Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo. Znači područje žigova u Republici Hrvatskoj uređeno je Zakonom o žigu koji se primjenjuje od 1. siječnja 2004. godine i Pravilnikom o žigu iz 2007. godine, kao i relevantnim međunarodnim ugovorima kojima je Republika Hrvatska pristupila. Singapurski ugovor o pravu žiga usvojen je 27. ožujka 2006. godine, a na diplomatskoj konferenciji u Singapuru konsenzusom država članica Svjetske organizacije za intelektualno vlasništvo. Ovaj sporazum rezultat je četverogodišnjeg rada u okviru svjetske organizacije na reviziji do tada važećeg ugovora o pravu žiga iz 1994. godine. U Singapurskom ugovoru o pravu žiga priložen je i pravilnik koji sadrži uzroke obrazaca te rezolucija diplomatske konferencije kojom se dopunjuju i ugovor i pravilnik. Republika Hrvatska Singapurski ugovor o pravu žiga potpisala je 28. ožujka 2006. godine temeljem odluke Vlade od 6. ožujka 2006. godine. Singapurskim ugovorom o pravu žiga osigurava se pojednostavljen i ujednačen postupak za registraciju žigova u državama članicama u skladu sa modernim svjetskim trendovima. Republika Hrvatska ratifikacijom ugovora pokazuje spremnost pratiti suvremene svjetske trendove u pravu žigova te prihvatiti promjene uvjetovane tehničkim razvojem u postupku registracije žigova. Jedna od važnijih odredbi Singapurskog ugovora o pravu žiga formiranje je skupštine država članica koja može mijenjati i dopunjavati pravilnik prema ovom ugovoru. Kao članica ovog ugovora Republika Hrvatska dakle moći će sudjelovati u radu te skupštine i utjecati na razvoj prava žigova na međunarodnom planu. Ovim se zakonom predlaže potvrđivanje ovog ugovora čime se stvaraju uvjeti za izražavanje pristanka Republike Hrvatske da bude vezana odredbama ovog međunarodnog ugovora. Propisi Republike Hrvatske u području žigova usklađeni su s institutima koje predviđa ovaj ugovor. Za provedbu zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu Republike Hrvatske jer ne zahtijeva dodatna financijska sredstva. Hitnost postupa naših crpi se iz članka 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora, obzirom na prirodu postupka potvrđivanja međunarodnih ugovora u kojima u principu nemamo prava ništa mijenjati. A inače vjerujem da je interesantno i za ovaj dom znati da je Republika Hrvatska vrlo aktivno sudjelovala u samoj izradi ovog Singapurskog ugovora o pravu žiga tako da se radi o nečemu što nam ne dolazi samo kao međunarodna obveza nego nešto u čemu smo i aktivno sudjelovali. Zahvaljujem na pozornosti.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela? Da. Gospodin Emil Tomljanović, predsjednik Odbora za zakonodavstvo. Izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora je na 107. sjednici koju smo održali 22. studenog 2010. godine raspravljao o Konačnom prijedlogu zakona o potvrđivanju Singapurskog ugovora, a koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske i to aktom od 5. studenog 2010. godine. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona i ne protivi se prijedlogu predlagatelja da se ovaj zakon donese po hitnom postupku, dakle u hitnoj saborskoj proceduri. Na tekst konačnog prijedloga zakona odbor nema primjedaba. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-HSU-a gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospodo predstavnici predlagatelja. Pred nama je tehnički gledano jedan vrlo opsežni dokument, ali radi se zapravo o nečemu što može bitno utjecati na razinu sudjelovanja Republike Hrvatske u međunarodnim postupcima, ali isto tako i procesima koji se smatraju vrlo važnim dijelom utvrđenja provođenja i zaštite sustava intelektualnog vlasništva. Podsjetit ću da je Međunarodna zajednica pitanje žiga kao takvoga definirala jednim međunarodnim ugovorom još 1994. godine i da je Hrvatskoj trebalo praktički punih 12 godina da se pridruži tome ugovoru, odnosno trebalo joj je 10 godina da prihvati ugovor i postane zemlja sudionica ovoga međunarodnog ugovora, a još praktički nešto manje od dvije godine da on stupi i na snagu jer stupio je na snagu 4. srpnja 2006. U trenutku kad je međunarodni ugovor stupao na snagu Međunarodna zajednica već je imala i unapređenje čitavoga sustava jer je nekoliko mjeseci prije 27. ožujka 2006. godine usvojila tzv. Singapurski ugovor o pravu žiga. Dobro je što nam je trebalo tek četiri godine da dovršimo svoj postupak pristupanja tom novom međunarodnom ugovoru, odnosno ugovoru koji je prepoznao čitav niz bitnih promjena osobito onih koje se tiču informacijskih tehnologija, odnosno potrebe da se međunarodnim propisima o žigu također obuhvati i pitanje elektronske komunikacije kao načina podnošenja podnesaka u postupcima registracije žigova. Dobro je dakle, da je Republika Hrvatska aktivno sudjelovala u ovome postupku, da se pridružuje ovoga časa kao 24 država koja ratificira sporazum, odnosno da je u krugu od 43 države koje su ga do sad formalno prihvatile i pustile u postupak ratifikacije pred svojim nacionalnim parlamentima. Također, dobro je da je u tom društvu od 24 države zajedno sa Hrvatskom i nekoliko važnih i velikih država poput Sjedinjenih Američkih Država, Rusije, Ukrajine, ali i čitavoga niza zemalja članica Europske unije. U tome smislu klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podupire Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Singapurskog ugovora o pravu žiga i podržat će ga na glasovanju. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovana gospodo predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Dakle, prihvaćanjem ovog zakona Hrvatska će napraviti još jedan iskorak prema društvu uljuđenih država koje cijene i poštuju intelektualno vlasništvo kao premisu gospodarskog napretka. Žig ili trade mark je pravo na znak koji služi za razlikovanje pojedinih proizvoda, pojedinih osoba ili tvrtki od sličnih proizvoda ili usluga nekih drugih tvrtki. Ime, logotip, amblem, etiketa ili druga razlikovna obilježja moguće je dakle zaštititi žigom ili trade markom. Zaštita žigom predstavlja učinkovito tržišno sredstvo kojim proizvođači i pružatelji usluga štite svoje karakterističke oznake i sredstva koja su uložili u svoju promidžbu i marketing roba i usluga, a zaštita same kreacije ili logotipa ili etikete je u pravilu autorsko djelo koje je i samo zaštićeno najčešće kao autorsko pravo. Registracija žiga se obavlja na temelju ispitivanja koje provodi nadležna institucija. U Hrvatskoj je to Državni zavod za intelektualno vlasništvo. I intelektualno vlasništvo kao takvo je i ujedno i sedmo pregovaračko poglavlje koje se zove intelektualno vlasništvo. Pa pogledajmo što kaže Europska komisija u svom Izvješću o napretku Republike Hrvatske glede primanja u punopravno članstvo u Europskoj uniji. U Izvješću stoji da Hrvatska u velikoj mjeri ispunjava europsku pravnu stečevinu, dakle europski aquis na polju copy righta i industrijskih i vlasničkih prava. Upravo to, ta sintagma ... [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] Dakle u velikoj mjeri ispunjava, pomalo zabrinjavajuća zbog toga što u Hrvatskoj kao što i Europska komisija uostalom i kaže javna pažnja, javna svijest o problematici intelektualnih prava je još vrlo, vrlo malena. Mi svi zastupnici državna uprava, javnost, nevladine organizacije trebali bi daleko jače poraditi na širenju svijesti o potrebi zaštite intelektualnih prava, budući da su intelektualna prava jedan od stupova nositelja inovacijskog sustava kao premise suvremenog tržišnog poslovanja i gospodarstva. Prilika je ovo možda i da kažemo nešto o hrvatskom inovacijskom sustavu, dakle o onom segmentu koji se zajedno sa Državnim zavodom za intelektualno vlasništvo, dakle pravima intelektualnim pravima odnosi na poglavlje I. – Slobodno kretanje roba. Dakle, u širem kontekstu akreditacija, normizacija, mjeriteljstvo, ispitivanje sukladnosti. Činjenica jest da Europska unija u najvećoj mjeri počiva upravo na slobodnoj trgovini, dakle slobodnom kretanju roba i to je i predmet pregovaračkog poglavlja I., a za ispunjavanje pregovaračkog poglavlja I. Hrvatska je morala zadovoljiti uvjete da ima funkcionalni sustav infrastrukture kvalitete. Dakle, i ono što mi nazivamo hrvatski inovacijski sustav. I dok je situacija sa akreditacijom i standardizacijom prilično dobra kao što uostalom i Europska unija odnosno Europska komisija to ističe u svom Izvješću o napretku Republike Hrvatske zabrinjavajuća jest situacija sa mjeriteljstvom. Naime iako člankom 73. sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju kao instrumentom približavanja, odnosno primanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije je zacrtano da institucije Republike Hrvatske, kao što su Akreditacijska agencija, zatim Državni zavod za norme, Državni zavod za mjeriteljstvo, Nacionalni mjeriteljski institut, Državni zavod za intelektualno vlasništvo moraju biti članovi i članice međunarodnih organizacija kao što su EUROMET, VELMEC, itd. Situacija primjerice sa Nacionalnim mjeriteljskim institutom je vrlo, vrlo loša. Još nisu prenešena prava diobe na prava iz Državnog zavoda za mjeriteljstvo u Nacionalni mjeriteljski institut koji ima zadaću brinuti o nacionalnim etalonima, dakle fundamentalnim veličinama kao što su masa, gustoća, tlak, vlaga itd. Na žalost Hrvatska je izgubila i sljedivost za masu i gustoću, ova dva laboratorija još se uvijek za masu i gustoću se nalaze unutar Državnog zavoda za mjeriteljstvo, iako se radi o fundamentalnim veličinama, znanstvenim veličinama, i ta dva laboratorija spadaju u domenu nacionalnog mjeriteljskog instituta, koji za sada posluje samo na virtualnoj razini. To je neprihvatljivo za mnoge umjerene laboratorije, i ispitne laboratorije u Republici Hrvatskoj, koji posljedično moraju ići u Austriju ili negdje drugdje usmjeravati svoja mjerila i osjetila, plaćaju 4 hiljade eura, umjesto 4 tisuće kuna, to je i u biti i sramota jer je, jer su ova dva laboratorija bila akreditirana od strane njemačkih partnera kroz CARDS program, Hrvatska je dobila za to sredstva, a eto nije bila u stanju održati to na onoj razini koju to treba i ne zbog nedostatnih znanja i vještina, nego zbog nebrige državne uprave, i nemogućnosti da se međusobno dogovore Ministarstvo znanosti, Ministarstvo gospodarstva, Državni zavod za mjeriteljstvo, i Nacionalni mjeriteljski institut u nastajanju. Posljedično ta dva laboratorija koja se eto u svojim nalazima, izvješćima su se donedavno mogla dičiti žigovima ili trademarksima njemačkih akreditacijskih službi, će evo izgubiti to, izgubiti na žalost to pravo. Hrvatski inovacijski sustav treba razvijati, treba o njemu daleko više govoriti, zboriti, i na koncu i hvaliti se njime, zbog toga što on okuplja na tisuće hrvatskih stručnjaka i inženjera, znanstvenika, kroz vanjsku suradnju sa Hrvatskom akreditacijskom agencijom i odborima Hrvatskog zavoda za norme, i oni daju svoje znanje i vještine na dispoziciju hrvatskom gospodarstvu kroz jedan od najpropozivnijih načina koji izravno utječe na ubrzavanje prenošenja znanja iz znanstveno-akademske zajednice prema gospodarstvu. Tu onda nastupa i Državni zavod za intelektualno vlasništvo, koji potom posreduje u zaštiti intelektualnih prava, možda čak i patenata, i stvara se supstancija za jednu dodanu vrijednost u gospodarstvu, dakle na gospodarstvu zasnovanom na znanju. Na žalost potpora države hrvatskom inovacijskom ciklusu je dosta skromna, nedostatna, i u biti veća potpora bi urodila svakako i puno ozbiljnijim i većim rezultatima nego što je to do sada. BICRO, Hrvatski institut za tehnologijsku politiku se jedva čuju u javnosti vezano uz njihove djelatnosti, a podsjetimo se da je u trenutku kad su te institucije osnovane, još za vrijeme Račanove koalicijske Vlade, nekoliko tisuća ljudi bilo zaposleno upravo na ovim poslovima koji su zasnovani na znanju. Daleko veću pažnju javnosti i državnih organa treba prema tom segmentu usmjeriti, i svakako ovo je, ovo prihvaćanje ovog singapurskog protokola je jedan od dobrih načina kojim se eto mi približavamo civiliziranom svijetu, šteta je da taj zakon nismo daleko prije donijeli, ali nikada nije kasno. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo. Prijedlog Zakona o potvrđivanju Singapurskog ugovora o pravu žiga rezultat je 4-godišnjeg rada u okviru Svjetske organizacije za intelektualno vlasništvo na reviziji Ugovora o pravu žiga iz '94. godine. Glavna funkcija žiga je omogućiti kupcima identifikaciju proizvoda bilo da se radi o robi, usluzi određene tvrtke tako da ga čini različitim od drugih konkurentskih proizvoda. Temeljni razlozi sklapanja ovog ugovora očituju se u potrebi za uključivanjem elektronske komunikacije kao načina podnesaka u postupcima registracije žiga, pojavi novih vrsta žigova koji nisu isključivo vidljivi i na koje se kao takove Ugovor o pravu žiga iz '94. godine ne odnosi. Isto tako razlozi leže i u činjenici što Ugovor o pravu žiga iz '94. godine nije predviđao uspostavu Skupština država članica kao ni mogućnost izmjene pravilnika uz navedeni ugovor nakon što je on usvojen. Ovome treba nadodati da je osnovno obilježje prava industrijskog vlasništva pa tako i žigova njihova teritorijalnost te da slijedom navedenog svaka država provodi postupak registracije žigova po svojim zakonima pri čemu je interes nositelja žigova koji su na međunarodnom tržištu da postupci registracije budu izjednačeni kako bi im se olakšalo stjecanje žigova u različitim državama. Sve su to razlozi zbog kojih u cilju revizije Ugovora o pravu žiga iz '94. bilo je potrebno sklopiti novi međunarodni ugovor, a to je Singapurski ugovor o pravu žiga od 26. ožujka 2006. godine. Republika Hrvatska je potpisala ovaj ugovor kao jedna od 43 države koje su potpisale ovaj međunarodni ugovor na diplomatskoj konferenciji u Singapuru. Naime, samo usvajanje i odnosno potvrđivanje Singapurskog ugovora sigurno je da nas potiče i za preispitivanje situacije sa žigovima, ali i općenito sa intelektualnim vlasništvom, inovacijama u RH. Naime, žigovi ili marke ili brendovi izravno su povezani s konkurentnošću jednog gospodarstva i to posebice prerađivačke industrije jer se radi o proizvodima koji upravo kroz njihovo brendiranje dobivaju i onu dodatnu vrijednost na tržištu. Istraživanja su u Americi pokazala na 500 najsnažnijih američkih brendova posebno se tu ističu brendovi koji su i najjači na svjetskoj ljestvici brendova zadnjih godina kao što su MICROSOFT, MCDONALD'S, COCA-COLA, IBM, FORD itd., da u njihovoj vrijednosti tržišnoj i više od 75% čini nematerijalna imovina, dakle ono što se može pripisati inovacijama, što se može pripisati intelektualnom kapitalu, odnosno vrijednosti brenda. Mi podatke za poduzeća u RH nemamo, dakle kolika je vrijednost tih brendova, a posebice kolika je vrijednost nematerijalne imovine u tim brendovima koju bi činile inovacije, koju bi činila ona dodatna vrijednost. Možda je i vrijeme da se u RH na neki način preispitaju modeli razvitka industrijske politike. Naime, činjenica je da RH što se tiče prerađivačke industrije, visoke i srednje visoke tehnologije, ne zauzima baš neko značajno mjesto na ljestvici EU. Točnije, visoka tehnologija u prerađivačkoj industriji zastupljena je sa samo 8%, a to upravo govori o izostanku inovacija, o izostanku svega onoga što čini dodatnu vrijednost u toj prerađivačkoj industriji. Naime, pokazalo se da upravo u krizi prerađivačka industrija visoke i srednje visoke tehnologije u svim zemljama u kojima je puno značajnije zastupljena nego u RH da ona služi kao motor razvoja i motor izlaska iz krize i da se zapravo te industrije najbrže oporavljaju. Dakle, govorim o industrijama koje su vezane za informacijsku, komunikacijsku tehnologiju, za biotehnologiju, kibernetizaciju itd. Tako da sigurno je da Hrvatska mora krenuti u tom smjeru da bi moguće u budućnosti kada se planiraju i kapitalne investicije, dakle ove koje idu u infrastrukturu, da bi možda trebalo gledati da više tih sredstava završava upravo u proizvodnim pogonima u industriji i da nije samo pitanje domaće pameti i domaćeg intelektualnog kapitala i inovacija nego da se treba te inovacije znači kroz novu tehnologiju, kroz opremu, strojeve, pogone itd., uvesti i iz inozemstva, dakle i uključiti u prerađivačku industriju. Prema tome, zanimljivo bi bilo vidjeti koje stare brendove smo uspjeli očuvati, a koliko smo stvorili novih prepoznatljivih brendova i na domaćem, ali i na inozemnim tržištima. Možda je zanimljiva i cijela ova situacija vezana za možemo reći poboljšanje odnosa sa Republikom Srbijom, ali isto tako i vezano za sve bivše republike bivše države u kojima su hrvatski brendovi itekako prepoznatljivi. Dakle, moguće da ponovno zbog jedne tradicije na tim tržištima ti brendovi ojačaju i ojačaju uopće našu tamo ponudu i vanjskotrgovinsku razmjenu. Evo, i na kraju ovim potvrđivanjem Singapurskog ugovora osigurava se pojednostavljen, ujednačen postupak za registraciju žigova i u RH. Dakle, u skladu sa svjetskim trendovima. Zbog svega navedenog klub HDZ-a predlaže donošenje ovog zakona.
Hvala lijepa. Nemamo više prijavljenih za raspravu. Time i zaključujem raspravu, a o ovome konačnom prijedlogu zakona glasovat ćemo kada se steknu za to uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Singapurskog ugovora o pravu žiga. Bio je hitni postupak, PZ broj 638 predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Singapurskog ugovora o pravu žiga. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Prijedlog zakona je prihvaćen, nadam se, jednoglasno sa 102 glasa.
Sada ćemo preći na 14. točku po ovom pročišćenom prijedlogu dnevnoga reda jer za točke 11., 12. i 13. još nemamo sve uvjete za raspravu. Znači idemo na - Konačni prijedlog Zakona o elektroničkom novcu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 586 Prijedlog akta ste primili poštom, a ovaj postupak naravno objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća odbora ste primili na sjednici ovoj, a amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik u Ministarstvu financija gospodin Zdravko Marić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Dakle, vrlo kratko o Prijedlogu zakona o elektroničkom novcu. Mislim da se svi dobro sjećate naše rasprave od kraja 2008. i s početkom 2009. o zakonu o institucijama za elektroničko novac što je bilo jedno od segmenata ukupnog poglavlja 9. financijske usluge, vi znate da smo ove godine zatvorili to poglavlje uspješno, dakle izvršili sve obveze, ali naravno naše obveze usklađivanju s zakonodavstvom Europske unije se nastavljaju tako da ovaj Zakon prema ovom Prijedlogu bi stupio na snagu 1. 1. 2011. godine, a koji je osnovni razlog i najvažnija novina. To je ta da institucije za elektronički novac više nisu kreditne institucije, što znači da se na nju više ne odnose pravila koja važe za kreditne institucije posebno što se tiče visine temeljnog kapitala. Podsjetit ću da za kreditne institucije minimalni temeljni kapital je 40 milijuna kuna, a isto tako ne vrijede ni ona stroga pravila u upravljanju rizicima, tzv. Bassel 2 koji je trenutno na snazi. Međutim, isto tako treba reći bez obzira što one više nisu kreditne institucije sukladno novoj direktivi da institucije za elektronički novac i dalje i prema ovom Prijedlogu zakona mora imati odobrenje za izdavanje elektroničkog novca koji izdaje Hrvatska narodna banka. Akt za odobrenje sadrži odobrenje za pružanje platnih usluga povezanih s izdavanjem elektroničkog novca. Isto tako morat će sadržavati odobrenje za pružanje jedne ili više platnih usluga koje nisu povezane s izdavanjem elektroničkog novca. Inače zakonom propisani minimalni temeljni kapital institucije za elektronički novac iznosi 2 milijuna i 600 tisuća kuna i mora biti uplaćen u novcu. Ovim Zakonom sukladno direktivi predviđena je mogućnost osnivanja institucije za elektronički novac pod izuzećem čiji je temeljni kapital 260 tisuća kuna kao minimalni, međutim, ono što je važno reći da te institucije za elektronički novac pod izuzećem ne smiju izdavati elektronički novac na području druge države članice, ali isto tako da maksimalni iznos elektroničkog novca pohranjenog na platnom instrumentu ili na računu za plaću ne smije iznositi više od 1125 kuna. Hrvatska narodna banka će isto tako voditi registar institucije za elektronički novac i isto obavljati nadzor nad poslovanjem tih institucija te donositi podzakonske akte na temelju zakona i u skladu sa zakonom. Institucija za elektronički novac koja posluje na temelju odobrenja za rad izdanog prema važećem, dakle još uvijek Zakonu o institucijama za elektronički novac, kao i pravna osoba koja izdaje elektronički novac bez odobrenja za rad, dužna je do 31. ožujka 2011. godine podnijeti zahtjev Hrvatskoj narodnoj banci, radi usklađivanja svog poslovanja s odredbama ovog Zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepa gospodine državni tajniče. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Za raspravu imamo najprije prijavljen Klub HDZ-a, u ime Kluba govoriti će uvažena zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedničke Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Odmah na početku želim reći da Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o elektroničkom novcu. Elektronički novac je elektronički ili magnetski pohranjena novčana vrijednost izdana u zamjenu za novčana sredstva kojom se mogu obavljati plaćanja u skladu sa Zakonom o platnom prometu, i koju kao sredstvo plaćanja prihvaćaju fizičke ili pravne osobe koji nisu izdavatelji tog novca. Ovim se Zakonom vrši daljnje usklađivanje domaćeg zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije. Europski parlament i vijeće donijeli su 16. rujna 2009. godine direktivu 2009/110/EZ o započinjanju, obavljanju, i bonitetnom nadzoru poslovanja institucija za elektronički novac. Neki od ciljeva ove navedene direktive jesu uvođenje jasne definicije elektroničkog novca, odgovorno pojavu novih unaprijed plaćenih proizvoda za elektroničko plaćanje sa namjerom da se uspostavi jasan pravni okvir, za jačanje unutrašnjeg tržišta uz osiguravanje odgovarajuće razine bonitetnog nadzora, nadalje uklanjanje zapreka za ulazak na tržište i lakšeg započinjanja i obavljanja djelatnosti izdavanja elektroničkog novca, uvođenje režima za temeljni kapital i stalnu razinu kapitala kako bi se osigurala primjerena zaštita potrošača te pouzdano i razborito poslovanje institucija za elektronički novac. Obveze članica Europske unije prenijeti odredbe ove direktive u svoje nacionalno zakonodavstvo najkasnije do 30. travnja 2011. a Republika Hrvatske se obvezala donijeti ovaj Zakon zbog usklađivanja pregovaračkog poglavlja 9. financijske usluge. U Hrvatskoj se pojam elektroničkog novca prvi put definirao donošenjem Zakona o institucijama za elektronički novac, koji je stupio na snagu 1. siječnja 2009. godine kao rezultat usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije, a prestaje važiti 1. siječnja 2011. godine stupanjem na snagu ovoga Zakona o kojemu upravo raspravljamo. Novim Zakonom o elektroničkom novcu, dakle o kojem raspravljamo, smanjuje se obvezan iznos temeljnog kapitala za institucije za elektronički novac, te institucije prema novoj regulativi Europske unije ne smatraju se više kreditnima pa se obvezni iznos kapitala smanjuje sa 40 milijuna kuna na 2,6 milijuna kuna koji moraju biti uplaćeni u novcu. Izuzetak su institucije za elektronički novac pod izuzećem čiji temeljni kapital mora biti minimalni 260 tisuća kuna. Dakle, riječ je o institucijama koje ne smiju izdavati novac u drugim državama a maksimalni iznos pohranjen na platnom instrumentu ili računu za plaćanje iznosi 1125 kuna. Osim ovoga dakle ovim prijedlogom zakona uređuje se i elektronički novac i izdavatelj elektroničkog novca, izdavanje i iskup elektroničkog novca, uvjeti pod kojima institucije za elektronički novac sa sjedištem izvan Republike Hrvatske mogu poslovati u Republici Hrvatskoj itd. Institucije za elektronički novac koje imaju sjedište u Republici Hrvatskoj jesu pravne osobe koje od Hrvatske narodne banke prethodno moraju dobiti odobrenje za izdavanje elektroničkog novca, a važno je naglasiti i činjenicu da Hrvatska narodna banka po novome vodi registar institucija za elektronički novac te obavlja nadzor nad institucijama za elektronički novac. Dakle, na kraju želim još jednom naglasiti da ovim Prijedlogom zakona izvršiti će se i daljnje usklađivanje zakonodavstva Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije i u skladu s time Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o elektroničkom novcu. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo i prijavu kluba HNS-a, HSU-a za raspravu u ime kluba poštovani zastupnik Goran Beus Richembergh.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kao što već reče gospodin Marić, ovo je već treća godina za redom u kojoj se bavimo problematikom elektroničkoga novca, najprije kroz Zakon o institucijama o elektroničkom novcu potom i kroz neke izmjene, odnosno ispravke toga zakona i evo sada potpuno novim zakonskim tekstom. Dakle, predlagatelj se nije opredijelio u ovom konkretnom slučaju za izmjene i dopune zakona, već potpuno novi zakonski tekst i mi nemamo ništa protiv toga. Dakle, generalno uzevši HNS-a i HSU-a podržat će ovaj prijedlog zakona. Međutim, želimo istaknuti da se na ovom primjeru može vidjeti što nas čeka u postupku stalnog usklađenja sa europskom pravnom stečevinom. Naime, svi oni koji su mislili da izmjene oko 500 zakonskih propisa koje smo proveli proteklih godina kao hrvatski Parlament da bismo uskladili naše zakonodavstvo sa europskim su tek jednokratni napor koji će biti eto uskoro dovršen, pa će onda Hrvatski sabor u tom smislu imati manje posla u budućnosti, mogu na ovome primjeru vidjeti da će parlamentarna aktivnost na usklađenju našeg zakonodavstva sa europskim biti stalna i živa. Dakle, s jedne strane možda se čini nelogično da propisi koje smo donijeli unutar zadnje dvije godine, već sada evo idu na izmjene odnosno na neka nova rješenja. Ali to je nešto što se u EU događa na mnogim područjima i dakle moramo biti svjesni da će Vlada imati veliku odgovornost u stalnom praćenju i ažuriranju normi koje će onda predlagati Hrvatskom saboru. Dakle, činjenica je da smo negdje paralelno sa izmjenama Zakona o institucijama o elektroničkom novcu imali i donošenje nove direktive. Dobro je da je Vlada odmah reagirala i da u ovom konkretnom slučaju pokazujemo kako i unatoč tome što smo već zatvorili predmetno poglavlje u pregovorima sa EU i unatoč tome što je dosadašnja praksa bila da s izmjenama čekamo po više godina, u ovom konkretnom slučaju reagiramo brzo, kako bismo postali odmah nakon priključenja EU ujedno i integralni dio europskog gospodarskog prostora na način da se kod nas zapravo provode isti propisi kakvi vrijede i u drugim zemljama članicama EU. Možda će se trebati navići na to i na razini Hrvatskoga sabora stalno praćenje izmjena zakonskih propisa na razini EU jest naša trajna zadaća. I vjerojatno će sljedeći, osobito sljedeći saziv Hrvatskoga sabora biti u prilici nešto više naučiti o toj praksi i nastaviti također rad na stalnom usklađenju sa europskom pravnom stečevinom. Ponavljam, klub HNS-a i HSU-a podržat će donošenje Zakona o elektroničkom novcu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Za sada imamo dvije prijavnice za pojedinačnu raspravu. Najprije poštovani zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnikom cijenjeni kolegice i kolege. Pa kao što je rekao kolega Beus za svaku pohvalu je ovako brza i promptna reakcija Vlade na direktivu EU radi usklađenja pregovaračkog poglavlja 9.-Financijske usluge. Ova se potreba ukazala zbog toga što je institucije za elektronički novac pokazale određene nedostatke u svom funkcioniranju u okviru EU dok to u Hrvatskoj to nisu mogle biti mogućnosti, jer još nijedna nije zaživjela niti jedna transakcija niti aktivnost temeljem postojećeg Zakona o elektroničkom novcu nije obavljena. Ali zato se sa ovim stvara novi okvir koji se usklađuje sa europskom praksom i to je dobro da se to vrši stalno i trajno usklađenje po svim osnovama pa tako i po ovom dijelu koji se odnosi na elektronički novac. Ovim zakonom uređuje se i elektronički novac i izdavatelji elektroničkog novca, uvjeti za osnivanje i poslovanje, svih institucija koje se mogu baviti elektroničkim novcem kao i prestanak rada institucija i definiraju nadzor nad tim institucijama. Određuje se da Narodna banka vodi registar, da vrši nadzor i otvaraju se mnoge mogućnosti. Ali što je najvažnije institucije za elektronički novac više nisu kreditne unije, kreditne institucije što znači da se na nju ne odnose sva pravila koja važe za kreditne institucije posebno što se tiče visine temeljnog kapitala koji vrijedi 8 milijuna kuna, a sada je 2 milijuna 600 za minimalni temeljni kapital za institucije za elektronički novac i to koji se mora uplatiti u novcu. Ovdje valja naglasiti upravo tu jednu odgovornost, što se kaže mora se uplatiti u novcu, institucija za elektronički novac. A zamislite situaciju u kojoj su se osnivale banke a nisu morale uplaćivati temeljni kapital u novcu. Koliko ovo daje sigurnost pravnu, koliko institucionalno jača ovakvu instituciju kao što je sada elektronički novac. A on iako nema za sada aktivnosti nijedne institucije koja se bavi aktivnošću elektroničkog novca, u području FINA-e i telekomunikacija se otvara veliki potencijal za korištenje toga i mislim da će se taj potencijal i iskoristiti i osobno podržavam ovaj prijedlog zakona. I naglašavam da je dobro da je konačni prijedlog zakona, da je novi zakon, a ne da su stalne izmjene i dopune. I kada god može bolje je zbog praktičnosti i primjene da se ide sa novim zakonom, a ne sa stalnim izmjenama i dopuna. Stoga posebno to pohvaljujem i podržavam. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Repliku ima poštovani zastupnik Goran Beus Richemberrgh. Izvolite.
Kolega Mariću obzirom da ste na ovom području dakle u financijama puno više kući nego i ja i mnogi drugi zastupnici, volio bih da komentirate činjenicu što nam državni tajnik vaš prezimenjak nažalost nije komentirao, a mislim da bi bila zanimljiva. A to je da je nova europska direktiva zapravo došla u trenutku kada je EU bilježila rekao bih vrhunce krize u svom financijskom sektoru i da je jedna od posljedica zapravo činjenice da je srce krize svjetskog gospodarstva bilo u financijskome sektoru osobito u bankovnom sektoru, ali i u sektoru koji zapravo se bavi elektroničkim novcem, za razliku od Hrvatske gdje to nije tako, gdje je bankarski i financijski sustav stabilan, gdje on obzirom na uvjete krize posluje vrlo dobro, a gdje se zapravo srce krize nalazi u javnome sektoru. Volio bih ako nam možete u tom smislu malo prokomentirati jer i to nam je važna stvar jer mi danas-sutra postajemo dio ne samo gospodarskog prostora, nego u užem smislu i financijskog prostora Europske unije. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Beus, uvijek je lakše otkriti određene nedostatke zakonskog okvira kad je on u primjeni, a ne samo na papiru i zato je u Europskoj uniji i reagirano jer se uočila potreba temeljem praktične primjene. A naravno da je to pojačalo tu potrebu i financijska kriza koja je zahvatila i koja je krenula upravo iz financijskih institucija. Zato se ovom direktivom i željelo odvojiti institucije za elektronički novac od kreditnih institucija i to je dobro. Čak se posnažila jedna odgovornost, financijska odgovornost sa ovim temeljnim kapitalom razdvajanja visine temeljnog kapitala sa nadzorom i da Središnja banka nadire i rad tih kreditnih institucija. A zašto u Hrvatskoj nije bilo potrebe, dobro ste kazali da je financijska sigurnost znatno viša, da je bankarski sustav apsolutno stabilan, ali zahvaljujući pravodobnoj reakciji Vlade i HANFA-e jer je Vlada odlukom povećala osiguranje štednih uloga svih građana sa 100 tisuća na 400 tisuća kuna i HANFA je osnovala Interventni fond za eventualne probleme koji mogu nastati u investicijskim fondovima. I to je dalo jednu stabilnost, jednu sigurnost, jedno uvjerenje građana da imaju uvjerenje, zapravo da imaju sigurnost u bankarski sustav i nije došlo do povlačenja depozita nego su nastavili štediti. Naprotiv, povećala se štednja upravo zahvaljujući takvoj odluci Vlade i Vlada je najviše pridonijela stabilnosti bankarskog sustava u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. I sada pozivam za raspravu poštovanog zastupnika Zdenka Franića. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Ovaj zakon pruža alat poduzetnicima za snažniji iskorak i proboj na europski gospodarski prostor. Poznato je da se informacijski sektor najbrže oporavlja od krize, ako je uopće bio i zahvaćen ovom krizom bankarskog sustava koja drma svjetskom ekonomijom posljednjih dvije godine. Ovaj zakon je ujedno i presjek informacijske tehnologije sa financijskim sektorom. Na neki način i on spada u poglavlje 1.-Slobodno kretanje roba jer olakšava kolanje roba budući da olakšava i mehanizam plaćanja tih roba i usluga. Dakle, radi se o još jednom zakonu vezanom uz elektroničko poslovanje. Prisjetimo se da smo i relativno nedavno imali zakon i o električkom potpisu, dakle stvara se infrastruktura u Republici Hrvatskoj za potpunu integraciju u europski sektor suvremenog poslovanja. Evo nedavno je, prije nekoliko dana je bila i u novinama jedna analiza, predviđanje da će euro možda biti jedna od najkratkotrajnijih valuta jer se očekuje da možda već godine 2040. se on potpuno povuče i da sve transakcije idu elektronički. Ovi zakoni predstavljaju kao što rekoh dobar početak, dobru infrastrukturu, međutim potrebno je još uložiti strahovito mnogo napora za harmonizaciju cijelog sustava hrvatskog gospodarstva sa europskim i to ne u onom dijelu europske pravne stečevine nego u dijelu koji će hrvatskim poduzetnicima olakšati poslovanje. Primjerice, mi gotovo da i ne razmišljamo o kiber notarima ili kiber javnim bilježnicima koji bi iskoristili sve prednosti elektroničkog potpisa i pružali usluge na daljinu ovjeravanja ugovora, međunarodnih ugovora među gospodarskim subjektima ili čak među fizičkim osobama bez potrebe da se te dvije pravne osobe ili jedinke nađu na istom mjestu kod istog bilježnika ovjeravati ugovor. Potrebno je još mnogo, mnogo poraditi i na obrazovanju kako gospodarstvenika tako i mlađe generacije koja mora biti već danas, dakle mora se već danas početi mlađu generaciju osposobljavati za ovakve suvremene načine i trendove poslovanja. Kad pogledamo obrazovne kurikulume u domeni informatike ili matematike, oni nikako ne prate ove suvremene trendove, nisu nikako, ne odgovaraju na trenutak informacijskog društva u kojem mi živimo. Nažalost, mlada generacija makar ima te predmete u srednjim školama jedva da je u mogućnosti načiniti excel tablicu gdje bi si planirala trošenje danas džeparca sutra kućnog budžeta. To naprosto programom nije predviđeno. Kurikulume treba osuvremeniti. Treba ove trendove suvremenog zakonodavstva na kojima se mi toliko trudimo u Saboru pretočiti i u obrazovne sadržaje, pripremiti mladu generaciju na ulazak na tržište rada i suvremeno poslovanje bez nekih potresa i trauma do kojih će zasigurno doći ukoliko ne budu pripremljeni. A što se tiče i gospodarstvenika možda oni najjači su spremni za ovakve suvremene trendove, ali svakako bi Vlada trebala razmisliti i o nekim mehanizmima i poticajima da se i srednji poduzetnici pokušaju pripremiti i uključiti u blagodati koje im pruža informacijska tehnologija. Jer poznato je svaka čast velikima ali malo i srednje poduzetništvo je ipak jedna nezanemariva snaga koja bi trebala vući naprijed hrvatsko gospodarstvo i pomoći da se izvuče iz krize. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu i o ovome konačnome prijedlogu zakona glasovat ćemo čim se za to steknu uvjeti.
13. Konačni prijedlog zakona o elektroničkom novcu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 651 predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena, dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o elektroničkom novcu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 99 glasova za, 2 suzdržana i ništa protiv.
Sada i petnaestu točku ćemo preskočiti jer još nemamo sve uvjete za raspravu. I idemo na šesnaestu točku. To je - Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika i članova Upravnog odbora Hrvatske zaklade za znanost Predlagatelj odluke je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili poštom. Raspravu je proveo Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješće ste odbora primili na sjednici. Želi li predstavnica predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državna tajnica u Ministarstvu znanosti, gospođa Ivana Mrkonjić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Evo samo ću ukratko obrazložiti i prijedlog članova, odnosno predsjednika i članova Upravnog odbora Hrvatske zaklade za znanost. Znači, odredbom članka 5. Zakona o Hrvatskoj zakladi za znanost propisano je da Hrvatskom zakladom za znanost upravlja Upravni odbor Zaklade koji ima predsjednika i 8 članova, a kojeg imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske. Kandidate za predsjednika i članove Upravnog odbora Zaklade utvrđuje Vlada Republike Hrvatske vodeći računa o zastupljenosti svih znanstvenih područja i to četiri člana na prijedlog javnih znanstvenih instituta, dva člana na prijedlog Rektorskog zbora, a po jednog člana na prijedlog Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, Nacionalnog vijeća za znanost i Hrvatske udruge poslodavaca. Sukladno spomenutom Zakonu Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa objavilo je poziv za prijedlog članova Upravnog odbora Hrvatske zaklade za znanost. Poziv je objavljen na mrežnim stranicama ministarstva, te je upućen na adrese svih javnih znanstvenih instituta, Rektorskog zbora, HZU-a, Nacionalnog vijeća za znanost, te Hrvatske udruge poslodavaca. Rok za dostavu prijedlog bio je 15. rujna 2010. godine. Nakon zaprimljenih prijedloga koji su pristigli od javnih znanstvenih instituta Rektorskog zbora, Nacionalnog vijeća za znanost, HZU-a i Hrvatske udruge poslodavaca, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa 29. rujna 2010. godine uputilo je Vladi Republike Hrvatske dopis kojim predlaže kandidate za članove Upravnog odbora Hrvatske zaklade za znanost. Na prijedlog ministra iz redova znanstvenika iz javnih instituta predloženi su doktorica znanosti Ljiljana Ekert Maksić, doktor znanosti Georg Drezdner, doktorica znanosti Vladimira Vadžić i doktorica znanosti Ljiljana Marks. Na prijedlog Rektorskog zbora predloženi su profesor doktor znanosti Stipan Njonjić i akademik Ivica Kostović. Na prijedlog Nacionalnog vijeća za znanost predložen je profesor doktor znanosti Ilija Živković. Na prijedlog Hrvatske udruge poslodavaca predložen je Davor Majetić, a na prijedlog Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti predložen je akademik Mirko Zelić. Dopunu predmetnog prijedloga ministarstvo je poslalo 7. listopada 2010. godine, a u njemu predlaže i predsjednika Upravnog odbora akademika Ivicu Kostovića. Na sjednici održanoj 14. listopada 2010. godine Vlada Republike Hrvatske utvrdila je prijedlog Odluke o imenovanju predsjednika i članove Upravnog odbora Hrvatske zaklade za znanost i uputila ga Hrvatskom saboru. Hvala.
Hvala lijepa. Izvjestitelji odbora žele li uzeti riječ? Ako ne, otvaram raspravu. Imamo najprije prijavljeni klub SDP-a. U ime kluba poštovani zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Kolegice i kolege, Nacionalna zaklada za znanost i visoko obrazovanje kako se zvala prilikom utemeljenja 2001. godine jedna je od ključnih institucija kojom se otpočelo sa svjetskom praksom, sa praksom razvijenih zemalja u znanosti i visokom obrazovanju, a ona se sastoji u tome da zajednica, prvenstveno država daje novac uz obavezu znanstvenicima da ga sami raspodijele i da ga potroše na najbolji mogući način. Zaklada je jedno vrijeme skupljala sredstva i počela je funkcionirati 2004. godine jer je skupila da tako kažemo kritičnu masu sredstava kojom se moglo početi operirati i počela je zapravo sa unapređivanjem znanstvenih i tehnoloških inovacija. Zaklada nije formirana zato da bi obavljala neobavljene poslove ministarstva nego zato da bi stimulirala i financirala ključne i bitne iskorake koji bi naši znanstvenici kako u temeljnim istraživanjima, tako i u primijenjenim istraživanjima donosili i faktički iz laboratorija prenosili u proizvođenje dodatnih vrijednosti. Zadnje četiri godine, u zadnjih pet godina zapravo Zaklada obavlja svoj posao temeljem prikupljenog kapitala davnih, davnih godina, a zadnje četiri godine je u sredstva zaklade uplaćeno 873000 kuna ako se ne varam u odnosu na 30, u odnosu na 50 milijuna koliko je Zaklada dobivala u vrijeme koalicijske Vlade. Sad to nije bitno. Bitan je zapravo tretman Zaklade kako s jedne strane u resoru, dakle u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i sporta tako s druge strane i među nama kada donosimo proračun na što mi iz opozicije svake godine imamo primjedbi, a koje nekako ne nailaze na odgovarajuću rezonanciju. Zaklada je ostala bez sredstava. Zaklada je angažirala dakle preostalih 13, 14 milijuna kuna do 2012. godine i Zakladi prijeti izumiranje. Postavlja se pitanje čemu služi upravni odbor? Što će raditi upravni odbor u zakladi koja nema sredstava? I razlika između deklariranog i faktičkog je toliko velika da nas asocira na različite nepoštene nakane. Zaklada mora imati svoju supstanciju, dakle svoju radnu djelatnost da bi upravni odbor imao svoju zadaću ili svoju funkciju. Planirano je da zaklada preuzme financiranje tzv. kompetitivnih, odnosno individualnih ili tzv. neinstitucijskih projekata. Zaklada za to nema ni kune, a da vam ne govorim o tome da su se novci za znanstveno-istraživačke projekte bitno smanjili od 2008. godine, da za razliku od većine europskih zemalja u koje RNB, Research And Development, dakle istraživanje i razvoj ili ostao na razini prije krize ili se čak povećavao, kod nas svede gotovo na jednu trećinu, i stoga se zapravo nameće vrlo oštro pitanje čemu služi upravni odbor zaklade? To je jedna strana priče i ja se nadam da ćemo i tokom današnjeg dana dobiti na to odgovor. Drugo, ako zaklada uistinu planira financirati kompetitivne, dakle individualne i neinstitucionalne projekte, onda vas podsjećam kolegice i kolege da od trenutka raspisivanja natječaja za projekte, do trenutka odobravanja projekata prođe između 8 i 12 mjeseci. Postojeći ciklus projekata je završio 31.12.2009. godine. Imali smo cijelu 2009. godinu da raspišemo natječaj, imali smo cijelu 2010. godinu da raspišemo natječaj, i sada ulazimo u 2011. godinu bez raspisanoga natječaja, a zaklada nema niti kune svojih sredstava. I to je izrazito zabrinjavajući odnos prema znanosti u Republici Hrvatskoj, jer jučer ste mogli čuti u jednom dnevniku jednog uglednog kanadskog znanstvenika hrvatskog porijekla koji kaže Hrvatska je na žalost pri dnu stope ulaganja u znanost i obrazovanje, i jedino što nas može spasiti u sadašnjem stanju stvari u svijetu jeste ulaganje u znanost i upravo će nam biti dobro onoliko koliko ćemo ulagati u znanost i obrazovanje. To se ovdje ne dešava. To je kolegice i kolege jedna strana priče. A druga strana priče su konkretni prijedlozi. Među konkretnim prijedlozima ima nekoliko izvrsnika, to nitko ne osporava, ne može i ne smije osporiti. Međutim struktura prijedloga je zabrinjavajuća. Nastavlja se ona praksa koja je odpočela 2004. godine, da većina poslova ključnih i odlučujućih poslova biva povjerena jednoj grupi ljudi. Mi u Hrvatskoj imamo 6 znanstvenih područja, imamo 3 umjetnička područja. Predominantna garnitura upravnog vijeća jesu znanosti o životu, ili tzv. bioznanosti. Imate dva medicinara, jednu osobu koja predaje biokemiju ili organsku kemiju, jednu osobu koja je u agronomiji, ali ne u tehničkim pitanjima, nego zapravo u razvoju bilja i biljnih kultura. Od 9 ljudi četvero je iz bioznanosti, ministar je iz bioznanosti, predsjednik Nacionalnog vijeća za znanost je iz bioznanosti. E pa ja se pitam kada će to sve skupa prestati? Kada će i druga područja znanstvenih istraživanja doći do izražaja i moći biti zastupljena u ovakvim tijelima kao što su upravni odbor zaklade? Drugo, u toj strukturi, u toj kadrovskoj strukturi su formalno zastupljena neka područja sa izrazito nereprezentativnim granama. Treće što je također strukturno zabrinjavajuće, ne samo u Hrvatskoj, se 70 do 80% znanstvenih istraživanja obavi na sveučilištu, sa sveučilišta dolaze četiri kandidata, izvan sveučilišta pet kandidata u strukturi, ovoj upravnoj strukturi Hrvatske zaklade za znanost. Tako da se iz toga zapravo zaključuje da je ovaj prijedlog podosta nesuvisao, ali jednako tako da su zakonske ovlasti za ovakav način predlaganja potpuno neadekvatna, jer recimo javni instituti kojih u Hrvatskoj ima 25, a sveučilišta kojih u Hrvatskoj ima 7, javni instituti imaju pravo na prijedlog četvoro članova upravnog vijeća, a zapravo sveučilišta preko rektorskog zbora praktički jednak, i to je tim gore što je sasvim poznato da dakle javnim institutima indirektno, a pokatkad i direktno zapravo upravlja ministarstvo, bolje rečeno ministar. Stoga mi nećemo biti protiv ovog prijedloga, zbog onih izvrsnika koji su unutra, koji su predloženi, mi ovaj prijedlog ne možemo prihvatiti, pa ćemo stoga biti suzdržani, a ovo sve skupa iznosim kao upozorenje i kao zahtjev da ubuduće stanje bude znatno drugačije nego što je sada. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba HNS-a, HSU-a, poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ja ću znatno skratiti svoje izlaganje, jer je kolega Flego rekao sve ono što treba reći i ja se s njime u potpunosti slažem. No dozvolit ćete mi da ispred kluba HNS, HSU podvučem neke pojedinosti. Kada je Zaklada za znanost, visoko obrazovanje i tehnologijski razvitak osnovana prije čini mi se 7 godina, tada je ona zamišljena kao zamašnjakom hrvatskog gospodarstva. Ona je trebala obrazovni sustav nasloniti na potrebe gospodarstva, ona je trebala uskladiti primijenjena istraživanja prema potrebama gospodarstva, ona je trebala osigurati tehnologijski prijenos u skladu sa potrebama hrvatskog gospodarstva. Da li smo nešto od toga realizirali? Nismo. Ništa, ni prvi, ni drugi, ni treći zadatak. Zašto? Zato jer zaklada jednostavno za to nije imala sredstva. Prođite malo naše proračune proteklih 5, 6 godina pa ćete vidjeti da je zaklada dobivala vrlo simbolična sredstva i da ona jednostavno nije mogla odraditi taj važan zadatak kako smo to zamislili. Čuli smo i od kolege Flega, pitali smo jučer predstavnika Vlade na odboru koji je sada novi zadatak te zaklade obzirom da nemaju uopće sredstava? I rečeno je da će im biti prebačeno 130 milijuna kuna koliko se predviđa za financiranje znanstvenih projekata u sljedećem projektnom razdoblju. Dakle, 130 milijuna kuna. Ja vas podsjećam kolegice i kolege Hrvatska ima otprilike 10 tisuća znanstvenika koji će se natjecati za ta sredstva. U proteklih nekoliko godina smanjili smo izdvajanje za znanost sa 1,1% BDP-a na negdje između 0,7, 0,8%. Da li je to dovoljno? Mislim da ćete se složiti da je to daleko od dovoljnog. Nadalje, ako napravimo samo neke komparacije – evo jučer smo razgovarali o Državnom zavodu za statistiku. Kolegice i kolege za rad tog zavoda, značajnog zavoda nitko to ne negira, izdvajamo jednako puno sredstava koliko i za potrebe 10 tisuća hrvatskih znanstvenika. Za 400 naših vojnika koji sudjeluju u mirovnim misijama izdvajamo otprilike 400 milijuna kuna. Dakle, 3 puta više nego za sve hrvatske znanstvenike zajedno. Da li je to dovoljno? Da li je to ispravan omjer prioriteta? Mislim da se moramo zapitati i neke stvari moramo početi drugačije postavljati. Kolegice i kolege, ja moram reći da sam bio zaista pomalo neugodno iznenađen s onim što smo jučer čuli na odboru, na matičnom odboru, pardon na Odboru za obrazovanje, matični odbor je Odbor za izbor i imenovanje. Ali, smo vrlo detaljno raspravljali o budućnosti ove zaklade i kada smo čuli koji je njen novi zadatak, da će oni ako ih danas potvrdimo nastojati što prije raspisati natječaj, voditi brigu o recenzijama onih projekata koji će biti ponuđeni i voditi brigu o njihovom financiranju. Ako je to zadatak upravnog odbora onda nam uistinu u tom odboru ne trebaju sjediti naši vrhunski znanstvenici. To mogu biti i dobri organizatori, financijeri, poznavatelji metodologije znanstvenog rada. No, mi smo bili mišljenja da zaklada mora imati puno, puno veće i važnije zadatke no te tehničko administrativne vezane uz natječaj za nove znanstvene projekte. Iz tog razloga većina nas je bila mišljenja da treba u biti se zalagati da ubuduće u zakladi stvarno budu najbolji od najboljih i da im damo jedan zadatak koji će biti barem približan onom zadatku iz 2002. ili 2003. godine kad smo započeli ovu priču. Neki ovlašteni predlagatelji stvarno su se potrudili i predložili su, po nama, izvrsne kandidate. Neki, nažalost, to nisu učinili. Ja sam raspravljajući sa svojim kolegama u klubu HNS-HSU-a upozorio na ove nedostatke i vjerojatno će neki od nas biti suzdržani kod donošenja ove odluke iako znamo da je u rukama upravnog odbora sada budućnost znanstvenih projekata u nas, ali mislimo da i Vlada mora jasnije se odrediti u odnosu na ulogu zaklade, a i službeni predlagatelji moraju biti obaviješteni o tome što se očekuje od članova upravnog odbora kako bi znali odabrati i nama predložiti najbolje kandidate. U ovom slučaju slažem se sa kolegom Flegom nismo od svih predlagatelja dobili najbolje kandidate, nismo, mogli su odraditi posao bolje, ali što je tu je. Kod glasovanja nije ovdje bio pročitan ovaj zaključak sa našeg Odbora za obrazovanje. Kod glasovanja bilo je 4:4. Dakle, nismo kao odbor mogli podržati ovaj prijedlog i žao nam je zbog toga. Žao nam je zbog toga i želimo ispred kluba HNS-HSU-a upozoriti da se budućih godina ovo ne smije više dogoditi. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Treći prijavljeni klub je klub HDZ-a, poštovani zastupnik Goran Marić. Hvala.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, štovani kolegice i kolege. Po statusu znanosti u društvu ogleda se i razvijenost društva. Nesumnjivo je da mi prolazimo kroz vrlo bremenita i teška vremena i da se to odražava i na status znanosti. Ali, ipak imajući sve u vidu mogućnosti i potencijale hrvatskog gospodarstva ne možemo kazati da se znanosti ne posvećuje dovoljno pozornosti. Točni su podaci neki koje su ovdje iznijeli kolege i Dorić i kolega Flego, ali struktura problema je drukčija nego što se na prvi pogled čini. Ukupno financiranje i ukupno izdvajanje za znanost u ukupnom BDP-u istina je da je manji od prosjeka EU, ali u uvjetima i u usporedbi sa zemljama koje su prolazile poteškoće i tranzicijske procese kao što je Hrvatska mi smo daleko ispred svih ostalih po mnogo čemu. Ako ukupna izdvajanja promatramo za znanost samo malom blagom preraspodjelom mogu se postići bolji rezultati i ima problema na koje trebamo i upozoriti. A to je primjerice instituti. Instituti se financiraju iz državnog proračuna, ali pitanje je koliko daju rezultata. Čime se instituti bave i kakva je društvena korist od pojedinih instituta? Mislim da treba skrenuti pozornost i na neke nepoželjne pojave kada instituti osnivaju društva u suvlasništvu sa fizičkim osobama i bave se osnivanjem nekih visokih škola. DA nije to dobro za razvoj društva, da to nije racionalno trošenje proračunskih sredstava i da to treba sustavno izanalizirati sve znanstvene institucije u Republici Hrvatskoj. Ali kada govorimo o upravnom odboru Hrvatske zaklade za znanost ne možemo kazati da se tu ipak ne radi o uglednim i renomiranim imenima. Ocjena da su se mogli izabrati bolji to je stvar subjektivnog, te nema mjeritelja po kojem se može uspoređivati i rang lista raditi po kvaliteti znanstvenika. Ali ako imamo akademika za predsjednika Upravnog odbora Hrvatske zaklade za znanost akademika Ivicu Kostovića, pa zar to nije dovoljno ime, snažno, koje je toliko ostavilo dubok trag u znanosti u Hrvatskoj da stvarno možemo se ponositi što imamo takvo ime na čelu upravnog odbora. Zar nisu predstavnici javnih instituta isto tako ugledni znanstvenici u Republici Hrvatskoj. Zar nije predstavnik Akademije za znanost i umjetnost akademik Mirko Zelić isto osoba koja uživa povjerenje u znanstvenim krugovima. Iako često govorim da Udrugi poslodavaca nije mjesto u pojedinim tijelima, tako i mislim, ali ovdje podržavam što su upravnom odboru zaklade za znanost i predstavnici Udruge poslodavaca jer upravo spona znanosti i gospodarstva je glavna pokretačka snaga za budućnost Hrvatske i gospodarski rast. Znanost koja nije usmjerena ka razvoju gospodarstva, znanost koja nije primijenjena u praksi onda neće polučiti očekivane rezultate, zato je dobro što je predsjednik Udruge poslodavaca u upravnom odboru da se uvijek analiziraju potrebe društva, i da se onda sukladno potrebama društva, strategiji razvoja društva ulaže u određena područja za znanost. Ali primjerice, ako se mi više ne želimo baviti nekom industrijom onda je upitno instituti za takvu industriju i postojanje njihovo koliko je potrebno Hrvatskoj, a ono što želimo razvijati trebamo ulagati u znanstvene institucije za razvoj tih željenih grana. Klub HDZ-a podržava i glasovat će za članove i predsjednika Upravnog odbora Hrvatske zaklade za znanost. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo ispravak netočnoga navoda, javio se poštovani zastupnik Gvozden Flego.
Gospodine Marić kako je ispravak netočnog navoda jedina institucija koju mogu na neki način polemizirati s vama ali bez mogućnosti da mi odgovorite, meni je zbog toga žao ali ja naprosto smatram da nije točno da je Hrvatska među najboljim tranzicijskim zemljama u znanosti. Elementarno nije točno, brojčano nije točno, statistički nije točno, procentualno nije točno i mi smo upozoravali u nekoliko navrata Hrvatska što se znanosti tiče ide unatrag. MI smo od 1,1% došli na 0,7% bruto-nacionalnog proizvoda što je zastrašujuće. Suprotno recommendations preporukama Europske komisije da se ostane na razini prije krize ili da se povećava, jedan dobar dio zemalja je povećavao neke zemlje su udvostručile proračune za istraživanja, a ovakovim ponašanjem ja se bojim da mi siječemo granu na kojoj sjedimo i da smo već počeli padati, dosta smo blizu da tresnemo o zemlju. Preporuka Europske u nije je bila da se 2010. godine dosegne 3% bruto-nacionalnog proizvoda, a sada smo zapravo na razini od 0.7.
Hvala, vrijeme je isteklo. Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Dragan KOvačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime, možda samo ovaj zadnji ispravak netočnog navoda se kratko nadovezati, je Europska unija je doista zauzela stav i preko Deklaracije u Barceloni i u Lisabonu da će udvostručiti ulaganja u znanost i istraživanje i da će ta ulaganja doseći negdje oko 3% bruto društvenog proizvoda. NO, na žalost niti u Europskoj uniji taj cilj nije dosegnut i ja mislim da je tu u pitanju kada je Europska unija povijest bolesti. A to znači da je 1995. godine izašao onaj dokument Zeleni papir o inovacijama gdje je Europska unija također u tom dokumentu jasno napisala jednu svoju spoznaju koju kasnije prepoznajemo kao tzv. europski paradoks, a to je činjenica da visoka znanost ne proizvodi automatski nove tehnologije i gospodarski rast, odnosno da je Europska unija u vrhu znanstvenih istraživanja ali da ta znanstvena istraživanja nisu u funkciji gospodarskog rasta. I upravo iz te činjenice nastao je ovaj Zeleni papir o inovacijama gdje zapravo Europska unija općenito preispituje svoju politiku ulaganja u znanost i istraživanje ali i veze znanosti i gospodarstva. Dakle, pokazalo se da ima znanstvenika, da ima znanstvenih institucija, da je veliki broj rezultata istraživanja itd., no da oni nisu u funkciji gospodarskog razvoja, da to nisu aplikativni rezultati koji mogu pomoći razvoju gospodarstva na način da rješavaju konkretne probleme u praksi i da jasno mora doći do zaokreta kako bi se ulaganje u znanost i istraživanje, u istraživanje i razvoj kako bi se orijentiralo prema razvoju gospodarstva i gospodarskom rastu. Evo, ovdje samo par podataka. Dakle, Europska unija, ovo su podaci 2008. ali nije se bitno promijenilo, ima ulaganje u istraživanje i razvoj 1,99, i EU 15, a EU 27 dakle svih 27 zemalja članica 1,9. Prema tome, ako se Europska unija u ulaganju u istraživanje i razvoj usporedi sa jednim Sjedinjenim Američkim Državama onda je to jedan postotni poen veći udio sredstava koja se izdvajaju za istraživanje i razvoj u Americi dakle udio u bruto društvenom proizvodu nego što je to u EU. I isto tako ako se to usporedi sa Japanom koji je npr. 2000. imao 2,98% udjela u bruto društvenom proizvodu sredstava koja se izdvajaju za istraživanje i razvoj, znači 2,98 to je naraslo u 2008. godini na 3,54%. Prema tome, EU nažalost isto zaostaje u ukupnom ulaganju za istraživanje i razvoj. jasno ima tu i određenih zemalja koje bi se mogle navesti kao dobar primjer. Jučer je baš bilo priča oko Finske npr. koja je negdje na razini Japana itd. No, ono što je veći problem je činjenica koliko je zapravo ulaganje industrije koliko ja ulaganje gospodarstva u istraživanje i razvoj. pa tako imamo podatke da u EU dakle kompletnoj svih 27 zemalja članica, da je udio industrije u ukupnom ulaganju u istraživanje i razvoj 63,6%, dok je npr. to u Japanu 78,53 ili u SAD 72,46%. U RH je to negdje oko 45%. Dakle, upravo ovaj udio gospodarstva u istraživanju govori zapravo i o rezultatima kolika je uloga znanosti i istraživanja u razvoju gospodarstva u smislu rezultata tih istraživanja u smislu inovacija dakle i svih onih rješenja koja se pogotovo u prerađivačkoj industriji smatraju dodanom vrijednosti. Naime, sigurno je da je ova rasprava o ulozi znanosti u razvoj i gospodarstva kada se govori o zakladi iznimno važna. Jer upravo te institucije kao što je BICRO, kao što je Hrvatski institut za tehnologije, kao što je zaklada dakle to su na neki način potpora i dodatna logistika i infrastruktura samome ministarstvu da se više okrene prema gospodarskim subjektima, prema gospodarstvu i da znanstvena istraživanja ne budu samo onog fundamentalnog karaktera nego da budu više primjenjiva u industriji i gospodarstvu. I zato su za nas važni i podaci i važna je ta institucija koje bi trebale odigrati ključnu ulogu u transferu znanja u transferu rezultata istraživanja u samo gospodarstvo. Evo danas razgovaramo ovdje o imenovanju predsjednika i članova upravnog odbora Hrvatske zaklade za znanost. Naime, ono što je sigurno važno da je ova točka dnevnog reda uopće došla na dnevni red, jer smo imali zadnji puta kod izvješća predsjednika upravnog odbora koji je kazao da već čeka godinu i pol dana da ga se razriješi jer je u sukobu interesa. Dakle, koji je čekao na novo imenovanje i na razrješenje. I zato je ova točka dobro došla i trebala je doći i ranije. A što se tiče ljudi koji se imenuju, dakle znanstvenika, stručnjaka koji se imenuju u upravni odbor zaklade, ono što mene veseli da je na čelu imenovan akademik Ivica Kostović. Naime, radi se o čovjeku koji nema samo iskustva kao znanstvenik nego iskustva u rukovođenju, organiziranju posla, osmišljavanju posla. Jer mislim da je prije svega važno u ovoj zakladi ne samo da imamo vrhunske znanstvenike, nego da imamo vrhunske znanstvenike menadžere dakle organizatore, oni koji će biti sposobni implementirati već neka postojeća rješenja i ideje iz svijeta koji će biti u stanju oblikovati nove programe. Prema tome, nije samo važna ta njihov vrhunski znanstveni životopis, nego doista da se radi o ljudima koji će biti u mogućnosti organizirati i poboljšavati, znači unapređivati rad zaklade. Ovdje su bili spomenuti instituti i ja se tu slažem. Dakle, neki instituti u RH nisu ispunili svoju zadaću. I kada se gleda u smislu konkurentnosti, dakle nisu niti konkurentni sa sličnim institutima. Uzmimo bila je priča oko ovog programa FP7 znači gdje se pokušava cijeli ovaj europski znanstveni prostor integrirati. Dakle, sigurno je da će i oni doći na evaluaciju i na prosudbu i da ti neki instituti među njima nisu ispunili svoju zadaću i sigurno je da neće proći tu evaluaciju. Međutim, ja želim navesti jedan dobar primjer to je poljoprivredni institut u Osijeku dakle koji se 90% financira iz vlastitih prihoda, a samo 10% uzima iz državnog proračuna i to isključivo za ovu znanstvenu logistiku, podršku znači za znanstvenike, mlade istraživače itd. a da zapravo su pokazali ono što u HRvatskoj treba. Imati znanje, imati znanstvena istraživanja, njih aplicirati u praksi, kod njih je to rezultiralo velikim brojem novih proizvodnih sojeva, dakle sjemena koje prodaju i na hrvatskom i na inozemnom tržištu, posebno istočnim tržištima. I tu pokazali najbolju spregu znanosti i gospodarstva. I upravo taj podatak da 90% sredstava nameću na tržištu, a samo 10% dobivaju od države govori koliko je to i važan institut i koliko on dobro posluje i funkcionira i pokazao je ono što je HRvatskoj potrebno, znači kako implementirati znanost u gospodarstvo.
Hvala. Imamo repliku. Prvo gospodin zastupnik Petar Selem. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Državna tajnice. Prvo ću se kratko uključiti u ovu raspravu. Naime, moja dva predgovornika koja sam sada čuo iznijeli su vrlo zanimljive podatke, donekle možda kontroverzne, ali u svakom slučaju zanimljive. Stanje znanosti, stanje znanstvenog istraživanja kod nas itd. Ja bih samo htio posjetiti jednu stvar. Na nedavnoj prigodnoj raspravi o izvješću Nacionalne zaklade za znanost da je i odbor i ovaj Sabor zauzeo stanovita stajališta i donio stanovite preporuke. Prema tome, mislim da danas ovdje nismo i ne trebamo raspravljati o stanju znanosti u Hrvatskoj nego o prijedlogu odluke o imenovanju predsjednika i članove Upravnog odbora Hrvatske zaklade za znanost. Tu vidim samo zapravo dva problema koja su se javila, a to jedan problem, da li kriterij izbora mora biti isključivo znanstvena izvrsnost ili kriterij predlaganja može biti drugi, tj. ne mora biti samo znanstvena izvrsnost nego i raspoloživost recimo za određene menadžerske kvalitete. Drugo, jedna stvar koja ostaje otvorenom i za mene isto to je pitanje proporcionalnosti predlagatelja. Mi sad imamo da predlažu 4 predstavnika instituti. Ako usporedimo postotak znanstvenog rada na sveučilištima i institutima onda mislim da tu postoji jedan nesrazmjer i da bi trebalo u budućnosti nastojati da se tu postigne pravo radnovjesje tj. da sveučilište dobije onoliki broj predstavnika koje predlaže u Upravni odbor Naklade za znanost što odgovara postotku znanstvenog rada koji se događa na sveučilištima. Mislim da su to samo dva zapravo tehnička problema o kojima treba razgovarati, a sve drugo mislim da je prijedlog u cjelini dobar i da nema razloga da budemo prema njemu previše suzdržani iako ja osobno jasno bih volio da su humanističke i društvene znanosti nešto više zastupljene unutra, međutim i to je stvar rasprave za buduće prijedloge. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor, gospodin Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa. Naime, ja se slažem sa gospodinom Selemom oko toga da mi danas raspravljamo ovdje o imenovanju Upravnog odbora Hrvatske zaklade za znanost i da je to na neki način point tema o tome kakvi su kandidati, je li dovoljna zastupljenost pojedinih struka. Ja se isto slažem da bi u budućnosti ne samo veća zastupljenost društvenih, ne samo veća zastupljenost sveučilišta nego i biotehničkih znanosti, dakle gdje imamo isto tako i u preporukama Europske unije pa i u Lisabonskom deklaraciji činjenicu da se najviše spominje ICT, znači informacijsko-komunikacijska tehnologija i biotehnologija, znači nešto o čemu posebno na razini Europske unije treba posvećivati pozornost kada je u pitanju istraživanje i razvoj. Međutim, isto tako smatram da treba koristiti i u ovoj sabornici svaku priliku da se govori o znanosti. Mislim da zapravo jako malo govorimo o znanosti, a ako danas govorimo uopće o konkurentnosti, gospodarskoj konkurentnosti pa i o tome kako su određene zemlje počele izlazit iz krize da to upravo zahvaljuju visokim tehnologijama koje su apsolutno vezane za znanost, za istraživanje, za istraživanje koje je doživjelo svoju aplikaciju u praksi dakle kroz inovacije, kroz patente itd. Prema tome, evo koristimo i ovu raspravu znači da bi upozorili na situaciju oko znanosti i znanstvene infrastrukture.
Hvala. Imamo još jednu repliku. gospodin zastupnik Gvozden Flego, izvolite.
Kolega Kovačević, ja se u potpunosti s vama slažem da nema nikakvog automatizma između znanstvenih istraživanja i novih tehnologija i drugačije govoreći, znanstvenih istraživanja i inovacija. Ali s druge strane, gotovo da nema inovacija bez znanstvenih istraživanja, nema visokih tehnologija bez znanstvenih istraživanja, nema održivog razvoja i nema zapravo inovativnog razvoja bez znanstvenih istraživanja tako da su nam ona osnovana koja sve počiva, to ste zapravo rekli i u ovoj replici. Navest ću vam Finsku gdje je situacija bitno u drugačija u Europi. Dakle, Europska unija nije jedinstvena i tu imate jedan cijeli raspon, ali mogu vam navesti i Sloveniju. Krajem 2009. godine su slovenski znanstvenici dobili ekstra sredstva da bi unaprjeđivali znanost i na taj način potpomogli svom gospodarstvu, svojoj privredi. To je jedna strana priče i medalje. Druga strana priče je šta mi ovdje u Saboru radimo za unapređenje znanosti. Podsjetit ću vas na samo dva elementa. Kada je ministar Šuker predlagao ukidanje poreznih olakšica za institucionalno ulaganja u znanost, opozicija je bila protiv, vladajući su bili za i ukinuli smo mogućnost ili stimulaciju za gospodarstvo da ulaže u znanost i u obrazovanje. Dakle, ta porezna olakšica je ukinuta. Slažem se s vama da bi zaklada trebala i mogla biti vrlo značajna. Ali molim vas, zaklada ima ove godine nula kuna iz državnog proračuna i to je ona tragikomedija gdje mi sami nešto hoćemo, ali onda kada dođe do realizacije, do konkretnih mjera da ostvarimo ono što hoćemo onda malo od toga odustanemo.
Hvala. Odgovor, gospodin Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa. Naime, ovdje oko uopće održivog razvoja i konkurentnosti se svi slažemo dakle da treba pojačati ulaganja u istraživanje i razvoj i da zapravo Hrvatska tu ne treba ništa specijalno donositi i zauzimati stavove nego jednostavno slijediti one ključne dokumente Europske unije. Dakle, rekli smo za Lisabonsku deklaraciju koja kaže da će se Europska unija transformirati u najekonomičnije, najdinamičnije gospodarstvo znanja i to prije svega preko inovacijske politike i da treba udvostručiti znači 2002. Barcelona, da treba udvostručiti ulaganja znači na 3% bruto društvenog proizvoda, ali da od toga 2/3 ide iz privatnog sektora, a samo 1/3 iz javnog sektora. Ono što je važno danas kada govorimo o zakladi, kada govorimo o … [[Govornik se ne razumije.]] kada govorimo o Hrvatskom institutu za tehnologije jer činjenica je da te institucije moraju, nisu toliko čak ni presudna sredstva i razina sredstava kojima raspolažu nego programi koje stavljaju na natječaje i kojima bi trebali osigurati, ali i usmjeravati da ti projekti idu u kvalitetniju logistiku hrvatskome gospodarstvu. Kod nas je veliki problem kada su u pitanju znanstveni projekti, prije svega i njihova evaluacija, njihov monitoring, ali i njihove evidencije, a mi danas imamo situaciju da se iz jedinice lokalne samouprave, iz države, različitih ministarstava pa čak i iz ovih institucija financiraju jedni te isti projekti pod različitim nazivima gdje se višestruko uzima novac za jednu te istu stvar. Prema tome, nemamo čak niti dobre evidencije. Evaluacija je zakazala, imali smo situaciju sa ovim znanstvenim projektima koji su jedan dan bili stavljeni na Internet gdje su znanstvenici odreagirali jer nisu bili zadovoljni sa recenzentima da bi se onda to skinulo s interneta itd. Dakle, tu treba više biti transparentnosti, ali i suradnje sa međunarodnim isto tako znanstvenim institucijama, sveučilištima kako ne bi bila samo domaća recenzija, domaća evaluacija nego da ona bude sve više i što dalje sve više i međunarodna.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Zdenko Franić, izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovana gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. BICRO je presušio, Institut za tehnologijsku politiku i razvoj je presušio, nema novaca za inovacije. Kako financirati Zakladu kada niti ona nema novaca dovoljno za financiranje projekata. Činjenica jest da znanost između ostaloga mora biti kompetitivna, mora pomagati rast gospodarstva. Kako to rade u Europskoj uniji? Europska komisija putem ... [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] kao glavne uprave Europske komisije za znanost naručuje pojedina istraživanja u pojedinim tematskim područjima. I za razdoblje od 2010. do 2020. godine tematska područja ... [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] kojima će se posvećivati znatno veća pažnja nego ostalim područjima jesu otvorena i kompetitivna ekonomija, gospodarstvo, razvoj ekonomije zasnovane na niskim ispuštanjima ugljičnog dioksida, održivo upravljanje prirodnih resursa, sigurnost hrane i potrošnih dobara, nuklearna sigurnost te sigurnost i krizno upravljanje kao i referentni materijali i mjeriteljstvo. Smatra se da mjeriteljstvo kroz različite vidove doprinosi do 30% u ukupnom gospodarskom rastu. Kakva je situacija kod nas? Koje su tematska područja od prioriteta u Republici Hrvatskoj? Kako će Nacionalna zaklada za znanost odgovarati na ove izazove? Hoće li odabir projekata i kriteriji za njihov odabir biti sukladan ovoj zacrtanoj Strategiji Europske komisije. To su sve nepoznanice koje je trebalo ugraditi u kriterije za izbor članova Nacionalnog vijeća za znanost. Europska komisija također ima vrlo dobro razrađene mehanizme predviđanja budućih kretanja u globalnoj ekonomiji, u društvu. To je force sighting. Međutim, imamo li mi to u Hrvatskoj, kako mi odgovaramo na suvremene trendove. Bojim se vrlo sporo i vrlo, vrlo neučinkovito. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Kako nema više prijavljenih, zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti. Prelazimo na Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika i članova Upravnog odbora Hrvatske zaklade za znanost. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika i članova Upravnog odbora Hrvatske zaklade za znanost. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Prijedlog odluke o imenovanju prihvaćen je većinom glasova 71 glas za, 28 suzdržanih i tri protiv.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, cijenjene saborske zastupnice i zastupnici. Poslovanje s Državnim robnim zalihama za 2009. godinu odvijalo se sukladno odredbama Zakona o strateškim robnim zalihama, propisima važećim za proračun i proračunske korisnike, te odlukama i zaključcima hrvatske Vlade. Zakonom je određeno da se strateške robne zalihe stvaraju za osiguranje osnovne opskrbe i to u doba ratnog stanja i neposredne ugroženosti, neovisnosti, jedinstvenosti i opstojnosti Republike Hrvatske, te u slučaju većih prirodnih nepogoda i tehničko-tehnoloških i ekoloških katastrofa. Robne zalihe mogu se koristiti i za upućivanje žurne pomoći drugim državama u slučaju katastrofa, humanitarne pomoći, te u slučaju sudjelovanja snaga Republike Hrvatske u mirovnim i humanitarnim operacijama u inozemstvu. Robne zalihe ne mogu se koristiti za otklanjanje poremećaja i nestabilnosti na tržištu. Izvješće o stanju i upravljanju s robnim zalihama je skraćeni prikaz upravljanja robnim zalihama za 2009. godinu. Sukladno zakonskim odredbama obavljen je redoviti godišnji popis državnih robnih zaliha s danom 31.12.2009. godine. Popis su obavile popisne komisije skladištara, a u njihovom radu sudjelovali su i predstavnici Državnog inspektorata, te ovlašteni djelatnici Ravnateljstva za robne zalihe i to u 77 lokacija ili na 93% skladišta. U strukturi strateških robnih zaliha u 2009. godini najveću vrijednost čini 13 vrsta proizvoda, odnosno 98% ukupnih robnih zaliha i to eurodizel i gorivo 25%, pšenica 11%, meso 10%, mazut 8%, mesne riblje i ostale konzerve 6%, cjelodnevni suhi obrok 5%, šatori, vreće i poljski ležajevi i posteljina 14%. U 2009. godini izvršena je nabava roba vrijednosti 43 milijuna kuna i to poljskih ležajeva 4119 komada, šatora velikih 1000 komada, malih šatora 585 komada i 10 automobilskih cisterni za vodu. Ukupni prihodi i primici u 2009. godini iznose 28 milijuna 293 tisuće i 98 kuna, a ukupni rashodi i izdaci 74 milijuna 486 tisuća 193 kune, te je ostvaren manjak prihoda i primitaka u iznosu od 46 milijuna 193 tisuće i 94 kune. Manjak prihoda i primitaka pokriva se iz viška prihoda i primitaka iz ranijih godina. Raspoloživ višak prihoda i primitaka … [[Ne razumije se.]] razdoblju iznosi ukupno 35 milijuna 295 tisuća 912 kuna. Višak prihoda koristit će se sukladno članku 16. Zakona o strateškim robnim zalihama i to za nabavu strateških zaliha sukladno bilanci u iznosu 28 milijuna 959 tisuća i 912 kuna, za ulaganja u tekuće investicijsko održavanje skladišta u vlasništvu državnih robnih zaliha. Na temelju gore narečenog možemo konstatirati da je u 2009. godini izvršen niz aktivnosti i osnovne karakteristike poslovanja bile su: redovito vršenje kontrola robnih zaliha, dovele su do reda među tvrtkama skladištarima, vrijednost strateških robnih zaliha veća je 5% u odnosu na 2008. godinu, izvršena je nabava strateških robnih zaliha u iznosu 43 milijuna kuna, prihodi ostvareni iz poslovanja s državnim robnim zalihama uplaćivani su na jedinstveni račun državnog proračuna, izvršeno je obnavljanje strateških robnih zaliha kukuruza i pšenice radi očuvanja kakvoće. Stanje u robnim zalihama je takvo da se u svakom trenutku nastupa okolnosti iz članka 2. Zakona o strateškim robnim zalihama može reagirati, tj. u slučaju elementarnih nepogoda i katastrofa, a isto tako u potpori ili u potrebi slanja humanitarne pomoći u druge zemlje, kao i organizirati humanitarnu pomoć u Republici Hrvatskoj. Troškovi čuvanja i obnavljanja strateških robnih zaliha maksimalno su racionalizirani, a popunjavanje zaliha kontinuirano se provodi u skladu sa financijskim mogućnostima, odnosno dostupnosti sredstava državnog proračuna i sredstva od redovnog poslovanja sa strateškim robnim zalihama, ne dovoditi u pitanje funkcionalnost strateških robnih zaliha. U slučajevima nepoštivanja ugovornih obaveza ravnateljstvo za robne zalihe poduzima sve pravne radnje u osiguranju povrata robe, donosi upravna rješenja o povratu robe, podnosi kaznene prijave protiv društava i odgovornih osoba, osigurava naplatu sredstvima osiguranja koji su sastavni dio ugovora, naplaćuje se kao izvršni vjerovnik u novcu, a sve to u cilju zaštite imovine i interesa Republike Hrvatske. Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici Hrvatskog sabora, zahvaljujem vam na pozornosti. Hvala vam.
Hvala. Želi li izvjestitelj odbora? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je u ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Mislim da je dobro na početku rasprave o ovom izvješću podsjetiti i ponoviti da je Vlada Republike Hrvatske 2004. godine donijela bilancu strateških robnih zaliha. Tom bilancom je određena vrsta, naziv i količina robe, te osnovni teritorijalni razmještaj, zatim plan i rokovi popune roba koji čine strateške robne zalihe nužno potrebne za život ljudi, zatim naftni derivati, materijali i sirovine potrebni za proizvodnju u doba ratnog djelovanja, stanja ili neposredne ugroženosti, neovisnosti i jedinstvenosti Republike Hrvatske, ili za zbrinjavanje stanovništva u slučaju velikih prirodnih nepogoda i ekoloških katastrofa. Robnim zalihama u okviru Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva upravlja ravnateljstvo za robne zalihe. Državnim proračunom Republike Hrvatske za 2009. godinu na koju se i odnosi izvješće o kojem danas raspravljamo, prihodi za posebne namjene i prihodi od nefinancijske imovine ravnateljstva za robne zalihe uključeni su u državni proračun, to izdaci koji se iz njih podmiruju. Od 2006. godine ravnateljstvo ima obvezu uplaćivanja prihoda ostvarenih iz poslovanja s robnim zalihama, u korist jedinstvenog računa državne riznice. Godišnji obračun, financijsko izvješće za 2009. koje je u okviru ovih materijala u zakonskom roku je izrađeno i dostavljeno na propisanim obrascima nadležnom ministarstvu, Državnom uredu za reviziju i financijskoj agenciji. Nekoliko najbitnijih značajki poslovanja državnih robnih zaliha u 2009. godini. Kao što smo čuli smanjeni su rashodi za nabavu nefinancijske imovine, smanjeni su rashodi za nabavu zaliha, što znači ukupno smanjenje rashoda. Nadalje smanjeni su prihodi poslovanja, a povećani prihodi od prodaje nefinancijske imovine, u odnosu na proteklu 2008. godinu. Neznatno su smanjena i kratkoročna potraživanja, a povećana dugoročna potraživanja i to reprogramirana po odlukama Vlade. Smanjena su i kratkoročna potraživanja za prihode uplaćene u proračun. Izdaci za financijsku imovinu i otplatu zajmova u 2009. godini nisu postojali, a u strukturi nefinancijske imovine na dan 31.12.2009. godine najzastupljenije su zalihe državnih robnih zaliha sa 72%. U ovoj izvještajnoj 2009. godini ostvaren je manjak prihoda i primitaka u odnosu na prethodnu godinu, u iznosu od 46 milijuna 193 tisuće kuna, manjak prihoda pokrit će se prenesenim viškom prihoda i primitaka iz ranijih godina, koji je iznosio više od 81 milijun kuna. Raspoloživi višak prihoda i primitaka koji ostaje za sljedeće razdoblje iznosi 35 milijuna 295 tisuća kuna, a navedena sredstva ravnateljstvo koristi i troši u ovoj 2010. godini. Želim evo na samom kraju istaknuti jedan dobar primjer gospodarenja i upravljanja zalihama. U ovom slučaju radi se o zalihama višenamjenskih autocisterni. Iz izvješća je vidljivo da u okviru robnih zaliha postoji 10 komada višenamjenskih autocisterni u 2009. godini, a poznato je da je tijekom 2010. godine nabavljeno još 10 autocisterni, što ćemo naravno iznijeti nagodinu u izvješću ravnateljstva za državne zalihe. I što je tu bitno za istaknuti? Tih 20 višenamjenskih autocisterni nije parkirano u nekakvom skladištu u Zagrebu ili negdje drugdje. Naprotiv, tih 20 autocisterni za prijevoz vode dano je na korištenje jedinicama lokalne samouprave, odnosno dobrovoljnim vatrogasnim društvima diljem Hrvatske. Vatrogasci i jedinice lokalne samouprave vode brigu o tehničkom stanju, i spremnosti tih cisterni za eventualne intervencije u pozivu nadležnih službi, a u međuvremenu te cisterne koriste se za protupožarne intervencije, i prijevoz pitke vode u slučaju različitih elementarnih nepogoda za šire područje na kojem se nalazi, na kojem su locirane. To je odličan primjer gospodarenja robnim zalihama. A zbog svega sadržanog u ovom izvješću klub HDZ-a prihvatit će Izvješće o stanju i upravljanju s robnim zalihama za 2009. godinu sa financijskim pokazateljima. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Zdravko Kelić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče s kolegom, dame i gospodo. Znamo da je dobro upravljanje robnim zalihama od velikog značaja obzirom na potrebu pravodobne opskrbe stanovništva tijekom izvanrednih situacija, a nedavne poplave pokazale su da se takve mogu nažalost dogoditi i u Hrvatskoj. S druge strane, neke druge krajeve pogodila je suša pa je cijena pšenice zbog odluke Rusije da zabranu izvoza pšenice produlji do sljedeće žetve porasla te se procjenjuje da će zbog toga cijena hrane na svjetskom tržištu biti visoke i nestabilne. Budući da poremećaj cijena na tržištu poljoprivrednih proizvoda utječe na stabilnost domaće proizvodnje potrebno je stvarati zalihe iz kojih je moguće intervenirati kako bi se domaće tržište stabiliziralo. Navedeno nam govori da je održavanju i upravljanju državnim robnim zalihama to potrebno posvetiti posebnu pozornost. Bilancom strateških robnih zaliha određena je vrsta, naziv i količina robe te osnovni teritorijalni razmještaj i plan kao i rokovi potpune robe koje čine strateške robne zalihe nužno potrebne za život ljudi. U to su također uključeni i naftni derivati, materijali i sirovine potrebni za proizvodnju u doba ratnoga stanja ili neposredne ugroženosti neovisnosti i jedinstvenosti RH ili za zbrinjavanje stanovništva u slučaju velikih prirodnih nepogoda i ekoloških katastrofa. Osnovna karakteristika poslovanja državnih robnih zaliha u 2009. godini kako se vidi iz izvješća je smanjenje rashoda za nabavu nefinancijske imovine, smanjenje rashoda za nabavu zaliha te ukupno smanjenje rashoda, smanjenje prihoda poslovanja, a povećanje prihoda od prodaje nefinancijske imovine s obzirom na prošlu godinu te neznatno smanjenje kratkoročnih potraživanja. Također su povećana dugoročna potraživanja i to reprogramom po odlukama Vlade smanjena su kratkoročna potraživanja za prihode uplaćene u proračun, a izdataka za financijsku imovinu i otplate zajmova u 2009. godini nije bilo. U 2009. godini ostvaren je manjak prihoda i primitaka u iznosu od 46 milijuna 193 tisuće kuna. Manjak prihoda pokriva se s prenesenim viškom prihoda i primitaka iz ranijih godina koji iznose 81 milijun 489 tisuća kuna. Raspoloživ višak prihoda i primitaka u sljedećem razdoblju iznosi 35 milijuna 295 tisuća kuna, a navedena sredstva ravnateljstvo će moći utrošiti u 2010. godini. Sukladno pozitivnim propisima godišnji popis roba državnih robnih zaliha obavljen je kod ukupno 65 pravnih osoba, skladištara državnih robnih zaliha te je obrađeno ukupno 83 inventurne liste i zapisnike. Godišnji popis vlastitih skladišta, osnovnih sredstava i sitnog inventara proveden je kod ukupno 13 pranvih osoba skladištara. Ukupna potraživanja na dan 31. prosinca 2009. godine veća su za 0,63% u odnosu na 31. prosinac 2008. godine. Iznosi 792 milijuna 156 tisuća kuna, a najveću vrijednost čine kratkoročna potraživanja koja iznose 737 milijuna 549 tisuća kuna i čine 93,11%. Dugoročna potraživanja iznose 63 milijuna 449 tisuća kuna i odnose se na reprogramirana potraživanja, a u odnosu na prethodnu godinu veća su za 18,19%. Što se obaveza tiče najveća su kreditna sredstva doznačena za otkup pšenice u 2004. godini u iznosu od 213 milijuna i 217 tisuća kuna dok ostale obaveze čine 0,36% ukupnih obaveza. Sveukupna vrijednost roba i državnih robnih zaliha na dan 31. prosinca 2009. godine iznosi 328 milijuna 767 tisuća kuna što je za 3,5% više nego u 2008. godini dok je vrijednost skladišta 110 milijuna 334 tisuće kuna što je za 2,62% manje u odnosu na vrijednost vlastitih skladišta prošle godine. Strateške robne zalihe na dan 31. prosinca 2009. godine iznose 324 milijuna 558 tisuća kuna te su veća za 5,11% u odnosu na 2008. godinu. A kako se navodi u izvješću do povećanja vrijednosti došlo je zbog nabave poljskih ležajeva, malih i velikih šatora kao i višenamjenskih autocisterni za vodu. Iz svega ovoga navedenog možemo zaključiti da je se dobro gospodarilo u robnim zalihama i stoga će klub HSS-a podržati ovo izvješće.
Hvala. I u ime kluba HNS-HSU-a gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Mi svake godine u Saboru raspravljamo o Izvješću robnih zaliha i svake godine to izvješće zahvaljujući parlamentarnoj većini dobiva zeleno svjetlo i svake sljedeće godine o robnim zalihama se u pravilu govori na gotovo isti način. Ja sam u jednoj raspravi prije jedno 3, 4 godine kad smo raspravljali o Izvješću robnih zaliha nazvao robne zalihe samoposlugom. I robne zalihe su bile samoposluga, to je javna tajna. Nešto što je poznato, nešto što znamo. Od vrabaca koji su pojeli žito do daleko sofisticiranijih i daleko složenijih operacija. Naime, zašto to govorim? Govorim zato jer po meni ključni problem kad iščitam ovo izvješće, koje je doduše napravljeno svega na 12 stranica što sasvim sigurno nije dobro za materiju o kojoj raspravljamo, ali je činjenica da robne zalihe imaju potraživanja na nivou 800 milijuna kuna. I svake godine je takva cifra ista i čak je bilo godina kad je i taj iznos bio i veći od 800 milijuna, međutim kad se pogleda struktura ovih potraživanja dionice, udjeli u glavnici što je sasvim sigurno bilo prijeboj ili je nekome bilo isplativije kroz robne zalihe unovčiti svoje dionice ili udjele u svom društvu nego je to burza ili neki drugi način, ali dionice čine 325 milijuna kuna ili drugim riječima 470 milijuna kuna još uvijek visi, 470 milijuna još uvijek je nepokriveno. Kako i na koji način je došlo do tih 470 milijuna, to svake godine postavljamo ta pitanja. S obzirom da sam član Savjeta za robne zalihe o tome smo raspravljali na Savjetu. I na zadnjoj sjednici Savjeta dogovorili smo se jednoglasno, usuglašeno, da tražimo da Ravnateljstvo za robne zalihe prema nenaplaćenom potraživanju konačan i čvrst stav. Nama je jasno da oni nisu u mogućnosti, da su oni u mogućnosti iznijeti svoj stav, i njihov mi je poznati, njihovo stav potpuno ga odobravam, on je sukladan našem zaključku. NO, problem je tome što taj stav mora netko drugi odobriti, a taj netko je Vlada Republike Hrvatske. I Vlada Republike Hrvatske mora odlučiti i mislim da bi bilo korektno nakon skoro 20 godina poslovanja robnih zaliha da tu konačno podvuče crtu. Ako je odluka da se ide čistih ruku, snažnog srca u borbu protiv korupcije, ajmo raščistiti prostor od 800 milijuna kuna. U pojedinim dugovanjima sudski postupci traju od 93. godine, 17 godina ne mogu se riješiti određeni sudski postupci a da bi se mogla raščistiti sporna ili sumnjiva stavka koju vode robne zalihe u svojim bilancama. 17 godina da li je to slučajno? DA li je to slučajno? Drugo što želim posebno naglasiti to su inventure robnih zaliha. Gubitak u "Đakovštini" friškog je karaktera. Mjesec dana nakon što je inventurna komisija utvrdila stanje desilo se da žita nema, ljudi su ostali bez svog žita. Tko radi inventure? Po najvećoj mjeri državi inspektorat. Mislim da je potrebno iz govornice u Hrvatskom saboru postaviti pitanje državnom inspektoru i članovima Državnog inspektorata koji dugi niz godina obavljaju taj posao u ime i za račun robnih zaliha. Prema tome, ako želimo sustav robnih zaliha, a želimo ga, takva je i zakonska obveza i na koncu konca na taj način smo se odredili, mislim da je rasprava o ovom Izvješću prilika da konačno tu podvučemo crtu. I da se vrlo jasno odredimo prema instituciji čija vrijednost cirka 500 milijuna. DA se vrlo jasno odredimo prema instituciji koja je nužna, koja nam je potrebna, ali isto tako da definiramo onu drugu dimenziju a to je razvojnu dimenziju koju robne zalihe mogu imati u razvoju gospodarstva, posebno poljoprivrede. Da li je logično da nekim namirnicama kojima istječe rok trajanja, pa ravnateljstvo za robne zalihe ima probleme sa uništavanjem ili sanacijom takve robe, istovremeno turističkoj privredi dajemo friški novac iz državnog budžeta, tu nam novac propada koju vide robe, a ovdje gdje imamo novac ali je u robi, to uništavamo. Prema tome, u svakom slučaju robne zalihe bi trebale imati pored ove zakonske obveze zbog čega su formirane, sasvim sigurno bi trebale imati i ovu razvojnu komponentu. Jer mi u Klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika ne slažemo se da njihova razvojna komponenta se sastoji u samoposluzi, po nekakvim čudnim kriterijima, nego u konkretnim akcijama, u konkretnim aktivnostima, prema konkretnom dijelu Hrvatskog gospodarstva, od poljoprivrede pa nadalje. Kolega je u ime Kluba spomenuo ... sisteme, odlično i to je dobar primjer, rekao primjer kvalitetnog raspolaganja imovinom robnih zaliha, to je odličan primjer, potpuno se slažemo s njime, međutim, što je s ostalim robama? Kvaliteta raspolaganja na način samoposluge za nas u Klubu HNS-a HSU-a nije prihvatljiva i ne može biti prihvatljiva a kada govorimo o ukupnom potencijalu robnih zaliha očekujemo od Vlade Republike Hrvatske da robne zalihe, potencijal robnih zaliha iskoristi i u razvoju potpori prije svega, slijedom toga i razvoju Hrvatskog gospodarstva. Sadašnje ravnateljstvo za robne zalihe, ljudi koji to vode, zajedno sa državnim tajnikom, tokom ove godine čini mi se na četiri sjednice smo razgovarali o tom potencijalu i kako na koji način iskoristiti taj potencijal. I složili smo se, definirali smo mogućnosti, međutim, sve je ostalo na tome. Ako se resorni ministri ne uključe aktivno i da robne zalihe su poluga s jedne strane u raščišćavanju korupcije koja ima svoju povijest u zadnjih 20 godina, koja se mjeri nominalno 800 milijuna kuna, a iznos je sasvim sigurno veći, da taj potencijal iskoristi u razvoj gospodarstva. Mi u Klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika nemamo razloga ne prihvatiti izvješće Ravnateljstva, ljudi rade svoj posao. U okviru onih mogućnosti koje su im date. Ali mogućnosti koje otvaraju prostor robnih zaliha da su za neke pojedince, za neke samoposluge i dugi niz godina i o tome se vidi samo do konkretnih informacija dolazimo samo kroz istraživačko novinarstvo, a ne zahvaljujući institucije ove države koje bi trebale odraditi taj dio posla i s tim se ne slažem. Ne slažemo se da u 17 godina se ne može zatvoriti sudski proces, gdje robne zalihe imaju svoja potraživanja i ne slažemo se da robne zalihe se ne uključe kao poluga i podrška razvoju gospodarstva. Pa u tom smislu podržavamo nastojanja mi u klubu HNS-a i HSU-a podržavamo nastojanja zaposlenih u Ravnateljstvu za robne zalihe, ali u znak ne slaganja sa politikom vođenja robnih zaliha svih ovih godina, politikom samoposluge za odabrane, politike uz status quo politikom u kojoj institucije države na rade svoj posao u tom smislu mi u klubu HNS-a i HSU-a nećemo podržati ovo izvješće.
Hvala. U ime kluba HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. S obzirom da nam vrijeme istječe ili da vam vrijeme istječe, klub HDSSB-a također neće podržati izvješće ovo izvješće o robnim zalihama za 2009. godinu, gotovo iz istih razloga kao i klub gospodina Koračevića HNS-a i HSU-a. Naime, točno je to da smo imali afere koje su se redale sa robnim zalihama od ranije. Gospodin Koračević da je tome već 17 godina i da su još uvijek te afere i problematika koja je vezana uz njih neriješena. Točno je to da koliko čekamo bilo kakvu vijest o pšenici Đakovštine 27 tisuća tona dakle pšenice koje su nestale netragom i zanimljivo da se tih 27 tisuća tona ili 2 tisuće 700 vagona pšenice ne zna se za njihov trag niti se "ne zna" kamo su nestale. Dakle, taj fenomen robnih zaliha je povezan s fenomenom samoposluživanja odabranih i podobnih zaista je ono što mora zabrinuti hrvatsku javnost, ali i to da se robne zalihe kao nešto što je gledajući afirmativno i pozitivno se mogu uključiti, mogu pospješiti, mogu se iskoristiti za potporu hrvatskom gospodarstvu. Kada to kažem onda se moram prisjetit slučaja koji je evo u Brodsko-posavskoj županiji dobro praćen i poznat, a u široj hrvatskoj javnosti možda nešto manje, a radi se o protugradnim raketama koje proizvodi "Alatnica" Slavonski Brod. Te protugradne rakete koja Hrvatska uvozi, dakle 2/3 ih uvozi, dakle oko 4,5 tisuće komada, a kupuje država Hrvatska za svoje potrebe samo 2 tisuće od vlastite hrvatske tvrtke "Alatnice" Slavonski Brod, iako ta ista "Alatnica" ima potencijale i kapacitete da proizvodi i svih 7 tisuća protugradnih raketa, a i mogućnosti da proizvede više i modernije i bolje protugradne rakete, nego što ima konkurencija u Srbiji, Makedoniji, Bugarskoj od kuda se uvoze protugradne rakete. Zašto to govorim kada je tema Izvješće o stanju i upravljanju robnim zalihama u 2009. godini? Pa zato što su i protugradne rakete temeljem kupovine i dogovora i natječaja, ako ćemo na kraju tako reći s "Alatnicom" Slavonski Brod i u kojoj radi više od 50 radnika, a za spas hrvatskog gospodarstva tu prije svega mislim i na "Alatnicu" u Slavonskom Brodu koja je u krugu "Đure Đaković" holdinga, moglo se otkupiti protugradnih raketa u robne zalihe RH. To se nije dogodilo i ne događa se niti o tome ima razgovora, niti o tome dogovora, niti o tome ima dobre volje i namjere onih koji bi to mogli riješiti. I zbog toga evo jedna uzorna firma s 50 djelatnika je zaista u velikim, velikim poteškoćama. Da, Pero Veočić točno je gospodine Friščić. E da se vratim na materijal pisani koji ovdje piše, a to je Izvješće o stanju i upravljanju robnim zalihama gdje piše da je u lipnju 2004. godine Vlada Republike Hrvatske donijela bilancu strateških robnih zaliha čije je donošenje propisano odredbama članka 9. Zakona o strateškim robnim zalihama. "Bilancom je predviđena vrsta, naziv i količina robe, te osnovni teritorijalni razmještaj, plan i rokovi popune robe koje čine strateške robne zalihe nužno potrebne za život ljudi, zatim naftni derivati, materijali i sirovine potrebni za proizvodnju u doba ratnog stanja ili neposredne ugroženosti ili neovisnosti jedinstvenosti RH ili za zbrinjavanja stanovništva u slučaju velikih prirodnih nepogoda i ekoloških katastrofa." Zašto kažem velikih nepogoda i ekoloških katastrofa? Pa zato što je tuča, grad, led ili krupa kako god hoćete upravo jedna od prirodnih nepogoda koje mogu zadesiti i zbog kojih se vrlo često prijavljuje šteta, elementarna nepogoda u krajevima posebice onih sa poljoprivrednom proizvodnjom, a protugradne rakete spadaju u sredstvo koje to mogu spriječiti, zapriječiti. I zbog toga postoji i potreba i mogućnost da se hrvatske protugradne rakete budu u robnim zalihama RH kako bi u svakom trenutku mogli djelovati dakle u slučaju od opasnosti od takve elementarne nepogode. Pa dajte pokažite već jedanput dobru volju i dobru namjeru kako bi evo robne zalihe kako je rekao i gospodin Koračević, bile u funkciji kako bi mogle koristiti, kako bi mogle biti potpora i hrvatskom gospodarstvu. S obzirom na ovo izvješće i da je ono jednako gotovo svake godine čisto da kažem činovničko nabrajanje činjenica, a nikakav napredak u smislu ovakve možebitne potpore gospodarstvu i klub HDSSB-a ponavljam neće biti za ovo izvješće. Hvala vam lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak. Gospodin Zdenko Franić, izvolite.
Ispravljam netočan navod štovanog kolege da je potrebno da protugradne rakete budu u robnim zalihama. Naime, umjesto djelovanje na vrijeme je teško naslijeđe komunističkog sustava i kao takvo je napušteno u većini pametnih, razvijenih zemalja koje vjeruju u znanstvena istraživanja. Uostalom, i Ministarstvo znanosti Republike Hrvatske je provelo po nalogu Vlade Republike Hrvatske istraživanje o učinkovitosti protugradne obrane i rezultati su bili poražavajući. Protugradna obrana nikako nije učinkovit način obrane od obrane, obranu od tuče treba organizirati na druge načine, osiguravanjem posjeda kod osiguravajućih društava, mrežama itd. Nažalost, još uvijek se iz državnog proračuna kod nas odvaja preko 20 milijuna kuna za tu svrhu, a koja totalno nema nikakvog učinka. Hvala.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin Dragutin Lesar. Nema ga. Gospodin Franjo Lucić, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Poštovani kolegice i kolege. Kada govorimo o robnim zalihama onda svakako trebamo nekoliko riječi reći da su to stručni i gospodarski poslovi koji se vode u Državnom ravnateljstvu za robne zalihe, a pod ravnateljstvom Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva. Ravnateljstvo je ustrojeno kao upravna organizacija sa tri odjela: Odjel za robne zalihe, Odjel za financijsko-računovodstveno i analitičke planske poslove i Odjel pravnih poslova. Naravno govorit ću što kraće, ali ću pokušat reći ono što je bitno, da je godišnji popis robnih državnih zaliha sve obavio u ukupno 65 pravnih osoba. Stoga pored inventurnih komisija imenovanim rješenjem odgovorne osobe su također izvršile i napravile 83 inventurne liste i zapisnika o provođenju godišnjeg popisa kod ukupno 65 pravnih osoba. Ono što je bitno reći, a to je da su financijski rezultati poslovanja ili bolje rečeno prihodi u 2009. godini bili 28 milijuna 293 tisuće kuna, također i rashodi poslovanja u iznosu od 74 milijuna 486 tisuća kuna. Naravno, vidljivo je ovdje da nam se pojavio višak rashoda u odnosu na prihode, a oni će biti pokriveni iz prihoda proteklih godina. Također je bitno naglasiti da u strukturi strateških robnih zaliha u 2009. godini najveću vrijednost čini 13 vrsta proizvoda a to su eurodizel, to su pšenica, meso, mazut, mesne, riblje i ostale konzerve, cjelodnevni suhi obroci itd. Na temelju gore narečenoga možemo konstatirati da je u 2009. godini izvršen niz aktivnosti i osnovne karakteristike poslovanja bile su redovito vršenje kontrola što je u ovome trenutku jako bitno za reći jer smo svjedoci ne samo u protekloj godini nego i u bivšim prošlim godinama je bilo slučajeva zlouporabe. No moram ovdje konstatirati i reći da je upravo u ovoj godini izvršeno niz kontrola i to ne samo od djelatnika robnih rezervi nego i državnih inspekcija i u ovome trenutku možemo reći da su zapuhali neki novi vjetrovi u robnim zalihama upravo utemeljeni na ovim kontrolama i što sam siguran i uvjeren, da u budućnosti se ne smije i ne može događat manjak određenih roba. Stoga evo i ovo moje izvješće, dakle podržavam Izvješće o stanju i upravljanju robnih zaliha za 2009. godinu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu o ovoj točki dnevnog reda. Prelazimo na Izvješće o stanju i upravljanje robnim zalihama za 2009. godinu sa financijskim pokazateljima. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog i matičnog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o stanju i upravljanju robnim zalihama za 2009. godinu sa financijskim pokazateljima. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovo Izvješće je prihvaćeno većinom glasova 72 glasa za i 1 suzdržan i 29 protiv.