Representanten Karin S. Woldseth vil framsette et representantforslag.
Jeg vil fremme et forslag på vegne av Ulf Erik Knudsen, Per Sandberg og meg selv om å oppheve forbudet mot profesjonell boksing i Norge.
Lovforslaget vil bli behandlet på reglementsmessig måte.
Presidenten har grunn til å anta at det blir en veldig kort debatt.
Forslaget til endringer i ansvarlighetsloven og riksrettergangsloven er en konsekvens av at Stortinget i tidligere møte i dag har endret Grunnloven – endret systemet og innført et nytt for riksrett. Bakgrunnen er altså Kosmo-utvalgets forslag til også å foreta enkelte endringer i ansvarlighetsloven og riksrettergangsloven. Endringene i ansvarlighetsloven medfører at Riksrettens kompetanse strammes noe inn, og det presiseres at det bare er straffbare handlinger som alene statsråder, stortingsrepresentanter og høyesterettsdommere kan begå, som omfattes av loven. Det er altså et brudd på en konstitusjonell plikt som ansvarlighetsloven omhandler. Lovbrudd av annen karakter skal altså håndteres på samme måte som for andre borgere, dvs. gjennom de ordinære bestemmelsene i straffeloven. Det er også en enstemmig komite som mener at dette forslaget vil medføre at man så langt man kan, unngår strafferegler som knytter straffeansvaret til svært vidtfavnende og utpreget politiske vurderingstemaer – og det er innført en endring i ansvarlighetsloven § 11. Samtidig er det nå en ny paragraf i ansvarlighetsloven som medfører et straffansvar for de medlemmer av regjeringen som ikke søker avskjed etter et vedtatt mistillitsforslag i Stortinget. Dette er altså nytt også i ansvarlighetsloven og en konsekvens av at parlamentarismen er innført i Grunnloven. Strafferammen for brudd på den nye § 15 er foreslått satt til ti års fengsel, for det samsvarer med tilsvarende bestemmelser foreslått i straffeloven, også av Frøiland-utvalget. En kuriositet vil vel noen synes, men vi fjerner altså uttrykket «hefte», som det har vært henvist til i ansvarlighetsloven. Det skyldes at denne straffeformen er fjernet i den nye straffelovens alminnelige del. Selv om den ikke har trådt i kraft, finner komiteen det naturlig å ta betegnelsen «hefte» ut av ansvarlighetsloven. I riksrettergangsloven tar man konsekvensene av grunnlovsendringen, og sørger for at det i denne loven kommer med at det er fem dommere fra Høyesterett og seks medlemmer valgt av Stortinget som utgjør den nye Riksretten. Det er også en del andre endringer i riksrettergangsloven som er av mer – skal vi si – redaksjonell karakter, men som er en direkte følge av de endringer som tidligere er gjort. På ett område har komiteen delt seg i et flertall og et mindretall. Flertallet, alle unntatt medlemmene fra Kristelig Folkeparti og Senterpartiet, slutter seg til forslaget om at Riksretten skal avsi sine kjennelser med simpelt flertall, mens mindretallet vil ha et større flertall. Jeg går ut fra at mindretallet selv vil begrunne sine synspunkter og sitt forslag. I et nytt kapittel 3 i riksrettergangsloven er det da kommet inn en nyetablering: en ansvarskommisjon som skal være, skal vi si, eksisterende til enhver tid, men som kun skal tre i funksjon dersom en tredjedel av Stortinget i vedtak ber om det. Så det er en sovende ansvarskommisjon, men den kan til enhver tid settes i gang med å undersøke og etterforske om et forhold skal medføre en tiltale som så Stortinget skal avgjøre. Med vedtak av disse to lovendringsforslagene vil systemet for den nye riksrettsordningen være gjeldende. Endringene i disse lovene gjøres i realiteten gjeldende med en gang, slik at når dette er sanksjonert av Kongen, vil hele det nye systemet være på plass – både ansvarlighetslov, riksrettergangslov, Stortingets forretningsorden og Grunnloven.
Innleiingsvis vil eg visa til det innlegget som vart halde i Stortinget tidlegare i dag, av Lagtingets visepresident, Ola T. Lånke, om sjølve riksrettssaka. Der går det fram at Kristeleg Folkeparti stør den nye riksrettsordninga. Det er brei semje om dei endringane som vert gjorde i lovverket, unnateke éin paragraf. Kristeleg Folkeparti og Senterpartiet har dissens når det gjeld storleiken på fleirtalet som skal avseia fellande dom i Riksretten. I straffesaker er fellande dom basert på meir enn eit knapt fleirtal. I lagmannsretten er fleirtalskravet t.d. 70 pst. ved jury og 71,4 pst. ved meddomsrett. Slik Kristeleg Folkeparti ser det, er det rimeleg at òg same rettstryggleik skal gjelda for dei som blir stilte for riksrett. Det vert difor fremja forslag om kvalifisert fleirtal ved fellande dom i Riksretten. Riksretten vil, slik det allereie er referert til, i framtida ha elleve medlemer – fem høgsterettsdommarar og seks medlemer valde av Stortinget. Ved simpelt fleirtal vil fellande dom kunne skje sjølv om alle høgsterettsdommarane stemmer imot. I slike tilfelle vil ein kunne hevda at ein eventuell dom er politisk motivert. Det vil vera uheldig om ein fellande dom vert avsagd utan støtte frå nokon av høgsterettsdommarane. På denne bakgrunnen går Kristeleg Folkeparti inn for at sju av dei elleve medlemene i Riksretten må stemma for for at straffsøkte skal verta kjend skuldig. Til slutt vil eg ta opp mindretalsforslaget.
Ingebrigt S. Sørfonn har tatt opp det forslaget han refererte til.
Eg vil konsentrera meg om det alternative forslaget som ligg, til § 11 fyrste ledd, som Senterpartiet tok initiativ til, som vi er svært nøgde med at vi har fått Kristeleg Folkeparti si støtte til, og som vi òg er ein smule overraska over at ikkje fleire i komiteen fann å kunne støtta. Eg vil ta utgangspunkt i det rettstryggleiksprinsippet som ligg i straffeprosessen, at rimeleg tvil skal koma den straffsøkte til gode – «in dubio pro reo», som det er uttrykt. Då kan ein hevda at dette prinsippet inneber at ein i ein domstol med fleire medlemmer bør krevja solid fleirtal for fellande dom. Slik er det i lagmannsretten, som vi har skrive i innstillinga – fleirtalskravet er 70 pst. ved jury og 71,4 pst. ved meddomsrett. I det siste tilfellet vil eit fleirtal som kjenner den straffsøkte skuldig, alltid innehalde minst ein fagdommar. No kjem den nye Riksretten til å ha elleve medlemmer – seks oppnemnde av Stortinget og fem høgsterettsdommarar. Med andre ord, dersom simpelt fleirtal gjeld, kan fellande dom ileggjast mot stemmene til høgsterettsdommarane. I teorien – og dette er i teorien – kan dette opna for politisk motiverte dommar. Vi legg til grunn at ein viktig tanke bak endringa av riksrettsinstituttet var nettopp å gjera det mindre politisk, og skjerpa krava til rettstryggleik for dei straffsøkte. Det er slik at eit krav om eit kvalifisert fleirtal, f.eks. to tredjedelar som i USA si riksrettsordning, vil sikra at minst ein høgsterettsdommar må stemma for fellande dom i straffesaker i Riksretten. Dette vil etter vårt syn medverka til auka rettstryggleik og samtidig vera i tråd med praksis i straffesaker i lagmannsretten. Lat meg berre presisera at etter vårt syn skal kravet om kvalifisert fleirtal gjelda i spørsmålet om straff. Kravet om simpelt fleirtal skal framleis gjelda i saker om skadeerstatning og om erstatning for sakskostnader.
Venstre er ikke medlem av kontroll- og konstitusjonskomiteen. Jeg synes derfor det er riktig å presisere vårt syn. Vårt syn kommer til uttrykk ved det som er fremmet fra denne talerstol av representanten Sørfonn, og er også dekket ved de merknader som er inntatt i innstillingen. Venstre vil ved voteringen derfor stemme for det forslaget som er tatt opp av representanten Sørfonn.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 1.[[Votering, se nedenfor]]
Vi går da til votering over de forslag som er fremmet under sak nr. 1.
Under debatten har det blitt framsatt et forslag, fra Ingebrigt S. Sørfonn på vegne av Kristelig Folkeparti og Senterpartiet. Forslaget lyder: «I lov 5. februar 1932 nr. 2 om rettergangsmåten i riksrettssaker vert det gjort fylgjande endring:§ 11 fyrste lekk skal lyde:For at straff skal kunne ilegges ved dom av Riksretten, må minst 7 av den dømmende retts medlemmer ha stemt for fellelse. Ved avgjørelsen av om skadeserstatning eller erstatning for saksomkostninger skal idømmes, må et flertall av den dømmende retts medlemmer ha stemt for fellelse. Ved andre avgjørelser gjør presidentens stemme utslaget dersom stemmene står likt.» Venstre har varslet at de vil støtte dette forslaget.
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.
Dermed er dagens kart ferdigbehandlet.