Kolegice i kolege, nastavljamo sa sjednicom. I to raspravom o - Izvješće o radu Probacijske službe za 2013. godinu Podnositeljica izvješća je Vlada RH. Materijal ste primili. Raspravu je proveo Odbor za pravosuđe i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici, a za riječ se javlja kolega Silvano Hrelja.
Uvažena gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. U ime kluba HSU-a, tražim stanku od 10 minuta da bih pred hrvatskom javnošću i u Hrvatskom saboru progovorio o, vjerojatno zadnji puta o problemima 3860 umirovljenika koji su primali doživotno otpremninu, odnosno dokupljenu mirovinu. Oni su se svim klubovima u Hrvatskom saboru obratili jednim otvorenim pismom i mislim da zaslužuju da se nešto kaže, dakle u njihovom interesu, odnosno o onome što njih muči. Hvala lijepa.
Kolega Tušak.
I klub Hrvatskih laburista po istom pitanju traži stanku od 10 minuta.
Hvala lijepo. Određujem stanku do 9,40. Pa niste se javljali [[Upadica Vukšić: Jesam, istovremeno smo digli.]] Kolega Vukšić, također?
Istih razloga.
Dakle, do 9,40 stanka. STANKA U 9,27 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,40 SATI]] DRAGICA ZGREBEC: … [[Početak nije snimljen.]] stav kluba HSU-a.
... [[Govornik nije uključen.]] poštovane malobrojne kolegice i kolege. To ne uvažava važnost ovog što ću sada reći, a govorim na temelju pisma koje je upućeno od korisnika Royala dokupljene mirovinskog osiguranja odnosno međugeneracijske solidarnosti korisnika doživotne otpremnine odnosno dokupljene mirovine kao apel da ih država preuzme na neki način i da ih ne ostavi na cjedilu. Naime, dokup mirovine živi 24 godine u Hrvatskoj i posluje preko trgovačkog društva i od 2006.je pod embargom HANFA-e koja je rekla da nije usklađen sa zakonom, a gospodo draga mi smo prošle godine u prosincu donijeli Zakon o doživotnoj otpremnini odnosno dokupu mirovine i doista ne razumijem zašto Vlada ne želi pomoći toj tvrtki i spasiti 3.860 korisnika te mirovine jer time što ne želi Vlada šalje jednu takvu poruku da je nije briga za one ljude koji su se odlučili da umjesto jednokratne potrošnje i uzimanja visoke otpremnine imaju doživotnu socijalnu sigurnost u iznosu točno onoliko koliko su penalizirani zbog ranijeg odlaska u mirovinu. To je prestrašena poruka. Obrazloženje da Vlada ne može intervenirati u privatna društva ne stoji jer su sve vlade do sada intervenirale u privatna društva. Treba gledati opću društvenu korist ovog instituta. Isto tako tvrdnje nadobudnih da se radi o financijskom inženjeringu iliti lancu sreće su potpuno neutemeljene jer ako bi to bila istina onda je država Hrvatska sudionik u lancu sreće iz razloga što je 2001.godine tom institutu dala neoporezivi status, a kada nekome država da neoporezivi status to znači to je jasna poruka poslodavcima da trebaju u cilju socijalne sigurnosti zbrinjavanja viška zaposlenika koristiti taj model. Dakle ne razumijem koji su ti viši ciljevi od ciljeva i interesa naših građana i njihove dugoročne socijalne sigurnosti. Ponudili smo Ministarstvu financija jedan matematički model koji dokazuje da bi državu Hrvatska ukoliko bi 5 tisuća svojih zaposlenih u državnoj upravi koji imaju uvjete za starosnu mirovinu ili prijevremenu starosnu mirovinu zbrinula na ovaj način da bi u tri godine uštedjela milijardu kuna u državnom proračunu. Niko se baš previše ne obazire na taj matematički model nego se jednostavno etikete lijepe na ovaj institut kao to je neko tko zna čiji je interes, tko zna kamo je nestao novac. Pitam vas gdje je nestao novac iz drugog stupa mirovinskih fondova 2008.i 2009.kada su izgubili na dionicama 20% vrijednosti? To vas ja pitam. Zar ova tvrtka nije mogla isto tako proći na financijskom tržištu? I ono što je najgore, za Hrvatske željeznice 2001.godine u ožujku donijet je Program zbrinjavanja gdje se izrekom reklo da će se koristiti institut doživotne otpremnine dokupa mirovine i tvrtka se navela imam ga ovdje, cijeli program iz odluku Vlade iz 2003. Nemojte mi reći da je ministar Mato Crkvenac bio neozbiljan ministar financija, nemojte mi to reći. Nemojte mi reći da je gospodin Popijač neozbiljan ministar gospodarstva kada je rekao da je to jedan institut socijalni kojeg podržava i Vlada RH i socijalni partneri. Dakle, gospodo da zaključim, jučer je Vlada donijela odluku o kreditnom zaduženju 250milijuna kuna da bi podijelila otpremnine u HŽ-u, mogla je proći puno jeftinije sa ovim institutom ako se želi ozbiljno s time baviti. Rok za spas ovih ljudi ističe 16.12.ove godine, tada ističe zakonski rok da poslovodstvo te firme mora pokrenuti stečaj. Dakle Vlada RH ima ponudu na stolu da uđe u vlasništvo i da se bavi kao jedini vlasnik ovim institutom i da na ovome uštedi i osigura socijalnu dugoročnu socijalnu sigurnost za svoje građane. Nemam što reći nego da ako to ne učinimo ako se ne potrudimo imamo ove ljude na savjesti svi zajedno.
U ime Kluba Hrvatskih laburista kolega Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege zastupnici. Ovo je klasični primjer kako je najbolje ništa ne raditi pogotovo kada su u pitanju najosjetljivije skupine građana, a to je pitanje umirovljenika. Ovi ljudi su dovedeni u situaciju ne svojom krivnjom jel manje-više vezano za dokup radnoga staža dešavao se u tvrtkama koje su u vlasništvu RH. I sada Vlada od njih jednostavno diže ruke, a ne želi rješavati ove probleme. Koju poruku mi sa ovim šaljemo? Šaljemo poruku sutra ćemo privatizirati zdravstvene fondove, mirovinske fondove, poluprivatizirane ili privatizirane već imamo drugi stup mirovinskog osiguranja. Koju poruku građani dobivaju temeljem ne činjenja ništa kada je u pitanju egzistencija najugroženijih ljudi? Je, građani možete očekivati sutra da kada se privatizira da bez svojih naknada ćete ostati. Ovdje se radi o 3860 obitelji koje mjesečno gube po 400 kuna prosječno i 6 mjeseci nisu primili već svoju naknadu. Za njih su garantirale tvrtke u vlasništvu Republike Hrvatske jer su potpisivale ugovore sa Royal osiguranjem. I što imamo danas? Imamo danas da se ti ljudi dovode u bezizlaznu situaciju. A sa druge strane zbog nečinjenja ništa ova Vlada ponaša se kao pijani milijarderi kada je u pitanju preseljenje u elitne prostore, tu nije problem pitanje rješavanja financijskih sredstava, kada je u pitanju rješavanje sala za sastanke onda može se potrošiti milijun i 200 tisuća kuna a sa druge strane to je 1200 magnetskih rezonanci koje se moglo skratiti liste čekanja ljudi koji čekaju po 6 mjeseci da bi obavili liječnički pregled. Kako se ova Vlada odnosi prema običnim građanima, najugroženijima? Cijelo vrijeme govore trebate, budite strpljivi, budite strpljivi. Do kada ta granica strpljenja je? Ovo je jedna grupa ljudi od 3860, ja neću govoriti od pojedinaca nego ću govoriti o obiteljima jer su to obitelji sa malim primanjima koji ostaju i bez ovog dijela malih financijskih sredstava. Sutra ćemo imati ne 3860 nego ćemo imati na stotine tisuća građana kada se privatiziraju određeni fondovi koji će biti u takvoj situaciji, oni će propadati i onda će reći brigo moja pređi na drugoga. Mislim da to građani Republike Hrvatske nisu zaslužili, mislim da to nisu zaslužili ni ovi umirovljenici. I zato apeliram da se ovo pitanje riješi, da se rješava pitanje običnih ljudi, ne da sakrivamo i da žmirimo i da ne vidimo što se oko nas dešava, jer čak ne vidimo da postoje gladna djeca, ne to nije problem naš, to bi trebao biti nečiji problem, od nekoga drugoga. Ja mislim da se ovaj problem može riješiti uz malo volje, malo truda kao i svaki problem i pokazati senzibilnost prema onim ljudima koji su to zaslužili. Hvala lijepo.
U ime kluba Nezavisnih zastupnika Linića, Vukšića, Hodžića, Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege. Svaki puta kada dolazi do sličnih problema čujem često rečenicu koja se izgovara '90.-te ste ovo izabrali. '90.-te ste izglasali za kapitalistički sustav, sada ga imate i sada ga morate kusati. Nitko '90.-te nije, nitko nikog nije pitao niti je itko rekao da ćemo imati za 20, 25 godina ovo što danas imamo. Ovo jesu posljedice divlje privatizacije, ovo jesu posljedice divljeg kapitalizma i je li to uopće kapitalizam po nekim pravilima koja znamo iz osnove ekonomije. U Hrvatskoj državi nitko nikom više ništa ne jamči. Država kao Poncije Pilat pere ruke od bilo kakve odgovornosti. Bilo što da se dogodi kaže to je privatni sektor mi nemamo prava se miješati u privatni sektor. Sve tri vlasti sudska, zakonodavna, izvršna vlast moraju se miješati u privatni sektor kada u privatnom sektoru dolazi do nepravilnosti, kada dolazi do kriminala. U ovom slučaju nije riječ o kriminalu. U ovom slučaju je riječ o društvu koje nije ono kako se kaže popalilo novac, društvu kojem treba pomoć. Ako je u pitanju 3860 umirovljenika kao što je pitanje, neki dan smo govorili o 175, 180 radnika imunološkog zavoda, izgleda je za državu to samo statistika. To za državu nisu sudbine, to nije kapitalizam. Prije smo govorili o socijalizmu sa ljudskim likom, ajmo sada govoriti o kapitalizmu sa ljudskim likom ako ne želite socijalizam. Hrvatska je postala socijalizam za bogate, samo za bogate. Oni koji sklapaju sa državom poslove, oni koji se prvi naplaćuju, onim koji je država majka a postala je država maćeha većini građana Republike Hrvatske. Kao malo kapi vode na dlanu bi trebala držati umirovljenike koji su '90.-tih pretrpjeli najveći udar, kojim su smanjivanje mirovine, koji nisu dobili, koji su dobili malu zadovoljštinu natrag u ona tri navrata. I sada prepuštamo sudbinu 3860 ljudi kome? U ruke sudbini. Mi to ne možemo. Da, ne može se kada se neće i kada se ne zna. Kada se ne želi. Vlada mora brinuti o svojim građanima kroz institucije sustava, ovi ljudi ne smiju biti prepušteni sami sebi, ti ljudi kažu samo 400 kuna. Vi znate koliko je 400 kuna? Mi se bahatimo sa velikim plaćama, 400 kuna nekome ovisi o tome hoće li sutra imati obrok ili neće imati obrok. I ima gladnih ljudi. Nisu samo djeca gladna u školama, nisu samo djeca ta koja mole učiteljice platite mi užinu da mogu nešto pojesti, to su i umirovljenici koji sve češće pružaju ruku i traže i propadaju od srama u zemlju. A država sliježe ramenima i kaže mi to ne možemo. Ne, to ne želimo, to ne želimo i država nema pravo govoriti nismo smo u mogućnosti pomoći. Jesu u mogućnosti pomoći. Ako je u pitanju intervencija države onda mora intervenirati prije svega kada su u pitanju djeca i kada su u pitanju umirovljenici, najranjivije skupine. Naravno tu ubrajam isto tako i branitelja, invalide i sve ostale koje su skupine. Ali prije svega umirovljenike koji su, ponavljam, '90.-tih podnijeli teret rata na svojim leđima koliko god to izgledalo u ovom trenutku nelogično. Da, njima su se smanjivale mirovine, njima se uzimao novac i to je ono što se događa i dan danas ispaštaju i ne mogu to nadoknaditi. I sad netko dokupi staž, država da lovu i kaže e pa sad mi tim ljudima ne možemo isplatiti. Pa tko više da ima povjerenja u državu, u nas, u političare? Nitko, s pravom.
Kolegice i kolege, nastavljamo sa sjednicom. I to raspravom o - Izvješće o radu Probacijske službe za 2013. godinu Podnositeljica izvješća je Vlada RH. Materijal ste primili. Raspravu je proveo Odbor za pravosuđe i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici. Izvješće o radu probacijske službe za 2013. godinu uvodno će obrazložiti zamjenica ministra pravosuđa gospođa Sandra Artuković Kunšt. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Profesionalna probacijska služba u Republici Hrvatskoj je vrlo mlada služba. Prvi Zakon o probaciji donesen je 2009. godine, a probacijski uredi u Hrvatskoj su se započeli otvarati i raditi sredinom 2011. godine. Hrvatski nacionalni sustav probacije ustrojen je u skladu s preporukama Vijeća ministara Europske unije i usklađen je sa preporukom Vijeća Europe. Danas je Profesionalna probacijska služba u Hrvatskoj dostupna svim građanima i prepoznata je kao relevantni dio kaznenog postupka, odnosno kaznenog sustava, pri čemu u prilog govori prepoznatljivost probacije i u stručnoj široj javnosti te sve veći broj predmeta u radu. Probacijski poslovi u Hrvatskoj su pod nadležnošću Ministarstva pravosuđa, Sektor za probaciju je dio Uprave za kazneno pravo i probaciju, dakle bitno je da je probacija odvojena od zatvorskog sustava, a sastoji se od središnjeg ureda i 12 lokalnih probacijskih ureda raspoređenih po Hrvatskoj. Probacijske urede imamo u Bjelovaru, Dubrovniku, Osijeku, Požegi, Puli, Rijeci, Sisku, Splitu, Varaždinu, Zadru i dva ureda u Zagrebu. Probacija nadzire samo punoljetne počinitelje kaznenih djela, a probacijski poslovi prate cijeli kazneni postupak. Probacijski poslovi su se pokazali vrlo korisnima i u trenucima najveće potrebe. Tijekom poplave u istočnoj Hrvatskoj osuđenici su kroz izvršavanje rada za opće dobro odradili više od 11 000 sati pomažući u poplavljenom području. Naravno, ovo se odnosi na ovu godinu ali je bitno za naglasiti i ovo je naravno i prilika da povežemo daljnje aktivnosti, dakle razvoj i dobar rad Probacijske službe nastavljen je u 2014. godini. Probacijski službenici trenutno u radu imaju više od 3000 predmeta, od kojih oko 65% se odnosi na rad za opće dobro, a oko 25% na predmete nadzora uvjetnog otpusta. Obzirom na porast broja visokorizičnih počinitelja s kojima rade probacijski službenici intenzivirana je i međuresorna suradnja Probacijske službe sa Policijom i zatvorskim sustavom, odnosno pružateljima različitih usluga. Temelj za podnošenje ovog izvješća za 2013. godinu je članak 2. Zakona o probaciji u kojem se navodi da o radu Probacijske službe Vlada Republike Hrvatske izvješćuje Sabor jednom godišnje. Izvješćem su pokrivene sve aktivnosti Sektora za probaciju u 2013. godini i to je bila godina koja je bila vrlo važna za Probacijsku službu jer je od 1. siječnja 2013. godine na snazi novi Zakon o probaciji koji je usklađen sa novim Kaznenim zakonom, a time je povećan i broj probacijskih poslova i priljev predmeta. U siječnju 2013. godine s radom je započeo i probacijski ured u Dubrovniku kao posljednji ured od zakonom predviđenih 12 probacijskih ureda, čime je ova služba postala dostupna svim građanima na teritoriju Republike Hrvatske. Tijekom 2013. godine Probacijska služba zaprimila je na izvršavanje 3304 predmeta, a završila i riješila veći broj, 3313 predmeta, s tim da je 87,62% predmeta uspješno završeno. Osobe uključene u probaciju odradile su ukupno 436 619 sati rada za opće dobro, a za potrebe izvršavanja rada za opće dobro tijekom 2013. godine sklopljena su 235 novih ugovora. Do kraja 2013. imamo ukupno 728 ugovora sa pravnim osobama za rad za opće dobro. Tijekom 2013. uspješno je završio i dugogodišnji europski projekt IPA 2008. Razvoj probacijskog sustava u Republici Hrvatskoj, a Europska komisija je u sklopu prijelaznog instrumenta, transition facility aid, prihvatila prijedlog novog projekta vrijednog milijun eura. Probacijski poslovi danas pokrivaju tijek cijelog kaznenog postupka i to od nadzora izvršavanja obveza prema rješenju državnog odvjetnika kada se odlučuje o kaznenom progonu prema načelu svrhovitosti, preko izrade izvješća za određivanje mjera osiguranja prisutnosti okrivljenika i mjera opreza, preko izvješća glede zaštitnog nadzora izrečenog uz uvjetnu osudu, uz rad za opće dobro, uz uvjetni otpust i po punom izvršavanju kazne zatvora, preko izrade izvješća za zatvor, kaznionicu ako za to postoji potreba, preko nadzora nad uvjetno otpuštenim osuđenikom, preko organiziranja, nadziranja i izvršavanja posebnih obveza iz Kaznenog zakona i obveza iz Zakona o kaznenom postupku. 48,5% zaprimljenih predmeta u 2013. godini se odnosilo na uvjetni otpust, a 33,6% predmeta na rad za opće dobro. Najveći postotak predmeta je naravno zaprimio Probacijski ured Zagreb 1 i to 20,5%. Tijekom 2013. godine su zaprimljene 1092 presude u kojima je izrečen rad za opće dobro, to je ovih 33% svih zaprimljenih predmeta. Najčešće se izriče takva odluka u odnosu na kaznena djela protiv imovine, dakle 36,86% svih predmeta rada za opće dobro te za kaznena djela neovlaštene proizvodnje i prometa drogama i to je 9,24%. Tijekom 2013. godine zaprimljeno je ukupno 2005 predmeta koji se odnose na probacijske poslove tijekom izvršavanja kazne zatvora i uvjetnog otpusta izvršavanja kazne zatvora, a kod statistike kaznenih djela najveći predmeta zaprimljenih u 2013. odnosi se na počinitelje kaznenih djela protiv imovine, protiv droge te protiv života i tijela. Na kraju 2013. godine u Sektoru za probaciju bilo je zaposleno 79 službenika od toga 12 službenika u Središnjem uredu i 67 službenika u probacijskim uredima, te je uredima pomagalo i 8 osoba na stručnom osposobljavanju bez zasnivanja radnog odnosa. Suradnja probacijske službe tijekom 2013. bila je usmjerena na rad i sa policijom, sa zatvorskim sustavom, sudovima, državnim odvjetništvima, pravnim osobama u kojima se izvršava rad za opće dobro, socijalnom skrbi, te drugim partnerima. Od rujna 2013. godine na snazi je i poseban protokol o suradnji policije i probacije. Što se tiče financijskih pokazatelja rada probacije za 2013. probacijskom sustavu dodijeljena su sredstva u radu u iznosu od ukupno 10 milijuna 900 tisuća kuna. Iako je rad za opće dobro samo jedan od segmenata probacijskih poslova mi možemo izvršene predmete rada za opće dobro tijekom 2013. godine obračunati na način da ukupno 436619 sati izrazimo u novčanoj vrijednosti računajući cijenu jednog sata od 18 kuna, a to je prosječna cijena sata na pomoćnim poslovima preko student servisa. Ovakvim obračunom dobivamo rezultat od 7 milijuna 859 tisuća kuna besplatne koristi za društvo koja je proizašla iz ovog dijela probacijskih poslova rada za opće dobro. Ali nemojmo izgubiti iz vida da je najveća vrijednost probacijskog sustava ona koja se ne može novčano izraziti, a to je zapravo resocijalizacija osuđenika za kaznena djela. Hvala lijepo.
Branko Vukšić, replika.
Uvažena zamjenice ministra, ne slažem se sa vama naročito sa ovom zadnjom rečenicom koju ste rekli da je najveća vrijednost probacijske službe i probacijskih poslova upravo ona koja se ne može izraziti novcem, a to je resocijalizacija onih koji su za nešto pod navodnicima krivi, zapravo i bez navodnika. Sasvim sigurno da itekako je potrebna probacijska služba, da je to jedan od najplemenitijih poslova, u neku ruku jedan i od najopasnijih poslova, jedan od najsloženijih poslova. Službenici koji rade imao sam čast upoznati neke ljude koji rade u probacijskim službama moraju poznavati od toga, moraju biti dobri psiholozi, moraju poznavati zakone, moraju biti hrabri u određenim slučajevima, moraju imati različite vještine, a moramo biti svjesni da su plaće u probacijskim službama vrlo male, da ti ljudi rade za vrlo skromna sredstva i da je to državna služba koja je sasvim sigurno potplaćena. I uvjeti rada koje imaju službenici u probacijskim službama nisu onakvi kakvi bi trebali biti. Ali nadam se da će se godinama povećavati. Jedna stvar koja me zabrinjava, a zabrinjava sigurno sve građane Republike Hrvatske. To je ono što ste vi spominjali, ali što ne spada normalno na teret probacijske službe to je rad za opće dobro. Mislim da se na sudovima u presudama često zlokoristi taj institut i za one svrhe kad se ne bi trebao, a naročito kad su u pitanju pljačke, kad su u pitanju prevare i kad su u pitanju ljudi koji su na čelu ili državnih službi ili su saborski zastupnici ili su političari ili su članovi Vlade. Njima ne bi smjela taj institut biti dostupan.
Odgovor na repliku, Sandra Artuković Kunšt.
Hvala lijepo. Postavili ste zapravo dva pitanja. Jedan se tiče plaće, odnosno naknade i vrijednosti rada probacijskih službenika, a drugi se tiče ograničavanja mogućnosti izricanja rada za opće dobro u određenoj vrsti kaznenih djela. Što se tiče plaća probacijskih službenika mi smo izradili prijedlog koji se zapravo skraćeno svodi na dodatak za plaće za probacijske službenike u omjeru 10% koji je po našim saznanjima u postupku i ne mogu vam točno reći kada će ta odluka biti konačno donesena, jer ne ovisi samo o Ministarstvu pravosuđa. A što se tiče ograničavanja prava na izricanje rada za opće dobro to je također tema o kojoj je ministar pravosuđa već ovdje i govorio i koja se razmatra i uzima u obzir. Hvala.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Vesna Fabijančić-Križanić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, zamjenice ministra, kolegice i kolege. Evo 1999. smo donijeli Zakon o izvršavanju zaštitnog nadzora i rada za opće dobro, te su do uspostave probacijskih ureda, provođenje sankcija nadzirali povjerenici. S obzirom na sve prednosti ovakvog sustava u Hrvatskoj je započelo stvaranje moderne i profesionalne probacijske službe. Probacijski poslovi se provode radi zaštite društvene zajednice od počinitelja kaznenog djela na način da ga se ne izdvaja iz sredine zatvaranjem u zatvor već ga se resocijalizira u zajednici. Radi se na integraciji u zajednici kroz utjecaj na one rizične čimbenike koji su doveli do počinjenja kaznenog djela, na primjer radi se na odvikavanju od ovisnosti o drogama ili o alkoholu, na komunikacijskim vještinama i slično. Probacijski sustav potiče izricanje sankcija koji se izvršavaju zajednici, pa se time i smanjuje izricanje zatvorskih kazni i smanjuje se broj osuđenika u zatvorima. Kakvo je sadašnje stanje? Mogli smo čuti na Odboru za pravosuđe. Zatvorski predmeti su u padu i danas imamo 3900 zatvorenika, najmanji broj do sada, a s druge strane povećavaju se predmeti u probacijskom sustavu. Što će biti stvarni problem u budućnosti? Bit će promjena strukture. Naime, iako nam zatvorski predmeti padaju u porastu su dugotrajne zatvorske kazne, a pitanje je koliko nam je zatvorski sustav prilagođen dugotrajnim zatvorskim kaznama i to je sigurno u zatvorskoj politici posao koji je pred nama. U svakom slučaju probacija je sustav koji je ustrojen u RH, a čija je svrha kao što sam rekla humanizacija izvršavanja kazneno-pravnih sankcija i učinkovite resocijalizacije i integracije počinitelja kaznenih djela u društvenu zajednicu. Hrvatski nacionalni sustav probacije je ustrojen u skladu sa preporukama Vijeća ministara EU kao jedan od prioriteta strategije reforme pravosuđa. Ovo Izvješće za 2013. pokazuje da su stvoreni uvjeti za funkcioniranje sustava, probacijski poslovi su pod nadležnošću Ministarstva pravosuđa, a u sektor za probaciju koji je sastavnica Uprave za kazneno pravo i probaciju u RH postoji 12 lokalnih probacijskih ureda. Probacija je usko vezana uz kazneni postupak. Uključivanje u probaciju je moguće prilikom odlučivanja o kaznenom progonu, npr. kao nadzor nad izvršavanjem obveze za naložene od strane Državnog odvjetništva tijekom kaznenog postupka kad se dostavi izvješće sudu kod izvršavanja alternativnih sankcija odnosno izvršavanja rada za opće dobro i uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom te kod izvršavanja kazne zatvora primjer nadzor nad uvjetno otpuštenim osuđenikom. Kad usporedimo Izvješće za 2013. s počecima Probacijske službe i prethodnim izvješćima iz prethodnih godina može se zaista izraziti zadovoljstvo s radom Probacijske službe s obzirom da su vidljivi izuzetni pomaci. U prvoj godini rada probacijskih ureda uglavnom su se izvršavale presude kojima su izrečeni rad za opće dobro na slobodi i uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom jer su po otvaranju probacijski uredi preuzeli velik broj takvih predmeta koji je žurno trebalo dostaviti u rad. Ako se podsjetimo da u 2012. godini uredi su započeli obavljati druge zakonom propisane probacijske poslove kao što su uvjetni otpusti, prekidi kazne zatvora, obveze po izvršenju i po rješenju državnog odvjetnika, izvještavanje žrtve da osuđenik izlazi sa izdržavanja kazne to je vrlo složen posao kao što smo i dosada imali prilike čuti. A koliko je to složen posao pokazuje sama praksa probacijskih ureda. Probacija se u praksi odvija na sljedeći način, dakle sud presudu kojom se kazna zatvora zamjenjuje radom za opće dobro ili se primjenjuje uvjetna osuda sa zaštitnim nadzorom dostavlja nadležnom probacijskom službeniku odnosno uredu i službenik poziva osuđenika, pojašnjava mu što je uopće probacija, zašto je pozvan. Kroz razgovor se prikupljaju relevantni podaci. Ujedno se relevantni podaci traže i od drugih tijela ili primjerice iz kaznene evidencije ili prekršajne socijalne anamneze i slično. Na temelju prikupljenih podataka probacijski službenik procjenjuje rizik i tretmanske potrebe osuđenika, u skladu s tim izrađuje pojedinačni program postupanja u kojem su navedene aktivnosti koje osuđenik mora ispunjavati. Osuđenik svojim potpisom prihvaća program. Probacijski ured i pravne osobe kod kojih se izvršava rad za opće dobro imaju redovite kontakte da ako osuđenik ne dođe na radno mjesto ili na drugi način ispunjava obveze probacijski službenik ga odmah poziva, a u slučaju odbijanja izvršavanja programa rada probacijski službenik o tome obavještava nadležni sud i traži izvršenje kazne zatvora. Kod uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom probacijski službenik redovito ima susrete s osuđenikom i vodi motivacijske razgovore te nadzire provođenje posebnih obveza koje su osuđeniku naložene. Kao npr. tretman za ovisnike o drogama ili alkoholu ili kroz uvid u medicinsku dokumentaciju i kontakt s relevantnim tijelima prati stanje stvari. Probacija ima i druge pozitivne učinke. Desetak osoba u 2013. koje su radile za opće dobro nakon izvršenja sankcije dobile su ponudu za zaposlenje na mjestima gdje su radile jer su se pokazale kao kvalitetni radnici. Neki od osuđenika po isteku sankcija ostaju volontirati u udrugama. Neki osuđenici su dobili i posebne pohvale za ostvarene rezultate, a što naravno uvelike utječe na njihovo samopouzdanje i vlastito viđenje. Bitno je da je ostvaren napredak u razmišljanju i ponašanju osuđenika kroz sustav probacije. U čemu se očituju izvanredni rezultati? Ako se sjetimo da je u 2012. godini broj zaprimljenih predmeta porastao gotovo za 50% u odnosu na 2011. broj izvršenih predmeta dakle u 2012. je bio 4 puta veći, u 2013. je udvostručen broj predmeta u odnosu na 2012. Primljeno je preko 3000 novih predmeta, završeno isto toliko, od čega čak 88% je izvršeno dok je za samo 0,69% predmeta nastupila zastara. Sklopljeno je čak novih 234 ugovora s pravnim osobama i generalno u 2013. zaprimljeno je 41% više predmeta. S malim osvrtom na rad za opće dobro treba napomenuti da radi ekonomičnosti i praktičnosti je nužno osigurati veliki broj i dobru disperziranost tijela javne vlasti, ustanova ili pravnih osoba u koji se uključuju za rad za opće dobro kako bi mjesto rada bilo što bliže njihovom mjestu stanovanja te stoga je izuzetno dobro što su zaključena nova 234 ugovora sa pravnim osobama. Rad za opće dobro su predmeti koji bilježe neprestani rast. Valja napomenuti da je i novi Kazneni zakon proširio mogućnost zamjene kazne zatvora za rad za opće dobro. Ako izvršene predmete rada za opće dobro preračunamo u radne sate kao što smo čuli od zamjenice onda su osuđenici u 2013. odradili čak preko 400 tisuća sati. I ako kao osnovu uzmemo cijenu rada na pomoćnim poslovima preko student servisa kao što smo čuli radi se o novčanoj vrijednosti od 7 milijuna i 800 tisuća kuna. I sad pitanje o kojem se može raspravljati i prilikom ovog izvješća i inače u praksi je pitanje recidivista i izricanja kazneno-pravne sankcije rada za opće dobro jer je to svakako sankcija koja izaziva i prijepore u javnosti. Ponekad opravdane, ponekad neopravdane. Mogli bismo razgovarati o tome da li se izricanjem te sankcije ostvaruje resocijalizacija u društvenu zajednicu i da li je to moguće kod višestrukih recidivista? Ako je 30% kažnjavano više od 6 puta da li je tu moguća resocijalizacija iako je točno da kod takvih očito nije postignuta niti svrha kažnjavanja. Ono što bi klub SDP-a svakako ponovno naglasio kao i dosta puta dosada je da bi izuzetno dobro bilo donijeti katalog kaznenih djela u kojima se svakako ne može izreći ta sankcija. Smatramo da u to svakako spadaju kaznena djela s kojima se pelješi javni novac. S obzirom da ovo izvješće detaljno prikazuje rad probacijske službe u 2013. s jedne strane, a s druge strane na posredan način se iščitava i kaznena politika naših sudova, klub SDP-a podržat će ovo izvješće. Hvala vam lijepa.
Hvala. Branko Vukšić replika.
Uvažena kolegice Fabijančić-Križanić, da samo kažem rečenicu o izvješću što ste vi govorili, ono je u potpunosti prihvatljivo, ono je dobro napisano, ono govori o problemima koji se javljaju u probacijskim službama. Vi ste govorili zapravo o teoriji ono što probacijska služba jest, ono što bi probacijska služba trebala biti, manje o problemima s kojima se susreću djelatnici u probacijskim službama. Recimo kada treba, govorili ste o susretima probacijskih službenika sa okrivljenicima, osuđenicima i spomenuli ste što je hvale vrijedno dobru praksu kada su radnici koji su radili za opće dobro ostajali na poslovima gdje su radilo. Međutim, postoji veliki problem o tome što nema dovoljne tehničke i fizičke potpore u radu probacijskih služba. Recimo kada se trebaju osuđenik i probacijski službenik susresti, kada trebaju razgovarati, kada trebaju obaviti onu seansu vrlo često se zna dogoditi da nema novca za putne troškove osuđenika koji bi trebao doći do probacijskog službenika ili da nema automobila s kojim bi probacijski službenik trebao doći 30 ili 40 kilometara do osuđenika. Tad nastaje veliki problema, nastaju problemi i u praksi a to dobro znamo, govore nam kada nema mjesta za dobrovoljni rad i kad se samo upisuje kao što se nekad upisivalo studentima onaj rad, praksa, kaže nemoj mi smetat daj da te samo upišem. To se radi i ovih 400 tisuća sati je često prazna brojka.
Vesna Fabijančić-Križanić odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Ovo što ste sada govorili kolege Vukšić, teško je na to odgovoriti zato što u izvješću se ne vidi da li nema i ne dostaje tehničke i fizičke potpore. Čak bi se usudila reći da se ne mogu složiti s time, jel ako je od preko 3 tisuće završenih predmeta čak 80% izvršenih. Kod tako visokog postotka vrlo je teško se složiti sa time da nema tehničke i fizičke potpore. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba Nezavisnih zastupnika kolega Ivan Grubišić. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, kolege zastupnice i zastupnici ovo izvješće o radu pravosudne vlasti u Hrvatskoj za 2013. godinu očito da će proći u ovom domu. A ja bih naglasio ipak ovom prigodom neke nedostatke i propuste koji se na ovom području čine i danas u Hrvatskoj. Nešto sam sa strane zabilježio o ovoj podršci Vlade ovom izvješću što je razumljivo da Vlada podržava svako izvješće koje je pozitivno jer joj ide u prilog, ali se spominje nadalje citiram "Vlada Republike Hrvatske napominje da se analizom presuda Europskog suda za ljudska prava donesenih u odnosu na RH može lako uopćiti da Europski sud u velikom broju predmeta utvrđuje povrede jednog ili više konvencijskih prava u pravo zbog načina primjene nacionalnog zakonodavstva koje način nije u skladu s Konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, dok u manjem broju presuda utvrđuje povrede konvencije zbog neusklađenosti zakonodavstva s konvencijom" i tu završavam citat. Poznato je koliko je Hrvatska dala na sudske procese Europskom sudu pravde što nije bilo riješeno na našim sudovima rješavao je Europski sud pravde i određene penale koje smo morali platiti radi neizvršavanja i radi neusklađenosti naše sudske prakse sa Europskom konvencijom i europskom praksom. S druge strane poznat mi je slučaj mita i korupcije na sudovima i da je jedan sudac Splitskog općinskog suda ne samo osumnjičen za kazneno djelo primanja mita, nego je i prebačen iz splitskog suda da mu ne bi sudili kolege općinski suci, prebačen u Rijeko i dobio je 4,5 godine zatvora jer mu je dokazano mito i korupcija. Čovjek koji je sudjelovao u podmićivanju suca, nagovarao klijente da mogu podmititi [[Upadica Zgrebec: Kolega Grubišić, samo trenutak.]] Sad ću završiti [[Upadica Zgrebec: Govorite o radu sudbene vlasti, a mi raspravljamo o izvješću o probaciji.]] Je, ali to se odnosi na sudsku vlast [[Upadica Zgrebec: Ali vi čitate izvješće Vlade o drugoj temi. Izvolite, završite.]] Ja ću završiti ovo izlaganje vrlo kratko, gospodina Kajina nema, ali smatram da ljudi koji su osuđeni ne mogu se pojavljivati na stranačkim skupovima i biti perjanice određene političke stranke, a dokazano je da su krivi i da su sudjelovali u podmićivanju sudaca u konkretnom životu. To je, s imenima, jasno, neću izlaziti, ali znam točno o kome se radi i ako bi trebalo negdje dati izjavu koja će ići zapisnički, vrlo rado ću to učiniti. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista, kolega Mladen Novak.
Poštovana potpredsjednice Sabora, uvažena zamjenice ministra. Čuli smo odmah u početku da je ovo relativno novi oblik izvršavanja kazni i prema tome moguće su i one tzv. što mi znamo obično u žargonu reći, dječje bolesti koje u pravilu se u hodu, odnosno s vremenom rješavaju, ali da je ovaj sustav probacije ima svojih pozitivnih strana i da ga je trebalo uvesti, to apsolutno stoji. Činjenica je da postoje pozitivni efekti koji su u cijelom svijetu naglašeni, koji u onom dijelu svijeta koji je to uveo i ovdje su već spomenuti od mojih prethodnika i resocijalizacija i reintegracija osuđenika u zajednicu, ali isto tako i rasterećenje zatvora i kaznionica koje su i onako i dalje prenapučeni. Ono što je meni, ajmo reći, zapelo za uho ili za oko dok sam čitao su ove cifre koje koliko je ostvareno sati rada, pa recimo 436 tisuća 619 sati besplatnog rada, novčana vrijednost pri onoj nekoj uzetoj računici sa student servisom ispada 7 milijuna, itd., ali ja bih volio da smo dobili ovdje i popis firmi, popis društava, nevladinih organizacija. Gdje su to rađeni ti poslovi? Kada pogledate i da li uopće kontroliramo to kako se to radi i što se radi, a kada pogledate recimo koji su to poslovi, to je stvarno su ponekad oni poslovi koji spadaju u kategoriju hobija i relaksacije pa to sadnja i zalijevanje nasada, košnja, oblikovanje živice, i tako, sve nešto ono da ne kažem relaksirajuće za te osuđenike. Da ne zaboravim, podsjetit ću i na opasku Odbora za pravosuđe koje je napomenulo, odnosno zamolilo podnositelja izvješća da se razmotri mehanizam postupanja u slučaju odbijanja izvršenja rada za opće dobro pa nadam se da će se u budućnosti naći neki modalitet i za to. Ali i danas je već postavljeno ovdje pitanje, kome je sve omogućeno korištenje ovog oblika? Pa sada imamo situaciju da su to uglavnom, ne uglavnom, nego prilično često viđeniji članovi društvene zajednice. Pa ti viđeniji članovi društvene zajednice zadržavaju svoj status i prilikom ovakvog izvršavanja kazne. Pa onda imate situaciju da recimo voditelj Ureda za probaciju, barem takvu informaciju sam ja dobio, ne mogu tvrditi kategorički da je istinita, ali sa različitih strana su došle takve informacije pa onda nemam razloga ni sumnjati, da ravnatelj Probacijskog ureda nazove, karikiram, nekakav ured za dobrovoljni, dragovoljni rad i pita imaš li potreba voditelja tog nekog ureda nevladinog, ovaj kaže, čuj nemam, ma dobro, nema veze što nemaš, ali daj mi evidentiraj par sati da mi je odradio taj i taj pa ćemo to zatvoriti taj predmet. To je nažalost realnost. Podsjetiti ću na raspravu od prije par mjeseci, sad ne mogu točno precizirati o čemu je bilo, koja točka dnevnog reda je bila, ali mislim da je bilo riječ o jednoj replici uvažene zastupnice Kosor kada je rekla da u Hrvatskoj nedostaje, nemamo društvene osude. Pa onda imate situaciju da recimo ljudi koji su pravomoćno osuđeni se kandidiraju na izborima, čak štoviše neki uđu u drugi krug, neki su izabrani, to je pomanjkanje svijesti kod građana da je taj netko ipak nešto napravio što niti je u interesu tih istih građana niti je u interesu društva. Što je najgore od svega, onda naletim na rečenicu ravnatelj jedne ustanove, od ovih ustanova o kojima pričamo, kaže pripremni smo za prijem VIP osoba. Pazite paradoksa, imamo VIP osobe u zatvorima i kaznionicama. Ali to nije loša šala, to je realnost. Da stvarno te osobe čak kada dođu na izvršavanje kazne su cijenjene, poštovane čak i od onih koji ih nadziru. Jer to je gledajte imati priliku susrest se sa nekom osobom koju ste do sada uglavnom viđali u središnjim informativnim emisijama. I dok se ta percepcija kod nas u našim glavama ne promijeni ovaj oblik koji je apsolutno dobar iz onih razloga koje ste i vi naveli na početku ali i ja sam ih ponovio je dvojben odnosno dvojbena je realizacija tog projekta s obzirom da je pomanjkanje kontrole po mom mišljenju, a i po mišljenju onih koji rade u tome prilično neučinkovito. Ali ovo izvješće kao izvješće ćemo podržati. Hvala lijepo.
Vesna Fabijančić-Križanić, replika.
Pa evo poštovani kolega na samom početku ste rekli da bi bilo dobro da se u izvješću vidi bar pravne osobe u kojima se obavljao rad za opće dobro. Pa evo na stranici 31 tablici 5 imate dobar broj pravnih osoba iz kojih je moguće vidljivo koje vrste poslova su se obavljali u radu za opće dobro. A s onim dijelom s kojim se ne bi mogla složiti sa vama i u vašem izlaganju je to da smo mi u našim raspravama vrlo skloni pričati o nečemu što smo čuli pa na temelju toga i stvarati zaključke da ne postoji nadzor. Nadzor nad radom Probacijske službe zasigurno postoji i ne mogu se složiti sa ovakvim paušalnim ocjenama, ne provjerljivim. Hvala.
Mladen Novak odgovor na repliku.
Uvažena zastupnice riječ je o ljudima koji rade u tom sustavu. Dal bi trebao dobiti od njih pisanu izjavu koju bi još trebalo ovjeriti kod javnog bilježnika pa da bi mogao to ovdje prezentirati kao dokaz. Pa mislim šta bi drugo trebalo nego izjave ljudi koji rade u tom sustavu, ne znam šta još.
Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovani kolega Novak, spomenuli ste i bila je i replika ali nekoliko puta u raspravama različitim o različitim prijedlozima zakona i izvješća govoreći o problemu s kojim se Hrvatska dalje suočava i naravno u radu pravosuđa konstatirala sam da mi imamo danas i u tom smislu možemo u jednom dijelu biti zadovoljni mi. Mi imamo i presude već i to lijepi broj presuda za najteža kaznena djela. Međutim ono što je vidljivo iz izbora pa sam često puta podsjećala i na lokalne izbore koji su održani prošle godine kojima je bilo vidljivo da su čak i u prvom krugu, ali onda ako ne u prvom onda u drugom, birači birali i osobe o kojima se dugo govorilo u javnosti i sumnjala na određena kaznena djela. Ljudi koji su bili pod istragama, ljudi koji su bili osumnjičeni, ljudi protiv kojih su podnesene kaznene prijave i često puta i oni kojima su već izrečene i prvostupanjske presude, svejedno su dobivali na izborima, pobjeđivali neki čak u prvom krugu ponavljam. To je dokaz onoga što jest tema i mora biti tema često puta rasprava u Hrvatskome saboru da zapravo nema prave, istinske, čvrste društvene osude. A i nedavno smo čuli komentare, evo barem ja u nekim elektroničkim medijima vezano za neka uhićenja gdje su građani opravdavali, rekli su pa što ako je napravio bio je dobar i prema nama. Dakle o tome se radi i o tome moramo češće i puno, puno otvorenije govoriti. Hvala vam.
Odgovor na repliku Mladen Novak.
Hvala lijepo. Pa činjenica je da je kod nas općenito poremećen sustav vrijednosti, narušen je u potpunosti. Ali kako očekivati od građana da oni promijene svoju percepciju nečije odgovornosti, društvene odgovornosti kada imate ljude koji su iz sustava kojima je to struka, koji bi trebali biti u tome 100%, kada oni govore o nekakvim VIP gostima, mislim samim tim je već poslana da ne kažem iz tih unutarnjih redova poslana poruka, je to je tako to su i dalje VIP goste, VIP osobe, uvaženi ljudi, uvaženi pripadnici naše društvene zajednice.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Ivan Šantek. Izvolite kolega.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovana gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege. Moram uvodno reći da mi je drago da su svi dosadašnji govornici ustvari se fokusirali na nekoliko tema, međutim moram priznati da se rijetko viđa ovako izvješće u kojem u prvom odlomku stoji sljedeće koje ću citirati "Probacijska služba RH u proteklom razdoblju kroz aktivna sudjelovanja na brojim međunarodnim sastancima, konferencijama i radionicama profilirala se kao stručna i profesionalna mlada Probacijska služba u Europi, a njeni djelatnici su prihvaćeni kao eksperti za razvijanje Probacijske službe u Europi". Dakle Probacijska služba u RH je tek prvu godinu radila prema novom zakonu, a već je postala prepoznata u Europi, a njezini su djelatnici prihvaćeni kao eksperti za razvijanje probacijske služe u Europi, dakle ja bih rekao samo svaka čast, tako i treba. Međutim, složio bih se i sa kolegom Vukšićem koji je rekao da bi trebalo isticati u ovakvim izvješćima probleme s kojima se sustav suočava, tim više što su zaista oni počeli tek prije nekoliko godina. A vidimo da je bilo dosta problem, dakle i da je bilo dosta predmeta za obradu. Od ukupnog broja završenih predmeta 2903 87% je uspješno izvršeno a u 142 predmeta, odnosno 4,3% su se morali vratiti nazad u kaznionicu na izvršenje kazne zakona što je ipak moram priznati vrlo malo. Svi mi koji smo radili u tom sustavu znamo da je recidivizam velik i da je zbog toga i vrlo važna ova probacijska služba zato jer ako osuđenika nakon izvršenja kazne zatvora ne dočeka uređeno stanje na kakvo je on navikao prilikom izvršavanja kazne zatvora tada se on redovito vraća na, odnosno ponovno on čini kaznena djela i vraća se na izvršavanje kazne zatvora. Nadalje vidimo iz ovog izvješća a što su i moji prethodnici svi istaknuli, pa čak i zamjenica ministra da je ovaj predmet rad za opće dobro zaista, zaslužio odgovarajuću pozornost. Rad za opće dobro naravno u izriču takvu mjeru sudovi a probacijska služba ju izvršava. Međutim, ono što zapinje u svakom slučaju za oko a to je bilo i u proteklom izvješću za 2012. godinu da se najčešće izriče za kaznena djela protiv imovine čak 36%, te za kazneno djelo neovlaštene proizvodnje droge. Dakle u 2013. prema ovom izvješću uspješno je izvršeno 1149 presuda u kojima je izrečena kazna rad za opće dobro a u više od polovice 53% je bilo u trajanju preko 480 sati. Ono što bih želio ja isto dati svoj doprinos oko ovog odlomka koji se odnosi na preračun koliko je to ustvari dobro, koliko je to pridonijelo proračunu Republike Hrvatske, dakle tih 436 tisuća 619 sati besplatnog rada, njihove protuvrijednosti 7 milijuna 859 tisuća kuna. Ali ono što mi nikako nije jasno zašto se kao kriterij toga izračuna računa cijena rada na pomoćnim poslovima preko student servisa. Mi imamo u sljedećoj točki na ovoj sjednici Sabora Izvješće o radu kaznionica. I tamo je iznesen podatak da je trošak, prosječni dnevni trošak po zatvoreniku u Republici Hrvatskoj 56 kuna. Prema tome, ne bi li možda bilo bolje ovih 436 tisuća rada za opće dobro možda gledati i preračunati u kontekstu koliko je to ustvari zatvorskih dana. Koliko je ustvari na taj način možda i država uštedjela ovim postupkom. Kao i u raspravi za 2012. godinu istakao bih da prema izvješću među ranijim, ranije kažnjenim osobama 73% je kažnjavano više puta. 18 osoba je kažnjeno jedanput, 15% osoba je dva puta, 30% više od šest puta a za 9% osoba nisu imali podatke jer nisu to, nisu tražili kroz evidencije. Sve ovo ukazuje na činjenicu da kod osoba uključenih u probaciju postoji i velika vjerojatnost kriminalnog povrata, sprječavanje koje će predstavljati velik izazov za samu probacijsku službu. Tako npr. u 2012. godini zaprimljena su dva predmeta za rad, za opće dobro u kojoj su počinitelji prethodno kažnjavani 32 puta za različita kaznena djela a višestruki su povrednici na tom području. Ako u Zakonu, u članku 2. Zakona o probaciji stoji da se probacijski poslovi obavljaju sa ciljem zaštite društvene zajednice počinitelja kaznih djela zaista nije jasno kako se štiti društvena zajednica od višestrukih povratnika u počinjenju kaznenih djela ako im se omogućava izvršavanje kazne za rad kroz opće dobro, dakle na slobodi. I iz ovoga financijskoga izvješća za ovu godinu vidljivo je da je oko 60% izdataka probacijske službe odnosi se na troškove zaposlenike a tek 14% za resocijalizaciju osuđene osobe kroz sankcije, koje sankcije izvršavaju na slobodi. Za razliku od 2012. godine kada je za to bilo predviđeno 27% proračuna. Za razliku od Izvješća o radu probacijske službe za 2012. godinu u ovom izvješću imamo podatak da je u probacijskoj službi u središnjem uredu i probacijskim uredima je zaposleno 66 osoba visoke stručne spreme od kojih je 18 socijalnih radnika, 16 pravnika, 13 socijalnih pedagoga, 10 psihologa, 1 pedagog i 8 službenika koji su različitih društvo humanističkih struka. I opet se otvara pitanje što je sa popunjenošću odjela za elektronički nadzor. Prema prikazanom zapošljavanju nema stručnjaka tehničke struke, dakle informatičara, elektrotehničara koji bi mogli raditi u tom uredu. Isto tako u izvješću za 2012. nemamo ništa o radu toga odjela za elektronički nadzor, nije poznato da li je nabavljena oprema za taj odjel, u kojem obimu, koliko je osoba koristilo tu opremu te kakva su iskustva odjela oko korištenja te opreme. Mislim da su to pitanja na kojima u svakom slučaju bi trebali dobiti odgovor tim više što kada se donosi Zakon o probaciji su svi isticali odnosno svi su mislili da će upravo taj odjel za elektronički nadzor imati svoju ulogu tim više jer današnja tehnologija lako omogućuje praćenje da počinitelj koji ima zaštitnu mjeru da se ne smije približavati žrtvi. Kroz taj sustav je to lako pratiti pa me čudi da to nije bilo obuhvaćeno ovim izvješćima. Evo, unatoč tim primjedbama klub HDZ-a može podržati ovo izvješće. Hvala.
U ime kluba DC-a, Novog vala i Narodne stranke reformista, kolegica Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege, poštovana zamjenice ministra. Apsolutno i naš klub će podržati ovo izvješće jer ovdje su pomaci na bolje vidljivi. Ja bih rekla da probacija još uvijek, s obzirom na druge zemlje Europske unije, u našoj zemlji ipak još nije u dovoljnoj mjeri zaživjela kako bismo naravno mi to željeli jer upravo uvjetne osude i uvjetni otpusti bi trebali biti temelj probacijskog sustava. Ni u svijesti građana moram priznati nije sustav probacije zaživio, jednostavno pitaju se što to znači, hoće li se sad tu guštati ubojice, silovatelji, pedofili. Ne, neće, jer jednostavno najteži oblici i počinitelji najtežih kaznenih djela apsolutno ne mogu ući u ovaj sustav probacije. Nedavno je izašlo jedno istraživanje gdje su se građani pitali jesu li ili nisu za sustav probacije pa je 19,3 izjavilo da je izrazito protiv, 15,1% građana je izjavilo uglavnom sam protiv, nisam ni za ni protiv je izjavilo 29,1%, uglavnom sam za 21,7%, izrazito sam za 13,8%. To samo pokazuje koliko gađani još uvijek nisu načisto što to ustvari znači. To u prvom redu znači da će zatvorski sustav imati velike uštede ukoliko se sustav probacije bude razvijao, posebno za one zatvorenike koji praktički imaju manje kazne i osuđeni su za blaža kaznena djela. Dnevno zatvorenik košta negdje oko 300 do 400 kuna. Ti troškovi bi se apsolutno mogli smanjiti ukoliko bi se probacijski sustav više razvijao, a naravno izlaskom onih koji su osuđeni za lakša kaznena djela ostaje prostor za izdržavanje kazne za one ljude koji su počinili teža kaznena djela, one ljude koji su opasni kriminalci, dakle osuđeni su za najteže oblike kriminala, ubojstva, organizirani kriminal, pljačke, silovanja i koji se naravno ne mogu nadati ovakvom obliku izlaska na slobodu uz nadzor. Dakle ne treba se bojati da bi mafijaši i počinitelji teških kaznenih djela mogli na ovaj način izaći na slobodu. Međutim, probacijskim mjerama moglo bi se smanjiti zatvorsku populaciju za nešto više od 20%, a mislim da bi to trebao biti cilj ministarstva i politike da oslobodi zatvorske kapacitete. Naime, kada se pogleda zatvorski sustav, mi smo 2001. godine imali višak prostora u zatvorima, a onda smo kasnije imali negdje 5700 zatvorenika, a kapaciteti su nam negdje za 1500 manje. Prema tome, ova mjera apsolutno je vrlo korisna, a i sa strane samih onih koji su počinitelji lakših kaznenih djela praktički brže će se vratiti u društvenu zajednicu i ovaj probacijski sustav je ustvari prilika druge šanse. On se tako zove jer doista daje drugu šansu onima koji su počinili lakša kaznena djela. Mi ćemo apsolutno podržati ovo izvješće jer je ovo pokazatelj da probacijski sustav u Hrvatskoj ide naprijed. Hvala.
Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice Škare-Ožbolt, rekli ste da se ne trebamo plašiti da će oni koji su počinili teška kaznena djela izaći na slobodu. Pa mnogi koji su napravili teška kaznena djela čak nisu ni otišli u zatvor nego su, ne mislim na one koji nisu procesuirani nego na one koji su procesuirani pa su im suci, zar krađa 17 milijuna kuna nije teško kazneno djelo i koja se kazna dobije guljenje krumpira i statistika u 400 000 sati onih koji nikad nisu ni gulili krumpire. Mislim da moramo ovdje se suočiti sa realnošću i kad govorimo o Probacijskoj službi moramo govoriti, opet se vratiti na ujednačenost sudske prakse i na to što jest, što nije kazna i kako bi se sudovi trebali odnositi prema teškim kaznenim djelima, da li treba pitati, raspravljati i donijeti ovdje u saboru odluku je li krađa 10-ak, 20-ak, 30-ak milijuna kuna, naročito kad to počine političari, teško kazneno djelo ili nije. Ako nije, ok, ajmo onda radit posao ozbiljan.
Vesna Škare-Ožbolt, odgovor na repliku.
Čekala sam cijelo vrijeme kada će netko postavit pitanje guljenja krumpira jer to je doista top tema u državi. Pa ja sam zato da onaj koji uzme velike količine novca od poreznih obveznika radi na kraju, a ne da sjedi u zatvoru i gleda televiziju. Pa ako treba neka oguli milijune tona krumpira, ako treba neka čisti rijeke, ako treba neka čisti ambroziju, ako treba neka čisti tamo vatrogasna i neka radi, i neka radi. I ja sam više za takvu mjeru nego da gleda televiziju i da ga se hrani, a daleko se bolje hrani u zatvorskom sustavu osobe nego u bolnicama npr. jer sve proizvodi, zatvorski sustav proizvodi hranu sam za sebe, a bolnice dobivaju pitaj boga od kuda hranu. Prema tome, ja sam da se takvi primjeri kao što vi navodite stavi u sustav rada, a ne u sustav ležanja.
Josip Salapić, replika.
Hvala lijepo potpredsjednice. Uvažena kolegice Ožbolt, pa mislim da je pravi cilj probacije u stvari da, ne samo da rasterećujemo zatvore sa velikim brojem zatvorenika i sa sustavom koji je u teškom stanju u Hrvatskoj s obzirom na veliki broj ljudi koji su danas u zatvorima. Ono što je krivo u ovome ovo svakako treba podržavati. Nije uvijek cilj strpati nekoga u zatvor da bi se postigla realna svrha osude. Na žalost neki aktualni slučajevi bacaju krivo svjetlo na probacijsku službu, na ovaj sustav koji se godinama teško gradi u Hrvatskoj. Ja se više zalažem da mi promijenimo neke zakone u smislu procesnog postupanja, pa danas imate ovaj sud javnosti. Zato se i spominju pojedinačni slučajevi, ne znam guljenje krumpira, pa slučajevi ljudi koji su bili u istražnom zatvoru, pa pušteni, pa ponovno osuđeni, pa se nagodili sa tužiteljstvom, pa dobili uvjetne osude. Mislim da bi bio veliki propust kada bismo cijelu službu mi sada okrivljavali za to da je netko svoju kaznu zamijenio kaznom rada za opće dobro ili uvjetnom osudom. Ja podržavam ovo što ste vi rekli, a isto tako podržavam da neke promjene su nužno potrebne u Hrvatskoj. Jer ta osuda javnosti baca lošu sliku ne samo na probacijsku službu, probacijski sustav, nego na cijeli sustav pravosuđa. I ako netko završi u istražnom zatvoru onda je percepcija javnosti da taj treba biti u zatvoru najmanje 5 godina. A ako taj izađe uz uvjetnu osudu i radom do godine dana onda je Hrvatska država takva da ona ne osuđuje zločince, ljude koji krše zakone i baca se prava ljaga na cijeli sustav pravosuđa. Mi moramo imati čvrst sustav i moramo imati percepciju pravosudnog sustava da on štiti prava građana, a sud javnosti ne smije biti sud koji će na kraju odlučivati je li netko kriv ili nije kriv.
Vesna Škare-Ožbolt, odgovor na repliku.
Poštovani kolega Salapić, složila bi se sa vama gotovo u svemu što ste rekli. Probacijski sustav apsolutno treba razvijati ovako kako ste naveli i to je pravi put, onako kako ga razvijaju druge zemlje. Dakle, probacijski sustav je sustav druge šanse za one koji su počinitelji blažih kazni i djela, ne ovih teških koruptivnih što je naveo kolega Vukšić. Međutim i tu treba dati mogućnost da jednostavno počinitelji i ovih koruptivnih djela na neki način se, kriva je riječ odužiti, ali u svakom slučaju raditi da vrate barem jedan dio koji su uzeli svojim postupanjem.
U ime Kluba zastupnika Jadranke Kosor i HGS-a, kolegica Jadranka Kosor.
Hvala vam lijepa poštovana gospođo potpredsjednice, gospođo zamjenice ministra. Dakle, vrlo kratko budući da se radi o jednom odlično strukturiranom izvješću, važnom izvješću i o važnoj službi. Dakako, puna potpora jer valja ovdje ponoviti što je zapravo u temelju rada probacijske službe i resocijalizacija, povratak u život ljudi koji su se ogriješili u zakone, ali su dobili kroz ovo zaista drugu šansu. Reintegracija, dakle ali i svakako sve skupa od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku. A ja bih rekla da je ova služba, odnosno mogućnosti koje se pružaju kroz rad ove službe svakako važno i u sprječavanju recidiva. Dakle, to po mom mišljenju jest još jedna važna uloga probacijske službe i treba dati punu potporu svim ljudima koji rade. To je vrlo težak posao, često nezahvalan posao za koji su potrebna mnoga znanja ne samo pravnička, nego i mnoga druga. I to svakako nisu samo poslovi za opće dobro, iako u ovoj raspravi se čini kao da probacijska služba počiva na radu za opće dobro i s tim se vrlo često poistovjećuje. Dakle, bilo bi dobro da iz ove rasprave proistekne i jedna šira vizura onoga što probacijska služba i probacijski poslovi jesu. Činjenica da evo za rad te relativno mlade i nove službe dobivamo i pohvale i u institucijama EU jest važna i mislim da je to pravi primjer kako treba raditi. Naravno za to treba osigurati uvijek i dovoljna financijska sredstva, jer rad probacijske službe nije i ne može biti jeftin. Ono što je važna činjenica također koja je više puta spomenuta da je u odnosu na 2012. godinu broj predmeta udvostručen. Dakle, vezano za uvjetni otpust, otpust 48,5% za rad za opće dobro 33,6% i to najviše za kaznena djela protiv imovine, odnosno jednako tako i za zlouporabu svih mogućih oblika zlouporabe dobra. Ono što bih željela ovdje istaknuti vezano za rad za opće dobro koji se najčešće spominje i gdje u samom izvješću imamo jedan katalog mogućnosti rada za opće dobro. Dakle, gdje se navodi da osuđenici rade na najrazličitijim poslovima od sadnje i zalijevanja nasada, košnje, oblikovanje živice do rada sa djecom psihički bolesnim osobama, invalidima, ovisnicima u udrugama koje se bave terapijskim jahanjem i mnogo drugih poslova. Dakle, rad za opće dobro nije zamišljen i ne smije se doživljavati i ne smije se percipirati kao svojevrsna povlastica ili kao neka vrsta nagrade. To iz ove rasprave proizlazi, međutim naravno bitno je znati i koje su sve zakonske mogućnosti i kako se do rada za opće dobro dolazi jer kao što ovdje u izvješću se i kaže najzastupljeniji od probacijskih poslova jest izvršavanje rada za opće dobro a izriče se od strane suda kao zamjena za kaznu zatvora u trajanju do 1 godine ili zamjenu za novčanu kaznu ili kao obveza koju državni odvjetnik može izreći okrivljeniku ukoliko je uvjetno odgodio ili odustao od kaznenoga progona. Dakle, tu u ovim odredbama valja tražiti i odgovore na neka pitanja koja su i danas ovdje postavljena. Međutim, slažem se sa svima onima i mislim da iz ove rasprave bi to na neki način kao neka vrsta zaključka trebalo proizaći jest da bi trebali postojati vrlo čvrsti i jaki kriteriji u svim slučajevima kad se može odrediti rad za opće dobro i od tih kriterija se ni na jednoj razini ne bi smjelo odustajati. Kad već spominjem rad za opće dobro i poslove od kojih sam neke spomenula, i kad usporedite kaznena djela koja su ovdje isto u nekoj vrsti kataloga navedena, kaznena djela koja se mogu odnosno čija se kazna može preoblikovati u rad za opće dobro, onda ćete vidjeti da se tu nalaze i kaznena djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta. I zato upozoravam da budući da su navedene institucije, udruge kroz koje se može obavljati rad za opće dobro pa među ostalima i udruge koje se bave terapijskim jahanjem, a poznato je da na terapijsko jahanje dolaze djeca, da dolaze maloljetne osobe, da dolaze djeca sa velikim poteškoćama u razvoju, da onda rad za opće dobro ni na koji način ne može biti mogućnost rada u takvim udrugama za one koji su osuđeni odnosno koji su počinili teška djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta. Jer smatram da su to najteža kaznena djela. Svatko tko je u stanju na bilo koji način iskoristiti dijete, maloljetnu osobu, osobu s problemima mora biti kažnjen i njemu ne bi smio ni na koji način biti omogućen rad u ovakvim institucijama ili udrugama jer se također nabraja među ostalim da je mogući rad sa djecom u institucijama za djecu. Ali ponavljam, terapijsko jahanje je jedan specifikum gdje osobe koje rade u tom sustavu su uglavnom volonteri, dakle ljudi koji rade to zaista za opće dobro, to su uglavnom mladi ljudi, a korisnici su djeca koje roditelji dovedu i onda se bave nečim drugim. Dakle, ta djeca su onda prepuštena isključivo osobama koje ih okružuju. Ali vjerujem da sustav o tome vodi brigu. Međutim, nikad nije premalo za upozoriti. I vezano za uvjetnu osudu sa zaštitnim nadzorom i posebnim obvezama osobitu pozornost molim da se posveti činjenici da se ovdje i navodi da velike poteškoće se javljaju kod pokušaja uključivanja osuđenika u psihosocijalni tretman a da se tu radi uglavnom među ostalim i o kaznenim djelima nasilja u obitelji. A znamo i pokušajte se sjetiti, svi ćete se sjetiti i relativno nedavnih događaja kad nasilnik u obitelji čak evo i pred jednom institucijom u Zagrebu je ubio suprugu kao nasilnik u obitelji poznati deklarirani, a da ne spominjem strašne događaje iz Općinskog suda u Zagrebu iz '99. kad je obiteljski nasilnik u brakorazvodnoj parnici ubio tri žene, svoju i sutkinju i nažalost osobe koje nisu imale apsolutno nikakve veze nego su pokušale štititi žrtvu. Dakle, upozoravam i na to da osobe koje su dobile uvjetnu osudu sa nadzorom ili posebnim obvezama da su to osobe i u velikom broju ponavljam koje su nasilnici u obitelji i da postoji veliki problem, a vidimo ovdje iz izvješća, i kod onih koji su ovisnici o drogama. Jako je teško i to ne treba samo čitati ovo izvješće da bi se do tog zaključka došlo, praksa govori da vrlo često takve osobe izbjegavaju bilo kakav oblik tretmana. Znači, za njih po mom mišljenju treba pojačati psihosocijalni tretman. Zaključno, dakako za svakog čovjeka, za svaku osobu bez obzira u kakve je probleme upao vezano za nepoštivanje zakona, za kršenje zakona, za manje teška i više teška djela treba se boriti, treba pokušati sve učiniti da se vrati u sustav, da se vrati u društvo, da se vrati svojoj obitelji, da se psihosocijalni tretman pojača. Međutim naravno za one, pogotovo koji su ponavljači djela, država pa onda ni ovaj sustav ne treba imati milosti. Mi ćemo podržati ovo izvješće, hvala.
Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice Kosor, naravno govorim u svoje ime, naravno da se Probacijska služba ne smije i ne može okriviti za sve probleme koji vladaju u pravosuđu jer Probacijska služba ima svoju kao što sam rekao u prvoj replici plemenitu službu, misiju, plemenitu misiju. I Probacijsku službu, slažem se s vama u potpunosti, ne treba poistovjećivati s radom za opće dobro. I tu smo načistu. Prije je rekla kolegica Vesna Škare-Ožbolt da je ona za sustav rada, a ne ležanja. I sustav rada može biti i u zatvorima. I ja ne govorim o onim ljudima koji su pritvoreni, nego o onim ljudima koji su pravomoćno osuđeni za teška kazna djela, znači oni koji su, čak je i sramotno da ljudi koji su osuđeni za teška kaznena djela da imaju zatvor do godine dana. Zamislite pravosuđe u kojem se presudi za teško kazneno djelo kazna od godine dana. I drugo što ste vi govorili o nasilnicima u obitelji. Mi smo još društvo koje je tolerantno prema nasilnicima u obitelji. Dio društva, a nažalost i dio sudaca doživljava nasilnike u obitelji kao macho muškarce i tako se ponaša. Mi smo društvo koje je tolerantno prema mnogim devijacijama u društvu. Pa ne izopćujemo one ljude koji su napravili teška kaznena djela, nego ih, a naročito krađe, pronevjere, nego ih smatramo stupovima društva, pa tak i ove muškarce koji vole dići ruku i maltretirati u obitelji smatramo, smatraju pardon macho muškarcima što je žalosno i što govori o devijacijama koje bi trebali ispravljati koje nemaju nikakve veze sa provacijskom službom. I naravno da treba ovo izvješće podržati.
Jadranka Kosor, odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Pa krenut ću od ovog posljednjeg. Naravno da se slažem s vama. Pa evo sudjelovala sam i u izradi mnogih i zakona, i strategija, i protokola, pravilnika za suzbijanje nasilja u obitelji dakle protiv nasilnika koji su najčešće nažalost muškarci, to su i često puta i bračni drugovi, i vanbračni drugovi, i partneri, sinovi nažalost isto tako. I prema njima ne treba imati milosti. Ja se slažem s vama, netko tko je obiteljski nasilnik, ko tuče svoju ženu doma, a u javnosti je uglađeni političar, liječnik, pravnik, odvjetnik ne može biti ništa. Ali tu isto tako nema društvene osude. Jer puno je onih koji o tome čak javno i govore kritizirajući, međutim drže figu u džepu jer misle ma dobro, ali mislim neće joj otpasti glava ako joj se kresne tu i tamo po zubima. To sam čula i od par excellence intelektualaca koji smatraju da je to njihovo pravo. Što se tiče rada za opće dobro, ja mislim da tu ustvari nije dobro baš jako pojednostavljivati zato što promislite o cijelom sustavu dakle istraga, od istraga do optužnica, u tom lancu postoje ljudi i to je dobro i to sustav mora podržavati, koji daju ključnu informaciju, koji u određenom ključnom trenutku ukažu na ključne informacije i njima naravno sustav, pa se naravno i pokaju, i njima naravno sustav mora na neki način otvoriti vrata za izlaz. To je u osobito kompliciranim slučajevima katkada činjenica i o tome isto treba voditi računa. Ali se slažem, ja sam rekla u svojoj raspravi, kriteriji moraju biti čvrsti, cementirani, vrlo jasni i kroz njih se nitko ne smije provući.
Sonja König, replika.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice našeg Sabora. Poštovana kolegice Kosor, spomenuli ste popis poslova, odnosno popis pravnih osoba s kojima je sklopljen ugovor za izvršavanje rada za opće dobro. Među njima su i mnoge jedinice lokalnih samouprava. Ono što mene zabrinjava je veliki nesrazmjer u broju sklopljenih ugovora po županijama. U nekim županijama naše zemlje, naime gotovo sve općine i gradovi iz tog područja imaju sklopljen ugovor sa područnim probacijskim odjelima, ali u nekim županijama niti jedna. Tu trebamo po mom mišljenju, zapravo tu trebaju probacijski uredi uložiti dodatni napor kako bi sve općine i gradovi prepoznali korist takvog sustava ili barem što više njih. Na to želim upozoriti.
Jadranka Kosor odgovor na repliku.
Slažem se s vama samo je pitanje žele li to sve jedinice lokalne upravo, samouprave. Znači ja vjerujem da da, jer i tu postoji često puta odium o tome, dakle i kad netko dolazi na rad za opće dobro, postoji odium sredine o tome što takva osoba može donijeti naravno u negativnom smislu. Ali se slažem s vama da to treba biti ravnomjerno raspoređeno jer sam i sama uočila u ovom popisu da recimo nema kad govorimo o udrugama, baš o udrugama koje se brinu o djeci, djeci s poteškoćama u razvoju da nekih udruga za koje bih ja sasvim sigurno mislila da imaju, koje poznajem da nisu recimo uključene u ovaj sustav, a mislim da bi trebale. Hvala vam.
I Josip Salapić replika.
Hvala potpredsjednice. Gospođo Kosor, mislim da kad ste govorili o kriterijima, da su to, da je ključan naglasak na kriterijima. Ponovit ću svoju tezu "Ne može jedan ili dva slučaja pojedinačno biti slika za cijeli ovaj sustav." Kada smo zakonima omogućili državnom odvjetništvu i istražiteljima da postoji institut nagodbe, a taj institut kaže da onaj koji je priznao djelo i otkrio druge informacije koje su viši interes države, da li smo mi više postigli sad s time što smo "nekom dali pogodnost da do godine dana radi za opće dobro" a ta je osoba dala informacije o još šest, sedam, osam počinitelja koji su možda počinili teža kaznena djela nego ono za koje osoba koja se nagodila sa tužiteljstvom. Pa koji je onda zadovoljen interes države? Da li ovaj da jednome od počinitelja da na pogodnost da radi za opće dobro, a u isto vrijeme se došlo do drugih počinitelja možda i težiš kaznenih djela gdje onda oni više neće biti slobodni nastavljati raditi ono što su radili jer će se naći u zatvorima na puno duže vremena nego što je ovaj probacijski rok ili je ta ocjena javnosti takva da je nekome dana pogodnost samo zato što se bavi politikom? Mislim da počinitelji kaznenih djela nisu samo političari, mislim da obiteljski nasilnici nisu samo političari. Pa isto tako kada bi se sve u državi gledalo da sve što je loše čini samo politika onda smo mi puno veći sustav oslobodili da neki počinitelji kaznenih djela mogu slobodno šetati po Hrvatskoj jel se oni ne bave politikom. Dakle, ta jedna paušalna ocjena da sve zlo … iz politike, to baš nije ni pošteno. A kažem, probacijski sustav treba podržavati, treba ga modernizirati i treba učiniti sve da u svakom slučaju viši interes mora biti zaštita države i zaštita građana od onih koji čine kaznena djela. Onda smo učinili dobro prije svega našoj zemlji.
Jadranka Kosor, odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Nisam ja, i vjerujem da to tako niste niti shvatili, da sam ja govorila o političarima kao najgorem zlu. Dapače, ne, samo sam govorila i o nekim primjerima da npr. nasilnik u obitelji ne može biti uvaženi političar ni zastupnik ni ministar niti vijećnik niti načelnik ni župan, nitko, zato što onaj koji je obiteljski nasilnik je nitko, po mom mišljenju je nitko pa onda ne može obavljati niti istaknute dužnosti i biti uvaženi građanin. Ali činjenica je da treba, tu se slažem apsolutno, da kad govorimo i o ovom projektu da ne bi trebalo između redova govoriti o slučajevima koji su poznati, znači o pojedinačnim slučajevima, zato što ovdje nije sudnica, ovo nije DORH ni USKOK, nego smo mi zastupnici koji moramo puno šire gledati na cijeli proces i na ukupno zakonodavstvo od Ustava, evo do Kaznenog zakona ili ZKP-a. Sigurno da je, kad govorimo o radu USKOK-a, odnosno radu državnog odvjetništva u teškim predmetima, često puta javnost onda prigovara zašto to godinama se povlači, nije procesuirano. Zato što toj instituciji često puta treba ključ. Znači, pronađena su vrata, zgrada, vrata, ali nema ključa kojim bi se otključalo. Ako neka osoba ponudi u svom iskazu ključ koja je bila uključena u cijeli proces, ključ, onda treba postaviti poseban okvir za takvu osobu i u sferi konačne presude, odnosno kažnjavanja. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HNS-a, kolega Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospođo zamjenice ministra. Izvješće o radu probacijske službe za 2013. godinu, vrlo tehnički, taksativno, stručno i pregledno, navodi uvjete analize, strukturu i statističke podatke o radu probacijske službe u 2013. godini. Probacija je uvjetovana i nadzirana sloboda počinitelja kaznenog djela, tijekom provedbe probacije služba u suradnji sa zajednicom radi na zaštiti društva od povratništva, kroz rehabilitaciju, reintegraciju počinitelja kaznenih djela u društvo poštujući pri tome prava i potrebe žrtve. Pa dozvolite mi da vezano uz samo izvješće ponovim da su dva važna događaja obilježila 2013. godinu u Hrvatskom probacijskom sustavu. Prvo je bilo otvaranje Probacijskog ureda u Dubrovniku i početak … novih probacijskih poslova propisanih novim Zakonom o probaciji koji je stupio na snagu 01. siječnja 2013. godine. Probacijska služba je protekle godine ostvarila i odlične rezultate u izvršavanju probacijskih poslova te je u odnosu na 2012. godinu udvostručen broj predmeta u radu. Zaprimila je na izvršavanje 3304 nova predmeta. Završila je 3313 predmeta, od čega 87,62% uspješno. Osobe uključene u probaciju odradile su ukupno 436 tisuća 619 sati rada za opće dobro. Sklopljena su 234 nova ugovora za izvršavanje rada za opće dobro. To su podaci koji govore o radu Probacijske službe u Hrvatskoj i pokazuju da je probacijska služba dobro organizirana te da kvalitetno obavlja svoj posao. Dozvolite mi da kažem nešto više zašto mi u HNS-u mislimo da je probacijska služba i njezin što kvalitetniji rad bitan za društvo u cjelini. Država je nastala društvenim ugovorom gdje smo se mi, samosvjesni pojedinci odrekli dijela svojih sloboda i prenijeli smo na državu određene poslove koje ona obavlja za nas. Jedan od najvažnijih poslova koje država čini za svoje građane jest sudovanje. Tu država putem neovisnog sudstva rješava sporove građana kroz represivni pravosudni sustav, kažnjava zlo i štiti dobro. Kriminal u bilo kojem obliku je zlo. Borba dobra i zla je vječna borba. O kriminalnu, odnosno zlu i borbi protiv zla, govore najveći dio svih svjetskih književnosti. O zlu između ostalog govore i Sofoklo i Sheakspeare i Goethe i Thomas …, Dostojevski u Zločinu i kazni ili Braći …, Jean Paul …, npr. Milan Kundera u knjizi Smijeha i zaborava. O zlu na svoj način govori Froid, posebnu studiju o zlu posvetio je suvremeni filozof …. Iz svega proizlazi da je zlo u čovjeku imanentno, ali je borba protiv zla još važnija. Čovjek u zajednici ne može živjeti u zlu i bez borbe protiv zla, a dobro uvijek na koncu pobjeđuje, zlo se ne isplati. Važno je javno razgovarati o dobru i zlu, važno je kompetentno govoriti o ispravnim stvarima i stvarnim neprolaznim vrijednostima koje čovjeka čine plemenitim, mislenim bićem. Društvo u cjelini ne bi smjelo prihvatiti paušalne, nestručne, senzacionalističke, populističke, demagoške rasprave i ocjene o dobru i zlu. U protivnom dovodi do bagatelizacije pa na koncu i do urušavanja stvarnih vrijednosti, stalnih stvarnih vrijednosti koje moraju biti stupovi našeg postojanja i na koji se svaki pojedinac ili pojedinka uvijek mogu moći osloniti. Razvojem civilizacije posebno tzv. zapadne, pardon, zapadne civilizacije čovjek je razvijao i razvio sustav obrane od zla, kriminala institutima kažnjavanja. Penologija, nauka o kazni razvila se do visine znanstvenog sustava u cilju pravednog i ispravnog kažnjavanja za počinitelje kaznenih djela, ali ispravne i pravedne i zadovoljavajuće kazne koja dotiče i žrtvu. Po sveopćem razumijevanju kazna ne bi smjela biti odmazda, kazna mora sadržavati elemente kažnjavanja, opomene, prevencije i opće poruke. Pri izvršenju kazne, a izvršenje kazne je postupak, on, taj postupak mora sadržavati sve elemente, alate resocijalizacije počinitelja, ali sve kurativne mjere u odnosu spram žrtve. U postupak moraju biti uključeni i obitelj žrtve i obitelj počinitelja. Većina pa tako i mi u HNS-u Liberalnih demokrata smatramo da je položaj žrtve ključan i da se zakoni i postupci moraju prilagođavati zaštiti žrtve, a ne teoretski pravno u ispravnom postupku, jasno uz zadovoljavanje svih ljudskih i stvarnih prava počinitelja kaznenih djela. Počinitelji kaznenih djela nakon što postanu osuđenici, a posebno sa zatvorskim kaznama u postupku izvršenja kazne moraju biti tretirani stručno i u cilju njihovog ponovnog uključenja u društvo nakon izvršenja kazne. Važno je reći da je svaka presuda i poruka, poruka kojom se presuđuje osuđenom, poruka žrtvi i na koncu ne manje važna poruka široj zajednici. Osnovna odnosno krajnja poruka mora biti da je kazna ispravna i pravedna, te u konačnici da se zločin, kriminal, zlo ne isplati i da će uvijek biti sankcionirano od suda u ime građana. U suvremenim modernim državama brojna su kaznena djela koja trebaju biti sankcionirana i gdje samo opomena ili novčana kazna nije dovoljna, a zatvorska kazna nije potrebna i zato je dobro da u Hrvatskoj postoji institut probacije. Već je rečeno da je probacija uvjetovana i nadzirana sloboda počinitelja kaznenog djela. Temeljem predmetnog izvještaja o radu Probacijske službe izvjesno je da je Probacijska služba u Hrvatskoj dobro razvijena, da je ispravno raspoređena po županijskim središtima. Tako raspoređen rad Probacijske službe pretpostavka je njezine učinkovitosti. Probacijski uredi obavljaju posao vezno uz procjenu kriminogenih rizika i tretmanskih potreba počinitelja. Izradu pojedinačnog programa postupanja, nadzor rješavanja obveza prema rješenju državnog odvjetnika kada se odluči o kaznenom programu prema načelu svrhovitosti, postupke izvršavanja uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom i rada za opće dobro na slobodi, nadzor izvršavanja mjera obveza, obveze redovitog javljanja određenoj osobi ili državnom tijelu, nadzor provođenja mjera utvrđenih rješenjem određivanju istražnog zatvora u domu, izradu izvješća o zatvoru odnosno kaznionica, nadzor na … [[Govornik prebrzo čita ne razumije se.]] otpuštenim osuđenikom, izradu izvješća o počinitelju, Državno odvjetništvo, sud ili suca izvršenja, posao organizacije podrške i pomoći žrtve i oštećeniku te podrške i pomoći obitelji žrtve i obitelji počinitelja kaznenog djela. Presude kojim je izrečen rad za opće dobro na slobodi mogu se izražavati u pravnim osobama s kojima je sklopljen ugovor o izvršavanju rada za opće dobro tijelima lokalne samouprave ali i u tijelima s javnim ovlastima s kojima nije potrebno potpisivati ugovor. Kriterij za uspostavljanje suradnje s ustanovama i drugim pravnim osobama je djelatnost kojom se bave pravne osobe, a koja mora biti od koristi za društvenu zajednicu. To može biti humanitarna, ekološka, komunalna ili neka druga slična opće korisna djelatnost. Odnosom spram zla, kriminala, odnosom spram kazni, odnosom spram žrtve optuženog i njihovih obitelji države pokazuju svoj stupanj razvijenosti, društvene zrelosti i ispravan … i radu sudovanju i procesa koji se za tu … sudovanja povezuju, državi daju stabilnost, a društvu i pojedincima sigurnost. Neovisnost sudstva nije dovoljno uz obveznu neovisnost neophodna je i stručnost, kompetencije, visoka razina znanja. Sve to uspostavlja jedan od najvažnijih stupova države na koji se građani kao što sam već rekao moraju moći osloniti. U tim procesima borbe dobra i zla pravosuđe je instrument države koje zastupa dobro, a dobro se u konačnici sigurni i slobodni životi građana. Hrvatska narodna stranka liberalnih demokrata prihvaća ovo izvješće.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovana gospođo potpredsjednice. Poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Podržavam ovo izvješće, Izvješće o radu Probacijske službe za 2013.godinu, dakle službe koja je utemeljena sukladno Zakonu o probaciji 2012.godine kojoj je temeljna zadaća upravo u pogledu resocijalizacije i reintegracije optuženika i osuđenika. Moram također odmah na početku reći da ovo nije i neki novum na neki način u našem penalnom sustavu niti u kaznenom zakonodavstvu u najširem smislu riječi. Prije svega trebala bih napomenuti i to sada upravo i činim, kako uvjetna osuda sa zaštitnim nadzorom ili posebnim mjerama obveza egzistira u našem kaznenom zakonodavstvu gotovo oduvijek. Međutim suci dok nije bilo ovog zakona nisu najčešće su izricali uvjetne osude iako su sami nalazili da je potreban zaštitni nadzor i posebne obveze. Međutim nije bilo riješeno upravo u drugim zakonima ili nekim podzakonskim aktima kako bi se provodila takva uvjetna osuda sa zaštitnim nadzorom ili posebnim obvezama. Upravo je to omogućio ovaj prijedlog zakona o čijoj primjeni o izvješću sada i raspravljamo. Moram napomenuti ovdje da Europska komisija izriče jednu primjedbu nama na rad kaznenog sudovanja da naši sudovi često izriču mjeru opreza, mjeru osiguranja okrivljenika u postupku pritvor, jednako tako kažu da se često izriču zatvorske kazne, a da se malo upravo koriste ove mogućnosti koje omogućava Zakon o probaciji. Međutim, tomu nije točno jer s druge strane vidimo da su građani na neki način nezadovoljni, smatraju da se uvjetne osude, pa i ove sada sa zaštitnim nadzorom često koriste. Ali ako vidimo statistiku onda možemo reći da su naši građani upravu, ali ja neću sada suditi jel to opravdano ili nije, ali u svakom slučaju ova primjedba iz Europske komisije nije točna jer 74% svih osuda u kaznenom sudovanju završava upravo uvjetnom osudom, uvjetnom osudom, uvjetnom osudom počesto sa zaštitnim nadzorom ili posebnim obvezama, u kojem to postotku i u kojoj mjeri to je sve vidljivo u izvješću i ja to neću ponavljati. Posebno također napominjem da je jedan također novum što je svakako dobro da probacijski poslovi tijekom izvršavanja kazne zatvora i uvjetnog otpusta ja bih rekla da su sada u potpunosti i sigurni a već je ta na neki način sigurnost osigurana i uvođenjem judicijalizacije u naš penalni sustav kada smo uveli suca izvršenja koji sada u velikoj mjeri koristi upravo i ovu službu i sa puno više sigurnosti može ocijeniti da zatvorenih može ostatak kazne dakle može mu se osigurati uvjetni otpust. Uvjetni otpust je jedan od instituta bez kojeg je gotovo nezamislivo, bilo bi nezamislivo održavati i red i disciplinu i motivaciju samih zatvorenika bez nade u uvjetni otpust. Naravno pri svemu tome i dalje opreza nikada dovoljno. Ono također što valja napomenuti a što također često izaziva i neku zabunu u javnosti kada se uopće može izreći rad za opće dobro. Samo u tom slučaju ga izriče sud kada je kazna zakona određena u trajanju do godine dana, onda mu sud može izreći i rad za opće dobro. Također je jedan bio od novuma, malo se o tome govori a to je upravo uloga, nova uloga državnog odvjetnika u nadzoru izvršavanja obveza prema rješenju samog državnog odvjetnika kada odlučuje o kaznenom progonu prema načelu svrsishodnosti, dakle prema načelu oportuniteta što su također novosti koje smo uveli u reformu kaznenog sudovanja pogotovo kroz Zakon o kaznenom postupku. Jer je nekada državni odvjetnik isključivo kod punoljetnih osoba mogao nastupati samo ex offo a nije imao takvu mogućnost nastupati prema punoljetnim osobama po načelu oportuniteta. Međutim on to sada može uz određene ove ispunjenje zakonskih uvjeta a to je u slučajevima dakle kada okrivljenik preuzme i izvrši određenu obvezu bilo uplate određene svote u korist javne ustanove, humanitarne ili karitativne svrhe, isplata dospjelog zakonskog uzdržavanja i urednog plaćanja dospjelih obveza, zatim obavljanje rada za opće dobro, podvrgavanje, odvikavanju od droge i drugih ovisnosti, podvrgavanje psihosocijalnoj terapiji. Vidimo ovdje da bi i državni odvjetnici i suci pa i zatvorski sustav rado koristio upravo ovu mjeru, zaštitnu mjeru, mjeru sigurnosti i podvrgavanje psihosocijalnoj terapiji ali da često nema adekvatnih osoba, stručnih osoba u pojedinim sredinama, u županijama i gradovima dakle nemamo stručnih osoba koje bi prihvatile ove osobe kako bi se i ova mjera mogla izvršavati. Ovdje je važno napomenuti nešto što izaziva veliku zbunjenost ja bih rekla i dekoncentraciju opće javnosti a to je u pogledu samog tijeka postupka i puštanja osumnjičenika, odnosno već okrivljenika na slobodu uz jamčevinu. Mi svi dobro znamo a ja samo na to podsjećam, da je nekada po Zakonu o kaznenom postupku jamčevina mogla biti dana samo u onim, samo zbog onih razloga a to je da se osigura prisutnost okrivljenika na postupku ili pak da on svojim davanjem jamčevine izbjegne izvršavanje kazne ili negdje pobjegne, tada gubi jamčevinu. Međutim, po novom Zakonu o kaznenom postupku jamčevina u tom pogledu nije ograničena. I zato treba ozbiljno razmisliti o Izmjenama zakona o kaznenom postupku i time ona o ovoj ulozi državnog odvjetništva ali i suda tijekom osiguranja okrivljenika i njegove prisutnosti u postupku. Naime, i novčana kazna i jamčevina osobne su mjere što znači po prirodi stvari, to je nekada tako bilo ali izgleda se uzobičajilo da samo okrivljenik može platiti novčanu kaznu jer to nije administrativno pa nije bitno tko je za njega platio. Mi danas imamo takve situacije što javnost s pravom kritizira i to je ono na što je upozorila i kolegica Kosor, dakle nije naše da ocjenjujemo kako sudovi ili državno odvjetništvo u konkretnom slučaju radi. Ali ako vidimo nešto što ne odgovara pravdi i što izaziva veliku zbunjenost građana onda moramo na zakonodavnoj razini zato je to i naša osnovna zadaća i poslanje činiti da se zakon u tom smislu i mijenja. Jer sloboda i pravda nisu na prodaju. Ne može si netko sebi osigurati slobodu zato što ima novca ili zato što njegovi prijatelji imaju novca a da za to nitko ne pita. I često su te jamčevine veće, nitko ne provjerava porijeklo nego za ono za što se okrivljenik uopće i tereti, toliko. Hvala lijepa.
Imamo prijavljene 3 replike. Prvo poštovani Stjepan Milinković, izvolite.
hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Antičević-Marinović nije mi namjera ulaziti u ove pravne vode jer moje je znanje tu skromno ali vjerojatno vi možete, vi ste u tom području ajmo reći ekspert kao što su i oni eksperti, kao piše u uvodu onome da su se naši profilirali iz ove probacijske službe kao svjetski eksperti iako kratko to funkcionira. Ali i za pozdraviti je ovo što ste govorili, postignuća i učinke koje je učinila probacijska, ali sa onim ciljem, temeljnim ciljem, to sam primijetio i zato sam se javio, sa ciljem resocijalizacije i reintegracije osuđenika. I to je za pozdraviti. Ali mi nikako nije jasno kako stoji u ovome izvješću i zato vas molim da možda pojasnite taj moment, kako to da se tu pojavljuje među ranije kažnjavanim osobama 73% kažnjavano je više puta, 73 puta, znači 18% osoba je kažnjavano jedanput i tako 15%, to je ta statistika. Nikako mi nije jasno kako uz takve eksperte, stručnjake i sve to skupa i ta postignuća, kako toliko recidivista. To mi nije jasno pa molim ako možete pojasnit taj moment.
Odgovor na repliku, poštovana Ingrid Antičević-Marinović.
Drago mi je da niste podlegli populizmu jer naša osnovna zadaća, odnosno penalnog sustava i cijelog kaznenog zakonodavstva za razliku od nekih drugih sustava jeste samo odmazda, međutim dakle osim i retribucije i odmazde koja svakako svaka kazna po samoj prirodi ona je to, ali akcenat je ovdje, pogotovo kad govorimo o probaciji, reintegracija i na neki način preodgoj da takve osobe budu korisni članovi i da ne čine više kaznena djela. Ovo što vi postavljate pitanje, ja izravno jer mi to ne vidimo ovdje, ali nekako iz prakse bar mogu reći da se sigurno, ali sigurno bi i tu trebalo možda malo zaoštriti situaciju, najčešće radi o nekim sitnim, ajmo reći sitnim delikventima koji često ponavljaju neka manje teža kaznena djela. Međutim, mogu se složiti s vama da nekakva množina i takvih sitnih čini ipak jednu već pomalo malu zločinačku volju i ustrajnost kao jedan profesionalni delikvent za koji bi trebali i u kojem pogledu bi trebalo i teže reagirati. Teško bi to bilo izmjenama zakona riješiti ograničeni i onda sudbenu vlast da se kaže ako je više puta bio osuđivan bez obzira koliko bagatelno djelo da mu se ne može izreći. Ali očito je, na što vi s pravom ukazujete iako kažete da niste stručnjak, ali nitko ne treba biti ne znam kakav stručnjak da ne vidi neke očigledne stvari, dakle ta jedna upornost u vršenju kaznenih djela sigurno ga svrstava, takvu osobu u kandidata za zatvoreni sustav. Hvala.
Druga replika, poštovana Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Kolegice Antičević-Marinović, i vi ste dotaknuli važnu temu, osobito važnu, jamčevine kao posebne mjere i slažem se sa vašim promišljanjima. Pa vam zapravo želim i predložiti da kao predsjednica jednog iznimno važnog odbora u suradnji sa Odborom za pravosuđe, možda i Odborom za Ustav, organizirate jedan okrugli stol i jedan razgovor na ovu temu kako bismo vidjeli, ja se slažem s vama da bi tu zakone trebalo mijenjati jer sloboda je najveća vrijednost, sloboda svakog čovjeka je najveća vrijednost i najveće apsolutno bogatstvo. Zato ovaj institut moramo još jedanput razmotriti jer se ne smije, a to već građani tako percipiraju, dogoditi da puštanje uz jamčevinu vrijedi samo za bogate, dakle da slobodu u tom smislu mogu onda osigurati samo oni bogati ili oni koji imaju bogate prijatelje. I tu mislim da trebamo zaista dogovoriti neke izmjene i neka ograničenja vezana za osumnjičenike, odnosno za optuženike u tom procesu jer ovako mislim da se urušava i sam institut jamčevine kao mogućeg, instituta mogućeg puštanja iz pritvora.
Odgovor na repliku, poštovana Ingrid Antičević-Marinović.
Svakako, možemo predložiti i predsjedniku Odbora za pravosuđe i evo ja kao predsjednica Odbora za zakonodavstvo, da bi se razmotrile izmjene Zakona o kaznenom postupku u pogledu ograničavanja jamčevine kao što je to nekada bilo samo u onim slučajevima gdje prijeti u konkretnom slučaju opasnost od bijega, a ne i u slučajevima gdje prijeti opasnost od utjecaja na svjedoke i ako platiš onda nećeš utjecati, a mi još nismo ni osigurali na adekvatan način praćenje i osiguranje takvog jednog uvjeta. Hvala.
Treća replika, poštovani Branko Vukšić.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice, ja sam isto htio ovo što je kolegica Kosor rekla, reflektirati se na vašu raspravu o jamčevini. Sasvim sigurno da ona zaslužuje pozornost i da je to, neke nove stvari se uvode u hrvatsko pravosuđe što je dobro, međutim treba uskladiti kriterije, treba upravo to da ne bude institut jamčevine za bogate i kada se pušta iz pritvora uz jamčevinu da se provjeri sasvim sigurno, što će pravni stručnjaci znati uobličiti, porijeklo tog novca koji se daje kao jamčevina ili nekretnina. Međutim to se ne radi, što je zadnja jamčevina digla naciju na noge sa pravom. Slažem se s vama u potpunosti kad ste rekli, a to ponavljam iz dana u dan, da kad vidimo da dio sustava ne funkcionira upravo mi u Saboru trebamo pokrenuti inicijativu za promjene. I jednu stvar koju se ne slažem, rekli ste u jednoj replici dobro da niste nasjeli populizmu. Bolje nasjesti populizmu nego proizvesti, izazvati defetizam kao što je ova Vlada izazvala defetizam u društvu.
Na repliku odgovara poštovana Ingrid Antičević-Marinović.
Ja mislim da se i u pogledu ovog drugog dijela što ste sada rekli mi u biti slažemo jer reagirati zaista na nešto što ljudi, građani s pravom i što njihovi mozak i srce neće da razumije imaju pravo da ne razumiju, to nije populizam nego upravo poziv da se djeluje i oko toga se slažemo. I još jednom ću ponoviti na što i vi, kolegica Kosor meni u replici i ističete, da sloboda i pravda nisu i ne mogu biti tržišne kategorije i nisu na prodaju jer ako to postanu onda je svemu kraj.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Za raspravu se prijavila uvažena Nada Murganić. Nema je, gubi pravo na raspravu. Pa će raspravljati poštovani Draženko Pandek, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zamjenice ministra, uvažene kolegice i kolege. Dakle, Izvješće o radu probacijske službe za 2013. predstavlja korektan presjek djelatnosti probacijske službe. Nakon što je stupio na snagu, dakle novi Zakon o probaciji služba je udvostručila broj predmeta u radu. Ali usprkos tom povećanju služba je završila preko 3300 predmeta, dakle od čega je preko 87% uspješno izvršeno. U 142 predmeta ili nešto preko 4%, dakle dosuđena kazneno-pravna sankcija zamijenjena je kaznom zatvora. Tu mi je bio interesantan podatak što je, dakle uvjetovalo da izrečena sankcija bude zamijenjena kaznom zatvora, u kojem broju slučajeva se radilo o ponavljanju kaznenog djela, u kojem broju slučajeva o kršenju uvjetnog, dakle uvjetnog otpusta ili neizvršavanju nametnutih obveza itd. Ti podaci su mislim izuzetno bitni pri ocjenjivanju učinaka uspješnosti penalne politike u zemlji, a ovdje iz ovog izvješća ne možemo, dakle te detalje saznati. Inače sam postotak od 4,3% je da tako kažem neuspjeha u probacijskom periodu je rekao bih izuzetno dobar postotak i treba se u svakom slučaju nadati da je to realna brojka. Neki dostupni podaci o uspješnosti primjene probacijskog sustava u zemljama u kojima se taj sustav primjenjuje puno duže vrijeme pokazuju uspješan završetak probacijskog perioda u visini od 87%, a kršenje uvjeta probacije u nekih 15% slučajeva. Dakle, po tim brojkama, ako ih usporedimo sa tim zemljama naš sustav bi se ubrajao u biti u iznimno uspješne premda nema tako dugu tradiciju kao u na primjer zemljama anglosaksonskog pravnog sustava. S tim u vezi valja napomenuti, dakle da uspjeh tog probacijskog sustava ne ovisi samo o njegovom uvođenju u zakonodavstvo, odnosno općenito u pravosudni sustav nego i njegovom stvarnom provođenju. Pri tom nadziranje delikvenata nikako ne smije ostati da tako kažem samo površinsko da se svodi ne znam na ritualno posjećivanje probacijskog službenika u njegovom uredu. Nadziranje delikvenata ako želimo da taj sustav funkcionira mora biti u njihovom realnom društvenom okruženju, njihovom domu i pogotovo na onim mjestima koja mogu imati značaj za osuđenika kao kriminogeni faktor. Tu je uloga probacijske službe upravo ogromna, teška i vrlo zahtjevna. Ali samo takvo postupanje probacijske službe može dati rezultat. Evo stoga bih volio u ovom izvješću pored čisto statističkih brojki vidjeti da tako kažem više nekakvog mesa, sadržaja. Na primjer, koliko je posjeta izvršeno osobama koje su u probacijskom režimu, s kojim poteškoćama se tom prilikom probacijski, pojedini probacijski službenik susretao i slično. I ovo izvješće pokazuje, dakle da postoji značajan broj osoba koje su recidivisti, pa i one koji su uključeni u sustav probacije. Priličan broj osoba koje su dakle uključene već u sustav probacije je počinio povrat i po šest ili više puta. Sad dozvolite da možda izrazim sumnju da će samo puko javljanje probacijskom službeniku kod takvih višestrukih recidivista imati dovoljan pozitivan učinak. Dakle, trebalo bi čini mi se u izvješću s tim u vezi možda navesti podatak koliko osoba koje su dakle uspješno prošli kroz probaciju ponovo počinilo kazneno djelo. Velim, ako se takva evidencija ne vodi evo apelirao bih da se uspostavi praćenje takvih slučajeva. Dakle, moj je dojam da sustav probacije može ipak najviše pozitivnih učinaka polučiti u tretmanu osobe koje su, dakle prvi puta počinile kazneno djelo ili eventualno drugi puta. Kod ovih već, recidivista koji su ponavljali djelo šest ili više puta vrlo je upitno i njihovo uključivanje u sustav probacije. Kako su na žalost naši zatvori preopterećeni ispravno i ozbiljno provođenje probacije može, dakle poslužiti kao izuzetno dobar alat za suzbijanje kriminaliteta i rasterećenje zatvorskog sustava. Ako gledamo malo vanjska iskustva postoji jedno istraživanje Manhattenskog instituta za istraživanje "Politika" iz 1999. koje je procjenjivalo razloge 26 postotnog pada stope nastalih zločina u SAD-u između '93. i '96. Tamo je zaključeno, dakle da je probacija jedan od najviše obećavajućih sredstava za smanjivanje stope kriminaliteta. Ali upozorilo se da to sredstvo može upotrebljavati daleko efikasnije, dakle da se radi o alatu koji se često loše upotrebljava, te u tim slučajevima ne daje rezultate koje bi mogao. Također, bez obzira što je osnovna misao vodilja kod svake penalne politike mora biti resocijalizacija provođenje probacijskih poslova olako bez dakle jasne poruke počinitelju kaznenog djela da će neizvršavanje njegovih obveza biti sankcionirano je u biti kontra produktivno. Radi ostvarivanja ciljeva uvođenja probacijskog sustava mislim da ne postoji bolja metoda od neposrednog uvida u životnu situaciju počinitelja i na temelju toga onda poduzimanja odgovarajućih mjera usmjerenih, dakle u prvom redu da se počinitelja resocijalizira i rahabilitira, dakle te izvede iz one zone u koju bi mogao … [[Govornik se ne razumije.]] novog kaznenog djela. Evo stoga još jedanput napominjem u idućem izvješću stvarno bih volio vidjeti malo detaljniju sliku postupanja u predmetima koliko je bilo izlazaka na teren, koliko je tih izlazaka završilo s pozitivnom ocjenom, koje su bile poteškoće u radu itd. Izrazio bih zadovoljstvo da se u velikoj mjeri iskorištava mogućnost iz novog članka 34. Zakona o probaciji koji se dopušta ministarstvu nadležnom za poslove pravosuđa sklapanje ugovora o suradnji u izvršavanju probacijskih poslova, dakle sa udrugama građana i drugim pravnim osobama registriranim za obavljanje humanitarnih i drugih sličnih poslova. Taj segment evo i u ovom izvješću se vidi i svakako zaslužuje pohvalu i poticaj na širi primjer. U 2013. i nadalje kad analiziramo izvješće uspješno je izvršeno 1149 presuda u kojima je izrečen rad za opće dobro. U vezi rada za opće dobro imam evo potrebu istaknuti par opservacija ne toliko vezanih uz rad službe, ali nužnih s obzirom na temu. Naime, u javnosti se opravdano izriču kritike da se za neka kaznena djela korupcije izriče rad za opće dobro što samo po sebi nije sporno ili problematično ali po meni može biti problematično trajanje tog rada. Pa smo imali prilike vidjeti da se za korupcijska kaznena djela u kojima su počinjene milijunske štete izriče zamjena kazne radom za opće dobro na slobodi koji traje isuviše kratko. Javnost je opravdano negativno reagirala na takve pojave. Politika nulte stope tolerancije na korupciju je time bila donekle rekao bih omalovažena. Ako će dakle supočinitelj u kaznenim djelima korupcije za milijunsku štetu odgovarati ne znam guljenjem nekoliko desetaka kila krumpira takva politika mislim neće doživjeti svoj uspjeh. Time rekao bih slabi i opća i generalna prevencija kao i osjećaj pravičnosti u društvu te povjerenje u institucije sustava. Sud dakle može prema sadašnjoj situaciji izreći novčanu kaznu u iznosu od 360 dnevnih iznosa ili kaznu zatvora u trajanju do 1 godine zamijeniti radom za opće dobro. Kada sud novčanu kaznu zamjenjuje radom za opće dobro zamijenit će dakle jedan dnevni iznos dva sata rada, a kad kaznu zatvora zamjenjuje radom za opće dobro zamijeniti će jedan dan zatvora s dva sata rada. Rekao bih da taj racio zamjene je ipak premali i ne pogoduje svrsi izricanja kaznenih sankcija. Evo, stoga bih iskoristio priliku apelirati i kod Službe za probaciju kao i kod nadležnog ministarstva da se pokrene rasprava o postrožavanju dosadašnjeg režima od dva sata. Osobno bih rekao da bi se jedan dan zatvora trebao mijenjati s barem 4 sata rada za opće dobro isto kao i jedan dnevni iznos novčane kazne. Evo osobno ću u svakoj prilici nastojati pokrenuti raspravu o tom pitanju, ali apeliram i na nadležne institucije da se takva rasprava pokrene s njihove razine. Završno, podržao bih izvješće uz opaske koje sam iznio.
Zahvaljujem. Za repliku se javio poštovani Ivan Šantek, izvolite.
Poštovani kolega Pandek pa evo drago mi je da se mi ustvari slažemo oko svega a posebno mi je drago da ste naglasili citirat ću: "da je potrebno nadziranje delikvenata u realnom vremenu u njihovom domu". Ja bih rekao ne samo u njihovom domu nego i u njihovom kretanju jer vidimo iz ovoga izvješća da se rad za opće dobro većinom izriče za kaznena djela protiv imovine u 36% ali isto tako i za kazneno djelo neovlaštene proizvodnje i prometa … [[Govornik se ne razumije.]] I sad se vraćamo na ono što sam i ja istakao u svojoj raspravi, a to je zašto nemamo nikakvu informaciju o radu odjela za elektronički nadzor. Ne bi li upravo te delikvente, naročito recidiviste bilo puno lakše nadzirati njihovo kretanje sa elektronikom koju današnja tehnologija omogućuje? Dakle, ako je netko siguran da će biti nadziran, da se zna svaki njegov korak, ako on prekorači dozvoljenu zonu da se automatski alarmira u probacijskom sustavu ne bi li se na taj način upravo smanjio i broj recidivista a za koje vidimo ovdje da ih je čak preko 73% kojima se bavi probacijski sustav. Mislim da je to pitanje koje zaslužuje odgovor i apeliram na zamjenicu ministra da nam da neke odgovore u svom završnom izlaganju. Hvala.
Na repliku odgovara poštovani Draženko Pandek.
Zahvaljujem. Dakle ja sam i u svojoj raspravi istaknuo dakle da je u svakom slučaju potrebno u stvarnom vremenu provjeravati i dakle počinitelje kaznenih djela, odnosno osobe koje su dakle na slobodi a već su prije počinili kaznena djela i pod zaštitnim su nadzorom, da svakog treba provjeravati u njihovom realnom okruženju. I jedna od metoda koju pozdravljam je svakako i korištenje modernih tehnologija. Čak vjerujem da bi trošak koji bi se počinio na taj način mogao se višestruko vratiti sprečavanju određenih protupravnih ponašanja koje uzrokuju i društvenu ali i imovinsku štetu. Hvala.
Druga replika, uvaženi Stjepan Milinković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Pandek i mene stalno žulja ovaj problem recidivizma. Ja to sam isto na neki način pokušao sam pitati kolegicu Antičević-Marinović i uistinu ovo vi kažete bio je jedan 6 puta. Pa ima onaj podatak da je jedan bio 32 puta koji je bio u recidivu takvoga djela. I svaka čast postignuću Probacijske službe, stručnosti, u to ne ulazim. Ali mi nikako nije jasno da kako recidivisti sa tolikim brojem i za kakva djela kako opet dolaze i koji je to način i tko je u tom lancu, u tom sustavu gdje se griješi. Ja sam prošli petak evo baš isto ovdje raspravljao o okviru one kvalitete sudovanja sudova za mladež gdje smo isto tako vrlo važna pitanja postavili kvalitete, profesionalnosti, specijalizacije ljudi. Jer ako netko ono što je bilo u Međimurju o čemu je kolegica govorila dođe pa svake godine poberu, ne gule krumpire nego ih poberu, poberu krumpire, poberu i svake godine tako redom. Koja je to kvalifikacija takvoga djela i u koju to kategoriju ulazi? Ovoga ostavlja tamo bez egzistencije, on cijelu godinu radi mukotrpno, ovamo dođe pobere i dogodine opet. Pa mislim da to nešto meni tu nije logično. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara uvaženi Draženko Pandek, izvolite.
Zahvaljujem. Mislim da je to u biti pitanje o kojem treba pokrenuti malo širu raspravu, naravno na nekim stručnim skupovima. Osobno smatram da osobe koje su toliko … recidivizmu da je kod njih izlišno više govoriti o određenoj mogućnosti uopće rehabilitacije i smatram da tu nažalost takve metode više ne pomažu. Jedino što tu eventualno pomaže je uklanjanje takvih osoba iz društvene sredine na način da im se više onemogući da ponovno počine kaznena djela. A ovaj sustav rehabilitacije kao što sam iznio u raspravi trebao bi biti usmjeren na osobe koje su prvi put došle u poziciju da su počinile kazneno djelo eventualno dugo puta i tu kod takvih osoba čini mi se ne treba žaliti ni truda, ni vremena, ni sredstava da im se da tako kažem pomogne da izađu na pravi put i da ih se vrati u njihovu društvenu sredinu na najbolji mogući način. A nažalost kod ovih koji su već po 36 put bojim se da tu trebamo primjenjivati neke druge metode. Hvala.
Za raspravu se prijavio i poštovani Igor Kolman, ali ga nema u dvorani. Pa završne minute pripadaju poštovanoj zamjenici ministra pravosuđa gospođi Sandri Artuković Kunšt. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Kada se govori o temama koje se odnose na pravosuđe ili se dodiruju pravosuđa uvijek se usputno iznese nekoliko saznanja ili informacija o tome kako se događaju nekakva koruptivna ponašanja, kako se nekakav mito nekome daje, kako se zloupotrebljava položaj itd. Ja ću iskoristiti ovu priliku da upozorim na postojanje članka 204. Zakona o kaznenom postupku po kojem je svatko od nas tko je saznao, ili mu je dojavljena sumnja na počinjenje kaznenog djela dužan to i prijaviti, čak dapače prema članku 301. Kaznenog zakona ukoliko smo znali ili imali saznanje da se priprema ili vrši kazneno djelo za koje je predviđena kazna zatvora veća od 5 godina a nismo ga prijavili, a to djelo je izvršeno ili barem pokušano mi sami smo počinili kazneno djelo za koje možemo dobiti kaznu zatvora od godinu dana. Dakle, ovo sve govorim samo zato da se ponavljanjem i upornim govorenjem o tome kako neka saznanja postoje stvara slika o koruptivnom pravosuđu a ona bi zapravo trebala dobiti svoju realizaciju kroz kazneno prijavu a to u pravilu izostaje. Govorili se o uvjetima rada probacijskih službenika i govorilo se o tome da nemaju dovoljno vozila. Ministarstvo pravosuđa je poduzelo čitav niz aktivnosti i kroz nabavu unutar samog sustava Ministarstva pravosuđa i kroz projekte svaki probacijski ured sada ima vozilo. Spominjala se napomena vezana za tzv. vip korisnike probacijskog sustava. Ja to mogu razjasniti, ne radi se o tome da oni imaju povlašteni tretman, upravo naprotiv. Svatko tko je u probacijskom sustavu ima jednak tretman, a ono što se napomenulo sa oznakom vip napomenula se činjenica da postoji posebno pojačani interes medija za one korisnike, odnosno one koji su u probacijskom sustavu pa je potrebno da probacijski službenici imaju i određene vještine i znanja kako pristupiti u odnosu na taj pojačani interes medija kada se izvršavaju probacijski poslovi za pojedine od njih. Govorilo se i često se spominjalo djelovanje elektroničkog nadzora. Dakle, mi nismo za to da se počinitelji kaznenih djela čipiraju, da to tako popularno kažem. To možda jeste lakše, to možda jest praktično, to možda nama olakšava naše poslove, ali probacija je upravo suprotni sustav od toga. Probacija ide "težim putem", probacija znači individualan pristup svakome od počinitelja kaznenih djela na način koji će u najboljem pristupu i o izdržavanju kazne, odnosno alternativnih sankcije dovesti do onog cilja koji se zove njegova resocijalizacija. Mi nismo bili skloni tome da elektronički nadzor uvedemo automatski i odmah. Naprotiv, svi se stručnjaci slažu da je uvođenje elektroničkog nadzora jedan od elemenata supporta probacijskoj službi i to u onom trenutku kad ona bude već dovoljno razvijena da joj takva pomoć može i poslužit. Tek kada smo došli do ovog stadija razvoja probacijskog sustava sad smo tek u fazi da možemo kroz određeni pilot projekt u razdoblju od 6 mjeseci provjeriti i vidjeti da li će nam elektronički nadzor dati one rezultate koje priželjkujemo. I u tom smislu smo u okviru projekta kojeg smo ugovorili takav plan i zacrtali. Dakle, tek na temelju provjere kakve učinke dobivamo ovim sustavom mi ćemo se odlučiti, donijet ćemo konačnu odluku po tom pitanju. Ja ću ponovo ponoviti tko ide u probacijski sustav, jer se ovdje iznosilo nekolik informacija koje mogu možda dovesti u dvojbu tu odluku. Dakle, oni okrivljenici kojima je izrečena kazna zatvora do 6 mjeseci idu u sustav probacije, a oni kojima je izrečena kazna zatvora do godine dana mogu ići, ali i ne moraju to će odlučiti sve ovisno o karakteristikama i odlučit će sud naravno, ali ovisno o okrivljeniku i njegovom profilu. Bilo je govora o tome gdje se osuđenici upućuju i naravno to nije nikakvo automatski posao, to nije posao koji se ritualno obavlja, to nije posao koji ide tako koja je ustanova na redu pa se onda okrivljenik tamo šalje. Naprotiv, upravo se radi o individualnom pristupu i nema nikakve mogućnosti da recimo onaj tko je bio involviran u zloupotrebu droga bude u situaciji da probacijske poslove izvršava negdje gdje može doći do takvih supstanci, odnosno ili ovo što ste govorili vezano za djecu. Upravo naprotiv to se ne događa i neće se dogoditi. Govorilo se o tome da nedostaje i ne zna se gdje se mogu uputiti osobe na izvršavanje probacijskih poslova. U izvješću na stranici od 32 do 36 je naveden točno popis pravnih osoba koje izvršavaju probacijske poslove. Pa onda to dakle u izvješću točno stoji. Nije tema ovog izvješća pitanje pritvora i pitanje izvršavanja odnosno mogućnosti da se jamčevinom pritvor izbjegne, ali ukoliko budu u tom smjeru slijedili neki prijedlozi dapače, ali ja bi samo molila pritvor je mjera osiguranja a nije kazna pa da to imamo uvijek na umu. I što se govorilo o kalkulaciji izračuna rada za opće dobro u odnosu na cijenu itd. naravno nije rad za opće dobro moguće potpuno linearno obračunavati i izjednačavati. Ja ću samo napomenuti da smo mi jedna od zemalja koja sa ovih dva sata na dan ima zapravo vrlo visoku kvotu rada. Ne može nikad doći do idealnog odnosa, a u svakom slučaju ovaj sustav je, kao što smo napomenuli na početku izvješća, kod nas relativno mlad pa dozvolimo da se razvije još malo pa da onda možda mijenjamo kalkulacije kao što ste predlagali. I ono što je možda najvažnija poruka odavde po pitanju …, možda bi trebalo razmisliti, odnosno mi intenzivno razmišljamo i u tom smislu i djelujemo i radimo i kroz probaciju i kroz druge mjere rada i tretmana zatvorenika, možda je onaj koji je toliko puta ponovio, odnosno u … je glede svojih kaznenih djela, a bio je u tzv. starom sustavu, možda je on zaslužio da se netko njime pozabavi na drugi način. Ja neću reći da su svi okrivljenici isti, možda su to ljudi koji nikad u životu nisu dobili nikakvu šansu, možda su to ljudi prema kojima se nitko nije odnosio sa poštovanjem, možda su to ljudi koji nikad nisu imali prilike raditi u nekakvom uređenom sustavu rada pa možda neke od njih, ako dobiju takvu šansu, upravo kroz probaciju, više neće biti …. Ako to postignemo s jednim, mislim da smo dobro napravili. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene 3 replike. Prvo poštovani Branko Vukšić.
Zahvaljujem. Uvažena zamjenice ministra, na samom početku svoje završne riječi govorili ste o tome da smo svi mi dužni prema Kaznenom zakonu, člancima 204. i 301. zapravo prijaviti ako imamo neka saznanja. To znamo, međutim kada se govori ovdje sa saborske govornice i upućuje i kada se spomene imenom i prezimenom i kada se kaže djelo, zar ne bi trebao DORH po službenoj dužnosti govoriti. Napravljeno je u Saboru nekoliko presica u kojima se govorilo o kaznenim djelima pojedinih ljudi. U Saboru su se pobrojali i državni odvjetnik je izrijekom govorio da ne postoje kaznene prijave, 10 kaznenih prijava je postojalo o tom slučaju. K tome, nemojmo se zavaravati o tome, o načinu kako radi državno odvjetništvo. Radi selektivno i to smo naučili da radi selektivno. Mislim da su ovdje sve kolege koji su raspravljali do sada dale podršku probacijskoj službi, dale su podršku izvještaju i izvještaj je dobar i nitko ne dovodi u sumnju nakane probacijske službe, istaknuti su neki problemi s kojima se probacijska služba suočava u dnevnom radu, ali nema službe koja nema problema, nema službe koja ima dovoljno novaca i sasvim sigurno da je ono što ste vi rekli, probacijska služba teži i ona jest kompliciraniji sustav od samog, recimo elektroničkog nadzora ili sad čak u suprotnosti jer ona ima sasvim drugu zadaću, a to je ono što ste rekli, resocijalizacija i u tom je potpuna podrška probacijskim službama. Ali ponavljam, saborski zastupnik je dužan ovdje sa govornice govoriti istinu i govoriti neka saznanja i kada govori o nekim saznanjima u svojim raspravama čini zbog toga što želi valjda društvu dobro i ukazuje na probleme.
Odgovor na repliku, zamjenica Sandra Artuković Kunšt.
Hvala lijepo. Samo ću ponoviti, nije to bila referenca na izlaganje vas, gospodine poštovani zastupniče, nego je ovdje bilo izrečeno da postoje neka saznanja o koruptivnim djelima u pravosuđu, a ja sam apelirala da ako je ikako moguće da se onda ona i prijave. Hvala.
Druga replika, poštovani Mladen Novak.
Hvala lijepo. Pa otprilike moja replika se odnosi isto na ovo što je govorio i moj prethodnik. Nisam ovo doživio kao nekakvu prijetnju nego čisto ono, ajmo reći podsjećanje da ako imamo nekakvih saznanja da ih možemo prijaviti određenim institucijama. Ali ja vas podsjećam da je sa ove govornice bilo u nekoliko navrata govora, pogotovo kada je bilo na redu izvješće državnog odvjetništva, o konkretnim slučajevima, o konkretnim imenima, ali nije bilo nikakvog rezultata od toga. Prema tome, ne može se reći da, ne znam, ja ne mogu, ne samo ja, nego bilo koji saborski zastupnik ne može pokrenuti istražne radnje, nema te mehanizme koje imaju te određene institucije i prema tome, sama činjenica da ukazujemo na nešto daje dovoljno prostora onima koji zbog toga postoje, zbog toga su osnovani da poduzmu određene radnje, da provjere utemeljenost tih navoda. Ali sada ni pričamo o ovom danas, o ovoj današnjoj raspravi, nego o onim raspravama kada je bilo decidirano, navedeno što, tko, koga, zašto. Hvala.
Treća replika, poštovani Ivan Šantek.
Zahvaljujem. Poštovana zamjenice ministra pa na repliku me ponukalo to što ste govorilo o Odjelu za elektronički nadzor. Evo, u ovom našem izvješću na strani 20 postoji shema u kojoj je taj odjel naznačen, ali o njegovom radu nema niti slova. Ovdje nitko u raspravi, a pažljivo sam ih slušao, nije spominjao čipiranje, ali postoje neki problemi koje bi bilo puno lakše riješiti sa nekakvim elektroničkim sustavima. Svi znamo da sudovi izriču i zaštitnu mjeru zabrana pristupa žrtvi ili određenom prostoru, prema tome sa današnjim stupnjem tehnologije, to je daleko jednostavnije riješiti nego da probacijski službenici idu za svojim klijentom da tako kažem i onda iza ćoška provjeruju što on radi. Mislim da je to važno i na taj način da bi se stvari puno lakše razjasnile, odnosno da bi bilo svima lakše i onima koji su praćeni i oni koji ih prate.
Odgovor na repliku, zamjenica Sandra Artuković Kunšt.
Hvala vam lijepo. Točno je, naveli smo da postoji taj odjel, u međuvremenu smo mijenjali uredbu, uredba je donijela drugačiju organizaciju i zapravo se samo o tome radi, a ja ću samo napomenuti, pogotovo u tretmanu zatvorenika, mi nismo ovdje da nam bude lakše, nego da posao napravimo na najbolji mogući način.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kada se steknu uvjeti.
Izvješće o radu probacijske službe za 2013. godinu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se izvješće o radu probacijske službe za 2013. godinu. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova, 109 za, 1 suzdržanim glasom.
Prelazimo na iduću točku dnevnoga reda, to je - Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2013. godinu. Izvješće je dostavila Vlada RH. Prijedloge akata ste primili. Raspravu su proveli Odbor za pravosuđe i Odbor za ravnopravnost spolova. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnica predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovana zamjenica ministra pravosuđa gospođa Sandra Artuković Kunšt. Izvolite.
Hvala vam lijepo. Godišnje izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i drugih jedinica sadrži osnovne pokazatelje o brojnom stanju zatvorenika i njihovom rasporedu, aktivnostima, strukturi sustava, te o vrsti i opisu poslova vezanih uz postupanje prema zatvorenicima, o broju i strukturi službenika kao i financijskom poslovanju Uprave za zatvorski sustav. 2010.godine imali smo maksimum osoba u zatvorskom sustavu odnosno zatvorenika i taj je broj iznosio 5.162. Brojno stanje zatvorenika i maloljetnika u hrvatskom zatvorskom sustavu je od 2010.godine u kontinuiranom opadanju. Dana 31.prosinca 2011.u sustavu se nalazilo 5.084 zatvorenika, 2012. 4.741 zatvorenik, 2013. 4.352 zatvorenika i maloljetnika, a iako se ovo izvješće odnosi na 2013.godinu prilika je za iznijeti i dobre odnosno odlične podatke iz ove godine. Primjerice 11.srpnja u zatvorskom sustavu nalazilo se ukupno 4.101 zatvorenik i maloljetnik, a da bi do prije par dana 1.prosinca 2014.u kapacitetu od 3.900 zatvorenika bilo 3.907 zatvorenika. Navedene brojke dokazuju da smo svladali onaj težak problem prenapučenosti hrvatskih zatvora. Ovi rezultati nisu slučajni, naime u prethodnom razdoblju smo poduzimali brojne mjere i aktivnosti u cilju smanjenja prekapacitiranosti naših zatvorskih sustava i one koje smo sami osmislili i one na koje su nas upućivali naši partneri i posebice EUropska zajednica. Osim onih uvjetno rečeno jednostavnijih mjera koje su građevinskog tipa i provode se u smislu da su se proširili ili prenamijenili dijelovi postojećih kapaciteta posebno smo se angažirali u odgovarajućim izmjenama određenih zakona i to Kaznenog zakona, Zakona o kaznenom postupku sa svrhom da rekonstruiramo i prilagodimo penalnu politiku općenito u RH aktualnim tendencijama toga cilja odgovarajuće resocijalizacije okrivljenika. ZKP je izmijenjen i glede trajanja istražnog zatvora, zapravo smo strukturirali i organizirali i osposobili za rad Probacijsku službu o kojoj smo netom govorili, modificirali smo pristup institutu uvjetnog otpusta sukladno međunarodnim preporukama i dobroj praksi. Rezultati poduzetih mjera i aktivnosti su vidljivi u činjenici značajnog približavanja izjednačavanju broja zatvorenika i smještajnih kapaciteta. Istovremeno se kontinuirano poduzimaju aktivnosti za povećanje smještajnih kapaciteta za zatvorenike i dalje. Na kraju 2010.godine ukupni smještajni kapaciteti su iznosili 3.501 mjesto i od toga 3.351 mjesto u kaznionicama i zatvorima i 150 mjesta u odgojnim zavodima. Tijekom protekle 3,5 godine dograđivanjem preuređivanje, prenamjenom prostora kapaciteti su povećani na ukupno 4.022 mjesta, od toga je 3.900 mjesta u kaznionicama i zatvorima, a 122 mjesta imamo u odgojnim zavodima. Pri izmjeravanju i računanju novih kapaciteta svakako se vodilo računa da se poštuju odredbe članka 74.stavak 3. Zakona o izvršavanju kazne zatvora po kojoj odredbi prostorije u kojima borave zatvorenici moraju biti čiste, suhe i dovoljno prostrane, a za svakog zatvorenika u spavaonici mora biti najmanje 4 kvadratna metra i 10 kubnih metara prostora. Ukupni zatvorski kapaciteti na dan 11.srpnja 2014.godine u kaznionicama i zatvorima su dostatni za smještaj 3.900 stanovnika i od toga 2.911 mjesta ili 74,64% u zatvorenim uvjetima i to 910 mjesta u kaznionicama, te 2.001 mjesto u zatvorima i u zatvorskoj bolnici u Zagrebu za pravomoćne osuđene zatvorenike, za istražne zatvorenike i za kažnjenike. U poluotvorenim ustanovama imamo 704 mjesta ili 18%, a u otvorenim uvjetima izražavanja kazne 285 mjesta ili 7,31%. I dalje imamo najveću popunjenost u zatvorenim uvjetima zatvora i kaznionicama i ta popunjenost iznosi 111% i to je područje gdje upravo najveće napore ulažemo da strukturiramo na idealnom omjeru i ovu situaciju. poluotvoreni i otvoreni uvjeti popunjeni su ispod zakonskih kapaciteta sa 92,3% otvoreni uvjeti čak sa 62,18%. U odgojnim zavodima uopće nemamo problem prenapučenosti. Ukupni kapacitet na dan 11.sprnja 2014.godine u odgojnim zavodima je dostatan smještaj 122 maloljetnika, a kontinuirano je popunjeno tek oko 60%. Sukladno Akacijskom planu za unapređenje zatvorskog sustava 2011.-2014.poduzete su i nadalje se poduzimaju razne aktivnosti u poboljšanju samih uvjeta smještaja. Uz izgradnju novog objekta u Kaznionici u Glini za smještaj 420 zatvorenika u zatvorenim uvjetima izdržavanja kazne zatvora potpuno smo obnovili postojeći odnosno stari smještajni objekt poznat pod nazivom Internat koji je namijenjen za smještaj zatvorenika u poluotvorenim uvjetima unutar zatvorene kaznionice. Imali smo odnosno uvršteni smo u IPA TAIB 2012.-2013.projekt pod nazivom Podrška zatvorskom sustavu RH sa predviđenim sredstvima od 4,69 milijuna eura sa općim ciljem povećanja profesionalnih i upravljačkih vještina Uprave za zatvorski sustav, te podrške primjeni Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda u zatvorskom sustavu. Očekivani rezultati ovoga projekta su unapređenje infrastrukturalnih uvjeta i doživotnog obrazovanja zaposlenika koji rade u ovim ustanovama, unapređenje životnog … [[Govornik se ne razumije.]] u svrhu rehabilitacije maloljetnika u Odgojnom zavodu u Turopolju i informatizacija uprave za zatvorski sustav. U 2013. godini izvršena je adaptacija prostora kaznionice u Požegi i Odgojnom zavodu u Požegi u svrhu preseljenja otvorenog odjela za zatvorenice u prostore koje je do tada koristio odgojni zavod za maloljetnice a maloljetnice smo preselili u drugi također adekvatan prostor. Ocjenjeno je da je preseljenje veliki korak u podizanju standarda izdržavanja kazne ne samo u otvorenom odjelu već i u ovom poluotvorenom i zatvorenom odjelu za zatvorenice koje su također time dobile više prostora i mogućnosti moguće i daljnje preuređenje. U zatvoru u Bjelovaru rekonstruiran je dio objekta u kojem je smješten zatvor što je rezultiralo dodatnim prostorom za smještaj 15 zatvorenika, adekvatnim prostorijama za pohranu arhive i poboljšanim prostorom u kuhinji. Zatvor u Osijeku i zatvor u Puli smo prilagodili za pristup i boravak invalida. Kaznionica u Lepoglavi ima 4 prostorije za boravak osoba sa invaliditetom sa odgovarajućim sanitarnim čvorom. U zatvoru u Bjelovaru u tijeku je realizacija građevinskih radova u smislu prilagodbe prostora za smještaj zatvorenika sa invaliditetom i izgradnja rampe. U zatvorskoj bolnici u Zagrebu ugrađujemo lift. Upravo sada su u tijeku radovi na izgradnji lifta i to neće biti samo svedeno na lift nego i na uređenje okoliša i prostora za pristup invalidima. Osim dogradnje i prilagodbe smještajnih kapaciteta nastavili smo i sa drugim aktivnostima u svrhu smanjenja negativnog učinka prenapučenosti karakterističnih za zatvorske uvjete života a to se realizira kroz povećanje raznovrsnosti, tretmanskih sadržaja i broja zatvorenika koji su obuhvaćeni ovim aktivnostima, premještaja zatvorenika u blaže uvjete izvršavanja kazne zatvora i intenziviranja i održavanja svih prostorija u kojima borave i rade zatvorenici. Poduzete su i aktivnosti za poboljšanje zdravstvene zaštite zatvorenika od 1. srpnja 2013. godine na snazi je Zakon o obveznom zdravstvenom osiguranju po kojem su obvezno zdravstveno osigurane osobe sa prebivalištem, odnosno odobrenim stalnim boravkom u Republici Hrvatskoj po kojima je odlukom nadležnog suda oduzeta sloboda i nalaze se u ustrojstvenim jedinicama Ministarstva pravosuđa a prema prijavi Ministarstva pravosuđa. Time je započeo proces kojim je omogućeno podizanje dostupnosti i kvalitete zdravstvene zaštite zatvorenicima. Do kraja 2013. godine trećina zatvorenika je dobila i svoje zdravstvene iskaznice osnovnog zdravstvenog osiguranja a kaznenim tijelima je dana preporuka uz informativni letak za zatvorenike kako i po kojim kriterijima podnijeti zahtjev za dopunskim zdravstvenim osiguranjem na teret državnog proračuna. Uvažavajući apsolutnu zabranu mućenja neljudskog i ponižavajućeg postupanja ili kažnjavanja a o tome smo isto neki dan govorili poduzimaju se znatni napori u svrhu osiguranja i realizacije prava zatvorenika na smještaj primjeren ljudskom dostojanstvu i zdravstvenim standardima, na kvalitetnu i dostanu prehranu te na što dulji boravak zatvorenika izvan soba za smještaj uz omogućavanje primjerenih sadržaja za organiziranje i korištenje slobodnog vremena a uzimajući u obzir i potrebe koje proizlaze iz procjene rizičnosti svakog pojedinog zatvorenika te posljedično sigurnosti kaznenih djela i društvene zajednice. Iz svega navedenog je vidljivo da se kontinuirano ulažu napori i sa zakonodavne i sa izvršne vlasti kako bi se poboljšala kvaliteta uvjeta smještaja za zatvorenike, poštivanjem europskih i drugih međunarodnih preporuka i standarda smještaja zatvorenika u našim zatvorskim ustanovama. Hvala lijepo.
Zahvaljujem zamjenici. Imamo dvije replike. Prvo poštovani Branko Vukšić.
Uvažena gospođo Artuković Kunšt, pa iz izvješća je vidljivo da je učinjen u posljednjih godina značajan napor da se poboljšaju uvjeti u zatvorima. Sasvim zvuči kao ironija kada se govorio o idealnoj popunjenosti u zatvorima ali po ovom izvještaju što ste i sami rekli, znači kapacitet je 3900 osoba a 3907 je u zatvorima, to je gotovo idealno stanje što je napredak u odnosu na ono prije nekoliko godina kada smo često znali slušati, čitati žalbe roditelja onih čija su djeca po zatvorima o uvjetima, o načinu, o ophođenju i to je sasvim sigurno za pohvalu. Od svega toga što ste govorili, naravno tema koja se nastavlja na probacijsku službu usko su povezane, vrlo je bitno, samo su bitni kriteriji da nisu, da se ne dogodi da su oni koji trebaju biti unutra vani a oni koji su unutra da trebaju biti vani. Samo je to važno da imamo te kriterije a to je pitanje cjelokupnog pravosuđa, nije samo pitanje ove teme o kojoj raspravljamo i ovo izvješće ali taj napredak je sasvim sigurno za pohvalu i nadam se da bilo bi idealnije da za nekoliko godina kažete imamo tisuću mjesta slobodnih, mislim da bi bili puno bolje društvo ne da se popuste kriteriji nego da postanemo bolje društvo.
Druga replika, poštovani Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovana zamjenice u svakom slučaju ono što ste rekli značajni dio, je napravljeno poboljšanje kada je u pitanju smještaj i osiguranje prostora i u svakom slučaju to je za pohvaliti jer su se riješili mnogobrojni problemi koji su bili prisutni u zatvorskom sustavu. Ali vrlo malo ste rekli ili skoro ništa vezano za, o onima koji brinu se a to je pravosudni policajci i zaposleni u tom sustavu. Prema nekim podacima s kojima su mi bili dostupni, raspolažemo, puno manje je osoba zaposleno nego što bi ih trebalo biti u pravosudnom sustavu što na neki način i stvara određeni dio nesigurnosti kada je u pitanju u onom dijelu zatvorskog sustava vezano mogućnost bijega okrivljenika koji jesu u zatvoru i cijeli sistem zbog sigurnosti. I nešto drugo što isto niste spomenuli, a prema određenim saznanjima i podacima postoji, a to je da postoje značajna dugovanja vezano za pokrivanje računa koji proizlaze iz funkcioniranja zatvorskog sustava, što znači da se ni ne podmiruju sve one obaveze koje proizlaze u tom sustavu.
Na repliku odgovara zamjenica ministra Sandra Artuković-Kunšt. Izvolite.
Hvala lijepo. Nemojmo predstavljati sustav kao sigurnosno ugrožen jer on nije takav. Naš zatvorski sustav je sigurnosno stabilan i broj osoba koje rade unutar zatvorskog sustava je zadovoljavajući, naravno nije idealan, ali stanje je takvo da nema manjka koji bi bio alarmantan. Što se tiče dugovanja, naravno ona postoje kao što postoje s obzirom na stanje našeg proračuna gotovo u svim sustavima i svim dijelovima, ali su ostvarene i znatne uštede kroz sustav odnosno kroz drugačiju organizaciju onoga što nam zatvorski sustav može donijeti, a on ima i proizvodni segment. Prema tome, nije stanje tako crno kao što ste željeli prikazati. Hvala.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a govorit će poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Odmah mogu reći na početku kao što je to vidljivo iz dosadašnjih rasprava i klub SDP-a jer postoji tako već raspoloženje, ali ne samo zbog toga, mi imamo i posebne razloge, klub SDP-a podržat će Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2013. godinu. I ako je igdje i u bilo kojem segmentu rada Vlade u cjelini, pa i većine, a i oporbe koja podupire i koja je poduprla čitav niz zakonodavnih rješenja koja imaju za posljedicu upravo poboljšanje stanja u radu čitavog našeg penalnog sustava, onda je to upravo taj penalni sustav. Naime, kada netko želi ocijeniti razvoj vašeg društva, humanost među ljudima, odnose u društvu, onda prvo dovoljno je da pogleda kakve imate ceste i kakvo, a općenito o stanju ljudskih prava i kakvo je stanje u zatvorima i kaznionicama. Ne samo to, nego ja jedan, to bih mogla reći na jednoj općoj razini, ali upravo zbog čega i koji su razlozi koji su doveli do znatnog, vidljivog poboljšanja stanja u našim zatvorima i kaznionicama za vrlo kratko razdoblje. Stvar je prije svega u dobrom zakonodavnom okviru, u sasvim različitoj kaznenopravnoj politici koju ova Vlada vodi, a to je da za zatvore i za kaznionice budu rezervirana mjesta najtežih počinitelja kaznenih djela, a prema primarnim delikventima, prema onim počiniteljima lakših kaznenih djela da društvo ne reagira na ovakav najteži način nego da nalazi mjere, one o kojima smo maloprije govorili, počesto uvjetne osude i upravo kao što smo govorili o izvješću o probaciji i djelovanju probacije kod nas kao jednog novog instituta, iako napominjem i do sada smo mi imali probaciju u jednom dobrom dijelu uvjetne osude, uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom. Samo ću podsjetiti, prije svega nekoliko godina koje potresno izvješće je nama ovdje predočio tadašnji pučki pravobranitelj. On je posjetio svaku ćeliju, svaku sobu u svakom zatvoru, u svakoj kaznionici. Što je našao? Da su bolesni bili sa zdravima i to teški bolesnici, bolesnici sa HIV-om, nositelji virusa, zatim teški plućni bolesnici. Zajedno su bili okorjeli zločinci sa primarnim delikventima. Pa onda se postavilo pitanje koliko uopće uz sav dobar kadar koji tradicionalno Hrvatska ima u svom zatvorskom sustavu, mogli računati na resocijalizaciju, na odgoj u takvim uvjetima kada smo stavljali u istu sobu primarnog delikventa, okorjelog zločinca. Jesu onda to bile ustanove u kojima smo mogli računati da će nakon izdržane kazne zatvora taj čovjek, ta osoba biti korisni član društva ili smo ih pak poslali tamo u školu kriminala. Ovo samo govorim da se podsjetimo koliko je zaista tu snažan napredak postavljen, prije svega u pogledu izmjena kaznenog zakonodavstva. Danas smo uspješniji u borbi protiv proizvodnje i trgovine drogama, a toliko je bojazni, toliko je ovdje rasprava o tome bilo i koje su posljedice bile, dakle da smo vodili tada, da smo imali pogrešnu kaznenopravnu politiku najvidljivije je bilo u penalnom sustavu koji je posve atrofirao. Pa pojedini zatvori i kaznionice imali su 150, 160, neki čak 178% popunjenosti kapaciteta. Dakle danas sa takvom izmjenom zakona, ali jednako tako i sa određeno i ovim skromnim uvjetima, proširenjem kapaciteta evo možda još pola godine, godinu dana mi ćemo imati apsolutno jednu pokrivenost u smislu nemamo više taj problem prenapučenosti. Što se još događalo? Mi smo još 2002. godine uveli dušobrižništvo u naše zatvore i kaznionice, što je vrlo važan segment, pogotovo za tu vrstu populacije koja je zatvorena i koja traži svaku utjehu. Što je bilo napravljeno tada? Od tih malih kapelica napravljene su samo da bi se gurali kreveti u malim prostorima. Dakle i taj segment je onda upravo na račun toga kako su kapaciteti bili skučeni i pogrešna kazneno-pravna politika koja je tjerala u zatvor i one koji sigurno ne bi trebali, koji takve osobe više nemamo u zatvorskom sustavu dovela je do takvog bila do takvog jednog, do jedne takve katastrofalne situacije. Ono što također treba napomenuti jeste i to neovisno, dakle o svakoj vlasti da mi zaista imamo dobar kadar koji radi još uvijek u skromnim uvjetima, ali mi nemamo takve pojave kao što imate u drugim zatvorskim sustavima gdje imate talačke krize, gdje imate zlostavljanja bilo od strane osoblja, bilo od međusobne koje su još opasnije. Dakle, to se nije događalo čak ni u onim najtežim uvjetima i zato treba pohvaliti taj kadar koji vrlo teško radi i koji po svim statistikama i pokazateljima obavlja najstresniji posao. To je posao zatvorskog čuvara. Mi smo im bili onda i osigurali i vidim još uvijek značajan postotak dodatka na plaću upravo zbog takvih teških uvjeta rada. I još ću se napomenuti tih vremena kada je tadašnji ravnatelj zatvorskog sustava čini mi se 2005., šeste godine zavapio nemojte mi slati više zatvorenike nemam ih gdje staviti. I umjesto da se već onda počelo razmišljati prije svega o izmjeni Kaznenog zakona on je, taj čovjek je dobio otkaz. U svakom slučaju bio je razriješen, sad možda detalji nisu ni važni na koji način. Dakle, ono što posebno želim napomenuti, a to je i da je poboljšana u zatvorima i zdravstvena zaštita, da će ovakvi bolji uvjeti u zatvorskom sustavu svakako i sačuvati proračun RH. Sjetimo se bezbrojnih, neću reći bezbrojnih ali mnogobrojnih tužbi protiv RH upravo zato što ne ispunjavamo one kriterije uvjeta koje svaki zatvorenik mora imati. Dakle, kada je osoba zatvorena obveze društva nisu prema toj osobi prestale, nego dapače nastale su nove. Mi smo nekada imali kazneno djelo predbacivanja nekome da je bio u zatvoru. To je bilo kazneno djelo. Ono se dugo godina održalo u našem kaznenom zakonodavstvu, ali se na neki način izuobičajilo, tako da ste imali medij koji pišu u tome. Mi ovdje govorimo, često vi kao zastupnici. Međutim, to je kazneno djelo nestalo. Možda je dobro da je nestalo, ali u svakom slučaju traži se jedno određeno povjerenje prema institucijama. Dakle, u pogledu onih koji su izvršili svoju kaznu, koji su je izvršili u cijelosti na bilo koji način ili kroz uvjetni otpust ili koji određeni uvjet ostalih probacija. Zašto je to važno? Zato što država troši ogromne novce ne da bi samo vršila odmazdu prema tim osobama, nego prije svega da takve osobe sutra postanu korisni članovi društva i da ne ponavljaju kaznena djela. To je nešto što sada upravo sa ovakvom jednom reformom gdje nemamo više one zatvorenike koji su učinili bagatelna kaznena djela što smo imali ranije i što nam je činilo veliki problem, ali se dakle u ovoj fazi zatvorski sustav mora preorijentirati odnosno prilagoditi upravo toj jednoj novoj populaciji, a to su oni koji su osuđeni na dugotrajne kazne zatvora. Naravno da i uvjeti za takve osobe trebaju biti posve drugačiji i onda se ponovo sjećam tih razdoblja još devedesetih godina kada je tobože eto zabranjen je u Hrvatskoj prisilni rad, pa je onda ostavljeno na volju osuđenicima u zatvorima hoće li raditi ili ne. A taj rad je upravo najbolja terapija i to je ono što zatvorenici koriste rado ako im se ponudi, pogotovo je to jedno od dobrih rješenja na za kazne dugotrajnog zatvora. Jer upravo se pokazalo da oni koji nisu htjeli raditi najviše je i u tom disciplinskom smislu bilo najviše problema sa takvim osobama, a ima i takvih primjera koji su zarađivali dakle skroman, mali novac. To je tek toliko poticaja koji su slali to svojoj obitelji. Prema tome, evo podržavajući ovo izvješće o stanju i radu kaznionica i zatvora i odgojnih zavoda za 2013. godinu mislim da, evo jedna pohvala i Vladi da čini sve i prema toj jednoj populaciji računajući da će nakon izdržane kazne zatvora biti korisni članovi. Jer kad se jednom otvore vrata zatvora za takve osobe da se ne bi dogodilo da ostanu zatvorena vrata društva. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Poštovana Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovana kolegice, možda ste malo previše pohvala izrekli, iako je napredak vidljiv. Ali u odnosu na ovaj ton pohvala mislim da ipak bi trebali biti malo skromniji. Naime, Republika Hrvatska je šesta zemlja po redu po prenapučenosti zatvorskog sustava, a iz ovog izlaganja kojeg ste izrekli evidentno je da niste vidjeli odluku Ustavnog suda od 16. lipnja ove godine, Izvješće o uvjetima u zatvorskom sustavu gdje Ustavni sud praktički se referira na činjenicu da nisu ispunjene sve one mjere na koje se ministarstvo, odnosno Vlada obvezala kada je 2009. godine Ustavni sud donio svoj zaključak da je potrebno napraviti ozbiljan napredak na području zatvorskog sustava posebno na izgradnji prostornih kapaciteta. Ova odluka Ustavnog suda jasno kaže da Vlada, odnosno ministarstvo u tom smislu nije uopće postupilo.
Na repliku odgovara uvažena Ingrid Antičević-Marinović.
Nitko nije rekao da je stanje u kaznionicama idealno, ali negirati, dakle ono što sam ja željela istaknuti i ponovno ostajem kod toga jer to pokazuju brojevi, što je napravljeno od 2003. godine dosada to je nebo i zemlja. 2003. godine predali smo zatvorski sustav tadašnjoj vlasti sa međunarodnom ocjenom primjer svim tranzicijskim zemljama. Što ste vi napravili u ovom razdoblju od tog sustava? Pogrešnom kazneno-pravnom politikom? Obećavanje da će se graditi zatvori, ništa nije uloženo. Sve što je bilo napravljeno, 90% što je bilo napravljeno u razdoblju od 2000. do 2003. i sada.
Druga replika, Stjepan Milinković.
Hvala lijepa gospdine potpredsjedniče. Pa kolegice Antičević-Marinović govorili ste o postignućima ajmo reći i da imate poseban razlog biti ponosni na ta postignuća. Dobro, neka bude tako, prihvaćamo sve te pokazatelje, statističke podatke. Ali mislim da ako danas sam baš pratio da se sad ove tri godine malo na neki način vrednuju što je postignuto, ako je to jedan od glavnih pomaka onda to nije dobro. Govorili ste i o ljudskim pravima, da se to mjeri u nadzoru toga zatvorskog sustava itd., i kako ide. Ali ja želim reći da ljudska prava se isto tako ogledaju i kraj brojnih onih i kontejnera, da ljudi traže hranu i u pučkim kuhinjama itd. Naravno i u dostupnosti i kvaliteti zdravstvene zaštite. O tome želim posebno nešto reći. Naravno jedan sam od prvih onih koji zagovaraju dostupnu i kvalitetnu zdravstvenu zaštitu.
Gledajte ovako kolega Milinkoviću, ne možemo ovako, o zdravstvenoj zaštiti ovdje nije bilo riječi u osnovnom izlaganju. Ne možete, ne služi replika tome da zastupnik govori što mu padne na pamet nego da replicira na ono što je izrečeno u raspravi. Molim vas, pročitajte Poslovnik i držite se Poslovnika.
Gospodine potpredsjedniče vi ste zloupotrijebili Poslovnik, da ne dižem sada, ali članak 238. Vi mene omalovažavate, ne date mi govoriti a kolegica Antičević-Marinović će potvrditi da ja govorim o zdravstvenoj zaštiti. I ona je u svojoj raspravi govorila da se zdravstvena zaštita popravila u zatvorskom sustavu. Ja u tom dijelu želio sam nešto reći. Ali vi meni ne dozvolite govoriti, hvala vam lijepo, ne želim, neću govoriti zato što vi zloupotrebljavate Poslovnik.
Ne zloupotrebljavam.
Ne, jeste, zloupotrijebili ste. Kolegica Antičević-Marinović je govorila, ja sam upravo o tome želio nešto reći. Ma ne mogu ja s vama razgovarati kad se vi ponašate prema meni nekorektno kao voditelj ove sjednice.
Dobit ćete ponovno cijele dvije minute ako želite govoriti o zdravstvenoj zaštiti u zatvorskom sustavu, a ne općenito o zdravstvenoj zaštiti.
A ja mogu o zdravstvenoj zaštiti govoriti u cijelom i zalažem se za zdravstvenu zaštitu svih građana u Lijepoj našoj koja nije na razini toj.
E to ne možete u okviru ove rasprave.
Ali u redu, ako vi mene ometate, vi ste meni koncepciju poremetili naravno vjerojatno vam je to bila i namjera i u tom smislu ja odustajem od svoje replike. Zahvaljujem vam, a vi ste povrijedili Poslovnik po članku 238. Hvala lijepo.
Obratite se Odboru za Ustav. Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba Hrvatskih laburista – Stranke rada govorit će poštovani Mladen Novak, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra. Moram priznati da sam ostao malo zbunjen kad sam slušao raspravu prvog kluba oko maltene idealnih uvjeta i stanja u hrvatskim zatvorima i kaznionicama. S druge strane mogu se apsolutno složiti sa onim što je rekla u uvodnom izlaganju zamjenica ministra da stanje se popravlja, da se trudi, da se rade neke stvari. Čak je i mimo ovog izvješća gospođa zamjenica ministra govorila o radnjama koje se poduzimaju tijekom 2014. godine, ako se ne varam 11. srpanj je spomenut kao jedan od tih datuma realizacije nečega. I možemo reći da prebukiranost hrvatskih zatvora postoji i dalje, doduše u znatno ili u osjetno manjem obimu nego što je to bilo. Postoji isto tako, neosporni su efekti probacije o čemu smo maloprije razgovarali na popunjenost zatvora odnosno na tu prebukiranost. Ali, vezano uz to ja se odmah kažem ne slažem sa ovakvim načinom i nisam za to, ali evo recimo imate u svim medijima Ustavni sud Vladi – "Ne mučite zatvorenike!" To je tekst koji je objavljen u novinama. Ja se ne slažem s tim, ovo je malo bombastično i da ne kažem onako s ciljem da se ono kao i obično da se novine prodaju, da budu atraktivne. Ali slažem se sa gospođom Škare-Ožbolt koja je upozorila na odluku Ustavnog suda od 12. lipnja ove godine koja upozorava na stanje u hrvatskim zatvorima i kaznionicama i konstatira da su uvjeti u tim zatvorima, u nekim od tih zatvora, i dalje problematični i da nisu na razini onih što bi trebalo biti. Imamo isto tako Europski sud za ljudska prava koji je prije 10-ak dana otprilike, čak i manje, donio dvije presude. Jedna ide ajmo reći u korist našem pravosuđu, druga konstatira da su jednom zatvoreniku iz Pule stvarno uskraćena elementarna ljudska prava. To je Europski sud za ljudska prava konstatirao. To ne možete reći da je to sad ne znam izmišljanje tople vode, navodimo nešto što nam je netko rekao pa bi trebali na to reagirati, ovo je činjenica koja stoji. Isto tako postoji podatak u medijima za koji ne tvrdim da je istinit ali u iznosu od preko 53 milijuna kuna duga hrvatskog zatvorskog sustava. To ni u kom slučaju baš nije zanemariva cifra. Onda kad uzmemo u obzir da je izvješće koje smo imali ne tak davno ovdje pred sobom državnog odvjetništva u kojem stoji iznos od 134 milijuna 692 tisuće 196 kuna na 97 stranici tog izvješća to stoji, da su zatvorenici tužili RH zbog neadekvatnog smještaja odnosno neimanje uvjeta u tim zatvorskim ustanovama i da je taj iznos RH dužna njima platiti. Kad bi to se stavilo sve kroz niz godina, kad bi se ti iznosi zbrajali bojim se da ne bi bila neupitna izgradnja onog zatvora do kojeg se koliko mi se čini odustalo u Šibeniku, iako vjerujem i vama kolegice da je vjerojatno tamo bilo sve puno, puno prenapuhano i da su vjerojatno bili modeli stila farbanja tunela u pitanju, ali evidentno je da nama zatvorskih kapaciteta nedostaje. Rekli ste uvažena zamjenice da se radilo puno na podizanju kvalitete smještaja zatvorenika u hrvatskim zatvorima i kaznionicama no međutim ja bi postavio pitanje da li je to možda išlo i na uštrb zaposlenih jer po nekim podacima se zaposlenicima oduzimao određeni prostor koji je pretvaran u zatvorski prostor. Kako, moja prethodnica je ovdje govorila o velikom doprinosu zaposlenih u tom sustavu njihove odgovornosti, o stresu, o masu toga što ja potpisujem. Ali da li je točan podatak da u velikom djelu ti ljudi još nisu dobili odore koje im pripadaju nego rade u nekim otprije odorama starijim. Da li je točan podatak da svi upravitelji zatvora i kaznionica imaju na raspolaganju 24 sata službena vozila po nekom naputku još iz 1993. godine? Volio bi isto tako saznat da li je postoji analiza ili nekakva evidencija dolazaka tih upravitelja van radnog vremena zbog čega bi im ustvari bili neophodni ti automobili na 24 satno korištenje. S druge strane, nekima su ukinuti putni troškovi, nekima su znatno smanjeni, nekima su ukinuti sanitarni čvorovi, pa onda kad gledate smo jednu, jedan dio priče onda to možda stvarno ima pozitivnog efekta ali s druge strane pitanje s čime to plaćamo? Smanjen je broj zatvorenika, ovo je isto objavljen podatak, ali stroži odjeli su i dalje prekapacitirani. Znači oni koji su najproblematičniji su i dalje prekapacitirani odnosno prebukirani i po tom pitanju je očito da nam nedostaje da nismo napravili dovoljno, ne kažem da se nije napravilo ništa, nego nije napravljeno dovoljno. Ne znam da li je točan podatak koji je objavljen isto tako u medijima da je sistematizacijom kako mi to obično zovemo, predviđeno zapošljavanje odnosno ukupan broj zaposlenih 2279 pravosudnih policajaca, a da ih trenutno radi samo 1650. Sam taj podatak isto tako govori o tome da su ti ljudi koji rade izuzetno odgovaran posao kako je to rekla kolegica prije mene da su i oni prisiljeni radit i prekovremeno, ali i vjerojatno dodatno sa smanjenim brojem ljudi u smjenama i kako to obično kod nas ide sa dodatnim naprezanjem. Postoji još jedan detalj koji sam dobio s terena, a to je da je kaznionica ili sad da budem iskren ne mogu naći taj dio, kaznionica, evo ga, problem u odjelu za pojačane skrbi i nadzora inače odjel u sastavu odgojnog zavoda Turopolje i u njemu su smješteni najproblematičniji maloljetnici. Odjel nema wc a u sobama pa tako dolazi do problema tijekom noći kada isti trebaju vršiti nuždu. Pravosudni policajac ih pušta van što je rezultiralo više puta što pokušajem što bijegom istih. S obzirom da je riječ o maloljetničkoj ustanovi odnosno ustanovi za zbrinjavanje maloljetnih delikvenata bojim se da je taj problem još i veći. I iz ovog svega ispada da stanje nije ni približno onako ružičasto kako je pokušano prikazati u izlaganju prvog kluba koji je raspravljao o ovoj temi, ali izvješće samo po sebi ćemo prihvatit s obzirom da sve što unutra stoji nije u suprotnosti, ne navodi se nešto što je, što bi odstupalo od ovoga što sam vam govorio.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo poštovana Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Pa vrlo kratko. Da se mi razumijemo nitko u apsolutnom smislu niti sam ja govorila u apsolutnom smislu da je to idealno. I sve što god su kolege rekli, to stoji, ali vi morate znati odakle smo krenuli i kakva situacija je bila. Dakle, ne koju ja ocjenjujem kakva je bila, nego pročitajte izvješće koje se godinama ponavljalo, izvješće pučkog pravobranitelja koji je zavirio, kažem, u svaku sobicu i što je tamo našao. To su bile potrebne stvari. Na temperaturi od -7 nije bilo uopće stakla, s jednog dekom i to mokrom dekom nepokretni su, nije bilo osigurano niti za pokretne. Ja ne kažem da i dalje ima i to velikih problema, ali to u takvom malom razdoblju napraviti takav jedan preokret, moramo se složiti svi da je učinjeno dosta i da svi zajedno se borimo i ubuduće kada se radi o penalnom i zatvorskom sustavu i da se osiguraju dodatna sredstva.
Na repliku odgovara poštovani Mladen Novak.
Ja moram priznati da ja vas stvarno ne razumije. Imate ovakve naslove u medijima, Ustavni sud Vladi: Ne mučite zatvorenike. Imate činjenicu o 53 milijuna kuna duga zatvorskog sustava, imate vjerojatnu mogućnost da … sustavi, te ustanove ostanu bez grijanja, bez, ne znam, električne energije, s obzirom na ovaj dug koji je iskazan i sada vi meni govorite što je bilo 2003. i pomak na to. Ne ovo izvješće za 2013. godinu. Mi ne pričamo o razdoblju od 2003. na ovamo, nego izvješće za 2013. godinu. Uvažena zamjenica kada je obrazlagala čak je u ovo izvješće ubacila i podatke iz 2014. godine i dapače, i to pozdravljam, ali ne možemo sada stalno vući što je bilo 2003. godine. Ovo je realno stanje i nažalost nije dobro stanje. Je da se popravlja i svaka čast na tome da ide prema boljem, da se radi nešto, vidi se zalaganje, ali isto tako što sada, ajmo samo hvaliti i praviti se da ne vidimo sve ove probleme koji postoje. Hvala.
Druga replika, uvažena Nadica Jelaš.
Poštovani kolega Novak, vi ste u svojoj raspravi spomenuli manjak financijskih sredstava u zatvorskom sustavu i toga smo svjesni, međutim ovom prilikom treba reći da je tekuće poslovanje zatvorskog sustava za 2013. godinu bilo pozitivno, dakle ostvaren je višak prihoda nad rashodima u iznosu od 2,5 milijuna kuna. Međutim, problem su oni manjkovi financijskih sredstava koji su … ranijih godina. Dakle, 2011. bio je ostvaren manjak prihoda nad rashodima u iznosu od 45 milijuna, 2012. 59 milijuna i to je preneseno u 2013. godinu i kada se to iskompenzira sa ovih 2,5 milijuna viška opet ostaje 56,5 milijuna većih rashoda u odnosu na prihode i to je preneseno u 2014. godinu. Vidjet ćemo kako će biti tekuće poslovanje u 2014. kada budemo o tome govorili pa ćemo vidjeti da li se stvari popravljaju ili je situacija i dalje složena.
Odgovor na repliku poštovani Mladen Novak.
Hvala lijepo. Pa vi ste u suštini samo potvrdili ono što sam ja rekao. Ja sam isto rekao da ovo je trenutna situacija, ništa drugo. Činjenica je da sam isto tako i upozorio na sredstva koja temeljem tužbi Hrvatska mora platiti, to je isto tako činjenica, to nije nešto što sam ja, ne znam, sam izmislio ili smo čuli negdje što nije bitno. Ali konstatiram, moram govoriti i o onome što je loše, a loše je, na kraju krajeva zbog toga smo tu da upozoravamo i na situaciju kakva je, odnosno što bi trebalo ispraviti, ali činjenica je isto tako da ljudi koji rade u zatvorskom sustavu upozoravaju da se neka od ovih rješenja provode na uštrb njih i njihovih uvjeta rada i pred tim ne možemo zatvarati oči. To je realnost. Pazite, ako ste zatvorskim službenicima uzeli sanitarni čvor, onda ga oni više nemaju, a to jesu uvjeti rada i to je isto tako predmet ovog izvješća. Hvala.
U ime kluba HDZ-a govorit će uvaženi Ivan Šantek. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Pred nama je zaista detaljno izvješće o stanju i radu kaznionica i zatvora za 2013. godinu. Detaljno su obrazloženi svi aspekti sustava izvršenja kaznenih sankcija i prikazane su i poteškoće kroz koje taj sustav svakodnevno prolazi. Međutim, i dalje ostaje nejasno zašto se prestalo u poglavlju 1.17 ovog izvješća koje govori o zahtjevima zatvorenika za naknadu štete detaljnije govoriti o iznosima njihovih potraživanja od RH. U izvješću za 2011. godinu spominje se iznos njihovih potraživanja od 86,9 milijuna kuna, dok se u izvješćima za 2012. i '13. samo kaže da je tijekom 2013. godine su zaprimljeni 412 zahtjeva za naknadu štete od strane zatvorenika. Najviše zahtjeva za naknadu štete podneseno je zbog uvjeta smještaja, ono o čemu je i kolega Novak govorio. Navedeni postupci su u tijeku te će se … podneseni zahtjevi odlučivati u nadležnosti suda. Dakle, hrvatski sudovi će o tome razmatrati, međutim koliko ja imam saznanja taj je problem je otišao izvan granica RH, mislim čak da je međunarodni sud, odnosno sud u Strassbourgu nešto o tome govorio. U poglavlju 22.9 pod naslovom zaključak, ocjena stanja sigurnosti navodi se potreba amortiziranja negativnih efekata, objektivno prisutnih u vidu nedostatka vezanih za prostor, smještaj, arhitektonska rješenja kaznenih tijela i nedostatak stručnog osoblja te posebno zbog tih ograničenja je i nedostatak okupacijske aktivnosti zatvorenika koje su vrlo bitni za sve one koji se nalaze u zatvoru ili na izdržavanju kazne zatvora. Nadalje, osim u smislu razvoja i upravljanja ljudskim resursima potrebna su i dodatna i kontinuirana ulaganja u vidu podizanja materijalno-tehničke razine i opremljenosti kaznenih tijela. To piše u izvješću. U daljnjem tekstu se navodi da je sistematizirano 1.207 radnih mjesta sa 4.004 izvršitelja u ustrojstvenim jedinicama Uprave za zatvorski sustav. Međutim, ističe se u svim odjelima postoje nepopunjena radna mjesta zbog čega se poslovi izvršavanja kazne zatvora tijekom cijelog promatranog razdoblja obavljaju u izrazito otežanim uvjetima čemu dodatno pridonosi prekapacitiranost kaznenih tijela i financijska ograničenja državnog proračuna, evo to piše u izvješću. Dakle, u samom izvješću piše ono što kada sam u prilici govoriti u ovoj sabornici o zatvorskom sustavu neprestano ističem, isticao sam to i prošle godine, a to je da je temeljni problem zatvorskog sustava što se na njega obrati pozornost tek kada nastanu problemi, a problemi tada obično budu takvi da ih je jednostavno teško poslije izići iz tih problema. Moja iskustva ovo što sam ja gledao i promatrao da se ugasi požar, međutim iskra i dalje tinja. U poglavlju 4 ovog izvješća koje govori o poslovanju kaznenih tijela prikazan je manjak prihoda i primitaka za pokriće u sljedećem razdoblju od preko 56 milijuna kuna, a nepodmirene dospjele obveze na teret državnog proračuna iznose preko 36 milijuna kuna i to se neprestano povećava. Nema ovdje kolege Novaka koji je razgovarao sa službenicima zatvorskog sustava i koji su mu govorili, međutim kada se s njima razgovara onda se zna da je negdje otprilike u drugoj polovici godine već počinju problemi oko nabave, naročito energenata. evo i sami vidjeli smo čak ovdje to i piše u poglavlju 53 koje govori o nadzoru Ureda pučke pravobraniteljice pa se kaže tijekom 2013.godine u skladu sa realnim mogućnostima državnog proračuna rebalansu su povećana sredstva za funkcioniranje cijelog zatvorskog sustava u iznosu od 28 milijuna 995 tisuća kuna, od čega je 14 milijuna 600 tisuća kuna namijenjeno podmirivanju troškova prehrane zatvorenika i energije. Dakle zatvorski sustav se u drugoj polovici godine našao u situaciji naročito u zadnja tri mjeseca da su im jednostavno prestali isporučivati energente, a isto tako dobavljači hrane su im zaprijetili da im neće dostavljati hranu. Ovo je poglavlje značajno jer govori tko je sve nadzirao rad zatvorskog sustava u RH. važno je pripomenuti da su svi nadziratelji počevši od Ureda pučke pravobraniteljice, Nacionalnog preventivnog mehanizma te Europski odbor za sprečavanje mučenja i neljudskog ponižavajućeg ponašanja imali skoro iste primjedbe, a odnosili su se na uvjete smještaja, prekapacitiranost, nedostupnost sanitarija, postupanja službenika u određenim situacijama, skromne mogućnosti provođenja raznih aktivnosti zatvorenika, nedostatku službenika tretmana, osiguranja i zdravstvene zaštite. Nadalje u izvješću u poglavlju 7 piše u namjeri da se postignu ili barem približe standardima kvalitete Ministarstvo pravosuđa je izradilo Akcijski plan za unapređenje zatvorskog sustava RH od 2009.-2014.godine a koji je dostavljen Vladi RH te ga je Hrvatski sabor usvojio u srpnju 2009.godine. Akcijski plan za unapređenje zatvorskog sustava RH definirao je neophodne mjere za unapređenje stanja u zatvorskom sustavu i njegovo usklađenje sa europskim standardima na način da je tražio povećanje smještaja uvjeta zatvorenika, novo zapošljavanje djelatnika u zatvorskom sustavu, osuvremenjivanje neophodne opreme. Aktivnosti na provođenju toga plana piše u izvješću ili su iste kakve su bile i u prethodnih nekoliko godina. Ovdje naime akcijskim planom je predviđeno da se s obzirom vjerojatno se odustalo od gradnje kaznionice u Šibeniku, da se radi niz malih preinaka koji će na taj način povećati smještajne kapacitete. Da bi odmah na sljedećoj stranici stajalo da je kapacitet kaznionice u Glini promijenjen sa 716 na 607 mjesta što je smanjenje za 109 mjesta ili 19%. Dio umanjenih kapaciteta se odnosi na prostore koje služe za izvršavanje stegovnih mjera, a … smještajni kapaciteti, a zbog dotrajalosti prostora kapaciteti su umanjeni za 76 mjesta u Internatu koji je neuseljiv te mu je potrebna adaptacija. Dakle sada Kaznionica u Glini ima 716 odnosno 607 mjesta, a građena je za smještaj 420 zatvorenika u skladu sa svim važećim propisima i standardima. Ja bih samo želio ovdje podsjetiti na prošlogodišnju raspravu odnosno raspravu koja je bila u trećem mjesecu ove godine kada smo imali izvješće za 2011.i 2012.godinu da je upravo ta stara zgrada Internata u Glini u raspravi isticana kao povećanje zatvorskog sustava. Na kraju bih želio pitati, a što je s tim liftom u zatvorskoj bolnici? U izvješću za 2012.godinu stoji da je početak realizacije dogradnje obnove Zatvora u Zagrebu te je IPA TAIB 2012., 2013.godine podrška zatvorskom sustavu te se očekuje njegova realizacija 2013.godini. U državnom proračunu za 2013.godinu osigurano je bilo 600 tisuća kuna za izgradnju lifta u Zatvorskoj bolnici u Zagrebu, a realizacijom navedenih projekata će biti ispunjeni nalazi Ustavnog suda RH u odnosu na prilagodbu kapaciteta Zatvora u Zagrebu, potrebama smještaja zatvorenika standardima Vijeća Europe i prakse Europskog suda za ljudska prava. Evo znači izgradnjom lifta u Zatvorskoj bolnici u Zagrebu na jednom kraju grada Zagreba bit će ispunjen nalog Ustavnog suda u odnosu na prilagodbu kapaciteta smještaja Zatvora u Zagrebu i Remetincu na drugom kraju grada zagreba. Evo da bi u ovom izvješću za 2013.godinu stajalo da su sredstva planirana međutim da nisu izvršena s obzirom da su najčešće i poništeni s obzirom da je bilo nedostatak osiguranih financijskih sredstava, evo sada čujemo da se na tome radi i ove godine ali nisam čuo, možda nisam dobro slušao da li je taj lift završen ili nije. Vezano za gradnju i obnovu zatvora u Zagrebu, te kaznionice i zatvor u Šibeniku koji su bili najznačajniji dio spomenutog akcijskog plana za unapređenje zatvorskog sustava stoji da u odnosu na kaznionice i zatvor u Šibeniku potrebna izgradnja i oprema u planu je vidljivo da su aktivnosti predviđene u 2014. i '15.-oj godini uz napomenu da će se dio sredstava osigurati zajmom od Razvojne banke Vijeća Europe. Pa ja mislim da je to staro već nekoliko godina i ide iz godine u godinu se to sve prolongira. Za projekt dogradnje i obnove zatvora u Zagrebu sklopljen je međunarodni ugovor između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe za projekt dogradnje i obnove zatvora u Zagrebu, provodi se nešto sporije od planirane dinamike. Uglavnom zbog ovih objektivni razloga a što ne bi trebalo značajno utjecati na konačan završetak planirane obnove i izgradnje. Evo tako doslovce piše u tome izvješću pa mislim nakon što to pročitaš ne zna čovjek šta bi ustvari mislio. Normalno da razlozi moraju biti i objektivni, kakvi mogu biti drugačiji razlozi da ne budu kažnjivi. Treba istaknuti da je aktivnost pri kraju faze projektiranja te se očekuje tijekom tekuće godine raspisivanje natječaja za izvođača radova prve faze po kojoj će se izvoditi gradnja zatvora. Pa nije mi baš jasno to kako će se nakon dovršetka projekta odmah početi izgradnja zatvora bez ishođenja nekih dozvola ali vjerujem da ću dobiti odgovor. Evo završno u ime kluba HDZ-a želim reći da je ovo izvješće zaista detaljno i da svatko tko ga pažljivo pročita vidjeti će ustvari koje je pravo stanje zatvorskog sustava u Republici Hrvatskoj. Nadam se da ga je i ministar pročitao. Hvala.
U ime kluba Nezavisnih zastupnika javili su se Grubišić i Kajin, nema niti jednoga pa gube pravo na raspravu o ovoj točci dnevnog reda. Za riječ se javila i zamjenica ministra gospođa Artuković Kunšt. Molim vas za govornicu. Ako ste se javili u ime predlagateljice onda morate za govornicu. Vi naime ne možete replicirati zastupniku pa onda možete samo u ime predlagateljice.
Hvala lijepo. Samo sam htjela odgovoriti na ova dva konkretna pitanja a tiču se lifta u zatvorskoj bolnici. Dakle točno je da smo imali dva natječaja, dva smo morali poništiti iz razloga koji su s obzirom na javnu nabavu bili ovdje prisutni. Zadnji natječaj je usvojen i u redu je. Upravo sada dok mi ovo govorimo, upravo se sada rade zahvati odnosno građevinske aktivnosti na ugradnji lifta i taj ćemo, tu poboljšicu na koju nas je i uputila odluka Ustavnog suda ćemo ju i realizirati. A što se tiče obnove, odnosno izgradnje zatvora u Šibeniku to je priča oko koje smo odustali, to smo već nekoliko puta naveli jer je projekt bio i u samom svom startu prekapacitirani i prefinancijski zahtjevan za stanje proračuna Republike Hrvatske i u onom dijelu u kojem bi mi trebali sudjelovati. A što se tiče Remetinca, u tijeku su, naravno pregovori i dogovori kako ćemo koncipirati na odgovarajući način taj projekt s obzirom na činjenicu da sada imamo drugačiju dostupnost sredstava, odnosno dostupnost sredstava za energetsku obnovu koja onda nisu sredstva iz zajma nego su sredstva iz strukturnih fondova pa je onda njihova dostupnost puno bolja, odnosno ne moramo vraćati zajam, ne moramo plaćati kamate itd. pa ćemo sa … [[Govornik se ne razumije.]] postići dogovor kako da što jeftinije prođemo odnosno da Republika Hrvatska u ovom poboljšaju zatvorskih sustava ne bude teretna za proračun više nego što je to potrebno. Evo hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba DC-a, Novog vala i reformista govoriti će poštovana Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo zamjenice ministra, poštovane kolegice i kolege. Ovo izvješće doista jest detaljno međutim, ono ne odgovara na ona ključna pitanja, pokazuje jasne trendove ali ne odgovara na ona ključna pitanja, upravo na ona koja je postavio Ustavni sud u svojoj odluci odnedavno. Dakle u Republici Hrvatskoj postoji 14 zatvora, 7 kaznionica a među kojima je i zatvorska bolnica u Zagrebu. Kada govorimo o zatvorskom sustavu danas, najviše i najčešće govorimo o popunjenosti u svih 14 zatvora koji apsolutno prelaze smještajne kapacitete zatvorskog sustava posebno u nekim zatvorima poput Osijeka, Dubrovnika pa i Zagreba. U poredbenom pogledu Republika Hrvatska je među prvih 6 država članica Vijeća europe koja ima popunjenost zatvorskih kapaciteta koja je veća od 100%. I to je ono, i to nema od danas, nego je to kontinuirano i godinama. I ja bih se sada vratila na ovu odluku Ustavnog suda jer iz nje praktički iščitavamo možda više konkretnijih stvari nego iz samog izvješća o zatvorskom sustavu. Dakle dopisom od 4. ožujka 2014. ove godine Ustavni sud je zatražio od Ministarstva pravosuđa očitovanje o tome da li je ministarstvo postupilo po odlukama iz 2008. i 2009. godine, posebno npr. iz 2009. godine s obzirom da se približavao u ovoj godini istek roka od 5 godina unutar kojeg je Vlada Republike Hrvatske trebala prilagoditi kapacitete zatvora u Zagrebu potrebama smještaja osobama lišenih slobode. I onda je Ministarstvo u svom dopisu od ožujka ove godine navelo konkretne, dalo je konkretan odgovor da dogradnjom objekta zatvora u Zagrebu bi se omogućio smještaj za dodatne 382 osobe lišene slobode, da dogradnju objekta, da je za dogradnju objekta ishođena građevinska dozvola, da se projekt dijelom financira iz sredstava Razvojne banke Vijeće Europe, a dijelom iz Državnog proračuna Republike Hrvatske i da postupak zatvaranja financijske konstrukcije je u tijeku, a o čemu ovisi početak radova i da se početak radova očekuje tijekom 2014. godine, a završetak dogradnje objekta negdje za tri i pol godine. Dakle tu se već nije postupilo po odluci Ustavnog suda. Onda je Ustavni sud dalje pitao Vladu zašto nije postupila po nalogu Ustavnog suda od studenog 2010. godine jer nije realizirala projekte koji su joj bili naloženi u navedenim odlukama, a ministarstvo je isto odgovorilo da je u pitanju nedostatak sredstava u proračunu i da se očito neće moći ispuniti one obveze koje je Ustavni sud naveo, a to je izgradnja novog, još jednog zatvora. Sada čujemo da se od izgradnje novog zatvora u Hrvatskoj, barem onog u Šibeniku, odustalo zbog nedostatka financijskih sredstava i sada se opet vrtimo u istoj priči. Broj zatvorenika, posebno onih za teška kaznena djela evidentno raste, prenapučenost zatvora i dalje je prisutna, a u 10 godina od vremena kada su prvi projekti za izgradnju zatvora npr. u Šibeniku napravljeni nije se ništa uspjelo osigurati. I to je problem, dakle očito da u 10 godina nismo uspjeli osigurati novce za izgradnju još jednog zatvora. To je problem. Dakle kao i na drugim mjestima, tako kada je riječ i o zatvorskom sustavu, sve pada na financijska sredstva. I sada to je onaj apsurd, da financijska sredstva možemo dobiti iz Europske unije, ali da nismo u stanju osigurati onu participaciju sredstava iz državnog proračuna koji su potrebni da bi se financijska konstrukcija zatvorila. Dakle, Ustavni sud je svojim odlukama naveo rokove do kojih Ministarstvo pravosuđa treba postupiti u pogledu zaštite ljudskih prava zatvorenika. To se izgleda nije uspjelo ispoštivati u ovih 5 godina koje je Ustavni sud ostavio kao rok. Broj tužbi pred Europskim sudom za ljudska prava u pogledu samih životnih uvjeta zatvorenika, broj tužbi raste i Hrvatska će biti izvrgnuta i dalje velikim naknadama štete koje će plaćati upravo iz tog razloga. Prema tome, ovo izvješće je detaljno, pokazuje određeni napredak, ne možemo reći da napretka nema, međutim u ovim ključnim stvarima očito zbog nedostataka sredstava bit ćemo izvrgnuti ponovno i kritikama iz Europske unije i kritikama Vijeća Europe koje prati stanje u zatvorskom sustavu u Hrvatskoj, i dalje ćemo biti prisutni vrlo visoko na ljestvici prenapučenosti zatvora, a to je ono što je ozbiljan problem ovdje. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Javio se poštovani Igor Kolman. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Uvažena Nadica Jelaš.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Odmah na početku reći ću da doista ovaj izvještaj jest temeljit, sadržajan, a ono što mi je osobito drago to je činjenica da su svi brojčani pokazatelji iskazani po rodnom kriteriju. U izvješću su istaknuta tri rekla bih kronična problema hrvatskog zatvorskog sustava i to je prekapacitiranost kaznenih tijela, to je premali broj zatvorskih službenika i namještenika i to su dakako ograničena financijska sredstva. Kad je riječ o prenapučenosti zatvora, najviša razina prenapučenosti zabilježena je, kao što smo čuli u nizu rasprava do sada, 2010. godine kada su smještajni kapaciteti bili predviđeni za 3351 osobu, a stvarna popunjenost je iznosila 5165 osoba, dakle čak 54% više. Te 2010. godine povećane su mogućnosti prihvata zatvorenika na 3771 osobu i taj kapacitet je zadržan i danas, dakle i danas raspolažemo istim kapacitetima. Istovremeno ono što je važno istaknuti, broj zatvorenika se od 2010. konstantno smanjuje, dakle 2011. na 5084 zatvorenika, 2012. na 4741 i 2013., dakle izvještajne godine na 4352 zatvorenika pa je samim time i problem prenapučenosti donekle ublažen. Dakle tom određenu smanjenju broja zatvorenika najviše su pridonijele izmjene u kaznenom zakonodavstvu, dakle ne u povećanju kapaciteta pa je tako eto kroz promjene u kaznenom zakonodavstvu povećana mogućnost izricanja alternativnih kazni, povećana je mogućnost izricanja uvjetnih kazni, ali omogućeno je i ranije otpuštanje zatvorenika s odsluženja kazne, a ono što je najviše pridonijelo tom smanjenju je provedba probacijskog postupka. Međutim, vezano za to smanjenje prenapučenosti treba ipak istaći jednu važnu stvar, a to je da je u 2013. godini u odnosu na 2012., pa i u odnosu na 2011. bitno povećan i to ću istaknuti, čak za 23% broj zatvorenika u istražnim zatvorima što bi se za godinu ili dvije moglo odraziti na povećanje broja zatvorenika. Drugim riječima, dakle ovaj trend smanjenja broja zatvorenika ipak treba gledati uvjetno odnosno u tom kontekstu koji sam rekla. Kad govorimo o drugom problemu koji je apostrofiran u ovom izvještaju, dakle o premalom broju zatvorskih službenika i namještenika opet moram spomenuti 2010. godinu kao tu prijelomnu godinu, odnosno godinu kada su problemi u zatvorskom sustavu kulminirali. Dakle, upravo smo potkraj te godine u sustavu imali najmanji broj službenika, odnosno namještenika. Svega 2511 prema recimo 3438 koliko ih je bilo predviđeno sistematizacijom. U 2011. je broj službenika povećan na 2630, u 2012. na 2652, a u 2013. je uslijedilo daljnje povećanje na 2686 službenika ali je to još uvijek za 1318 zaposlenika ili čak za 33% manje od broja službenika i namještenika koji su sistematizirani. Tako velik manjak broja zaposlenih u odnosu na broj sistematiziranih naravno ima za posljedicu ogroman broj prekovremenih sati, pa ću ja to ilustrirati. Dakle, riječ je o oko 300 tisuća prekovremenih sati za koje je isplaćeno preko 17 milijuna kuna. Ovo povećanje broja zaposlenika u zatvorskom sustavu najvećim je dijelom vezano uz reorganizaciju Carinske uprave. Dakle, određeni višak zaposlenih iz Carinske uprave prošle je godine trajno premješten upravo u zatvorski sustav. I na taj način je u Carinskoj upravi zbrinut jedan višak ljudi, a u zatvorskom sustavu je postignut taj povoljniji omjer između broja zatvorenika i službenika, odnosno namještenika. Recimo 2010. na jednog službenika dolazilo 3,45 zatvorenika, dok je u 2013. taj broj smanjen na 2,64 zatvorenika. Dakle, postiglo se jedno bitno rasterećenje zatvorskih službenika. Sigurno je da je poboljšanje ovog omjera zatvorenika i pravosudnih službenika jedna od najvažnijih pretpostavki za postizavanje više kvalitete i veće učinkovitosti zatvorskog sustava. Naravno da bi to trebalo i to se očekuje rezultirati i smanjenjem broja pritužbi zatvorenika na postupanje zatvorskih službenika. Naime, u 2013. godini zatvorenici su podnijeli ukupno 252 pritužbe od čega se najveći broj, dakle 123 pritužbe ili možemo reći svaka druga odnosi zapravo na pritužbe na postupanje zatvorskih službenika. Jasno je da poboljšanje uvjeta u zatvorskom sustavu dovodi do smanjenja nezadovoljstva zatvorenika, do smanjenja ekscesnih ponašanja, a onda i do smanjenja ukupnog sigurnosnog rizika u zatvorskom sustavu. I to ću potkrijepiti sljedećim podacima iz izvješća. Dakle, u 2013. u odnosu na 2012. smanjen je broj pokušaja samoubojstava zatvorenika čak za 23%, a izvršenih samoubojstava ni u 2012. ni u 2013. uopće nije ni bilo. Dalje, smanjen je broj samoozljeđivanja za više od 45%. Smanjen je broj zatvorenika koji odbijaju zatvorsku hranu. Za više od 30% smanjen je broj pokrenutih stegovnih postupaka nad zatvorenicima za izvršene teže prijestupe, a čak 55% smanjen je broj kaznenih djela počinjenih tijekom izdržavanja kazne. Naravno da veći broj zaposlenika u zatvorskom sustavu doprinosi i lakšem i kvalitetnijem izvršavanju poslova samih službenika, odnosno namještenika, a znamo da je posao zatvorskih službenika i izuzetno težak i izuzetno stresan i to ću pokušati potkrijepiti podacima o njihovim bolovanjima. Dakle, u 2013. je s posla izostalo čak 940 zatvorenika, a prosječno trajanje bolovanja iznosilo je gotovo 7 mjeseci. Dakle, doista je riječ o dugotrajnim bolovanjima zatvorskih službenika. I da zaključim. Ova Vlada možemo reći unatoč nekim raspravama koje nisu išle tome u prilog učinila je doista puno za zatvorski sustav i na dobrom je putu da od jednog reći ću možda dosta grubo zapuštenog sustava napravi jedan uređeni sustav. Dakle, prije svega riješen je problem prenapučenosti zatvora. Ovoga trenutka u sustavu je 3900 zatvorenika, 3907 kako je zamjenica ministra rekla, a toliki su zapravo i zatvorski kapaciteti. Dakle, ako se držimo tih brojaka, onda doista ne možemo više govoriti o prenapučenosti. Ovome su najviše pridonijele izmjene u penalizacijskom sustavu, prije svega veća afirmacija instituta probacije. I druga stvar, vrlo dobar potez je i povećanje broja zaposlenika u zatvorskom sustavu čime su se bitno poboljšali uvjeti za jedan kvalitetniji pristup, jedan kvalitetniji rad sa zatvorenicima. Ali dakako to povećanje broja zaposlenika doprinijelo je i tome da se rasterete i zatvorski službenici, odnosno da im bude olakšan njihov rad. Hvala.
Imamo jednu repliku, poštovani Ivan Šantek.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice, spominjali ste ovdje da je oko 33% manje zaposlenih nego sistematiziranjem radnih mjesta i spominjali ste prekovremene sate. Dakle, 300 000 prekovremenih sati što iznosi oko 17 milijuna kuna. Međutim, moje informacije su da se ne isplaćuju prekovremeni sati nego da se zaposlenicima daju slobodni dani, upravo zbog stanja u državnom proračunu. Prema tome, na taj način se taj začarani krug još više povećava. Dakle, oni koriste svoje slobodne dane, pa ih ima još manje, pa ih opet treba na neki način nadoknaditi. To se sve gomila i ide u nekakvim ciklusima koji za mene nemaju smisla. Ja opet ću reći ono što govorim stalno netko se treba ozbiljno pozabaviti zatvorskim sustavom i taj začarani krug u kome se vrtimo stalno prekinuti a to je da se zatvorskom sustavu osiguraju adekvatna sredstva iz državnog proračuna da bi on mogao raditi u skladu sa onim svojim obvezama koje proističu iz Zakona o izvršenju kazne zakona.
Odgovor na repliku, poštovana Nadica Jelaš.
Slažem se sa vama kolega Šantek da je još uvijek premali broj zaposlenika u zatvorskom sustavu ali morat ćete priznati da je dobar ovaj potez što ga je Vlada napravila prošle godine, dakle da je jedan dio viška zaposlenih iz sustava Carinske uprave upravo povukla u zatvorski sustav, povećala broj zaposlenih i olakšala ipak malo situaciju što se zaposlenosti tiče u zatvorskom sustavu.
Posljednja pojedinačna rasprava, poštovani Draženko Pandek.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra, uvažene kolegice i kolege. Dakle ovo izvješće je uistinu dobro koncipirano i sadrži veliki broj podataka koji daju generalno dobar uvid u stanje zatvorskog sustava. Kako je zamjenica ministra u uvodu dala sažet presjek izvješća ne bih dakle ponavljao već izrečeno nego bih se evo ograničio na određene dijelove izvješća u kojima bih ipak možda volio vidjeti više podataka. Tako bih možda više podataka volio vidjeti o tretmanu zatvorenika sa zaraznim kroničnim bolestima, poput hepatitisa C ili HIV-a. U izvješću se dakle može naći podatak da na odjelu interne medicine zatvorske bolnice u 2013. provedeno dakle liječenje kroničnog hepatitisa C kod 6 zatvorenika, započeta je dakle predterapijska obrada kod još 5. Spominje se dakle da je postojao program edukacije, izvršeno je testiranje 500 zatvorenika na hepatitis. No, ne znam da li mi je promakao, ali volio bih vidjeti podatak o tome da li ima drugih bolesnika pored ovih koji su bili na bolničkom tretmanu, drugih bolesnika sa zaraznim bolestima koji su smješteni sa zdravim bolesnicima i u kakvim uvjetima su oni smješteni. Naime, kako je već bilo i rečeno danas u raspravi dakle Izvješće pučkog pravobranitelja je godinama ukazivalo da su zatvorenici sa teškim zaraznim bolestima bili smješteni sa zdravima u higijenskim uvjetima koji nisu osiguravali dovoljnu zaštitu zdravih zatvorenika od infekcije. Vjerujem da se stanje sad popravilo ali baš zbog toga što je to izvješće to ukazivalo mislim da bi možda trebalo sad to i izrijekom utvrditi, dakle da nema tih zatvorenika koji su smješteni sa zdravom populacijom odnosno dakle malo detaljniji pregled te problematike. Velim, naglašavam baš zbog tih primjedbi koje je davao pučki pravobranitelj. Jedan dio izvješća koji isto bih volio evo da je malo detaljniji je dio koji se odnosi na međusobne sukobe zatvorenika. Premda nemam neposredan uvid u rad zatvorskih ustanova ocijenio bih upravo da posebnu pažnju i u ovom izvješću valja posvećivati tim međusobnim odnosima zatvorenika. Naime, kako se radi o populaciji koja je pojačano sklona jasno delikventnom ponašanju sasvim sigurno se može očekivati sukobljavanje i pokušaj počinjenja kaznenih djela jednih zatvorenika prema drugima. U ovom izvješću se dakle o međusobnom sukobljavanju zatvorenika, ako sam ga dobro iščitao jer je dosta opsežno na preko 100-njak stranica, dakle o tom sukobljavanju se govori u razlozima primjene sredstava prisile pa se navodi dakle da je u 13 slučajeva bila primjena sredstava prisile u sprečavanju tih sukoba. Iz toga bi se moglo zaključiti da je takvih slučajeva bilo samo 13, što bi bilo izvrsno. Strah me dakle da tu postoji velika crna brojka. Ovo govorim zato jer sam snažno uvjeren da osnovna svrha kažnjavanja mora biti resocijalizacija i rehabilitacija. Da bi ta svrha bila ispunjena sami osuđenici moraju dobiti povjerenje u sustav, moraju znati dakle da sustav funkcionira i da sustav uvijek i u svakom slučaju štiti slabije, da štiti žrtve kaznenih djela. Ako sami zatvorenici, pogotovo oni koji su se našli u zatvoru prvi ili drugi puta ne dobiju tu vjeru nego se naprotiv uvjere da sustav ne funkcionira niti u kontroliranim uvjetima bojim se da onda takvo iskustvo može biti izrazito kontraproduktivno za njihovo ponašanje kad se opet izađe na slobodu. U najgorem slučaju, uvjeren sam da nije tako, ali velim u najgorem slučaju čak se može dogoditi da zatvori budu svojevrsne gladijatorske akademije koje mogu čak izrazito negativno utjecati na osobe koje prvi put uđu u zatvorski sustav. Zato bih volio u izvješću vidjeti detaljnije podatke o tome što se činilo da se spriječi međusobno sukobljavanje zatvorenika, da li su zatvorenici razdvajani po kriteriju da se na primjer delikventi koji su osuđeni radi kaznenih djela protiv života i tijela ne smještaju s drugima, recimo koji su zbog određenih kaznenih djela iz područja prometa ili sličnih, kakve su mjere nadzora ponašanja zatvorenika kad su oni bez direktnog nadzora čuvara, koje su mjere prevencije nasilničkog ponašanja primijenjene itd. Evo s tim u vezi osvrnuo bih se i na dio izvješća koji govori o pritužbama zatvorenika. Dakle, pritužbe su usvajane isključivo u dijelu koji se odnosi na smještaj zatvorenika. Znači najveći dio pritužbi se odnosio na postupanje službenika, 123 pritužbe, a nijedna nije nađena opravdanom. I to je uglavnom to što se govori o tim pritužbama. Upravo zbog onog što sam govorio, zbog razloga očuvanja povjerenja u sustav nalazim opravdanim zatražiti da ubuduće izvješća sadrže više podataka pa čak i pojedinačnih navođenja podataka o tim pritužbama bez jasno spominjanja imena. Mislim da bi time ojačali povjerenje javnosti i samih osuđenika u zatvorski sustav. Ovo ne govorim zato što smatram da tu se nešto prikriva ili skriva ali smatram da veća razina transparentnosti može samo činiti dobro. Svakako treba odati priznanje svim radnicima u zatvorskom sustavu, kao što je i kolegica Jelaš prije mene govorila očito je da postoji manjak djelatnika, da su djelatnici preopterećeni. Sasvim sigurno da je taj posao izrazito stresan i da iz ovog izvješća proizlazi da ti ljudi u tom zatvorskom sustavu daju stvarno izuzetno, izuzetno puno u svom radu i naglašavam treba im stvarno odati priznanje i iskazati zahvalnost. Nadamo se da ćemo moći to odgovarajuće valorizirati i na materijalnom smislu. No, ono što mi možemo naravno je podržati ovo izvješće jer ono stvarno s obzirom na to što pokazuje kako su radili i kako su postupali radnici u cijelom tom sustavu, opravdano je da ga usvojimo. I ja bi također podržao a s obzirom na ove primjedbe nadam se da će u izvješću za iduću godinu biti uvaženo. Hvala.
Završno obraćanje zamjenica ministra pravosuđa poštovan Sandra Artuković Kunšt.
Hvala vam. Dakle objektivno je izvješće tako da nije moglo ne biti podržano i to je jednostavno činjenica i drago mi je da se to prepoznalo. Ono što je najvažnije prepoznao se trend koji je konstantan i koji je doveo do toga da mi nemamo više problem prenapučenosti zatvora i ja ću morati izričito reći da mi nećemo biti na listi zemalja koje se s ovim problemom suočavaju i dalje i da nismo zemlja u kojoj broj tužbi u odnosu na stanje u zatvorima raste, naprotiv taj broj pada. Govorilo se i spomenulo pitanje istražnih zatvora. Izvršene su izmjene u Zakonu o kaznenom postupku koje ograničavaju situaciju vezanu za istražni zatvor tako da i ovdje s obzirom na normativnu intervenciju ne očekujemo povećanje. Govorilo se o sistematizaciji i o broj radnih mjesta, naravno sistematizacija je jedno i ona je rađena po modelu i principu koji je bio vezan za stanja prije. Sistematizacija traži da bude sistematizirana i to će se naravno učiniti. Vrlo dobro je napomenuti i to bi molila da ako je moguće bude kriterij, dakle gledati broj zaposlenika, odnosno osoba koje rade u zatvorskom sustavu u odnosu na broj zatvorenika. I kada se uspoređuju te dvije kategorije onda smo mi u relativnom balansu i mislim da to treba tako i naglasiti. Govorilo se ovdje o tome da se zatvorskim sustavom bavi sporadično i da se on povremeno nađe u fokusu, naprotiv to sigurno nije istina. Zatvorskim sustavom se intenzivno bavimo unutar našeg ministarstva i šire. Dakle, ne samo uprava za zatvorski sustav nego i uprava za kazneno, dakle probacijska služba sve su to segmenti koji zaokružuju ove rezultate i do njih su zapravo i doveli i prilika je da se svakako zahvalimo svim kolegama i svim onima koji rade u ovom segmentu. Dakle, mi smo došli do rezultata da smo RH izveli iz kruga onih zemalja koje su problematične što se tiče prenapučenosti zatvora. Nije rješenje povećati proračunska sredstava, i ako bi to bilo rješenje onda bi možda se to u nekakvim prijašnjim godinama tako i dogodilo. Rješenje je sasvim drugačije ustrojiti i penalnu politiku i cjelokupni zatvorski sustav, i odnos prema zatvorenicima i onda doći do ovih rezultata koji svakako nisu slučajni. Govorilo se i o prekovremenim satima, prekovremeni sati su evidenciji, oni se plaćaju, postoje okolnosti u kojima je zbog povećanog broja a to se ne događa pravocrtno, linearno i da se unaprijed zna, nego u određenim situacijama ako je tako vrši se preraspodjela zaposlenika i oni će možda i dobiti slobodne dane u onom trenutku kad je to bilo moguće, ali inače će im svakako taj prekovremeni posao biti plaćen. I ono što je možda isto bitno, znate kad počnete uvoditi neki red onda uvijek ima onih koji se tome redu protive itd. na to smo zapravo i spremni. Ali u svakom slučaju ćemo ustrajati i uvjereni smo da će izvješće za slijedeću godinu ovu tendenciju pratiti. Hvala vam.
Zahvaljujem zamjenici ministra. Zahvaljujem svim zastupnicima koji su sudjelovali u ovoj raspravi. Sad ćemo završiti sa radom. Nastavit ćemo u utorak u 9,30. Raspravit ćemo konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma o sudjelovanju RH u europskom gospodarskom prostoru. Hvala vam lijepo i doviđenja. SJEDNICA PREKINUTA U 13,35 SATI.
Izvješće o stanju i radu kaznionica i zatvora i odgojnih zavoda za 2013. godinu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: - Prihvaća se Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2013. godinu. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 107 glasova za, 5 suzdržanih i ništa protiv donesen predloženi zaključak. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru, dobro jutro. Nastavljamo plenarnim zasjedanjem Hrvatskog sabora po utvrđenom dnevnom redu. Sada je na redu - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma o sudjelovanju RH u europskom gospodarskom prostoru, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 735 Predlagateljica zakona je Vlada RH.