Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi saborski zastupnici. Pred vama je Prijedlog Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske koji svoju osnovu za donošenje ima u odredbi članka 30. Promjene Ustava Republike Hrvatske. Promjene Ustava iz lipnja ove godine mogu se sistematizirati u dvije skupine. S jedne strane prva skupina promjena odnosi se na uređenje pitanja koje proizlaze iz pojedinih poglavlja pregovora s Europskom unijom i na modalitete pristupanja i funkcioniranja Republike Hrvatske u Europskoj uniji. Druga skupina promjena rezultat je inicijativa udruga civilnog društva i određenih institucija ili su one predložene zbog usklađivanja s parlamentarnom praksom drugih zemalja. Primjena ustavnih odredbi sadržanih u promjeni Ustava Republike Hrvatske zahtjeva donošenje novih cjelovitih zakona ili usklađivanje postojećih pa je člankom 30. Promjene Ustava Republike Hrvatske propisano da će Hrvatski sabor u roku od 6 mjeseci od dana proglašenja promjene Ustava donijeti Ustavni zakon za provedbu Ustava Republike Hrvatske. Vlada Republike Hrvatske je i prije upućivanja ovog ustavnog zakona uputila Hrvatskom saboru u postupak donošenja zakonske prijedloge za koje obveza proizlazi iz pojedinih poglavlja pregovora s Europskom unijom. Napominjem da su doneseni Zakon o izborima zastupnika iz Republike Hrvatske u Europski parlament, Zakon o pravu državljana drugih država članica Europske unije u izborima za predstavnička tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, Zakon o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama Europske unije, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, Policije, civilne zaštite te državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu. Prošli petak usvojili ste paket zakona iz oblasti pravosuđa. Predloženim ustavnim zakonom potrebno je propisati neposrednu primjenu pojedinih odredbi Ustava za čiju se primjenu prema Ustavu ne mora donijeti ustavni zakon ili zakon. Predmet uređenja je utvrđivanje rokova za donošenje pojedinih novih zakona, za usklađivanje postojećih zakona, utvrđivanje posebnog roka za usklađivanje zakona kojima se uređuje izbor zastupnika u Hrvatski sabor i posebnog roka za usklađivanje Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske. Nadalje, propisuje se da donošenje pojedinih zakona prije stupanja na snagu ovog ustavnog zakona ne isključuje obvezu Hrvatskog sabora da zakone uskladi s odgovarajućim odredbama Ustava kako bi se osigurala usklađenost pravnog sustava u cjelini. Posebno glava u promjeni Ustava pod nazivom 7.a Europska unija uređuje pitanja članstva u Europskoj uniji kao što su pravna osnova članstva i prijenosa ustavnih ovlasti, sudjelovanje u institucijama Europske unije, ostvarivanje prava u Europskoj uniji i prava građana Europske unije time da primjena pojedinih odredbi ove glave također zahtjeva donošenje posebnih zakona kao i usklađivanje postojećih zakona. I zaključno, propisana je obveza usklađivanja ostalih zakona i Poslovnika Hrvatskoga sabora sa Ustavom. Sukladno članku 161. stavak 1. Poslovnika Hrvatskoga sabora predlaže se donošenje ovog ustavnog zakona po hitnom postupku budući se hrvatsko zakonodavstvo usklađuje s propisima Europske unije. Predlagatelj je zaprimio amandmane Odbora za zakonodavstvo i u ime predlagatelja ovi amandmani se prihvaćaju.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora? Da. U ime Odbora za zakonodavstvo gospodin Emil Tomljanović, predsjednik Odbora. Izvolite. I u ime Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo najprije izvješće Odbora za Ustav. Naime, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora je na 61. sjednici koja je održana 5. listopada 2010. godine raspravio Prijedlog Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske, s konačnim prijedlogom zakona, koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 16. rujna 2010. godine. Odbor je Konačni prijedlog Ustavnog zakona raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskoga sabora, kao matično radno tijelo. U raspravi je izraženo mišljenje o mogućoj potrebi dopune članka 7. Konačnog prijedloga Ustavnog zakona navođenjem odredaba Ustava Republike Hrvatske koji se mogu neposredno primjenjivati kako bi se otklonile moguće nejasnoće u primjeni ustavnog zakona. U vezi s tim naglašeno je da iz odredbe članka 152. Ustava Republike Hrvatske je razvidno koje se odredbe ne mogu neposredno primjenjivati, a da su člankom 7. Konačnog prijedloga Ustavnog zakona propisana područja i rok za zakonsko usklađivanje s Ustavom Republike Hrvatske. Nakon rasprave Odbor je jednoglasno, dakle 9 glasova za, predložio Hrvatskom saboru da donese Ustavni zakon za provedbu Ustava Republike Hrvatske i to u tekstu u kojem ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Isto tako, Odbor je jednoglasno dakle 9 glasova za predložio Hrvatskom saboru i donošenje odluke o proglašenju Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske. I izvješće Odbora za zakonodavstvo. Dakle, Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora je na 101. sjednici održanoj 28. rujna 2010. raspravljao o Prijedlogu ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske, s konačnim prijedlogom zakona, koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 16. rujna 2010. godine. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona i ne protivi se prijedlogu predlagatelja da se ovaj zakon donese po hitnom postupku, a na konačni prijedlog zakona odbor podnosi i tri amandmana. Prvi na članak 6. Drugi na članak 7. i treći na članak 9. Mislim da ih nije potrebno čitati. Imate ih u samom izvješću, a i predlagatelj, odnosno državni tajnik u ime predlagatelja se o istim amandmanima već i očitovao. Hvala lijepo.
Hvala. Ima li interesa drugi odbori? Nema. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo još jedanput poštovani gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Pa evo, ja ću na samom početku svog izlaganja u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice kazati da klub HDZ-a podupire prijedlog Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske. Naime, temelji ovog Ustavnog zakona dakako, a to se vidi i iz uvodnog obrazloženja pronalazi dakle i temelje toga sama promjena Ustava Republike Hrvatske, Ustava Republike Hrvatske ili promjena Ustava koja je izvršena, potrebna. Dakle, ustavno-pravna prilagodba za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji s jedne strane. Ali i s druge pak strane učinjeni su i ustavno-pravni preduvjeti dakle za učinkovito funkcioniranje u političkom i pravnom okruženju Republike Hrvatske uoči i nakon pristupanja Republike Hrvatske. Koji su to ustavni instituti, kako ih možemo sistematizirati mislim da nije potrebno ponavljati ovaj dio iz samog uvodnog obrazloženja. U krajnjoj liniji raspravu o tom smo obavili i ovaj Visoki dom je proglasio ustavne promjene, dakle 16. lipnja ove godine i upravo u tim izmjenama Ustava, u njegovim završnim odredbama, dakle u završnim odredbama novodonesenog Ustava odnosno novih ustavnih odredbi određuje se da će Hrvatski sabor donijeti Ustavni zakon za provedbu Ustava Republike Hrvatske i to od 6 mjeseci od dana proglašenja promjene Ustava Republike Hrvatske odnosno od 16. lipnja 2010. godine. Dakle, promjena Ustava stupila je na snagu danom proglašenja već spomenutim datumom 16.6.2010. godine. Osim članaka 9. stavak drugi u dijelu koji se odnosi na izvršenje odluka donesenih sukladno i pravnoj stečevini Europske unije. Isto tako članaka 133., 144., 145. i šest Ustava Republike Hrvatske, a te odredbe Ustava stupaju na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Ustavni zakon za provedbu Ustava Republike Hrvatske, dakle predložen je i treba ga proglasiti sukladno ustavnim rokovima, a s obzirom na činjenicu da promjena ustavnih odredbi sadržanih u promjeni Ustava Republike Hrvatske zahtijeva donošenje novih cjelovitih zakona ili usklađivanje postojećih potrebno je pristupiti donošenju ovog Ustavnog zakona kako bi se u tom smislu uskladile odredbe posebnih zakona sa odredbama izmijenjenih ustavnih odredbi. I kada god raspravljamo o Ustavnom zakonu za provedbu Ustava zapravo se nalazi na području razgraničenja koje se ustavne odredbe mogu i trebaju direktno primjenjivati s jedne strane i s druge pak strane za koje ustavne odredbe i u smislu njihove provedbe potrebno donijeti nove zakone. U tom smislu za podržati je i odredba zakona koja regulira da odredbe Ustava za čiju se primjenu prema Ustavu ne mora donijeti Ustavni zakon ili zakon primjenjuju se neposredno i to od dana proglašenja Ustava. S druge pak strane, zakoni kojima se omogućuje primjena odredbi Ustava a koje ustavne odredbe se ne mogu neposredno primjenjivati donijet će se u rokovima, ponavljam u rokovima propisanim ovim Ustavnim zakonom uz napomenu da zakoni koji su doneseni prije stupanja na snagu ovog Ustava ne isključuju obvezu Hrvatskog sabora da zakone uskladi s odgovarajućim odredbama Ustava Republike Hrvatske. U tom smislu treba naglasiti odredbu članka 7. predloženog Ustavnog zakona jer se u njoj direktno navodi koje to zakone treba donijeti, odnosno koji zakoni će konkretno koja pitanja regulirati i u kojim rokovima temeljem ovog Ustavnog zakona. Za naglasiti je da su to područje obrane, područje Oružanih snaga Republike Hrvatske, zatim Kazneni zakon, Državni ured za reviziju, da su tu područja koja uređuju dakle pitanja sudova, ustrojstva sudova, Državnog sudbenog vijeća, Državnog odvjetništva, izbora predsjednika Republike Hrvatske, referendum, pravo na pristup informacijama, obrazovanje pučkih pravobranitelja i dakle druge oblasti uz napomenu da je u okviru tih propisa kao jedan specifičan propis ili poseban propis i Poslovnik Hrvatskog sabora. U svezi s tim, dakle za poduprijeti je taj predloženi članak 7. koji ne samo da određuje rok od šest mjeseci za usklađivanje već taksativno navodi, precizno određuje koji će se to zakoni donijeti odnosno pitanja na koja će se odnositi. Naravno da ova odredba Ustavnog zakona ne isključuje direktnu primjenu onih ustavnih odredbi za koju u smislu njihove provedbe nije potrebno donositi zakone. I shodno svemu izloženom Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire prijedlog ovog Ustavnog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Dakle, klub SDP-a će poduprijeti donošenje zakona, Ustavnog zakona o provedbi Ustava, ali odmah naglašavamo da imamo jednu primjedbu na sam tekst zakona pa ćemo u obliku amandmana predložiti da o njemu odluči Hrvatski sabor. Drugo što želimo reći ovaj zakon je zakasnio skoro tri mjeseca, jer je smisao donošenja zakona, Ustavnog zakona o provedbi Ustava osiguravanje pravne sigurnosti i vladavine prava, a ne političke arbitrarnosti koja bi mogla biti ako se Zakonom o provedbi Ustava ne bi precizirale odredbe koje treba razraditi. Dakle, zakonom razraditi i drugim propisima razraditi kako bi cijeli pravni sustav bio konzistentan u smislu u Hrvatskoj važećeg načela, pravnog načela o ustavnosti i zakonitosti propisa. Što to znači? To znači da svi propisi u Republici Hrvatskoj moraju biti u skladu sa Ustavom, a propisi nižeg ranga moraju biti, ne smiju biti u suprotnosti sa zakonom. Da bi to postigli i da bi vladavina prava djelovala, valjalo je prilikom proglašenja Ustava donijeti ustavni Zakon o provedbi Ustava, navesti do kada će se primjenjivati važeći zakoni koji nisu u skladu sa Ustavom, i navesti odredbe Ustava koje se mogu izravno odmah nakon proglašenja Ustava primjenjivati. Dakle to je i smisao amandmana koji sam najavio. Naime prema predloženim rješenjima, prema predloženim rješenjima u članku 2. zakona o kojem sada govorimo načelno, generalno je navedeno da će se primjenjivati odredbe Ustava koje se mogu primijeniti da tako kažem, a u članku 7. navedena su područja, pravna područja za koje treba donijeti zakone na temelju Ustava, koji će se razraditi ustavna rješenja o toj materiji. Dakle već imamo iskustava da smo ustavne suce birali, odnosno odlučivali o izboru sudaca na temelju neposredne primjene važećeg Ustava Republike Hrvatske, pa iz mjera opreza, a i same formulacije važećeg zakona članka 7. gdje je područje recimo referenduma, a to je važno jer su u realnom političkom vremenu zainteresirani mnogi za pitanje državnog referenduma, znamo da je Sabor donio odluku da zatraži od Ustavnog suda da li je potrebno raspisivati referendum, to mislimo da nije uloga suda, nego uloga Parlamenta, ali pustimo sad tu materiju. Dakle aktualna i akutna je situacija pa treba izbjeći bilo kakva tumačenja koja bi nas mogla dovesti u raskorak sa stvarnim stanjem u Ustavu, pa smo predložili da se dopuni odredba članka 7. prijedloga Zakona o provedbi Ustava, da će se pitanja iz članka 7. područja koja su navedena, osim pitanja iz odredbe Ustava Republike Hrvatske navedenih u članku 2. ovog zakona, a članak 2. načelno rješava da se Ustav može primijeniti neposredno, pa se rasprava vodila i na Odboru za Ustavu o tome. Naravno vladajuća većina zbog odnosa snaga koji vlada je poduprla Vladu, ali je bilo ozbiljnih, izravnih prijedloga i struke i politike da se taj članak radi svake sigurnosti dopuni ovako kako mi predlažemo. Naime kako se referendum, da tako kažem, bližio datumu odlučivanja dolazila su različita tumačenja, pa je u interesu pravne sigurnosti sudionika u ovom postupku da se odmah kaže referendum, ako do njega dođe, ako Ustavni sud odluči, provest će se o ustavnom uređenju, jer nema potrebe za zakonskom razradom. Dakle smatramo da je zakon dobrodošao, i smatramo da je u interesu cijelog Sabora, politike u cjelini, pravne sigurnosti i uvažavanja stajališta građana Republike Hrvatske, precizirati odmah referendum, ako do njega dođe, državni referendum provest će se po važećim odredbama Ustava, a ne čekati zakon ili manipulirati s time. Evo najkraće, mislim da je korektno iznijeti pošteno iznijeti argumente. Nadam se da će Sabor uvažiti te argumente i da ćemo u interesu čistoće pravnog izraza, političke poruke, ali i hijerarhije propisa prihvatiti amandman i odlučiti da nije sporno da se Ustav neposredno primjenjuje kad je riječ o državnom referendumu. Glasat ćemo za amandman i za donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo uvaženi kolega je kazao netočno, citirat ću ga, da je donošenje ovog ustavnog zakona zakašnjelo. Nije zakašnjela jer odredba članka 151. novodonešenog Ustava kaže Hrvatski sabor donijet će ustavni Zakon za provedbu Ustava Republike Hrvatske u roku od 6 mjeseci od 16. lipnja 2010. godine. Dakle apsolutno u skladu sa ustavnom odredbom, čak i prije isteka roka, i ispravljam taj navod da je u tom smislu donošenje ustavnog zakona zakašnjela.
Hvala. U ime kluba HNS-a, HSU-a, gosopdin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Odmah na početku mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika poduprijet ćemo donošenje ovog zakona, … [[Ne razumije se.]] Zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske. Naime iz same odredbe Ustava, ali i članak 30. promjena Ustava Republike Hrvatske nalažu donošenje ovog zakona. On određuje neposrednu primjenu Ustava u područjima u kojima se ne moraju donositi ili mijenjati zakoni, te precizira koji su to novi zakoni koje treba donijeti i koje zakone treba uskladiti s odredbama Ustava, te rokove u okviru koji se to i mora učiniti. Ovaj zakon u razradi materije radi jednu razliku u rokovima koje propisuje za pojedine zakone i tako npr. za donošenje zakona koji određuje izbor zastupnika u Hrvatski sabor određuje rok od godinu dana prije održavanja redovitih izbora, što drugim riječima znači da ga se mora donijeti u toku ove godine, a to je rok kraći od 6 mjeseci. Time je i opravdano posebno reguliranje ove materije. Za zakon … [[Ne razumije se.]] u članku 7. i 9., a to su gotovo svi novi zakoni koje treba donijeti ili zakoni Poslovnik Hrvatskog sabora koji treba mijenjati, i dopunjavati određen je jedinstveni rok od 6 mjeseci. I samo nepotrebnost ove odredbe da u dva članka, kad su rješenja i rokovi isti, mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika smo u tom smislu i pripremili jedan amandman, međutim s obzirom da taj isti amandman predložio Odbor za zakonodavstvo, mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podržat ćemo i amandman Odbora za zakonodavstvo. Nadalje, članak 8. ovog prijedloga ustavnog zakona određuje da se će se zakon kojim se uređuje nadzor Hrvatskog sabora na djelovanju Vlade Republike Hrvatske u institucijama Europske unije donijeti do pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, s tim da određuje da će neke odredbe tog zakona stupiti na snagu danom pristupanja Hrvatske Europskoj uniji. S obzirom na to razlikovanje nije nam jasno zašto i u tom slučaju nije određen rok od 6 mjeseci kao i za druge zakone, osim ako Vlada ne računa da bi taj rok mogao biti kraći, a u tom slučaju i cijenimo optimizam Vlade. Nadalje, članak 6. predviđa rok od godinu dana za usklađenje Ustavnog zakona o Ustavnom sudu s odredbom članka 126. Ustava koje regulira način izbora ustavnih sudaca. Obzirom da opseg potrebnih intervencija u tom navedenom zakonu nije takav da bi zahtijevao rad na zakonu duži od 6 mjeseci čini nam se da iza ovog predloženog rješenja stoji i određena politička računica. I u tom smislu mi u klubu HNS-HSU-a smatramo da prolongiranjem na rok od godinu dana za promjenu ovog zakona želi se što duže zadržati postojeći sastav Ustavnog suda, a do kojeg se najvećim dijelom došlo voljom saborske većine. Stoga je klub HNS-HSU-a u proceduru uputio amandman, a kojim amandmanom bi se izjednačio rok za usklađivanje ovog zakona sa rokovima za donošenje i usklađivanje svih ostalih zakona, drugim riječima 6 mjeseci, jer ne vidimo razliku. Jedino ponavljamo ako postoji takva matematika. I na kraju želimo istaći da će klub HNS-HSU-a poduprijeti donošenje ovog zakona.
Hvala. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodo predstavnici Ministarstva pravosuđa, uvažena gospodo zastupnici. Ja bih bio daleko sretniji da je recimo ovaj zakon obrazlagao npr. gospodin Šeks nego što su to činili ili što čine djelatnici Ministarstva pravosuđa. Zato jer što će se kriti iza pojedinih zakona koji će stupiti uskoro na snagu u ovom trenutku osim gospodina Šeksa možda nitko ni ne zna. I zato osobno smatram … [[Upadica se ne razumije.]] Čut ćete zašto. Da protiv ovog Ustavnog zakona treba biti protiv. Ne može se vam se vjerovati gospodo, vama … [[Upadica se ne razumije.]] Pa, što da ti donesem novine današnje, jučerašnje? … [[Upadica se ne razumije.]] Što te gledam? To govori svojoj ženi doma, djeci. To je sramota. Mi samo znamo da je pred nama 20, 30 zakona, a ne znamo detalje koje će ti novi zakoni sadržavati. Ako prođe ovaj zakon za kojeg je potrebna normalno dvotrećinska većina ostali onda mogu biti usvojeni običnom većinom. Jasno je da bez ovog Ustavnog zakona neki zakoni su naprosto samo mrtvo slovo na papiru, ali ja bih isto volio znati što konkretno će sadržavati recimo neki zakoni počev od referenduma o kojima je i govorio gospodin Leko, pa sve tamo do Zakona o obrani, Kazneni zakon, Državni ured za revizije, sudove, Sudbeno vijeće. Zatim Zakon o izboru predsjednika Republike, a poglavito koje odredbe i norme će sadržavati budući zakoni koji će uređivati izbor zastupnika u Hrvatski sabor koji se imaju donijeti najkasnije godinu dana prije održavanja redovnih izbora za zastupnike Hrvatskog sabora. Zanima me isto kako će se ustavna odredba o nezastarijevanju kaznenih djela ratnog profiterstva provesti u pozitivne propise. Da li će, ne znam, generali teški milijardu ili više kuna ostajati bez imovine? Da li će oni koji su s Miloševićem trgovali naftom, cigaretom, oružjem isto tako ostajati bez imovine ili će oni biti i dalje stupovi društva? Kako ćemo to naprosto razriješiti? Dokle će se naprosto svemu tome ići. Ili će oni tajkuni koji neke financiraju naprosto biti zaštićeni, a oni ostali koji su neuspješni ti će doći recimo pod udar pravnih normi. Što biste vi radili kada bi npr. ne znam jedan Jovica Stanišić šef UDBA-e za vrijeme Miloševića bio nekome glavni partner u nekim uzornim hrvatskim tvrtkama? Da li biste ovo dirali ili biste ovo naprosto i dalje, ili te pojedince i dalje štitili? Utoliko ja se naprosto bojim da se po tom osnovu doslovce ništa neće dogoditi. Jasno je isto tako da se ova vlast naprosto urušila. Ako želi opozicija očuvati se na vlasti prvu stvar koju će morati napraviti jest provesti jednu ozbiljnu restituciju cjelokupnog tog aparata jer u protivnom neće biti dobro. Pa nemojte mi isto tako reći da je glavni hrvatski problem, to je ogroman problem, ono što se danas stavlja na teret nekima u Remetincu. Ja mislim da je daleko ozbiljnije sve ono što se dešavalo sa trgovinom naftom, cigaretama, kavama itd., to je bit. Ako netko iz rata izađe, bez obzira na epolete, sa milijardom kuna, što je to? Da li je on samo uspješan poslovni čovjek ili još nešto? Kako su naši tajkuni dolazili do tvornica, odnosno hotela? Što su to investicijski fondovi i tome slično. Jednom riječju govorim sve o onome što bi trebao sadržavati taj neki budući Zakon o reviziji pretvorbe i privatizacije, ali znam isto tako da od svega toga nažalost u ovoj zemlji neće tako skoro biti ničega. Drugo, ono što je možda po meni i bit, a tiče se upravo ovoga izbornog zakonodavstva, a može se to nadovezati i na današnji tekst u Večernjem listu, rok za izbore 11.03.2012. godine. Pa tko će vas gospodo trpjeti do 11.03.2012. ako se izbori prije toga ne dogode? Evo čitam da je … [[Upadica se ne razumije.]] Mene ćeš trpiti još neko vrijeme i za ovom govornicom, a možda i nakon toga. Evo jučer čitam jutros ministar Uprave, gospodin Mlakar, kaže doslovce, aha potvrdio nam je jučer da je s premijerkom gospođom Kosor razgovarao o datumu održavanja idućih izbora o tome do kojeg se krajnjeg roka izbori mogu odgoditi. Prema ustavnim rokovima idući izbori mogu umjesto u studenom 2011. biti održani tek 11. ožujka 2012. godine pa se dalje normalno sve to navodi, ali moguće je kaže i da se mijenjaju izborne jedinice. Kaže da to još nije odlučeno, ali da postoje velike razlike između broja birača itd. a sve to naprosto dovodi u pitanje u kontekst ovog članka kojega, 5. konačnog prijedloga Ustavnog zakona. Što jednostavno ja sada predlažem? Dajte recite gospodo pravac izmjena. Molim? ... [[Upadica se ne razumije.]] Između ostalog, ali ne mislio sam nešto drugo reći. Dajte nam gospodo recite pravac izmjena tog izbornog zakonodavstva, pa onda glasajmo i za ovaj Ustavni zakon. A zašto na taj način gospodine Kunst govorim? Zato što ja HDZ-u nisam doslovce nikada vjerovao, niti vjerujem. Prema tome, ako bismo dobili naprosto kondicije tog izbornog zakonodavstva, zašto ne onda recimo glasati i o Ustavnom zakonu, a ovako mislim da nam se spremna još jedna prizemna igra. No, sada van toga neću više govoriti, mislio sam još nešto spomenuti, ali možda nekom drugom prilikom. I zato bih samo pozvao državnog tajnika, predstavnike Ministarstva pravosuđa neka nam jednostavno odgovore u kom pravcu će pojedini zakoni naprosto ići? Što će se konkretno recimo čega će se konkretno ticati taj Zakon o izborima zastupnika? Kako će otprilike glasiti Zakon o reviziji pretvorbe i privatizacije? U kom pravcu ide Zakon o referendumu ili izboru predsjednika Republike Hrvatske? Mislim da bez toga jednostavno ne možemo ili barem mi u klubu osobno nećemo dignuti ruke za provedbu Ustava Republike Hrvatske.
Hvala lijepa. Žalosti me ovo da nemamo povjerenja i tako. Još je to gore što je to nepovjerenje uzajamno pa onda to ide dalje. Gospodine Boro Grubišić u ime Kluba zastupnika HDSSB-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodo iz Vlade. Evo ja ću odmah nastaviti svoju raspravu a u svezi i kontekstu ovog što je gospodin Kajin govorio. Naime, ovo iskazano nepovjerenje mislim da čak nije ni potrebno jer ćemo i ovim prijedlozima koji će doći temeljem ovog Ustavnog zakona doći pred Sabor, pa ćemo o njima raspravljati i onda ćemo moći kao zastupnici valjda u nekakvom demokratskom postupku, nekakvoj raspravi o tim prijedlozima koji će doći na klupe ovoga Sabor ja se nadam moći i raspravi dakle o prijedlozima Vlade. Prema tome, predstoji još dug put u svezi onih zakona koji će putem Ustava i ovog Ustavnog zakona doći na raspravu na naše klupe. Prema tome, imat ćemo priliku i tada da o tome raspravimo, jasno tko će glasati za to, tko neće, neće, ima svoje pravo, pa prema tome i time bih neću reći replicirao nego i raspravio u svezi teza koje je gospodin Kajin iznio. Ustavni zakon odnosno Prijedlog Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske s Konačnim prijedlogom zakona ima nekoliko zanimljivih članaka. Prije svega bih se odredio prema članku 5. u kojem piše da zakoni kojima se uređuje izbor zastupnika u Hrvatski sabor, dakle u Hrvatski sabor, da će se donijeti najkasnije godinu dana prije održavanja redovnih izbora za zastupnike Hrvatskog sabora. Pa evo i ja bih postavio pitanje predlagatelju ovoga prijedloga Ustavnog zakona. S obzirom da su prošli izbori bili redovni 25. studenog 2007. godine i da evo prolaze tri godine od tada, dakle prema članku 5. zapravo je vrlo blizu vrijeme za predlaganje ovoga novoga zakona kojim se uređuje izbor zastupnika u Hrvatski sabor. Pa evo jedno pitanje malo, dakle kada će doći u ovoj sjednici čak u ovoj sjednici na klupe SAbora novi prijedlog zakona kojim se uređuje izbor zastupnika u Hrvatski sabor? To je jedno. Jasno da je u članku 7. najzanimljiviji stavak ili podstavak o referendumu. Vidim iz izlaganja predstavnika SDP-a da je to moglo i bez toga i da se poziva na Ustav koji je već donešen. Dakle, u neku da skratim, kao da se SDP-u žuri da ona formulacija o referendumu bude izvan ove kategorije koji može ući kao prijedlog u provođenje ovoga Ustavnog zakona. Mislim da je dobro da i o tom referendumu još dakle jednom ako prijedlogu Vlade ponovno raspravimo. Rokovi za nove zakone kojima se uređuje nadzor Hrvatskog sabora nad djelovanjem Vlada Republike Hrvatske u institucijama Europske unije članak 8. o kojem do sada u raspravi nisam čuo da je bilo riječi, a vrlo je bitno. Time se uređuje nadzor ovoga Hrvatskog sabora nad djelovanjem Vlada Republike Hrvatske bez obzira čija ona je u institucijama Europske unije koji će se donijeti do pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji sa stupanjem na snagu odgovarajućih odredbi danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Lijepo sročeno, lijepo rečeno, ali moram primijetiti da nažalost o stavovima ili kako se to kaže platformama, Vlada Republike Hrvatske u pregovorima sa Europskom unijom do sada pogotovo u nekim poglavljima, nismo imali puno saznanja. Ne bih upotrijebio teške riječi da su se neke stvari radile u pregovorima skrivečki, pogotovo u pregovorima o poljoprivredi. Ali kao što smo u nekoliko rasprava do sada o tome govorili, saznanja o platformi Hrvatske ili polazišnim osnovama Republike Hrvatske u pregovorima sa EU nismo imali gotovo da kažem, pojma. E sada se člankom 8. uređuje nadzor Hrvatskog sabora nad djelovanje Vlade Republike Hrvatske. Nažalost, u dosadašnjem tijeku pristupnih pregovora s Europskom unijom nismo imali takav nadzor. Pa možda se nešto u tom smislu i popravi, ako već nije nastala i nepopravljiva šteta u nekim segmentima u pretpristupnim pregovorima, pogotovo u poglavlju o poljoprivredi, o čemu naši poljoprivrednici, pogotovo oni u Slavoniji, Baranji i Srijemu su vrlo dobro informirani i vrlo dobro znaju pa su i posjetili Bruxelles i Europsku uniju da vide izravno u razgovoru sa ljudima iste branše, dakle u razgovoru s ljudima iz poljoprivrede što to hrvatskog seljaka čeka pristupanjem Hrvatske Europskoj uniji. U svakom slučaju mislim da je ovaj prijedlog ustavnog zakona na tragu provedbe Ustava Republike Hrvatske i da s obzirom na ove odrednice, osim evo ove želje za informacijom kada će biti na klupama zakon kojim se uređuje izbor zastupnika u Hrvatski sabor, da bi klub HDSSB-a bio za usvajanje ovakvoga Prijedloga ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. I u ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Kao što se sjećamo, Hrvatski sabor je na sjednici 16. lipnja ove godine donio Odluku o proglašenju Promjena Ustava Republike Hrvatske i ustvari ovim se prijedlogom zakona provodi ta ustavna odluka. Valja podsjetiti da se Ustav prvenstveno mijenjao radi budućeg ulaska Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije, a da je kao rezultat inicijativa udruga civilnog društva i određenih institucija Ustav izmijenjen i u odnosu na dosadašnja rješenja koja se odnose na dopunu Izvorišnih osnova navođenjem svih nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj, redefiniranje uloge i postupanja Oružanih snaga Republike Hrvatske, uvođenje instituta nezastarijevanja kaznenih djela ratnog profiterstva i onih iz procesa pretvorbe i privatizacije, obrazovanja, uvođenja prava na pristup informacijama, redefiniranje institucije pučkog pravobranitelja, donošenje državnog proračuna, izbor sudaca Ustavnog suda Republike Hrvatske, ostvarivanje biračkog prava hrvatskih državljana bez prebivališta u Republici Hrvatskoj te njihovu zastupljenost u Hrvatskom saboru, kao i niz drugih pitanja. Kako je Ustav izmijenjen radi stvaranja uvjeta za buduće normalno funkcioniranje Republike Hrvatske u okviru Europske unije to je bilo potrebno ovim prijedlogom zakona propisati i buduće donošenje zakona kojim će se urediti nadzor Hrvatskog sabora na djelovanje Vlade Republike Hrvatske u institucijama Europske unije kao što je maloprije bilo spomenuto u članku 8. koji se ima donijeti prije pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji sa stupanjem na snagu odgovarajućih odredbi danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Zakoni kojima se omogućava primjena odredbi Ustava koji se ne mogu neposredno primijeniti, a koji se odnose na obranu, Oružane snage Republike Hrvatske, Kazneni zakon, Državni ured za reviziju, Državno sudbeno vijeće, Državno odvjetništvo, izbor predsjednika Republike Hrvatske kao i na referendum, zatim pravo na pristup informacijama, obrazovanje pučkog pravobranitelja uskladit će se s Ustavom u roku od 6 mjeseci od dana proglašenja ovog ustavnog zakona. Ovim se prijedlogom propisuje i to da zakoni kojima se uređuje izbor zastupnika u Hrvatski sabor mora donijeti najkasnije godinu dana prije održavanja redovnih izbora za zastupnike Hrvatskoga sabora, kao i to da će se Ustavni zakon o Ustavnome sudu uskladit s odredbama članka 125. Ustava unutar godine dana od proglašenja ovog ustavnog zakona. Donošenjem ovog zakona omogućit će se ustvari puna provedba i primjena Ustava Republike Hrvatske unutar čitavog našeg pravnog sustava i zbog toga klub Hrvatske seljačke stranke podržava prijedlog ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege. Samo četiri napomene u vezi predloženog Ustavnog zakona o provedbi Ustava Republike Hrvatske. Prvo, vidim da neke zbunjuje odredba članka 5. Zakona o tome da se zakoni kojim se utvrđuje izbor zastupnika u Hrvatski sabor mora donijeti najkasnije godinu dana prije održavanja izbora. Takva odredba i u sadašnjem zakonu, Ustavnom zakonu o provođenju Ustava postoji, dakle ne radi se o nikakvoj novoj odredbi i to je dobro da je i u ovom ustavnom zakonu navedena takva odredba. Ona je bitno jamstvo biračima, ali i sudionicima izborne utrke da barem godinu dana prije izbora znaju po kojim pravilima će se izbori održavati. Isto tako i mogući rokovi za održavanje izbora daju se iščitati iz Ustava i zakona o izboru i zbog toga ne treba čitat novine da bi u Saboru znali koji je prvi a koji krajnji rok za održavanje sljedećih parlamentarnih izbora. Ali ova odredba članka 5. nije zaštita i ne jamči mogućnost da se neposredno prije izbora mijenja Zakon o izbornim jedinicama za izbor zastupnika u Hrvatski sabor. Jer to nije zakon koji utvrđuje proceduru izbora, a ima onih koji nagađaju da je već i postignut određeni odgovor da se upravo taj zakon mijenja neposredno prije izbora, da će doći ili do smanjenja broja izbornih jedinica ili broja zastupnika koji će se birati u pojedinoj izbornoj jedinici. S obzirom da takve špekulacije mogu uznemiriti odnosno omogućuju promjenu u zadnji trenutak. Bilo bi dobro da oni koji znaju jasno hrvatskoj javnosti poručuje da li takvih promjena se priprema ili ne. Drugo, odnosi se na rok iz članka 6. da će se tek u roku od godinu dana Ustavni zakon o Ustavnom sudu usuglasiti sa ustavnim promjenama. Nije mi jasno doista zašto bi kod ovog zakona rok trebao biti čak godinu dana kada za sve ostale zakone predviđamo rok od šest mjeseci. Mislim da bi predlagatelj gospodine državni tajniče to morao objasniti zašto je ovdje rok godinu dana, jer ako su samo tehnički razlozi onda je šest mjeseci primjereni rok. Ako postoje neki drugi razlozi onda to nam morate doista reći, naravno ako smijete. Treće. Članak 7. govori o zakonima koji se moraju donijeti u roku od šest mjeseci jer se po navodu ili po strukturi ovoga članka podrazumijeva da se ustavne odredbe ne mogu neposredno primjenjivati i među njima se spominje i referendum. Dakle, područje koje se novim zakonom mora regulirati u sljedećih šest mjeseci. Znači li ovakvom stipulacijom članka šest da Vlada smatra da svaki referendum državne ili lokalne koji bi se morao održati prije zakonskih izmjena i isteka roka od šest mjeseci se provodi po starom ustavu. Citiram: "Zakoni kojim se omogućuje primjena odredbi Ustava koje se ne mogu neposredno primijeniti, pa sad kaže i referendum." Dakle, ovaj članak nedvosmisleno utvrđuje da se područje referenduma ne može direktno primjenjivati ustavna odredba promijenjenog Ustava što smatram da nije točno. I molim kada će se taj zakon pripremati da se ne zaborave konzultacije i savjetovanje sa jedinicama lokalne i regionalne samouprave jer tim zakonom između ostalog on je bitan je predviđen i postupak opoziva čelnika općina, gradova i županija i provođenje lokalnog referenduma i ne bi bilo dobro da Vlada s prijedlogom tog zakona dođe u Hrvatski sabor, a da mi u Hrvatskom saboru ne znamo stavove udruga koje okupljaju općine, gradove i županije jer vremena za sad imate dosta da se ta savjetovanja provedu. Nadalje, zakon koji se ovdje također navodi da se u roku od šest mjeseci treba provoditi je i Kazneni zakon. Ja želim vjerovati da aktualna situacija u Hrvatskoj će biti ovaj put dovoljno jasna predlagatelju promjena Kaznenog zakona i konačno shvatiti da i u tom zakonu moramo intervenirati i zaštititi interese hrvatskih radnika. "Kamensko" je samo jedan od primjera, gdje su kršenjem odredbi zakona strane banke u Hrvatskoj na najgrublji način zadirale u pravo radnika. "Kamensko" ali i veliki broj drugih tvrtki su tvrtke u kojima radnicima obvezatni doprinosi kao što su mirovinski i zdravstveni nisu uplaćivani u kontinuitetu unatrag dvije godine, a jučer sam saznao neredovito unazad deset godina. Mi imamo zakon, posebni Zakon o obvezatnim doprinosima. U tom zakonu postoji odredba da je poslovna banka u obavezi Poreznu upravu u roku od 30 dana obavijestiti o svakoj isplati plaće a kada nisu ujedno i plaćeni doprinosi za mirovinsko i zdravstveno. Dakle, svaka transakcija i isplata plaće radnicima, a da istovremeno nisu uplaćeni i doprinosi je banka, svaka banka u Hrvatskoj morala prijaviti Poreznoj upravi. To je zaštitni mehanizam koji im je država pokušala utjecati na to da takvih ... [[Govornik se ne razumije.]] Meni je žao što je iz tog zakona izbačena odredba koja je također postojala, koja je obavezivala središnji registar REGOS da u roku od 30 dana svakog osiguranika mora obavijestiti o neplaćanju obvezatnih doprinosa. I što se sad dešava? Banke su u talu sa poslodavcima i pomažu im direktno iz njihovih kapitalnih interesa da isplaćuju plaće bez uplate doprinosa za zdravstveno i mirovinsko osiguranje. To nije po našim propisima kazneno djelo, nego prekršaj koji će se sankcionirati sa nećete vjerovati 5000 kn kazne, prekršajne kazne. A šteta koja je nanijeta radnicima mjeri se sa desetke milijuna kuna. Dakle, želim vjerovati da će se poučeni primjerom "Kamenskog" i sličnih slučajeva unazad samo nekoliko dana Vlada odvažiti na oštrije sankcioniranje svih onih koji krše postojeće zakone kada su u pitanju provedba prava iz radnog odnosa. I na kraju. Članak 8. propisuje da će se zakon kojim se uređuje nadzor Sabora nad djelovanjem Vlade u institucijama Europske unije donijeti do pristupanja Republike Hrvatske Uniji, do pristupanja. Ja smatram da bi ovdje umjesto riječi ili roka "do pristupanja" trebao biti rok do potpisivanja pristupnog ugovora. Dakle, prije roka pristupanja, nego do potpisivanja pristupnog ugovora. Jer taj zakon i ti zakoni koji će utvrđivati odnose Parlamenta, Vlade, a u odnosu na europska tijela i Europski parlament i Europsku komisiju građani ove države moraju znati prije no što izađu na referendum, prije no što u Hrvatskoj bude proveden referendum, a ne tek nakon toga. I mislim da bi zbog toga ovdje u članku 8. umjesto "do pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju" trebao biti "rok do potpisivanja pristupnog ugovora Republike Hrvatske Europskoj uniji po pristupanju u Europsku uniju." Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa uvaženi kolega je netočno kazao da se referendum provodi temeljem Ustava. Uvaženi kolega temeljem Ustava se referendum ne provodi nego temeljem zakona, a u tom smislu i ustavna odredba kaže da se o referendumu donosi zakon i ne samo to već i da se zakonom mogu propisati i uvjeti za održavanje savjetodavnog referenduma. Dakle, Ustavom se referendum ne provodi.
Hvala. Dame i gospodo, danas ćemo u 13,00 sati imati glasovanje o jednoj točci dnevnog reda koju je nužno donijeti radi stupanja na snagu. Dakle, u 13,00 sat imamo glasovanje. Nastavljamo naravno rad poslije do pola 2, zatim pauza i onda se nastavlja rad poslijepodne uobičajeno. Sutra bi imali redovitu raspravu do negdje malo prije 12 sati, kada ćemo morati prekinuti glasovati o ostalim točkama dnevnog reda. Ili ako budemo glasovali ili ne glasovali, u svakom slučaju trebamo jedan vremenski prostor da se uredi sabornica, zbog toga što imamo proslavu, dakle svečanu sjednicu povodom Dana nezavisnosti, koji pada u petak, i onda, i na toj sjednici će se podijeliti državne nagrade za znanost. Nešto slično kao lani, samo malo u skraćenom postupku, jer lani smo potrošili prilično vremena oko toga. Dakle evo u 1 sat molim klubove da to uzmu u obzir, u 1 sat danas, a sutra, ova točka dnevnog reda ja se nadam da ćemo uspjeti završiti, tako da onda sutra imamo ovo što sam najavio, koje može trajati najviše do 14 sati kada možda Sabor onda i završio. Barem što se tiče ovoga tjedna. Evo hvala lijepo. Na redu je gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospdine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Kao što je dakle savršeno jasno, ovim prijedlogom ustavnog Zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske precizno se određuju rokovi kada će se koji zakon donijeti i koji su to zakoni koji se moraju tim rokovima donijeti. Nešto ću samo reći općenito o rokovima, više ću se posvetiti pojedinim zakonima, odnosno odredbama za koje i dan danas postoji, pogotovo u ovom aktualnom trenutku prijepor da li se cijeli zakon primjenjuje neposredno, odnosno neke njegove odredbe. Ovdje maloprije kolega Lesar napomenuo u članku 5. koji govori o tome da zakoni koji uređuju izbor zastupnika u Hrvatski dom kao što je to bilo i do sada, dosadašnja odredba, da se moraju donijeti najkasnije godinu dana prije održavanja redovnih izbora za zastupnike Hrvatskog sabora. To je dakle krajnji rok. Također postoje i ovi drugi rokovi, oni koji se ne mogu neposredno primijeniti, da će se donijeti u roku od 6 mjeseci. Već imamo neko staro iskustvo, ja bih rekla i pogrešnu praksu koju treba promijeniti. Dakle to su oni krajnji rokovi, ali nema nikakvog razloga da u što skorije vrijeme radi pravne sigurnosti, ustavnosti, donesemo što prije sve ove zakone. Kao što znamo, evo prošli su i prvo čitanje, što je svakako pohvalno, Zakon o Državnom sudbenom vijeću, prijedlog Zakona o Državnom sudbenom vijeću i o državnom odvjetništvu. Tako bi trebalo biti i sa ovim ostalim zakonima, dakle da se nađu što prije ovdje na raspravi, da se oni mogu prije svega kvalitetno raspraviti, ali jednako tako i donijeti onda u primjerenom roku. Pogotovo što se tiče aktualnog političkog trenutka, dakle iako su redovni izbori koncem sljedeće godine, ali u svakom slučaju poznavajući našu političku priliku i osluškujući duh vremena, takav zakon u svakom slučaju treba donijeti što prije. Najviše prijepora, još na Odboru za Ustav, a onda i na plenarnoj sjednici, bila je sama rasprava o referendumu i evo mi nezadovoljni u klubu SDP-a, a i ostali iz opozicije protivili smo se da se o tome, odnosno o samom pitanju izjašnjava Ustavni sud. Ne treba zaboraviti ovdje riječi koje su upućene od vladajućih, još tada na Odboru za Ustav rečeno je da se ne zna, dakle na izričito pitanje medija, javnosti da li će se neposredno primijeniti Ustav, ili je potrebno donijeti referendum. Tada su vladajući rekli, mnogi su to ponovili da to Zakon o referendumu da se još ne zna da ćemo to vidjeti. Sada kada se predlaže i obrazlaže ovaj prijedlog ustavnog Zakona za provedbu Ustava, dakle kada je stvar ova o referendumu upućena Ustavnom sudu, sada se jamči da ukoliko Ustavni sud dade zeleno svijetlo, da će se neposredno primijeniti Ustav. Uostalom mi smo imali i neposrednu primjenu Ustava do sada, iako nije izabrana sutkinja kandidatkinja za sutkinju Ustavnog suda, ali u svakom slučaju postupak je bio po primjeni novog Ustava. Dakle te odredbe su se izravno primijenile. Kao što je u članku 7. razvidno koji su to zakoni koji, bar ovdje koji se prijedlogom zakona nabrajaju, koji se ne mogu neposredno primijeniti. Dakle i ovaj mali katalog u tome ulazi i referendum i Kazneni zakon. Radi naše pravne sigurnosti to bi trebalo razjasniti. Naime čitajući i jezično i bilo kako tumačenje primijenite, zaključit ćete da ništa se ne može raditi dok se ne donese, postupati dok se ne donese novi Zakon o referendumu. Međutim tomu nije tako, jer postoje one norme koje se izravno primjenjuju, koje čak sada među ovdje nama vlada konsenzus, pa bi trebalo po mom mišljenju to regulirati, osim određenih odredbi na koje izravno upućuje Ustav. To je potrebno. Nećemo time opteretiti tekst, a ovaj ustavni zakon neće biti za jednokratnu uporabu. Jednako tako i sa Kaznenim zakonom. Dakle zbog čega se mijenja Kazneni zakon, svi znamo evo da je na našu inicijativu u Ustav uvrštena odredba o nezastarijevanju kaznenih djela počinjenih tijekom pretvorbe i privatizacije. Pa se onda postavlja pitanje, s obzirom na ovu, na odredbu članka 7. kako je to sada u prijedlogu ustavnog zakona predloženo, dakle da je to zakon koji se neposredno ne primjenjuje. To ima značajne kaznenopravne i procesne reperkusije, pogotovo na vlastito u pogledu tijeka zastare. Ukoliko bi tumačili dakle ovu odredbu kako je to izrijekom i napisano, dakle u tom razdoblju bi nastupila dok se god ne donese izmjena Kaznenog zakona, adekvatna izmjenama Ustavnog suda, mogla bi u tom intervalu nastupiti zastara. Zato mi se čini, a naravno da bi to bilo pogubno za naš pravni sustav, i na kraju krajeva za ono što smo svi jednoglasno ovdje izglasali, tako da se poslije ne bi čudili da možda neki predmet je upravo u ovom intervalu, otkad je donesen novi Ustav i do onog trenutka kad će biti izglasan, kad će biti izglasane izmjene Kaznenog zakona, na tragu izmjene Ustavnog suda da bi se mogle te stvari dogoditi. Jednako tako priklanjam se mišljenju koje je ovdje već bilo izrečeno da i u članku 8. treba što prije donijeti zakon kojim se uređuje nadzor Hrvatskog sabora nad djelovanjem Vlade i taj rok bi u svakom slučaju trebao biti puno kraći i puno preciznije određen. Priklanjam se također mišljenju koje je ovdje izrečeno, dakle dok se otvore upravo taj završni, čim onog trenutka kada se završe predpristupni pregovori, a to znači da bi uskoro mi morali naći, mi morali ovdje raspravljati o takvom jednom prijedlogu zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Josip Salapić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici pred nama je prijedlog Ustavnog zakona za provedbu Ustava RH. Ustavne promjene donijeli smo 16. lipnja ove godine. Ja bih rekao da je pred nama jedan tehnički ustvari zakon kojim provodimo ono što smo donijeli ustavnim promjenama u zakonodavni sustav RH, a to su naše obveze donošenjem ustavnih promjena koje smo izglasali ovdje u Hrvatskome saboru. Prije svega Vlada Republike Hrvatske je nizom zakona i prije nego što smo danas evo došli do rasprave o ovome prijedlogu konačnoga Ustavnog zakona za provedbu Ustava uputila niz zakonskih prijedloga koji se odnose na završetak pregovora Poglavlja 23. za pristup Republike Hrvatske EU. Ti zakoni su prošli prvo čitanje, kao što su ne znam Zakon o Državnom odvjetništvu, Zakon o Državnom sudbenom vijeću, Zakon o izborima zastupnika u Europski parlament, Zakon o pravima državljana europskih zemalja da se kandidiraju na izborima za jedinice lokalne uprave i samouprave, Zakon o obrani i čitav niz onih zakona koje je dakle prije nego što je došla u proceduru ovaj prijedlog zakona Vlada uputila Hrvatskom saboru gdje smo proveli rasprave u prvom čitanju i gdje ćemo kroz rasprave u Hrvatskom saboru te zakone i dalje prilagođavati ustavnim promjenama, Ustavom koji smo izglasali, a i silnim onim obvezama koji proizlaze iz pregovora naše pregovaračke misije za pristup Republike Hrvatske EU. Ovaj zakon definira rokove u kojima se moraju te ustavne promjene uskladiti sa postojećim pozitivnim propisima u RH to je 6 mjeseci za zakone koji su taksativno nabrojani u članku 7., a tiču se obrane, Oružanih snaga RH, Kaznenog zakona, Državnog ureda za reviziju, sudova, Državno sudbenoga vijeća, Državnog odvjetništva, izbora predsjednika RH, referenduma, pravo na pristup informacijama, obrazovanja te pučkog pravobranitelja. Kao što sam rekao veliki niz zakona je već bio u saborskoj raspravi i dakle mi smo i prije nego što smo došli do ovoga konačnog prijedloga zakona velik dio tih pravnih propisa usklađujući zakone RH sa propisima EU raspravili u Hrvatskom saboru, a to ćemo učiniti i u drugom čitanju kada ćemo te zakone konačno i donijeti. Utvrđuje se rokovi što se tiče dakle izbora zastupnika u Hrvatski sabor. Rokovi koji se tiču Ustavnog zakona o Ustavnom sudu RH gdje je utvrđeno rok od godine dana. Ja smatram da je ovim konačnim prijedlogom zakona sve jasno, da ono što smo raspravili na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav da tu nema razloga da se nešto tu drži figa u džepu. Mislim da je ovo jedan zakonski okvir kojima ćemo samo utvrditi ono što smo već u Hrvatskom saboru donijeli, a to je dakle novi Ustav RH. Sve one zakone koji su trenutno na snazi oko 6 mjeseci ćemo uskladiti sa ustavnim promjenama. Sve ono što su naše obveze po Poglavlju 23. ćemo do rokova završiti da bismo mogli potpisati pristupni ugovor da bi naša država postala punopravnom članicom EU. Mislim da tu ne treba previše širiti priču, mislim da je sve jasno rečeno u onim ustavnim promjenama koje smo donijeli u velikom nizu nekoliko puta raspravljajući o onome, dakle o onim obvezama koje su proistekle od obveza za pristup EU do onih obveza i onih prijedloga koje smo uvažili koji su došli od civilnoga društva i od pojedinih institucija gdje smo naš Ustav usavršili i prilagodili ga modernom Europskom ustavu što je obveza naša prilikom evo pred vratima ulaska u EU. Ja dakle podržavam ovaj konačni prijedlog Ustavnoga zakona i vjerujem da ćemo u rokovima koji su pred nama, dakle 6 mjeseci i godinu dana, uskladiti postojeće pozitivno pravne propise sa obvezama koje naša država ima prema EU. Hvala lijepo.
Hvala. Upravo je u 10,43 isteklo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Na redu je gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Odlukom o proglašenju promjene Ustava RH koju je na sjednici održanoj 16. lipnja 2010. godine donio Hrvatski sabor izvršena je potrebna sveobuhvatna ustavno pravna prilagodba za pristupanje Republike Hrvatske EU kao i promjena pojedinih postojećih ustavno pravnih odredbi proizašlih iz niza inicijativa Vlade RH, zastupnika, udruga civilnog društva i određenih institucija. Obzirom da sama primjena ustavnih odredbi sadržanih u promjeni Ustava RH iziskuje potrebu donošenja novih i cjelovitih zakona ili usklađivanja postojećih odredbom članka 30. promjene Ustava propisan je rok od 6 mjeseci od dana proglašenja promjene Ustava u kojem roku Hrvatski sabor treba donijeti Ustavni zakon za provedbu Ustava RH. Predloženim Ustavnim zakonom propisuje se neposredna primjena pojedinih odredbi Ustava za čiju se primjenu prema Ustavu ne mora donijeti Ustav ili zakon. Nadalje, utvrđuju se rokovi za donošenje pojedinih novih zakona za usklađivanje postojećih, utvrđuje se posebni rok za usklađivanje zakona kojim se uređuje izbor zastupnika u Hrvatski sabor kao i poseban rok za usklađivanje Ustavnog zakona o Ustavnom sudu RH. Također, propisuje se da donošenje pojedinih zakona prije stupanja na snagu Ustavnog zakona ne isključuje obvezu Hrvatskog sabora da zakon uskladi sa odgovarajućim odredbama Ustava kako bi se osigurala usklađenost pravnog sustava u cjelini. Osim niza zakonskih prijedloga koje je Vlada Republike Hrvatske uputila Hrvatskom saboru prije ovog Ustavnog zakona, a za koji proizlazi obveza usklađivanja iz pojedinih poglavlja pregovora u odredbi članka 7. taksativno su navedeni zakoni koji se ne mogu neposredno primijeniti, odnosno pravna područja koja treba uskladiti u roku od 6 mjeseci od dana proglašenja Ustavnog zakona. Radi iznijetog, a imajući u vidu da se predloženim usklađuje hrvatsko zakonodavstvo s propisima EU podržavam donošenje Ustavnog zakona za provedbu Ustava RH. Hvala.
Na redu je uvaženi zastupnik Damir Sesvečan, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Dakle, kao što je već rečeno ustavnim promjenama iz lipnja ove godine u članku 30. određeno je da će Hrvatski sabor u roku od 6 mjeseci od dana njegovog proglašenja donijeti Ustavni zakon o provedbi Ustava Republike Hrvatske. Dakle, u ustavnom roku taj je Ustavni zakon danas pred nama. Njime se propisuje neposredna promjena određenih odredbi Ustava, ali i onih odredbi koje se ne mogu neposredno primijeniti, odnosno za koje je potrebno donijeti Ustavni zakon ili zakon. U članku 7. ovog prijedloga su pobrojene odredbe Ustava koje se ne mogu neposredno primijeniti, pa će ih trebati urediti zakonima. To su odredbe koje se odnose na pravna područje obrane, Oružane snage, Kazneni zakon, Državni ured za reviziju, sudove, Državno sudbeno vijeće, Državno odvjetničko vijeće itd. dakle svi oni su precizno nabrojeni u članku 7. Neki od navedenih područja su u međuvremenu od proglašenja ustavnih promjena do danas uređena pojedinim zakonima ili novelama zakona. Pa smo tako primjerice prošli tjedan kao Hrvatski sabor donijeli i Zakon o Državnom sudbenom vijeću, Zakon o izmjenama i dopuna Zakona o sudovima i Zakona o Državnom odvjetništvu. Prije toga su donijeti primjerice Zakon o izborima zastupnika iz Republike Hrvatske europski Parlament, Zakon o pravu državljana drugih država članica Europske unije u izborima za predstavnička tijela jedinca lokalne i područne (regionalne) samouprave, donijeti je Zakon o pravosudnoj suradnji o kaznenim stvarima u državama članicama Europske unije i dakle još niz drugih zakona. Također ovim Ustavnim zakonom utvrđuju se rokovi za donošenje potrebnih novih zakona, rokovi za usklađivanje važećih zakona, te se utvrđuju posebni rokovi i to rok od godine dana prije održavanja redovnih izbora za usklađivanje zakona kojim se uređuje izbor zastupnika u Hrvatski sabor. Dakle, tu se razrađuje odredba članka, odnosno trebat će se razraditi odredba članka 45. Ustava, a on se odnosi na glasovanje hrvatskih državljana s prebivalištem izvan Republike Hrvatske i ukidanje nefiksne kvote, dakle kao i rok isto tako od godine dana od dana proglašenja ovog Ustavnog zakona za usklađivanje Ustavnog zakona u Ustavnom sudu Republike Hrvatske. Dakle, on se odnosi na razradu članka 125. Ustava Republike Hrvatske koji se odnosi na izbor sudaca Ustavnog suda dakle sada je potrebna dvotrećinska većina ukupnog broja zastupnika u Hrvatskom saboru za izbor sudaca Ustavnog suda. Evo, da ne dužim iz ovih razloga podržat ću donošenje ovog Ustavnog zakona za provođenje Ustava Republike Hrvatske. Naravno podržavam i amandmane Odbora za zakonodavstvo koji između ostalog nomotehnički popravljaju sam izričaj zakonskih odredbi i svakako doprinose njihovoj jasnoći. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvažen zastupnik Daniel Srb, nema ga. Gubi pravo na raspravu. I kao zadnji pojedinačno prijavljeni, uvaženi zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Kada smo na ovoj točci dnevnog reda, mislim da je vrlo važno napomenuti da je izmjenama Ustava u članku 7. regulirano pitanje glasovanja hrvatskih državljana koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj, odnosno koji žive izvan prostora Republike Hrvatske. I poznato je da je ta materija uređena na način da će svi ti naši državljani imati pravo glasa na način da će glasovati u diplomatsko-konzularnim predstavništvima, te da će imati tri zastupnika u Hrvatskom saboru. Obzirom na taj postignuti dogovor, ja mislim da bi bilo vrijeme sada razmisliti o rekao bih unapređenju tog dogovora i provedbi ovih izmjena i dopuni Ustava na način da se Izbornim zakonom regulira pitanje glasovanja Hrvata izvan Republike Hrvatske, na način na koji je to pitanje regulirano i u brojnim drugim europskim državama, što znači da bi bilo dobro da se razmisli dakle i pozicija i opozicija, o mogućnosti izmjena Izbornog zakona na način da se omogući da se ljudi koji žive izvan Republike Hrvatske, a stanuju daleko dakle govorim o velikim rasprostranjenostima različitih država svijeta u kojima Hrvati žive, da im se omogući da se prethodno registriraju za izbore bez obzira o kojima se radi u Republici Hrvatskoj, te da glasuju dopisno. Dakle u tom slučaju ne bi dolazilo do nikakvih izmjena postojećeg Ustava, postojeći Ustav bi bio netaknut, dakle prihvaćen, ali bi kroz njegove odredbe i onu u kojoj stoji da bi se ostvarivalo pravo glasa Hrvata izvan Republike Hrvatske preko diplomatsko-konzularnih predstavništava naprosto olakšao njihov pristup glasu. Dakle, ništa se ne bi mijenjalo ali bi se omogućio pristup ostvarenju toga prava. Uopće ne treba niti govoriti koliko zemalja u svijetu već ima taj mehanizam. Evo upravo su završeni izbori u Bosni i Hercegovini i Bosna i Hercegovina dakle kao naša susjedna zemlja, ima taj razrađeni model Prema tome, radi se o tome da se ljudima koji žive iu svijetu izvan granica u ovom slučaju Republike Hrvatske uz prethodnu registraciju omogući to pravo. Razlog zašto bi trebalo o ovome razmisliti, zašto iskreno pozivam osobito opoziciju, u ovom slučaju prije svega vodeću opozicionu stranku SDP da na određeni način prihvati ovaj pristup je da u svijetu sve više u svijetu zemalja prihvaća tzv. e-voting i različite mehanizme kojima olakšava svojim građanima pristup glasu. Dakle, dopisno glasovanje u ovom slučaju uz prethodnu registraciju bi bilo sukladno Ustavu Republike Hrvatske, a omogućilo pristup naših ljudi glasačkom mjestu i ostvarenju toga osnovnog ljudskog prava. Molim još jedanput i apeliram zapravo da se o tome razmisli i da se na taj način ispravi jedan uvjetno rečeno nedostatak koji će prouzročiti ne znam velike kilometarske razdaljine koje ljudi moraju prijeći da bi glasovali. Još jedna samo rečenica, a dopustite mi osvrnuo bih se jer nisam to učinio kada je kolega Kajin govorio i osvrnuo bih se na njegov govor ovdje jutros, a to je kada je govorio o zastarijevanju kriminala itd. i to je gotovo praksa u našem Saboru, da se često kriminal povezuje sa određenim ljudima. A on je doslovno kazao da generali iz rata koji su izišli, generali iz rata s milijunima itd., dakle jako se naglašava kriminal i neke ljude koji su u ratu zaslužni za pobjede u ratu i za oslobođenje Hrvatske. Mislim da je to nedopustivo, svatko ima svoje ime i prezime i onda se može kazat imenom i prezimenom i povezivati ga se sa nekom nedopuštenom radnjom, ali nikako to nije dopušteno niti to smijemo činiti u ovom Saboru da se uz kriminal i nedopuštene radnje veže ime generali jer je to naprosto, ispada da je to jedna strategija koja zapravo vodi tome da se one ljude koji su najviše zaslužni za oslobođenje Hrvatske i sve hrvatske branitelje na određen način označava, na određen način unaprijed osuđuje itd. Klonimo se toga jednom zauvijek i to je jedna štetna paradigma koja se stalno ponavlja u ovoj sabornici. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I u ime predlagatelja, završno obrazloženje i osvrt, uvaženi Damir Kontrec, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnici. Zahvaljujem vam na raspravi i iznesenim primjedbama i prijedlozima. Vlada će naravno poštivati rokove koji će biti propisani ovim zakonom za donošenje potrebnih zakona. Napominjem da ste neke zakone usvojili prošli tjedan. Iz rasprave mi se učinilo kao da se govori o prvom čitanju tih zakona, to je ovaj pravosudni paket zakona koji su praktički pa gotovo jednoglasno usvojeni. Što se tiče pak sadržaja zakona koje treba donijeti, kao državni tajnik ne bavim se predskazivanjem i ne mogu o tome govoriti, ali Sabor je taj koji će donijeti u konačnici te zakone.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Molim vas, dame i gospodo, budući da ćemo sada glasovati o prijedlogu Ustavnog zakona za provedbu Ustava RH što je bio hitni postupak, P.Z. br. 619. molim da se ponovno uključimo kako bi prekontrolirali kvorum jer za ovaj zakon je potrebno najmanje 102 glasa za. Molim vas da se uključimo i vidimo da li imamo. Molim vas uključimo se radi kontrole kvoruma. Ovdje se je registriralo 102. Ja računam da nas ima više. Ali kod glasovanja o Zakonu ustavnom najmanje 102 mora biti za. Ne mora, ali potrebno je. Prema tome, da vidim koliko je izbrojio gospodin Marić gore. 114 je izbrojio. Možemo odlučivati. Dakle, Konačni prijedlog Ustavnog zakona za provedbu Ustava RH, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 619. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo, Klub zastupnika SDP-a i Klub zastupnika HNS-HSU-a. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane Odbora za zakonodavstvo te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno čl. 169. Poslovnika. Molim predstavnika predlagatelja državnu tajnicu Tatjanu Vučetić da se očituje o amandmanu Kluba zastupnika HNS-HSU-a, amandman jedan na čl. 6.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa Vlada ne prihvaća amandman. Predlagatelj naime smatra da su odredbe čl. 2. Ustava dovoljno precizne i jasne i da stoga nije potrebno detaljnije obrazlagati.
Molim u ime kluba gospodin Hrelja. Izvolite.
Mi smo ustvari samo tražili da s obzirom na sadržaj potrebnih izmjena, ali i važnost samog Ustavnog zakona smatrali smo da je nužno što prije pristupiti usklađivanju Ustavnog zakona sa Ustavom i umjesto godinu dana predlažemo jedan isto tako primjereniji rok od 6 mjeseci s obzirom na ono što nas sve očekuje pa ne vidim ničeg spornog u ovom prijedlogu. Mislim da je dobronamjeran, a vi ste ga ipak ocijenili drukčije pa tražim glasanje o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za prijedlog ovog amandmana koji Vlada ne prihvaća? Hvala, nije dobio potrebitu većinu. Prelazimo na amandman Kluba zastupnika SDP-a na članak 7. također. Izvolite.
Naime, Vlada ne prihvaća amandman uz obrazloženje da je čl. 2. dovoljno precizno regulirana odredba, da je nije potrebno daljnje pojašnjavati.
Hvala. U ime kluba, izvolite gospodin Josip Leko, u ime kluba SDP-a.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Klub SDP-a je bio uvjeren da će Ustavni sud jednu političku odluku da li je potrebno održati referendum ili ne vratiti Hrvatskom saboru na odlučivanje, a čl. 7. predloženog zakona naveo je područja koja prije nego što se primjenjuje Ustav mora biti razrađeno zakonom, među tim područjima je i referendum općenito i načelno. Takva stipulacija članka 7. ostavlja mogućnost za različita tumačenja, pa je Klub SDP-a za svaku sigurnost i ostaje kod toga, predložio da se u članku 7. doda ovakva formulacija da ne bi bilo spornih odlučivanja da je državni referendum moguće i potrebno održati samo na temelju rješenja koja postoje u važećem Ustavu. Tražim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman kojeg Vlada ne prihvaća? Hvala, nije dobio potrebitu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske. Molim uključimo se. Ovdje sam obaviješten da dvojca zastupnika nemaju sredstvo za glasovanje tehničko, to je gospodin Andrić i gospodin Sanader. Pa molim da se izjasne posebno u pogledu prihvaćanja ovog Ustavnog zakona, njih dvojica ako ima još netko molim da se izjasni. Hvala lijepa. Molim uključimo se i glasujmo o Prijedlogu Ustavnog zakona o provođenju Ustava Republike Hrvatske, da bi se donio potrebno je najmanje 102 glasa. Izvolite uključimo se. Rezultat. Da li se želite izjasniti vi dvojca? Jeste li za? To znači na osnovu ovog sredstva, za je glasovalo 110 zastupnika, 2 suzdržana i 2 protiv. Ustavni zakon ...sa prihvaćenim amandmanima a Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav predložio je Hrvatskom saboru donošenje odluke o proglašenju Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske. Dajem na glasovanje Odluku o proglašenju Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske. Molim uključimo se i glasujmo. O proglašenju. Rezultat. Odluka o proglašenju Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske je prihvaćena sa 109. glasova za, 1 suzdržan i 1 protiv. Dame i gospodo, mi ćemo, ja ću vam zaželjeti ugodan odmor, odnosno vikend, s time da se nađemo u 9 i 30 sati 27. srijeda, i točka dnevnog reda će biti Prijedlog pokretanja pitanja povjerenja predsjednici Vlade Republike Hrvatske Jadranki Kosor a potom ćemo nastaviti sa prekinutom točkom dnevnog reda koju smo danas započeli. Hvala vam i želimo vam ugodan odmor.
Prelazimo na 2. točku dnevnog reda. To je - Konačni prijedlog Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 615 Predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Pavle Matičić, državni tajnik u Ministarstvu uprave. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Dame i gospodo zastupnici Hrvatskoga sabora. Materija kojom se predlaže urediti ovlasti Vlade da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora je poznata iz razloga što je Hrvatski sabor svake godine donosio Zakon o ovlastima Vlade da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora. Ovlast Vlade da u zakonodavnoj delegaciji svojim uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora prestat će prema važećem zakonu 7. listopada 2010. godine, znači sutra jer toga dana ističe rok od godinu dana kada je Vladi Republike Hrvatske dana ta ovlast. Temeljem date ovlasti Vlada je donijela svega tri uredbe i to Uredbu o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju koja je još uvijek na snazi, Uredbu o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti koja više nije na snazi te Uredbu o dopuni Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika koja je na snazi. Vlada predlaže da joj se i nadalje podijeli zakonska ovlast za donošenje uredbe na temelju zakonske ovlasti i to samo u razdoblju kada Hrvatski sabor redovito ne zasjeda te za razdoblje kada je Hrvatski sabor raspušten ili mu je istekao mandat. Sukladno tome, Vlada bi imala ovlasti samo u razdoblju od 15. prosinca 2010. do 15. siječnja 2011. te od 15. srpnja 2011. do 15. rujna 2011. godine. Poštovani potpredsjedniče, Vlada predlaže da se donese ovaj zakon kako ga je predložila. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za zakonodavstvo, predsjednik Odbora uvaženi Emil Tomljanović. Izvolite. Ali odmah da najavim, pročitat će i izvješće u ime Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvolite dva puta.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo najprije dakle Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Naime, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora je na 61. sjednici održanoj 5. listopada 2010. godine raspravio Prijedlog zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora, s konačnim prijedlogom zakona, a koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 2. rujna 2010. godine. Odbor je konačni prijedlog zakona raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskoga sabora kao matično radno tijelo. Odbor je bez rasprave jednoglasno, dakle 9 glasova za, predložio hrvatskom saboru da donese Zakon o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora i to u tekstu u kojem ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Nadalje, što se tiče izvješća Odbora za zakonodavstvo. Dakle, Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora je na 102. sjednici održanoj 5. listopada 2010. godine raspravljao o Prijedlogu zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora, s konačnim prijedlogom zakona. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona i ne protivi se prijedlogu predlagatelju da se ovaj zakon donese po hitnom postupku, kao ni prijedlogu da stupi na snagu na dan objave u Narodnim novinama. Na tekst konačnog prijedloga zakona Odbor za zakonodavstvo nema primjedaba. Hvala.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Na redu su prvo klubovi. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo još jedanput poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Na samom početku pokazat ću naravno da Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire ovaj prijedlog zakona. Svakako da treba naglasiti i to da u ustavnoj praksi svih suvremenih država, svih suvremenih parlamentarnih demokracija zakonodavno tijelo dakle Sabor može ovlastiti Vladu da donese neki opći propis ili svojim općim propisima uredi određeni krug odnosa ili pitanja čije donošenje odnosno propisivanje prema Ustavu je u nadležnosti Parlamenta. Pravni akti koje donose Vlade u tim slučajevima nazivaju se uredbe na temelju zakonskog ovlaštenja i pri raspravama o ovoj temi uvijek se otvaraju barem dva pitanja. Prvo kod njih je ili prvo glasi da li se u konkretnoj situaciji, da li u konkretnoj situaciji dolazi do narušavanja ustavnih odredbi, odnosno protuustavnosti u smislu donošenja pojedinih konkretnih odredbi. I drugo, da li se uredbama na temelju zakonske ovlasti mogu mijenjati konkretne odredbe važećeg zakona. Naš Ustav što se tiče prve i druge situacije, dakle jasan, precizan obzirom da određuje da Hrvatski sabor može ali naravno najviše na rok od godine dana ovlastiti Vladu Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz njegovog djelokruga osim na pitanja koja su izričito, taksativno, precizno navedena u odredbi Ustava Republike Hrvatske. Njih nije, dakle potrebno posebno iščitavati. Uredbe na temelju zakonske ovlasti ne mogu djelovati unatrag i slijedom ustavne odredbe prestaje vrijediti istekom roka od godine dana od dana dobivene ovlasti. Ali opet mislim da je vrlo bitno naglasiti osim ako Sabor drukčije ne odluči. S druge pak strane, sama činjenica da se uredbama ili uredbom samo u iznimnim situacijama i ustavnim rokovima mogu regulirati određena područja života. Dakle, logično dolazi i do takve situacije da se uredbama uređuje nešto na drugi način, na drugačiji način nego što je to bilo uređeno na temelju važećih zakona. Dakle, imamo situaciju da Vlada regulira odnose koji su već uređeni zakon. Nužno dolazi i do u tom smislu derogiranja pojedinih zakonskih odredbi, ponavljam u tom smislu. Ali u protivnom, niti u formalnom niti u stalnom smislu donošenje uredbi ne bi imalo nikakvu svrhu. Ovdje se uvijek otvara i jedno drugo pitanje, a to je pitanje zloupotrebe ili mogućnosti zloupotrebe ustavnih ovlaštenja, odnosno da li ih je u konkretnoj situaciji bilo, da li je do njih došlo. Naravno da nije. Naravno da nije, jer Vlada u vrijeme kad Sabor ne zasjeda i to samo u tri situacije i sve te tri situacije imamo navedene. Dakle, konkretno uredbe. Uredbe su tri od kojih je jedna više čak nije niti na snazi. Dakle, u ovom slučaju uredbom intervenirala i to iz opravdanih razloga i obrazloženih razloga pa prigovori koji bi mogli ići u smislu kršenja tih ustavnih načela ili odredbe o nadležnosti Hrvatskog sabora u odnosu na Vladu ili ustavno-pravne pozicije Hrvatskog sabora u odnosu na Vladu ne stoje i ne mogu se kao takvi sa pozicije tumačenja Ustava i zakona apsolutno prihvatiti. S obzirom dakle, da je samo u tri situacije došlo do ovakvih intervencija, s obzirom na činjenicu da je jedna uredba i izvan snage. Dakle, ostale su samo dvije i s obzirom na sve izloženo Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavniče Vlade, kolegice i kolege. Ovo je zakon koji je zapravo gotovo identičan onome kojega smo vidjeli i prošle godine, odnosno ovo je zakon kojega Vlada svake godine predloži na početku našeg jesenskog zasjedanja koristeći svoje ustavne ovlasti. I doista, usporedimo li tekst ovoga zakona sa zakonom kojega smo imali na stolu prije godinu dana jasno je da se on u ni jednoj riječi nije promijenio osim u datumima. Dakle, radi se o jednoj rutinskoj rekao bih špranci po kojoj Vlada izvještava na jedan specifičan način o tome kako je koristila svoju ustavnu ovlast, odnosno predlaže da joj se ta ovlast u ovome Visokom domu produlji i za sljedeću godinu. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke, Hrvatske stranke umirovljenika držimo da je doista ovdje slučaj iz kojega se vidi da Vlada nije zlouporabila svoje ustavno ovlaštenje. Ali nije samo kategorija zlouporabe bitna. Ovdje je bitna i kategorija, odnosno proces koji dokazuje vjerodostojnost Vlade za razliku od 2008. godine kad se Vlada bitno kompromitirala ako se sjećate jer je uslijed ljeta donijela onu čuvenu uredbu dok su ministri bili na jahtama uključujući i bivšeg premijera telefonski o radnom vremenu trgovina. To u 2009. se nije dogodilo. Vlada je očito bila opreznija, pametnija i odgovornija i ova tri zapravo područja na kojima je intervenirala svakako su zaslužila korištenje te ustavne mogućnosti. Ali također se postavljaju i neka pitanja. Prije svega, uredba kojom je promijenjen Zakon o zdravstvenoj zaštiti potpuno je nesporna jer je zakon u međuvremenu izmijenjen i svi elementi ove uredbe ugrađeni su u novi zakonski tekst. Međutim, postoje još dvije uredbe. Jedna je o dopuni Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika koja je očito bila skopčana s recesijskim stanjem odnosno antirecesijskim mjerama. Mi na žalost nismo dobili uz ovaj prijedlog zakona ujedno i izvješće, odnosno obrazloženje zašto su donošene ove uredbe, pa onda to otvara i jedan prostor nagađanja. Ako je već slučaj da je ovom uredbom bio ukinut članak 5. kojim se definiraju postotci tzv. posebnog dodatka na plaće pravosudnih dužnosnika i ako je to stanje koje vrijedi do konca ove godine, a Vlada ne kaže što misli dalje s tim pitanjem onda tražimo odgovor na to pitanje da vidimo da li se recesija polako smiruje i da li Vlada planira odustati od ovakvog načina reguliranja prava sudaca utvrđenih, odnosno sudačkih dužnosnika utvrđenih člankom 4. Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika ili će zapravo produljiti vrijednost ove uredbe, pa onda pravosudni dužnosnici i suci neće imati ni 2011. godine pravo na ovaj dodatak u izvjesnom postotku koji je dakle reguliran tim člankom 5. Bilo bi dobro znati dakle što Vlada hoće i što Vlada planira, jer kraj godine nije daleko. Mi smo u listopadu, kraj godine je za dva mjeseca. Nadalje što se tiče uredbe o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju, to su zaista ozbiljne izmjene zakona, jer se tiču čitavog jednog kompleksa pitanja koji reguliraju pravo nerezidenata na kredite i jednako tako i na korištenje, odnosno rukovanje novčanim sredstvima, čekovima i iznošenje novca iz Republike Hrvatske. Ako je ovo što je regulirano uredbom, ono što Vlada drži važnim, onda se postavlja pitanje zašto nam Ministarstvo financija, odnosno Vlada nije predložila već izmjene i dopune Zakona o deviznom poslovanju, po kojima bi ovo postalo trajno stanje, odnosno trajno rješenje. Ako nema razloga da to bude trajno rješenje i trajno stanje, a uredba je još uvijek na snazi, onda želimo čuti kakav je opet plan Vlade što se toga tiče, zašto su i kojim povodom, s kojim razlogom donošene takve mjere u ovoj uredbi, da li su one planirane za 2011. godinu, da li Ministarstvo financija u tom smislu s Hrvatskom narodnom bankom dogovorila određenu trajniju strategiju, ili je to tek privremena mjera od koje će se odustati. Nije nevažno, jer vlasnici nerezidentnih računa su uglavnom strane pravne osobe, to su i veleposlanstva i čitav niz drugih. U svakome slučaju ta uredba između ostaloga obuhvaća i jedno rješenje kojim se definira situacija do ulaska Hrvatske u Europsku uniju, jer se danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji praktički ukida članak 47. stavak 4. Zakona o deviznom poslovanju. Dakle generalno uzevši i načelno govoreći Vlada nije zlouporabila svoja ovlaštenja, ne radi se o promjena koje su bitno poremetile vjerodostojnost Vlade, ali se radi barem u dva od tri slučaja o rješenjima koja mogu biti trajnoga karaktera, pa se postavlja pitanje ako je to tako zašto Vlada ne ide na prijedlog izmjena i dopuna određenih zakona, jer to nije dakle materija koju treba dugo uređivati uredbama, i nema za to nikakve potrebe. Osobito se to tiče ovih promjena u Zakonu o deviznom poslovanju i zato molimo da se u tom smislu predstavnik predlagatelja, u daljnjem tijeku rasprave očituje. Klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika dakle prihvaća prijedlog Vlade da se ustavno ovlaštenje posebnim zakonom produlji i na još godinu dana, jer držimo da je dosadašnja praksa, odnosno praksa otkad, odnosno praksa u 2009. godini bila pozitivna i ne iziskuje bitne kritike saborskih klubova. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je na rasporedu uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa ovim prijedlogom zakona standardu uvijek ili gotovo ista priča. Naš osnovni problem je taj što ključne stvari, koje se već sada planiraju učiniti, iza onog očiju javnosti, iza samog Sabora, za određena razdoblja mislim da nisu potrebna. Pogotovo u ovom vremenu kada se otvaramo, kada ponašanje Vlade je po posebnom lupom javnosti, i da ovakve stvari dakle kao što se uz prijedlog, konačnom prijedlogu zakona, ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora treba zaista svesti na najmanju moguću mjeru. Ja mislim da Vlada koja zaista želi pokazati ljudima da je otvorena, da je transparentna, da su njezini postupci otvoreni javnosti, nema takve neke prijeke potrebe za donošenjem uredbi. Ja sam samo ustvari htjela upravo, ne navodeći pojedine dakle i primjere, potencirati da u aktualnoj političkoj situaciji u kojoj se nalazimo, i ukoliko želi Vlada zaista biti ona koja radi ono što govori, onda ovakvim prijedlozima, odnosno pojedinim rješenjima, iz ovakvog zakona nema mjesta. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Gordan Maras. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Na redu je uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Predloženim zakonom za određeni vremenski tijek daju se ovlasti Vladi Republike Hrvatske da uredbama uređuje pitanja tekuće gospodarske politike iz djelokruga Hrvatskog sabora, osim izmjena državnog proračuna i propisivanja poreza, do onih pitanja koja prema Ustavu Republike Hrvatske može uređivati samo Hrvatski sabor, a koja se odnose na razradu Ustavom utvrđenih ljudskih prava i temeljnih sloboda, nacionalna prava, izborni sustav, ustrojstvo, djelokrug i način rada državnih tijela i lokalne samouprave, u vremenu kada Hrvatski sabor ne zasjeda i to u razdoblju 15. prosinca 2010. do 15. siječnja 2011. godine, i od 15. srpnja 2011. godine do 15. rujna 2011., te iznimno i u razdoblju od dana raspuštanja ili isteka mandata Hrvatskog sabora, pa do dana prvog zasjedanja novoizabranog Hrvatskog sabora. Isto tako predloženim zakonom, a kako bi se vremenski omogućilo da pitanja uređena uredbama donijetim temeljem važećeg zakona budu uređena zakonima, predviđa se produženje roka njihova važenja, ali ne dulje od 31. prosinca 2010. godine. Radi navedenog, a imajući u vidu da se predloženim zakonom sprječava nastajanje pravne praznine i omogućuje Vladi RH da i ubuduće kad je to nužno donosi uredbe na temelju zakonskih ovlasti podržavam donošenje Zakona o ovlasti Vlade RH da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Damir Sesvečan, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle, ovaj ustavno pravni institut zakonodavne delegacije u našoj praksi prisutan je kao što smo i čuli dugi niz godina. Ovlast Vladi RH da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora temelji se dakle na članku 87. Ustava Republike Hrvatske koji propisuje da Hrvatski sabor može najviše na vrijeme od godinu dana ovlastiti Vladu RH da uredbama uređuje pojedina pitanja iz njegova djelokruga osim onih koja se odnose na razradu Ustavom utvrđenih ljudskih prava i temeljnih sloboda, nacionalna prava, izborni sustav, ustrojstvo, djelokrug i način rada državnih tijela i lokalne samouprave. Također, Ustav propisuje da takve uredbe na temelju zakonske ovlasti ne mogu djelovati unatrag te da prestaju vrijediti nakon isteka roka od godine dana od dana dobivene ovlasti ako Hrvatski sabor ne odluči drugačije. Osim pitanja izuzetih člankom 87. Ustava ovim zakonom izuzimaju se iz ovlasti Vlade i pitanja izmjena Državnog proračuna i propisivanja poreza. Isto tako kao što je rečeno Vlada će ovu ovlast imati u razdoblju, dakle u vremenu kada Hrvatski sabor sukladno članku 78. Ustava ne zasjeda. Treba reći da Vlada Republike Hrvatske u proteklih godinu dana nije često koristila pravo iz ovog zakona. Donijete su svega 3 uredbe od kojih su još 2 na snazi, a predlaže se da te uredbe ostaju na snazi, a najdulje do 31. prosinca 2010. godine. Evo, iz navedenih razloga kao i iz razloga što sutra ističe rok od godine dana od kada je Vladi RH dana ovlast da u zakonodavnoj delegaciji svojim uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora podržat ću donošenje ovog zakona po hitnom postupku.
Zahvaljujem. I uvaženi zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Tu se radi o jednom principijelnom pitanju. U Hrvatskoj postoji dakako Ustavom regulirana trodioba vlasti. Zakone donosi Hrvatski sabor, te zakone koje Hrvatski sabor donese provodi Vlada. Dakako da je ovaj institut kojim Sabor omogućava Vladi da donosi uredbe sa zakonskom snagom, znači da mijenja zakone, opravdan. On je opravdan jer postoji ponekad potreba da Vlada djeluje, da mijenja neki zakonski tekst i onda kad Sabor nije u zasjedanju i kada ne može izaći pred Hrvatski sabor da traži određenu izmjenu zakona. Međutim, nije dobro kad Vlada tu svoju ovlast koju je Sabor njoj delegirao upotrebljava na način da izmijenjene zakonske tekstove ne donosi pred Sabor. Od ove 2 važeće uredbe jedna je donesena 17. prosinca 2009. godine, druga 23. prosinca 2009. godine. Pa Vlada je imala dovoljno vremena da pred Sabor izađe sa zakonskim prijedlozima. Dakle, da omogući da trodioba vlasti koja je zapisana u Ustavu funkcionira. Znate kad Vlada donese uredbu onda Hrvatski sabor tu izmjenu zakona nema mogućnost raspraviti. Mi nemamo mogućnosti onda vidjeti pozitivne i negativne strane takve izmjene zakona. Mene zanima opravdanje zašto Vlada nije npr. kod izmjena Zakona o deviznom poslovanju, a izmijenila ga je uredbom još 17. prosinca 2009. godine, pa imala je dovoljno vremena, zašto nije izašla pred ovaj Hrvatski sabor, to ima, mijenja se 6 članaka toga zakona, pa da onda to ovdje raspravimo. Mi ćemo sad ako se ovo izglasa produljiti vijek tih uredbi do nove godine, do 31. prosinca. To je opet vrijeme kad Sabor ne zasjeda. Vlada može ponovno donijeti nove 2 uredbe o ovim istim zakonskim prijedlozima i opet koristiti ovu ovlast idućih godinu dana i ne mijenjati zakon. To nije dobra praksa. Ne da nije dobra, to je posve loša praksa. A mogućnost Vlada ima da se tako ponaša. Prema tome ja mislim da bi iz pedagoških razloga bilo dobro ovaj prijedlog zakona odbiti. I prisiliti Vladu da se s malo više poštovanja odnosi prema Hrvatskom saboru i prema hrvatskom Ustavu. Da poštuje trodiobu vlasti, da se koristi ovim institutom kad je to nužno, ali da iskoristi prvu prigodu da pred Sabor izađe sa izmjenom zakona, prijedlogom izmjene zakona. Jer nema nikakvog opravdanja da to Vlada ne radi osim lijenosti. Jedino da su ministri bili lijeni pa im je ovo sve, ovu uredbu bilo teško pretočiti u prijedlog zakona i poslati u Hrvatski sabor. Ili se Vlada boji rasprave u Hrvatskom saboru o ovako izmijenjenim zakonskim tekstovima. Možda se boji da joj to u Saboru ne bi prošlo. Ali u svakom slučaju nije pametno, nije dobro, nije demokratski da se institut koji je Sabor dao Vladi, dakle ta alatka u dobroj vjeri da ga neće zloupotrijebiti, koristi na ovaj način. Pa kada bismo mi jedanput bilo kojoj vladi odbili ovakvo produženje uredbi onda ona ne bi zadnji dan pred istek te ovlasti koju smo joj dali koristila ne da dođe s prijedlogom zakona da joj damo na godinu dana ponovno, pa dat ćemo joj na godinu dana ponovno, zašto joj ne bismo dali? Ali da produžujemo konkretne uredbe e to već nije dobro. A to je ono što piše u članku 4. ovog predloženog zakona, da će se uredbe koje je Vlada donijela na temelju zakona ovlasti da uredbama uređuje pojedina pitanja, a koje vrijede na dan stupanja na snagu ovog zakona produžiti, ostati na snazi. Kada bismo jedanput bilo kojoj vladi odbili to tu mogućnost, onda bi se svaka vlada ponašala odgovornije, onda bi dolazila u Sabor sa izmjenama zakona, onda bismo mi tu imali priliku raspraviti. Ne samo tu među nama u Saboru, nego pred cjelokupnom javnošću i onda bi to bilo jedno odgovorno političko ponašanje. Podsjećam vas da se jedna od tih uredbi se tiče plaća, pa nije to malo pravo. Znate, tu se uskraćuju plaće pravosudnim dužnosnicima, smanjuju se te plaće, pa to je valjda za raspravu u Saboru. ako je koje pitanje za raspravu u Saboru, onda je to pitanje. Prema tome, evo ova moja rasprava je apel Vladi da se ubuduće ponaša odgovornije i apel kolegama u Saboru da iz pedagoških razloga ovakav prijedlog zakona odbijemo. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa ispravio bih kolegu zastupnika kada je kazao da nemamo mogućnosti raspravljati o konkretnom tekstu ovih uredbi. To nije točno. Jer osim ovog zakona, obveza je i ona se isto tako svake godine ispunjava, dakle kada mi na klupe dobivamo izvješća o tim uredbama, dakako da onda imamo pravo i mogućnost raspravljati o suštini, o sadržaju tih uredbi. Dakle, rasprava nije ovim zakonskim prijedlozima u tom smislu onemogućena. Postoji obveza da se podastrije izvješće Hrvatskom saboru o svakoj uredbi koja je bila i koja jest na snazi, tako da Hrvatski sabor ima priliku ne samo raspravljati već odlučivati o tim pitanjima.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Staziću, apsolutno se slažem sa vašem raspravom da je dovoljno čak i previše vremena kada pogledamo kada se sve donose određeni akti, predlažu, pa ja bih rekao vidjeli smo na primjeru raspisivanja referenduma kako je u dva, tri dana moguće povući određeni zakonski prijedlog ili ga predložiti na sjednicu Sabora, da mi u tri mjeseca dajemo rok od tri mjeseca uredbama koje su na snazi već određeno vrijeme i koje bi se mogle raspraviti na neki način i legalizirati u Saboru. Ono što mene zabrinjava nije čak niti sporno da Vlada ima pravo i trebala bi imati u ovim mjesecima kada SAbor ne zasjeda određena prava donositi i neke uredbe, zabrinjava me što u ovom zakonu piše i apostrofiraju se najviše tekuće gospodarske politike, znači kao da imamo vremena i kao da će taj period od 15. prosinca do 15. siječnja biti ključan. Umjesto da radimo punom parom i da predlažemo zakone u Saboru, pokušamo zemlju izvući zemlju iz gospodarske krize, mi sada predlažemo zakon koji daje malte ne pravo Vladi da autonomno donosi određene uredbe iz djelokruga koje inače potpada pod Sabor, a vezano je uz gospodarstvo. I na neki način takav prijedlog ne ulijeva povjerenje hrvatskim građanima da se ažurno radi na izlasku Hrvatske iz krize. I to normalno da ne mogu kao zastupnik prihvatiti.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja završna riječ uvaženi državni tajnik u Ministarstvu uprave Pavao Matičić. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Prije svega zahvaljujem se na raspravi i na potvrdi činjenice da Vlada nije zlouporabila svoju ovlast i drugo da Vlada nije često koristila svoju ovlast dat ovim zakonom, već samo kada je to bilo nužno o čemu je Vlada redovno podnosila izvješće Hrvatskom saboru o donesenim uredbama temeljem zakonodavne delegacije. Odgovorio bih vezano na pitanje postavljeno oko pitanja plaća. Podsjetio bih samo na kratko da mi sada u Republici HRvatskoj imamo više zakona kojima se uređuje sustav plaća. Sustav plaća u državnoj službi, sustav plaća u lokalnoj i regionalnoj samoupravi, sustav plaća u javnim službama, sustav plaća u pravosuđu i čitav niz drugih zakona koji uređuje sustav plaća. I normalno je kada se utvrdi politika plaća nakon donošenja Proračuna Republike Hrvatske da se onda ide zato da se taj sustav plaća ujednači u svim sektorima koji su eventualno drugačije uređeni od utvrđene politike plaće. Vezano na takvu situaciju Vlada je sada zauzela stav da se pristupi izradi jedinstvenog Zakona o sustavu plaća u javnoj upravi koja bi obuhvatila i državnu i lokalnu i pravosuđe i drugo da sa socijalnim partnerima pokušava izraditi jedan zakon koji bi jedinstveno uređivao taj sustav plaća. Pa kada bi imali takav zakon, onda ne bi bilo ni potrebe da se intervenira sa uredbama kojima se mijenja kako bi pojedini sektori eventualno bili drugačije uređeni nego. Tako da očekujemo da ćemo mi do kraja ove godine barem u prvom čitanju predložiti Zakon o plaćama u javnoj upravi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. O ovom zakonu glasovat ćemo danas u 13,00 sati.
Molim uključimo se da vidimo ima li kvoruma. Rezultat, da vidimo. 87. Dame i gospodo, Prijedlog zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora, P.Z. br. 615, hitni postupak. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 72 glasa, ništa suzdržani i 26 protiv. Zahvaljujem.
Prelazimo na točku 3. - Prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom, prvo čitanje, P.Z. broj 597 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 144. do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za ratne veterane i Odbor za lokalne i područne (regionalne) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Koliko vidim da. Uvaženi Ivan Bubić državni tajnik u Ministarstvu gospodarstvu, rada i poduzetništva. Izvolite.
Dobar dan svima. Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene saborske zastupnice i zastupnici, poštovane dane i gospodo. Prijedlogom Zakona o upravljanju državnom imovinom predlaže se stvoriti osnovne pretpostavke za utvrđivanje obuhvata te načelo upravljanja državnom imovinom koja se pojavljuje u obliku državnog vlasništva u trgovačkim društvima, kao i u obliku nekretnina u državnom vlasništvu. Ciljevi ovog prijedloga zakona su uspostava primjerenog pravnog institucionalnog i nadzornog okvira, učinkovito i odgovorno upravljanje državnom imovinom, cjelovito i pravilno evidentiranje državne imovine te razvidnost i efikasnost sustava upravljanja državnom imovinom. Važan cilj je također i stvaranje pretpostavki za ostvarenje investicijskih projekata i privlačenjem novih investicija u cilju gospodarskog razvoja i novih prihoda državnog proračuna. Naime, upravo državna imovina u obliku vlasničkih udjela, a pogotovo nekretnina može i mora biti poticaj i osnova za nove investicije koje će za rezultat imati razvoj gospodarstva i novog zapošljavanja. Državnu imovinu možemo promatrati u širem i užem smislu, a u predstavljanju ovog prijedloga zakona ograničit ćemo se na državnu imovinu u obliku vlasničkih udjela u trgovačkim društvima i u obliku nekretnina. Danas se ova državna imovina sa aspekta vlasništva pojavljuje kao vlasništvo Republike Hrvatske, ali i brojnih državnih institucija i subjekata, a to su ministarstva, Hrvatski fond za privatizaciju, Agencija za pravni promet i posredovanje nekretninama, Državna agencija za osiguranje štetnih uloga i sanaciju banaka, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, Hrvatski zavod za zapošljavanje, Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, kao i njihovih posrednih institucija kao što je Kapitalni fond u vlasništvu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. S druge strane, s aspekta upravljanja tom državnom imovinom, današnji sustav utvrđen nadležnost upravljanja državnom imovinom osim same Vlade Republike Hrvatske i na Agencija za pravni promet i posredovanje nekretninama, Fond za naknadu oduzete imovine, Državnu agenciju za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, Hrvatski zavod za zapošljavanje te Hrvatsko mirovinsko investicijsko društvo, kao i na Hrvatske šume, Hrvatske vode i u pogledu poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu Republike Hrvatske na jedinice lokalne područne samouprave. Ovakva različitost u načinima u upravljanju i vlasništvu ne samo da utječe na nemogućnost potpune i pravilne evidencije državne imovine već na neefikasnost i složenost upravljanja tom imovinom pa se tako nerijetko isprepleće nadležnost, a pogotovo između Središnjeg državnog ureda za upravljanje državnom imovinom i Hrvatskog fonda za privatizaciju. Ovim prijedlogom zakona obuhvaćena je imovina u vlasništvu Hrvatskog fonda za privatizaciju, imovina u vlasništvu Državne agencija za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka koja je proistekla iz postupka sanacije banaka te imovina Republike Hrvatske osim šuma i šumskog zemljišta čije je upravljanje u nadležnosti Hrvatskih šuma, poljoprivrednog zemljišta čije upravljanje je u nadležnosti jedinica lokalne područne samouprave te voda i vodnog dobra čije je upravljanje u nadležnosti Hrvatskih voda što je utvrđeno posebnim propisima. Međutim, bez obzira na titulara prava vlasništva nad tom imovinom kao i tko upravlja njome, ta državna imovina predstavlja imovinu svih građana Republike Hrvatske i čini značajan resurs države te je potrebno stvoriti pretpostavke za učinkovito upravljanje takvom imovinom, usmjerene na ispunjavanje obveza tijela javne vlasti u pružanju usluga svojim građanima te gospodarskog razvoja države. Ovim prijedlogom zakona o upravljanju državnom imovinom definiraju se načela u upravljanju državnom imovinom, a to su načelo javnosti upravljanja državnom imovinom, načelo predvidljivosti upravljanja državnom imovinom kako bi se znalo kako će država postupati u upravljanju državnom imovinom, načelo učinkovitosti upravljanja državnom imovinom i načelo odgovornosti prilikom upravljanja državnom imovinom. Prijedlogom zakona definiraju se tri ključna akta u upravljanju državnom imovinom i to: prvo, Strategija upravljanja državnom imovinom koju donosi Hrvatski sabor na razdoblje od tri godine, kao strateški akt o državnoj imovini. Drugo, Godišnji plan upravljanja državnom imovinom koji donosi Vlada Republike Hrvatske na temelju Strategije i to je Operativni godišnji plan upravljanja državnom imovinom. I treće, kodeks upravljanja kojeg donosi Agencija za upravljanje državnom imovinom. Prijedlogom zakona predviđa se osnivanje agencije za upravljanje državnom imovinom u koju bi se ujedinili Hrvatski fond za privatizaciju, Središnji državni ured za upravljanje državnom imovinom i Agencija za pravni promet i posredovanje nekretninama, izuzev dijela poslova koji se tiču poticanja stanogradnje. Agencija će biti nadležna za upravljanje državnom imovinom, raspolaganje i stjecanje vlasničkih udjela, raspolaganje i stjecanje nekretnina, upravljanje vlasničkih udjelima državnih tijela, institucija, ustanova i javnih poduzeća na osnovu ugovora o upravljanju, uspostavu, vođenje i oblikovanje registra državne imovine, identifikaciju neprocijenjene imovine u postupku pretvorbe i privatizacije društvenih poduzeća i ishođenje upisa prava vlasništva agencije na toj imovini. Agencija će upravljati imovinom Republike Hrvatske kao zakonski zastupnik, vlastitom imovinom i imovinom Hrvatskog fonda za privatizaciju, imovina daba koja je proistekla iz sanacije banaka i imovinom drugih državnih imatelja na temelju ugovora o gospodarenju imovinom, a financirat će se iz raspolaganja imovinom u vlasništvu Agencije dok će svi drugi prihodi Agencije biti prihod državnog proračuna. Agencija će imati upravno vijeće od 9 članova koje će birati Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske i upravo tri člana koje će imenovati upravno vijeće na prijedlog Vlade Republike Hrvatske. Agencija će upravljati vlasničkim udjelima u skladu sa strategijom upravljanja državnom imovinom i na temelju Godišnjeg plana upravljanja državnom imovinom, a prijedlogom zakona određena je i nadležnost za donošenje odluka o upravljanju državnom imovinom. Prijedlogom zakona utvrđuju se modeli upravljanja državnom imovinom radi boljeg, transparentnijeg i učinkovitijeg upravljanja državnom imovinom te se državna imovina stavlja u funkciju gospodarskog rasta i razvoja Republike Hrvatske, a sve uz maksimalno poštivanje načela transparentnosti i javnosti rada agencije. Prijedlogom zakona se stvaraju pretpostavke da se konačno evidentira popis cjelokupne državne imovine u obliku nekretnina i vlasničkim udjelima u trgovačkim društvima, predviđa se osnivanje i vođenje središnjeg registra državne imovine koji bi bio podijeljen na registar nekretnina i registar trgovačkih društava, a vodila bi ga Agencija te bi bio javno dostupan hrvatskim građanima. Navedeni registar državne imovine bio bi povezan sa sudskim registrom, registrom središnje kliničke depozitne Agencije i gruntovnicom te će donijeti transparentnost u upravljanju državnom imovinom. Ostale odredbe prijedloga zakona odnose se na nužni dio odredbi preuzetih iz Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća i Zakona o privatizaciji kako bi isti u cijelosti mogli prestati važiti, a odnosi se na izdavanje rješenja o iskazima nekretnina, dodjela dionica ratnim vojnim invalidima Domovinskog rata, kao i obiteljima poginulih hrvatskih branitelja u Domovinskom ratu te na neprocijenjenu imovinu u postupku pretvorbe uz važnu napomenu, da je ovaj prijedlog zakona dostavljen Vladi Republike Hrvatske prije stupanja na snagu Zakona o turističkom i ostalom građevinskom zemljištu neprocijenjenom u postupku pretvorbe i privatizacije te će za drugo čitanje biti izmijenjena glava zakona koja se odnosi na neprocijenjenu imovinu u postupku pretvorbe, članci 44. do 47. kako ne bi bili u koliziji sa Zakonom o turističkom i ostalom građevinskom zemljištu neprocijenjenom u postupku pretvorbe i privatizacije. Osnivanjem Agencije kroz ovaj prijedlog zakona uvele bi se pisane poslovne procedure prilikom raspolaganja državnom imovinom kao i mjerenja učinaka troškova i profesionalnog upravljanja državnom imovinom. Osnivanjem agencije omogućilo bi se efikasno i brzo donošenje primjerenih odluka o upravljanju državnom imovinom kroz evaulaciju koristi i troškova, pravilno postavljati informacijski sustav i nadzor poslovanja, kontrolu i mjerenje uspjeha i transparentno poslovanje. Važno je naglasiti da je donošenje ovog Zakona kao i osnivanje Agencije uvršteno u svibnju 2010. godine u Program gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Uvaženi Emil Tomljanović, predsjednik Odbora za zakonodavstvo. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora je na 100. sjednici održanoj 21. rujna 2010. godine raspravljao o Prijedlogu zakona o upravljanju državnom imovinom koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 23. srpnja 2010. godine. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona, a na tekst prijedloga daje načelnu primjedbu, da prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga treba doraditi pravni i nomotehnički izričaj, te na odgovarajući način obuhvatiti sve subjekte koji su do sada na određeni način upravljali, odnosno imali udjela u upravljanju državnom imovinom kao i propise koji su to regulirali. Hvala.
Zahvaljujem. Odbor za gospodarstvo? Ne. Odbor za pravosuđe? Ne. Ostali odbori? Pravosuđe da, predsjednica odbora uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe raspravio je Prijedlog ovoga zakona o upravljanju državnom imovinom u svojstvu zainteresiranoga tijela. Članovi odbora jednoglasno su podržali prijedlog zakona istaknuvši važnost objedinjavanja subjekata gospodarenja državnom imovinom i stvaranje registra državne imovine na jednom mjestu. Na prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom istaknute su sljedeće primjedbe, prijedlozi i mišljenja. U članku 2. točka 3. predlaže se pojam nekretnine doraditi kako bi se odredba uskladila sa Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Predlaže se da sva imovina pravnih osoba koje se ukidaju ovim zakonom i stapaju u Agenciju postanu imovina Republike Hrvatske kao i sva druga koju bi Agencija u svom poslovanju stekla. Predlaže se u članku 18. stavku 2. brisati riječi: "osim ako je nastupila rehabilitacija prema posebnom zakonu" kao nepotrebne jer ukoliko je za nekoga nastupila rehabilitacija osoba se smatra ex lege nekažnjavanom. Predlaže se izmijeniti članak 30. prijedloga na način da se brišu riječi: "Agencija surađuje sa Vladom Republike Hrvatske" jer Agencija za svoj rad odgovara Vladi Republike Hrvatske, pa se čini neprimjerenim odredba da surađuje sa Vladom. Predlaže se također u članku 39. urediti stavke 5. i 6. na način da se točno uredi način raspolaganja nekretninama u vlasništvu Republike Hrvatske kada se njime raspolaže bez naknade i ovlaštenja za donošenje takvih odluka. Predlaže se da se u članku 40. stavak 3. izmijeni na način da je Agencija ovlaštena izraditi procjenu vrijednosti nekretnina i kada je očekivana vrijednost nekretnine je veća od 5 milijuna kuna ukoliko Agencija ima stručne ljude za vršenje procjena da ne bi ovisila o vrlo različitim procjenama sudskih vještaka. Mišljenje je da bi također trebalo regulirati postupak ponavljanja javnog nadmetanja, te kriterije o mogućoj prodaji ispod procijenjene vrijednosti ukoliko ista na tržištu ne bude postignuta. Također, trebalo bi preispitati odredbe članka 42. i odrediti ih sa odredbama Zakona o prostornom uređenju i gradnji da ne bi bili u suprotnosti, obzirom da se prijedlogom zakona uređuje u ovom postupku prostornog planiranja položaj države kao vlasnika na nejednak način u odnosu na ostale vlasnike nekretnina. Također se predlaže da se ovim zakonom barem načelno i u temeljima regulira sadržaj registra državne imovine kao javnog registra. Prijedlogom bi trebalo regulirati sankcije za neizvršavanje obveza iz članka 44. odnosno Agenciju obvezati na pronalaženje imovine koja nije ušla u temeljni kapital jer to sigurno subjekti sami neće učiniti. I predlaže se brisati odredbu članka 46. kao nepotrebnu ukoliko se prihvati sugestija da titular vlasništva sve imovine prednika, pravnih prednika kao i one koju Agencija stekne bude Republika Hrvatska. I također se predlaže uskladiti Prijedlog ovog zakona sa odredbama u međuvremenu donijetog Zakona o turističkom zemljištu. I na kraju rasprave, Odbor za pravosuđe je sa 8 glasova, dakle jednoglasno odlučio da se prihvaća Prijedlog zakona o upravljanju državnom imovinom. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznijeti u raspravi da se upute predlagatelju.
Zahvaljujem. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo? Ne. Odbor za financije i državni proračun? Ne. Odbor za ratne veterane? Ne. I Odbor za lokalnu, područnu (regionalnu) samoupravu? Ne. Otvaram raspravu i prvo su na redu klubovi. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Zlatko Koračević.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Prvo, mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podržavamo nastojanje Vlade Republike Hrvatske da se konačno krene sa upravljanjem državnom imovinom prema načelima dobrog gospodara. Kako i na koji način se upravljalo s tom imovinom do sada mislim da je bespotrebno govoriti, ali sasvim sigurno ono što je zajednički nazivnik svih ovih vremena do sada a to je da se nije upravljalo prema načelima dobrog gospodara. Dobro je da ovaj prijedlog zakona ide u redovnu proceduru, znači u dva čitanja sasvim sigurno. Evo prema izvješćima i kolegice i kolege u ime odbora ta izvješća govore da ovaj zakonskim tekst treba u mnogim elementima doraditi. Ovim zakonskim prijedlogom predlaže se spajanje dosadašnjeg ili sadašnjeg bolje rečeno Hrvatskog fonda za privatizaciju Središnjeg državnog ureda za upravljanje državnom imovinom i Agencije za pravni promet i posredovanje nekretnina. Kad govorimo o potrebi spajanja Hrvatskog fonda za privatizaciju Središnjeg državnog ureda za upravljanje državnom imovinom, sigurno da ima logike, sigurno da ima potrebe, sigurno da ima, da je razmišljanje u dobrom pravcu, međutim postavlja se pitanje da li treba, zašto i da li treba, koji je razlog da se u novoformiranu agenciju uključuje i to, uključuje Agencija za pravni promet i posredovanje nekretninama. Nešto što iz ovog zakonskog prijedloga nije vidljivo, nigdje ne piše, da se u novu agenciju pripaja dio postojeće Agencije za pravni promet nekretninama, a dio ide u Ministarstvo zaštite okoliša. To u zakonskom prijedlogu nigdje ne piše, ali piše u prijedlogu Ministarstva uprave Vladi Republike Hrvatske, temeljem kojega prijedloga Vlada je, kad je to bilo 23.7. donijela odluku da se ide u formiranje ove nove agencije, i donijela sve one ostale odluke oko ukidanja ovih ostalih agencija o kojima ćemo raspravljati, koje su u dnevnom redu i koje za razliku od ovog prijedloga idu po hitnoj proceduri, zato je dobro što ovaj dio ide u redovnu proceduru, prvo i drugo čitanje. Naime da je prilično maglovito spajanje Agencije za pravni promet nekretninama, posredovanje nekretninama sa ovim novim, sa novom agencijom, govori i iz samog ovog zakonskog prijedloga ocjena stanja, osnovna pitanja koja se trebaju urediti zakonom, te poslije koje će donošenjem ovog zakona proisteći, evo strana 2 piše ovim zakonom predlaže se osnivanje Agencije za upravljanje državnom imovinom, koja bi zamijenila dvije institucije koje upravljaju većinom državne imovine Hrvatski fond za privatizaciju, Središnji državni ured za upravljanje državnom imovinom. Nigdje nema tu APN-e. APN se pojavljuje, Agencija za pravni promet nekretninama se pojavljuje u članku 1., u članku 52. i u članku 56., i zato mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika tvrdimo da je prilično maglovito ovo pripajanje APN-a novoj agenciji i naš je prijedlog predlagaču Vladi Republike Hrvatske da u drugom čitanju pripajanje agencije u zakonskom prijedlogu napravi kvalitetnije, uz više argumenata, transparentnijih argumenata, jer smatramo da na ovaj način definitivno Vlada Republike Hrvatske gasi jedan vrlo dobar projekat, projekat koji funkcionira već 13 godina, govorim o poticajnoj stanogradnji. Jer ako, a prema ovom prijedlogu Ministarstva uprave koji je bio na Vladi, koji govori da će se, da će novo tijelo, znači agencija preuzeti poslove za poslove … [[Ne razumije se.]] prava i obveze Hrvatskog fonda za privatizaciju, što je i u ovom zakonskom prijedlogu, Središnjeg državnog ureda za upravljanje državnom imovinom u ovom zakonskom prijedlogu i Agencije za pravni promet i posredovanje nekretninama, te financijska sredstva potrebna za obavljanje preuzetih poslova, osim dijela poslova Agencije za pravni promet i posredovanje nekretninama koji se odnose na poticajnu stanogradnju. Drugim riječima, poticajna stanogradnja ide u ministarstvo. Kako ova agencija u sustavu PDV-a prelaskom poticajne stanogradnje u ministarstvo, čitav sustav poskupljuje za 23%. Drugim riječima ubijamo mogućnost bilo kakve poticajne stanogradnje, zatvaramo. Da li je to cilj? Ja neću spominjati da smo u Agenciji za pravni promet nekretninama koja, ponavljam, funkcionira već 13 godina, da je izgrađeno preko 5 tisuća stanova, da je za mnoge posebno krajeve sa razvojnim poteškoćama upravo poticajna stanogradnja da otvore novu šansu, novu mogućnost za mlade obitelji, za mlade familije, međutim činjenica je da u zadnjih nekoliko godina čitav taj sustav se usporava. U ovom trenutku agencija, APN za izgradnju po modelu poticajne stanogradnje ima 100 milijuna kuna kapitala dobivenog kroz povrat PDV-a. U ovom trenutku. Ako to prelazi u ministarstvo, potencijal tih 100 milijuna se gubi. Nedavno smo raspravljali i o Zakonu o poticanju prodaje stanova, gdje smo mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika imali potpuno jedan životniji, ja ću ga nazvati životniji prijedlog, a da smo bili na žalost u pravu govori činjenica da u ovom trenutku od planiranih tisuću stanova, po tom modelu prodano svega 50. Svega 50. I slijedom niza argumenata svih ovih godina, i u konačnosti sa ovom konstatacijom Ministarstva uprave koja je bila na Vladi Republike Hrvatske, a koje nema u ovom zakonskom prijedlogu, a koja govori da agencija, da postoji Agencija za pravni promet i posredovanje nekretninama koji se odnose idu Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, drugim riječima ajmo ljudima reći gospodo draga po modelu poticajne stanogradnje više nema izgradnje stanova, nema ni prodaje stanova. Jer sama činjenica nemogućnosti korištenja potencijala povrata PDV-a govori o tome da čitava priča se poskupljuje. Stoga mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika predlažemo Vladi Republike Hrvatske da Agencija za pravni promet i posredovanje nekretninama izostavi spajanje institucija radi osnivanja nove Agencije za upravljanje državnom imovinom, prema ovom prijedlogu zakona, da radi složenih specifičnih poslova koje APN obavlja prema posebnim zakonima korisno je ostaviti Agenciju za pravni promet nekretninama da i dalje kao i dosada radi kao zasebna ustanova koja obavlja poslove za koje je nadležna i zadužena prema posebnim zakonima i drugim propisima pod kontrolom je Vlade s tim više što Upravno vijeće APN-a čine ministri Vlade RH. Eventualno bi bilo moguće izdvajanje samo nekog dijela APN-a koji se isključivo bavi, a pitanje je ako se i uopće bavi, direktnim upravljanjem državnom imovinom. Npr. davanje državnih stanova u najam ili da se te nekretnine državne imovine predaju novoj agenciji, ali da sustav poticajne stanogradnje i dalje ostane onakav kakav funkcionira već 13 godina. Jednostavno slijedom logike stvari, slijedom iskustva nečega što je 13 godina stvarano i daje rezultate nama u klubu HNS-HSU-a jednostavno ne čini nam se, teško je razumnim, logičnim razlozima prihvatiti stav Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva da je na sjednici Vlade prihvatilo ukidanje modela poticajne stanogradnje. Jer, ponavljam, rasformiranjem ove agencije ili spajanjem dijela agencije u novu agenciju, a model poticajne stanogradnje je uključivanje u ministarstvo mi taj model gasimo. Stoga predlažemo da u drugom čitanju pored ovih osnovnih elementarnih stvari koje zakonski prijedlog mora imati, a o kojima smo čuli od izvjestitelja odbora prije ove moje rasprave, mi u klubu HNS-HSU-a pozivamo Vladu RH da nam za drugo čitanje pripremi jedan sustavan zakon, zakon koji će omogućiti dobro, kvalitetno i pažnjom dobrog gospodara upravljanje državnom imovinom, ali da jedan model koji je nadživio nekoliko ministara, jedan model koji je u praksi se pokazao učinkoviti, model koji daje mogućnost posebno mladim obiteljima, posebno onima koji tek ulaze u mogućnost prvog osiguranja svog stambenog prostora, model koji definitivno oživljava gospodarsku djelatnost da ga ostavimo i dalje kao agenciju zasebnu ili da i taj dio se uključi u novoformiranu agenciju, ali ključno i važno je da je model sukladan svim onim zakonskim propisima koje smo donijeli u Hrvatskom saboru i, ponavljam, ukidamo nešto za što imamo kompletnu infrastrukturu i ulazimo u nešto nepoznato, a u svakom slučaju nešto što u konačnosti onemogućava bilo kakvu daljnju mogućnost razvoja modela poticajne stanogradnje. Nadam se da će Vlada Republike Hrvatske u drugom čitanju u konačnom prijedlogu zakona sa daleko više odgovornosti prema tom modelu, daleko više odgovornosti prema novim mogućnostima da će prihvatiti našu sugestiju i da sustav koji dobro funkcionira neće ugasiti zbog nekakvih drugih ciljeva, a jednostavno ne želimo mi u klubu HNS-HSU-a ne želimo vjerovati da je to bio motiv. Hvala.
Hvala lijepo. Na redu je u ime Kluba zastupnika HDZ-a uvaženi kolega zastupnik Branko Bačić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, poštovani gospodine državni tajniče klub HDZ-a podržati će prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom koji je Vlada Republike Hrvatske uputila u Hrvatski sabor u redovnoj proceduri, dakle u prvom čitanju. Ono što odmah na početku želim istaknuti to je da je predlaganje ovog zakona i sami prijedlog zakona u funkciji provedbe mjera gospodarskog oporavka koje su i predviđeni samim programom, ali isto tako i usvojenog prijedloga reorganizacije agencija, zavoda, fondova i drugih pravnih osoba s javnim ovlastima. Dakle, samo predlaganje zakona jest na tragu realizacije programa gospodarskog oporavka s jedne strane, ali s druge strane i na tragu racionalizacije reorganizacije institucija, agencija, zavoda koje danas postoje i egzistiraju u RH. Prije svega potrebno je reći da je državna imovina predstavlja imovinu svih građana RH pa otuda jasno da i proizlazi odgovornost izvršne vlasti i zakonodavne vlasti da na najkvalitetniji način uredi upravljanje samom imovinom kako bi ona jasno bila u funkciji stvaranja nove vrijednosti, u prvom redu za RH, ali jasno i za građane koji su u konačnosti i vlasnici te imovine. Stoga je reforma upravljanja državnom imovinom koja je ovim zakonom predviđena jedna od vrlo važnih reformi javne uprave i na tom tragu mi u klubu HDZ-a i promatramo donošenje prijedloga ovog zakona. No ne manje važno od donošenja ovakvog prijedloga zakona želimo istaknuti da je također važno, gotovo se može reći i kao prethodno pitanje, upisivanje RH nad čitavom imovinom koja jest državna imovina u RH i to upisivanje takve imovine u zemljišnoj knjizi jer bez toga će i ovaj zakon, odnosno njegova provedba još dugo vremena ukoliko se ne priđe sustavnom upisu državne imovine kao titulara vlasništva u zemljišnoj knjizi na RH još dugo vremena opterećivati rad i ove agencije koja će nastati i biti rezultat donošenja ovoga zakona. Puno je razloga koji nameću potrebu donošenja ovoga zakona. Dakle, promatrajući kako i na koji način do danas funkcionira upravljanje državnom imovinom u RH jasno se može iščitati da je nužnost donošenja ovakvog zakona kojim bi se na jednom mjestu koliko je god moguće više objedinjavala imovina kojom bi onda upravljala jedna agencija. Kao preduvjet da bi se moglo utvrditi djelokrug rada same agencije zakonom su dobro predviđena načela kojim bi se agencija u svom poslovanju i upravljanju državnom imovinom trebala voditi, a to je ono što je prije spomenuo i državni tajnik u svom uvodu, dakle načelo javnosti, načelo predvidljivosti, načelo učinkovitosti i načelo odgovornosti i jasno da već samim time bi se agencija itekako učinila odgovornom za vođenje brige o cjelokupnoj državnoj imovini. U ovom trenutku je cjelokupna državna imovina i njom upravlja nekoliko agencija, nekoliko zavoda i fondova i samim time jasno da nema kvalitetnog upravljanja državnom imovinom. Dakle, niti je transparentno upravljanje državnom imovinom niti je ujednačeno. Jer kao što sam malo prije rekao nekoliko državnih tijela vodi brigu o državnoj imovini. Također u ovom trenutku ne postoji strategija upravljanja državnom imovinom što ovaj zakon predviđa i što ocjenjujemo da je vrlo važno. Također smo svjedoci da je veliki dio državne imovine uzurpiran od strane različitih fizičkih ili pravnih osoba. I ta evidencija o imovina koja nije upisana u zemljišnu knjigu, kojom ne upravlja nijedna od državnih institucija, svakako je razlog za donošenje ovog zakona. Također smo svjedoci da postoje mnogi sporovi između jedinica lokalne samouprave i Republike Hrvatske u dijelu zemljišta koje nije izdvojeno iz šumske gospodarske osnove i za koje mnoge jedinice lokalne samouprave danas kroz različite postupke traže upis prava vlasništva, što jasno Državno odvjetništvo i Republike Hrvatska osporava, s obzirom da u trenutku kada su određeni prostorni planovi doneseni to je zemljište bilo predstavljalo je šumsku gospodarsku osnovu i jasno da je potrebno regulirati i taj odnos i vjerojatno i kroz donošenje ovog zakona potrebno je da se o tome očitujemo. Prva inicijativa oko donošenja ovog zakona donesena je na vladi u siječnju ove godine kada je Vlada donijela odluku o osnivanju Agencije za upravljanje državnom imovinom kako bi se u prvom redu na jednom mjestu omogućilo upravljanje državnom imovinom, kako bi se ubrzao upis vlasništva nad državnom imovinom, kako bi se utvrdio i efikasniji i jednostavniji model upravljanja državnom imovinom i kako bi se ono što sam u početku rekao utvrdio model snaženja upravljanja i organizacije cjelokupne državne imovine. Donošenje ovog zakona osniva se agencija koja bi sada objedinila one institucije kao što je Središnji državni ured za upravljanje imovinom, kao što je Hrvatski fond za privatizaciju i u tom dijelu jasno i prestao funkcionirati i Hrvatski fond za privatizaciju ali i Središnji državni ured. Također prema predloženom ... imovina koja je u vlasništvu HRvatskog fonda za privatizaciju kao i imovina DAB-a koja je proizašla iz postupka sanacije i privatizacije banaka postala bi imovinom agencije, dok bi za imovinu koja je vlasništvo Republike Hrvatske agencija postala zakonski zastupnik, a za imovinu drugih državnih institucija kao što je Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, kao što je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, agencija bi potpisala ugovor o upravljanju tom imovinom. Ono što je vrlo važno i što mi u klubu HDZ-a podržavamo to je da se ovim zakonom uvodi obveza izrada strategije koju bi donosio Hrvatski sabor. Kada govorimo o strategiji ocjenjujemo da je vremenski rok u kojemu bi se ta strategija trebala realizirati od tri godine neprimjeren i da bi strategija o upravljanju državnom imovinom kao strateški dokument trebao biti na duži rok, dakle kada bi trebao podrazumijevati svakako dugoročnije projekte, da bi morao donijeti smjernice i programe koji se provode na rok duži od tri godine, a ne upravo tri godine kako što je ovim zakonom i predviđeno. Također je potrebno do idućeg čitanja razmotriti i opravdanost da se donosi jednogodišnji plan upravljanja državnom imovinom. Po nama bi također trebalo razmisliti da se i taj plan upravljanja državnom imovinom koji bi bio vezan na ovu strategiju donose na dugoročniji rok. Također ocjenjujemo da je potrebno u pogledu upravljanja državnom imovinom omogućiti da agencija sustavnije upravlja i načinom preuzimanja trgovačkih društava što je također ovim zakonom predviđeno, jer se ostavlja mogućnost dokapitalizacije trgovačkih društava i javljanja na natječaj agencije za preuzimanje trgovačkih društava. Ono što također ocjenjujemo da bi do drugog čitanja trebalo razmisliti, a to je da se usuglase odredbe ovoga zakona sa Zakonom o turističkom zemljištu i ostalom građevinskom zemljištu neprocijenjenom u postupku pretvorbe i privatizacije, jer se njime uređuje imovinsko-pravni odnosi na tom zemljištu i način njegova korištenja što nije decidirano i utvrđeno i riješeno samim zakonom. Također bi trebalo do idućeg zakona po nama u klubu HDZ-a naspram ostale državne imovine kao što je imovina koju predstavlja poljoprivredno zemljište i šumsko zemljište, da se i u tom dijelu definira odnos Državne agencije za upravljanje imovinom i tog dijela zemljišta. Nadalje je potrebno kroz ovaj zakon odrediti naspram voje imovine koja nije zakonom definirana, koja se smatra neperspektivnom vojnom imovinom jer držimo da je kroz ovaj zakon potrebno regulirati i cjelokupnu imovinu koja nije ocijenjena perspektivnom od strane Ministarstva obrane. Isto tako je do drugog čitanja potrebno definirati odnos ovog zakona i Zakona o poslovnom planiranju, jer se zakonom utvrđuje obveza jedinica lokalne samouprave da se agencijom sudjeluju aktivno i zajedno u procesu prostornih planova, što u ovom trenutku nije usklađeno sa Zakonom o prostornom planiranju i gradnji. I nadalje, ono što je malo prije gospodin Koračević govorio vezano za Agenciju za promet nekretnina, samim zakonom nije definirana u cijelosti dakle odnos sa samom agencijom i koje bi poslove Agencija za promet nekretnina preuzela ova agencija a koje bi poslove i dalje obavljalo Ministarstvo prostornog uređenja. Pa prema tome, jasno je da se i o tome dijelu treba očitovati do drugog čitanja. Ono što je svakako mi u klubu HDZ-a podržavamo to je da se ovim zakonom sustavno rješava pitanje cjelokupne državne imovine. Potrebno je da se poslovi koji se danas obavljaju u nekoliko državnih institucija objedine na jednom mjestu, potrebno je da se formira registar i to je itekako kvalitetna odredba ovog zakona, dakle da se formira taj registar. No međutim, sam sadržaj registra rokovi u kojima će se taj registar formirati nisu do kraja definirani. Dakle, iz svega ovoga mi u klub HDZ-a podržavamo ovaj prijedlog zakona. Do idućeg čitanja potrebno je razmisliti o svim ovim sugestijama koje sam malo prije rekao. I jasno da očekujemo da se na tom tragu donese prijedlog zakona koji će biti u konačnom čitanju. Hvala.
Hvala lijepo. Dalje idemo s raspravom po klubovima. U ime kluba IDS-a uvaženi kolega zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Prvo, dobro je da ovaj zakon ide u drugo čitanje, apsolutno. Zašto, zato jer mi stvaramo jedno od najmoćnijih tijela u Republici Hrvatskoj koje će između ostalih upravljati državnom imovinom, raspolagati stjecanjem vlasničkih udjela, raspolagati i stjecati nekretnine, bavit se upravljanjem vlasničkih udjela državnih tijela, institucija, ustanova, sudjeluje u predlaganju izmjena i dopuna dokumenata prostornog uređenja, uspostavlja vođenje i oblikovanje registra državne imovine, dodjeljuje dionice, bez naknade ratnim vojnim invalidima Domovinskog rata, izdaje rješenja o iskazu nekretnina, identificira neprocijenjenu imovinu u postupku pretvorbe i privatizacije itd., itd. Mi danas imamo na neki način, usuđujem se kazati, dva povezana zakona. Jedan je ovaj, Zakon o upravljanju državnom imovinom pa u velikoj mjeri kada kažem povezan mislim da onaj zakon o poticanju izvoza odnosno ulaganja. Međutim, bez obzira i na ovaj zakon i na postojeće zakone mi smo u nekoj situaciji da u ovom trenutku baš ni nema nekih ulaganja, nema ni nekih investicija, nažalost nema ni novih radnih mjesta, nema gospodarskog rasta, jednom rječju ništa od toga se u ovoj zemlji ne dešava. Postavlja se normalno sada pitanje tko će raspolagati tom silnom imovinom koju će Zakon o upravljanju državnom imovinom koncentrirati na jednom mjestu. Što ćemo mi tim zakonom zapravo postići, što ćemo promijeniti? Do sada, slobodno se može reći u zadnjih pa 10-tak godina slobodno, svaki investitor je gotovo otjeran zbog jedne antipoduzetničke klime u zemlji u kojoj su svi bili protiv svega. Na taj način mi smo otjerali gotovo 5 milijardi investicija. Na taj način ostali smo bez 100 tisuća radnih mjesta, na taj način samo po osnovu PDV-a ova zemlja nije uprihodovala najmanje 1 milijardu eura, po osnovu poreza, doprinosa itd. dodatnih milijardi eura i ostali smo samim time bez novih grana itd. E sada kada smo svjesni da smo samo u periodu od 1.7.2009. do 1.7.2010. ostali bez gotovo 90 tisuća radnih mjesta, sad bi mi da se investira, da se ulaže, da se gradi u ovoj zemlji, ali dok u Washington Postu izlaze na prvoj stranici natpisi "Hrvatska zemlja mafije" teško da će neki relevantni kapital ovdje doći. I nažalost, ista stvar je gospodo čak i u Istri gdje smo isto tako otjerali najmanje 1 milijardu eura investicija od onih 5 milijardi. Sve je bilo uvijek dočekivano na nož, ali možda se dole za razliku od nekih drugih krajeva ipak nešto događalo, nešto investiralo nešto gradilo. Malo, ali ipak je ta neka gospodarska osnova očuvana od Uljanika do turizma, od izvozne ekonomije do neke male privrede, iako se bojim ako se nešto ne promijeni da vrijeme koje je pred nama biti će naprosto pakleno razdoblje. Sve je nažalost politizirano, sve je 101% naprosto ispolitizirano, od Barbarige nadalje iako ja tvrdim da su tamo kupili mačka u vreći jer od 76 hektara kasnije im je 50% te nekretnine pretvoreno u arheološko zemljište na kojem nema apsolutno nikakve gradnje itd. Nema gospodina Kulušića koji mi je to jutros dobacivao, ne bi to govorio da nije prije provocirao. S druge strane, ono što isto tako znamo, županije u ovom času ne raspolažu niti sa jednim centimetrom bilo šumskog, bilo poljoprivrednog, bilo građevinskog, bilo turističkog zemljišta. Ako netko ima, imaju gradovi i jasno, država. Država, razumljivo, raspolaže sa prije svega velikim sustavima. Mislim ovdje na HEP, Hrvatske željeznice, Hrvatske šume, sa milijunima hektara najatraktivnijeg zemljišta bilo da je riječ o moru, bilo da je riječ o poljoprivrednom, šumskog. Čitam jučer ili prekjučer, ne mogu vjerovati da se Hrvatske šume na godišnjoj razini oštećuju za 1 milijardu kuna, a da je utvrđeno negdje oko 500 milijuna. E sada, što država radi, a smeta me da to zagovaraju čak i neki savjetnici predsjednika pa i iz reda IDS-a. Kažu da tajkunima ne bi trebalo naplaćivati ovo turističko zemljište. Meni je drago da se ovaj zakon i time bavi, dosta toga da kamp netko jednostavno ne plaća, a da onaj mali ugostitelj, nije bitno da li je riječ o Puli ili Poreču, Dubrovniku ili Splitu, kada ima jedan štand ili nije bitno, stol u Dekumanovoj ili na Forumu ili na rivi u Splitu ili na Stradunu mora eto plaćati svaki jedan centimetar, a ovi koji su dobili od države taj jedan sustav jednostavno ne trebaju, uređeni jasno, nikome plaćati niti jedne kune. E to ne može tako i to treba normalno promijeniti. Sada ja nemam ništa protiv ili ne bih imao da ako neki građanin Hrvatske ili svijeta, apsolutno svejedno, želi u Hrvatsku uložiti neki novac u gradnju nekog poslovnog objekta, nije bitno hotela, tvornice, pa da mu država jasno ne za ništa, ali pod koncesijom za 1 kunu na godinu ili ne znam kako, sa jednom simboličnom naknadom ustupi zemljište gdje bi mogao jednostavno graditi i kroz tu formu po tom zapošljavati ljude koji bi plaćali državi doprinose, koji bi sebi osigurali radno mjesto i koji bi, a taj sustav bi normalno kroz PDV isto tako punio državnu blagajnu. Ono što je međutim bit, ja bih se usudio kazati, ovog aktualnog trenutka u Republici Hrvatskoj, da su svi na neki način pa usuđujem se kazati prestrašeni. Prvo u državnoj upravi zbog ovih uhićenja ne da su prestrašeni nego nitko ništa jednostavno ne poduzima, ne radi. Drugo u Vladi osim što rade loše o.k. sada nakon što im je premijerka iz New Yorka poručila da ih pola treba smijeniti opet ne rade ništa. Sad se svađaju. U lokalnoj samoupravi eto opet se vraćam na ono prvo teško da su u stanju bilo što poduzeti ako prethodno ne dobiju pozitivno mišljenje Državnog odvjetništva. I dolazimo do situacije da naprosto sve, cijeli život u ovoj zemlji smo blokirani. I sa ono malo slobodnih sredstava kojima raspolažemo, kojima bi mogli pokrenuti jednostavno nitko se ne usudi bilo što poduzimati jer ne zna što će ga sutradan ili pogotovo nakon promjene vlasti u ovoj zemlji zadesiti. Isto tako, gledam ovu Agenciju za upravljanje imovinom. Pa to doista treba što je moguće prvo rasformirati jer ona također koči život u ovoj zemlji. Na primjer u jednome Buzetu hajde sad smo riješili nekih četiri, pet hektara za buduću pivovaru. Ali prije toga četiri, pet godina smo rješavali nekoliko stotina kvadrata, neki potok da bi se mogao gospodo izgraditi autobusni kolodvor ili šta ja znam da bi se mogao izgraditi kolektor. Pa nemojte to jednostavno raditi. Nemojmo na takav način blokirati, odugovlačiti sve ove sadržaje koji se mogu iskoristiti. Pogotovo nemojmo sada na primjer kočiti investicije u istarski ipsilon jer je to jedino što se realno može dogoditi u godini koja je pred nama. Mi ćemo iduće godine dole otvoriti 70, možda 80 km autocesta van Istre u drugim krajevima Hrvatske. Bojim se da neće zbog dubioza u Hrvatskom autocestama biti u mogućnosti otvoriti petnaestak kilometara novih autocesta. A ta je cesta koja je gradi koncesijom i nije na teret državnom proračunu. Još jedan detalj kojega po meni treba riješiti i o kojem bi trebalo početi voditi računa. U Hrvatskoj imamo negdje oko 100000 obrtnika i imamo negdje oko 100000 ovih pravnih osoba od kojih je 99900 da se izrazim mali. Mnogi od tih ljudi rade u državnim ili gradskim prostorima. Ja se osobno zalažem da se tim ljudima omogući da otkupe te poslovne prostore po nekoj realnoj cijeni. Radnici, penzioneri '91., '92. godine došli su u poziciju da otkupe društveni stan za onih pet, šest, sedam hiljada eura. Tajkuni su dobili tvornice, dobili su hotele. Strane banke su preuzeli domaće banke. Deutsche Telekom je preuzeo mobitel, MOL je preuzeo INA-u. Sada ćemo prodati brodogradilišta, vršimo denacionalizaciju. PIF-ovi su dobili ono najvrednije što je preostalo nakon pretvorbe, privatizacije. Dovoljno je spomenuti Liburniju, a ti mali zakupci, obrtnici, trgovci jednostavno ne mogu ni po realnoj cijeni do tih poslovnih prostora i zalažem se da se to riješi. Što je bit gospodo ovoga zakona? To je ovo po meni na strani drugoj ovoga zakonskog prijedloga gdje se doslovce kaže da kako upravljanje državnom imovinom nije jedinstveno, ne postoji Strategija upravljanja državnom imovinom, te se tako raspolaže državnom imovinom uglavnom kroz model prodaje radi pokrivanja troškova, radi pokrivanja na to stavljam naglasak troškova institucija nadležnih za raspolaganje državnom imovinom i proračunskih manjkova što za posljedicu ima smanjenje ukupnog obima i vrijednosti državne imovine, te je dugoročno neodrživo. Gotov naprosto citat. To je naprosto sramota da mi rasprodajemo one najvrednije ja bih rekao kolače ove zemlje da bi mogli isplaćivati plaće. Jasno je da onaj koji u nekom sustavu ne prima plaće ne znam u jednome "Kamenskom" njemu je sasvim svejedno što će se prodati neki hotel u Makarskoj da bi se njima isplatila plaća ili obrnuto. Ako ne znam u jednome "TES"-u Puli ne isplaćuje se uredno plaće njima je sasvim svejedno što će se prodati neka poljoprivredna pod navodnicima zadruga ili tvrtka u Slavoniji ako će oni dobiti plaće. Međutim, suština je opet u nečemu drugome. Dvije institucije, znači Hrvatski fond za privatizaciju i Središnji ured za upravljanje imovinom spajaju se sada u ovu novu agenciju. Ja mislim da ovaj tajming u kojem se sve to dešava, znači kraj Vlade koja nas je na žalost, koja nam je na žalost danas poručila da bi mogla biti na vlasti čak do 11.3.2011. Želim vjerovati da se to neće dogoditi. Za miloga Boga, valjda nećete toliko biti na ovoj vlasti. Jer šta će nakon toga ostati od ove zemlje. Za dulje ćemo vidjeti, ako ne ide drugačije. Ja ne znam kako vas istjerati ča iz toga. Ali valjda hoćemo nekako, dobro. Ali dobro pustimo sada to. Nećete toliko dugo barem se nadam, iako kažem da s druge strane čak namjera ovoga zakona možda nije loša, ali je trenutak u kojem se predlaže ovaj zakon doista katastrofalan. Svi su u nešto umočeni. Nitko se ne usudi bilo što napraviti i Hrvatska propada, dostojanstveno propada. Što je sa tvrtkama u državnom vlasništvu? Konkretno sa brodogradilištima? Tko će taj proces privatizacije voditi? Hrvatska brodogradilišta čitam jučer imaju narudžbi za 28 brodova. 10 ih otpada na Uljanik. Tih 10 vrijedi kao 20 drugih brodova ukupno vrijednih u Uljaniku 915,8 milijuna dolara, drugdje jedna milijarda dolara. Što je sa tom privatizacijom? Ja vas molim da ako je riječ o Uljaniku dalje šape od njega i jednostavno ne prodajte ga. One male udjele u tvrtkama jasno to neka se rasproda odmah ali tko će eto sada obaviti o čemu sam i jutros govorio reviziju pretvorbe, privatizacije, a da ne govorim o onim nacionalnim sustavima tko će ih revidirati poput privatizacije jedne INA-e, THT-a, Podravke itd., Liburnije itd. Mene raduje ovaj članak 6. gdje govorite o ovom kodeksu upravljanja. Ne može se više dogoditi da o ovim velikim nekim nekim sustavima gdje se izravno država potkradala, a sav odium se bacao uvijek na Sabor. Na primjer, netko dobije stan od milijun i 600 hiljada kuna, a da mu tvrtka HEP plati 600 hiljada kuna. Pa gdje toga naprosto može biti. Pa toga nema ništa, a s druge strane cijela nacija se bavi sa ručkovima u saborskom restoranu ili cijenom jedne pive ili jedne kave. Međutim što želim kazati? Što je Sabor slabiji, to je izvršna vlast jača. Što je Sabor slabiji, to je zemlja siromašnija, besperspektivnija i na žalost pokradenija. Znači za kraj samo još dvije rečenice. Ovaj zakon i nije loš, ali trenutak kada se predlaže je loš, bojim se da će se sve blokirati, iako naš problem kao nikada do sada nije bio toliko u zakonima koliko u ovoj praksi i pojedincima koji nas okružuje. Sve u svemu dobro je da zakon ide u drugo čitanje, o ogromnoj se imovini radi, pa ne bi bilo zgorega da se o zakonu raspravlja i u trećem čitanju.
Hvala kolega Kajin. Kao što je uobičajeno već, nakon njegovog obraćanja imamo i po nekoliko prijava za ispravak navoda. Najprije uvaženi kolega Goran Marić. Izvolite kolega Marić.
Hvala lijepa. Kolega Kajin je kazao jedan veliki netočan navod, da je Vlada Republike Hrvatske otjerala iz Hrvatske 5 milijarda eura investicija, i da je time spriječila 100 tisuća zapošljavanja novih radnih mjesta. Taj navod nije provjerljiv, pa samim time nije ni valjan, niti istinit. Kolega Kajin, mene začuđuje stvarno lakoća izbacivanja vaših podataka ko iz katapulta. Vi milijarde upotrebljavate kao najjednostavnije brojke. Vi stotine tisuća nezaposlenih kao ona predizborna obećanja 200 tisuća zaposlenih. Pa smatrate li vi investitorima one koji su vašu Istarsku, odnosno našu hrvatsku zemlju pokupovali poljoprivrednu po eur ili dva, pa kasnije žele prenamijeniti u građevinsku i vrše pritisak na lokalnu samoupravu da prenamijene to zemljište pa ne uspiju, onda kažu da su to investitori. Jesu to za vas investitori?
Sve im je pretvoreno u arheološko … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Hvala lijepo.
Oprostite gospodine potpredsjedniče, prekidaju me … [[Zbog glasne najave, govornik se ne razumije.]]
Dovršite.
Recite mi jedan primjer investitora koji je napustio Hrvatsku jer mu je Vlada zabranila i nije dopustila investiciju. Ali jedan primjer konkretan. Ja znam da imaju investitori poteškoća, pa građevinsku dozvolu čeka općina za groblje dvije godine, ali to nije razlog da netko tjera investitore.
Hvala kolega Marić. Ovo se sada već pretvara u repliku, a ja vjerujem da ćete se vi i kolega Kajin već kod idućeg obraćanja očitovati o konkretnom podatku ili brojci. Ispravak navoda, uvažena kolegica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Kajin je rekao u svom izlaganju da smo otjerali investicije sve koje smo mogli u Istri. Pa to kolega Kajin nije točno. Naime moram vas podsjetiti da upravo uz pokroviteljstvo IDS-a je Rokvul došao u Istru, jest da ste potpuno fulali lokaciju, jest da danas perete ruke kao Poncije Pilat i pravite se da s tim niste imali nikakve veze, dok ta tvrtka koja u svojoj državi bi morala raditi prema svim standardima krši standarde u Istri, a vaš župan na sve pozive i ministrice i mene kao predsjednice saborskog Odbora za zaštitu okoliša se oglušuje, pa čak nije želio niti provesti nezavisna mjerenja da vidimo što se doista tamo događa. Zbog toga bih vam rekla da i preporučila da se u Istri, obzirom da je Istra doista prekrasna regija, više založite za održivi razvoj, da privlačite one investicije koje otvaraju nova radna mjesta, štite socijalnu sigurnost zaposlenih i štite okoliš, a ne ovakve investicije poput Rokvula, koje ste stavili ponavljam na potpuno pogrešnu lokaciju i uništili ruralni turizam.
To je točno, ali ako vidite tko koristi onda je sa 0,5% hrvatskog izvoza … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]]
Hvala. Imamo dalje ispravak navoda, uvaženi kolega Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem.
A mandarine.
Zastupnik Gabrić, umirite se malo.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo i ja bih se priključio ovoj, u ovom ugodnom čavrljanju ja bih rekao s kolegom Kajinom. Kolega Kajin je po običaju rekao više netočnih navoda, ali ja bih se skoncentrirao samo na jedan koji kaže da se u lokalnoj samoupravi ništa ne radi, da je cijeli život blokiran. To je netočno. U lokalnoj samoupravi se radi itekako čvrsto, uporno i marljivo i svaka jedinica i u mojoj županiji pokazuje bit svog postojanja, i u svakoj se radi onako kako treba i koliko mogućnosti dozvoljavaju. Nadalje, kažete da bi naravno da nemate ništa protiv da kapital dođe i da uloži, stvori radna mjesta, ali istovremeno kad se počne nešto u tom smislu raditi, onda odmah buka nastaje i možda čak ima jedan izraz kukurijekanje, a koji pijetao rano kukuriječe zna se kako završi, u loncu. Nadalje govorili ste nešto o pivi i kavi u saborskom restoranu. Ja želim reći da niti jednog, niti drugog nije dosta, previše nije dobro, jer jedno škodi za srce, a drugo, od druge jaka buka se proizvodi. Hvala lijepo.
Hvala doktore. Uvaženi kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Ispravio bih netočan navod kolege Kajina na žalost HDZ nije rekao da bi otišao 2011., nego 2012. u 3. mjesecu, usprkos tome gospodine Kajin šta proteklih dana ministri HDZ-a priznaju da su krali novac iz ministarstava, šta su naslovnice svih medija, dnevnika kao crna kronika, sve sa glavnim ulogama bivših premijera, potpredsjednika, ministara Vlade HDZ-a. Oni govore da bi još godinu i 3 i pola godine nanosili štetu ovoj zemlji. A na žalost u tome ih podržavaju i stranke kao što je HSS, SDSS, manjinci, na žalost svi zajedno sudjeluju u neviđenoj šteti.
Hvala kolega Maras.
Neviđenoj šteti koja se ovih dana … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Hvala kolega Maras.
Državi i oni bi tu štetu radili još narednih godinu i po dana, a vi se kolege iz … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] žalost nikome to nije smiješno osim vama.
Kolega Maras, evo vi ste pokazali primjer u prvom dijelu kako treba točno ispraviti navod, jer točno je da je kolega Kajin rekao 2011., a vi ste to upozorili da je objavljeno u medijima da se radi o 2012. I tako bi trebali inače ispravljati navode. A ovo poslije su replike. I ja sad molim, posljednja se prijavila za ispravku navoda, uvažena kolegica Đurđica Sumrak. Izvolite kolegice.
Hvala vam gospodine predsjedavajući. Ja ispravljam netočan navod, jedan od niza naravno, gospodina zastupnika Kajina, u kojem on tvrdi da Hrvatska propada. Naravno da to nije istina, naprosto zato što to svi znaju i što ova Hrvatska evo pod vodstvom ove Vlade i mjera gospodarskog oporavka, ali i borbe protiv korupcije koja nema ni ime ni prezime, ni političku stranku, i ne priznaje ništa to, nego naprosto će očistiti sve ovo o čemu je govoreno, pa neće se prezati i skrivati ispod tepiha i bojati se toga nitko, a umjesto da zaziva dragog Boga u kojeg ne vjeruje bolje mu je da zaziva AB MARIS, firmu DARIA i JUPITER ADRIA, malo da se vrati u svoju Istru tamo može, i možda malo dalje, a Hrvatska će biti uvijek dok je nas, dragog Boga i nas koji Domovinu nosimo u srcu i koja nam je ispred svega.
Hvala.
Da vi vjerujete u dragog Boga to ovoj zemlji ne bi napravili.
Hvala. … [[Upadica se ne razumije.]] Nemojmo, nemojmo što kaže kolegica Antičević bogohuliti nego krenimo dalje s raspravom. Javlja se u ime kluba SDP-a uvaženi kolega zastupnik Slavko Linić. Izvolite kolega Linić.
Gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Stav kluba SDP-a je da će podržati ovaj zakonski prijedlog u prvom čitanju s time da ćemo pokušati u ovoj kraćoj raspravi sugerirati što bi sve trebalo doraditi na ovom zakonskom tekstu da bi taj tekst u drugom čitanju bio kvalitetniji. Ocjenjujemo da je zaista krajnje vrijeme promijeniti način ponašanja u evidentiranju imovine RH, u brizi za njoj i raspolaganju tom imovinom. I zato ocjenjujemo da ovaj zakonski tekst i ima određenu namjeru u tome pa je to razlog zašto ćemo ju podržati i pokušati sugerirati određena rješenja koja očekujemo da bi trebala biti u tom tekstu. Naravno svakog od nas treba zabrinuti ocjena stanja oko imovine i ne smijemo biti zadovoljni sa tom ocjenom stanja. I ona je ta koja svakog od nas saborskog zastupnika treba zabrinuti. Svatko od nas tko zna nešto o zakonskim rješenjima vezano za imovinu zna da osim što možda upravljaju 2 tijela, pravo raspolaganja ima preko 20 subjekata u RH. I našim zakonskim tekstovima mi smo rješavali i kako ćemo dati ovlasti šumama da upravljaju određenim imovinama, ne šumom nego imovinom na šumskom području, i vodama i ja bih rekao cestama i obrani ministarstvu, i ne znam Ministarstvu financija. Znači, masu sudionika po nizu zakonskih projekata upravljaju i to ne pažnjom dobrog privrednika nego zato da bi eventualno imali što manje troškova i da bi u biti umanjili rashode i štete koje nanosi imovina jel očito da s njom drukčije ne gospodarimo nego ona je opterećenje za RH. I to je nešto što je vrlo jasno i transparentno navedeno u obrazloženju i ovog zakonskog teksta tako da nema potrebe da se raspravljamo jer sam predlagač veli upravljanje državnom imovinom niti je jedinstveno, niti postoji strategija pa je raspolaganje državnom imovinom uglavnom model prodaje da se umanje rashodi. I to je najteže, ja bih rekao, saznanje kako se mi odnosimo prema imovini građana Hrvatske. Drugo, također ono što je manje elaborirano u ovom dokumentu je evidencija imovine. I nažalost moramo postati svjesni da mi nemamo evidenciju svoje imovine. Prijelazne odredbe ovog zakonskog teksta govore da ćemo opet evidenciju raditi na osnovu onih što netko raspolaže, neka privatna osoba, tvrtka pa nam je dužna dostaviti podatke. Prema tome punih 20 godina nakon, ja bih rekao, naših odluka o samostalnosti RH mi nemamo niti evidenciju o toj imovini. I to je nešto što itekako je propust i zakonodavca, ali i izvršnog tijela koje je moralo voditi brigu o tome. Nažalost ako dublje uđemo unutra, pogotovo u poljoprivredno zemljište, ja bih rekao pojedine imovine vezano uz šumama, čak i ako gledamo ceste, prometnice, mi nemamo niti definirane vrijednosti te imovine. Nismo definirali vrijednost. Svi smo svjesni toga da definiranje vrijednosti određene imovine stvara ogromne troškove za RH, za ja bih rekao korisnike i one koji raspolažu s tom imovinom, ali evidentno da nas i revizije upozoravaju na to, a i pažnja ja bih rekao odgovornog vlasnika je da moramo imati vrijednost te imovine. Neovisno što smo, ako s njom raspolažemo u dijelu prodaje ili koncesije ili ja bih rekao najma, moramo ažurirati tu vrijednost pa je to opet trošak, ali mi moramo biti odgovorni i moramo inzistirati na tome da evidencija bude jasna, a da evidencija bude i kroz vrijednosni sustav. Ne kroz kvadrate, ne kroz hektare, nego i vrijednost. I to su problemi koje eto ni nakon 20 godina nismo razriješili. A tada dolazimo i do onog najvećeg problema. Šumom propisa koje smo donijeli u posljednjih 20 godina mi smo potpuno suprotstavili pojedine korisnike te imovine ili ja bih rekao ovlaštenike koji imaju pravo raspolagati tom imovinom. Sukob među njima, ne donošenje odluka, paralelne, ja bih rekao suprotstavljeni interesi, su razlog da imovina niti je bila u pravoj funkciji i vjerojatno ta imovina nažalost nije mogla služiti ni gospodarstvenicima za kvalitetno raspolaganje niti ja bih rekao zaista prihodovanje, otvaranje radnih mjesta sa tom imovinom građana Hrvatske. Prema tome moraju nas brinuti ti odnosi i sigurno da promjena tih odnosa mora biti jedinstven ured jer je to praksa Europe koja je očito na bazi iskustva o sukobljenim tijelima državne uprave naše rješenje da se jedinstvenim tijelom pokuša otkloniti i ta zapreka, a sve u funkciji da imovina bude na korist građana Hrvatske. Ako su to, ja bih rekao, i najteže ocjene sadašnjeg stanja upravljanja imovinom, ako smo svjesni da je prošlo 20 godina, ako smo svjesni da je vrijeme da potpuno promijenimo mišljenje, ponašanje, onda se pitamo da li ovaj zakonski tekst daje odgovor? Klub SDP-a smatra ne. Pred nama su 2 problema. Jedno je imovina i odgovornost o upravljanju imovinom, a drugo je koja tijela će u biti u budućnosti odlučivati o toj imovini. I po ocjeni SDP-a zakonski tekst se previše bavi samo spajanjem dva državna tijela, reguliranjem sutra odnosa Vlade prema tim tijelima, samostalnosti, ovlastima, načinu raspolaganja. Ali ono što je daleko važnije mi osim što se naznačuje da će Sabor donositi strategiju, a Vlada planove godišnje, daleko manje se bavimo problemom koja ta imovina nažalost proizvodi ja bih rekao za korisnike i za sam državni proračun i s druge strane da ne daje efekt. Pa mi sugeriramo da bi dodatnim ja bih rekao problemima kojima se treba baviti, a to je imovinom trebalo se daleko više pozabaviti u drugom čitanju, predlagač upravo temom imovine. Što bi nam trebalo reći? Po nama daleko jasnije bi trebalo reći u kom roku ćemo donijeti i dobiti registar. Ne može biti neodređeno vrijeme. 2003. smo donosili odluku o nekakvom upisniku. Nema efekata. Zašto? Nismo donijeli rokove. Dajmo rokove, potvrdimo ih. Također jedno od najvećih pitanja i troška će biti procjena imovine. Da li smo mi zato da procijenimo imovinu? Da. neovisno što možda neće ući u promet, ali imovina mora imati svoju vrijednost, mi moramo znati koliko vrijedi, jer jednostavno tada ćemo biti transparentniji u svim postupcima. Ali mi ovdje ništa ne govorimo. Mi ne govorimo o procjeni tih troškova kako ćemo ih isfinancirati. Zakon se mora jednostavno i tim problemom pozabaviti. Naravno, za nas je također pitanje što ćemo sa trgovačkim društvima, uzmimo željeznicom, koja očito ja bih rekao svoju djelatnost znatno smanjila, pa je pitanje što ćemo s imovinom u takvim trgovačkim društvima. Da li ćemo dozvoliti pravnom subjektu ili s obzirom na specifičnost željeznice također definirati ako ništa drugo onda barem strategijom kroz ovaj Parlament, jer o željeznici također mi odlučujemo i Strategiji željeznice ili da još i Vlada godišnjim planovima obveže i trgovačka društva ovakvim specifičnim djelatnostima. Sve to po nama znači te probleme koji smo svjesni da imamo sa imovinom, mi bi morali riješiti kroz zakonske prijedloge i kroz dopunu ovog prvog čitanja, da bi bili sigurni i uvjereni da ćemo tada imati daleko bolja rješenja. Prema tome, za klub SDP-a onaj drugi dio rješenja koji govori da će se manje-više spojiti Fond za privatizaciju i Središnji ured za upravljanje državnom imovinom kao tijelom koje će servisirati novu agenciju, nemamo ništa protiv tih rješenja. Ocjenjujemo da su ta rješenja prihvatljiva i da u biti imamo ljude i kadrove koji mogu odraditi taj dio posla. Ali da li ćemo promijeniti filozofiju ponašanja, da li ćemo motivirati sva tijela da shvate tu odgovornost za imovinu građana, da promijene svoje ponašanje, to je ono u što nismo uvjereni. I zato ocjenjujemo da bi zakonski prijedlog u drugom čitanju u tom dijelu trebao biti dopunjen. Hvala.
Hvala. Imamo jedan ispravak gospodin Markovinović. Izvolite.
Pa gospodine predsjedniče, kolega Linić netočno navodi da "zbog šume propisa i državna imovina nije mogla koristiti građanima", što je apsolutno netočno. Sjetimo se brojnih gradova i općina koji su dobili imovinu na raspolaganje, koji su dobili na koncesiju i od kojih je evo danas nastalo gotovo 400 radnih zona. Dakle, svi preduvjeti za investiranje. A najveći problemi što smo zaboravili reći jel ovdje je povrat zemljišta, povrat imovine koja je oduzeta za vrijeme komunističke vladavine. Hvala.
Hvala. U ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite. Molio bih klubove da se malo organiziraju jer smo najavili u jedan glasovanje. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Već dugo se govori o tome da je potrebno objediniti svu državnu imovinu pod jednom kapom, a kako bi se napokon znala njezina vrijednost i što je još važnije kako bi se stavilo u funkciju na najbolji mogući načinu. Naime, do danas nije uspostavljen jedinstveni i cjeloviti sustav evidentiranja državne imovine, te razmjena nekoliko međusobno nepovezanih pojedinačnih evidencija, k tomu još u nadležnosti različitih institucija, pa tako teško možemo reći da znamo točan popis državne imovine. Primjerice, Središnji državni ured za upravljanje državnom imovinom vodi upisnik državne imovine koji nije potpun, a takva je i njegova suradnja sa osnovnim tijelima državne uprave vezano za spomenuti upisnik. S druge strane Hrvatski fond za privatizaciju vodi evidenciju imovine koja je upisana na njega isto kao i za dio imovine drugih državnih imovatelja za koju imaju informacije ali ni ona nije potpuna budući da ne opisuje sve oblike državne imovine. To je dovelo do toga da nemamo sustavnu evidenciju cjelokupne državne imovne, a posljedica je nemogućnost pregleda namjene pojedinih oblika, te imovine čime je otežano određivanje najboljeg načina raspolaganja tom imovinom. Iako je Vlada kao najviše tijelo izvršne vlasti odgovorne za upravljanje državnom imovinom, ne smije se zaboraviti da je ta imovina prije svega imovina svih građana ove zemlje i da njom treba upravljati na način koji će donijeti najveću korist. Do sada se njome upravljalo preko Središnjeg državnog ureda za upravljanje državnom imovinom, kao i agencijama i fondovima, te je Vlada obvezna uspostaviti efikasan sustav upravljanja državnom imovinom i unapređivati ga da bi se što učinkovitije ostvarili strateški interesi te na pravi način u funkciju stavio taj veliki resurs. Ne samo kako bi se koristio za ispunjavanje obaveza javne vlasti prema građanima, već i gospodarski razvoj Republike Hrvatske. Državnom imovinom treba upravljati kroz dobro utvrđene modele i poslovne procese, pri čemu je bitno oblikovati sustav izvješćivanja i nadzora, u obzir uzimajući različite oblike imovine, vlasništva i vrijednosti, te načelima javnosti učinkovitosti, odgovornosti i predvidljivosti. Naime, državna imovina su vlasnički udjeli u trgovačkim društvima kao i vlasništvo nad nekretninama, poput stanova i poslovnih prostora, građevinskih zemljišta, raznih kompleksa i mnogo čega drugog. Vlasnički udjeli u trgovačkim društvima i vlasništva nad nekretninama upisani su uglavnom na Republiku Hrvatsku, ministarstva i hrvatske fondove, kao i Hrvatskog fonda za privatizaciju, te djelomično na institucije, agencije poput Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Stoga pozdravljamo donošenje ovog zakona budući da predviđa uspostavljanje Agencije za upravljanje državnom imovinom koja će zamijeniti dvije institucije koje sam već ranije spomenuo, Središnji državni ured za upravljanje državnom imovinom i Hrvatski fond za privatizaciju kao i Agenciju za pravni promet i posredovanje nekretninama. Budući da te dvije institucije danas upravljaju većim dijelom državne imovine ovime će se postići učinkovitije upravljanje tim vrijednim resursima, kao i ujednačenost upravljanja te je za očekivati povećanje vrijednosti državne imovine, a uz to će se, što također nije zanemarivo, spajanjem tih institucija smanjiti i njihovi troškovi poslovanja. Takva praksa nije nepoznata i prisutna je i u nekim drugim zemljama članicama Europske unije. Ovim se zakonom također predviđa i osnivanje i vođenje središnjeg registra državne imovine koji bi bio podijeljen na registar nekretnina i registar trgovačkih društava koji bi vodila spomenuta agencija te će taj registar biti javnog dostupan svih hrvatskim građanima. Obzirom da je državna imovina imovina svih hrvatskih građana brine složenost i neprimjerenost postupka utvrđivanja vlasništva na imovini koja nije procijenjena u postupku pretvorbe društvenog vlasništva, a koja pripada državi. To naime za posljedicu ima uzurpaciju tog dijela imovine od strane neovlaštenih osoba, kao i sprečavanje realizacije investicijskih projekata. Dobro je što se ovim zakonom određuje jednostavniji postupak utvrđivanja vlasništva na takvoj imovini te se nadamo da će se time stati na kraj neovlaštenoj uzurpaciji imovine hrvatskih građana. Boljim uvidu u stanje, kao i racionalnijem raspolaganju državnom imovinom doprinijet će se uspostavi poslovnih procedura i mjerenje učinaka troškova, kao i profesionalno upravljanje državnom imovinom što se predviđa osnivanjem ove agencije. Uz to će se omogućiti brzo donošenje odluka na temelju evaluacije koristi i troškova te pravilan informacijski sustav u što je posebno važno uspostaviti adekvatan nadzor poslovanja te kontrolu i mjerenje uspjeha kao i ono što hrvatski građani možda najviše očekuju, a to je transparentnost poslovanja. Važno je, a što se predviđa ovim zakonom, da Hrvatski sabor donosi trogodišnju Strategiju upravljanja državnom imovinom te da Vlada donosi godišnji plan upravljanja kao operativni plan o čijim će rezultatima agencija svake godine izvještavati Vladu i Hrvatski sabor. Dosadašnji propisi kojima je uređeno upravljanje državnom imovinom pojedinim institucijama nisu omogućavali korištenje svih dopuštenih modela upravljanja, poput primjerice javljanja na javne pozive za preuzimanje dioničkih društava. Po njome nije bilo moguće racionalno upravljati, a ovim zakonom bi se to omogućilo agenciji te bi se još uveli novi modeli poput dokapitalizacije trgovačkih društava u državnoj vlasništvu kroz inicijalne, javne i privatne ponude ili prodaje kroz pregovarački postupak. Određuje se također način određivanja vrijednosti vlasničkih udjela i nekretnina te metode raspolaganja kao i uvjeti kada agencija može samostalno njima raspolagati, a kada uz prethodnu suglasnost upravnog vijeća te kada uz prethodnu suglasnost Vlada Republike Hrvatske. Sve prije spomenuto pokazuje da će se ovim zakonom ovo područje urediti na način da se državnom imovinom što efikasnije upravlja te će se kroz to potaknuti i nova ulaganja koja su potrebna kako bi se ubrzao gospodarski oporavak i otvorila nova radna mjesta. Državnu imovinu potrebno je staviti u funkciju kako bi doprinijela podizanju kvalitete života i u daljnjem razvoju Republike Hrvatske što na koncu očekuju svi naši građani i zbog toga klub Hrvatske seljačke stranke ovaj zakonski prijedlog će podržati jer smatramo da će upravo to i omogućiti. Hvala vam lijepa.
Hvala. Obavještavam da je u 12,49 prošlo vrijeme za prijavu 10 minuta. Obavještavam također da 39. sjednica Odbora za ravnopravnost spolova Hrvatskoga sabora održat će se danas, 6. listopada, u dvorani Janka Draškovića u 14 sati. Dame i gospodo, zastupnice i zastupnici, kao što sam najavio sad bi bilo kratko jedno glasovanje. Nastavljamo sa ovom točkom dnevnog reda koju smo raspravljali. U ime kluba HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Prijedlog zakona o upravljanju državnom imovinom je jedan od prijedloga kojim je Vlada Republike Hrvatske pokušala ili pokušava izvršiti određene uštede kako bi stanje u proračunu Republike Hrvatske bilo bolje. … /Buka u dvorani./… Neka odu prvo ovi koji ne misle bit tu pa ću onda nastaviti. Ovo mi nemojte brojit u vrijeme. Dakle, nakon konja odnosno ergela u Đakovu i Lipiku, nakon spajanja bolnica i klinika u Zagrebu, evo ovo je jedan novi prijedlog kojim se predlaže da se Središnji ured za upravljanje državnom imovinom, zatim Hrvatski fond za privatizaciju, Agencija za pravni promet nekretnina se skupa da kažem ujedine i da njihovu ulogu vrši Agencija za upravljanje državnom imovinom ili kako ovdje kaže skraćeno Agencija da ne duljim u nazivu. Zanimljivo je i iz prijašnjih rasprava a i saznanja da još uvijek u Republici Hrvatskoj ne postoji evidencija ili registar ili katalog državne imovine, a kad kažemo katalog i kad pomislimo na najobičniji nekakav katalog trgovačke kuće onda pored samog artikla uvijek postoji i cijena. Dakle, cijena ili procjena vrijednosti onoga što je u posjedu, onoga čime država raspolaže. U tom slučaju, u slučaju dakle privatizacije, u slučaju zakupa, koncesije itd. ono što bi radila agencija točno bi znali, dakle koja je vrijednost imovine kojom raspolaže Agencija, a što se postiglo radnjama koje bi Agencija vršila, dakle u ime Vlade, u ime Hrvatskog sabora, u ime građana Hrvatske i hrvatskog naroda. Čija je zapravo to vrijednost i čija je to imovina. Zbog toga se u prošlosti, a evo vidimo i svakodnevno otkrivaju vrlo ružne stvari. Podsjetimo se privatizacije INA-e, Plive, THT-a, banaka, Liburnije, onoga zla od Željezare Split odnosno pardon ne željezara nije zlo nego Zlomrex pa me to podsjeća i asocirana na riječ zlo koje ovih dana eskalira nezadovoljstvom, opravdanim nezadovoljstvom radnika. Pa evo imamo i "Kamensko" itd. Sve je to na tragu lošega upravljanja državnom imovinom od subjekata koji su njome upravljali, a nazivaju se Središnji ured za upravljanje državnom imovinom, Hrvatski fond za privatizaciju itd. U Brodsko-posavskoj županiji ima, postoji 18 općina od posebne državne skrbi. I moram reći kada je netko ovdje govorio o Agenciji za pravni promet nekretnina da su velike stvari upravo preko te agencije napravljene, vrlo pozitivne stvari. Tako da mladi ljudi iz tih općina, pa i susjednih općina uredno i s pravom koristeći ono što je zakonski propisano o područjima od posebne državne skrbi su da kažem izgradili objekte putem ove agencije, pomoći ove agencije i pomaci se u tom smislu vide. I pozitivnim bih ocijenio rad te agencije. Hoće li doći do negativnih pomaka u tom smislu u slučaju ovakvog zakonskog rješenja kada Agencija za upravljanje državnom imovinom podliježe i ovaj dio Agencije za platni promet nekretnina to ćemo tek vidjeti. Zanimljivo je zapravo u neku ruku priznanje, priznanje na stranici dva gore u vrhu piše kako upravljanje državnom imovinom nije jedinstveno, ne postoji strategija upravljanja državnom imovinom. Dakle, to su sve priznanja, te se tako raspolaže državnom imovinom uglavnom kroz model prodaje radi pokrivanja troškova institucija nadležnih za raspolaganje državnom imovinom i proračunskih manjkova što za posljedicu ima smanjenje ukupnog obima i vrijednosti državne imovine, te je to dugoročno neodrživo. Vidite, ovdje piše vrijednost državne imovine. Dakle, smanjenje vrijednosti državne imovine. A kada radimo i kada želimo napraviti tu evidenciju, registar ili katalog državne imovine onda zaista podržavam prijedlog da se u drugom čitanju ukoliko je ikako moguće napravi i izradi i okvirna barem procjena ili vrijednost narečene navedene imovine. Nadalje, na stranici tri ovoga prijedloga zakona piše da je on proistekao iz koalicijskog sporazuma iz siječnja 2008. godine, koji dakle i bio bi podijeljen taj popis na registar nekretnina i registar trgovačkih društava, a vodila bi ga agencija te bi bio javno dostupan hrvatskim građanima. I zastupa se i u daljem tekstu u člancima, dakle dostupnost da ne kažemo ružnu stranu riječ transparentnost, dakle javnost rada agencije i raspolaganja državnom imovinom. Međutim, u članku 29. ovoga istoga zakona koji je rekao bih sukladan antizviždačkoj politici ove Vlade jasno piše da predsjednik, zamjenik predsjednika i članovi upravnog vijeća a ono broji 9 članova, zatim članovi uprave dakle tri su člana uprave i radnici u agenciji da su dužni podatke o trgovačkim društvima i nekretninama i njihova saznanja prilikom obnašanja svoje dužnosti i prilikom svoga rada čuvati kao povjerljive podatke najmanje dvije godine nakon prestanka obavljanja dužnosti ili rada u agenciji. Koliko duboko seže ova odredba u članku 29.? Dakle, da su dužni čuvati nekakvu tajnu, a u uvodnom dijelu ovoga zakonskoga prijedloga kaže da bi bio javno dostupan, dakle ta evidencija, registar imovine ili katalog, javno dostupan hrvatskim građanima. U članku 29. se govori o nekakvoj tajni i to u članku zakona. Nadalje, ima i stavak 2. obveza čuvanja podataka iz prethodnog stavka vrijedi ujedno i za sve druge osobe koje steknu uvid u podatke iz prethodnog stavka ovog članka prilikom obavljanja svojih poslova za agenciju. Nagledali smo se mi gospodo iz Vlade dosta tajnih ugovora za koje su se čuvale tajne dvije ili više godina, a onda su isplivale, a sada osnivamo saborsko povjerenstvo za INA-u, osnivamo saborsko povjerenstvo ne znam ni ja za sve moguće afere koje su izbile, pa onda se otkrivaju detalji ugovora privatizacije željezare Split, rekoh zlo od … [[Ne razumije se.]] i niz drugih Liburnije, pretvorbe, privatizacije hotela, pa će doći na red banke, posebice Hypo, itd. Zbog čega ova odredba u članku 29.? Je li da se sakriju poslovi koje, koji bi bili slični onima prije? Ne bih volio da se to dogodi, jasno da sam, želim da upravo ono što je proklamirano, javnost rada agencije, dostupnost podataka imovine svih hrvatskih građana, to ima svaki Hrvat pravo na uvid da vidi šta to naša država, njegova država, čime raspolaže i koliko vrijedi, a ne da se to taji, pa onda i poslovi u smislu prodaje, zakupa itd. da se taji da to bude dvije godine po ovome, ajde da kažem tako nedostupno, dakle netransparentno. U svakom slučaju uvjeren sam da je dobra namjera predlagatelja ovoga zakonskog prijedloga i dobro da je ovo prvo čitanje, tako da se mogu ovi naši prijedlozi i primjedbe uvrstiti i mogu se promotriti od strane predlagatelja, i mislim da će ova, zakon u drugom čitanju donijeti i određene popravke i određena poboljšanja u tome smislu. Zbog toga klub HDSSB-a će evo u prvom čitanju, s obzirom da je prvo čitanje podržati ovakav zakonski prijedlog. Hvala lijepo.
Hvala. … [[Zbog glasne najave, govornik se ne razumije se.]] rasprava, gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa. Problem državne imovine. I što se događalo državnom imovinom možda bi se najbolje dalo oslikati sada već legendarnom rečenicom lika poznatog svima s malih ekrana Izice braćo mila al' se lapa, lapa se na sve strane. Državna imovina otimala se, čerupala, glavni razlog je i glavna podloga za takvo nezakonito otuđenje imovine na ovaj ili onaj način, pa čak i … [[Ne razumije se.]] za privatizaciju i dobro je da se ukida, to je velika vijest i to je dobro, zato što mi dan danas nemamo imovinu registriranu. Država ne zna od čega je vlasnik. Naravno da to nije jednostavan proces. Sjećam se 2000. godine kada je šefica upravo ureda koji je bio osnovan za upravljanje državnom imovinom išla osobno, s listom papira, s jednom knjižicom tražiti koji su stanovi u vlasništvu države. I onda nije bilo čudo kako su se otuđivali i kako su ljudi na razne načine domogli se državnih stanova. Danas imamo na žalost jedan drugačiji preokret, da često se država knjiži, onim formalnim ispravkom na privatnu imovinu, i to izaziva velike poteškoće našim građanima. No da pustimo sada te pojedinačne slučajeve, u svakom slučaju za pozdraviti je i očekivali smo ovakav prijedlog Zakona o državnom imovini. I dobro je što su moji kolege rekli, da je to prvo čitanje, da se do drugog čitanja, do izglasavanja stvari još poprave, jer jako nam je važno kakav je i sam zakon, i kako su stvari postavljene i kojim načelima će se voditi sama agencija koja će biti osnovana. Odmah bih na početku rekla da prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom ne može ostati, jer taj naziv je preuzak. Ovaj zakon ne govori samo o upravljanju državnom imovinom, on govori o raspolaganju državnom imovinom, i govori o stjecanju državne imovine. Naravno da ponekad zakon, naziv zakona je širi nego što je sam sadržaj, a negdje je uži nego što je sam sadržaj. To ne bi bio nekakav … [[Ne razumije se.]] , pa i nešto od čega možda treba bježati, ali upravo radi jasnoće i radi poruke prema adresatima, a to znači prema svim građanima potencijalno onima koji će biti prodavatelji ili oni koji će stjecati takvu imovinu na različite načine, bili oni fizičke ili pravne osobe. Zašto se jednostavno ne zove Zakon o državnoj imovini. Kratko, mislim da je čak na takav način i puno sama snažnija poruka kojom mi donošenjem ovog zakona želimo već u startu postići. Shodno tome što sam rekla, potrebno bi bilo izmijeniti odredbu članka 1. jer ona govori upravo da ovaj zakon uređuje načela i pravila upravljanja imovinom, a upravljanje nije stjecanje i nije raspolaganje, nego upravljate onim što trenutno imate. Dakle preuzak je naziv. I u članku 1. bi trebalo intervenirati. Već u članku 1. trebalo bi definirati jednako i to kakav je odnos Vlade i agencije, i je li agencija, vidjet ćemo tako u jednoj posebnoj odredbi da se ustanovljuje agencija kao pravna osoba s javnim ovlastima ali koja je samostalna i neovisna. To ne može biti. Pa ni onda kada ima samostalnu ovlast da raspolaže dražvnom imovinom u vrijednosti od 5 milijuna kuna, bez da pita Vladu. Ne može biti. Vlada je, odnosno Sabor, Republika Hrvatska je vlasnik, agencija, to su agencijski poslovi koje agencija obavlja za Vladu, i što kasnije onda referira samom Saboru, jer će Sabor i imenovati određene članove, određene članove upravnog vijeća. Dakle ovo nas puno može koštati i to dovodi do zablude. Ima ona neke samostalne poslove da ne treba pitati Vladu za svaki, odnosno za svaku sitnicu, za svaki kvadratni metar koji će kupiti ili koji će, pogotovo koji će otuđiti. Ali da bude jasno da ona i za to što je uradila i za te niže vrijednosti ima odgovornosti, polaže račune i Vladi kao što dobro piše u zakonu, i Hrvatskom saboru. Prema tome, ovo je mislim u pravnom položaju agencije u članku 12. treba brisati, jer agencija nije samostalna i neovisna, ona djeluje u okviru ovih ovlasti koje joj je dao zakon, i u okviru tih dužnosti, i ovo je bespotrebno, jer ako je ona samostalna i neovisna, onda Vlada, onda sve one kasnije odredbe gdje Vlada njoj nešto naređuje i gdje Vlada donosi odluke koje agencija provodi su besmislene, ne može jedno i drugo postojati. Kod značenja pojmova, dakle ovdje se upisuje što je to imovina pa se opisuje građevinska i druga zemljišta, stanovi, poslovni prostori itd., naravno da se izuzimaju vode, poljoprivredno zemljište i šumsko zemljište, šume, dakle naši najvrjedniji resursi i sasvim logično jer su posebnim, doneseni su posebni zakoni i posebni zakoni upravljaju tim, posebne institucije upravljaju tim resursima. Međutim, napominjem da smo mi donijeli i Zakon o turističkom zemljištu gdje je također, u tom Zakonu o turističkom zemljištu, nešto je pripalo i državu. Pa prema tome i o tome treba voditi računa. Ali ovdje govorimo samo o nekretninama turističke namjene, ali mora se izrijekom reći građevinska, turistička i druga zemljišta tako da ne bi bilo različite interpretacije. Međutim, začuđuje da ovdje niste regulirali pitanje rudnog blaga. Naravno da koncesije za eksploataciju ruda, minerala su date po pojedinim i zakonima i različite ovlasti, ali u svakom slučaju razmislite jesu li postojeći zakoni, Zakon o rudarstvu dovoljni i da li ima nekakvih diskrepanci, u svakom slučaju kako bi trebalo reagirati na vrijeme i u ovom prijedlogu zakona. Posebno je dobro, to je nešto što zaista treba pohvaliti jer to nema u drugim zakonima, a to je nekad svaki zakon zadržavao načela, pogotovo temeljni zakon. Ja mislim da je ovo jedan temeljni zakon. Načelo javnosti, načelo predvidljivosti, načelo učinkovitosti i odgovornosti. Dakle, sve ostale odredbe bi trebale proizaći iz upravo ovih načela. To je ovo jedno suvremeno načelo predvidljivosti, u drugim zemljama imaju i naziv, već u Europi i izračunljivosti. Jer vlast, svaka vlast mora biti predvidljiva i izračunljiva da se zna kako će u sličnim situacijama postupati i da to ne ovisi o ovoj ili onoj kadrovskoj kombinaciji. Evo, tu sam već nešto rekla o samom pravnom položaju agencije, ali u svakom slučaju evo sada ovdje imamo odnos Vlade i odnos same agencije. Čini mi se da još uvijek opterećeni dakle onom, tim dualitetom upravljanja imovine koju je stvarao dobru podlogu za otuđenje državne imovine, a ne za upravljanje i za stjecanje. Naime, dvojnost i Državni ured za upravljanje imovinom i Hrvatski fond za privatizaciju koji se proslavio svojom djelatnošću. Međutim, taj jedan duh i njegova načela čini mi se da ipak lebde ovdje. Zato što postoji dualitet u tome kako postupa agencija i kakvi su njezini odnosi s Vladom i vladinim odlukama koje kasnije agencija provodi u odnosu na različite vidove imovine. Ako se već rukovodimo jedinstvenim načelima, dobro ona su općenita u načinu postupanja, ali to i koliko god su te norme dobro razrađene nema potrebe da razlikujemo mi imovinu koja je u pravima, koja je u nekretninama, zemljištu, u građevinama ili u udjelima u trgovačkim društvima. Za sve njih trebalo bi vrijediti, i to je bespotrebno se onda čini mi se opterećuje i tekst i stvara se neki opet dualitet kao da drugačije se ponašamo prema ovoj vrsti imovine, drugačije prema, a za to nema nikakve potrebe jer isti pravni režim u našem pravnom poretku vrijedi za sve te nekretnine. Prema tome jedini senzus trebalo bi onog koji je ovdje i određen da se jednostavno ne pita Vladu svaki trenutak nego da bi ovaj iznos od 5 milijuna kuna, možda da se razmisli možda i o manjem, sad to je najmanje važno. Ali ovo je nešto što posebno želim reći, članovi upravnog vijeća i članovi uprave, posebno ću reći za članove upravnog vijeća. Nije dobro da budu izabrani na razdoblje od 5 godina i da mogu biti posebno … [[Govornica se ne razumije.]] Neka budu i na 8 godina, ali ne smiju biti više imenovani, tek onda kao kontrolni mehanizam moći će dobro izvršiti svoju dužnost. Neka članovi uprave ili se ponavlja mandat, u njihovom je interesu da dobro rade. Ali oni koji ih nadgledaju, oni gledaju da li da se svide politici i da li će ponovno biti izabrani jer o njima ovise kao članovi i kao suci Ustavnog suda kao što se biraju u Sloveniji. Imaju jedan jedini mandat i onda nije važno tko ga je izabrao. Poslije ima svoj samostalni put, rukovodi se samo Ustavom i samo zakonom. Molim vas razmislite o tome, to je najbolja antikorupcijska mjera ne samo u ovom zakonu nego i u mnogim drugima. Hvala lijepa.
Hvala. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15 sati, gospodin zastupnik Gordan Maras.
Nastavljamo sa popodnevnim zasjedanjem. Pojedinačna rasprava, Prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom, prvo čitanje, P.Z. broj 597. Na redu je uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, predstavnici Vlade. Prvo što ću izraziti zadovoljstvo što ovaj zakon ide u drugo čitanje, znači da ga možemo još doraditi i na neki način učiniti još boljim. I naravno zadovoljstvo da dobivamo zakon i ja ću ga podržati koji će se cjelovito baviti državnom imovinom. I izrazit ću žaljenje što se to već do sada nije radilo, odnosno što se na neki način sa vrlo vrijednom imovinom koju država ima, ponaša ja bih rekao nekada na neodgovarajući pa i na neodgovoran način. Mi imamo čitav niz godina najave objedinjenja na jednom mjestu upravljanja imovinom, na neki način evidencije imovine, ali nikako da se to desi. Krenulo je 2007. nešto intenzivnije nakon afere Maestro kada se već najavljivalo da će se ukinuti Fond za privatizaciju i da će se napraviti jedan imovinski fond u kojem će biti objedinjene sve tvrtke u vlasništvu države. Evo tri godine je prošlo od tada a tek sada dobivamo zakon na stol. A koliko se loše upravlja imovinom, reći ću iz nekoliko podataka. Mi imamo kao što je to poznati otprilike 774 trgovačka društva koja su u vlasništvu manjinskom ili većinskom Republike Hrvatske, vrijedno otprilike 11 milijardi kuna, tržišno, znači na temelju vrijednosti nominalno njihovih dionica, a ona društva koja su 2007. mogla biti prodana, odnosno koja su bila likvidna, gdje je vlasništvo države bilo do 25%, tada su vrijedila 5,9 milijardi kuna. Danas 2010. vrijede milijardu i 600 milijuna. Znači, mi smo da smo primijenili već tada jasno danu naznaku da ćemo prodavati sve udjele ispod 25%, tada bi dobili skoro 6 milijardi kuna, a danas ne možemo dobiti nego milijardu 600. Znači u tih tri godine ja bih rekao nečinjena, izgubili smo 4 milijarde i 300 milijuna na dionicama koje su likvidne odnosno kojima se trguje na tržištima kapitala. I to je jedna šteta koju ćemo vrlo teško povratiti makar i sa donošenjem ovakvog zakona koji nažalost dolazi prekasno. Druga poduzeća kojima se ne trguje, ali za koje se isto mogao tada dobiti veći novac, nisu prodavana. Nažalost isto tako kada govorimo o tome država je manjinski vlasnik odnosno ispod 25%, tada se moglo dobiti otprilike 11 milijardi kuna, danas se za njih ne može dobiti niti 4. Znači to je šteta koja je dosta velika, može se nominalno iskazati i da smo se tako ponašali kao što se danas želimo ponašati 2007., Hrvatska bi bila na dobitku skoro 7 milijardi kuna. I sada se postavlja pitanje zbog čega nismo krenuli ranije u tu priču? Zbog čega se cijelo ovo vrijeme odugovlači sa objedinjavanjem imovine na jednom mjestu i na kraju krajeva prodajom udjela države gdje je ona manjinski vlasnik, odnosno ispod 25%? Postoje čitav niz odgovora, naravno nekada najčešći odgovor je da se zadrži utjecaj u nekim tvrtkama. Vidimo da država nije većinski vlasnik u POdravci ali ima pretežit utjecaj. Znači tu se i sa manje od 25% do sada vodila politika i upravljalo kompanijom, a vidjeli smo kako je to upravljanje završilo u aferi Spice, odnosno o milijunskim štetama, otprilike 400 milijuna štete za samu kompaniju. Ono što konkretno iz ovog zakona je na neki način priznaje da ne postoji cjeloviti popis državne imovine, da on nije sveden na jedno mjesto i da država jednostavno ne zna s čime raspolaže. Da tamo sa određenim dijelom imovine raspolaže Ured za državnu imovinu, sa jednim dijelom Ministarstvo obrane, sa trećim dijelom Hrvatski fond za privatizaciju, a da zajedno mi nemamo u ovom trenutku pregled što to država uopće ima, što može prodati, što može komercijalizirati, što može na neki način možda iznajmiti, nego je to jednostavno na više strana i nitko ne vodi ja bih rekao brigu i kvalitetno upravlja tom imovinom. Postoji čitav niz nekretnina po HRvatskoj koje koriste određene fizičke i pravne osobe, ne plaća se najam i tu država gubi veliki prihoda koji bi mogla na kraju krajeva imati. Drugo pitanje je pitanje zemljišta i zbog čega se ne uvede u imovinu i zašto ovaj fond ne kontrolira i poljoprivredno zemljište. Otprilike 60 milijuna kvadrata zemljišta po cijeloj Hrvatskoj ovaj fond neće upravljati s time nego će se opet kažem to voditi na više različitih strana. Ono što bih htio konkretno da se izmjeni u ovom zakonu odnosi se na način raspolaganja nekretninama i na neki način i procjenama tko i kako može prodati određene nekretnine. Apsolutno mislim da je neprihvatljivo da se bez obzira o čemu se radilo o kojoj vrijednosti nekretnine da se nekretnina prodaje javno prikupljanjem ponuda. Dosta često se desilo da se pozove određeni broj subjekata da podnese zahtjev za kupnju neke nekretnine, a da na kraju nemate više nego jednoga. I ide se ciljano na toga da kupi nekretninu. O tome je revizija govorila i imala je mnogo prigovora na taj način provedbe procesa prodaje nekretnina u državnom vlasništvu. I mislim da bi se sve trebalo prodavati preko javnog nadmetanja, da se na kraju krajeva dobije najkvalitetnija i najveća ponuda. Isto tako nije mi drago da bez obzira što se postavio iznos od 5 milijuna kuna, da sama agencija raspolaže sa tom nekretninom. Mislim da bi se apsolutno, bez obzira šta 5 milijuna kuna ne izgleda puno, ali taj iznos mora biti puno niži gdje bi se na neki način sukladno odluci upravnog vijeća prodavala nekretnina. Znači, taj iznos bi morao biti puno niži od 5 milijuna kuna. Ja predlažem da bude milijun kuna. S druge strane, očekivana tržišna vrijednost nekretnine agencija, se ovdje predlaže da vrši procjenu sama agencija do vrijednosti 5 milijuna kuna. Sad je pitanje šta znači očekivana tržišna vrijednost. To može netko staviti 5 milijuna kuna, a da nekretnina realno vrijedi puno više pa onda sama agencija može procijeniti nekretninu puno manje nego što ona tržišno vrijedi. I tu smo imali dosta slučajeva i revizija je kontinuirano, čitav niz godina stavljala prigovore na procjenu vrijednosti određenih nekretnina. Ja bih inzistirao da za svaku nekretninu u zakonu piše da je mora napraviti ovlašteni sudski vještak, da ne ostaje mogućnost samoj agenciji da procjenjuje vrijednost nekretnine i na temelju toga prodaje određenu nekretninu. Znači, kao što možete zaključiti iz ove moje rasprave volio bih veći nadzor prilikom prodaje imovine. Mislim da smo imali dosta negativnih primjera proteklih godina, nepotrebnih ja bih rekao i afera, netransparentnosti u Fondu za privatizaciju i mislim da zbog toga trebaju kriteriji što se tiče raspolaganja i prodaje imovine biti nešto stroži i nadam se da će do sljedećeg čitanja se to i uvrstiti u zakon. Inače pozdravljam donošenje cjelovitog zakona i nadam se da ćemo nakon tolikog niza godina konačno imati registar, javni registar svega onoga čime država raspolaže. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolega Maras, kazali ste nekoliko doista racionalnih i prijedloga i sugestija, ali ste i dali dva navoda koja nisu točna. Prvi navod nije točan da je 7 milijardi kuna izgubila država zato što nije prodala portfelj u vlasništvu ispod 25% i drugi navod, da nitko u ovoj državi ne vodi brigu o državnoj imovini. To nije točno i ne treba posebno obrazlagat da ipak vodi brigu, a evo i ovaj prijedlog zakona je dokaz da se vodi briga o tome. Najveći problem je onaj gdje Fond za privatizaciju ne zna da postoji imovina koja nije ušla u temeljni kapital, a kojom upravljaju trgovačka društva jer ne dostavljaju fondu podatke o tome da oni to imaju, a da nije ušlo u temeljni kapital i tu nedostaje zakonski okvir koji treba prisiliti trgovačka društva da obveže i da izvijesti fond o tom stanju. I mislim da upravo i ovaj prijedlog zakona ide u tom smjeru popravka tog zakonskog okvira da ne bi došlo do situacije da postoji imovina za koju fond ne zna. Hvala lijepa.
Hvala. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Da se nadovežem na ispravak netočnog navoda kolege Marića, ja sam gospodina Marasa shvatio ne u smislu da nitko ne vodi brigu o imovini nego da nitko sa jednog mjesta ne vodi brigu o imovini nego da se vodi sa više mjesta. Znate kako se ono kaže, puno baba kilavo dijete. Tako da je ovaj zakon jedan veliki korak naprijed u raspolaganju i upravljanju državnom imovinom i trebamo jednu filozofiju odnosa prema državnoj imovini promijeniti. Dakle, jedini vlasnik imovine državne je Republika Hrvatska. Nisu vlasnici ministarstva, nisu vlasnici agencije, vlasnik je Republika Hrvatska. U ime Republike Hrvatske tim vlasništvom upravlja Vlada preko svoje agencije za upravljanje imovinom. Tu imovinu koriste i ministarstva i državne tvrtke i nekakve ustanove. Ta imovina se može iznajmiti, ta imovina se može dati u koncesiju, ali ono što je bitno, bitno je da se zna tko odgovara za tu imovinu i da taj sustav upravljanja imovinom bude nekako racionalan i da upotrijebim tu riječ normalan, jer ovo što je do sada bilo, ne abolirajući nijednu vladu prije, bio je dakle pokušaj dovođenja sustava u normalu. Do 2000. godine funkcionirala je pri Vladi Republike Hrvatske Komisija za upravljanje imovinom. 2000. ili 2001. godine koalicijska vlada je osnovala Ured za državnu imovinu, a promjenom vlasti ured je postao 2003. Središnji državni ured za upravljanje s imovinom, a nakon afere Maestro počelo se govoriti o tome da će se zajedno sa fondom za privatizaciju spojiti i da će to biti jedna agencija ili jedna ustanova. Jedan od ključnih zahtjeva jednog od koalicijskih partnera prilikom izbora je također bio da se objedini upravljanje državnom imovinom odnosno da se sve to stavi na jedno mjesto. Ono što je bitno reći i ponoviti, mora se znati tko je odgovoran. Mora se znati dakle kome se treba obratiti ukoliko se primijete neke nepravilnosti ili neke nelogičnosti. Nisam od onih koji tvrde da je svaka nelogičnost ujedno i namjerna pogreška, iako naravno ima i takvih pogrešaka, međutim kada se zna kakav je sustav lako je reagirati. U ovoj situaciji kada svi upravljaju ili svi misle da upravljaju ili svi misle da mogu upravljati onda se i greške jako teško uočavaju, a još teže ispravljaju, a najteže se izbjegavaju. Imamo imovinu koja se koristi od strane državnih tijela koja se možda i neracionalno koristi, da možda neke institucije mogu sa puno manje nekretnina raspolagati, a da bi svoju funkciju izvršili kako treba. Također postoji jedna vrsta, ja bih to rekao vezanosti uz određenu imovinu. Tu prvenstveno mislim na vojnu imovinu koja se ništa ne koristi, dakle na neperspektivnu vojnu imovinu. Postoje ideje da se ustvari od novaca koji se dobiju iskorištavanjem ili na drugi način te imovine da se poboljša odnosno popuni proračun Ministarstva obrane i Hrvatske vojske što mislim da nije pravilno. Naime prvo, ta imovine dakle ti objekti sagrađeni su od novaca koji su u proračunu bivše države, a nešto i Republike Hrvatske, davali svi građani i to je imovina svih i nema vojska ekskluzivno pravo na tu vrstu imovine. Drugo, vojska nije agencija za raspolaganje nekretninama pa da će o njenoj uspješnosti ovisit o tome hoće li naš obrambeni sustav biti bolje ili lošije opremljen. Vojska je dio društva i ono što se od te imovine dobije ide u državni proračun, a Vlada i Parlament na kraju će odlučiti da li je prioritet u državi da se ulaže u obranu, da se ulaže u socijalnu, da se ulaže u zdravstvo ili nešto drugo. Na ovaj način bi ustvari vojnike pretvorili u menadžere za nekretnine i na taj način bi još više zatvorili sustav. Mislim dakle da ta ideja, ja je osobno dakle sugeriram da nije dobra i prema tome imovina kojoj je vlasništvu Republike Hrvatske vlasništvo je svih građana i nema nitko ekskluzivno pravo. Također, raspolaganje tom vrstom imovine može biti jedna vrsta igre političke moći između pojedinaca ili grupacija unutar vladajuće strukture neovisno o tome koja je opcija na vlati. A znate, kad upravljate s više onda imate i malo veću moć. Pa se onda pojedine institucije vrlo rijetko i teško odriču te vrste moći zato što iza njih nema nikoga tko je za to odgovoran pa koji bi na tome inzistirao da se to napravi. Prema tome, osoba koja bude na čelu te agencije mora biti dakle osoba koja neće imati iznad sebe političkih autoriteta, koja neće trebati podlijegati pritiscima koje će moći raditi neovisno. I sad je pitanje da se u drugom čitanju zakona njihova odgovornost i način imenovanja napravi tako da se uspostavi jedna ravnoteža između političkog utjecaja na ljude koji to budu radili i naravno njihove stručnosti i sposobnosti, dakle da imovinu koja im je povjerena na upravljanje na najbolji način iskoriste. Naravno, postoje trenuci kad je dobro imovinu prodavati, postoje trenuci kad je dobro imovinu kupovati, postoje trenuci kad je dobro imovinu iznajmiti, postoje trenuci ne znam kad je dobro imovinu dati u koncesiju ili prekinuti taj najam. I ono što je danas na tržištu nije isto što će biti za tri godine i šta je bilo za tri godine. Prema tome, to su ljudi koji moraju biti oslobođeni političkih utjecaja i koje moraju imati nekakvo iskustvo u tome i prvenstveno koji moraju ispod sebe imati službe koje su u stanju izaći na kraj sa raznim pravnim zavrzlamama s kojim se država susreće prilikom raspetljavanja priče o državnoj imovini jer je ta imovina došla sa nekoliko različitih naslova – bivše državno vlasništvo, vlasništvo federacije, pa vlasništvo republike, pa vlasništvo bivših općina, pa onda vlasništvo društvenih poduzeća itd. i svaka od tih priča ima neki svoj sudski epilog. I na kraju dođemo do situacije da i ljudi u Fondu za privatizaciju uopće ne znaju da je neka imovina državna zato što je vjerojatno ni gruntovnica ni katastar nisu bili tako napravljeni da se to može znati. Ovaj zakon je dakle jedan korak naprijed u svakom slučaju i ono što mi se posebno svidjelo u ovom zakonu to su članci od 3. do 7. Dakle, načelo javnosti, načelo predvidljivosti, načelo učinkovitosti i načelo odgovornosti. To je nešto što me zbilja ugodno iznenadilo i začudilo i zato ću podržati ovaj zakon, iako me dakle iznenađuje da dolazi od Vlade čija su u stvari načela bila nejavnost i nepredvidljivost i neodgovornost. Zahvaljujem.
Na redu je uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa. Ovo je jedan dobar zakonski prijedlog. On je toliko dobar da koliko vidimo iz rasprave po klubovima pa i dosadašnje pojedinačne rasprave da nema zapravo ni jedne ozbiljne primjedbe na koncepciju zakona, na ideju zakona, pa čak ni na to kako je nomotehnički riješeno, znači kako je zakon napisan. On je toliko dobar da je gotovo mogao proći i u prvom čitanju uz nekoliko amandmana i sitnih popravaka on bi ostao odličan zakonski prijedlog. On je međutim dobar zakonski prijedlog koji neće riješiti ništa jer se te stvari teško mogu riješiti bilo kakvim zakonom pa ma kako taj zakon bio dobar. Umjesto dvije institucije koje postoje sada Hrvatski fond za privatizaciju i taj Središnji ured državni za upravljanje imovinom imat ćemo jednu instituciju – zvat će se agencija. Ali upravljanje tom agencijom opet počinje od Vlade. Vlada predlaže Saboru članove upravnog vijeća, upravno vijeće bira upravu, bira toga predsjednika uprave. Prema tome, izbor ključnih ljudi u ovom novom tijelu počinje od Vlade, kako od Vlade počinje, tako u Vladi i završava. Imat ćemo umjesto dva tijela jedno tijelo što je racionalno i što je dobro i što treba pozdraviti. Ali nije hrvatski problem u tome što je imao dva tijela, nego što se u njima radilo kako se radilo. To je problem. Evo u Hrvatskom fondu za privatizaciju otkrivena je pljačka. Evo i presude su pale, dokazana je stvar. Nije to sad rekla – kazala, nisu to politička prepucavanja. A u Upravnom vijeću tog Fonda za privatizaciju u vrijeme kad se pljačka događala sjedilo je pet ministara i jedan potpredsjednik ove Vlade. Svi putevi vode do Vlade. I da je tih pet ministara i taj potpredsjednik Vlade a taj je sad već i optužen zbog druge stvari, da su oni upravljali Hrvatskim fondom za privatizaciju kako su trebali upravljati pljačka se ne bi ni mogla dogoditi. Nadzor, dakle državna imovina to su nekretnine i to su vlasnički udjeli, to je najznačajnije u toj državnoj imovini. Pa imali smo i u Brodosplitu nadzor također ministra. Šta je nadzirao? Pa nadzirao je pljačku. To je nadzirao i u tome je problem. I nema zakona koji to može riješiti ma kako dobro bio napisan kao što je napisan ovaj zakon. E sad. Proći ćemo drugo čitanje, donijet ćemo zakon. Vlada će predložiti nova tijela, nove ljude, parlamentarna većina će izglasati to novo upravno vijeće. Upravno vijeće će izabrati upravu, uprava će izabrati predsjednika te uprave između sebe. Tko će tu odlučivati? Ovi isti ljudi koji su odlučivali u Hrvatskom fondu za privatizaciju, koji su odlučivali u Brodosplitu, koji su odlučivali u Podravci, koji su odlučivali u Hrvatskim cestama, u Hrvatskim autocestama, koji su odlučivali da se pet puta farbaju tuneli. Ti isti ljudi ako ovaj zakon bude izglasan za mandata još ove Vlade i ako ova Vlada bude predlagala ti isti ljudi i u tome je problem. Ima ovaj zakon predviđa kodeks u svom šestom članku. Šta je kodeks? On može biti u jednoj rečenici. Raditi manirom dobrog gospodara i ne krasti, ne krasti. Ali kakvo je jamstvo da će ovaj zakon to osigurati? Da će ova ista Vlada, s tim istim ljudima koje je već namjestila tamo da kraju ili pokrivaju ili ne otkrivaju krađu, imenovati nove ljude? Može li jedan zakon propisati političku odgovornost? Ne može. Politička odgovornost je stvar osjećaja odgovornosti. Znate, kad se u Hrvatskom fondu za privatizaciju otkrila ta pljačka, i kad je ona dokazana, onda u civiliziranim zemljama, tamo gdje postoji osjećaj odgovornosti, jer to ne piše u zakonu, svi ti ministri daju ostavke isti dan. Ni u ovom zakonu ne piše dogodi li se pljačka, krađa u toj ili posredstvom ili uz pomoć te nove agencije, past će Vlada. Ne piše. Pa to je i nemoguće napisati u zakonu. Prema tome, da li je ovaj zakon dobar? Jest. Ali on je istovremeno jedna dimna zavjesa iza koje se jako vješto i jako dobro može sakriti politička odgovornost. Mi možemo stotine izvrsnih zakona napisati, pa nema Hrvatska loše zakone, a pogledajte što se u Hrvatskoj događa. Pa je li se događa zato što ti zakoni ne valjaju, ili zato što se ti zakoni ne poštuju i zbog toga što nema političke odgovornosti? Pa zbog ovog drugog. Naivno bi bilo vjerovati da se ovako kvalitetnim zakonom može taj problem riješiti. Znači on ne ide u srž problema, a šta je srž problema? Da li bi Hrvatska mogla biti bogata, uređena zemlja, poželjno mjesto za život svih poštenih, vrijednih ljudi? Pa mogla bi. Da li je mogla biti bogatija? Pa mogla je. Da li je mogla imati višak u proračunu umjesto manjka? Pa mogla je. Pa to svi ljudi vide da je mogla, to građani znaju. Je da se nije kralo ovdje, da se nije pljačkalo ondje, da se nije otimalo tamo. Da se u taj proračun ta javna poduzeća, koji jesu vlasništvo Republike Hrvatske, imovina Hrvatske, da su stvarala dobit koja bi se utakala u taj proračun, umjesto da su poslovala tako da oni iz tog proračuna izvlače, pa je onda blagajnik stranački ujedno i šef carine, ali ne carini robu, nego carini sve druge okolo, po javnim poduzećima, njih globi. I to nosi u stranačku blagajnu ili u privatni džep, dragom Bogu je svejedno. Ova zemlja može biti i bogata i uređena i lijepa, kakva već jest, i poželjna za svakog svog građanina. Može biti poželjna za svakog ulagača. Ali traži se povjerenje u one koji ispunjavaju javnu funkciju, povjerenje u one koji će imenovati te ljude u agenciji ovdje, a to povjerenje bojim se danas u Hrvatskoj s ovom Vladom je nepovratno izgubljeno.
Imamo najprije jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa netočno je to što je rekao zastupnik Stazić, kaže ista Vlada namjestila ljude koji kradu u državnim poduzećima itd. Ja ću podsjetiti kolegu Stazića, očito da se radi o kratkom pamćenju, da upravo u tim državnim poduzećima većinu su imali iz SDP-a u upravnim vijećima, u nadzornim odborima, znači u svim onim tijelima koja su donosila odluku za ovo što vi pričate. Ali tko o čemu, vi o moralu. A nevjerojatno kako se cinično ponašate prema ovim građanima koji vas gledaju, vi odlazite na Brijune, na Vangicu, doživljavate ju kao kineski dućan da je tamo sve po 7 kuna i ljetujete na trošak ovih građana kojima se rugate danas iza ove govornice.
Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Mario Habek. Izvolite.
Evo kolega Stazić, napomenuli ste nekoliko problema, ja bih se isto tako u ovoj replici kratko osvrnuo na jedan veliki problem, a to je problem vojnih objekata koji su zapušteni, a kojima upravlja Središnji državni ured za imovinu. Naime ima jedan vojni objekat na planini Ivančica, nedaleko od grada Ivanca, koji već godinama traži taj objekat ili u koncesiju, ili da ga revalitizira, naime taj objekat prostire se na 600 četvornih metara, uz taj objekat nalazi se još jedan manji objekat u koji su bili smješteni za vrijeme kada je još bila tamo vojska i vozila, trafostanica, kotlovnica, no isto tako postoji 15-ak soba, kupaonica, blagovaonica, raznih skloništa, međutim taj objekat je u zadnjih nekoliko godina skroz devastiran, i skroz uništen. Sve je pokradeno, nema stakla niti na jednom prozoru, nema vrata, nema pipa, nema umivaonika, nema apsolutno ništa. Sve je pokradeno, sve što se moglo iz tih objekata uzeti. Evo to je još jedan primjer, jer grad Ivanec, još jedan loš primjer Središnjeg državnog ureda za upravljanje imovinom, jer grad Ivanec već 6, 7 godina traži taj objekat da se obnovi, da se da u koncesiju gradu, grad je imao plan razviti jedan planinski turizam, napravila se jedna strategija turizma, no međutim evo nikako, čak je i bivši predsjednik Mesić bio u posjetu prije nekoliko godina na Ivančici i vidio taj objekat, no nakon 6 godina zamolbi, zahtjeva, ni dan danas nema odgovora i nema rješenja, a objekat je potpuno uništen. Evo to je žalosno da se tako upravlja državnom imovinom.
Zahvaljujem. Vrijeme. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Govorite o devastaciji, pljački objekata Ministarstva obrane. Da, da, to je jedan vid nebrige, ali nije to najgore. Ja sam govorio ipak o jednoj drugoj pljački, pljački daleko većih razmjera, nesrazmjerno s ovim o čemu vi kolega Habek govorite. Znate pokušaj, evo recimo npr. kolege Kunsta da glupostima pokuša opravdati takvu jednu pljačku ukazuje zapravo na jedan stav da se takva pljačka brani, kao da ju građani ne vide da ona postoji. Gledajte, ja kad kažem pljačka ja čak ne mislim da su svi u njoj sudjelovali, kolega Kunst. Ja sam npr. siguran u to da se vi niste okoristili o tome, posve sam siguran. Jer vama su mogli obećati recimo 10% od 2 milijarde i onda vam dati 10 kuna, vi bi mislili da je sve u redu. I sasvim sigurno vi niste u tome sudjelovali.
Uvaženi zastupniče, Stazić morate se pridržavati … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas, bez dobacivanja iz klupe. Morate se pridržavati odgovor na repliku, temu o kojoj je govorio Habek. I molim vas nemojte širit repliku. I drugo, nemojte implicirati nekome nešto što nema nikakve veze.
Pa nema, ja tvrdim da nema nikakve veze.
Molim vas!
Ja velim za kolegu Kunsta da sam potpuno uvjeren da nije. Nisam ja njega uopće napao. Prema tome govorim o tome da to devastiranje, ta pljačka nije samo na ovakvim sitnim objektima. Nažalost ona je na toj državnoj imovini bila, na toj državnoj imovini. Ovaj vrh sante leda koji svaki dan čitamo mora stvoriti i stvara jedno nepovjerenje da li će bilo kakvo zakonsko rješenje, bilo kakvo pa i najbolje, moći spasiti ovu zemlju
Hvala, vrijeme vam je isteklo. Imamo povredu Poslovnika, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče članak 210. i 214. je povrijedio kolega Stazić. Prvo, nije uopće odgovarao na repliku nego se meni obraćao vrijeđajući jer očito ga je pogodilo to što sam rekao da je trošio kunice ovih građana ljetujući na Vangi po 7 kuna ga nije bilo sram da troši novac, ja bih, svatko bi želio po 7 kuna ljetovati Staziću kao vi.
Hvala lijepa. … [[Upadica se ne razumije.]] No, no bute se poslije dogovorili. A sad je na redu uvaženi zastupnik Ivo Jelušić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Čuli smo u uvodnom obrazloženju, a i kroz raspravu nekih kolega kako je cilj ovog zakona upravljanje državnom imovinom da se izvrši racionalizacija upravljanja imovinom da i na taj način treba se dati doprinos novom gospodarskom zamahu i novom gospodarskom razvoju. Nisam pristalica normativnog optimizma koji misle, po kojemu se misli da čim nešto promijenimo normu, promijenimo zakon da će odmah i stvarnost zaista biti drugačija. Dakle, zašto i dosada nismo racionalnije upravljali državnom imovinom? Okosnicu ujedinjenja ako mogu tako reći su 2 institucije, dakle Središnji državni ured za upravljanje imovinom i Hrvatski fond za privatizaciju. Oni se sada ujedinjuju po ovom zakonu u Agenciju za upravljanje imovinom. Je li to njihovo ujedinjenje, je li donošenje zakona garancija da će zaista gospodarenje državnom imovinom biti zaista kvalitetnije i bolje? Mislim da nije. Ono treba stvoriti samo pretpostavke ako eventualno do sada nije bilo odgovarajućih normativnih pretpostavki da to gospodarenje zaista bude tako. Dakle, ja bih htio vjerovati da će ovaj zakon zaista omogućiti da se drugačije počne raditi i drugačije upravljati državnom imovinom, a ne samo da promijenimo formu time što ćemo ujediniti ove 2 institucije, dakle Hrvatski fond za privatizaciju i Ured za upravljanje imovinom. Fizički je to vrlo jednostavno napraviti, oni su i sada na istoj adresi, u istoj zgradi samo treba skinuti 2 ploče i postaviti jednu novu. Dakle, fizički je to lako ujediniti, ali da li će zaista doći do kvalitetnog upravljanja imovine sa jednim mjestom to ćemo tek vidjeti i to ovaj zakon sam po sebi neće riješiti. Dakle, ako je nužno da dođe do ovog ujedinjenja, a ja mislim da nije sporno da ne dovodimo u pitanje, dakle da se donese ovaj zakon nego hoću samo reći da nije, da sama činjenica donošenja ovog zakona neće značiti da će i stvarnost zaista biti drugačija. Postavlja se pitanje zašto nismo i ranije krenuli u tu proceduru? Jedna od bitnih stvari koja ovim zakonom se uvodi to je jedinstveni registar javno dostupan registar državne imovine što je dobro. Ali zašto i sada nemamo, ako ne jedinstveni, ali registar državne imovine svatko za onaj dio kojim je dosada upravljao, odnosno gospodario pa da onda samo fizički ta 2 spojimo i da što prije imamo kvalitetan registar imovine. Ne znam koliko će biti potrebno vremena za to, ali ja bih za to bio da se ograniči da se dade za ovi zakon u prilog da se taj registar imovine stvori u što kraćem vremenskom razdoblju. Neka predlagatelj sam procjeni koji je to, eto 6 mjeseci ili više. Ali u svakom slučaju da opet ne bude samo jedna od zakonskih odredbi koja nije vremenski ograničena pa da eto kažemo stvarat će se, radi se na tome, pa da opet za 3 godine nemamo jedinstven registar imovine i da on nije javno dostupan, a kad ne znate što imate teško je onda racionalno time i upravljati. Podsjetit ću vas samo na zadnju sjednicu, odnosno predzadnju sjednicu ovog našeg zasjedanja ovog Sabora, u srpnju mjesecu smo imali na dnevnom redu imenovanje Nadzornog odbora Hrvatskog fonda za privatizaciju. I sam sam izabran u taj nadzorni odbor i sav taj entuzijazam koji smo početno imali mislili smo da će trebati tamo ozbiljno zasukati rukave i dugoročno raditi na promjeni situacije, vidim da sad pada u vodu jer de facto ovim zakonom se ukida Hrvatski fond za privatizaciju i mi ćemo ustvari imati jedan posao jednokratni, a to je da jednokratno samo ovu godinu nešto … [[Govornik se ne razumije.]] što budemo stigli i da se gasi. Nisam ni protiv toga nego postavljam pitanje zašto smo čekali da se taj nadzorni odbor formira na prošloj sjednici da bi na sljedećoj sjednici već išli sa novim zakonskim prijedlogom kojim se ukida i fond i nadzorni odbor? Zašto to nismo napravili prije pa da nadzorni odbor ima više mogućnosti ući u kontroliranje onoga što je njegovo zakonsko ovlaštenje? A s druge strane ispada da je samo to napravljeno samo zbog toga da bi eto ispunili tu zakonsku formu, da kažemo eto imenovali smo nadzorni odbor on je radio. Dakle, to pokazuje jednu nekonzistentnost u upravljanju imovine pa i u ovom segmentu. Dakle, jesam za to da donese se kvalitetan Zakon o upravljanju državnom imovinom, očekujem da oni koji su na tome najviše radili, prije svega ova 2 tijela koja sam spomenuo i Hrvatski fond za privatizaciju i Središnji državni ured za upravljanje imovinom, kažu koje su to poteškoće bile dosada u radu, a normativnog su karaktera pa da se to ugradi u zakon, pa da se izmijeni. Jer ako samo kažem fizički fuzioniramo te 2 institucije nećemo puno dobiti. Zakon tretira i suradnju sa jedinicama lokalne samouprave što je dobro i prije svega oko suradnje prilikom donošenja prostorno planske dokumentacije. Međutim, mislim da i tu treba biti maksimalno precizno da li zakonom ili kasnije podzakonskim aktom urediti, ne želim sad u ovom slučaju ulaziti, je li ga agencija ta isključiva koja je partner jedinicama lokalne samouprave prilikom donošenja prostornih planova ili i dalje ostaju neka druga tijela? Mi znamo da je do sada uglavnom Ministarstvo obrane moralo ... prostorno planske dokumente jedinica lokalne samouprave prije svega zbog tretiranja imovine koja je bitna za obranu zemlje. Da li će to ubuduće raditi ministarstvo ili će dalje agencije raditi za sve, to je nešto što treba riješiti i da se pri tome proces ne usloži, da se ne odugovlači, jer trebaju se agencije konzultirati sa ministarstvom onim ili onim pa da time izgubimo ... Milim da bi to pitanje posebno trebalo detaljno urediti i propisati jasnu proceduru. Ono što u ovom zakonu vidim kao manjkavosti su sljedeće. Prvo je svega strategija koju bi donosio ovaj Sabor, donosi se na rok od tri godine. Kod nas mandat Sabora je 4 godine, Vlade 4 godine, donosimo strategiju ni za puno mandatno razdoblje. Ne znam zašto tri godine? Jel to ovako iz rukava ili ima neki važan argument zašto je to tri godine, a ne 4? Nadalje, mandat članova upravnog vijeća koje je 5 godina, a biraju se na prijedlog Vlade čiji je mandat 4 godine, mandat uprave agencije je 5 godina, a ne 4 godine, a na neki način odgovara ili koordinira sa Vladom svoje aktivnost sa aktualnom Vladom. I mislim da bi trebalo uskladiti trajanje mandata s uobičajeno 4 godine kao što je to manje više u svim drugim institucijama, ustanovama, a ne 5 godina kao što se ovdje predlaže. Inače kod toga mislim da bi trebalo puno šire postaviti mogućnost izbora ljudi za čelna mjesta u upravu agencije. Ovdje se predviđa da to bude govorit ću starim rječnikom VSS pravnog ili ekonomskog smjera, jer zašto reducirati samo na pravni ili ekonomski smjer. Jer ovdje ne uzimamo referenta pravnog ili ekonomskog nego uzimamo čovjeka koji mora biti kompletan koji će rukovoditi cijelim poslom. Zato mislim da nije nužno da bude pravnik ili ekonomista, može se po mom mišljenju uzeti puno šire. Neka bude VSS ne da ne reduciram niti na jednu posebnu struku. Dakle, dobro je da ovaj zakon ide u drugo čitanje i da ovo što smo sve čuli i što ćemo čuti danas da se još proradi, doradi, da čujemo i dodatne argumente. I ono što bih htio na kraju reći, dakle nemojmo robovati ... optimizmom, mislim ako smo donijeli zakon mislim da će situacija biti bolja i da će ... što smo ujedinili institucije koje su se do sada time bavile, to nije dovoljno. A koliko se zaista ne promijeni naš sustavan odnos prema upravljanju imovinom. I naravno trebalo bi vezivati odgovornosti te agencije i njene uprave za jer odgovara Vladi i aktualnom Saboru koji je bira odnosno prije svega Vladi da i njihov mandat uskladimo sa Vladom i da korespondira sa Vladom na čiji prijedlog se biraju i na čiji prijedlog donose prilog strategiji i jednogodišnjem planu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike, prvo je uvažena zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Jelušić dala sam vam repliku da mi možete odgovoriti na neka moja pitanja. U vašoj raspravi ima puno skeptičnosti prema spajanju ove tri državne institucije. Kod mene nema. Sigurna sam da će to spajanje pridonijeti transparentnijem upravljanju državne imovine. Ali ja razumijem zašto ste toliko skepse imali prema ovome spajanju. Očito iz iskustva. Vi ste bili jedan od čelnih ljudi u gradu Zagrebu tj. zamjenik gradonačelnika, kada ste vi išli u spajanje svih trgovačkih društava u gradu Zagrebu u jednu veliku podružnicu to je Holding, megapoduzeće koje broji danas to vi kažete, znam i ja, broji preko 12 tisuća zaposlenih. E vidite, što se dogodili? Dogodilo se to da danas Holding posluje u minusu od 8 milijardi kuna. Gospodine Jelušić meni je jasno da je taj Holding otišao, a SDP upravlja 11 godina gradom Zagrebom, a SDP je sudjelovao u stvaranju Holdinga. Jasno mi je jer vi danas ne možete osigurati u gradu Zagrebu 3 frižidera za kumice. To je nešto što su svi gradovi u Republici HRvatskoj napravili, očito SDP ne može ni to organizirati. Prema tome, čula sam danas od 15,00 sati na dalje, niz optužaba na spajanje ove tri institucije, a da sam ja to čula od nekih koji imaju rezultate u upravljanju ili u lokalnim jedinicama ili nekim drugim institucijama, ne, nego od vas koji apsolutno nemate pozitivnog primjera za upravljanje i vođenje vlasti ni u jednoj lokalnoj jedinici u Republici Hrvatskoj. ... [[Govornici govore u isti glas ne razumije se.]]
Hvala lijepa. Vrijeme vam je isteklo uvažena zastupnica. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivo Jelušić.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice vi očito mene niste slušali, ali i da jeste vjerojatno nije namjera da govorite ono što sam ja rekao. Prije svega ja sam se javio za repliku ali kasnije sam vidio da mogu ispraviti netočan navod. Nije zagrebački Holding u minusu 8 milijardi kuna na sreću. Pogledajte izvještaj o poslovanju za prošlu godinu pa ćete vidjeti, dakle nije u gubitku uopće a pogotovo 8 milijardi. To ispravljam. A što se tiče stvaranje, pazite ja sam bio tada za stvaranje Holdinga kao što mislim da je potrebno i danas napraviti, ali upravo niste me slušali. Ja kažem, nemojmo biti pristalice normativnog optimizma, ako mislimo da smo novu formu da će i drugačije biti. Pa i kod ovog zakona prema tome. Ja jesam za to da se proces ujedinjenja ... bude na jednom mjestu, ali ne znači ako donesemo zakon ako drugačije se ne ponašamo da će se nešto promijeniti. A niz pozitivnih efekata je napravljeno u Holdingu upravo zato jer je ujedinjen. Nisu problemi u Holdingu zato što je on ujedinjen nego zato što možda netko nešto nije dobro radio. Ali to je druga priča.
Zahvaljujem. I druga replika, uvažena zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Jelušiću vi ste u svojoj raspravi zapravo uz jednu generalnu podršku ovom prijedlogu zakona iznijeli i neke primjedbe zbog kojih mislite da bi moglo biti problema u operacionalizaciji ovoga zakona kada bude donesen, dakle da bi ovaj zakon mogao ostati samo u agregatnom stanju dobre zamisli. Osobno bi htjela dodati jednu primjedbu odnosno reći da svrha ovoga zakona neće biti postignuta ako će se u središnji registar državne imovine koji se predmnijeva ovim zakonom ustanoviti samo prenijeti postojeći podaci o državnoj imovini iz sadašnjih evidencija koje su ustrojene u većem broju različitih institucija od samog Fonda za privatizaciju pa do različitih ministarstva. Ako želimo dobiti uvid u stvarno stanje državne imovine treba izvršiti jedno pravo snimanje na terenu, ja bih rekla jednu pravu, stvarnu inventuru jer samo takvim stvarnim popisom, stvarnom inventurom možemo utvrditi pravo stanje imovine, a potom izvršiti i procjenu tržišne vrijednosti te imovine. Dakle, takva bi se procjena trebala izvršiti od strane nezavisnih stručnjaka i jedino na taj način će ova država imati stvarne i potpune podatke i stvarni uvid u imovinu kojom raspolaže. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnikom. Kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o upravljanju državnom imovinom. Ja bih za ovaj zakon rekao da ne gledam za ono što je bilo jučer jer jasno je da je titular vlasništva u Republici Hrvatskoj više titulara vlasništva nad državnom imovinom koji je bila što u vlasništvu Republike Hrvatske što u vlasništvu Središnjeg državnog ureda za upravljanje državnom imovinom, što u vlasništvu Hrvatskog fonda za privatizaciju, Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, Hrvatskog zavoda za zapošljavanje, Kapitalnog fonda, Hrvatskog mirovinskog investicijskog osiguranja. Intencija ovoga zakona je prije svega transparentnije i učinkovito upravljanje državnom imovinom, da se sva ova državna imovina koja je do sada imala više titulara vlasništva svede u jednu agenciju koja će učinkovitije, transparentnije i jasnije upravljati državnom imovinom. Da ne sumnjamo u dobre namjere zakonodavca i Vlade Republike Hrvatske, posebno bih napomenuo da je ovaj zakon došao kao prijedlog kada smo donosili mjere za program gospodarskog oporavka u Republici Hrvatskoj i smatram da je ovaj zakon za osnivanje agencije kojim bi se ujedinili Hrvatski fond za privatizaciju, Središnji državni ured za upravljanje državnom imovinom te Agencija za pravni promet i posredovanje nekretninama. Osim pitanja koja se tiču stanogradnje smatramo izuzetno važnim zakonom i potrebnim jer će se konačno u ovom jednom velikom broju titulara vlasništva, u jednom velikom broju propisa napraviti red i uvesti učinkovito upravljanje državnom imovinom. To je interes kako prije svega Republike Hrvatske, ali i građana Republike Hrvatske. To je imovina koja pripada svim građanima ove države. Prema tome, ova agencija kada bude profunkcionirala, ovo je prvo čitanje ovog prijedloga zakona, sve one mehanizme i sve one kriterije koje smo previdjeli u ovom prijedlogu zakona smatram izuzetno važnim i ako ne budemo razmišljali tako što će biti sutra, ako budemo gledali u onome što je bilo jučer, onda možemo naći puno negativnosti i loših primjera. Pa samo jednom odlukom u 2000. godini Vlada je prebacila 200 poduzeća u Hrvatski fond za privatizaciju na upravljanje dionicama i imovinom. I tu možemo naći masu grešaka i primjera. Ako ne budemo gledali za sutra, ako ne budemo gledali kako će se naša država snaći u okvirima zemalja Europske unije mi nećemo napraviti ništa. Nemam nijednu sumnju, nepovjerenje prema ovom prijedlogu zakona, niti jednu nedoumicu da sve ovo što je predloženo u Agenciji za upravljanje državnom imovinom je pozitivno za Republiku Hrvatsku, a prije svega za građane koji su nam dali povjerenje da upravljamo državnom imovinom. Podržavam i pozdravljam osnivanje središnjeg registra državne imovine koja će se dijeliti dakle na registar nekretnina i registar trgovačkih društava, a da će sve biti transparentno upućuje da se u prijedlogu zakona govori da će sve biti javno dostupno građanima u svakom trenutku uvid u ono što agencija radi. Smatram pozitivnim istaknuta načela, načelo javnosti upravljanja državnom imovinom, načelo predvidljivosti upravljanja državnom imovinom, načelo učinkovitosti upravljanja imovinom i načelo odgovornosti. To je nešto što do sada u prijedlozima nismo vidjeli. Ovo je izuzetno pozitivno i ja u ovome posebno pohvaljujem predlagatelja zakona. U ovom prijedlogu zakona što smo raspravljali na Odborima za zakonodavstvo i pravosuđe treba unijeti one nedostatke, nomotehničke prije svega, a i ovo pitanje usklađivanja sa Zakonom o turističkom i ostalom građevinskom zemljištu koje nije procijenjeno u procesu pretvorbe i privatizacije da se to do drugog čitanja ispravi da bismo imali jedan čisti zakonski prijedlog. Ovo sve što smo danas čuli ja smatram da je dobro raspravljati, ali ne vidim razloga za nepovjerenje. U potpunosti podržavam Program gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske. Ovo smatram jednim od isto tako ključnih zakona, uza sve one mjere koje smo donijeli ovdje u Hrvatskom saboru i mislim da će budućnost pokazati što danas ovdje radimo, a prošlost trebamo ostavljati onima koji žive u prošlosti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Tanja Vrbat. Izvolite.
Kolega Salapić, ja se u načelu mogu složiti sa vašom raspravom i kolege koje su sudjelovale iz kluba SDP-a također su na tom tragu raspravljale. Međutim pravo je pitanje, naravno svi podržavamo transparentnost u evidentiranju i registriranju državne imovine i državnih tvrtki, no pravo je pitanje zašto to nije prije postojalo. Nakon ove privatizacije, nakon divlje privatizacije, nakon što je puno toga i netransparentno nestalo i prodano i privatizirano, mi sada uvodimo registre koje ja osobno također podržavam. Međutim, pravo je pitanje zašto prije to nije učinjeno.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo, potpredsjedniče. Kolegice Vrbat, to mi je ono kao pitanje što bi bilo kad bi bilo, što će biti da će biti. Smatramo da ovim prijedlogom zakona sva državna imovina koja je do sada bila razdijeljena na više titulara vlasništva okupljena u jednu masu, u agenciju koja će upravljati imovinom će se steći bolji uvid, transparentniji i učinkovitiji za upravljanje državnom imovinom. Ono što je bilo jučer, od 2000. do 2003. godine kada je Vlada upravljala, kada sam rekao da je 200 poduzeća prebačeno u Hrvatski fond za privatizaciju na upravljanje dionicama moglo se tu štošta promijeniti u te tri, četiri godine da ste smatrali da treba promijeniti. Ja smatram da nikada nije kasno za dobre zakone, posebice danas kad smo pred vratima Europske unije. Ono što, ako nešto nije bilo dobro i transparentno će se definitivno na određene institucije i načine istražiti jel ne valja, a ono što je dobro pokazat će budućnost. I ja mislim da se nas oboje slažemo da je ovaj prijedlog zakona itekako dobro došao i da se ne treba okretati prema jučer nego prema sutra. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Dalje nastavljamo s raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Evo također mislim da današnja rasprava, neovisno o tome iz kojeg je kluba zastupnika vođena, da ide u smjeru potpore ovakvom zakonu i ovom pristupu da se konačno u Republici Hrvatskoj i evidentira imovina, dakle sve ono što ulazi u tu imovinu, ali i da se tom imovinom počne efikasnije upravljati. Dakle imati to sve na jednom mjestu sigurno je da će značiti u budućnosti i jeftinije i produktivnije, ali i ono što svi očekuju i transparentnije. Naime, sigurno je da imovinu prije svega treba kvalitetno evidentirati, da to što ona nije u ovom trenutku evidentirana posljedica je raznih i okolnosti, ali i činjenice da to dobro nisu pratile i zemljišne knjige itd., no ona mora biti evidentirana kako bi se uopće moglo o njoj strateški promišljati. Isto tako, važno je da ova strategija koja bude donošena odnosno navedeno je da bi to bilo u nekakve tri godine da ta strategija ima i svoje operativne programe, dakle koji bi bili da li jednogodišnji ili na još kraće razdoblje. Zašto je strategija važna? Iz činjenice da to nije samo imovina koja će se prodavati nego je to imovina koja će se i na neki način i uprihodovati, imovina koju će Republika Hrvatska stjecati. Imali smo i primjera kada su u pitanju trgovačka društva, kada su u pitanju dionice i vlasnički udjeli da nam se ona i neželjeno vraćala dakle u obliku nekakvih vlasničkih ja bih rekao ostaci ostataka, dionice koje nisu otplaćivane, udjeli koji nisu otplaćivani pa jednostavno silom prilika su ponovno vraćani u portfelj države. Prema tome, ta strategija mora osmisliti metodologiju i način upravljanja tim i portfeljima i kompletnom imovinom. Ono što jedna važna rečenica u preambuli gdje stoji, da sve ovo što se čini i što se namjerava napraviti ovim zakonom, dakle isto tako je u funkciji gospodarskog razvoja države i tu smo isto raspravljali o tome i na saborskom Odboru za gospodarstvo može li se i kod tih prodaja učiniti nešto da te prodaje budu na ruku poduzetnicima da što prije ta imovina koja u ovom trenutku moguće je i te nekakve nekretnine leže u korovu. Dakle, da se što prije stavi u funkciju proizvodnje i da se kao što to činimo na primjer u ovim gospodarskim zonama dajemo besplatno komunalu, oslobađamo određenih davanja. Znači, lokalna samouprava gotovo besplatno osigurava te objekte za proizvodnju, lokacije za proizvodnju, da nešto slično se napravi i sa ovim nekretninama u vlasništvu Republike Hrvatske ne u smislu da se daje, da se poklanja, da se daje u bescjenje, nego da se sa tim kvalitetnim poduzetničkim projektima da se dobivaju određeni i prioriteti i bonusi u tim natječajnim postupcima i da zapravo nekretninu više promatramo u tom, u smislu njezinog gospodarskog značenja i stavljanja u gospodarsku funkciju nego kao nekretninu ne znam koja se prodaje za izgradnju stambenih objekata ili za apartmanizaciju i nešto slično. Dakle, da se vidi da li se tu mogu već u startu u tim natječajnim postupcima realizirati određene beneficije kako bi se ti objekti koji kažem danas vrlo često leže ... [[Govornik se ne razumije.]] u korovu. Dakle, da se stave u funkciju razvoja gospodarstva. Ono što je moja na neki način primjedba vezano za ovaj zakon, a o čemu svakako treba razmisliti od drugog čitanja. To je pitanje upravnoga vijeća. Dakle, ovdje se u članku 16. zakona kaže: "Upravno vijeće sastoji se od 9 članova. Ima svoga predsjednika, ima svoga zamjenika." To upravno vijeće donosi odluke o prodaji odnosno donosi odluke o upravljanju tom imovinom. U tom upravnom vijeću sjedit će kako je ovdje predloženo neovisni stručnjaci. No, postavlja se suštinsko pitanje. Mi smo do sada u zakonu kada su u pitanju vlasnički udjeli, dionice dakle barem ono što imamo jasno regulirano. Mi smo do sada u zakonu imali propisano da kolegij fonda donosi odluke o prodaji dionica do 10 milijuna kuna, upravno vijeće do sto milijuna kuna, a preko sto milijuna kuna Vlada Republike Hrvatske. A sada stotine milijuna kuna dajemo na upravljanje upravnom vijeću nezavisnih stručnjaka. Mislim da je minimum ispod kojeg ne možemo ići da članovi tog Upravnog vijeća budu ministri Vlade Republike Hrvatske ne samo zbog težine odluke, ne samo zbog tih ogromnih iznosa o kojima se radi nego i zbog toga što prodaja dionica nije samo prodaja nego je to na neki način i vođenje nekakve i gospodarske politike. Prema tome, mislim da je ogromna odgovornost na tome upravnome vijeću od 9 neovisnih stručnjaka koji bi donosili odluke teške 100, 200 milijuna kuna. Do sada su to radili ministri, Vlada Republike Hrvatske, dakle kao članovi upravnoga odbora. No kažem, ne samo u sklopu prodaje te imovine nego imamo ovdje i po Zakonu o privatizaciji kaže kod odabira najpovoljnije ponude, kolegij fonda, upravni odbor fonda i Vlada provodit će ciljeve privatizacije pa se ovdje navodi: očuvanja produktivnih radnih mjesta, novih ulaganja u poduzeća, tehnološka modernizacija, financijsko-tržišna i tehnološka ozbiljnost kupca, poticanje ulaganja iseljene Hrvatske, poticanje razvoja hrvatskog poduzetništva. Dakle, ovdje je kroz ovaj članak 7. Zakona o privatizaciji zapravo definirana uloga upravnoga vijeća, kolegija, odnosno upravnoga odbora, kolegija i Vlade Republike Hrvatske. Znači da kroz tu prodaju isto tako provodi gospodarsku politiku zemlje. Prema tome, mislim da je jedna ogromna težina i jedan ogroman teret odgovornosti na devet tzv. neovisnih stručnjaka. I kažem, ono što treba razmisliti da ipak u upravnom vijeću takve jedne važne institucije koja upravlja tolikim jednim ogromnim bogatstvom i koja na neki način mora voditi i politiku gospodarskog razvoja ove zemlje da tu moraju biti osobe koje već po svome položaju imaju i nalaze se u sustavu odgovornosti. Što se tiče ostalih odredbi zakona sigurno je da ćete s obzirom na načelnost nekih odredbi morati imati puno da ne kažem podzakonskih akata, pravilnika itd. kojima će ipak preciznije se morati urediti postupanje po ovom zakonu i to posebice ovi modaliteti na koji način će se o čemu odlučivati i kako će se donositi odluke, kako provoditi natječaji, kako ostvarivati ovi određeni popusti kojih sigurno mora biti kako bi na neki način i kroz tu prodaju vodili gospodarsku politiku zemlje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo i jednu repliku, uvaženi zastupnik Ivan Hanžek. Izvolite.
Kolega Kovačević me je potaknuo na zapravo jedan praktičan primjer. Naime, mi Zagorci baš nemamo državnoga grunta, pa se ovaj zakon posebno nas ne dotikavle. Ali imamo druge probleme koje će imati sad zajednička institucija. Naime, mi nekim stvarima kompliciramo život institucijama. Na primjeru grada Zaboka gdje je izgrađen kolektor, vodoprivredno dobro, javno vodoprivredno dobro je vlasništvo bilo ministarstva, ministarstvo je predalo zemljište umjesto gradu Zaboku, sad ga je predalo Središnjem državnom uredu za upravljanje državnom imovinom, koje će ga vjerojatno ufamo se onda dodijeliti nama. Mislim da treba u takvim situacijama, a radi se o zemljištu koje prolazi gospodarskom zonom i bitno je za izgradnju jednog gospodarskog objekta riješiti i načine gdje nije u pitanju prodaja, gdje nije u pitanju neka druga transakcija, nego se radi o brzini i efikasnosti postupanja.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa naime vi ste apsolutno na onom tragu moga izlaganja, dakle onoga što sam govorio da kod ovog postupanja, dakle ove nove institucije sigurno je da će se morati voditi računa o tome da određene nekretnine, određena imovina što prije se stave u funkciju znači gospodarstva, što prije postanu poduzetnički projekti i da će se kroz ovu metodologiju koja treba biti prije svega sadržana u ovim podzakonskim aktima u raznim procedurama, pa dijelom i u strategiji trebati stvari postaviti tako da se maksimalno uklonu sve one prepreke, sve one administrativne barijere, sve one vremenske barijere, dakle koje koče određene projekte. I sama ova činjenica da bi sve trebalo biti na jednom mjestu i evidentirano i koordiniramo i upravljano, trebalo bi pripomoći tome da nema više šetanja ovog proceduralnog, da nema više šetanja te papirologije, nego da se na jednom mjestu o svemu tome odlučuje i mislim da će i te odluke onda moći biti i racionalnije i na neki način i u korist državnog proračuna i u korist gospodarstva. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Ja doista neću duljiti, s obzirom na to da je u prethodnim raspravama rečeno već dosta toga što sam ja ustvari htjela također reći. Želim reći da ću glasati, podržati ću ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju, mislim da je dobra stvar da se znači ove sve stvari objedine u jednoj agenciji i da se napokon uspostavi središnji registar, no nadam se da taj registar neće poslužiti vladajućima samo zato da bi na jednom mjestu vidjeli s čime država raspolaže kako bi prije izbora još mogli rasprodati obiteljsko srebro s kojim raspolažemo. Nadajmo se da to neće biti slučaj. Inače što se tiče samog zakona nemam nekakvih većih primjedbi na njega, međutim mislim da treba možda od, znači predlagatelja zakona dobiti i određenu argumentaciju, zbog čega nisu u samu agenciju koja će upravljati sa tim državnom imovinom uključili i one, ono vlasništvo države koje se tiče znači poljoprivrednog zemljišta i šumskog zemljišta, koje su još uvijek pod nadležnošću hrvatskih šuma i Agencije za poljoprivredno zemljište koja još uvijek koliko je meni poznato nije zaživila, i zbog koje smo morali na kraju krajeva i mijenjati ponovno Zakon o poljoprivrednom zemljištu i mislim da je to dosta veliki problem, zbog toga što se radi o doista ogromnoj imovini koja leži u državnom vlasništvu pod šumama i znači zemljištu koja je poljoprivredna, pa ukoliko biste mogli obrazložiti zbog čega kada se kreirao ovaj zakon nije bilo razmišljano i o tome da se i ovo vlasništvo stavi na neki način pod središnji registar, kako bismo doista vidjeli na jednom mjestu s čime država doista raspolaže.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Naime svrha ovog prijedloga zakona je dobronamjerna kako bi se podigla efikasnost u upravljanju državnom imovinom, i to je nešto što treba podržati, pa i zbog ove dobre namjere ja ću i ovaj prijedlog zakona podržati, iako imam i velikih rezervi od toga kakvi će se efekti realno moći njime polučiti. Naime, pitanje je zapravo koji su bili temeljni razlozi dosadašnje neučinkovitosti? Oni nisu bili u nekom zakonskom ograničenju, nego u prirodi i načinu obnašanja posla. Sigurno je da treba svu imovinu kojom raspolaže država staviti u funkciju razvoja, ali postavlja se pitanje zbog čega i do sada dobar dio te imovine nije bio u funkciji razvoja. Primjerice postoje brojni turistički kompleksi na Jadranu koji su od rata ostali ruševine, kao što je primjer objekt u Kuparima, a koji nije u funkciji razvoja, a mogao bi, trebao bi biti i donosio bi sigurno priliku brojnim ljudima koji žive u okolici da u njemu nađu radna mjesta, a popravilo bi i turističku ponudu i prihode. Znamo da se radi o objektu koji je bio pod upravljanjem Ministarstva obrane, ja mogu shvatiti da postoje problemi koji traju godinu dana, godinu i pol, oko donošenja odluke što s nekim objektom, ali ne može to trajati 15 godina od rata. Dakle ako neka odluka se ne donosi 15 godina od rata, a može neki objekt biti u funkciji razvoja, onda je problem očito u sustavu donošenja odluka, konkretno u politici. Upravo kroz jednu ovakvu agenciju, koja će upravljati državnom imovinom, upravlja se u velikoj mjeri i razvojem države. Dakle ona ima silan utjecaj na razvoj. I zbog toga je neobično važno da postoji politika i strategija korištenja jedne takve institucije kako bi se vodilo u smjeru razvoja. Naravno politika je ta, Vlada i ministarstva koja moraju kreirati taj razvoj, a da li je on dovoljno dobro do sada se koristio, da li je postojala uopće strategija, očito nije adekvatno. Kada je riječ o Središnjem državnom uredu za upravljanje državnom imovinom, kakav je dosad funkcionirao, sve jedinice lokalne uprave i samouprave dakle gradovi, općine, kada su željeli pokrenuti neke projekte, uvijek su trebali dobiti određenu suglasnost od te institucije. Ali u svima je postojao jedan problem, mi njih ne možemo uopće kontaktirati, tamo se nitko ne javlja na telefon, jer je zagušenost predmetima tog ureda bila takva da je on bio zapravo kočnica gospodarskog rasta i razvoja kroz pokretanje brojnih projekata koji iniciraju i guraju općine i gradove. Pitanje je onda zapravo kako podići njegovu efikasnost, da li će fizičkim objedinjavanjem u jednu instituciju to biti riješeno samo po sebi? Neće. Nego treba osmisliti cijeli model koji će podići efikasnost jedne takve institucije. Da se ne događa da problemi se rješavaju, odnosno predmeti, godinama zbog toga što je sam ured preopterećen. Ima dovoljno nezaposlenih koji se mogu angažirati na tim poslovima ako je u tome problem, ali ako nije, ako je u sustavu donošenja odluka onda politika mora osigurati institucionalni sustav donošenja odluka koji je brži i koji kroz to osigurava brži razvoj. Upravo kada je u pitanju upravno vijeće o čemu je maloprije govorio i kolega Kovačević dvojbeno je da li neovisni stručnjaci koji će sada biti članovi upravnog vijeća mogu osigurati brže donošenje odluka kroz jedan takav sustav ili upravo suprotno sporiji. Da li je država time dobila ili izgubila na efikasnosti? Bojim se i osobno smatram da je izgubila. I tu podržavam raniju raspravu da bi ministri trebali biti ti koji sjedi u upravnom vijeću jedne takve institucije. Jer je to mogućnost utjecaja na razvoj. Ukoliko usporimo sami svoje djelovanje kroz neovisne stručnjake koji mogu imati različite koncepcije, ali i bez jedne političke koncepcije koju definira Vlada onda će biti cijela agencija neefikasna i ponovno nećemo imati onakav razvoj kakav bi trebali kroz imovinu, a koja mora biti u funkciji razvoja i zapošljavanja. Postoje naravno mnoge dobre želje oko toga da će osnivanje jedne ovakve institucije umanjiti, pa ja bih rekao maloprije rečeno, model šetanja papirologije. Neće se to dogoditi samo od sebe, ukoliko se ne promijeni sustav donošenja odluka. Ali nešto na što bih želio posebno upozoriti, dakle upravo ove 2 institucije, Hrvatski fond za privatizaciju i Središnji državni ured za upravljanje državnom imovinom dosad su u najvećoj mjeri bile, posebno posljednjih godinu dana, kočnice gospodarskog razvoja Hrvatske. Jer upravo je politički sukob i pritisci prema državnim tvrtkama i stvaranje dojma da političke i poslovne odluke se mogu kriminalizirati zapravo zaustavilo donošenje odluka u ovim institucijama i zaposlenici se više ne usude donijeti odluku nego traže način i model kako da izbjegnu donošenje odluka. I to naravno odugovlači cijeli proces donošenja bilo kakve odluke kako bi se neka imovina stavila u funkciju razvoja bojeći se da će ih netko nakon toga prozvati da su nekome pogodovali, pa naravno nakon toga slijede i kazneni procesi, uhićenje i ne znam što. Ovakvim stanjem u društvu zapravo blokirana je cijela državna administracija. I ona je danas kočnica razvoja. I odgovornost je politike i ovdje u Parlamentu i u strankama kako bi se jedno takvo ozračje promijenilo. Dok ono bude postojalo nema ozbiljnog gospodarskog razvoja. I u tom smislu na kraju želim reći u znak dobre volje i želje da će se nešto promijeniti podržat ću ovaj prijedlog, HSP će ga podržati iako upozoravamo na činjenicu da samim objedinjavanjem ne može se ništa konkretno riješiti. Institucija se mora ojačati, i mora se ubrzati sustav donošenja odluka. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić, izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Srb vi ste spomenuli Kupare, naravno da je potrebna privatizacija što prije jer je to vrijednost od oko 200 milijuna eura, međutim kod privatizacije sigurno treba apelirati da barem ceste budu upisane kao zapravo javno dobro, odnosno u vlasništvu države da se ne bi stvarali zatvoreni kompleksi koji su nažalost stvoreni prilikom razno raznih dosadašnjih privatizacija. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Zahvaljujem poštovana kolegice. Naravno intencija mora biti stavljanje u funkciju ne samo ovakvih ruševnih turističkih objekata kojih ima čak i u onim dijelovima Hrvatske gdje nije bilo rata, primjerice Haludovo na Krku koje je isto tako postalo ruševina, a moralo bi biti generator razvoja cijelog jednog otoka. I pitanje je zapravo da li uvesti neke nove poreze i namete na neiskorištene turističke objekte kojima bi se natjeralo vlasnike da ih stave što prije u funkciju? Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom, na redu je uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. S obzirom da se radi po mom mišljenju o jednom od najvažnijih zakona u RH odlučio sam nekoliko opaski, sugestija i promišljanja podijeliti sa predlagačem. Nesumnjivo je da je državna imovina najveći potencijal RH. Najveći gospodarski potencijal od kojeg ovisi budućnost svih nas u Hrvatskoj, od kojeg ovisi i gospodarski rast i zaposlenost i nezaposlenost, od kojeg ovisi budućnost RH. Kako ćemo upravljati državnom imovinom izravno formira životni put naše domovine. Nekoliko sugestija. Članak 8. kaže se da će se strategija donositi u razdoblju od najmanje 3 godine. Moja preporuka ako se radi o strategiji onda to zahtijeva malo dulji period, onda bi to trebalo, po mom mišljenju, minimum biti 5 godina. U članku 14. kaže se da je agencija dužna za svaku poslovnu godinu izraditi financijski plan. Mislim da bi tu dobro bilo kad bi stajalo da je dužna izraditi i poslovni plan aktivnosti i financijski plan sa rokom do kada će izraditi se oba ta plana. U članku 18. govori se o uvjetima tko sve može biti član upravnog vijeća. S obzirom da upravno vijeće i uprava su po mojem mišljenju jedni od najodgovornijih tijela u RH od svih institucija tu moramo biti vrlo pažljivi kad govorimo o uvjetima za članove upravnog vijeća i mislim da nije dobro da se izjednačava stručni studij sa sveučilišnim studijem. Nije dobro niti ima uporišta izjednačavati visoku školu sa fakultetom. I to nije dobro zbog toga što su različiti programi, struktura programa nije ista, nisu isti struktura studenata, a niti struktura predavača. Osobno mogu govoriti i o jednom i drugom jer predajem većinom na visokim školama izabrani u nastavna zvanja, a na sveučilištima izabrani u znanstveno nastavna zvanja. Ja sam izabran osobno u najvišu znači profesora visoke škole, a u docenta na sveučilištu, ali ipak kažem da se to ne može izjednačavati. I nikako po mom mišljenju ne bi smjelo biti ovdje da mogu oni biti u upravnom vijeću koji su završili stručni studij. Stručni studij i poslovne škole imaju mjesta svog na tržištu, imaju mjesta u gospodarstvu, ali pomoćni nemaju mjesta u ovakvim upravnim vijećima i upravama ovako najzahtjevnije institucije, jedna od najzahtjevnijih. Stoga bih predložio da to bude u članku 18. da to bude diplomski sveučilišni studij, a da ima najmanje 10 godina radnog iskustva osoba nakon završenog sveučilišnog studija. Ne ukupnog, nego radnog iskustva nakon završenog sveučilišnog studija. Što se tiče mandata razdoblja članak 19. da se mogu ponovno izabrati. Predložio bih da se mogu ponovno izabrati naravno ali ne ograničeni broj puta. Nije dobro da državnu instituciju, jednom od najodgovornijih netko upravlja 30 godina, a po ovom prijedlogu bi moglo biti. Mislim da bi bilo korisno da se to ograniči na dva mandata od, ovdje je predviđeno 5 godina, iako je većina mandata u Hrvatskoj 4 godine, pa bi valjalo razmisliti da možda budu mandati 4 godine i to da ima reizbora jedanput, a ne neograničeno. Ima nekoliko pravopisnih grešaka, pa bih molio da se futur se ne piše sa i, razriješiti će, nego razriješit će, jer to vrlo često nepravilno futur pišete, pa bih molio da to ispravite. Isto nije na osnovu, nego na osnovi. Ali neću više o gramatici. Što se tiče uprave članak 23. stavak 3. kaže se da način zastupanja agencije određuje se statutom agencije, ali nema u ovom prijedlogu zakona tko donosi statut i tko ga donosi i kada ga donosi i u kojem roku, pa bih predložio da se odredi tko donosi statut, kada i u kojem ... će se donijeti statut. Članak 24. uvjeti za imenovanje uprave, isto kao i za članove upravnog vijeća znači da se izbriše dio koji se stavlja uvijek preddiplomski studij, nego da bude isključivo sveučilišni studij, a ne nikakve stručne ili poslovne škole. Isto tako za razmisliti je da se ograniče ne svi studiji, ja osobno mislim da stomatolozi trebaju popravljati zube, da liječnici trebaju liječiti ljude, a u gospodarstvu upravljaju oni koji su za to školovani i obrazovani. Tako da se što više usmjerimo na učinkovitost te institucije, jer je ona doista ima odgovornu zadaću. Isto tako kod mandatnog razdoblja jednako kao i za upravno vijeće predložio bih da bude 4 godine i da može još jedanput mandat imati, a ne neograničeno. Što se tiče članka 45. kaže se da procjenjuje u jednom slučaju, da ne čitam cijeli članak, mora procijeniti osoba koja ima odobrenje za obavljanje poslova savjetovanja u strukturi kapitala. Ja znam da je ovo prepisano iz jednog Zakona o tržištu kapitala, ali mislim da to nije dobro da ta osoba koja je ovlaštena za savjetovanja bude, nego da to radi ovlaštena revizorska tvrtka. Članak 43. gdje se govori o registru državne imovine, mislim da bi bilo vrlo dobro kada bi stajalo i rok i ažuriranje kao i knjigovodstvena, i prometna i uporabna vrijednost nekretnina i imovine. U članku 44. govori o tome da dionice, udjeli stvari i prava koji nisu procijenjeni, odnosno nisu u cijelosti procijenjeni. Mislim da se ovdje radi o tip feleru ili o nekoj zabuni, jer dionice i udjeli ne čine temeljni kapital niti mogu biti procjenjivani u vrijednost temeljnog kapitala, dakle očito se radi o velikom nesporazumu. A na kraju kaže, agencija ima pravo na novčanu protuvrijednost te imovine, ako se uknjižio netko na nekretninu kao vlasnik komu to nije ušlo u temeljni kapital društva. Ako se netko uknjižio kao vlasnik, onda je on nezakonito postao vlasnik. Onda ne možemo određivati da mu eventualno može pripadati na novčanu protuvrijednost te imovine. On jednostavno ne smije biti vlasnik ako nije stekao zakonito to vlasništvo. Mislim da bi ovakva formulacija zapravo bila prešutno priznavanja nezakonitog posjeda ili nezakonitog vlasništva. Vrlo često je slučaj da država nema, malo prije sam govorio, informacije koju sve imovinu raspolaže u poduzeća, a nisu ušla u temeljni kapital, a država o tome nema informaciju. Mislim da bi bilo dobro ugraditi u ovaj zakon da se određuje rok i sankcije kaznene za one koji ne dostave popis nekretnina ili dijela nekretnina koje upotrebljavaju 20 i nešto slično godina, a nisu ušle u temeljni kapital. Jer jedino tako može doći u ovom slučaju agencija do informacije o kojim nekretninama se radi. Na drugi način jednostavno, sada to firme nisu dužne ni dostavljati. Iako ne ulazi u ovaj zakon ali važno je naglasiti da i pomorsko dobro državna imovina, pa se vrlo često zlorabi se pomorsko dobro otvaranjem ugostiteljskih objekata bez koncesije, bez ičega. Ovaj prijedlog zakona je stvarno pretpostavka jedna ogromna za čvrst temelj da u budućnosti možemo odrediti svoju budućnost i da možemo biti da stvaramo pretpostavke da možemo biti ponosni kako ćemo upravljati državnom imovinom, na koju nažalost do sada baš i ne možemo biti preponosni. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prvo je uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kažete kolega i s pravom se čudite kako to bi uopće netko mogao postati vlasnikom nekretnina koje nisu ušle i koje drži u posjedu godinama, sada već 20-ak godina bez ikakve naknade nisu ušle u temeljni kapital i da bi ovaj zakon koji to spominje mogao indirektno značiti priznanje tog vlasništva, bez osnova. Međutim, tome se ne treba čuditi. Mi smo donijeli ovdje Zakon o turističkom zemljištu za koje je HDZ i glasovao, mi smo bili protiv tog zakona upravo iz tog razloga što umjesto da ih kazni zašto sami pledirate te ljude i te pravne osobe koji su godinama, bez ikakve naknade držali imovinu koja po slovu zakona nije njihova niti je mogla postati njihova. Donijeli smo zakon, umjesto da ih kaznimo, blagonaklono im to još predali. Taman što ih nismo se još prije, još što im se usput nismo i izvinuli što im to i ranije nismo učinili. Vjerojatno ih je to čak i pogodilo jer vlasništvo ipak obvezuje, ovako su bili oslobođeni svega onoga što vlasništvo i nosi, a uživali su i crpili iz toga dobit. Jednako tako kad spominjete ovdje akte pa spominjete i statut agencije, valja napomenuti i to da ne bi bilo dobro, pa molim evo ovdje su predlagatelji, da bi aktima agencije bila i utvrđena plaća članova uprave. Ja mislim da to nije dobro, iako se spominju i opći propisi o radu, ali oni ne određuju plaću nego opće uvjete rada, primanja i svih onih na posao, onih ostalih pravila temeljnih koje taj zakon, Zakon o radu određuje. Smatram da bi koeficijente trebala odrediti Vlada.
Hvala. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Antičević, nisam se ja čudio kako netko može postati vlasnik. Ja sam samo iskazao zabrinutost da nije dobro da netko postaje vlasnik, a da stvarno to nije kupio niti je ta nekretnina ušla u temeljni kapital onog društva kojeg je on vlasnik. Ali zato su odgovorni općinski sudovi i zemljišne knjige koje su vršile uknjižbu bez vjerodostojnih isprava. Samo je rješenje o iskazu nekretnina bio temelj za upis vlasništva u procesu pretvorbe i privatizacije, a općinski sudovi su knjižili i na temelju nečega drugog. I moj prijedlog i sugestija je da se država zaštiti u takvim slučajevima, da iskoristi ovu prigodu, ovaj zakonski okvir da se ne priznaje tako nešto nego da se stvori zakonska obveza da se vrati ta nekretnina ili te nekretnine u posjed Republike Hrvatske odnosno agencije koja će biti po ovom zakonu nositelj tih prava. Što se tiče statuta, slažem se da akti ne bi trebali određivat visinu plaće nego da to se određuje posebnom odlukom, a ne statutom ili nekim drugim aktom institucije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Nastavljamo s raspravom. Na redu je uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodine predlagatelju, kolegice i kolege. Kao što smo i čuli, ovim se zakonom predlaže zapravo osnivanje Agencije za upravljanje državnom imovinom koja bi isto tako zamijenila Hrvatski fond za privatizaciju i Središnji državni ured za upravljanje imovinom. Spajanje fonda i središnjeg ureda rezultirali bi, kako smo i čuli, boljim upravljanjem državnom imovinom, većom vrijednošću državne imovine sa manjim troškovima poslovanja i isto tako ujednačenim upravljanjima što do sada nije bio slučaj. Predviđa se isto tako kao što zakon i predlaže donošenje Strategije za upravljanje na razdoblje od tri godine upravo od strane Hrvatskoga sabora da bi Vlada donosila Godišnji plan upravljanja tom imovinom koji bi bio operativni plan, a njegovo ostvarenje bi svake godine prezentirala agencija i Vladi i Hrvatskom saboru. Osnovni obuhvat ovog zakona je u obliku vlasničkih udjela u trgovačkim društvima i vlasništva na nekretninama koje su upisane na Vladu Republike Hrvatske, ministarstva i Hrvatski fonda za privatizaciju i dijelom na institucije i agencije kojih je osnivač Republika Hrvatska, a kroz raspravu smo čuli pa ih nećemo ponovo nabrajati. Tom imovinom upravljaju Središnji državni ured za upravljanje državnom imovinom za onu koja je upisana na Republiku Hrvatsku, Hrvatski fond upisan na Hrvatski fond za privatizaciju i za imovinu drugih državnih institucija s kojima Hrvatski fond za privatizaciju ima ugovore o gospodarenju. Dosadašnje upravljanje je dugoročno, kako smo i čuli također, neodrživo jer nije jedinstveno i nema strategije upravljanja pa se uglavnom ta imovina prodaje radi pokrivanja troškova rada institucija. Ovaj zakon otvara mogućnost stvaranja cjelovitoga popisa državne imovine i svi smo se složili da je taj popis državne imovine vrlo važan, jednako kao i što bi bila važna i njegova standardizacija. Obuhvaća zapravo sustavnu evidenciju ukupne državne imovine sa pregledom namjene, također vrlo bitna dimenzija u tom registru i isto tako određuje i ispravno upravljanje tom imovinom. Također, predviđa osnivanje i vođenje središnjega registra koji bi dijelio, dakle razlikovao bi nekretnine i trgovačka društva i bio bi jasno dostupan svim građanima Republike Hrvatske. Riješio bi isto tako pitanja uzurpacije državne imovine od strane neovlaštenih osoba i isto tako jednostavnije bi se utvrđivalo vlasništvo one imovine koja nije procijenjena u postupku pretvorbe društvenog vlasništva. To bi unaprijedilo također neke modele raspolaganja i omogućilo veće investicijske projekte i na taj način unaprijedilo ulagačku klimu. Treba isto tako reći da će agencija dio doprinosa s kojima raspolaže ustupiti ratnim vojnim invalidima iz Domovinskog rata što zavisi o stupnju njihove invalidnosti i obiteljima poginulih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Evo i članovi Odbora za ratne veterane izrazili su svoje zadovoljstvo nastavkom dodjele dionica iz portfelja Hrvatskog fonda za privatizaciju, odnosno agencije stradalnicima pa su naglasili potrebu da isto tako bi željeli da se taj postupak rješava i brže, zapravo da se brže rješava sa onim predmetima koji čekaju još na to rješenje. Ovaj zakon evo još na kraju bih htjela reći da je on zapravo dio programa Vlade Republike Hrvatske za ovo tekuće mandatno razdoblje, tj. programa kojega je Vlada donijela i odgovorno se zapravo ponaša na način da želi izvršiti i ovu svoju obvezu pa ću podržati donošenje ovog zakona. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa raspravom pojedinačnom i na redu je uvaženi zastupnik Deneš Šoja. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Želim ukazati na jedan momenat o kojem nije bilo ovdje riječi o raspravi, a moram reći da ništa konkretno tu nije navedeno niti u prijedlogu zakona a to je jedan poseban momenat, a to je vezano za dislokaciju eventualnu toga ureda, odnosno dijela ureda u regionalne centre. Naime, na Odboru za lokalnu i područnu samoupravu o tome smo podosta raspravljali i tada je predstavnik predlagača dao odgovor u tom smislu da bi pitanje ureda agencije izvan sjedišta agencije moglo biti uređeno statutom agencije, pa ja se zalažem za to da to malo konkretiziramo ako je moguće i u zakonu, da to bude obveza. I u svakom slučaju da se o tome razmisli i nešto konkretno se učini. U odnosu na ono što je kolega rekao iz Zagorja, ja mogu reći samo, obrazložiti to na primjeru Baranjskog trokuta gdje je situacija upravo obrnuta. Prije rata društvena imovina sada je postala državna činilo preko 70% površina. Onda možete zamisliti da je tamo nemoguće realizirati niti jedan ozbiljniji projekat bilo prometnice, vodovod, kanalizacija, pa čak i nogostup a da negdje ne naiđete na jednu česticu koja je u vlasništvu Republike Hrvatske. I sad kad to počnete rješavati ako je još tu potrebna određena suglasnost Hrvatskih šuma, Vodoprivrede, Elektre itd. itd. iz prakse to mogu potvrditi onda vam pokraj najbolje volje mogu i pohvaliti radnike. Ja imam puno kontakta sa njima u tom sadašnjem uredu, pokraj najbolje volje ne gine vam pola godine ili šest mjeseci samo taj papir da dobijete da bi kasnije išli na građevinsku dozvolu. Ovo o čemu je kolega Srb govorio ne želim ponavljati ali samo mogu sa tim primjerom to potkrijepiti. Naravno, možda bi se to moglo riješiti raspolaganje sa tom državnom imovinom do određene vrijednosti na nižoj razini. Tu mislim prije svega samo Osijek, Rijeka i Split ne na svaki veći grad i kada bi se to na toj razini rješavalo vjerojatno bi mogli dobiti na transparentnosti. Jer ipak u tom dijelu bolje ljudi poznaju i po općinama i na nivou tih županija prilike. A teško je to shvatljivo da u ovom vremenu računala i kompjutera da se to ne može pospajati u jedan jedinstveni sustav i da ne mora od strane lokalne samouprave i iz Dubrovnika i iz Belog Manastira za najmanju sitnicu, za najmanji papirić putovati u Zagreb da bi se nešto riješilo. Mislim da o tome ja vas molim zapravo da pokušate ugraditi nešto konkretno da se olakša posao, da se pomogne tim ruralnim sredinama u svezi raspolaganja sa tom državnom imovinom. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Dobro primjećujete tu paralelu od društvenog vlasništva koja naravno i nove uvjete poslovanja prešlo i postalo državno vlasništvo. Međutim, adekvatna nije pratila zaštita tog državnog vlasništva. Mi smo imali tada kazneno djelo protupravne eksploatacije rudnog blaga i protupravno zauzeće nekretnina u društvenom vlasništvu. Kada je ukinuto društvo postalo državno nitko nije štitio. Mi nismo imali više kazneno pravnu zaštitu. Tek 2001. godine mi uvodimo ponovo kazneno djelo protupravne eksploatacije rudnog blaga. Do tada se moglo u neograničenoj količini i iznosu eksploatirati rudno blago, ali što je na žalost još najgore i ja mislim da bi puno doprinijela ova ali to je sad već naš posao ne sada ovih predlagača ovdje kod izmjene Kaznenog zakona da ponovo uvedemo kazneno djelo koje je nekada postojalo u našem pravnom sustavu - protupravno zauzeće nekretnina u državnom vlasništvu.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Deneš Šoja. Izvolite.
Samo dvije tri riječi. Mislim da je suština o čemu sam ja govorio upravo bi kada bi se to decentraliziralo pomoglo i u rješavanju ovoga problema, jer bi to daleko bilo transparentnije, a slažem se da se ti propisi moraju u tom smislu uskladiti.
Zahvaljujem. Uvaženi Ivan Bubić, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva završni osvrt. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažene saborske zastupnice i zastupnici, dame i gospodo bit ću kratak. Pozorno smo slušali kolega Škugor iz Fonda za privatizaciju i ja sve vas. Znamo svi da je ovo prvo čitanje i da slijedi drugo čitanje. Zaista kažem vam da ćemo u pripremi i razmatranju uzeti u obzir sve primjedbe i prijedloge i nastojati uvrstiti i usvojiti sve one koji su svrsishodni i koji će pridonijeti unapređenju i činiti još djelotvornijim ovaj zakon. Hvala vam lijepa na svim korisnim prijedlozima.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Idemo dalje. Prelazimo na glasovanje o točkama dnevnog reda. Hvala lijepo. Prelazimo na Prijedlog zakona o upravljanju državnom imovinom, prvo je čitanje, P.Z. br. 597. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o upravljanju državnom imovinom i drugo, sve prijedloge, primjedbe i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Morat ćemo gospodina Andrića posebno računati jer nešto mu nije u redu sa ključićem pa ćemo to uzeti u obzir. Rezultat. Ovaj Zaključak je prihvaćen većinom glasova 108 plus 1, 109 glasova i 1 suzdržan i 3 protiv. Odbor za ratne veterane predlaže Hrvatskom saboru donošenju zaključka koji glasi: Obvezuje se Fond za privatizaciju odnosno Agencija za upravljanje državnom imovinom, buduće da iznađu učinkovitiji način te ubrzaju postupak dodjele dionica stradalnicima Domovinskog rata. Dajem na glasovanje sljedeći predloženi zaključak. Izvolite se uključiti i glasovati. Rezultat. Ovaj Prijedlog zaključka je donesen jednoglasno sa 110 glasova.
Prelazimo na četvrtu točku dnevnog reda, a to je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 599. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primisli ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za europske integracije i Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Krešimir Rožman, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, dame i gospodo zastupnici i zastupnice. Dakle ove predložene izmjene i dopune Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima imaju za cilj potpuno usklađivanje ovog zakona, odnosno ovih propisa s direktivom iz 2003. 41 Europskog Parlamenta i Vijeća od 3. lipnja 2003. godine, o aktivnostima i nadzoru institucija za pružanje usluga mirovinskog osiguranja zaposlenicima, a koja se direktiva odnosi na mirovinske fondove, kojima su pokrovitelj poslodavci, dakle to su oni zatvoreni dobrovoljni fondovi, čije poslovanje uređeno upravo ovim zakonom. Donošenjem ovog zakona poslovanje zatvorenih mirovinskih fondova, dakle uskladit će se s pravnom stečevinom Europske unije, inače to je obveza iz poglavlja 9. financijske usluge, odnosno smanjit će se ograničenje ulaganja navedenih fondova i stvoriti uvjete za njihove prekogranične aktivnosti. Dakle pristupanjem Europskoj uniji, jer ove izmjene koje se odnose na usklađivanje sa direktivom primjenjivat će se nakon pristupanja Hrvatske Europskoj uniji, pokrovitelji zatvorenih mirovinskih fondova u Republici Hrvatskoj moći će izabrati upravitelje fonda i skrbnike iz ostalih zemalja članica, a društvo za upravljanje mirovinskim fondovima i financijske institucije koje obavljaju poslove skrbništva, sa sjedištem u Republici Hrvatskoj, moći će isto tako obrnuto dakle svoje usluge nuditi pokroviteljima zatvorenih mirovinskih fondova u drugim državama članica. Dakle što se sve ustvari mijenja ovim zakonom? Detaljnije dakle, predlaže se definicija izraza zatvoreni mirovinski fond u drugoj državi članici, matična država članica, država članica domaćin, zatvoreni mirovinski fond s definiranim primanjima, nadležno tijelo skrbnik, biometrički izlaz itd., dakle definiraju se ti izrazi sukladno navedenoj direktivi. Uređuju se aktivnosti mirovinskog društva sa sjedištem u Republici Hrvatskoj, kod pružanja usluga upravljanja zatvorenim mirovinskim fondom za pokrovitelje u državama članica Europske unije, te suradnja Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga sa nadležnim tijelom države članica domaćina u nadzoru mirovinskog društva, nadalje uređuju se aktivnosti mirovinskog društva sa sjedištem u državi članici, kod pružanja usluga upravljanja zatvorenim mirovinskim fondom za pokrovitelje u Republici Hrvatskoj, te suradnja HANFA-e, dakle Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga sa nadležnim tijelom matične države članice. Definiraju se financijske institucije u drugim državama članicama koje mogu upravljati zatvorenim mirovijnskim fondovima, mijenja se postupak za stjecanje zvanja ovlaštenog upravitelja mirovinskim fondom, utvrđuju se uvjeti za oduzimanje dozvole za rad dobrovoljnom mirovinskom društvu ukoliko krši odredbe zakonodavstva koje uređuje područje rada i socijalne sigurnosti države članice domaćina, definira se obveza dobrovoljnog mirovinskog društva da članovima fonda jednom godišnje izdaje dokument o udjelu, posebno se definiraju ograničenja za ulaganje zatvorenih mirovinskih fondova te zatvorenih mirovinskih fondova sa definiranim primanjima, uvode se ograničenja izloženosti prema jednoj osobi kod ulaganja mirovinskih fondova u izvedene financijske instrumente, definira se skrbnik zatvorenog mirovinskog fonda sukladno navedenoj direktivi, definira se isplata sredstava članu dobrovoljnog mirovinskog fonda kod prestanka članstva ukoliko su sredstva na računu niža od 10 tisuća kuna, utvrđuju se podaci i informacije koje društvo koje upravlja zatvorenim mirovinskim fondom mora dostaviti članovima fonda. I na koncu utvrđuju se obveze mirovinskog društva koje za potrebe poslodavaca u državama članica, u kojima je dozvoljeno snimanje mirovinskih fondova sa definiranim primanjima, upravlja tom vrstom mirovinskih fondova. Dakle to je ono što se tiče usklađivanja sa navedenom direktivom. Međutim osim tog dijela, još su dvije promjene zakona. Jedni se odnose na neka manja pravna, nomotehnička usklađivanja, a drugo se odnosi na poticaje za treći, dakle dobrovoljni mirovinski stup koja bi se poticajna sredstva smanjila, sada ona iznose 25% na uloge, ali najviše do uloga od 5 tisuća kuna godišnje po članu fonda, a sada bi se ta, ti poticaji smanjili na 15%. Na taj način doći će do uštede u 2011. godini, od nešto više od 20 milijuna kuna, … [[Ne razumije se.]] 20 milijuna 772 tisuće, a za 10. godinu bi to bilo negdje malo više od 18 milijuna kuna. Istovremeno se donose odredbe o nadzoru Ministarstva financija nad provođenjem, nad nadzorom nad tim sredstvima koja se daju. Dakle ovom izmjenom zakona koji se predlaže po hitnom postupku, jer se radi postupku usklađivanja sa pravnom stečevinom Europske unije, u cijelosti će se uskladiti poslovanje zatvorenih mirovinskih fondova sa acquisem, dakle sa pravnom stečevinom Europske unije, i ono što sam rekao i sukladno izmjenama poreznih propisa, odnosno smanjiti će se ova poticajna sredstva za uplate u dobrovoljne mirovinske fondove. Pri tome samo još moram naglasiti da to ima isto tako i veze sa zakonom, izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak, gdje su već dakle usvojeno da su, gdje su uvedene mogućnosti neoporezivog davanja od strane poslodavaca za zatvoreni, dakle ne zatvoreni, zatvoreni i otvoreni, a pretežno u praksi za zatvoreni treći mirovinski stup od 500 kuna mjesečno po radniku, dakle najviše do 6 tisuća kuna godišnje, pa te dvije mjere koje se tiče smanjivanja poticaja treba gledati u kompletu, iako to nije ista mjera, ima isti cilj. Evo toliko. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ?
Ja se ispričavam, evo nedostatak iskustva. Ako smijem gospodine predsjedavajući.
Izvolite.
Oprostite. Dakle, Odbor za zakonodavstvo je dao prijedlog amandmana na članak 10., naravno amandmani su pravno tehničke naravi. Dakle na članak 10. gdje uvodnoj rečenici riječi stavak se dodaje novi, amandman se prihvaća. Isto tako članku 10. treba dodati riječi: "Dodaje se novi stavak 2. koji glasi – Dosadašnji stavak 4. postaje stavak 5." Dakle, to je ono samo promjena tehnička.
Prihvaća se?
Prihvaća se, da, da.
Znači prihvaćate sve amandmane?
Da, da prihvaćamo.
No hvala lijepo.
E, dobro.
Hvala lijepo. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu i na redu su prvo klubovi. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, gospodo, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo u nekoliko proteklih dana smo imali prigode razgovarati o različitim aspektima i o različitim prigodama o promjenama unutar mirovinskoga sustava. Kao i dosada i sada želim reći da vrlo nerado prihvaćamo olako obećane promjene i brzinu unutar tog sustava naprosto zato jer su posljedice uvijek dalekosežne, dugoročne i one uvijek, čak i kada znače određenu poboljšicu znače unošenje nesigurnosti u jedan sustav koji gotovo primarno počiva na povjerenju i na stabilnosti. Nije dobro mijenjati naprosto mirovinske zakone, pogotovo ih nije dobro mijenjati ukoliko se ne učine sve potrebne kalkulacije, izračuni koliko je god to više moguće da se ocijene različiti učinci mjera koje se predlažu, koje se donose. SDP neće biti protiv ovoga zakona, prvenstveno zato što se promjene koje se predlažu u najvećem dijelu doista i trebaju dogoditi ukoliko želimo taj dio našeg zakonodavstva uskladiti sa europskim zakonodavstvom i tu je, vidljivo je iz materijala koje smo dobili, napravljen velik i opsežan posao. Riječ je o vrlo složenim odnosima unutar različitih financijskih institucija u jednom sustavu koji unutar Europe postoji desetljećima u kojem mi imamo nešto manje iskustva i svakako je ta prilagodba europskim normama i europskim zakonima naprosto preduvjet da možemo normalno funkcionirati kada se otvori tržište rada unutar EU i kada se mora omogućiti svim državljanima Europe da se i u Hrvatskoj kao i Hrvati u drugim državama EU osjećaju ni na koji način ne prikraćeni dakle u ostvarivanju svojih prava pa i mirovinskih prava. Dakle, to sve skupa nije sporno i ja neću ni na koji način se referirati na tu vrstu prilagodbi jer mi se čini da su one dosta seriozno i ozbiljno pripremljene kao što se to vidi i iz same tablice, a i udaren je pečat čini mi se koji govori da je u cijelosti zakon usklađen sa europskim normama. Što je tu ono o čemu bismo svakako mogli razgovarati i što zahtijeva određenu rekao bih dodatnu ozbiljnost? Riječ je o tom smanjivanju poticaja koje država daje sa 25 na 15% na mirovinsku štednju u trećem stupnju. Da li je to baš najbolje rješenje? Nismo dobili previše uvjerljivih argumenata niti u prijedlogu zakona ne pokazuju se neki izračuni, a ovdje smo državnog tajnika maločas čuli jedini argument je smanjenje za 18, odnosno 20 milijuna kuna proračunskog novca za tu vrstu poticaja. To se meni ne čini dovoljno ozbiljnim argumentom, a pogotovo ne dovoljnim argumentom da bismo mogli i trebali olako pristati na ovu izmjenu i ovo smanjenje poticaja. Zašto? Naprosto zato što podaci govore da je ovoga trenutka na mirovinskoj štednji na globalnom nivou u svijetu 22 bilijuna dolara 22 tisuće milijardi dolara je mirovinska štednja u svijetu, a za 9 godina će biti oko 36 bilijuna dolara. Što znači povećanje za 66% u narednih 9 godina. Ovi podaci nesumnjivo na globalnom nivou i to u vrijeme ozbiljnih financijskih poremećaja i krize govore da je mirovinska štednja i takav oblik štednje zapravo se pokazuje ne samo kao nešto što bi trebalo poticati i stimulirati nego se u većini zemalja pokazuje kao najvažniji faktor stabilnosti pojedinih financijskih sustava u europskim zemljama, a naročito u SAD-u na koji otpada polovica mirovinske štednje od tih 22 bilijuna dolara. Ako je tome tako tamo nema razloga da ne bude i ovdje tako. Štednja, bilo koji oblik štednje, u zemlji, sad da malo sociologiziram, u zemlji u kojoj smo evo svaka generacija koja je živjela u drugoj državi u kojoj ništa nije postojalo, u kojoj je sve podložno mijeni, u kojoj ništa ne traje duže od 20 godina, u kojoj se po prilici svakih toliko godina i zarati, u takvoj zemlji je toliko važnije poticati nešto što ima dugoročnost, što ima stabilnost i nešto što je usmjereno prema budućnosti. Prije mjesec dana ili 15 dana premijerka je jednom zgodom rekla nešto što je u suštini vrlo točno. Da se u Hrvatskoj ne planira ni na rok od 15 dana, a kamoli na 15 godina. E, vrijeme je da ozbiljna politika počne razmišljati i o vremenu nakon 15 godina. Kada je riječ o sustavu mirovinskoga osiguranja onda je to, ja bih rekao, imperativ. Dapače, onda se mora razmišljati o 15, 20, 30 godina unaprijed, a ne o onome što će biti sutra ili iduće godine. I ne mogu proračunski razlozi biti ispred tih razloga. To je onda ovdje imperativ. Ne razmišljati kako ćemo iduće godine imati 18 milijuna kuna više u proračunu nego kako ćemo osigurati ono što želimo osigurati, a to je socijalna sigurnost ljudi u budućnosti, a posljedično kažem vam to je najveći faktor stabilnosti financijskih sustava i likvidnosti zemlje kakvi će financijski učinci biti za zemlju. Kada smo uvodili mirovinsku reformu i drugi i treći stup onda nam je jedan od ciljeva ili jedan od ključnih argumenata za uvođenje te reforme osim ovoga aspekta socijalne sigurnosti svakako bio i taj da se kumulirana sredstva u okviru drugog i trećeg stupa koja se investiraju da nam posluže kao generatori, kao agensi, pokretači gospodarskog razvoja u zemlji i koji bi trebali omogućiti znači da se taj novac koji se ulaže i oplođuje i uvećava za buduće mirovine, ali da on posluži i sada u ovom trenutku dakle kao nekakav inicijalni kapital s kojim se može štošta napraviti u jednoj dobro organiziranoj zemlji koja ima viziju i koja ima pametne ulagače. Ovaj zakon omogućava što je dobro, omogućava da naši mirovinski fondovi korespondiraju u znatno većoj mjeri i u različitim segmentima, aspektima sa mirovinskim fondovima i kroz upravljanje ali i kroz mogućnosti liberalnijeg sustava ulaganja sa mirovinskim fondovima u drugim europskim zemljama. To je dobro, to je poticajno i to je ključni razlog zašto ćemo taj zakon podržati. Ali o ovome treba razmisliti. Da ste malo pomnije analizirali poštovane kolege, vidjeli biste da većina europskih zemalja zapravo ne pozna institut poticaja mirovinske štednje, pa čak niti stambene štednje, ali poznaje jedan drugi institut kojega smo mi nažalost napustili 1. srpnja ove godine, a to su poreske olakšice. Da smo sačuvali porezne olakšice mnogo bi se lakše prihvatilo smanjenje ovih poticaja od 25 na 15% iako su one limitirane i netko misli da je to 15% na ukupnu štednju. Ne to je samo prve godine bilo, 25% iduće godine se taj postotak smanjivao. Naravno jer je limit tog poticaja postavljen. Puno bi možda bilo pametnije i bolje da se poreznim olakšicama stimulira ljude i u stambenoj štednji i u životnom osiguranju, a posebno u mirovinskoj štednji, jer velim benefiti koristi su višestruke ne samo za pojedinca nego i za državu. Ovako zapravo država više ništa ne daje. S obzirom da će onoga trenutka kada oni budu primali mirovinu iz trećega stupa da će plaćati porez na nju. To neće biti ništa drugo nego taj novac koji sada dajemo kroz poticaj. To će biti samo to. Drugim riječima, mi napuštamo sustav bilo kakvog poticanja, stvarnog, realnog poticanja mirovinske štednje. Ja nisam siguran da je to pametan posao i žalim što se u trenucima donošenja odluke o ukidanju poreskih olakšica nije vodilo računa i o dobroj praksi europskih zemalja koje nisu ukinule kada je riječ o dobrovoljnoj mirovinskoj štednji. U ovom trenutku možda ćete kao argument, možda i nećete to reći kao argument, ali valja o tome razmisliti, 171 tisuća ljudi štedi u trećem stupu. U odnosu na milijun i pol onih u drugom stupu to je gotovo 10 puta manje. Od tih 171 tisuće, 17 tisuća je u zatvorenim društvima, a ostalih 151 tisuće su u otvorenim društvima. Formalni prigovor koji bi se mogao sa stanovišta socijalne pravde i solidarnost mogao izreći bi bio taj da su tih 150 tisuća ipak bolje stojeći građani. Oni koji imaju malo bolje plaće i malo bolje poslodavce koji uplaćuju za njih. Zato i ja kao socijaldemokrat ne bih dao glavu da se mora njima isključivo pogodovati i da ih treba poticati. Ali bi trebalo naći načina da i oni koji manje zarađuju i koji rade u drugim firmama, da ih bude više. Dakle, država ima mehanizme, ima načine da se stimulira štednja u trećem stupu, mirovinska štednja. Ona mi to moramo građanima reći može bitno popraviti mirovinu, jer od prvog i drugog stupa za 10, 15 ili 20 godina se ne mogu očekivati prevelike mirovine, posebno u situaciji kada se već 5 godina kasni sa povećanjem postotka udjela doprinosa za drugi mirovinski stup koji je bilo predviđeno da starta sa 5% i da se godišnje povećava 1% do 2007. ili osme godine mi smo trebali doći do 10% od ukupnoga doprinosa za mirovinsko osiguranje. Mi samo sada na 5%, ne mogu se očekivati niti pristojne mirovine iz tog drugog stupa, ako to tako ostane i dalje, posebno za one umirovljenike koji su birali između 40. i 50. godine koji će kratko štedjeti malo novca, malo će novca imati ušteđenoga i u ovome trenutku su još penalizirani, uzet im je dodatak na mirovinu potpuno neustavno, uzeto im je jer oni i dalje plaćaju dvije trećine, 75% plaćaju u prvi mirovinski stup, 5% plaćaju u drugi mirovinski, znači dvije trećine plaćaju prvi, a nemaju niti 1% dodataka koji dobivaju samo oni koji su u prvom mirovinskom stupu. To je nepravda prema tim ljudima. E njih ne čeka sjajna budućnost, niske uplate, kratko vrijeme uplate, to znači neće imati ni iz prvoga ni iz drugoga stupa. Ako ih ne stimuliramo da štede i u trećem mirovinskom stupu, mi ćemo za 20 godina ili 10 ili 15 nadam se da ćemo većina nas biti živi, imati prilike gledati novu dramu dodatno kompliciranu socijalnu situaciju za te ljude starije životne dobi. Dakle, još jednom apel gospodo, jako oprezno se igrajte sa tim brojkama. Mijenjajte, rađe nemojte investirati u neku cestu, nemojte se igrati previše sa mirovinskim sustavom, dajete mu stabilnost, dajete mu sigurnost. A kada se nešto mijenja, onda to treba dugo, dugo pripremati, analizirati i dakako dobiti podršku i struke i široke javnosti za ono što se predlaže. Nećemo se protiviti, ali ohladite malo kada je riječ o mirovinskom sustavu i promjenama tih zakona.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Silvano Hrelja, u ime kluba HNS-a, HSU-a. Molim? Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Boris Kunst.
Ja bih samo ispravio netočan citat kolege Vidovića gdje je rekao da je premijerka rekla da se u Hrvatskoj ne planira ništa na rok od 15 dana, a kamoli dulje. Ne nije tako rekla, rekla je da se u Hrvatskoj moramo naučiti planirati, a ne da jer s druge strane i program gospodarskog oporavka je dokaz da se ipak planiraju, planiraju se određene reforme, određeni razvojni programi za gospodarstvo itd.
Zahvaljujem. Dakle, u ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolege zastupnici. Ove predložene izmjene i dopune Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima za cilj imaju, kao što smo već i do sada čuli, usklađivanje sa Direktivom Europske zajednice, Europskog parlamenta i Vijeća od 3. lipnja 2003. godine o aktivnostima i nadzoru institucija za pružanje usluga mirovinskog osiguranja zaposlenicima. Direktiva se odnosi na mirovinske fondove kojima su pokrovitelji poslodavci odnosno zatvorene dobrovoljne mirovinske fondove čije je poslovanje uređeno ovim zakonom. Do sada u sklopu dijela mirovinskog sustava koji se provodi na temelju individualne kapitalizirane štednje osnovano je i djeluje što smo čuli četiri obvezna mirovinska fonda kojima je prosječna godišnja stopa rasta negdje oko 5,80%. Djeluje i 21 dobrovoljni mirovinski fond od kojih je 6 otvorenih i 15 zatvorenih mirovinskih fondova te jedno mirovinsko osiguravajuće društvo. Obveznim mirovinskim osiguranjem na temelju individualne kapitalizirane štednje na dan 31. ožujka 2010. godine obuhvaćeno je milijun i 531 tisuća 954 osiguranika, dok je krajem kolovoza ove godine obuhvaćeno oko milijun 548 tisuća i 700 osiguranika koji na svojim računima imaju cca 34 milijarde kuna vrijednu imovinu. Dobrovoljnim mirovinskim osiguranjem na temelju individualne kapitalizirane štednje obuhvaćeno je ukupno 176 tisuća i 89 osiguranika, od čega je 159 tisuća 399 osiguranika u otvorenim fondovima sa neto imovinskom vrijednošću od 1,33 milijarde kuna, dok je 17 tisuća 690 u zatvorenim mirovinskim fondovima sa imovinom vrjednijom preko 261 milijun kuna. Broj osiguranika mijenja se iz mjeseca u mjesec. Tako je samo tijekom kolovoza ove godine nove račune otvorilo negdje oko 1070 osiguranika u nekom od otvorenih dobrovoljnih mirovinskih fondova. Fondovi godišnje ostvaruju rast s prosječnom godišnjom stopom koja se kreće negdje od 2,33 i 8,97% i situacija u zatvorenim dobrovoljnim fondovima je drukčija jer u njima trend pada broja osiguranika u posljednje vrijeme je kontinuiran. A razlog upravo tog pada je taj što zaposleni kod određenog poslodavca ili udruge koja je pokrovitelj fonda, kada steknu pravo na isplatu ugovorene štednje sa 50 godina života i 5 godina ugovorene štednje, oni tu štednju istu podižu i na taj način faktički jednostavno više nisu ni evidentirani kao članovi. Zakon isto tako i definira uvjete, a Hrvatska agencija za nadzor financijskih usluga propisat će i stručne kvalifikacije koje moraju zadovoljavati članovi uprave i nadzornog odbora mirovinskog društva. Donošenjem ovog zakona poslovanje zatvorenih mirovinskih fondova uskladit će se, kao što je rekao i sam tajnik, s pravnom stečevinom Europske unije, to je ono poglavlje 9.-Financijske usluge, odnosno smanjit će se ograničenja ulaganja navedenih fondova i stvoriti uvjeti za njihove prekogranične aktivnosti. Pristupanjem Europskoj uniji pokrovitelji zatvorenih mirovinskih fondova u Republici Hrvatskoj moći će izabrati upravitelja fonda i skrbnika iz ostalih zemalja članica, a društva za upravljanje mirovinskim fondovima i financijske institucije koje obavljaju poslove skrbništva sa sjedištem u Republici Hrvatskoj moći će svoje usluge nuditi pokroviteljima zatvorenih mirovinskih fondova i u drugim državama članicama. Nadalje, na inzistiranje Ministarstva financija koje je izradilo prijedlog odredbi i obrazac za procjenu fiskalnog učinka smanjila bi se poticajna sredstva iz državnog proračuna koja se odobravaju dobrovoljnim mirovinskim društvima za članove dobrovoljnog mirovinskog fonda i to kao što ste čuli, sa 25% na 15% od uplaćenog doprinosa pojedinog člana fonda u prethodnoj kalendarskoj godini, ali najviše do uloga od 5000 kuna po članu fonda tijekom jedne kalendarske godine te se ovlašćuje Ministarstvo financija da vrši upravo taj nadzor zakonitog utvrđivanja i korištenja poticajnih sredstava. Navedeno smanjenje državnih poticajnih sredstava imat će utjecaja na smanjenje rashoda za navedenu namjenu. Kao što smo isto tako čuli, u 2011. godini bi to negdje bilo preko 20 milijuna kuna, a ove godine negdje preko 18 milijuna kuna u odnosu na planirane rashode za ovu godinu. Slijedom navedenog, ovom novelom zakona za koju se predlaže donošenje po hitnom postupku, u cijelosti će se uskladiti i poslovanje zatvorenih mirovinskih fondova s pravnom stečevinom Europske unije te će se sukladno izmjenama poreznih propisa smanjiti poticajna sredstva iz državnog proračuna za uplate u dobrovoljne mirovinske fondove u 2010. godini pa nadalje. Slijedom navedenog, klub Hrvatske demokratske zajednice predlaže da se ovaj zakon podrži. Hvala.
Hvala lijepo. Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite, zastupniče.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja ću nastojat ponoviti neke već poznate stvari, ali mislim da je dobro u uvodu ih ponoviti. U Republici Hrvatskoj mirovinski sustav je reformom podijeljen u tri stupa, na obavezno mirovinsko osiguranje na temelju generacijske solidarnosti, obavezno mirovinsko osiguranje na temelju individualne kapitalizirane štednje i dobrovoljno mirovinsko osiguranje na temelju individualne kapitalizirane štednje. Prvi mirovinski stup međugeneracijske solidarnosti koji je u nadležnosti države obavezan za sve zaposlene isto kao i štednje u drugom stupu. Tako postavljen sustav osigurava mirovinu iz tri neovisna izvora čime se smanjuje rizik i povećava očekivana visina mirovine, te se uz to kroz dodatnu dobrovoljnu štednju omogućuje i fleksibilnost odlaska u mirovinu. Važećim Zakonom o obaveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima uspostavljen je sustav obveznog i dobrovoljnog mirovinskog osiguranja na temelju individualne kapitalizirane štednje na način da je akumuliranje kapitala predviđenog za isplatu budućih mirovina osiguranika u sklopu tog osiguranja odvojeno od isplate mirovina koja je uređena posebnim zakonom, te su nositelji na ovaj način uređenog sustava mirovinskog osiguravajuća društva koja isplaćuju mirovine iz obveznog i dobrovoljnog mirovinskog osiguranja na temelju individualne kapitalizirane štednje. Do sad su u dijelu sustava koji se odnosi na individualnu kapitaliziranu štednju osnovna četiri obavezna i 21 dobrovoljan mirovinski fond od kojih šest otvorenih i 15 zatvorenih, te jedno mirovinsko osiguravajuće društvo. Fond sačinjavaju prikupljena sredstva osiguranika čija se vrijednost povećava kroz ulaganja, a društvo je odvojena pravna osoba koja strateški i operativno upravlja fondom. U drugom stupu je do 31. ožujka ove godine bilo milijun i 531954 osiguranika, a u trećem stupu ukupno 169503 osiguranika od čega je većina u otvorenim, a 17700 u zatvorenim mirovinskim fondovima. Značajne prednosti zatvorenih fondova su uplate doprinosa poslodavaca, tj. pokrovitelja fonda kao i mogućnost dogovora poslodavaca sa društvom za upravljanje dobrovoljnim fondom o plaćanju nižih naknada u odnosu na otvorene dobrovoljne mirovinske fondove. Nadalje, osnivanje zatvorenog dobrovoljnog Mirovinskog fonda pruža i brojne pogodnosti pokrovitelju fonda budući da se između ostalog omogućuje dodatna stimulacija kvalitetnih zaposlenika i time potiče njihov ostanak na radu kod pokrovitelja. U inozemstvu je ovaj oblik štednje izrazito prihvaćen, a cilj mu je steći dodatnu mirovinu i na taj način jednostavno priskrbiti stabilna primanja u trećoj životnoj dobi. Kao i u drugim područjima i u ovome je tijeku priprema za ulazak u Europsku uniju, te se je potrebno prilagoditi u dijelu koji se odnosi na zatvorene dobrovoljne mirovinske fondove. Tako će se ovim zakonom poslovanje zatvorenih mirovinskih fondova uskladiti sa pravnom stečevinom Europske unije, te će se dopustiti liberalnije ulaganje tih fondova. Ujedno će se omogućiti preko ograničenja aktivnosti zatvorenih mirovinskih fondova, a ulaskom u Europsku uniju pokrovitelji takvih fondova u Republici Hrvatskoj će moći izabrati upravitelje fonda i skrbnika iz ostalih zemalja članica. Isto tako će društva za upravljanje mirovinskim fondovima i financijske institucije koje obavljaju poslove skrbništva sa sjedištem u Republici Hrvatskoj svoje usluge moći nuditi pokroviteljima zatvorenih mirovinskih fondova u drugim državama članicama. Ujedno se uređuje i suradnja Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga sa nadležnim tijelima države članice, te se određuju financijske institucije u drugim državama članicama koje mogu upravljati zatvorenim mirovinskim fondovima. Zakon definira i obavezu dobrovoljnog mirovinskog društva da članovima fonda jednom godišnje izdaju dokumente o udjelu kao i podaci i informacije koje mora dostaviti članovima fonda, te ukupna isplata ukupnih sredstava članu kod prestanka članstva ukoliko su sredstva na računu niža od 10000 kuna budući da obročna isplata ukoliko je riječ o malom iznosu prikupljenih sredstava nije svrsishodna. Utvrđuju se i uvjeti u kojima se oduzima dozvola za rad mirovinskom društvu, a predlažu se i ograničenja izloženosti prema jednoj osobi kod ulaganja fondova u izvedene financijske instrumente tako da ne smije biti veća od 10% imovine Mirovinskog fonda, odnosno 5% imovine. Zatvorenim mirovinskim fondovima dozvoljeno je ulaganje i do 70% imovine u dionici i korporativne obveznice kojima se trguje na organiziranom tržištu vrijednosnih papira, te je dozvoljeno trgovanje vrijednosnim papirima kojima se ne trguje na organiziranim tržištima, te na tržištu rizičnog kapitala. Uz to se vezano uz izmjene porezne propise predlaže smanjenje potencijalnih sredstava iz državnog proračuna koja se odobravaju dobrovoljnim mirovinskom društvu za članove dobrovoljnog mirovinskog fonda sa 25 na 15% od uplaćenog doprinosa pojedinog člana fonda i u prethodnoj kalendarskoj godini. Najviše znači do uloga od 5000 kn po članu godišnje. Ujedno se Ministarstvo financija daje ovlasti za nadzor zakonitog utvrđivanja i korištenja potencijalnih sredstava iz državnog proračuna. Tako će se smanjiti rashodi za tu namjenu u iznosu od 18272816 kuna u odnosu na planiranih 59772816 kuna. Osim evo potrebnog usklađivanja s pravnom stečevinom Europske unije ovim prijedlogom su preciznije određene i pojedine odredbe što će omogućiti da se zakon efikasnije provodi u praksi i iz svega toga klub Hrvatske seljačke stranke podržat će ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Prelazimo, klubove smo iscrpili. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je kolega Zvonimir Mršić. Nema ga. On gubi pravo. Kolega Maras. Odustaje. Kolegica Neda Klarić. Izvolite uvažena kolegice zastupnice.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospodine ravnatelju, kolegice i kolege. Evo kao što smo i čuli mirovinski fondovi kao posebna vrsta investicijskih fondova utemeljeni su mirovinskom reformom, pardon 2002. godine a Zakonom o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima definirane su dvije vrste mirovinskih fondova. To su obvezni i dobrovoljni. Do sada su osnovana i djeluju također smo čuli četiri obvezna i 21 dobrovoljnih mirovinskih fondova od kojih je 6 otvorenih i 15 zatvorenih, te jedno osiguravajuće mirovinsko društvo. Obveznim mirovinskim osiguranjem obuhvaćeno je milijun 531 tisuća i 954 osiguranika, a dobrovoljnim osiguranjem 169 tisuća i 503 osiguranika od kojih 151 tisuću 803 u otvorenim i 17 tisuća i 7 stotina u zatvorenim mirovinskim fondovima. Cilj donošenja ovih izmjena zakona je potpuno uskladiti postojeći sa direktivom Europskog Parlamenta i Vijeća iz 2003. godine o aktivnostima i nadzoru institucija za pružanje usluga mirovinskog osiguranja zaposlenicima. Smanjit će se ograničenja ulaganja fondovima i otvaraju se uvjeti za prekogranične aktivnosti zatvorenih mirovinskih fondova. S obzirom na izmjene poreznih propisa, a to su Zakon o porezu na dobit i Zakon o porezu na dohodak, predlaže se također smanjiti poticajna sredstva iz državnog proračuna, koja se odobravaju dobrovoljnim mirovinskim fondovima sa 25 na 15% od uplaćenog doprinosa pojedinog člana fonda u prethodnoj godini, ali najviše do iznosa od 5 tisuća kuna po članu fonda tijekom jedne kalendarske godine. Ministarstvo financija ima ovlasti nadzirati zakonitost utvrđivanja i korištenja poticajnih sredstava koja se odobravaju iz državnog proračuna. Kako je za ovu namjenu u 2010. godini u proračunu osigurano nešto malo manje od 60 milijuna kuna, to će rashodovnu stranu proračuna za sljedeću 2011. smanjiti za oko 20 milijuna kuna i oko 18 milijuna kuna u odnosu na planirane rashode u ovoj 2010. godini. Članstvo u otvorenim dobrovoljnim mirovinskim fondovima kroz 2009. godinu je za 14,6% više nego 2008. godine. U zatvorenim dobrovoljnim mirovinskim fondovima članstvo se povećalo za 2,6% u 2009. u odnosu na 2008. godinu. Predloženi zakon bi na kraju rekla da je zapravo izmjenama i dopunama postojećega je u skladu sa intencijom mirovinske reforme, pa ću podržati njegovo donošenje u hitnoj proceduri. Hvala vam lijepa.
Hvala vama kolegice Klarić. Na redu je dalje uvažena kolegica Vesna Buterin. Izvolite kolegice.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Važeći Zakon o obveznim dobrovoljnim mirovinskim fondovima stupio je na snagu u svibnju '99. godine, a osnovna primjena tog zakona započela je 1. siječnja 2002. godine s izmjenama i dopunama koje su nakon toga uslijedile. Nositelji mirovinskog sustava druge i treće razine su mirovinska društva koja upravljaju mirovinskim fondovima, te mirovinska osiguravajuća društva koja isplaćuju mirovine iz obveznog i dobrovoljnog mirovinskog osiguranja, na temelju individualne kapitalizirane štednje. Do sada u sklopu ovog dijela mirovinskog sustava osnovano je i djeluje četiri obavezna i 21 dobrovoljnih mirovinskih fondova, od kojih je 6 otvorenih i 15 zatvorenih, te jedno mirovinsko osiguravajuće društvo. Obveznim mirovinskim osiguranjem na temelju individualne kapitalizirane štednje, tzv. drugi mirovinski stup krajem kolovoza obuhvaćeno je milijun 548 tisuća 700 osiguranika na čijim je računima bilo 33,43 milijarde kuna imovine. Radi se zapravo o 2,28% većoj neto vrijednosti u odnosu na kraj srpnja. Dobrovoljnim mirovinskim osiguranjem na temelju individualizirane kapitalizirane štednje obuhvaćeno je krajem kolovoza ukupno 177 tisuća 89 osiguranika, od čega je 159 tisuća 399 osiguranika u otvorenim dobrovoljnim mirovinskim fondovima s ukupnom neto imovinom vrijednom oko 1,33 milijarde kuna te 17 tisuća 690 osiguranika u zatvorenim mirovinskim fondovima, gdje se godišnje stope rasta kreću između 0,48 i 14,08%. Donošenje ovoga zakona koji je predmet dakle današnje rasprave ima za cilj potpuno usklađivanje sa direktivom 2003/41 Europskog Parlamenta i Vijeća o aktivnostima i nadzoru institucija za pružanje usluga mirovinskog osiguranja zaposlenicima. Navedenim usklađivanjem smanjuju se ograničenja ulaganja fondova, te se stvaraju uvjeti za prekogranične aktivnosti zatvorenih mirovinskih fondova. U trenutku kada Republika Hrvatska pristupi Europskoj uniji pokrovitelji zatvorenih mirovinskih fondova imat će mogućnost izbora upravitelja fonda i skrbnika iz ostalih zemalja članica Europske unije. Isto tako društva za upravljanje mirovinskim fondovima, i financijske institucije koje obavljaju poslove skrbništva sa sjedištem u Republici Hrvatskoj moći će svoje usluge nuditi pokroviteljima zatvorenih mirovinskih fondova u drugim članicama Europske unije. Prijedlog ovih zakonskih izmjena jest i da se sukladno izmijenjenim poreznim propisima smanje poticajna sredstva iz državnog proračuna koja se odobravaju dobrovoljnim mirovinskim društvima sa 25% na 15% od uplaćenog doprinosa pojedinog člana fonda za prethodnu godinu, najviše naravno do 5 tisuća kuna po članu. Navedeno smanjenje imat će utjecaja i na smanjenje rashoda u tekućoj 2010. godini, ali i u sljedećoj 2011. godini. Uvodi se i nadzor zakonitog utvrđivanja i korištenja ovih poticajnih sredstava, koje će obavljati Ministarstvo financija, a kojemu će dobrovoljno mirovinsko društvo omogućiti uvid u sve poslovne knjige, dostavljati sve podatke i obavijesti koje su potrebne zbog provjere zahtjeva za odobrenje državnih poticajnih sredstava, upisa tih sredstava na račune članova dobrovoljnih mirovinskih fondova i ostalo. Dakle na kraju ovim će se izmjenama i dopunama zakona u cijelosti uskladiti poslovanje zatvorenih mirovinskih fondova, s pravnom stečevinom Europske unije, a osobno ću naravno podržati donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima. Hvala.
Hvala kolegice. Iduća se za raspravu prijavila uvažena kolegica Karolina Leaković. Molim vas uzmite riječ.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Evo i nedavno kad smo raspravljali u ovom Domu o novom Zakonu o mirovinskom osiguranju, zapravo smo ustvrdili da se Hrvatska suočava sa velikim izazovima održivosti tog našeg mirovinskog sustava zbog naravno nepovoljne demografske strukture i zbog niske razine zaposlenosti zapravo u RH jer naravno u tom smislu je omjer umirovljenika i radnika izuzetno nepovoljan. Smatram da ćemo se dakle svi složiti u tome da je pitanje financijski održivog i socijalno pravednog mirovinskog sustava zapravo pitanje razvoja RH i pitanje ostvarivanja Hrvatske kao države socijalne pravde. Naravno da je ovaj zakon onaj koji se usklađuje sa pravom EU i dakle u tom smislu među nama izgleda vlada konsenzus, međutim valja reći da je u EU itekako prisutna rasprava o mirovinskom sustavu, o održivosti mirovinskog sustava. Uostalom svakodnevno imamo prilike vidjeti kako na promjene u mirovinskom sustavu reagiraju građanke i građani Francuske. Dakle, baš se i ne slažu sa svime što predlaže njihova vlada, odnosno što predlaže Europska komisija. I u tom smislu zapravo želim reći da je komisija 7. srpnja otvorila raspravu o zelenom dokumentu o mirovinama i da se naravno od ove jeseni već vode žestoke rasprave o tome. To je dakle društvo u kojemu ćemo uskoro biti pa mislim da je važno i vrijedno osvrnuti se i na neke primjedbe isto tako koje se pojavljuju na razini EU. Dakle, možda i nije sve što nam dolazi iz aktualne Europske komisije baš takvo da moramo prihvatiti bespogovorno. Naime, komisija je naglasila da broj umirovljenika u Europi raste, istodobno pada relativni broj ljudi u radnoj dobi i potrebno je dakle dugoročno razmišljati o reformama na razini EU kako bi se mirovine zadržale na razini koja je sada, u najmanju ruku dakle kako bi se osim toga i povećale i naravno postale održive. Ova ekonomska kriza i usporeni gospodarski rast i razvoj ni u kom slučaju ne idu u korist stabilnosti mirovinskog sustava i u tom smislu dakle pojačan je i problem dvostrukog izdvajanja, znači u obvezatne mirovinske fondove. Neke su zemlje pristupile ukidanju ili smanjivanju doprinosa za privatne mirovinske fondove kako bi oporavile javne mirovinske financije. Iako je predsjednik komisije Barroso naglasio da su mirovinski fondovi vrlo značajan dio financijskog sustava sindikalisti recimo na razini EU smatraju da je nedopustivo sagledavati mirovinsku reformu samo u kontekstu faktora oporavka financijskog i bankovnog sustava i s njima se mogu samo složiti jer Europska socijalna povelja navodi da svaka starija osoba treba imati pravo na socijalnu zaštitu, što znači da mirovine moraju osigurati i omogućiti dostojanstven život. U tom smislu dakle mora se ostvariti usklađivanje mirovina u odnosu na rast prosječnih plaća i ukupne troškove života. A danas vidimo dakle da se diljem Europe sve češće posiže ili poseže za rezanjem i zamrzavanjem mirovina. Europska komisija koju često volimo dakle citirati priznaje da je načelo solidarnosti između generacija i načelo nacionalne razine solidarnosti ključni element u pristupu reformama. I ciljevi dokumenta, dakle zelenog dokumenta o mirovinama su zapravo otvaranje rasprave, osobito o nekim pitanjima. Poput onoga kako postići pravi balans između rada i mirovine omogućavajući dulji aktivni život. O tome smo nedavno i ovdje govorili. Kako odmaknuti prepreke ljudima koji rade u različitim zemljama EU te stvoriti jedinstveno tržište mirovina. Kako mirovine osigurati, odnosno učiniti sigurnima u razdoblju ekonomske krize u kojoj se evo i sada nalazimo i kako osigurati da mirovine budu transparentnije kako bi pojedinci mogli biti informirani i radi donošenja odluka o vlastitim budućim mirovinskim prihodima. Već smo govorili naravno i u kontekstu ranije rasprave o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju kako postoje značajne razlike u visini mirovina između muškaraca i žena, a ovaj zeleni dokument nažalost ne sadrži rodnu dimenziju te će svojim pristupom upozoravaju sindikalisti potaknuti na snaženje rizika od siromaštva osobito za starije žene. Komisija svojim zemljama članicama, a Hrvatska će nadam se vrlo brzo biti jedna od njih, dakle savjetuje razmatranje pitanja poput uvođenja minimalnih mirovina, reguliranje mirovinskih prava za osobe zaposlene u atipičnim oblicima rada te naknade ili beneficije za osobe koje su ne svojom voljom imale prekide u radnom odnosu, a to se prvenstveno odnosi na žene. I u tom smislu, dakle europska ljevica ili sindikati i socijalisti smatraju da međugeneracijska solidarnost mora biti temelj mirovinskog sustava i mirovine moraju jamčiti dostojanstven život, a ne biti upotrijebljene za održivost financijskih tržišta. To znači da sustav međugeneracijske solidarnosti i javnih mirovinskih fondova mora biti očuvan. Znači, da se isto tako posebna pozornost posvećuje i ženama i to starijim ženama koje nažalost jedva preživljavaju na minimalnim mirovinama i tonu u siromaštvo te se naravno onda pozivaju sve vlade zemalja članica EU da zapravo uvedu mjere koje bi to zaustavile. Naglašava se dakle da mirovinski sustavi trebaju biti javni, da ekonomske i radne politike moraju osigurati što veći udio zapošljavanja žena u registriranoj tj. formalnoj ekonomiji, da treba valorizirati rad izvan tržišta rada kako bi se uvele beneficije i olakšice zbog podizanja djece i skrbi o obitelji i da se zapravo treba raditi na osiguravanju minimalnih mirovina, a to je od osobitog značenja za sve s nižim primanjima. U tom smislu ja bih zapravo voljela da aktualna hrvatska Vlada isto tako ima jednu malo dugoročniju politiku vezano za mirovine, dakle da se rezovi ili da se tzv. reforme ne oslanjaju samo na jednu proračunsku godinu ili na jedno izborno razdoblje nego da se sustavnije, dugoročnije pa i s osvrtom na ono što se radi u EU zapravo promatra mirovinski sustav kao dio jednog sveobuhvatnog razvojnog socijalnog sustava.
Hvala kolegice. Na redu je uvaženi kolega zastupnik Zdenko Franić. Izvolite kolega.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče sa suradnicima, štovane kolegice i kolege. Pred nama je još jedan od plejade zakona čija se primjena odgađa do ulaska RH u EU. Ne pledirajući da li je to dobro ili loše u kontekstu ovoga zakona samo podsjećam na to da gotovo svi zakoni koje mi donosimo, pogotovo ovi po hitnom postupku, imaju odgođeno djelovanje do stupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju i to više sam Bog ne zna što će se desiti kada svi ti zakoni na dan ulaska naše zemlje u punopravno članstvo Europske unije stupe na snagu u kojoj će oni međuinterakciji biti, vjerojatno će doći do potpune paralize, ako ne i kolapsa i ovako slabog hrvatskog gospodarstva. Međutim, vratimo se na ovaj zakon i spomenimo činjenicu da su nažalost mirovine u Republici HRvatskoj postale više socijalna kategorija, a ne naknada za minuli rad. Prije svega nekoliko dana smo imali pred sobom izvješće Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u kojima se najizravnije može pronaći dokaz za ovu moju tezu npr. u činjenici da je svaka 4. redovna mirovina, invalidska mirovina i to sa trendom kontinuiranog rasta i to eksponencijalnog rasta sa vremenom udvostručavanja od svega 3,8 godina, i to uz koeficijent korelacije 98%. Dakle, vidimo jednu socijalnu zakonitost u hrvatskim mirovinama i to u najnegativnijem kontekstu. Ovaj zakon kao što piše u obrazloženju i ocjeni stanja dakle pred nama ovdje zato da se provede usklađivanje sa direktivama Europske unije, smanjuju se i neka ograničenja na ulaganja zatvorenih mirovinskih fondova kao i smanjuju se poticaji, najvjerojatnije zbog uštede u državnom proračunu, jer to je zapravo jedna mjera koja je ljude motivirala da ulažu u 3. mirovinski stup. Nažalost, ovim se zakonom nije diralo u ograničenja ulaganja ovog mirovinskog fonda 1. stupa što je šteta. Članak 68.a Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima eksplicira gdje se može ulagati imovina mirovinskih fondova i prvenstveno se preferiraju vrijednosni papiri čiji je izdavatelj Republika HRvatska ili neka država članica za organizacije za gospodarsku suradnju OECD. Međutim, baš ovaj zakon bi mogao biti jedan od zakona kojim bi se umjesto pasivnog čekanja na oporavak gospodarstva Europske unije i prvenstveno njemačkog oporavka i prelijevanje pasivnog čekanja da taj gospodarski oporavak putem spojenih posuda, poput spojenih posuda utječe na gospodarski oporavak Republike Hrvatske. Ovaj zakon bi mogao aktivnim mjerama barem u jednom segmentu i sam doprinijeti gospodarskom oporavku Republike Hrvatske, ali i toliko proklamiranom ubrzavanju prijenosa znanja iz znanstveno akademske zajednice u gospodarstvo na način da se neznatno poveća jedna margina rizičnog ulaganja i obveznih mirovinskih fondova ne samo u dionice i obveznice, nego i potencijalno dohodovne projekte koje bi predlagali nakon određene recenzije hrvatski znanstvenici. Sjetimo se da Ministarstvo znanost, obrazovanja i športa ima takve mehanizme putem ..., Hitra itd. ali mi patimo o kronične nestašice kapitala, a kada bi se samo mali segment od dopuštenih ulaganja prvenstveno obveznog mirovinskog fonda usmjerio i u takav razvoj i istraživanje, to bi bila dobitna situacija i za mirovince i za hrvatsku znanost koja životari na rubu siromaštva. Međutim, kao i obično samo se zakoni mehanički usklađuju sa zakonodavstvom Europske unije, bez da se sagleda širi kontekst i pogodnosti i mogućnosti na drugim segmentima koje bi ti zakoni mogli imati. Uglavnom Vlada kada predlaže zakone, ne sagledava jedan kontekst širi kontekst šire društvene implikacije i interakciju među različitim zakonima. A ove lijepe želje pogotovo u rast i napredak imovine mirovinskih fondova, kao i toliko puta proklamirano društvo znanje, evo niti sada nisu dobili šanse za međusobnu sinergiju. Hvala lijepa.
Hvala lijepo gospodine zastupniče. Ovime smo iscrpili sve prijave za pojedinačnu raspravu. Želi li u ime predlagača? Da. Državni tajnik gospodin Krešimir Rožman. Izvolite predsjedavajući.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Reći ću kratko tri stvari da samo naglasim strukturu ulaganja u obavezne mirovinske fondove koja je preko 90% domaća imovina, 9,8% u inozemnu. Time se potiče rast domaćeg gospodarstva. Drugo, što se tiče primjene ovog usklađivanja sa direktivama Europske unije logično je i praktično jedino moguće da to bude ulaskom Hrvatske u Europsku uniju, jer tu se radi i o takvim stvarima kao što je mogućnost da naša društva nude usluge pokroviteljima zatvorenih mirovinskih fondova u drugim državama članicama. To ćemo moći raditi tek kada uđemo u Europsku uniju. I na koncu, treća stvar oko koje je bilo rasprave, a to je pitanje ovog smanjivanja poticaja sa 25 na 15%. Država svakako ima interes i važan je interes da se potiče dobrovoljna mirovinska štednja, dakle treći stup. Zbog toga postoje poticaji, zbog toga poticaji ostaju. Istovremeno, postoji i nešto što je proturječan razlog o čemu je govorio uvaženi zastupnik Vidović. To ipak se odnosi na jedan dio osiguranika, nešto više od 10%. Vjerojatno to nisu oni sa najmanjim plaćama, iako je bio cilj kad bi svi zaposlenici u Hrvatskoj mogli štediti u dobrovoljnom mirovinskom fondu. Dakle, na ovaj način mogao bih reći postiže se jedna uvjetno rečeno stanovita ravnoteža od onog što je vrlo važno da se potiče dobrovoljna štednja za treći mirovinski fond i činjenica da to ipak se ne odnosi na sve zaposlene u praksi. Naravno, pravno se odnosi na sve koji štede. Međutim, rekao bih još jednu važnu stvar koju sam u uvodnom izlaganju kratko spomenuo. Dakle, smanjivanje ovih poticaja treba gledati upravo i u vezi sa drugim zakonom, a to je Zakon o porezu na dohodak gdje je omogućeno poslodavcima neoporezivo da uplaćuju za radnike za dobrovoljnu, za treći stup do 500 kuna mjesečno, odnosno 6000 kuna godišnje. Dakle, to je upravo način kako se na drugi način dodatno potiče štednja u drugom mirovinskom stupu, u trećem mirovinskom stupu. Ja očekujem da će rezultati se tamo pojaviti, da će to biti znatno veći učinak nego što se sada vidi. Naime, do sada nije postojao interes poslodavaca da to rade jer im je bilo jednako skupo to kao i plaća, a druga je stvar, zbog toga se nije to ugovaralo u kolektivnim ugovorima. Ja očekujem da sada u novoj fazi sklapanja kolektivnih ugovora to bude vrlo česta pojava jer sada je upravo nakon što je to neoporezivo, upravo omogućeno i smisleno i radnicima i poslodavcima da taj dio osiguravaju upravo za štednju u dobrovoljnom mirovinskom fondu. Dakle, to je onaj dio gdje još dodatno država, ne samo kroz ovaj poticaj koji je smanjen nego na drugi način potiče štednju u dobrovoljnom mirovinskom fondu. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Zaključujem točku. Glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima, hitni postupak bio je, P.Z.E. br. 599. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane Odbora za zakonodavstvo, te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio Konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima. Molim uključimo se i glasujmo. Izvolite, ovdje sjesti. Sjedite tu privremeno a onda kasnije tamo gdje je sjedila gospođa Kalaš odnosno Podrug, dok se predsjedništvo Sabora ne donese odluku gdje će sjediti novi zastupnik gospodin Ivo Sanader. Rezultat. Ovaj Konačni prijedlog zakona je prihvaćen 67 glasova za, 22 suzdržana i 5 protiv.
I prelazimo na 5. točku dnevnoga reda, a to je - Konačni prijedlog Zakona o prestanku rada Agencije za promicanje izvoza i ulaganja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 608 Predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu predati do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo te Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo. Izvješća odbora ste primili. Predstavnik predlagatelja je državni tajnik, gospodin Ivan Bubić. Želi li predstavnik predlagatelja se još obratiti? Želi, jer vidim već da je tu. Izvolite, tajniče.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Dame i gospodo, uvažene saborske zastupnice i zastupnici. Programom gospodarskog oporavka Vlada Republike Hrvatske kao jedna od mjera reforme javne uprave predviđena je analiza svrsishovitosti postojeće strukture agencija, zavoda i drugih regulatornih tijela. Vlada Republike Hrvatske donijela je i zaključak o provedbi aktivnosti u vezi s reformom državne uprave i utvrdila odgovarajuće smjernice. Sukladno navedenom zaključku izvršena je analiza ustrojstva i djelokruga agencija, zavoda, fondova i drugih pravnih osoba s javnim ovlastima, vodeći pritom računa o pravnoj stečevini Europske unije i obveza koje je Republika Hrvatska preuzela u postupku pristupanja Europskoj uniji. Pri utvrđivanju svrsishovitosti djelokruga pojedinih agencija, zavoda, fondova i drugih pravnih poslova s javnim ovlastima te izradi prijedloga o reorganizaciji, vodilo se računa o istovjetnim poslovima koji se već obavljaju u pojedinim ministarstvima i u kojima su čak ustrojene unutarnje ustrojstvene jedinice identične nazivu agencije zavoda odnosno fonda. Temeljem toga, a u svrhu racionalizacije poslovanja i učinkovitije organizacije aktivnosti predloženo je ukidanje Agencije za promicanje izvoza i ulaganje, osnovane 2002. godine od strane osnivača Vlade Republike Hrvatske. Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva, u čijem je ustrojstvu uprava identičnog naziva i sličnog djelokruga posla i aktivnosti, preuzet će poslove, zaposlene, opremu, prava i obveze agencije te financijska sredstva potrebna za obavljanje preuzetih poslova. S obzirom da se veliki broj aktivnosti agencije preklapa sa aktivnostima nadležne uprave pri Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva, smatramo da će ova mjera prestanka rada APIU-a odnosno preuzimanje poslova agencije doprinijeti učinkovitoj provedbi mjera potpore izvozu i privlačenju ulaganja, a k tome doprinijeti će i uštedi proračunskih sredstava. Također, ovim je zakonom predloženo da sadašnji radnici agencije koji na dan stupanja na snagu ovog zakona imaju sklopljen ugovor o radu, postaju državni službenici i namještenici koji će se sukladno novom unutarnjem ustrojstvu Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva rasporediti na preuzete poslove, a oni koji neće biti raspoređeni, a imaju status državnog službenika stavit će se na raspolaganje Vladi Republike Hrvatske, dok će se s onima neraspoređenim namještenicima raskinuti radni odnos sukladno općim propisima o radu. Sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora predlaže se donošenje ovoga zakona po hitnom postupku jer se ovim zakonom provodi jedna od mjera utvrđena Programom gospodarskog oporavka. Hvala lijepa.
Hvala državnom tajniku na uvodnim riječima. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo onda na raspravu po klubovima. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi kolega zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite, zastupniče.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče. U Programu gospodarskog oporavka jasno je definirano da će se u segmentu javne uprave odnosno racionalizacije javne uprave provesti decentralizacija državnih institucija i agencija, izmještanje izvan Zagreba i smanjenje broja zavoda i agencija te promjena djelokruga rada pojedinih dijelova uprava radi koncentriranja srodnih aktivnosti na jednom mjestu. To je citat iz Programa gospodarskog oporavka. Prema tome, ovaj zakon donosimo u sklopu provedbe mjera gospodarskog oporavka. Analize su pokazale da se poslovi agencije preklapaju sa aktivnostima nekih ministarstava posebice Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva i da bi samo ukidanje agencije trebalo doprinijeti racionalizaciji državne uprave i proizvesti dodatne uštede. Jasno je da u situaciji kada su Hrvatskoj za gospodarski rast i popravljanje vanjske bilance zemlje neophodni i izvoz i strana ulaganja, da sam čin ukidanja Agencije za promicanje izvoza i ulaganja u javnosti povlači određene dvojbe. No, upravo zato javnost treba znati da ova Agencija nije do sada opravdala u cjelini svoje postojanje, da je državu koštala godišnje preko desetak milijuna kuna samo za plaće i da je njezin posao najvećim dijelom i do sada odrađivalo nekoliko ministarstava. Na Odboru za gospodarstvo članovi odbora koji su ujedno i čelnici lokalne samouprave, dakle gradonačelnici, načelnici iskazali su nezadovoljstvo dosadašnjim radom Agencije jer nije uspostavila komunikaciju sa terenom niti ponudila svoje usluge i logistiku. U sklopu ove rasprave treba se osvrnuti i na materijal pod nazivom analiza učinaka Agencije za promicanje izvoza i ulaganja kojeg je u sklopu ove rasprave o ukidanju Agencije u javnost plasirala sama Agencija iz kojeg bi se dalo zaključiti kako je Agencija radila iznimno uspješno čak i u svjetskim razmjerima u odnosu na slične agencije u svijetu. No, sve nas jasno zanimaju samo konkretni rezultati. Za nas je jedino relevantno koliko su povećana ulaganja u Hrvatsku, jesu li ona primjerena potrebama hrvatskog razvoja i je li stopa izvoza dovoljna da popravi platnu bilancu zemlje ali i u sklopu toga koliki je doista stvarni izravni doprinos Agencije. Izravna inozemna ulaganja u Republici Hrvatskoj počevši od 1993. godine iznose 24,4 milijarde eura, a po ulaganjima prednjače Austrija, Nizozemska i Mađarska. U 2009. godini ulaganja su na žalost prepolovljena s obzirom na gospodarsku krizu u odnosu na 2008. No, ono čime nismo zadovoljni je struktura ulaganja u kojoj prevladava financijski sektor, telekomunikacije i trgovina. Više od 35% ulaganja odnosi se na hrvatski bankarski sektor, odnosno to su ulaganja u apsolutnom iznosu veća od 8 i pol milijardi eura. Stranci su u proteklih više od 17 godina, više od 2,6 milijardi eura uložili u hrvatsku trgovinu na veliko i posredovanje u trgovini, a slijede proizvodnja naftnih derivata s iznosom od 1,6 milijarde eura, proizvodnja kemikalije i kemijskih proizvoda sa 1,61 milijarda eura, pošta i telekomunikacija 1,4 itd. Kakva je struktura ulaganja? Naime, najbolji je pokazatelj upravo aktualna kriza. Slovačka u kojoj su posebno značajna u proteklom razdoblju bila ulaganja u visoke tehnologije, elektroniku i automobilsku industriju bilježi rast industrijske proizvodnje od 23,5%. To je područje u kojem i gospodarska diplomacija, a vidimo da se sada na tome intenzivno radi. Iz Ministarstva gospodarstva je došla informacija o 50 novih gospodarskih diplomata, atašea koji bi trebali preuzeti i poslove Agencije, dakle zajedno s ministarstvom tako da treba upravo više poraditi na privlačenju prerađivačke industrije i to visoke i srednje visoke tehnologije koja se u današnjoj možemo reći globalnoj ekonomiji znanja postaje temelj konkurentnosti gospodarstva, ali isto tako vidimo na ovom primjeru Slovačke da se upravo u vrijeme krize taj sektor se pokazao kao sektor koji se najbrže oporavlja. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ukidanje agencije kao jedne od 14 koje će se ugasiti ili spojiti i koje godišnje Hrvatsku koštaju preko 150 milijuna kuna samo za plaće i hladni pogon. Također, klub HDZ-a vjeruje da će nove uprave ili odjeli u ministarstvima efikasno obaviti nove zadaće i da će ovaj posao pod okriljem ministarstva bolje funkcionirati i dati bolje rezultate. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Dalje u ime kluba SDP-a, uvažena kolegica zastupnica Romana Jerković. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. U protekle dvije godine nebrojeno smo puta ukazivali i na važnost i na potrebu jedne proaktivne politike u borbi s krizom, na potrebu sustavnih dobro promišljenih mjera koje su dugoročno održive, dugoročno isplative i koje će prije svega osigurati novi razvoj. Na žalost, a dozvolite mi jednu političku ocjenu Vlada se rekla bih opredijelila za jednu malo drugačiju politiku koju bih usudila se reći, odnosno nazvati restriktivnom politikom kratkoročnih mjera po principu ukidaj ono što je najmanja šteta za imidž stranke, a rješenja će već nekako sama po sebi doći i do nas. Držim da takav model funkcioniranja i vladanja nema u sebi puno proaktivne politike koja bi trebala osigurati osnaživanje gospodarstva i razvoj društva. Jedan od dobrih primjera koji dokazuje na žalost koliko sam u pravu po mom dubokom uvjerenju jest i ova točka dnevnoga reda, odnosno Prijedlog o ukidanju Agencije za promicanje izvoza i ulaganja. Naravno o ukidanju brojnih agencija dočekana je u jednom dijelu u javnosti s odobravanjem i to je razumljivo i to je logično i načelno se slažemo da ima agencije koje nisu opravdale svoje postojanje. Možda među njih spada i ova, možda ali idemo redom. Prvo obrazloženje prijedloga o ukidanju Agencije ne govori apsolutno ništa o Agenciji. Kolega Kovačević u ime kluba HDZ-a govori stvari koje sam gospodine državni tajniče očekivala čuti od vas, jer je Agencija vladina institucija, nije institucija HDZ-a. Mislim to ne bi trebalo biti isto. Dakle, ako ovo obrazloženje ne govori apsolutno ništa o Agenciji o čemu onda govori, o kome onda govori. Nemojte mi zamjeriti što ću reći da onda govori o Vladi. Ako, odnosno smatram da je neprihvatljivo obrazloženje koje je ovdje navedeno na jednoj stranici teksta. Teško mi je vjerovati i zapravo ne vjerujem, nikako ne vjerujem gospodine državni tajniče da ste donijeli odluku o ukidanju agencije, a da prethodno niste izradili svojevrstan elaborat koji bi išao u prilog ukidanju ove agencije. Ako je ovo mjera iz programa gospodarskog oporavka, tada očekujem da znate odgovor na sljedeća pitanja. Prvo o kojem broju zaposlenika agencije se radi? Na koje poslove i u koja ministarstva idu? Na koje osobne dohotke idu? Što je s prostorima agencije? Hoće li ti prostori biti prodani? I najvažnije od svega, o kojoj se uštedi radi? Dakle što znači ukidanje agencije za proračun Republike Hrvatske? Ako agencija nije opravdala svoje postojanje, valjda za to postoji razlog. I od kolege Kovačevića smo čuli neke od tih razloga. Ako postoji valjani razlog, a valjda hrvatski Parlament može u pisanoj formi dobiti te razloge. Valjda imamo pravo čuti koji su to razlozi. Dakle zašto agencija nije funkcionirala? Zašto ona nije opravdala svoje postojanje? Tko je za to odgovoran? Što je s onima koji su nadzirali rad agencije, kolegice i kolege? Što je s onima koji su trebali biti potpora radu agencije? S druge strane ukoliko agencija je doista nepotrebna, to možda onda govori u prilog tome da Vlada nema nikakvu politiku za privlačenje stranih ulaganja. To onda znači da nisu osigurani ni kadrovski, kadrovska infrastruktura, ni poticaji, ni mjere, ni programi koje bi agencija mogla provesti. Dakle umjesto nekakvih paušalnih ocjena i ishitrenih odluka o ukidanju, a to se da zaključiti iz ovog obrazloženja očekivali smo analizu toga što je agencija radila ili nije radila, a trebala je. Drugo smatramo da je ova odluka zapravo demagoška, jer u osnovi se ne radi o stvarnoj štednji. Zašto? Ukida se agencija, ali zapravo zaposlenici sele u državnu administraciju. Ne znamo točno gdje, ali sele u državnu administraciju. I time se pomalo stvara pogrešan dojam u javnosti da Vlada poduzima, odnosno vuče hrabre poteze i smanjuje troškove nepotrebnih izdataka čime je zapravo građanima na neki način mažemo oči, jer ćemo iste ljude preseliti na druga radna mjesta sa drugim ili sličnim poslovima. Čujemo da će neki dobiti i otkaz. Dakle o kojem broju se radi, ni to ne znamo. Mislim da ovaj model ima naziv koji se može svesti pod ono vuk siti, ovce na broju, na žalost na taj način čini mi se da uporno i dosljedno radimo u korist vlastite štete. Treće, radi se o demagogiji i stoga što, ako nismo zadovoljni s rezultatima rada agencije, onda mijenjajmo menadžere u toj agenciji. Ako nismo zadovoljni s programom rada mijenjajmo program rada. Meni se čini da ovim postupkom mi bacamo kroz prozor sredstva koja smo uložili i u prostorno, i u kadrovsko, i u programsko opremanje agencije. Je li to pametno? Pa možda jest. Možda jest. Ali dajte nam argumente za to. Držim da pored ovih nekoliko demagoških razloga postoji jedan puno dublji, naime unatoč svim nastojanjima i zamagljivanjima, obrazloženjima o eto lošim rezultatima agencije u što ne bih dvojila da sam vidjela konkretne brojke, Vlada zapravo, Vlada toga možda zapravo nije niti svjesna, pokazuje do koje mjere smo kao država daleko od organizirane efikasne i sustavne politike privlačenja stranih investicija. A gotovo su sve zemlje svijeta oformile svoje agencije za promicanje ulaganja kao samostalne Vladine institucije. Ne samo da ih imaju, već svjetsko udruženje promotivnih agencija broji 181 članicu. Dakle ne znamo da ih imaju, već ih i jačaju u posljednje vrijeme, u ovo vrijeme krize posebno i u materijalnom i u kadrovskom smislu. Dakle te su agencije koncipirane kao agencije koje uravnotežuju regionalni razvoj unutar države i sve naime imaju i svoje regionalne urede. Hrvatska je, ako se ne varam u proteklom razdoblju prema europskim uputama, završila proces konstituiranja sustava regionalnog razvoja, ali je propustila, to je moja ocjena, taj sustav povezati u jednu cjelinu tako da Agencija za promicanje izvoza i ulaganja regionalne razvojne agencije, Hrvatsku gospodarsku komoru, sa njenim županijskim i inozemnim predstavništvima, Ministarstvo regionalnog razvoja poveže u jedan smisleni sustav promicanja Hrvatske kao zemlje mogućnosti i perspektive. … [[Ne razumije se.]] za razliku od nas, evo nekoliko primjera što rade zemlje koje su nam direktna konkurencija. Navodim samo neke i vrlo ću kratko, jer to su podaci koji su dostupni i na Internetu. Recimo Češka. Osnovala je svoju agenciju '92. godine, ima 13 regionalnih ureda i 8 inozemnih, 231 zaposlenik, u 2008. godini su ostvarili 213 projekata u kojima su posredovali, jedna milijarda i 774 milijuna dolara investicija, 14 i pol tisuća radnih mjesta, od toga 3 tisuće i 900 radnih mjesta za visoku stručnu spremu. U razdoblju od '92. do 2008. ukupno tisuću 193 razvojna projekta, sa preko 200 tisuća novih radnih mjesta. Irska. Irska koja je organizirana u, agencija irska je organizirana kroz 9 regionalnih ureda, 17 ureda izvan Irske u 2009. godini, 125 stranih investicijskih projekata, 4 i pol tisuće novih radnih mjesta, od čega 500 milijuna eura u projekt istraživanja i razvoja. Ovdje je zanimljivo da irska agencija IDA unatoč krizi u kojoj se nalazi irsko gospodarsko objavljuje strategiju u kojoj postavljaju ciljeve razvoja za period do 2020. godine unutar kojih za razdoblje od 2010. do 2014. ima ciljeve, vrlo jasne ciljeve. Od toga koliko će otvoriti novih radnih mjesta do toga na koliko će projekata, kolikim projektima će osigurati poticajne uvjete. Dakle, eto kako se radi u nekim zemljama koje imaju rekla bih aktivnu politiku razvoja i odnosa prema stranim ulaganjima. Dvojila sam da li ovom prilikom spomenuti ono obrazloženje koje smo čuli onda kada smo osnivali agenciju i tadašnji argumenti rekla bih su imali svoje uporište u stvarno vrlo realnim i konkretnim razlozima, odnosno potrebama i u činjenici da su takve agencije upravo ključne u zemljama koje su odavno iznad Hrvatske po uspješnosti privlačenja stranog kapitala i stranih investicija. Nema dugo ovdje sam u ovoj sabornici rekla da temeljni razvojni resurs jednog društva iz svake države jesu ljudi i prostor. I Hrvatska u oba ta resursa ima nebrojenih prednosti u odnosu na sve tranzicijske zemlje slične povijesti, slične veličini, slične tradicije. Pa zar nije opravdano postaviti pitanje zbog čega smo toliko neuspješni u privlačenju stranog kapitala? I da li je moguće da je samo agencija bila za to odgovorna? I bilo bi dobro znati što mislimo konkretno, gospodine državni tajniče, da će se u ovom trenutku promijeniti? Očekivala sam, i to se dogodilo, da će obrazloženje biti kako će poslovi agencije ići pod djelatnosti ministarstva. Držim da je to jako krivo jer je agencija zamišljena kao operativno tijelo koje djeluje brzo, koje je fleksibilno. Ja mislim da to ministarstva ne mogu raditi. Drugo, privlačenje stranih ulaganja pretpostavljaju aktivnosti različitih ministarstava. Što to znači? Da ćemo jako brzo imati osnivanja nekakvih odbora, povjerenstava, vladinih paratijela koja će onda pratiti i nadzirati, koordinirati rad svih tih ministarstava. Držim da je to krivo. I vrlo kratko još. Možda biste mogli shvatiti iz ovog mog izlaganja da sam odvjetnik agencije koju kanimo ukinuti. Upravo suprotno! Nikako ne bih željela da to pomislite jer mislim da je agencija bolovala od mnogih bolesti, od predugog uhodavanja preko pogrešnog odabira prioriteta do dvojbenih kadrovskih rješenja, ali smo protiv jedne ishitrene, demagoške politike koja nije ništa drugo već odgovara onoj staroj poslovici da ćemo s prljavom vodom i dijete baciti na ulicu. Dakle, dosad nismo bili jako uspješni u privlačenju stranog kapitala, a činilo se da imamo sve resurse i potencijale za to. Pitam se ako to nismo uspjeli učiniti s agencijom kako ćemo uspjeti to učiniti bez agencije? Zbog svega što sam iznijela klub SDP-a neće podržati prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo sada 3 prijave ispravaka navoda. Najprije uvaženi kolega zastupnik Goran Marić. Izvolite kolega Marić.
Hvala lijepa. Kolegice Jerković 2 navoda netočna. Kazali ste ne radi se o stvarnoj uštedi i kazali ste da je ovo ishitrena i demagoška politika. O uštedi se radi, samo na zakupnini 2 milijuna kuna plaća agencija zakupninu za poslovni prostor, zato i ne može prodati prostor kao što ste vi kazali hoće li ga prodati. Ne može jer je u zakupu. Što se tiče ishitrene i demagoške politike pa ako se racionalizacijom smanjuje broj agencija, a ne dokidaju se aktivnosti agencija nego će se odvijati u okviru ministarstava onda samo možemo govoriti o povećanoj učinkovitosti tih istih aktivnosti. Ali upravo je SDP prigovarao na velikom broju agencija i mi smo pristupili smanjenju broja agencija, doduše i zbog naše, ali i zbog kritika opće javnosti i stvarno ih je previše. I nema nikakve štete što ukidamo agenciju, a zadržavamo aktivnosti koje agencija radi jer je najbliža i suradnja agencije upravo sa ministarstvima. Zato će u okviru ministarstva i moći učinkovitije djelovati. Hvala lijepo.
Hvala. Dalje se za ispravak navoda javila uvažena kolegica Nevenka Marinović. Izvolite kolegice.
Evo pokušat ću ispraviti par navoda. Znači, nije točno da Vlada nije svjesna i da Vlada nema program. Znači, svjesna je i ima program, ali se traži efikasnost, ona koju dosadašnja agencija u ovakvim poslovima nije pokazala. A evo znam da pretpostavljam da znate i vi jer je na području i riječke županije, odnosno primorsko-goranske županije Vlada provela, znači koristeći sredstva europskih fondova provela program certifikacije i regija i pojedinaca da bi dobila ekipu. Znači, osposobljene ljude koji će prihvaćati strane investicije. Radilo se na mnogim programima, evo upoznajem vas sa tim programom koji je i na području zadarske županije iznjedrio znači i regiju spremnu za strana ulaganja, ali i pojedinačno 3 certifikata, znači za pojedinačne osobe koje su certificirane da mogu primiti takva ulaganja i rezultati kod nekih regija su vidljivi. Hvala.
Hvala. I treća prijava ispravka navoda, uvaženi kolega Dragan Kovačević. Izvolite kolega Kovačević.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa naime radi se o onoj istoj izjavi dakle da je ukidanje agencije demagoška politika. Nije demagoška politika, čak cijela vaša rasprava su apsolutno argumenti koji stoje i drže vodu dakle da se agencija treba ugasiti. Dakle, ovo nije demagoška politika niti demagoška odluka nego odluka koja je nastala na osnovi analize procjene efikasnosti rada te agencije. Rekli smo da je posebno nezadovoljan teren, a vi ste upravo navodili primjere kako su to drugi riješili. Prema tome agencija nije ispunila svoju očekivanu svrhu i svoje zadaće i jasno je da se radi o jednoj racionalnoj, pragmatičnoj jel'da odluci.
Hvala. Više nema? A ima još 2 prijave pojedinačno. Kolega Zvonimir Mršić, nema ga gubi pravo za raspravu. Kolega Gordan Maras, nema ni njega. Prema tome iscrpili smo i pojedinačne prijave. Zaključno državni tajnik ako želi? Da. Izvolite tajniče.
Hvala lijepa. Uvažena kolegice saborska zastupnice, držim da su vam određeni odgovori na pitanja upućena direktno meni već odgovoreni. Ja ću vam reći da od 36 ljudi koliko ih radi u agenciji sve ljude preuzima Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva i da će uglavnom veći dio tih ljudi prema njihovim dosadašnjim poslovima i kvalifikacijama, iskustvima raditi upravo na ovim poslovima u Upravi za gospodarsku diplomaciju, poticanja ulaganja i izvoza Republike Hrvatske. A ljudi koji su radili u financijama radit će u financijama, koji su u kadrovima, u kadrovima. Može se dogoditi da jedan vrlo mali broj ljudi ako nema adekvatne potrebe ostane na raspolaganju u Vladi onda će poslove moći dobiti unutar vladinih institucija ili u konačnosti prema zakonskim normama biti poslani uvjetovano otkazom riješeni ali možda itko možda nitko, ohrabrujuće vam mogu dati odgovor na to. Što se tiče prostora, već vam je odgovoreno. Ušteđuje se 2 milijuna jer je u najmu. Dakle, uštede bi na ljudima i na prostorima bile oko 45% dosadašnjih troškova odnosno od 13 milijuna dosadašnjih godišnjih troškova uštedit će se 6 milijuna ... uvjeravam vas. Što želim reći? Želi dobiti na funkcionalnosti vršenja ovih poslova, boljoj koordinaciji i s jednog mjesta je jer se tim poslovima i kada idu naše delegacije u inozemstvo bavi Ured predsjednika države i Ured predsjednika Vlade i Ministarstvo vanjskih poslova i Gospodarska komora i Obrtnička komora uvjeravam vas da će biti fleksibilnija, brža i efikasnija koordinacija i da će se žešće pristupiti obradi i potpomagati na izvozne poslove i jednako tako i na ulaganja. Ne bih išao u duboke analize iako znam podatke a najbolje o skromnim rezultatima bit ću kulturan govore sami dosadašnji ravnatelji, ni sve što je krivo. Ajmo to da kažemo ostaviti ajmo napraviti da ubuduće ne budu tako skromni rezultati nego bolji. Ako gledate i ove osmomjesečne izvozne rezultate i uvozne. Izvoz nam je 5 milijardi 700 milijuna eura, uvoz je 9 i 800 deficit od 4,1 milijarde. To dovoljno govori koliko je prostora da se potakne izvoz i jednako tako da bi do njega došlo i investicije u Hrvatsku. I uvjeravam vas da današnja hrvatska Vlada duboku i dovoljno široku pažnju pridaje ovim poslovima. Radi se na otklanjanju x barijera radi se na pojednostavljenju raznih zakona i otklanjanju prepreka da bi do svega toga došlo. I slažem se s vama teoretski i praktično da je dobro da agencije rade operativne poslove, a ministarstva da vode zakonske i da vode strategiju i politiku razvoja određenog područja. Međutim, pokazalo se neuspješno. Dopustite vam da jednom novom organizacijskom obliku pokušamo doći do boljih rezultata. Da ćemo doći da se već radi na tom planu govorim vam povećanje izvoza ove godine, od 750 milijuna eura, smanjenje uvoza i da je ukupno bolji ... da tako kažem vanjskotrgovinski za čitavih milijardu eura. I duboko vjerujem da se može ići dalje. Naravno da postoje agencije i zavodi u svijetu, ali naša država je manja sa 4,5 milijuna stanovnika a uzmimo npr. gospodarstvo, tvrtke od 100 ljudi, tisuću ljudi, 10 tisuća ljudi i više pa ćete vidjeti da nije ista i duboka organizacija. U situaciji u kakvoj smo se zatekli u gospodarskoj i financijskoj krizi kao i cijeli svijet, potrebno je racionalizirati i ušteđivati na ovakvim agencijama, zavodima i fondovima. S jedne strane dopustite da tako kažem slobodno novac stvara na uštedama, a s druge strane na veći prihodima. Predlažem da probamo funkcionirati na ovaj način i uvjeravam vas da će ono što smo poduzeli mi u Ministarstvu gospodarstva i uopće u hrvatskoj Vladi doći do veće protočnosti, do bolje funkcionalnosti, do većih izvoznih i ulagačkih ostvarenja. Jer vidite i sami da smo već pripremili za nivo države ili javnog sektora 30 značajnih projekata, pripremamo ih i za privatni sektor itd. i štošta dalje da ne govorim. Opredijelili smo se za ovo rješenje, analizirajući dosadašnju situaciju, a ne oprostite da tako kažem što ste vi upotrijebili demološki, nego s najboljim namjerama da ovaj dio hrvatskog gospodarstva uredimo i da bude bolji. Osobno sam vrlo uspješno u prvom poslu radio na izvoznim poslovima. Znam kako se ti poslovi rade i drugi komercijalni, kako se vode tvornice i druge institucije, tako da i ostali ljudi koji su u ministarstvu iskustva koja imamo, moramo postati funkcionalniji, moramo slati gospodarstvenike u gospodarske atešee koji poznaju ljude, koji mogu bolje i efikasnije logirati doći do izvoznih poslova, koji će biti vjerodostojniji itd. One političke kadrove koristimo za političku diplomaciju. Sve što se razmišlja, radi, poduzima, uvjeravam vas da će donijeti rezultate na dobrobit svih. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo i ovoj točki kada se za to steknu uvjeti. I ovime ćemo završiti naš današnji rad. Sutra uobičajeno u 9,30 počinjemo sa 6. točkom dnevnog reda. To je Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju protokola kojim se mijenja i dopunjuje Sporazum o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo gospodine Hebrang na suradnji. Idemo dalje. 3. Konačni prijedlog zakona o prestanku rada Agencije za promicanje izvoza i ulaganja, hitni postupak, P.Z. broj 608. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o prestanku rada Agencije za promicanje izvoza i ulaganja. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 78 glasova za, ništa suzdržano i 40 protiv. Dobro jutro, gospođe i gospodo, zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa sjednicom uz napomenu, molim sve zastupnice i zastupnike da, jer ćemo završit radno zasjedanje negdje oko pola 12, dakle oko 11,30, potom treba pripremit salu za svečanu sjednicu. Molim sve klubove da budu izjavni zbog naših gostiju koji trebaju biti u prvim redovima, ali mi se možemo posložit tu i molio bih da uredite malo svoje klupe, da se povuku ovi materijali i da je lakše to zapravo organizirani. Pa bi mi u 1 sat imali tu svečanu sjednicu povodom Dana nezavisnosti, podjelu ovih nagrada znanstvenih za znanost itd. pa vas se molimo da budete uviđavni. Ove neke prve klupe će biti za naše goste, za laureate koji će dobiti nagradu i tako. Oni će biti smješteni samo u jednom ovako dijelu sabornice. Molim vas da to napravimo. Danas je Međunarodni dan dostojanstvenog rada koji već godinama se obilježava na inicijativu Međunarodne konfederacije sindikata kome su se pridružile sve sindikalne središnjice hrvatskih sindikata. Naravno, to je dan koji nas treba podsjetiti da je rad nešto što je imanentno svim društvima, svim državama, svim onima kojima rade bez obzira kojim se poslovima bave, da je to dostojanstveno, da je to sa poštovanjem i mi isto tako kao Hrvatski sabor želimo isto tako to napomenuti i obilježiti na jedan način da se pridružimo tom da tako kažem obilježavanju Dana dostojanstvenog rada i u našoj zemlji, skupa sa našim sindikalnim središnjicama. Hvala lijepa. Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Protokola kojima se mijenja i dopunjuje Sporazum o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva (Sporazum TRIPS), hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 610 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Gospodin Ruđer Friganović, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.