Hvala lijepa gospodine predsjedniče, dame i gospodo saborski zastupnici. Evo dopustite da ukratko obrazložim predložene izmjene i dopune Zakona o šumama. Osnovna intencija izmjena i dopuna ovoga Zakona je da se stvore zakonske pretpostavke za ustrojavanje šumarske inspekcije u okviru Ministarstva poljoprivrede i šumarstva i vodnoga gospodarstva a sukladno Zakonu o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave kojim je propisano da Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnoga gospodarstva između ostalog obavlja i inspekcijske poslove koji se odnose na šumarstvo. Prijedlogom zakona također predviđen je i oblik ustroja inspekcije kao i inspekcijski nadzor koji je usklađen sa postojećim stanjem preuzete inspekcije, očekivanim promjenama u području nadzora i drugim zakonima. Prijedlogom zakona također mijenjaju se i odredbe članaka 44. i 45. kojim se razgraničava nadležnost šumarske, gospodarske i rudarske inspekcije sukladno Zakonu o državnom inspektoratu i Zakona o rudarstvu. Dopunom članka 61. Zakona o šumama daje se mogućnost ustanovljenja služnosti u šumi ili na šumskom zemljištu u svrhu eksploatacije mineralnih sirovina i podizanja višegodišnjih nasada a ovom dopunom rješavaju se pravni prijepori oko tumačenja članka 61. u smislu postojanja zakonskog uporišta za osnivanje služnosti u navedene svrhe. Napominje se da je Vlada do sada već donijela 10-tak odluka o služnosti radi korištenja mineralnih sirovina i podizanja višegodišnjih nasada i da je na ovaj način otklonjena svaka daljnja mogućnost dvosmislenog tumačenja članka 61. I konačno predloženim izmjenama i dopunama brišu se svi oni članci koji su regulirali bivše javno poduzeće Hrvatske šume P.O. Zagreb i njegova tijela obzirom da je isto preoblikovano 2002. godine u trgovačko društvo Hrvatske šume d.o.o. Ovim izmjenama i dopunama Zakona stvaraju se zakonske pretpostavke za ustroj i inspekcije u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodnoga gospodarstva i zbog toga predlažemo ovaj hitni postupak. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? DA, predsjednik Odbora za poljoprivredu i šumarstvo poštovani zastupnik Božidar Pankretić izvolite.
Hvala lijepa predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za poljoprivredu i šumarstvo Hrvatskog sabora raspravio je na 10. sjednici održanoj 4. studenog 2004. godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama, s Konačnim prijedlogom zakona. Sukladno odredbi članka 87. Poslovnika Hrvatskog sabora navedeni Prijedlog zakona Odbor je raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela te se ne protivi prijedlogu predlagatelja da primjeni hitnog postupka u njegovom donošenju. Nakon uvodnog obrazloženja predlagatelja, Odbor je u cjelovitoj raspravi u kojoj su sudjelovali predstavnici Hrvatskog šumarskog društva dao potporu donošenju ovog Zakona. Prvenstveno zbog usklađivanja istog s odredbama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave. Međutim, ipak su iznesena neka otovrena pitanja i dvojbe. To se u prvom redu odnosi na brisanje odredbe koje su omogućavale Hrvatskim šumama eksploataciju mineralnih sirovina za vlastite potrebe, a u svrhu izgradje protupožarnih i šumskih puteva. U raspravi je ukazano da pravo služnosti za eksploataciju mineralnih sirovina nije najprihvatljivije rješenje, te da bi bilo svrhovitije omogućavanje izdvajanja pojedinog šumskog zemljišta radi prenamjene. Izneseno je također i mišljenje kako ne bi bilo dobro podržati odredbu članka 1. kojom se briše članak 22. Zakona o šumama jer bi na taj način iz odlučivanja o statusnim stvarima Hrvatskih šuma isključio Hrvatski sabor. Odbor je u raspravi ocijenio kako je nužno žurno donošenje ovog Zakona o šumama. Nakon provedene rasprave Odbor za poljoprivredu i šumarstvo je većinom glasova, 7 glasova za i 2 glasa uzdržana odlučio predložiti Hrvatskom saboru da se donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o šumama. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj još kojega odbora koji su proveli raspravu? Odbor za prostorno uređenje, izvjestitelj, poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče, kolege i kolegice zastupnici. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša Hrvatskog sabora, na sjednici održanoj 15. listopada razmotrio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama, s Konačnim prijedlogom zakona kojeg je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske. Odbor je razmotrio predloženi zakon u svojstvu zainteresiranog radnog tijela sukladno članku 140. Poslovnika sabora u dijelu koji se odnosi na uvjete eksploatacije mineralnih sirovina u šumi i na šumskom zemljištu. Odbor je podržao prijedlog predlagatelja u primjeni hitnog postupka u donošenju razmatranog zakona. Predstavnik predlagatelja obrazložio je predložene izmjene i dopune zakona koje prije svega odnose na ustrojavanje šumarske inspekcije u okviru Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva. Propisuje se kako je rečeno i mogućnost ustrojavanja služnosti u šumi ili na šumskom zemljištu u svrhu eksploatacije mineralnih sirovina i podizanja višegodišnjih nasada. U načelnoj raspravi je istaknuto da bi novim Zakonom o šumama koji je prema riječima predlagatelja u izradi, trebalo propisati jednostavniji postupak za dobivanje dozvola za eksploataciju mineralnih sirovina kada eksploataciju vrše Hrvatske šume za vlastite potrebe. Isključivo za izgradnju šumskih cesta i protupožarnih puteva. Pri tome je naglašeno da novim zakonom i podzakonskim aktima treba spriječiti svaku zloupotrebu pri eksploataciji mineralnih sirovina u šumama i na šumskom zemljištu. U raspravi su dvojbenim ocijenjena rješenja članka 4. Konačnog prijedlog zakona o eksploataciji mineralnih sirovina i podizanja višegodišnjih nasada putem prava služnosti. Prema iznesenom mišljenju za podizanje višegodišnjih nasada trebalo bi propisati izdvajanje iz šumskog zemljišta radi prenamjene tog zemljišta za poljoprivredne svrhe. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da se donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o šumama. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Izvjestitelji preostala odbora. Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Mato Štimac izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Predložene izmjene i dopune Zakona o šumama izrađene su kako bi se stvorile zakonske pretpostavke za ustrojavanje šumarske inspekcije u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva. Budući da je Zakonom o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave, propisano da Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva obavlja inspekcijske poslove koje se odnose na šumarstvo. Prijedlogom zakona predviđen je oblik ustroja inspekcije i inspekcijski nadzor koji je usklađen s postojećim stanjem preuzete inspekcije očekivanim promjenama u području nadzora i drugim zakonima. Prijedlogom zakona mijenjaju se odredbe Zakona o šumama kojima se razgraničava nadležnost šumarske, gospodarske i rudarske inspekcije sukladno Zakonu o državnom inspektoratu i Zakonu o rudarstvu. Dopunom članka 61. Zakona o šumama daje se mogućnost ustanovljavanja služnosti u šumi ili na šumskom zemljištu u svrhu eksploatacije mineralnih sirovina i podizavanje višegodišnjih nasada. Ovom dopunom riješavaju svi prijepori oko tumačenja spornog članka 61. Vlada Republike Hrvatske do sada je donijela nekoliko desataka odluka o služnosti i radi korištenja mineralnih sirovina te podizanja maslinika i vinograda. Predloženim izmjenama također brišu se odredbe zakona koje su regulirale bivša javna poduzeća koje je preoblikovano u trgovačko društvo Hrvatske šume d.o.o. Saborski zastupnici Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovaj Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! U ovome zakonu se nalaze stvarno tri bitna pitanja na koje se izmjena odnosi. Prvo je bitno pitanje u članku 4. prijedloga zakona kojima se mijenja postojeći članak 61. kojima se omogućava zasnivanje služnosti na šumama i šumskom zemljištu u svrhu eksploatacije mineralnih sirovina i tu odredbu pozdravljamo, to je jedna dobra odredba. A zašto je dobra odredba samo ću vam kratko ilustrirati. Naime, većina kamenoloma u Hrvatskoj nalazi se na području šuma i šumskog zemljišta. Do donošenja odluke bivše Vlade iz 2002. godine odnosno dosadašnjih ovih izmjena proces rješavanja koncesije za obavljanje znači rudarske djelatnosti, eksploatacije mineralnih sirovina je bio baš prijeporan u ovome dijelu zbog činjenice neriješavanja imovinsko-pravnih odnosa. Naime, da bi se dobila rudarska koncesija moraju se riješiti imovinsko-pravni odnosi. Prema Zakonu o šumama to je bio put izvlaštenja a to znači. A znate koliko je taj put trajao? Evo gospodin Linić tu zna. Trajao je i devet godina. I devet godina taj je put trajao i da ljudi to nisu uspjeli riješiti. I to je ono najgore pitanje što se moglo dogoditi. Recimo, imali smo čak i slučaj jednoga kamenoloma, šljunčare gdje je bilo u vlasništvu Ministarstva pravosuđa odnosno Kaznionice u Turopolju da ni oni nisu mogli riješiti imovinsko-pravne odnose jer te su barijere administrativne i birokratske bile takve da se stvarno ništa nije moglo riješiti. I onda se tu pokušalo napraviti taj dio. Pogotovo je bila situacija više nego konfliktna, komatozna kad se krenulo sa izgradnjom auto-ceste. I onda je i gospodin Linić kao potpredsjednik Vlade poduzeo te mjere i Povjerenstvo za ubrzanu izgradnju auto-cesta na način da se dopusti jedan način izgradnje auto-cesta u smislu opskrbe materijala i svega ostaloga jer bi se dogodila situacija budući je Državni inspektorat izmjenom i dopunom Zakona o rudarstvu iz 2001. godine bio konačno dobio instrumente da može spriječiti nelegalnu eksploataciju i u biti je i svega toga utvrđivanjem činjeničnog stanja došlo do toga da su samo četiri, pet kamenoloma u Hrvatskoj bili legalni a svi ostali su radili neki i po 128 godina. Primjer recimo Kamenoloma Tounje i drugih kamenoloma ali nikako nisu mogli riješiti ove imovinsko-pravne odnose. Ali tu je opet nastupila druga blokada u svemu tome. Nastupila je ta druga blokada u cilju da bi se došlo do služnosti normalno mora se platiti i ona naknada vezano za samu služnost. Služnost se davala na pet godina. A s druge strane, prema Pravilniku koji je donesen za provedbu ovoga Zakona o šumama morala se izračunati ona naknada što izračunavaju Hrvatske šume. I sada se dogodila jedna stvar što je nemoguće se dogodila. Znači, naknada kod izvlaštenja je bila ista kao i za služnost od pet godina. To je zanimljiva situacija jer su prema tome pravilniku računao se ovaj dio prirasta, opće korisne funkcije i svega ostaloga. Recimo, imali ste situaciju da se za kamenolome na području Velebita i području Dalmacije računala ta opća korisna funkcija, prirast i sve ostalo a Mlečani odavno posjekli cijelu šumu. I dogodila se jedna varijanta da je bilo pametnije onome tko je išao izvlastiti pa platiti u izvlaštenju jer je bio isti iznos kao na pet godina zasnivanja služnosti. Pa sam ja onda rekao to vam je ista situacija, pa tko će onda ići u varijantu kad ima stan. Pa onda ti ga je bolje davati na pet godina u najam pa dobiješ iznos kao da si ga prodao pa onda nakon pet godina opet ista situacija. Ali, znači napravilo se puno tu. Osnovano je bilo i jedno posebno povjerenstvo, ali žalosno nije se puno odmaklo od toga dijela. Puno se nije odmaklo od toga dijela jer mali broj je služnosti zasnovan zbog toga što je birokracija takve naravi da stalno radi probleme. I dan danas recimo iste osobe koje pripremaju za Vladino Povjerenstvo za upravljanje imovinom rade te poslove gospođa recimo Katarina Čop, gospođa Snježana Frgović iz Državnog odvjetništva. To su te iste osobe koje su sve to iskomplicirale i koje danas dovode do te situacije da se ti problemi ne rješavaju. I Vlada u ovome dijelu stvarno mora poduzeti hitne mjere da se ovaj problem riješi jer Državni inspektorat radi svoje. On mora postupati po zakonu, zatvarati ali se događa ta varijanta da mnogi ni dan danas ne mogu niti neće to pitanje riješiti ukoliko se ne počne raditi na način da ne kažem nije kriva Vlada, nije kriva ni bivša ni sadašnja niti Povjerenstvo za upravljanje imovinom nego ovaj dio stručnih službi koji to rade. To je komatozna situacija. Oni nakon godinu dana, gospodin Linić zna, nije nijedna služnost bila zaključena, nijedan ugovor o služnosti nije sklopljen. Prema tome, tu treba napraviti dodatne napore da bi se taj problem riješio. I sada što se događa jedna varijanta očita. Državni inspektorat recimo za Bechtel je poduzeo sve, to je enormna stečena protupravno imovinska korist ali moralo se omogućiti, ne bi bilo auto-ceste. Ali tu još ništa nije napravljeno. Bechtel odlazi iz Hrvatske, nije riješeno to pitanje što je on bespravno eksploatirao mineralne sirovine. Možda neće otići ako dobije ovu drugu dionicu ali tu treba napraviti napore. Jer sada proizlazi prema ovome da država samo postupa prema našima pravnim osobama odnosno prema našim trgovačkim društvima a stranci se izvlače bez problema. Prema tome, to je veliki problem i tu država mora jednako pravno postupati u svim tim situacijama. Ja sam suglasan, gospodin Linić i to dobro zna, suglasan sam da se briše ova odredba u članku 45., to je kolizija između Zakona o rudarstvu i Zakona o šumama gdje su Hrvatske šume imali pravo kao za svoje potrebe i za prodaju eksploatirati mineralne sirovine. I znate šta se tu događalo? Tu se događao kriminal u kriminalu, baš kriminal u kriminalu. Prva stvar, znači prema Zakonu o rudarstvu i prema Ustavu mora se imati rudarska koncesija da bi se eksploatirale mineralne sirovine. Hrvatske šume to nisu imale. I sada, proizvodnja, kubik mineralne sirovine koju su oni radili nisu radile same Hrvatske šume nego su uzimali dobavljače, sklapali su ugovore i to na način da je recimo miniranje bilo 10 kuna više nego što je bila cijena miniranja na području Hrvatske što je rađeno za auto-cestu, da je ovaj dio separiranja mineralnih sirovina također bio 10 kuna više. Na taj način u stvarnosti radio se kriminal u kriminalu i zbog toga mi u ovome dijelu stvarno podržavamo te odredbe, to je jedini način da se taj dio spriječi jer se dogodila ona varijanta da Hrvatske šume umjesto da su gospodarile šumama što im je država povjerila one su njih devastirale. To je posebno pitanje bilo Šumarije gospićke i onoga dijela. I dan danas mislim da samo tri legalna kamenoloma imaju Hrvatske šume a one bar mogu jednostavno ta pitanja rješavati. Znači, u tim dvama pitanjima se slažemo s time da Vlada stvarno mora poduzeti žurne mjere, ove ljude eliminirati koji spriječavaju rješavanje tih situacija jer ja sam bio na zatvaranju jedno 50 kamenoloma. I najgora je ona varijanta kad pored tebe stoje hrvatski branitelji u poderanim odorama i imaš osjećaj da mi njima oduzimamo kruh. Ali to je onaj dio što država mora napraviti svoj iskorak na način da bi se omogućilo i poduzetništvo. Imate, gospođa Marija Bajt i slučajeva da se pokušavalo uvoziti recimo eruptivac iz Austrije uvozio je Bechtel, iz Austrije i Slovenije i svih drugih država. I ovo mi isto druga situacija liči da sad ako hoćemo ovu dionicu napraviti do kraja moramo to omogućiti jer će se uvoziti iz Bosne i Hercegovine. Tih pokušaja ima i država se tu mora ponašati. Sad jedna stvar gdje se mi ne slažemo. Klub zastupnika HSP-a. To je ovaj dio izdvajanja šumarske inspekcije i državnog inspektorata u Ministarsvu. Mislim da to je vrlo loša, vrlo loš potez. To je vrlo loš potez. Kumovalo je normalno Ministarstvo, HSS je tu kumovao kad smo imali drugu sjednicu kad je donošen Zakon o ustrojstvu ministarstava. Taj amandman je olako prihvaćen i to je ogromna greška. To je ogromna greška. To vam ide po onome «Kadija vam, tuži, kadija vas sudi.» I to je najgore što se moglo dogoditi. Treba inspekcije ostaviti izvan, izvan ministarstava. Jesu to ministarstva? Ministarstva imaju tri osnovne funkcije odnosno središnja tijela državne uprave: Prva je prati stanje u području za koja su osnovana. Druga, provodi upravni nadzor. Koje nam ministarstvo provodi upravni nadzor? Nisam to vidio u zadnje vrijeme. Koje ministarstvo provodi upravni nadzor? I onda izrađuju propise, a inspekcija je ta koja mora biti korektor i kontrolor rada ministarstva. I zbog toga je ovo ogromna greška što izdvajate šumarsku inspekciju iz Državnog inspektorata i ne znam kud to vodi? A također kad ste ušli u taj dio onda ste ušli u druge greške, a to je ta da nije točno propisane sve prava i obveze insepktora šumarskoga. Puno vam dijelova nedostaje jer je Zakonom o državnom inspektoratu propisano, znači što je zapisnik, kako se izrađuje, da li se može izjaviti prigovor na zapisnik? Ne može. Kad ide rješenje, žalba i sve ostale stvari pa pogotovo onaj dio što nema u ovome dijelu, a to je oduzimanje recimo predmeta, ... [[Govornik se ne razumije.]] ili svega drugoga ili onima kojima je izvršen prekršaj ili ono što je protupravno napravljeno kao što je krađa recimo drva i krađa mineralnih sirovina i svega ostaloga. Prema tome predlažem Vladi da o ovome dijelu ponovno razmisli. Vidim da postoji najava da će ići u novu reformu državne uprave jer stvarno je tu reformu potrebno provesti. Da razmisli ozbiljno o tome da inspekcijske službe budu izvan ministarstava. To je primjer Švedske, primjer svih drugih država jer će nam se događati ono što nam se sad događa da se ništa neće moći napraviti. Jer inspekcijske službe moraju biti vezane uz premijera. Inspekcijske službe moraju uz premijera. Jer premijer će imati pravovremene informacije, prave, a ne informacije ministara ili, pazite neće ministar reći da on loše radi. Koji će ministar za sebe reći u izvješću da loše radi? Ali zato premijer onda ima neovisno izvješće inspekcije i zna u svakom trenutku kakvo mu je stanje i može poduzimati odgovarajuće mjere. Prema tome ove dvije stvari podržavamo, ali ova treća ne vodi dobrom. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nekoliko obavijesti. Predsjednik Odbora za državni proračun i financije, Šime Prtenjača je zakazao sjednicu Odbora u 13 sati, u sobi 244, 2. kat. K tome još danas kada gledamo sve prijavnice za pojedine teme dnevnoga reda po nastavku imamo izgleda da ovu točku završimo, Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o upravnim pristojbama u području prava intelektualnog vlasništva i eventualno, eventualno Prijedlog zakona o osiguranju depozita. Dakle danas bi to bilo ono što bi bilo moguće realno ostvariti, Izmjene i dopune zakona o zakupu poslovnog prostora i zaštiti prava pacijenata neće se danas moći raspraviti obzirom na broj prijavljenih i na vrijeme, a u 15 sati glasovanje o raspravljenim točkama dnevnog reda i podsjećam sve zastupnice i zastupnike da osiguraju identifikacijske ključiće. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvi, poštovani zastupnik Ivan Vučić.
Ispravljam netočan navod kolege Kovačevića da je firma Bechtel bespravno eksploatirala mineralne sirovine. Kao gradonačelnik grada Ogulina, a firma Bechtel je registrirana u gradu Ogulinu i najveći kamenolom na izgradnji auto-ceste je na području grada Ogulina, to je kamenolom Rasnica, odgovorno tvrdim da je firma Bechtel imala dozvolu za eksploataciju mineralnih sirovina. Na stranu, na to da li ju je trebala dati. Da je plaćala eksploataciju mineralnih sirovina i da je po odlasku sanirala kamenolom. Ustvari sanirale su ga Hrvatske šume, a Becthel je platio. Bespravno su eksploatirali mineralne sirovine na izgradnji auto-ceste neki naši ministri i neki naši direktori poduzeća pod krinkom pozajmištva koji ni danas nije vraćeno, a pozajmištvo je nešto što je trebalo vratiti na mjesto gdje je pozajmljeno, mineralne sirovine. To je istina [[Upadice se ne razumiju.]] To ćemo reći na tiskovnoj konferenciji.
Poštovani zastupnik Božidar Pankretić, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Ja bih ispravio netočan navod gospodina uvaženog zastupnika Kovačevića koji je rekao da su šumari najviše devastirali šume. U interesu šumarske struke moram naglasiti da iz dobrog iskustva vjerujte kolega da mi možemo biti ponosni na naše šumare koji su očuvali naše hrvatske šume i u mnogim susretima sa mnogim europskim kolegama definitivno su to priznali. Šume u Hrvatskoj su najočuvanije i zasigurno ne možemo reći da su ih naši šumari uništavali i devastirali. Hvala lijepa.
Također ispravak poštovani zastupnik Ledinski.
Gospodine predsjedniče, uvaženi kolega Kovačević je rekao čitav niz netočnih navoda. Ja bih ispravio ovom prilikom samo jedan zbog vremena. Hrvatska seljačka stranka nije nikome kumovala u ovome Saboru kada je neki zakon donašan nego je ako je glasovala glasovala i to tako donošenje prijedloga zakona da se šumarska inspekcija nalazi unutar Ministarstva poljoprivrede i šumarstva, interes šumarske struke, a ja razumijem i gospodina, to je ispravak netočnog navoda. A razumijem gospodina Kovačevića da on štiti inspekciju pošto je tamo čitavo vrijeme radio.
I poštovana zastupnica Mirjana Brnadić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ja bih ispravila netočan navod gospodina Kovačevića koji je kazao da u ovom Prijedlogu zakona nije riješeno kako inspektor treba postupati i kako treba pisati zapisnik, rješenje, žalbe i tako dalje. Ja bih htjela upozoriti gospodina Kovačevića da je postupanje inspektora, sastav zapisnika, način donošenja rješenja žalbe, zaključka i tako dalje, riješen u Zakonu o općem upravnom postupku. Hvala.
Hvala. Državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva gospodin Josip Bartolčić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, pa evo moram se ipak osvrnuti malo na ovo izlaganje gospodina Kovačevića. Naime ovdje je doista izrečeno nekoliko tvrdnje koje apsolutno ne stoje, a jedna je svakako ta da, da su šumari devastirali šumu. Da je to definitivno netočan podatak govori i priznanje koje smo dobili odnosno certifikat koji su Hrvatske šume dobile od međunarodnih institucija za čitavo područje Republike Hrvatske. Dakle ne za bilo koje izborno područje. To je jedna stvar, ali mislim da je ona manje bitna u ovom trenutku. Puno važnije je od toga da se ovdje spominjalo kod eksploatacije mineralnih sirovina kako su Hrvatske šume bile izvor kriminala u smislu eksploatacije tih istih mineralnih sirovina. To apsolutno definitivno nije točno jer da je točno onda bi državni organi vjerojatno već do sad nešto u tom smislu napravili i netko bi za to odgovarao. Ja ću vas sve skupa podsjetiti da su Hrvatske šume, danas trgovačko društvo, do 2002. godine funkcionirale kao javno poduzeće prema Zakonu o šumama u kojemu je između ostaloga bilo deifnirano što su to sporeni šumski proizvodi. A isto tako da se Hrvatske šume u tom vremenu te sporedne šumske proizvode između ostaloga uglavnom i u pravilu koristili za izgradnju protupožarni prosjeka, za obnovu neravrstanih puteva koji su eventualno bili uništeni pri ekspaltaciji sirovine iz Hrvatskih šuma u lokalnoj zajednici jer na drugi način nismo mogli participirati u saniranju postojećih šteta. I da su apsolutno od toga najvećj korist imale upravo te lokalne zajednice gdje su hrvatske šume iskorištavala svoja prirodna bogatstva odnosno državna prirodna bogatstva. Za razliku od svih drugih korisnika mineralnih sirovoina koji su minerealne sirovine koristili isključivo za svoj vlastiti račun. Tko je od toga imao koristi najbolje ćete znati vi sami, odnosno, danas ima i te kako dobro dostupnih podataka koji govor eo tome koliko ima nerješenih slučajeva korištenja mineralnih sirovina gdje korisnici nisu platili ni kune naknade ne samo za sirovinu već niza za izvlaštenje za ne kažem i sami ste spomenuli da nema još ni ugovora sklopljenih za to izvlaštenje. Dakle to jednostavano ne stoji i Hrvatske šume i nadalje, a to ćemo novim zakonom nastojati apsolutno regulirati na jedan drugačiji način, moraju imati mogućnost da uz svoju redovnu djelatnost mogu kroz korištenje određenog dijela mineralnih sirovina isključivo za vlastite potrebe biti u službi i lokalne zajednice a isto tako izgradnje propožarnih prosjeka. Jer znamo da hrvatske šume godišnje direktno 30 milijuna kuna izdvajaju samo za protupožarnu zaštitu. A kroz izgradnju protupožarnih prosjeka taj iznos je daleko daleko veći. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Gospodin državni tajnik očito ne pozna područje za koje je odgovoran. Prvo ispravak netočnoga navoda da nije devastirano područje šuma i šumskog zemljišta. Imate dvije kazete u Državnom inspektoratu pa ćete se frapirati kada vidite iz zraka kakve su snimke šuma, jedan puta kamenolom. Bespravan. A za ovaj drugi dio. Ja vas to molim da pogledate te dvije kazete. Drugi dio za ovaj dio kriminala unutar kriminala. Uzmite slučajeve šumarije Gospić gdje ćete vidjeti kakav je to kriminal bio ima i gospodin Linić, imate ga u DRžavnom inspektoratu. Nemojte to govoriti kada ne znate.
Klub IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin.
Cienjeni gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Dobro ajde čuli smo malo prije bit ovoga zakona je ustrojstvo i inspekcija u Ministarstvu poljoprivede i šumarstva a sve ostale odredbe do, nazvat ću ih onih kazennih odredba, su na neki način logične. Međutim kada dolazimo do tih kaznenih odredba tu logika prestaje. Ne samo kod predlagača ovog zakonskog prijedloga nego kod svih zakonskih prijedloga. Kao da se ti ljudi rukovode logikom da mi živimo u nekom drugom svijetu, a najbolji primjer je bio onaj famozni Zakon o sigurnosti prometa na cestama gdje su kazne neusporedivo veće u Hrvatskoj nego u Njemačkoj. No pustimo sada to to ćemo uskoro vjerojatno izmjeniti. A zašto je tome tako, drugom prilikom. No da se vratim an ovaj zakon. Nije sporno šume su nacionalno bogatstvo. Njih valja jasno objavljati o njima se valja brinuti, njih treba pod navodnicima njegovati, međutim dali si netko postavlja pitanje kako naši ljudi žive. Evo uzmimo sada ovaj članak 12. točnije 86. i ovdje se onda kaže, ako počini ili dozvoli krčenje ili čistu sječu šume, pa onda nabraja sve što dalje, pašu i tome slično. Pa daj bože da u našim šumama još netko ima stoku jer sigurno ne bi bile u tako zapuštenom stanju. Međutim ja sam se ponajviše javio zbog ovoga stavka 4. gdje se kaže, ako skuplja šumske plodove i druge sporedne šumske prizvode i tako dalje i tu dolazimo do toga pitanja gospodo, tartufa. Tim poslom se samo u mom Buzetu bavi najmanje 1000 do 1500 ljudi. U Istri gotovo 3 tisuće ljudi, tu materiju slažem se apsolutno valja regulirati ali ne ovakvim novčanim kaznama do 10 tisuća kuna kao što predlaže se u ovom zakonskom prijedlogu. Eto samo zbog toga sam se javio da ne bi netko početo naplaćivati takve kazne tim ljudima. A oni koji misle da svatko može naći, ili ne znam, netko kaže uloviti tartuf, vara se. Kao što se isto tako vara da se od toga može ne znam kako pristojno živjeti bez obzira na njihovu cijenu od 20 do 30 tisuća kuna. I za kraj što još ovdje reći. Članak 13. stavak 3. ,-ako ne poduzme mjere za radi zaštite šuma od požara i drugih elementarnih nepogoda biljnih bolest ili štetnika opet će se ta fizička osoba kazniti novčanom kaznom od 500 do 5000 kuna. Ja vas uvjeravam gospodo da barme u Istri tamo gdje postoje te privatne šume nitko se time ne bavi prema tome nemojmo sada od jedan puta ići prema ljudima sa takvim kaznama. Što još reći. Nemojmo privatizirati šume pa ni u cilju pod navodnicima povrata duga umirovljenicia. To treba učiniti an neki drugi način ,primjerenji način. Jer ipak to poduzeće uz osim one razvojne ima onu sud socijalnu dimenziju i mislim da bi bila katastrofa kada bi ovakve vrijednosti sutra dan privatizirali. O eksploataciji šuma u svrhu vađanje kamena o čemu su govorili neki prije mene, odnosno, drugih mineralnih sirovina, također valja voditi računa. Međutim valja voditi računa i o našem prostoru. A poglavito je to bitno zbog ekologije. Alio ipet svaka se intervencija u prostoru ne smije blokirati zbog ekologije. Hrvatska se mora razvijati ne na štetu prostora, ali niti prostor ne smije biti prepreka razvoja Republike Hrvatske i utoliko ove odredbe o služnosti, koncesijama i tako dalje, trebaju biti ugrađene u ovaj zakonski prijedlog. I ljudima koje se upuštaju u te poduzetničke aktivnosti treba omogućiti da relativno brzo mogu zasnivati iste. Jer u protivnom će se blokirati i razvoj Republike Hrvatske. Nemoguće je ako je to istina o čemu je govorio gospodin Kovačević da smo neki kamen ili ne znam šta iz Austrije uvozili u Republiku Hrvatsku. Ako je tome istina onda se stvarno čovjek treba postaviti pitanje tko je u ovoj zemlji lud. Do 93. godine ako sene varam za poljoprivedno zemljište sam siguran, i šume bili su u vlasništvu ili na korištenju lokalnooj samoupravi. Nakon 93. pod navodnicima, oni su pod državljeni. Mi imamo, ne znam, spomenut ću samo jedan primjer i time ću završiti. U Istri situaciju da recimo, zbog 750 kvadratnih metara šumskog zemljišta grad Poreč ne može prisupiti doma umirovljenika. Ja doista molom u Ministarstvu šumarstva, lokalne upravei samouprave, da se tim ljudima to omogući i da se ne blokira jedna tako društvena korisna aktivnost. Kao što je proširenje doma umirovljenika. To je nedopustivo i ja vas državni tajniče doista molim da pokušate svojim autoritetom intervenirati da se što je moguće prije omogući gradu Poreču nastavak izgradnje toga umirovljeničkog doma. Hvala.
Hvala. Klub SDP-a poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Kolegice i kolege zastupnici. Zbog da tako kažem hitnosti ove materije Klub SDP-a će poduprijeti donošenje ovog Zakona, ali na početku upozoravamo da je potreban novi, odgovorniji pristup cijeloj problematici, a posebno u kontekstu ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju. Naime, zašto je to tako i zašto to upozoravamo? Prema onome što sam ja mogao pronaći u dokumentima, propisima Republike Hrvatske, Republika Hrvatska vrši eksploataciju sirovina, a da Hrvatski sabor nije donio obvezni plan korištenja tih sirovina. Takva situacija nije održiva iz nekoliko razloga. Ja ću pokušati u kratkim crtama reći zašto. Istodobno smatramo da je usklađivanje organizacije državnih inspektorata u duhu onog što postoji. Pitanje da li je to dobro, to je drugi par cipela. Krenimo redom. Prema važećem Zakonu o šumama, šume i šumsko zemljište je dobro od općeg interesa koje uživa posebnu zaštitu i koristi se pod posebnim uvjetima i na način koji je propisan zakonom. Šume i šumsko zemljište je specifično prirodno bogatstvo i ima očekivane funkcije i predstvlja posebnu prirodnu i gospodarske uvjete za Republiku Hrvatsku. Zakon o šumama određuje da je gospodarenje šumama i šumskim zemljištem djelatnost od posebnog društvenog interesa. Ako se tome doda, a to rješava djelomično Zakon o rudarstvu, rudno je blago također blago od posebnog interesa za Republiku Hrvtsku, ali nije od općeg interesa. Prema Pravilniku o prikupljanju pdoataka, načinu evidentiranja i utvrđivanja rezervi mineralnih sirovina, te iradi bilance tih rezervi, Republika Hrvatska bi morala imati godišnje bilance tih rezervi. One se izrađuju do kraja lipnja tekuće godine za proteklu godinu. Naravno, podaci iz izrađenih bilanci, prema Pravilniku bila bi poslovna tajna za pojedine iskope, ali oni naravno nisu tajna za generalne rezrve. Bez tako izrađenih bilanci i bez godišnjeg i srednjoročnog plana koji bi utvrdio Hrvatski sabor, to mu je obveza po zakonu i po pravilima koji utvrđuju ta blaga od posebnog društvenog interesa, posebnog državnog interesa, ovako predložena izmjena i dopuna predviđa u stvri diskreciono prvo odlučivanja Vlade Repubolike Hrvatske kome i gdje će dati koncesiju za iskop rudnih, sirovina. Zakonom o zaštiti prirode,članak 3. stavak 1. točka 4. potrebno kaže, osigurati održivo korištenje prirodnih dobara na dobrobit sadašnjih i budućih naraštaja bez bitnog oštećenja dijelova prirode. Potrebno je spriječiti štetne zahvate ljudi i poremećaja u prirodi kao posljedicu tehnološkog razvoja i gledajte sada, i obavljanja djelatnosti. Ako stvar promatramo kroz važeće propise, onda se zaista postavlja pitanje zašto je hitnost donošenja ovoga Zakona na dnevnom redu. S obzirom na našu zadaću ovdje, moram onda upozoriti da bi mogao biti razlog jer su, jer su neposredno lokalni izbori. Primiču se lokalni izbori, a treba znati da onda ako Vlada može odlučivati diskrecioni, a prema važećoj Odluci o naknadi koja iznosi 2,5% od prihoda, prihod je to jedinica lokalne samouprave. I gle čuda, mi uvažavamo da je prihod jedinica lokalne samouprave ono što smo proglasili da je od općeg i od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku. To nema logike, ni u zakonima, a ni u zaštiti i gospodarenju prirodnim dobrima. Zbog toga je naše opredjeljenje da ne zakočimo razvoj, da omogućimo barem donekle kontrolu, svi smo se složili da tu nema odgovarajuće kontrole i svi se slažemo da postoje iskopi i eksploatacioni centri koji nemaju čak nikakve dozvole, niti čak kontrole koliko se iskopa. Zbog toga smatramo da ćemo barem u tom dijelu učiniti odgovornom Vladu Republike Hrvatske da do donošenja novog propisa, novog zakona koji će na cjeloviti način primjeren potrebama Republike Hrvatske i njezinog ulaska u Europsku uniju zaštiti interese Republike Hrvatske na trajniji i bolji način. Mi mislimo da bi trebalo donijeti zaključak i obvezati Vladu Republike Hrvatske da do polovice sljedeće godine donese potpuno novi zakon, pravilnike o iskorištavanju rudnog i mineralnog blaga, posebno o zaštiti šuma, jer šume nisu samo od interesa za ovu generaciju nego i za buduće generacije i građane Republike Hrvatske. U okviru toga mislim da bi, da bi bilo dobro ovo upozorenje staviti kao zaključak Sabora i obavezu Vlade za donošenje propisa. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda. Poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Uvaženi kolega Leko je rekao da ne postoje bilance rezerve za mineralne sirovine. Naime, kod svakog odobrenja za eksploatacijsko polje postoje, jer ne bi se moglo, ne može se dobiti eksploatacijsko polje bez utvrđivanja rezerve, ali se mogu složiti da na razini države to sve nije zbrojeno. Hvala.
HNS PGS, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospodo iz ministarstva, ovaj prijedlog izmjena zakona trebao je biti samo u funkciji reguliranja povrata šumarske inspekcije u resorno ministarstvo za što se struka već duži niz godina zalaže. U biti nije smjela biti stavljena niti u Državni inspektorat, jer su njene zadaće definirane Zakonom o šumama i u funkciji su njegove provedbe. Tu se kolega Kovačević i ja baš ne bi složili. Šumarska inspekcija ne samo da ima ulogu nadzora nad provedbom, već je aktivni sudionik u procesu donošenja šumsko-gospodarskih osnova, kao i nadzoru nad njegovom provedbom. Ovim izmjenama također je potrebno ispraviti propuste učinjene kod donošenja izmjena zakona o šumama od 2002. godine kada je Javno poduzeće Hrvatske šume po posebnoj odgovornosti preoblikovano u Trgovačko društvo Hrvatske šume dioničko društvo. Tada su ostale u zakonu neke odrednice koje još uvijek reguliraju funkciju upravnog odbora u javnim poduzećima i to nije ispravljeno. U članku 52. Ustava Republike Hrvatske jasno se kaže da su more, morska obala i otoci, vode, zračni prostor, rudno blago i druga prirodna bogatstva, ali i zemljište, šume, biljni i životinjski svijet, drugi dijelovi prirode, nekretnine i stvari od osobitog kulturnog, povijesnog, gospodarskog i ekološkog značaja za koje je zakonom da su od interesa za Republiku Hrvatsku i imaju njezinu osobitu zaštitu. Zakonom se određuje način na koji dobra od interesa za Repbuliku Hrvatsku mogu se upotrebljavati i iskorištavati ovlaštenici prava na njima i vlasnici, te naknada za ograničenja kojima su podvrgnuti. Moramo se upitati da li Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama, s Konačnim prijedlogom zakona vodi o tome brigu i osigurava im zaštitu koja im pripada po Ustavu. Problematično je sada da se pored navedenih potrebnih izmjena sada na mala vrata uvodi institut prava služnosti za eksploataciju mineralnih sirovina i podizanje višegodišnjih nasada na površinama šuma i šumskim zemljištima. Uvođenje prava služnosti u ovu svrhu je nedopustivo. Za navedene svrhe postoji redoviti postupak izdvajanja i prenamjene šuma i šumskog zemljišta. Jasno je da se želi ovim putem skratiti procedura, ovlastiti ministarstvo za donošenje odluka o zasnivanju prava služnosti po vlastitom nahođenju i bez javnih natječaja, te daleko sniziti naknadu za raspolaganje nacionalnim bogatstvom. Metodologija i način obračuna naknade za ograničena prava na šumama i šumskom zemljištu također su u potpunoj nadležnosti ministarstva. Pitamo se da li je to dopustivo i ispravan put da se ovlašćuje ministarstvo, takoreći ministar da samostalno raspolaže nacionalnim bogatstvom koje ima osobitu zaštitu zajamčenu i u Ustavu. Važeći članak 61., da ga ne čitam, ali možda ga i mogu, u slučaju ustanovljavanja prava služnosti u šumi ili na šumskom zemljištu, izgradnja vodovoda, kanalizacije, plinovoda, električnih vodova, to je dosadašnji, u postupku propisanom zakonu naknada se utvrđuje u iznosu za koje uslijed ustanovljene služnosti smanjena vrijednost šume ili šumskog zemljišta i umanjena proizvodnja drvne mase. Prijedlog izmjena članka, dalje se navodi članak, ali ono što je bitno prijedlog izmjene članka 4. glasi u članku 61. iza riječi: "električnih vodova" stavlja se zarez i dodaju se riječi: "eksploatacija mineralnih sirovina, podizanje višegodišnjih nasada". Stoga predlažemo da se članak 4. Izmjena i dopuna Zakona o šumama briše i mi smo takav amandman kao Klub HNS-a PGS-a dali, s time da će u tom smislu biti i naše prihvaćanje ovih izmjena i dopuna zakona. Dakle, ukoliko se prihvati amandman mi ćemo prihvatiti zakon, a ukoliko ne, nećemo ga prihvatiti. Dakle, predlaže se za eksploataciju i korištenje mineralnih sirovina i podizanje višegodišnjih nasada osnivati pravo služnosti na šumi i šumskom zemljištu, što je novina u odnosu na dosadašnje odredbe Zakona o šumama, prema kojima bi se zapravo za te namjene trebao pokrenuti postupak izdvajanja šume ili šumskog zemljišta iz šumsko-gospodarskog područja, odnosno provesti postupak propisan člankom 15. Zakona o šumama. Prema tome, ako bi se prenamijenile te površine potrebno je osigurati sredstva za kupnju novih površina i podizanje novih šuma. Nesmanjivanje površine šuma i šumskog zemljišta je temeljna odrednica održivog razvoja šuma. Posebno je upitno davanje koncesija privatnim koncesionarima kad je opći stav Europske unije o povećanju površina državnih šuma, jer su tako upravo najzaštićenije. Zasnivanje prava služnosti na novo predložene namjene u konkretnom slučaju za korištenje mineralnih sirovina i podizanje višegodišnjih nasada u suprotnosti je se odredbama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, "Narodne novine" 91/96. I samom intencijom odnosno svrhom prava stvarne služnosti koje podrazumijeva, obzirno postupanje pri izvršavanju ovlasti od strane ovlaštenika prava služnosti, odnosno takvo postupanje koje će što manje opteretiti poslužnu stvar. Eksploatacija mineralnih sirovina, ponajprije kamenoloma, ali tu su uostalom i šljunak i ostali minerali i podizanjem višegodišnjih nasada na šumi i šumskom zemljištu u potpunosti se mijenja dosadašnja namjena šuma. U slučaju kamenoloma dosadašnja nekretnina šuma i šumsko zemljište postaje neplodno zemljište, koje se više ne može privesti svojoj namjeni a u slučaju podizanja višegodišnjih nasada to postaje poljoprivredno zemljište. Pravo služnosti se zasniva samo onda kada predmet služnosti ne gubi trajno svoju karakteristiku. To je ujedno i definicija samog pojma služnosti. Ovdje se pak radi o trajnom i nepovratnom gubitku šume. Služnost je stvarno prvo koje ima vremensko ograničenje i što je najvažnije, mora očuvati suštinu dobra. To proizlazi iz same definicije služnosti. Samo, za ukidanje služnosti ima ograničena, dobro. Zakon o šumama te njihovo provođenje prouzročiti će smanjenje šumovitosti Republike Hrvatske, što je suprotno ujedno i međunarodnim sporazumima koje je Republika Hrvatska potpisala, a koje je jasno izraženo protivljenje smanjenju šumskih površina u državama koje su potpisale ove protokole. Tu možemo se podsjetiti da se radi o helsinškom, strasburdskom, rio de janeirskom, pa i kioto protokolu. Ukoliko želimo da se ne smanjuje šumovitost Hrvatske na što smo se obavezali Ustavom člankom 52. i potpisom međunarodnih protokola, tada se izdvajanjem i prenamjenom moraju osigurati sredstva za kupnju zemljišta i podizanje novih šuma. Zasnivanje prava služnosti za podizanje višegodišnjih nasada na šumama i šumskom zemljištu neopravdano je iz razloga što samo u Dalmaciji stoji preko 270 tisuća hektara zapuštenog poljoprivrednog zemljišta na području priobalja i otoka. Ne mogu vjerovati da se ne bi mogle iznaći tisuće hektara za buduće kvalitetne maslenike i vinograde, s obzirom da je upravo to nekad bila i najkvalitetnija zemlja za poljodjelsku obradu. Sa tih zapuštenih površina potječe i najveći dio požara, tako je nedopustivo da ovoliki potencijal stoji neiskorišten. Opravdanje nemogućnosti njegovog stavljanja u funkciju zbog nesređenih imovinsko-pravnih odnosa nisu prihvatljivi. Ova zemljišta treba davati na višegodišnje korištenje onima koji žele obrađivati upravo putem prava služnosti bez ulaženja u vlasništvo. To bi trebalo regulirati posebnim zakonom. Tek kada bi ovi potencijali bili iskorišteni imalo bi smisla razgovarati o potrebi prenamjene šuma i šumskog zemljišta u poljoprivredne kulture. Da razmišljanje i neoprezne izjave odgovornih pojedinaca, kako bi u svrhu podizanja višegodišnjih nasada mogle služiti opožarene šumske površine, 2003. godine su nakon njihova iznošenja u javnosti imale posljedicu, ili je to bilo sasvim slučajno, od 18 požara planulih preko noći u području Skradina. Kada se radi o eksploataciji mineralnih sirovina, da se radi o trajnom gubitku šuma i šumskog zemljišta ne treba posebno argumentirati i stoga se u slučaju opravdanih potreba realizira kroz proceduru izdvajanja i prenamjene. Točno je da je i Vlada već donijela nekoliko odluka o zasnivanju prava služnosti za podizanje višegodišnjih nasada, ali bez provedbe javnog natječaja po diskrecionom pravu zainteresiranim pojedincima. Bilo bi zanimljivo da nas se upozna po kojoj proceduri i po kojim kriterijima su donesene. Ovakva nebriga i voluntarizam u provođenju Zakona o šumama i njegovim izmjenama i dopunama obrazlažući hitnost postupka nužnošću razgraničavanja nadležnosti inspekcija ali sve prema obavezama iz Zakona o Državnom inspektoratu i Zakona o rudarstvu, uz uspostavu služnosti za eksploataciju mineralnih sirovina i podizanje višegodišnjih nasada prouzročiti ćemo nekontrolirano smanjivanje šumovitosti Republike Hrvatske čime nestaju opće korisne funkcije koje daju šume, a vrjednije su od same drvene mase. Šume danas sve više znače kao biološko-ekološki kapital koji po svojoj vrijednosti u zaštiti prirode te u potencijalu razvoja turizma nadvisuje sve vrijednosti umjetnih nasada. I napokon, dok Europska unija planira pošumiti 20% viška poljoprivrednog zemljišta, mi te šume divljački erodiramo. Hrvatska narodna stranka i PGS klub, prihvatiti će zakon samo ukoliko se prihvati amandman kojeg smo predložili o ukidanju članka 4., te više od svega zalažemo se za donošenje novog Zakona o šumama. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Replika, poštovani zastupnik Božidar Pankretić. A da, pardon.
Ispravak ja sam...
Repliku ste mi digli.
Ispravak sam digao poslije ali niste gledali prema meni, jer sam skužio da sam prvi put pogriješio.
Da, da, dobro, dobro.
Da, ispravio sam se. Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa, uvažena kolegica je rekla da je neopravdano davanje šumskog zemljišta u poljoprivredne svrhe. Mislim da takva jedna načelna ocjena zasigurno ne stoji. Ja se slažem djelomično da zasigurno ima u Dalmaciji neobrađenog poljoprivrednog zemljišta, ali ono zemljište koje se …
Kolega Pankretić to nije ispravak netočnog navoda, to je ispravak stajališta opravdanosti ili neopravdanosti. To nije stvar točnosti ili netočnosti, to je stvar oportuniteta.
Znači stvarno je replika bila da, nije opravdano. Onda hvala lijepa. Budem ja to u svojoj raspravi.
Tako je. Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Željko Ledinski.
Poštovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo dozvolite mi da se sa nekoliko riječi osvrnem u ime kluba na prijedlog ovog zakona, a evo kao i jedini inženjer šumarstva u ovome Domu koji sjedi. Pa najprije bih rekao nekoliko riječi o važnosti danas šuma u Republici Hrvatskoj. Dva i pol milijuna hektara šuma koje imaju jedine u Europi, međunarodno priznati ekološki EFC certifikat, standard, govori puno. To nam priznaje danas Europa i svijet i mnogi danas dolaze učiti od naših šumara kako sačuvati i održati šume na ovim prostorima kada je posebno zapadna Europa suočena sa nestankom šuma, sa smanjenjem površina, a naše šume su danas sačuvane i generacije šuma preko 200 godina višegodišnje tradicije. Šumarska znanost u Republici Hrvatskoj je poznata na to. Zbog toga je svako donošenje zakona i mijenjanje zakona podliježe sigurno velikoj paski šumara i na prijedlog isto tako izmjena i dopuna ovoga zakona, Hrvatsko šumarsko društvo kao naša stožerna udruga se o tome očitovala. No dozvolite da ja kažem nekoliko riječi vezano upravo uz to što mi u klubu HSS-a mislimo na prijedloge ovog zakona, izmjene i dopune zakona i njezinu hitnost. S obzirom da u jednom dijelu šumarska struka je oduvijek podržavala da se šumarska inspekcija nađe u resornom ministarstvu i na taj način resorno ministarstvo bude u mogućnosti kontrolirati svoje postupke, jer ipak je to gotovo blizu 40, oko 40 i nešto posto površine Republike Hrvatske koji se na taj način mora kontrolirati. Mislim da resorno ministarstvo mora putem svoje inspekcije imati tu mogućnost. Drugi dio koji se odnosi na izmjene određenih članaka vezani su uz to da će prestati jedna mogućnost da se provodi u onom obimu u kojem je bila do sada, a to je gradnja šumskih prometnica. Hrvatske šume su u zadnjih osam godina napravile negdje preko 3 tisuće kilometara šumskih cesta. Time je otvorenost šuma povećana na blizu 9 kilometara na tisuću hektara, a ta otvorenost je još uvijek mala u odnosu na Europu koja ima već oko 40-tak kilometara na tisuću hektara. Na taj način nestaje mogućnosti da se u budućem vremenu nastavi gradnja šumskih prometnica, posebno tu bih istakao da smo na priobalju u proteklo vrijeme su Hrvatske šume su napravile na Pelješcu preko 120 kilometara, na Hvaru preko 100 kilometara cesta, na čitavom nizu otoka, praktički na svim otocima gdje postoje državne šume jedna velika količina šumskih prometnica koje nisu samo šumske prometnice, one povezuju i pojedine dijelove otoka, evo npr. na Hvaru gdje one služe i za širu zajednicu posebno za taj dio ljudi. Pa evo govori se da nikada nitko nije napravio toliko cesta na području otoka nego što je napravljeno za to vrijeme. Sa ovime rekao bih tako lobiranjem, da se jednostavno izbaci korištenje i kamena i šljunka i pijeska na taj način šume će ostati bez mogućnosti da posebno na tim dijelovima priobalja i na ostalom dijelu Republike Hrvatske više se neće moći graditi 300-400 kilometara nego možda 30-tak za potrebe na kontinentu i na taj način će se jednostavno ta otvorenost šuma smanjiti, a znamo koliko to znači i za razvoj, posebno ruralni razvoj na tom dijelu. Tako da u ime Kluba HSS-a smatramo da treba određene članke ovdje mijenja i u tom smislu ćemo i podnesti amandman. Dalje kada govorimo o članku, bivšem članku 61. sada članku 4. koji predlaže da se mijenja, gdje se dodaje mogućnost služnosti na eksploataciju mineralnih sirovina, istakao bih da ono što je rekao gospodin Kovačević da ima puno kamenoloma u Republici Hrvatskoj koji nisu imali dokumentaciju, isto tako ni Hrvatske šume nisu imale za sve kamenolome dokumentaciju, ali su poduzele u zadnje vrijeme čitav niz poslova zadnjih nekoliko godina da se ti kamenolomi legaliziraju. Postoji svega u okviru Hrvatskih šuma dva legalna kamenoloma koji imaju sve, svu dokumentaciju. Zašto to nije prije napravljeno? Zato što se Zakon o rudarstvu mijenjao tek prije nekoliko godina pa je tek nakon toga utvrđena potreba da se to radi i u tom dijelu mogu reći, iako sada sam još uvijek jasno i djelatnik Hrvatskih šuma, mogu reći da Hrvatske šume u tom dijelu poduzimaju velike korake da izvrše sve potrebite dozvole prema Zakonu o rudarstvu i da imaju određene suglasnosti koje su za to potrebne. S druge strane isto tako ima čitav niz privatnih firmi koje isto tako posluju bez potrebitih dozvola. Ja mogu shvatiti lobije, potrebe gradnje i sve ostalo, ali ne mogu prihvatiti da se hajka radila samo na Hrvatske šume zato što su one bile nekakva konkurencija tim građevinskim lobijima i da jasno ispada da samo po tome bi trebali imati mogućnost nekakve privatne firme i eksploatirati mineralne sirovine, a Hrvatske šume nisu eksploatirale za nikog drugog nego za potrebe prije svega svoga, ali isto tako i šire zajednice, a evo ima tu dosta načelnika i gradonačelnika koji znaju da se uvijek moglo u suradnji sa šumarima napraviti određeni poslovi na cilju otvaranja i određenih dijelova gradova i općina koji su bili na putu prema određenoj šumi. Zbog toga služnost koja se sada uvodi na eksploataciju tih sirovina, smatramo da neće biti pravedna. Zbog čega? Prije svega naknada za služnost je izuzetno mala, ona je izuzetno mala. Ona završava sada u državnom proračunu a ne više po Zakonu o šumama za kupnju novog šumskog zemljišta i onda će biti opravdana bojaznost kolegice Alenke koja je rekla da se na taj način smanjuje šumovitost naše države. Kada k tome dodamo da je izgradnjom ceste od Zagreba do Splita nestalo blizu 16 tisuća hektara šume, a da nitko nije na drugome mjestu bio dužan da plati bilo kakvu naknadu da se obnovi na drugome mjestu ili kupi dio šume, Hrvatska je bespovratno izgubila te površine i stvarno šumari se sa pravom pitaju kada pitaju dokle će to ići, do kada ćemo smanjivati te površine, a Europa istovremeno ulaže značajna sredstva, postoji fond u Europskoj uniji koji podižu podizanje mladih šuma. Evo mogu navesti primjer Republike Irske koja je sa 2% svoje površine došla već na 9% po šumovitosti. Te fondove nadam se da ćemo imati prilike i mi u Hrvatskoj uskoro koristiti. I sada ako se ta služnost otvori na eksploataciji mineralnih sirovina, što se dešava još. Privatna firma koja danas dobije služnost na kamenolomu, ako ona ode u stečaj nitko ne garantira tko će napraviti sanaciju te površine. Tu površinu ćemo ponovo vratiti državnom poduzeću za šume, Hrvatskim šumama koje će morat to sanirat i onda će nas nakon ne znam koliko godina ponovo netko iz inspektorata prozivat zašto su neke šume otvorene? A takvih slučajeva je bilo i prije gdje su mnoge firme koje su imale kamenolome propale, otišle u stečaj. I kome je ostala sanacija tih? Državnom poduzeću koje je dužno da sve to sanira. Zbog toga smatram da nije opravdano vršiti služnost, neka se normalno izvlaštenje kao što je bilo i do sada, neka onaj tko uzima kamenolom plati. Jer i tu se ostvaruje jedan solidan i veliki profit. Zašto je sada velika navala na sve to? Upravo zbog toga što se nekakav ostatak dohotka ostvaruje na tome. Što se tiče služnosti na podizanje višegodišnjih nasada, u Klubu HSS-a mi smatramo da je to opravdano, premda će me moji šumari zbog toga prozivati. Zbog toga što podizanje višegodišnjih nasada na površinama pod, to želim posebno istaknuti, postoji ovom kontrolom, a ne po zahtjevu nego da se donese određeni pravilnik na koji način će se to moći raditi. Omogućuje da do ulaska u Europsku uniju proširimo i maslinike, a isto tako i vinograde jer poslije više nećemo imati priliku. Premda je, kažem, i taj dio služnosti se događa uz jednu minimalnu cijenu. Evo, navest ću primjer Badela koji je 100 hektara vinograda podiže, služnost je platio 21 tisuću kuna. Prema tome, to je jedna minimalna naknada, a praktički šumarstvo će ostati trajno bez 100 hektara površine. Zbog toga ovakovo donošenje Zakona po hitnom postupku je izmjena i dopuna koje u suštini mijenjaju je uvijek problematično. Zbog toga očekujemo da Vlada Republike Hrvatske konačno predloži dugo očekivani novi Zakon koji je, koliko imam informaciju, u završnoj izradi i nadam se da ćemo ga uskoro imati ovdje na klupama gdje ćemo onda moći sveobuhvatno sve ove teme riješiti. A sa ovim našim prijedlozima nadam se da sam pomogao u razmišljanju i očekivao bih da državni tajnik do samog glasovanja o ovoj točci možda i s neke amandmane u ime Vlade dostavi da bi mogli adekvatno dalje nastaviti posao vezan posebno uz Hrvatske šume. Hvala.
Molim ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Uvaženi kolega Ledinski je kod, iznio netočan navod kao da je Državni inspektorat tek tako naložio Hrvatskim šumama da izvrše sanaciju bespravnim kamenoloma. Naime, to je, proizlazi iz zaključka Vlade od 20. lipnja 2002. godine i utvrđenog činjeničnog stanja. Riječ je od nešto preko 150 nelegalnih kamenoloma na području kojima su gospodarile i gospodare Hrvatske šume. Prema tome, nije točno što je rekao. Hvala.
Hvala. Državni tajnik, Josip Bartolčić. Izvolite.
Evo dopustite da još nekoliko riječi pojašnjenja kažem u smislu ovih izlaganja. Naime, doista je dosta toga točno što je kolega Ledinski već u uvodu naznačio u smislu površina pod šumama, u smislu zaštite šuma i svega onoga što šumari u proteklom vremenu i kroz povijest rade da bi očuvali ovo prirodno bogatstvo. No ovdje je isto tako potrebno reći da je to jedino samoobnovljivo prirodno bogatstvo i da se površine pod šumama ne smanjuju. A da je to točno sasvim sigurno će pokazati predstojeće nacionalna inventura šuma u Hrvatskoj koja je isto tako u izradi i koja će zasigurno dokazati da su površine pod šumama i puno veće od 43% koliko je službeno danas šumovitost Republike Hrvatske. Dakle, sa takvim podatkom teško da se bilo koja zemlja u okruženju može uspoređivati, a pogotovo sa podatkom da su to prirodne šume. Pa ni spomenuta Irska, ni spomenuta Švedska i Finska sasvim sigurno u tome nam nisu partneri iako ne odričemo pravo da oni sa svojim šumama također kvalitetno gospodare. Možda još da pojasnimo nešto oko ovih izvlaštenja, odnosno služnosti. Doista je začuđujuće da danas nakon 2 godine što je i bivša Vlada donosila odluke o služnosti na temelju vlastite uredbe, komentirati zašto služnost i što se time želi postići. Ali sigurno je jedno. Da je ova Vlada za razliku od bivše donijela proceduru po kojoj se ustanovljuje služnost i ta procedura je javno obznanjena svim županijama i tko god je zainteresiran za ustanovljenje služnosti može se obratiti Državnom uredu u županiji i dobit podatke o načinu i proceduri koju je potrebno zadovoljit da bi se uistinu služnosti moglo krenuti, što je potrebno za to prikupiti i koje institucije su nadležne da bi donijele odluku. Ali to sasvim sigurno nije ministar poljoprivrede i šumarstva već je to Vlada Republike Hrvatske. Prema tome, procedura je itekako jasna i upravo iz razloga što smo željeli izbjeći moguće špekulacije i eventualne nejasnoće oko raspodjele tog šumskog zemljišta o kojem se radi, napravili smo tu proceduru i ona je danas svima dostupna i svi koji su zainteresirani mogu se po toj proceduri javit za institut ustanovljenja služnosti. Oko sanacije kamenoloma reći ću samo to da je u predstojećem vremenu, u dijelu koje sam već spomenuo doista bilo puno kamenoloma koji su bili i nelegalni i koje su koristile Hrvatske šume, ali isto tako i ostali korisnici koji nisu evidentirani, a zna se dobro da su to privatni poduzetnici jer se dan danas oni tako, naime, zovu. A da račun sanacije za te iste kamenolome moraju danas platit Hrvatske šume. Toliko o Državnom inspektoratu i njegovoj brizi o sanaciji kamenoloma.
Hvala. Izvještavam da je 10,41 isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta po ovoj točci dnevnog reda. Klub LIBRE, poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, poštovane dame i gospodo. Evo, dopustite da se u ime Kluba LIBRE uključim, dakle, ovom predloženom Konačnom prijedlogu zakona o šumama. Klub LIBRE neće podržati ovaj Zakon iz 3 osnovna razloga, a onaj najosnovniji je, dakle, taj što bi po našem mišljenju njegova primjena bila suprotna od intencije osnovnoga Zakona o šumama, a to je zaštita i očuvanje naših šuma. Tj., jednog od najvrjednijih prirodnih bogatstava koje ima Hrvatska. Možda bi bilo dobro iznijeti činjenicu, dakle, da u Hrvatskoj ima skoro 2 milijuna hektara, dakle, koji su pod šumom, od toga je milijun i pol hektara u državnom vlasništvu što govori dakle o tome da se radilo o izuzetnim potencijalima koji itekako mogu biti korisno iskorišteni. No u ocjenu stanja najviše se prostora posvećuje pitanjima ustroja inspekcije i inspekcijskog nadzora. A da bi one bitne promjene, promjene koje su po našem mišljenju štetne za očuvanje naših šuma ostale u sjeni. Vjerojatno u želji da ih se progura na mala vrata. Tu prvenstveno mislimo na predložene promjene članaka od 18. do 26., 44., 45. i 61. Ono na što imamo, dakle, najozbiljniji primjedbu kao što su to imali neki klubovi zastupnika koji su do sada govorili, to je dakle, na članak 44. kojim se predlaže promjena članka 61. Čime se predlaže da se za eksploataciju i korištenje mineralnih sirovina i podizanje višegodišnjih nasada osniva pravo, tj., uvode se institut služnosti i na šumi i šumskom zemljištu, što je novina u odnosu na dosadašnje odredbe Zakona o šumama, prema kojima se za te namjene trebao pokrenuti postupak izdvajanje šume ili šumskog zemljišta i šumsko gospodarskog područja odnsono provesti postupak propisan člankom 15. Zakona o šumama. Klub LIBRE protivi se ovom prijedlogu, i prihvaća argument Hrvatskog šumarskog društva koji se također protive mogućnosti ustanovljavanja služnosti u šumi, u svrhu ekspolatacija mineralnih sirovina i podizanju višegodišnjih nasada. Plašeći se, a na temlju dosadašnjih iskustava o kojima je bilo dosta riječi i u ovoj današnjoj raspravi, poznavajući dakle prirodu kako funkcionira naš sustav da bi se sve pretvorilo u nekontroliranu eksploataciju u kojoj bi površine pod šumama iz godine u godinu bivale sve manje. Ovdje malo samo da podsjetim ili iznesem podatak o vađenju ostalih ruda i kamena prema statističkim podacima ako imamo indeks od 6,5% od 91. godini indeks vađenja ostalih ruda i kamena u 2000. godini je bilo 100 i 13,3% dakle došlo je gotovo u dvostručenja. Tu ne treba napomenuti, dakle da su ovdje u pitanju službeni podaci a znamo da je sivo tržište upravo u ovom segmentu bilo itekako razvijeno pa neke procjene govore ili su govorile da su proteklih godina, da je na tom sivom tržištu okrenuto takvih mineralnih sirovina u visini negdje do 5 milijardi kuna godišnje. To su velika sredstva i dakle naš je stav konkretni, da moramo pooštriti kontrole, da moramo primjeniti zakon a ne dopustiti mogućnost da se na neki drugi način proširi dakle mogućnost da se dolazi do eksploatacije mineralnih sirovina. Ovdje dozvolite da samo istaknem ili ponovim jednu od argumenata koje je iznijelo Hrvatsko šumarsko društvo koje govori upravo o tome da je esploatacija mineralnih sirovina ponajprije u kamenolomima i podizanja višegodišnjih nasada u šumi i šumskom zemljištu u potpunsti se mijenja dosadašnja namjena šume. U slučaju kamenoloma, dosadašnjih nekretnina, šuma i šumsko zemljište postaje neplodno zemljište koje se više ne može privesti svojoj namjeni, a u slučaju podizanja višegodišnjih nasada maslenici, vinogradi, šljivici itd, postaje poljoprivredno zemljište. U Ovom slučaju nestaju opće korisne funkcije koje je šuma davala koje su znatno vrijednije od drvne mase. To je dakle što se tiče ovog članka. Također ne slažemo se da dođe do promjena u člancima 44. i 45. U tim člancima dakle, onemogućava se da poduzeće za šume odnosno pravne osobe koja gospodari šumom može općim aktom predvidjeti za svoje potrebe kao i za potrebe građana, uz naknadu skupljanje šumskih plodova i drugih sporednih šumskih proizvoda, iskorištavanje humusa, do sada je bilo moguće da koristi prijesak, šljunak i kamen, s obzirom da se člankom 44. 45. briše dakle mogućnost da se iskorišava pijesak, šljunak i kamen, postavlja se pitanje dakle kako će Hrvatske šume dalje graditi ono što im je itekako potrebno, a to su pristupne ceste, a pogotovo ceste koje služe za obranu od požara, pristupne, također protupožarne ceste. Čuli smo već danas da je proteklih godina izgrađeno puno kilometara takvih cesta, negdje čak oko 3000 kuna, i postavlja se pitanje što će biti dalje. Naime, ukoliko se prihvati ovakav prijedlog, Hrvastke šume, ili poduzeće za šume bi moralo plaćati taj šljunak, morao bi plaćati svoj kamen i sve što je potrebno za takve puteve, a takvog materijala će trebati jako puno. Neke procjene govore da naprimjer da za nove ceste prema planu Hrvatskih šuma u jednoj godini bilo potrebno negdje oko 500 tisuća kubičnih metara takvog materijala, a za obnovu takvih istih cesta koje su napravljene ovih godina isto otprilike to, u pitanju je negdje oko milijun kubičnih metara materijala. I što će se onda desiti? Desit će se da će Hrvatske šume morati plaćati taj kamen, a kome, privatnim koncesionarima koji će doći u koncesiju i služnost tih kamenoloma koji su bili u tome, kome se tu zapravo ide na ruku. Treći razlog zbog kojega ne prihvaćamo ovaj Zakon, to je brisanje mogućnosti dakle da Sabor odlučuje o statusnim stvarima u Hrvatskim šumama, mislim da to nije dobro s obzirom na vrijednost Hrvatskih šuma i da je u Hrvatskom ustavu zapisana obaveza čuvanja i vođenja skrbi o tim Hrvatskim šumama mislimo da ta odredba mora ostati u ovom Zakonu pogotovo u svjetlu najavljenje buduće i moguće privatizacije. Iz ovih razloga dakle Klub LIBRE neće podržati ovaj Zakon. MI mislimo da će se njime pojačati pritisak na šume, da će se oslabiti zaštita nad tim šumama i upozoravamo na primjer da postoji jedan popis, crveni popis biljnih i životinjskih vrsta Republike Hrvatske koji nam govore da se na tom popisu nalazi 226 biljaka i 41 životinja, od kojih je izumrlo, nestalo 2 biljke i 5 životinja a ostali su itekako ugroženi ovim Zakonom, mislim da će se na žalost taj pritisak pojačati i da će brojke ovim statističkim podacima iz godine u godinu biti na žalost sve veće. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo, kao što je već bilo rečeno u ime Kluba SDP-a a tako i ja osobno podržavam ovaj Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama. Naročito nam je važna odredba članka 4. i ona je osobno na tragu onoga što je vlada upravo u nedostatku, odnosno konkretizaciji ovakvog propisa već tako i postupala svojim odlukama. Naime, svi su ovdje već istakli da je jedno u Hrvatskoj teško bespravno stanje eksploatacije mineralnih sirovina, rudnog blaga, ono nije od jučer, ono je možda nastupilo već onda tzv. kaznenom mini-reformom kada je iz Kaznenog zakonodavstvo nestalo kao kazneno djelo protupravna eksploatacija mineralnih sirovina. Dakle, već time se nekako otvorio put jednoj bespravnoj eksploataciji mineralnih sirovina. Međutim, s druge strane treba reći da su Hrvatskoj, našem gospodarstvu potrebne mineralne sirovine. Potrebno je da eksploatiramo ono što sami imamo, pogotovo u ubrzanoj ili bilo kakvoj ili usporenoj izgradnji auto-cesta i općenito cesta. I svi oni koji se tom djelatnošću bave ili žele baviti na zakonit, na legalan način upravo mnogobrojni, mehanizmi koji su često puta bili u suprotnosti jedan sa drugim i propisima, onemogućavali su ljudima koji su htjeli zakonito, legalno poslovati. Od čega onda višestruku ima korist prije svega i sama država pa i ti ljudi koji u tome vide svoje osobne probitke, odnosno vide svoju djelatnost. Prema tome, nema nikakvih ni pravnih, a još ponajmanje stvarnih prepreka da se članak 61. kako je to predviđeno regulirati člankom 4., izmjene tog postojećeg članka da se iza riječi "električnih vodova" dakle dodaju riječi "eksploatacija mineralnih sirovina". Ovdje se postavilo pitanje uopće pravne mogućnosti, odnosno servituta ustanovljenja služnosti. I ovdje se istina govorila, ali samo o stvarnim služnostima. Ovdje kada se negirala mogućnost uspostave služnosti govorilo o stvarnoj služnosti kao mogućnosti, odnosno ovlaštenja jednog titulara povlasnog dobra da se služi drugom nekretninom u korist vlastite nekretnine, a da je to onda ovaj vlasnik tog poslušnog dobra dužan trpjeti. I to uopće nije sporno. Međutim, svi oni koji su o tome govorili priboravili su da počevši od OGZ-a da počevši od našeg starog Zakona o osnovi vlasničko pravnim odnosima, pa onda i najnovijeg zakona koji evo hvala Bogu čitav dugi niz godina, znači da je dobar, relativno dobar, eventualno možda bi trpio neke izmjene, ali u nekim drugim stvarima, ne ovdje, Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima koji govori i o osobnim služnostima, što znači da je upravo tu vidimo, odnosno što otvara mogućnost upravo ostvarenju, odnosno primjene takvog jednog instituta osobnih služnosti koje imamo tri, a očito je da predlagač misli i čini mi se sasvim ispravno na "uzus fructus" na pravo plodouživanja, tj. da se omogući drugoj osobi ili koncesionaru da se koristi tim dobrom, ali ne narušavajući njegovo sučanstvo, tj. bit, a trebamo znati također da mnogobrojne eksplatacije mineralnih sirovina ne vrše se na način da se uopće gore raslinje i ono što raste na toj nekretnini uništava, ali onda kada je to i potrebno i bitno dakle da se eventualno i neko raslinje uništi, da se radi o ... stvarima na toj nekretnini i da je o tome i dužnost što će posebno i .. [[govornik se ne razumije]] vjerojatno i onda i utanačiti da je on dužan nakon proteka vremena, isteka te koncesije, odnosno svoga plodouživanja i vratiti nekretninu u provobitno stanje. Dakle, radi se o ... stvarima i ovo je jedan od način gdje je nova Vlada zaista na onom tragu koji je pravilno postupala bivša koalicijska Vlada koja je upravo željela uvesti red pogotovo u eksplataciji mineralnih sirovina, a nešto što nam je potrebno i od čega ne treba odustati, mislim da je to jedno dobro riješenje da se upravo i zakonom nadopuni odredba postojećeg zakona i na ovakav način pokuša uvesti jedan red. Mislim da to svima koristi, koristi onima koji će se baviti tom djelatnošću, ali prije svega i koristi samoj državi. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče. Zakon o šumama jedan je od veoma važnih, vrlo važan zakon koji u proteklih 14 godina de facto nije doživio bitne promjene, to je jedan od onih zakona koje smo naslijedili, odnosno koje smo prepisali iz bivšeg sustava. Takav jedan konzervativan, ja bih rekao pristup Hrvatskih šuma ja pozdravljam, s obzirom da on već ima jednu tradiciju u smislu gospodarenja. Ali s druge strane mi živimo u prostoru i vremenu, vremenu velikih promjena i smatram da shodno novim okolnostima i gospodarskim razvojem ekološke svijesti i uopće kad je riječ o odnosu čovjeka prema prirodi i znanosti na tom području da bi bilo potrebno i nepohodno napraviti, sačiniti jedan novi zakon. Kad je riječ o važnosti Hrvatskih šuma, ja moram reći da je to svima nama poznato da oni utječu na klimu, plodnost tla, plodnost zemljišta, da su one s druge strane edikator zagađenosti i na neki način nas upozoravaju na intervenciju čovjeka u prirodi. Prema tome, gledajući s te strane šume moramo čuvati, a s druge strane njih treba i komercijalizirati, odnosno one trebaju biti u funkciji razvoja gospodarstva i naša je obveza kao zastupnika da preko Vlade i nadležnih ministarstava one budu u službi građana. Ja ću samo spomenuti da nove grane u Dalmaciji kad je riječ o turizmu da se to već polako stidljivo, ali polako na mala vrata govori o lovnom turizmu, također i taj segment bi trebalo u novom zakonu tretirati na jedan način koji bi značio jedan novi iskorak u smislu gospodarenja i upravljanja Hrvatskim šumama. Kad je riječ o inspekcijskom nadzoru, apsolutno podržavam sve što je predlagatelj predložio i smatram da je tu, da tu nije samo prioritet sankcije, odnosno očuvanje, sankcionirati prekršitelje, nego u prvom redu sačuvati prirodno bogatstvo. Po pitanju članka 4. kad je riječ o pravu služnosti dopustite mi samo nekoliko riječi. Smatram da ovaj prijedlog u članku 4. prijedloga zakona o izmjenama Zakona o šumama da ga treba podržati, ali ja ga shvaćam kao jedno prijelazno razdoblje, kao prijelazno razdoblje u smislu iščekivanja novog zakona, i da će to ipak biti u ovom vremenu jedan poticaj, jedna mogućnost za višegodišnje nasade pogotovo u Dalmaciji. Jer kad je riječ o Dalmaciji onda i ne možemo govoriti u pravom smislu o šumama u tipu šuma kao što je to Gorski Kotar i Slavonija. S te strane mislim da opservacije i primjedbe Kluba HNS-a PGS-a nisu održive i nemoguće je naprosto da zemljište, poljoprivredno zemljište koje je zapušteno stavit ga u funkciju, to se pokušava već 10, 12 godina raditi, činiti, radila je to Vlada do 2000., pa kasnije od 2000. do ove godine i sadašnja Vlada, međutim, te stvari baš ne idu tako jednostavno, jer zemljište, poljoprivredno zemljište koje se ne obrađuje ono ima svoje vlasnike i, ako gledamo i Ustav, polazimo od Ustava onda je upitna eventualno intervencija države na tom području da bi se dala osobi koja nije vlasnik, a zainteresiran je za obrađivanje. Ja moram reći da sadašnji Zakon o šumama predstavlja i kočnicu u gospodarskom razvoju. Poglavito to mogu reći za područje Dalmacije, pa ću reći da se nameće ne samo da je neophodno, nego treba vrlo brzo reagirati, donijeti novi Zakon u smislu razvoja gospodarstva kad je riječ o radnim zonama. Kolega Rebić je zadnji put kad je bilo izvješće državnog odvjetništva pričao i govorio i ... jer su općina Hrvace, grad Vrlika i još neke druge jedinice s područja Dalmacije imala po pitanju prijenosa šumskog zemljišta na jedinice lokalne samouprave, a radi oživljavanja i razvoja gospodarstva. U tom smislu smatram da treba donijeti što prije novi zakon, ali hvala Bogu da Hrvatske šume ono što ih čini posebnima, s obzirom na materiju kojoj se radi da i dalje imaju jedan pristup ponovit ću konzervativan pristup tradicionalan pristup, to pozdravljam. Ali svakako da trebamo na neki način otvoriti nove vidike po pitanju razvoja gospodarstva, jer sve, jer to nacionalno državno bogatstvo, ono trebam biti u funkciji čovjeka. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ja se bojim da promjenom ovog Zakona otvaramo Pandorinu kutiju koja za par godina za dio hrvatskih šuma može značiti i smrtnu presudu. Naime, u članku 4. ovih izmjena predviđa se, da se osim dosadašnjih uvjeta za služnost Hrvatskim šumama, dakle gradnja vodovoda, kanalizacija, plinovoda i električnih vodova to pravo proširuje i na eksplataciju mineralnih sirovina i podizanje višegodišnjih nasada. Zašto, po mom mišljenju? Mislim da je ključna riječ ili šifra naknada. Nije prenamjena šumskog zemljišta u nešto drugo, nego je služnost i nije naknada 100, nego recimo 10. Sada smo dakle graditi vodovod između dva sela i grada kroz šumu i to je bila služnost i nakon što se cijevi u zemlju zakopaju tamo ostaje šuma. Ali Vlada sada predlaže da i nakon otvaranja kamenoloma vađenje šljunka ili pijeska tamo gdje je kamenolom će ostati šuma. To je vjerojatno prirodni fenomen koji će biti moguć samo kod nas u Hrvatskoj. Hrvatska danas ima oko milijun i 600 hektara obraslog šumskog područja, 337 tisuća hektara neobraslog, 61 tisuću neplodnog šumskog zemljišta u državnom vlasništvu i preko 460 tisuća hektara šuma u privatnom vlasništvu. To je negdje oko 2 milijuna i 50 tisuća hektara ili 36% teritorija Hrvatska ima pod šumama. Prema sporazumu ili standardu iz Kiota države bi trebale voditi takvu politiku zaštite šuma da nikad ne padne ispod 35% teritorije. Dale, mi smo negdje na granici kada su ti podaci bili najnoviji. Ne znam da li još uvijek i vrijede. Dakle, na granici standarda. Sada predlažemo da šume ne kroz prenamjenu zemljišta nego služnost se mogu pretvarati u višegodišnje nasade uz činjenicu da na sličnom ili istom teritoriju ili području Hrvatske imamo 300 tisuća hektara neobrađenog poljoprivrednog zemljišta. Dakle, na 300 tisuća hektara ne sadimo trajne nasade ali ćemo zato dozvoliti da trajne nasade sadimo tamo gdje je danas ili jučer bila šuma. Ponavljam da se u tih 300 tisuća hektara nalazi upravo na području gdje će se ovo koristiti najčešće ili najviše. Pa ja predlažem da ajmo najprije zasaditi ovih 300 tisuća hektara, ajmo ovih 300 tisuća hektara pretvoriti u vinograde, maslinike i voćnjake pa ako nam i to neće biti dosta ajmo onda vidjeti gdje još možemo dobiti teritorij, zemlju plodnu da ga pretvaramo u trajne nasade. Ne razumijem svrhu i cilj da dozvoljavamo da šume krčimo, da dozvoljavamo da se u šumama otvaraju kamenolomi i trajni nasadi a da imamo toliko neiskorištenog zemljišta. Svaki zakon pa tako i ovaj ima svoje provedbene akte i pravilnike pa je promjenom Pravilnika o uređenju šuma su utvrđene i dvije novosti. Dakle, ne zakonom nego pravilnikom, da u slučaju ustanovljenja služnosti u svrhu podizanja višegodišnjih nasada ne obračunava se naknada za šumsko zemljište. Dakle, više neće biti manja nego neće biti nikakva naknada se plaćati ako šumu pretvaramo u trajne nasade. I normalno, postoje iznimni slučajevi kao i u svakom pravilniku kod nas da u tim iznimnim slučajevima odlučuje Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva a to je pravilnik Ministarstva poljoprivrede i šumarstva. Dakle, Ministarstvo poljoprivrede je samo sebe ovlastilo svojim pravilnikom da odlučuje i o iznimnim slučajevima. Zbog toga izražavam veliki strah i bojaznost ako promijenimo članak 61. zakona da ova formulacija bez naknade neće biti samo za trajne nasade nego i kamenolome ne daj Bože danas sutra i da ovih iznimnih slučajeva ne bude sve više i više. Početkom veljače ove godine ministar Čobanković se obraća Vladi i veli u međuvremenu je došlo do promjena odnosa u poljoprivredi te su posebno ugledne vinarske kuće i maslinari ocijenili da bi se manji djelovi opožarenih šumskih zemljišta mogli staviti u bolju funkciju na način da se na tim lokalitetima podižu trajni nasadi. Prije petnaestak godina Grčka je donijela nešto slično. Dozvolila je da opožarena šumska područja budu pretvarana u nešto drugo. Oni su otišli malo dolje pa su dozvolili prenamjeniti ga i u građevinsko zemljište. Danas na grčkim otocima i u priobalju nema šuma. Grčka na tom dijelu šuma više nema. Ajmo i mi onda dozvoliti opožareno šumsko zemljište pretvoriti i u građevinsko pa ćemo brojiti požare, čudom se čuditi zašto se to počelo dešavati i sama ovakva najava mogućnosti već je izuzetno riskantna i opasna. Zbog toga i je naš amandman da se ovaj članak 4. mora izostaviti iz zakona, barem tako dugo dok ne sagledamo sve moguće posljedice i barem tako dugo dok ovakav pravilnik je na snazi. Upozoravam vezu zakona i pravilnika i upozoravam vezu da kada god sam tražio razloge zašto se ovo sada predlaže a pravilnik se prije toga promijenio već uvijek mi je došla van šifra zec, vuk, lisica, pa opet zec. Hvala.
Molim. Replika poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepa, predsjedniče. Pa evo, uvaženi zastupnik je sada ponovio ono što je kolegica prije njega u ime kluba govorila vezano uz poljoprivredne površine i mogućnost trajnih nasada. Ja ću ovdje govoriti o trajnim nasadima, ne o eksploataciji mineralnih sirovina. Ja sam čuo od mnogih kolega ovdje kada govore da se mi želimo priključiti Europskoj uniji da do tog vremena moramo imati veći broj trajnih nasada posebno vinograda itd. jer imamo nedovoljne količine i sve to. Prema tome, ako smo sada otvorili ovim pravilnikom koji je još donesen prošle godine mogućnost da na određenim područjima koja su pogodna za trajne nasade, ovdje se radi prvenstveno o vinogradima omogućimo da na šumskom zemljištu a definitivno i odgovorno tvrdim da to šumsko zemljište nisu stogodišnja stabla ili neke šume nego šumsko zemljište koje je većinom zarašteno makijom ako mi bude dozvoljeno to reći. Zasigurno je to pravi način na koji možemo sa brzim mjerama i sa podrškom ministarstva u pogledu podizanja i onog cijelog projekta podizanja dugogodišnjih nasada ipak obnoviti veći dio vinogradarskih površina. I ja se ne slažem da onda pričekamo određeno vrijeme dok svih onih 300 tisuća ili 270 tisuća hektara poljoprivrednih površina najprije dovedemo kulturi jer mi znamo da sve te poljoprivredne površine posebice u Dalmaciji su vrlo problematične što se tiče imovinsko-pravnih odnosa i 90% njih je nemoguće privesti tom dijelu. Ovdje kada se radi o ovakvom šumskom zemljištu moguće je podići vinograde i pitajte vinogradare dole u Dalmaciji na otocima, pitajte one koji su podizali maslinike da se ipak radi o jednom vrlo, vrlo korisnom poslu. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Lesar. Izvolite!
Hvala lijepa. Poštovani kolega Pankretić, ja bih vaše argumente mogao prihvatiti samo pod dva uvjeta. Prvo, da umjesto općih informacija da toga bude ili je bilo da kažete koliko hektara u kojoj županiji i u kojem gradu je to do sada činjeno ili bi trebalo učiniti da se radi o neplodnom šumskom zemljištu i da se otvaraju trajni nasadi. Da li je to i u hrastovim šumama ja ne znam ali tek kad dobijemo točan popis čestica ćemo moći utvrditi gdje se to radi i da li je to zbog otoka, a koliko ja znam kamenoloma ima i u drugim šumskim teritorijima. I drugo, nije argumenat što mi moramo saditi vinograde i masline nego je argumenat da onda to nije služnost nego prenamjena zemljišta iz šumskog u poljoprivredno. Da, idemo saditi ali recimo ono što je istina.
Druga replika poštovani zastupnik Niko Rebić.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Ma ja bih gospodinu Lesaru rekao samo da je na području dakle, da bi razumjeli problem, na području Splitsko-dalmatinske žpanije preko 600 tisuća hektara je u vlasništvu Države odnosno s njima gospodare Hrvatske šume. Svi zahtjevi, svi zahtjevi, ovo dobro slušajte za razvoj gospodarstva, znači poduzetničkih zona, industrijskih zona, dakle svi zahtjevi za trajne nasade ne prolaze ni 3 tisuće hektara. I ja vam kažem zato se održalo niz sastanaka u ovoj Vladi i ovo je na tragu ovoga što je gospodin Pankretić jako lijepo govorio, ako mi želimo ostaviti dakle, Hrvatsku zakoćenu i da se ništa ne pokreće onda bi trebali poslušati gospodina Sesara je li, Sesara, dakle njega poslušati i sasvim sigurno u ovoj Državi ništa se pokrenulo ne bi. Zato ja apeliram na sve razumne ljude u ovome da omogućimo dakle, mi koji smo iz Dalmacije mi znamo što vi pričat znate o Grčkoj. Pa mi znamo što je bilo na tim površinama opožarenim, bili su borovi, bila je makija, pogodovalo je i ružnom izgledu turizma. I kada jedan mali djelić želimo prirast svrsi onda vidimo na kakve je ovdje u ovom Parlamentu nailazimo otpore i zapravo to je skroz neopravdano, ne znam, ne znam od koga vi bi to štitili dakle, razvoj i priobalja i Hrvatske. Zahvaljujem.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Ja svakako vaš apel neću prihvatiti jer vi očito niste razumjeli o ćemu sam ja govorio. Kategorija služnosti šumskog zemljišta se primjenjuje onda kada se ne umanjuje vrijednost šume, kada se ona ne pretvara u industrijsku zonu. Ako vi želite graditi industrijsku ili poduzetničku zonu u šumi onda je to prenamjena zemljišta a ne služnost na šumskom teritoriju. I onda se plaća jedna vrst naknade a kada je služnost nikakva ili daleko manja. I govorim o tome da pitanje koliko ćemo šuma u Hrvatskoj imati nije stvar samo vas iz Dalmacije nego to je i pitanje i nas iz Međumurja. To je nacionalno bogatstvo a ne i lokalno bogatstvo Dalmacije kolega. Hvala.
Državni tajnik Josip Bartolčić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Smatram da je ovdje ipak još potrebno pojasniti, vidim da se stalno vrtimo u krug oko te služnosti ali evo, bilo je doista pokušaja da se suvislo i razložno pokuša prikazati što naš institut služnosti na šumskom zemljištu. Ali možda je ostalno nejasno, prije svega institut služnosti se odnosi na neobraslo šumsko zemljište. Dakle, to je ono zemljište koje nije obraslo vegetacijom, da pojasnimo do kraja, možda je bilo do sada nejasno. Ako je, ako je to, ako je to tako onda smo iz tog istog razloga pravilnik mijenjali u smislu da se u takvom zemljištu ne uobračunjavaju uopće korisne funkcije šuma ali samo za neobraslo šumsko zemljište i samo u svrhu podizanja višegodišnjih nasada kako bismo pomogli još više tim ljudima koji žele ići u podizanje višegodišnjih nasada da što jednostavnije i da ne kažem ekonomski isplativije uđu u takav posao koji je od nacionalnog interesa. Oko posebnih slučajeva u koje ste govorili gdje je Ministarstvo sebi uzelo za pravo tumačiti da li je neko zemljište šumsko ili ne, doista je to tako, ali recite mi tko bi trebao tumačiti da li je neko zemljište šumsko ili ne, ako ne Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva koje uostalom nije nadležno za taj resor. Dakle, ništa mi nismo uzeli od nekog drugog, uzeli smo si ono što nam i po zakonu pripada da protumačimo da li je neko zemljište šumsko ili nije ako je to sporno a bilo je takovih slučajeva. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik, potpredsjednik Mato Arlović, izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, šta je šumsko zemljište inače zemljište od osobitog interesa za Republiku Hrvatsku neće tumačiti Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva nego će tumačiti Hrvatski sabor. Jer Hrvatski sabor posebnim zakonskim uvjetima mora utvrditi između ostalog i urediti kako se određuje način korištenja i ostvarivanja Republike Hrvatske prilikom upotrebljavanja, iskorištavanja ovlaštenika prava na ovakvim zemljištima. I drugo. Znate teško je interperitirati da je šumsko zemljište neobraslo zemljište, u pravilu je ono ili kamenjar ili pustinja ili što je češće u našim prilikama, na svu sreću oranica, vrt itd., ali nije šumsko zemljište ako nije obraslo.
Poštovani zastupnik Slavko Linić.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. U Zakonu imamo definirana dva područja, jedno je područje vezano za pravo služnosti i načina kako riješiti odnos šuma i eksplatacija mineralnih sirovina a drugo je pitanje inspekcija i ja bih rekao nadležnosti nad inspekcijskim službama. Možda dvije riječi vezano za odnose koje su vrlo važni koliko za šume, koliko za hrvatsko gospodarstvo a to je odnos šuma i eksplatacija mineralnih sirovina. I mislim da zakonskim definiranjem u Zakonu o šumama pravo služnosti je u redu, je u redu. Broj 1. ne riješavamo se prava vlasništva nad šumamam. Imamo kroz ovaj institut uvijek mogućnost boriti se da po prestanku eksplatacije vratimo šume i itekako uvijek razmišljamo da će to biti šume. I mislim da je to bolji institut nego pitanje izvlaštenja gdje više država nema utjecaja, novi vlasnik može raditi što god hoće. Prema tome, pokušajmo shvatiti, to je pravni institut! I time možemo biti zadovoljni da je napokon nađen model kako riješiti mogućnost da uopće tražimo građevnu dozvolu za bilo koji rudnik. Govorimo o rudnicima, svi smo se okrenuli kamenolonima jer su oni rezultat brze cestovne izgradnje ali i veći problem Hrvatske su rudnici ostali mineralni sirovine. I sada se vratimo na problem provedbe. U Hrvatskoj ne vrijedi provedbe. Ovo što danas donosimo neće ubrzati procedure. Neće ubrzati. To budite uvjereni. Zašto? Pa to je razlog zašto smo na posljednjim mjestima i po konkurentnosti, po očito mnogo čega. Mi moramo promijeniti ponašanje uprave u provedbi ovih zakona. Strahovi se kod nas saborskih zastupnika javljaju, evo čuli smo svoje kolege Lesara i ostalih kako će se sve to provoditi. A što mislite kako to onda su strahovi prisutni kod građana? A osnovni je problem što moramo shvatiti da ako želimo dobiti rudnik tada onaj koji će se time baviti mora se obratiti lokalnoj samoupravi, Ministarstvu šumarstva, Ministarstvu pravosuđa, mora se obratiti Ministarstvu graditeljstva, mora se obratiti Ministarstvu gospodarstva da bi dobio. Sve to, e, sa ovim novim rješenjem ispod četiri godine biti će premija ako uspije završiti. Mi u biti bi trebali samo zatražiti od Vlade da u svom programu koji ima a zove se Program rušenja administrativnih barijera zaduži Ministarstvo gospodarstva da do kraja godine 2005. u Saboru utvrdi program korištenja rudnika i ja bih rekao lokacija rudnika u dijelu mineralnih sirovina. Da lokalne samouprave usklade svoje akte a to su prostorni planovi u roku od pola godine nakon donošenja tog akta. Da nakon toga Ministarstvo gospodarstva ishoduje ugovor o služnosti, ishoduje građevnu dozvolu i tek tada raspiše koncesiju. Tada gospodarstvenik u roku od 30 dana može riješiti ovaj problem, a tada ćemo riješiti i pitanje naknade za služnost jer će Ministarstvo gospodarstvo reći: svaku godinu izdvojiti za povrat šume za recimo saniranje posljedica iskopa, ne znam, toliko i toliko kuna. To je problem koji postoji u Hrvatskoj. Kako provoditi akte? Znači ovo su pravni okviri. Ovo je ono što trebamo, a mi moramo samo definirati na kojem jednom jedinom mjestu će gospodarstvenik dobiti ... [[Govornik se ne razumije.]] I to jedno jedino mjesto će tada brinuti se da gospodarstvenik iskopa samo toliko koliko mu je dano da plati naknadu, da može otići u stečaj, ali će iz godišnje naknade po izvlaštenju ostati za sanaciju pa ako i ne ostane dodat će dodatno država. Ili će eventualno naći novoga pa će novi nastaviti sa ružnom eksploatacijom. I neće se otvarati bilo gdje. Prema tome ono što mi kao saborski zastupnici možda trebamo u svom zaključku definirati, zatražiti od Vlade da kroz program rušenja administrativnih barijera u 6 mjeseci da program rješavanje, ja bih rekao, ubrzanih postupaka radi dobivanje kvalitetnih postupaka oko izdavanja koncesijskih dozvola i naravno tada svih pratećih dokumenata vezano za eksploataciju rudnog bogatstva. Riješit ćemo naše probleme. Provedba je kod nas problem. A mi se sada oko pravne forme u tom dijelu opterećujemo. Prema tome ta sugestija, ostavimo pravnu formu. Bolja je nego izvlaštenje. Veće mogućnosti i odgovornosti je od strane ... [[Govornik se ne razumije.]] i prema čuvanju šuma ali i prema gospodarstvenicima. Najveća tragedija je u ovom dijelu naše neefikasnosti da imamo nezakonitu eksploataciju kamenoloma. Što se tiče rudnika, s obzirom da su to ipak odgovorne fime u proizvodnji stakla, keramike, ne znam čega još, nema eksploatacija rudnika, vrlo malo. Zato imamo ogroman uvoz svih sirovina a imamo vlastite pa se pitamo zašto nam je visok uvoz, a ono što je najveći problem ne rade ljudi u rudnicima. Nemamo zaposlene ljude. Prema tome problem nam je nezaposlenosti, problem nam je ja bih rekao visokog uvoza, problem nam je nisko mjesto na fabrici konkurentnosti, ali ne shvaćamo da je samo obaveza Vlade da riješi to kroz urušenja adminstrativnih barijera da bi bili efikasniji. Evo toliko, možda kroz zaključak probamo definirati ono što znamo da će i nadalje ostati rak rana neovisno o ovoj izmjeni zakona koju podržavam. Osobno inače smatram da rješenje da se poljoprivredna inspekcija vrati u Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva nije dobro rješenje i da bi trebale ostati izvan Ministarstva i zato cijenim da ova izmjena ipak neće povećati efikasnost, a znamo da se mučimo i sa problemom mita, korupcije, ovoga i onoga i uvijek je taj problem da li na istom mjestu donositi rješenja, kontrolirati sami sebe, je izvor problema ili nije? Mislim da je i da to rješenje nije dobro i da bi ipak trebalo na neki način ... [[Govornik se ne razumije.]] ovog Ministarstva definirati nadležnost ... [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolege i kolegice, Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o šumama koji je donijet negdje prije dvije godine tj. u 2002. godini pretvoreno je javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištem, Hrvatske šume, u trgovačko društvo Hrvatske šume, d.o.o. Međutim u zakonu su ostale odredbe članka 23., 24. i 25. kojima se uređuje upravljanje i rukovođenje javnim poduzećem koje više ne postoji kao i ovlasti Ministarstva nad poduzećem koja više ne postoji. Meni nije jasno kako se je to moglo desiti kod donošenja tih proteklih izmjena i dopunam Zakona o šumama i sada mi je sasvim logično i podržavam da se te odredbe isključe iz zakona i da one više ne postoje. Zakonom o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave poslovi šumarske inspekcije prešli su u nadležnost Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva pa mi je i logično da se vrši sada razgraničenje između Državnog inspektorata i Ministarstva poljoprivrede i šumarstva po meni bez obzira na, na primjedbe koje se uvijek kod takvih rješenja stavljaju da kad se struka okuplja da postoji mogućnost zloupotreba u izrvršavanju svojih zadataka inspekcijskog nadzora. Mislim da je to rješenje dobro i da ga treba podržati jer zloupotrebu uvijek možeš vršiti, vršiti onaj tko je sklon zloupotrebi pa kakav god organizacioni oblik inspekcije u državi bio. Na ovaj način će se inspekcijske službe koje su nadležne za gospodarenje šumama i šumskim zemljištem okupiti na jednom mjestu, a organizacija te inspekcije je predložena takova da će se ona obavljati u Ministarstvu i u područnim jedinicama koje se u tu svrhu osnivaju diljem Republike Hrvatske. Prema tome cijeli teritorij će biti pokrit sa odgovarajućom inspekcijskom službom. Svi ostali poslovi i nadležnosti koje su bile do sada kod Ministarstva poljoprivrede i šumarstva ili Hrvatskih šuma, a odnose se na eksploataciju mineralnih sirovina sada će lijepo otići tamo gdje im je mjesto jer nisu nikad ni trebale biti u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede i šumarstva, ali imali smo takvo rješenje i nažalost vjerojatno jedan dio posljedica koje su nam se desile pri eksploataciji mineralnih sirovina je upravo i takvo rješenje koje je bilo u Zakonu o hrvatskim šumama. Po meni predlagatelj zakona nije dovoljno jasno uredio pitanja koja se odnose na eksploataciju mineralnih sirovina za potrebe Hrvatskih šuma radi izgradnje puteva i protupožarnih puteva i mislim da predlagatelj ta pitanja glede organa koji će davati dozvolu za eksploataciju tih mineralnih sirovina na jedan povoljniji način poduzeću Hrvatske šume koje je sada trgovačko društvo, treba urediti novim zakonom. Ova pitanja ne bi trebala ostati dalje dvojbena jer će to u budućnosti i dalje proizvoditi neželjene posljedice koje smo imali do sada. Još samo nekoliko riječi oko članka 61. zakona. Koji se sada dopunjuje i otvara mogućnost ustavljenja služenosti u šumama i šumskom zemljištu radi eksplatacije mirovinskih sirovina i podizanja višegodiošnjih nasada. Bile su veliki prijepori oko toga kako primjenjivati odredbe članka 61. Po meni ti prijepori se sada otklanjaju. Ja ne dijelim mišljenje kolega zastupnika kojio izražavaju veliko zabrinutost radi smanjenja površina šumskog zemljišta. Ja sam više zabrinut što mi imamo ovoga trenutka 300 tisuća hektara neobrađenog poljoprivednog zemljišta koje evo hvala Bogu zahvaljujući prirodi polako se pretvaraju u šume. to što mi trebamo neke 3 tisuće ili 4 tisuće ili 5 tisuća šumskog zemljišta putem ovim putem namjeniti odnosno, dozvolite da se pretvore u poljoprivedno zemljište na kojem će se uzgajati vinogradi ili neke druge kulture to je zanemariva površina. I po meni da se jedan hektar takvog zemljišta šumskog zemljišta prenamjeni u vinograd svaki onaj koji to želi on treba uložitivrlo ozbilna rad i velika sredstva. Mislim da će se novim zakonom morati otvoriti mogućnost izdvajanaj toga zemljišta, jer davanje na korištenje pod uvjetima koji su propisani ovim zakonom nekome na 10 ili 20 godina ne dolazi u obzir. Jer je ulaganje prevelikoi u odnosu na obaveze koje se onome koji to čini određuju. I plus toga on ima samo služnost. Prema tome mi ćemo malo gospodarstvenika i građana naći koji će se odlučiti da pod ovim uvjetima idu na uređenje i podizanje trajnih nasada. Još nekoliko riječi oko organizacije šumarske inspekcije ona se naravno sada organizira u dva stupnja. S time da državni inspektori su u Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva, i provode drugo stepeni upravni postupak. A šumarski inspektori su u ispostavama koje se evo organiziraju u Rijeci, Splitu, Varaždinu Osjeku i Zagrebu. I oni provode prvostepeni upravni nadzor. Nadzor nad provođenjem mjera zaštita od požara u šumama i šumskom zemljištu obavljati će inspektori zaštite od požara Ministarstva unutrašnjih poslova. To t akođer smatram da je dobro rješenje i da to nije jedna druga inspekcija ne bi mogla tako uspješno napraviti kao inspekcija Ministarstva unutrašnjih poslova. Što se tiče usklađenja kaznenih odredbi sa zakonom o kaznama mislim da je to primjereno izvedeno. I da to tako treba i izvršiti. Evo i na kraju bi gospodine predsjedniče istakao da je ovo 14 promjena Zakona o šumama. Pa sam stoga predložio vama i Hrvatskom saboru da donesemo zaključak da se obaveže naš Odbor za zaknodavstvo da donese, i objavi pročišćeni tekst ovoga Zakona. Jer vjerujem da ćeste se složiti sa mnom da je korištenje toga zakona u provođenju zaistinu otežano kada ima 14 izmjena i dopuna. I na kraju zaključno mogu reći da podržavam donošenje ovoga Zakona s time da predlagatelj zaistinu kod izrade novoga zakona ugradi ove odredbe i rješenja koja smo istakli u raspravi da nisu dovoljno još definirana.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja sam nekako najviše opredjeljujem na to da bi zapravo o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenamai dopunama zakona o šumama trebala provesti raspravu u prvom čitanju i praktički ostaviti još nešto vremena predlagatelju da popravi ovaj prijedlog zakona. I eventualno otkloni nedostatke koji bi se mogli očitovati. Prvi i za mene vjerojatno najozbiljniji nedosatak ovoga zakona je vezano uz stavak 2. članka 52. Ustava kojim se kaže da se zakonom određuje način na koji dobra od interesa za Republiku Hrvatsku mogu upotrebljavati, iskorištavati ovlaštenici ta prava na njimai vlasnici te naknadu za ograničenja kojim su podvrgnuti. Činjenica je da ovim zakonom upravoa ova pitanja nisu uređena, a kao što znate stavkom 1. članka 52. Ustava je predviđeno da su šume i zemljište također dobra od osobitog interesa za Republiku Hrvatsku. Ovim Zakonom se otvara mogućnost da se uspostavi iskorištavanje i eksploatacija mineralnih sirovina odnosno podizanje višegodišnjih nasada u šumama odnosno nad šumskim zemljištem ali se nije propisala niti naknada za ograničenja kojim će biti podvrgnute šume odnosno šumsko zemljište. Niti su se propisali određeni i odredili načini na kojim dobra od interesa za Republiku Hrvatsku mogu upotrebljavti, iskorištavati ovlaštenici prava. Dapače imamo i problem koji je vezan uz drugi zakon kao što je zakon o rudarstvu kojem praktički se ne provodi u djelo bar kada je u pitanju ovlast Hrvatskgo sabora da da donese odluku recimo, o rasporedu rudnika u Republici Hrvatskoj. I u takvoj situaciju bitna stvar vezana za Ustav Republike Hrvatske ostaje nerješena i nedorečena. Drugo pitanje koje iz prirode stvari ovoga prijedloga zakona proizlazi jeste zapravo da će se dogoditi i izvjesni oblici sukobljavanja na terenu. Jer nemojmo zaboraivti da jedan značajni instrument će imati jedinice lokalne i regionalne samouprave da putem prostornih planova utječu an to kako i na koji način će se koristiti ili raspoređivati zemljište na njihovi prostoru. U takvoj situaciji naravno postoji izuzetak da državna tijela višeg ranga mogu ili uskrate suglasnost na taj plan. I u takvoj situaciji će se otvoriti zapravo po meni nepotrebni mogući sukobi između centralne vlasti i lokalne vlasti. I mislim da bi prije toga trebalo ipak donjeti i doraditi ovaj prijedlog zakona. I u tom pogledu ispraviti ovo što nije učinjeno do kraja. Prema tome osobno mogu podržati eksploataciju mirovinskih sirovina i podizanje višegodišnjih nasada da se uvede u zakon i da se otvori takva mogućnost. Ali bi trebalo propisti uvjete i kriterije i način za ovakva ograničenja, odnosno pod kojim uvjetima i kriterijima ovlaštenici mogu iskorišavati i upotrebljavati ove sirovine. I naravno koja pozicija centralne države u odnosu na lokalnu i regionalnu samoupravu. Druga primjedba koju imam osobno u tom pogledu vezano za ovaj prijedlog zakona, jeste zapravo pitanje odnosa između Ministarstva poljoprivede i šumarstva, s jedne strane i vodoprivrede, i s druge strane Državnog inspektorata. Ja osobno smatram da nije dobro Ministarstvo poljoprivede i šumarstva dati ovlast da inspekcije budu kod njega to tim više što zapravo ovaj zakon treba provoditi Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva i vodnog gospodarstva i u takvoj situaciji objektivno dovodi samo sebe u poziciju da će samo sebe kontrolirati. Mislim da to nije dobro i da u takvoj situaciji treba izbjeći ovakva rješenja, jer nije svrhovito. Poglavito je to interesantno, kada se ima u vidu još jedna činjenica da se u članku 26. briše sada važećeg zakona pod kojim nadzor nad zakonitošću rada treba obaviti neresorno ministarstvo i sad se postavlja pitanje šta će kontrolirati resorno ministarstvo trgovačkog društvu d.o.o. Hrvatske šume, ako neće kontrolirati između ostalog, zakonitost rada i sve ono ostalo što bi trebalo u tom pogledu biti jako važno za djelovanje i rad u ovom prostoru. Treće, činjenica je da se otvara još jedna situacija koja opet povlači pitanje mogućeg konflikta između pojedinih državnih tijela, kao što je pitanje odnosa između Ministarstva unutrašnjih poslova i Ministarstva poljoprivrede i šumarstva, jer se omogućuje da inspektori zaštite od požara mogu obavljati poslove zaštite šuma išumskog zemljišta, ali da tada imaju u obavljanju tih poslova imaju status šumarskih inspektori,a ako su tada šumarski inspektori, kome su podređeni? Ministarstvu unutarnjih poslova ili Ministarstvu poljoprivede, šumarstva i vodnog gospodarstva? ovo pitanje nije razriješeno ni ovim zakonom, a naravno nije riješeno ni Zakonom o zaštiti od požara. Prema tome, ne bi ga trebalo ostaviti ovako nedorečenog. Četvrto, imam nekoliko pojedinačnih primjedbi, kao što je primjerice na članak 3. gdje se govori da će se u članku 45. stavku 1. brisati riječi, gline, pijeska, šljunka i kamena. Ne možete brisati onoga što u tekstu zakona važećeg nema. Riječ gline jednostavno nema. Prema tome, ne možete to jednostavno ni brisati ako ga nema u članku 45. Njega ima u članku 44. stavku 2. Dalje, govori se između ostaloga da će se polagati posebni dio državnog stručnog ispita iz stavka 1., a da se zapravo ne govori a koji je to cjeloviti dio iz državnog ispita, jer se govori samo da će polagati šumarski inspektor državni ispit, a da se ne govori koji ispit i kakve dijelove. Prema tome, tu treba vidjeti šta je to, koji je odnos između cjeline i posebnog dijela. Posebno je interesantno da inspekciju i nadzor u 1. stupnju provode šumarski inspektori, au 2. stupnju državni šumski inspektori, a u isto vrijeme se kaže da će u 2. stupnju odlučivat o tome Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva. E sad, tko će zaprvo odlučivati. U 2. stupnju državni inspektor šumarski ili ministarstvo? Treba taj dio razlučiti i ta pitanja treba razriješiti. Šesto, vrlo interesantan rok kojim se kaže da će se propisi za donošenje koji ovih zakona donijeti u roku od 6 mjeseci. Međutim u isto vrijeme valja uočiti važnu činjenicu da većinu tih propisa trebaju donijeti državna tijela. Šta zapravo znači stupanje na snagu odmah ovog Zakona i traženje hitnog postupka? Jer on objektivno neće biti moguće provoditi se dok se ne dovedu provedbeni propisi i tehničke norme koje treba u ovim posebnim propisima osigurati. Sedmo, gledajte, dosta je neuobičajeno, ali opet ovdje prihvaćeno da se ovim Zakonom mijenja drugi zakon, pa se ovim zakonom mijenjaju pojedine, odnosno prestaju važiti pojedine odredbe Zakona o državnom inspektoratu, što ne bi bilo u redu i u takvoj situaciji sasvim sigurno da bi trebalo pripremiti i onu izmjenu i dopunu zakona u tom dijelu. I ovdje, osmo, posebice naglašavam na članak 19., najkasnije do 31. prosinca 2004. godine, citiram "Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva i vodnog gospodarstva od Državnog inspektorata po područnim jedinicama preuzeti dužnosti". A šta će biti nakon toga, ako ne preuzme? A osim toga, kako će preuzeti ako nije prije toga pripremilo ove akte od 6 mjeseci po kojima treba razraditi i ustrojiti kod sebe inspekcije i sve ostalo koje bi to trebale raditi, jer nije napisano to na pravilo. Prema tome, očigledno da zapravo čitav niz stvari u Zakonu je potrebno još doraditi da bi se u tom pogledu naravno mogli uspostaviti odgovrajuće stvari i odnosi. Posebice je interesantno, članak 10. stavaka, odnosno bolje rečeno stavak 1. točka 7. gdje se kaže, ako se protivno općim aktima dozvoli skupljanje šuma, šumskih plodina itd., u odnosu na članak 45. važećeg Zakona o šumama. Međutim, postoje i drugi zakoni koji omogućuju skupljanje šumskih plodina, a oni nisu podređeni pod ovim općim aktima, jer se zapravo očigledno vidi da se radi o provedbenim aktima, a ne o zakonima. Naime, Zakon o brdsko-planinskim područjima takoiđer omogućuje određene aktivnosti u šumama, naravno i u tom pogledu pravi izuzetke uz određena narvno ograničenja i u tom pogledu bi i taj dio trebalo doraditi. Zatim je slična situacija sa člankom 12., ako napasuje stoku, skuplja ili odvozi šušanj itd., mahovinu, jel, onda taj opet članak 46. i taj dio bi trebalo također doraditi, s obzirom na Zakon o područjima od posebne državne skrbi. I ostaje posebno pitanje zapravo tko će u obavljanju zaštite zakonitosti rada obavljati taj posao, kad to više nije nadležno Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva i vodnog gospodarstva, jer ne smijemo zaboraviti na činjenicu da transformacija, restrukturiranje i privatizacija Hrvatskih šuma još na svoju sreću nije obavljeno. Prema tome, sve dotle dok to se ne dogodi, postoji i postojat će i nakon toga, ali u drugačijem obliku, vezano za vlasničko ovlaštenja nego što je to do sada ograničenje u gospodarenju hrvatskim šumama vezano za zaštitu osobitog interesa Republike Hrvatske oko toga. Prema tome, to je nemoguće utvrdit ako se ne kontrolira i zakonitost rada, odnosno zakonom propisana ograničenja ovlaštenicima koji moraju zaštiti praktički osobiti interes države u gospodarenju, upravljanju i iskorištavanju hrvatskih šuma i šumskog zemljišta. Iz svih tih razloga ja plediram da se prihvati sugestija da ovaj Prijedlog zakona, Konačni prijedlog zakona ide u prvo čitanje, a do drugog čitanja koje može biti i na ovoj sjednici, da se ovi nedostaci otklone i da se zapravo doradi ovaj prijedlog zakona da bi on bio kvalitetan i lako onda provediv u praksi i da osigura i namjeru koja se s njome želi postići, s jedne strane, i s druge strane u isto vrijeme da efikasno zaštiti osobiti interes Republike Hrvatske u gospodarenju i upravljanju hrvatskim šumama. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege, mislim da je već do sada dosta toga rečeno pa ću pokušati skratiti svoju diskusiju, ali moram na početku naglasit da očuvane šume koje ima Republika Hrvatska nisu slučajnost, već rad našim šumara i mislim da je i ovo prilika da se to posebno naglasi. Osobno sam bio ne u mali broj prilika i to u zemljama Europske unije koje su mnogo puta u prednosti od nas u Hrvatskoj kada se uspoređujemo po nekim stvarima, ali mogu slobodno reći u žargonu, skidali su nam kapu kada je riječ o šumama, o njihovoj prirodnosti, o svemu onome što su učinili naši šumari. Prema tome, to naglašavam, jer zasigurno je ovo prilika da se to ponovi. Ono što moram reći je da se svi ovdje slažemo, a koliko imam informacija radi se novi Zakon o šumama. On je potreban, bilo je pokušaja da u prošlom sazivu on prođe proceduru u Hrvatskom parlamentu, no međutim to se nije dogodilo. Znači mislim da nužnost novog Zakona o šumama, svi se slažemo, je potrebna. Ovdje nam je jasno rečeno da je ovaj Zakon prvenstveno izmjene i dopune danas ovdje pred nama iz razloga što je bilo potrebno izmijeniti određene stvari, tj. uključiti šumarsku inspekciju u Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva i ja se ovdje, za razliku od nekih svojih kolega u potpunosti slažem sa time i mislim da je ispravna odluka da se uključi osobno je to i moje nastojanje bilo, nažalost, nije bilo ostvareno, sada se ono ostvaruje i mislim da je ono dobro i to ne samo u pogledu šumarske inspekcije, nego ćemo to imati i u ribarskoj inspekciji, imat ćemo to u lovnoj inspekciji. Mislim da je i u poljoprivrednoj inspekciji se ide u tom smjeru. Imamo različite primjere u svijetu, negdje je to objedinjeno kao što je bilo prije kod nas u Državnom inspektoratu, no međutim mislim da je poljoprivreda specifična i mislim da u ovom dijelu ćemo imati puno bolje rezultate. Određene tehničke stvari o kojima smo i danas ovdje čuli da ima određenih primjedaba zasigurno ih je potrebno riješiti. Ono što bih ja ovdje posebno istakao je i gdje će Klub HSS-a intervenirati putem amandmana što će da ako i uvjetovati našu podršku ili uskraćivanje naše podrške ovom zakonu u globalu govoreći, jer nešto što se odnosi na članak 1. a danas nije puno spomenuto, odnosi se u prvom redu na sporeno brisanje članka 22. postojećeg zakona u kojemu se briše obveza da upravni odbor ili nadzorni odbor predlaže Hrvatskom saboru na donošenje statusne promijene poduzeća. Ja neću ulaziti da ako se radi o promjeni, imamo javno poduzeće, prelazimo na trgovačko društvo, nemamo više upravnog odbora imamo sada nadzorni odbor. Mijenjaju se određeni odnosi. No međutim ja ovdje govorim o meritumu stvari. Do sada je trebalo, ako se javno poduzeće "Hrvatske šume", a imamo takvih najava, ide u privatizaciju o tome zadnju odluku donesti Hrvatski sabor. Mi znamo da smo imali takvih primjera kada je primjerice za trgovačko društvo INA, Hrvatski sabor donio poseban Zakon o privatizaciji. Mi sada brisanjem članka 22., a ne donošenjem ničega novoga ili barem nagovještaja da će to biti u novom zakonu na određeni način skidamo mogućnost i ovlast Hrvatskom saboru da donosi konačnu odluku o statusnim promjenama "Hrvatskih šuma". Osobno se zalažem i u ime HSS-a da je to nužno ostaviti u zakonu, da li u ovom postojećem, pa da tu Vlada intervenira svojim amandmanom, da li u novom zakonu, jer mislim da je prevažno pitanje privatizacije "Hrvatskih šuma", a o tome se, svi smo toga svjesni, puno govori i mislim da određena privatizacija i u sklopu restruktuiranja "Hrvatskih šuma" se mora dogoditi. To su tendencije prema kojima je potrebno ići. Ono što ću još jedanput ponoviti ovdje je ono što se odnosi na dio prijedloga na članke koje imamo u dijelu eksploatacije mineralnih sirovina. Ja sam osobno svjestan da su kamenolomi naročito i u "Hrvatskim šumama" bili problematični, no međutim na tome se u posljednje vrijeme puno toga učinilo. No međutim ovdje ne treba ispustiti iz vida nešto što je izuzetno bitno. Svake godine, ovisno kako koje, "Hrvatske šume" su izgradile od 300 do 500 kilometara protupožarnih puteva. Ti protupožarni putevi su prioritet i preventiva u obrani od požara. Ja mislim da ako prihvatimo na ovaj način ovo brisanje i mogućnost da na određeni način više "Hrvatske šume" neće moći za svoje vlastite potrebe koristiti kamen. Mislim da "Hrvatske šume" dovodimo u probleme i da se taj više, dinamika izgradnje protupožarnih cesta neće moći nastaviti. Ne samo da su ti protupožarni putevi služili za zaštitu od požara, oni su u mnogim slučajevima služili, posebice u našem priobalju našim ljudima da dođu do svojih polja, a mogu reći i ovdje kod nas na sjeveru, mnogi od tih prvobitno protupožarnih puteva kasnije su pretvoreni gotovo u javne ceste koje povezuju naša područja. Da ne govorim koliko su puta poduzeće "Hrvatske šume" pripomogle općinama, gradovima također u održavanju pojedinih cesta koje vode do njihovih šuma na taj način. Mislim da ako ograničimo ovu mogućnost korištenja za vlastite potrebe, za održavanje, jasno naglašeno, tih cesta, tih protupožarnih puteva mislim da ćemo si smanjiti mogućnost zaštite i rekao bih ugroziti onaj nacionalni interes, a to je zaštita od požara. Pa evo mislim da smo dovoljno govorili o određenom, služnosti u pogledu višegodišnjih nasada, mislim da tu nije potrebno ništa dodati. Maksimalno podržavam ovaj prijedlog i mislim da samo sada onaj pravilnik i ono što smo do sada već radili, s obzirom da je to započeto prošle godine, na određeni način ozakonjujemo i učvršćujemo i vjerujem da će se na mnogim mjestima, ona, šumsko zemljište koje nije bilo u punoj funkciji, koje nije šuma pretvoriti u višegodišnje nasade i doprinijeti da što spremniji dočekamo ulazak u Europsku uniju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja, državni tajnik Bartolčić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Gospodin Arlović je otišao, ali doista je čudno ovakvo izlaganje kad je zakon prošao sve saborske odbore i na svim saborskim odborima je dobio potporu, pa između ostalog na Odboru za zakonodavstvo. Zašto ovoliko primjedbi? To je teško objasniti. A, evo, u dijelu se slažem i sa gospodinom Pankretićem, no valja ponovo naglasiti da je u izradi doista novi zakon koji će sve ove prijepore sasvim sigurno na jedan kvalitetniji način otkloniti i da su ovo tehničke izmjene. Ukoliko bi išli pojašnjavati svaki članak ne bi sigurno tako brzo završili, ne bi došli do izmjena već vjerojatno i do novog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Slijedi rasprava po klubovima u trajanju od 5 minuta. U ime Kluba HSP-a uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. U ime kluba ću kratko se osvrnuti na sve ovo što je danas ovdje kazano. Prvo pitanje. Prelazak inspekcije šumarske iz Državnog inspektorata u Ministarstvo poljoprivrede je ogromna greška i to me nitko ne može uvjeriti da nije greška. Ako se hoće imati pravo stanje i znati kakva je situacija u kojem području, onda inspekcija mora biti neovisna i vezana uz predsjednika Vlade i onda će predsjednik Vlade u svakom trenutku znati što i kako se događa. Na ovaj način dolazimo do onoga istog "kadija te tuži, kadija te sudi" i to je situacija koja je loša, pogotovo vezano za odredbe, jer odredbe nisu takve naravi da će omogućavati nesmetani rad i postupanje inspektora, a zna se sve što treba biti sadržano u zakonu. Nemate ništa recimo za slučaj privremenih mjera oduzimanje, osiguranje dokaza i drugih stvari, ali o tome možemo razgovarati kasnije. Druga situacija. Pozdravljamo ovaj dio da se "Hrvatskim šumama" koje više nisu javno poduzeće nego d.o.o., oduzme mogućnost da, pod navodnicima "za svoje potrebe" mogu eksploatirati mineralne sirovine. Gospodine državni tajniče, odite u Državni inspektorat, pogledajte tri kazete snimke hrvatskih šuma iz zraka, pa ćete se zaprepastiti koje su otvorene rane u tima prostorima, a za njihovo gospodarenje su bile odgovorne "Hrvatske šume". To je još napravio gospodin Branko Jordanić, koji je u ovome dijelu stvarno uveo veliki pomak i bitan pomak, ali na žalost ima onaj slučaj da je njegova žena imala onaj dio građevinske dozvole, a budući je bio i ministar Žužul u to vrijeme za plaćanje poreza onog dijela, onda su njega smijenili a ne ministra. Ali dobro, idemo dalje. Sad idemo za drugu bitnu situaciju. Država se mora odlučiti, hoćemo li mi uvoziti kamen, ili ćemo omogućiti trgovačkim društvima da ishode koncesiju. Većina, to vam je 67% kamenoloma u ovome trenutku je u fazi da ne može riješiti imovinsko-pravne odnose. Ne može riješiti imovinsko-pravne odnose zbog toga što su sva ta zemljišta na području šuma i šumskoga zemljišta i to je tek napravljeno bilo 2002. godine. Godinu dana se trebalo vremena, ali nije ni jedno pitanje. Isti ljudi koji su radili onda, rade i sad na tima poslovima. Državni inspektorat za vrijeme Jordanića je spriječio uvoz "Bechtela" da uvozi kamen eruptivac iz Slovenije, iz Bosne i Hercegovine i Mađarske, a sada ćemo izgleda uvoziti kamen. Sada ćemo izgleda uvoziti kamen. Zbog toga pozivam da Vlada poduzme mjere, da onaj dio povjerenstva koji radi gospođa Katarina Čop i gospođa Snježana Frković, da proradi jedanput, jer ja odgovorno tvrdim da su njih dvije jedna od spona zašto se ne provodi. To gospodin Linić dobro zna. Imamo samo situaciju da imate slučaj znači Ministarstva pravosuđa, kazneno-popravne ustanove Turopolje, nisu uspjeli riješiti za devet godina imovinsko-pravne odnose. Za onoga, državni inspektorat je sve utvrdio koliko je tko protupravnu imovinsku korist napravio. Situacija je jednostavna, nitko neće moći raditi dok to ne plati. Dajete svima rok od pet godina neka plate i možemo s tim dijelom napraviti bitan korak na način da ćemo zapošljavati nove ljude. Paziti zapošljavati mi nove ljude, a ne davati otkaz. Prema tome situacija je više nego loša u ovome dijelu i Vlada, Vlada kaže nije odgovorna Vlada za to niti je odgovorno povjerenstvo za upravljanje, nego ova stručna skupina koja priprema to i Vlada tu mora napraviti jedan bitan iskorak da se ne bi vratio socijalni bumerang da je Vlada kriva. Nije kriva. Tu se slažem da nije kriva. Bivša Vlada je napravila dobru podlogu za rješavanje ovoga problema, ali opet dolazimo na onaj dio izračuna, mora se mijenjati i pravilnik. Naime prema izračunu za služnosti koje je radilo Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva, pazite isti iznos za pet godina eksploatacije kao naknada za davanje služnosti je bio kao za iznos štednje. To je nemoguća varijanta. Pa onda je pametnije raditi, ne davati iz vlastitih nego davati u služnost, ali to je nerealno. Recimo na području Dalmacije što je Niko govorio, događalo se ta varijanta da su obračunavali za šumu prirast i sve ove stvari, a šumu još neće ni posadit. Prema tome u ovome dijelu tražimo odgovorno postupanje Vladi i rješavanje ovog problema da se ne bi dogodilo da uvozimo kamen, a to vam je situacija sa ovim dijelom izgradnje autoceste. O.K. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Pankretić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ispravljam netočan navod gospodina Pere Kovačevića koji tvrdi da Hrvatske šume su imale bezbroj nelegalnih kamenoloma. Mislim bilo bi dobro da je i Državni inspektorat prije provjeravao privatne kamenolome, a onda bi došli do pravog odnosa, a mogu odgovorno tvrditi da je to deset puta više nego što je bilo u Hrvatskim šumama.
Zahvaljujem. U ime Kluba LIBRE, uvaženi zastupnik Željko Pavlic.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, dame i gospodo. Dopustite eto da se sa još nekoliko riječi osvrnem na donošenje ovog zakona, kao prvo da istaknem još jednu činjenicu koju sam zapravo ispustio prilikom svojeg izlaganja, a čini mi se da zastupnici je kasnije nisu spomenuli, barem ne u dovoljnoj mjeri. Ovdje je bilo napomenuto i istaknuto dakle, da se i Klub LIBRE i mnogi drugi klubovi protive tome dakle, da se pomoću članka 1. briše članak 22. kojim se članak isključuje iz odlučivanja o statusnim stvarima Hrvatskih šuma. Dakle protiv smo toga da se Sabor isključi, da se sve prenese na samo ministarstvo. Ali ono što bih sada htio posebno upozoriti, ono što se dešava u članku 45. tj. da se brišu stavke 4. i 5. Naime ovim stavkama … [[Ne razumije se.]] stavku 4. opći akt o iskorištavanju pijeska, šljunka i kamena iz stavka 1. i opći akt iz stavka 2. ovog člana donosi se uz prethodno mišljenje županijske skupštine, odnosno gradske skupštine grada Zagreba. I također stavak 5. za šume na kojima postoji pravo vlasništva, a iz stavka 1. ovog člana donosi županijska skupština, odnosno Gradska skupština grada Zagreba, odnosno organ koji ona odredi. Brisanjem ovih stavaka isključuje se dakle lokalna samouprava, tj. regionalna samouprava naše županije i grad Zagreb od dakle odlučivanja, tj. davanja mišljenja o tim aktima. Člankom 45. briše se zapravo dakle mogućnost da poduzeće za šume, odnosno pravna osoba koja gospodari šumskim plodovima raspolaže i sa pijeskom, šljunkom i kamenom u slučaju potrebe jel' tako. Do sada je bila zakonska mogućnost da se to može napraviti uz prethodno mišljenje županijske skupštine. Promjenama u članku 45. dakle županijske skupštine grad Zagreb se isključuje iz ovog procesa. Po nama je to dakle, jedan korak koji vodi ka daljnjoj centralizaciji na koju mi dakle nećemo pristati, da samo ministarstvo pa i bez čak nekakvog mišljenja jedinice regionalne samouprave donosi mišljenje ili akt, dakle ili odluku o tako važnoj stvari, a to je da se na njihovom području dešava eksploatacija šljunka koji mogu nagrditi ili naštetiti okoliš. Mislim da se ovo ne smije desiti i tražimo zapravo objašnjenje i pojašnjenje od ministarstva. Da li je možda ono negdje drugdje predviđuje dakle veću ulogu jedinica regionalne samouprave, ako ne, dakle protivimo se i iz ovog razloga donošenja ovog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Mato Štimac.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo na kraju nakon cijelog dopodneva slušanja što smo sve imali reći povodom ovih izmjena, rekao bih samo nekoliko stvari. Čudi me toliko protivljenje izmjenama u članku 61. ako smo uz nekoliko rasprava, a i iz riječi državnog tajnika čuli da će u svakom slučaju to ubrzati samu proceduru donošenja, znači kod problema eksploatacije mineralnih sirovina, pozivanjem na članak 15. koji smo do sada imali gdje se koristilo znači u 9 godina dva kamenoloma su se uspjela registrirati. Znači u svakom slučaju ovo će poboljšati. Problemi oko podizanja višegodišnjih nasada opožarenom šumskom zemljištu i kako je rekao uvaženi kolega, opasna izjava ministra Čobankovića ovog proljeća, da bi trebalo zasaditi trajni nasad, znači vinograde na području koje je opožareno, a nakon požara u Dalmaciji što vidimo. Vidimo terase gdje su nekad bili vinogradi i gdje su nekad bili maslinici. I imamo drugu stvar, znači bez obzira ako se bojimo da će doći do smanjenja površina pod šumama, ako se taj dio zasadi, to nije točno. Ja dolazim sa područja ratom stradalog ispod Papuka gdje je u posljednjih 14 godina šume su preuzele pa neću pretjerati, ali negdje oko dvije i pol do tri tisuće obradivog zemljišta. Znači u posljednjih 14, 15 godina ono što je nekada bila livada, što je bilo obradivo zemljište danas su šume. Vjerujem da je na području Banije i u drugim dijelovima isto tako. Znači ne smatram i mislim da nije dobro reći da je takova izjava ministra Čobankovića opasna. Ono što će se u Dalmaciji iskrčiti makija i zasaditi vinogradi i maslinici, to je šuma preuzela u ovom dijelu gdje smo, gdje mi živimo na žalost iz razloga koji sam već rekao. A pošto su šume obnovljiv resurs, normalno je da se to tako događa. I htio sam samo reći još na kraju jednu stvar. Mi smo danas imali dosta podataka koje smatram da nisu točne, gdje se bojimo zbog sporazuma koji su potpisani, da ćemo prijeći ispod 35% površina pod šumama. Ako uzmemo da imamo 2 milijuna i 458 tisuća 611 hektara ili 43% površine pod šumama i sada ono što je zanimljivo i što može gospodin državni tajnik reći, na čega se sve odnosi mogućnost služnosti, imamo preko 2 milijuna 78 obraslog, ali imamo i neobraslog šumskog zemljišta, 345 tisuća 952 hektara. Imamo 61 tisuću 370 hektara neplodnog šumskog zemljišta, a čuli smo od kolege Rebića koji su problemi dolje na njegovom području. Znači smatram da treba podržati ovaj zakon, da su i članci 44. koji se mijenja i članak 61. u svakom slučaju veliko poboljšanje i napredak. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, Kajin.
Poštovana gospodo, Klub IDS-a jasno nema ništa protiv toga, da opožarene šume zasadimo vinogradima. Samo što ćemo saditi vinograde kada imamo zakon o 0,0 promila i utoliko je pogrešan navod. Neće naši ljudi saditi vinograde dok nam gospodo ne vratite 0,5 promila, a može i više.
Nisam razumio ovaj ispravak netočnog navoda. U ime Kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Ledinski. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo nakon ove rasprave što smo ovo dopodne proveli vezano uz izmjene i dopune Zakona o šumama, vidljivo je da šumarstvo ima izuzetno veliki značaj o kojem sam i u uvodu govorio i da svaka promjena koja se dešava je pod lupom javnosti, a posebno nas zastupnika. Cijenim to što smo izrazili zabrinutost za mogućnost smanjenja površina pod šumama, jer ne zaboravimo ako nestane šuma nestat će i nas, jer nećemo imati mogućnost disati, neće biti kisika. Prema tome, ta briga o obnovljivom resursu sigurno da je opravdana. Zbog toga je potrebno i ubuduće ostaviti mogućnost prije svega državnom poduzeću za šume, Hrvatskim šumama, da izvode one radove koji su do sada radili, tu prije svega mislim na izgradnju protupožarnih cesta i puteva. Evo danas imam ovdje list "Hrvatske šume" koji kaže najmanje požara u zadnjih 50 godina. Pa nije to samo zato što je bila mala, slaba požarna sezona, što nije bilo puno požara nego zato što se puno napravilo protupožarnih cesta, što su naše vatrogasne postrojbe imale mogućnost brzo doći do mjesta požarišta i na taj način ugasiti i na taj način sigurno da gradnja tih preko 3 tisuće kilometara cesta u zadnjih 8-9 godina, sigurno da je to omogućilo i da ubuduće treba ostaviti mogućnost da prije svega državno poduzeće za šume taj dio posla i skrbi oko mediteranskih šuma posebno, ali i svih ostalih, može na uspješan način nastaviti. Isto tako treba ostaviti mogućnost da se kroz rad Hrvatskih šuma otvoren ove mogućnosti rekao bih i posebno stvaranja i zapošljavanja. Evo navesti ću primjer, da su Hrvatske šume prve podigle maslinik veličine 12 hektara koji je trenutno u to vrijeme kada je bio podignut, bio najveći maslinik na području Dalmacije. Sada ima poslije toga većih koji su podignuti, ali u to vrijeme kada je bio prije par godina podignut, to je bio najveći. Prema tome već smo i tada nastojali ispitati mogućnost na koji način da na površinama koje su neobrasle i na kojima se može podići poljoprivredna kultura da se pod formom pokusa uspostavi jedan takav maslinik i on se uspješno razvija i praktički već daje prve plodove. Prema tome treba voditi sigurno brigu o tome da se ne šteteći za smanjenje površina pod šumom, da se otvori mogućnost i drugih mogućnosti koje jesu. No, isto tako kada govorimo o smanjenju površina pod šumama onda se moramo zabrinuti za drugi jedan zakon koji danas nije na raspravi, to je Zakon o cestama koji je omogućio da se bez jedne kune naknade grade prometnice, a da istovremeno se ne omogući da se izdvoji dio sredstava za njih i da se na drugom mjestu podigne takova šuma ili da se kupi koja je već podignuta i tu apeliram na ovaj Dom da u ovome sazivu nastoji na neki način da promijenimo i taj zakon i da, onda ćemo voditi tek pravu skrb o površinama pod šumama. Još jednom na kraju bih zaključio da preko 200 godina tradicije organiziranog šumarstva, međunarodni certifikat koji smo dobili prije tri godine koji govori da se sa šumom gospodari po strogim ekološkim, socijalnim i ekonomskim standardima što ga imaju Hrvatske šume, kao jedino poduzeće u Europi koje ima taj standard za sve šume sa kojima gospodari, to nema ni jedno drugo poduzeće u Europi i to je ponos svih nas šumara. A klub HSS-a je dao određene amandmane koje vjerujem da će i državni tajnik kasnije uobličiti možda u neki od svojih amandmana i kada ćemo glasovati onda ćemo vidjeti da li je to uvršteno i na taj način ćemo odlučiti o načinu glasovanja. Hvala.
Zahvaljujem. Završno, državni tajnik gospodin Bartolčić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo saborski zastupnici. Evo na kraju želim reći još nekoliko riječi općenito o zakonu i svemu onom što je ovdje danas rečeno. Doista je zainteresiranost javnosti kako vas u Saboru tako i svekolike naše javnosti vrlo veliko i potrebno je isto tako reći da ne bi ostalo nejasno, da se u okviru vaših rasprava, a isto tako i u okviru predloženih izmjena i dopuna zakona, itekako vodilo računa da se zadrži prvo nadzor nad šumama u okvirima u kojima je to kroz ovu dugogodišnju šumarsku tradiciju bio, dakle isključivo kroz nadležno ministarstvo jer je tradicija pokazala da je to ipak najbolji način nadzora nad provođenjem Zakona o šumama, a isto tako i nad provođenjem zakonitosti rada poduzeća za upravljanje šumama. To je vrlo bitno za reći. Drugo, kroz institut služnosti rekli smo i kroz Vladinu proceduru koju je Vlada javno obznanila, dajemo mogućnost da ta služnost bude u funkciji razvoja poljoprivredne proizvodnje isključivo u smislu podizanja višegodišnjih nasada na onim dijelovima Hrvatske koji nemaju drugih mogućnosti za razvoj takvih višegodišnjih nasada. I što je ovdje posebno bitno naglasiti. Kroz institut služnosti za kamenolome potpuno je jasno i nedvosmisleno i ovdje to treba tako i reći da ne dajemo amnestiju za sve ove dosadašnje nelegalne kamenolome, jer mi to zapravo ni ne možemo ovim zakonom, ali možda je to potrebno reći radi nas svih ovdje i radi javnosti, jer institut služnosti se odnosi isključivo na one koji će u budućnosti podnijeti zahtjev temeljem procedure i temeljem poslovnih rezultata, odnosno od svojih eventualnih ciljeva u gospodarenju mineralnim sirovinama. Privatizacija poduzeća koja je vezana uz određeni dio članka 22. sasvim sigurno je da se u ovom Saboru o privatizaciji poduzeća ako do nje dođe, mora i može jedino raspravljati. I odgovorno tvrdim da Vlada ni jednog trenutka nije dovela u pitanje prvo privatizaciju poduzeća barem kako sada stvari stoje do nje sigurno neće doći, a u okviru eventualnih privatizacija pojedinih djelatnosti isto tako odgovorno tvrdim da će o tome odlučivati Hrvatski sabor, jer je to jedino mjesto gdje se o tome može i odlučivati. I zaključno, dakle novi Zakon o šumama je u izradi i on će vrlo brzo doći u saborsku proceduru. U njemu će sasvim sigurno biti isto tako još detaljnije pojašnjeno i status poduzeća, dakle on se neće mijenjati u odnosu na dosadašnji kao trgovačkog društva. Biti će definirana namjena šume i korištenje između ostalog i ovog dijela prirodnih bogatstava koje se odnose za vlastite potrebe poduzeća, a isto tako biti će usklađen sa svim europskim direktivama koje nas obvezuju i kojima smo potpisnici. I sa, naravno, europskim tradicijama u koje će se i naše šumarstvo uklopiti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. S ovim smo iscrpili raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Glasovanje će biti kada se stvore uvjeti za to.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o šumama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, Prijedlog zakona broj 176. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo, Klub zastupnika HNS PGS-a, zastupnik Marko Širac i Klub zastupnika HSS-a. Molim državnoga tajnika da se očituje o amandmanima. Idemo redom. Možete, izvolite. Amandman Odbora za zaknodavstvo.
Amandman Odbora za zakonodavstvo Vlada prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio Zakona. Drugo, amandman Kluba zastupnika HNS-a PGS-a.
Ovaj amandman Vlada ne može prihvatiti uz obrazloženje koje sam dao u uvodu jer bi...
U mikrofon govorite tajniče.
Nije uključen, evo sada je. Ovaj amandman Vlada ne može prihvatiti iz razloga što bi on bio u suprotnosti sa programom Vlade za razdoblje do 2007. godine, kao i u suprotnosti sa programom podizanja višegodišnjih nasada koje je Vlada prihvatila a samim tim ovaj amadnman bi bio u suprotnosti sa iznesenim.
Hvala lijepa. Tko će u ime Kluba HNS PGS-a.
Glasovanje.
Glasovati za taj amandman, uključimo se. Glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je za amandman glasovalo 17, uzdržanih 11, protiv 76, dakle amandman nije dobio potrebnu većinu. Amandman zastupnika Marka Širca.
Ovaj amandman Vlada prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio Zakona. 4 amandmana Kluba zastupnika HSS-a. Amandman 1.
1. amandman Vlada ne prihvaća iz razloga što smo rekli da se ovim člankom zapravo reguliraju pitanja javnog poduzeća i da se zbog toga ti članci predlažu na brisanje, a između ostalog statusne promjene u poduzeću se ne predviđaju ni u budućem preustroju poduzeća samim dakle nepotrebno je u ovom zakonu starom ostavljati ovaj članak pogotovo što je novi Zakon o šumama u izradi gdje će apsolutno biti regulirano da se u svim statusnim promjenama isključivo odlučuje u Hrvatskom saboru.
Molim tko će? Poštovani zastupnik Željko Ledinski u ime Kluba HSS-a.
Nakon ovoga prijedloga kojeg je pročitao državni tajnik očito je da više u ovome Parlamentu nećemo moći o statusnim promjenama u poduzeću moći raspravljati. Glasovanje.
Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat, 27 glasova za amandman, 3 suzdržana, 74 protiv, nije dobio potrebnu većinu. 2. amandman.
Ovaj amandman Vlada ne prihvaća.
Obrazložite kratko.
Radi se također o uskladi ovog članka sa Zakonom o rudarstvu i Zakonom o državnom inspektoratu i normalno je da ga ne možemo prihvatiti jer predloženo nije u nadležnosti šumarske inspekcije i samim tim i Zakona o šumama.
Zastupnik Ledinski? Glasovanje. Molim uključimo se. Rezultat. 23 glasa za, 6 suzdržanih i 77 protiv nije dobio potrebnu većinu. Amandman 3.
Ovaj amandman također Vlada ne prihvaća iz istog razloga.
Zastupnik Ledinski.
glasovanje isto.
Molim uključimo se. Rezultat. 23 za, 5 suzdržanih, 75 protiv, nije dobio potrebnu većinu. I amandman 4.
Ovaj amandman Vlada ne prihvaća iz razloga što smo upravo kroz institut služnosti za mineralne sirovine, pokušali uvesti, odnosno pokušavamo uvesti red na to tržište i zbog toga razloga apsolutno je neprihvatljiv ovaj amandman.
Glasovanje. Molim uključimo se. Rezultat. 17 za, 5 suzdržanih, 85 protiv, nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona, molim uključite se. Molim glasovanje. Rezultat. Utvrđujem da je sa 80 glasova za, 8 suzdržanih i 5 protiv donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o šumama kako ga je predložio predlagatelj, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Sukladno Prijedlogu odbora za zakonodavstvo, dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: Ovlašćuje se stručna služba Sabora da objavi redakciju teksta ovog Zakona prije njegove objave u Narodnim novinama. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 103 glasa za, 2 suzdržana i 2 protiv donesen predloženi Zaključak. Treće, sukladno prijedlogu zastupnika Marka Širca dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Zadužuje se Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora da izradi i objavi pročišćeni tekst Zakona o šumama. Izvolite.
Mi smo ovaj Zakon razmatrali na Odboru za zakonodavstvo, uz ovaj Zaključak koji ste vi predložili a koji je on već prihvatio u dogovoru s predstavnikom Vlade i predlagateljem zaključeno i zapravo nama je obećano da će do konca godine ili možda čak i prije, možda i nešto kasnije, ali u svakom slučaju u dogledno vrijeme Vlada izići s ovim prijedlogom Zakona. Iz tog razloga, a iz toga što je praktično nemoguće napraviti pročišćeni tekst ovoga Zakona, ja predlažem ipak da kolega Širac povuče prijedlog ovog zaključka..
Hvala lijepa predsjedniče, nije ništa nemoguće, to je posao koji izdavanje pročišćenoga teksta, nije ništa nemoguće. I dajem na glasovanje taj prijedlog zaključka zastupnika Širca, molim uključite se. Da li će Vlada i kada predložiti novi tekst Zakona o šumama. Molim glasovati. Rezultat. 101 glas za, 2 suzdržana, 4 protiv. Zaključak donijet.
Zahvaljujem državnom tajniku. Prelazimo na, - Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o upravnim pristojbama u području prava intelektualnog vlasništva, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 179. Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske i kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog Zakona. Prijedlog akta primili ste poštom, sukladno članku 159. Poslovnika. Hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje Zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predlagatelj dodatno obrazložiti Prijedlog? Izvolite. Magistar Željko Topić, ravnatelj Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Moje ime je Željko Topić i ja sam ravnatelj Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo. Ovdje sam u ulozi izvjestitelja po 9. točki dnevnoga reda. Dakle, pred vama je Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o upravnim pristojbama u području prava intelektualnog vlasništva. Radi se o propisu iz srpnja 2000. godine koji uređuje i plaćanje upravnih pristojbi za radnje u postupcima koje se vode pred Državnim zavodom za intelektualno vlasništvo, a u vezi s priznavanjem i održavanjem u vrijednosti prava intelektualnog vlasništva i tarifom upravnih pristojbi koja je njegov sastavni dio. U okviru procesa pridruživanja Europskoj uniji posebice u procesu usklađivanja svoga zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije Republika Hrvatska obvezala se do ožujka 2005. godine osigurati takav sustav zaštite prava intelektualnoga vlasništva koji je ekvivalentan onome kakav postoji u Europskoj uniji. Na ovom području Republika Hrvatska gotovo da je i završila posao. To se prvenstveno odnosi na činjenicu da je ovaj isti Sabor tijekom prošle godine donio 6 posebnih zakona koji uređuju pitanja prava intelektualnog vlasništva u užem smislu. Poimence to su: Zakon o patentu, Zakon o žigu, Zakon o industrijskom dizajnu, Zakon o oznakama zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti proizvoda i usluga, Zakon o zaštiti topografija poluvodičkih proizvoda koji sve zajedno čine sklop tzv. prava industrijskog vlasništva i Zakon o autorskom pravu i srodnim pravima koji zajedno sa napred navedenim čini ukupno sklop prava intelektualnog vlasništva. Svi su ovi zakoni dakle doneseni tijekom prošle godine i stupili u primjenu 1. siječnja ove godine. Potom su doneseni provedbeni propisi, odnosno pravilnici za njihovu primjenu i svi ovi propisi donijeli su neko novo nazivlje. Donijeli su neki novi sadržaj i donijeli su i neke nove institute. Promjene u nazivlju odnose se već i na same naziva, tako je Zakon o industrijskom obličju postao Zakon o industrijskom dizajnu, primjerice, a Zakon o zaštiti planova rasporeda i integriranih sklopova Zakon o zaštiti topografija poluvodičkih proizvoda. Dakle, ovo je glavni uzrok, te izmjene nazivlja su glavni uzrok koji je uvjetovao potrebu donošenja ovih izmjena i dopune Zakona o upravnim pristojbama. Osim samoga nazivlja, naravno, tu su i neki novi instituti. Prvenstveno se to odnosi na svjedodžbu o dodatnoj zaštiti koji donosi Zakon o patentu, novi Zakon o patentu i nekim izmjenama i pogledu ponovne uspostave prava, te također Zakon o industrijskom dizajnu donosi izmjenu kroz novi institut odgode objave registracije. Da bi ove postupke bilo moguće provoditi, ovi postupci su naravno sad u zastoju, bilo je nužno ili potrebno donijeti ovaj Zakon o, odnosno predložiti donošenje Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o upravnim pristojbama. Gospodine potpredsjedniče, ja ne bih oduzimao pozornost zastupnicima i radu ovoga Doma. Ako ima kakovih pitanja u vezi sa ovim izmjenama i dopunama mi ćemo vrlo rado odgovoriti na to. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ravnatelju. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o upravnim pristojbama u području prava intelektualnog vlasništva i to u prvom redu iz dva osnovna razloga. Prvi, dakle, Republika Hrvatska obvezna je zajamčiti razinu zaštite intelektualnog vlasništva slične ili iste razine koja postoji u zemljama Europske unije, a kako je to i predviđeno Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice, odnosno njihovih država članica. Drugo, intelektualno vlasništvo uistinu je jedno od prioritetnih područja usklađivanja našeg zakonodavstva, ali pravnog sustava, a kako je to i propisano privremenim Sporazumom o trgovinskim i s njima povezanim pitanjima između Republike Hrvatske i Europske zajednice. Sadržajno gledajući predmetni zakon zaokružuje jednu cjelinu ili pak normativni okvir i sam po sebi naslanja se na već donesene propise o ovoj oblasti. Dakle, području prava intelektualnog vlasništva i u svojoj suštini predstavlja osnovni preduvjet za njihovu neposrednu primjenu. Naime, potrebno je naglasiti da područja prava intelektualnog vlasništva detaljno reguliraju svi oni zakoni koji su u smislu usklađenja s pravnim stečevinama Europske zajednice već doneseni i stupili su na snagu. To su Zakon o patentu, Zakon o žigu, Zakon o industrijskom dizajnu, Zakon o oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama izvornosti proizvoda i usluga, Zakon o zaštiti topografija i poluvodičkih proizvoda kao i Zakon o autorskom pravu i srodnim pravima. Same izmjene predmetnog Zakona usmjerene su ka usklađivanju u smislu terminoloških određenosti pojmova koje koriste gore navedeni zakoni u području prava intelektualnog vlasništva. Uvedeni su i novi instituti koji prvenstveno razrađuju odredbe Zakona o patentu, a odnose se na plaćanje upravnih pristojbi za izdavanje svjedodžbe o dodatnoj zaštiti, zatim za proglašavanje ništavom svjedodžbe o dodatnoj zaštiti, te za prijedlog za ponovnu uspostavu prava. Što se tiče područja industrijskog dizajna uvodi se institut odgode objave registracije. Shodno članku 4. predloženih izmjena valja naglasiti da je predložena cjelovita izmjena tarifa upravnih pristojbi. Odnosno, cjelovita izmjena teksta same tarife koja kao takva postaje sastavni dio Zakona. Te promjene uglavnom se sastoje od izmjena naziva određenih pravnih pojmova a sve u skladu s terminologijom koja se koristi u novijim i već spomenutim zakonima uz naznaku da iznos samih pristojbi u navedenim tarifnim poglavljima nisu mijenjani. Zaključno, predmetne izmjene i dopune Zakona o upravnim pristojbama u području prava intelektualnog vlasništva treba poduprijeti čime bi se zaokružio zakonodavni dio regulacije prava intelektualnog vlasništva ali definitivno omogućila njihova primjena kao zakonit rad i postupanje državnog zavoda za intelektualno vlasništvo, institucije koja direktno i indirektno skrbi o provođenju pravnih instituta u praksi a reguliranih zakonima u području prava intelektualnog vlasništva.
Hvala lijepa. Više nema prijavljenih zastupnika. Gospodine ravnatelju želite li dati završan osvrt? Izvolite, ravnatelj državnog zavoda za intelektualno vlasništvo gospodin Željko Topić izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, zahvaljujem dame i gospodo, zahvaljujem uvaženom zastupniku na riječima izrečenim u vezi s ovim prijedlogom. Ja bih samo želio reći da je Odbor za zakonodavstvo podnio jedan amandman na članak 5. i on je nomotehničke naravi i u ime predlagatelja mi prihvaćamo taj amadnman. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o upravnim pristojbama u području prava intelektualnog vlasništva, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, Prijedlog zakona br. 179. Rasprava je zaključena. Amandman koji je podnio Odbor za zakonodavstvo predlagatelj je prihvatio. Molim, dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 106 glasova za, jednim suzdržanim donesen zakon o izmjeni i dopuni Zakona o upravnim pristojbama u području prava intelektualnog vlasništva kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, dobar dan, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Prijedlog zakona o osiguranju štednih depozita sadrži ustvari osobine i značajke koje su bitne da se poboljša sustav osiguranja depozita, potakne povjerenje potrošača i pridonese ukupnoj stabilnosti financijskog stanja države. Prema važećoj regulativi sustav osiguranja depozita u Republici Hrvatskoj uređen je podzakonskim aktima odnosno Pravilnikom o osiguranju štednih uloga koji je donesen temeljem Zakona o državnoj agenciji za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka. Ovaj Zakon stoga predstavlja unapređenje u zakonodavnoj regulativi i predstavlja usklađivanje zakonske regulative Republike Hrvatske sa pozitivnim stečevinama Europske unije. Prema Prijedlogu ovoga zakona sustav osiguranja depozita bio bi kao i do sada obvezan i javan po tzv. ex ante modelu i u njega bi bile uključene depozitne institucije čije poslovanje regulirano Zakonom o bankama. Ovim Prijedlogom zakona proširen je obuhvat depozita koji ulazi u osnovicu za osiguranje na sredstva građana na tekućim i žiro-računima, a proširena su i izuzeća od primjene sustava, sukladno odgovarajućim direktivama Europske zajednice. Nadalje prema Prijedlogu zakona dosadašnji iznos premije sa 0,8% godišnje, smanjio bi se na 0,5% a uređeno je da kada fond osiguranja depozita naraste do 2,5%, sada je to 5% od ukupne visine osiguranih depozita, tada visina premije za tekuću godinu može biti određena i u nižem iznosu. Ovim je Zakonom jasno određen rok, u kojem agencija mora isplatiti osigurane depozite i on je 90 dana od pokretanja stečajnog postupka nad bankom. Iznimno daljnjih 90 dana ali zato onda mora postojati posebna odluka agencije. za razliku od važećeg uređenja gdje je određen rok od 180 dana u kojem agencija mora započeti isplatu. Ovaj Prijedlog nije u potpunosti usklađen sa direktivama Europske unije, naime, njima je propisana razina osiguranih depozita od 20 tisuća eura a u ovom se prijedlogu ostalo kod dosadašnjeg iznosa osiguranih depozita od 100 tisuća eura stoga jer smatramo da za sada još ne postoje uvjeti za potpuno usklađivanje. Ovu odredbu o visini osiguranih depozita Republika Hrvatska u ovom trenutku još nije niti obavezna u potpunosti uskladiti s obzirom na postavljene rokove za usklađivanje zakonodavstva, te će potpuno usklađenje biti učinjeno kada Republika Hrvatska postane punopravna članica Unije. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjstitelji Odbora? Predsjednik Odbora za europske integracije poštovani zastupnik Mimica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani predstavnici Vlade. Odbor za europske integracije Hrvatskog sabora raspravljao je o ovom prijedlogu Zakona kao zainteresirano radno tijelo, pri tom smo konstatirali da je ovaj Prijedlog zakona obuhvaćen nacionalnim programom Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji, prema tome, njegovo upućivanje u Sabor predstavlja izvršenje obveza iz Nacionalnog programa. Također smo konstatirali da se u ovoj fazi, ovim prijedlogom Zakona djelomično usklađuje hrvatsko zakonodavstvo iz ovog prodručja sa pravnom stečevinom Europske unije i to djelomično usklađivanje prvenstveno vezano na obuhvat financijskih institucija kod kojih se depoziti osiguravaju, znači kod banaka i štedionica, a ne i kod kreditno-štednih udruga, zatim se to odnosi na obuhvat depozita koji se osiguravaju, depoziti stanovništva a ne depoziti trgovačkih društava malih i srednjih kao što bi trebalo po pravnoj stečevini Europske unije i ova razlika u visini osigurane štednje koja još nije odnosno osiguranih depozita koja još nije usklađena sa Europskom unijom. Međutim, odbor je konstatirao da u ovom trenutku nije nužno ići na puno usklađivanje sa pravnom stečevinom Europske unije zbog prvenstveno ekonomskih razloga, financijskih razloga koje bi puno usklađivanje u ovom trenutku izazvalo i zbog toga su prihvaćeni razlozi tog djelomičnog usklađivanja. Odbor je istaknuo i nomotehničku primjedbu na članak 9. prijedloga zakona u kojem je potrebno navesti agenciju za osiguravanje štednih uloga i sanaciju banaka kao instituciju nadležnu za naplaćivanje premije za osigurane depozite. Odbor također naglašava da treba voditi računa da se potpuna usklađenost izvrši do pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju. Imajući sve ovo u vidu Odbor je podržao upućivanje Prijedloga zakona u prvo čitanje. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Šime Prtenjača izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Jednu napomenu u početku da je i Odbor za financije prihvatio i proslijedio Saboru na prihvaćanje. U ime kluba HDZ-a u uvodu odmah želim reći da mi podržavamo i da ćemo glasovati za ovaj Prijedlog zakona ali nekoliko nužnih napomena koje je potrebno danas istaći jer su se javljale određene dvojbe zašto dvokorak u usklađenju sa Europskim propisima, i zašto možda a to je ovo pitanje visina depozita ili neke druge dvojbe koje bankarsko udruženje uglavnom postavlja prema nama kao i dio onih općih pitanja koje možda i građani mogu postaviti prema nama. U uvodu valja zato podsjetiti na žalost onih nesretnih bankarskih kriza koje su se događale u Hrvatskoj državi i koje su izazvale toliko nereda u tom financijskom sektoru i toliko trauma koje su građani imali. Naravno država je radi izbjegavanja ili smanjenja takvih rizika formirala svoju agenciju u kojoj su onda banke bile dužne osigurati i plaćati određene premije. E sad bankari vode oko toga dilemu da li te premije plaćati unaprijed, unazad, visina itd. Jer se time povećava trošak poslovanja kako oni kažu. No, u ovom trenutku držimo da je primjereno da se upravo ide ovim prijedlogom iz razloga koje smo čuli od dva prethodna izlagatelja koje su također sa svog aspekta stručnog iznijeli mišljenje radi tih razloga. Usklađenje i Europa je svojom direktivom propisala određena usklađenja, a i mi svojim opet prihvaćanjem tih usklađenja zakona prema Europskoj uniji prihvatili smo i korake koje ćemo voditi u usklađenju, tako da smo evo sad došli u situaciju da bismo ove propise trebali uskladit sa tom direktivom. Ta direktiva propisuje da ne navodim broj godina i ostalog kojim je propisana, propisuje obvezu osiguranja štednih uloga od 20 tisuća eura. To je sad ova dvojba koju mi kažemo propisujemo na 100 tisuća kuna, što nije ili jedan je dio samo toga i postavljam kažem dvojbu, postavlja se nama dvojba zašto ne i više odmah i ići u konačno usklađenje zakona. Mi iz HDZ-a držimo da je uistinu potrebna jedna prijelazna faza i da to neće izazvati određenih poteškoća kasnije u drugom korak kad se bude usklađivala i taj iznos, a možda eventualno ako i iz drugih razloga bude potrebno takvo usklađenje. I zato držimo da ovaj iznos koji Europa propisuje za sada u ovom trenutku treba staviti na čekanje na neki način. Ali zato zakon u ostalim elementima uskladiti sa tom direktivom, odnosno sadašnjim zakonodavstvom koje vrijedi u europskoj zajednici. Možda istaći razlike neke, razlike barem one bile i minimalne od dosadašnjih odredbi i sadašnje koje se predlažu, jer je i to postavljeno pitanje, a ovdje se osiguravaju štedni ulozi u bankama i štednionicama, a kažu, a što je sa štedno-kreditnim zadrugama? Valja potsjetiti da su štedno-kreditne zadruge ranijim propisima bile dužne uskladiti svoje poslovanje, pa onda nije potrebno danas naknadno reguliranje i držimo da u ovom trenutku je sasvim dovoljno reguliranje propisa ovih koje se predlaže ovdje. Agencija osigurava štedne uloge kod svih banaka, odnosno depozite, uloge kod više, dakako svih banaka do iznosa od 100 tisuća kuna i to 100%-tno. E sad se javljaju i recimo nove kategorije da ne obrazlažemo što su štedni depoziti itd. Kaže da štedne depozite tekuće i žiro račune to je novina u jednom dijelu, recimo novina. I novina isto tako, a rizik isplata onih banaka koje bi eventualno radi svog poslovanja došle u rizičnu zonu poslovanja i dalje se propisuje naime da je onda se zabranjuje isplate onima koje bi u tom trenutku, dakle da ne bi još više narušili status banke koja je pred stečajem eventualno ako bi se to javilo, da onda u tome trenutku nema više isplate da se ne mogu voditi te isplate što je i do sada bilo. Obveza isplata ako banka bi došla neka u rizičnu situaciju, obvezna isplata 3 mjeseca ili 90 dana to je usklađenje sa dosadašnjim stavom. I isto tako visina naknade koje su banke dužne platiti agenciji koja se ovdje predlaže u tromjesečnom nakon razdoblja u iznosu od 0,125 itd. tu banke isto postavljaju određenu dvojbu zašto taj iznos, zašto unaprijed, zašto ne unazad itd.? Međutim, mi ipak mislimo da u ovom trenutku ipak treba ostati pri ovome i da Hrvatska državna agencija. Naime, možemo postaviti i drugu dvojbu ovdje. Kada bismo apstraktno postavili pitanje građanima da li više vjerujete da banke samo osiguravaju, pa eventualno država nakon toga u rizičnom poslovanju uskoči u tome ili da vam država osigurava na ovaj način koji se predlaže, držimo da ipak bi većina građana i da je ovo zapravo podrška onda većini građana koji bi na taj način podržali ovakvu odredbu, i stoga ostajemo i pri toj odredbi da se i to. Ovdje je definirano također kod novoosnovanih banaka obveza od ... temeljnog kapitala 03% kod temeljnog kapitala. I mislimo da ako bi u tome došlo da i tu pretpostavku već sada treba uskladiti. I na kraju smatramo da ovu dvojbu koju se eventualno može postaviti, gledam sve ima prednosti i nedostatke, a i svoju cijenu koštanja kod banaka i ostalo, da kad kažu banke dobro usklađujemo, odnosno udruženje usklađujemo zakonodavstvo sa europskim pa dajmo onda uskladiti trošak kapitala koje banke imaju prema agenciji, onda se može obrnuto pitanje postaviti, Ok. Ali što je onda sa kamatama i troškom kapitala kojeg vi zaračunavate građanima, a koji je nešto diferenciran nego u sjedištu vaših banaka. Prema tome, držimo da je ovo ipak jedan korektan i jedan prihvatljiv prijedlog koji eto ide jednim dijelom u prilog ako se može tako reći onim rizičnim bankama koje bi bile u toj situaciji. A s druge strane apsolutno štiti građane, interese građana i držimo da je ovaj prijedlog zakona treba podržati u prvom čitanju i da na ovaj način možemo se već približiti Europi u tom zakonodavstvu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Klub SDP-a poštovani zastupnik Mato Crkvenac.
Poštovani predsjedniče, poštovana državna tajnice Dalić, gospodin Prohaska. Ovaj zakon ima i veće značenje, nego je uvodno kratko, ali precizno o tome govorila državna tajnica. On na višu razinu regulative podiže vrlo bitna pitanja koja se odnose na sigurnost depozita građana, koja se odnose na stabilnost financijskog sustava države, a poznato je koliko samo kad je monetarni sustav ponešto poljuljan problemi nastaju, a ovaj financijski je znatno širi. I treće, ovakav prijedlog i ovakav zakon i bankama čini ambijent koji je i dalje povoljan za njihovo uspješno djelovanje, iako one naravno imaju i svoje varijante i svoje prigovore na ovaj zakon. Prema tome, zakon je više nego dobrodošao. Umjesto dosadašnjih četiri članaka Zakona o agenciji i pravilnika jedne odluke ovdje se sa zakonskom regulativom uređuje dakle sve o čemu govorim. Mi prije svega u Klubu SDP-a zalažemo se za to da se prvenstveno osigura i dalje pojačano štite depoziti građana. Mi znamo koliko je to važno iz lošeg iskustva kojeg smo imali. Naravno to je svježe i svi znamo u razdoblju od 90-tih, 96., 97., pa do 2000. godine nastali su problemi, tako da smo još 2000. godine imali 2,5 milijarde duga države prema štedišama. Izvršili smo taj dug i to je dobro bilo, time što se država zadužila, a građanima platila svoj dug. I sad se te 2,5 milijarde vraćaju ne iz poreznih obveznika i njihovih sredstava, nego iz premija koje se po ovoj osnovi što je i biti ovaj zakon podmiruje i servisira obveznice kojima smo pokrili te depozite, jer građani valja uvijek da su za određeni dio svojih depozita u potpunosti sigurni. Naravno da je do problema došlo zbog pritiska struktura, pa i politiek i griješnih struktura vlasti na bankare da u pretvorbi i privatizaciji i kasnim svojim aktivnostima i nedovoljno sigurne plasmane čine. Ali je isto tako došlo i zbog problema nelikvidnosti koji su nastupili čemu je dosta kumovao i državni proračun svom eksplozijom 98., ali kasnije itd. Nadamo se da se to neće nikava više ponoviti, ali ovakvim zakonom treba sve to skupa i zakonski osigurati. Osim toga ovaj Zakon nadovezuje se na reformu financijskog sustava koja prilično neopaženo prošla, a veliki je posao obavljen u zadnje nekoliko godina. Tu je novi Zakon o Narodnoj banci sukladan europskoj praksi, novi Zakon o bankama, novi Zakon o deviznom poslovanju, imamo danas platni promet koji se obavlja u bankama tako kako se to čini u čitavom svijetu na dobar način, objedinjena je funkcija nadzora financijskih institucija što se ne naglašava, koja treba tek istina zaživjeti, ali još lani u šestom mjesecu je sve to skupa dogovoreno itd. Sve su to krupne promjene bitne za gospodarstvo, za financijski red i sigurnost i u konačnici za poduzetništvo i razvoj. Mi smo svjesni da je osiguranje depozita o kojem se ovdje govori moglo biti i jače. Primjerice, ovdje je proširenje na tekuće i žiro račune što je približavanje praksi Europske unije ali nisu uključeni računi malih poduzeća. I isto tako, mi smo ovdje na razini zadržali razinu sigurnosti za depozite do 100 tisuća kuna ali preporučena 90%-tna razina od 20 tisuća eura bi omogućila da se ide i na zaštitu depozita i njihovo osiguranje i do 140-tak tisuća kuna. Međutim, u cjelini mislimo da je ovo kompromis koji je u ovom trenutku prihvatljiv jer postoje i drugi razlozi zašto se to nije učinilo koje mi u cijelosti uvažavamo. Banke naravno imaju o ovome svoje mišljenje i svoju politiku. Naravno da one imaju svoj legitimni interes u tome da budu što konkurentnije, da imaju što manje troškova, da što više profita ostvaruju itd. ali mislim da koliko god one u ovom zakonu sučeljavale svoje prijedloge koji su naravno išli u prilog tome da te premije ostanu i da ih one vrte i da se između ostalog i premije smanjuju, da nema razloga da banke također ne prihvate kao dobar prijedlog ovaj zakon u ovom trenutku imajući na umu prvo da su premije smanjenje sa godišnjih 0,8 i kvartalnih 0,2 na 0,5 i na 0,125% ali i činjenicu da će uslijediti daljnje usklađivanje i daljnji koraci do potpunog usklađivanja sa Europskom unijom koji će proces onda više ići u prilog bankama i njihovom poslovanju ali pri čemu mi uvijek iznova naglašavamo to da nikad ne smije doći u pitanje sigurnost depozita građana i da ona uvijek mora biti višestruko provjeravana i provjerena i to mislimo da treba i ovdje još dodatno vidjeti. Nešto bih još samo dodao na ono što je spominjao gospodin Prtenjača ali mislim da je bilo određenih nepreciznosti. Ovdje se osiguravaju depoziti naravno u bankama i stambenim štedionicama, ne u štedno-kreditnim zadrugama i građanima to treba biti jasno. Štedno-kreditne zadruge su mikrofinancijske institucije i u njima se depoziti ne osiguravaju i to je rješenje ovog zakona i mislim da je ono u redu ali ga treba svatko da je dovoljno svjestan. A štedionice pak su druga priča. One su Zakonom o bankama dovedene u situaciju da budu i pretvorene u banke sa referencama ili naprosto kao takve nestaju i tu su stvari potpuno jasne. Da zaključim, ovo je zakon od važnosti za financijski sustav, za sigurnost depozita građana, za njihove uštede i misim da je i na njemu potrebno u ovom Saboru a i moguće postići konsenzus. Osim toga, mi smo jučer iz Kluba SDP-a predložili takav konsenzus i o pitanjima branitelja. Koristim priliku da naglasim kako bi uopće o nekim važnim pitanjima trebalo više sučeliti argumenata, više raspravljati pa i žestoko ali onda doći do konsenzusa. Takva pitanja su brojna ali neka osobito važna kao što je primjerice kako ćemo osigurati svoj interes u Europi što sam jučer spominjao iako smo inferiorni. Kako ćemo postupiti u odnosu na Jadran i njegovu zaštitu i sl. I ovaj zakon je u zoni tih pitanja u kojima treba postići konsenzus. Nažalost, ova druga bitna pitanja u kojima trebamo konsenzus ne uspijevamo dovesti na dnevni red što je šteta i vlast bi trebala to učiniti. Dakle, zakon mislimo da je dobar, SDP će ga podržati. On ima široko značenje. Osobito naglašavamo da se dalje učvršćuje i osobito o tome uvijek u svakom trenutku mora voditi računa sigurnost depozita građana. Hvala.
Hvala lijepa, poštovani kolega zastupniče. Sljedeći je na redu Klub IDS-a zastupnik Damir Kajin. Izvolite, kolega!
Poštovana gospođo potpredsjednice, cijenjeni predstavnici vlasti ili Vlade, uvažena gospodo zastupnici! Šteta da ovakav zakon kao što su rekli moji prethodnici nismo imali tamo 1996., 1997., 1998. godine u jeku bankrota čitavog niza hrvatskih banaka. Zašto? Pa zato što je postojeći zakon ili ondašnji zakon osiguravao samo novce na štednji a ne i novce na našim tekućim računima odnosno žiro računima. Tekući računi preko kojih danas u Republici Hrvatskoj pretpostavljam plaću prima preko 80% ljudi na neki način postaju mehanizam preko kojih se "štedi" u to vrijeme nisu smatrali štednjom što je nonsens pa samim time nisu mogli biti ni pokriveni u slučaju bankrota neke banke sredstvima agencije koja se u takvim slučajevima inače isplaćuje. Utoliko je dobro da se eto spominje ovdje i ova preporuka Europske unije, točnije direktiva osiguranja depozita i da Državna agencija za osiguranje štednih uvjeta jamči za sve depozite barem u određenom iznosu. Nije nažalost dobro da članak 4. govori o osiguranju iznosa do svega 100 tisuća kuna IDS predlaže znači 150 tisuća kuna shodno ovoj preporuci Europske unije. Mislim da naše financijske institucije i države imaju snage i na jednu ovakvu "dodatnu sigurnost". Jedna ovakva norma o osiguranju štednih uloga, tekućih računa, žiro računa apsolutno je nužna, logična, ona je poželjna. Do sada još jedanput želim reći nisu bila osigurana sredstva na tekućim i žiro računima građana Republike Hrvatske. Još uvijek se recimo sjećam što bi se dogodilo one nesretne 2000. godine da je kojim slučajem došlo do bankrota ili da se nije uspjelo sačuvati Istarsku banku. Nije bitno što je ta recimo banka potom promijenila vlasnika, dapače novi vlasnik ju je u cijelosti sanirao već je bitno nešto sljedeće. To je vjerojatno jedna od rijetkih većih banaka u Republici Hrvatskoj za koju država kroz formu sanacije nije izdvojila niti jedne kune iz državnog proračuna za razliku od Riječke banke, Privredne banke, ne znam Splitske, Dubrovačke itd. I ono što želim reći da je kojim slučajem ta banka krahirala, bankrotirala, svejedno kako ćemo to nazvati građani bi direktno izgubili oko 700 milijuna kuna a država kroz formu osigurane štednje negdje oko 800 milijuna kuna. To bi jasno bilo strašno. Država je u to vrijeme jamčila iznose ili svojim iznosima do 100 tisuća kuna depozita na štednji ali ne i za iznose iznad toga. I ono što je najbitnije ne za iznose na tekućim računima o čemu je sada riječ odnosno na žiro računima. Zamislimo recimo one ljude koji su cijeli život štedjeli za crne dane pa da im se dogodio jedan ovakav krah, zamislimo one koji su trebali dobiti plaću preko tekućih računa pa ostali bez svega, zamislimo ne znam penzionere koji su dobili talijansku penziju, deponirali u toj banci pa na kraju ostali bez svega ili one koji žive "od minusa" na tekućim računima. Svi bi oni ostali bez ičega. Drugo, Riječka banka, ona je po mom sudu dva puta sanirana. Prvi puta tamo 1996., drugi puta 2000. ili 2001. neposredno prije prodaje Erste banci. Danas se nekim pojedincima u toj banci sudi ali IDS onda i sada inzistirao na intervenciji Vlade jer da je kojim slučajem banka krahirala riječko gospodarstvo, riječki građani ostali bi bez 3 milijarde kuna a kroz formu osiguranja štednih uloga, država bi trebala izdvojiti oko 3 milijarde kuna. Stoga, još jedanput ću reći, ovaj Zakon treba podržati, a sam Zakon treba i dodatno uvjeriti građane u sigurnost bankarskog sustava u Republici Hrvatskoj. Ali bilo bi oportuno da se ovaj članak 4. koji govori o osiguranju depozita do 100 000 kuna zamijeni iznosom od 150 000 kuna. Ne jedanput smo bar u Klubu IDS-u govorili da smo se protivili prodaji saniranih hrvatskih banaka. Sanacija bankarskog sustava Republiku Hrvatsku koštala je oko 25 milijardi kuna. Ako smo 90.-ih ili u drugoj polovici 90.-ih godina mogli izdati 25 milijardi kuna obveznice za sanaciju naših propalih banaka od kojih su se mnoge obveznice i danas iplaćuje. Pretpostavljamo u Klubu IDS-u da je danas 2005. na taj način moguće pristupiti povratu duga iz razloga što on iznosi manje od tih 25 milijardi kuna prema natpisima koji se pojavljuju u medijima a s druge strane bruto društveni proizvod danas je 10 milijardi kuna pa i 15 milijardi kuna veći od tog razdoblja. Što smo s druge strane dobili prodajom banaka? Dobili smo sigurno sigurnost. Osim Riječke banke koju je vodila Bayerische Landes Bank niti jedan banka nije krahirala, ne govorim ovdje jasno o štedno kreditnim zadrugama npr. ... [[Govornik se ne razumije.]] bankama, pale su kamete, krediti su postali dostupniji hrvatskim građanima. Međutim s druge strane Hrvatska se počela silno zaduživati, možemo čak i reći da su te banke postale glavni generator vanjske ovisnosti o stranim sredstvima plaćanja Republike Hrvatske, potakle su ogroman uvoz jer se na ovom prostorima gotovo ništa niti proizvodi niti isplati proizvoditi. I banke poglavito preko mirovinskog sustava ili fondova počeli su preuzimati, ili počele su preuzimati osim tog financijskog suvereniteta i tzv. gospodarski supstrat Republike Hrvatske. Stoga sanirane banke prema mišljenju Kluba IDS-a jasno nije trebalo prodavati već ih je trebalo zadržati u svom posjedu ali omogućiti jasno nastupu konkurenciji na ovim tržištima da od ničega poćnu otvarati te institucije kao što je to učinila Raiffeisen bank, Austria bank, HVB koja je kasnije preuzela Splitsku banku i tako dalje. Pošto jasno, Hrvatska ništa ne izvozi ili jako malo kao jamac otplate vanjskog duga sve više postaje štednja koja je u devizama, u inozemstvu i upravo stoga država mora jamčiti svojim građanima sve vrste depozita, naglašavam sve vrste depozita. Ja ne vjerujem da u ovom času u Republici Hrvatskoj je moguć neki bankrot neke od hrvatskih banaka, ne, na taj način ne treba nastupati ali još jedanput ću reći depozite hrvatskih građana i poglavito hrvatskog malog gospodarstva jednako kao i građana jasno valja osigurati. Ja ne želim prepričavati agoniju onih malih štedionica od Flaciusa nadalje gdje su mnogi izgubili cijelu svoju životnu ušteđevinu, imamo pomoraca koji su plovili, štedjeli cijeli život, ostali su bez 20 godina svoga rada, da li radi naivnosti, da li zbog toga što su dovedeni u zabludu ili prevareni, to je posve svejedno, međutim, tragetija je što oni danas više ne mogu doći do tog svog novca. I zato još jedanput ću reći, valja podržati taj pristup a po mom sudu možda bi trebalo razmisliti da i ovo štedne kreditne zadruge na neki način ukoliko na taj način one egzistiraju osiguramo vis a vis naših građana sugrađana koji bi se mogli naći ne daj Bože u nekoj neželjenoj situaciji da ostanu bez svog novca. Naši građani još jedanput ću reći do sada vjerojatno nisu niti znali ili velika većina njih nije znala da država nije ili da njihove banke u kojima oni štede nisu osigurali tekuće račune i žiro račune. Za kraj, ne znam što kazati, pokušajmo recimo od Poštanske banke, Hrvatske banke za obnovu i razvoj, Croatia osiguranje stvoriti jedan embrij buduće veće Hrvatske nacionalne banke, to bi mogao biti jedan veliki projekt ove Vlade, međutim, držim da treba osigurati i žiroračune malih ili svih pravnih osoba do određenih iznosa a ne samo žiroračune fizičkih osoba. Mislim da bi u tom smislu trebalo ići i da bi to trebala u tom pravcu ići buduća izmjena ovog Zakona o osiguranju depozita. Treba biti iskren, treba priznati da je ovaj Zakon veliko poboljšanje u odnosu na postojeću regulativu, nažalost taj Zakon ne daje odgovor onim ljudima koji su ostali bez novca štedeći i imajući povjerenja u štedni kreditni sustav Republike Hrvatske. Nažalost njima danas nije više moguće pomoći ali treba priznati da je ovaj Zakon ipak suštinska promjena na bolje i utoliko ga treba i pozdraviti. Hvala.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Na redu je Klub Hrvatske seljačke stranke, zastupnik Ante Markov. Izvolite kolega.
Poštovana gospođo predsjednice, poštovane predstavnice i predstavnici Ministarstva, kolegice i kolege. Neupitno je da je ambijent i atmosfera u kojem danas djeluju financijski posrednici i to gotovo svi neusporedivo bolja i rekao bih može se ocijeniti ocjenom dobar u odnosu na stanje koje je bilo prije kojih 7, 8 godina. Isto tako relativna sigurnost štediša je također značajno samim time poboljšana iz proste činjenice da je u Hrvatsskoj financijski sektor, posebno financijski posrednici maksimalno konsolidirani i da je izrađen sustav financijskog tržišta i naprosto da je financijski sektor u odnosu na realni sektor doživio jedan svoju konsolidacijski pa i uzlazni moment i da je samim time, kako to u ekonomiji biva povukao za sobom lošijega i otvorio tzv. potrošačku eru u kojoj je financijski sektor s obzirom na svoju ulogu želio omogućiti čim prije i građanima i poduzećima da se koriste tim svojim financijskim sredstvima. Naravno da je takvo stanje pošto realni sektor nije mogao udovoljiti u potpunosti i ostvariti onu ulogu koju je on trebao ostvariti a to je da osigura ta ista sredstva za takvu potrošnju, da je došlo do zaduživanja i da je došlo do povećanja potrošnje, pa jasno i javne potrošnje. No, ne treba žaliti što je financijski sektor se uspio konsolidirati već treba učiniti sve da se realni sektor dovede do onih razina koji su na razini potrebe ovoga društva. Od 1998. kada je počela primjena, odnosno obveza osiguranja štednje, kada je nastupila svojevrsna kriza financijskih posrednika, prije svega banaka, kada je pet velikih banaka išlo u stečaj i završilo u stečajnim postupcima, Glumina banka, Gradska, komercijalna i županjska banka, tada je nastupilo najteže vrijeme koje je praktično trebalo i kada je došlo do potrebe da se prije svega kroz instituciju DABA pokuša nači odgovor na takvo stanje, na jednoj strani da se izvrši sanacija, na drugoj strani da se izvrši obeštečenje onih koji su držali svoj novac u tim bankama. Do konca 2003. godine, odnosno do početka 2004. gotovo 3,7 milijardi kuna je bilo potrebno DABU da bi izvršio isplatu onih obveza koje je imao temeljem tadašnjih propisa. Jasno da sva ta sredstva se nisu mogla namaknuti iz samih premija jer su premije bile nedostatne da bi se pokrila jedan takav deficit koji je uslijedio uslijed financijskog kaosa u financijskih posrednicima. Da li je tada i na koji način je uloga države i uloga agencije ostvarena? Ona je ostvarena u dva pravca no ono čega se valja danas prisjetiti kad govorimo o stabilnom financijskom sektoru koliko je Hrvatska, koliko je društvo platilo današnju financijsku stabilnost? Naravno da je plaćeno skupo i da sve primjedbe građana pa i ovdje, često u raspravama se kaže toliko i toliko novaca je odvojeno za sanaciju bankovnog sustava financijskih posrednika i oni su nakon toga prešli u ruke stranog vlasnika i na taj način se drži da se na jednoj strani sustav konsolidirao, a na drugoj se strani drži da je ta konsolidacija mogla završiti i vlasništvom domaćih poduzetnika, domaćih tvrtki ili domaćih fizičkih osoba. Naravno da ta vječna dvojba ostaje. Ona neće biti iscrpljena niti danas. Ona će se stalno ponavljati kao što i vlasništvo nije trajna kategorija. Jasno ono prelazi iz jedong u drugo ovisno od ponude i potražnje. Ono što je bitno danas kazati u izmjenjenim uvjetima i okolnostima u kojima djeluju svi financijski posrednici, ponekad se više puta spominjalo ali se preko toga prelazilo pa su gotovo svi rekli: Dobro, banke su u ovom momentu osigurane. Štedionice koje su ostale one su prešle u sustav banke no i postojeći Zakon o bankama nažalost nije do kraja usklađen sa direktivima Europske unije iz prostog razloga što se on treba zvati Zakon o financijskim institucijama. Znači treba objediniti sve one institucije koje djeluju na financijskom tržištu, a to nisu isključivo banke nego i takozvani niži oblici financijskog poslovanja, niže financijske institucije koje su u nekim zemljama i zemljama Europske unije u mnogočemu doprinjele jačanju malog i srednjeg poduzetništva, jačanju onog ciljanog gospodarstva i upravo te institucije također moraju naći svoje mjesto u novom zakonu za kojeg se nadam da će čim prije doći, a koji bi trebao te sve financijske institucije objediniti i na taj način stvoriti jednu i pokriti ukupnu sliku tog financijskog sektora jer nije dobro bez obzira o kojim se brojkama radi da štedno-kreditne zadruge i ostali niži oblici financijskih institucija koje danas postoje u Hrvatskoj nisu pokrivene ovim zakonom. Znači nemaju, nemaju razinu osigurane štednje, a oni skrbe od onim građanima i od onim slojevima društva koji nažalost nigdje ne mogu dobiti financijsku potporu. Zašto ljudi idu u štedno-kreditne zadruge? Zašto idu u tzv. sumnjive financijske institucije? Zašto se zadužuju umirovljenici na bazi ovih poziva koje možete vidjeti kada čekate tramvaj? Pa isključivo iz razloga što oni nemaju mogućnost da u bankama i u onim organizacijama financijskim o kojima mi ovdje danas raspravljamo dobiju kredit koji im je nužan, možda i za život, možda i za bolest i za bilo šta. Jer vidite ondje piše od 50 do 10 tisuća. Nekome se čini smješno ali jako veliki broj naših građana i danas i taj broj se nažalost, teško ga je procijeniti, ali koristi upravo tim, ja ću reći sumnjivim sredstvima. Ali društvo i financijska, financijski sustav u našoj državi nam naprosto ne da za pravo da to ostavimo špekulantima koji naše građane dovode u situaciju da su upravo za 10 tisuća kuna postali siromašni i ovisnici. I upravo to je i glavnina direktive Europske unije se odnosi na zabranu uopće takvih mogućnosti koje mogu nastupiti. Zbog toga je Zakon o financijskim institucijama koje, koji mora regulirati ovo područje vrlo, vrlo nužan i za Hrvatsku. Da se vratim na sami prijedlog zakona. Također mislim da s obzirom na nove okolnosti koje su nastupile i da su sadašnje banke u potpunosti konsolidirane, da nema razloga da se ne ispoštuje ta razina od 20 tisuća EUR-a. Naravno da će netko kazati ukoliko dođe do stečaja banke tada, ta obaveza preuzima država odnosno agencija jer ne mora biti dovoljno novaca u samom Fondu međutim s obzirom na okolnosti i s obzirom na novi ambijent pa i sigurnost financijskog sektora mislimo da nema gotovo nikakvog razloga da se ne prihvati ta jedna norma koja bi i našim građanima kao i svima ostalima omogućila primjenu te norme do 20 tisuća EUR-a. Jer na drugoj strani mi smo i smanjili premije tim bankama koje ionako u sustavu kad gledate tko u ovoj državi najviše zarađuje? Tko su te strukture? Ne govorim o pojedincima. Da li su to, turistička industrija? Da li je to poljoprivredna industrija? Da li je to prerađivačka industrija? Da li je to pomorstvo? Nije. Financijske institucije su te koje najviše u ovoj državi zarađuju, koje imaju najviše koristi od ovoga što je društvo i svaki građanin dao svoj doprinos da se konsolidira taj sektor. Prema tome mi smo i smanjili dodatno premije. I još im, ćemo im omogućiti da se smanji premije jer je sustav financijski stabilan i moći će se smanjiti te premije pa onda nema razloga da na drugoj strani ne tražimo da se i određeni drugi supstitut na strani onoga što se potražuje od njih isto tako ne regulira. I za to nema uistinu nikakvih razloga. Naravno ovdje kad je spomenuto da je vrijedno i razumljivo očekivati od tih financijskih institucija da se ponašaju onako kako se ponašaju u zemlji gdje su domaćini. Znači u svojoj vlastitoj zemlji i u pogledu načina, odnosa prema klijentima i u pogledu visina interesa ili kamata koje obračunavaju i u pogledu načina na koji to rade. I u pogledu servisiranja i javnih potreba. Nemojmo zaboraviti da te iste banke koje ovdje imaju svoj, svoje vlasništvo u našim bankama sasvim drukčije se ponašaju i prema javnom sektoru i prema potrebama javnog sektora. Prema tome mi moramo ukupnu praksu, pozitivnu, prema kojoj svi želimo ići, a to je europska praksa pa i u financijskom sektoru moramo to tražiti i od svih onih koji su kod nas došli, ja bih rekao, dobrodošli su svi, ali moramo tražiti da se ponašaju onako kako se to ponašaju i u svojoj kući jer samo time dokazujemo u Hrvatskoj da smo europska zemlja i da smo europski narod, a ne samo da nam oni govore što trebamo raditi jer kad oni dođu ovdje onda se ni oni sami ne ponašaju onako kako se ponašaju u svojoj zemlji. Eto na taj način naravno želeći pohvaliti ovaj zakon jer on jest uistinu iskorak i u smislu regulatornog približavanja euro standardima i europskom zakonodavstvu ali i u pogledu realnog jačanja financijske sigurnosti, financijskog tržišta u Hrvatskoj i na taj način ga podržati, ali eto kazati da do drugog čitanja imamo prilike da uistinu ove male, sitne norme uspostavimo i da pokažemo da naš suverenitet nije nešto jer suverenitet je i financijski, suverenitet je i pravni, suverenitet je sve ono što se dotiče našeg odnosa sa svijetom. Mislim da nema razloga da se ove stvari ne poprave. Mislim da, da to možemo svi skupa upravo učiniti ono što je rekao kolega da ovaj zakon nema razloga da se ne donese koncenzusom i da predstavlja jednu snažnu poruku svima i o stabilnosti financijskog tržišta u Hrvatskoj, ali i od našoj odgovornosti prema vlastitoj zemlji. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Nema više prijavljenih klubova zastupnika. Idemo na pojedinačnu raspravu. Prvi je kolega zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Naime apsolutno podržavam predloženi zakon i to iz tri osnovna razloga o kojima smo imali dosta prilike već čuti u prethodnim raspravama i pokušat ću to sažeti. Naime očigledno je da je, da se ovdje radi o jednoj višoj razini regulative se sama problematika dakle sada precizno definira zakonom. Drugo u smislu provedbe načela sigurnosti same štenje ili depozita aposlutno možemo kazati da se radi o jednoj višoj razini sigurnosti. I treće što nije ono što se kaže zanemirivo ili manje važno ad to je da su precizirani rokovi i način isplate koji u ovom smislu zakonskih rješenja predstavlja i novost to je onih 90 dana kao rok u kojem se po zakonu dakle, nužno treba izvršiti isplata. SAmo u iznimnom slučajevima u dodatnom roku od 90 dana. S obzirom da se radi isto o jednoj oblasti koju mi zapravo usklađujemo sa odredbama zakonske regulative u okviru zemalja Europske zajednice, i u tom smislu riješidbe i samoga zakona aposlutno treba podržati. I možda u tom konrtekstu prokomentirati one dijelove koji nisu u cijelosti ili u potunosti usklađeni sa oredbama zakona ili zakonske regulative kako je to u zemljama ili u većini zemalja Europske unije.A i oi tome smo imali prilike dosta toga čuti u današnjoj raspravi. Dakle uglavnom se radi o visni jer po ovome r ješenju naravno to je 100 000 kuna i taj iznos je dakako manji od 20 tisuća eura koji je taj iznos koji je određen dokumentima koji bi se u smislu potpunog dakle u cijelosti usklađenja trebali pretočiti u naš zakon. Ali smo i o razlozima zbog čega se to nije dogodilo već u ovolme prijedlogu zakona isto tako imali prilike čuti. Ja te agrumnete ne bih pponavljao. Ali je isto tako činjenica da smo danas u sferi toga banakrskog financijskog poslovanja na razini toj da je iznos od 100 000 kuna koji se garantira u smislu isplate građanima i to bilo da su sredsta depoirana ili se ona nalaze na tekućim računima u određenim bankama. DAkle to je ta visina sredstava koja je zajamčena u smislu primjene ovoga zakona za isplatu. Ono što je možda ili nismo u uspjeli čuti barem ne u smislu nekakvih većih obrazloženja zbog čega je to konkretno tako odnosno taj odnos između narodne banke sa svojim ovlastima u odnosima na ministarstvo i u odnosu na visinu premije odnosno na stope koje smo imali smo prilike čuti, dakle u ovom promatranom vrenskm razdoblju zapravo n isu povećane nego se smanjuju. Dakle ajmo reći ta logika uvjetno kazano prihoda, pod tim stavkama se s jedne starne smanjuje a s druge strane se dakle povećava odnosno ti ekonomski rizici u odnosu na samo osiguranje se u izvjesnom smislu i povećavaju. Zaključno je da ne duljim da više ne dužim, dakle, ovaj propis ovaj zakon treba apsolustno podržati. On predstavlja u normatinom smislu jedno poboljšanje, jedno kvalitetije rješenje jedan veći stupanj sigurnosti naših u prvom redu građana koji štede u našim bankama, visina tih osiguranih sredstava je 100 tisuća kuna. I treba naravno naglasiti i to da ti standardi osiguranja deepozita su takvi kakvi jesu, dakle kakvi su propisani zakonom. Da oni u smislu visine nisu dosegli onu razinu koju imamo u zemljama europske unije. Ali da će do samoga priključenja Hrvatske Europsskoj uniji i ja u to isto tako ne dvojim i tu standardi biti zadovoljeni na način da se identično odnosno da imamo identičnu pravnu regulativu a samim time i identičan stupanj sigurosti u smislu štednje imamo ovdje u Hrvatskoj kao i u zemljama Europske unije. Hvala lijepa.
Hvala lijepa poštovani kolega. Sljedeći je zastupnik Marko Širac izvolite kolega.
Gospođo potpredsjedice, uvaženi kolege iz Ministarstva financija, kolege i kolegice zastupnici. Mi imamo već dosta dugu tradiciju oko osiguarnja depozita, a zakonom o bankama iz 1993. uređeno je da je banka koja se bavi poslovioma štednje mora štedne ulogesvakog štediše osigurati pri državnoj instituciji za osiguranje štednih uloga u bankama do iznosa kojeg propiše ministar. Već sljedeće godine tj. 1994. godine osnovana je zakonom državna agencija za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka, mislim da je to velika sreća u odnosu na sve ono što se desilo sa poslovanjem naših banaka u tim godinama. To je specijalizirana financijska institucija koja osigurava štedne uloge u bankama i štedionicama, i provodi sanaciju banaka. Banke i štedionice su dužne agenciji kod agencije osigurati štedne uloge do visine koju odlukom propište ministar i plaćati agenciji premiju za osiguranje štednih uloga. Visina premijer i rokove plaćanja uređuje agenacija općim aktom na osnovu kriterija kojega odobrava Hrvatska narodna banka u suglasnosti sa ministrom financija vodeći pri tome računa o stanju u bankama. Osiguranje je depozita započeto je na temelju odluke direktora agencije. I donošenjem pravilnika 8. siječnja 1998. godine. I tada su u kod nas od tada su kod nas u bankama osigurani štedni ulozi u viisni od 100 000 kuna u 100% iznosu, s time da se za banke nad kojima je pokrenut stečajni postupak primjenjuju propisi koji su važnili na dan ostvaranja stečaja nad bankom. To je vrlo važna činjenica na koju ću se ja vratiti u daljnjem tjeku svoga izlaganja. Koncem 90tih godina i početkom 2000. tih nekoliko naših banaka i štedionica nisu mogle više poslovati te je nad njima pokrenut stečajni postupak. Prikupljena sredstva nisu bila dovoljna, za podmirenje osigurane štednje, pa su za te namjene i sanaciju banaka korištene i sredstva državnog proračuna. Koliko sam ja upoznat samo za štednju je trebalo osigurati oko 3 milijarde i 700 miliona kuna, a za sanaciju banaka još daleko veći iznos. U međuvremenu su sve naše banke sanirane, konsolidirane i privatizirane, izuzev Poštanske banke. Prema izvješću Hrvatske narodne banke naše banke posluju vrlo profitabilno, ostatak ili dobiti koje su one ostvarile u protekloj godini prelaze 15%, stoga me jako čudi da predstavnici udruženja naših banaka pokušavaju i poduzimaju mjere kako bi se oslobodili ove obaveze osiguranja štednih uloga, a mi svi skupa znamo da je to zapravo jedina garancija za osiguranje sredstava naših građana koji su u te banke uložili svoj novac i s kojim te iste banke onda dalje posluju. U obrazloženju Zakona predlagatelj ističe da se donošenjem ovog Zakona želi poboljšati sustav osiguranja depozita, te da se vrši usaglašavanje hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvo Europske unije na području osiguranja depozita. Iz ekonomskih razloga ovim Prijedlogom zakona izvršeno je samo djelomično usklađenje sa direktivom broj 9414 Europske unije iz 1994. godine pa da će se potpuna usklađenost izvršiti do pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju. U skladu sa načelima iz Direktive ovim se Zakonom uređuje osiguranje depozita u bankama, tj. novčana sredstva građana položena na račune kod banaka temeljem ugovora i novčanih depozita, o novčanim depozitima ili položena na štedne knjižice, te sredstva položena na tekuće i žiro račune sa ciljem zaštite depozita građana u slučaju stečaja banke. Ovo je jedan veliki napredak, jer do sada su bili osigurani samo štedni ulozi, međutim sada su osigurana, sada bi bila osigurana i sredstva koja se nalaze na računama građana. Osiguranje depozita provodit će Državna agencija za osiguranje štednih uloga, kao i do sada, jel i sanaciju banaka. Nažalost, prijedlog je da osigurani depozit bude samo 100.000 bez obzira da li se nalazi na jednom ili na više računa kod banaka. Prema tome, u narednom vremenu očekujemo i nadamo se da će to dostignuti standarde koji su ovaj propisani spomenutom Direktivom. I sada nešta o onome što nikako ne možem prihvatiti u Prijedlogu zakona, a to je obračun kamata na osigurane depozite. Uređen je člankom 5. stavak 2. na način koji je suprotan načelu Direktive 9419 Europske zajednice prema kojem se na banke nad kojima je pokrenut stečajni postpak primjenjuju propisi koji su važili na dan otvaranja stečaja nad bankom, te stoga odredbe članka 5. stavak 2. treba drugačije formulirati i urediti u skladu sa načelima Direktive. Ne možemo štititi u tom pogledu samo interese banaka, moraju se štitti interesi na prvom mjestu interesi građana, njihovi štedni ulozi u bankama. A ovako kako je predloženo građani bi bili ozbiljno oštećeni. Korektno je i to što se u Prijedlogu zakona određuju i rokovi u kojima će se morati isplatiti depoziti i to rok od 90 dana od dana pokretanja stečajnog postupka. Da bi Agencija mogla izvršavati ove obveze, je li, Prijedlogom zakona se uređuje da banke moraju kod registracije uplatiti 3% od svog temeljnog kapitala u Fond za osiguranje depozita, a tijekom svaka tri tromjesečja plaćati 0,120% od prosječnog stanja osiguranih depozita u proteklom tromjesečju. To je znatno sniženje u odnosu na one obaveze koje su banke imale do sada, jer je ono zapravo iznosilo 5%, a ovaj, sada bi bilo, jeli 4. Kad sredstva uplaćena u Fond za osiguranje depozita pređu iznos od 2% ukupne visine osiguranih depozita kod svih banaka na dan 31. prosinca Agencija uz prethodnu suglasnost Narodne banke može smanjiti godišnju premiju osiguranih depozita. Naravno, u međuvremenu Agencija može ...
Kolega zastupniče, moram vas na vrijeme upozoriti.
Evo, gotov sam odmah. Agencija može sa sredstvima Fonda naraspolagati, raspolagati prema odredbama koje su ovdje predložene i na kraju ističem da su kazne za prekršaje banaka i odgvornih osoba predložene u skromnoj visini i da bi ih trebalo za te prekršaje znatno povećati. Podržavam donošenje ovoga Zakona odnosno da se taj Zakon uputi u drugo čitanje.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Sljedeći, evo, ispričavam se. Imamo jednu repliku. Kolega Pecek, replika, izvolite.
Hvala lijepo. Pa ja bih replicirao gospodinu Šircu, jer smatram zapravo da ono što je on rekao kako je stvarno velik napredak pisanjem ovog Zakona, naprosto nije točno. Zbog čega? Zato jer smo rješenje o 100.000 kuna za građane koji su imali štednju u bankama imali i do sada. Dapače, to čak nije previše ni usklađeno sa preporukama iz Europske unije, što nam i piše u ovom drugom dijelu koji se zove - Usklađenost propisa sa preporukama. U čemu se razlikujemo? I to bitno. Razlikujemo se po tome što je u Europskoj uniji i to 20.000 EUR-a ili 150.000 kuna. To je jedna bitna razlika, a još bitnija razlika je u tome da kod nas osigurani samo štednja odnosno depoziti građana dok o poduzećima ne govorimo ništa, a upravo europske preporuke, a i praksa govore kako se vodi računa i o obrtnicima i o poduzećima koji također imaju depozite u bankama. Kako je to izgledalo u Slavoniji, najbolje znademo kroz primjere Vukovarske banke, Županjske banke, Gradske banke, Cibalia banke, gdje su brojna poduzeća ostala bez depozita, pa i propala. Tu su također ostale i fizičke osobe koje se zovu obrtnici. To područje se nikad nije oporavilo upravo zbog stečajeva banaka, odnosno zbog propasti depozita, a država do dan danas nije na pravilan način reagirala na tu pojavu. Narvno i nakon ovog Zakona koji je usklađen navodno sa Europskom unijom ostat će potpuno jednako. U slučaju da banka ode u stečaj, depoziti poduzeća i obrtnika će propasti. Znači, napretka nema formalno to jesmo uskladili, ali u suštini ništa nismo napravili.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Zastupnik Širac ima pravo na odgovor na repliku. Izvolite.
Ja u svom izlaganju nisam tako široko govorio kako ste vi mene replicirali. Ja sam naveo samo da je napredak u ovom pogledu osiguranja štednje napravljen u onom dijelu koji se odnosi na osiguranje štednih uloga koji se nalaze na tekućim žiro računima građana. Naravno da bi bio sretan kao i vi da je ovom osiguranom štednjom obuhvaćeno malo gospodarstvo, međutim očekujemo da će se to slijedećim izmjenama i učiniti.
Hvala lijepo. Kolega Mato Arlović. Izvolite.
Gospođo potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege, ja moram reći da je mene iznenadio prijedlog da ovaj zakon ide po hitnom postupku, to tim više što se pokušava pravdati kao da je to prijedlog zakona kojim se usklađuje s Europskom unijom. I naravno kad bi to bilo tako onda bi po Poslovniku to moralo ići po hitnom postupku, ali onda je to članak 161., a ne članak 159. na koji se poziva kod obrazloženja hitnog postupka. Prema tome, očigledno je da predlagatelj nije vodio računa o svemu tome. Drugo sama je činjenica, sadržajna činjenica iz ovog prijedloga zakona da ovaj prijedlog zakona nije usklađen sa odgovarajućom direktivom Europske unije, jer odgovarajuća direktiva propisuje da će se trebati jamčiti do 20 tisuća eur-a, odnosno osigurati štednja i depozit do 20 tisuća eur-a. A ovaj prijedlog je ostao kod starog prijedloga kod 100 tisuća kuna. Prema tome, očigledno je da je to svega dvije trećine onoga što propisuje i daje europska direktiva. Naravno ispušteni su obrtnici i obrtne radnje, odnosno mala poduzeća i mali poduzetnici što u svakom slučaju bi također trebalo preispitati i uskladiti sa direktivom Europske unije. Treće i vrlo interesantno, prijedlog zakona ne daje odgovor na jedno od temeljnih pitanja. Ovdje bi agencija, a poglavito fond u sklopu agencije trebao osiguravati sredstva za isplatu depozita u ovoj zajamčenoj visini ukoliko dođemo u situaciju da se otvori stečaj nad bankom ili zadrugom za stanovanje, stambenom zadrugom. A u isto vrijeme se zanemaruje činjenica da je Vlada Republike Hrvatske zajedno sa Narodnom bankom potpisala memorandum sa Međunarodnim monetarnim fondom po kojem se predviđa da će se ukinuti žiro račun Državnoj agenciji za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka. Ako je tome točno, zapravo kako će ta agencija i njen fond moći jamčiti kad će izgubiti bitno element za pravnu osobnost, da bi mogla jamčiti taj dio. Onda bi to moralo očigledno jamčiti državni proračun a ne agencija … kad se taj dio dogodi. Jer ne smijemo zaboraviti da je ta obaveza pred MMF-om prihvaćena na način da će se omogućiti praktički i kontrola Međunarodnoj zajednici da li će to biti provedeno, odnosno Međunarodnom monetarnom fondu. Treće što bih također morao naznačiti, ovdje se uvodi mogućnost da praktički sa naknadom za depozite se omogućuje fondu, odnosno agenciji da može se bar pojaviti na tržištu vrijednosnih papira, kupovati i prodavati vrijednosne papire. I još donekle mogu razumjeti ako se radi o stavku 4. kad fond osim namjene iz stavka 2. ovoga članka koriste se i sredstva za kupovinu drugih, ali je predviđena i mogućnost da se mogu kupovati druge vrijednosne papire iz stavka 6. ovoga članka 17. ali tada treba suglasnost Ministarstva financija. I sad se odjedanputa javlja nešto što je neuobičajno kada su u pitanju ove Agencije, ovakve sui generis, posebne namjene u financijskom poslovanju, da praktički Ministarstvo financija i država preko ove Agencije mogu na financijskom tržištu trgovati, a da u isto vrijeme se ne otvara ono posebno pitanje, i to ću otvoriti sada odmah kao peto. A to je pitanje da Agencija može ne samo vršiti nadzor banaka u dijelu poslovanja sa depozitima osiguranim … ovoga zakona, nego da mogu davati određena mišljenja, odnosno određene obavezne naputke koji se mogu pojavljivati vezano za takvo poslovanje. I sad se postavlja pitanje zapravo kakav je odnos između ovog zakona i Zakona o bankama i kakav je odnos između Agencije i Narodne banke. To ovaj zakon nije riješio, a moram priznati da ni Zakon o bankama ta pitanja nije razriješio i to je pitanje koje će biti dosta ozbiljno i dosta interesantno, to tim više što se otvara i peto pitanje. Ovdje je moguće da u slučaju stečaja treba isplatiti određene novce, međutim ovdje se ne vidi i ne predviđa se u kojem vremenu bi trebalo okončati stečajni postupak i usput budi rečeno, dozvolite da ovdje malo napravim jednu usporedbu. Naime, nevjerojatno ali istinito da na području Slavonije i Baranje, zapravo kao domicilna banka još egzistira samo Slavonska banka iako je i ona postala banka u vlasništvu stranog financijskog kapitala. A sve ostale banke su po sličnom zakonu prije otišle u stečaj i nevjerojatno da neke od njih su u stečaju po tri, četiri i više godina. Primjerice Nova banka je skoro četiri godine i nešto više u stečaju. U isto vrijeme ima na svojim računima više novaca nego što su negdje za 200-tinjak milijuna kuna, nego što je potreba, recimo da obešteti u cijelosti male štediše, odnosno štediše. Postavlja se pitanje zapravo, zašto Agencija ne obavlja svoj dio posla? Zašto ne okonča stečajni postupak? Zašto ne omogući hrvatskom gospodarstvu u Slavoniji i Baranji da zapravo dobije poslovnu banku koja će ga pratiti i koja će to pitanje riješiti? Zašto mi donosimo zakon da odredimo samo visinu do kojeg će jamčiti se, a zapravo otvaramo mogućnost da se u isto vrijeme putem, specifičnog sui generis, reklo bi se financijskog inženjeringa uz potporu države obavlja ovakve stvari. Ja mislim da to nije dobro i da bi trebalo ovo pitanje riješiti, kao što bi trebalo riješiti usput i pitanje Županjske banke koja je u sličnoj situaciji. Jer ovo nema nikakvog smisla da se otvaraju stečajevi, a da se zapravo onda omogućuje tim istim bankama da nastave raditi ali ne više pod kontrolom hrvatske Narodne banke, ne više po Zakonu o bankama, nego zapravo pod kontrolom Agencije za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka koja se pojavljuje kao vlasnik i koja praktički zapravo se ponaša kao bankarska normalna bilo koja kuća ali sa posebnim uvjetima i kriterijima i posebnim odgovornostima na sve ostalo. A ceh plaćaju, htjeli mi to ili ne htjeli štediše. Poglavito je ovdje dosta interesantno pitanje, još nešto, znate, da se Agenciji daju javne ovlasti. I to možemo prihvatiti. Međutim, točno bi se moralo po Ustavu navesti koje su to sve javne ovlasti i koje ovlasti imaju karakter javnih ovlasti kada agencije nastupaju u ime trećih i u kojoj mjeri ona odgovara za taj dio. I koji postupak provodi? Mi taj dio u ovom zakonu nemamo i u takvoj situaciji se bojim da bi i taj zakon umjesto da ubrza rješavanje ozbiljnih problema koji se mogu pojaviti u bankarstvu i gdje treba riješiti neke stvari, zapravo mogu omogućiti dodatno, ako smijem tako reći, ono što nitko ne želi, a to je, to je pitanje manipulacije sa depozitima, pa na kraju krajeva i oblik financijskog inženjeringa. A da je tome tako poglavito govori stavak 3. članka 6. u kojem se kaže između ostaloga, po prvi puta, da Agencija u roku od 90 dana mora isplatiti osigurane depozite, odnosno osiguraninu, i da onda daljnjih 90 dana može sama na temelju odluke uprave proširiti i produžiti taj rok. E pa sad, ja vas pitam tko ne bi imao takvu poziciju da zapravo sam sebi može odrediti kad će ispuniti svoju obavezu i da o tome ne polaže nikome drugom račun. Zašto u takvu poziciju stavljamo ovu Agenciju? Ja osobno mislim da ovaj zakon, ovakav kakav je nije dobar, da ga treba ozbiljno doraditi, da treba u isto vrijeme vidjeti zapravo koja je ne samo pravna nego i subjektna pozicija i na kraju krajeva financijska pozicija ove Agencije. I isto tako posebice pitanje šta je sa fondom. Jer ovdje je premalo naznačeno, osim da fond šta može raditi, osim da se on u okviru Agencije osniva i osim da može između ostaloga dilati sa depozitima i novcima za osiguranje depozita na financijskom tržištu uz suglasnost Ministarstva financija. Ja mislim da ministar financija nije i ne bi smio biti zadužen da se bavi ovim pitanjem nego nečim drugim i trebalo bi se voditi računa da se on bavi izvršenjem proračuna, a ne ovim pitanjem. Hvala vam lijepo, ja iz tog razloga neću moći podržati ovaj prijedlog zakona.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Nema više prijavljenih zastupnika. Želi li državna tajnica Martina Dalić, reći nešto na završetku? Izvolite.
Ja bih ako dopustite, željela reći nekoliko riječi i eventualno dodatnih obrazloženja za rješenje u ovom zakonu. Puno smo raspravljali o iznosu. 20 tisuća eura je iznos koji propisuje europska direktiva. Međutim, želim skrenuti pozornost dakle da postoji također i odredba koja kaže da je moguće i prihvatljivo da taj iznos iznosi i 90% od ovog iznosa od 20 tisuća eura. Međutim zadržavanje iznosa od 100 tisuća kuna osim razmatranja odredaba europske direktive ima ustvari iza sebe i određenu ekonomsku logiku, pa dozvolite da pojasnim. Sustavi osiguranja depozita i sheme osiguranja depozita njihov je cilj pružiti zaštitu onima koji u najmanjoj mjeri mogu ocijeniti različite rizike u bankarskom sustavu zbog postojanja, odnosno u cjelokupnom financijskom sustavu zbog postojanja tzv. asimetrije informacija. Međutim istovremeno kada se uvedu sheme depozita, onda one mogu prouzročiti suprotan efekt. Upravo da ljudi zaborave na rizike koji su povezani sa i držanjem depozita u bankama, jer ti rizici koliko god želimo da financijski sustav je stabilan i koliko god radimo u tom pravcu, uvijek postoje. Povećavanje dakle ustvari takvih iznosa onda dodatno u suštini oslobađa pojedince obveze razmatranja i uzimanje u obzir rizika. Međutim imajući u vidu snagu naše ekonomije, imajući u vidu dohodak per capita, smatramo da je što se tiče sigurnosti građana i njihovih depozita, puno značajnije proširivanje osnovice i uključivanje u shemu tekućih računa i žiro računa nego povećanje iznosa, jer u našim slučajevima postavlja se pitanje gdje je fina granica između štednog depozita i investicijskog uloga. S obzirom dakle da nam proces usklađivanja to dozvoljava, s obzirom da se Hrvatska ne mora uskladiti trenutačno, odabrano je ovakvo rješenje. Hvala lijepo.
Hvala lijepo državnoj tajnici. Imamo ispravak, ja sam htjela objaviti radosnu vijest, ali evo ne ide. Kolega Arlović izvolite.
Ja moram ispraviti da pitanje snage naše ekonomije vezano za osiguranje depozita, a koje banke bi morale osigurati, zapravo baš puno veze i nema sa ovim zakonom. Nemojmo zaboraviti da preko 90% vlasničkih udjela u našim bankama je u rukama stranaca. Prema tome trebalo bi raspraviti pitanje u kojim se odnosima nalaze vlasnici stranci naših banaka u odnosu na ono što treba osigurati i zaštititi u takvoj situaciji nije to baš vezano samo sa našom ekonomijom nego sa puno širim pitanjem i zbog toga treba primijeniti ono što važi za te strance u njihovim domicijelnim zemljama, a to je 20 tisuća eura. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Imamo stanku za ručak do 15 sati, tada je glasovanje. Svima dobar tek, a Mati Arloviću sretan rođendan.
I konačno prijedlog Zakona o osiguranju depozita, prvo čitanje P.Z.E. br. 184. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se prijedlog Zakona o osiguranju depozita. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga Zakona. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da jednoglasno sa 107 glasova za donesen predloženi zaključak. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa radom na 11. sjednici Hrvatskoga sabora. Na dnevnom redu prema redosljedu je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o zakupu poslovnog prostora, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 177; Predlagatelj zakona je Vlada. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupak, koji objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, koju su proveli Odbori za zakonodavstvo, pravosuđe Ustav, Poslovnik i politički sustav, lokalnu i područnu samoupravu. I gospodarstvo,razvoj i obnovu. Izvješće koje ste primili na sjednici. Molim ministricu pravosuđa Vesnu Škare Ožbolt da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite ministrice.