hitni postupci cijelo ovo vrijeme i zapravo ispravak netočnog navoda da nije to zbog manjka financijskih sredstava jer KBC Rijeka oko 3 milijuna kuna više mjesečno dobiva nego protekle godine. Jedan dio zasluge, pod navodnike za to je i poremetnja tržišta odnosno firme koja je dostavljala stendove KBC-u Rijeka. Budući da je ovo pola noći prošlo vidimo, evo pauza do 15 sati i u 15 sati nastavljamo i na redu je Klub HSS-a, Zdenko Haramija. Nastavljamo popodnevni rad sjednice. Na redu je u ime kluba HSSauvažni zastupnik Zdenko Haramija. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajničke, štovane kolegice i kolege. Prije nego što počneme govoriti moram reći dam i je stvarno užitak govoriti u tako punoj sabornici. Ako krenemo od one narodne bolje išta nego ništa, primjenjujući na to konkretan prijedloga zakona o pravima pacijenata možeo reći bolje ikakav zakon nego nikakav. Kada Hrvatski sabor bude izgledao ovaj Zakon Hrvatske će biti u maloj grupi zemalja od njih destak koji us svojoj legislativi imaju zakon koji štiti pacijentova prava ozakonjujući tako načela sadržana u deklaraciji o promicanju prava pacijenata u Europi, tj. u tzv. amsterdamskoj deklaraciji iz 1994. godine. Kao što su jednakost sveobuhvatnost, kontinuiranost, i dostupnost u pružanju u korištenju zdravstvne zaštite. Mi u klubu HSSa ocjenjujem oda predloženo Zakon je loš mješanac Finske i Mađarske up ogledu prava pacijenata s jedne strane te postojeće prakse Republici Hrvatskoj u pogledu zaštite pacijenata s druge strane. zašto tako mislimo? Prvenstveno smatramo da je u uvodnim glaavma zakona trebalo navesti u jednom od članaka definicije pojmova kako bi se točno i nedosmisleno znalo tko je pacijent, što je zdravstvena ustanova, što je medicinska dokumetancija, što je to dijagnoza tko je zdravstveni djealtnik, što je to kliničko ispitivanjei znanstavneo istražiavnje i slično. U glavi koja određuje prava pacijenata nabrojana su praav na suodlučivanje na obavještenost, na drugo stručno mišljenje, na pristup medicinskoj dokumetnaciji, na prihvaćanja ili odbijanje pojedinog dijagnositčkog odnosno terapijskog postupka, na povjerljivost i na privatnost. Za tu glavu ocjenjujemo da je prilično korektno napravljena. S time da je svakako trebamo biti istaknuto dase zdravstvena zaštita utvrđuje ugovorom o zdravstvenoj usluzi, na načelima partnerskog odnosa, temeljem ugovora kojega sklapaju davatelj i korisnik zdravstvne usluge, tj. zdravstvena ustanova i pacijenet. Mišljenja smo da je svakako trebalo biti obujhvaćeno pravo na poštivanje ljudskih dostojanstva i osobnosti, što uključuje zašittu fizičkog i psihičkog idnetiteta, uz poštivanje pacijentove osobnosti, intimnosti te moralnih i vjerskih uvjerenja. Također to uključuje i pravo na najvišu razinu olakšavanja pacijentove patnje prema trenutačnom stanju medicinskog znanja, na humanitarni palijativnu skrb, u posljednjem stupnju bolesti, te na dostojanstvo umirenje i smrt. Nadalje u zakonu bi trebalo ugraditi pravo apacijenata na održavanje osobnih kontakata, zatim pravo na samovoljno napuštanje zdravstvene ustanove, te pravo na odbijanje zdravstvene zaštite i medicinske intervencije. Priča za sebe je glava koja obrađuje zaštitu pacijenata. Svjesni smo teške financijske sitaucije u kojoj se nalazi Republika Hrvatska. Te tako i zdravstvo u Republici Hrvatskoj, ali uzprkos toga smaramo daje predlagatelja zakona u pogledu zaštite pacijenata mogao iznaći bolja rješenja. Zato još uvijek nije kasno budući se radi o prvom čitanju ovoga Zakona, ali idemo redom. Prijedlog zakona predviđa osnivanje povjerenstva za rad za zaštitu prava pacijenata u jedinici područne tj. regionalne samouprave, koje bi povjerensvo trebalo raditi volonterski, a sredstvaza materijalne troškove trebala bi osigurati područna tj. regionalna samoupraav. To povjerenstvo bi trebalo obavljati sljedeće poslove. Pratiti primjenu propisa, pratiti povrede pojedinačnih prava pacijenata, predlagati poduzimanje mjera za zašt+itu i promicanje prava pacijenata. Obavještavati bez odgađanja povjerenstvo za zaštitu i promicanje prava pacijenata an nivou ministarstva zdravstva. O slučajeviam težih povreda prava pacijenata kada je usljed toga ugrožen život i zdravlje pacijenata. Podnositi godišnja izvješća o svom radu skupštini jedinice područne samouprave i jedinice područne samouprav ei ministarstva zdravstva. Obavještavati javvnost o povredama prava pacijenata, te obavljati druge poslove koje zakon određuje. Dakle povjerenstvo koje, kao što ej rečeno bi trebalo raditi volonterski, obavlja gomilu adminstratnivh poslova, obavlja monitorinig i podnosi izvješća dok o osnovnom razlogu postojanja a to je zaštita pacijenat anema niti riječi. Predstavnik povjerenstva bi trebao sjediti u zgradi gdje je smještena admiinistracija područne samouprave, a ne u zdravstvenoj ustanovi. Dakle povjerenstvo bi bilo potpuno otuđeno od pacijenata, i postalo bi svrha samom sebi umjesto da bude pristuno u zdravstvenoj ustanovi i na svakodnevnom raspolaganju pacintima. U slučaju bilo kakve povrede prava pacijenata pl prijedlogu zakona, pacijent bi se trebao boriti sam ulažući prigovore usmeno ili pismeno ravnatelju zdravstvene ustanove ili privatnom zdravstvenom djelatniku. A tek po istkeku 8 dana od dana izajvljene pritužbe pacijent bi imao pravo podnjeti pritužbu povjerenstvu. Postavlja se pitanje koga se tu štiti .Zdravstsvenu ustanovu, zdravstvenog djelatnika, ili pacijenta. Slična uloga predviđena je za povjerenstvo za zaštitu i promicanje prava pacijenata, na nivuo ministarstva zdravstva. Tj. dražvnom nivou. KOje povjerenstvo prati i raspravlja daje mišljenja, preporuke i prijedloge o svakomu i svačemu. A i međunardona surađuje sa sličnim tijelima u svijetu a ne bavi se onim temeljnim i osnovnim a to je zaštita pacijenata. Ne možemo se osloboditi osjećaja da se u stvari radi o opravdaavnju magle ili roga za svijeću. Postoji povjernstvo bez iakkve ovlasti sa preširokim djelokrugom rada, koje još k time radi mukte pa ćeš dobiti u pravo ono što se ovdje predlaže a to je ništa. Smatramo da je sve to trebalo postaviti malo drugačije. Što bi iziskivalo veća sredstva, ali bi opravdalo svoju svrhu a ne bi bilo puno zadovoljavanje forme. Moglo se kao u Finskoj ići sa zastupikom pacijenta koji bi bio prisutan u zdravstveno justanovi, na cjelodnevnom raspolaganju pacijenatima koji bi istraživao pritu žbe pacijenata, i upućivao ih što im je činiti da zaštite i ostvare svoja prava. Taj zastupnik imao bi pravo za pacijenta od svih ograna zdravstvenih ustanova doznati sve podatke o tijeku liječenja. O postupku prema pacijentu, i njegovim osobnim zahtjevima posebnimk zahtjevima. Imao bi pravo i zahtjeva da mu zdravstvena ustanova dade pismeno izjašnjenje o njegovu zahtjevu. Imao bi pravo čak i pokrenuti sudske postupke za naknadu štet koja je počinjenja pacijentu ukoliko bi pacijent za to ga ovlastio. Pitanje naknade štete, i osgiuranju za štete, priča je za sebe i smatramo da bi je također trebalo riješiti u okviru ili ovoga zakona li zakona o liječništvu. Na način da se uvede obvezno osiguranje zdravstvenoga djelatnika ili zdravstvne ustanove za štetu pričinjenu pacijentu prilikom liječenja. Nadalje moglo bi se reči sa prijedlogom za zasnivanje moglo bi se ići sa prijedlogom za zasnivanje afgencije za zastupanje prava pacijenta, na razini Republike Hrvatske. SA područnim odjelima na razini područne samouprave a koja agencija bi bila samostalna organizacija, čijeg voditelja bi imenovao SAbor Republike Hrvatske. to je prijedlog za razmišljanje i svakako smo mišljenja da bi bilo daleko bolje rješenje od predloženoga. KOnačno mišljenja smo da bi u zakon trebalo ugraditi i glavu sa kaznenim odredbama. Budući da bez te glave ovaj Zakn ostane nedorečen. Zbog nemogućnosti sankcioniranaj onih koji se ne priržavaju odredbe zakona. No kao što smo rekli na početku da je bolje ikakav zakon nego nikakav. HSS će podržati predloženi zakon u prvom čitanju, nadajući se da će za drugo čitanje predlagatelj uzeti u obzir iznjete primjedbe i sugestije. Hvala najljepša.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku. Na redu je u ime kluba HSUa uvaženi zasatupnik Silvano Hrelja.
Uvaženi potpredsjedniče, uvaženio gospodine državni tajniče. Kolegice i kolege. Klub Hrvatske strane umirovljenika pozrdavlja i podupire donošenje Zakona o zaštiit prava pacijenata i želi vjerovati da je ovo iskorak u novu kvalitetu građanske demokracije. U domeni ljudskih prava a ne puko usklađiavnje sea Europskim zakonodavstvom. Smatram da bi ovom zakonu bolje pristajao naziv Zakon o pravima korisnika zdravstvene usluge, čime bi se otklonile moguće implikacije o općoj ugroženosti pacijenata u našoj zemlji odnosno psihološki proširili područje na prava na sve zdravstvene usluge kokje korisnik prima. Ovakav naslov zakona usmjeruje našu pažnju prema urgentnim sitacijama, i bolničkom liječenju. Naravno da zakon mora sadržavati odredbe o zaštiti prava korisnika zdravstvene usluge, obzirom da su obveze i odgovornosti osiguranika korisnika zdravstvene usluge propisane Zakonom o zdravstvenom osiguranju. U kontekstu zaštite prava korisnika zdravstvene usluge sugeriramo predlagaču da bolje i preglednije definira prava pacijenata te da izrijekom utvrdi što se smatra kršenjem prava pacijenata kako bi sankcioniranje bilo moguće. Sugeriramo da se jasnije definira postupak i okolnosti kojima se može ostvariti pravo na drugo mišljenje. Također sugeriramo da se članak 22. Zakona o zaštiti prava pacijenata uskladi sa odredbama Zakona o ravnopravnosti spolova i Zakona o istospolnim zajednicama koje čine isto tako pravni sustav Republike Hrvatske i treba ih uvažiti. Predlažemo da povjerenstvo na razini područne samouprave broji pet članova, da članovi povjerenstva primaju naknadu i podmirenje troškova te da administrativne poslove za povjerenstvo obavlja upravno tijelo jedinice područne samouprave. Predlažemo da se za članove povjerenstva propiše obavezno osposobljavanje i to sa stručnog stanovišta kao i sa stanovišta ovladavanja vještinama, participacije suodlučivanja i donošenja mišljenja. Na temelju mog iskustva moram ustvrditi da u Hrvatskoj postoji vrlo malo neverificiranih znanja u smislu participacije suodlučivanja i konkretno jednog oblika timskog rada. Predlažemo da se u djelokrug rada povjerenstva ugradi obveza davanja mišljenja, odnosno ocjene o povredi prava korisnika zdravstvene usluge kao smjernica za donošenje konačnih sudova. Predlažemo da se uvjeti za rad povjerenstva na nacionalnoj razini osiguraju u uredu za socijalno partnerstvo, dakle ne pri ministarstvu, u jednoj neovisnoj instituciji koja njeguje socijalno partnerstvo, koja izgrađuje socijalno partnerstvo, kako bi se stvorili uvjeti za nepristrano odlučivanje i rad povjerenstva. U uredu za socijalno partnerstvo obavljali bi se administrativni poslovi koordinacija rada područnih povjerenstava kao i organizacija aktivnosti obrazovanja i osposobljavanja, ponovno podcrtavam važnost obrazovanja i osposobljavanja za ovakav oblik i izgradnju nove kvalitete građanske demokracije. Treba reći iskreno da je dobro da se s ovim materijalom susrećemo u prvom čitanju sada kako bi se ovaj zakon mogao u potpunosti, jer imamo vremena, kako bi se ovaj zakon mogao u potpunosti uskladiti sa najavljenom reformom zdravstva, odnosno uskladiti sa izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zaštiti, podzakonskim aktima i standardima u zdravstvu pa bi stoga ovaj Dom htio upoznati i sa određenim dilemama i pojavnostima u sustavu zdravstva. Osjećaj za mjeru bi trebao biti karakteristika ovog Visokog doma, a nekako mi djeluje deplasirano prema hrvatskim građankama i građanima razgovarati o pravima pacijenata i zaštiti prava pacijenata uz gotovo svakodnevne najave u sredstvima javnog priopćavanja bilo da su neslužbene ili službene ili pak špekulacije o reformi zdravstvenog sustava što se vrlo jasno može protumačiti kao restriktivna politika u zdravstvu, odnosno umanjivanje prava osiguranika na zdravstvenu zaštitu. Nadalje, u kontekstu ovog zakona treba reći da nedostaje jedno cijelo poglavlje koje bi trebalo nazvati zaštita korisnika zdravstvene usluge od nefunkcionalnosti, inertnosti, netransparentnosti i tehnološke podinvestiranosti zdravstvenog sustava. Kako zaštititi korisnika zdravstvene usluge od rokova čekanja od tri do šest mjeseci na preventivne preglede u specijalističkoj konzlijarnoj zdravstvenoj zaštiti u kojem roku bolest može progredirati do tragičnih posljedica. Kako će povjerenstvo moći donijeti svoj sud o kršenju prava korisnika zdravstvene usluge ukoliko nemamo precizno utvrđene zdravstvene standarde i košaricu zdravstvenih usluga koje pokriva opće zdravstveno osiguranje i ostala osiguranja. Sustav zdravstvene zaštite kao njegove reforme, ali i devijacije, jer od silnih reformi sustav je deformiran, treba iskomunicirati i to je najbitnije u ovoj priči, sa građanima da se vidi što je realno moguće, sa građanima sa korisnicima zdravstvene usluge, a to se može postići samo kada su svi subjekti u zdravstvenoj zaštiti svjesni svoje važnosti i pozicije u funkcioniranju sustava bez favoriziranja bilo koje strukture u odnosu na drugu. Kako inače pojasniti da imamo sustav u kojem bi težište zdravstvene zaštite, dakle 80% te zdravstvene zaštite trebalo biti u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, odnosno u onoj ključnoj figuri, a to je obiteljski doktor, a ta primarna zdravstvena zaštita sudjeluje sa svega 5% u ukupnim troškovima zdravstva jednako koliko i administrativni aparat Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Tek kada budemo javno radili i komunicirali sa građanima, a ne bombardirali ih restriktivnim bombama, participacije i suodlučivanje korisnika zdravstvene zaštite i povjerenstva za zaštitu prava korisnika pacijenata imati će svoju funkciju zaštite, a do tada mogu biti u svojevrsnoj savjetodavno edukativnoj funkciji. Dakle apeliram i na neki način naznačujem da je ovo sustav u izgradnji i moramo imati takav pristup. Optimista sam i siguran sam da resurs za aplikaciju ovog zakona, ali i za izazove razvoja zdravstvene zaštite, izgradnju sustava imamo pogotovo ako se malo zamislimo tko smo i što smo, ako konstatiramo da smo samo ljudi jer put od liječnika do pacijenta nije ni približno tako dug kako izgleda. Hvala na pažnji i moj doprinos iščekivanju utakmice.
Zahvaljujem. Navijačka groznica raste. U ime kluba HSP-a uvaženi zastupnik Slaven Letica. Samo da nakon utakmice ne bude više pacijenata.
Poštovani kolega Milinoviću, nećete vjerovati ovaj zakon je važniji od utakmice. Naime ovo je možda najvažniji zakon s kojim će se suočiti ovaj Sabor i predlagači nisu samog zakona nisu važni, svjesni presedana koji u sustav pružanja organizacije zdravstvene zaštite donosi ovaj zakon. Radi se o prekidu jedne tradicije koja je starija od dvije tisuće godina gdje se je vjerovalo da su liječnici i medicinske sestre, cehovi organizacije, medicinski i etički sustavi dovoljna garancija moralnosti, etičnosti, izvrsnosti i brige za boljitak pacijenata. Nakon ovoga, ovo je jedan zakon koji se naslanja na tradiciju pobune protiv klasičnog shvaćanja profesija kao onih rijetkih zanimanja koji su praktičari, znači svećenici, odvjetnici, znanstvenici, pjesnici, sestre, suci itd. poslanici nekih univerzalnih vrijednosti i nisu robovi vlastitih strasti da nastupaju u ime istine, zdravlja, božje providnosti itd. Takvo idealističko shvaćanje misije sestrinstva i liječništva postajalo je praktički u cijelome svijetu do 60-tih godina prošloga stoljeća i onda se javila kritika profesija, vidjelo se da su odvjetnici prevaranti, da su liječnici korumpirani, da smo mi sveučilišni profesori ljenčine i onda su se naši klijenti organizirali i pokrenuli su pokret zakonodavne regulacije tih prava i u tom smislu ja bih htio da vi shvatite i da to predlagač shvati koji je tome pristupio na žalost previše površno, plagijatorski, kompilirajući i loše prevodeći originale. Ja ću vam to prikazati ću vam jednu kartu, napravio sam analizu Europske tradicije u regulaciji prava pacijenata. Zemlje crveno su zemlje koje imaju usvojene Zakone o zaštiti pacijenata. Općenito bi trebalo izbaciti iz naziva zakona pojmove kao što su zaštita, sprečavanje, preveniranje itd., to bi trebao biti zakon o pravima pacijenata. Zemlje, označene plavom bojom su zemlje koje nisu imale dovoljno političke volje ili su imale dovoljno razuma da ne idu na zakonsku regulaciju već su usvojili povelje. U okviru kulturnog kruga kojem pripada Hrvatska, to je krug srednjeeuropskih mediteranskih zemalja, možda bi bilo bolje da smo usvojili ili da usvojimo povelju o pravima pacijenata koja je potpuno legitimna u Euorpskoj tradiciji regulacije tih prava, mi smo jedna od rijetkih zemalja južne Europe osim Grčke koja će imati bilo kakvu regulaciju a veliki je broj zemalja koje nemaju nikakvu regulaciju. Kada su u pitanju sama nabrajanja mogućih zakona, odnosno prava pacijenata, ja sam napravio jednu komparativnu analizu imam kopiju pa ću vam kazati. Napravio sam analizu četiri ključna dokumenta koji reguliraju ovu materiju jedno je već kolega Zdenko spomenuo to je Deklaracija svjetske zdravstvene organizacije iz Amsterdama iz 1994. godine druga je Konvencija Vijeća Europe iz ... iz 97. godine koju su plagirali predlagači ovog Zakona falsificirajući originalne prijedloge, te treći dokument je Europska povelja o pravima pacijenata iz Rima 2002. godine i četvrta crvenim znakovima označena je Hrvatska situacija. Ja sam identificirao 19 potencijalnih prava pacijenata, pojam pacijent je ukazivao na strpljivost, i on bi u Hrvatski se trebao zvati strpljivko, jer naši pacijenti jesu strpljivi koji dolaze iz ... i Bagarića, oni siroti čekaju tamo možete ih tući i sve potpisuju... međutim, nakon ovog Zakona ništa neće više biti isto, javit će se odvjetnici, potrošačke udruge itd., mediji, vi liječnici morate znati kakve su posljedice ovoga Zakona, to nije se baš šaliti. Ja ću vam kazati koja su tu prava. Pravo na poštivanje osobnosti i ljudskosti, koje je predviđeno u svim dokumentima, pravo na poštivanje kulturnih, religijskih, jezičnih, moralnih i drugih vrijednosti, pravo pristupa, pravo na obavještenost, pravo na neobavještenost, ima dio ljudi koji ne žele znati da imaju karcinom ili visoki krvni pritisak i to je dobro regulirano u prijedlogu zakona, pravo na obavješteni pristanak, pravo na slobodan izbor liječnika, ustanove i postupka, pravo na alternativno ili drugo mišljenje, pravo na privatnost i povjerenje, pravo na poštivanje vremena pacijenta, to samo predviđa Rimski protokol, vi ostavite pacijenta čekati 7, 8 sati jer nemate strpljenja organizirati vlastiti posao da čeka 5, 6 minuta ili eventualno jedan sat. Pravo na sigurnost, čak ja kada dođem kod svojih studenata, ako dođe član moje obitelji bez mene, onda jadan čeka 4 sata, ako ja dođem onda se preplaši student pa ga primi odmah. Pravo na korištenje inovacije, pravo na izbjegavanje suvišnih patnji i bola, pravo na personalizirano liječenje, pravo prigovora, pravo obeštećenja o tome je nešto malo tu govoreno, pravo na nediskriminaciju, pravo na uživanje potpore obitelji, srodnika i prijatelja, vrlo važno pravo koje nije predviđeno, i pravo na suodlučivanje. Ja ću predlagačima Zakona dati konkretne, da vas ne gnjavim, konkretne primjedbe, i ovo je zadnji Zakon koji bih ja osobno kao sveučilišni profesor, na tom području ću tolerirati da se ovako loše napravi. Ne znam što ću napraviti ali ne smije se dozvoliti da se vrijeđaju saborski zastupnici, da se rade zakoni koji sadrže programirani falsifikat. Ja ću vam kazati ni jedna dijagnostična terapijska, eksperimentalna ili istraživačka procedura ne smije se napraviti na modernom pacijentu, na današnjem pacijentu u ime viših interesa, u ime države, društva i znanosti. Zbog toga u originalnim tekstovima koji su tu prepisivani, kompilirani ne smije se koristiti procedura ako ne koristi v pacient, znači konkretnom pacijentu, u hrvatskim inačicama toga prijedloga to je izbačeno, što znači da može se u načelu koristiti bilo kojem pacijentu, a to znači da čovjek može punktirati eksperimentalno 200 kičmi kod djece da bi napravio doktorsku dizertaciju. Mora se, gospodo, ovdje se radi o preozbiljnim stvarima, a pogotovo je loše riješena, o tome je gospodin Haramija nešto govorio institucionalna struktura, to je stvaranje jednog birokratskog supersistema o kojem će umirovljeni liječnici gdje će se dogoditi vrlo komplicirane situacije, mi smo prihvatili neku logiku stvaranja pravobranitelja, pa se u okviru Pučkog pravobranitelja može stvoriti specijalni odjel za pravobranitelje koji će se baviti pravima pacijenata, ovako pogotovo prebacivanje sistema financiranja na organe lokalne samouprave se stvara jedna hiper birokratska struktura da se evntualno utišaju ili umire za sada malobrojne institucije, odnosno neki pokreti pacijenata vezani uz određene dijagnostičke kategorije ili neki entuzijasti koji prijete na tom području. Znači zaključujem, ovo je neozbiljno napravljen Zakon i takve Zakone više ne smijemo dobivati, oni moraju imati autorstvo, oni moraju imati ime i prezime čovjeka koji je napravio, oni moraju imati napravljene pravilno reference i tek tako možemo onda zakonima, raditi kvalitetne zakone u ovome Saboru. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Letici. Nije potrebno mene uvjeravati da je ovaj Zakon bitniji od rezultata današnje utakmice i kao liječnika i kao saborskog zastupnika, i nije potrebno koristiti ovu govornicu, na to pravo imate, promovirati sebe ali nemate pravo degradirati ostale. I mislim da dijelim mišljenje da je ovo vrlo bitan Zakon i bitniji od rezultata današnje utakmice mislim da dijelim mišljenje sviju zastupnika u ovom Saboru. U 15,32 sukladno članku 207. stavak 2. isteklo je vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu. Sljedeći za riječ se javio u ime Kluba LIBRE uvaženi zastupnik Željko Pavlic.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče. Klub LIBRE se slaže s tim da je ovo izuzetno važan Zakon, na žalost konstatiramo da sada nije prisutan sada i ministar zdravstva, mislimo da bi on trebao biti prisutan, nadam se da će pri donošenju Konačnog prijedloga zakona biti ovdje prisutan i on osobno stati iza ovog Zakona, na taj način će pokazati da mu je stalo do prava pacijenata. Klub LIBRE pozdravlja što je Zakon o zaštiti pacijenata došao u Saborsku proceduru i što se na taj način zapravo nastavlja zakonodavna reforma zdravstva koju je započela bivša Vlada i Ministarstvo zdravstva na čijem je čelu, kao ministar, i ... član da spomenemo Andro Vlahušić i koji je pripremljeno i usvojeno više Zakona. Samo da podsjetim da je Hrvatski sabor u prethodnom sazivu na svojoj 17. sjednici usvojio paket zakona između ostalog Zakon o zdravstvenoj zaštiti, Zakon o liječništvu, Zakon o stomatološkoj djelatnosti itd. Tada je ovaj Zakon, Zakon o zaštiti prava pacijenta nije usvojen zbog nedostatka vremena. Također Hrvatski sabor usvojio je Zakon o potvrđivanju konvencije o zaštiti ljudskih prava i dostojanstva ljudskog bića u pogledu primjene biologije i medicine. Usvajanjem ovog predloženog zakona, i zakona koji će još stići u Sabor, između ostalog i Zakon o transplatacijskoj medicini i Zakon o umjetnoj plodnji, koji je također pripremila bivša Vlada zaokružit će se zdravstvena reforma što se tiče zakonodavstva. Dakle, na ovaj način uvest će se brojne mjere koje će nadamo se podići kvalitetu zdravstvene zaštite i unaprijediti prava pacijentica i pacijenata. Klub LIBRE podržava donošenje ovog zakona, ali upozoravamo i na činjenicu da samo njegovo donošenje ne može riješiti probleme koje naše bolesnice i bolesnici svakodnevno imaju u bolnicama, od liste čekanja, sve do ustupnosti zdravstvene zaštite, liječničkih pogrešaka, korupcija itd. Također Klub LIBRE upozorava i na tešku materijalnu situaciju u zdravstvu i pitanje da li ovaj Zakon u takvim uvjetima može zaživjeti? Zdravstvo je trenutno u izvanrednom kriznom stanju po prvi puta u Republici Hrvatskoj. To nismo imali ni u ratnim vremenima, a niti lani za vrijeme štrajka bolničkih liječnika. I sam ministar nakon 5 mjeseci preuzimanja ministarstva konstatira da će zdravstveni sustav 2004. godine proizvesti novih 3,1 milijardu kuna duga kojih nema u proračunu. Porast potrošnje lijekova u prvih tri mjeseca iznosi 16%, uz najavu još veće krize u potrošnji lijekova. Porasla je potrošnja sanitetskog materijala za 13,7%. A potrošnja iz dopunskog osiguranja porasla je čak 97%. A bolnice su probile proračune preko 50%, sve u ovih prvih pet mjeseci. Prema izračunu potpredsjednika Vlade, i ministra zdravstva mjesečni gubitak u zdravstvu 2004. godini iznosi 250 milijuna kuna. Te je za ovih pet mjeseci premašio ukupni dug koji je napravljen za protekle četiri godine. Da bi vidjeli koja su to sredstva, treba reći da cijelokupni, na primjer cijelokupni projekti izgradnje KBC Rebro iznose 550 milijuna. Ili da bi dug koji je predviđen za 2004. bio dovoljan za polovicu iznosa potrebno za završetak gradnje svih bolnica u Republici Hrvatskoj kroz 7 godina. Da se potsjetimo, plan bivšeg Ministarstva i Vlade bio je da se sa 7 milijardi kuna za 7 godina obnove sve akutne bolnice, a izgrade nove. …bolnica u Zagrebu, KBC Rijeka, bolnice u Čakovcu, Zaboku, Šibeniku itd. Što nam se danas u Ministarstvu nudi. To čitamo dakle u današnjim novinama. Nudi nam se mogućnost uvođenja posebnih mjera kojima bi se ograničile različite usluge pacijenticama i pacijentima. No, da se vratimo samom zakonu. Klub LIBRE podupire donošenje ovog zakona uz ove primjedbe. Osnovna primjedba Kluba LIBRE da se ovim zakonom uvode brojne mjere koje unapređuju zaštitu prava pacijentica i pacijenata. Ali da u njemu nedostaje i implementacijske i kaznene mjere, tj. da su pojedine odredbe zakona opće naravi i da nisu predviđene sankcije za kršenje odredaba ovog zakona, niti osigurana sudska zaštita kako je navedeno i u mišljenju Odbora za zakonodavstvo. Postoji dakle opasnost, da bi se time ovaj zakon sveo na puko nabrajanje prava koja pripadaju pacijentici ili pacijentu, i time se svrsta u skupinu deklaratornih zakona koji se donose da se nikada stvari ne provedu. Ono na što bismo htjeli posebno upozoriti, a ovdje već spomenuti, je i obaveza čuvanja obavijesti o zdravstvenom stanju pacijentice, pacijenta. Nažalost, svježi događaj o tobožnjoj pojavi kraljev ludila kod jedne bolesnice pretvorio se u još jedan medijski događaj, slučaj, u kojem je povrijeđeno osnovno pravo svakog bolesnika, a to je pravo na mir i dostojanstvo u teškom trenutku, pravo na privatnost, na fizički i mentalni integritet. Naše mišljenje da bi se u konačnoj verziji ovog zakona svakako trebala pojaviti sankcije iz ovakove pojave. Sankcije i za one koji objavljuju takve vijesti i zarađuju na tuđoj nevolji, i sankcije za one koji su takve obavijesti dostavili medijima. Predloženi zakon daje pravo pacijentici, pacijentu na potpunu obavještenost. No, ni jednom riječju ne govori o tome kako te obavijesti sačuvati na relaciji liječnik/pacijentica/pacijent i kako kazniti one koji zloupotrijebe ove povjerljive i osjetljive informacije? Po mišljenju Kluba LIBRE, a u skladu sa Zakonom o ravnopravnosti spolova, potrebno je i ovaj zakon uvesti rodnu osjetljivost i te osobe i osobe imenovati u muškom i ženskom rodu. Smatramo da je potrebno na svim mjestima, gdje se spominju pacijenti, korisnici, članovi itd. dodati i pacijentice, korisnice, članice itd. Također članak 19. predviđa pravo pristupa pacijentica ili pacijenta, cijelokupnu medicinsku dokumentaciju koja se odnosi na dijagnostiku i liječenje. Međutim, niti jednom odredbom u ovom nacrtu zakona nije prepisano što je medicinska dokumentacija. Tako da smatramo nužnim da se u cilju ostvarenja prava pacijentica i pacijenata pojam medicinske dokumentacije definira Zakonom o zaštiti pacijenata. Također predlažemo da se isto sukladno i u Zakonu o istospolnim zajednicama uz osobe predviđene u članu 22. stavak 1. član 32. stavak 3. predviđamo da bi bilo potrebno uvrstiti osobu koja s pacijentom ili pacijenticom živi u istospolnoj zajednici, a također trebalo bi navesti redoslijed ovlaštenih osoba koje bi umjesto bolesne osobe mogle dati pristanak. Odredbama glave 3. članka 27. do 34. Zakona propisuje se osnivanje … povjerenstava za zaštitu prava pacijenata i pacijentica u jedinicama područne lokalne samouprave. Predviđa se da skupština jedinice samouprave imenuje tročlano povjerenstvo iz redova pacijenata, nevladinih udruga i stručnjaka i stručnjakinja na području zaštite prava pacijenata, pacijentica. Pozdravljamo uključivanje predstavnika civilnog društva u rad povjerenstva. No, smatramo da je potrebno propisati jasne kriterije za izbor članova i članica povjerenstva kojim bi se osigurala njihova stručnost i neovisnost, jer se samo na taj način može osigurati i svrhovita zaštita prava pacijenata i pacijentica. Nadalje, obvezuje se povjerenstvo da u slučaju dal slobodno posumnja da je povredom prava pacijentica, pacijenata utvrđene ovim zakonom učinjen prekršaj ili kazneno dijelo bez odgađanja treba najkasnije u roku 30 dana od dana završetka nadzora se utvrditi činjenicu odlučnim za poduzimanje mjera podnese zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka. Odnosno prijavu zbog pokretanja kaznenog postupka. Međutim, zakon ni u jednom dijelu ne navodi, koje su to i kakve povrede prava pacijenata i pacijentica koje predstavljaju prekršaj ili kazneno dijelo. Da bi pacijentica ili pacijenat mogao ostvariti zaštitu svojih prava, te da bi se moglo ustanoviti odgovornost pojedinih tijela za kršenje tih prava potrebno je ovim zakonom jasno propisati prekršaje i kazne za počinitelje. Slično odredbama glave 3. propisuje se i osnivanje i ovlasti povjerenstva za zaštitu i promicanje prava pacijenata i pacijentica ministarstva nadležnog za zdravstvo. Tijela za zaštitu prava pacijenata i pacijentica trebaju biti neovisna od svih tijela državne uprave, pa stoga predlažemo, da se razmotre prikladniji način za ostvarivanje prava pacijenata i pacijentica putem tijela koje bi bilo funkcionalno i stvarno neovisno od svakog utjecaja izvršne vlasti. I da zaključim, Klub LIBRE dakle podržat će Zakon o pravima pacijenata u prvom čitanju. Ali očekuje da ga Ministarstvo značajno unaprijedi uvođenjem konkretnih mjera kako sve ne bi ostalo na papirnatim obećanjima. A također predlažemo da se između prvog i drugog čitanja ovog zakona provede široka i detaljna rasprava u kojoj će biti uključeni svi zainteresirani subjekti i raspravljene sve bitne odrednice zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Za ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Slaven Letica. Oprostite, krivo sam zapisao. Gospodin Letica nije u sabornici. Ispravak netočnog navoda gospodin Bagarić.
Uvaženi kolega zastupniče, dopustite mi da vas ispravim u jednoj stvari. Vi ste doslovno doveli u pitanje interes našeg ministra prema ovom zakonu u svezu sa njegovom nazočnošću ili nenazočnošću. Prvo, ministar Hebrang je sada u Dublinu i tamo radi posao i zbog naših pacijenata i zbog svih nas koji smo zdravi. A drugo, ovdje uvaženi državni tajnik profesor Božikov i prestanimo, općenito sad molim prestanimo ja bih kazao vrijeđati ljude koji su ovdje nazočni nenazočnošću drugih. Ja mislim da je ovo dovoljno pozornosti. Ovo je prvo čitanje zakona i u proceduri smo. Prema tome, sve što mislite da trebate dati dajte i to je dovoljno. Hvala.
Uvaženi kolega Bagarić, ispravak je netočnog navoda. Sada u duhu tolerancije kako ja vodim ovu saborsku sjednicu za ispravak netočnog navoda, jeste se. Nije. Onda u duhu tolerancije vođenja ove sjednice na redu je Klub HSLS-a potpredsjednica Adlešić.
Poštovane kolegice i kolege, gospodine državni tajniče! Ja ću doista kratko govoriti ne samo zbog doprinosa vašoj potrebi da svi gledaju utakmicu nego zbog toga što mi se čini da su one bitnije stvari već rečene. Ja ću u ime Kluba HSLS-a i DC-a prije svega pozdraviti odluku Vlade i resornog ministarstva da se uspostavi zakonodavna legislativa o pravima pacijenata na jednom mjestu zato što su do sada pacijenti pokušavali se informirati iz niza zakonskih, podzakonskih akata a dodatno su komplicirali sebi život i pokušali doznati svoja prava, često puta naravno i neuspješno. Također bih htjela pohvaliti, mislim da je to dobar način iako se ovdje moglo čuti drugačijih mišljenja da smo dobili pregled na kojih je pregled zemalja europskih država kako su ova pitanja rješenja negdje drugdje, to u zemljama koje su bile uspješnije od nas. Mislim da nam takva iskustva samo mogu pomoći a i nama zastupnicima da se bolje pripremimo. Dakle, osim potpore zakona u prvom čitanju ja ću iznijeti nekoliko primjedbi, nastojat ću se ne ponoviti. Naravno da se kad se naiđe na ovakav zakon svi bojimo da se ne radi samo o nekakvom deklaratornom priznanju u ovom slučaju općeg i jednakog prava pacijenata na kvalitetnu i kontinuiranu zdravstvenu zaštitu jer ako takva zaštita osim termina primjerenog roka nije određena onda je pitanje koliko je primjena ovakvog zakona i realna. Opće je poznato da se na pretrage osim ako ih sami plaćamo ili idemo kod privatnika dugo čeka a većina populacije nije ih u stanju plaćati pa čekaju predugo, čeka se nekoliko mjeseci. Za većinu bolesti znamo da je vrijeme vrlo važno. Znamo da postoje liste čekanja otvorene, javne, tajne i one druge. O tome možemo ovdje otvoreno govoriti ali znamo što znači za psihičko stanje osobe koja u neizvjesnosti čeka na neki specijalistički pregled ili pretragu i koliko se može posvetiti bilo kojoj svojoj drugoj obavezi što znači ako se bolest i zahukta koliko će zapravo njeno lječenje biti bitno skuplje ukoliko ono nije pravovremeno. Htjela bih iznijeti neke sasvim konkretne primjedbe na primjer na članak 10. ali se on odnosi i na 14. gdje je nedostatak, nisu precizno navedene osobe kojima se primjedbe podnose pa se i tu može stvarati osjećaj da samo stvaramo privid uvođenja reda ukoliko se ne konkretizira o kome se ovdje radi. Mislim da je posebno osjetljivo, o tome se i pisalo, stavak 1. članak 16. gdje se govori o medicinskom i znanstvenom i kliničkom istraživanju. Tu bi se složila sa kolegom Leticom. Naime, ne smije se dogoditi da se bilo kojem istraživanju krene bez pisanog pristanka kao što to piše u stavku 2. Dakle, potrebno ga je uskladiti i ne ostavljati ovakav otvoreni prostor. Kod zakonskog zastupnika ili skrbnika za punoljetne osobe koje nemaju poslovnu sposobnost držim da bi trebalo razmotriti mogućnost da supotpisnik takvog pristanka bude i neko državno tijelo kao što je socijalna skrb ili na primjer sudac. Malo je nejasno i ovaj dio koji govori o zaštiti pacijenata s težom duševnom smetnjomu članku 22. jer govori o osobi koja nije pri svijesti ili maloljetnom pacijentu koji ima težu duševnu smetnju pa držimo da bi taj dio trebalo ili izmijeniti ili izostaviti. Ono što mi se čini u ovom zakonu da privlači najviše pažnje to je osnivanje povjerenstva za zaštitu prava pacijenata i možda smo s pravom najviše osjetljivi upravo na taj dio. Držimo da je dobro da takvo povjerenstvo bude regionalna podružnica povjerenstva za zaštitu i promicanje prava pacijenata nadležnog Ministarstva dakle zdravstva zbog jedinstvenih kriterija o svim pitanjima ali se bojimo da je iluzorno da se taj posao obavlja bez naknade na volonterskoj osnovi a imaju prilično velik i odgovoran posao, čak i pisanje materijalnih troškova povjerenstava je isključeno. Dakle, postavlja se pitanje koliko će to netko htjeti i moći raditi bez ikakve naknade. Ono što je svakako najopasnije, čini mi se da smo se svi složili saborski odbori a to je izostanak kaznenih odredbi, dakle pitanje sankcija u slučaju povrede jednog prava pacijenata pa čak i materijalne odgovornosti za nastalu štetu bez čega se bojimo da ovaj zakon neće biti primjenjiv. Slažem se s kolegama koji su govorili da između prvog i drugog čitanja je potrebno provesti javnu raspravu, da u nju mogu biti uključeni oni koji to nisu uspjeli u prvom čitanju iako je činjenica da su pojedine udruge ili predstavnici tih udruga ili predstavnice bili uključeni u izradu prijedloga ovog zakona. Inzistiramo dakle na odgovarajućim kaznama za prekršitelje i slažemo se da je potrebno uvesti rodnu osjetljivost te imenovati u muškom i ženskom rodu. Doista me čudi da se u ovoliko saborskih mandata još uvijek govori isključivo u muškom rodu. Također inzistiramo da se odredi što je to medicinska dokumentacija i to da bude određeno u Zakonu o zaštiti prava pacijenata ili pacijentica, te također tražimo da se ovaj zakon uskladi sa Zakonom o istospolnim zajednicama. S obzirom da je taj zakon ovdje u Saboru usvojen nije pretrpio bitnih promjena i nema razloga da ne bude upućen i u ovaj zakon. Ono čega se pomalo pribojavamo a popravljivo s obzirom na veliki broj različitih povjerenstava, odbora, koordinacija a kad bismo radili analizu ne bismo baš otkrili da ih toliko i operativno radi pa držimo da je potrebno ugraditi u rad povjerenstva i njihovu popularizaciju te regularno oglašavanje, izvještavanje o njihovom radu u medijima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem potpredsjednici Adlešić. Na redu je Klub SDP-a poštovana zastupnica Jagoda Martić. Izvolite!
Uvaženi potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege! Nema sumnje, u tome smo se svi složili, da je donošenje Zakona o zaštiti prava pacijenata itekako bitno jer ipak svaki je čovjek najosjetljiviji kada je u pitanju zdravlje. Zbog toga je javnost s nestrpljenjem očekivala donošenje ovoga Zakona koji je evo sada pred nama. Međutim, ovako predloženi zakon ni približno neće zadovoljiti očekivanja građana jer nažalost u prijedlogu zakona ne ide se dalje od šturog popisivanja prava, nema potrebne konkretizacije a posebno nema izričito i jasno definiranih obveza davatelja medicinskih usluga, a nisu definirane ni sankcije u slučaju kršenja zakonom utvrđenih prava pacijenata. Iščitavajući zakon ne možemo se oteti dojmu da je ovako predloženi zakon samo paravan kojim bi se od očiju javnosti trebala bar privremeno prikriti sva nesnalaženja i nespretnosti i lutanja sadašnje Vlade na mnogim područjima, ali sada ću se zadržati samo na području zdravstva, jer na kraju krajeva ovaj Zakon spada u djelokrug i domenu tog ministarstva. Pa krenimo redom, u kojim uvjetima raspravljamo o pravima pacijenata. O tome raspravljamo u trenutku kada je ministar zdravstva cijelu zdravstvenu administraciju, pri tome mislim i na Ministarstvo i na HZZO zaposlio stalnim plasiranje lažnih informacija o stanju u zdravstvenom sustavu a očito je da bi to sutra trebalo poslužiti kao alibij za nesnalaženje i nesposobnost i Ministarstva i Vlade. Nadalje, očito je da postoji visok stupanj nepoznavanja i nepriznavanja stvarnih problema kao i nespremnosti za njihovo rješavanje. Struka je potpuno zanemarena i stavljena je u drugi plan. Ministar se zahvalio i otpustio najveće zdravstvene autoritete u pojedinim područjima zdravstva, zamjenio ih stručnjacima, da tako kažem, iz druge lige ali zato sa stranačkom iskaznicom HDZ-a. Priznati vrhunski liječnici prijavljuju se Državnom odvjetništvu na temelju paranoičnih sumnjičenja, a dokazano korumpiranih i moralno ne prihvatljivi ljudi postavljaju se na upravljačka mjesta u klinikama i bolnicama. A gdje su u svemu tome pacijenti? Na kraju krajeva, pacijenti su krajnji korisnici zbog kojih i čitav sustav zdravstva i postoji. Ali čini se da su oni u čitavoj priči i najmanje bitni. Gotovo svakodnevno najavljuju se smanjenja prava osiguranika da bi se drugi dan sve poricalo te se tako u javnosti stvara osjećaj straha i nesigurnosti jer građani ne znaju što ih sutra čeka. Rastu liste čekanja, pacijenti se prebacuju iz mjeseca u mjesec zbog ne riješenih problema limita. Gotovo svi započeti projekti rekonstrukcije ili izgradnje bolničkih kapaciteta ili su zaustavljeni ili se s njima oduglovlači što za posljedicu ima povećane troškove i još manje novca za pacijenta. U uvodnom dijelu ovoga Prijedloga zakona na stranici 7. piše: "Prava pacijenata koji će se promicati navedenim Zakonom su ljudska prava i vrijednosti u zdravstvu, kao što je pravo pacijenta da ga se poštuje kao ljudsko biće, pravo na suodlučivanje, pravo na fizički i mentalni integritet i zaštitu svoje osobnosti i pravo na poštivanje moralnih, kulturnih i vjerskih uvjerenja.". Mislim da nema osobe koja bi imala bilo kakvu primjedbu na ovakvu konstataciju. Ali imajući u vidu sve ono što sam prije izrekla, ne mogu se oteti dojmu da ova tvrdnja u ovom slučaju ima ipak samo demagoško značenje i ništa više od toga. Ova tvrdnja se dalje razrađuje člancima 4. i člancima 5., neću ih sada citirati. Ali onda se zaista s pravom postavlja pitanje što je sa konkretnim pravima pacijenata, kao što je dostupnost zdravstvene zaštite, pravovremenost pružanja zdravstvene zaštite i slično? Mislim da svatko od nas zna kako to izgleda kada netko želi obaviti pregled u bilo kojoj bolnici da se za pojedine pretrage čeka od 6. pa više mjeseci, pacijenti su prisiljeni da onda to, takve preglede obave u privatnim ustanovama, znamo kakvo je materijalno stanje građana danas i znamo da mnogi od njih to sebi ne mogu priuštiti. Pa evo, možda jedan prijedlog i Ministarstvu, bilo bi zanimljivo da se zaista ozbiljno i temeljito pristupi jednoj analizi po bolnicama i da se vidi kolika je zapravo iskorištenost kapaciteta određenih aparata, zna se koliko se pregleda može napraviti u jednom danu, pa da se vidi da li je to zaista maksimalno i iskorišteno ili se možda ovakve situacije namjerno stvaraju kako bi se pacijenti na neki način prisilili da idu u privatne ustanove. Evo, možda da se i sa takvom jednom analizom pomogne i pristupi u pružanju i zaštite prava pacijenata. Nadalje, Zakon ne definira jasno koja su sve prava pacijenata. Predloženi tekst je dosta nepregledan i otežava snalaženje i pacijentima u odnosu na njihova prava a isto tako i davateljima zdravstvenih usluga u odnosu na njihove obaveze. Znači posebnim člankom bi trebao jasno navesti koja su to prava, a naravno iza toga ih onda detaljno razrađivati određene, drugim, drugim člancima. Članak 10. govori o tome da pacijent ima pravo na drugo stručno mišljenje ali nije definirano tko snosi troškove, da li je to na teret zdravstvenog osiguranja ili to pacijent mora te troškove snositi sam. Zatim, Zakonom se predviđa osnivanje Povjerenstva za zaštitu prava pacijenata u jedinici područne, odnosno regionalne samouprave i pri Ministarstvu zdravstva. Kao prvo, tijelo za zaštitu prava pacijenta treba, pacijenata trebaju biti neovisna od svih tijela državne uprave te to trebaju biti tijela koja bi bila funkcionalno i stvarno neovisna od svakog utjecaja vlasti. Kao drugo, predloženim Zakonom predviđa se da je rad članova Povjerenstva na dobrovoljnoj bazi. Tu se s pravom postavlja pitanje, koliko učinkovito će takvo Povjerenstvo raditi. Možda će u početku i biti određene volje i entuzijazma ali s vremenom će ti početni motivi zasigurno nestati. Svi znamo da se u sadašnjim uvjetima življenja niti jedan ozbiljan rad i rad koji se planira na dulje vrijeme ne može planirati na dobrovoljnoj bazi. Tako da mi se čini da je to predviđeno sa ciljem da se povjerenstva osnuju ali isto tako brzo i prestanu sa svojim aktivnostima. Znači, Vlada je pokazala dobru volju, ali eto, nije Vlada kriva što povjerenstva ne funkcioniraju i što ne rade. Doduše, sada mi pada na pamet da inače ministar Hebrang voli rad na dobrovoljnoj bazi jer sam se prisjetila rasprave kada smo raspravljali o proračunu, pa kada je bila jedna primjedba izrečena na temu toga kako je zapravo malo sredstava izdvojeno za preventivne preglede žena, onda je na to ministar između ostaloga rekao: a što se tiče karcinoma dojke koji kosi naše žene donjeli smo prvi nacionalni program prevencije karcinoma dojke gdje će svaka županija iz decentraliziranih sredstava kupiti mobilni mamograf a mi liječnici, radiolozi ćemo volonterski očitavati te mamograme i svake godine će ... [[Govornik se ne razumije.]] biti obuhvaćeno 500 tisuća žena kritične dobi. Dakle, one koje smatramo visoko rizičnim i to je uključeno u naš program koji ćemo objaviti odmah po donošenju ovog proračuna ukoliko on bude donesen. Proračun je donesen prije 6 mjeseci a obećanje je očito ostalo ipak samo obećanje. Toliko o dobrovoljnoj, dobrovoljnom radu. Kakav je djelokrug rada Povjerenstva i kakve su mu ovlasti? Navode se riječi kao prati povrede pojedinačnih prava, predlaže poduzimanje mjera, obavještava Povjerenstvo ministarstva, podnosi izvještaj, obavještava javnost itd.. Znači Povjerenstvo je ovlašteno upozoravati, predlagati i davati preporuke. Međutim Prijedlog zakona niti u jednom dijelu ne navodi koje su to i kakve povrede prava pacijenata koje predstavljaju prekršaj ili kazneno djelo? Da bi pacijent odnosno pacijentica, zbog kakvoće vremena ne upotrebljavam ove termine ali u svakom slučaju obavezno bi u zakonu trebalo unijeti rodnu osjetljivost, znači da bi pacijent mogao ostvariti zaštitu svojih prava te da bi se mogla ustanoviti odgovornost pojedinih osoba ili tijela za korištenje tih prava, potrebno je ovim Zakonom jasno propisati prekršaje i kazne za počinitelje. Bez jasno definiranja prekršaja i naročito sankcija za učinjene prekršaje, ovaj Zakon je na najboljem putu da ostane samo mrtvo slovo na papiru tj. da ostane samo deklarativni zakon koji će se donijeti, a da se nikad neće stvarno provesti i primjeniti na životnim situacijama. I na samom kraju ovaj Zakon je prevažan da bi se pripremao na način suprotan osnovnim načelima transparentnosti rada državnih tijela odnosno da se u njegovu pripremu ne bi uključila šira javnost. Zbog toga mi iz Kluba SDP-a predlažemo i priklanjamo se svima onima koji su isto to predložili da se između prvog i drugog čitanja provede široka i detaljna javna rasprava u koju će se uključiti svi zainteresirani subjekti i eminentni stručnjaci koji se bave pravima pacijenata. Napomenula bih da je prijedlog ovakvog zakona već bio sačinjen samo nije bio, nije bilo vremena da se uputi u saborsku proceduru i on je rađen upravo na način da su u njegovoj izradi sudjelovali vrhunski stručnjaci i umjesto da se taj zakon sa eventualnim doradama od strane sadašnje Vlade uputi u proceduru priprema se novi zakon puno lošiji i čitajući ne mogu a ne postaviti pitanje želimo li zaista zaštititi prava pacijenata ili samo želimo deklarativno ispuniti uvjete Europske unije. Ovo je prvo čitanje ovog Zakona pa će Klub SDP-a biti suzdržan i na taj način dati šanse Vladi da pravo, da nakon detaljno provedene rasprave do drugog čitanja popravi predloženi Zakon jer ističem još jednom ovo je prevažan zakon itekako zanimljiv i važan za građane, građani su itekako zainteresirani za svoja prava kao pacijenti i zbog toga se u njegovoj izradi ne smije ni u kom slučaju pristupiti površno i olako. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolegice. Imamo ispravke netočnih navoda. Prvi se javio kolega zastupnik Stjepan Bačić. Izvolite.
Gospođa zastupnica je navela nekoliko netočnih navoda, a ja bih naveo samo neke. Ovaj Zakon nije paravan iza kojeg se skriva Vlada i ministar zdravstva nije iznosio netočne informacije. Dapače on je iznio točno stanje zdravstva, nažalost ne i konačno. Financijsko stanje zdravstva je katastrofalno, a da dolaze stručnjaci iz druge lige to je uvredljivo pa mislim da neću to ni komentirati.
Hvala lijepo. Još jedan ispravak. Poštovani zastupnik Kajo Bučan. Izvolite.
Ispravljam netočan navod. Citiram, poštovana zastupnica je rekla da se uvaženi autoriteti zamjenjuju stručnjacima iz druge lige. Nitko nije smijenjen zbog stručnosti ili nestručnosti već zbog nepravilnosti u financijskom poslovanju. Ako je profesor Paladino smijenjen sa profesorom Rainerom koji je izabran za predsjednika Akademije medicinskih znanosti Hrvatske i poslije 50 godina prvi hrvatski kandidat i član Upravnog odbora Svjetske zdravstvene organizacije onda se tu stvarno nema što reći. Tko je taj koji ocjenjuje tko je uvaženi autoritet, a tko stručnjak druge lige na osnovu ovako paušalno iznesenih tvrdnji?
Hvala lijepo. Još jedan ispravak netočnog navoda. Zastupnik Jarnjak. Izvolite.
Zastupnica uvažena je rekla u nizu netočnih navoda, ali da bi potkrijepila sve te svoje argumente da je proračun donesen prije 6 mjeseci. Kolegice prije 2 i pol mjeseca. Prije 2 i pol mjeseca je Proračun donesen, a do tada je bila odluka Sabora o privremenom financiranju državne uprave.
Hvala lijepo. Još jedan ispravak netočnog navoda. Zastupnica Marija Bajt, izvolite.
Hvala lijepa. Gospođo potpredsjednice ispravljam netočan navod kolegice Martić da je Ministarstvo zamijenilo najveće znanstvenike i zdravstvene stručnjake s drugom ligom kako bi prikrilo svoju nesposobnost. Netočan je navod utoliko što je kolegica se zabunila za 4 godine. Do političke smjene je došlo nakon 3. siječnja kada su smijenjena sva upravna vijeća klinika s obrazloženjem na sjednici Hrvatskog sabora u Županijskom domu gospodin Goran Granić je obrazložio da su nestručni zamijenjeni stručnima pa je između ostalih smijenjen tada i gospodin akademik Padovan. Hvala.
Hvala lijepo kolegice. Možemo dalje sa raspravom. U ime Kluba HDZ-a poštovani zastupnik Stjepan Bačić. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona o zaštiti prava pacijenata i Klub HDZ-a je razmotrio ovaj Prijedlog zakona i smatra ga dobrom podlogom da ide u drugo čitanje. Pri izradi Zakona korištene su i odredbe iz tzv. Amsterdamske deklaracije iz 1994. godine kao i materijali koje je bivša Vlada još 2002. pripremila u proceduru. Zakon je također usklađen sa konvencijama Europske unije. U 9 europskih zemalja ova prava su reguilrana posebnim zakonima dok su nama susjedne zemlje kao Slovenija, Mađarska, Grčka, Slovačka i Švedska ove norme ugradile u već svoje postojeće zakone. Ovaj Prijedlog zakona regulira vrlo osjetljiv odnos bolesnika i liječnika koji se bazira prvenstveno na povjerenju. Ovim Zakonom to povjerenje dobiva zapravo jedan zakonski okvir, normu koja bolesniku garantira da će taj odnos između njega i liječnika biti i institucionalno zaštićen. Dakle zakon je usmjeren prvenstveno na pravno reguliranje komunikacije, komunikacije između bolesnika i liječnika. Dakle onog tko mu pruža uslugu. Zakon je ogoljen od svih drugih normi koji, koje su, koje reguilraju, koji su regulirani u drugim zakonima kao Zakonu o zdravstvenoj zaštiti, Zakonu o zdravstvenom osiguranju. Dakle on se bavi isključivo pravima bolesnika i zbog toga u ove mnoge primjedbe u raspravi ne stoje. Ovaj Zakon razrađuje sve načine zaštite prava bolesnika kao i promicanje tih prava gdje bi glavnu ulogu igrale udruge za zaštitu prava bolesnika koja zapravo postaju okosnica svega. Zaštita prava bolesnika vodi se na načelima humanosti i dostupnosti a to znači da se svakom bolesniku jamči opće i jednako pravo na kvalitetnu i kontinuiranu zdravstvenu zaštitu. Uz poštivanje normalno i njegovih osobnih stavova i svjetonazora vjerskih, običajnih i tako dalje. To znači da bolesnik sada suodlučuje u svim pitanjima vezanim na njegovo liječenje pa se izričito traži njegov pismeni pristanak na sudjelovanje pri edukaciji ili kod ispitivanja lijekova. Dakle otvara se taj partnerski odnos što do sad nije bio baš običaj. Posebno se reguliraju prava na obavještenost kao i na neobavještenost od liječenja pa sve do preporuka o načinu života. Detaljno je razrađena i zaštita prava pacijenata sa duševnim smetnjama pri čemu se i u ti slučajevima poštuje pravo na privatnost. Drugi dio zakona govori o metodama ostvarivanja prava tj. o zaštitiu i promicanju tih prava a o čemu treba voditi brigu povjerenstvo, dakle povjerenstvo za zaštitu prava bolesnika koje se osniva na dvije razine, na razini lokalne samouprave i na razini Ministarstva zdravstva. O sastavu povjerenstva detaljno je razrađeno u ovom zakonu, dakle povjerenstvo radi bilo na lokalnoj ili na razini ministarstva, volonterski, a materijalne troškove snosi lokalna samouprava. Udruge za prava bolesnika kao što sam rekao čine okosnicu tih pvojernstava i one zapravo u tom svom djelovanju trebaju vršiti i taj edukativni dio i upoznavati i bolesnike ali i cijelo društvo sa tim novim promjenama u zakonu. Predviđeno je da članovi povjernstva rade kažem volonterski, i tu se dolazi u jednu dilemu dali da rade volonterski ili da to se ipak profesionalizira. Prvotni prijedlog zakona iz 2002. predviđao je da to bude agencija koja bi radila profesionalno međutim mislim da bi to možda previše birokratiziralo cijelu stvar . I mi smo na neki način prihvatili model volonterstva koji postoji i u nama susjednoj Austriji. Povjerenstvo je zapravo spona između bolesnika i nadležnih institucija komora, uprava, bolnice, ministarstva zdravstva. Ono ima ulogu pomoći bolesniku da upozori nadležna tijela ako su povrijeđena prava bolesnika. Povjernstvo dakle nema ovlast što je već i naglašeno ali mislim da te ovlasti njemu ni ne trebaju, jer te ovlasti imaju institucije kojima se povjerenstvo obraća. to su komore, to je Ministarstvo zdravstva, to je u krajnjoj liniji i sud ako je došlo do težih kršenja prava bolesnika, odnosno dokazanih djela. U nekim zemljama postoje i funkcije ombucmena dakle jednog mirovnog posrednika kao št oje u Finskoj. I on stoji i stoluej zapravo u zdravstvenoj ustanovi, što možda treba razmisliit i kod do drugoga čitanja dali se takva nekakva varijanta može i kod nas primjeniti. Povjerenstvo donosi poslovnik o radu, koje potvrđuju skupštine lokalne samouprave i tu je isto tako naglašeno u tom poslovniku o važnosti čuvanja službene i profesionalne tajne. Kada bolesnik smatra da mu je povrijeđeno neko od njegovih prava on se obraća u prvom redu u ustanovi gdje je to pravo prekršeno dakle ravnatelju ustanove, a ako nije zadovoljna onda se obraća povjerenstvu i u roku onih osma dana povjernstvo upućuje svoj pismeni oblik kršenja prava na nadležno ministarstvo ili liječničku komoru a normalno sve ima svoje rokove trajanja i očekuje se odgovor i dalje postupanje povjerenstva. U poslovniku o radu povjerenstva spominje se da povjernstvo ima pravo uvida u prostore u kojima se daje zdravstvena zaštita. To je možda malo sporno po meni, jer prostore pregledavaju određene inspekcije zdravstvene. I ulaženje u prostore bez najave ne bi bilo nikako dobro, pogtovoo što poslije takvog ulaza civila u recimo opracijske dvorane to iziskuje po jednom čiščenje koje tarje nekoliko sati. Pa i cijeli dan. U ovom zakonu je naznačena i važnosat edukacije svih segmenata društva naročito onih koji i daju uslugu pa i bolensika koji će zdravstvenu uslugu primati. Prema tome tu naglašena i važnost medija u svemu tome. Pa je zato i u sasatavu povjerenstva na razini ministarstva predviđeno da član predstavnik medija bude svakako u tom povjerenstvu. Ja bih napomenuo jednu novost u ovom zakonu koja ni do sada bila uobičajena kod donošenja zakona. Jer uvijek j edonešen zakon a onda su se provedbeni propisi donosili obično par mjeseci kasnije pa čak nekada neki se nisu ni donjeli. Ovdje je razlika u tom ešto se navodi da ministarstvo zdravstvo mora najprije donjeti te provedbenme propise i to mjesec dana prije nego što sam zakon stupi an snagu i mislim da je to dobro. I to pobija sve one tvrdnje da će taj Zakon biti mrtvo slovo na papiru. Još jedan puta na kraju, klub HDZa smatra da predlagatelj uvaži sve sugestije koje su se iznjele u raspravi i u ovom Saboru i u odborima. Te da može ići kao takvo u drugo čitanje s nadom da ovaj Zakon neće u konačnici pacijenta opet dovesti u položaj objekta, a da ruke trljaju odvjetnički lobiji. Hvala.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Idemo na pojedinačnu raspravu. Prva je prijavljena za raspravu zastupnica Vesna Škunić izvolite.
Hvala. Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Danas govoroimo o prijedlogu Zakona o zaštiti prava pacijenata. Ja bih govorila o jednoj populaciji koje se ovaj Zakon jako tiče. Vjerujem da svi oni koji organiziraju i sudjeluju u humanitarnim akcijama za kupnju inkubatora za djecu koja su rođena nisko porođajne težine, ne znaju da pored tih inkubatora kad ase stave u funkciju nema 24 satnog nadzora liječnika. Što to znači u praksi. Obziorm da se neki puta radi doslovice o sekundama da bi dijte preživjlo posljedice toga nedežurstva su smrt novorođenčeta, ili trajno celebralno oštećenje. Na žalosat čak i statisike idu tom u prilog. U Hrvatskoj živi oko 13 tisuća osoba sa celebralnom paralizom dok se u Europi na tisuću živo rođene djece rode dva djeteta sa celebralnom paralizom. Kod nas je taj broj udvostručen, Na tisuću živorođene djece četri djeteta su se rode sa celebralnom paralizom. Lječnici uglavnom kažu da je to zbog rizične trudnoće čak i onda kada se radi o normalnoj trudnoći. No veliki je postotak trajnoj tjelesnog ali i mentalnog o štećenja, zbog nestručno obavljenog poroda. Nikada nitko nije odgovarao za to, jer imamo samo riječ majke protiv riječi liječnika. Na pominjem da bi se dobrom prevencijom taj broj mogao smanjiti za oko 40%. U Hrvatskoj također živi oko 120 000 s mentalnom retardacijom. Zbog specifčnosti mentalnog stanja potreban je i specifičan pristup u liječenju zuba. No u Hrvatskoj postoji jedna zubna ambulanta u Čakovcu koja je dobivena iz donacija specijalizirana za stomatološke usluge osobama sa mentalnom retardacijom koja radi na način da se pacijent uspava. Također postoji jedna specijalizirana ambulanta u Perkovčevoj u Zagrebu koja pruža usluge svim osobama s invaliditetom. NO što je sa ostalim djelovima Hrvatske. Postoje ambulante tehnički opremljene, ali stomatološki kadar nije dovoljno educiran za pružanje za pružanje usluga osobama sa mentalnom retardacijom Biti osoba u invalidskim kolicima nije jednostavno. No biti žena u invalidskim kolicima koja treba ići na ginokološki pregled je jako teško. U Hrvatskoj postoji jedan jedini ginekološki stol u Zagrebu u Petrovoj bolnici prilagođen ženama u invalidskim kolicima. Nabrajajući sve ove primjere pitam se gdje su prava osoba sa invaliditeom koji su većinom svoga života na žalost u ulozi pacijenta. Što je sa pravom na biranju ustanove za rehabilitaciju. Mnoge ustanove koje se vode kao rehabilitacijske ustanove ne zadaovoljavaju elementrane uvjete pristupačnosti na svimr azinama. Ja se nadam da ovo nije stav kolega prema osobama sa invaliditetom. Prilalagođeni WC-i i tako dalje. Što se događa kada osobe sa smanjenim stupnjem pokretljivosti uopće ne mogu prići domovima zdravlja. Šta je sa pravima na rehabilitacijski postupak kojim se može osigurait poboljšanje postojećeg stanja i spriječiti pogoršanje stanja i nastanak sekundarnih teškoća. Mišljenja sam da bi Ministarstvo zdravstva prema odrednicama nacionalne strategije i jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. u suradnji sa stručnjacima, udrugama osoba sa invaliditetom i udrugama koje programski djeluju u korist osoba s invaliditetom trebalo izraditi program sustavne edukacije o posebnostima bolesti i stanja te osposobljavanja za rješavanje problema vezanih uz rad s osobama sa invaliditetom. Načelo jednakih prava ili ravnopravnosti razumijeva da su potrebe svakog pojedinca jednako važne. Svakom se pojedincu mora osigurati jednake mogućnosti. Zakon mora biti u službi svakog pojedinca tek tada možemo govoriti o ljudskim pravima i pravima pacijenata. A vama drage kolege, hvala na pažnji.
Hvala lijepo kolegice. Sljedeći je za raspravu prijavljen zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Ja mislim da ovaj zakon se najprije pogrešno zove, to je Zakon o zaštiti prava pacijenata, a on po sadržaju bi se mirno mogao zvati zakon o obmanjivanju pacijenata u njihovim pravima. On tobože štiti neka prava, a zapravo ne štiti ništa. Nema tu dakle nikakvih prava, posebnih prava koja bi se štitila, a koja već ionako do sada nisu zaštićena. Evo npr. članak 11. koji kaže: Tijekom pružanja zdravstvene zaštite nakon svakog pregleda i zahvata pacijent ima pravo na obaviještenost o uspjehu, odnosno neuspjehu i rezultatu pregleda ili zahvata kao i o razlozima za eventualno različitost tih rezultata od očekivani. Pa to pravo i do sada su imali pacijenti i do sada su ga redovito konzumirali. Pa svaki je liječnik obavijestio pacijenta koji će zahvat izvesti, što od tog zahvata očekuje, a nakon zahvata mu je rekao da li u zahvatu se uspjelo, da li se dobilo ono što se očekivalo. Članak 12. pacijent ima pravo upoznat s imenima te specijalnošću osoba koje mu izravno pružaju zdravstvenu zaštitu. Pa molim vas lijepo pa na vratima svakog liječnika piše njegovo ime i prezime i njegova specijalnost. I sad se to da to mora pisati na vratima i da pacijent mora znati tko ga liječi, to se sada unosi u zakon i to se proglašava velikom zaštitom pacijenata u njihovim pravima. Pa koji to pacijent do sada nije znao ime i prezime svoga medikusa i njegovu specijalnost! Ali ima zgodnih općenitih odredbi za koje je upravo teško shvatiti što znače. Članak 4. veli to je načelo humanosti i zaštite prava pacijenta, osiguravanjem poštivanja pacijenta kao ljudskog bića. Vidite čega se predlagatelj sjetio, da su pacijenti ljudska bića i da ih treba štiti kao ljudska bića. To je stvarno ingeriozno da smo ustanovili da su pacijenti ljudska bića i da se prema njima ne smijemo odnositi kao prema nečem što je niže od ljudskog bića. Onda netočnosti, osiguravanjem prava na fizičkim i mentalni integritet pacijenta. Slušajte ako dođe u bolnicu pacijent poslije prometne nesreće i treba mu amputirati nogu pa onda mu ne osiguravamo fizički integritet. Ne, jer ga zaštićujemo, medicinski ga zbrinjavamo. To su tako, to je od nekuda prepisano dosta nevješto i dosta površno bez udubljivanja u to što bi te riječi kada se prevedu na hrvatski mogle i trebale značiti. Onda gledajte zaštita u istraživanju, to je jako zgodno. Pazite klinička ispitivanja i znanstvena istraživanja na pacijentu mogu se poduzeti ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti pa je jedan od uvjeta, ako nema druge mogućnosti usporedive učinkovitosti istraživanja na ljudima. Znači ako se ne može istraživanjem na ljudima nekim drugim pokusom postići ta učinkovitost je onda je moguće nad ovim pacijentom. To je uvjet. Pazite to je zaštita. Znači ako ne možemo jednim vidom eksperimenta e onda ćemo drugim, to piše tu u zakonu. Onda gledajte ovo, kad se opet može kliničko istraživanje izvesti? Veli kad su rizici kojima se izlaže pacijent nisu nesrazmjerni mogućim koristima od istraživanja. Najprije evo kad prevedemo na hrvatski pa ovo nisu nesrazmjerni, ove dvije negacije pretvorim o u afirmativni izraz pa dobijemo srazmjerni su jel', znači rizici kojima se izlaže pacijent srazmjerni su mogućim koristima od istraživanja. Znači rizici moraju biti barem toliki da budu kao i korist, da u nekakvom srazmjeru budu. Pa ljudi božji pa valjda obrnuto, pa valjda korist mora biti pa barem tolika koliki je rizik. Ja neznam odakle ste ovo prepisivali? Ali da baš tako nekritično prepisujete da to ne možete u jednu logičnu rečenicu staviti za koju bi se znalo da znači. Ne da vam rizici moraju biti barem toliki kolika je korist pa da se onda može raditi ispitivanje na ljudima. Onda istraživanje je odobrilo nadležno tijelo. Koje nadležno tijelo? Dajte recite koje nadležno tijelo može odobriti istraživanja nad ljudima. Koje je to tijelo? Ovi povlaštenici, znači za pacijente, da da, a gledajte članak 18. opet nešto malo o stilu. Slušajte vi kako ovo zvuči: Istraživanja na pacijentu s težom duševnom smetnjom te na poslovno nesposobnom i maloljetnom pacijentu može se poduzeti ako se ispunjeni svi sljedeći uvjeti: 1. su ispunjeni uvjeti iz članka 17. Pa kad ste vidjeli da ovako izgleda jedan zakonski tekst? Pa rečenice moraju imati subjekt, predikat i objekt u zakonskom tekstu. Pa ovo je sramota da u Sabor ovako nešto donesete. Članak 22. e sad to je zaštita pacijenta koji nije pri svijesti i sad nad njim treba, on nije pri svijesti, nad njim treba liječnik poduzeti neki zahvat, on ne može potpisati odobrenje jer naravno nije pri svijesti i sad se kaže tko sve može. Može bračni drug pacijenta, roditelj, punoljetno dijete, punoljetni brat ili sestra, skrbnik, odnosno zakonski zastupnik pacijenta i sad zamislite imamo tetku koja ima samo nećaka. Nema više ni roditelja, starija gospođa, umrli su joj roditelji, nema djece, nije se nikad udavala, možda ima nećake ali nećak ne može to potpisati i sad šta će se, neće je se liječit jel', neće se poduzet zahtjev jer nema tko to potpisati, jer to predlagatelj zakona nije predvidio. To isto vam je i u članku 34. a to je pravo žalbe povjerenstvo. Opet taj isti krug ovlaštenika i sad eto ne može nećak za tetku i ako se ona slučajno žali ili ako nije pri svijesti, a povrijeđeno je njezino pravo nitko umjesto nje, jer nije predviđeno, ne može se žaliti povjerenstvu. Dakako da ovo treba uskladiti i sa Zakonom o ravnopravnosti spolova, pa to bi ministarstvo moralo znati koji su zakoni ovdje doneseni ili na nekakvoj koordinaciji Vlada da vam kaže ovaj iz drugog ministarstva, dajte to malo uskladite sa zakonima koji su iz našeg djelokruga jer ovo je ovako malo gubljenje vremena znate, slati ovako nešto nedorađeno u Sabor pa da se to ovdje otkriva, neusklađenost dva propisa. E sada članak 33. sada dolazimo na to famozno povjerenstvo. Pazite šta je, povjerenstvo, mi ćemo osnivati povjerenstva po županijama, znači u regionalnoj upravi bit će ih 21 povjerenstvo po tri člana, a pogledajte koje će biti njihove ovlasti. Veli povjerenstvo je ovlašteno upozoravati, predlagati i davati preporuke. Najprije ovlašteno je predlagati, šta predlagati. Što povjerenstvo predlaže. Ono je znači ovlašteno samo upozoravati, predlagati da ne znamo što i davati preporuke. Pa slušajte to može i ministar. Pa i ministar je ovlašten i upozoravati i predlagati i davati preporuke. Pa ne samo ministar, pa to može svaki novinar. Pa to može svaki građanin u pismima čitatelja upozoriti, predlagati i davati preporuke. Pa šta će nam povjerenstvood tri člana i to u svakoj još županiji. Ako ono nema nikakve ovlasti da poduzme neke mjere, a nema, i ne samo da nema toga nema ni ovo Povjerenstvo u Ministarstvu, ono isto tako predlaže poduzimanje nekih općenitih mjera za izgradnju cjelovitog sustava zaštite. Pa to je vaša dužnost kao državnih službenika, pomoćnika ministara, zato vi primate plaću da predlažete mjeru izgradnje cjelovitog sustava i da onda preko Ministarstva to pošaljete ovdje u Sabor. Pa što ćemo za to sada osnivati neko posebno Povjerenstvo, što ćete vi onda raditi. Prema tome, ovdje nema u ovom Zakonu nema onog što bi trebalo biti, naprimjer, nema zaštite pacijenata od dugotrajnog čekanja na medicinski tretman, to je problem pacijenta, on dođe u bolnicu on naruči ga za godinu dana da dođe na nekakvo slikanje. To je problem pacijenta, to je ugroženo njegovo pravo ili da dođe na nekakav zahvat, pa što će mu zahvat, umrijet će za godinu i pol. Toga nema, pa naravno da nema jer kada bi se to napisalo to bi trebalo i provest, a ovo što tu piše to je lako provesti, jer ne piše ništa, jer se nikoga ne štiti ničim. Nema obveze osiguranja liječnika od greške. Gledajte, svaki liječnik radi sigurno u najboljoj namjeri, sigurno, ali dogodi se greška. Pa liječnici su na zapadu plaćaju osiguranje, oni ili njihova zdravstvena ustanova, ako dođe do greške da se može obeštetiti onaj koji je oštećen, a to je pacijent, jer to je njegovo pravo, toga ovdje nema, znači nema ni sankcija te nema ni zaštite. I u tom pogledu je Zakon posve nepotreban.
Hvala lijepo kolega Staziću. Sljedeća se prijavila Ingrid Antičević-Marinović izvolite.
Gospođo potpredsjednice, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo mi ovdje u Hrvatskom saboru raspravljamo već o nekoliko prijedloga zakona i rijetko imamo prilike vidjeti ministra. Dakle, rijetko je ukazanje ministra u našem Saboru. Da upravo ukazanje, jer kada se netko rijetko pojavljuje onda to nije ništa drugo nego ukazanje. Međutim, ovdje smo već čuli na tu primjedbu iz Kluba HDZ-a da ministri imaju važnijeg posla i ja u to duboko vjerujem, jer ovih dana sigurno da imaju drugog posla jer se slikaju s našim deficitima tj. otvorenim cestama, niskogradnjom i drugom visokogradnjom i sigurno da su to onda opravdani razlozi, pa se zato gospodine državni tajniče nemojte dati ljutiti zbog toga. Međutim, da prijeđemo mi na ovaj Prijedlog zakona o zaštiti prava pacijenata. On ne samo što ima ozbiljne ambicije da riješi probleme pacijenata, nego ima zaista jednu ambiciju da se zove čak Prijedlog zakona. On prije svega po svojoj strukturi, o tome su kolege već govorile, nije i ne može biti niti Prijedlog zakona a kamoli da u ovoj formi bude donesen u obliku zakona. Uostalom Vlada je tu pomalo evo bila iskrena pa je i rekla u svom obrazloženju da pri izradi ovog Zakonskog prijedloga su uzete u obzir odredbe deklaracije, i ovo bi mogla biti eto tako nekakav skup želja ili deklaracija. Istina dalje se govori da mnoge zemlje koje su temeljem deklaracije o promicanju prava pacijenta u Europi, Svjetske zdravstvene organizacije iz 94. godine, dakle mnoge zemlje su na temelju te Deklaracije donijele zakone, i šteta je što predlagač, tj. Vlada nije prepisala neki zakon imala je od Finske, Norveške, Litve, Francuske, Danske, Island pa bi eto sebi prikratila muke što je to deklaracija, što je zakon i nama ovdje da trošimo vrijeme oko nečega što zaista nije niti može biti prijedlog zakona. Zakon odnosno koji ima ambiciju taj akt da se tako zove on mora imati i svoje represivne odredbe, jeste, ne mora u svim odredbama, međutim, ovdje se samo govori o pravima, ali vidite kada se govori o zaštiti tih prava onda smo upozoreni da će pacijent moći, molim vas, i to preko, ne vi čak izravno kao što to ima na temelju postojećeg Zakona o zdravstvenoj zaštiti, Zakona o liječništvu, Zakona o stomatološkoj djelatnosti, zakona o sestrinstvu, Zakona o ljekarništvu i Zakona o zdravstvenom osiguranju gdje su predviđene određene prekršajne sankcije i da svaki nezadovoljni pacijent upravo izravno na temelju tih zakona može podnijeti zahtjev. Međutim, sada s ovim Prijedlogom zakona koji bi trebao upravo tu materiju regulirati kako zaštititi i unaprijediti pacijentova prava on ovdje čak dobiva povjerenstvo, pa je tako Povjerenstvo jednostavno prijenosnik između tih njegovih ugroženih prava, neostvarenih prava, prekršenih prava da bi eventualno to Povjerenstvo, a kritike je već bilo dosta, o tome ću nešto kasnije reći, mogao ostvariti neku svoju zaštitu. Ovdje su kolege i doslovno citirale pa je bilo korektno, doslovno se čitalo kao vlastiti tekst primjedbe za Nacrt prijedloga zakona o zaštiti prava pacijenata koje su svakom zastupniku, koje je svakom zastupniku uputila Grupa za ženska ljudska prava B.A.B.E. gdje upravo govore o ovakvoj vrsti problema. Dakle, upravo sa ovog normativnog aspekta. Članak 19. zaista zaslužuje veliku pažnju upravo u promicanju i zaštiti pacijentovih prava jer ako pacijent nema pravo i ne može doći do svoje dokumentacije onda teško da može ostvariti svoje pravo, teško da može uopće podnijeti kaznenu prijavu i to je nešto čime se pacijenti najviše, sa kakvim opstrukcijama se najviše susreću upravo u tim svojim iskustvima koje stiču u zdravstvenim ustanovama. Naime da se ta medicinska dokumentacija ne da ili vrlo teško daje. Ovdje također ne vidimo zaštitu kako ostvariti, pacijent ima pravo, kako može ostvariti to pravo. Može se žaliti dakle sada vidimo ravnatelju zdravstvene ustanove, dakle više ne političkoj osobi, nego stručnoj osobi, da ako imate ..., jučer smo, ili ste upoznati sa Prijedlogom zakona o prijenosu vlasti koje je Vlada predložila, ali vidite gdje za čuda tu nisu predviđene upravo osobe koje bi bile smjenjive u slučaju, odnosno kada dođe do promjene vlasti, jer naravno da se ne radi o političkim osobama, ali sigurno ste vi zatekli osobe kada ste ih svi smijenili redom, kao osobe eto prije svega su tu zbog svoje velike i žustre političke aktivnosti. Jer kažete nisu uglavnom iz Ministarstva se čuju obrazloženja nisu revnosno skrbili o bolnici, a o pacijentima nema ni riječi. Da skrbile su o pacijentima, nisu skrbile o bolnici a to je ono upravo što je i tema ovoga Zakona, i što svaki zakon koji se tiče te materije treba o tome voditi računa o pacijentima. Zaštita pacijenta s težom duševnom smetnjom. Očito je dakle da Vlada, već smo vidjeli koje nekonferentnosti radi i ponovno uvodi jedan veliki pravni nered što će izroditi ponovno jednom pravnom nesigurnošću jer očito nema se saznanja o ostalim zakonima. Pa tako zaštita pacijenta sa težom duševnom smetnjom uopće nema na umu zakon o zaštiti osoba s duševnim smetnjama, koji u tom pogledu sasvim drugačije govori. Članak 22. koji govori upravo o toj situaciji kod pacijenta koji nije pri svijesti s težom duševnom smetnjom. Dakle, ovdje Vlada priznaje samo bračnog druga, roditelja, punoljetno dijete. Vlada očito ne zna da je donesen u prošlom sazivu Zakon o istospolnim zajednicama, ali možda nikad ga i nije prihvaćala kao nešto svoje. Vlada ima ozbiljnog problema sa ravnopravnošću spolova, očito. Međutim, još je veće zlo što se ne zna za jednu normu koja u našem pravnom Hrvatskom sustavu postoji od 1978. godine, koji u svim pravima izjednačuje vanbračnog druga, to ovdje za vas ne postoji. Dakle, manji je problem ukoliko se to radi o jednoj omašci u pisanju i tako. Međutim, to govori o mnogom više. O mnogočemu većem. Govori o tome zaista da ova Vlada nema jednostavno, nije saživjela u njezinoj svijesti i podsvijesti upravo ono o čemu su i babe upravo svojoj grupi za ženska ljudska prava čak valjda traže i nešto nedostižno, da se tu govori još o pacijenticama, ne samo pacijentima itd., kad se ovdje niti ne mogu percipirati, odnosno uzeti u obzir doneseni zakoni, i to zakoni o kojima Vlada treba brinuti kako se provode. Povjerenstva su poseban problem. Dakle, do sada je dok nismo još imali prijedlog zakona o zaštiti prava pacijenata, dotle je pacijent izravno mogao komunicirati sa tijelima progona, represije koji bi mogli zaštititi njegovo pravo. E, al sada ovdje se ustanovljuje povjerenstvo i to povjerenstvo za koje uopće nije predviđeno jedan transparentan način izbora, ali manji je problem, i mislim da to čak i nije loše riješenje da se on nađe u svakoj jednici područne regionalne samouprave, ali za što treba sigurno kao što je to ovdje već bila skrenuta pozornost, da se osiguraju i sredstva za to prenošenje nadležnosti o ovlasti na jedinice lokalne područne samouprave kao što o tome izrijekom govori i Ustav. Međutim, ovo povjerenstvo koje bi se osnovalo unutar samog ministarstva je nešto nedopustivo. Dakle, kontroliralo bi to povjerenstvo tko? Sami sebe. Pa upravo i to jeste intencija zaštite prava pacijenta da postoji jedno neovisno tijelo. A inače nemamo sreće sa povjerenstvima, pa prema tome, u svakom slučaju ovo povjerenstvo nema što raditi u samom ministarstvu. Dovoljno da Ministarstvo već odrađuje onaj dio koji je po zakonu i Ustavu dužno. Prema tome, ovo zaslužuje samo jednu prethodnu raspravu, a da prethodne rasprave nije bilo to je javnosti poznato. Jer sigurno da je u tome javnost učestvovala i bar imala saznanja da bi sigurno i prijedlog bio kvalitetniji. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jednu povredu Poslovnika, dva ispravka netočnih navoda. Marija Bajt, povreda Poslovnika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Naime, kolegica je u svojoj raspravi povrijedila dijelove članka Poslovnika vezano uz prvo čitanje zakona od članka 144. do 150. govoreći o nazočnosti gospodina ministra Hebranga. Naime, u prijedlogu Zakona o zaštiti prava pacijenata navedeno je da će u ime Hrvatske vlade biti gospodin Hebrang ili gospodin Velimir Božikov, državni tajnik Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi i u okviru Vlada je ispoštivala taj dio. A kolegica je zaboravila da je u prošlom sazivu Sabora u niz puta se dogodilo da smo raspravljali o prijedlozima zakona bez nazočnosti predstavnika Hrvatske vlade uz protivljenje oporbe tada. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolegice. Još imamo ispravke netočnih navoda, a onda ćemo čuti državnog tajnika. Zastupnik Bagarić. Ne čuje se, zastupnik Bagarić. Kako hoćete kolega.
Dakle, samo ću jednu rečenicu.
Molim vas kolega, izvolite.
Dakle, ovom zakonu ne trebaju nikakve represivne mjere, nego mjere provedbe o čemu je gospodin Bačić govorio u ime Kluba i ja sam to izgovorio što to je kako je, medicina je znanost i umjetnost, a odnos liječnika i pacijenta se temelji na povjerenju i nikakva represija ne može to povjerenje dovesti ili umanjit. Prema tome, to represivno još usput ima i prizvuk ideološkog. Prema tome, nemojte to još uvodit u medicinu.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Još je zastupnik Bučan. Izvolite.
Ispravljam netočan navod, da ovaj prijedlog zakona ima ambiciju da se tako zove. Ambicija jest samo karakteristika koju imaju u pravilu ljudsko biće kojemu je svojstvena inteligencija učenja … [[govornik se isključio, ne čuje se]]
Hvala lijepa na poduci kolega zastupniče. Državni tajnik. Izvolite.
Pa evo, djelomično je već odgovorila gospođa uvažena zastupnica Bajt. Ali ja bih molio gospođu Antičević da ove ideološke premise koje stvarno ja ne želim prihvaćati, kojim pravom, nekim iluzijama nama predavati nekakve stvari koje nisu europske otprilike na taj način, ne znam što je htjela reći s onim dokućicama. A i generalno oni koji optužuju za stanje u zdravstvu, pa evo objasnili smo da smo budžet tek prije dva mjeseca s njim upravljamo, ono je bio privremeni. i sve te negativnosti i teškoće bile su bome kroz cijeli prošli mandat. No, toliko na znanje, a naravno pamćenje reklo svoje na zadnjim izborima. Prema tome, želio bih da se više stručni dio i dapače u svakom. Ne ima pravo svatko, to je temelj demokracije, ali mi je žao da gospođa zastupnica nastupila s mobitelom ovaj ugledni Sabor.
Hvala lijepa državnom tajniku. Ja mislim da svi imamo odgovornost za izrečenu i za govornicom i izvan nje. Hvala lijepa. Idemo dalje s raspravom. Gospođa Lucija Čikeš. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani tajniče, poštovane kolege i kolegice. Posebno podržavam prijedlog Zakona o zaštiti prava pacijenata, jer držim da je veliki iskorak u našem zakonodavstvu kao i usklađivanju istog s Europskim zakonodavstvom. Na ovaj način pacijenta se stavlja u središte zdravstvenog sustava i još jednom potvrđujemo onu, mi smo tu zbog pacijenta, a ne pacijent zbog nas. Zdravstvena skrb obuhvaća širok raspon usluga. Zaštita zdravlja i njegovo unapređenje, prevencija bolesti, dijagnoza bolesti, liječenje iste, te potom njega i rehabilitacija pacijenta. i vidimo da se pacijent ovdje susreće s različitim ulugama od posve zdrave osobe do bolesne i one u potpunosti ovisne osobe. Kad govorimo ovdje o pravima pacijenata onda govorimo o pravima svih građana, o ljudskim pravima i možda bi ovo bio odgovor gospođi da ne govorimo o kaznenom zakonu, nego govorimo o pravima svih građana o ljudskim pravima. Hrvatska se opredijelila za socijalni zdravstveni sustav, što znači da se socijalna prava u zdravstvu odnose na društvenu obvezu da se omogući odgovarajuća zdravstvena skrb svoj žitelji naše domovine. Znači jedan pristup zdravstvenoj skrbi za sve njene korisnike. Dakako kvaliteta tih zdravstvenih usluga kao i obim i stih ovise prije svega o našim gospodarskim, zatim društvenim, kulturnim i inim čimbenicima. Ovim zakonom se pokrivaju individualna prava u zdravstvenoj skrbi, i to zaštite dostojanstva ljudskog bića, zaštite tjelenosnog i mentalnog integriteta ljudskog bića, zaštite njegove privatnosti, moralnih, jezičnih, kulturnih i vjerskih uvjerenja. Upravo prijedlog ovog zakona sažetog u 40 članaka nastoji regulirati ova prava. Pa tako su obuhvaćena pravo na suodlučivanje, pravo na obavještajnost, što obuhvaća i pravo na obavještajnost o uključivanju istraživanja ili medicinsku nastavu, pravu na pristup medicinskoj dokumentaciji, pravo na povjerljivost podataka, pravo na privatnost uključujući i pravo na privatnost pri pružanju njege, pravo na drugo stručno mišljenje, pravo na odbijanje lječenja. I ovo pravo treba poštivati jer pacijent je odlučio da njegova bolest slijedi svoj prirodni tijek te je to pitanje njegove osobne moralne odgovornosti. Sada je pitanje koliko pacijent može razumjeti svoje stanje bilo da je u pitanju medicina, bilo njegovo stanje svijesti, bilo psihička stabilnost ili nešto drugo. Ali na medicinskom je osoblju pogotovo onom sa visokom stručnom spremom da sve učini i na adekvatan način i na prihvatljiv i razumljiv način izvijesti i upozna pacijenta u cijelosti o njegovom stanju i tako ga informira. Ne možemo samo govoriti o pravima jer prava podrazumijevaju i određene obveze. Pacijent ima prije svega obvezu prema sebi da skrbi o svom zdravlju, da ga unaprijeđuje, da aktivno sudjeluje u lječenju svoje bolesti i u svojoj rehabilitaciji. Taj pacijent ima obavezu i prema pružatelju zdravstvene usluge, prema medicinskoj osobi bilo kojeg profila, napominjem ne samo liječnika nego bilo kojih profila. A svi pak pružatelji zdravstvenih usluga imaju pravo konzumirati svoja ljudska prava. Stoga bi ovaj zakon mogli reći da isprepleće se Zakon o pravima ali i obvezama pacijenata. Mi inače rado ističemo naša prava a obveze nisu bitne, one se nas ne tiču, tiču se nekog drugog. U ovaj prostor neizbježno ulazi i etika i u ovom slučaju medicinska etika ili bio etika. Medicina koja želi i treba biti po mjeri čovjeka pacijenta u svojoj biti usmjerena je na služenje ljudskom životu i u njegovoj cijelosti kako na tjelesnoj tako i na duševnoj i duhovnoj razini u individualnoj i društvenoj dimenziji. Ne možemo reći da i danas ne vrijede načela autonomije bez donošenja ovog zakona i načela partnerstva. I danas se radi na osnovu dijaloga liječnik-pacijent ili bolje rečeno pacijent-liječnik. Upravo ovaj zakon obuhvaća ovo partnerstvo a da bi ono bilo što kvalitetnije još više treba poraditi na informiranosti pacijenta i na bioetičkoj educiranosti medicinskog osoblja jer kaže se dok drugi po zakonu moraju obavljati svoju dužnost medicinari to trebaju obavljati sa požrtvovnošću i ljubavlju. Još jednom podupirem ovaj zakon i smatram da će do konačnog svog oblika doživjeti izmjene i ako svaki odgovorni liječnik i danas radi sukladno ovom zakonu jer ga na to obvezuju od Hipokratove prisege koja datira od 5. stoljeća prije Krista pa sve do etičkog kodeksa Hrvatskog lječničkog zbora od 1993. godine. Hvala.
Hvala lijepo, kolegice. Sljedeća se prijavila zastupnica Milanka Opačić.
Pa prije svega bih htjela reći da mislim da je dobro da je ovaj zakon došao u proceduru i da smo danas otvorili raspravu o prvenstveno dakle pravima pacijenata u hrvatskom zdravstvu, međutim doista između dva čitanja bi trebalo provesti što je moguće širu javnu raspravu jer mislim da se ovaj zakon tiče svakog građanina u ovoj zemlji i mislim da treba naći način kako će svi građani i što je moguće veći broj njih ili preko udruga ili na bilo koji drugi način dati svoje mišljenje ovom zakonu. Mislim da danas zdravstvo u Hrvatskoj funkcionira negdje na dvije razine. S jedne strane imate zdravstvo koje je vrlo daleko otišlo, zdravstvo u kojem možete obaviti vrlo kompleksne zahvate. Po prvi puta dakle možete u Hrvatskoj i presaditi jetru dakle u Kliničkoj bolnici Merkur zahvaljujući doktoru Martincu i njegovom timu. Dakle, imate neke operacije zbog kojih više ne morate odlaziti u europske zemlje, možete to obaviti u Hrvatskoj. s druge strane, postoji onaj drugi dio hrvatskog zdravstva a to je da čekate mjesecima na neke pretrage, da čekate mjesecima na neke preglede. Dakle, da čekate mjesecima i na neke teške operacije. Dakle, postoje negdje dvije slike hrvatskoga zdravstva ili dvije strane medalje, jedna ona sjajna i ljepša i druga ona tamnija i malo tužnija. Naime, mi smo u hrvatskom zdravstvu imali slučajeve lažnih liječnika, imali smo slučajeve lažnog predstavljanja pojedinih liječnika od kojih su neki na primjer danas unaprijeđeni umjesto da su snosili konzekvence za svoje neprofesionalno ponašanje. Imali smo dakle slučajeve liječnika koji su se lažno predstavljali i nažalost liječili ljude sa vrlo teškim posljedicama. Imali smo isto tako i slučajeve liječnika za kojeg se sumnja da je bez znanja pacijenticama uzimao njihove jajne stanice i ugrađivao ih drugim ženama isto tako bez njihovog znanja. Imali smo i slučajeve gdje smo mogli pročitati da je riječ o pogrešci liječnika gdje je došlo do smrti pacijenta. Nitko od nas naravno ne govori o tome da je to liječnik učinio sa namjerom. Naravno, u poslu se događaju pogreške. Međutim, ono što je vrlo veliki problem jest to da nitko za te pogreške ustvari nije odgovarao. Vrlo mali je broj ljudi koji su kazneno odgovarali, nešto više liječnika je odgovaralo disciplinskim nekakvim kaznama i mislim da ili nema ili vrlo je malo onih koji su izgubili licencu zbog toga što su pogriješili u svom lječničkom poslu. Bojim se da dok se ne počne na taj način uvoditi svojevrsna odgovornost liječnika prema pacijentu teško možemo govoriti o pravima pacijenata. Naime, u ovoj zemlji jedina afera u kojoj su ljudi izgubili život zbog određene pogreške a dobili svojevrsnu satisfakciju u novčanom obliku jer nema satisfakcije za onoga tko je umro, dakle za njegovu obitelj. Jedina satisfakcija je ustvari bila u slučaju Bakster. Riječ je dakle o stranoj tvrtci koja funkcionira u zapadno-europskim zemljama, funkcionira po sistemu u kojem kada se dogodi takva jedna pogreška debelo se dakle financijski to sve skupa plaća uz sve one kaznene konzekvence koje morate snositi. Dakle, samo u tom slučaju su građani Hrvatske dobili svojevrsnu financijsku odštetu. Nažalost, u svim drugim slučajevima nije bilo niti financijske odštete niti je bilo dakle neke druge sankcije za neodgovornost liječnika. Ja se sjećam na primjer jedne priče u kojoj je trudnica umrla na porodu, iza nje je ostalo troje djece, vrlo male djece. Nažalost, u toj čitavoj priči javnost nikad nije dobila konkretnu informaciju o tome što se doista događalo. Pričao se svega i svačega, provlačile su se priče da su mnogi zataškali i negdje išli na ruku dakle i na prikrivanje takve jedne neodgovornosti. U svakom slučaju trebalo je reći istinu hrvatskoj javnosti, trebalo je ići do kraja jer mislim da jedino tako možemo govoriti o pravima pacijenata u ovoj zemlji. Koje je pravo pacijenta na primjer kada su u pitanju porodilje, koje je pravo na njezino dostojanstvo i na kraju krajeva pitanje dostojanstva jednog novog života koje se u našim rađaonama događa kada imate na primjer u Zagrebu rađaone u kojima žena rađa u uvjetima dok kraj nje majstor nosi malter jer popravlja jedan dio bolnice. [[Upadica se ne čuje.]] Ja vas lijepo molim da mi omogućite da govorim. Oni koji imaju nešto protiv bilo bi bolje da slušaju što se događa oko nas a ne da imaju zatvorene oči. Dakle, gdje je dostojanstvo žena gdje na primjer u našim rodilištima na deset ili petnaest naših rodilja dolaze samo dva WC-a u onom dakle pretporodnom dijelu, dakle u pripremi poroda, gdje je dostojanstvo žena u hrvatskim bolnicama i pravo pacijenata na primjer u splitskom rodilištu gdje rodilje leže na hodnicima dakle na pomoćnim ležajevima. Doista, po svemu ovome ja ne vidim da je ovdje riječ o zaštiti prava pacijenata i prvenstveno dakle zaštiti o pravu na dostojanstvo u tom trenutku. Naime, pravo pacijenata podrazumijeva i dostupnost zdravstvenoj zaštiti, međutim mnogima je ta zdravstvena zaštita nedostupna. Moja kolegica ovdje Vesna Škulić koju mali broj zastupnika ovdje je slušao zbog toga što očigledno ne žele čuti kakvo je stanju u hrvatskom zdravstvu, posebno sa jednom populacijom a to su osobe sa tjelesnim oštećenjima. Koje je njihovo pravo na dostupnost na zdravstvenu zaštitu kada npr. žene koje su invalidi, koje se nalaze u kolicima nemaju mogućnost obaviti ginekološki pregled osim u samo jednoj jedinoj ginekološkoj ordinaciji u gradu Zagrebu, dakle u Petrovoj bolnici. Da ne govorim o nekim manjim sredinama, u nekim drugim gradovima gdje je dakle to jednoj populaciji u Hrvatskoj potupno nedostupna ta vrsta pregleda zbog toga što je nama teško uložiti novce u nekakve dodatne, dodatna dakle osuvremnjivanja takvih ordinacija. I još samo jedno, naime, mi danas ovdje povodom ovog Zakona raspravljamo o pravima pacijenata, mislim da je temeljno pravo pacijenta u svemu što sam do sada govorila i to da pacijent zna koja prava ima u sustavu zdravstva. Nažalost, u zadnje vrijeme građani u novinama jedan dan mogu pročitati da se neka prava ukidaju, drugi dan da to nije tako. Jedan dan piše u novinama da će samo trudnice i ne znam, djeca imati svojevrsno oslobađanje od participacije, da će drugi to sve skupa plaćati, dakle, stvara se jedna slika u kojoj je doista teško govoriti o tome što su prava pacijenata, doista temeljno pravo pacijenta je da zna na što ima pravo u zdravstvenom sustavu, dakle, što može dobiti. Prema tome, tu mislim da bi prvenstveno evo u tom dijelu trebalo biti pošten prema svojim građanima pa napokon reći na što to oni imaju pravo a što će im se, koje će im se pravo oduzeti zbog toga što se misli na taj način štediti u sustavu zdravstva. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženoj zastupnici Opačić. Spomenuli ste u nekoliko rečenica i liječnike, pa evo ja ću se osvrnuti kao predsjedatelj na jednu vašu konstataciju, postoje liječnici koji su uzimali jajne stanice bez dopuštenja žene, postoji indicija ali nemamo dokaz, nema dokaz da postoje takvi liječnici. U svakom slučaju ako postoje, to je za osuditi. Ispravak netočnog navoda, uvežni zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice, stvarno je neozbiljno i nekorektno i netočno kazati da poštovanu kolegicu Vesnu nismo slušali jer nismo htjeli čuti o stanju u zdravstvu, onda to dovoditi u vezu sa invaliditetom itd. To nije doista točno, mi smo slušali Vesnu i sve druge jednako ili ne slušali. Prema tome to nema veze, doista nema veze sa time o čemu ste vi kazali.
Zahvaljujem. Sljedeća za ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Babić-Petričević.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo, gospodine državni tajniče govoriti o pravima pacijenata na ovakav način je ispod svakoga ljudskoga nivoa a pogotovo kada ste rekli onu izreku, barem da ste rekli navodno, dok žena rađa u rađaoni, majstor sa strane, ne znam, ... [[Govornik se ne razumije.]] pa da se to, onda vi recite koja je to bolnica, onda vi recite kada se to dogodilo, onda da vi znate i da ste vi, prilazite ovomu Zakonu na jedan ljudski način onda ne bi govorili partijski kako ste govorili sada. Nemojte govoriti kada se radi [[Upadica: Ja vas molim da ispravite netočan navod.]] o pacijentima, kada se radi, molim vas, nije, kako god gospođa Opačić govori [[Upadica: Uvažena zastupnice Babić Petričević.]] da se dogodilo u rađaoni ono što se dogodilo, tako i ja mogu govoriti [[Upadica: Podigli ste, ja vas molim.]] nije točno dok ne kaže imenom i prezimenom kada i gdje se to dogodilo [[Upadica: Ja vas molim ispravite netočan navod.]] I ja je molim dajmo malo vrijednosti, vrijednosti u raspravama ljudske vrijednosti a ne i sve [[Upadica: I molim vas završite.]] I gospodine dopredsjedniče, ja imam pravo govoriti minutu.
Ja vas lijepo molim da sjednete. Imate, imate pravo, dakako da imate pravo.
Šta je niste zaustavili i dali joj opomenu.
Imate pravo na ispravak netočnog navoda, i usredotočiti se na ispravak netočnog navoda a nemate pravo raspravljati. Ako se radi o povredi Poslovnika s obzirom na ovo, ja mislim da sam na vrijeme reagirao. U ime, povreda Poslovnika.
Gospodine potpredsjedniče, ja vas lijepo molim, dakle ovdje je gospođa Zdenka Babić-Petričević izrekla neke stvari, naime, ja ću sada ovdje reći, ja sam za sve govorila vrlo upitno. I lijepo vas molim gospođo Zdenka Babić-Patričević, riječ je o bolnici.
Molim vas recite, recite koji ste, koji je članak Poslovnika pozivate?
Molim vas, za koju se humanitarnu akciju skupljala sredstva za rodilište koje je trebalo biti obnovljeno i obnovljeno je samo zahvaljujući tome?
Recite mi, uvažena zastupnice Opačić i vi ste sada povrijedili Poslovnik i maloprije uvažena zastupnica Zdenka Babić-Petričević, ja vas molim, pa znam da je uvažena zastupnica Opačić povrijedila Poslovnik. Ja sam je prekinuo, pa sada ćete ... ... [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] smo završili. Opomena nema. Izvolite u ime predlagatelja državni tajnik.
Ja bih samo ispravak navoda, poznato mi je da doista naše bolnice, velike oštete plaćaju pacijentima. I to ne sada zadnju godinu ili dvije, ni tri jer to je baš slučaj koji ja osobno znam prije možda 6, 7 godina a došlo je kasnije na naplatu pola milijuna sa kamatama i ostalim, sa izvršenjem i renta bolesniku dok je život otprilike 800 kuna. To što se toga tiče. Što se tiče lošeg standarda doista potpredsjednik Vlade, ministar zdravstva, socijalne skrbi, njegova ideja Andrije Hebrang je nedavno donio odluku i plan da se najprije ide u hitne mjere podizanje higijenskog minimuma ovim bolnicama koje su starije koje doista je, ovo što ste rekli, doista je ružno, veliki broj osoba na jedan mali higijenski čvor. Evo toliko, hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja sam doista uživao pripremati ovaj materijal jer mi se čini jako važan, međutim, pošto se puno toga reklo ja ću maksimalno skratiti što mi na određeni način olakšava pa ispada kako sam to dobro pripremio. Međutim, ja mislim da treba ovdje izvesti dvije, tri stvari na čistac. Jedna od njih je trebamo li mi ovaj zakon ili ne. Dakle, kada sam slušao kolege, dakle kolege iz opozicije povremeno sam sticao dojam, ne samo da oni kritiziraju taj, po njima lošiji materijal, zakonski, nego zapravo i postavljaju pitanje treba li uopće taj zakon. Ako smo suglasni da taj materijal treba onda predlažem da se dakako svi uključite maksimalno i date svoj doprinos, uključivo i dosadašnju ministricu pravosuđa koja očito zna kako to treba činiti. Prema tome, evo, ja mislim da bi to bilo dobro. Doprinos je svaki dobro došao. Međutim, međutim, dakle zakon treba. Zbog čega treba? Upravo zbog toga što ljudi ne izvršavaju svoje obveze, svoje dužnosti, u onoj mjeri u kojima se to očekuje. Gospodin je davno dao zapovjedi kako bi se ljudi trebali ponašati i ne bi trebalo ovaj Zakon kada bi to sve provodilo. Ali upravo zato što to ne radimo onda moramo uvoditi to, odnosno činiti ovo. Kada, kad govorimo o ovom Zakonu u isto vrijeme mislim da i ovom prigodom treba spomenuti taj jedan odnos pacijenta i liječnika i odati priznanje svim onima koji i bez zakona provode, ostvaruju, pomažu pacijentima da ostvare svoja prava. Prema tome, prema tome, prema tome, taj Zakon je, taj Zakon je jamstvo da će i ovi drugi koji se tog ne provode biti, biti na korist našim pacijentima. Do sada se govorilo ovdje kako Hrvatska ne znam, ne izdvaja dovoljno novaca za zdravstvenu skrb. Ja bih kazao da je godine 1947. u cijelom svijetu svega 3% zdravstveno, od bruto nacionalnog proizvoda izdvajano za zdravstveno zaštitu, danas se izdvaja blizu 8% u svijetu. Hrvatska izdvaja 9%. SVega 10 zemalja u svijetu izdvaja više. Prema tome Hrvatska ne može više izdvajati i ne stoje prigovori kako se ne izdvaja dovoljno, a to što se izdvaja treba s tim racionalizirati i upravljati na najbolji mogući način. A sad kad to prevedemo, kad to prevedemo koliko je to novaca onda se možemo usporediti samo s dvije zemlje, a odnosi se na pravo pacijenata odnosno na razinu odnosno kakvoću zdravstvene skrbi, a to su naši susjedi. S jedne strane Bosna i Hercegovina, s druge Slovenija. Slovenija izdvaja manje, manji postotak bruto nacionalnog proizvoda za zdravstvo, ali je to skoro 820 dolara po glavi stanovnika dok Hrvatska izdvaja velikih 400 dolara. A Bosna i Hercegovina izdvaja 85. Prema tome da bi se više dalo za zdravstvo, da bi se napravilo više i da bi se zaštitilo više pacijente morat će se više proizvoditi, a osnovni razlog zašto sad više ne proizvodimo je režim u kojem smo živjeli, rat kojega smo imali odnosno agresija i tako dalje. Prema tome to su osnovi zbog čega smo tu sad gdje jesmo. Sad konkretnije malo o pravima pacijenata i zakonu. Mislim da bi bilo dobro da, da u samom tekstu stavimo da se obvezujemo provoditi sigurnu zdravstvenu zaštitu visoke kvalitete. To je navedeno i u škotskom materijalu koji regulira ovu materiju. Zatim, zatim bilo bi korisno da pri većim zdravstvenim ustanovama se odrede osobe koje će direktno, izravno dakle biti na raspolaganju pacijentima kojima su ugrožena prava kako bi odmah učinili nekakav korak, a, i prema onoj narodnoj tko odmah daje dvostruko daje. Dakle da ne ide sada nekakav problem, ne znam neko povjerenstvo nego da zapravo odmah bude nekakva nepravda ispravljena. Citirat ću samo kako je, kako je ovaj materijal riješio, riješio, riješen recimo u Sjedinjenim Američkim Državama u New Yorku pa na jednome, na jednom, u jednom elementu, u jednom dijelu teksta stoji kao pacijent u New York state hospital vi imate jasna sigurna prava i zaštite jamčene od strane države i federalnih zakona i regulacija. Ovi zakoni i odredbe pomažu osigurati vašu kvalitetnu i sigurnu bolničku zaštitu kako bismo vam olakšali razumjeti vaša prava New York state department of health je napravio ovu brošuru. Dakle ne bi bilo loše uz ovaj zakon i izraditi određene brošure kao proizvod tog zakona koji bi pacijenti dobijali i na osnovu njega se vodili i znali točno s čim raspolažu. Kritični momenti pacijenta, ... [[Govornik se ne razumije]] u bolnicama su zapravo prijem i otpust. Postojanje plana prijema i otpusta bilo bi vrlo korisno gdje bi se obvezalo osoblje bolnice dati upute pacijentima o njihovom oboljenju, pravima te ga izvijestiti najmanje 48 sati ranije i kad napusti bolnicu gdje i kako nastaviti liječenje. I također kad je u pitanju ovo drugo mišljenje onda je, onda to drugo mišljenje bi bilo dobro povezati sa jedinicom za poboljšanje kvalitete zdravstvene skrbi koji će po Zakonu o kvaliteti zdravstvene skrbi biti ustanovljen pa će svaka bolnica naša, svaka ustanova imati i jedinicu za promicanje vrsnoće skrbi gdje bi zapravo ta jedinica bila ta koja će jamčiti kvalitetu drugog mišljenja. Jer tko bi u protivnom autorizirao to drugo mišljenje i tko bi ga platio. Na koncu, na koncu u mom kratkom zaključku podržavam ovaj materijal. Držim da je vrlo vrijedan, da treba na njemu napraviti određene dopune, a zapravo potičem, potičemo vas u Ministarstvu da ove novine, i ovo je novina, uvodite, da ih se ne odričete jer mnoge novine nisu dočekane aplauzima kao što i drugi rezovi u zdravstvu, vidimo koje su reakcije na rezove u zdravstvu su bolne ali su potrebite. I zato očekujemo i dalje i dajemo podršku ministru Hebrangu i ovom Ministarstvu u uvođenje promjena na bolje u zdravstveni sustav koji dakako nije bio dobar jer ne bi ni činjeno, bilo činjeno to što se čini da, da je sve štimalo. Toliko.
Zahvaljujem, zahvaljujem uvaženom zastupniku. Replika, uvaženi zastupnik Leko.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, kolega Bagarić. Sve do zadnje rečenice dok ste rekli: “Dajem podršku ministru”, izgledali ste mi sasvim uvjerljivo. Ali radi pravne struke moram vas upozoriti. Ovo jeste zakon, ali je invalidan, invalidan zakon. To jesu prava, ali to se zove “nul du mius” gola prava. Nema sankcija. A iza zakona stoji država. Zato se i donosi zakon, a ne “nul du mius” deklaraciju. I još nešto. Ja poštujem odnos pacijenta i liječnika i da se on temelji na povjerenju, ali zakon se donosi kad se to povjerenje prekrši, izigra. Zbog toga ovo nije zakon, to je “leges imperfecta”, nesavršena odredba, nema nikakve državne prisile. I ne možemo govoriti o pravima pacijenata nego možemo govoriti o dobrim željama. Ako se još tome doda povjerenstvo nema ... [[Govornik se ne razumije]] Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Bagarić.
Poštovani kolega Leko, ja stvarno nemam namjeru natjecati u poznavanju prava s vama posebice čini mi se da ste vi pravnik, je li tako? Međutim ne znam, međutim, međutim za mene osobno to pitanje je potpuno irelevantno kao liječnika. Sad ću vam reći zbog čega... ... [[Upadica se ne razumije]] Samo, pa ja, ja mogu biti i pacijent. Ja mogu biti i pacijent. Prema tome ta pitanja, pitanja prinude implementacija zakona su, ako nisu jasno razjašnjena onda pomozite pa ih razjasnimo. Međutim, međutim ona su stvar i nekih drugih zakona koji reguliraju ovu materiju, a u isto vrijeme mi možemo pri, ja sam dao taj prijedlog. Samo isto tako kolegice Opačić bio je žamor u sabornici i ja nisam bio motiviran i nemam toliko iskustva ni volje da onda objašnjavam to što sam želio kazati, ali evo sad koristim to vrijeme. Ja sam kazao da bi bilo dobro da pri jedinici za kontrolu kvalitete i zdravstvene skrbi koje sad nemamo u bolnicama, a koje uvodimo, a koje sve bolnice ovog svijeta imaju, da povežemo ovo pitanje sa tim pitanjem i da onda najveća moguća represivna mjera kako vi kažete za liječnika koji ne poštiva ovo je da ne može biti licenciran jer on će biti licenciran, on mora biti, sakupiti dovoljan broj bodova i tako dalje a ako ne provodi između ostaloga ovo, moguće ga se kazni na način da ne bude mogao obnoviti svoju licencu i to je dovoljno. Mi ne možemo u medicinu uvoditi, ne znam ni ja, sada nekakvu drugu vrst i dodatnu ... [[Govornik se ne razumije]]
Zahvaljujem. Zahvaljujem uvaženom zastupniku Bagariću. Dakle sad ste uvjereni da je gospodin Leko pravnik i to vrlo stručan. Za, sljedeća se prijavila za raspravu uvažena zastupnica Ruža Lelić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče profesore Božikov, ja podržavam donošenje Zakona o pravima pacijenata jer u hrvatskom zakonodavstvu do sada ne postoji zakon kojim bi se cjelovito regulirala pitanja prava pacijenata premda su mnoga pitanja vezana za zaštitu prava pacijenata uređena u dva ključna zakona, a to su Zakon o zdravstvenoj zaštiti i Zakon o zdravstvenom osiguranju. Osim ovih zakona postoji i niz zakona i podzakonskih pravnih propisa koji se izravno ne odnose na prava pacijenata ali koji uređuju pitanja iz područja ekologije, trgovine, industrije i tome slično i odnose se na pitanje našega zdravlja a time neizravno i na naš pravni položaj u svojstvu pacijenta. Od osobitog značaja su i normativni akti, medicinske komore kao stručne organiazcije koje sudjeluju u provedbi zdravstavene zaštite. Recimo primjerom statuta odnosno etičkim kodeksom lijčeničke komore normiaju se odnosi liječnika i pacijenta a osobito dužnost i praav pravne odgovornost lijčenika to je možda odgovorna ova naša rasprava. Također bi htjela reći da i u svakom zdravstavenoj ustanvi postoji etička povjernstva koja se sastoji ne samo od zdravstavenih djelatniak nego i od vanjskih suradnika od predstavnika građana do psihologa, svećenika i tako. I oni su uključeni u zašittu prava pacijenata. U prijedlogu zakona uzete su i smjernice, europske deklracije o pravima pacijenata što smo također već čuli iz 1994. godine, koja prava pacijenata obrađuju kroz nekoliko poglavlja i to vidimo i ovdje evo navesti ćemo saneka ljudska prava i vrijednosti u zdravstvenoj zaštiti, informacije informirani pristanak povjerljivost i privatnost, te njega i liječenje. Donošenjem zakona potrebno je učiniti pomak od centraliziranog odlučivanja i kolektivnih rješenja prema indivitualnim. Dakle naglasak je na zaštiti individualnog pacijenta i uključiavnje pacijenta u razne razine procesa odlučivanja. Mislim da je to evo bitno da modža naglasimo da je uključivanje pacjenta u rane razine procesa odlučivanja. Donošenje predllženog zakona uvela bi se ie načela promicanja prava pacijenta čijom primjenom bi se poboljšala i kvaliteta zdravstvene zaštite, i omogućavala jedna lakša i cjelovitije ostvarivanje prava. Navedenim zakono9m promicat će se ljudska prava i vrijednosti. U zdravstavu kao što su pravo na fizičku i mentali integritet zašitu svoje osobnosti prava na poštovanje moralinih, kulturih ,vjerskih uvjerenaj i prava pacijenta da ga se poštuje kao ljudsko biće i tome slično. Posebno bi se osvrnula na članak 8. predloženog zakona, koji uređuje prava na obavještenost. Obavještanost o svome zdravstvenom stanju o potencijalnim rizicima i pogodnostima, svakog postupka, o mogućim zamjenama za preporučene postupke, o svom pravu na odlučivanje preporučenim pregledima ili zahvatima. Tijeku postpupka prilikom pružanja zdravstvene zaštaite. Bitno je reći da pacijent iam pravo dobiti obavijest na način koji mu je razumljiv, obzirom na njegovu dob, obrazovanje, i mentalno stanje. Međutim u članku 9. govori se da obavijesti iz članka 8. zakona na usmeni zahtjev obvezanm je dati zdravstaveni djelatnik visoke stručne spreme koji pacijentu pruža određeni oblik zdrastvene usluge. Ja sam mišljenja da bi to ovaj trebalo biti redoviti jedan postuapk u tijeku ličenja a da se to u stvari većinom i radi u našim zdravstavenim ustanovama. Obavještanost smatram bitnim jednim čimbenikom ukupnog liječenja ali i rezultata liječenja. I pored velike opetećenosti liječnika i zdravstavenog osoblja, mislim da za inforamiranje pacijenta da mora biti vremena. Jer smatram isto tako a i poznato je da je razgovor jedan od najvažnijih dijagosstičkih i terapijskih oruđa u medicini. Bitni su također članci koji govor eo pravu na povjerljivost podataka koji se odnose na stanje njegovoga zdravlja, i do sada smo u zakonu o zdravstvenoj zaštiti imali regulirano to pravo no u praksi to slabo funkcionora. Doista me žalosti jer dok se još netko nalazi na liječenju već se sazna od čega se liječi, u kojem je stadiju leječenje i drugo. Nije to samo greška medicinskog osoblja mada i toga ima nego i našega jednoga općenitog odnosa prema pravu na povjereljivost od rodbine medija i drugih. Tu je također i pravo na privatnost. Pri pregledu odnosno liječenju, pružanju osobnih njege, što u svakodnevnom poslu moramo poštovati, što možda isto trebamo popraviti. U prijedlogu zakona predviđeno je osnivanje povjerenstva, na kojem smo se u više navrata osvrtali za zaštitu prava pacijenta, u jedinicama područne i regionalne samouprave, kao i u Ministarstvu nadležnom za zdravstvo što će zasigurno pridonjeti upoznavanju pacijenta sa pravima i olakšati ostvarivanje tih prava. Ali tu se opet postavlja pitanje jedne koliko će biti povjerljivosti i podataka. Na kraju bih istakla da prava pacijenata što je ovdje dosta i ovdje u mnogim raspravama i govoreno da prava pacijenata treba razlikovati od osiguranikovih prava. Iz zdravstvenog osiguranja naime dok su prava pacijenta jedna univerzalna prava i kao takva dio općih prava naša prava iz zdravstavenog osiguarnja proizilaze iz ugovornog odnosa pacijenta i osiguravajućeg društva. A zadatak je cijelokupnog društva od zdravstvenog osoblja medija i drugih za promicanje prava pacijenta da ga upoznamo i približimo njihovim korisnicima i olakšamo njihovo korištenje. Zakon o zaštiti prava pacijenata učinit će to područje cjelovito a koliko je usklađen sa pravnim stečevinama europske unije i pravnim aktima vijeća Europe kao liječnik podržavam njegovo donošenje i vjerujem da će do drugoga čitanja predlagatelj zasigurno uvažiti sve korisne prijedloge. Zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženoj zastupnici. Na redu je uvaženi zastupnik Drago Prgomet.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ja bih mogao samo dodati nešto što je kolegica Veljić već rekla a čini mi se da se rasprava o ovom Zakonu svela više na raspravu o pravima pacijenata koji su vezani drugim zakonima. Prije svega zakon o zdravstavenoj zaštiti koji reguliraju one osnove osnovna prava koja pacijenti imaju kao osiguranici. A ne doista jednim univeruzalnim ljudskim općim pravima. I ako sam dobro razumio namjera predlagatelja je bila u ovom slučaju daljnje reguliranje odnosa pacijenta liječnik. Jer doista svima je dobro poznato da je vrlo malo situacija ili na sreću rijetkim situacijama kao št oje to u situaciju kada je čovjek kod liječnika tako osjetljiv i emotivno i psihički. I namjera je ovoga Zakona prije svega osiguati jedan dobar odnos kvalitean odnos između lijčenika i pacijenta. U kojem se pacijent neće prepustiti liječniku da on donosi odluku umjesto njega. Nego da to ta odluka u smislu liječenja bude zajednička odluka na dobrobit i liječnika i pacijenta. Tu se uvijek sada postavlja problem dali se time na određen način, ja to mogu reći kao liječnik, oduzima ili smanjuje pravo na mogu reći i utjecaj liječnika u donošenju takvih odluka. Ja osobno mogu iz svoje prakse reći, doista inzistiram na tome da liječnik dobije one informacije na koje ima pravo i koje treba dobiti. Jer time na određen način i sami s pacijentom dijelite odgovornost za sve ono dobro ali i za sve ono na žalost loše što može izaći iz jednoga takvog odnosa pacijent liječnik odnosno ako rezultat dijagonističke terapijskih postupaka. Prema tome, nije ovdje riječ samo o pravima netk oje to već spomenuo, nego i svim onim drugim segmetnima koji proistječu iz takvih prava, a to su prije svega i obveze pacijenata da postupaju po savjetima odnosno uputama koje vode računa o njegovom zdravlju. Ovdje je netko rekao da ne vidi razlog zašto se ovakav zakon donosi pa svaki pacijent je informiran pa svaki pacijent zna tko mu liječni i tako dalje. pa budimo iskreni to mogu potvrditi iz prakse, nije to baš uvijek tako. Što iz razloga da se nekada jednostavno ne osjeti potreba reći pacjentu ono što mu pripada, s druge strane neimanja vremean ili jednostavno osjećaja da pacijet i ne mora sve znati. Dakle stojim izat oga i doista podržavam ove zakonske odredbekoje reguliraju to pravo pacijenta doista ako itko ima pravo znati sve o svom zdravlju onda je onaj koga se to i tiče. Ja bih ovdje samo spomenuo još jedan segment o kojem je malo tko govorio. A to je da se ovim Zakonom između ostaloga regulira i pravo na odlučivanje u slučaju uključivanaj pacijenata u znastaveno istraživački pokuse. Mislim da je ono jako bitno, ne treba ga zanemariti, ne treba zaboraviti da je ono zadnjih godina postalo pravo u svim ozbiljnim državama svijeta. A na osnovu ne baš dobrih iskustava koja vuku iz totalitarnih režima gdje je bilo nemalo primjera znanstvenih pokusa na ljudima bez njihove volje i bez njihovog znanja. I na koncu nema zadovoljnog pacijenta ako nema zadovoljnog liječnika i obrnuto. Zadovoljstvo pacijenta će biti teško bez zadovoljnih zdravstvenih djelatnika ili narodski rečeno koliko para toliko i glazbe. Naime ukoliko se u ovom slučaju ova druga itekako zainteresirana strana u procesu liječenja dakle zdravstveni djelatnici ne budu adekvatno vrednovali, ukoliko se onemoguće uvjeti rada adekvatnoj potrebi ovakvog poziva kojeg obnašaju, ako se doista ne osiguraju adekvatna tehnološka dostignuća, adekvatna edukacija, dakle bez zadovoljnih zdravstvenih djelatnika vrlo teško ćemo osigurati zadovoljne pacijente, a prema tome i vrlo teško realno sprovesti ili biti zadovoljni rezultatima ili namjerama predlagatelja ovog zakona. No u svakom slučaju ovim zakonom ulazimo u onu veliku grupu zemalja europske zajednice koji imaju takve zakone i koji imaju takve povelje, čiji rezultati takvih zakona nakon donošenja su vrlo pozitivni po prava pacijenata tako da vjerujem da će uz neke od primjedbi koje bi sigurno trebalo uvažiti, a danas su iznešene, imati i ovaj puta i kod nas. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Prgometu. Na redu je uvaženi zastupnik Kajo Bučan.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Osobno dostojanstvo je neuništiva imovina svakog ljudskog bića, a mi ovdje upravo govorimo o zaštiti osobnog dostojanstva i zaštiti osobnog identiteta. Pravo na stručno drugo mišljenje tzv. second opinion dopunio bih odmah u ovom zakonu uz prava uvida u punu medicinsku dokumentaciju. Pravo na obaviještenost pacijenta dopunio bih uz obvezu čuvanja profesionalne tajne o ishodu pregleda ili zahvata i inform konsent ili obavijesni pristanak kod uključenja u medicinska ispitivanja su neke od važnijih stavki koje bi trebao regulirati ovaj prijedlog zakona. Ali da bi ovaj zakon zaživio osim određenih nadopuna i preciziranja za koje vjerujem da je predlagatelj itekako spreman ugraditi, bit će potrebno još puno više. Od educiranosti pacijenata, educiranosti zdravstvenog osoblja, uključenja šire društvene zajednice do medija koji bi trebali pažljivo i strpljivo informiranjem podizati stupanj zdravstvene kulture. Za kraj, je li sam, ovo sam evo maksimalno skratio. Navest ću vam jedan primjer kako smo daleko danas od pružanja pravih obavijesti. Dapače da se pacijentima daju neistinite nade i ohrabrenja, nerealna ohrabrenja koja uz to prati i materijalno i duhovno osiromašenje samih bolesnika. Dok se u Opatiji 20. do 22. svibnja ove godine održavao četvrti Kongres oftalmologa Hrvatske s međunarodnim sudjelovanjem, eminentnih stručnjaka iz Španjolske, Švicarske, Slovenije, Njemačke i Velike Britanije, u našim dnevnim novinama objavljen je članak o radu ruskih oftalmologa po hrvatskim gradovima gdje su obavljali konzultacije i preglede, a u organizaciji jedne domaće tvrtke ostavljajući po strani bilo kakvu vrst jala i zavisti. U konzultaciji sa predsjednikom hrvatskog oftalmološkog društva koji je dva puta o tome protesno pisao bivšem ministru zdravstva, pitam vas, sebe i vas državni tajniče na osnovu kojih licenci dopuštenja i dozvola se ti pregledi obavljaju. A sada ono najvažnije. Sutradan po završetku istog kongresa objavljen je članak u dnevnom mediju citiram: "O posjetu oftalmološke ekipe čuvenog ruskog instituta za mikrokirurgiju oka u organizaciji hrvatske tvrtke naišao je na veliko zanimanje. Među njima je bilo dosta osoba s retinitis pigmentozom, genetskom bolesti mrežnice koje ima jako puno u našim krajevima i koja se liječi samo u Rusiji. Nakon dva dana pregleda i konzultacija za operacije odlučilo se desetak osoba." Završen citat. Ne samo da je bolest kronična i neizlječiva i sa varijabilnom kliničkom slikom i dinamikom trajanja vodi na kraju sljepoću, ne samo da ni u jednom znanstvenom časopisu nisu opisani krajnji uspjesi liječenja, a o izlječenju da i ne govorimo, ne samo da u cijeloj zapadnoj Europi nigdje i nikada nisam to čuo u svojim obilascima već je istina da takvi pacijenti nakon par godina potpuno materijalno i duhovno iscrpljeni i s osjećajem prevarenosti ostaju stjerani u kut i poniženi. Primjer su i pacijenti koje sam osobno imao prilike susresti, pacijenti koji su prodavali vlastitu kuću i zemljište kada su odlazili nakon takvih nerealnih ohrabrenja i obećanja liječit se na Kubu i u Rusiju. Ovo je jedan od rekao bih pravih primjera promašaja u sustavu neobaviještenosti i nerealnog ohrabrivanja pacijenata i početak rušenja njihovog dostojanstva. Ja evo zbog ovog iznesenog ću zato dati svoj glas za prvo čitanje očekujući od vas i od svih koji će raditi na konačnom prijedlogu ovog zakona da ćete imati na umu i ovu diskusiju i da će u konačni prijedlog zakona biti uvršteni i svi nedostaci, odnosno svi prijedlozi i da će biti preciziran tako da bi služio svrsi i točnom nazivu Zakona o zaštiti prava pacijenata, a istodobno i o njihovoj zaštiti od nerealnih ohrabrivanja i obećanja. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Mršić. Nije u sabornici. Riječ ima potpredsjednik Doma, Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Dakako da u cijelosti podržavam ideju i potrebu da se donese zakon o zaštiti prava pacijenata ili bolje rečeno da se ovo pitanje i područje našeg društvenog života uredi na odgovarajući način. Moguće je kao i u nekim drugim zemljama razmišljati eventualno da se rezolucijom kao aktom kojim će se utvrditi stanje i probleme određene u ovom području te vidjeti koje bi mjere trebalo provoditi u tom području također se ovo pitanje razriješi. Moguće je dakle na više načina, ali sasvim sigurno nije dobro da se na ovakav način po sadržajnom dijelu kako je sada ponuđeno, rješava. Dakle zakonom je moguće to riješiti, međutim ovaj zakon po svom sadržajnom obliku je nešto između deklaratornih načelnih stajališta, viđenja koja utvrđuju potrebu obaviještenosti itd. ali on nije problem samo što preuzima neke deklaratorne norme i upućujuće norme iz rezolucije i akata Vijeća Europe i Europske unije nego on zapravo nije usuglašen s našim Ustavom i to je osnovni problem. Naime, predlagatelj u ustavnom osnovu za donošenje ovog Zakona, ispravno konstatira da je to članak 58. Ustava, i da je to članak 2. stavak 4. kao opći članak ustavna odredba ... zakonodavno donešena i to je točno. Ali daleko najvažniji članak ustavni za ovo pitanje, članak 23. Ustava, koji ću biti slobodan u stavku 1. citirati. On kaže: "Nitko ne smije biti podvrgnut bilo kakvom obliku zlostavljanja ili bez svoje privole liječničkom ili znanstvenom pokusu" i tu se zapravo radi o zaštiti prava pacijenata. To je Ustavni osnov oko kojeg se treba itekako voditi računa. Prema tome, sva ova prava kao što su prava na informiranost, pravo na odricanje odnosno prihvaćanje dijagnostičkog, odnosno terapijskog postupka, pravo na suodlučivanje, pravo na obavještenost itd. sve su to dakle ... prava koja su zapravo etička prava koja sama po sebi podrazumijevaju kao oblik ostvarivanja odnosa između pacijenta i njegovog liječnika o kojima je dr. Bagarić o pravilno govorio i rekao. Njih čak ne bi trebalo niti propisivati jer oni su sada na ovoj razini, stupnju civilizacijskog dostignuća samo po sebi razmljiva i prihvatljiva. Postavlja se, nešto drugo treba propisati, što kada se to ne koristi, što kada se to pacijentu uskraćuje a to nije propisano. A to je ono što fali u Zakonu, mi zakonom to trebamo propisati. Koje mjere, ili prije svega koja prava pacijent mora imati da zaštiti da svoja prava ili Povjerenstvo može učiniti u ime zaštite tih prava pacijenta u odnosu na liječnika prema državnim organima ili tijelima koje imaju javne ovlasti. Drugo, što bih htio reći jeste da su ovdje neke stvari nedorečene. Primjerice, u članku 15. kada se kod pacijenta govori o potrebnim, u hitnim slučajevima za počinjenje terapije, postaje pitanje što je sada sa suglasnošću koje može dati on ili netko u ime njega. Terapiju mora započeti, njega ne možete dobiti drugog predstavnika, zastupnika zakonskog nemate, prema tome, tada treba zakonom propisati kada se smatra da se radi o hitnim slučajevima i zapravo tražiti mogućnost opravdanja i nužnog djelovanja liječnika da se to može obaviti. Naravno posebno je interesantno rješenje koje se predviđa u članku 18. u vezi sa člankom 16. stavkom 3. i člankom 18. stavkom 1. točka 4. vezano za davanje suglasnosti a u odnosu na slučajeve kada se radi o zahvatima recimo na ljudskom genomu. Više takve suglasnosti nema, u stavku 2. o takvim suglasnostima ni pacijenta, ni njegovog zakonskog zastupnika nema, a poglavito postaje posebno pitanje već kod članka 16. i 18. zapravo temeljno pitanje kada se radi o zakonskom zastupniku da li tada bi trebalo uz tu suglasnost koju zakonski zastupnik kada se radi o osobi koja ne može upravljati svojim postupcima sa ograničenom ili u cjelosti bez posebne spobnosti, da li bi tada Povjerenstvo trebalo imati dužnost, odnosno zakonski zastupnik uz davanje suglasnost izvjestiti i Povjerenstvo za zaštitu prava pacijenata, o toj suglasnosti koju je dao. Što ako se radi o zloupotrebi od zakonskog zastupnika. To je kazneno djelo. Samo dok vi to otkrijete dok dođete do svega toga pacijent je itekako stradao itd. Prema tome, trebalo bi očigledno i ta pitanja posebice razmotriti i razraditi i utvrditi u ovom segmentu. Naravno posebno je opasan članak 26. stavak 2. podsjećam u kojem se kaže "testovi koji ukazuju na genetske bolesti ili ... pacijenta kao nositelja gena odgovornog za bolest ili otkrivanje genetske dispozicije ili podloženost na bolest mogu se obavljati samo u zdravstvene svrhe ili radi zdravstvenog istraživanja vezanog uz zdravstvene svrhe i uz odgovarajuće genetsko savjetovanje". Ovo je zakonom utvrđena mogućnost da se mogu obavljati suprotno Ustavu članku 23. bez privole pacijenta odnosno njegovog zakonskog zastupnika. Evo, vidite to je proširivanje suprotno Ustavu, na štetu zapravo pacijenta ne na njegovu korist. Ja mislim da takve se stvari jednostavno ne smiju događati. MI imamo jedan drugi zakon koji ćemo imati uskoro na dnevnom redu vezano za davanje ljudskih organa, gdje se također predviđa da u slučaju smrti se mogu uzeti organi, iako nije prije za života izričito se usprotivio davati. Vidite to je pitanje što je sa dostojanstvom mrtve osobe. I tu mora biti suglasnost nekoga da se to može učiniti ne tek tako to raditi. Dakle, ponovno isto, opet suprotno zapravo Ustavu vezano za dostojanstvo proširuju se ovlasti, tako se i ovdje proširuju ovlasti i ta pitanja treba itekako dobro razmotriti prije nego što se o tim pitanjima vodi računa. Radi se o zaštiti prava na zdravlje, radi se o pravu na zaštitu ljudskog dostojanstva, ja moram također na to podsjetiti i sada odjedamput u članku 19. kaže se da pacijent ima pravo na svoj ... i o svom trošku zahtjevati medicinsku dokumentaciju iz stavka 1. ovog članka. A za Boga miloga kako će utvrditi da mu je povrijeđeno neko od prava pacijenta vezano za zaštitu njegovog zdravlja, njegove osobnosti ako nema dokument, medicinski nalaz, dokument. A mi mu kažemo ti to možeš dobiti pod uvjetom da to sve platiš. Za Boga miloga neke stvari smo pobrkali. Da li uopće vodimo računa o tome da taj pacijent možda bude u situaciji da nema sredstava da to može platiti. Osim toga radi se o Ustavom zaštićenim vrijednostima, prema tome ako se radi Ustavom zaštićenim vrijednostima onda je sasvim sigurno da u takvoj situaciji posebno valja voditi računa. Ja moram napose naznačiti nešto što mene je jako zasmetalo, a to je u članku 34. Prvo u stavku 2. se predviđa da povjerenstvo ... izvješće koje dostavlja nadležnoj inspekciji. Onda nadležna inspekcija može tijelima koje provode nadzor nad osobama podnositi određene postupke itd., i ako ovo ne podnese sukladno stavku 4. članka 34. odgovarajuće postupke ne pokrene, a Povjerenstvo zapravo utvrdi da se radi o prekršaju ili kaznenom djelu onda sukladno članku 30. bi ono moglo pokrenuti takve postupke, ma ne da bi moglo nego mora. I osim toga ta inspekcija mora izvijestiti i Povjerenstvo vezano za pokrenute postupke i obratno to tijelo ... ono bi moralo o tom dijelu itekako voditi računa. Slična stvar je sa člankom 32. vezano za pravo pacijenta oko njegovog naobavješćivanja ili pacijent ima pravo podnijeti tužbu ali stepenastu, pritužbu. On može prvo ravnatelju ustanove bila ona privatna, bilo javna itd., podnijeti prigovor, onda mora čekati, ovaj mora u roku od 8 dana njemu odgovoriti, a tek onda ako ne odgovori za 8 dana onda može Povjerenstvu pokrenuti taj postupak. A ja vas pitam što to znači u odnosu na Ustav? Ustav je tu vrlo jasan. On vrlo lijepo kaže u članku 46. svatko ima pravo slati predstavke i pritužbe, davati prijedloge državnim i drugim javnim tijelima i dobiti na njih odgovor. Dakle, ne samo ovaj pacijent koji je povrijeđen nego ja kao građanin. Ako saznam da su povrijeđena prava pacijenta bilo kojega, jer se radi o zaštiti zdravlja, što je javno dobro, ljudi i osoba, mi imamo pravo pokrenuti postupak i ne moram ja ništa čekati, da li ću pokrenuti ... povjerenstvo, ja mogu u isto vrijeme pokrenuti postupak zaštite tog prava pacijenta i pred ustanovom odnosno nadležnim organom i pred povjerenstvom, ali pred drugim državnim tijelom ako se radi o tom dijelu i sukladno Ustavu su mi dužna ta tijela odgovoriti. Što su učinili, što su poduzeli, koje su radnje poduzeli. Prema tome, ovdje se zapravo opet sužava, uvodi se ... kojim se zapravo otežava pacijentu da može doći do ostvarenja pojedinog svog prava itd. Ista stvar stoji i kada je u pitanju primjerice ovaj odnos između Povjerenstva na regionalnoj razini i Povjerenstva Ministarstva iako se kaže da povjerenstvo na regionalnoj razini mora izvijestiti i Povjerenstvo Ministarstvo, mora izvijestiti o svom radu, a ako se radi o teškim povredama mora izvijestiti odmah i ministra nadležnog za zdravstvo. A onda odjedamputa vidite da ovo Povjerenstvo iz članka 36. Ministarstva zapravo se radi o jednom tijelu koje komunicira sa svijetom, koje prikuplja i obrađuje podatke a zapravo ništa ne odgovara u odnosu na Ministarstvo za područje rada koje ono pokriva. Završavam. ...mora završiti, prema tome, postavlja se pitanje što je ona, da li je ona ... tijelo odnosno Ministarstvo ili je ono tijelo koje treba objedinjavati politiku zaštite prava svih pacijenata u zdravstvenom postupku u zaštiti terapije, odnosno dijagnostiki koja mu se pruža pacijentu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ja vas molim da mi dopustite da vodim sjednicu. Sljedeći na redu je uvaženi zastupnik Mate Brletić. Izvolite.
… [[govornik nije uključen, ne čuje se]]
Ja vas molim da stanete iznad mikrofona, ne čuje se.
Da standard hrvatskih državljanina bude razmjeran europskom standardu, da usluge zdravstva budu na razini Europe, da ojačamo materijalnu osnovu našeg građanstva, da oni mogu birati osobno sebi liječnike, birati zdravstvene ustanove, bolnice, gdje će se liječiti. Onda ovaj zakon će saživjet u praksi. U Republici Hrvatskoj već se nekoliko posljednjih godina intenzivno razmatra neophodnost donošenja Zakona o zaštiti prava pacijenata. Demokratski centar podržava nastojanje Vlade i resorna ministarstva da uspostavi legislativu o pravima pacijenata. Jer držimo da je donošenje takvog zakona bitno, ne samo zbog usaglašavanja zakonodavstva u našoj zemlji sa Europskom unijom, već i zbog zaštite svih građana potencijalnih pacijenata u Hrvatskoj. Danas u vrijeme kada zbog erozije materijalnih sredstava, moralnih sredstava i moralnih vrijednosti, naš zdravstveni sustav doživljava veliku krizu. Korisnici zdravstvene zaštite, pacijenti ne mogu biti pasivni. Njihova prava trebaju biti zaštićena. Ovim će se zakonom omogućiti pacijentima bolje ostvarivanje prava na informiranje o zdravstvenim uslugama, te mogućnost dobivanja drugog mišljenja. U cilju ostvarivanja i promicanja prava pacijenta u svakoj jedinici područne regionalne samouprave mišljenja smo sljedeće. Naime, poznato je da u Hrvatskoj postoji tzv. regionalizacija zdravstvenih ustanova i bolnica. Dakle, mogućnosti pacijenata da svoja prava ostvare u pojedinim područjima izvan većih centara jednako kvalitetno kao i u velikim centrima nisu jednaki. Iz ovog proizlazi problem, jer kako će povjerenstvo u područjima gdje medicinska skrb skromnija ostvariti prava pacijenata na dijagnostiku i liječenje za koja misli da mu pripadaju, a da pri tome možda nije ništa manje kvalitetno pregledan, a da mu dijagnoza nije ništa kasnije postavljeno, nego da je bio u prestižnom kliničnom ... [[govornik se isključio, ne čuje se]] da se bave liječenjem i svojim poslom, da budu u situaciji da pišu nebrojena očitovanja povjerenstvima koja će im upućivati takve upite. Predlažemo, da zakonodavac regulira tu vrstu odnosa tako da pacijent iz manje razvijenih regija nemaju skučenija prava, već da im se omogući lakši pristup diferentnoj medicinskoj dijagnostici i liječenju. Iako bi se možda trebalo zalagati da rad u povjerenstvu za zaštitu prava pacijenata bude volonterski, stručni savjeti i opseg posla koji se predviđa za članove povjerenstva moglo bi ubrzo dovesti do toga da taj rad bude dulji od punog radnog vremena, a to može dovesti u pitanje kvalitetu rada povjerenstva. Ujedno u predloženom aktu ne stoji zaštita prava pacijenata na održavanje osobnih kontakata. Tijekom boravka u stacioniranoj zdravstvenoj ustanovi, pacijent bi trebao imati pravo na održavanje pismenu i usmenog kontakta sa drugim osobama, te primanja posjetitelja sukladno pravilima ponašanja pacijenata u toj zdravstvenoj ustanovi. A također pacijent treba imati pravo zabraniti određenoj osobi ili osobama da ga posjećuju. Ovime je moguće zaštititi i ustanovu i pacijenta, jer se tako daje obveza ustanovi da na javnom mjestu dostupno svakomk pacijentu istakne jasne upute o tome kako postoji mogućnost odbijanja posjete od samog pacijenta, jer ne željeni kontakt može u pojedinim slučajevima ugroziti zdravlje pacijenta. U samom prijedlogu nije definiran način pritužbe niti je definirano kao na pritužbu. Jer je pravo na pritužbu osnovno ljudsko pravo. Pa prema tome, ne bi trebalo izostati iz samog zakona. Demokratski centar je mišljenja da zakonski tekst treba dopuniti i odredbama o sankcijama za ne pridržavanje zakona. Odnos pacijenta i liječnika treba se temeljiti na povjerenju, a to bi trebao biti primarni cilj Zakona o zaštiti prava pacijenta. Hrvatska se opredijelila za socijalni zdravstveni sustav u kojem zdravstvenu zaštitu građana treba provoditi prvenstveno država, a pri tome poštivati načela jednakosti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Josip Leko.
Kolega Jarnjak volim štopericu. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Uvodne napomene. Vrlo poštujem liječnički poziv, liječnike i Hipokratovu zakletvu. Međutim, još uvijek se bojim injekcije. i u odnosima pacijent/liječnik na strani sam pacijenta. Na strani sam pacijenta. Slabiji je u tom odnosu. Sada nešto šta sam predlagatelj misli o ovom zakonu. Čitam, dakle nije izmišljanje. Donošenjem predloženog zakona pacijentima će se omogućiti lakše ostvarivanje prava na kontinuiranu njegu na dostojanstvo postupanje s pacijentom. Molim vas. Zakon ne govori o lakšem postupanju, nego zakon je smisao da zaštiti prava. i sam zakonodavac govori da to nije zakon. Sam predlagatelj kaže da to nije zakon. Zakon podrazumijeva moć, državnu zaštitu, prisilu u odnosima kad ti odnosi ne štimaju. A ono je moguće, praksa pokazuje da ne štimaju, da pacijent strada. I kad bi mi imali popis svih prava, taksativno navedenih i objavili ih u svim novinama, opet pacijent svaki ne bi mogao zaštititi svoja prava po ovome ni po drugom zakonu. Dakle, nismo učinili ono što moramo učiniti. Drugo, telegrafski. U samom tekstu ima diskrepancija. Istu stvar, isto pravo i istodobno imaju liječnik i pacijent, jedno drugo isključuje. Dakle, moramo se odlučiti, je li život, zdravlje čovjeka i liječnička intervencija javni interes ili je privatni interes? Šta prevladava? Šta prevladava? Po ovome zakonu imamo diskrepanciju. Liječnik može reći u interesu zdravlja ja ću ti poduzet liječnički medicinski zahvat, a pacijent može reći ja vladam sa sobom i neću to. To stoji u ovom zakon. Treće, kad je riječ o povjerenstvu. Možda ima logike osnivati povjerenstva u županijama u lokalnoj samoupravi, ali da ona budu vrlo stručna. Vrlo stručna. Ali nema nikakvog smisla osnovati povjerenstvo na državnoj razini. Država ima instrumente druge i ne treba supstitut za ono što ona ima. Smisao ministarstva je da kontrolira provođenje zakona i zakon to postupanje i liječnika i bolnicu. Ne može ministarstvo reći i prenijeti to na povjerenstvo. Nema tog zakona dok Ustav Hrvatski vrijedi, koji to može skinut. Samo može se izazvati sukob među dva tijela. To nije moguće. Ako se tome doda da je to povjerenstvo osniva ministar, onda zaista nema nikakvog smisla. Ono nije nezvisno ni od koga ni od čega. Mi imamo zamislite osnovano zakonom nezavisno tijelo koje regulira prodaju mrkve i konkurenciju na tržištu a nemamo nezavisno tijelo koje može kontrolirati je li liječnik postupio u skladu sa pravilima i sa zakonom, pravilima struke i sa zakonom. Dakle, ovaj zakon je zaista potreban jer se materija koja štiti pacijenta nalazi na puno područja. Istina je, mi smo relativno siromašna zemlja to ste dobro rekli ali onda je zakon važniji jer je teže ostvariti na nižoj razini sva prava. Onda je zakon važniji. Kad budemo imali 25 tisuća dolara po glavi stanovnika mnoge stvari će se lakše rješavati to vas uvjeravam a i moć pojedinca će biti jača. Je li već pet minuta? [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. Zbog toga zaista podržavam donošenje zakona ali nemojmo brzati, nemojmo donositi zakon radi zakona. Donesimo zakon da fino reguliramo odnose između pacijenta i liječnika kad se prekrši ona fina veza o kojoj je kolega Bagarić govorio povjerenje. Ali na kraju da kažem, ne razumijem traženje ekskluzivnosti lječničke profesije. Zato vas molim, podržite zakon, podržite zakon a ne ekskluzivnost lječničke profesije. I liječnici griješe. Uvažavam njihov lječnički poziv ali svi smo grješni. Prema tome, država mora donijeti propis koji sankcionira greške i nezakonito postupanje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Leki. Sljedeći na redu je uvaženi zastupnik Ivan Drmić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolege i kolegice zastupnici! Želio bih izraziti zadovoljstvo što danas imamo na dnevnom redu donošenje jednog ovakvog zakona koji nam je već duže vrijeme potreban i koji će zasigurno olakšati probleme onih ljudi koji su prisiljeni zbog bolesti potražiti lječničku pomoć. Svima nam je dobro poznato stanje u našem zdravstvu i svjesni smo da novac i nova modernija tehnologija u našim bolnicama nisu jedini problem. Pacijenti koji dolaze po pomoć u bolnice često su već i zbog same bolesti uplašeni i nesigurni a kada ih na samom startu od strane medicinskog osoblja dočeka jedan hladan i neljudski odnos njihov se strah i neizvjesnost uvećaju nekoliko puta. Nekada se zna dogoditi da čovjek nekoliko dana leži u bolnici, prima određenu terapiju a da mu ni samom nije jasno koja je dijagnoza njegove bolesti. Nije dovoljno da se pacijentu hladno, kratko i nerazumljivo kaže njegova dijagnoza pa poslije takvog razgovora manje zna o svom zdravstvenom stanju nego što je to znao prije razgovora. Ovaj zakon jasno propisuje kakav treba biti odnos prema pacijentu i mislim da će u dovoljnoj mjeri štititi njegova prava. Ako se zakon bude provodio kako je zamišljeno pacijenti u bolnicama neće više biti objekti na tekućoj vrpci već će se prema njima morati odnositi kao prema ljudskim bićima humano uz pravo na informiranje o vlastitom zdravstvenom stanju, zdravstvenim uslugama, mogućim rizicima te mogućnost da i sami sudjeluju u odabiru metode vlastitog lječenja. Posebno je povoljno što se ovim zakonom jamči pacijentima pravo i mogućnost na mišljenje drugog liječnika što do sada nije uvijek bio slučaj a zasigurno će pomoći pacijentima u odluci o načinu lječenja a također će smanjiti i mogućnost lječničke pogreške. U dobrom dijelu zdravstva ovakav način rada već duže vrijeme funkcionira ali je također i veliki broj onih zdravstvenih djelatnika koji ne žele raditi na ovakav način sukladno ovom zakonu a radi njih ga upravo i donosimo. Posebno pozdravljam osnivanje povjerenstava za zaštitu prava pacijenata koja se ustrojavaju na lokalnim razinama jer upravo su ta povjerenstva jamstvo da će se ovaj zakon primjenjivati te da će proizvesti sve pozitivne učinke zbog kojih ga donosimo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Drmiću. Na redu je uvaženi zastupnik Šišljagić.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici ono što nas je ostalo najupornijih! Pa evo, raspravljamo dosta dugo o prijedlogu ovog zakona, zapravo o kojem je rasprava vođena ne samo zadnjih mjeseci nego i zadnjih nekoliko godina na svim razinama od stručnih i nevladinih udruga svoje mišljenje su iskazali i Hrvatska lječnička komora, Hrvatski lječnički zbor, sindikat također. Dakle, unutar svakog zdravstvenog sustava jasno je da djeluju i davatelji usluga i oni koji te usluge koriste i da su međusobni odnosi regulirani zakonima i propisima. Mi smo danas čuli da zapravo ovaj zakon ne govori ništa o sankcijama, međutim mislim da nije bila ni namjera ovog zakona govoriti i progovoriti o sankcijama. Bila je namjera da se navedu prava pacijenata, da se sustavno navedu sveobuhvatno prava pacijenata. Sankcije mi imamo u drugim zakonima, u prekršajnim, u kaznenim, imamo pobrojani u statutarnim odrednicama i propisima strukovnih udruga, Hrvatskog lječničkog zbora, Hrvatske lječničke komore, Stomatološke komore pa ako hoćete malo prije smo čuli i odredbe Ustava a idemo korak i dalje Kaznenog zakona i Prekršajnog zakona. Ja bih samo ispravio a koristim prigodu sada kazati da nije točno da liječnici ne odgovaraju zbog pogrešaka. Ja vas uvjeravam da odgovaraju itekako. Struka mi je takva da sam vrlo često na sudu kao svjedok ili kao onaj koji je sudjelovao u liječenju da bi se eventualna nekakva sumnjiva pogreška razjasnila, da bi sud dobio presudu. I kada se radi o lječničkoj pogrešci onda vas isto tako uvjeravam da su tu poprilične odrednice zakonske koje sankcioniraju te pogreške i financijski ali i na drugi način. Prema tome, mislim da bi bilo suvišno u ovom jednom ovakvom zakonu koji nije imao namjere, nije imao te namjere osim da navede prava pacijenata da navodi i da se bavi kaznenim odnosno prekršajnim odrednicama jer njih imamo u drugim zakonima. Nadalje, mislim da je u prijedlogu zakona detaljno razrađena prava pacijenta na suodlučivanje, na potpunu obaviještenost na svim razinama pružanja zdravstvene skrbi i u svim postupcima tijekom dijagnostike lječenja i rehabilitacije, da je zajamčeno pravo na obaviještenost u situaciji uključivanja pacijenta u istraživanje ili medicinsku nastavu uz punu zaštićenost pacijenta nad kojim se istraživanje obavlja. Ja bih se osvrnuo možda samo na još jedan detalj, bilo je ovdje rečeno da zakon odnosno prijedlog zakona ne regulira što će biti sa pacijentom ukoliko on nije pri svijesti, ukoliko je on u komi a treba mu pružiti pomoć. I to jer regulirano, dakako ne ovim zakonom ali je regulirano i stručnim propisima i ostalim zakonskim aktima i ja osobno i moji kolege vrlo često se susrećemo upravo s takvom situacijom i nikada nije bilo upitno da li ćemo tražiti nećaka, bratića, suprugu itd. nego je tom pacijentu ukazana hitna i ona prijeko potrebita pomoć koja mu ugrožava život odnosno koja je potrebna da ne bi pacijent ostao invalid, ne daj Bože da umre. Dakle, niti u praksi se, niti do sada nisu događale situacije da pacijent zbog takvih stvari da nema tko potpisati nešto a ugrožen mu je život da zaista mu se ne pruži pomoć. To se u praksi ne događa. Definiran je ovim Zakonom kao prijedlog i nadzor nad njegovom provedbom kroz Povjerenstvo za zaštitu prava pacijenata na razini županije, odnosno na razini ministarstva. I govori se u nemu o opisu poslova i djelokrugu rada a koji se temelji na dragovorljnom, odnosno volonterskom radu. Ja mislim da je ovakav jedan prijedlog volonterskog rada i ovakav prijedlog nadzora za naše prilike sasvim zadovoljavajući jer imamo i drugih instrumenata i institucija gdje se upravo eventualne liječničke pogreške rješavaju. Počevši od inspekcija, Ministarstva zdravstva, liječničkih komora pa preko one krajnje mjere kaznenog progona po službenoj dužnosti. Na kraju da zaključim, uvažavajući prijedloge mojih kolega zastupnika koji i sugestije koje su svakako velikim dijelom i dobre, ovakav Prijedlog zakona kakav je predložila Vlada Republike Hrvatske podržavam, dakako uvažavajući sve one dobre primjedbe i sugestije koje smo danas čuli i vjerujem da će Vlada u drugom čitanju, odnosno u Konačnom prijedlogu zakona u sve te sugestije i primjedbe uvažiti. I da ovaj Prijedlog zakona predstavlja značajan doprinos u, kako pravima pacijenata, tako i stvaranju uzajamnog povjerenja na relaciji liječnik-pacijent. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku. Na redu je uvaženi zastupnik Korenika. Njeg nema u sabornici, gubi pravo na raspravu. I kao posljednji za danas, uvaženi zastupnik Vice Vukov.
Moram priznati gospodine predsjedniče i gospođe i gospodo da dugo nisam čitao, ne samo naravno neki zakonski tekst, nego i inače nešto što je toliko zapravo zbrkano da ne uspjeva dakako unjeti reda u materiju koju želi regulirati. Mnogi prije mene su rekli zanimljive stvari o ovome zakonskome prijedlogu i s nekima od njih bih se složio ali ipak dodao bih još i neke specifične momente u vezi ovoga Zakona. Naime, mislim da je ovdje do punoga izražaja došao i jedan od trendova našega vremena općenito, svi se naime ovih dana, to stalno osjećamo, ne samo ovih dana nego dugo vremena, neobično trude da nas građane, ovaj put kao pacijente, obaspu svim mogućim pravima. Ne mogu se međutim, oteti dojmu kako sva ta prava su toliko namnožena da gutaju i negiraju sama sebe na neki način i čini mi se da je sve to zapravo jedna velika, da predstavljaju oni sami sebi i najveću moguću prepreku, ne samo da se oni u toj svojoj množini ostvare, nego da se i najmanji dio među tim pravima konačno i konzumira. Ovdje kao da se zasjenjuje ono najvažnije a to je odgovornost koju netko ipak mora preuzeti da bi pravo pacijenata da ozdravi, a mislim da je pravo pacijenta da ozdravi ili da mu se poboljša njegovo stanje, jedino pravo, temeljno njegovo pravo. Dakle, imam osjećaj da se baš to temeljno pravo na neki način gubi unutar množine ovih prava. Pokušavam zamisliti ostvarenja makar i dijela prava kojima se ovdje obasipaju pacijenti. ... [[Govornik se ne razumije.]] kao što su već prije mene neki rekli, zamjetili, ima i odredaba koje izravno ugrožavaju ljudska prava na nekoj drugoj osnovi. Pada mi na pamet u vezi sa tim jedna zanimljiva filozofska anegdota, oja je u povijest filozofije ušla kao priča o ... [[Govornik se ne razumije.]] magarcu. Filozof Buridan još iz 14. stoljeća, on je imao neku svoju teoriju o slobodi ljudske volje, o slobodi ljudskog odlučivanja. Pa je tvrdio da u jednakim okolnostima čovjek jer raspolaže slobodnom voljom ostane neodlučan, ne može se odlučiti, ostane nepomićan i neaktivan pa su onda protivnici toga filozofa ironizirali tu teoriju tako što su rekli, znači moglo bi se dogoditi da jedan magarac koji stoji između dva jedanko velika stoga sjena ostane konačno, ugine od gladi jer se nije mogao odlučiti za jedno od ta dva. Stoga i ako mu je dakle bila hrana nadohvat. Čovjek bi dakle mogao imati potpunu slobodu odlučivanja ali ipak bi mogao ostati nepomoćan ili bolje rečeno zakinut za svoja prava. Pacijenti ako preselimo sada tu priču u ovaj okvir, pacijenti bi u ovoj igri mačke i miša s liječnicima, koristeći sva svoja mnogobrojna prava vjerojatno, možda čak i umrli, a to se vrlo često već i događa prije nego što bi u dogovoru sa liječnicima uspjeli odlučiti kako da se s njima postupi. Kada bismo dosljedno, dakle kao advokatu ... [[Govornik se ne razumije.]] s velikom dozom kreativne mala ... [[Govornik se ne razumije.]] jer ovaj tekst i ovakvu vrstu tekstova ne valja dakako čitati bona fide, jer od toga nemamo koristi. Našli bismo u njemu ... [[Govornik se ne razumije.]] i kontradikcija. Svi imamo pa i ja tako osobno iskustvo do kojega je sigurno mogao svatko od nazočnih također doći da se u našim bolnicima, zapravo u praksi već previše traži od pacijenata. Ja sam imao vrlo često dojam da se od mene zapravo traži da ja kažem što mi je i šta treba samnom činiti. Imam osjećaj da je to posljedica upravo ovog inzistiranja na pravima i na izbjegavanju odgovornosti. Liječnik je za mene bilo i ostalo liječničko zanimanje, bilo i ostalo jedno veliko časno zanimanje koje je kako se mogu sjećati ljudi malo starije dobi, uživalo veliki ugled među ljudima i gotovo mistično povjerenje su liječnici imali kod ljudi. Meni je jasno da to povjerenje nije bilo uvijek utemeljeno, nije bilo uvijek opravdano pa ni korisno pacijentima. Međutim, ovdje i danas u ovom našem vremenu kao da se zaboravlja da je odnos liječnik-bolesnik, u biti odnos stručnjak-laik u najeklatantnijem smislu riječi a u ovome tekstu je najčešće sakriven iza sintagme osoba visoke stručne spreme pacijent. Nalazim zbog toga da se olako govori o pravima pacijenata da budu informirani i suglasni. Jer da bi neka informiranost i suglasnost mogla imati kakvoga istinskoga efekta potrebno bi bili dakle da i pacijenti budu na razini liječničkoga uvida u probleme. Mogu posvjedočiti jer sam kao pacijent od koga je kao što rekoh se gotovo tražilo da on zna šta bi sada trebalo njemu biti što dalje činiti, dakle, pokušavao, skoro sam dolazio u sudbinu, da doživim sudbinu Buridanova magarca, ja bih vrlo rado zamijenio tu svoju slobodu za liječnički paternalizam kako je, kako je rekao predlagatelj jer sam bio veoma sretan kad bih naišao na liječnika koji ulijeva povjerenje, zna što radi. Ja bih bio sretan da mogu njemu prepustiti sav, svu brigu i sav posao. Znam da ova moja priča može zvučiti kao prevladani konzervativizam, ali nije riječ o tome. Naprosto ja nalazim da smo se u jednom vremenu u kojem se doista i dobro je da je tako, samo mislim da bi tu trebalo i naći konačno i neku mjeru, u vremenu dakle u kojem se govori svakodnevno o ljudskim pravima da smo se našli u opasnoj blizini onoga stanja u kojem razmnožena prava kastriraju vlastitu temeljnu svrhu. U ovom slučaju temeljna svrha je uspješna zdravstvena zaštita. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Vukovu. Za repliku se javio uvaženi zastupnik Bagarić.
Pozdravljam cijenjenog kolegu zastupnika Vicu Vukova i, i ma nema potrebe onaj, nema potrebe da mi odgovarate, neću vas uopće napadati. Nego vam moram, moram vam kazati, ne, ali moram vam kazati. Vi ste postavili pitanje da li se radi o stručnjaku i laiku. Apsolutno da se radi i to ne trebate uopće postavljati pitanje. Nijedan, nijedno obrazovanje na ovom svijetu kad, kad dođe kao pacijent, a nije liječnik pred liječnika on je laik. I svi zakoni i svi, samo malo, i svi zakoni koji su postavljeni da bi, da bi na određeni način regulirali taj odnos su upravo zbog toga. Ali i ovo je doprinos više uz povjerenje i sve. Prema tome dakle medicina nije filozofija, a bolest je praktična stvar razumijete. Prema tome nema potrebe, onaj, nastavljati raspravu na tu temu.
Odgovor na repliku Vukov, uvaženi zastupnik Vukov.
Pa bojim se da se mi ili nismo razumjeli ili jednako mislimo jer, jer dopustite mi da kažem. Jer vi polazite od pretpostavke da je liječnik doista stručnjak i da on zna što radi, a oni koji su ovaj, koji su dakle ovaj trend o pravima pacijenata mogao je nastati samo na osnovu sumnje u tu činjenicu. Ne može drukčije ni nastati. On nije se mogao drukčije roditi nego s obzirom, nego samo na osnovu činjenice da je praksa pokazala da su liječnici često griješili. Prema tome bojim se, bojim se da je zapravo strelica našega interesa usmjerena na krivu stranu. Mi ne možemo od pacijenata očekivati da znaju što treba raditi. Nego treba inzistirati na tome da liječnički kadar međusobno riješi svoje probleme, da pooštri vlastite kriterije i da se nametne, ja nemam ništa protiv toga da se on nametne kao što se nametao nekada pacijentima u jednom drugačijem konzervativnom nazadnom okviru. Sada bi naravno u skladu s ljudskim pravima to moralo izgledati drukčije jer i ja nemam dakle ništa protiv a ja sam moj, moj tekst je zapravo bio pledoaje za liječničku odgovornost i za liječnički autoritet. Ono što je predlagatelj nazvao nekadašnjim liječničkim paternalizmom. Ja nalazim da je taj paternalizam pomalo pežorativna riječ a da se zapravo ipak radi o preuzimanju odgovornosti pa kad netko preuzima odgovornost onda je dakako mora u njegovome djelovanju imati djelomično i toga paternalizma mora postojati.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku. U ime predlagatelja državni tajnik Božikov, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodo zastupnici na kraju smo rasprave. U ime predlagatelja Zakona o zaštiti prava bolesnika, a htio bih istaći, opet krenuti u preambule da je moderna medicina sa svim svojim tehnicističkim i silnim razvojem, ali isto tako paralelnim i razvojem civilnog društva da se mijenjaju odnosi paternalizma onakvog odnošaja kao što je to bio nekad, tj. 60-tih godina prošlog stoljeća. Što je bitno? Bitno je da smo preuzeli sve moderne deklaracije od Ujedinjenih naroda, deklaracije o pravima bolesnika, deklaracije i zakone dobre kliničke prakse, ono što ima moderni svijet, ali nimalo ne umanjujući značaj naše i humanističke i medicinske i socijalno medicinske misli i prakse hrvatskog naroda gdje doista to razvijenije je bilo u mnogim segmentima nego u današnjoj Europi. Prva socijalna medicina praktički snažna je nastala na ovim područjima od profesora Andrije Štampara i danas imate njegovu snažnu školu, a on je bio i utemeljitelj škole, utemeljitelj i prvi predsjednik u ono vrijeme Svjetske zdravstvene organizacije. Međutim svijet se mijenja i određene stvari moramo mijenjati. Naš narod doista poštuje liječnike i doista i liječnici, ali nisu liječnici bezgriješni ni medicinsko osoblje. Ono griješi. Pa tko ne griješi za Boga miloga? Svi griješimo. Zakon postoji. Zakoni su, zakoni su postavljeni. Liječnici odgovaraju također po svojim zakonima o liječništvu, zakonima prema medicinskoj, prema liječničkoj komori, kako liječničkoj tako stomatološkoj, ljekarničkoj. To je sve regulirano u zakonu. I doista predlagatelj nije polazio sa tog stajališta kažnjavanja jer doista to nam nije bio cilj niti je to cilj ovim drugim europskim zakonima ako se uspoređujemo sa drugima i to je regulirano u pozitivnim zakonima do krivičnog zakonodavstva, a s te strane i zato tu su došli do raznih nesporazuma. Dalje, ovaj, što se tiče povjerenstva naš stav je, različiti su stavovi, ali povjerenstvo može biti povjerenstvo, može biti od ovolikog broja članova, onolikog, sastava povjerenstva smo predložili. Mislimo da je optimalan, da se ne pravi velika birokracija. Neki su predlagali, neki ljudi, neki narodi imaju agencije za zaštitu prava bolesnika. Mi smo se odlučili na ovakav način povjerenstva i doista decentralizirano na razini svake županije i povjerenstvo da budu u njemu osobe na volonterskoj osnovi, uprav oni osobe koje doista imaju ljubavi za taj posao. Smatram da će oni to najbolje raditi. Što se tiče kažnjavanja o tomu sam već rekao i svrha zakona je zapravo jačanje uloge bolesnika, da zna sva svoja prava, da on nije, da on, da on je partner sa liječnicima, zdravstvenim osobljem, da on o svemu obavješten. Jasno je, pa svaki građanin ako je, ako je netko na cesti ugrožen i ne diše da on mora prići, ne može njega pitati. Bilo je takvih pitanja, do apsurda. Ne možemo sve toliko simplificirati, ali bolesnik mora biti obavješten. Danas smo sve više educirani kako, i pacijenti, a i da nisu educirani mi moramo priči zdravstveni djelatnici i bolesnik koji nije dovoljno educiran da mu se objasni što će se raditi bolesniku i uvijek ga moramo upozoriti koje su moguće i loše posljedice. I to njegovo suodlučivanje, tu će bolesnik odlučiti ja ću to napraviti ili neću. Ima pravo. Nitko ga neće prisiliti. Te neke stvari nisu bile regulirane u zakonu, to je doista sad potrebno i o tome da smo svi obavješteni. Nadalje dosta se tu polemiziralo o eksperimentima, pokus, ma ne postoji to. To postoji odlična zakon, dobroj klinički praksi koji ima i hrvatsko zakonodavstvu. Isto tako sve moderni svijet. Ništa se ne može, nikakav novi lijek dati bolesniku koliko se bolesnika, ukoliko nije to dobrovoljno, ukoliko bolesnik nije obavješten o svim mogućim posljedicama. On potpisuje i liječnik koji mu je dao, zajedno potpisuju jedan dokument tako da je to sve regulirano po zakonu. Mislim da će ovaj zakon imati doista kvalitetni skok u donošenju, s naših bolesnika. Isto tako da pacijenata, tako da bolje možda reći korisnika zdravstvenih usluga. I koji će sigurno pridonjeti i jačanju prava bolesnika i kvaliteti zdravstvene zaštite. Hvala na pozornosti.
Zahvaljujem državnom tajniku. Evo s ovim smo iscrpili dnevni red predviđen za današnji dan. Imam nekoliko obavijesti. Sutra očekujemo posjet Alfreda MOsija predsjednika Albanije koji će se ovdje u 9,30 obratiti saborskim zastupnicima. Zato molim da nešto prije pola 10 zauzmete svoja mjesta u sabornici. DRugo, budući da za 7., 8. i 9. točku dnevnog reda nemamo mišljenje Vlade Republike Hrvatske, raspravu po ovim točkama dnevnog reda da ih ja sada ne nabrajam, nećemo imati sutra. Sutra započinjeno sa 10. točkom dnevnog reda Prijedlog zakona o socijalnoj mirovini, predlagatelj klub zastupniak SDPa. Prvo čitanje, prijedlog zakona br. 66. I treće neka navijanje saborskih zastupnika ispred malih ekrana pomogne vatrenima u pozitivnom rezultatu večeras.
Prijedlog zakona o zaštiti prava pacijenata, prvo čitanje, P.Z.br. 103. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o zaštiti prava pacijenata. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je sa 86 glasova za i 21 suzdržanih donesen predloženi zaključak.