Tražim stanku od 10 minuta, razgovarao bih o tom Povjerenstvu za suočavanje s prošlošću.
Hvala. Kolega Maras.
Hvala lijepo. Tražim stanku od 5 minuta za temu utjecaja na okoliš plana gospodarenja otpadom u Zagrebu, odnosno na djelovanja gradske vlasti i vladajuće većine u gradskoj skupštini.
Može. Kolegica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepa. Molim stanku od 10 minuta u ime Kluba GLAS-a i HSU-a, aktualna politička situacija.
Kolega Sinčić.
Hvala vam predsjedniče Sabora. Tražim stanku od 10 minuta u ime kluba Živog zida i SNAGA-e kako bih govorio o LNG terminalu.
Kolega Vlaović.
Hvala predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege. Tražim stanku u ime kluba HSS-a vezano uz problematiku vodoopskrbe.
Može. Javlja li se još netko? Ako se nitko ne javlja, nastavljamo s radom u 9,50. [[STANKA U 9,40 SATI]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,50 SATI]] Kolega Glasnović je već u prvom redu, on ima prvi riječ u ime Kluba zastupnika Neovisni za Hrvatsku, izvolite.
Poštovane kolege, tu se zadnjih mjeseci govorilo o pravnom okviru za investicije bez kojih nitko neće doći ovdje govorilo o sređivanju katastra, kao sa katastarskih zemljišnih knjiga, to nikog ne zanima, medije najmanje. Predao sam zahtjev za lustracijski okvir koji mora početi u pravosuđu, to nikog ne zanima. Nikog ne zanima uključivanje dijaspore u ekonomski i razvij države i šta imamo danas, danas je rasprava o povjerenstvu za suočavanje sa prošlošću, a šta imamo u diplomatskim krugovima? Imamo u Danskoj primjer jednog Frane Krnića, konzulat, tamo radi, čovjek je stari udbaš i to su vidjeli u dijaspori i naravno to je sadašnjost, to nije prošlost. Evo šta još imamo ovdje? Tu se razgovaralo o rezoluciji 1481 suočavanje s prošlošću EU, 1206 skidanja simbola, govorio sam o komisijama npr. komisije za istinu i pomirbu od južne Afrike do Baltika su formirali zemlje da se riješe tereta svoje prošlosti. U nekim državama vi imate institut za nacionalno sjećanje, oni negiraju svoje sjećanje a to nisu zatirali, pomeli pod tepih kao i mi ovdje u Hrvatskoj, s ovim sam mahao prije 2 tjedna, foreign affairs, tu piše, šta piše, ne mrtva prošlost, kako se zemlje suočavaju sa svojom prošlosti. To su svi napravili osim Hrvatske, Kine, Rusije i mi se čudimo zašto smo gdje jesmo. Bugarska je proglasila komunističku partiju kriminalizaciju, a mi tko vodi povjerenstvo, ljudi te organizacije kriminalne i drugi. … [[Govornik se ne razumije.]] Evo, glavni uzrok zla i podjela u Hrvatskoj je nikad javno raskrinkano karakter jugo-komunističkog režima i genocid koji je počinjen nad hrvatskim narodom. Genocid, klasni aristocid, a najgore memoricid. Ovo je samo nastavak tog memoricida, brisanje kolektivne memorije. Hrvatska je kao čovjek koji se probudi svako jutro sa novim napadom amnezije. Mi ništa ne znam o sebi, nit klinci znaju išta, itd. Evo primjer jedan. Nakon '45., govorim o komunističkim zločinima, a što je od '41. do 45.? Tko treba to istraživati? Desetke tisuća Hrvata je ubijeno katolika, muslimana, od … [[Govornik se ne razumije.]] petokrakom, nestale su župe Grahovo, Krnjeuša, Boričevac, u Srbu smo slavili pokolj nas svojim narodom. Evo primjer jedan. 23.12.1941. godine … [[Govornik se ne razumije.]] Hercegovina, partizani su ubili samo jedan mali primjer toga antifašističkog karaktera. Ubili su 3 ruska monarha ruske pravoslavne crkve u samostanu, ti su starci morali kopati svoj grob onda su ih skinuli do gola i dotukli motikama. To je ruska pravoslavna crkva, oni su pobjegli iz boljševičke revolucije 1917. godine i ovi su ih dokrajčili u Hercegovini. Šta imaju reći na to naši vrli antifašisti? Oni pojma nemaju o tome. Oni sakrivaju to kao zmija noge. Šta su radili zadnjih 30 godina, šta je radilo znanstveno vijeće za obrazovanje i školstvo JAZU-a? Je li samo možda Hajdukovci znaju dolje znaju tko je Frane Tente koji je ubijen u Lepoglavi, mladić 20 godina, '48. godine što je stavio hrvatsku zastavu na Marijan, nitko nema pojma o tome. … [[Govornik se ne razumije.]] i ona stara mantra od jugozomboida, zaboravite prošlost, budućnost, zastrašujuće. Jel' to znači da treba ukinuti i povijest, političke nauke, antropologije, forenziku, totalne gluposti. Kad vam netko to kaže, od ovih nepismenih medija, svaka čast pojedincima, a onda samo se okrenite u drugom smjeru i prekrižite se. Evo, šta se još događa? Danas ćemo govoriti o još jednoj, to nije tema sada, o pljački, mi uopće nemamo bazu podataka o konfisciranoj imovini, nacionalizaciji, koliko milijuna hektara poljoprivrednog zemljišta je uzeto, ništa ne znamo. Ljudi umiru i tu su kršena još i druga ljudska prava, to je pravo na privatno vlasništvo, to je temelj svake demokratske države i taj su zakon produžili još 10 godina. o tome će se danas razgovarati. Ali ove jugozomboide kad ih vidite, recite mi, pa to su ateisti, nek' idu tamo kod onoga Brace, tamo gdje se … … [[Govornik se ne razumije.]] u Samoboru, neki Braco liječi pogledom.
Hvala vam. Idemo dalje, drugi je na redu Klub zastupnika SDP-a i poštovani Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege zastupnici, odlučili smo progovoriti sa ove govornice o jednoj situaciju, drami koja se dešava u gradu Zagrebu, koju gradonačelnik grada Zagreba Milan Bandić želi potiho odraditi, ali mi mu to nećemo dozvoliti, građani grada Zagreba mu neće dozvoliti. U tijeku je rasprava oko studije utjecaja na okoliš, plana za gospodarenje otpadom grada Zagreba. Znači gospodin Bandić najjednostavnije rečeno, želi na konto biznisa velikih firmi ugroziti zdravlje građana grada Zagreba. To mu ne smijemo dozvoliti i ja ću ovdje simbolički reći šta mislim o planu za gospodarenje otpadom grada Zagreba i o studiji koju je naručio grad Zagreb po tom planu i stavit ću je odmah i recikliranje i odložiti jer to građani grada Zagreba ne zaslužuju. Biznis, investitori kojima gore spalionice i odlagališta u Zagrebu svake godine barem jednom koji na konto toga vjerojatno imaju određene i koristi, ne smiju biti preći Bandiću i gradu Zagrebu od građana grada Zagreba. Milan Bandić je predvidio u Resniku veliki centar za gospodarenje otpadom, 200 tisuća tona. Predvidio je u Brezovici, u jednom od najljepših dijelova grada Zagreba, netaknutoj prirodi, najveću kompostanu u RH koja će godišnje raditi 50 tisuća tona. Da vam kažem što to znači? U Brezovici gdje nema osnovne infrastrukture ni cestovne, svakih 20 minuta će proći jedan kamion sa smećem. To Bandiću neće proći i ne smijemo mu to dozvoliti. I treće, gotovo nevjerojatno, u centar grada, podno Medvednice ima namjeru napraviti najveće reciklažno dvorište građevinskog materijala ovdje možda 5 km zračnih od ove sabornice, u Podsused Vrapču, u staroj cementari pogledajte čije je vlasništvo zemlja oko te stare cementare i sve će vam biti jasno kome Bandić ide u prilog. Ali onaj problem koji se tu javlja, čestice, prašina će ići u krug 10 km. Bit će obuhvaćena Medvednica, bit će obuhvaćen cijeli grad Zagreb i to je ono što nam gradska uprava sa Milanom Bandićem želi poručiti i želi napraviti. Sa ovoga mjesta, u ime više od 10 tisuća u ovom trenutku prikupljenih potpisa u Podsusedu-Vrapče, mjesnim četvrtima u gradu Zagrebu, u Brezovici i u Resniku u Sesvetama, govorim vam, neće Bandiću ovo što radiši proći. Podržavamo te ljude i ako treba sa njima ćemo spriječiti i fizički ovo što je Bandić naumio. U Brezovici ne smijemo uništiti jednu od najljepših gradskih četvrti sa velikim infrastrukturno nedoraslim projektima, gdje se, kažem, svakih 20 minuta bi se vozio otpad, odnosno jedan kamion bi prošao tamo. Molim vas, kao svi zastupnici u ovom sabornici, ali molim i zastupnike u Gradskoj skupštini HDZ-a koji drže većinu Milanu Bandiću da reagiraju i da to ne dopuste. U ovom trenutku nekoliko udruga u Brezovici, u Podsused-Vrapču i u Sesvetama su skupili više od 10 tisuća potpisa i mogu najaviti sa ove govornice da će SDP čvrsto stati iza njih i da ću ja kao zastupnik iz grada Zagreba, Gordan Maras i osobno imenom i prezimenom stati iza njih i da ne ćemo dozvoliti da Bandić od nas u Zagrebu radi grad koji će vrtiti biznis nekolicini tvrtki na smeću, a ugrožavati će zdravlje naših sugrađana i budućnost i okoliš našeg grada koji nevjerojatno, jedan je od rijetkih gradova koji ima praktično sve. I planinu i rijeku i jezera. I sada zbog nekoliko kapitalnih projekata koje je Bandić zamislio sa svojim partnerima iz privatnog sektora želi sve to uništiti. E, nećeš Bandiću! Nećeš Bandiću!
Idemo dalje. Treći je Klub zastupnika GLAS-a i HUS-a, poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi kolegice i kolege. Nakon ovakve žestoke diskusije kolege Marasa vezano uz otpad, ja ću ipak malo o jednoj drugoj temi i koristim zapravo ovu priliku za stanku jer možda je ovo zadnja prilika da imate stanku u ovom vremenskom periodu, obzirom da je danas 3. točka dnevnog rada Izmjena i dopuna Poslovnika. Ali, vratiti ću se na temu. Dakle, Povjerenstvo za suočavanje s prošlošću je nakon godinu dana ipak jučer donijelo jednu odluku. Ta odluka bi se mogla nazvati, ima jedna knjiga, ima i tako različitih, različito bi se moglo iskoristiti. Ja neću koristiti ovu govornicu, ali to vam je otprilike slijedeće: mi u zakonu kažemo da se automobil može voziti, a ograničenje alkohola u krvi je 0,5 promila. I sad u zakonu kažemo, postoje iznimke. Pa recimo, za Martinje se može voziti i sa više. Ili recimo postoje dijelovi zemlje u kojoj se tradicionalno uzgaja vinova loza i tradicionalno proizvodi vino, pa i tamo se od prilike do prilike, kad se uhvati netko s autom, može imati i veći postotak alkohola u krvi. Ili možda da imamo nekoga tko će ocjenjivati, znate. Netko sa 0,5 baš i ne treba sjesti za volan, ali netko tko je dobro utreniran sa 1,5 može voziti. I to smo vidjeli. Ljudi moji, živimo u zemlji u kojoj je nešto protuustavno osim iznimno protuustavno. Zaista ne vidimo razloga da ne kažemo da je nešto protuzakonito ili zakonito osim iznimno. To tako jednostavno nije dobro. Nije dobro u smislu poruke, nije dobro u smislu uopće stava prema tome, a najmanje je dobro.. Dakle, Povjerenstvo radi godinu dana. Godinu dana daje razno-različite alibije. Kome u konačnici? U konačnici premijeru. Nakon godinu dana izađe bijeli dim i onda kaže: i onda kaže pa evo, može malo ovako, može malo onako. Postoje vrijednosti koje su u ovoj zemlji bile neupitne. Ako krenemo preispitivati sve vrijednosti, dokle ćemo doći? Dakle, Povjerenstvo je reklo:, u odnosu na nas, pa u zakonu se može nešto promijeniti ili se ne može promijeniti. Ova zemlja ima vrijednosti, te vrijednosti ne trebaju biti upitne. Mi trebamo ići korak naprijed, a ne cijelo vrijeme korak ili dva nazad i ja zaista ne vidim razloga zašto ne bi i neke druge zakone promijenili pa rekli iznimno. Napravimo jedno povjerenstvo pa će ono odlučivati da li je tome tako ili nije tako. Apsolutno kriva poruka koju šaljemo, apsolutno kriva odluka i apsolutno nedopustivo. Hvala.
Četvrti na redu je Ivan Vilibor Sinčić i Klub zastupnika Živoga zida i SNAGA-e.
Hvala vam predsjedniče Hrvatskog sabora. Uzeo sam ovu stanku da govorim o LNG terminalu na Krku, mnogo toga tek treba reći, odnosno, veoma je važna tema, pa ću ovih 5 minuta pokušati otvoriti odnosno, postaviti neke osnovne crte. LNG terminal, plutajući LNG terminal je ekonomska tehnološka tehnička i ekološka katastrofa. Hrvatski narod mora ustati protiv takvog projekta, on je za nas štetan, on nam u startu nudi i skuplji plin 30-50% i također nudi nam zagađenje okoliša. Za usporedbu sa ovim što se pokušava napraviti na Krku, uzeti ću jedan primjer iz Litve, naime u Litvi, u luci Klaipeda, svojedobno je 2015. g. došlo do izgradnje plutajućeg LNG terminala odnosno, do njegovog unajmljivanja. Ideja je bila da se napravi za 4 milijarde metar kubičnog plina, on danas radi samo na 1 milijardi metara kubičnih plina, ne treba niti reći da radi sa velikim gubitkom i da se sam Vilnius, glavnog grada Litve o energetskoj neovisnosti pretvorio u noćnu moru, naime ideja je bila da se plin prodaje Latviji, Finskoj, Estoniji i drugim susjedima, ali taj plin je jednostavno preskup i nitko ga ne želi. To će se isto dogoditi Hrvatskoj, ako mi imamo ovog časa potrošnju negdje oko 3 milijuna metara kubičnih plina, što će nam još na tih 3 novih 7, 8 milijuna metara kubičnih plina. Imamo li ga gdje skladištiti, nemamo, skladište Okolo ima svagdje nekih 500 milijuna metara kubnih prostora. Imamo li ga gdje potrošiti? Nemamo, imamo li ga kome izvesti? Nemamo, zato što je cijena plina previsoka. Pa dobro, ako je očit gubitak, zašto se onda ide u taj projekt, netko očito profitira. Tko profitira? Profitira Amerika, koja će izvoziti svoj plin, skupi plin dobiven hidrauličkim fakturiranjem iz naftnih škriljevaca, iz naftnih pijesaka, zaraditi će također oni sa svojim partnerima, vjerojatno u Norveškoj, koji će nam prodati brod za pretovar plina. Također zaraditi će mađarski MOL to ću objasniti malo kasnije i naravno, gospodin Plenković će profitirat, jer će se moći hvaliti eto Europa je dala milijun eura da se napravi taj projekt, povukli smo novac iz Europe, sve vam je jasno, odnosno trebalo je biti jasno, kad se uzme tko zapravo vodi taj projekt, vodi gospodin Goran Frančić, inače kumski vezan, za gospodina Đuru Popijaća, momentalnog šefa petrokemije u Kutini, prije je bio u Plinacro i ministru gospodarstva to je poznato. Kad se u obzir da je nedavno, točnije u 6. mjesecu 2017. gospođa Martina Dalić, poznata po nevjerodostojnosti i po korupciji u društvu gospodina Hernadija u Budimpešti lica sa INTERPOL-ove tjeralice potpisala sporazum, odnosno, memorandum o … [[Govornik se ne razumije.]] toku plina, kada se uzme druga stvar, da su tehničke karakteristike omogućene, da plin, ne samo dolazi sada sa istoka, u pravilu to je bio ruski plin, nego da se izvozi u Mađarsku i kad se uzme u obzir činjenica da su tarife za prijevoz plina smanjene sa 7 eura po megawat satu na samo 1 euro, po megawat satu, jasno je kamo plin teče. Plin će teći u Mađarsku, ali ne ovaj skupi, LNG plin, ne taj plin, nego ovaj domaći naš plin iz domaćih iz domaćih izvora iz kojih sada pokrivamo nekakvih 40-50% domaćih potreba. Taj jeftini plin će se izvoziti u Mađarsku a nama će uvaliti ovaj skupi LNG plin, to je pakleni plan ministrice Dalić i premjera Plenkovića i ono što je Ivo Sanader napravio sa INA-om i sa naftom, gospodin Plenković očito namjerava završiti, tu će zaraditi prije svega MOL gdje će imati jeftiniji plin, a mi, mi ćemo ispaštati jer ćemo imati prvo skuplji plin, drugo imati ćemo skuplju struju i snositi ćemo naravno ekološke posljedice cijelog ovog projekta. O LNG-u namjeravam govorim još, zahvaljujući promjeni poslovnika, vjerojatno će nam cenzurirati sve što je moguće, ali nema veze, pozivam hrvatske građane da pruže otpor ovom bakrenom planu i da ustanu protiv ovakvog LNG terminala i protiv ovakvih energetskih rješenja koje su samo nastavak pljačke i devastacije INA-e. Hvala.
5 rasprava poštovani kolega Davor Vlaović, klub zastupnika HSS. Izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege, tražio sam stanku u ime Kluba HSS-a kako bih progovorio o problemima vodoopskrbe. Naime, svjesni smo toga da voda je život, da bez vode nema ostanka ljudi na određenom području, da bez dostupne vode nema ni razvoja gospodarstva. Ulaskom RH u EU bila je velika šansa da dostignemo one ciljeve da 75% građana RH ima mogućnost priključka na vodo dostignemo ciljeve 75-80% mogućnosti za priključak i da imamo velik broj priključaka odnosno, da imamo vodu za gospodarstvu. Imate naslove u tiskovnicima, Hrvatska je propustila milijarde kuna za riješiti problem vodoopskrbe i odgodila je veliki dio projekata za 2024. Ali i ovo što je do 2020. bilo planirano i pokrenuto, nije dovršeno. Ugovoreno je negdje oko 5 i pol milijardi, od toga je 4 milijarde bespovratnih sredstava, ali osnovno pitanje je da li je ugovoreno i da li je investirano na svim područjima? Da li imamo svi jednaku šansu? Nemamo. Međimurska županija ima 100% dostupnost za pitku vodu i preko 79% priključaka, dok neke druge regije nemaju niti 70% dostupnost pitke vode. A najveći problem je znate gdje? Slavonija, istočni i regionalni vodovod Sikirevci, vodoopskrbni sustav, koje trebao osiguravati vodu za Brodsko posavsku županiju, Vukovarsku srijemsku i dio Osječko baranjske još uvijek nije dovršen. Do sada je investirano 676 milijuna kuna. Vodovod Vinkovci je bio tu brži, efikasniji, možda i HDZ te županije bio jači, pa je Vinkovci, Županju i taj dio spojen na te vodovod Sikirevci, ali još uvijek nije riješio problematiku naselja Privlaka i onaj dio otok, Komletinci, gdje je velik postotak arsena u vodi, a imali su šansu. Još uvijek grad Slavonski Brod nije spojen na Vodovod Sikirevci, fali 160 metara cijevi i jedna trafostanica. Da li je to kriv gradonačelnik zato što nije iz te političke opcije, da li je kriv vodovod Brod i da li je krivo 72500 građana koliko sam dobio u odgovoru da bi daljnjom investicijom ovaj projekat trebalo dobit vodu. Nisu oni krivi i oni trebaju tu pitku vodu. Zašto se ne provodi Zakon o vodama da se izgrađene vodne građevine prenesu u vlasništvo jedinica lokalne samouprave ili isporučitelja vode s tog područja. Još uvijek se vode Hrvatske vode, a vodu prema dijelu naselja Brodsko-posavske županije isporučuje Vodovod Vinkovci i fakturira po kunu i petnaest a proizvodna cijena je 60, 70 lipa. Kako je to danas moguće da netko iz druge županije isporučuje iz našeg crpilišta Sikirevci koji pripada Brodsko-posavskoj županiji, građanima naše županije po skupljoj cijeni, zarađuje na tome, a da li plaća uopće ikakvu naknadu na zahvaćene količine vode. Ne, koliko ja imam informacije. To je isto kao da bi građani grada Slavonskog Broda tražili da dobiju naknadu na rudnu rentu za naftu iz Đeletovaca koja se crpi tamo. Nemaju zakonsko pravo. Pa nema ni zakonsko pravo Vodovod Vinkovci, Hrvatske vode i ostali neprovoditi zakone Republike Hrvatske. Tražim od premijera Plenkovića da presiječe ovu trakavicu koja traje već 10 godina jer se ne mogu dogovoriti čelnici Vukovarsko-srijemske i Brodsko-posavske županije tko je jači, tko će upravljati ovim sustavom, a trpe građani. 72500 građana po projektu još treba dobiti mogućnost na priključak na ovu vodu. A i ovo što je izgrađeno najmanja je priključenost na tim područjima iz ekonomskih razloga, pa tražim da ovaj projekat bude od strateške važnosti, da uđe u projekt Slavonija. Jer ako smo već skinuli sa liste strateških firmi luku Vukovar, Đuro Đakovića, pa bar dajte ljudima vodu nek' to bude strateški projekat da se to napravi. Jer mi se sad opet bavimo povijesnim temama, pozdravima umjesto da se bavimo vodom i da građani dobiju vodu. Nećete se imati s kim pozdravljati ako ovako nastavimo, svi će iseliti iz Slavonije, jer bez vode nema života tamo. Bez kvalitetne vode i dostatne tokom cijele godine, a prijeti opasnost da ovo ljeto grad Slavonski Brod neće imati dostatne količine vode, jer imaju velike gubitke u mreži jer nisu spojeni na Sikirevce jer se nije ulagalo u održavanje postojećih postrojenja. Svi smo za to krivi, ali najviše oni koji sad imaju mogućnost da riješe, da se zakonito upravlja ovim sustavima i da građani ne trpe. Jer ako ovako nastavimo kažem ili će građani odseliti ili će kao što je najavljeno referendumom tražiti rješenje ovog problema, a možda referendumom i tražit ostavku ove Vlade. Hvala.
Evo ga došli smo do kraja rasprava nakon stanke, pa prelazimo sada na dnevni red.
Izvolite kolega Sladoljev, vi ste digli ruku nešto?
Hvala gospodine potpredsjedniče. U ime MOST-a Nezavisnih lista bih zatražio stanku vezanu za situaciju u hrvatskom školstvu. Mogu i poslije replika.
Je li se slažete da nakon replika to, možemo tako se dogovoriti? [[Upadica Sladoljev: Može, može.]] Kolega Pernar, izvolite.
Ja bih htio zatražiti stanku zbog uhićenja, tj. držanja u zatvoru mlade Palestinke Ahed Tamimi. Hvala.
Dobro. Izvolite.
U ime kluba SDP-a tražim stanku dok se tajnik ne vrati jer nitko ne sluša, ispred, ne sluša naše rasprave. Hvala.
Hvala. Ovdje je predstavnik ministarstva tako da nije to točno ali dobro. Da li još netko traži stanku? Izvolite.
Pa onda bih tražio stanku po ovom predmetu, ako je to moguće, o čemu sada razgovaramo.
Ne, ne, ne, to nije moguće, to nije moguće.
Dobro, ali evo, biti ćemo do ponoći ovdje.
Možete evo za sada o drugim stvarima. Hoćemo li, da li još neki klub traži stanku, prvo da evidentiramo koji klubovi traže stanku? Da li se slažete kao i kolega Sladoljev da završimo replike pa onda jer ih imamo, niz replika. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Replike pa onda stanku, da. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,55 SATI]] Evo kolegice i kolege, hajdmo strasti smiriti ove i nastaviti sa poslom. U ime kluba MOST-a prvi će govoriti poštovani zastupnik Sladoljev. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo danas smo na ovoj polarnoj hladnoći vidjeli koliko je teško pregovarati o kolektivnom ugovoru a sjetimo se koliko je lagano i ugodno i u toplom kabinetu donijeti odluku o kupovini skupih mobitela i luksuznih automobila. Ovim putem postavljam pitanje zašto niti jedna reforma obrazovanja nije donijela reformu o obliku povećanja materijalnih prava učitelja i profesora. Zašto se sve reforme prelamaju preko njihovih leđa? Kada su u pitanju demografija i obrazovanje uvijek se postavlja pitanje gdje je novac, kako namaknuti potrebna sredstva. Interesantno takva pitanja se nikada ne postavljaju kada novac curi na sve strane za nečije interese. Učitelji i profesori ne traže samo svoja materijalna prava već i dostojanstvo i zasluženo mjesto u našem društvu. Oni bi trebali biti jedan od stupova našeg društva a vječito su izvrgnuti dvostrukim mjerilima i pod povećalom raznih inspekcija i birokrata. Kao njihov bivši kolega izražavam punu podršku današnjem prosvjedu i poručujem im da ne odustaju od svojih zahtjeva jer su pravedni i realni. Je li 8 minuta dovoljno za pregovore o tako važnim stvarima? S druge strane ministrica je kod predstavljanja svojih zakona uvijek u ovom Saboru bila prisutna što sam osobno uvijek pohvalio ali ovim potezom je pokazala da joj do pregovora nije stalo. Poštovani ministri, ministrice, vrijeme je da vam ljudi postanu važni i da vam postane stalo. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeći klub je onaj Živoga zida u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Ivan Pernar, izvolite.
Drage dame i gospodo, ja ću danas govoriti o 17.-godišnjoj Ahed Tamimi, mladoj Palestinki koja je u Izraelskom zatvoru trenutno i sudi joj se. Razloga za to je puno a glavni je u tome što ona budući da je u zatvoru ne može javno govoriti, znači njoj su usta začepljena a isto tako je i javnost, kao i novinari i diplomati uklonjena sa njenog suđenja. A to se napravilo zato da bi se sakrila zapravo istina o onome što se događa u okupiranoj Palestini a to je zlostavljanje ljudi, to je otimačina, pljačka, zapravo Palestinske zemlje, masovne deložacije, rušenja kuća i na kraju krajeva mučenja ljudi i ubijanje Palestinaca od strane izraelskih okupacijskih vlasti. Htio bih posebno naglasiti da je neki dan uhićeno i 10-ero članova njene uže obitelji, odnosno šire obitelji i oni su sad svi također u zatvoru. Znači ono što Izrael radi je zapravo odmazda, odmazda zato jer je njen slučaj postao javna stvar i zato jer sada cijeli svijet o tome govori. Stvarni kršitelj prava i stvarni razlog zašto je Ahed Tamimi u zatvoru nije njeno ponašanje zato jer je izraelski vojnik remetio mir njenog doma, upao u njen dom i to što ga je ona ošamarila, ošamarila ga je s razlogom jer ga može biti sram zbog toga što radi. I htio bih reći da je ključni razlog zapravo zašto je došlo do cijelog incidenta u tome što Izrael ne poštuje međunarodno pravo, ne poštuje rezoluciju glavne skupštine UN-a 194. koja kaže da se preko 700 tisuća Palestinaca mora dopustiti povratak njihovim domovima, Izrael tu rezoluciju ne poštuje, ne poštuje niti Rezoluciju 2.4.2. od Vijeća sigurnosti UN-a koja kaže da se mora povući sa područja okupiranih 1967. odnosno sa zapadne obale i da se Izrael povukao sukladno toj rezoluciji sa za zapadne obale mi danas ne bi imali sukob Ahed Tamimi, izraelskih vojnika u njenoj vlasnitoj kući. Također Izrael krši i druge rezolucije Vijeća sigurnosti UN-a, među njim i 2334 koja kaže da se mora zaustaviti gradnja ilegalnih naselja na okupiranoj i otetoj Palestinskoj zemlji, Izrael ni tu rezoluciju znači 2334 ne poštuje iako je od Vijeća sigurnosti, ne poštuje niti rezoluciju 497 Vijeća sigurnosti UN-a koja kaže da je okupacija Golanske visoravni bez pravne osobe nevazeća i da se Izrael mora povući od tamo. I zapravo radi se o tome da Izrael krši svako međunarodno pravo i da je Benjamin Netanjahu izraelski premijer zapravo jedan kriminalac i da je zapravo mjesto u zatvoru njemu a ne Ahed Tamimi. Ahed Tamimi mora ići van iz zatvora Izraelskog a Benjamin Netanjahu mora ići u zatvor. To je jedino pravedno rješenje i sram me zbog toga jer Hrvatska, moja zemlja priznaje taj, da tako kažem nelegalan entitet i sram me zbog toga što naša Vlada planira kupiti od Izraela rabljene avione F16 koji su prethodno bacali bombe po glavama palestinske djece. Taj ugovor je sporan, od njega Hrvatska nema koristi, jedino će Izrael zaraditi novce na našoj korumpiranoj Vladi.
Kolega Nikola Grmoja, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, tražim stanku u ime Kluba Mosta o situaciji socijalnih stanova u Dubrovniku.
Zahvaljujem. Ima li još netko? Poštovani kolega Pernar, izvolite.
Ja tražim stanku na istu temu.
Zahvaljujem. Ima li još netko? Određujem stanku do 21,15 sati. STANKA U 21,05 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 21,15 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo sa radom plenarne sjednice. Stanku je u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista tražio poštovani kolega Nikola Grmoja. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Dobio sam niz poruka ljudi iz Dubrovnika da reagiram po ovoj temi, a budući da ćemo imati raspravu o izmjenama Poslovnika, sutra i glasovanje kojim će nam se uskratiti praktički ovom pravo na stanku i da govorimo o određenim problemima, posebno onim lokalnim, a ja sam uvijek koristio ove popodnevne sate za govoriti o tim problemima, sad ću govoriti o ovom. Znači, tiče se stanara socijalne zgrade u Dubrovniku. Dvadeset i jedna obitelj dobila je 8 dana za iseljenje od gradonačelnika grada Dubrovnika. Radi se o socijalnoj zgradi u Mokošici. Nalog za iseljenje su dobili ljudi od gradonačelnika Mate Frankovića gdje je uveden jedan cenzus od 1704,00 kune mjesečnih primanja. To je grad odredio po članu domaćinstva, iznad kojeg ostvaruju li stanari ove zgrade primanje, znači, ne mogu više biti korisnici. Svi znamo kakve su cijene što najma, što nekretnina u gradu Dubrovniku i možemo samo misliti u kakvom se problemu sada nalaze ovi ljudi koji se u roku 8 dana moraju iseliti. Jedan od naših najčitanijih portala je pisao o slučaju jednog HDZ-ovca koji je također bio korisnik tog stana koji je i gradski vijećnik HDZ-a u gradu Dubrovniku, koji istovremeno iznajmljuje … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Molim? Da, da, da. Koji iznajmljuje luksuznu vilu kod Dubrovnika. Ima tu naravno i slučajeva gdje je trebalo revidirati ta prava kao što je u ovom slučaju, ali sigurno ima ljudi koji nemaju drugi prostor za stanovanje i koji zahvaljujući ovoj odluci gradonačelnika će ostati bez krova nad glavom. Ja zbog ovih apela koje sam dobio iz Dubrovnika pozivam gradonačelnika da ponovno razmisli o ovom odluci, da vidi stvarno koji su ljudi u situaciji da nemaju dovoljno sredstava da osiguraju sebi kroz nad glavom i da se ne ide tako kao što je jedan dubrovački portal napisao đonom prema građanima Dubrovnika. Mislim da to nije dobra odluka, da treba o tome razmisliti. Slična je ova tema o kojoj smo danas cijeli dan razgovarali, koja je pobudila ovoliko rasprava i replika i evo, nadam se da će gradonačelnik Dubrovnika, s obzirom i na stanje gradskog proračuna grada Dubrovnika razmisliti o tome i izaći ovim ljudima u susret, a mi ćemo ipak usprkos namjerama vladajućih da nas ušutkaju govoriti o ovim problemima i dalje. Možda ne u ovim stanka na koje smo imali pravo kroz cijelo ovo vrijeme, ali ćemo sigurno naći načina ili kroz tiskovne konferencije ili kroz nešto drugo da govorimo o ovim problemima. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Grmoji na obrazloženju stanke. Slijedeći se za stanku javio poštovani kolega Ivan Pernar u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e. Poštovane kolegice i kolege, kolega Grmoja, kolega Šuker, ja bih vas lijepo molio da ne ometamo kolegu Pernara dok obrazlaže stanku. Izvolite.
Uvažene dame i gospodo, dok mi raspravljamo o pitanju zaštićenih najmoprimaca događa se jedan, nazovimo to, val deložacija koji ne obuhvaća ne samo Dubrovnik nego i Zagreb. Njegovi provoditelji su gradonačelnici gradova, znači Bandić i gospodin koji je trenutno u Dubrovniku. I što se događa? Događa se to da je Katja Šarić sa svojim sinom neki dan bila deložirana iz svog, odnosno iz socijalnog stana, a nema kamo. Jednostavno su je odveli u sklonište za beskućnike, koliko sam shvatio. A s druge strane, vijećnik HDZ-a koristio je gradski stan, a imao je vilu. I sad, što se događa? Sad kad su mediji se raspisali o tome, on kaže: dobro, dobro, dobro, pogriješio sam, izlazim van iz stana. Međutim, nisu u istoj situaciji on i Katja Šarić, niti stanari one socijalne zgrade u Mokošici kojima isto prijeti kolektivna deložacija. Zapravo me podsjeća politika HDZ-a na Robespierre-a. Robespierre i ta njegova ekipa, još su dvojica jedan bili. Oni su vjerovali da će sve društvene, znači socijalne probleme riješiti giljotiniranjem. Jednostavno, kaže zašto ste siromašni? Zato jer nismo dovoljno giljotinirali ljude. I to je bio, on je dnevno pozivao na giljotiniranje. Jednom su u 2 mjeseca 4000 ljudi giljotinirali i držali su ljude u uvjerenju tj. masa je vjerovala da je to put u bolje sutra. Tako isto i vi iz HDZ-a i gospoda iz HNS-a i Bandić Milana, isto vjerujete da je rješenje za ne znam koje sve probleme društvene, kao npr. ovaj sa vlasništvom stanova, u deložacijama, u iseljenjima. Kad je Robespierre dao giljotinirati svog preostalog. Bilo ih je troje, jednog je ubila jedna ženska, drugog je on dao giljotinirati i to pazite pod kojom izlikom. Rekao je da nije bio dovoljno revolucionarno nastrojen. I kad su tog Robespierre-ovog suradnika vodili na giljotinu, on je rekao jedino žalim zbog toga što ovaj štakor će nakon mene otići. I onda je na kraju Robespierre kad je giljotinirao među ostalim i njega, i kad je došao kralj na red i kraljica, kad je i njih giljotinirao, onda je rekao masi, kaže: ali među vama ima onih izdajnika koje bi trebalo giljotinirati. I oni su tad, svatko je onda pomislio, čuj, možda on na mene misli i tad je jedan uzeo pištolj i upucao je Robespierra i onda su njega giljotinirali. A ironija je u tome da su ga čuvali prije giljotine u istoj sobi gdje je bila i ona Marija Antoaneta i onda je njegova glava odletila. Ali što vam hoću reć, ove deložacije koje vi sada tu sirotinji predlažete moglo bi se dogoditi u slučaju da izgubite vlast, da se pila okrene protiv vas i da danas sutra vi budete oni koji budu deložirani. Ja ću sada reći svima koji su u opasnosti pred deložacijom, to je problem, to je problem dame i gospodo ili vi ili oni, nema treće. I zato svi izađite na izbore i glasajte za Živi zid. I to je to. A inače samo da vam kažem, bila je rasprava doktor Guillotin koji je izmislio giljotinu, baš sam o tome jučer čitao, bila je rasprava kako bi izgledala giljotina i da li …
Kolega Pernar, Robespierre nema veze sa Dalmacijom odnosno sa Dubrovnikom i koliko znam ne živi sada trenutno u ovom vremenu. Molim vas da se držite teme i da se sadašnju aktualnost.
Da, ali hoću reći da bi ova društvena revolucija koju je devedesetih pokrenuo HDZ bi se mogla u konačnici okrenut protiv njih. Evo samo to. Hvala.
Hvala poštovanom kolegi Pernaru. Kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo predsjedavajući, tražim stanku u ime kluba MOST-a 10 minuta aktualna politička situacija u Hrvatskoj.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Maras, izvolite.
Ja tražim stanku po istom pitanju.
Zahvaljujem kolega Maras. Poštovani kolega Pernar, izvolite.
Ja tražim stanku zbog manipulacija u režiji HRT-a. To je to, hvala.
Zahvaljujem kolega Pernar. Određujem stanku 23,25 nastavljamo dalje sa radom.
Evo poštovane kolegice i kolege, nastavljamo sa stankama i prvo će u ime kluba MOST-a nezavisnih lista govoriti poštovani zastupnik Miro Bulj.
Uvaženi kolegice i kolege, sloboda govora koja je dostignuta u Republici Hrvatskoj u ove sate će se pokušati na način, na nedemokratski način naravno izmjenom Poslovnika narodnim zastupnicima uzeti pravo riječi, pravo govora. Sloboda govora je osnov demokracije, sloboda govora je ono zbog čega su nas birači birali da izražavamo svoje stavove. Ali je činjenica da izmjenom Poslovnika, … [[Govornik se ne razumije.]] Poslovnika kojim se zabranjuje govor kojim smanjuju prava saborskih zastupnika koja su do sad imala, podsjećaju na totalitarna vremena. Nije ovo samo slučaj saborskih zastupnika, slučaj novinara na Hrvatskoj radioteleviziji Tihomir Dujmović, Maja Sever, gospodin Šikanjić zbog toga što je kritizirao Vrdoljaka bez obzira što je bio i kritičar jedan od najvećih MOST-a, zabranilo im da djeluju kroz svoje misije koje su svjetonazorski različiti pogledi, ali koji su otvarali određene društvene teme. Kolege zastupnici iz HDZ-a ovo je sramotno ako u ovo vrijeme oko pola noći otvorimo Poslovnik, raspravu o Poslovniku normalno bi bilo vrijeme već ako mislite mijenjati da to bude u vremenu ujutro, znači petak u 9,30 kao što svaki dan počinje i neka hrvatska javnost vidi kakav je odnos prema onima koje su birali. Da li se ja slažem sa vama kolege Maras, Sinčić ili vi sa mnom to je manje bitno, ali ne možete nam zabraniti govoriti i nećete. Možda mislite vi sada ćete nam zabraniti govoriti. Puno je krvi proliveno za Ustav Republike Hrvatske, za zakone, ali da na ovaj način u pola noći, u noćnim satima uvodite flaster Poslovnik, zabrana govora zastupnicima je ne diskriminirajuće nego podsjeća na totalitarne režime kao što je radio ni Mao Ce-tung se ne bi sramio, posramio bi se. Pozivam vas još jednom ispred kluba MOST-a zbog demokracije, zbog dostignutih prava na slobodu govora ne samo u Parlamentu nego i novinara na HTV-u kao što je kolega novinar Dujmović, Maja Sever, gospodin Šikanjić njima ste zabranili govoriti zbog kritiziranja Vrdoljaka i vas koji ovdje sjedite. I sad i nama želite zabraniti. Ja vam šaljem poruku gospodo nećete. Ali zbog demokratskih načela u pola noći raspravljati o Poslovniku, pa jel' vas sram? Pozivam vas da ujutro pred javnosti, pred svim kamerama, pred narodom javno iskažete svoj stav o zabrani dostignutih prava što se tiče slobode govora zastupnika, to radite novinarima a to je poruka i građanima. Ali vam mi to nećemo dozvoliti, niti će vam proći ovaj Poslovnik kao što mislite. Hvala.
I sljedeći klub zastupnika onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Maras, izvolite.
Hvala lijepa kolegice i kolege. Ovo je nešto što slušamo mjesecima i kritike pojedinih zastupnika, pogotovo to dolazi iz vladajuće većine koji govore da se Sabor dovodi na neku razinu koja nije primjerena, a sada nam se pokazuje od strane HDZ-a da u biti je za njih Sabor samo forma. Znači zbog čega mi ovdje u ponoć čekamo raspravu o Poslovniku? Zbog toga što HDZ, klub HDZ-a, zastupnika HDZ-a mora odraditi formu, samo da se obavi rasprava. Njih nije briga šta će biti u toj raspravi. Oni bi bili najsretniji da mi svi odemo doma, pa bi onda i oni išli doma. Evo da sad povučemo svi rasprave tu bi izašao kolega Reiner za govornicu, rekao dvije rečenice i svi bi otišli doma zbog toga što je njima rasprava oko Poslovnika samo pitanje forme, samo pitanje forme da naprave ono što su naumili, nije to nikakva želja za posebno povećanjem neke kvalitete rasprave, za željom da zastupnici budu produktivniji, da brže radimo, to su gluposti. Želja je da naprave saborske rasprave onako kako misle da će njima odgovarati i misle da će im u tome Poslovnik pomoći. Ja vas mogu unaprijed upozoriti i prije ove rasprave i nadam se da će razum prevladati bez obzira šta je kasno, bez obzira štasmo dugo danas ovdje, ja se nadam da će razum prevladati, kolega Bačić. I da ćete doći sebi narednih 10 minuta i da ćete postati svjesni da ovo nema nikakvog smisla i da sad završimo raspravu koja se vodila danas cijeli dan oko najmoprimaca i najmodavaca, odnosno vlasnika stanova i da ovo zaključimo i da sutra održimo jednu kvalitetnu raspravu koja može biti u okviru dogovora između klubova da ne traje 10 sati, ali da se svi argumenti iznesu u ime klubova i nekoliko rasprava, mislim da će na to svi pristati. Da se ta rasprava odvije ujutro, od 10 do 1, 3 sata je sasvim dovoljno ili pola 1, da se onda izvrši glasanje itd. To bi razum nalagao i baš će biti zanimljivo vidjeti da li vas glas razuma može na to navesti. Ili ćete napraviti ono što ste najavili a to je da se odradi nešto čisto radi forme i da mislite da će tako se rasprave u budućnosti usmjeravati, jer neće. Ja vam to mogu odmah reći, u svoje ime. U svoje ime ovdje govorim, ne želim sad stavljati kolege iz Kluba zastupnika SDP-a u tu poziciju, u svoje ime vam ja kažem da kakav god bio Poslovnik, nećete vi ušutkati mene a vjerujem da nećete ni dosta drugih zastupnika. Tako da pozivam vas u ime razuma kolega Bačić, niste se javili, obično ste onaj koji zatvara u ime klubova raspravu, ali to možda i nije loše jer možda bi sad morali nešto reći šta bi bilo suprotno od onoga šta bi vas možda razum natjerao da 10 minuta razmislite. Tako da evo, imat ćete sada kolegu Pernara i još kolegu državnog tajnika iz HNS-a završno oko zakona kojeg smo imali i ajmo tih 10 minuta iskoristiti da razum prevlada. Da danas zaključimo i da se sutra nađemo i održimo jednu kvalitetnu raspravu. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeći klub zastupnika je onaj Živog zida u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Ivan Pernar, izvolite.
Drage dame i gospodo, sjećam se svog suđenja sa Aleksandrom Stankovićem na Općinskom sudu u Zagrebu i on je tada uvjeravao mene da je on dobar i objektivan novinar. Međutim, sve više ljudi koji sumnja u njegovu objektivnost. I uglavnom jedan argument on je iznio kao razlog zašto je on dobar novinar. I on je rekao uprave HRT-a su se mijenjale, dolazile i odlazile, vlasti su se mijenjale, a ja sam ostajao. To je dokaz da sam ja bio kvalitetan i dobar i objektivan novinar. Ja sam mu na to rekao gledajte, bilo je i drugih ljudi koji su bili slikovito rečeno dobri za svaku vlast i koja je svaka vlast ostavljala da rade na HRT-u i koji su se naravno kako su se vlasti mijenjale, tako su se i oni slikovito rečeno pomicali. I naravno on je odbacio moj argument, međutim postavlja se pitanje, ako je uistinu Aleksandar Stanković dobar i kvalitetan novinar, ako je uistinu objektivan, ako uistinu radi svoj posao kako bi trebao, kako je moguće da još nije smijenjen? Jer svi znamo da na HRT-u svaki novinar koji dobro radi svoj posao, da mu leti glava, da se miče. I odgovor je u tome što on selektivno zove goste u emisiju, to je jedna strategija. Npr. odvjetnike koji zastupaju ovršenike ili one koji su žrtve agresivnih postupanja njihovih kontrolora koji maltretiraju ljude, pokušavaju bez sudskog naloga ući, šalju prekršajne naloge iako nisu utvrdili prekršaj, znači da osoba posjeduje prijamnik RTV signala, njihovog odvjetnika nije pozvao, pozvao je u svoju emisiju Nedjeljom u 2 samo odvjetnika HRT-a, masona Marijana Hanžekovića. Znači o čemu se radi? Ljudi su poslije raspravljali kakav je on bio prema Hanžekoviću, jel' bio korektan ili nije. Moje mišljenje je čak da je i bio korektan. Međutim nije poanta u tome kakav je on bio prema Hanžekoviću, poanta je bila u tome da on odvjetnika druge strane nije pozvao u emisiju. Onaj novinar koji je objektivan, on će pozvati obje strane. On to nije učinio odnosno nije napravio u idućoj emisiji sa drugim gostom. Druga taktika koju jest da tobože pozove nekoga tko nije na liniji režima ili drukčije razmišlja od vlasti u svoju emisiju, i evo, vidite kako mi na HRT-u dajemo svima priliku. Međutim onda kada ta druga osoba dođe, onda dok odgovaraju prekida, onda on određuje teme o kojima će se govoriti, koje možda javnost uopće ne zanimaju, ali on ih forsira itd. I to je zapravo njegov modus operandi. Znači osjetljive ljude odnosno ljude koji zastupaju drugu stranu, kao u slučaju TV pretplate, koji zastupaju žrtve njihovih pravnih službi i odvjetničkih društava, odvjetnike žrtvi se ne zove, a s druge strane i ako se pozove, recimo mene kada je pozvao u emisiju onda prekida, ne dozvoljava govoriti, nameće teme itd.. I s takvim pristupom je on omogućio HRT-u nešto što bih ja nazvao privid da na HRT-u postoji objektivno novinarstvo. Ali to što on radi to nije objektivno novinarstvo i vi koji ga štitite, štitite zapravo po mojem mišljenju jedno neobjektivno novinarstvo, ne profesionalno novinarstvo. I ono što je on, on je rekao, kaže ja sam dobio nagradu da sam najbolji novinar. Ja sam rekao ne brine me to što je on dobio tu nagradu nego se pitam ako je on najbolji kakvi su ostali, kakvi su ostali novinari ako je on najbolji? I to vam sve govori o stanju novinarstva u Hrvatskoj i općenito novinarskoj struci a i o stanju na HRT-u. Mislim da je krajnje vrijeme da se preispita način na koji se vodi HRT, da se profesionalizira, da se stave ljudi koji su objektivni a ne pristrani i da Aleksandar Stanković više ne bude voditelj emisije na HRT-u. Hvala.
Hvala lijepo. S time smo završili sa stankama.
Evo ga došli smo do kraja rasprava nakon stanke, pa prelazimo sada na dnevni red. Prva točka - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji, prvo čitanje, P.Z. br. 286. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava Republike Hrvatske i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo i Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Izvolite. Ovdje je sa nama poštovani Željko Uhlir, državni tajnik u Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja. Izvolite.
Cijenjene dame i gospodo, predsjedniče Sabora. Zakon o društveno poticajnoj stanogradnji prvi puta je donesen 2001. godine i to je jedan od onih zakona koje bi trebalo s vremena na vrijeme usklađivati sa stanjem u gospodarstvu i tržištem nekretnina u našoj državi. Tako je nekoliko puta do sada već izmijenjen. Uvedene su novine od tadašnjeg prvog zakona koji je omogućavao samo prodaju stanova našim građanima pod posebno povoljnim uvjetima, jedinstvenom kreditnom linijom i učešćem Republike Hrvatske u izgradnji takvih stanova. Kasnije se modificirao na način da je uveden i program POS plus s kojim se moglo kupovati i stanove izgrađene već na tržištu kroz modalitete društveno poticajne stanogradnje. I zadnja promjena koja je bila 2013. godine kada se je promijenio i uveo u društveno poticajnu stanogradnju modalitet najma stanova. Ovim sada izmjenama koje su predložene nekoliko elemenata se usklađuje sa drugim zakonima, između ostalog sa Zakonom o gradnji gdje se pojmovno usklađuje građenje i gradnja, odnosno pojam etalona i etalonske cijene građenja iz kojeg su isključeni oni elementi koji ne pripadaju tom opisu pojma. Nadalje što se tiče usklađenja sa gospodarstvom i kretanjem na tržištu nekretnina, 2015. godine stupio je na snagu Zakon o porezu na dodanu vrijednost koji se počeo obračunavati i na promet zemljišta. Na taj način s obzirom da je fiksna cijena, maksimalna cijena u stanovima POS-a a jedna od utjecajnih varijabli je i zemljište, trebalo je dakle korigirati taj utjecaj. I ovim prijedlogom zakona se omogućava povećanje maksimalnog udjela cijene zemljišta sa 20 na 25% u strukturi cijene stana, te zbog kretanja na tržištu rada i materijala dopušteno je dodatno povećanje maksimalne cijene za 5% što ukupno znači da bi se od vrijednosti koja se iskazuje sa etalonom građenja od 6000 kuna, cijena prodajna maksimalna u društveno poticajnoj stanogradnji popela sa 140 na 150% etalonske cijene. Znači kroz to se uračunavaju i svi dodatni dopunski i popratni radovi u gradnji. Osim toga tako da bi maksimalna cijena iznosila 9000 kuna po metru kvadratnom, maksimalna dopuštena. To ne znači da će ona biti i korištena što sve ovisi o ulaznim troškovima. Također jasnije se definira izvor javnih sredstava i obveznika njihovog osiguranja, između ostalog što je Zakonom o društveno poticajnoj stanogradnji u jednoj njegovoj izmjeni omogućeno da postoje i lokalne agencije za društveno poticajnu stanogradnju. Tako ih imamo u Varaždinu, Koprivnici, Dubrovniku i Rijeci i odnosi između države agencije i lokalne nisu bili precizirani u dosadašnjim verzijama zakona već se to sada dodatno obrazlaže i uređuje. U tim odnosima između lokalnih agencija i Državne agencije APN-a bilo je potrebno između ostaloga i regulirati tzv. rezervni fond što znači da lokalne agencije ako planiraju neke projekte moraju računati i na neke rizike koji se mogu pojaviti u realizaciji tih projekata i imati osnovan svoj rezervni fond kako bi ti projekti uspješno se završili i da onda s tog stanovišta se ozbiljnije prihvate projektiranja i planiranje projekta. Dakle donošenjem predloženog zakona osigurat će se usklađenje sa zakonodavnim okvirom i jasnije definiranje korištenih pojmova, usklađenje najviših cijena sa realnim stanjem u graditeljstvu, jasnije definiranje prava i obaveza neprofitnih pravnih osoba koje su osnivači jedinice lokalne samouprave, omogućavanje bržeg pokretanja novog programa za stambeno zbrinjavanje koji bi u konačnici omogućio višestruke koristi za RH, a to znači da osim osiguranja sredstava za gradnju stanova za potrebe MUP-a i MORH-a otvara se mogućnost i osiguranja sredstava iz državnog proračuna za gradnju stanova kroz društveno poticajnu stanogradnju i za javne službenike. A u javne službenike spada kompletno zdravstvo, školstvo, znanost i kultura. Ideja je u nastavku da se napravi program kojim bi se omogućilo za ta deficitarna zanimanja u javnim službama pod povoljnim, iznimno povoljnim uvjetima u slabije razvijenim sredinama osiguranje stanova za potrebe deficitarnih kadrova. Provedba predloženih izmjena i dopuna Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji ne iziskuje osiguranje dodatnih sredstava s obzirom da se iz planiranih sredstava u proračunu namjerava realizirati navedene programe. Eto zahvaljujem.
Hvala. Imamo četiri replike i kolega Grmoja pet, znači prvi je na redu poštovani Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege. Kada govorimo o ovom problemu moramo sagledati cjelokupnu situaciju jer nije mijenjanje zakona i povećanje cijene za određeni iznos rješenje za sve gradove. U potpunosti sam siguran da ta cijena neće biti dovoljna i da nećemo imati takvih stanova u nekim sredinama u RH i to velikih gradova, pogotovo u Dalmaciji i Primorju dok će u Zagrebu biti nešto, ali na rubnim dijelovima grada šta ako se infrastruktura posloži i ne mora biti loše. Znači mi moramo imati strukturu i analizu zbog čega i za koje gradove smo namijenili ovo povećanje da vidimo da li će od toga imati efekta. Dizati cijenu samo radi dizanja cijene, ja mislim da nema nikakvog smisla i da neće imati velikog utjecaja na izgradnju odnosno na izgradnju novih stanova neće imati nekog velikog utjecaja ova izmjena zakona. Ali ono šta mene više brine je nevjerojatna lakoća ignorancije sada 300 obitelji ovdje ispred Hrvatskog sabora da im se nitko nije obratio ispred ministarstva, evo ovdje je gospodin Uhlir vezano za zaštićene najmoprimce. Izađite ispred tih ljudi i kažite im dvije, tri riječi gospodine Uhlir, nemojte ih ignorirati bez obzira šta ste sa druge strane, šta ste vi taj koji gurate zakon da bi ti ljudi za pet godina otišli na cestu. Izađite i objasnite im šta im imate za reći, 300 ljudi se ovdje smrzava, a vi se niste udostojali niti dvije minute ljudima dve rečenice reći i objasniti im šta radite. Evo to bih vas sada zamolio, ja se ispričavam, morao sam ovako reagirati jel me to zbilja smeta. Hvala lijepo.
Hvala. Želite li odgovoriti?
Mogu odgovoriti na ovaj konstruktivni dio vezan uz temu i zakon koji je sada na dnevnom redu, a radi se o tome da su analize rađene praćenjem tržišta nekretnina i tržišta rada. Naravno da onaj dio koji se posebno odnosi na PDV na zemljište je potpuno egzaktan podatak. Ako je PDV na zemljište 25%, a utjecaj zemljišta na cijenu je 20 onda je 5% povećanja jasno izračunato. Što se tiče adekvatne cijene po svim gradovima, naravno da nije moguće u najskupljem našem gradu Dubrovniku realizirati društveno poticajnu stanogradnju jer onda bi to izlazilo iz okvira opće ideje društveno poticajne stanogradnje, ali lokalna uprava može doprinijeti svojim dijelom odricanjem od naknade za zemljišta za komunalne poslove koja mogu njihova komunalna društva izgraditi i na taj način se može cijena zadržati u okvirima ovih koje su maksimalno propisane.
Prije druge replike imamo povredu Poslovnika, kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Znate da ja se dosta striktno pridržavam pravila i ne bi reagirao da ste vi reagirali, povrijeđen je članak 238. gospodin Uhlir je okvalificirao moju raspravu konstruktivnom odnosno drugi dio vjerojatno njemu nekonstruktivan i destruktivan, ali to pokazuje samo njegov odnos prema građanima. Ja sam spomenuo da 300 ljudi gospodine Uhlir se sada smrzava ispred sabornice, vama je teško tim ljudima izaći na oči i reći im nekoliko rečenica, zbog toga što ste osobno zainteresirani da ovaj zakon prođe s obzirom da se radi o velikom vrlo vjerojatno velikom materijalnom interesu koji je svima dostupan javno, ali ukoliko pročitaju određene medije. Nemojte govoriti meni da sam konstruktivan odnosno ne konstruktivan, to nije u redu, to nije u skladu sa Poslovnikom, izađite pred ljude i pogledajte mu u oči ukoliko to imate snage. Hvala lijepo.
Kolega Maras nije došlo do povrede Poslovnika, neću vam izriči opomenu ali mislim da nije bilo lijepo ovo što ste napravili. Idemo na drugu repliku, poštovani kolega Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Ovo je preozbiljna tema i žao mi je šta ministar nikako se ne, izražavam žaljenje i protivim se što ministar nikako Štromar ne dolazi na ovako bitne teme jer i ovaj zakon je antidemografski jer trenutačna cijena ukupna je, po ovome zakonu važećem 1125 eura a ovim izmjenama je 1026 što znači da se povećava za 80,34 eura. Povećanje cijena stanova POS-a doći će do težeg pristupa stanovanju upravo onim najugroženijim skupinama. A poglavito ovim zakonom se ne rješavaju ključna pitanja kao što je npr. evo moramo spomenuti Slavoniju a možemo Dalmatinsku zagoru, Gorski Kotar, apsolutno gdje su demografske mjere poticajne najbitnije i najpotrebitije. Pa primjera evo u Dalmatinskoj zagori 143 tisuće zastupnika je bilo po popisu iz 2011. a danas imamo 26 tisuća manje stanovnika, što znači negdje to nije mali broj, to je ogroman broj na ovaj broj stanovnika. Ovim zakonom mora biti ciljano područja jer je činjenica da je dvije trećine Hrvatske zbog ovakve antidemografske politike su u biti iselile dvije trećine Hrvatske. To je ogroman broj, 23 tisuće stanovnika manje u Dalmatinskoj zagori u odnosu, trenutno u odnosu na 2011. A ovakvim, ovim zakonom i ovim izmjenama u biti ćete još iseliti u sljedećim godinama još veći broj nego ovo što ste do sada napravili. Molim vas pozovite ministra Štromara da objasni što će biti sa nerazvijenim područjima i zbog čega ova antidemografska mjera u ovim trenucima kada se Hrvatska iseljava i izumire. Hvala.
Izvolite. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Društveno poticajna stanogradnja i zakon koji je pisan od svog početka nije socijalni zakon. Dakle on ima jednu sasvim drugu konotaciju, provedba njegova je u duhu njegovog teksta i ovaj drugi dio o kojemu danas upravo raspravljamo a to je otvaranje mogućnosti upravo za deficitarna zanimanja u slabije razvijenim krajevima rješava i ovo pitanje koje ste vi dotaknuli, ne za sve nego za deficitarna zanimanja.
Idemo dalje, treća replika poštovani kolega Lipošćak. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovani zamjeniče Uhlir, osobno ću pozdraviti ovaj zakon i to uz konstataciju da uz samo radno mjesto, odnosno samozaposlenje, smatram da i rješenje stambenoga pitanja jedna od najvažnijih, možemo reći demografskih mjera. Ovim zakonom naravno nećemo uspjeti riješiti sve probleme ali ukoliko napravimo barem jedan korak prema rješavanju tih problema opet smo napravili dosta toga. Ono što jedan grad, jednu općinu čini gradom ili općinom u punom smislu riječi su upravo njegove institucije i njegove ustanove. Ovim zakonskim prijedlogom vidjeli smo da se omogućava osiguranje stanova i javnim službenicima odnosno namještenicima u svrhu, odnosno u smislu davanja tih stanova u najam. Osobito bih tu podcrtao osobe koje su zaposlene u školstvu, odnosno u prosvjeti i zdravstvu. Međutim ono što me zanima jest to hoće li se ovim zakonskim prijedlogom obuhvatiti samo one osobe koje stupaju u sustav, znači nakon stupanja na snagu ovoga zakona, ili će odredbe ovoga zakona odnosno novoproširene osim MUP-a i MORH-a znači javne službe, zdravstveni djelatnici i prosvjeta moći koristiti i oni zaposlenici koji se već nalaze u sustavu više godina odnosno koji se nalaze u sustavu i prije donošenja ovoga zakona. Hvala lijepo.
Odgovor izvolite.
Zahvaljujem na svakom pitanju. Ovim zakonom dakle samo otvaramo mogućnost, u njemu se ne propisuju detalji, slijedi program koji će se donijeti na temelju ovog zakona kada se usvoji prijedlog, ali svakako razmišlja se o kategoriji deficitarnih zanimanja koje se nastoji privući u neku sredinu i onih kojih se nastoji zadržati u nekoj sredini. Znači postojećih koje se nastoji zadržati i novih koje se nastoji privući. Hvala lijepa.
4. replika, poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskoga sabora. Ja imam jedno pitanje vezano konkretno uz odredbu članka 30.b ovog prijedloga zakona kojim je rečeno da će biti pravilnik koji će definirati najam stanova kada je riječ o zbrinjavanju potreba vojnih osoba, policijskih službenika te drugih državnih i javnih službenika i namještenika. Nije do kraja jasno da li je riječ o novom pravilniku ili o već postojećem pravilniku koji je iz 2015. koji govori o najmu stanova će se dodati pojedine odredbe. Čini mi se da možda nema potrebe za novim pravilnikom ali lijepo molim očitovanje u odnosu na to. Hvala.
Izvolite.
Hvala lijepo. Dakle novi pravilnik, novi pravilnik je sasvim drugačiji princip će biti dodjeljivanja, opremanja i najamnine za te stanove.
I zadnja replika, poštovani kolega Grmoja, izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče. Ja bih isto zajedno sa kolegom Buljom izrazio nezadovoljstvo što ministar Štromar ignorira ovaj Visoki dom kod svih bitnih zakona, ja ne znam čega se taj čovjek boji i zašto ne dolazi ovdje pred saborske zastupnike. A isto tako što se tiče samog zakona i ovog što je kolega Bulj iznio državni tajnik je rekao da ovaj zakon nema nekakvu socijalnu komponentu a mislim da je to pogrešno ako se radi o društveno poticajnoj stanogradnji, ona ima i određenu socijalnu komponentu ali trebala bi imati i demografsku komponentu a očito je da s ovim izmjenama ponovno, ne samo da kako je rekao jedan kolega ovdje da je to jedan korak u dobrom smjeru iako mali, ne radi se čak o tome, radi se o čistoj antidemografskoj mjeri jer dolazi do povećanja cijena u težeg pristupa stanovanja upravo skupinama kojima bi ovaj zakon treba osigurati stanovanje. A najbolje je ovim demografskim mjerama ove Vlade rekao upravo državni tajnik ove Vlade, i to nije bila poruka kao što su neki željeli poslati poruka ministrici, to je bila poruka Vladi jer se to dogodilo nakon sastanka Vijeća za demografsku revitalizaciju. Državni tajnik je poslao poruku ovoj Vladi, premijeru Plenkoviću, svim ministrima da sve što radite je zapravo jedan veliki folklor i PR ada zapravo ne radite ništa i da mjere koje predlažete su zapravo antidemografske.
Izvolite, odgovor.
Hvala lijepa. Dakle, mogu samo ponoviti da ovim izmjenama i dopunama se upravo otvara mogućnost za javne službenike da im se besplatno dodjeljuju stanovi. Ima li bolje mjere nego besplatno? Znači, uz nikakvu naknadu, nikakvo povećanje, besplatno. Znači otvara se mogućnost, to naglašavam za deficitarna zanimanja u slabije razvijenim krajevima, dakle ne može bolje.
Hvala vam. Gotovi smo s replikama. Želi li netko od predstavnika odbora uzeti riječ? Budući da ne, prelazimo na raspravu, prvi je na redu u ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Davor Lončar, izvolite.
Hvala predsjedniče Sabora, državnici tajnici, kolege i kolegice saborski zastupnici. Kako se radi o Zakonu o poticajnoj stanogradnji, cilj ovoga zakona je prepoznati sva područja u RH kroz organizirane programe u koje su uključene lokalne i regularne uprave bile one u urbanim ili ruralnim područjima radi postizanja što ravnomjernijeg razvitka i zadovoljenja stabilnih potreba i kvalitete stanovanja što šireg kruga naših sugrađana. Što se tiče osnovnih pitanja koja treba pokrenuti za bržu i učinkovitu provedbu, isti su naglašeni u ovome prijedlogu. Ali nedostaje jedna bitna stvar a to je demografska obnova i stambene zone pa predlažem da se to doda kroz ovaj prijedlog zakona s kojim se ostvaruje korištenje javnih i drugih sredstava za pokriće troškova stambenog zbrinjavanja izgradnjom stanova i kuća. Nadalje, da bi se ovo provodilo nužne su potrebite predradnje od strane općina i gradova koje moraju u prostornoj planskoj dokumentaciji osigurati građevinska zemljišta gdje je dozvoljena gradnja. Također predlažem što do sad nije bilo, da se obavezno općine i gradovi APN uključuje u … [[Govornik se ne razumije.]] gdje bi prezentirali koje pogodnosti je donio ovaj zakon kad je u pitanju stambeno zbrinjavanje svih onih koji nisu riješili svoj status pa i pravnu sigurnost u pogledu vlasništva kako kuće tako i stana. Ono što moramo svi učiniti, odnosi se na bržu učinkovitost između općina i gradova i određenih ministarstava zaduženih u ovom procesu kad su u pitanju zemljišta u vlasništvu RH jer dosadašnjim rješenjima ne možemo biti zadovoljni. Procedure traju predugo iako je dostavljena potrebna dokumentacija za rješenja namijenjenog građevinskog zemljišta za stambene zone i ostala zemljišta pogodna po prostornim planovima za gradnju. Dosta je nepotrebne i suvišne papirologije koju jako je teško skupiti što dodatno usporava naš program. Jedna sugestija koja se odnosi na cijene u metru kvadratnog stana ili zemljišta a treba u odnosu na prijedlog biti razrađena zavisno od područja do područja jer stanje tako zahtijeva, različitosti u segmentima izgrađenosti komunalne infrastrukture su evidentne a one su osnove za procjene koliko to sve skupa treba koštati a poglavito kad općine i gradovi sudjeluju u određenim zahvatima ulažući u svoja sredstva. Također predlažem da općine i gradovi obvezatno moraju dostaviti resornom ministarstvu plan u kojem se ističe zainteresiranost za stambenu poticajnu stanogradnju zaključno do rujna mjeseca tekuće godine sve radi pripreme novog plana ministarstva za slijedeću gdje će se utvrditi prioritet u koje područje treba promptno ulagati što zavisi od broja zainteresiranih. Što se tiče poticajnih mjera, RH osigurava financijska sredstva kroz proračun što je veliki doprinos za pružanje realizacije izgradnje potrebnih kuća i stanova za naše sugrađane. Nadalje, bilo bi dobo da razmilite o mogućnosti dodatnih mjera a odnose se na smanjenje PDV-a, za nabavku materijala, za izvođenje radova i usluga, za oslobođenje od komunalnog i vodnog doprinosa ili umanjenje, za gradnju tipskih kuća, za priključke objekata na komunalnu infrastrukturu da se plaćaju tijekom potrošnje u period od 5 godina, za povoljne kredite s niskom kamatom i dužim rokom otplate. Sve ovo dodatno bi moglo smanjenju troškova same izgradnje i većeg broja zainteresiranih i svih onih koji nemaju riješeno stambeno pitanje te bi doprinijeli natalitetnoj politici i razvoju lokalnog graditeljstva. Svakako ponude moraju biti za sve, uvažavajući sve naše struke. Razlog je zadržati što veći broj korisnika na svakom našem području. Sve ovo preduvjet je za stvaranje gospodarstva kao temelja za opstanak na ruralnim područjima što je nadam se cilj svih, a ne samo veća središta u RH. Moram naglasiti da će se ovim prijedlogom poboljšati dosadašnje stanje, da se će ponuditi veći broj stambenih jedinica a time i veći postotak korisnika što dovodi do povećanja broja žitelja i njihovih potreba bile one iz društvene, socijalne ili druge infrastrukture. Još jedna bitna činjenica je što će se razvojem stambenog zbrinjavanja otvarati radna mjesta u strukturi uslužnih drugih djelatnosti bez kojih nije moguće u stvarnosti djelovati u prostoru gdje se stvorili uvjeti za svakodnevno življenje. Potporu u ovom prijedlogu dala je udruga općina uz manje dopune, poglavito u vidu osnovnim prepoznatljivih rješenja koja su dosad bila zapreka kako ubrzati provedbu izgradnje zbrinjavanja naših sugrađana. Klub HDZ-a vjeruje kako će se određeni prijedlozi dopuniti te će podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Jedna je replika, poštovani kolega Bulj, izvolite.
Kolega, suglasan sam u ovome dijelu gdje ste rekli da cijene ne mogu logički biti iste u krajevima i središtima gdje je napućeno stanovništvo, gdje je bolji BDP i tu smo suglasni i očito je ovo zakon anti, znači, demografski i antisocijalni, ali to je samo priznao i tajnik. Žao mi je što ovdje nije ministar. Složio bih se da treba i lokalna zajednica. Međutim, fizikalni kapaciteti u brdsko-planinskim područjima jer mi nemamo novi zakon, Od 2002. do 2014. nije se mijenjao. Pitanje lokalnih samouprava, osim prostornih plava gdje mogu odrediti zone, gdje se slažem s vama, u biti pitanje je da mi nemamo demografskih mjera koje bi trebale biti na tim područjima, a iole antidemografska mjera, kao što ste rekli, vi i predlažete da u svim područjima ne bude ista cijena jer je nemoguće ljudi u Dalmatinskoj zagori, u vašim krajevima, zaleđu zadarskom, da bude ista cijena kao u Zagrebu. Jer nije toliki interes niti imamo komunalnu infrastrukturu i sve ostalo što bi trebali imati kao u Zagrebu. Prema tome, ovaj zakon, to je činjenica, povećava cijenu u odnosu na dosadašnji, u odnosu na ... [[Govornik se ne razumije]] antidemografski i nije regionalno raspoređen kako treba prema nerazvijenim krajevima. I smatram da vi ste govorili u ime Kluba zastupnika HDZ-a bi trebali uputiti, jer ste većina, možemo i mi uputiti amandmana tj. u ovoj raspravi možete doći do zaključka da jednostavno ovaj Zakon je antidemografski u odnosu na dosadašnji. Jer sve što ste naveli, u biti, bilo je u tome smjeru i u tome smjeru treba razmišljati, a ne kao što je ministarstvo predložilo da jedan Zakon koji sam tajnik kaže javno da nema nikakvu socijalnu komponentu. Hvala lijepo.
Kolega Lončar, izvolite.
Kolega Bulj, ne mogu se složiti u dijelu u kojem kažete da je to anti. Sve zavisi od općina, gradova i njihove zainteresiranosti i fiskalne mogućnosti koliko mogu sudjelovati u izgradnji ovakvih programa. Međutim, ono što je jako važno. Ja sam u svome izlaganju istakao određene probleme koji su evidentni i koje treba riješiti i uvjeren sam da će ministarstvo prepoznati ove probleme, utvrditi činjenice i iza toga možemo ići u izgradnju svih područja RH. Hvala.
Idemo dalje. Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a, poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
... [[Govornik nije uključen.]] Ja se tak jako derem da sam mislila da je mikrofon uključen, pa idem ispočetka. Uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Pred nama je izmjena i dopuna Zakona o poticajnoj stanogradnji. I dobro je kad diskutiramo, da diskutiramo u kontekstu tog Zakona. Ovaj Zakon je relativno jednostavno napravljen i ima niz odredbi koje se zapravo odnose samo na usklađivanje i gdje mijenjate APN agencija i sve ostala. Ono što ovaj zakon izaziva kod svih nas kad raspravljamo, izaziva dvije teme. Jedna je tema da RH nema strategiju stanovanja. Dakle, nemamo strategiju stanovanja na način da znamo što hoćemo, kako hoćemo, gdje treba biti i kako treba biti, pa će u kontekstu toga danas biti i slijedeća točka dnevnog reda. A druga tema je zapravo da često kroz ovaj Zakon se čita socijalna komponenta. E, sad tu trebamo vidjeti kako je uopće tema POS-a nastala. Tema POS-a nastala je na način da je bila ideja da općine i gradovi zajedno sa državom na svom teritoriju pročitaju potrebe koje imaju i probaju riješiti potrebe svojih sugrađana za stanovanjem. Uz uvjet da su općine i gradovi osiguravali zemljišta, komunalno opremanje, a država je gradila i tako je krenuo POS. Onda se POS naravno, pretvorio u nešto drugo. Danas imamo tri POS-a. Imamo klasičan POS, imamo POS plus koji omogućuje da se kupuju određeni stanovi koji su na tržištu i imamo POS najam koji je pokazao veliku zainteresiranost između naših sugrađana jer uđete u najam stanova i onda se odlučite kroz 3 godine da li ćete taj stan otkupiti ili nećete otkupiti i to što vam je bilo u najmu možete onda smanjiti vrijednost nekretnine, odnosno vrijednost toga što trebate otkupiti. I to je bila zapravo ta ideja koja je i ona je kao takva, pogotovo ovaj najam je bio dosta interesantan. Nikad tu nije bila zapravo, u tom dijelu, osim ako se tako pojedine općine i gradovi nisu odlučili, bila ova socijalna komponenta davanja. Dakle, grad je uvijek mogao kupiti stan za nekog. No međutim, to vam je kroz vrijeme bilo za različite načine definirano. Ja se uvijek sjećam i uvijek pamtim i to ću govoriti uvijek kao odličan primjer u Zagrebu POS… bila su dva POS i ona su izazvala veliku buru, tamo negdje 2004-2005. odnosno 2003-2004. Jedno je bilo Špansko, koje je napravljeno, funkcioniralo kao POS, radio grad zajedno s državom, a drugo vam je bilo na istočnom dijelu grada, jedno novo naselje na mjestu bivše svinjogojske farme, pa je oko toga bila velika rasprava. I tada gradonačelnik, koji je i tada i sada bio se jako protivio tome jer je rekao da je to ekološki neprihvatljivo. Apsolutno je opstruirao sve što je mogao opstruirati i taj se POS nije realizirao kao POS. POS državni, da tako kažem, prema ovom zakonu i tada je iskalkulirana cijena stana, ja mislim bila 790 eura po kvadratu, 800. I nakon toga prođe neko vrijeme, gradonačelnik Bandić ode do tadašnje ministrice, otkupi projekte državne za taj POS od ministrice i po modelu zagrebačkog POS-a krene graditi, napravi se naselje, cijena stana tamo je bila nešto ispod 1300 eura po kvadratu, i gradonačelnik dođe i kaže da je to jeftinije nego što je bilo ono što je trebao biti državni POS. Da uopće probamo ostaviti posao u kontekstu koji je. U kontekstu u kojem je, ove izmjene zakona imaju dio koji su zapravo tehničkog usklađenja, imaju dio koji je vezano uz etalonsku cijenu, imaju jednu novinu koja je u ovom zakonu, a to je najam stanova za djelatnike i vojnih osoba, policijskih službenika i javnih službenika i to se čita kao demografska mjera. To nije demografska mjera, to vam je ono, nešto gore, a vi imate jedan lončić vode, pa evo tu. To za te službenike i za pojedine sredine je dobra. Iako u posljednje vrijeme, kada se uvijek gradi o negdje ili se gradi zajedno sa općinom ili gradom, vidjelo se kolika je zainteresiranost i u Gradu Zagrebu je recimo, imate posao 300 stanova u nekoj općini, recimo Funtana koja je u Istri, jer su bili dvije zgrade, u jednoj je bilo 4 stana i u drugoj 3. I to je apsolutno bilo dogovoreno sa općinom i gradom i dakle, u posao možete graditi i malo možete graditi i puno, možete graditi onoliko koliko su potrebe. Da se vratim na ovu priču koja je vezana, koja zapravo omogućuje najam stanova. To je jedna od mjera koju mi imamo, ali to ajmo biti pošteno, pa nije to, to vam je samo jedan način na koji to možete nešto malo pomoći. Ali, to nije nešto što će nekog potaknuti da s jednog kraja zemlje ide na drugi kraj zemlje, to že omogućiti da možda zadržite nekog liječnika. No međutim, cijeli sustav demografskih mjera, vi morate dati čovjeku mogućnost da radi, morate mu dati sigurnost, a onda uz to ako ima ovo, to apsolutno je dobro došlo. To se vraća na ono bivše priče u kojem ste uvijek za učitelja, za doktora za veterinara sud osiguravali stan, da ga privučete, da on dođe i da tu bude dakle, u nekom drugom vremenu. I ja inače mislim da je dobro da pojedine opčine i gradovi imaju jedan broj stanova koji mogu raspolagati, da se to ne pretvori u ono što imamo primjer na revizijama da se bespravno useljava i ostalo da baš imaju broj stanova koji mogu raspolagati i na taj način budu privlačni za nekog drugog. E sad, tu postoji u zakonu, nešto o čemu valja do drugog čitanja razmisliti i mislim da to treba u tom smislu i vidjeti. U toj odredbi kojoj sam ja već u replici pitala državnog tajnika, dakle, donositi će se pravilnik i kaže da to može biti APN. Mi osim APN-a koji je na razini države, Agenciji za promet nekretnina, … [[Govornik se ne razumije.]] imamo regionalne agencije, imamo Rijeka, imamo Varaždin, imamo Koprivnica i ja, možda još ima nešto, ali ja se sad tu ne mogu sjetiti. I bilo bi dobro da to i oni omoguće. Dakle da se i na lokalnoj razini omogućuje to da zapravo, jer oni, točno znaju o čemu je riječ. Kako uopće funkcionira POS? Funkcionira POS da se pojedine općine i grad, javi i kaže mi smo zainteresirani da u sustavu POS-a gradimo, imamo zemljište ili na nekakav drugi način definirati, dolazi se u agenciju koja je na državnoj razini, dogovara se i onda se vidi projekt cijena i sve ostalo. Jednako tako, za neke situacije Grad Zagreb je tu bio, zaista primjer, je da Grad Zagreb uopće nije želio sudjelovati u tom državnom POS-u i onda je ministarstvo putem svoje agencije, zapravo kupilo cijeli projekt i gradio u sustavu POS-a, sustav POS-a znači da država ne zarađuje. Dakle, točno onoliko kolike su cijene, toliko je. Ja moram reći, da je nedavno, zahvaljujući tome, imamo na dvije lokacije POS u Zagrebu i na te oba dvije lokacije je bilo i dio stanova koji su bili prodani, dio stanova je bilo u najmu. No, međutim, uvijek je priča Splita odlična priča. U Splitu se je radio na lokaciji … [[Govornik se ne razumije.]] to vam je ona lokacija koja je, kada je gorilo, tada je relativno blizu gorilo, pa su ti neboderi bili posloženi. Tamo je zaista bio ja na kraju mislim, nekakvih 500, 600 stanova koji su bili u sustavu POS-a i mi smo tad radili, odnosno, rađena je jedna analiza, odnosno, rađen je intervju sa građanima i vezano uz najam, jer tamo je sve bilo prodano i nije bilo moguće ništa staviti u najam i onda je na Splitu, ta anketa pokazala 1500 građana je zainteresirano za najam. Drugim riječima, što ja želim koristim ovaj zakon, a želim reći, želim reći, da bi država trebala, dakle, država i država i jedinice lokalne samouprave i županije, nekako zajedničko imati projekt stanovanja. Da bi u tom projektu stanovanja, zajednički koji je trebali znati, kud idemo, šta želimo dobiti i šta je konačni cilj. Da u tom projektu, odnosno, u cijelom stanovanju, trebate nuditi čitavu lepezu, netko će ići kupiti staru po sustavu POS-a, netko će koristiti POS plus, netko će ući u najam, netko će koristiti subvencije, jer može koristiti subvencije. Dakle, kad govorimo o demografskim mjerama, jedna demografska mjera je, odnosno, kad govorimo o demografskim mjerama, ono što je najvažnije, najvažniji je posao, ali s druge strane morate nuditi i sigurnost, sigurnost stanovanja, sigurnost doma, sigurnost nekog koji zna da će moći lako mijenjati posao. Znate da možete malo raditi, ne znam u Kopirnici, pa onda iza toga ići raditi u Split i da vam tu stanovanje neće biti problem. Ovim zakon je napravljen tehnički korektno, on ima taj jednu novinu koja je vezano uz najam. Ovu novinu, dakle, najam za djelatne vojne osobe, odnosno, na način koji se čita ko demografska mjera, što evo, što sam rekla, zaista ja ju tako ne čitam, vezano sve uz etalonsku cijenu i ovu druge stvari, možda moglo se i definirati i povećanjem ili smanjenjem etalonske cijene, pa nije morala biti izmjena zakona. No, međutim, izmjena zakona je već išla vezanu uz tu, taj novi najam, pa je onda posloženo i ovo sve drugo. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo 4 replike. Prvi je na redu kolega Vlaović. Izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegica Mrak Taritaš u svom izlaganju, rekli ste Hrvatska nema strategiju stanovanja i tu se u potpunosti s vama slažem, jer da ima, onda ne bi bilo problema iseljavanja, i demografskog opustošenje Slavonije, Baranje i drugih nerazvijenih regija i moje je pitanje, prema vama, a vi sigurno znate, da li je bilo zahtjeva za izgradnjom stanova po modelu POS-a iz Pakraca, Lipika, Našica, Orahovice, Slatine i sličnih manjih gradova. Nije koliko ja znam, ali nije, sigurno nije zbog toga što oni nisu imali interesa ili što građani tih gradova nemaju potrebu za stambenim zbrinjavanjem nego je problem upravo financijskih kapaciteta tih jedinica lokalne samouprave. Jer kao što ste i sami rekli trebalo je pripremiti zemljište, komunalno ga opremiti i onda zajednički kandidirati ovakav tip izgradnje stanova i omogućiti po prihvatljivim cijenama rješavanje stambenog pitanja naših sugrađana. I mislim da i kroz ovaj zakon i sve ostale zakone koje ovdje donosimo i raspravljamo moramo imati tu socijalnu komponentu i socijalnu osjetljivost da svi u Republici Hrvatskoj imaju jednaku šansu imati više modela kako riješiti svoj stan. A vidimo kako se to rješavalo, da 20 i više godina nismo riješili problem zaštićenih najmoprimaca niti vlasnika stanova. A i sad kroz ovaj zakon poskupljenjem cijene sigurno ne idemo ka demografskoj obnovi opustošenih područja, a i spomenuli ste APN. Postoji niz objekata koje su oni, ta agencija otkupila. Postoje građani koji žive u tim objektima, a još ni dan danas nisu riješili svoje stambeno pitanje, pa vas molim evo kratki komentar. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo. Vi ste tu postavili nekoliko upita, dakle nekoliko upita vezano uz različite teme. Zaista znate svaka država ili svaki grad bi trebao imati svoj nekakav projekt, odnosno nekakvu svoju strategiju vezano uz stanovanje. To se uvijek može napraviti na razini grada, ali treba napraviti i na razini države. I postoji zaista razlika između stanovanja i između ove socijalne komponente. Dakle, uvijek je bila ideja da dio stanova ili neki od stanova gradovi kupe i kupe za rješavanje nekih drugih stvari. To gradovi nisu mogli. Ali da se vratim na vaše početno pitanje. Zaista iz Slavonije mislim koliko se ja sjećam da i nije bilo upita. Dakle, ono što znamo, znamo da je Slavonija opustošena ali znamo da tamo imamo višak stambenog fonda, znamo da imamo niz problema koji je. Ali recimo jedna od zgrada POS-a koja se gradila i ja mislim da je ona već ili već useljena, dakle nisam do kraja baš pratila je bila u Gospiću. Gospić je recimo imao potrebu i bila je jedna zgrada iz POS-a koja se je gradila ja pretpostavljam da su već i da je iskorišteno i da su već podijeljeni ključevi i sve ostalo. Naravno da najviše interesa ima na području uz more. Ja nisam slučajno spomenula ovu malu općinu iz Istre. Jednako tako je recimo interes bio i iz Malog Lošinja, Dubrovnik je probao nešto i nešto radi. I namjerno sam i spominjala Split i ti interesi koji su u Splitu, razlika između cijene koja je bila u POS-u i cijene koja je bila na tržištu bila enormna. Dakle ono ljudi su zaista im je POS bio spasenje u tom dijelu. Ali ono što mi trebamo razlikovati, trebamo razlikovati ova poticajna stanogradnja od socijalne stanogradnje. I ono što se pokazuje da imamo potrebu …
Hvala. Idemo dalje. Poštovani kolega Ivan Šipić, izvolite.
Hvala lipa gospodine predsjedniče. Kolegice Taritaš, rekli ste to nije nešto, to nije neka mjera. Po vama što bi to bila ta, baš ta mjera? Čuli smo kroz vaše replike sad i čujemo u ovom jednom kroz vašu ovu lepezu pogleda na ovaj prijedlog u prvom čitanju. Znači koja je to baš mjera s obzirom na vaše iskustvo. Ipak ste bili ministrica, bili ste ministrica i odgovorni za pa i za ovakva pitanja. Ipak je Ministarstvo graditeljstva kroz ovu, kroz svoju agenciju dalo jedan prijedlog u prvom čitanju i pokušava dati jedan doprinos u ovoj vrlo važnoj temi. Ovaj prijedlog bi trebalo promatrati kao jedan koordinirani pristup konačno više ministarstava. Na taj način šta mislite da li ga možemo promatrati, jer iz svih ovih ministarstava ovih mjeseci čujemo demografija, demografija, demografija. Da li možemo smatrati i ovaj jedan pristup koji naravno će se još pročistiti i donijeti konkretne prijedloge do drugog čitanja zašto ne bio promatrali da mnogi gradovi i općine će možda i kroz ovakav prijedlog dobiti, kroz ono što je najtemeljitije, što je i kolega Lončar rekao, a to je da riješimo najprije kroz prostorne planove što želimo na svom području. I zašto ne bismo i ovu mjeru gledali kao pozitivan jedan, jedan mali korak, a ne mora značiti da je on najidealniji i najbolji. Evo recimo mi u Dalmatinskoj zagori znamo što bi nam trebalo i trebala bi nam ova mjera isto za nas. Ali evo mi smo prije svega zaduženi kroz prostorne planove definirati što želimo.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo na vašoj replici. Dakle, ja sam cijelo svoje izlaganje govorila zapravo o stambenoj politici i govorila sam o tome da je ovo samo jedna mala stvar i da treba to sagledavati puno šire. Dakle, ovo će nekom pomoći i sve što može nekom pomoći je dobro. Ali u smislu razvoja demografije i u smislu nekakvih jakih demografskih mjera to jednostavno nije to. Ali nije to u kontekstu toga što u smislu stanovanja. Važna je mobilnost, važno je da netko tko radi negdje može vrlo jednostavno dobiti kad dobije posao drugdje se preseliti i imati tamo mogućnost da riješi svoje stambeno pitanje. Što tu se može napraviti? Dakle tu je uloga općine i gradova. Imate, ja sam dakle odrasla u vrijeme kad se čitao Mato Lovrak. I onda kad tamo čitate učiteljica je uvijek imala stan, uvijek je imao osiguran stan liječnik. U ruralnim sredinama je uvijek imao osiguran stan i veterinar. Zašto? Zato što su znali da će tako privlačniji u odnosu na nekog drugog. Dakle iz ove mjere bi trebali općine i gradovi iščitati sljedeću stvar, da oni zajedno sa državom imaju na raspolaganju te stanove i da oni znaju da u te stanove mogu nekoga dobiti i da na taj način postanu privlačni odnosno ako ovi misle između jedne općine i druge općine da bude to. No međutim, mi smo sada spremni za jednu socijalnu mjeru za jednu socijalnu priču, kad vidite gdje smo došli moramo imati jednu socijalnu mjeru i socijalnu kategoriju u smislu demografske kategorije, ali nemojte da neko tko se zalaže koji je nekako liberal ko ja govori o tome, bolje da govore neki drugi, ali stvarnost je takva. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća replika gospođa Grozdana Perić.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Gospođo Mrak-Taritaš. Pa mi ove mjere mi svi koji smo radili u tom poslu znamo da Zakon o poticajnoj stanogradnji se mora gledati u odnosu na Zakon o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo. To veže sredstva koja su gradovi mogli i imaju 45% sredstava koje su mogli i uprihodovati i na taj način ulagati ta sredstva u infrastrukturu i slično. Ovaj zakon je itekako dobar i pokazao se dobar poticanje stanogradnje jer upravo ovo što ste zadnje napomenuli omogućava da u kriterijima koji su do sada bili vrlo rigidni pa onda prava nisu imale one osobe uopće aplicirati koje su bilo gdje imali neku nekretninu, a u ovom slučaju pogotovo službenici koji ili bilo koja druga radna snaga koja je potrebna, potrebna je mobilnost dobivaju pravo i mogućnost da mogu imati neki stan u najmu bilo gdje u RH. Dakle to je itekako važno i otvara mogućnost da se na taj način puno jednostavnije i puno lakše rješavaju stambeni problemi, a onda iz svega i demografija koja je ovdje u drugom planu. Stoga zaista smatram da ove mjere kroz Zakon o poticajnoj stanogradnji mogu itekako puno pomoći jer su otvorile tu mogućnost, a ono što ja znam iz svoje prakse 2003. smo radili na području grada Zadra gdje je cijena stana bila pa negdje oko 700 eura zato što je grad uložio svoje zemljište. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor na repliku gospođa Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. To je na tragu toga da ovisno koliko je i grad spreman uložiti zemljište ili neke druge stvari i ovisi i konačna cijena stana. Dakle ovo je nešto što država ne može raditi sama odnosno pokazatelj je da i može u određenim slučajevima kada grad to ignorira, namjerno govorim slučaj grada Zagreba, ali prvenstveno je to zajednički projekt države i grada i to tako treba gledati. No međutim, ja zaista vrlo rijetko govorim i nastojim ne govoriti što je bilo prije, što je bilo sad, što je ko što napravio tako da mi je izuzetno drago da vi diskutirate na taj način iz kojeg razloga? POS je pokrenula tamo vlada gospodina Račana i tada su još bili neki ostaci POS-a i zadnje se još radilo 2004., 2005. onda je za dva mandata vlade koji je bio HDZ-a se na POS posve zaboravilo, radilo se vrlo malo i to se je reklo da je to nešto što se uopće ne želi baviti. I vlada u kojoj sam ja bila smo ponovno pokrenuli POS, otvorili POS Plus, POS Najam i dobro je da se otvara i ovo i dobro je da sad se pokaže da svi mislimo da taj POS treba nastaviti i dalje i da država zajedno sa općinama i gradovima treba graditi određene stanove. Ali došli smo do situacije da trebamo i dalje vidjeti koja je to uloga grada i općina, a koja je uloga države. Hvala.
Sljedeća je posljednja replika gospodin Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Mrak-TAritaš. Dakle ne samo o stambenoj politici vi ste spomenuli riječ strategija, da toga nema vidjeli smo da se ovako slikovito izrazim kako je ministar Marić zauzeo niski start kada je krenuo sa porezom na nekretnine u RH, to je pokazatelj da se ne razumije stanje u kojem se RH nalazi, zapravo pojedine njene regije. Govorimo o regijama iako se nastoji to izbjeć ta tema u RH. I vi s pravom kažete što ovaj zakon u praksi polučuje do sada i što bi još mogao polučiti. U Osijeku je tamo 2014., 2015. u Vukovarskoj ulici bilo je 50 prvo anketiranih, 50 zainteresiranih, 50 su dali i ponude. Znate koliko od 38 stanova koliko ih je svega se uspjelo prodati? 14. Tada je išla ona vaša mjera za najam, što je ajde bilo pa su ti stanovi stavljeni u funkciju. A znate zašto? Jednostavan razlog je bio taj što se vi u centru Osijeku već mogli za 800 eura kupiti kvadrat, a budući da grad nije išao sa zemljištem cijena ovog POS-ovog je bila negdje oko tisuću eura, dakle za 200 eura više. Tu dolazimo do problema zapravo odnosa tržišta i onoga što mi želimo ovim zakonskim rješenjem postići, a prije svega želimo postići da cijena bude niže nego što to tržište diktira. I to će u Zagrebu, vjerojatno u Dalmacije ćemo uspjeti u sjedištima gradova, ali hoće li ovaj kolega Vlaović je s pravom pitao, imali u Slavoniji šanse da ovaj zakon ikad zaživi? U to sumnjamo jer trebalo bi drugačije mjere onda poduzimati. Mi zakon ne donosimo za cijeli teritorij RH, ali očigledno da nam tu nešto onda nedostaje, posebno za ova manje razvijena područja.
Odgovor na repliku gospođa Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Kolega Žagar, dakle vi ste u vašoj replici spomenuli nekoliko stvari o kojima valja razgovarati. Hrvatska ima 556 općina i gradova, 557 je grad Zagreb i situacije su različite i moramo o tome voditi računa. Zaista u Osijeku grad nije bio spreman ući u projekt POS-a i mi smo tada postigli da je cijena po kvadratnom metru 1034 eura što je bila cijena zemljišta plus gradnje i plus sve ostalo i mi smo tada stavili stanove u najam i ta zgrada je puna i ona se koristi. Ja ne vidim razloga da na određenim prostorima se kaže gradit ćemo stanove za najam. Da taj najam bude. I na taj način što radite? Vi regulirate sivo tržište najma. Dakle, ne vidim ni jedan razlog da država kaže zajedno s nekakvom općinom i gradom ili kažem, napravit ćemo kuću, zgradu u kojem će sve u najmu. Pa ako netko odluči kupiti, će kupiti. Na taj način regulirate sivo tržište, omogućite zapravo tu mobilnost da neko kaže tako sam u najmu pa sam u najmu u Osijeku i idem sad malo raditi u Rijeku. Dakle, tu ima niz stvari koje treba iščitati. Ali, zaista različito je u Slavoniji od cijelog ovog dijela uz more. Namjerno govorim da se netko ne uvrijedi. Dakle, tad je bilo 1035 mislim da je bilo eura po kvadratu u Osijeku. Paralelno s tim je bila možda pola godine prije gotova zgrada u Puli gdje je cijena bila 690 eura po kvadratu jer je grad Pula dao zemljište koje je bilo komunalno opremljeno i mogli se, dakle ovo je bila cijela koja je bila cijena građenja i svega ostalog. Dakle, tu vam uvijek ima, ne može nitko napraviti sam. Nitko nije otok. Kao što se grad Zagreb ponaša kao otok, pa misli da može sam, ne može sam, može se samo zajedno, ali na različite načine.
Hvala. I sad doista nastavljamo sa klubovima zastupnika, gospodin Ivan Pernar, Klub Živog zida i SNAGA-e. Izvolite gospodin Pernar.
Uvažene dame i gospodo. Svjedočimo tome da država nije u stanju riješiti stambeno zbrinjavanje naših građana. Zašto? E to je enigma, odnosno to je pitanje koje ja postavljam svima vama. Pitanje stanarskog prava onih koji su bili nosioci stanarskog prava u privatnim stanovima riješeno je davanjem njima statusa zaštićenog najmoprimca. Sada se taj status zapravo ukida i priprema se deložacija 10 tisuća naših sugrađana. Zašto država to nije riješila, nitko od nas ne zna. A trebala je. Druga stvar koju je država pogriješila napraviti, odnosno lažno/krivo napravila je bila kad se govorilo o onim stambenim štedionicama. Tad je država rekla građanima vi ulažite novac u stambene štedionice, a od države ćete dobivati poticaje. Međutim, što se dogodilo? Ljudi su zasnivali ugovore sa stambenim štedionicama da bi im na kraju država rekla e, mi smo se predomislili. Mi smo predomislili pa vam nećemo dati poticaje. Potom je država, odnosno ova Vlada, nažalost, izmjenama Zakona stavila da se plaća porez na nekretnine i na prvu nekretninu, što je mnoge mlade obitelji dovelo u situaciju da zapravo, imaju dodatni trošak od recimo 30-40 tisuća kuna. I što je najstrašnije, onog trena kad vi recimo kupite stan na kredit, vi morate to prijaviti naravno, Poreznoj upravi i vama stigne rješenje da morate platiti u roku ne znam, 8, 9, 10 dana 30-40 tisuća kuna. Od kuda mlada obitelj da to stvori? Nikako i idu zatezne kamate. Onda dolazimo do pitanja trenutne današnje rasprave vezano uz poticanu stanogradnju. Naravno da smo mi za to da se mladim ljudima omogući, i svima drugima, da kupuju stanove po stanogradnji koja je jeftinija od obične. Međutim, gdje je glavni problem? Glavni problem su neriješene zemljišne knjige, odnosno bolje rečeno ovako: glavni problem su urbanistički planovi. Znači, općine i gradovi, recimo pogotovo na moru, nisu donosile urbanističke planove koji bi omogućavali razvoj gradnje. I zbog toga je došlo do pojave bespravne gradnje s jedne strane, a drugi uzrok bespravne gradnje bio je vezan uz to što…
Gospodine Pernar, nešto nije u redu?
Pa ja ne znam do kad misle oni nastavit razgovarat tamo.
Oprostite, oprostite. Gospodin Pernar pita do kad vi mislite razgovarat tamo [[Upadice se ne razumiju.]] Može ić dalje. Izvolite gospodine Pernar.
Znači, korijen problema je bio nepostojanje urbanističkih planova s jedne strane, a s druge strane enormne komunalne naknade. Vi ako gradite kuću, ako kuća ili neki objekt, stan košta karikiram, milijun kuna, vi ćete barem 400 tisuća kuna platiti za priključke, papire itd. Država je mogla bez problema, vrlo jednostavno ukinuti potrebu za poticajnom stanogradnjom na jednostavnom politikom da omogući gradnju, što trenutno ne omogućava, što otežava ljudima život i da se smanje cijene priključaka. Riješen problem. Mi danas ovdje ne bi morali raspravljati. Umjesto da to napravi, znači umjesto da se bavi uzrokom problema, država se bavi posljedicama, pa onda izmišlja Zakon o legalizaciji bespravne gradnje, osniva agenciju za legalizaciju bespravnih zgrada itd. Zašto? Zato jer ne shvaća zakonodavac da bespravna gradnja nije uzrok problema nego posljedica. Posljedica toga što je cijena, kao što sam rekao, tih naknada kod same gradnje za priključke i komunalnu naknadu i što urbanistički planovi ne postoje, odnosno nisu u skladu sa potrebama građana, zbog toga dolazi do bespravne gradnje. Dalje je država išla za tim da to otkloni – nije. Državu to uopće ne zanima. Zakonodavcu je to nebitno. Umjesto toga ide se za jednom neselektivnom legalizacijom bespravne gradnje koja će djelomično uistinu pomoć ljudima, a djelomično nažalost se radi o tome da je se negdje gradilo gdje se stvarno nije smjelo graditi. Ali o čemu se radi, zašto država nije rušila bespravnu gradnju? Odgovor je jednostavan. Jer nje njoj bilo toliko da je sama ideja ta bila suluda, znači umjesto da je država rekla ovako, gledajte, na 90% mjesta se može graditi, a na 10% mjesta se ne može i tu gdje je netko išao na tih 10% gradit, srušila bespravnu gradnju a na ovih 90% omogućila ljudima neka grade tamo, mi ne bi danas imali problem bespravne gradnje ali taj problem do danas nije riješen. I ova mjera te poticajne stanogradnje je po svojoj prirodi pozitivna, ponavljam, ali ne rješava uzrok problema, uzrok problema je da će se zbog nepostojanja urbanističkih planova i zbog visokih cijena ovih svih nameta koje sam spomenuto, zbog toga su ljudima skupi stanovi i kuće, zbog toga. Zbog toga je teško graditi, treba vam milijun dozvola. Pazite ovu misao, država vama naplaćuje komunalnu naknadu po kubiku prostora kojeg imate i onda ljudi imaju niske stropove u zgradama, kućama, zašto? Da bi bila manja kubikaža, objekta, da bi manje platili. Kakva ludost. Zašto se ljudima ne omogući da se razvijaju? Zašto se ide za tim da ljudi žive u što manjim stanovima, u što manjim kućama? Zašto svaka obitelj ne bi mogla imati onoliko soba za svoje dijete koliko im je potrebno? Zašto ljudi ne bi mogli imati velike kuće? To je pitanje koje se postavlja. Zašto, zato jer netko tko radi na najvišoj razini ne ide za tim da olakša život hrvatskom narodu, da pojeftini cijenu gradnje, da omogući gradnju, ne, ne ide se za tim. Ide se za tim da se ljudima zagorča život, da se oteža život onemogući kako obitelji da ima normalnog prostora za svoju djecu a vidite koliko je djece sve manje. Stanovnika je sve manje. Palo je u 10 godina stanovništva za skoro 400 000 u Hrvatskoj. Broj djece u školama je pao sa 400 000 u osnovnim na 317 000. isto u desetak godina. Imamo rapidni slom demografski a mi se bavimo čime? Imamo zakone koji ograničavaju gradnju odnosno razvoj države. Pa kakvi su to zakoni? Dajte omogućite ljudima da grade, dajte donesite urbanističke planove da se može graditi. Vi ćete reći možda da mi u Hrvatskoj ima mjesta recimo gdje je zelena površina u smislu šume. Npr. u Makarskoj ili karikiram, ima općina Podstrana, blizu Splita, ima prekrasna jedna šuma u kojoj žele graditi. I ja razumijem zakonodavac da kaže gle, žao mi je, ovdje se ne može graditi, ova šuma je tu dugo godina, nije dobro da sve bude betonizirano, ok, Hrvatska ima ogromnu obalu, ima 1000 otoka, neka država planski napravi novo naselje, neka nam se pronađe pogodna lokacija uz obalu, neka se ta lokacija urbanizira, idemo napraviti ako treba grad iz ničega. Hrvatska je, ne znam jel' to znate, koliko god da Hrvatska ima marina, imat ćemo uvijek jahta koje će htjeti dolaziti. Nautički turizam to je živa lova. Samo treba marine raditi. Država to ne dozvoljava, ne dozvoljava razvoj. Ja predlažem da država umjesto da se bavi posljedicama, da se bavi uzrokom problema. Znači da odredi nove urbanističke zone za razvoj duž cijele obale i naravno da taj razvoj bude organiziran, da se kaže ok, evo 30% će biti zelena površina a ostalo će se graditi. Ali država ne ide za tim i zbog toga imamo problem urbanističkog kaos itd., znači nema vizije. Nema vizije i nude se palijativna rješenja. Kažem, uveden je porez na prvu nekretninu, nije riješeno pitanje stanarskog prava onih stanara u privatnim stanovima koji će sada izgubiti status zaštićenog najmoprimca. Uveden je porez na prvu nekretninu. To su pitanja koja se ne rješavaju ali to su ozbiljna pitanja, dame i gospodo. Zašto? Zato jer mi ovdje u Saboru postojimo i radi sebe, znači svako ovdje od nas gleda svoj interes ali i radi drugih ljudi, a dio zastupnika ovdje se ponaša kao da oni postoje isključivo zbog sebe a ne zbog drugih. To je velika zabluda. Znači mi moramo ići za tim kako da olakšamo život ljudima, kako da omogućimo ljudima veću samostalnost. Kad kažem veću samostalnost, što pod time mislim? Pa nije cilj države da svi ovise o državi, nije cilj države da svi budu ovisni o nekom mjestu u birokraciji, itd., pa cilj države je prijatelju, evo ti marina, izgradi marinu, budi bogat čovjek. Evo ti kredit. Cilj je evo ti kuća, izgradi, imaju 10 apartmana, budi bogat. Budi svoj čovjek. Imaj lijep auto, imaj sretnu obitelj, ostani ovdje u Hrvatskoj, nemoj nigdje ići, to bi trebao biti cilj države. Država ima centralnu banku, pola svih otoka na Mediteranu je u Hrvatskoj, 8% ukupne obale Mediterana je u Hrvatskoj, imamo takvu priliku za razvoj a za što ju koristimo, za ništa. Slavonija se raspada, nema vizije. Ja pitam vas gospodine Uhlir, vi ste ovdje došli iz ministarstva. Pa koja je vaša vizija? Jel' ovo kako mi trenutno živimo u Hrvatskoj, jel' to vaša vizija? Jel' vaša vizija otkupit odnosno ući u posjed stanova gdje su trenutno zaštićeni najmoprimci? Ono što je problem u Hrvatskoj je to, nije problem u bogaćenju, ja želim da se svi ljudi obogate, problem je u tome, što se u Hrvatskoj, koncept bogaćenja, vezuje uz to kako ću ja sad pokrasti sve vas. To je u Hrvatskoj koncept bogaćenja. Nije koncept bogaćenja, evo gospodine izgradite nešto, napravite nešto, pa budite bogate. Ne pitanje je kako ću ja uzeti nešto što nije moje. A zašto? Zato jer država, zašto ljudi idu u Hrvatskoj u kriminal? Pa ide da na pošten način ne možeš uspjeti u životu. Omogućite ljudima da legalno grade, pa neće biti bespravne gradnje. Omogućite ljudima da zarade, pa neće ljudi ići van u Njemačku ili ne znam gdje sve ne, ali vas nije briga. Vi nećete dati ljudima da grade marine, nećete dati ljudima da grade apartmane i kuće, nećete im smanjiti PDV, dići ćete im PDV na 25% itd. Mi smo se pretvorili u državu parazita u kojoj, nažalost, bila bi sreća da smo paraziti samo nas 151 ovdje. Problem je u tome što se jednostavno pola od ukupnog društva, odnosno, pola svih zaposlenika u Hrvatskoj je zapravo pretvoreno u parazite na grbače onih drugih polovica. I tu nema nikakve vizije, nema razvoja, nema života, ovo je samo životarenje. I ja nisam, ja nemam ništa protiv toga da ljudi budu bogati, da zarade, da izgrade. Daj Bože, znate zašto? Pa onda ćemo mi u Saboru imati veće plaće. Pa ako ljudi bolje žive, ako je društvo bogatije, pa i mi ćemo imati veću plaću. Da li ja želim imati veću plaću? Da, hoću, ali dal ću u ovakvim uvjetima ikada veću plaću, gdje broj stanovnika pada, a broj zastupnika ostaje isti? Neću. I oni koji preostaju živjeti će sve teže, oni će reći, Pernar, kako te nije sram primati takvu plaću, kakve ja koristi imam od tebe. Ali, da vi radite svoj posao, da imate viziju, da činite dobro, ne bi nitko imao problema i da je naša plaća duplo veća, da je naša plaća 30000 kn, ne bi se ljudi bunili, da oni imaju prosječnu plaću 2000 eura. Znači nije problem u Hrvatskoj velike plaće nas u Saboru, ne. Problem je u tome što smo mi, nas 151 u Saboru, zavili 4 milijuna ljudi u crno, što je najgore uz njihovu podršku. Jer ti isti građani Hrvatske su glasali za nas i omogućili su nam da živimo na njihovoj grbači. Pa dajte, ako su vam to već omogućili, dajte onda im vi isto omogućite normalan život u najmanju ruku. Hvala.
Hvala i vama, gospodin Pernar. Nema svrhe da vam kažem da je Zakon bio o stanogradnji i da ste vi dosta proširili temu, ali to sada nije bitno, ali bitno je da pozdravimo svi zajedno učenice, s nama su učenice i učinci tehničke škole iz Rijeke, 40 njih, koji su nas došli podsjetiti i slušati nas, gospodine Pernar i sve nas ovdje, pa molim vas aplauz. … [[Pljesak.]] A gospodin Pernar će imati prilike sad govoriti dalje, jer ima replika. Pa prva replika je gospodin Branimir Bunjac.
Uvaženi zastupniče Pernar, vi ste u biti rekli, jednu vrlo zanimljivu stvar, a to je da ova Vlada jedino zna raditi u biti u korist banaka. Znači, oni sve što rade, rade u njihovu korist, oni nude mladim obiteljima kredite. Znači to je rješenje, omogućimo bankama, da zarade na kamatama, a te kamate će Vlada sufinancirati. To je isto ona zamka, koja je svojedobno, bivši predsjednik HDZ-a Ivo Sanader, govorio do nekih 10-12 g. uzmite kredite, imate državne poticaje, imati ćete subvencioniranje kamata, imati ćete rast plaća, potpisivali su se kolektivni ugovori. A onda je sve to ukinuto preko noći, tečajevi, recimo franka su se promijenile, kamate su se promijenile, subvencije više nije bilo itd. a ljudi su ostali s kreditima koji traju 30 g. Praktički doživotno, cijeli radni vijek. I sada Vlada kaže, evo 4 g. ćete imati neki poticaj, a što nakon toga? Nakon toga, čovjek mora 30 g. ostati na jednom radnom mjestu, jer ne smije mjesec dana, da ne plati ratu kredita, ne daj Bože da se razboli itd. i ovoga u biti se može dogoditi da ljudi ponovno padnu u dužničko ropstvo, a vjerojatno će padati, da ponovno gledamo deložacije, da ponovno gledamo ljude koji ostaju bez jedinoga doma. Ova država, ako zaista ima dobre namjere, trebala bi mladim obiteljima i tim deficitarnim kadrovima koje spomene davati stanove i davati kuće jer Hrvatska već u ovom trenutku ima desetine i desetine tisuća praznih nekretnina. Pa ako oni ostaju živjeti u njima i da prenose, da prenesu razvoj nekoga kraja recimo 10 ili 15 g. onda jednostavno da je takva nekretnina i ostane. Ali, ne, bitno je dakle, ponovno raditi u interesu krupnoga kapitala i to lažno predstavljati kao nekakvu brigu za narod. Hvala lijepo.
Hvala, hvala lijepo. Gospodin Pernar, odgovor.
Ma gospodine Bunjac, stvar je vrlo jednostavna, mogućnost države za zaduživanje je svakog dana sve manja, zato jer država ima sve manje imovine. I kreditori stišću državu, mi vam više ne želimo davati kredit u tolikoj mjeri u kojoj vi želite, bez daljnje rasprodaje državne imovine. A opet s druge strane, država ne želi prodavati recimo HEP, trenutno, ne želi autoceste privatizirati itd. I onda što se dogodilo, onda se postavilo pitanje, na koji način omogućit da novac i dalje dolazi u opticaj. Na koji način omogućiti i daljnji razvoj društva, a u ovom sustavu je on moguće jedino na kredit, a da se država ne zadužuje. Pojavilo se „genijalno rješenje“, ajmo gurnuti onda građane opet u dugove. To je strategija ove Vlade, dižite kredite. Ali problem u našoj Hrvatskoj nije u tome što ljudi ne dižu kredite, problem je u tome što je monetarni sustav baziran na dugu, što nema razvojne strategije, što sam objasnio itd. i ovaj zakon je parcijalno rješenje koje će, evo konkretno ću vam reći šta će napraviti. Doći će do toga da će možda 100 obitelji, 200, 300, 400 dići takav kredit. Imat će koju godinu subvencioniranu kamatu. I šta se promijenilo? Ništa. Vi kažete država će subvencionirati kamatu. Hoće. Međutim, poanta cijele priče je u tome i da oni koji gradi te stanove ili šta već on će isto dio novaca dati državi. Ali hoću reći cilj je u suštini gurnut ljude u kredite. I cijela politika ove Vlade svodi se na guranje ljudi u kredite, čak i onim zaštićenim najmoprimcima koje sad žele deložirati i njima reći, govore uzmite i vi kredite. Ali taj sustav nije održiv. Krediti se ne mogu vratiti jer novac za otplatu kamate ne postoji. To vam je objasnio Larry Hannigan 1971. u svojoj knjizi „Hoću zemlju plus 5%“. Hvala.
Hvala gospodine Pernar, prešli smo vrijeme. Hvala. Gospodin Tomislav Panenić, izvolite.
Hvala lijepo predsjedavajući. Poštovani kolega Pernar, naveli ste da je pitanje urbanističkih planova jedno od ključnih pitanja u rješavanju brojnih problema. Ali hajmo uzeti jednu drugu stranu medalje. Vjerojatno više poznajete gradske sustave jer dolazite iz grada, ali u ovim područjima i naveli ste i Slavoniju i nerazvijene. Tamo definitivno da pitanje urbanizma nije problem. U mojoj općini, u susjednim općinama tamo imamo prostora koliko god želimo. Znači u ono vrijeme kad je Slavonija rasla prije rata, prije nego što su Vlade HDZ-a i SDP-a unazadile nas, onda smo definitivno imali potrebu za širenjem, naseljavalo se stanovništvo. Sada nam se dogodila situacija da zapravo ti urbanistički planovi su preveliki, da ih nitko ne treba. Ne samo da ne treba novo zemljište građevinsko, nego nam ne treba čak ni stambenih objekata jer ih imamo sada po par tisuća eura, a vrlo brzo će biti i besplatni. Ne samo da će biti besplatni, jedan novi trend koji je zahvatio sve nas zajedno znamo da kada netko od svojih roditelja ili bližih umre i ostane nekretnina ni ne preuzimaš tu nekretninu, jer ta nekretnina ti samo donosi trošak. Ti ostavljaš općini ili gradu u kome živiš, odričeš se i svjesno da će te opterećivati, a svoj posao, svoju egzistenciju tražiš u nekom razvijenom dijelu Hrvatske. Najčešće govorimo onda o Zagrebu iako u zadnje vrijeme više ni Zagreb nije meka nego odlaze van Hrvatske. I onda postavlja se pitanje u kom smjeru idemo? Da li ćemo, evo postavljam i vama pitanje. Da li ćemo ići graditi stanove u Zagrebu ili ćemo ići rješavati probleme u ruralnim područjima koji čine preko 90% Hrvatske. Da li ćemo mi i dalje zastupati da se stanovništvo seli u velike centre ili ćemo razvijati mjesta, sela mala. To su pitanja koja raspravljamo i na tom tragu vas podržavam.
Hvala lijepa. Odgovor gospodin Pernar.
Gospodine Panenić, srž problema u Slavoniji nije u Slavoniji, nije problem tamo. Problem je u centralnoj banci koja se nalazi u Zagrebu, koja vodi takvu tečajnu politiku koja čini uvozne proizvode jeftinijima od domaćih. I sve dok se to ne riješi proizvodnja neće biti isplativa. A čak i ona proizvodanja koja bi eventualno bila isplativa kao recimo uzgoj konoplje. Pogledajte kolika je cijena indijske konoplje? Koliko je kilogram, gram? Pa mogli bi se svi seljaci obogatiti da im se dozvoli to. Ali država zabranjuje njima u Slavoniji, znači hajmo ovako reći. Nerealnim tečajem, kamatama i otkupnom cijenom na primjer mlijeka država čini mljekarstvo isplativim. Uvozno mlijeko je jeftinije. Onda ovi mogu ucjenjivati i rušit cijenu mlijeka u nedogled i onda idu muzne krave u klaonicu. Ne isplati se niti krumpir, ni mrkva, ni pšenica, ništa. Znači to je tečajna politika. A onda s druge strane ova Vlada ima drugu politiku koja se zove porezna politika, fiskalna politika gdje seljak mora godinu dana plaćati doprinose na plaću itd., a prinos odnosno prihod će ostvariti tek za godinu dana. I onda odu svi seljaci u blokadu to je drugi dio problema. A treći dio problema je što i onih par kultura poput indijske konoplje koja je, znači visokog profita, koja gdje god se legalizirala njezina proizvodnja znači u Americi u državama Koloradu, Kalifornija itd. dolazi do procvata i rastu i porezni prihodi i smanjuje se posao za sudove koji su do tad to procesuirali, više rasterećeni su, a znamo da su kod nas preopterećeni. I mnogi ljudi su se obogatili na uzgoju toga. I na kraju ima i medicinska njena primjena gdje su se ljudi izliječili zahvaljujući tome. Sve to na žalost naša Hrvatska ignorira. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Ante Pranić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Pernar, vi u vašoj raspravi zbilja dovodite u zabludu mnoge ljude što nije ni čudno, pričamo o Zakonu o poticajnoj stanogradnji, a brkate pojmove iz osnovnog Zakona o komunalnom gospodarstvu. Da možda imate pojedinog načelnika ili gradonačelnika da vas nauči tim pojmovima ne bi u Saboru dovodili u zabludu ljude pa tako govorili o komunalnoj naknadi se plaća po kubiku, komunalnom doprinosu po kvadratu. Što se tiče poticajne stanogradnje i mi u Vrgorcu smo provodili poticajnu stanogradnju i prijavili se i napravili jedan program i definirali sve za dvadesetak stanova. Javilo nam se 13 ljudi, a od tih 13 ljudi pola nije kreditno sposobno zato što prosječne plaće u brdsko-planinskim ruralnim područjima nisu jednake prosječnim plaćama u Zagrebu i urbanim sredinama. Prema tome, ljudi nisu uopće kreditno sposobni da bi ulazili u te stanove. Ali pričati da 400 000 kuna plaćaju za neke priključke i ostalo ne. Mi njih oslobađamo i toga, ali nemojmo dovoditi u zabludu da ljudi moraju plaćati 400 000 kuna za priključke za gradnju obiteljskih kuća i nešto slično. Hvala.
Odgovor gospodin …
Gospodine Pranjić ja sam uistinu pogriješio. Postoji razlika između komunalnog doprinosa i komunalne naknade. Komunalni doprinos ste objasnili plaća se jednokratno po kubiku, a komunalna naknada po kvadratu. Ona se trajno plaća. Međutim, poanta uopće nije u razlici ta dva pojma, nego je poanta bila negdje drugdje. Poanta je bila u načinu na koji sustav funkcionira odnosno u biti onoga što sam ja govorio. A ja sam rekao da visokim naplaćivanjem tog komunalnog odnosno naplaćivanjem kod gradnje po kubiku umjesto po kvadratu rezultira time da ljudi imaju niske stropove, da u svim novim zgradama su niski stropovi. Zašto? Zato jer se plaća po kubiku dragi prijatelju kada se gradi stan ili kuća. Vi niste to shvatili odnosno niste shvatili bit, ulovite se za detalj. Pa koliko puta je svako od nas tko je ovdje govorio, a ja sam govorio satima ovdje i danima mogu reći, jednostavno ti se dogodi tehnička pogreška odnosno pogreška u govoru ali koja ne utječe na samu misao odnosno bit koju ste htjeli iznijet. A što se tiče ostalog što ste govorili, niste se osvrnuli na ono što vam ja govorim, a to je da na dalmatinskoj obali nema u opće razvijenih urbanističkih planova, da se ne planiraju nova naselja. Znači država bi trebala reći ok ako nema prostora za gradnju npr. u Splitu, ako nema prostora za gradnju u gradu Supetru na Braču napravite novi grad, napravite novo naselje, izgradite lijepo da to planski super izgleda imamo ogromnu obalu. Međutim, kao što sam rekao toga nema, a i vi niste puno napravili po tom pitanju.
Hvala. Gospodin Davor Lonačr zadnja replika.
Kolega Pernar, maloprije kolega iz Vrgorca je samo načeo dvije stvari, meni je žao što vi u vašem izlaganju iznosite toliko neistina kada su pitanju jedinica lokalne uprave. Žao mi je što vi niste upoznati što je uopće cilj bilo formiranja jedinica lokalnih uprava od '93. do danas. Odgovorno tvrdim niti jedna jedinica lokalne uprave u Hrvatskoj nema a da nema prostorni plan. To je bilo temeljno pitanje nakon formiranja od '97., a krajnji rok izrade tih planova bio je 2006. to je jedna stvar. Druga stvar, toliko pripremljenih urbanističkih odnosno detaljnih planova imaju jedinice lokalne uprave, a i poglavito kada je u pitanju stambeno zbrinjavanje da bih vas molio da provjerite kod svih općina i gradova koliki je taj … Što se tiče komunalnih priključaka, toliko je sagrađeno kilometara vodovodnih mreža i ostale komunalne infrastrukture upravo da bi se stvorili uvjeti građanstvu da može izvršiti priključenu komunalnu infrastrukturu. I zato vas molim da određene podatke još jednom se vraćam na kolegu Pranića, provjerite prije nego što kažete. Sve ovo je samo mašta u vašoj glavi, ali nikako realna slika na terenu. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Pernar.
Gospodine, ja sam pođimo od pretpostavke da sam ja glup, a vi pametni. Pa mi onda vi kao pametan čovjek objasnite, ako su cijene doprinosa komunalnih koje država traži kod gradnje, ako su cijene priključaka struje, vode čega već male odnosno povoljne i ako postoje urbanistički planovi, pa zbog čega onda ima milijun bespravnih objekata? Zbog čega onda ljudi bespravno grade? Vi kažete postoje urbanistički planovi, da postoje. A kakvi su? Takvi da ne možeš graditi. Evo možemo mi napraviti za Hrvatsku 100 tisuća urbanističkih planova, ali je plan takav da baš to tvoje zemljište ne možeš graditi. Druga stvar, ovo što vi govorite, ovo je velika prijevara, a reći ću vam i zašto. Vi kažete gospodine da zato jer su ljudi plaćali se mogla izgraditi infrastruktura, ok, treba platit neka plate. Je ali tko je onda vlasnik te infrastrukture? E tu je trik, to je ono gdje vi pljačkate ljude. znači ljudi plate priključak struje, plate priključak za kanalizaciju, plate ovo, plate ono, ali da li na kraju dobiju dionice? Ne. Vi građani ste budale, vi ste glupi i mi ćemo vas opljačkat na način da ćete vi platiti za izgradnju infrastrukture, a vi ih HDZ-a ćete tamo uposliti svoje uhljebe, svoje rođake, prijatelje itd. onda ćete to privatizirat i uzet ćete sebi proviziju. To je vaš model upravljanja Hrvatskom gospodine. Hvala vam.
Idemo dalje. Ispred Kluba zastupnika SDP-a gospodin Vedran Babić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Evo raspravljamo o Zakonu o društveno poticajnoj stanogradnji i evo spominje se često riječ poanta. Poanta je sljedeća, zakon je pisan 2001. godine, sada je 2018. i na našu sreću okolnosti na terenu su se znatno promijenile u ovih 17 godina. Ovaj zakon odnosno izmjena i dopunama zakona tehnički popravlja nekakve stvari u smislu cijene kvadrata u smislu cijene kvadrata zemljišta, ali u biti ne rješava suštinu cijeloga problema. Konkretno dolazim iz grada Daruvara koji je 2004. ili pete bio u programu poticajne stanogradnje, stanovi su prodani, danas je to nemoguće napraviti u gradu Daruvaru i vjerujem u više od pola jedinica lokalne samouprave. Tajnik iz ministarstva nije nas obavijestio recimo onu osnovnu stvar, koliko je uopće sada postupaka poticajne stanogradnje u jedinicama lokalne samouprave, naravno zato što je taj podatak poražavajući ili recimo da nas obavijesti koliko je stanova sagrađeno i prodano u proteklih dvije, tri ili četiri godine. To potvrđuje jedno da je program jednostavno zastario, da trebaju nove mjere, da su kapaciteti velike većine jedinica lokalne samouprave jako mali da evo ne znam tko je rekao, mislim kolega Vlaović, da većina jedinica lokalne samouprave čak i nema za tu svoju participaciju da komunalno opremi infrastrukturu, a pogotovo da ne ulazimo i u samu činjenicu da cijene nekretnina u veliku većinu Hrvatske jesu znatno manje od cijene POS-ovih stanova, da jednostavno ljude evo i Vrgorcu kada ih pola želi dići kredit jednostavno ga ne može dići. A zemlja centralizirana kao što je RH traži puno veći financijski utjecaj odnosno participaciju u ovom projektu. Njega nažalost nema, žao mi je što evo HDZ ima toliko gradonačelnika i načelnika u Saboru da jednostavno ne iniciraju sa nekakvim svojim prijedlozima, odnosno s pritiskom na ministarstvo i na Vladu da jednostavno i to bude jedna od mjera znači i financijskih iz državnog proračuna jer više od 90% državnog proračuna ostaje u državi, ne ostaje na terenu a pogotovo u situaciji u kojoj se zemlja nalazi ovaj program je nažalost ili uz recimo malu sreću upotrebljiv samo u onim jedinicama lokalne samouprave a to je grad Zagreb, Priobalje i razvijeniji dijelovi Hrvatske koji mogu graditi na ovaj način gdje su cijene stanova znatno veće od tisuću sto, dvjesto eura, govorim na pamet. Ali nisam puno promašio. Konkretno, mnogi i zbog tehničkih razloga, projekti POS-a stoje u gradovima koji to žele raditi, konkretno govorimo o Rijeci, Koprivnici. Oni su poslali primjedbe koje se odnose na tehničke stvari i recimo navodno da im je odgovoreno da kada govorite o programu kojim država namjerava pospješiti stambeno zbrinjavanje državnih i javnih službenika, odnosno, POS da se to ne odnosi na zaposlenike jedinica lokalne samouprave. Evo, volio bih taj odgovor da mi date. Također što se tiče agencija, njih nazivate neprofitnim pravnim osobama. Taj termin se koristi prije svega više za udruge nego za društva. Gradovi osnivaju te d.o.-e i oni jednostavno ne mogu, oni mogu ostvariti i nekakav profit, vjerojatno će ga i ostvariti. Što je sa porezom? Trebate dati odgovor i na to pitanje. Također za gradove i općine je jako važno regulirati da se njihove agencije mogu zaduživati bez da to zaduženje ulazi u limit zaduženja jedinice lokalne samouprave. Naime, evo zaduženje vraća se iz prihoda agencije, ne opterećuje proračun i, na bilo koji način. I to je jednostavno jako bitno zbog donošenja proračuna, postoje gradovi koji već imaju kredite i jednostavno zbog ovoga ne mogu ulaziti u taj postupak. I isto tako ne znam, nije mi jasno da li je riješeno sljedeće jer zakonom nije definirano ili je kako i zašto se doznačuju državna poticajna sredstva lokalnim agencijama, da li je to APN ili ministarstvo, godinama je to radio APN no Ministarstvo financija je tu praksu označilo nezakonitom, valja svakako regulirati jer dok ministarstvo i APN se prepucavaju projekti POS-a stoje. Mislim da evo čak i zbog ovog malog dijela jedinica lokalne samouprave koji nastoje riješiti ovaj problem treba izmisliti novu mjeru, mjeru koja će biti u funkciji demografske obnove cijele zemlje, koja će biti u funkciji revitalizacije pasivnih krajeva u Hrvatskoj. Jer podsjećam imate, donesena je nova sistematizacija po razvijenosti jedinica lokalne samouprave, 50% je formalno nerazvijeno, u naravi znamo da je to i više. Hvala.
Hvala i vama. Nije bilo nikakvih replika. Tako idemo dalje. Gospodin Miro Bulj, pojedinačna rasprava. Gospodine Bulj, slušamo vas.
Hvala lijepo predsjedavajući. Evo još jednom ću iskazati svoje nezadovoljstvo kao zastupnik zbog toga što o ovako bitnoj temi i o svim bitnim temama nikako da dođe pred nas saborske zastupnike nadležni ministar gospodin Štromar i jer ovdje ima dosta nejasnoća i upita međutim njegovo je pravo omalovažavati Parlament jer niti jednom doći, bilo koja zakonska inicijativa govori sve u odnosu prema Saboru. Mi danas govorimo o Prijedlogu zakona o Izmjenama i dopunama tj. Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji, koji donosi povećanje prodajne cijene stana i povećane najveće prodajne cijene građevinskog zemljišta te predlažem osobno i razmišljao sam, prateći sve ovo što ću navesti da se od ovih izmjena odustane bez provedbe, jer je bez detalje procjene socijalnih učinaka, demografskih učinaka. Jer mi moramo reći da je neosporno da je ovaj Zakon o društveno poticajnoj stanogradnji od 2001. godine do danas, da je izgrađeno više od 8 tisuća stanova u 75 jedinica lokalnih samouprava. Da je, te investicije koje su pokrenute u POS-ovoj izgradnji je 4 milijarde i 100 milijuna kuna što je znači jedan veliki dio i bitan iskorak. Međutim, da bi, ovo trebamo sagledati i gospodarske učinke, socijalne učinke jer je ovo antidemografska mjera. Mi moramo znati da ovdje nemamo mi u nikakvome prijedlogu demografskih učinaka, nemamo ono što treba biti i ono što je kolega državni tajnik nadležan prije nekoliko dana i kazao da je ovo jedan folklor bez strategije i vizije jer moramo kazati, ja ću pripomenuti i ono što je kolega Panenić prije nekoliko trenutaka rekao da jednostavno hrvatsko selo je prazno a poglavito nerazvijeni krajevi. Tako da te nekretnine koje nasljedno dobivaju mlađi nasljednici jednostavno im postaje teret, jednostavno brojne ostanu ili donirane lokalnim samoupravama. Tako da ovim zakonom bi trebalo ići prema demografskim mjerama poglavito prema nerazvijenim ali odnos je takav da jednostavno mi evo 2 godine obećan Zakon od nadležnog Ministarstva regionalnog razvoja o brdsko-planinskim područjima da ga još nemamo, da Zakon o regionalnom razvoju brojne općine i gradovi kao što je Drniš i slični jednostavno doslovno nemamo više stanovnika, gdje doslovno mladi ljudi odlaze u sve većem broju. A evo kazao sam maloprije jedan poražavajući broj, 26 tisuća stanovnika je iselilo od Krke rijeke do Neretve, Dalmatinske zagore. Prema tome ovaj zakon zaista je, jedino što je napravio, povećanje cijene. Naravno da ovdje lokalna samouprava i regionalna samouprava i država zajednički mogu rješavati ovaj problem ali vjerujte mi da u Dalmatinskoj zagori ima više praznih sela nego pa mislim, doslovno prazan prostor, spaljena zemlja. Znači mi moramo promijeniti ovu politiku da se ta ognjišta ožive, da se čuje plač djece na tim područjima, jednostavno na ovaj način i dalje potičemo ako nemamo socijalnu komponentu, ako nemamo demografsku komponentnu, ako ne gledamo regionalni razvoj, nerazvijene krajeve, onda je ovaj zakon zaista antidemografski a svi se pozivamo na demografiju i na ta područja koja su prazna i zaista svi elementi i činjenice o tome govore. Pa tako trenutačno, evo ja ću pročitati točno, trenutačna ukupna, po ovome važećem zakonu koji je prošle godine donesen, trenutačna ukupna maksimalna cijena je 1.125,66 eura po metru kvadratnom korisne površine stana a ovim izmjenama će ukupna maksimalna cijena iznositi do 1206 eura površine stana po metru kvadratnom, što znači da će po metru kvadratnom poskupljenje biti 80,34 eura po metru kvadratnom. Znači socijalne kategorije nemaju nikakvu šansu jer i do sada je to ovim zakonom trebalo gledati i ono što je kolega Pranjić kazao, daj jednostavno ljudi neće imati uvjeta za povećanjem kvadrata što se tiče kreditne sposobnosti. Prema tome, ja bi zamolio da vas uvaženi tajniče, ovaj zakon bez obzira što je u prvom čitanju, on nije napravljen analitički, statistički nemamo pokazatelje, jednostavno napisan je … [[Govornik se ne razumije.]] očito nije ni hrabrosti imao ministar Štromar pa je vas poslao, ovo je jedan folklor, jedno obezvrjeđivanje poglavito 2/3 RH i smatram da ozbiljnim pristupom nije sramota povući ovaj zakon pa čak i klub HDZ-a, kolega zastupnik je maloprije rekao, svoje nejasnoće koje se nalaze, to je ovaj demografski dio prema regionalnom razvoju i nerazvijenim krajevima, jednostavno ovdje nemamo te statističke pokazatelje. Ja sam spomenuo Dalmatinsku zagoru, evo moji kolege koji dolaze i složit će se sa mnom da su brojna sela ispražnjena, nekada prepuna, nekad izvor ljudskog potencijala jer to su bile brojne obitelji, sad se gase i škole i prijevoz javni, jednostavno ljudi odlaze i u tom smjeru bi trebali ići, tim statističkim pokazateljima, tim statističkim pokazateljima, tim demografskim pokazateljima koji nisu dobri, to svi znamo da bi trebao donijeti jedan zakon poticajne stanogradnje i opstanka u sadašnjim kućama i stanovima jer jednostavno imamo mi nažalost previše praznih kuća na ovim područjima od Slavonije, Zagorja, Gorskog kotara, Ravnih kotara, Like, Dalmatinske zagore i zbog toga evo još jednom, bilo bi najkorektnije da ovaj antidemografski, antisocijalni prijedlog izmjena Zakona o poticajnoj stanogradnji povučete, da ga doradite a u interesu ovih nerazvijenih krajeva i evo još jednom poziv, mi ćemo osobno pripremiti ja i kolega Pranjić par zakona, pripremamo nekolicinu zakona koje ćemo uputiti i odluka, dolazimo s toga područja, da zaista ozbiljno sjednemo i da je dosta folklora po pitanju demografskih mjera a ovo je samo jedan kotačić koji bi trebao biti uključen u demografske mjere inače vrlo bitan kotačić, inače će nam i dalje biti 2/3 Hrvatske prazne i to je najgore što se može događati. Još jednom, pozovite ministra, imate vremena, povucite ovaj zakon, ovdje ispravke nema, amandmana nema jer nema statističkih pokazatelja i pripremite jedan zakon koji će biti i demografski i socijalan i da ćemo imati mi saborski zastupnici mogućnosti vam pomoći da ove 2/3 Hrvatske s ovim zakonom kao jednim malim kotačićem zaista bude zakon koji će biti u službi opstanka mladih ljudi na ovom području a ne odlaska jer ovdje je jedino u izmjenama zakona povećanje u odnosu na dosadašnjih za 80 eura, nešto više od 80 eura metra kvadratnog. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imate dvije replika, prva replika gospodin Kirin.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani predstavnici ministarstva. Uvaženi zastupniče Bulj, društveno poticajno stanogradnja odnosno POS, provodi se izgradnja stanova koji se prodaju uz obročnu otplatu pod uvjetima koji su povoljniji nego tržišni uvjeti u pogledu kamata i u pogledu rokova otplate. Prvenstvo na kupnju stanova imaju građani koji prvi puta stječu stan u vlasništvu i to za potrebe stanovanja. Dakle, treba ubrojiti u cijenu stana zemljište, sve dozvole što ste stalno spominjali, materijal, troškove, radne snage. Što vi mislite, da li bi cijena trebala biti što bliža troškovima gradnje i da li bi to bila bitna socijalna i demografska mjera kao što spominjete da se ne bi toliko mladih ljudi iseljavali odnosno da li treba i još nešto uz stanovanje? Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor, gospodin Bulj.
Hvala lijepa kolega na replici. Pa ja bi vam kazao da nije ista gradnja, ista cijena u Zagrebu ili u našim dolje krajevima Dalmatinske zagore ili Slavonije. Međutim ovdje je ključna priča da ovdje imamo mi zakon koji je iz 2001. i koji je zaista imao određene učinke jer imao preko 8 000 stanova u brojnim jedinicama poticajne stanogradnje po određenim kriterijima imamo učinke. Trenutno ovaj Zakon nema nikakve učinke osim povećanje cijene. Ova izmjena za povećanje cijene za 80 eura po metru kvadratnom. Ovo je poticana stanogradnja. Međutim, ovdje nema socijalne komponente koja je vrlo bitna za demografsku obnovu u području gdje su ljudi slabijeg imovinskog stanja i zbog toga odlaze. Nema radnih mjesta. To su vam područja Dalmatinske zagore, Like, Gorskog Kotara, vašeg ... [[Govornik se ne razumije]] gdje vi živite, Slavonije, Zagorja. Znači ovaj Zakon je samo i kolege iz HDZ-a u ime kluba i svi kolege koji su govorili poslije se slažu da ovim Zakonom u prvome čitanje, ali ovdje jednostavno nema promjena, nemamo statističkih pokazatelja. Ovaj Zakon ne može biti kao 2001. Drugačiji su bili tada pokazatelji. I on je imao svoje učinke u slijedećim godinama određene. 8 tisuća stanova je ipak izgrađeno i ljudi su uselili, prva nekretnina ... [[Govornik se ne razumije]] A ovim Zakonom, jedino, izmjenom ovoga Zakona samo što se radi povećanje cijene i automatski on je antidemografski u ovom trenutku i antisocijalan. I smatram da ovdje mi nemamo uopće pokazatelja koji je cilj izmjene ovoga Zakona i zbog toga bi bilo dobro da se povuče, a i nema ministra da ozbiljno porazgovaramo i da se ovaj Zakon doradi, a ne da bude samo folklor kao što je gospodin Strmota rekao. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Gospodin Panenić, izvolite.
Hvala lijepo. Cijenjeni kolega Bulj, ja razumijem vašu frustriranost i nezadovoljstvo sa povećanje cijene koja će biti za mlade obitelji, a razumijem i situaciju i kao kad roditelj razmišljate prvenstveno o svom djetetu, na kraju čemu izgleda, i ja i vi kao roditelj biti sretni ako nam dijete bude u najbližem velikom gradu. Ali, kad pogledam vaš najbliži veliki grad Split, gdje divljaju cijene nekretnina i gdje rastu. Što onda? Jel ovo zapravo mjera kojom se prati taj trend? Treba povećati. Pa onda kada želite pomoći svom djetetu da, pošto ne možete mu pomoći da ima posao, ostanak tamo gdje živi, da jednostavno pomognete da se negdje dalje stambeno sredi, pa naravno da vas opterećuje. I mene bi opterećivalo isto tako jer kupnja nekretnine je uvijek nešto gdje u našim uvjetima očekuje se pomoć roditelja, obitelji da se uspije riješiti taj problem. Naravno da onda dolazimo i u ovakve probleme koje definitivno da nas opterećuju. Stoga je zapravo i ključno pitanje koje se postavlja što mi želimo postići? I opet se vraćam na ono što sam i kolegi Pernaru, da li mi pomažemo toj djeci da ostanu tamo gdje nekretnine već postoje, da li mi pomažemo da oni steknu zaposlenje ili zapravo je ovo još jedno opterećenje onima koji mogu samo reći idem vam pomoći tamo gdje tražite svoju budućnost jer izgleda da budućnosti nema ni u Sinju, nema ni u Vukovaru, nema ni u brojnim drugim mjestima. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Odgovor.
Kolega Paneniću, jednostavno i ovaj Zakon, izmjena ovoga Zakona je dalje raseljavanje u velike sredine i naravno da je velik interes mladih ljudi da žive u Splitu, u Zagrebu i naravno da je velika potražnja i da će divljati cijene. Umjesto da ovaj Zakon baš zaleđe, evo govorim o Dalmatinskoj zagori, još jednom od rijeke Krke do Neretve, u odnosu na 2011. 26 tisuća stanovnika je manje po popisu. Po statistici 2016. godine. Znači, i ovaj Zakon je antidemografski. Mi sad moramo jednostavno prilagoditi svoju politiku, a ovo je samo kotačić da opstanu ti mladi ljudi, naša djeca u ovim područjima, a to dobro zna i gradonačelnik Vrgorca i naš kolega iz Trilja, da je ključni problem ostaviti ljude na našim područjima. Mi moramo se potruditi kao i vi u Slavoniji da ostanu. Ali ovaj Zakon to nije. I to je vidljivo iz raspravle klubova gdje i kolege iz HDZ-a upozoravaju na nejasnoću i na statističke pokazatelje gdje nisu evidentni i nemamo socijalne mjere. Mi ovim Zakonom jedino što povećavamo cijenu i on prati taj trend odseljavanja u veće sredine. Ja živim na selu i tu ću ostati. Šaljem poruku da je puno kvalitetniji život na selu u zaleđu, nego u samim središtima. Zbog toga trebamo ljude pozivati da se vrate na selo. Bez bogata sela, ako nemamo – nemamo ni bogatu državu. I to je sad činjenica i evidentno i u poljoprivrednom smislu i u svemu što gledamo, znači i što pratimo sve trendove, jednostavno je uništavanje sela. Evo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sada će nam se u ime predlagača 5 minuta javiti gospodin Željko Uhlir, državni tajnik. Izvolite.
Ma potreba se pojavila da se uključim u ime predlagača, zato što rasprava ide od nekih zastupnika u potpuno krivom smjeru. Malo da se probamo koncentrirati, malo da pokušam ja doprinijet ovoj raspravi na način od onog tko je pisao, koji predlaže ovaj Zakon. Dakle, Zakon o društveno poticanoj stanogradnji, kao što mu ime govori – potiče stanogradnju. I to i radi cijelo vrijeme od 2001. godine. Trenutno je u izgradnji 350 stanova sa projektima od 950 stanova koji slijede. Znači, prvo nije istina da poticana stanogradnja zamire, da ne funkcionira, da ne ide, da nema interesa. Druga stvar, Zakon je pisan na način da aktivno sudjeluje lokalna uprava. Dakle, da aktivno sudjeluje lokalna uprava. Tamo gdje ima podataka, tamo gdje lokalna uprava želi da se gradi poticajna stanogradnja, tamo APN ide graditi stanove. Dakle, ne može se graditi stanove na nepoznato, mora postojati jasno iskazana potreba. Što se tiče demokratskih utjecaja, što se tiče demografskih utjecaja, naravno da ih ima, samo ih treba prepoznati kroz sve mogućnosti koje ovaj Zakon pruža. Maksimalna cijena, da, maksimalna jer ona vrijedi za cijelu RH, za Split, Zagreb i Dubrovnik, ali to je maksimalna dopuštena cijena. Koliko lokalna uprava sudjeluje, koliko su na tržištu nekretnina te lokalne uprave niže cijene nekretnina toliko je i niža cijena ukupnog stana. To je neprofitno poslovanje, a ne može poslovati niti sa minusom. Dakle, bitno je imati nekoliko osnovnih činjenica u vidu kada se govori o Zakonu o društveno poticajnoj stanogradnji. Što se tiče posebno ovih izmjena i dopuna, one se upravo odnose na poticanje demografske strukture. Ne može biti bolje, to sam odgovorio i u replici. Ne može biti bolje ako idemo u smjeru da za beznačajnu naknadu se kani javnim službama i deficitarnim zanimanjima pomoći da ostanu u sredinama, ali opet onima koji iskažu te potrebe. Ne može država centralno to raditi. Uvijek moraju potrebe dolaziti lokalno sa terena. Grad Metković gradi koliko sto i nešto stanova zato što je to iskazao grad potrebe, ne zato što je država, što je ministarstvo iskazivalo te potrebe. Znači samo malo evo usmjerenja u rasprave. Hvala lijepo.
Fala i vama. Imamo dvije replike. Prvo gospođa Komparić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa ja bih ispravila jednu vašu rečenicu koja je, ste rekli odmah uvodno a to je da poticajna stanogradnja nije stala. Prema informacijama koje ja imam, a imam dobre informacije od jeseni prošle godine, dakle državni poticaji se ne isplaćuju. A državni poticaji se ne isplaćuju iz razloga što Ministarstvo financija i APN se ne mogu dogovoriti tko to treba raditi. Dakle ni ovim zakonom vi to niste riješili. I samo mene zanima kada će početi isplaćivanje državnih poticaja? Ja imam konkretan podatak. Grad Rijeka čeka, odnosno u gradu Rijeci APOS čeka, dakle sa 2 natječaja jer se vi u državi ne možete dogovoriti. Dakle, morate rješavati probleme, a ne stvarat probleme jedinicama lokalne samouprave.
Hvala. Odgovor, gospodin državni tajnik Uhlir.
Hvala lijepo na konkretnom pitanju. Dakle rješavamo problem, ali to nije problem koji se može riješiti preko noći. Dakle u toku je i uskoro će biti rješenje, u toku je, vodimo brigu, razgovaramo. Dakle iskrsnuo je problem nakon 17 godina provedbe zakona i rješava se.
Hvala lijepa. Gospodin Bulj, izvolite.
Pa tajniče, ne vidim di ste rekli da je, gdje ste primijetili vi da je ova rasprava pošla u krivom smjeru. Da, ja sam dapače i rekao brojku od 2001. da je ovaj zakon imao značajne učinke. Međutim, ova izmjena zakona jednostavno nema nikakvih statističkih pokazatelja. I ne možete fiskalne kapacitete financijske primjera Drniša koji je proglašen razvijenim, a nemamo stanovnika za 70% manje nego prije Domovinskog rata, ne možete to područje promatrati kroz isti zakon, na isti način. A ako potičemo nešto, vi kažete prema potrebama ljudi, znači strukovnih, deficitarnih zanimanja. Pa kako će biti na primjer evo Općinski sud u Sinju gasi, 60, 70 ljudi je tu radilo. Ide u Split. Naravno da ti ljudi će tražiti sad stan u Splitu nije to i tako brojne institucije. Kako ćemo zahtijevati ako nas … [[Govornik se ne razumije.]] u određenom području sinjskoj kraja, triljskog kraja i sada nemamo riješenu vodoopskrbu. Znači kako ćemo tu razmišljati, a to su sela koja su brojna, koja imaju sve osim određenih, ne možemo, znači vi nemate nikakve demografske kriterije. Vrime se prominilo od 2001. i tih godina kada je bila stanogradnja. Prema tome, nemamo demografskih mjera ovdje, nemamo socijalnih mjera, a to su trenutno dvije najbitnije stvari. Osim šta ste digli cijenu prateći trend onoga što se događa u razvijenim dijelovima RH, u većim gradovima kao što je Split, Zagreb, Rijeka, Osijek di su veći gradovi i gdje je veći interes kupnje nekretnina. Znači ovdje mi nemamo, ovo je jedan samo kotačić. Ali o ovome triba ozbiljno razgovarati i ovaj zakon treba ozbiljno predložiti, a ne samo povećati cijenu po metru kvadratnome maksimalnu. Hvala.
Odgovor državnog tajnika, izvolite.
I dalje se ne razumijemo. Dakle što može ovaj zakon još predložiti? Rekao sam, idemo ka tome da uz minimalnu naknadu čak možda ako se u Vladi dogovorimo i besplatno dajemo stanove na korištenje u deficitarnim zanimanjima u krajevima sa slabijim indeksom razvijenosti. Da li je to Drniš, da li je to Cetinska krajina? Trebaju se samo javiti. Taj mali napor treba napravit lokalna uprava, ništa više. Zakon daje okvir u suradnji sa lokalnom upravom.
Hvala lijepa. I sad je na redu gospodin Branko Bačić kao pojedinačna rasprava, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom. Pa već evo cijelo jutro raspravljamo o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji i koliko vidim brojni zastupnici kroz ovaj zakon pokušavaju riješiti sve ili bi pokušali svesti brigu za demografsku obnovu Hrvatske kroz jedan Zakon o društveno poticajnoj stanogradnji što jednostavno nije moguće i ne želi se vidjeti niz drugih mjera koje Vlada Republike Hrvatske provodi kad je u pitanju demografska obnova, a posebno se ne vodi računa da postoje drugi zakoni koji rješavaju stambenu problematiku u Hrvatskoj. Dakle ja podržavam ovaj projekt koji je započeo prije 17 godina jer mislim da je postigao efekt, a to je da se zadrži cijena stanova koja govori o socijalnom pristupu i socijalnoj komponenti s jedne strane i druge strane govori o povoljnijim kreditnim uvjetima u odnosu na komercijalne kredite. I u tom dijelu podržavam POS, ali prije nego što još nešto kažem o POS-u želim reći da postoje i druge mjere. Dakle postoji od 2011. Zakon o državnom jamstvu i subvencioniranju stambenih kredita koji je i prošle godine nešto izmijenjen, više nije bilo državnog jamstva ali su date neke nove poboljšice. U kom kontekstu bi posebno, evo nema gospodina Bulja niti svih onih koji govore o brizi države da sa povoljnim sredstvima subvencionira rekao bih i stanogradnju tamo gdje nema velikih više stambenih cjelina, pa se u tom zakonu što se propustilo istaknuti sufinancira mogućnost izgradnje obiteljskih kuća. Dakle to je vrlo važno jer teško je za očekivati da u nekim malim jedinicama lokalne samouprave da se pristupi gradnji više stambenih cjelina i iz razloga što je tradicija i način življenja u tim malim mjestima takova da građani tih prostora više vole financirati obnove ili gradnje potpuno novih malih obiteljskih kuća i za to postoje iznimno povoljni uvjeti koji su u Zakonu o subvencioniranju stambenih kredita. I treća stvar koja se ne spominje, a koja je po meni fenomenalna i u vrijeme vlade SDP-a je tadašnje Ministarstvo financija koje inače brine o Zakonu o stambenim štedionicama, što po meni nije dobro, to bi trebalo vratiti ovom ministarstvu, bilo bi dobro da se nastavi sa subvencioniranjem stambene štednje. Jer stambena štednja u kombinaciji sa ovim zakonom omogućava itekako, itekako povoljne kredite za ishođenje i rješavanje stambenog pitanja. Nema niti jednog projekta u Hrvatskoj, a ja mislim i u Srednjoj Europi, posebno u ovim državama Austrije, Češke itd., gdje je jedna mjera polučila uspjeh kao što su to projekt stambenih štedionica koje smo na određeni način 2012., 2013. godine rekao bih prilično uzeli smanjili državne subvencije čime se nije doprinijelo tom jednom vidu stambene štednje i kroz stambenu štednju preko stambenih štedionica graditi stanove. Ta mjera je ipak davala najnižu kamatnu stopu na bilo koji kredit u državi. Sada kada se vraćam na ovaj Zakon o poticajnoj stanogradnji onda se ne slažem da nema ovdje analitičkih podataka. Ovdje su postavljeni najvažniji podaci, a to je da od 2001. godine pa do danas u Hrvatskoj izgrađeno na ovoj mjeri oko 8035 stanova. Za to je država uložila negdje oko milijardu i 75 milijuna kuna. Dakle kada vi to izračunate to je po svakom stanu 135 tisuća kuna. E sada od 17 godina 8 tisuća, to je negdje oko 500, 600 stanova godišnje se gradi na temelju POS-a, to je vrlo veliki broj stanova za što je potreban i angažman s jedne strane države odnosno njene za to nadležne agencije i potreban je angažman jedinice lokalne samouprave, a jasno sve to zajedno ide preko komercijalne banke. Zato kada smo razmišljali o poticanju stanogradnje u Hrvatskoj prišli smo drugom zakonu koji je sada i ova Vlada nastavila, to je Zakon o subvencioniranju stambenih kredita u kojima su i one privatne obiteljske kuće koje sam maloprije spomenuo, ali koji po meni brže rješava problem stanogradnje u Hrvatskoj odnosno rješavanja stambenog pitanja. Zašto? Zato što je u tom zakonu kada vidite broj prodanih stanova i uložena sredstva države onda je u tom zakonu gdje nema potrebe angažiranja odnosno vrlo mali angažman APN-a u odnosu na ovaj zakon, nema angažmana jedinice lokalne samouprave, nema getoiziranja jer POS htjeli mi to ili htjeli ne priznat ipak na određeni način vrši jedno getoiziranje gdje pojedini budući kupac tog stana možda nije zadovoljan lokacijom i ne može birati nego je jednostavno usmjeren tamo gdje jedinica lokalne samouprave određuje da se gradi taj stan u POS-u. U ovom Zakonu o subvencioniranju stambenih kredita kupac sam bira lokaciju, nema angažmana jedinica lokalne samouprave, a po stanu, po jedinici je manja subvencija. Dakle do sada iskustvo koje pokazuje negdje oko 4 tisuće prodanih stanova u tom sustavu je otprilike po stanu država izdvojila 100 tisuća kuna, ovdje 135 tisuća kuna bez angažmana sredstava jedinice lokalne samouprave. Prema tome, kada govorimo o mjerama države koje su usmjerene prema stambenom zbrinjavanju odnosno neću reći o zbrinjavanju nego o stambenoj politici država ima niz mjera. To je ova mjera dakle poticanje stanogradnje koja je dobra i koju treba nastaviti, pogotovo tamo gdje jedinica lokalne samouprave iskaže svoj interes, dakle treba nastaviti. Treba nastaviti sa Zakonom o subvencioniranju stambenih kredita, to je sjajan zakon treba nastaviti s njime. On vidjeli ste polučuje iznimno veliki uspjeh i time treba nastaviti, čak po meni i povećati sredstva u njemu. I treća mjera koja je po meni također vrlo važna jasno da u tom zakonu ne smijemo nikako zaboraviti upravo zbog tih ruralnih područja Hrvatske i omogućavanje subvencioniranja obiteljskih kuća za sve one građane RH koji su za to zainteresirani i treća mjera mora biti subvencioniranje stambene štednje. Dakle niti jedan od ta tri zakona ne treba gledati odvojeno, treba ih gledati zajedno i država u tom smislu treba rješavati stambenu politiku ta tri zakona. I pri tome četvrti to je naći načina kroz najam stanova, pogotovo ukoliko primjerice kako to i znamo ima veliki broj stanova u vlasništvu RH koji možda neće ići na prodaju da se onim građanima koji ne mogu ući u kreditne linije jer nisu možda zaposleni na određeno vrijeme jer niti možda niti ne žele, ali da se i kroz najam definira onda mogućnost rješavanja stambenog pitanja dijela građana RH. Prema tome, podržavam ovaj zakon, on je nastavak provedbe politike poticanja stanogradnje u Hrvatskoj. Treba maksimalno jasno poticati jedinice lokalne samouprave koji za to imaju kapaciteta i mogućnosti da u taj zakon, da uđu u realizaciju poticajne stanogradnje. I kažem ne ga promatrati odvojeno već ga promatrati u stopu ostalih zakona koji definiraju stambenu politiku u Hrvatskoj. Hvala.
Hvala i vama. Prva replika gospođa Komparić Devčić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Bačić, ja se s vama slažem da treba poticati da se dakle jedinice lokalne samouprave koje za to imaju kapacitete, gdje ima interesa da grade po sistemu POS-a. Ali s obzirom da ste i predsjednik vladajućeg kluba ja ću ponoviti ono što sam rekla državnom tajniku tako da dakle utječete da se to riješi. Dakle od jeseni 2017. godine nema isplate, poticaja za POS zato što se u državi dvije institucije, ministarstvo i APN ne mogu dogovoriti tko će to raditi. Dakle stoje natječaji u jedinicama lokalne samouprave koji ne mogu ići van, ima interesa, građani čekaju iz razloga što nam se dvije institucije ne mogu dogovoriti. To je jedna moja primjedba i apel da vi kao predsjednik, kao kluba vladajućih apelirate na resornog ministra. Drugo, dakle za ovaj zakon koji se nalazi pred nama predviđa posebni program za zbrinjavanje državnih i javnih službenika. Imamo potrebe iz jedinica lokalne samouprave da se po istom modelu omogući i da to čine jedinice lokalne samouprave za svoje službenike. Dakle da nema razlike između službenika koji je državni službenik i onog koji je na razini jedinice lokalne samouprave. Evo ja vas molim da iskoristite svoj utjecaj i da utječete dakle na resornog ministra da ovo uđe u zakon.
Hvala lijepa. Gospodin Bačić, odgovor.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo već vam je državni tajnik odgovorio da se rješava pitanje zaostalih isplata državnih poticaja u projektu POS-a. Ne vidim zašto bi to trebao biti problem, ja nisam ni upoznat s time, ali sad baš kada ste to istaknuli mogu i sa jednim i sa drugim ministrom vidjeti ali pored ovdje državnog tajnika ne vjerujem da je potrebno dodatnog angažmana. Slažem se sa vama, ovaj drugi dio koji ste spomenuli, iako evo ja sam bio načelnik jedinice lokalne samouprave i 2002. godine krenuo sam u POS i na mom području kada je građen POS upravo je jedan od tih stanova koji smo radili za građane koji su bili zainteresirani bio je ostao u vlasništvu jedinice lokalne samouprave i dan je na korištenje liječniku koji je tada bio u tom domu zdravlja. Prema tome u postojećem POS-u kada jedinica lokalne samouprave, bilo ovaj projekt koji je, bilo ovaj projekt koji je sada funkcionirao ili ovaj da će sada APN, APN sam to raditi, pretpostavljam u zemljištu, u vlasništvu jedinice lokalne samouprave ili na normalan drugi način da se u taj projekt omogući da na isti način kao što ide APN ide jedinica lokalne samouprave. Ali evo to, jasno će na to odgovoriti državni tajnik. Iako govorim vam, ja ne vidim razloga i sada kada jedinica lokalne samouprave ne ide u taj projekt da dio se, da određeni broj stanova ne osigura i umjesto što će to plaćati krajnji korisnik stana te obveze ne podmire jedinice lokalne samouprave i na taj način zadrži u svom vlasništvu i onda može s njima raspolagati kada god to želi.
Hvala lijepa. Gospodin Šuker, sljedeća replika.
Hvala lijepo. Kolega Bačiću, 2001. kada je donošen ovaj zakon imao je dva jasna cilja. Jedan je potaknuti stambenu izgradnju, dakle potaknuti taj građevinski sektor i s druge strane da se omogući prije svega mladim obiteljima da lakše dođu do stana. I sjećam se svoje rasprave još od tada i sve ove godine a to je da kroz ovaj POS i kroz poticajno stambeno kreditiranje se mora izjednačiti obiteljske kuće, obiteljska kuća. Jer mi smo danas suočeni svim, sa problemom da mladi ljudi napuštaju prije svega ruralna područja gdje su obiteljske kuće. Dođeš u bilo koji grad u Hrvatskoj, ne računam Zagreb, Osijek i Rijeku pa ćete vidjeti koliko na glavnim ulicama se prodaje obiteljskih kuća. Dakle, to je nešto što naprosto treba biti uz ovo sve skupa, fokus ako želimo pomoći mladim obiteljima. Jer definitivno bez obzira šta tko govori o POS-u tamo gdje se našao interes jedinica lokalne samouprave ne lokalne uprave i države tamo su se postigli dobri rezultati. I nema slučaja POS-a ja mislim da je bio loš rezultat, gdje je bio zajednički interes. Jedinica lokalne samouprave je prepoznala problem, to je sa sredstvima sa kojima raspolaže država, jedinica lokalne samouprave raspolaže sa zemljištem, to zemljište je opremljeno sa infrastrukturom i dakle projekti idu. Međutim, ono što je vrlo bitno kod dobivanja kredita pod istim uvjetima ako mladi bračni par želi proširiti, nadograditi obiteljsku kuću da ima isti tretman što se tiče i komunalnog doprinosa i što se tiče kredita. A što se tiče poticajne stambene štednje, ja kao ministar financija imam tu jednu drugu priču, mnogi su nažalost koji su imali itekako debeli novčanik štedjeli isključivo zbog toga da bi dobili dobru kamatu, ništa drugo.
Hvala lijepa. Odgovor gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker, slažem se, to sam i govorio što se tiče obiteljskih kuća, to, one moraju imati status i biti izjednačenje u pristupu subvencijama i povoljnim kreditima kao što su to i stanovi. I to je, i tu ste. Što se tiče ovog zakona svjedočili smo da je POS a to ne znam da li je danas bilo spomenuto, neko vrijeme nisam bio u sabornici, poslije imao jednu ozbiljnu kritiku, a to je da je kvaliteta gradnje upravo zbog etalonske cijene u pravilu nije bila zadovoljavajuća i tu je onda bila odgovornost države da putem nadzornog tijela prati kvalitetu POS-a. Dakle, bilo je slučajeva kad gradnja u POS-u nije bila na razini potrebne kvalitete gradnje stambenih kuća i tu je bilo problema na niz lokacija u Hrvatskoj, da ih sada ne nabrajam, to ću možda kasnije budemo razgovarali o novom zakonu koji slijedi, o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova. Ja u tom zakonu vidim i veću ulogu ovoga zakona, to ću kasnije o tome reći a što se tiče stambene štednje, ja znam vaš pristup i pristup ministra financija i u pravu ste da je stambena štednja značila ustvari štednju radi povećanja svog iznosa na žiro računu a ne zbog ulaganja u stanove, bilo opremu, bilo gradnju stanova zbog čega je namijenjena pa sam tvrdio, to vi znate dobro, i vi ste u tom sudjelovali, da je bilo potrebno napraviti kontrolne mehanizme da se takav način štednje na određeni način apsolutno obeshrabri, da ne kažem sankcionira.
Hvala lijepa. Idemo dalje sa raspravama. Gospođa Marija Jelkovac, pojedinačna rasprava.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo u svojoj raspravi željela bi se osvrnuti na ono što se je tijekom cijelog dopodneva u više rasprava protezalo kako ovaj zakon nije socijalan. Ja bih htjela reći da ovaj zakon i ne treba biti tretiran kao socijalni zakon jer ni nije niti se donosi niti je kada je prvi put donesen, donesen kao socijalni zakon nego zakon kako je rekao i sad kolega Šuker, koji će potaknuti izgradnju stanova na taj način, potaknuti izgradnju stanova na tak način, potaknuti građevinarstvo i ustvari investicije. Ono što bi htjela reći, ovaj zakon u sebi ima zastupljen socijalni element a također ono što želim naglasiti je da je ustvari društveno poticajna stanogradnja prije svega mjera gdje se koriste javna sredstva, oplemenjuju se državna sredstva sa sredstvima ili sa ulogom u zemljištu i komunalnoj opremi od strane jedinica lokalne samouprave kako bi se izgradili stambeni objekti koji će se pod povoljnijim uvjetima od onih koji su na tržištu i što se tiče cijene stanova i što se tiče kreditiranja, moći otkupiti od strane naših građana, prije svega mladih obitelji kako bi one na taj način došle u posjed vlastitog stana ali se također i omogućuje najam takvih stanova. U dosadašnjoj provedbi POS-a vidljivo je da su građani a pogotovo mlade obitelji, bile zainteresirane za rješavanje svog stambenog pitanja upravo putem ovog programa i da je pogotovo u Zagrebu i drugim velikim gradovima bilo velikog interesa za stanove izgrađene putem POS-a. Smatram da je uz sve ove navede izmjene u ovom prijedlogu zakona od kojih je jedan dio tehničke naravi, ali drugi dio je sadržajne naravi, smatram da je vrlo važna izmjena ona koja se tiče mogućnosti najma stanova od strane javnih službenika i namještenika što do sada nije bio slučaj. Upravo ta mjera je dobra jer smo svi mi svjesni situacije koje imamo na područjima koja su prije svega slabije nastanjena i što se tiče osiguranja liječnika i što se tiče osiguranja nastavničkog kadra, gdje je ustvari puno puta problem i u pravo rješavanje stambenog pitanja ljudi koji bi trebali doći raditi na tom području i smatram da će se na ovaj način ipak tim ljudima omogućiti da dođu, rade na tim područjima ako ne sa svojim obiteljima, a onda da, dođu i da tijekom radnog djela tjedna, imaju osigurani stambeni smještaj. Smatram isto tako da je važna novina koja se uvodi ovim zakonom, uvođenje obveze za one neprofitne pravne osobe koje osniva jedinica lokalne odnosno područne samouprave, da osnuju rezervni fond iz kojeg sredstava bi se trebala omogućiti i osigurati izgradnja do potpuno, završne faze i to u onim slučajevima ako pojedini sudionici u izgradnji nisu izvršili svoj dio obveze pa na taj način nisu osigurana sva potrebna sredstva za dovršetak stambene zgrade. To svakako je dobro jer osigurava završetak stambene izgradnje namjeravanog objekta u zadanom roku a isto tako i da se u tim rokovima objekat stavi i u funkciju što naravno doprinosi i sigurnosti onih koji trebaju ući u te stanove da će u planiranom roku useliti. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo dvije replike, prva gospodin Šuker.
Kolegice Jelkovac, vi ste se dotakli ovdje jednog segmenta zbog čega je ustvari izmjena ovoga zakona. Prvi je onaj koji definira naprosto zakonsku promjenu s kojom se RH obvezala da u trenutku ulaska u EU više nema 5% na građevinsko zemljište nego je 25%, dakle plaća se PDV kao i na sve drugo i onda je bilo potrebno zbog toga dignuti limitiranu cijenu. Međutim, ono što ovaj Zakon po meni, samo otvara prostor, a to su ti, ja ću ih reći onako u stvari kao što jesu. To su ti kadrovski stanovi. Dakle, ponuditi određenom profilu stručnjaka, koji rade u javnim službama mogućnost da dođu do rješavanja stambenog pitanja na ovaj način. To je, dakle, proširenje onoga što je u stvari bila namjena POS-a. Namjena POS-a je bila potpuna jasna. Mladim ljudima koji imaju dugi kreditni period ispred sebe i potaknu stanogradnju, u trenutku kad je u RH dolazilo do erupcije kredita, budimo iskreni. Tada u RH su se lagano otvarali prostori i mogućnost za kreditiranje i trebalo ne naprosto pokrenut s jedne strane, gospodarsku djelatnost zbog, a ništa to ne može tako generirati gospodarski rast kao građevina i s druge strane, potaknuti mlade ljude da na takav način dođu do rješavanja stambenog pitanja. Slijedeća faza je bila uključivanje, iako je to bila silna muka da se to napravi, uključivanje mogućnosti za dobivanje kredita za isti način za nadogradnju obiteljskih kuća. I ovo je sad treći proces jer definitivno mi u RH iz svih segmenata javne službe ostajemo bez stručnjaka i jedan od razloga je taj, ali isto tako treba jedinicama lokalne samouprave omogućiti da određene kadrove koje želi zadržati, koje dovući na svoje prostore… Ja ću vam reći iskreno, u Poreznoj upravi u Vrbovcu, to je 20-ak i još nešto km od Zagreba, niste mogli dobiti dipl. ekonomistu ili pravnika jer nitko iz Zagreba nije htio tamo putovati. Ali ako mu tamo riješite stambeno pitanje, a da ne govorim dalje, moći ćete na takav, zapravo omogućit mu da riješi stambeno pitanja. Moći ćete na takav način riješiti i jedan vrlo bitan kadrovski problem.
Vrijeme. Odgovor. Gospođa Jelkovac.
Hvala lijepa. Da, pa zato sam rekla da smatram da je to jedna od bitnijih novina u ovom Prijedlogu izmjena zakona. Evo, ja sam dijete nastavnika koji su selili iz jedne područne škole u drugu, nekad davno prije 50-ak godina i znam što to znači. Dakle, mi danas imamo zaista tu veliki problem da na područnim školama u manjim selima teško je naći kadar koji će doći tamo i raditi. A za jednog mladog čovjeka, pogotovo nekog tko nema obitelj, to i ne bi bio takav problem ako mu osiguramo stambeni smještaj barem za onaj dio tjedna koji je radni tjedan. Isto tako je veliki problem s liječnicima koji postoji i danas je prisutan, gdje stvarno u malim sredinama ostajemo bez liječnika. I mislim da je zato ovo glavna mjera koja će proizvesti pozitivne učinke u ovim izmjenama Zakona. Hvala.
Hvala i vama. Gospođa Komparić Devčić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Čini mi se da polako dolazimo do konsenzusa što se tiče širenja ... [[Govornik se ne razumije]] jedinica lokalne samouprave i to mi je baš drago. Znači, prepoznali problem i slažemo se da ga treba riješiti. Što se tiče onog drugo dijela kojeg ja sad ovdje ponavljam već treći put, evo s obzirom da sam razumjela da neki nisu upoznati sa situacijom koja trenutno vlada na terenu, dakle, desila vam se situacija da je varaždinska agencija ... [[Govornik se ne razumije]] nije završila neke stanove. Ostala je dužna novce i u tom trenutku je Ministarstvo izvršilo nadzor u APN-u. Nakon tog nadzora, oni su zapravo donijeli rješenje, proračunski nadzor, OK. Dakle, donijeli su rješenje da APN ni po jednoj osnovi ne može isplaćivati sredstva u agencije u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. Dakle, ono što sam ja rekla ovdje državnom tajniku je bilo, apel pod hitno nađimo rješenje hoće li to biti propis koji će APN-u dati sve potrebne dozvole ili će to vršiti sada ministarstvo – potpuno svejedno. Ali neprihvatljivo je da trenutno stoje natječaji od jeseni prošle godine i da mi ne možemo pronaći rješenje. Evo, to je bio moj apel. Isto u svrhu poboljšanja ovog Zakona.
Hvala. Odgovor gospođe Jelkovac.
Hvala potpredsjedniče. Pa evo, poštovana kolegice, razumijem problem o kojem govorite i o kojem ste već u trećem navratu naglasili, ali mislim da se državni tajnik u pogledu toga očitovao. To je jedan pojedinačni konkretan problem i ja vjerujem da će on u skoro vrije biti riješen. Ono o čemu sam ja govorila isto tako, da smatram da je pozitivno što se ovim Prijedlogom zakona uvodi obveza za neprofitne pravne osobe koje će kao investitori sudjelovati u POS-u, da osiguraju iz sredstava jedinica lokalne samouprave taj rezervni fond iz kojeg će onda biti moguće u izuzetnim situacijama koje se mogu dogoditi osigurati u stvari, završetak financiranja završetaka u rokovima tih stambenih zgrada. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Josip Borić, pojedinačna rasprava. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo da ja nešto kažem o prijedlogu ovog Zakona. Mislim da smo više-manje svi zaključili da su izmjene dobre i da idu u pozitivnom smjeru. Često smo ovdje u nekom bivšem mandatu slušali da je ovo uvijek neka nova mogućnost, bilo koji prijedlog zakona, tako da i ja isto ovo doživljavam kao još jednu od mogućnosti da bi se moglo zbrinuti mlade obitelji, one koji nemaju prvu nekretninu, svoj stan, da bi utjecali na neki način demografski da se poboljšavaju te situacije, posebno u RH. Što ja ovdje vidim kao problem? Činjenica jest da jeftiniji stan, jeftiniji kredit u odnosu na tržište izgleda kao proizvod koji nije baš najbolji u smislu tržišta tj. onih koji su zainteresirani da nešto rade komercijalno tj. da ono što prodaju bude njima isplativije. I sad sigurno da je ovo jedna konkurencija upravo mnogima koji se bave stanogradnjom u privatnom sektoru i naravno da tu očito uvijek ima određenih trvljenja ili različitih tumačenja interesa. Dobro je da država pomaže i sigurno da ovo nije samo jedan program. Vidjeli smo i čuli smo od kolege Bačića još mnoge druge. I sami smo prošle godine sudjelovali u raspravi o subvencioniranju stambenim kreditima što u svim onim koracima, kroz ovaj Zakon možemo još prepoznati kao nepoznanicu ili nešto što možda stvara problem. Znači, svi znamo na koji način se pokreće program POS-a od strane lokalne samouprave. Ja recimo, dolazim iz ruralnog prostora, kao načelnik općine ne mogu točno prepoznati baš što je najveća ili najmanja razina zainteresiranosti da bi se proveo program POS-a. Hoćemo li sa 3 stana ili jednom malom zgradom zadovoljiti potrebu, hoćemo li sa 2 ili to mora biti 20 ili 30 stanova? Možda bi bilo dobro da te stvari budu ipak na neki način propisane da se i sami načelnici od kojih najviše možda i ovisi, i gradonačelnici, sam program. Jer ako nisu zainteresirani, od tog programa sigurno nema ništa. Oni su ti koji na neki način pokreću cijelu situaciju gledajući situaciju na terenu koju imaju. Prva anketa može biti na neki način demotivirajuća i odmah se odustaje od cijele te priče. Možda nije problem samo u vlasništvu zemljišta kojeg imamo ili nemamo, uglavnom općine imaju određenu razinu ili količinu zemljišta, pitanje je i meni možda nejasno da mi možda kažete, znači što je sa zemljištem u vlasništvu države, da li je ono moguće se uključiti s obzirom da imamo paralelnu i raspravu o Zakonu o državnoj imovini i načinu raspolaganja državnom imovinom, da li tu postoje momenti kojim možemo doprinijeti da je ovaj zakon ali i onaj drugi doprinosi da se ovaj program razvija i dalje i bolje i jednostavnije i jeftinije možda, i da tu pokušamo motivirati možda načelnike, gradonačelnike, posebno na ruralnim prostorima, vidimo po statistikama da su uglavnom zainteresirane već urbanije sredine jer jednostavno imaju i više stanovnika i više potreba za stambeno zbrinjavanje i da vidimo da li kroz te korake možemo još negdje nešto možda bolje propisati da bi svima bilo jasnije jer kažem, bez inicijative s terena program jednostavno ne postoji. Dok ovaj drugi program subvencioniranja stambenih kredita ovisi o pojedincu koji želi, znači njemu je država dala sada na mogućnost da to riješi ili kroz obnovu urušene zgrade ili kroz kupnju stana ili kroz kupnju kuće ili što god njemu trebalo, onda će njemu dati toliko i ona će na neki način proći jeftinije nego da išao na klasično komercijalno zbrinjavanje, tj. stambeno zbrinjavanje. Mislim da u tim nekim koracima mislim da je više-manje sve razrađeno, vi ste državni tajniče bili direktor APN-a, vidimo da u ovih nekoliko koraka od ankete pa do tog pravnog interesa pa onda osiguravanja zemljišta, liste prvenstva itd., svaki taj korak možda malo nas poremeti da vidimo šta možemo možda tu još poboljšati. Jer šta nam se desi recimo na listi prvenstva? Tu dolazi do sukoba. Ako je recimo broj stanova manji od zainteresiranih ili dolazi zašto je dobio on, zašto nisam dobio ja itd., jer kad se krene, kad su svi izanketirani, pojavljuju se dodatni zahtjevi koji se pojavljuju naknadno. Kažem, nekad i neinformiranost može negativno utjecati na cijelu percepciju priče o poticajnoj stanogradnji. Sve ostalo su na neki način normalni koraci od ugovaranja, prijenosa zemljišta i svega ostaloga tako da mislim da evo možda kao jedan poticaj, nekakvo obraćanje prema lokalnim samoupravama, ne znam da li se to i dalje radi redovito ili kažem još uvijek to sve ovisi o svakom čelniku lokalne samouprave, hoće li on to nešto ili neće, ali i njima je teško razaznati kada je to na neki način isplativo ući u takav program ako imate samo 3 ili 4 zainteresirana recimo u općini u kojoj živim a 1200 stanovnika pa ćete za to dati zemljište, pa ćete napraviti silnu proceduru što smo mi s time napravili. To je jedno pitanje koje vas ili potičete i idete u tom smjeru ili vas zaustavlja i kažete evo imamo tržište ili nekakav drugi model pa se obratite tamo. Evo to je jedno pitanje pa nadam se da ćete mi odgovoriti. Hvala.
Imamo dvije replike, prva gospodin Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Borić, vi ste otvorili nekoliko životnih pitanja na koje naprosto ovaj zakon treba dati odgovor iz razloga što u trenutku kad se krenulo sa POS-om i današnja situacija je nebo i zemlja, tada stambeni kredit bez 7, 8, 9% kamatne stope niste mogli dobiti ni u ludilu. Zašto? Zato što je bilo vrijeme visokih kamatnih stopa, Hrvatska je imala takav status kakav je, danas je vrijeme povijesno niskih kamatnih stopa i danas su kamate na stambene kredite puno manje. Međutim ono što mi definitivno u ovom trenutku s obzirom na situaciju koju imamo nažalost da nam mladi ljudi odlaze, trebamo različiti sva programa. Jedan je POS koji se odvija u urbanim sredinama i u onim manjim urbanim sredinama, vi ste dobro postavili pitanje kao čelnik jedne takve manje lokalne jedinice samouprave, kako i na koji način prepoznati što ustvari stvarno treba. A drugi je poticajno stambeno kreditiranje koji omogućava obnovu i proširenje obiteljskih kuća. I mislim da čak možda danas zbog nekih ovako politikantskih razloga u mnogim raspravama, mi to uopće nismo potencirali a mislim da je to upravo pitanje koje bez obzira što, i mi smo to ugradili b i c ja mislim, o mogućnosti kreditiranja proširenja ovih obiteljskih kuća, ali mislim da je to naprosto tema kad govorimo i o Slavoniji i o Banovini i o Kordunu i o Lici i o dalmatinskoj zagori koja nam se naprosto nameće kao nekakva normalna stvar jer čemu graditi zgradu od 5, 6 ili 10 stanova u kolektivnoj stambenoj zgradi a istovremeno imate 15 ili 20 praznih kuća koje se sa malo novaca obnoviti i koje mogu zadovoljiti pa čak i kvalitetnije stambene potrebe mladih ljudi koji su naučeni živjeti u individualnim stambenih objektima a ne u kolektivnim stambenim objektima gdje je taj tzv. kolektivni način stanovanja, gdje ima više stambenih jedinica.
Odgovor, izvolite gospodin Borić.
Kolega Šuker, pa činjenica jest da ovo najjeftiniji kredit 3% fiksne kamate, najduža ročnost 30 godina plus godina počeka i najjeftiniji kvadrat stambeni, to je sigurno, to uopće nije sporno. I vjerojatno bi na ruralnom prostoru bila zainteresirana za to, samo kažem, pitanje nam je informiranosti jer ćemo ako pogledamo vjerojatno i zahtjeve za ovih 100 kredita koji su subvencionirani, vidjeti ćete da su oni svi više-manje, opet iz urbanih sredina. Prvenstveno neinformiranost mladih obitelji na ruralnom prostoru. Mi nemamo dobre kampanje, gdje objašnjavamo tim mladima što su njihova prava. Nisu oni svi dnevno na vjerojatno jesu možda ali pitanje je kažem, kad krenu, recimo u ruralnoj sredinu imate jednu ili ni jednu banku, imate mogućnost da dobijete taj kredit u jednoj ili ni jednoj poslovnici pa morate ići već u prvu sljedeću itd. pa se pojavljuje 10-tke drugih primjera neriješenog vlasništva i svega ostaloga. I naravno da mladi ljudi onda odustaju. Po meni, možda malo još više informiranosti, možda malo bolje ovaj, pripremljene informacije da se potaknu načelnici i gradonačelnici, da možda krenu u takve programe, ali da znaju oni sami što oni nose u smislu troška dobiti i koliki su to gabariti unutar kojih mi možemo na ne znam, području kažem svoje općine od 1000 stanovnika koliku zgradu napraviti, s obzirom da ja kad ću napraviti anketu ću dobiti možda 5 zainteresiranih, ne. Kad krenemo graditi, možda ih dođe još 15 ne. Ali je pitanje, kolike se isplativosti onda pojavljuju u svemu tome, s obzirom da moramo dati … [[Govornik se ne razumije.]] zemljište, moramo osigurati određene priključke i sva ostala davanja i naravno, što onda na taj način dobiva? Evo, možda jedno objašnjenje vaše, pa da se i mi kažem, i bolje educiramo pa da znamo i mi što nam je bolje činiti u odnosu na programe koje imamo.
Hvala lijepo. Replika gospodin Prelec.
Hvala poštovani predsjedavajući. Kolega Borić, pa ja se ne mogu složiti s vama u onom dijelu, kad kažete da je stvar dobre volje jedinice lokalne samouprave, odnosno čelnika. Vi i sami ste čelnik jedinice lokalne samouprave i znate koliko se općinama i gradovima stavilo na teret razno raznih novih propisa, pravila, sve ono što mi moramo brinuti. I više puta su naši proračuni u 90% određeni. Moramo izdvajati, da vam ne govorim sve što moramo izdvajati. Ja mislim da svaki čelnik jedinice lokalne samouprave pogotovo u ruralnim dijelovima bi želio imati poticajnu stanogradnju, da zadrži mlade ljude na svom području. Jer mladi ljudi najviše odlaze zbog toga što nemaju posla i nemaju riješeno stambeno zbrinjavanje. Jasno da se i tu puno može napraviti ovaj vezano uz posao, da oni ostaju, ali kaj se tiče ove teme stambenog zbrinjavanja, mislim da svi zajedno možemo napraviti puno više. Prije svega ovo je program poticajnog stanogradnje i mislim da je jako dobar i ima jako jako puno zainteresiranih, prije svega treba jasno, za manje sredine više donijeti pravilnika i više novaca za manje sredine, a manje za veće gradove, jer nam je trend da i ovi mladi odlaze u gradove. Ako ne odlaze u inozemstvo, da odlaze u gradove. Ali, tu trebamo napraviti možda jednu zajedničku politiku, ali je moguće da možda država u tom poslu smanji PDV? Da li može država intervenirati na način da krediti ne budu krediti sa 3, 4 ili 5% kamata, nego da budu sa 1%. A vi znate i sami, da fond za zaštitu okoliša ima za energetsku učinkovitost HBOR daje 1% mislim da 1 ili 1,5% kamata. Da li u tom smislu se može nešto napraviti kako bi se pomoglo jedinicama lokalne samouprave da o konkretnim stvarima ti stanovi budu jeftiniji a onda i dostupniji mladim obiteljima.
Hvala lijepo. Odgovor gospodin Borić.
Hvala lijepo. Kolega Prelec evo slažemo se da u svim ovim koracima, možda postoji još neki moment gdje bi nešto moglo ići na korist građana i naravno da je tu na ministru, na državnom tajniku, na Vladi da prepoznaju te momente. Samo kažem, ja ipak mislim da ovo ovisi o čelnicima lokalne samouprave i njihove zainteresiranosti. Oni koji hoće jako gurati, naravno, ovisi, da, jer oni procijeniti šta mu piše u proračunu ili što će on skupiti da bi mogao nešto raditi, ali procjenjuje ukupne troškove cijelog tog programa, da bi u to ušao ili ne bi ušao, naravno. I na taj način, mislim da možda, sa možda boljim informacijama bi se potaknulo i neke, u ruralnim prostorima, da se upuste u takve programe, ako ćemo znati što nas čeka na kraju cijele te priče. Jer osobno smatram da i kao što ste vi rekli, da je ovo dobar program, 8000 stanova, 500 stanova godišnje, nije mali broj stanova, da bi se zbrinula onima kojima je to potrebno, od samaca, od obitelji s 2 članova, 4 članova itd. s određenim pravilima, ali kažem uz mnoge druge mjere, mislim da je ovo dobar put, da se djeluje na tome, da se omogući mladima, da ostaju na prostorima na kojima živi.
Hvala lijepo. Idemo dalje, gospodin Domagoj Mikulić, pojedinačna rasprava. Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Sabora. Poštovani državni tajniče Uhlir, poštovane kolegice i kolege, pred nama je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticanoj stanogradnji i same odredbe ovoga zakona pozitivne su i dobrodošle, kao primjerice jasnije definiranje etalonske cijene građenja, kao pokretanje programa, kojim se doprinosi zadržavanju i privlačenju deficitarnih zanimanja poglavito u ovim nedovoljno razvijenim područjima Hrvatske, što mu daje jednu malu ali demografsku i socijalnu notu. Cilj POS stanova je da našim građanima omogući rješavanje njihovih stambenog pitanja, po povoljnijim uvjetima, od onih koji su na tržištu, ali s obzirom na dosadašnja iskustva, trebamo se i postavlja se pitanje, bude li to uvijek tako. Iz Osijeka iz kojega i dolazim, gdje mladi upravo stambeno zbrinjavanje, nameću kao jedan od razloga zbog kojega iseljavaju, dogodilo se upravo suprotno. Naime, u sklopu društveno potencijalne stanogradnje, izgrađen je objekat u Vukovarskoj ulici danas se njega i spominjalo sa 38 stanova. Cijena kvadrata je bila nešto manja od 1100 eura, što definitivno nije bila cijena koja je niža od tržišne cijene … [[Govornik se ne razumije.]] na već upravo suprotno, bila je veća i dan danas možete na oglasnicima pronaći stanove koji su daleko ispod te cijene. Sve to je rezultiralo da su se u biti prodala samo 14 stanova, a ovi ostali su dati u najam, a taj isti najam je opet bio u najmanju ruku jednak najmu stanova koji se mogu pronaći u gradu Osijeku. I samim time doveli smo se do jedne apsurdne situacije ako ponovimo onaj osnovni cilj POS stanova a to je omogućavanje rješavanja stambenog pitanja po uvjetima znatno povoljnijim od tržišnih. Naravno da tu kritika ne ide u konačnici, u najvećem dijelu ministarstvu već ide i gradu Osijeku koji je izašao iz samog projekta i nije bio voljan ustupiti adekvatno zemljište što je automatski povećalo cijenu. Nije se htio ni odreći eventualno komunalnog dijela, komunalne naknade ili komunalnog doprinosa ili komunalno prirediti sami teren za izgradnju što bi uvelike i snizilo tu cijenu i ispunilo bi što i POS stanovi imaju za cilj da cijena bude daleko niža od one tržišne. Upravo zato smatram da se treba još više proraditi na tom partnerskom odnosu između ministarstva i jedinicama lokalne samouprave. Trebalo bi se poticati njihovo aktivnije sudjelovanje, u osiguravanje povoljnijeg stambenog rješenja za sugrađane upravo kroz znači davanje ili dodjelu zemljišta i oslobođenje komunalnih doprinosa, smanjenje naknada jer siguran sam da je njima u cilju da građani ne odseljavaju poglavito iz naše Slavonije. No kao što je i vidljivo iz ovoga primjera kojeg sam naveo da pojedinci u lokalnim samoupravama upravo izbjegavaju svoju odgovornost i smatram da bi zasigurno trebalo pronaći određeni model kako bi ih se, ne natjeralo ali … [[Govornik se ne razumije.]] da sudjeluju u ovome jer u protivnom POS stanovi zbog svojih visokih cijena u većini područja lijepe naše gube svoj smisao. Hvala.
Hvala i vama. Imate jednu repliku, gospodina Vedrana Babića.
Hvala potpredsjedniče. Pa evo kolega drago mi je da ste na tragu moje rasprave. Baš ste i sami rekli suštinu onoga o čemu sam ja govorio i zbog čega mi nećemo podržati promjene izmjena ovoga zakona. Činjenica je da dolazite iz sredine gdje su stanovi u naravi jeftiniji od stanova koje gradi POS, na vlasti ste, imate mogućnost i projekt Slavonije i mogućnost intervencije, da intervenirate, na ovaj zakon da ga napravite sporadičnim da se može primjenjivati na području cijele RH. Hvala.
Hvala i vama. Idemo dalje sa raspravama, gospodin Gordan Maras. Pojedinačna rasprava. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kada govorimo o ovom zakonu moramo pogledati u biti šta je to bilo nekada zamišljeno da POS-ovi stanovi budu, odnosno da zakon osigura šta smo napravili u proteklih 15, 16 godina, znači to je projekt koji je krenuo 2001. godine, znači 17 čak godina, gdje smo danas i u kojem smjeru idemo. Moje razočaranje, pogotovo u protekle 2 godine sa ovim projektom ide za time da primjerice u 2017. godini su useljena samo 2 stotine 62 stana a da ih je trenutno u izgradnji ili pri kraju izgradnje narednih nekih između 300 i 400. Koliko je to malo i koliko malo gradova jedinica lokalne uprave i samouprave to koristi govori da zakon nije dobar i da ga treba mijenjati na način da bude od veće koristi i za jedinice lokalne samouprave i za naše građane. Useljeni stanovi su bili primjerice prošle godine u Splitu, Gospiću, Umagu i Malom Lošinju. Znači 4 jedinice lokalne samouprave. A grade se još u Fažani, Metkoviću, Puntu, Šibeniku, Koprivnici i Varaždinu. Još 6. Znači ukupno zahvaćeno 10 jedinica a planirana je gradnja još u narednih 10-ak. Znači 20 jedinica od ukupno 5 stotina koje imamo u RH. E sada vi meni recite da li je to OK, da li je zakon dobar, da li će ove izmjene koje idu za time da se prilagođava cijena, odnosno omogućuje viša cijena kvadrata, znači negdje na 1200 eura mjesečno, pomoći da više jedinica krene u izgradnju toga i da naših više građana na kraju osjeti neki benefit. Jer kakav je smisao sada toga zakona ukoliko će cijena primjerice, evo tu je rekao kolega iz Osijeka biti 1000 i nešto eura a na tržištu ćeš moći kupiti stan za 800, 900 eura u tom istom gradu. Znači izgubio se u potpunosti smisao a to se i u jednom većem dijelu Hrvatske, ne govorim tu možda jedino gdje to još ima nekog efekta su gradovi u Dalmaciji koji zbog visoke cijene zemljišta i skučenosti prostora odnosno nemogućnosti veće izgradnje primjerice Split ili Dubrovnik ili Šibenik gdje bi se eventualno moglo još nešto izgraditi. Ali u Zagrebu tisuću sto, dvjesto eura stanova imate na tržištu i bez POS-a. U Osijeku smo vidjeli da su čak i jeftiniji nego POS-ovi. Znači traži se rješenje od države i od ministarstva ne da sada gurne još 100 eura nekome za cijenu zemljišta po kvadratu nego da nađe rješenje kako da naši ljudi dobivaju 800, 900 eura kvadrat maksimalno a ne 1200, odnosno oni koji su u tim kriterijima koje zadovoljavaju prilikom natječaja. I još jedna stvar, ne postoji nikakva kontrola šta se dešava u nekim situacijama kada ljudi u tim sredinama gdje se traže takvi stanovi, rekao sam koji su to gradovi, primjerice u Splitu, kada ljudi koji su u teškoj situaciji, socijalni slučajevi ili branitelji koji imaju određene potrebe za stambenim zbrinjavanje ili ljudi koji nemaju posao i nemaju svoj stan i kada postoji velika navala, dešava se ne rijetko, evo to je recimo u slučaju Splita primjer, da ljudi kupe stan i prodaju ga i zarade na njemu 50 tisuća eura ako se radi ne znam, o stanu od 70-80 kvadrata. Takve stvari bi se trebale sprečavati. To nisu stanovi koji su zamišljeni da netko na njima profitira, nego da ljudi riješe svoje stambeno pitanje. I onda se postavlja pitanje zbog čega nema kontrole, zbog čega se to onemogući i zbog čega na taj način ne pokušamo malo uvesti reda na to cijelo tržište. Znači, ono što samo u startu govorio, a i sada na tome inzistiram, da se ide ne u to da bude cijena stana veća nego, zbog čega ne bi odredili da se, primjerice na te stanove možemo napraviti da se ne plaća PDV ili nešto. Pa da smanjimo cijenu 25%. Znači, može se napraviti neki prijedlog koji će dovesti do toga ne da cijena bude 1200 eura, nego da bude 800 ili 900 eura. To je smisao Zakona. I onda nećemo imati, evo primjerice, do sada ne znam, 8500 stanova je napravljeno, a prošlu godinu 254 ili 260. Pa to se vidi. Znači, kada bi podijelili samo matematički 16-17 godina, to je u prosjeku 500-600 stanova. Vidi se da je duplo manje nego što je bilo prije, a siguran sam da nije razlog u tome što su se sad najednom ljudi svi zbrinuli i imaju gdje živjeti i nema podstanara. Znači, sa te strane, uspjeh Zakona ne jamči ovo što je ovdje predloženo i mislim da se treba ići upravo u suprotnom smjeru i trebali bi u Vladi razmišljati umjesto da tutnu nekome još 100 eura više po kvadratu zbog cijene zemljišta, da pokušaju osigurati ljudima da imaju jeftiniji kvadrat i da ga jeftinije mogu kupiti i da onda to vidimo u slijedećoj godini u nekoj analizi da se gradi više, da se ljudi više useljava i da se na taj način poboljšava standard naših sugrađana. Što se tiče ovog dijela vezanih za deficitarna zanimanja, pogotovo u manjim sredinama, to podržavam i mislim da smo mi, što se tiče održivosti i pojedinih gradova, županija i pojedinih velikih već dijelova RH tu zbilja u podbačaju i ne razmišljamo previše o tome kao država i tu se treba više uložiti i sa te strane mislim da to nije loš pristup jer recimo, kad vidimo Liku koja je opustošena, gdje ljudi odlaze nažalost, veliki i lijepi dio naše zemlje, ali onda se to sve svede na kraju da li Darko Milinović utrpa nekog u Plitvice ili ne. Znači, to nije ta demografska politika koju bi trebala država voditi i onda se najveći problem… Zamislite taj paradoks, gospodine Bačiću. Mi raspravljamo 3 dana da li je Darko Milinović uspio stavit svojeg direktora na Plitvicama, a ne raspravljamo uopće o problemu da tisuće Ličana odlazi jer nemaju uvjeta tamo ni za posao ni za život. I volio bih da se i to promijeni. Ajmo umjesto o Darku Milinoviću raspravljati više o ovim ljudima kojima je pomoć potrebna. Da li je on stavio tamo nekog iz ličkog HDZ-a ili upravu HEP-a. Kaže, veliki uspjeh gospićkog HDZ-a – stavili su svog čovjeka u Upravu HEP-a. Jel to demografska politika, je li to nešto o čemu bi javnost uopće trebala raspravljati na taj način i dali je to za pohvaliti se? Gospićki HDZ misli da je to za pohvaliti se. Da su uspjeli uvaliti svog čovjeka u upravu HEP-a i kaže, nisu ga uspjeli uvaliti zbog toga što je Plenković uvalio svog otočanina. Znači, tu je ta varijanta koja dominira unutar HDZ-a umjesto da se razmišlja kako da se ljudima iz područja koja se opustošuju, u RH odlaze van Hrvatske, osigura posao i dom, oni razmišljaju da li će biti otočanin od Plenkovića ili Ličanin od Milinovića u HEP-u. I onda se to još uzima kao zarez, evo viš, uspjeli smo, to je to, to je dobro. To sam sad rekao i malo sam skrenuo s teme, ali vi ćete razumjeti, gospodine potpredsjedniče da u biti, to su teme zbog kojih nažalost, ljudi i odlaze i RH i morao sam to malo proširiti kako bi još jednom osnažio i kako bi upravo potencirao probleme koji nažalost, naši ljudi u Vladi ne rješavaju, nego se bave sporednim stvarima, odnosno sitnim lobiranjima koja na kraju rezultiraju samo ostavkom Milinovića u Lici, što vjerujte mi, nikog pretjerano ne zanima jel on predsjednik HDZ-a u Lici ili nije, a ovdje se radi o desecima tisuća ljudi u RH koji nemaju svoj dom i odlaze iz RH i to su teme koje bi tu trebale dominirati. Meni je žao što to naši ljudi u Vladi ne razumije. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo 3 replike. Prva, gospodin Domagoj Mikulić.
Zahvaljujem se, potpredsjedniče Sabora. Kolega Maras, pa ne možemo oštricu uputiti isključivo prema ovom ministarstvu i prema ovom prijedlogu zakona, dio odgovornosti svakako ide i prema lokalnim čelnicima koji su u ovom slučaju Osijeka kojeg ste i vi spomenuli naprasno povukli se iz samoga projekta što je diglo cijenu stana za nekoliko stotina eura, a evo igrom slučaja taj projekt se odvijao u trenutku kad ste vi bili na vlasti u državi, a u Osijeku je bio također vaš gradonačelnik na vlasti. Hvala.
I vama. Odgovor.
Nije to oštrica, to je pomoć. Ja želim pomoći. Kolega, nemojte sve oporbene prijedloge i sugestije gledati kao oštricu. Vi ste tu sad relativno friški, ali evo, kolega Šuker koji je tu prekaljeni lav dosta dugo sjedi u ovom Saboru, zna da ja pogotovo volim dati konstruktivni prijedlog i sa te strane ovo nije bila oštrica. Znači, složiti ćemo se, a matematika je jedna od najegzaktnijih znanosti i ona ne laže. Ako kaže 260 u jednoj godini a 8000 to je duplo više od prosjeka, znači nešto nije u redu. Kada je taj zakon zamišljen 2000.-2003., 2004. kada je u opoziciji bio SDP to je bila tada hit mjera, ljudi su to kupovali, pogotovo do onog trenutka, dok je nije došla kriza na tržištu nekretninama, tada su cijene stanova bile velike. Mi moramo nešto napraviti da to bude konkurentnije i to je intencija mog prijedloga. I još jednom kažem, pa nije bitno da li je član uprave, odnosno, bitno je, ali konkretno demografije, nije bitno da li je član uprave iz ličkog HDZ-a ili iz HDZ-a sa otoka Hvara, odakle je Plenković. Za demografiju je bitno da imamo kvadrat od 800 eura. Nemojte molim vas više evo, to vas molim u ime građana koji nas gledaju nemojte ljude stavljati u tome, da moraju pričati, da li je Milinović uspio ili nije. Ajmo pričati o tome neka u … [[Govornik se ne razumije.]] predloži da kvadrat stana bude 800, 900 eura. To je ono o čemu ovdje trebamo pričati. Ajmo pričati o tome da zaštitimo one ljude koji su na hladnoći i gdje, još jednom kažem, državni tajnik bez ikakvog suosjećanja je prošao pokraj tih ljudi, nije s njima progovorio ni riječ, o tome se treba pričati. Hvala lijepo.
Gospođa Grozdana Perić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, pa kolega Maras, ja bi vas iako vi ovdje puno duže sjedite, htjela podsjetiti na mjeru koje su bivše Vlade provodile, apro pro, spomenutog našeg kolege Darka Milinovića, da su bivše vlade provodile mjere od poticaja 100000 kn za mlade obitelji u građevinskom materijalu, za izgradnju obiteljskih kuća. Prema tome, i prije a i sada, dakle, postoji pomučnost, da se te i takve mjere koriste i u tim županijama pa i ovdje, ali posebno u tim županijama, gdje je puno manje osoba i puno manje stanovništva. Kad ste govorili o kupovini poslovnih stanova, radi preprodaje, da prvi ugovori koji su rađeni su bili bez klauzula o rokovima za neotuđivanje tih i takvih stanova, tako da kasnije ugovori koji su se događali sa kupcima, su sadržavale upravo te klauzule gdje te osobe nisu mogle kupiti i odmah preprodati stanove, nego su morali i moraju zadržati te stanove, od 5 i više g. u vlasništvu, da bi tek nakon toga, eventualno mogli prodati te stanove. Dakle, bilo je u prvim slučajevima, zapravo mogućnosti i zlouporaba, ali kasnije se to nastojalo spriječiti.
Hvala lijepo, odgovor gospodin Maras.
Hvala lijepo. Nastojalo, ali se nije spriječilo, evo ja vas pozivam da pogledate slučaj u splitskom naselju Kila gdje ima više takvih slučajeva preprodaje stana i u biti izigravanje ove mjere, na način na koji to ne bi trebalo biti. A što se tiče mjera od prije, mjera je bilo ovakvih ili onakvih, neke manje, neke više uspješne, ali rezultati su porazni. Rezultati su porazni, nažalost, mi vidimo da su pojedine naše županije, regije, opustošene. Pa o tom je pričao i vaš kolega Strmota, čovjek to više nije mogao gledati. Ja to čak i razumijem. Nije više to mogao gledati, jer se i njega kao znanstvenika stavio u tu poziciju da se mora baviti trivijalnim stvarima, kao što je ovo, da li je iz ličkog ili hvarskog HDZ-a ili novo zagrebačkog, a ne oko toga, da li je nešto ispravno ili nije ispravno. I nije to smiješno, to nije smiješno gospodine potpredsjedniče, to nažalost nije smiješno jer naša se zemlja se prazni [[Upadica Radin: Gospodine Maras, nisam ni čuo što ste rekli, razgovarao sam.]] : Da ali vidim da se smješkate i vi i Šuker se smješkate dok se naša zemlja prazni. Hvala vam lijepo.
Dobro, ali nemojmo s tom demagogijom, razgovarali smo gospodin Šuker i ja, a vi uopće niste … [[Upadica se ne čuje.]] uopće niste bili involvirani u naš smijeh. Nije imalo veze, ali možete nastaviti, imate još vremena, ima vremena, imate još vremena.
Hvala vam lijepo, ja sam rekao što sam imao. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo još jednu repliku, gospodin Culej.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Maras mene je jako dirnuo vaš emotivni nastup kada štitite zaštićene najmoprimce koji su tu na ledenom vjetru prosvjedovali, bučili malo, ali ja se pitam, gdje su vam bile emocije, kada ste bili direktor Bjelolasice, koju vam već treći puta spominjem, a koja se je 2 puta samozapalila, što je vama čudna riječ. Šta znači samozapaljenje? Pa to postoji samozapaljenje, jedna tvar koja se stavi, pa pod utjecajem sunca, ona se samo zapali. Ali, meni je jasno da ona dva puta izborila, ali da li je i jednom puta bila osigurana? Mene to interesira. Koji je ministar bio u to vrijeme policije? Da li je nalaz inspektorata utvrdio razlog zapaljenja ili samozapaljenja. Ako je jedan ministar našao neki radnik bacio opuške u kantu za smeće i izborile su neke zgrade, objekti, skladišta. Šta je taj ministar vaš, u to vrijeme utvrdio? Koliko je ljudi moralo iseliti a koji su radili u Bjelolasici vani ili ne znam gdje. Da li vi osjećate emociju empatiju, osjećaj bilo kakav vezano za te ljude za koje se zalažete, brinete direktore Bjelolasice? Ministre gospodarstva poduzetništva, ne znam čega sve [[Upadica Radin: Nemojmo izaći iz teme, molim vas.]] Tema je dilema da li da vjerujem gospodinu Marasu [[Upadica Radin: Nemojmo izaći iz teme.]] Hvala. Ja sam rekao isto svoje.
Gospodin Maras, odgovor.
Hvala lijepa. S obzirom da je točka dnevnog reda da li da vjeruje Culej gospodinu Marasu, ja ću sada odgovoriti na njegovu dilemu. Pa gledajte gospodine Culej, možete otići u Ogulin i razgovarati s ljudima koji su tamo radili pa će vam oni dati odgovor, a na zadnjim izborima u Ogulinu je pobijedio kandidat SDP-a za gradonačelnika. S druge strane samo zapaljenje to sam se zadnji put sam se čudio i još uvijek me niste uspjeli uvjeriti da se može objekt samo zapaliti, sam od sebe. I ja s time u tom periodu nisam ni tamo ni bio već dugi niz godina. Ja sam otišao iz Bjelolasice krajem 2002. početkom 2003. eto. I sada vi pričate to je ko da ja pričam sada šta bi imalo puno više veze da je Đuro Đaković propao ili je sada puno slabije nego šta je bio jer vi niste dobro popravljali tenkove 1989. evo to je otprilike ista [[Upadica Radin: Nemojmo ni vi izaći iz teme, molim vas.]] ista korelacija, nije ali to je ista korelacija [[Upadica Radin: Ne, korelacija je ista ali teme su obadvije pogrešne.]] znači ovo sa zapaljenjem Bjelolasice je isto kao šta da li je Stevo dobro popravljao tenkove 1989. godine u Đuri Đakoviću, evo ga. Hvala lijepo.
Neću dati nikakav, oprostite gospodine Culej ali neću vam dati, ne neću, možete obratite se Odboru za Ustav, ali ja neću dati nikakvu povredu Poslovnika ovdje jer bi morao zaključiti da ste ju povrijedili obadva. Idemo dalje, gospodin Križanić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Nakon ove živopisne rasprave teško uopće nastaviti raspraviti o temi koja je bila maloprije, ali ajde prisjetit ćemo se da smo razgovarali o zakonu o POS-u. Puno je već toga rečeno o dosadašnjoj provedbi društveno poticajne stanogradnje imali smo znatno odstupanje u cijeni novih stanova u sustavu POS-a u odnosu na stanove izvan programa POS-a i to je bilo dobro, to je tako bilo do sada. U ovom je programu od 2001. do sada izgrađeno rekli smo negdje oko 8030 stanova u vrijednosti 4 milijarde i nešto kuna od čega je uložila država blizu milijardu i 100 milijuna. I to je bilo ok. Naravno da su sve ove niske cijene proizlazile iz angažmana jedinica lokalne samouprave na način što je ona darovala zemljište pa je bila infrastruktura i drugi benefiti koji su se tu našli, a sve u cilju zbrinjavanja mladih obitelji na svom području što je također bilo dobro. Ja neću puno govoriti o ovom zakonu već je sve rečeno, ali ću reći moje neke opservacije pa molim gospodina Uhlira da tu malo sada sasluša. Dakle želim pozdraviti ovu odredbu gdje se u članku 31. uvodi mogućnost izgradnje stanova za najam u vlasništvu APN-a zbog rješavanja stambenih problema vojnih osoba, policije, javnih i društvenih službenika i namještenika, dakle najam na određeno vrijeme, to je dobro. Nadalje, predlažem na tragu već rasprava, mislim da je govorio gospodin Bačić o tome, ali ja bih tu bio malo decidiraniji i jasniji, mi predlažemo da se osim APN-a jedinice lokalne samouprave dakle gradovi i općine mogu također sudjelovati u izgradnji POS stanova pod istim uvjetima, dakle pod istim benefitima koje ima i APN i biti vlasnici dijela izgrađenih stanova, ne samo za ove kategorije koje smo sada govorili liječnike, profesore nego zašto ne za tete u privatnom vrtiću ili neke druge osobe koje nisu javni službenici i namještenici, a općini su od posebnog interesa i oni ih žele na taj način zadržati ili pak privući na svoje područje. Mislim da takvu odredbu nemamo decidirano, a niko mi ne može objasniti ako jedna mala općina ima potrebu i ima prijavu za šest ili sedam ili osam stanova, zašto ne bi kupila još dva investirala općina da se zaokruži cjelina, dakle govorim uz ove benefite koje bi imala u POS stanogradnji, dakle isto takve kao što ima APN. Važno je reći da razliku u cijeni POS-ovih stanova onih izvan POS-a u malim općinama vrlo mala, dakle nije tako velika razlika kao što je primjerice u urbanim sredinama u Zagrebu te bi trebalo za te male lokalne sredine ruralne imati posebnog sluha pogotovo voditi računa i o različitim kriterijima. Kada govorimo o kriterijima, ja sam tu još za proširenje određenih mogućnosti, dakle mogućnost uključivanja privatnog investitora koji želi uložiti u POS uz suglasnost JLS-a i APN-a da se on uključi u jedan manji postotak takvih stanova u zgradi jer konačan interes je izgraditi stanove, zadržati lokalno stanovništvo u jedinicama lokalne samouprave, oni će ovdje ostati, oni će tu osnovati obitelj i ovdje će raditi i živjeti. Dakle, govorio je već neko prije mene o tome da u onim prijašnjim ugovorima i onako nije bilo propisanog roka u kojima je korisnik POS-a morao živjeti u novom stanu već ga je mogao prodati nakon što je iskoristio ove benefite vezano uz kupnju POS-ovog stana. Dakle cilj je izgraditi nove stanove, useliti mlade ljude, dati im sigurnost za osnivanje obitelji i zaposliti lokalnu građevinsku operativu. Vi ste gospodine državni tajniče rekli da ovaj zakon nije socijalni. Pa ok ja bih upravo htio da on u ruralnim sredinama nek bude on i socijalni, ali i demografski i pronatalitetni i da ima svrhu upravo više pomoći tim ruralnim sredinama. I kad je rečeno bilo o kućama tema koju kolega Šuker temu obnove kupljenih obiteljskih kuća. To je izuzetno dobra priča za ruralne sredine, međutim treba reći da subvencioniranje stambenih kredita je dobra stvar za kupnju stanova. Međutim se pojavljuje problem visine subvencioniranja kredita za obiteljske kuće, za izgradnju obiteljskih kuća i tu treba povesti posebnog računa. Hvala vam.
Hvala i vama. Nemamo replike, to je ugodna novost. I zadnja je gospođa Grozdana Perić, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa evo ja ću se isto iako je već dosta toga rečeno, ali ću se osvrnuti na neke bitne značajke ove izmjene zakona. Naime, ono što svakako podržavam a to je da ovaj i ovakvi zakoni zaista su potrebni i kvalitetni, a prvenstveno iz razloga što zaista mogu pomoći i jako je bitno u koju svrhu su se pojedini zakoni donosili i zbog čega se ova izmjena sada događa upravo u skladu sa potrebama vremena koji je drugačije i bitno drugačiji u odnosu na ono 2000. i 2001. Ja uvijek s obzirom da sam radila u tom poslu uvijek to povezujem sa onim isto tako Zakonom o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo iz kojega su jedinice lokalne samouprave, a naročito gradovi ostvaruju još uvijek sredstva kojim raspolažu za rješavanje kako socijalnih pitanja, tako i ulaganja u infrastrukturu. To nam je davalo zapravo mogućnost da se ta sredstva puno kvalitetnije utroše, a pogotovo što samim ulaganjem u socijalne stanove zapravo nismo mogli zadovoljiti i ove druge potrebe koje zapravo POS omogućuje. Tako da u svakom slučaju poticana stanogradnja je u tom smislu dobro došla. Ono što je važno istaknuti kod ovih odredaba zakona da kroz poticanu stanogradnju se dio sredstava ponovno vraća jedinicama lokalne samouprave. Dakle u prvom dijelu kako to stoji i u dosadašnjem zakonu se ugovaratelji plaćaju, dakle kredit banci, a u drugom dijelu nakon podmirenja duga banci otplaćuje javna i druga sredstva koji pripadaju RH i jedinicama lokalne samouprave. Dakle, time se ponovno akumuliraju dodatna sredstva kojima se može opet potaknuti neki novi projekti i program i na taj način zapravo imamo kontinuiranost određenog procesa. Ono što je bitno reći kod ovih izmjena 20, 25% etalonski itd. U tim uvjetima ne treba uopće dovoditi u sumnju zbog čega se to događa, pa znamo i sami da na ovaj način zapravo se omogućava širim, većem broju jedinica lokalne samouprave da u tako nešto ulaze s obzirom da su cijene zemljišta, usluga, komunalne opremljenosti i svega ostaloga različite pa time i usluga na kraju krajeva i projektiranja pa na dalje. Zato je važno da su ti omjeri povećani i onda svi mogu se naći u određenim parametrima. Sama cijena gornja vrijednost stana je do sada po mojim iskustvima bila kroz APN negdje oko 1100 eura, a evo iz primjera koje ja svjedočim zapravo imali smo primjer da su evo sada zadnji stanovi na primjer u gradu Zadru, a na isti način izgrađeni bili nekih 1026 eura što je znatno ispod tržišne cijene stana koja je ekonomska, koje su druge pravne osobe prodavale. Prema tome, evo vidimo da je i taj dio i ta cijena stana, dakle bila poticajna upravo za one osobe koje nisu mogle plaćati ovu vrijednost koja je daleko tržišno veća. Prema tome i tu možemo naći razloga zašto je to dobro, a kamatna stopa je tada bila nekih u 2012. kada je to bilo, ovo je neki 3,75. Znači tada je bilo puno povoljnija nego što su bile kamatne stope banaka. Ono na što bih se ja još osvrnula je ovaj članak, izmjena članka 10a. a to je zapravo on je postojao i u prethodnom zakonu. Međutim, 10a. odnosi se na formiranje i osnivanje neprofitnih pravnih osoba koje su po ugledu na APN bi se osnivale i u jedinicama lokalne samouprave. Ja osobno ne mislim da je to jako dobro iz razloga što su to stvaranje paralelnih sustava prvenstveno u stavku 4. gdje se kaže da neprofitna pravna osoba u izgradnji stanova posluje javnim sredstvima i sredstvima koja se pribavljaju na tržištu kapitala od poslovnih banaka i drugih financijskih institucija, od kupaca stanova do drugih osoba koje prema odredbama ovog zakona mogu sudjelovati u osiguranju sredstava za izgradnju stanova. Naime, same neprofitne pravne osobe, imala sam prilike iz prošlosti, kako su one kao fondovi i razne agencije funkcionirale, pa mislim da na ovaj način se kod proračuna, odnosa jedinica lokalne samouprave stvaraju paralelni sustavi, gdje bi ta i takva neprofitna pravna osoba trebala uzimati kredit, recimo od Poslovne banke. I što bi to značilo? S čime će ona garantirati, tko će joj davati suglasnost za zaduženje, u kojim omjerima, da li će one biti na određeni način oslobođene, što onda nije u skladu sa Zakonom o proračunu i Pravilnikom o zaduživanju. Dakle, tu postoji jedan vakuum gdje se to ovdje ne vidi što bi to u krajnjoj liniji bilo, ali s obzirom da sam financijer, onda znam da će to biti zaista onda u provedbi prilično veliki problem, s tim da i ovdje se kaže da bi oni morali imati 5% planiranih sredstva od investicije. Znači unaprijed. Evo, ja sam svjesna da postoje određeni problemi u financiranju, kada se ugovara sa jedinicama lokalne samouprave, pa se onda ta sredstva koja su planirana potroše na nešto drugo, pa se onda dogodi postoji problem u podmirivanju sredstava, odnosno prema APN-u ili prema izvođačima radova, ali mislim da u ovom dijelu moramo biti možda malo oprezniji kada se ova izmjena događa, ali u konačnici sve ono što može poboljšati i omogućiti mnogima da na taj način dođu do stana, prvenstveno ova mogućnost najma i u svakom slučaju, vrlo potrebna i u svakom slučaju podržavam izmjene.
Hvala lijepa. Jedna obavijest. Nastavljamo radom bez pauze, tako da oni koji žele ići ručati mogu ići ručati najviše u trojkama, ne drugačije i sada će gospodin državni tajnik Uhlir imati završnu riječ. Izvolite.
Hvala lijepo. Lijepo se diskutiralo u vezi ovih izmjena i dopuna zakona. Neki puta se malo otišlo u krivom smjeru, ali vjerujem i stoga što je to usko specijalistički zakon, pa nisu baš svi u detaljima upoznati koje su sve mogućnosti tog zakona i kako su neke, nešto regulirano s njegovim odredbama mimo ovih sada izmjena i dopuna. Osvrnuo bih se na to što se danas nekoliko puta ponovilo, da nije demografski, da je dapače, antidemografski. Međutim, daleko od toga. Upravo sve mjere koje se rade su samo dio kotačića koji pokreće cijelu paletu demografskih mjera i naravno da Ministarstvo graditeljstva samo iz svog segmenta može pomoći u tom dijelu. Ne možemo doprinositi na bilo koji drugi način. Što se tiče niza primjedbi koje su dolazile oko toga da program POS-a više nije aktuelan, da nije zanimljiv, da je pala proizvodnja u POS-u. S iste strane dolaze i demantiji jer se traži da grad Rijeka pod hitno se omogući da čekaju projekt i da žele nove projekte pokrenuti, a treba imati u vidu da postoji i cijela lepeza proizvoda za stambeno zbrinjavanje koji prolaze preko Ministarstva graditeljstva, preko APN-a. Znači, sam POS ima 4 oblika rješavanja stambenih problema. Između ostalog, ova primarna, to je kupovina stanova na kredit, drugi je POS plus, pa je onda POS najam, pa treći program je za obiteljske kuće i za građevinski materijal. Osim toga aktivno se uključio i drugi zakon koji govori na jednom drugom modalitetu rješavanja stambenog problema, odnosno pomaganja našim građanima kroz subvencioniranje stambenih kredita, koji ima veliki odaziv, pa naravno da onda je i smanjen utjecaj ovoga, ali sve zajedno čine cijelu paletu proizvoda koja pomaže našim građanima da svatko odabere ono što njemu najbolje odgovara. Javne službe, a gdje su gradski službenici? Dakle, gradske službenike i dan-danas može ta lokalna uprava rješavati kroz POS. Nema prepreke. Program POS-a, Zakon o društveno poticanoj stanogradnji je dovoljno fleksibilan, i neke su lokalne uprave i tako rješavale stambena pitanja svojih službenika. Nema potrebe da se za njih posebno otvara neka nova programska linija. Javne službe, da. One su bile zakinute do sada i njih je trebalo otvoriti kao posebnu nišu, poseban program za društveno poticanu stanogradnju. Spominjalo se da treba omogućiti zaduživanje gradova van limita. S druge strane, opaska oko zaduživanja gradova, dakle ta opcija postoji u Zakonu, ali do sada nikada nije korištena upravo zato što su svi odgovorni prema svom poslu i iz lokalne uprave i iz APN-a i nije se ulazilo u projekte zaduživanja lokalne uprave na posebnim kreditnim linijama. Problematika transfera sredstava. Nekoliko puta je danas uvažena zastupnica skretala meni osobno pažnju da taj problem treba riješiti i ja sam odgovorio da naravno, ako je nešto 17 godina išlo na jednom principu, ako se odjednom pojavio problem, onda ga treba riješiti. I mi radimo na tome. Eto, zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imate jednu repliku, gospodina Aleksića.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Uhlir, problem s POS-om je postojao u prošlosti, a problem se zove postupanje banaka u takvim ugovorima, vi to možda ne znate ali ja ću vas sada informirati. Pojedine banke su ugovarale kredite i ugovorile bi kamatnu stopu nevjerojatno ali na pravilan način. jer banke znamo da do kraja 2012. nisu ugovarale kamatnu stopu na pravilan način. Međutim, u sustavu POS-a pojedine banke ugovarale su kamatnu stopu pravilno. I što se onda događalo? Ugovorile bi npr. kamatnu stopu 3+ EURIBOR. I onda kad je EURIBOR počeo padati, bankama to nije odgovaralo, pa bi one samovoljno mijenjale ovo 3 na 4 ili 5, samovoljno. I država o tome nije imala pojma. Onaj tko je to prekinuo, bila je udruga Franak, mi smo saznali za to i pozvali smo građane da se obrate bankama i da zahtijevaju od banaka da im vrate njihov novac i istina je da su banke uistinu počele vraćati taj novac. Ali ja ne znam koliko je ljudi je to shvatilo a koliko nije. Dakle postavlja se pitanje kontrole banaka. HNB nedovoljno kontrolira i nadzire banke kad im se govori o takvim stvarima, HNB kaže a mi nismo nadležni za pojedinačne ugovore. Smatram da kad su ovakve sustave stvari u pitanju, da HNB provjeriti pojedinačne ugovore i mora provjeriti je li tu sve sa tim ugovorima štima. Pa u tome smislu mislim da bi i mi kao država, kao vlast, morali nešto poduzeti u smjeru HNB-a da sve te ugovore sustavne malo bolje „kontrolira“ nego one obične ajmo reći „kontrolirane“ ugovore. Hvala.
Hvala lijepo. Time zaključujem raspravu o ovoj točci a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o društveno poticanoj stanogradnji, prvo čitanje, P.Z.E. broj 286. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o društveno poticajnoj stanogradnji i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga Zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 77 za, 24 suzdržana, 22 protiv donijet Zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Sada prelazimo na slijedeću točku, a to je: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova, prvo čitanje, P.Z. br. 193 Predlagatelj je Vlada RH temeljem članka 85. Ustava RH, i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina te Odbor za ratne veterane. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da, poštovani državni tajnik u Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja, gospodin Željko Uhlir, izvolite.
Cijenjeni zastupnici i zastupnice koji su u ovom trenutku ovdje, zbog iznimnog interesa koji je povodom ovog zakonskog prijedloga izazvan te brojnim polu informacijama u medijima, u svojem izlaganju ću ukratko prikazati genezu zatečenog problema koji se ovim zakonskim prijedlogom nastoji konačno nakon 20 godina riješiti. Da je jednostavno neka druga Vlada a ne ova HNS-a i HDZ-a bi to već odavno riješila i nije bilo potrebe da se čeka tako dugo. U proceduri donošenja svakog propisa postoji opcija ne činiti ništa. To je očito do sada bila opcija korištena obilato, međutim nakon ulaska u EU ne mogu se temeljna ljudska prava ignorirati i čekati da vrijeme riješi problem. Ustavom RH koji je Sabor RH u prosincu 1990. godine donio, započela je između ostaloga i promjena društvenog uređenja u RH iz socijalističkog društveno-ekonomskog uređenja u suvremeno demokratsko i tržišno orijentirano društvo u kojem pravo vlasništva ima posebnu zaštitu. Posljedično redom su doneseni novi zakoni s kojima su se uvodile promjene u našem društvu. Vezano uz stambenu politiku, to su primarno zakoni, Zakon o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo, Zakon o naknadi za imovinu oduzete za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine, Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima te Zakon o najmu stanova. Zakon o najmu stanova donesen je '96. godine i promijenjen je u dva navrata. Zakonom o najmu stanova uređuju se prava i obaveze u vezi sa najmom i korištenje stana ili djela stana te time da je tim donošenjem zakona započelo novo pravno uređenje stambenih odnosa u RH ukidanje stanarskog prava i uređenje pitanja korištena stana na ugovornoj osnovi. Prijelaznim odredbama zakona uređeno je pitanje prestanka stanarskog prava zatečenog na temelju ranije važećeg zakona i stjecanje po sili zakona prava i obveza najmoprimaca, sklapanje ugovora o najmu za zaštićenom najamninom, plaćanje zaštićene najamnine i drugih troškova, pravnog položaja članova, obitelji, domaćinstva i najmoprimaca, prijelaza prava i dužnosti zaštićenog najmoprimca, otkaza ugovora o najmu, prava prvokupa u korist najmoprimca, prava određenih kategorija osoba sustanara, zaštićenih podstanara i drugih osoba kojima zakon priznaje pravni položaj zaštićenog najmoprimca. Zakon je u djelu koji se odnosi na prava i obveze zaštićenog najmoprimca bio predmet ocjene suglasnosti sa Ustavom RH i Ustavni sud RH odlukom od 31. ožujka 1998. ukinuo je 4 odredbe ovog zakona. Te odredbe jesu članak 21. stavak 2. kojim je bila propisana obaveza najmodavca da u slučaju otkaza ugovora o najmu sklopljenog na neodređeno vrijeme osigura najmoprimcu drugi useljiv stan pod uvjetima koji nisu nepovoljniji za najmoprimca, to je ključan dio ovoga stavka. Nadalje iz članka 31. stavka 2. postavka 3. prema kojem pravo na zaštićenu najamninu nije imao zaštićeni najmoprimac koji sa članovima domaćinstva nije koristio stan dulje od 6 mjeseci prije stupanja na snagu zakona a bez suglasnosti vlasnika stana. Člankom 39. prema kojem najmodavac je mogao dati otkaz ugovora o najmu stana zaštićenom najmoprimcu koji prima stalnu socijalnu pomoć ili koji ima više od 60 godina, samo u slučaju ako bi tom najmoprimcu jedinica lokalne samouprave odnosno grad Zagreb osigurali drugi odgovarajući stan sa zaštićenom najamninom koji bi taj najmoprimac mogao plaćati. I konačno 4. članak 40.-ti, stavak 2. prema kojem najmodavac u slučaju kada daje zaštićenom najmoprimcu otkaz ugovora o najmu stana iz razloga ako taj stan namjerava useliti sam ili namjerava useliti svoje potomke, roditelje ili osobe koje je prema posebnim propisima dužan uzdržavati, dužan tom najmoprimcu osigurati drugi odgovarajući stan koji neće biti za najmoprimca nepovoljniji od stana koji je koristio. Ukidanje navedenih odredbi zakona nastala je pravna praznina koja je uzrokovala znatne probleme u primjeni Zakona o sudskim postupcima te s time u vezi dugotrajnu nemogućnost ostvarivanja prava najmodavaca, vlasnika stanova ali i zaštićenih najmoprimaca. Odredbe spomenutih članaka Ustavni sud RH je ukinu uz obrazloženje da su kriteriji za osiguranje drugog useljivog stana preteški za vlasnika, te da ih treba uskladiti sa kriterijima za osiguranje drugog stana kakvu je obavezu imala jedinica lokalne samouprave odnosno grad Zagreb. Naime, kada je jedinica lokalne samouprave dužna osigurati drugi stan onda je to prema odredbi članka 40. stavak 3. zakona drugi odgovarajući stan sa pravima i obvezama zaštićenog najmoprimca. A što se pak smatra odgovarajućim stanom propisano je odredbom članka 41. zakona koji ostaje i danas na snazi. Prema toj odredbi odgovarajućim stanom u smislu zakona smatra se stan u istoj općini ili gradu veličine jedna osoba, jedna soba s time da broj soba ne može biti veći od broja osoba, broja soba u stanu iz kojeg se iseljava. Dakle vidna razlika jest ove definicije odgovarajućeg stana da je to stan u istoj općini ili gradu veličine jedna osoba, jedna soba od one odredbe koju je ukinuo Ustavni sud koji kaže da taj drugi useljiv stan mora biti pod uvjetima koji nisu nepovoljniji za najmoprimca. Nepovoljnost se očituje u lokaciji, nepovoljnost se očituje u veličini, dakle de facto potpuno isti stan mu se treba naći zamjenski pa čak i na istoj lokaciji. I to je Ustavni sud ukinuo. To je bilo sve '98. godine. Međutim, nadalje, Europski sud za ljudska prava je u predmetu Statileo protiv Hrvatske detaljno analizirao domaće pravne propise koji se odnose na nekadašnja stanarska prava i iz njih proizlašle statuse zaštićenih najmoprimaca te je 2014. godine donio presudu u tom predmetu koja je postala konačna a tom presudom Europski sud za ljudska prava utvrdio je da postojeći zakonodavni okvir kojim se u RH uređuje pitanje zaštićenog najma stanova nije uspostavio primjerenu ravnotežu između suprotstavljenih interesa vlasnika stanova u kojima žive zaštićeni najmoprimci i interesa države da osigura provođenje stambene politike. Europski sud za ljudska prava je zaključio da važeće zakonodavstvo RH osobito Zakon o najmu stanova vlasnicima stanova nameće prekomjeran individualni teret jer su oni primorani snositi većinu socijalnih financijskih troškova stambenog zbrinjavanja. Sukladno tome u RH je naloženo plaćanje nasljedniku podnositelja tužbe materijalne štete, ne materijalne štete te troškova izdataka i to je bila prva presuda u nisu Europskog suda za ljudska prava. Osim toga uvažavajući činjenicu da je povreda konvencije u ovom predmetu uzrokovana sadržajem domaćeg zakonodavstva koje nije u skladu sa Konvencijom, RH mora u procesu izvršenja presude Statileo protiv Hrvatske sukladno odredbi članka 46. stavka 1. Konvencije poduzeti konkretne mjere zakonodavne kojima će riješiti probleme nastale nametanjem prekomjernog tereta vlasnicima stanova u kojima žive zaštićeni najmoprimci. U tom smislu RH treba osigurati ravnotežu između interesa najmodavaca uključujući njihovo pravo na ostvarivanje dobiti od njihove imovine te općeg interesa zajednice uključujući dostupnost zadovoljavajućeg smještaja za osobe u lošijem položaju u skladu sa načelima zaštite vlasničkih prava prema konvenciji. S time u vezi Europski sud za ljudska prava je utvrdio tri glavna nedostatka postojećeg zakonodavstva. A to su 1. neodgovarajuća visina zaštićene visine najamnine u smislu zakonskih, financijskih tereta koji su nametnuti najmodavcima. 2. restriktivni uvjeti za otkaz zaštićenog najma i 3. nepostojanje bilo kakvog vremenskog ograničenja u odnosu na sustav zaštićenog najma. Konačno … [[Govornik se ne razumije.]] započeo je postupak njenog izvršenja koji nadzire Odbor ministara Vijeća Europe a koji je izvršenje predmetne presude stavio pod svoj pojačani nadzor. U svrhu obavještavanja odbora o izvršenju predmetne presude Ured zastupnika RH pred Europskim sudom za ljudska prava stavio je odboru i dostavio akcijski plan prema kojem se do kraja 2015. trebala provesti javna rasprava i utvrditi Prijedlog zakona o Izmjeni i dopuni Zakona o najmu stanova radi rasprave i donošenja Hrvatskom saboru. Prema podacima dobivenim od Ureda zastupnika RH pred Europskim sudom za ljudska prava ne postojanje napretka u izvršenju predmetne presude odbor je razmatrao na sastanku održanom u rujnu 2016. godine te je donio odluku kojom poziva RH da dostavi posljednji tekst nacrta izmjena odgovarajućih propisa kako bi mogli procijeniti jesu li isti u skladu sa zaključcima Europskog suda za ljudska prava i kojom snažno potiču RH na intenziviranje napora u cilju pronalaženja sveobuhvatnog rješenja predmetnog problema. Na sastanku odbora u ožujku 2017. godine presuda Statileo razmatrana je bez rasprave te je donesena odluka kojom se uz naglašavanje urgentne potrebe pronalaženja brzog rješenja problema zaštićenog najma koje može biti od utjecaja na tisuće pojedinaca potiče hrvatske vlasti da bez ikakve odgode poduzmu potrebne zakonodavne mjere u skladu naznakama Europskog suda za ljudska prava, da odboru dostave informacije o zakonodavnom procesu kao i o trenutnoj vezi nacrta zakona te da odlučuju nastaviti razmatranje predmeta najkasnije u svom sastanku u rujnu 2017. godine. Na sastanku odbora održanom u rujnu 2017. godine razmotreno je postupanje RH o implementaciji mjera izvršenja Statileo grupe presuda te su primijetili da su hrvatske vlasti izradile Nacrt izmjena i dopuna zakona koji je usmjeren na rješavanje glavnih nedostataka, konkretno neprimjerenu visinu najamnine, restriktivne uvjete za raskid i ne postojanje vremenskog ograničenja te su imajući u vidu vrijeme koje je do sada proteklo od konačnosti vodeće presude Statileo naglasili da je od presudne važnosti da postupak donošenja zakona nužan za izvršenje ove presude privede kraju bez daljnjeg odugovlačenja te snažno potaknuli vlasti da pojačaju napore u cilju donošenja zakonskih izmjena kao pitanja od najveće važnosti te se u tom konkretnom kontekstu pozvali vlasti da odboru dostavi informacije o njihovom donošenju najkasnije do 31. prosinca 2017. Valja istaknuti da u slučaju da država odugovlači sa izvršenjem bilo koje presude ili iz njenog držanja odnosno ne poduzimanja konkretnih mjera za izvršenje presude proizlazi da država odbija izvršiti presudu. Odbor ima na raspolaganju niz političko-pravnih mehanizama kojima može izvršiti pritisak na državu da ispuni svoju međunarodnu obavezu. Nakon presude u slučaju STatileo Europski sud za ljudska prava je do danas donio iste presude u slučajevima Anzulović, Milošević, BEgo, Bulić, Doris, Knego, Ingrid Knego i Matas. Također nakon spomenute presude određeni broj vlasnika stanova u kojima su zaštićeni najmoprimci podnijeli su tužbe pred sudovima RH kojima traže naknadu pretrpljene materijalne štete nastale kao rezultat kršenja njihovog prava na mirno uživanje njihovog vlasništva. Slijedom navedenog, a radi ispunjavanja obaveza koje proizlaze iz naprijed navedene odluke Ustavnog suda RH, ispunjavanje međunarodnih obveza RH i drugim navedenim predmetima kao i radi sprečavanja daljnje štete koje trpe vlasnici stanova odnosno RH potrebno je donošenje predloženog zakona. Prijedlog Vlade, Vlada RH razumije i suosjeća sa obje strane zaštićenim najmoprimcima i najmodavcima odnosno vlasnicima stanova na koje se odnose predložene izmjene i dopune Zakona o najmu stanova jer je svjesna činjenice da se radi o ljudskim sudbinama i nečijim domovima kao i o problemima koji su nastali mimo volje osoba koje su bile zahvaćene odlukama bivše države. Osim toga protekom vremena, životne situacije zahvaćenih građana i kompleksno zatečenih problema postajala je sve veća, a svi dosadašnji pokušaji da se postojeća zatečena problematika riješi konsenzusom nisu urodili plodom iz razloga što postoje dvije potpuno suprotstavljene strane čiji su zahtjevi redovito iskazivani u maksimalnom obimu. Vlasnici žele konzumaciju punog prava vlasništva na stanovima sada i odmah, a najmoprimci žele povoljan otkup samo tih stanova u kojima stanuju. Nekoliko vlada je do sada pokušalo pronaći optimalno rješenje zatečenog problema, počevši od 2002. godine, međutim niti jedno predloženo rješenje nije zadobilo minimalno potrebnu suglasnost kako je bilo prihvaćeno. U svakom pokušaju sređivanja stanja od 2002. godine ponovno su se prikupljali i analizirali podaci te objavljivali razgovori sa svim zainteresiranim stranama. U toku rasprave na saborskim odborima na kojima su se razmatrala ova zakonska rješenja pojavili su se i prijedlozi od nekih članova odbora da bi država trebala omogućiti zaštićenim najmoprimcima otkup nekih drugih stanova na tržištu, ali uz maksimalnu subvenciju tako da se oni zapravo mogu otkupiti po cijenama i metodologiji otkupa društvenih stanova iz devedesetih godina i tako izjednače prava građana koji su otkupili društvene stanove. Takva rješenja sa ovog aspekta nisu prihvatljiva između ostalog što ne postoji razlog zašto bi bilo potrebno izjednačavati prava potpuna različitih skupina građana jer bi se tada postavilo logično pitanje, a gdje se staje sa tim pravima izjednačavanja iz devedesetih godina, prvenstveno kod onih građana koji su sami gradili kuće ili kupovali stanove putem kredita jer država kod prodaje društvenih stanova je samo jednom uskom broju građana omogućila povlastice bez da se napravi trošak za državni proračun, već naprotiv da država zaradi na prodaji mrtvog kapitala zarobljenog u stanovima i riješi se troška održavanja, dakle dupla korist. Iz tih je razloga logika prodaje tada bila racionalna sa stajališta države kao dobrog gospodara. Osim toga sami zaštićeni zajmoprimci prema svim svojim očitovanjima nisu spremni otkupljivati nikakve stanove osim onih u kojima trenutno stanuje, a svako takvo rješenje traži financijsko pokriće koje si niti mnoge razvijene države ne bi mogle dopustiti. Ova Vlada u suradnji HDZ-a i HNS-a izradila je zakonski prijedlog koji se danas nalazi u raspravi temeljem dosadašnjih iskustava i uz konzultacije koje su prevedene sa svim stranama, a sve sa ciljem da se postigne ravnoteža između suprotstavljenih interesa najmodavaca i najmoprimaca te da se završi sa atavizmima iz socijalističkog društvenog uređenja. Okvir za rješavanje zatečenog problema predstavlja Ustav RH te načela i presude Europskog suda za ljudska prava. Predmetni stanovi oduvijek su bili i jesu u privatnom vlasništvu, zaštita privatnog vlasništva temelj je zapadne kulture i štiti se svim međunarodnim poveljama kao i Ustavom RH. Iz tog razloga nije moguće propisati vlasnicima obavezu prodaje njihovih stanova, propis koji bi tako nešto propisao bio bi protivan Ustavu RH i našu državu vratio bi u neko društvo, drugo društveno uređenje. Na osnovi temeljnih ljudskih prava na vlasništvo donesene su i presude Europskog suda za ljudska prava koje RH kao članica EU ne može ignorirati. Upravo navedena ograničenja, ali i briga za naše građane, a sve u okvirima mogućnosti države rezultirala su prijedlogom zakona kojim se na zakonit, pravičan i održiv način rješava problematika dviju potpuno suprotstavljenih strana. Kratka kronologija donošenja predmetnog zakona. postupak donošenja zakona u RH izrazito je demokratski i uključuje široku javnu raspravu uz prikupljanje mišljenja svih nadležnih državnih tijela, savjetovanje sa zainteresiranom javnošću u nacrtu prijedloga zakona i izmjenama i dopunama toga Zakona o najmu stanova, provedeno je u razdoblju od svibnja 2016. do lipnja 2016. godine. Pozitivna mišljenja na nacrt prijedloga Zakona o najmu stanova dali su Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo financija, Ministarstvo uprave, Ministarstvo branitelja, državne imovine, unutarnjih poslova, gospodarstva, rada i mirovinskog sustava, vanjskih i europskih poslova, zaštite okoliša i energetike, obrane, demografije, obitelji, mladih i socijalnu politiku, Državno odvjetništvo, Ured za zakonodavstvo Vlade, svi ministri i predsjednik Vlade glasanjem na sjednici Vlade Republike Hrvatske. Osnovna pitanja koja se uređuju predloženim zakonom, izjednačavaju se kriteriji veličine i lokacije drugog useljivog stana u slučaju otkaza ugovora o najmu stana na neodređeno vrijeme u kojem je slučaju stan dužan osigurati vlasnik stana s kriterijima u slučaju u kojem je drugi useljiv stan dužna osigurati jedinica lokalne samouprave odnosno grad Zagreb na način da je u oba slučaja potrebno osigurati odgovarajući stan pri čemu se odgovarajućim stanom smatra na istoj općini ili gradu veličine jedna osoba, jedna soba s time da broj soba ne može biti veći od broja soba u stanu iz kojeg se iseljava. Sljedeće. Izjednačavaju se kriteriji za osiguranje drugog useljivog stana u slučaju otkaza ugovora o najmu stana zaštićenom najmoprimcu kada je taj stan dužan osigurati vlasnik stana i kada je isti dužna osigurati jedinica lokalne samouprave, odnosno grad Zagreb na način da je u oba slučaja potrebno osigurati odgovarajući stan s pravima i obvezama zaštićenog najmoprimca pri čemu se odgovarajućim stanom smatra ista ona definicija. Uređuje se pravna zaštita najmodavca i zaštićenog najmoprimca u slučaju otkaza ugovora o najmu stana i u slučaju u kojem jedinice lokalne samouprave, odnosno grad Zagreb dužan zaštićenom najmoprimcu osigurati drugi odgovarajući stan i to s pravima i obvezama zaštićenog najmoprimca. Uređuje se prestanak prava najmoprimca i zaštićenog podstanara na zaštićenu najamninu i druga prava zaštićenih najmoprimaca i zaštićenih podstanara na dan stupanja na snagu ovog zakona ako on, njegov bračni drug, životni partner, malodobni član obiteljskog domaćinstva kojeg je najmoprimac dužan uzdržavati na području Republike Hrvatske ima u vlasništvu useljiv stan ili kuću. Uređuje se postepeno godišnje povećanje iznosa najamnine od 1,2 puta od zatečene najamnine kroz pet godina od donošenja ovoga zakona. Planski period je 1. srpanj 2018. do 30. lipanj 2023. godine. U stanovima koji nisu u vlasništvu jedinice lokalne samouprave, jedinice područne i regionalne ili Republike Hrvatske, te se uređuje mehanizam plaćanja razlike između povećane najamnine i zaštićene najamnine od strane Republike Hrvatske, odnosno jedinice lokalne samouprave za socijalno osjetljive skupine najmoprimaca, tj. za korisnike stanova koji su članovi obitelji smrtno stradalog, zatočenog, nestalog hrvatskog branitelja Domovinskog rata. Uređuje se prestanak prava najmoprimaca i zaštićenih podstanara na zaštićenu najamninu i druga prava zaštićenih najmoprimaca i zaštićenih podstanara koji stanuju u stanovima koji nisu u vlasništvu jedinica lokalne samouprave, Republike Hrvatske 1. srpnja 2023. godine. Uređuje se stambeni status osoba kojima je danom stupanja na snagu Zakona o najmu stanova ’96. godine prestalo stanarsko pravo i osoba kojima je prestao status zaštićenog podstanara na stanu koji nije u vlasništvu jedinica lokalne samouprave, područne uprave i samouprave ili Republike Hrvatske a koje nisu sklopile ugovor o najmu stana na temelju Zakona o najmu stanova i nisu tražile od suda donošenje presude koja će zamijeniti taj ugovor. Propisuje se prednost zaštićenih najmoprimaca stanova koji nisu u vlasništvu jedinice lokalne samouprave, područne samouprave Republike Hrvatske pred drugim zainteresiranim osobama prilikom davanja u najam stana ili prodaje stanova koje se provode na temelju propisa kojima se uređuje društveno poticajna stanogradnja, te stanova koji su u vlasništvu jedinica lokalne samouprave, područne samouprave ili Republike Hrvatske koji se daju u najam ili se prodaju putem javnog natječaja, te se propisuje mogućnost najmodavca uključujući i Republiku Hrvatsku i jedinicu lokalne samouprave da u ime i za račun zaštićenog najmoprimca, zaštićenog podstanara odnosno najmoprimca iskoristiti ovo pravo u svrhu ispunjenja svoje obaveze osiguranja odgovarajućeg stana u slučaju otkaza ugovora o najmu. I konačna 9. točka propisuje se pravo na subvenciju slobodno ugovorene najamnine najmoprimcima i zaštićenim podstanarima kojima je prestalo pravo na zaštićenu najamninu i druga prava zaštićenih najmoprimaca i predmijevanim najmoprimcima uz imovinski i površinski cenzus, odnosno čiji je neto dohodak po članu domaćinstva manji ili jednak od polovice prosječne plaće u Republici Hrvatskoj za proteklu godinu i to u razdoblju od 1. srpnja 2023. do 30. lipnja 2028. godine i čija stambena površina se nalazi u okvirima normativa za stanovanje koji iznosi 30 + 15 m2 obračunatih po broju korištenja stana. Ocjena i izvori sredstava. Prema podacima Državnog zavoda za statistiku prikupljenim popisom stanovništva iz 2011. godine u Republici Hrvatskoj ima 3734 kućanstva najmoprimaca sa zaštićenom najamninom u privatnim stanovima, tj. u stanovima koji nisu u vlasništvu jedinice lokalne samouprave, područne samouprave, Republike Hrvatske. U ovim kućanstvima ima 8935 članova kućanstva što prosječno iznosi 2,4 člana po kućanstvu stana. Prema tim podacima prosječna površina tih stanova je 62,25 m2. Napominje se da su ovi podaci prema Državnom zavodu za statistiku iz 2011. godine na strani sigurnosti prema broju zaštićenih najmoprimaca iz razloga što su ranije prikupljeni podaci od strane udruga koje okupljaju najmodavce i najmoprimce znatno manji. Podaci su prikupljeni iz različitih izvora, ponovno iz jednog razloga što ne postoje provjereni državni podaci o privatnim stanovima u kojima su zaštićeni najmoprimci, jer takvo prikupljanje osobnih podataka nije zakonska obaveza prema niti jednom propisu. U prijedlogu zakona izmjena i dopunama zakona iz 2002. godine koristili su se službeni podaci prikupljeni iz popisa stanovništva 2001. godine i kao neslužbeni podaci koji je prikupila Udruga vlasnika nekretnina u kojoj je prikupljeno, anketom provedeno na 3009 stanova sa stanarima zaštićenim najmoprimcima. Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja je raspisalo 2005. godine javni poziv za prikupljanje službenih podataka o broju stanova u privatnom vlasništvu koji koriste zaštićeni najmoprimci, te su iz tog dobiveni sljedeći podaci. Ukupno se javilo 2542 zaštićena najmoprimca koji stanovi ukupno imaju 163237 metara kvadratnih, odnosno prosjek stana je 64,21 metar kvadratni. Broj stanova, po gradovima, po toj analizi je bio tada, Bjelovar 20 stanova, Dubrovnik 208 i Zadar 6, Cavtat 14, Karlovac 13 Opatija 13, Osijek 78, Rijeka 108, Split 619, Šibenik 83, Zagreb 1277 i svi ostali gradovi u manjem dijelu ukupno 103. Prema najnovijim saznanjima, procjenjuje se da u najviše 19 spomenutih privatnih stanova, ima zaštićenih najmoprimaca, koji stan koriste na temelju propisa o pravima hrvatskim branitelja i najviše 75 spomenuti privatnih stanova ima zaštićenih najmoprimaca, koji na temelju posebnog propisa primaju socijalnu pomoć. Polazeći od navedenih podataka, korištenje stanova prema posebnim propisima i povećanje zaštićene amine od 1,2 puta godišnje, kako je to propisano ovim predloženim zakonom, za provedbu tog zakona, tj. za plaćanje razlike, između povećanje najamnine i zaštićene najamnine u državnom proračunu RH potrebno je uložiti u 6 g. 600 tisuća 77 tisuća kuna. Nadalje, polazeći od navedenih podataka, i povećanje zaštićene najamnine 1,2 puta godišnje, za plaćanje razlike između povećanje najamnine i zaštićene najamnine u proračunima određenih jedinica lokalne samouprave na čijem području postoji stanovi u privatnom vlasništvu u kojima stanuju osobe, korisnici socijalne skrbi, potrebno je približno u 6 g. osigurati 2 milijuna i 700 tisuća kuna. Navedeni iznosi se nalaze u proračunima gradova, kao što smo to dobili podatke iz glavnih gradova, Zagreba, Splita, Šibenika Rijeke i Osijeka. Nadalje, prema podacima Državnog zavoda za statistiku prosječna mjesečna plaća u 2016. g. u RH iznosila je 5685 kn, dok je prosječna neto potrošnja po članu domaćinstva iznosila 2336 kn, a koji iznosi svako domaćinstvo osigurava iz svog dohotka, te se isto smatra prosječnim platežnim mogućnostima, po članu domaćinstva. RH subvencionira će u razdoblju 23-28 g. prema predloženom zakonu razliku između povećane najamnine i slobodno ugovorene najamnine, za one najmoprimce koji na temelju posebnog propisa ne primaju stalno socijalnu pomoć i koji stan ne koriste temeljem propisa o pravima hrvatskih branitelja, a za koje se procjenjuju u stanuju u 3640 stanova. Iznos tih subvencija, sublimiran, iznosi 47 milijuna i 500 tisuća kuna kroz 5 g. Na kraju, sukus predloženih zakonskih odredbi, svodi se na to, da pod prvo, vlasnici stanova, najmodavci, dobivaju točan datum, kada mogu u potpunosti, slobodno raspolagati svojom nekretninom, a do tada im se postupak povećava zaštićena najamnina, smanjujući jaz u odnosu na tržišno. Drugo, najmoprimci, pored 5 g. zadržavanja statusa zaštićenog najmoprimca, dobivaju i državnu subvenciju pri plaćanju tržišne najamnine, nakon isteka postojećeg statusa u trajanju dodatnih 5 g. te sigurnost da neće izgubiti pravo na dom, uz pomoć alternativnih načina rješavanja stambenog pitanja, ukoliko izostane dogovor sa vlasnikom stanom. Sve navedeno, s obzirom i naglaskom da predloženi zakon ex lege, nikome ne uskraćuje korištenje postojećeg stana. A što se postiže propisanom prednošću zaštićenih najmoprimaca stanova, pri otkupu, najmu, u programima stambenog zbrinjavanja, POS-a ili prilikom raspolaganja stanovima iz vlasništva lokalne uprave i gradove. Po posebno ugroženim skupinama građana, posebno vodi brigu RH i jedinice lokalne samouprave. Slijedom navedenog, radi ispunjavanja obaveza koje proizlaze i već ranije navedene odluke Ustavnog suda i ispunjavanje međunarodnih obaveza prema Europskom sudu za ljudskom prava. Kao i radi sprječavanja daljnje štete koju trpe vlasnici stanova, odnosno, posjedničko RH, Vlada RH, predlaže donošenje ovog izmjena i dopuna Zakona o najmu, kojim se na zakonit i pravičan i održiv način način, rješava problematika dviju potpuno suprotstavljenih strana. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. E sad imamo 19 replika. Idemo redom, prva je poštovanog zastupnika Gorana Marasa. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, ova polusatna uspavanka koju smo ovdje slušali od državnog tajnika ne oslikava ono konkretno što će se desiti nakon šta potencijalno vladajuća većina u Hrvatskom saboru usvoji ovaj zakon. Nitko ne osporava prava vlasnika, ali nitko ne bi smio osporiti ni pravo na dom ni stanovanje naših 4000 obitelji, preko 10000 sugrađana koji danas sa zebnjom i strepnjom iščekuju šta će Hrvatski sabor odlučiti u prvom i u drugom čitanju. Njihovo pravo koje imaju isto tako kao i svi oni koji su to pravo konzumirali '90 g. ne bi smjelo biti dovedeno u pitanje. Ono što će se desiti ovim zakonom, je činjenica da 2023. g. ti ljudi ostaju bez krova nad glavom. I to je činjenica. Nikakve subvencije, kriteriji, socijalni, pa će lokalna jedinica, država, voditi računa, a šta ako ne bude vodila računa. Šta ako se niti jedan najmodavac ne dogovori sa najmoprimcem? Imati ćete skoro 4000 hrvatskih obitelji na cesti. I to nije pravedno rješenje, i jedna nepravda se ne može zamijeniti novom nepravdom. Pravedno rješenje je da se obeštete i jedni i drugi i da zaštitimo pravo na dom ovih ljudi koji sada to pravo nemaju. A što se suosjećanja tiče, nemojte molim, vas o tome govoriti, jer vi ne suosjećate s tim ljudima, inače bi ih osobno otišli pozdraviti dole, na ovu zimu, -10 njih, 200, 300 koji su ovdje protestirali, toliko o suosjećanju vlade i vladajuće koalicije prema tim ljudima. Hvala vam lijepo.
Hvala. Odgovor državnog tajnika izvolite.
Hvala lijepo. Krenut ću od ovog suosjećanja. Dakle, ministar i potpredsjednik Vlade osobno u Vladi primio gospodu koja u prosvjedovala i nema potrebe da ih ja kao niži državni dužnosnik primam. Što se tiče toga da će ostati ti ljudi na ulici, ne stoji ta činjenica i naglašeno je bilo u mom izlaganju koji sve instrumenti postoje da se upravo to ne desi.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Željka Jovanovića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolega. Prvo bih se pitao gdje je nestao gospodin Štromar? Dakle, vrlo zanimljivo, mi ga uopće ne viđamo. Da li on uopće radi? Bilo bi dobro da njega ponekad čujemo u ovoj sabornici temeljem svega onog što radi, obzirom da je vjerojatno on autor ovog Zakona. Čuli smo od gospodina Uhlira u nekoliko navrata da ovo rješenje je, kako je rekao, zakonito, pravično i održivo za dvije potpuno suprotstavljene strane. Pa ja smatram da je ovaj prijedlog duboko nemoralan, da nije zakonit, nije pravičan i nije održiv. On se ljudskim pravima bavi na jedan potpuno tehnički način i pri tome na vrlo loš način. Skandalozno je da ove jadne ljude kojima se prijeti izbacivanje na ulicu 2023. godine, od kojih će mnogi imati blizu 90 godina ako uspiju poživjeti nakon ovog stresa sve ovo što će im se događati, nazivaju komunističkim podobnicima i uzurpatorima privatne imovine. Zar je to govor ministra prema građanima RH koji nisu ni za što krivi? Dakle, nije njihova krivica što su u tim stanovima, nije njihova krivica što taj problem nije riješen. To je krivica države. I država treba preuzeti na sebe odgovornost da ponudi kvalitetno rješenje. Ovaj zakonski prijedlog nije kvalitetno rješenje. Njega bi zapravo trebalo povući iz procedure i ponuditi potpuno novi prijedlog, ali prijedlog koji i prije toga napravio kvalitetnu analizu situacije u svih 3700 stanova. Dakle, ne može biti jedno rješenje za sve probleme različitih situacija ljudi koji žive u tim stanovima. Vlasnika tih stanova, mešetara koji su kupovali te stanove, od kojih su mnogi u HNS-u, pa je ovo još jedan primjer trgovačko-ortačke koalicije na način kako to radi HNS. A gospodine Uhir, možete mi reći da li ste vi u sukobu interesa kod pisanja ovog Zakona, obzirom da također ste vlasnik takvog jednog stana ili više njih.
Hvala. Odgovor državnog tajnika, poštovanog Željka Uhlira.
Hvala lijepo. Dakle, do sada od 2002. godine se pokušavalo na različite načine riješiti ovaj problem koji je nastao, i svaki puta jedan od argumenata da se odustane od rješavanje tog problema je analiza svakog pojedinačno. Dakle, to je argument kada se želi zaustaviti proces. Kad se ne želi rješavati problem. Onda ajmo svakog pojedinačno, a to su privatni stanovi, privatno vlasništvo, osobni podaci. Ne znam tko bi mogao napraviti jednu takvu analizu. Drugo, što se tiče moje osobne uključenosti u izradu ovog Zakona, naravno da se zna, i sad sam rekao nekoliko puta da od 2002. se radi na tom Zakonu i ne može jedna osoba u tolikoj mjeri kreirati zakon da bi svi drugi za to zaslijepili. Slijedeće, što se tiče mog sukoba interesa, vaš kolega Peđa Grbin je na odboru direktno pitao i ja sam izvadio originalne dokumente i pokazao mu da nikakve veze nemam sa tim sukobom interesa, koji se pokušava u javnosti prikazati. 2005. godine preuzeo sam stan, odnosno pravna zastupnica šireg kruga moje obitelji. Čak niti ja osobno je preuzela jedan stan od grada Zagreba uz zapisnik i svjedoke po povratu imovine. I s time je cijela priča gotova.
Hvala lijepo. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Gorana Aleksića. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Dakle, ja ću otprilike ponoviti ono što sam rekao na Odboru za pravosuđe. Rimsko pravo je staro preko 2000 godina i to Rimsko pravo je udarilo temelje pravičnosti i našeg pravnog sustava. Jedna od najvažnijih izreka toga prava glasi: …/Govornik govori latinski./… što znači u prijevodu pravo je umijeće dobroga i pravičnoga. Smatram da ovaj zakon nije u duhu te izreke. Smatram da ovaj zakon nije jednako izašao u susret i vlasnicima i najmoprimcima. Vlasnici svakako moraju doći do svojeg vlasništva, već su to morali ostvariti i prije. Međutim, najmoprimci koji su zaštićeni zahvaljujući nekakvom starom sustavu koji smo imali, nisu krivi što su došli u poziciju da su planirali svoj život na način da su smatrali kako će biti zaštićeni do kraja svog života. I zbog toga je država dužna u ovakvoj situaciji pronaći bolja rješenja i za te najmoprimce, a vlasnicima se svakako njihovo vlasništvo vratiti mora. Pa u tome smislu smatram da je inicijativa za koju sam čuo na Odboru za pravosuđe prava inicijativa, da se na tematskoj sjednici Odbora za pravosuđe koji se trebaju pridružiti i neki odbori pronađu kvalitetnija rješenja, da se ovaj zakon koji je na dnevnom redu makne s dnevnog reda i da se predloži jedno sasvim drugo puno bolje i kvalitetnije rješenje koje će uvažiti ovu izreku koju sam rekao na početku u potpunosti. Zahvaljujem.
Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Hvala lijepo. Što se tiče pravednog rješenja i umijeća pravne struke, pa upravo zato je ovaj zakon, odnosno izmjene i dopune su toliko složene jer rubni okvir koji je postavljen na moguća rješenja je takav da usmjerava upravo u ovom smjeru u kojem je predloženo. Sve drugo iskače iz tog okvira i zapravo, neki od postavljenih uvjeta ne zadovoljava. Ovaj prijedlog rješenja koji ste spomenuli i da je bio naveden na Odboru, ja sam ga komentirao u svom uvodnom govoru, dakle, otvara emocionalno rješavanje tog pitanja, a ne racionalno. Čim krenemo pisati zakone po emocijama, onda nemamo više ograda, onda ne postoje granice. I to sam spomenuo danas, ako krenemo izjednačavati neku drugu skupinu građana sa pravima iz devedesetih godina, a gdje su onda granice? Tko je sljedeći tko pita, a gdje sam ja? Onda sam ja zakinut. Gdje su oni koji su gradili kuće svojim sredstvima, zašto se njima nešto ne subvencionira? Gdje su oni koji su kupovali stanove na tržištu, uzimali kredite u to doba zašto njih ne bismo sada pomogli? Znači država je racionalno tada da smanji troškove i da napravi zaradu na prodaji društvenih stanova odlučila se na taj potez primarno, a sekundarno je pomogla tim ljudima da su mogli postati vlasnici stanova. Dakle to je bila jasna, logična ideja šta se tada tražilo. Sada tražiti neku drugu logiku, ali onda gdje su granice te logike?
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Vedrana Babića.
Hvala lijepo. Evo tajniče dok vas slušam stalno onda mijenjam u glavni što ću vas pitati jel iz vi iz odgovora u odgovor jasno dajete do znanja na čijoj strani ste i kako ste i cijeli zakon prezentirali, prezentirali ste ga tendenciozno, prezentirali ste na način da ste sad sam uvjeren i sakrili podatke koliko je, a to sam vas pitao na odboru koliko je stvarnih vlasnika koji nasljeđuju imovinu, a koliko je prekupaca. Jel u tome je suština i bitna razlika i bitan pristup rješavanju ovoga problema. Vi ste ga ignorirali namjerno, ali nebitno zato ima puno toga što trebam pobiti u svojoj raspravi, pitat ću vas sljedeće. Vi znate da svatko tko ima više od 50 godina ima problem dići stambeni kredit. Nakon pet godina zaštićenim najmoprimcima ističe njihov status i oni su bukvalno prepušteni ne ulici, reću jedinicama lokalne samouprave koje mogu im pomoći i ne moraju kapacitete imaju kakve imaju ili nemaju. Ja vas pitam, kako ćete se vi osjećati kada krenu iznositi zaštićene najmoprimce vlasnici mešetari iz njihovih stanova? Hvala.
Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Hvala lijepo. Pitali ste za vlasnike i neke druge vlasnike, znači imamo nekoliko vrsta vlasnika. Vlasničko pravo je samo jedno i ljudska prava i temeljno pravo vlasništva ste štiti u kakvom god oni obliku bili, kako god ono bilo stečeno ako nije kriminalnom radnjom. Što se tiče starosnih problema populacija i podizanja kredita, to je samo jedan od mogućih načina rješavanja problema koji bi mogli nastati. Drugi problem je najam, najam u društvenim stanovima, najam u privatnim stanovima.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića. Izvolite.
Uvaženi državni tajniče, uvaženi dopredsjedniče Sabora. Danas je 2018. godina, a mi danas rješavamo jedan problem koji smo naslijedili od SFRJ, a to još nitko nije rekao, radi se o problemu koji je star 70 godina, možda nešto malo manje, radi se o procesu nacionalizacije kada je dekretom su oduzimani stanovi ljudima koji su ih imali više po nekakvom čudnovatom kriteriju odnosno po vlastitom nahođenju i davani po istom nekakvom čudnovatom ključu drugim ljudima. Međutim, ovdje nitko nije rekao o koliko se točnom broju stanova radi. Radi se prema vašim podacima o 3734 stana odnosno skoro 9000 zaštićenih najmoprimaca i stoji da je to negdje oko 2,4 stanara prosječno po stanu. Ono što meni ovdje nije jasno, vi ste nabrojali cijeli niz instrumenata kojima će se pomoći osigurati stan zaštićenim najmoprimcima nakon 2023. godine, međutim nisam vidio jamstvo. Ja iz ovih svih instrumenata koje ste vi nabrojali nisam vidio jamstvo da ti ljudi stvarno, kako su kolege rekli neće biti na ulici. Ali bih ovdje istaknuo još jednu stvar da postoji jako mnogi različitih primjera, ja ću istaknuti primjer jedan iz mog Šibenika. Radi se o gospodinu Ivici Bratiću koji u komunizmu nije mogao dobiti stan jer nije bio podoban, bio je mnogo puta privođen radi nacionalizma, '91. godine u košmaru rata dobija jedan stan koji je bio u to vrijeme pod Općinom Šibenik, kasnije denacionalizacijom taj stan više nije bio njegov nego je vraćen u vlasništvo stvarnog vlasnika. Taj stan je bio pogođen granatom kada je on ušao u njega, on ga obnavlja, u tom stanu odgojio je svoje četvero djece, hrvatski branitelj, dragovoljac. Čovjek je zabrinut jer iz ovoga zakona on ne iščitava jamstvo da on sutra neće biti na ulici, tako da se samo malo pojasni to jamstvo da li će ti ljudi završiti na ulici ili neće.
Hvala. Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Hvala lijepo. Dakle pitanja ulaganja u tuđu imovinu se rješavaju nekim drugim zakonima i drugim postupcima. Znači ovaj zakon nije mogao sve obuhvatiti, potpuno su jasne procedure kako neko može potraživati svoja ulaganja u tuđu imovinu, Zakon o obveznim odnosima. Hvala lijepo.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Lovrinovića. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče. Ovo je vrlo složen problem, ne možemo ga promatrati jednoznačno jer u tim stanovima ne žive samo ljudi iste dobne skupine. Ono što mogu reći sreo sam kada sam dolazio u Sabor skupinu građana iz Dalmacije koji su promrzli, oni su uznemireni i uplašeni i mole da im se pomogne. Upravo treba voditi računa o tome. Ja sam stekao dojam iz ovog prijedloga zakona da on ne štiti takve, ajmo tako reći slabe skupine jer to su uglavnom ljudi u starijoj životnoj dobi koji više nemaju takve prihode da mogu plaćati stanarine koje će sada drastično rasti u narednih pet godina. A što će biti nakon pet godina o tome ne znamo dovoljno. Mi vidimo iz ovog izlaganja državnog tajnika da nema poznatih i kvalitetnih rješenja. Premještati te stare ljude s jednog mjesta na drugo, mi možemo samo zamisliti što to za njih znači. Za njihovu djecu druga je situacija, s njima država ustvari oni će to pitanje morati riješiti. Ali se igrati u ovoj životnoj dobi sa ljudima, ne može ih se prebacivati kao vreće sa jedne na drugu stranu. Prema tome, privatno vlasništvo zaista treba zaštiti i to je potpuno jasno, ali ne na način da se na drugoj strani uznemirava i naprosto radi na štetu zaštićenih najmoprimaca. I zato u ime stranke Promijenimo Hrvatsku predlažem da povučete ovaj prijedlog zakona dok se ne osmisle kvalitetnija rješenja. Ponavljam, svi mi moramo posebno Vlada jer vi ste izvršna vlast biti socijalno osjetljiviji, tu su živi ljudi u različitim životnim situacijama, financijski ugroženi i ne smiju biti uznemiravani. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Hvala lijepo. Također ovaj smjer analize do zadnjeg člana od 3700 osoba i ovaj smjer povlačenja zakona dok se nešto drugo ne pronađe, zapravo se radi od 2002. do danas, to je rezultat, inzistiranju na analizama i traženju nekog drugog rješenja kojeg nema. Dakle, ako postoji neko bolje rješenje, kvalitetnije rješenje koje zadovoljava one rubne uvjete koji su postavljeni, dapače ugradit ćemo ga u ovaj zakon, imamo dva čitanja. Ali povuć samo zato što se sumnja da ovo rješenje nije dobro, a ne imati drugo rješenje, mislim da ne bilo dobro. Između ostalog što u ovom trenutku zaštićeni najmoprimci su izrazito nesigurnoj situaciji. Europski sud za ljudska prava pritišće rješenje s jedne strane, a njima nedostaje ključni članak u postojećem zakonu, nemaju zaštitu osiguranja drugog zamjenskog stana, to je izbrisan članak. Znači ako naši sudovi krenu sada izvršavat presude i iseljavat bit će puno gora situacija nego da se donese ovakav zakon.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Arsena Bauka.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Država je ta koja mora urediti odnose u društvu pa tako i odnose između dviju potpuno suprotstavljenih skupina koje se nisu same od sebe suprotstavile nego ih je opet u tu situaciju dovela država svojim odlukama iz četrdesetih, pedesetih i tko zna kojih godina prošlog stoljeća. I najgore što država može napraviti je da međusobno suprotstavlja te dvije skupine ljudi koje u ničemu nisu bile suprotstavljene nego ih je sudbina i odluke države dovela u tu situaciju. Pogrešno je govoriti da ovo ima neku ideološku neki ideološki prizvuk da su ovi koji su u stanovima podobni jednih, a da ovi koji su vlasnici su nepodobni tih jednih jer onog trena kada je prvi hrvatski predsjednik otkupio takav stana dan prije donošenja zakona, ako je i postojala ta priča je završena. Jedan također poznati političar ako se ja dobro sjećam se razveo fiktivno da bi kupio dva stana iz tog sustava po povlaštenoj cijeni. Možete provjeriti. Prema tome, u ovom trenutku država mora pronaći bez ideoloških primjesa mehanizme kako da te dvije skupine ljudi da im zadovolji njihova prava. Prva je pravo vlasnika na uživanje vlasništva i drugo je pravo onih ljudi koji su se pravno uselili u te stanove jer država je i onima koji su se bespravno useljavali u stanove omogućila otkup po povlaštenoj cijeni nakon devedesetih. Jel to isto ostatak socijalizma? Nije. Prema tome, u ovom trenutku taj balans nije pronađen i mislim da država bez osiguranja veće količine novca neće taj balans ni pronaći. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Hvala lijepo. Mislim da iz mog uvodnog govora niste mogli čuti nikakvo opredjeljivanje za nikakvu stranu, posebno ne za etiketiranje po pripadnosti političkoj ili nekakvom drugom smjeru. Dapače, iskoristio bih i odgovorio još kratko na gospodina Jovanovića koji je prozvao cijelu stranku da ima interese u ovom zakonu što mogu kategorički odbiti. Ne vidim niti jednoga koji bi imao direktan i ikakav interes u donošenju ovog zakona osim da napravi nešto korisno za našu državu i za naše građane.
Hvala. Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Ante Babića.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajniče Uhlir. I mi smo gotovo svi zastupnici zatrpani bili u našim in box-ima od zaštićenih najmoprimaca i njihovih sudbina kao i samih vlasnika i dobro je da ste u svom uvodnom izlaganju govorili o tome da država, Vlada suosjeća i sa suprotstavljenim stranama i da se pokušalo naći najbolje rješenje. Žao mi je što naše kolege iz drugih klubova neće prihvatiti činjenicu presude Europskog suda za ljudska prava gdje moramo ići sa donošenjem ovakvoga zakona odnosno da će sam taj zakon o kojem mi sada pričamo nadzirati Odbor ministara Vijeća Europe. Ono što ste posebno naglasili ali ne dovoljno, a to je da i zbog ne samo te zapadne civilizacije već i zbog samog Ustava RH i u članku 3. članku 48. kada govorimo o nepovredivosti vlasništva i gdje se jamči pravo vlasništva moramo iznimno paziti i na vlasnike tih stanova. To što nije dobro jest da se vlasnici tih stanova, govori o vlasnicima, nekim prekupcima ja to ne razumijem vlasnik je vlasnik se govori kao o nekakvim babarogama, a o zaštićenim najmoprimcima se govori sa puno više suosjećajnosti i emotivnoj povezanosti sa takvim stanovima, što nije dobro. I iz onoga što ste vi govorili reći ću vam jedan podatak koji ne mora biti točan, ali zaštićeni najmoprimci imaju u vlasništvu stan ili kuću, dakle njih 1083 ima jedan vlastiti stan ili kuću, njih 316 ima dva vlastita stana ili kuću, njih 105 ima tri vlastita stana ili kuću. Dakle bilo bi dobro da baratamo sa još točnijim podacima koliko znam mi u ovom trenutku ne znamo koliko je zaštićenih najmoprimaca. Dakle vlasnik je vlasnik, ne može on biti nominalan i špekulativan vlasnik sviđalo se to nekome ili ne.
Hvala. Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Zahvaljujem na komentaru. Nemam nikakvu primjedbu.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Anke Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani državni tajniče, ja zapravo imam jedan upit koji je tehničke naravi. Riječ je o jednoj vrlo složenoj problematici i ja ću to kada ću raspravljati u ime kluba i reći. No međutim, tamo 2000. odnosno 2001. kada se je iza toga probalo ići s jednim zakonom govorilo se o brojci od 13000 stanova u kojima imamo zaštićene najmoprimce. Iza toga mi smo došli do podatka iz 2011. o 3831 to je statistički, ministarstvo je 2005. nakon upita javnog poziva došlo do 2542 stana, 2014. kada je išao javni poziv se svega odazvalo 948 stanova. Kao prvo me zanima, što se je kada se radio zakon što se procjenjivalo koliko realno ima stanova u kojem su zaštićeni najmoprimci jel ovdje baratamo sa 3000, 4000 pa bi bilo loše da baratamo krivom brojkom. Ali ono što moramo jasno reći, vlasnici će do svojih stanova doći prije ili kasnije. Oni će u te stanove ući. Do sada rješavanje tog problema se dešavalo na nekoliko načina, na taj način da je ipak netko otkupio. Najmoprimci su otkupili od svojih najmodavaca, a dio problema je rješavala priroda na način da je riječ bilo o starijem pučanstvu i oni nakon što su otišli sa ovog svijeta, vlasnici su došli do stana. Prema tome, zakon je u principu zakon koji bi trebao riješiti glavninu status najmoprimaca. Najmodavci odnosno vlasnici imaju svoje vlasništvo, nitko im nikada nije oduzeo. Ali da se vratim na ono pitanje, otišla sam predaleko, koliko ministarstvo cijeni da u ovom trenutku imamo stanova u kojima su zaštićeni najmoprimci. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Hvala lijepo. Pa vi ste spomenuli analize koje su sve poznate i ja sam ih u uvodnom govoru također navodio upravo kako bi se stekao dojam koje su mogućnosti. Radi se o privatnom vlasništvu o privatnim stanovima i ne postoji način niti prisila da se nekoga provjerava koga on ima i u kojem statusu. Dakle to su podaci na dobrovoljnoj bazi prikupljeni i zato jesu sa tri strane prikupljani. I na strani sigurnosti je ovaj podatak iz Državnog zavoda za statistiku iz 2011. godine 3700 i nešto stanova prema podacima jednih i drugih udruga koji su znatno manji. Tako da smo na strani sigurnosti što se tiče opterećenja državnog proračuna i jedinica lokalne samouprave. Onaj drugi dio koji ste problematizirali vezano uz to da treba više voditi brigu o zaštićenim najmoprimcima, a manje vlasnicima i to sam uvodno govorio. Dakle imamo okvir unutar kojega moramo tražiti rješenje. Tražiti rješenje van okvira nije rješenje. Ako je nama okvir da je vrlo restriktivno postavljanje mogućnosti za raskid ugovora o najmu, da je neograničeno trajanje ugovora o najmu, presuda Europskog suda za ljudska prava, dakle to je ona varijanta ne činiti ništa. To nije dobro i to ne možemo više raditi.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Marka Vučetića. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora. Predstavnici Vlade. Sada bih samo dao jedan komentar na ono što ste izrekli više s razine … analize. Rekli ste da se radi o atavizmu iz socijalističkog društvenog poretka i da to trebamo napustiti. Meni se čini da vi s tim atavizmom jako dobro sada baratate da bi proveli jedan novi oblik nacionalizacije i da je to nacionalizacija privatnosti i nacionalizacija prava zaštićenih najmoprimaca. Na koji način? Mi te ljude ne smijemo promatrati kao one koji su ostali u tom socijalističkom društvenom poretku i sada nam služe za jeftine političke kao jeftina politička strašila. To su ljudi koji su žrtve povijesnih okolnosti i to su ljudi koji su diskriminirani od politika i ljudi koji su diskriminirani i na temelju ovih naših zakona. Postavili ste jedno pitanje, a to je pitanje gdje i do kada se može ići s logičkim principima. Budući da je to područje moje struke, ja ću vam reći da se s logičkim principima treba ići sve dok se ne ostvari socijalna pravda. Socijalna pravda se treba ostvariti zakonima koji neće diskriminirati, koji će rješavati određene probleme. Vi ste se odlučivali u svojim zakonskim rješenjima da nositelji stanarskog prava postanu zaštićeni najmoprimci, zaštićeni najmoprimci da postanu podstanari, a podstanari da postanu beskućnici. Ukoliko je to socijalna pravda i ukoliko je to zakonitost koju vi sada promovirate, to je zakonitost koja je i protiv temeljne logike, to je zakonitost koja je protiv građana i to je zakonitost koja diskriminira i koja nacionalizira upravo ljudsku privatnost i pravo na dom. Osim toga niste uspjeli izaći ni na kraj ni sa dvije ustavne kategorije, jedna je pravo na dom, a druga je pravo na vlasništvo. Držite ih u suprotnosti.
Hvala. Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Hvala lijepo. Pa nije dobro da govorimo tko je diskriminiran, tko nije kada upravo trudimo se riješiti na obostrano zadovoljstvo. Svi se moraju malo povuć nazad od maksimalnih rješenja koja traže. Ne može se zaključiti, ne znam gdje ste prepoznali tu diskriminiranost prema zaštićenim zajmoprimcima s obzirom da ponovo ponavljam po treći, četvrti puta, imamo zadan okvir unutar kojeg možemo raditi rješenja. Sva rješenja van okvira Ustava RH, načela i presuda Europskog suda za ljudska prava nije prihvatljivo. Ne možemo raditi nešto kontra ta dva postojana okvira. Mislim da je to bilo sve, ne znam ako sam nešto zaboravio.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ante Pranjića, izvolite.
Hvala uvaženi potpredsjedniče. Državni tajniče, ja ću ponoviti jednu tezu koju sam iznio jučer na Odboru za prostorno uređenje i graditeljstvo. Inače, mi inženjeri građevine znamo reći kakav temelj, takva zgrada, pa isto ovo bi mogli reći kakav temelj ovog zakona, takav i zakon. Jer kad gledam ocjene … [[Govornik se ne razumije.]] sredstava za provođenje ovog zakona, vidimo da su to podaci iz 2011. godine uzeti iz popisa stanovništva, znamo svi kako se provodio popis stanovništva i ponovno vidimo da je to riječ o 3 700 stanova. Osobno mi nije jasno da raspravljamo o zakonu 2018. godine, uzimamo meritum informacije iz 2011. a da nismo ovih 7 godina bili sposobni ni provjeriti sve te stanove odnosno pojedinačna prava. Rekli ste mi jučer da bi trebali napraviti ponovno jedan popis stanovništva, bar ste mogli provesti jedan novi javni poziv da se svi mogu prijaviti, imamo trenutno činjenično stanje. Također smatram da bi trebali prestati biti vlada ping-pong loptica, trebamo se državnički ponašati po ovom pitanju, ako to znači da država treba dati milijardu kuna za riješiti ovaj problem, bilo na strani vlasnika, bilo na strani najmoprimca, smatram osobno da je to rješenje problema i nemojmo govoriti da u državi nema novaca ako prije 10 dana ministar državne imovine je i sam rekao da je državni proračun povećan za 426 milijuna kuna prodajom 3 hotela. Hvala.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Branimira Bunjca.
Hvala lijepa. Uvaženi državni tajniče, vi u biti ste sami sebi kontradiktorni cijelo vrijeme, jedan čas pričate jedno, drugi čas pričate drugo. Očito niste spremni za ovu raspravu. Prvo govorite da ovom problema ne treba pristupati sa emocijama, nakon toga nudite oštećenicima suosjećajnost, zatim govorite da su oni tijekom pregovora postavili maksimalističke zahtjeve a vi ih uopće niste saslušali. Znači vi niste saslušali ni jednu ni drugu stranu za razliku od saborskih zastupnika kojih zadnjih 10 dana danonoćno ovdje primamo ljude, njihove mailove i poruke i koji su postavili potpuno suprotne zahtjeve od onih koje ste vi nazvali maksimalističkima. Znači nije istina da zaštićeni najmoprimci samo i jedino žele ostati u stanu u kojem jesu. Oni su spremni prihvatiti zamjenske stanove, jedan dio njih, dobar dio njih, jedan dio njih je spreman prihvatiti i nekakvu drugu vrstu odštete, a isti takav slučaj je i prema nominalnim vlasnicima, onima koji žele njih iseliti. Prema tome, vaša tvrdnja da su oni došli k vama sa maksimalističkim zahtjevima jednostavno nije točna. To je vaša konstrukcija. Vi ni u jednom jedinom trenutku niste te ljude stavili za isti stol i s njima razgovarali. Ni u jednom. Vi ste slušali po kuloarima, glasine, čitali eventualno po portalima neke pojedinačne priče, ali niste obavili sustavne pregovore za što bi bilo dužno jedno ministarstvo. Vi ljudima nudite suosjećanje kao daste nekakva karitativna ustanova a vaš je posao kao ministarstva da nudite rješenja. Ako je vama rješenje godišnje izdvajati 8 milijuna kuna da bi se riješio problem star nekoliko desetljeća u kojemu će biti oštećeno nekoliko desetina tisuća ljudi, onda doista takvo ministarstvo niti nema svoju svrhu. Hvala lijepo.
Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Zahvaljujem. Pa nije istina da ih niti mi u ministarstvu a niti ja osobno nisam saslušao. Mogu to ponoviti 10 puta za redom. Dakle primani su ljudi, predstavnici, ne svatko pojedinačno niti 1 700 ljudi, njihovi predstavnici su primani u različitim mandatima. Gospođa Mrak-Taritaš, ministrica tada, u prošlom mandatu organizirala je zajednički sastanak sa svima. Svi su mogli reći šta su htjeli. U ovom mandatu posebno su ih primali pomoćnici ministara i razgovarali sa svakim posebno.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepo. Pred nama je jedan vrlo kompleksan problem koji je nastao još u komunizmu gdje privatno vlasništvo je oduzeto međutim poslije je sustav stvorio i druge žrtve, jednu nepravdu smo napravili, sad imamo i drugu nepravdu prema ljudima koji su koristiti te stanove, nekretnine, po tada važećim zakonima, imali su stanarsko pravo kao i brojni drugi građani i ja u ovom vašem prijedlogu ne vidim ono što bi trebao vidjeti. Kolega Pranjić je to djelom kazao. Prije svega ne vidim najodgovorniju osobu u ministarstvu, potpredsjednika Vlade gospodina Štromara, da nam ovdje da jasan stav jer je činjenica da nakon 5 godina, o privatnom vlasništvu ne treba uopće sporiti, međutim, možete li mi kazati koliki je izračun, tj. koliko je Vlada, koliko ste vi osigurali sredstava i jeste li procijenili vrijednost ovih nekretnina jer jednostavno bez novca vi ovaj problem neće moći riješiti jer radite nepravdu na nepravdom. Ono što je nastalo u komunističkom vremenu, sad prenosimo i na ovo vrijeme. znači stvaramo žrtve kako se sustav mijenjao kao pravni slijednici, mi stvaramo problem a vi ne dajete rješenja osim što ste pola sata ovdje čitali brojne direktive. Koliko je država osigurala novaca ili potrebno osigurati novac i dok se god ne osigura novac, ja ne znam kako vi uopće vodite pregovore. Ljudi su imali nekakvo stanarsko pravo, ovi su imali vlasništvo, komplicirano je, zamršeno još u komunizmu a mi ne možemo odmrsit to na način da se odričemo nekakvih ljudi i bacimo ih na ulicu samo zbog toga šta su imali stanarsko pravo po nekakvom zakonu iz bivše države koji smo mi pravni slijednici Upadica Reiner: Hvala. Kolega Bulj, hvala./ … jel ćemo sada stvarati sirotinju jer moramo 4 tisuće ljudi i 10 tisuća ljudi baciti na ulicu [[Upadica Reiner: Hvala. Kolega Bulj, hvala.]] molim vas dajte … [[Govornik se ne razumije.]]
Kolega Bulj, hvala. Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepo. Dakle vaša primjedba ide u smjeru bez predlaganja rješenja, ali i samo izlaganje nezadovoljstva. Ja ponavljam, imamo jasne okvire, unutar tih okvira vidite i sami kako je teško, ne možete naći rješenje, ali ste nezadovoljni s onim što je predloženo. Dakle, ponudili smo s naše strane što mi mislimo najbolje što se moglo iz postojećeg okvira. Niko nikoga neće izbaciti na cestu. Novac, fiskalni učinak je projektiran i on je sadržan u onih 47 milijuna subvencija, država preko toga neće ići, a i to sam rekao u uvodnom dijelu zašto. Jel ako to jednoj maloj uskoj skupini građana proširimo povlastice odnosno proširimo im subvencije, automatski se javljaju drugi. Kako ćete onda obraniti stav države prema svima drugima koji nisu uspjeli riješiti stambeno pitanje? Ja vam mogu iznijeti podatak od milijun 875 tisuća 444 stana iz '91. godine, 393 tisuće 242 su bila pod zaštićenim najmoprimcima 25% od toga 75 tisuća 400 nisu otkupili kao zaštićeni, mogli su odnosno bili su društveni stanovi u pretvorbi i mogli su se otkupiti. 20% njih 75 tisuća i dan danas su u društvenim stanovima koje nisu htjeli otkupiti. Znači svega od 25% ukupnog fonda 20 ih još nije otkupilo 20%. govorimo o užoj populaciji koja je imala to pravo, koja je imala te benefite, a sada bi to proširili na kompletnu populaciju Hrvatske.
Sljedeća replika je poštovani zastupnik Predrag Matić.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče. Nije lako riješiti problem kada je jedan u pravu, a drugi nije vidjelo se to često ne možemo napraviti, međutim ovdje se u ovom slučaju radi o sukobu dva prava. I vi ste upravu dobili ste direktive Europskog suda za ljudska prava i taj problem trebate riješiti. Međutim riješiti taj problem za pet godina znamo da to nećemo riješiti, a to znači da ti ljudi lete van. To nismo isto uspjeli napraviti 20 godina, vi ste komentirali HDZ nije to uspio riješiti, HNS nije uspio riješiti, ali evo sada u ovoj ubojitoj kombinaciji kada ste jedni s drugima sada bi to trebali riješiti. Poštivati da odluke Europskog suda, međutim 2023. će brzo doći. Teret je stavljen na državu, lokalnu samoupravu, gradove da oni to riješe do 2023. godine. Mi znamo da i ovako imamo milijun zahtjeva za stanove i ja sam siguran, nažalost sam siguran da niti države, niti lokalna samouprava, niti gradovi za pet godina neće imati 4 tisuće stambenih jedinica da riješi sve te ljudi. Dakle, pokušaj pohvaljujem da se nešto riješi, međutim mislim da ovaj način na koji ste vi predvidjeli gdje će na koncu jedni ipak biti privilegirani nije pošten. Država je cijelu priču zakuhala i država bi cijelu priču trebala razriješiti. Negdje oko 350 milijuna eura je trošak cijele ove priče, a ako Hrvatska ima za kupovinu primjerice polovnih aviona koji koštaju čak i znatno više od toga, po meni i meni osobno bitniji su naši građani nego polovne kante iz Izraela. Hvala.
Hvala. Hoćete odgovoriti? izvolite. Poštovani državni tajnik, izvolite.
Hvala lijepa na pitanju odnosno na komentaru, ali ne možemo se složiti oko toga da nisu predviđena rješenja. Rješenja su ugrađena, rješenja su ugrađena u okvirima mogućnosti i prijelazni period od dva puta po pet godina je upravo napravljen da bi se postepeno rješavao problem koji će nastajati, a ne raz u jednom danu u jednoj godini. Što se tiče prioriteta, naravno da uvijek ima nekih prioriteta u državnom proračunu jel u tome jest nauka ekonomije jer se traže resursi, a oni su ograničeni i zbog toga imamo cijelu nauku. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Pernara. Izvolite.
Uvaženi gospodine Uhlir. Kao predstavnika Vlade Andreja Plenkovića od vas zapravo nisam ništa drugo nisam niti očekivao odnosno evo da vas podsjetim, rekao je gospodin Andrej Plenković da će njegova Vlada HDZ-ova kada bude izabran zaustavit deložacije. Na tragu njegove izjave vi ste stvorili zakon koji zapravo predviđa postupno deložaciju 10 tisuća građana bez da im se da trajno rješenje. Vi ćete reći da je to adekvatno, da je to ispravno i ja osobno smatram da nije, klub Živog zida smatra da nije i borit ćemo se protiv vaših rješenja te vas pozivamo da povučete iz procedure ovaj prijedlog zakona. Razlog za to je u tome što vi ovim zakonom ne rješavate niti probleme stanara, niti vlasnika odnosno vi vlasnike i dalje gurate u vlasničke sporove, stanari će i dalje biti deložirani. Jedino pravedno rješenje da država onim stvarnim vlasnicima odnosno izvornim vlasnicima i njihovim nasljednicima omogući povrat u stanove gdje sada žive stanari, a da država stanarima da zamjenske stanove. I s druge strane, da se prekupce koji nisu originalni vlasnici da ih se ekonomski obešteti odnosno da im se da isto zamjenska nekretnina, ako stanari žele ostati živjeti u stanovima u kojima žive i više od 50 godina. Stanarsko pravo nije neka novotarija, ona nije uvedena '45., postojala je i ranije. Nažalost, vidim da ova Vlada nema sluha i socijalnosti od HDZ-a, od Bandić Milana 365 i od vas nema niti malo. I molim vas samo usput da odgovorite da li ovaj prijedlog zakona gurate isključivo zato jer ste i sami odnosno jeste li sami vlasnici odnosno vlasnici par stanova u kojima žive stanari? Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepo. Ma nisam, nemam zaštićene najmoprimce, danas drugi puta od kad je počelo se u medijima govoriti možda deseti puta. Na Odboru za zakonodavstvo sam izvadio originalne dokumente Peđi Grbinu i pokazao mu, dakle, nisam, nemam zaštićene najmoprimce. Što se tiče novih zamjenskih stanova, to je opet teza ajmo svima dati sve. Ali kako, otkuda? Znači nije to samo toj grupaciji dati nešto, nego tada automatski otvaramo davanje svima jer ovo je mala skupina ljudi prema onima koji su rješavali stambena pitanja na sasvim drugačije načine. I onu su zakinuti, gdje su oni? Oni odmah dolaze na naplatu ako otvorimo ovima. Prekupci, vlasništvo je nepovredivo, vlasništvo je samo jedno. Kakva bi to pravna sigurnost države kada bismo zalazili u preispitivanje kako je netko stekao vlasništvo? To se naprosto ne može raditi.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Borisa Lalovca.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Pa da nekako nazovem ovaj dio rješavanje određenih stambenih pitanja u Hrvatskoj, iako ovo dosta dugo kao što smo ovdje svi uvodno rekli, rješavanje stambenih pitanja je jedna trilogija. Vidjeli ste prvo rješavanje stambenih pitanja kod švicarskog franka i tu mi je bilo drago da smo u ovome Saboru svi bili jedinstveni i donijeli jedinstveni zakon u tom kontekstu da se spasi te koji su živjeli u tim stanovima. Druga trilogija je bila sa RBA zadrugama i tada je išao prijedlog od kolege Škibole, Vlada se tu uključila, SDP također podržao, mislim da je to bilo dobro rješenje, dasmo donosili takve zakone jedinstveni. Ovo što sada danas vidimo od svih klubova zastupnika, strah se uvukao u ljude i mislim da bi bilo mudro i pametno da ovaj zakon ne donosite sa 78 ruku, da tražite i do drugog čitanja hoćete li povući ili neće povući, da probaju klubovi dati svoje prijedloge, usuglasiti se s njima, jer ovo je vrlo važno pitanje i volio bi da kako smo bili jedinstveni u rješavanju uvrlo važnih stambenih pitanja kod ova dva prethodna zakona gdje smo rekli dasmo bili jedinstveni, da riješimo takva pitanja i sutra kada dođu pitanja blokiranih da budemo jedinstveni, isto tako i kod ovoga zakona. Probajte ne forsirati ovako nešto preko da lomite, a znam da imate pritiske i s druge strane da to donesete, ali ajmo još jednom vidjeti ovdje kao što sami vidite, podaci su od 2011. godine, sad je 2018. godina, želimo barem u tim obrazloženjima da budu kvalitetniji podaci, jači podaci i da probate ovo danas što će se još vidjeti, što će pojedini klubovi iznijeti a svakako pozivam i vladajuće da još jednom sjednu i da probaju tražiti konsenzus na ovom pitanju jer mislim da je izuzetno važno da kad već rješavamo ta stambena pitanja, da u ovom Saboru onda nema određenih pojedinaca nego da donesemo ovakve zakoni su bitni i jedinstveni. Hvala lijepo.
Hvala, odgovor poštovanog državnog tajnika.
Hvala lijepa na pokušaju konsenzusa i pronalaženju rješenja u svakom slučaju, idemo u dva čitanja, ajmo sa prijedlozima, konstruktivnim prijedlozima, u okvirima zadanih mogućnosti i dapače, može se usvojiti sve ono što je u okvirima mogućega. Nitko ne bježi od toga, nitko ne inzistira na samo jednom rješenju ako postoji još koje. Precizni podaci, rekao sam danas, rekao sam nekoliko puta već i na odborima, vrlo teško precizni podaci, novi popis stanovništva, 120 milijuna kuna.
Slijedeća replika je poštovani zastupnik Davor Ivo Stier, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Čujem ove replike od strane stranke kojoj je bivši predsjednik … [[Govornik se ne razumije.]] čujem i od predsjednice stranke GLAS-a koja kaže da su liberali, kako i nije tako važno voditi računa o vlasnicima, meni je to tako ste i rekli, da se treba više naglašavati samo ova druga skupina. Ne znam, ja nisam liberal, ali kad čujem to od liberala, meni dođe ili oni koji se nazivaju liberalima, da se podsjeti na ovo što je … [[Govornik se ne razumije.]] napisao u svom klasiku „Put u ropstvo“ gdje je ironično tu knjigu posveti svim socijalistima u svim strankama. Naravno, ja sa nisam liberal, ja sam kršćanski demokrat, želim da se poštuje privatno vlasništvo, ali želim isto tako država bude socijalna, ali tu je zapravo ključ po meni problema u ovoj raspravi i gdje eventualno moramo više raditi do drugog čitanja. Dakle, mi nemamo u ovom trenutku precizne podatke. I na tome bi trebali poraditi. Govorimo o onima koji su zaštićeni najmoprimci ali da li mi znamo koja su njihova primanja, koliko od njih su doista u upotrebi, a koji su možda oni koji da nam sutra ne ispadne da smo zaštitili nekoga tko možda i ne treba takvu zaštitu jer je i to kolegice i kolege, društvena nepravda. Dakle, a mi bez tih podataka teško možemo. A da imamo te podatke, možda za one koji su doista u potrebi bi mogli imati bolje rješenja. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Zahvaljujem na pitanju i komentarima. Dakle, postupak rješavanja slijedi i donose se pojedinačna rješenja o svakoj osobi. U postupku rješavanja i donošena pojedinačnog rješenja, morat će se izvaditi sva dokumentacija i prikazati stvarno stanje svakog pojedinačno. Unaprijed prikupljati njihove podatke mislim da bi bilo teško i s obzirom na zaštitu osobnih podataka.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Željka Glasnovića, nema ga, gubi pravo na govor. I s time iscrpili replike na uvodno izlaganje. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prije početka rasprave želim Vam reći da su se javili praktički svi klubovi. I da imamo prijavljenih 14 pojedinačnih rasprava. Prema tome procjena je moja da će točka trajati negdje do 9 sati navečer ako ne bude replika, ako bude onda i dulje. Evo ga, samo da svi znamo se ravnati u odnosu na sljedeće točke jer još su tri točke iza njih. Prvi će u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e govoriti poštovani zastupnik Branimir Bunjac.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovani državni ministre sa suradnikom. Evo vidimo da se potpredsjednik Sabora žali na jako puno posla pa je onda i logično da je bila jedna stanka naime jer treba sve u jednom danu riješiti. Danas ćemo očito raspravu imati do 3 ujutro ali dobro, odmorili smo se pa imamo energije. Da se vratim na temu, tema nam je Zakon o najmu stanova i u uvodu bih htio reći sljedeće. Hrvatska je 1990.-te godine imala oko 350 tisuća stanara u tzv. društvenim stanovima i velikoj većini njih je dopušteno da otkupe stan prema Zakonu o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo i oni su u pravilu otkupljivali te stanove otprilike za 10% njegove vrijednosti. To možda izgleda vrlo malo ali treba reći istinu da su svi ti stanari cijeli svoj život uplaćivali tzv. stambeni doprinos koji je trebao biti utrošen za izgradnju tih istih društvenih stanova. Međutim, Zakonom o najmu stanova ovima o kojima danas raspravljamo u prvoj verziji 1996. godine otkup nije dozvoljen osobama koje su živjele u stanovima sa tzv. nominalnim vlasnicima nego je njim dan status zaštićenih najmoprimaca. I oni su dobili pravo da u tim stanovima stanuju po vrlo niskim stanarinama, znači otprilike cijena se kreće od 2 kune po kvadratnom metru na više ali su doživjeli jednu neizvjesnost da se sada nominalni vlasnici ili oni sami kažu vlasnici moraju s njima sukobljavati od toga, u smislu da bi ih oni vrlo rado čim prije iselili a ovi se ne daju s obzirom da su zaštićeni najmoprimci žele ostati do kraja života u svome stanu. Vremenom je taj sukob između dvije suprotstavljene strane postajao sve veći, jednostavno zato što su se dešavale promjene u vlasničkim odnosima i između ostaloga zato što su ljudi bili pod sve većim stresom pa je na kraju između 2 strane izbila, gotovo bismo mogli reći mržnja jer nitko nije rješavao njihov problem. Tako da danas između njih nema praktički nema dijaloga nego se oni nalaze ukopani svaki na svojoj strani i onu drugu stranu optužuju različitim diskvalifikacijama i uvredama na osobnoj razini. Tako u pravilu nominalni vlasnici ili vlasnici nazivaju zaštićene najmoprimce komunističkim podobnicima i privilegiranim građanima dok zaštićeni najmoprimci nazivaju one koje žele izbaciti van prekupcima i špekulantima. Postupno se taj problem nekako rješavao u smislu da je iz godine u godinu ipak bilo sve manje i manje zaštićenih najmoprimaca pa se neki početni broj od jedno 12, 13 tisuća njih sada smanjio na 3 tisuće 700 stanova prema evidenciji iz 2011. godine, to je vrlo važno naglasiti. I tu je u pravu gospodi Stier i još neki zastupnici. Mi baratamo podacima iz 2011. godine, sada je 2018. godina i mi ustvari ne znamo o kakvim se podacima točno radi ali je vjerojatno da su brojke niže od ovih koje su iznesene u obrazloženju zakona. Država nije činila ama baš ništa da riješi ovaj problem i to je velika sramota svih Vlada koje su bile od 1996. do danas. To je sramota Vlade Zlatka Mateše, sramota Vlade Ivice Račana, sramota Vlade Ive Sanadera, Jadranke Kosor, Zorana Milanovića i Tima Oreškovića. Ali ova Vlada isto tako ne čini ništa iskreno da bi riješila ovaj problem. Ova Vlada je primijetila da su na europskom sudu za ljudska prava donesene presude u korist vlasnika, počevši od presude Statileo pa na dalje i sada ta Vlada pod tim pritiskom i pod tim uputama želi riješiti ovaj problem. Ali opet ne na način da bi ona sama snosila odgovornost za to. Jer naime, oni rješenje ovoga problema odgađaju dva ciklusa po 5 godina, što znači do 2023. i do 2028. kada gospodin Uhlir sigurno više neće biti državni tajnik, Andrej Plenković sigurno neće biti premijer hrvatske Vlade, niti će gospodin Bačić i gospodin Štromar biti predsjednici klubova, odnosno ministri. Ponovno, brigo moja pređi na drugoga. Neka taj problem rješava 2028. sada ću banalizirati Marin Škibola. To je dakle mlada generacija, nova generacija. To je dakle potez koji nam nudi naša Vlada. Najlakše je tako reći, Europa je naredila, izgovor za sve, rekla je Europa ja radim i gotovo, klimam nosom kada se malo podvikne, odmah sve radim i s time sam oprao svaku svaku svoju savjest i svaku odgovornost. To je vrlo loše jer ovdje se ne radi o birokratskom zakonu niti o tehničkom zakonu, ovdje se radi o ljudima, o ljudima. Ovdje se ne radi o ciglama, niti se ne radi o zidovima, ovdje se radi o čitavim životima, doslovno. I što sada Vlada nudi? Ona nudi rješenje koje ne zadovoljava niti vlasnike, niti najmoprimce. Vlasnici kažu zašto bi mi sada čekali pet godina da imamo pravo na nekakvu tržišnu najamninu odnosno deset godina da uđemo u potpunu posjed ovih nekretnina nakon što smo čekali već desetljećima. Oni smatraju da se sve treba provesti u roku najviše godine dana, pozivaju se na primjer Slovenije. Njihovi zahtjevi za čim prije, čim bržim povratom imovine potpuno su opravdani. Njih ljuti između ostaloga kao što je ovdje spomenuto da jedan dio tih najmoprimaca ima nekretninu u svom vlasništvu, ne samo jednu nego dvije ili tri nekretnine, a predstavljaju se kao budući beskućnici. Imate jedan konkretan primjer, evo gospođa Kate Handabak iz Dubrovačke županije kaže da njih četvoro živi u jednoj sobi, a dok zaštićeni najmoprimci žive u njihovom stanu i istovremeno imaju dva stana, jedan u Zagrebu, drugi u Dubrovniku. Govore da su bili teško proganjani u komunističkom režimu i da su za vrijeme Domovinskog rata izgubili sve što su posjedovali. Osim toga tvrde da im je stan kulturno dobro u području Dubrovnika, da je stan potpuno devastiran. Gospođa piše da se osjeća potpuno poniženo i smatra da u Hrvatskoj imaju veća prava psi nego njezina obitelj. To je jedna priča, priča vlasnika. Zaštićeni najmoprimci nezadovoljni su zbog toga što u svojim stanovima žive od rođenja, neki i duže od 70 godina i nadali su se da će moći otkupiti svoje stanove jednako kao i vlasnici društvenih stanova devedesetih godina. Naime, do devedesete godine oni su bili u potpuno istom pravnom statusu kao i vlasnici društvenih stanova, potpuno isti pravni status. Hrvatska je Ugovorom o sukcesiji kao nasljednica Socijalističke Republike Hrvatske rekla da priznaje zatečeno stanje iz 1990. godine i da neće raditi razliku u stečenim pravima, a ona je to pravo ipak sada učinila. Jednima je dala pravo, drugima nije dala pravo, kako kome, kako kome. Crkveni stanovi koji su oduzeti crkvi država im je dala obeštećenje, dala im je druge stanove. Ako idemo po principu „pars pro toto“, ako smo dopustili jednima, ako smo obeštetili jedne zašto sada ne obeštetimo druge? Zaštićeni najmoprimci između ostaloga govore da su oni ulagali veliki novac u stanove u kojima su živjeli i ja vjerujem da jesu jer nitko ne može živjet 70 godina u stanu bez ulaganja i neki čak tvrde da su utrošili više novca nego na obnovu stana nego što danas stan uopće vrijedi. Zaštićeni najmoprimci također se pozivaju na primjer Slovenije gdje jasno kaže da jesu stanovi vraćeni vlasnicima u roku manji od godina dana, ali je odgovarajući drugi zamjenski stan njima bio osiguran, morao osigurati onaj tko mu je taj stan i uzeo. Znači onaj tko mu je stan uzeo taj mu je morao stan vratiti odnosno tko ga je proglasio zaštićenim najmoprimcem, taj ga je morao i zbrinutu. A tko ga je proglasio zaštićenim najmoprimcem? Pa država, općina i oni su morali preuzeti zadatak da te zaštićene najmoprimce zbrinu o svom trošku, a ne kao što ovdje nudi gospodin Uhlir koji je pobjegao normalno čim je vidio da ide neko iz Živoga zida, kaže dignite se kredite. Pa tko da si digne kredit? Pa ja si ne mogu dignut kredit, a gdje će si neki čovjek od ne znam, 70, 80 godina dizati kredite koji nije zaposlen i koji ima mirovinu tisuću, dvije tisuće kuna on ima pravo prvenstva u POS-u. Evo idemo gospodine Uhlir vratite vi vaše stanove pa se natječite za POS, pa ću ja sa vama osjećati sa osjećanjem kao što vi osjećate sa zaštićenim najmoprimcem. Prema tome, dolazimo do poante, a poanta je u tome da se u ovaj problem mora uključiti država, država se mora uključiti u problem, a država se ko što vidimo ne uključuje osim na način da je dala pet godina rok da se ovi isele, pa ko živ, ko mrtav za pet godina i što daje nekakvu mršavu subvenciju od osam milijuna kuna godišnje za ugroženu skupinu stanovništva odnosno socijalne slučajeve. Sasvim sigurno kada ovaj zakon stupi na snagu za pet godina imat ćemo cijeli niz deložacija, imat ćemo ljude koji neće imati gdje otići koji će postajati beskućnici. Koliko je ova situacija komplicirana i koliko ju je loše prelamat preko koljena htio bih vam pročitati u jednom primjeru, Damir Rujić zaštićeni najmoprimac iz Splita. U stanu u Ulici sv. Klare uselio je 1959. godine jer je njegovoj obitelj oduzeta zemlja i kuća i dodijeljen mu je stan odnosno zaštićeno to najmoprimstvo kao odšteta. On je imao tada godinu dana. Njegov stan kupio je povratnik iz Amerike kao neuseljiv koji je istovremeno kupio tri stana i još je taj koji je otkupio njegov stan dobio od države društveni stan. Njegov otac nikad nije dobio društveni stan zato što se smatralo da on ima riješeno stambeno pitanje. U vrijeme Domovinskog rata gospodin je bio na južnom bojištu, cijeli život je proživio u trenutnom stanu i sada je u mirovini i kaže sa se ovakvim prijedlogom zakona osjeća kao beskućnik kojemu je nanesena velika nepravda i uskraćeno osnovno pravo, pravo na krov nad glavom. Gospodin Stipe Jureta iz Zagreba do 1985. živio je u svojoj kući, vlastitu kuću je imao sa 500m dvorišta i vrta i onda mu je njegova kuća i dvorište su mu eksproprirani jer su trebali državi i šta mu je država dala u zamjenu? Država mu je u zamjenu dala stan u kojem je on kasnije proglašen uzurpatorom i da ga treba izbaciti van na ulicu. Kako vam se čine ti primjeri? Znači čine se primjeri ovo što je spomenuto više puta u raspravi da ovakav zakon želi jednu nepravdu zamijeniti drugom nepravdom. I tu je ključni razlog zašto Živi zid ovakav zakon neće podržati, neće ga podržati. Ako gospodine Bačiću, vama govorim jer nema vašeg državnog tajnika, ste vi u stanju dovesti u Agrokor sve zainteresirane strane i staviti ih za stol uz državnoga medijatora pa neka raspravljaju godinu dana i neka se dogovore. Onda izvolite, dovedite i ovdje zainteresirane strane sve za jedan stol i neka kažu što žele i kako da se dogovore. Bez toga a to sam govorio gospodinu Uhliru a on je izokrenuo moje riječi, bez toga ovakav zakon izgleda poput običnoga nasilja, poput prelamanja preko koljena, poput prebacivanja odgovornosti. Sjedite i razgovarajte. Nije istina da zaštićeni najmoprimci ultimativno žele ostati u stanovima u kojima sada jesu niti je istina da vlasnici žele pod silu da ona iziđe van. Ako biste vi vlasnicima dali tržišnu nadoknadu oni bi i odustali od stana. Isto kao što bi se zaštićeni najmoprimci rado iselili ako bi im država dala stan a čuli smo da kod gospodina Marića postoje desetine tisuća stanova. I ako biste im dali mogućnost da taj stan otkupi pod istim onim uvjetima koji su vrijedili 1991. godine, oni bi se radi iselili. Znači nema govora o maksimalističkim zahtjevima. Između ostaloga priča se o tim tužbama koje su, presudama koje su donesene na sudu za ljudska prava, znate li da se donose presude u korist zaštićenih najmoprimaca. Ovo je presuda Ustavnoga suda u korist zaštićenih najmoprimaca. Znači vi ste danas riješili problem jednih tužbi a za 5 godina ćete morati rješavati problem drugih tužbi. Upoznajte se sa dakle presudama, svim presudama a ne sa jednom presudom. Spoznajte ovaj problem cjelovito. Ja ću o ovim presudama i još nekim primjerima i načinu na koji bi trebalo riješiti ovaj problem nastaviti govoriti u pojedinačnoj raspravi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Evo ga, krenimo sa prvom poštovani zastupnik Ivan Lovrinović, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Bunjac. Potpuno se slažem kada kažete da nije istina da zaštićeni najmoprimci odbijaju se preseliti tamo na drugu lokaciju koja im … [[Govornik se ne razumije.]] Vama je pretpostavljam dobro poznata kao i meni da u gradu Zagrebu na lokaciji Jelkovec-Sopnica ima 2, 3 stotine novijih stanova koji zjape prazni, miševi kolo vode. E sad, ja vas pitam, u cilju iznalaženja rješenja da se pomogne i zaštićenim najmoprimcima a i ljudima da se privatno vlasništvo zaštiti zašto grad Zagreb, vidite li vi u tome jedan način rješenja jer ste rekli a i državni tajnik da su ovi podaci od 2011. zastarjeli i po tim podacima u Zagrebu oko 1200 stanova je dakle u tom statusu. Ja mislim da je to sada sigurno osjetno ispod tisuću. I slažete li se s time da država nije, nama je poslala jedan prijedlog zakona a da ovdje u gradu nije ništa pripremila ili da da kvalitetna rješenja, konkretno govorimo o gradu Zagrebu? I drugo pitanje, drugo pitanje, također vam je poznato da država svake godine na kunski dio javnog duga plaća oko 11 milijardi kuna, ustvari na ukupan … [[Govornik se ne razumije.]] E sada, ja sam o tome često govorio o tom refinanciranju kada bi se snizila drastično kamatna stopa mi bi imali milijarde kuna slobodnih i taj problem se već mogao davno riješiti, ova država je dopustila da se iskamatare njeni građani između 50 i 70 milijardi kuna po nekim mojim gro procjenama. Vidite li vi u ova dva segmenta znači drastično snižavanje kamata na javni dug kako bi država pomogla i problem stanova u gradu Zagrebu koji se nikome ne iznajmljuju?
Hvala. Odgovor na repliku poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Lovrinović, pa nevjerojatno je da Hrvatska ima desetine i desetine tisuća praznih nekretnina a da mi danonoćno stvaramo nove beskućnike. Znači to očito pokazuje da je došlo do poremećaja u društvu i to velikog. Ja ne znam niti jednu vrstu živih bića na kugli zemaljskoj koja nema svoj dom osim ljudi. A imamo prostora itekoliko, ne da bi zbrinuli 10 tisuća ljudi nego da bi zbrinuli 100 tisuća. Što je najbitnije od svega, država ima novce da sagradi 4 tisuće stanova novih da želi, ne samo da da zamjenske nekretnine, jer oni, ljudi koji su otkupili društvene stanove još ih dan danas otkupljuju, još dan danas plaćaju rate kredita. I svaki mjesec u proračun se slije 3 milijuna eura od novca toga kojim je zakonom propisano da mora biti namjenski, da mora rješavati pitanje kako vlasnika tako zaštićenih najmoprimaca i drugih ljudi koje treba obeštetiti. U sljedećih 5 godina za 60 mjeseci kako Vlada planira prema svom ciklusu od tih sredstava u proračun će doći 180 milijuna eura. Da Vlada želi, znači ponavljam još jednom, Vlada bi sagradila 4 tisuće novih stanova, a da nas je državni tajnik Uhlir informirao o stvarnom broju zaštićenih najmoprimaca vidjeli bismo da je taj broj vjerojatno manji od 3 tisuće i da ustvari nema nikakvih prepreka da se u sljedećih 5 godina to pitanje riješi na obostrano zadovoljstvo svih, da budu zadovoljni i vlasnici i da budu zadovoljni i zaštićeni najmoprimci a da mi svi ostali građani konačno počnemo stjecati povjerenje u institucije i svoju državu općenito koja je po prvoj točki Ustava socijalna država.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Nenada Stazića.
S pravom upozoravate da je '91. godine donesen Zakon o pravu na otkup stanova onim stanarima koji su stanovali u društvenom vlasništvu a onemogućeno onima koji su stanovali u stanovima s privatnim vlasništvom. Time je napravljena prva diskriminacija među građanima RH jer su oni u dobroj mjeri ulazili i u jedne i u druge stanove jer naprosto nije bilo bitno da li imate stanarsko pravo u zgradu, u stanu koje je društveno vlasništvo ili u stanu koje je nekada bio privatno vlasništvo. To je vrijedilo za sve osim za jednog čovjeka, za onoga koji je znao kakav će zakon biti donesen, za Franju Tuđmana koji je dan prije nego što je zakon stupio na snagu otkupio takav stan u privatnom vlasništvu a kasnije i sve druge stanove u toj zgradi pa mu je ostala cijela zgrada. Sada nasljednici politički Franje Tuđmana predlažu zakon sa drugom diskriminacijom. Ovi ne samo da nisu imali pravo otkupiti stan u privatnom, koji je bio u privatnom vlasništvu nego će nakon 5 godina morati iz njega van. Pitanje koje ja vama kolega Bunjac postavljam, da Franjo Tuđman nije otkupio stan dan prije nego što je zakon stupio na snagu šta vi mislite da li bi HDZ danas predlagao zakon po kojem bi obitelj Franje Tuđmana nakon 5 godina 23 godine morala na polje iz tog stana?
Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Zastupniče Stazić, kada govorimo o prošlim vremenima ima jedna stvar koja je veliki promašaj prije svega gospodina Šeksa jer on ovo pitanje denacionalizacije nije spomenuo u Ustavu. Da samo jedna rečenica postoji u Ustavu koja se bavi nacionalizacijom, denacionalizacijom danas bi imali puno manje muke, a to je promašaj Ustava. Ali kada ste spomenuli bivšega predsjednika Tuđmana, otvorili ste jednu vrlo dobru temu jer je on imao pravo koje malo koji građanin u Hrvatskoj ima 99% hrvatskih građana nije imalo i on je tim činom, kupnjom vile na takav način stvorio ono što danas nazivamo hrvatsku hobotnicu, on je otac hrvatske korupcije kojom je unazadio Hrvatsku za nekoliko desetljeća unazad i kojom je nakon samo godine i pol vlasti iznevjerio sve one ideale na kojima je počivala Hrvatska država. Tog časa počeo je stampedo grabeži u redovima HDZ-a koji se nije zaustavio sve do dana današnjega. I to je vaš najveći krimen gospodo iz HDZ-a, vaši dugi prsti. Vi niste možda loši ljudi pojedinačno, ne velim niti da ste neobrazovani, ali generalno gledajući po ovome smjeru koji vam je dao vaš prvi predsjednik na potpuno ste krivom putu. I neće ta grabež prestati i ta korupcija tako dugo dok ste vi na vlasti, nikad i dok budete u mogućnosti participirati u vlasti. I s te strane bi vam bilo najbolje da zbog nekakve zakašnjele krize savjesti se prestanete sramotiti sa ovim zakonom i da vratimo stvari na početak tamo gdje je problem i počeo i da ovaj problem razriješimo na pravedan način. Hvala lijepa.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Marka Vučetića. Izvolite.
Zahvaljujem iako smo sad sa ovim, ovom zadnjom replikom i zadnjim odgovorom došli do problema prvobitne akumulacije kapitala i taj kapital je moguć ukoliko se ravnomjerno i pravedno rasporedi sva ona društvena vrijednost koja je stvorena u prethodnom razdoblju. Ta društvena vrijednost je i stvarana, ono od čega smo odustali, odustali smo od negiranja ljudskih sloboda i negiranja političkih sloboda ali nismo odustali od pravedne razdiobe tog društvenog kapitala i društvenih vrijednosti koji se u kontinuitetu razvijaju. Ovo govorim upravo zbog toga da ne bude povijesna rasprava nego da shvatimo kako se sva prava razvijaju i u povijesnom i socijalnom kontekstu a da taj povijesni kontekst nije uvijek isti. Povijesni kontekst tadašnjih, zaštićenih najmoprimaca je nekada bio povijesni kontekst nositelja stanarskih prava i to pravo je bilo nasljedno pravo i nije bilo vezano uz nekretninu. Mi danas imamo i presudu koju ste spominjali, to je presuda Statileo i mi tu možemo iščitavati sadašnji socijalni kontekst a to je kontekst u kojem trebamo skrbiti i o pravima zaštićenih najmoprimaca a ne samo o pravima vlasnika. I mislim da bi početna točka pravednosti trebala biti da zaštićeni najmoprimci ostanu u svojim stanovima a završna točka ili krajnja točka a to je da se temeljem ovog instituta nekadašnjeg stanarskog prava da se zaštićenim najmoprimcima omogući kupovina zamjenskog stana. Jedino tad ostvarujemo ideal pravednosti, jedino tada poštujemo i pravo vlasništva ali i pravo na dom. Zahvaljujem.
Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepa. Zastupniče Vučetić, moram reći da se slažem sa vašim komentarom, postoje uvjeti da se provede rješenje kojim će biti zadovoljene obje strane, doista postoje. Tvrditi da su zaštićeni najmoprimci krivi zbog toga što se nalaze u stanovima u kojima se nalaze, nije točno. Nisu oni pisali zakone niti su oni donosili politički odluke. Spomenuo sam gospođu kojoj je 1985. oduzeta kuća. I dat joj je taj stan. I što je ona mogla birati? Kako je ona mogla znati? Prihvatila je bilo što samo da ne završi na ulici. I danas što se priča? Priča se o tome da je ona nekakav podobnik a ustvari je bila žrtva isto tako kao što su bili žrtve oni kojima su stanovi konfiscirani, nacionalizirani u poslijeratno razdoblje itd. Znači idemo donijeti rješenje koje neće imati repova, a posebno koje neće uzrokovati nove tužbe. Znači ponavljam još jednom, zaštićeni najmoprimci će također dizati tužbe a neke su već i dobili i to će biti problem koji će dalje eksponencijalno rasti, širiti se i stvarati vrlo lošu klimu u društvu. Zašto mi potičemo sukob između dvije društvene skupine? Ja sam siguran da bi se ti ljudi uz medijaciju države, da sjednu za isti stol, dogovorili puno bolje nego ovdje u Saboru političke stranke. Ali to se ne želi. Ovdje se samo želi oprati ruke kao Poncije Pilat i reći ja nemam veze s time, a vi se dogovorite pa tko živ, tko mrtav. Hvala lijepo.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Pernara.
Uvaženi zastupniče Bunjac, rekao je državni tajnik Uhlir, nažalost sad ga nema, da se ne može zakon različito primjenjivati odnosno da svim vlasnicima na isti način treba biti vraćena imovina i da ne treba raditi razliku između onih prekupaca stanova i izvornih vlasnika i njegovih nasljednika. Međutim, zaboravlja tajnik Uhlir da je prije '90. postojalo samo jedno stanarsko pravo, da nije bilo razlike između onih koji su stanovali u društvenim stanovima i onima koji su stanovali u privatnim stanovima. Međutim, upravo je zakonom ove države su ti ljudi stavljeni u neravnopravan položaj, pred zakonom i na kraju će ih ta neravnopravnost i diskriminacija dovesti do deložacije. Žao mi je što vladajuća većina ne vidi ono što im vi uporno pokušavate ukazati, što su slijepi na vaše argumente i najparadoksalnije od svega je pozivanje na to da se vlasništvo treba vratiti vlasnicima, da se tuđe ne može uzeti sebi. Međutim, upravo su gospoda iz HDZ-a koji stvaraju ovu Vladu, koji stvaraju ove zakone, ti koji su '90-te učinili to, tuđe su uzeli sebi i ono što je bilo naše je postalo njihovo a narodu su ostavili kontejnere, ostavili su im ovrhe i sad ih guraju van na ulicu. Ovo je jedna velika civilizacijska sramota i ovo može nažalost zaustaviti narod na izborima. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepa. Zastupniče Pernar, da, mi imamo u Hrvatskoj jednu bolest koja se velikom brzinom širi a ona se zove sinkopa. Naime ugovor o pitanjima sukcesije zemalja slijednica u bivšoj socijalističkoj federativnoj Jugoslaviji, usvojen je u Hrvatskom saboru 2004. godine. Znači upravo na ovome mjestu gdje mi sada raspravljamo, usvojen je ugovor o sukcesiji. U tom ugovoru o sukcesiji Aneks g, jasno piše da se moraju priznati, vratiti i zaštititi sva prava koja su građani imali na pokretnoj i nepokretnoj imovini na dan 31.12.1990. godine te da bilokakav prijenos prava na pokretnu i nepokretnu imovinu učinjen nakon toga datuma i zaključen po prisilom je ništavan. To je zaključak Hrvatskog sabora. To nije izmislio Živi zid niti je izmislio MOST jer nas tada nije niti bilo, nego su donijele stranke koje su imale Vlade i koje dandanas u ovom Parlamentu čine većinu. Pa dajte čitajte ono za što ste digli ruku, ne tako davno prije 14 godina, ja vjerujem da ste i onda vi gospodine Reiner bili u Saboru i da ste za to glasali. Nema promjene zatečenog stanja nakon 31.12.1990. godine. Ako ste dali prava vlasnicima društvenih stanova koji su bili u istom pravnom statusu kao zaštićeni najmoprimci, onda je to to, kraj priče, gotovo. To biste trebali ispoštovati. Ali to se nažalost ovdje sve zaboravlja, sad je došao gospodin Štromar, šta on zna o tome, on gleda svoja posla, treba na brzinu neki zakon sklepati, poslati u Sabor da se usvoji i on će i dalje obavljati svoje poslove koji se odnose na građevinska zemljišta i ne znam kakve druge stvari koje su njemu puno zanimljivije naravno iz njegovih osobni interesa. Hvala.
Hvala lijepa. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Borisa Lalovca.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Bunjac, mislim da ste imali vrlo kvalitetnu raspravu i vrlo detaljno ste obrazložili jednu i drugu stranu i koliko je ovaj problem kompliciran. Moram priznati da odgovor što smo rekli svi zapravo čak i iz kluba HDZ-a da imamo vrlo malo podataka odnosno da su podaci iz 2011. godine i na naš upit zašto nema svježih podataka kaže pa treba raditi popis stanovništva i 120 milijuna kuna trena za to. Pazite odgovora. 120 milijuna je popis stanovništva. A ovaj problem je uzrokovala je, svi smo svjesni, uzrokovala je država, je li tako? Šta smo s druge strane svjesni? Dogodi se problem u privatnoj kompaniji, Vlada imenuje povjerenika i u roku nekoliko mjeseci taj povjerenik pozove do 6, 7 000 dobavljača jel 'tako, dođe svako sa svojim popisom koliko je šta dužan itd., u roku 6 mjeseci sve se zna do zadnje lipe koliko je tko kome dužan. A ovdje se poziva 120 milijuna je popis stanovništva da bi utvrdili, a vi ste ovdje vrlo dobro rekli, od 13 000, pa 3 000, 2 000 da ne može država sad pozvati te ljude i reći vrlo jasno koliko i da na obostrano rješenje, na obostrano zadovoljstvo jednih i drugih se iznađe više od ovih 47 milijuna kuna koliko se predviđa do 2000. ne znam, tamo za desetak godina. Vidite koliko neozbiljno se pristupa ovome jednom problemu i mislim da u vašoj raspravi koja je bila vrlo kvalitetna i jednu i drugu stranu smo ovdje čuli, znači nije se favoriziralo nikoga, ali na taj način … popis stanovništava treba riješiti ovih 2000, a jedan povjerenik u roku 6 mjeseci popise, sve tražbine utvrditi i kaže kako će se rješavati ta nagodba. Jel gledajte, tu država kada se miješa u privatnu imovinu može u roku 6 mjeseci to napraviti, a ovdje država koja je prouzrokovala ovaj problem vidite da ne može nekoliko tisuća ljudi dovesti, popisati, ali jednostavno sam ovaj dio se pokazuje da nije dobro napravljena analiza.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepa. Pa uvaženi zastupniče Lalovac. Problem je u tome što ovdje nama interes Knighthead, problem je u tome što za ovo pitanje nije interveniralo Američko veleposlanstvo, jel da su oni intervenirali onda bi se zbrajalo ako treba danonoćno. Ja se pitam čemu služi Državni zavod za statistiku ako on nije u stanju 3000 stanova prebrojati za ne znam nekoliko mjeseci i popisati te stanare? Kako može DZS svaki mjesec objavljivati broj novorođenih, broj umrlih, broj zaposlenih, nezaposlenih, umirovljenika, kako može izračunavati rast BDP-a, a nije u stanju uzeti popis iz 2011. godine i prebrojati 3000 stanova jer broj zaštićenih najmoprimaca se sigurno nije povećao, znači samo je bio manji i to je to. Evo gospodine Uhlir, drago mi je da ste došli, nadam se da ste se odmorili od rasprave, ja ću vam napraviti osobno procjenu ovih podataka za 120000 kuna, evo umjesto 120 milijuna, ja vam obećavam da ću vam u roku 60 dana za 120000 tisuća kuna napraviti da se vi jadni ne bi patili i vaše državne agencije uhljeba koji primaju godišnje stotine milijuna kuna iz proračuna, a nisu u stanju prebrojati 3000 stanova. Pa to je ko na razini pećinskog doba ne znam brojati do 3000. Znači ti vaši argumenti su vrlo nehumani. Oni pokazuju jednu krajnju nekompetentnost. Vi ste u biti zadovoljni s time što tu sjedite, to je svrha vašega posla. Bitno je da sam ja tu, da plaća ide, a kako će se rješavati problemi to ćemo vidjeti 2023., 2028. kad treba … [[Govornik se ne razumije.]]
Kolega Bunjac, vi trebate odgovarati na repliku kolegi Lalovcu.
Pa došao je gospodin, drago mi je.
Pa to nema nikakve veze. Ja vas molim da se držimo Poslovnika. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Steve Culeja.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Bunjac, u pravu ste kada kažete i najmoprimci i najmodavci su oštećeni u ovome slučaju. I jedni i drugi proživljavaju muke Tantalove, ne svojom krivnjom nego krivnjom jednoga sustava pogrešnih loših zakona, prilagođenih samo jednome vremenu i jednoj populaciji gdje je neko u svojemu vremenu kada je mislio da je u pravu da je jači i da su njegovi zakoni pravedniji oduzeo nešto što nije njegovo oduzeo pravnome vlasniku nekretnina i ostalih sredstava. Znači on je samo jednim pravom, pravom zakona, pravo jačega oduzeo nešto što je tuđe, oteto, prokleto. Većina stvari koja je oduzimana, oduzimana je ne na lijep i pristojan način nego na nasilan način. 90% svih slučajeva koji su izgubili tko zna gdje su završili i kako su skončali od Sljemena, Brezovice, Bleiburga, tko zna gdje su pravi vlasnici završili da bi neko uživao ono što nije njegovo. I taj neko je namjerio da svojim potomcima ostavi ono što nije on zaradio, stvorio, steko, a oduzeo potomcima onih koji su lili znoj za ono što su stekli. Ja razumijem i jedne i druge sa vremenskim odmakom i gledanja iz današnjega da, kada smo svi uljuđeni, kulturni, fini i empatični, ali zamislite uzročno posljedična veza šta je, jedan sustav, totalitarizam, jedno vrijeme bez vlasti, bezvlašća i tiranina.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepa. Uvaženi zastupniče Culej. Drago mi je da se slažete u tome da su obadvije strane oštećene. Oduzimanje tuđega vlasništva, pa to je kršenje najelementarnijih ljudskih prava, pa to je još u 18. stoljeću utvrđeno da je privatno vlasništvo neotuđivo, a mi sada u 21. stoljeću moramo se baviti tim pitanjem sa takvim ogromnim zaostatkom. Ali kada govorimo o onima koji su uzeli nešto što su drugi stvorili, pa bilo je devedesetih godina ljudi koji su sa nula kuna u džepu uzimali tvornice, uzimali tvrtke koje su drugi stvarali, koji su ne znam postajali milijarderi dok su stotine tisuća radnika koji su stvarali tvrtke ostajali na ulici. Govorim o vremenima pretvorbe i privatizacije, na koji način su onda neki ljudi postajali vlasnici, na koji način? I sada ti isti koji su ili postali nezakoniti vlasnici ili koji su omogućili tim ljudima da postanu nezakoniti vlasnici, dakle tajkuni, sada oni moraliziraju i kažu, e vidite kako su ti komunisti nekome dopuštali da uzmu nešto tuđe. Ajmo onda ako ćemo tako postupat, ajmo oduzeti i te sve tvornice i te sve firme onima koji nisu zaslužili.
Kolega Bunjac, mi govorimo o Zakonu o najmu stana. Molim vas, suzimo se na temu.
Pa da pričamo o tome kako je neko nekome uzeo ono što nije stvorio, neko je nekome uzeo ono što nije stvorio. A ja vas podsjećam da su bili različiti Gucići, KUtle, gazde, Rajići i ne znam itd. koji su bez kune odjednom postali najbogatiji ljudi u Jugoistočnoj Europi. Čije su oni vlasništvo stekli? Čiji su opni podobnici bili? Koje grupacije? Nemojte sad preokretati stvari u ideološku priču. Hvala lijepo.
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Branka Grčića, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Bunjac, skoro svaku vašu rečenicu potpisujem, samo bi htio malo detaljizirati stvar. Dakle, zaista oštećeni su i najmodavci i najmoprimci, samo je bitna i velika razlika. Najmodavci su oštećeni prije, a ovim zakonom će primarno biti oštećeni najmoprimci i to treba jasno reći. Dakle, jedna nepravda koja je učinjena ranije, sada se pokušava ispraviti jednim novim zakonom kojim se čini druga nepravda, koja će rezultirati gomilom sporova. Zašto? Zato to ste vi u pravu kad kažete da ovaj problem nije tako trivijalan i jednostavan da ga je ovako u zakonu moguće i lako riješiti jednostavno jer ovo je jednostavno rješenje, ne postoji za složene probleme jednostavno rješenje. Žao mi je, ne postoji. Treba priču analizirati do kraja, detaljno, 3 000 i nešto slučajeva i osigurati više varijanti i više mogućnosti da se to rješava a na jednostavan način. Nema jednostavnog rješenja za tako složene probleme, da ga ima vjerujte, i ova prethodna Vlada i one Vlade prije nje bi to riješile, to je ključna poruka. I još nešto, bez uplitanja države ovaj problem neće biti na pravedan način riješen. Znači više varijanti uz potporu države koja će obeštetiti ili najmoprimca ili najmodavca. U ovom slučaju, ovaj zakon štiti zapravo samo najmodavca i najmoprimca u srednjem roku ostavlja na ulici. Tu je kao što ovdje u uvodu zakona piše, 9 000 naših hrvatskih građana. Ostavlja za 5 ili 10 godina na ulici. I to treba shvatiti i vratiti se 1, 2, 3 koraka nazad i tražiti bolje, pravednije rješenje za ovu priču. Hvala.
Odgovor poštovanoga zastupnika Bunjca.
Hvala lijepa. Gospodine Grčić, vi ste potpuno u pravu, dakle da se jedna nepravda ispravlja drugom, to nema smisla. Znači nema smisla da jednoga čovjeka oživite a drugoga ubijete, jednostavno ova dva čovjeka bi trebala ostati živa, to bi bilo najpravednije rješenje. A zaštićeni najmoprimci su apsolutno nezadovoljni sa ovim prijedlogom zakona. Znači apsolutno. Ja ne znam jednog jedinog zaštićenog najmoprimca od 9 000 koliko ih ima koji je zadovoljan ovim prijedlogom zakona. Pa to bi vam već trebao biti neki alarm nama ovdje saborskim zastupnicima, da velimo čekaj malo, ako su ljudi potpuno nezadovoljni, u 100%-tnom iznosu, onda nešto sa zakonom nije dobro, onda je taj zakon nepravedan. I doista bi trebali sve te 3 strane sjesti, imamo brojne primjere, ja sam naveo Agrokor, ima nekih drugih povjerenstava itd., pa ajmo iznaći rješenje. Država ima itekako na raspolaganju, evo gospodin Uhlir je rekao sad prije jedan dan na sjednici odbora šta je državi sagraditi stanove za hrvatske branitelje, to ćemo sagraditi bez problema. Ja podsjećam na primjer gdje su Crkvi dodijeljeni zamjenski stanovi. Znači sve se može kad se hoće. Ja pritom ne želim obezvrijediti ničiju patnju, ne želim obezvrijediti ničije pravo da ima svoj dom, dapače, potičem ga, ali ovdje se radi o tome da će ljudi biti izbačeni na ulicu. Molim vas gospodine Uhlir, znam da ste vi HNS, uzmite program Vjerodostojno protiv kojega ste glasali prošle godine, pa ste mu se iznenada preokrenuli, tamo vam jasno piše da će Vlada boriti protiv deložacija a vi ste ih upravo s ovim zakonom koji ste sada donijeli u Sabor, normirali. Vi ste normirali deložacije. Ljude će izbacivati na ulice. I znate šta će biti onda? Onda im samo jedno ostaje, Živi zid, nema drugog rješenja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Evo sad ćemo onda dati stanku od 10 minuta pa ćemo se vidjeti u 15 i 55. STANKA U 15,45 SATI. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je u prvom čitanju Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova. Da je riječ o jednostavnoj problematici, da se to moglo jednostavno riješiti onda ne bi to došlo u saborsku proceduru 2018., već bi bilo riješeno. Jednako tako da možete jednim zakonom riješiti sve pravde i nepravde nije moguće. Dakle u Hrvatskoj žive ljudi koji su cijeli svoj radni vijek ulagali u stambeni fond i nisu imali mogućnosti iz tog stambenog fonda dobiti ništa. Dakle imamo svih mogućih slučajeva. I zato je dobro da se u ovom zakonu koncentriramo na temu ovog zakona što je tema. Vlasništvo je neupitno, neupitno je da su vlasnici tih stanova vlasnici. Neupitno je da sudovi sude na način, dakle govorim o sudovima EU, sude na način da je vlasništvo neupitno, ne samo STatileo koji se ovdje navodio, imamo i Berger-Krol tema Slovenije, imamo i Čapska protiv Poljske, imamo i Bito protiv Slovačke. Kako je suđeno? Suđeno je na način da ne samo da su vlasnici dobili imali pravo na obeštećenje za svoje vlasništvo nego i za smanjenu dobit jer nisu svojom nekretninom mogli upravljati. Tko je za to odgovarao? Država. I sada se mi nalazimo u situaciji tu se cijelo vrijeme barata koji je broj stanova, cijelo vrijeme se baratalo da je negdje između 2,5 i 3000 stanova. To je problem koji ne možete riješiti sjekirom jel da se može riješiti sjekirom bilo bi riješeno. Vlasnicima njihove stanove jer je nesporno, zaštićene najmoprimce van pa kako im bude bit će. To tako riješit se ne može i toga moramo biti svjesni da takvo rješenje apsolutno nije moguće. Uvijek treba gledati i malo povijesno što se dešavalo. Kada je donesen '91. godine Zakon o prodaji stanova tada je 90% sredstava iz tih prodaja stanova išlo jedinicama lokalne samouprave, 10% državi i između ostalog su jedinice lokalne samouprave u principu gradovi jer se dešavalo stanovima u gradovima iz tih 90% što su dobili trebali obešteti riješiti najmoprimci ili obeštetiti vlasnike i sve ostalo. Neki su riješili, neki nisu. Onda je izmjena zakona bila tamo '95. godine pa je 55% išlo u državni proračun, a 45% jedinica lokalne samouprave. Što mi u ovom trenutku imamo? Imamo vlasnike koji su malo manje ili malo više strpljivi ili ne strpljivi, ali koji će u jednom trenutku zaista svoju nekretninu moći koristiti. Pitanje je koji je to trenutak? Imamo zaštićene najmoprimce koji imaju osjećaj da su građani drugog reda jer pitanje je da li su građani drugog reda u Hrvatskoj oni koji nisu imali stanarsko pravo, koji su ostali bez svoje imovine, koji su trebali dalje, dakle tu koji je pravo ili krivo je teško reći. 2013. imamo 13185 stanova u vlasništvu gradova, imamo da oni koji su trebali riješiti taj problem, a to su gradovi se prave tu vrlo sa strane i problem ostavljaju riješiti državi. U mandatu u kojem sam ja bila ministrica, ja sam primala sve udruge, čak sam inzistirala da udruge koje su nekakvih suprotstavljenih stanovišta ih zajedno primam. Mi smo imali u javnoj raspravi jedan zakon 2013. i drugi zakon 2014. ovaj zakon koji je bio 2014. zamolila sam dvoje, tada su oni bili saborski zastupnici, jedan je bio slučaj da ima da je vlasnik koji ne može doći do svoje nekretnine jer ima zaštićenog najmoprimca, drugi slučaj je bio taj da je on bio najmoprimac pa sam rekla dajte pročitajte taj zakon pa da vidite koliko je on prihvatljiv. I u tom trenutku je nekakav konsenzus bio da bi možda bio prihvatljiv, no međutim kako su nama neke godine izborne godine došli smo do 2015. ali ne treba za prolivenim mlijekom plakat jer su situacije posve drugačije naravno sada nego što su bile onda. Tema je imate svih mogućih slučajeva, imate slučaj da je zaštićeni najmoprimac u stanu, a da pri tom ima još dvije, tri nekretnine, vikendicu, apartman, kuću i da je to napisano na tasta, punicu i svega ostalog. Imate slučajeve da vlasnik je podstanar, a da do svoje nekretnine ne može doći, podstanar, a do svoje nekretnine ne može doći. Imate slučajeva i udruga koje su spremne za rješenje koji kažu, dajte ponudite nekakvo rješenje da koliko toliko možemo riješiti svoj problem. imate udruga koje su ekstremne koje kažu, mi želimo otkupiti pod istim uvjetima baš taj stan. I ono što im mora biti jasno, ne mogu otkupiti baš taj stan jer je taj stan vlasništvo. Dakle tu sada ulazi i tu sada dolazimo do uloge države. Država je gledala sa strane što se dešava, država je '96. godine donijela zakon bez da je znala rješenje kako će to riješiti. Država je to prepustila općinama i gradovima pa je rekla dajte probajte iz tih novaca što imate to riješiti. Imate gradove koji su to riješili, imate gradove koji nisu. Nije riješio Zagreb, nije riješio Split, nije riješio Dubrovnik, ovi drugi gradovi su više-manje riješili taj problem. I sada što učiniti i kako napraviti? Da postoji čarobni štapić, da postoji rješenje koje može zadovoljiti i jedne i druge, toga ne bi bilo. U jednom trenutku sam ja tu i kada sam pitala državnog tajnika u startu se je baratalo sa 13000 stanova u tom statusu. Sada je negdje procjena između 2,5 i 3000 ja mislim da je realna procjena oko 2,5. Šta se u međuvremenu izdešavalo? U međuvremenu je netko riješio problem sa svojim vlasnikom, jedna moja prijateljica koja je bila u toj situaciji je stan su podijelili na pola pa je pola ona vlasniku uredila, ona ostala u ovoj drugoj polovici. Imate slučajeva da je zapravo život riješio. Riječ je o starom stanovništvu, ljudi su umrli i vlasnici dakle, imate riječ sudova, svi sudovi u Hrvatskoj sude na način da vlasništvo se vraća vlasniku, zaštićeni najmoprimci izlaze van. Ako se Vlada odlučila riješiti taj problem koji nije jednostavan problem, vidjeli ste koliko ste svi dobili mailova, vidjeli ste koliko ste razgovarali, vidjeli ste koliko se vama ljudi obraćalo. Kod mene su došli vlasnici koji su rekli da oni su više plaćali za pričuvu za stan nego što su dobivali za stanarinu. Kod mene su došli zaštićeni najmoprimci koji su rekli da su oni rođeni u tom stanu, da su oni uložili u taj stan više nego što je vrijednost stana. Svega imate. Mene je jedan od naših kolega saborski zastupnik pitao za kog ste vi, za vlasnike ili za najmoprimce. Ja sam rekla ja sam za to da probamo problem riješiti sa najmanje štete, najmanje štete za te ljude, ali država tu mora odriješiti, da tako budem neću koristiti ružnu riječ, država tu mora u jednom trenutku reći moramo posegnuti u državni proračun i moramo pomoći i probamo vidjeti kako to riješiti sa najmanje štete za te ljude. Vidite, nema dana da u jednom od medija, u jednom od dnevnika bez obzira koja je televizija i ono što mene veseli da jednako pokazuju, pokazuju vlasnike i pokazuju najmoprimce, imate jednu gospođu koja je rekla, ako je istina, kuću u vlasništvu smo mi dali za stan, ja sam u tom stanu rođena, riječ je o stanu u centru grada i ja bih voljela u tom stanu i umrijet. Dakle imate niz, niz slučajeva, imate onih udruga koji kažu ponudite neki zamjenski stan, dajte da riješimo taj problem jer je zaista to problem koji je i s jedne i s druge strane. Rješenje koje je bilo u javnoj raspravi 2013., a onda i 2014. za kojih je dosta veliki broj udruga rekao da bi mogao biti prihvatljiv, dakle u udruzi su organizirani ljudi kojima je to životni problem, koji nas sada gledaju, slušaju, gledaju što će biti i mi o tom apsolutno trebamo voditi računa, su rekli, tada su bila rješenja na dva načina. U cijelo rješenje se je išlo na način da se uključe i gradovi, zato i spominjem ovaj podatak 2013. gradovi su imali 13185 stanova i rješenje je bilo da se u jednom dijelu da jedna ozbiljna subvencija za kupovanje nekretnine ljudima koji su zaštićeni najmoprimci, a oni koji za to nisu spremni da im se ponude stanovi za najam koji su u vlasništvu što države, što jedinica lokalne samouprave, što tada je POS otvorio najma pa da onda oni budu u jednom najmu i da se kroz određeni broj godina odluče da li će tu nekretninu otkupiti ili ne. Zašto se od tog rješenja nije razvijalo rješenje dalje i odustalo, to će nam vjerojatno predlagač u jednom trenutku reći. Dakle kroz ovu raspravu ja bih voljela da se provede i to sve zajedno. Dakle nemamo tu dileme, vlasnik je vlasnik. O tome kako je neko postao vlasnik, o tome da je neko kupovao stan sa zaštićenim najmoprimcem, tim se treba baviti netko drugi. Mi se ne možemo baviti tim slučajevima kroz ova zakon, tim više što u jednoj od prvih odredba kaže da se ovo odnosi samo na odnos zaštićenih najmoprimaca i najmodavaca sa datumom 5. studenog '96. neko krenuo i tu se govori o različitim ljudima, oni koji su to kupovali su kupovali s rizikom. Dakle tu nemamo dileme, svako tko će od vlasnika tužiti RH budući da su to već druge države namjerno sam navela i Poljsku i Slovačku i Sloveniju prošle, mi ćemo to izgubiti i to znamo da gubimo i izgubit ćemo i pitanje je što ćemo kao država iz proračuna platiti. Ako to znamo, da li nije puno bolji model da probamo riješiti u ovom trenutku na jedan od prihvatljivijih načina zajedno sa jedinicama lokalne samouprave, dakle država plus gradovi koji imaju stanove i to znamo da imamo, ima i država, da se zaštićenim najmoprimcima u određenom vremenu ponudi zamjenski stan, da ga oni mogu otkupiti na način da ide velika subvencija ili oni koji ne da ostanu u odnosu koji imaju i danas dakle u odnosu najamnine ili da im se da neki rok u kojem će oni tu nekretninu otkupiti. Pri tom, nema tu pravednog načina, nema tu ni pravde ni krivde, apsolutno imaju potpuno pravo da oni koji su cijeli svoj radni vijek ulagali u stambeni fond, a napravili su vlastitu kuću i žive u vlastitoj kući pitaju, a što je sa mnom, vratite mi moje novce iz stambenog fonda što sam ulagao. Zamislite da je država, to sam sada gore jer sam malo raspravljala, zamislite da je država Hrvatska tamo '91., '92., svi dobro znamo kakvo je stanje tad bilo rekla mi smo vlasnici svih stanova u kojem ste vi imali stanarska prava, tih stanova imamo, sad ću ja bubnuti brojku recimo 300 tisuća, svi koji su u tim stanovima imali stanarsko pravo lijepo molim da u roku od godine dana izađu van jel mi smo vlasnici, država je vlasnik i tih 300 tisuća stanova ćemo javni poziv i oni koji hoće otkupiti po određenim cijenama da otkupi. To država Hrvatska nije napravila i jasno da nije napravila, ponudila je ljudima koji unutra žive da od nje kao vlasnika otkupi. Jednako tako oni koji su mogli riješiti međusobni odnos zaštićenih najmoprimaca i vlasnika su riješili, ostali su oni koji ne mogu riješiti i koji nisu mogli riješiti. Zaključno, problematika je izuzetno složena. Vidjeli ste i sami koliko ste mailova dobili, svaki slučaj je različiti slučaj. Ja sam ih zaista vidjela beskrajno puno. Vidjela sam i slučaj gdje zaštićeni najmoprimac živi u odličnom stanu u centru Dubrovnika a ima pri tome još 2, 3, nekretnine koje je u međuvremenu prepisao na nekog drugog da se ne vidi da te nekretnine ima a vlasnik živi zajedno sa roditeljima 3 generacije. Dakle ima svega, ima i slučajeva gdje su, gdje je vlasnik nekretnine ucjenjivao, rušio krov, razbijao vrata. Dakle svega ima jer su ljudi različiti, pogledajte nas tu 151, ne samo da smo različiti po svom izgledu, po svom porijeklu, po svojim opredijeljenima, tako su ovo i različiti slučajevi. Došli smo do toga da ili će se jednim zakonskim prijedlogom probati to riješiti sa najmanje štete a štete će uvijek biti ili ćemo pustiti da vrijeme riješi kao što je i do sada pa za 10 ili 20 godina će brojka biti znatno manja jer će priroda učiniti svoje pa će možda i priroda sama po sebi riješiti. Riječ je o jednoj ozbiljnoj, zaista ozbiljnoj situaciji, riječ je o tome da treba pažljivo saslušati ove naše rasprave i možda zaista neke od prijedloga probati dalje razraditi. Ja ću za kraj rasprave iako zaista možda je tako ali neće me nitko krivo shvatiti. Ja sam imala jednu kolegicu koja je svako jutro gledala novine i gledala osmrtnice. Ja sam bila mlada inženjerka. Ja nju pitam, pa dobro zašto vi to svako jutro radite. Veli ona, nemaš ti pojma koliko sam ja predmeta tako riješila.
Gospođo Anka-Taritaš vrijeme je neumoljivo. I ne znam da ćemo mi baš čekati da se to riješi. Imate za to puno replika pa ćete moći se nadopuniti. Prva replika je gospodin Batinić i prvu repliku ima gospodin Batinić.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana kolegice Mrak-Taritaš, vidi se da imate iskustvo i tematiku i problematiku više nego dobro razumijete. Međutim, 1998. odlukom Ustavnog suda kada se u postojeći zakon interveniralo. Zašto to govorim? Naime kada ste kazali sud presuđuje, vlasnicima imovina, najmoprimci na ulicu. Pa moja replika upravo ide i na vašu raspravu a vidim da državni tajnik sluša, nisam našao detaljno u zakonu. Možda da se i u prijelazne i završne odredbe do drugog čitanja ugradi jedan momenat da se predmeti koji su pokrenuti u ovom periodu po starom zakonu, da se dovrše po novom zakonu jer to će biti jedna, to će biti najveća zaštita zaštićenih najmoprimaca. Jer ukoliko određeni sudski procesi i danas, sutra, prekosutra netko pokrene i ukoliko se to ne ugradi u prijedlog zakona zaštićeni najmoprimci će završiti na ulici. To je jedno. Drugo, rekli ste razne prijedloge, da, vjerujem da će biti i da ćete vi izaći sa određenim prijedlozima, da li je to jedan, dva, tri, pet načina ali više od pet mislim da ne bi bilo produktivno načina rješavanja s obzirom na razne situacije koje ste u svojoj raspravi spomenuli. Pa evo čisto i apel prema vama, poznavajući vas da ste konstruktivni, da ne raspravljate populistički, da pokušate i svoje iskustvo i znanje kao ministrica da date neka konkretna, da predložite neka konkretna rješenja s obzirom na poznavanje materije. Hvala.
Hvala i vama. Gospođa Mrak-Taritaš, odgovor.
Hvala lijepa. Kolega Batinić, ja sam u startu rekla da je bilo jednostavno ne bi 2018. dočekalo i nije jednostavno i izuzetno je teško. I ne možete to čak raditi ni bez emocija kada saslušate sve te strane. Ja sam čak u jednom sastanku inzistirala da dođu oni najekstremniji s jedne i s druge strane i da probamo vidjeti koje je to rješenje. Zaista između prvog i drugog čitanja je ovaj zakon zavrijedio našu maksimalnu aktivnost. Nije nikakav problem, ja ću vrlo rado na mail i klubova i na mail ministarstva poslati, ne treba tu biti 5 varijanti, dovoljne su vam dvije varijante ili eventualno tri i to je sasvim dovoljno da se vidi da li je to prihvatljivo i da li je to moguće. Dakle mi imamo situaciju i to ne trebamo ni u jednom trenutku zaboraviti, dakle imamo vlasnike i oni su vlasnici tih stanova. I nitko njih ne može prisiliti, kao što ne može prisiliti ni vas ni mene da ja svoj stan prodam ili da ja, ja sam vlasnik tog stana i ja znam da ću ja vlasnik tog stana biti i dalje. Zaštićeni najmoprimci, ja razumijem i njihove emocije, netko tko je odrastao u tom stanu, koji je ulagao u taj stan, dakle namjerno sam govorila ove ekstremne slučajeve. Neće biti drugog, država će se tu morati potruditi i ponuditi neko rješenje i ne biti, biti najmanje maćeha, da tako kažem, znate. Nema idealnog rješenja, dakle biti najmanje maćeha u svemu tome jer netko tko je odrastao u nekom stanu, on njega smatra dom, međutim jednako tako zna da to nije njegov stan, da on nije, da je on vlasnik nekog drugog stana. Bio je i slučaj kada su dva stana koja su bila u vlasništvu mala jer dogovorio sa i ušao je u vlasništvo i danas je zaštićeni najmoprimac. I u čemu je problem? Uvijek vam je problem što je glavnina tih stanova ipak, dosta velikih stanova je na dobrim lokacijama.
Hvala. Druga replika, gospodin Hrelja, izvolite.
Poštovana kolegice, složeno je i sigurno je da priprema ovog zakona i kroz javnu raspravu i kroz činjenice dakle u uvodnom dijelu, nije dovoljno dobra. Međutim, teško je biti potpuno neutralan i mislim, pokušao bih osvijetliti jednu situaciju. Da li je po vama nesporna činjenica da vlasnici će doći u posjed svog vlasništva prije ili kasnije jer je vlasništvo nasljedno pravo i oni će kad-tad ili oni ili njihovi nasljednici doći u posjed svog stana, svoje kuće itd. I te famozne '96., oni koji su do tada imali stanarsko pravo, dobili su pravo nadom kroz institut zaštićenog najmoprimca. Da li je zaštićeni najmoprimac vremenski ograničen ili ga mi sada pokušavamo vremenski ograničiti, ubrzavati? Da se razumijemo, slažem se daj e bilo svašta, slažem se isto daje dio vlasnika uredno dobio i otkupio državni stan, jedan dio i dalje je podstanar kao što ste rekli, dakle otkupio je državni stan i sad traži svoj vlasništvo, onaj drugi nije ništa mogao imati i generalni pristup rješenjem „sjekirom po svili“ jednostavno ne ide. Ali je neupitno, sigurno je neupitno po postojećim zakonskim propisima i bez ubrzanja koji predlaže ovaj zakon će vlasnici doći ili njihovi nasljednici u posjed stana jer je to nasljedno pravo što nije zaštićeni najmoprimac.
Hvala lijepa. Gospođa Mrak-Taritaš, odgovor.
Kolega Hrelja, vi ste tu postavili nekoliko tema. Dakle, ja i to sam i u svojoj raspravi rekla, kolega me jedan pitao za koga ste vi, ma ja sam za to da se proba sa najmanjom štetom riješiti problem, za to sam. Dakle, zamislite vlasnika koji ima svoj stan, uredno prolazi u svoj stan svakidan, pritom ako treba raditi krov, on kao vlasnik mora ulagati u krov, ako treba se raditi fasada, on kao vlasnik treba fasadu. On mora plaćati pričuvu ako slučajno je dogovor da ne plaća pričuvu, njemu će sjesti. I on uredno gleda svoju nekretninu i naravno da ide para na uši van kao što bi išla bilokom od nas. S druge strane nekog tko je u tom stanu rođen, koji je u taj stan ulagao. Dakle, nema tu pravičnog rješenja. Ja se ne bi složila s vama, dakle radilo se je brdo analiza. Radilo se je niz analiza. Kolega Uhlir namjerno govori o 2011. jer je to jedini podatak koji ima službeno, ovu svi drugi podaci nisu provjereni jer da ga provjerite morate otići u stan, nitko od nas nije ušao u stan. Radili su se javni pozivi preko svih novina, 24 sata, Večernjeg, Jutarnjeg, javite se da znamo što je. Molili smo udruge da nam daju podatke. Znate koliko je skupljeno podataka na taj način? 845. Ja se kao danas sjećam, dakle to smo radili te 2013. i 2014., dobili taj podatak. I naravno da se koristi jedna konzervativna metoda pase kaže koristiti ću ono šta kaže statistika. Ja osobno mislim da je tu negdje oko 2500, ali to je iz rukava, dakle doktor Rukavina je rekao iz rukava prema ovom što ja mislim, mislim da je oko 2500. Nama je sud rekao vlasnik ima pravo doći do svog stana i nije rekao kako da to mi riješimo, rekao je Hrvatska, riješite svoj problem zaštićenih najmoprimaca, vlasnici su u pravu. I sada Vlada pokušava iznaći model.
Hvala lijepa. Gospodin Vidović, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Kolegice Anka Mrak-Taritaš, vi ste u svom izlaganju između ostalih stvari spomenuli i ulogu države. Ja bi rekao da je uloga države u ovom procesu koji se već duže vrijeme odvija, dvojaka ali nažalost, uvijek negativna. Sa jedne strane je oduzeto vlasništvo vlasnicima stanova jer oni ne mogu raspolagati, oni nisu u posjedu a posjed je bitno obilježje vlasništva, a sa druge strane je dovela ljude u zabludu i dala im nekakvo pravo koje nije pravo. Dakle, zaštićeni najmoprimac u principu nije nikakvo pravo. Nedopustivo mi je kadi vi kao bivša ministrica a i vaši sad slijednici kažete da vi baratate sa podatkom od 13 000 stanova, a sad barataju podatkom od 3 000 stanova, dakle cijeli državni aparat nije u stanju utvrditi koliko ima tih stanova. To je također veliki, veliki problem za ovu državu ako je to istina. I treća stvar, taj je problem je uzrokovala isključivo država. Nit su ga uzrokovali vlasnici stanova i nije uopće bitno da li su oni kupili drugi društveni stan ili nisu kupili drugi društveni stan. Kao što nije bitno ni za zaštićene najmoprimce da li su kupili neku nekretninu u međuvremenu ili nisu kupili nekretninu u međuvremenu. Oni su baš na tom stanu u neko vrijeme imali stanarsko pravo. Svi građani RH su mogli to pravo realizirati, oni ga nisu mogli realizirati. Prema tome, pustimo te priče sa strane, gledajmo ono što je pravedno, što je pravično. Rekli ste da tu ne postoji tu ni krivda ni pravda. Postoji i krivda i pravda. Dakle, pravedno da se poštivajući vlasništvo, da se omogući ljudima ili da se obešteti sadašnji zaštićeni najmoprimac ili da se obešteti vlasnik u slučaju ako volja prodati taj stan. Ovaj zakon nažalost nije nikakvo rješenje, ovaj zakon će proizvesti još niz nepravdi.
Hvala, 15 sekundi viška. Odgovor gospođa Mrak-Taritaš.
Kolega, svak čuje kad netko govori ono što hoće čuti pa ste i vi čuli samo dio koji ste htjeli čuti. 2003. godine je bio u raspravi jedan zakon i tad su bili saborski zastupnici kao štosu bili u svim za ovaj mandat se ne bih usudila reći, ali u svim mandatima koji su bili i jedni i drugi. I tad je jedna saborska zastupnica koja je zaštićeni najmoprimac rekla, nije bilo političke volje da se riješi. Za sve treba biti političke volje da se riješi. Mi svi govorimo o ovome zakonu i govorimo o tome da rješenje nije dobro, da ga treba poboljšati. Prema tome mislim da je uloga svih nas da probamo dati, doprinijeti da se to rješenje poboljša i da vidimo što će se dalje dešavati ili da i mi kao država kažemo žmirit ćemo. Znate, ako dovoljno jako žmirite, još se pokrijete poplunom po glavi, neke stvari se riješe same po sebi. I ovdje se glavnina stvari rješavalo samo po sebi. Ostavilo se da se da se zaštićeni najmoprimci i sa svojim vlasnicima dogovaraju. Oni koji su se mogli dogovoriti dogovorili su se, pa su se natezali oko cijene, ostalo je dakle to, to je država ostavila i sada je ostao ovaj zadnji dio i pitanje je dali ćemo i dalje zažmiriti ne rješavat ili probati iznaći rješenje. Sigurna sam da na to rješenje će biti i zahtjeva pred Ustavnim sudom i svega ostalog. No međutim, ono što sam ja imala dojam, a imala sam dojam da zaštićeni najmoprimci, dakle imate one ekstremne, ali zaštićeni najmoprimci nekako bi bili dajte probajte iznać nekakvo rješenje da i mi mirno spavamo. Probajte iznać nekakvo rješenje i zato sam ja govorila o ta dva o subvenciji da oni mogu kupiti neku nekretninu, a ovu će kupiti samo ako vlasnik prodat. Pa ne možete vi od mene kupiti nešto što ja ne želim prodati.
Hvala gospođo Mrak-Taritaš. Hvala lijepo. Gospodin Vlaović.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Anka Mrak-TAritaš. U svom izlaganju ste rekli da ovaj zakon nije pravedan ni za bivše odnosno za sadašnje najmoprimce, a nije dobar ni za vlasnike stanova, da postoje sudske presude i da u konačnici nije dobar ni za državu i da država s tog osnova je zainteresirana strana, ali ne samo država jer obveze koje kroz sudske presude … plaćaju porezni obveznici koji pune državni proračun. I stoga bi trebala biti zainteresirana da se ovaj problem riješi na način da budu koliko je to moguće zadovoljni odnosno vlasništvo je neprikosnoveno po našem Ustavu i vlasnici stanova i objekata, ali da zaštitimo i zaštićene najmoprimce da ne idu za pet ili deset godina na ulicu, a s druge strane da riješimo državu nepotrebnih troškova. I čudno je da svi vide, da tu danas dođe pred Sabor preko 300 ili više ljudi da se tu po takvom nevremenu dođu i galame protiv ovog prijedloga zakona, a da onda nam tu ne dođe ministar i da ne odgovori tim ljudima na koji način će se riješiti njihova prava, pravo na dom, pravo na jedan siguran život dostojan čovjeka, vlasnicima da imaju svoju imovinu koju godinama žele vratiti u svoje vlasništvo i državi da smanjimo troškove. Vi ste lijepo rekli, sve se može dijalogom i ulogom države, bez toga neće ići i predlažem da država kroz državne stanove i gradove, kroz stanove koje imaju u vlasništvu da se nađe model kako riješiti zaštićene najmoprimce jer drugog modela ja ne vidim inače ćemo opet napraviti još veću nepravdu. Hvala.
Odgovor gospođa Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo na replici jel u replici mogu odgovoriti nešto što nisam rekla u svom izlaganju. Dakle resorni ministar dolazi u Sabor iz minimum dva razloga. Jedan razlog je jer mu je stalo do prijedloga koji je pa stoji iza njega i želi ga braniti u Saboru, a drugi razlog je da pokaže da cijeni saborske zastupnike i da cijeni ono što će saborski zastupnici reći i to sam u nekoliko navrata rekla pa to govorim i ovaj put. Dakle ako ministra nema, imate samo dva razloga ili nije siguran u prijedlog koji je poslao u saborsku proceduru pa nek ga brani državni tajnik pa kako mu bude bit će ili ne cijeni ono što će saborski zastupnici reći pa sada nek se ocijeni što tu ima za reći i što je tu tema. Dakle da se vratimo na temu zakona, zaista nije jednostavno. Ja sam zadnja koja bi rekla da Vlada u kojoj su partneri HDZ i HNS i da bih išla bilo što pohvalit. Ja u ovom smislu hvalim hrabrost i na određeni način odluku da se s ovim zakonom došlo u saborsku proceduru. Mi možemo biti nezadovoljni rješenjima, možemo ukazivati da rješenje nije dobro, ali svakako trebamo dati i prijedlog kako mislimo da se rješenje može poboljšati, da onda imamo priliku ako se to ne bude da kažemo niste to napravili i to tako je dobro. Ovo je jedan od onih zakona koji minimum treba ići u dva čitanja, riječ je o osjetljivoj problematici, riječ je o ljudskim sudbinama, riječ je o tome da vi tu morate htjeli ne htjeli uvesti emociju. Kako sam ja o tome dosta pričala i dosta govorila, ne možete vjerovati koliko meni ljudi još uvijek dolazi, koliko ja imam, imam valjda metar svih mogućih opcija, dakle namjerno sam govorila i o jednoj strani i o drugoj strani. Tu se država kao medijator uključiti i pronaći najmanje moguće loše rješenje.
Gospodin Đakić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Mrak-Taritaš, dobro ste vi ocijenili da je tu jedna i druga strana oštećena i ne zna se točno koja je više. Jedni su utjecajem države dobili na korištenje nešto što nije njihovo vlasništvo. Mislim da je njihova svijest u pitanju da bi trebali razmišljati kroz cijelo vrijeme što smo to dobili. Mačka u vreći, povlaštenu zakupninu, a s druge strane vlasnika koji je oštećen u zakupu u mogućnosti upravljanja vlasništvom i svim ostalim. I mislim da je stvarno krajnje vrijeme da se prekine. Pitanje je koliko godina su trajale ove muke vlasnika koji nisu mogli upravljati svojim nekretninama? U prosjeku mislim negdje 60 godina ili 55 godina, ovisi kako koji stanovi. I mislim da je stvarno načinjena nepravda prema vlasnicima iako se s druge strane htjelo pomoć onima koji su useljeni u stanove pod raznim okolnostima. S time treba prekinuti i vjerujemo da je država sigurno ta koja je odgovorna u određenom sustavu za takvo postupanje i ponašanje. Donošenjem odluka o … u krajnosti neosiguravanjem poslije toga izgradnje porušenih kuća recimo ili stanova koji su bili stradali u požaru ili nečem drugom, razne okolnosti koliko samo mogao pročitati mailove su te koje su utjecale na to. No danas stvarno treba stvarno prekinuti s time a i sama svijest onih koji su zaštićeni najmoprimci treba biti da su plaćali minimalno kroz cijelo ovo vrijeme a koristili su maksimalno. Jer ako je 60 i nešto kvadrata do 95 kvadrata prosječna veličina stana [[Upadica Radin: Hvala gospodin Đakić.]] i ako već nastavnici koriste, pa to je stvarno povijesna nepravda.
Hvala. Izvolite gospođa Mrak-Taritaš.
Kolega Đakić kao što sam ja rekla u svom izlaganju nema tu jednostavnog rješenja. Znate imate onih zaštićenih najmoprimaca koji su to 50, 60 i više godina, koji su ulagali u svoju nekretninu, odnosno u svoju koji su ulagali u tu nekretninu u kojoj su bili. I nema tu, mislim nema, tu je rješenje da bude najmanje, s najmanje štete. Jedino takvo rješenje. Zamislite veliki broj naših sugrađana koji su cijeli svoj radni vijek uplaćivali u stambeni fond, sami su napravili svoju kuću u kojoj živi i nisu od te države da tako, nisu imali prilike kupiti, nisu imali stanarsko pravo pa nisu imali prilike kupit stan. U mojoj familiji ni moji roditelji, ni moj suprug ni ja, ni njegovi roditelji nitko nije bio u nikakvom društvenom, nego je sve bilo privatno vlasništvo. S jedne strane vam je to komoditet, s druge strane vam je, nemate priliku kao netko drugi a ulagali su u stambeni fond cijelo vrijeme. Dakle, ne možete tu imati, rješenje je jednostavno. Ja sam rekla da ne treba sjekirom, onda je kolega Hrelja odgovarao sjekirom po svili. Po svili inače najbolje reže nož jake oštrice. Ja ne mislim da je model sjekire ili model noža dobar jer uvijek tu onda netko nastrada. Došlo je, očito je došlo vrijeme da se suočimo sa tom činjenicom i da probamo to riješiti. Ja namjerno sam, ja se nisam, vrlo malo sam govorila o presudi koja je bila Statileo. Govorila sam recimo o presudi Bito. To je bila presuda familije Bito protiv Slovačke, gdje je ta familija, oni su imali. To su zemlje koje su imale otprilike iste slučajeve. Država je morala ne samo obeštetiti za vlasništvo, nego obeštetiti za sve ove godine gdje netko u svom vlasništvu nije mogao biti. Dakle, tu probati naći najmanje moguće štete i najrazumniju varijantu.
Hvala. Gospodin Mišić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolegice Taritaš, slušao sam vaše izvješće međutim slažem se puno sa vama, ali ima različitih sudbina. Naravno da ih sada ima, ali samo je jedna istina da su ti ljudi oštećeni i oteta njihova imovina. To je istina. Nema dvije istine. Kako riješiti ove druge sudbine koje su sjedili 60, 70 godina u jednom stanu, koje su naslijedili njihova djeca ili unuci, nije bitno. Kažete i rodili su se unutra, da. Ali zamislite ona vremena kada su isti ti ljudi, ista ta djeca, isti ti izašli iz tih stanova tko je o njima brinuo gdje će živjeti i kako će živjeti. Dekret je bio ovo je naše. Ne gospodo, vidite ima Boga, Bog je dao da je pao komunizam. Došlo je vrijeme da se kaže gospodo promijenjeno je. Mi danas ne želimo vas izbaciti na ulice, ali želimo vam pomoći da budete kao ljudi u nekim stanovima, pa ja predlažem da država da nekakve stanove tim ljudima i da donekle da ih ne baci na ulice, ali da se vlasništvo vrati ljudima kojima je oteta ona komunistička partija koja smatra ovo je naše. Kao što je malo prije rekao oteli naše. Ja nemam šta, naše je zna se šta je naše, šta je moje, šta je vaše, šta je nečije. Naše je more, zemlja ali imovina zna se čija je. To nije naše već od pojedinaca, ljudi i tako se trebamo ponašati i tako trebamo postaviti. I ove ljude koji su danas u tuđim stanovima njih je prevario njihov djed ili otac koji nije rekao kako je dobio, na koji način naslijedio tu imovinu. Hvala.
Hvala i vama. Gospođa Mrak-Taritaš, odgovor.
Kolega Mišić, ja sam namjerno govorila da probamo sagledati veličinu tog problema. Nesporno je da je to nečije vlasništvo. Kada smo mi bili u javnoj raspravi 2013. a onda i 2014. s tim zakonom tada je naravno uvijek, morate imati za nešto i političku volju da idete dalje. Dakle, bez toga ne može ni doći na plenarnu sjednicu. Tada je, tada su krenuli natpisi po novinama da zapravo, bilo je malo drugačije. Dakle, bilo je drugačije rješenje nego što je sad, iako sad sam imala prilike negdje čuti i pisalo je da im je to rješenje bilo prihvatljivije nego danas, ali za prolivenim mlijekom se ne plače. I tada su udruge zaštićenih najmoprimaca bili izuzetno, dakle oni su bili sunatpisi po novinama, po svemu ostalom. I ja sam s jednom udrugom vlasnika rekla pa zašto vi, vas nema ni čuti, ni vidjeti. I onda oni kažu, gledajte mi znamo da je to naše, znamo da ćemo jednog dana to dobiti. Mi smo tu već i puno i žući i svega i rekli moj otac je i ne znam i tu i plakao, nije plakao ili ne znam sve što je bilo. Mi ćemo to jednog dana dobiti. Mi samo moramo biti strpljivi i čekati ili ćemo dobiti ili mi ili naša djeca. I tako vam je zapravo oni koji su u tim stanovima i koji znaju. Dakle, ono što mora biti apsolutno jasno zaštićenim najmoprimcima, a što je jedna udruga ne želi to prihvatiti. Oni žele otkupiti baš te stanove po uvjetima koji su bili za kad su išli otkup stanarskog prava. I mora im bit jasno da je to nemoguće. Uloga je države da im ponudi neku drugu nekretninu, neki drugi stan, da u tom stanu mogu pristojno živjeti, da eventualno subvencijom mogu taj neki drugi stan otkupiti ili da ostanu u tom drugom stanu u nekom statusu nije zaštićeni najmoprimac, nego je podstanar sa nekakvom stanarinom koja je recimo prihvatljiva. I to jednostavno je tako, drugog rješenja neće biti.
Hvala. Gospodin Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana kolegice Mrak Taritaš. Dobar ministar sebi bira suradnike i ja mislim da je gospodin Uhlir jedan dobar državni tajnik koji se potrudio i danas cijeli dan odgovarao na sva pitanja nas zastupnika i ne bi trebalo tu biti nekih većih zamjerki, vi ste bili ministrica četiri godine i vi ste mogli predložiti ovaj zakon. Niste ga predložili. Možda ste kalkulirali kao i neki drugi prije vas. I ja to razumijem, jer se radi o dvije bitno suprotstavljene strane. Ono što ste vi govorili u vašoj raspravi pokušat ću barem u nekim crtama onako naznačiti, iako je gospodin Mišić to jako dobro rekao s jedne strane. S druge strane vlasnik je vlasnik, vlasnik kada nešto kupuje vrši se procjena nekretnine, on na to plaća porez na promet nekretnina i uknjižava se u gruntovnicu kao vlasnik, to nema spora i jeste vi ste u dva, tri navrata i naglasili takve stvari to vezano za vlasnike. Međutim, kada ste govorili o većini stanova gdje bi država mogla jedno od rješenja da da zamjenski stan. Ja ću vam reći recimo po podacima koje mi imamo dakle lokacija tih stanova su u užim centrima velikih gradova, primjerice na Trgu bana Jelačića i oko bana Jelačića, u Splitu u Marmontovoj, Bačvicama gdje su najelitniji dijelovi toga grada i danas su kvadratni metar tog stana je negdje oko tri tisuće eura, a zaštićeni najmoprimci su plaćali nekih dvije, dvije i pol kune po kvadratu. I vi ste također rekli da su neki ljudi plaćali veću pričuvu od samog najma stana. Dakle tu treba biti jako oprezan kada se priča o tim stvarima. Slažem se da država kada se već uhvatila u koštac s ovim treba napraviti i zaštiti obadvije strane, maksimalno koliko je to god moguće. Međutim, ne bismo stvarno ne bismo i ovim prijedlogom zakona i zato je dobro što je u prvom čitanju, ne bismo ispravljajući jednu nepravdu trebali napraviti još veću nepravdu. Ali kada govorimo o vlasnicima stanova tu smo malo sa nekakvom zadrškom pa i vi, a kada govorimo o zaštićenim najmoprimcima onda to trebamo gledati sa posebnom empatijom i mislim da tu nismo upravu.
Hvala. Gospođa Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo. Da počnem od početka. Kolega Babić, imate potpuno pravo da mislite da sam ja bila loša ministrica koja nije odradila posao ili birala loše suradnike, apsolutno ja tu nemam nikakve dileme da vi imate to pravo i da na taj način diskutirate i raspravljate. Ja kada je riječ o vlasnicima nemam dileme, zaista nemam dileme, vlasnici su vlasnici svojih stanova. Zaštićeni najmoprimci se nalaze u tim stanovima po različitim uvjetima i na različiti način i oni su znali da su u nečijem vlasništvu. Sada se nalazimo u situaciji da država koja je žmirila na to, a žmirila je u trenutku kada je '96. godine donosila ovaj zakon, '96 godine kada je donesen ovaj zakon mislim da je 5. studenog, je status stanarskih prava za neke pretvorila u zaštićene najmoprimce, ne za sve, neki su već tad imali. Dakle tu vam ima koliko ima sada najmoprimaca, toliko ima slučajeva. Ali uloga države je da se brine o svojim građanima, metoda u kojoj država kaže baš me briga, nakon pet godina ćeš ići na cestu ili nakon deset godina ćeš ići na cestu, pa što s tobom bude to nije dobra država. Država mora i za te situacije i za te varijante ponuditi neki model. Ja sam namjerno rekla, zamislite državu koja bi rekla tamo '91., '92. vlasnik sam svih stanova, svi koji imaju stanarska prava van, a ja ću to dati javni natječaj pa ko više ponudi će kupiti taj stan. Pa mislim, ja sam to iskarikirala da se to vidi koliko to može ići u karikaturi daleko. Dakle ponavljam ne znam koliko puta, vlasnici su vlasnici i tu ima različitih slučajeva. Ovaj zakon zapravo treba ponuditi model za zaštićene najmoprimce koji je nekako socijalno, iako nema kolege Stiera ali moram to reći bez obzira što sam ja po svojim uvjerenjima liberal, ali ponuditi neki model ljudskog dostojanstva da tako kažem.
I na kraju gospodin Jovanović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa svi smo se složili da je ovo jedan složen problem. Evo jedna ilustracija, sjećam se kada je predsjednik Sabora bio gospodin Luka Bebić pa je bila ona radijska emisija koju vodi Sanja RAguzin Pavić sa predsjednikom Sabora i svaki put kada je gospodin Bebić bio u toj radijskoj emisiji uvijek je bilo pitanje zaštićenih najmoprimaca. Ono što moram naglasiti i čini mi se da se većina govornika danas slaže s tom konstatacijom da i ovo zakonsko rješenje nije pravično i nije održivo. Svi smo dobili čitav niz pisama, mailova, telefonskih poziva, ljudi zovu žale se i vlasnici i najmoprimci i ono što moramo glasno i jasno reći da je pravo na dom i krov nad glavom temeljno ljudsko pravo i jednako kao i pravo vlasništva, i jedno i drugo pravo zaštićeno je Ustavom RH i Konvencijom o ljudskim pravima Vijeća Europe. Također ono što je vrlo bitno, zaštićeni najmoprimci nam poručuju da oni ne žele da ih se sučeljava sa vlasnicima da stvaraju neprijatelje jedne od drugih. Oni žele da ovaj problem riješi onaj tko ga je stvorio, a to je država i to je ključno. To je ključna poruka većine nas koji danas ovdje tražimo da država zaista ponudi pravično i pravedno rješenje. I ne može se sjeći sjekirom, postoji toliko različitih životnih priča unutar ovih 3740 domaćinstava. Ja sam dobio jedno pismo koje me je zaista dojmilo, radi se o dipl.ing., profesor elektrotehnike u mirovini sa mirovinom 3100 kuna, otac je dvoje djece, samohrani otac i on samo moli da država riješi ovaj način na najpravedniji način. A ono što je ilustrativno u njegovom slučaju dakle vlasnik stana u kojem on živi je dobio zapravo tri stana, a on će za pet godina ostati na cesti i pita se, zar sam ja zaista tri puta manje vrijedan od moga vlasnika stana koji je dobio na temelju tog stana tri stana, a on će ostati na cesti. E tu je problem ovog zakona.
Hvala. Prelazimo dalje na klubove zastupnika, molim? Ispričavam se. Izvolite, odgovor na repliku.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Vi uvijek mene u toj zadnjoj replici malo [[Upadica Radin: Ispričavam se.]] šalu na stranu. Kolega Jovanović, ja mislim da ste vi zapravo isto ponovili sve ono što mi govorimo. Mi probamo doći do nekakvog rješenja koje je najmanje bolno za to sve zajedno, no međutim to rješenje će koštati državni proračun i na to moramo biti svjesni. Najgore je rješenje da ti ljudi za pet ili deset godina završe na ulici, na cesti, to niko od nas ne želi. I koliko je ostalo stanova, toliko je ostalo sudbina. Ja sam zaista razgovarala puno i puno smo primali i udruge, primali smo i vlasnike, ja sam u jednom trenutku moram reći da tu postoje i ljudi koji su se krenuli profesionalno s tim baviti pa sam ja pitala, vi ste zaštićeni najmoprimac. Kaže on ne, ne, ne, ne, ja nisam ali ja pomažem. Onda sam ja rekla pomažite, nemojte odmagati jer znate odmaganje je kada netko nekog uvjerava ti imaš pravo, ti ćeš to dobiti. Dakle vlasništvo je vlasništvo i to moramo biti svjesni toga da je to jedna premisao koju nalazimo. Ali ovaj zakon je zapravo zakon koji će probati riješiti zaštićene najmomprimce na najblaži mogući način odnosno najprihvatljiviji za njih. I glavnine njih se i slaže da im se ponudi neki zamjenski stan, da uđu u neko drugo podstanarstvo i sve ostalo ali samo da ih se riješi. Oni vlasnici i zaštićeni najmoprimci koji su mogli riješiti svoj problem oni su ga riješili na različite načine. Ostali su situacije koje oni već međusobno ne mogu riješiti. Ako dalje ne budemo rješavali riješiti će život, nema druge.
Hvala. I sada idemo dalje po klubovima, gospodin Branko Bačić, Klub zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Pa ja mislim da već evo tri sata traje rasprava o prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o najmu stanova. Osim uvodnog dijela kojega je dao državni tajnik u kojemu je prikazao postojeće stanje od '90.-te do danas koji je obrazložio prijedlog samog zakona, odnosno rješenja koje nudi zakon a tijekom rasprave uvažavajući rasprave u ime klubova koje su bile do sada kao i kroz replike nisam čuo niti jedan prijedlog koji bi poboljšao ovaj prijedlog zakona ili koji bi nudio sasvim novo rješenje. I ne prebacujem nikome zbog toga što nije dano rješenje iz razloga jer da je jednostavno ne bi se taj problem povlačio već 28 godina. Prema tome, najlošije ili najmanje dobro rješenje je reći da ovo proglasio prethodnom raspravom ovu raspravu jer ta prethodna rasprava traje 3 desetljeća. Prema tome mi možemo reći da nije dobro rješenje, da je dobro rješenje. Ali sad nakon 28 godina da Hrvatska država i mi kao zastupnici u Hrvatskom saboru se pravimo kao da danas počinje, nastaje ovaj problem, po meni je neprihvatljivo. Zato me interesira da li ćemo do kraja rasprave dati jedno rješenje, predložiti jedno, dva, tri četiri rješenja koja će Vladi ostaviti mogućnost poboljšanja ovoga teksta. Slažem se sa svima koji su rekli da ispravkom jedne nepravde trebamo, ne trebamo napraviti novu. I da je potrebno između dva prava, prvo pravo vlasništva i prava na stan, prava na, stanarskog prava koje imaju zaštićeni najmoprimci rješenjem naći balans koji će omogućiti konzumaciju prava vlasništva a s druge strane neće napraviti novu nepravdu, sadašnjim stanarima, odnosno zaštićenim najmoprimcima. Zato je to doista teška situacija i do sada je predstavljala nerješivi problem jer i do sada nije riješeno na način da bismo zadovoljili i jedne i druge. Naime, država je '90.-tih godina zaštitila stanare dajući im status zaštićenog najmoprimca ali nije omogućila konzumiranje vlasničkog prava. I to je, taj problem, taj disbalans između s jedne strane jednog prava koje je zaštićeno i drugog koje se ne može konzumirati se provlači kroz zakone, kroz pravosuđe, bilo hrvatsko, bilo europsko i danas smo tu, danas smo tu gdje jesmo. Nitko od nas u klubu HDZ-a ne dvoji da je '90.-te trebalo to napraviti i da je trebalo zaštiti najmoprimce ali isto tako moramo danas naći načina kako vlasnicima omogućiti da ostvare svoje prava. Jer osim što im nismo omogućili da ostvare svoje prava nametnute su im i brojne financijske obveze koje one uprihodujući zaštićenu najamninu ne mogu ostvariti prihode koji im mogu u pravilu pokriti rashode koji dolaze temeljem toga što su vlasnici stana. Dakle prošlo je od tada puno vremena i niti jedna niti druga strana nije zadovoljna, ova nije zadovoljna jer nema riješen status, pitanje do kada će imati mogućnost biti zaštićeni najmoprimac a s druge strane je nezadovoljna jer želi, bilo na hrvatskom pravosuđu, bilo na europskom pravosuđu, dakle ostvariti svoje pravo. I zato mi moramo taj gordijski čvor riješiti. Slažem se sa kolegom Hreljom da ne možemo sjekirom po svili ali moramo skalpelom pronaći fino rješenje kako između ta dva prava izvući jedno pravično rješenje koje će zadovoljiti dakle i jednu i drugu stranu. Kako je Ustavni sud ukinuo četiri članka zakona iz 1996. godine, nakon toga su se našli zaštićeni najmoprimci u teškoj situaciji ali hrvatsko pravosuđe usprkos tome što je Ustavni sud ukinuo ta 4 članka nije nalazio za shodno, nije nalazio za shodno da iziđe u susret vlasnicima i zbog toga je nastao taj slučaj Statileo protiv RH koji danas na određeni način jest podloga hrvatskom pravosuđu da reagira. Kako se ne bi dogodilo da na temelju sadašnje pravne regulative zaštićeni najmoprimci jer nisu zaštićeni zakonom izgube svoje stanarsko pravo i hrvatsko pravosuđe crpeći prava iz presude Statileu omogući … [[Govornik se ne razumije.]] u tom slučaju nema se prema sadašnjem zakonodavstvu obveze vratiti, omogućiti zamjenski stan zaštićenim najmoprimcima. I zato je potrebno da Hrvatski sabor, da zakonodavac propiše način kako omogućiti da zaštićeni najmoprimac ne ostane na cesti ovog trenutka ako tako riješi sud, već da mu mi kao zakonodavac omogućimo da na određeno vrijeme pomognemo i jednima i drugima konzumirati svoja prava. I tu je sada predlagatelj Vlada našla rješenje u kojemu govori da je to 5 godina. U tih 5 godina će se 20% povećavati zaštićena najamnina kako bi se ona praktično udvostručila, jel' tada tržišna ili nije, ne znam. Ne govori zakon da treba utvrditi tržišnu nego da treba udvostručiti zaštićenu najamninu. E sada problem je nakon toga, to je temeljni problem. Kako i na koji način nakon 1. srpnja … [[Govornik se ne razumije.]] kako to ovaj zakon propisuje. Ja nisam, kaže, čuo rješenje, odnosno zakonodavac je predvidio rješenje u ona dva slučaja ako se radi o invalidima, članovima obitelji poginulih hrvatskih branitelja i onima koji su socijalni slučajevi, koji po članu obitelji imaju manje od 50% prosječne plaće. Ali što sa onim drugima? Mi u klubu HDZ-a podržavamo da ovo prvo čitanje i ovaj prijedlog zakona i sve ono što je u ovoj raspravi izneseno, da bude podloga za drugo čitanje, ali bi dodali još nekoliko stvari. Dakle, ne slažem se sa brojim kolegama koji su rekli da nemamo podataka. Po meni je sasvim svejedno je li to 3 200 ili 2 950. to je sasvim svejedno sa aspekta prava koje moramo omogućiti i jednoj i drugoj kategoriji hrvatskih građana. Dakle, nekakva evidencija iz 2001. govori da je … [[Govornik se ne razumije.]] stanova, iz 2005. 2 542 stana, popis stanovništva govori da je 3 734 stana i ja se slažem i priključujem se onima koji govore da je to negdje između 2 500 i 3 000 takvih stanova. Meni je taj podatak dovoljan temelj da Vlada uđe u rješavanje ovog problema u tih 5 godina. Dakle ja se ne bih složio da je idućih 5 godina ponovno usnujemo zimski san, da zaspimo i da čekamo 1. srpnja 2023. godine. Po meni do tada bismo trebali napraviti nekoliko stvari. Ja sam jutros namjerno tijekom Zakona o poticajnoj stanogradnji rekao da država za svaki stan u poticajnoj stanogradnji, tako piše, to je napisala Vlada u prijedlogu zakona, utroši oko 135 000 kuna. Dakle, država kroz subvencije, kroz poticaje u POS-u po stanu izdvaja 135 000 kuna. Država u za mene boljem zakonu, Zakonu o subvencioniranju stabilnih kredita u prosjeku troši 100 000 na četverogodišnju subvenciju po stanu. Dakle, mi sad znamo da bismo pomogli jednoj kategoriji hrvatskih građana, trošimo negdje u prosjeku od 120, 130 000 kuna kako bi omogućili određenoj kategoriji hrvatskih građana, to u prvom redu mlađima od 45 godina, ali to ne mora biti uvjet, možemo pretpostaviti da bismo kombinacijom jedne ili druge mjere, mogli iznaći načina kroz određeni proračun da kroz idućih 5 godina osiguramo model kojim bismo dočekali spremni 1. srpnja 2023. godine. To je s jedne strane, a s druge strane u tih 5 godina ne govoreći generalno o 3 000 stanova zadužiti APN ili neku drugu državnu agenciju, neko drugo državno tijelo, da u tih 5 godina krene predmet po predmet. Nije svaki predmet isti, svako je pravo isto i ja se ne slažem s onima koji predbacuju bivšim vlasnicima zbog toga što su kupili stan u državnom vlasništvu niti bi predbacivao previše zaštićenim najmoprimcima ako imaju stan. Dakle, ja sam ovdje da se koristi pravo, stečeno pravo. A tu ako je netko imao i 5 stanova i vlasnik je i traži onaj šesti, ima ga pravo tražiti i zamjeram svakome tko govori zašto on traži peti stan, ako je njegovo vlasništvo, nek' je peti, nek' je drugi, nek' je treći i tu ja nemam nikakvih dilema. Isto tako držim da treba prilično u svaki predmet ući u tih 5 godina i polako vidjeti i da bismo mi dočekali spremni nakon godine, dvije, tri, dočekali spremni koliko bi država kombinacijom modela POS-a, sa kombinacijom modela subvencioniranja stanogradnje odnosno rješavanje stanova sa ovim poticajima koje smo imali i ove godine i koji su krenuli 2011. godine, koliko bismo mogli stanova riješiti. Jer ovako poput noja stavljajući glavu u pijesak, i nek' prođe vrijeme, to ne može ozbiljna država napraviti. I ne slažem s nikim tko govori stanimo pa nek' to priroda riješi na način da će polako doći do prirodnog završetka procesa. Neće doći. Postoje nasljednici, uvijek je pravo koje si stekao, ono pravo koje možeš koristiti ako ti zakon to dozvoljava, ali mi kao uređena država moramo taj zakon donijeti. Ja ne mislim da je to najbolje rješenje, ali je po meni jako dobra podloga da krenemo u tu drugu fazu. jako dobra podloga i ako se kažem, osim činjenice da ćemo napadati zato što smo oporba ili zato što ste oporba ili zato jednostavno je lako pokušati se dodvoriti određenoj kategoriji hrvatskih građana, puno lakše nego taj problem riješit, nisam za to da mi s time stanemo i da sada se vratimo opet 3 godine unatrag nego da na temelju ovoga prijedloga zakona predložimo kako i na koji način dočekati 1. srpnja 2023. godine s kombinacijom modela koji već danas postoje u Hrvatskoj, a to su ta dva modela na kojima bi mogli crpiti pravo na država ne uzmičući od odgovornosti za ovo što je napravila i ona država prije a i naša država od '90-te, izađemo u susret i jednima i drugima, jasno ne na način da država preuzme na sebe onu odgovornost koja joj ne pripada, ali da država iskoristi tu mogućnost da kada već brojnim mjerama omogućuje hrvatskim građanima da po povoljnim uvjetima a i mnogima, da po povoljnim uvjetima su za 10% kupili društvene stanove, onda mislim da i danas možemo naći načina da se tim mjerama nadiđe ovaj problem koji bi po meni zadovoljio s jedne strane i zaštićene najmoprimce a i u svakom slučaju bi konačno omogućio vlasnicima da konzumiraju svoje vlasničko pravo. Zato gospodine državni tajniče, ja cijenim ovo što je Vladan napravila i ne prihvaćam generalno napadanje ovoga prijedloga zakona jer je on napisan i osmišljen i ima po meni jako dobru podlogu da se krene u rješavanje kako bi se na kraju krajeva i zaštitilo i zaštićene najmoprimce i zato se slažem kad je prije kolega Batinić spomenuo prijelazne i završne odredbe koje bi trebale omogućiti da sudovi za zatečene predmete u sporu, rješavaju po ovom zakonu i to mi se čini da bi na taj način mogli riješiti pitanje koje nikad neće biti do kraja balans između dvaju prava koja su ovom trenutku suprotstavljena. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Hrg i gospodin Hasanbegović, imamo 14 replika, tako da možete slobodno ići na kavu do tada. Prva replika, gospodin Vučetić, izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Bačić, rekli ste da niste čuli nikakav prijedlog o poboljšanju, pa ispada da je čitava ova rasprava više nalikovala nekakvom vježbalištu za eon, a ne za zakonska poboljšanja. Jasno da je bilo prijedloga ali možda ih je potrebno sistematizirati. Prvo je ukoliko želimo biti zakonodavno tijelo, onda nećemo vidjeti računa niti umišljati da je naša djelatnost karitativna, da pomažemo samo jednoj grupi ljudi ili da rješavamo samo jedan konkretan problem a to je sad problem vlasnika. Rješenje će se pronaći ukoliko pristanete da se pravo zaštićenih najmoprimaca i pravo vlasnika nalazi na razini istih prava, da se radi o istoj razini. Ako pristanemo na jednu takvu raspravu, onda smo ujedno i pristali na poštivanje rezolucija parlamentarne skupštine Vijeća Europe 1708 iz 2010. godine u kojoj je izrijekom navedeno, RH je tu sudjelovala, da se pravo tih zaštićenih najmoprimaca, nekadašnjih nositelja stanarskog prava, treba tretirati kao pravo na dom. Ukoliko stvari tako postavimo, onda imamo jedno rješenje. Ne ovakvu karitativnu rasprostranjenost nekakvih naših loših poluzakonskih rješenja, nego razmislimo o tome da zaštićenim najmoprimcima ponudimo otkup zamjenskih stanova po povoljnim uvjetima, mi to možemo, nitko nas ne sprječava i to je jedno od rješenja ali onda moramo pristati na onu početnu polazišnu točku a to je da se radi o pravima iste razine i da se radi o našoj mogućnosti, da inkluzivno djelujemo a ne da pogodujemo opet samo ili vlasnicima ili zaštićenim najmoprimcima. Riješimo problem i vlasničkih prava i prava zaštićenih najmoprimaca.
Hvala. Gospodin Bačić, odgovor.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Vučetić, između mene i vas je razlika što ja nisam ukopan niti u jedan niti u drugi rov. To je važno. Zašto? Zato što se slažemo u jedno i ja i vi, da treba poštivati stečena prava. Ali je temeljna stvar što ovdje se pravo vlasništva ne konzumira a stanarsko se pravo konzumira, to je bitna razlika. To je ono što ovaj zakon želi riješiti, dakle ja se slažem s vama, ima pravo vlasništva, ali ga vlasnik ne konzumira. Dapače, ispada da mu je vlasništvo kazna jer plaćajući održavanje zgrade, plaćajući na tom porez nešto malo, pitanje je i dalje da li ta zajamčena stanarina njemu omogućava dovoljno prihoda da podmiruje obveze koje nastaju temeljem toga što ima vlasništvo. Dakle, u tome između mene i vas je razlika a vaš je prijedlog koji ste sada rekli, ja nisam čuo da ste ga kasnije rekli, jest na tragu onoga što sam ja rekao, vi ste rekli da su to možda invalidni model, nisu, to su modeli koji su do sada u Hrvatskoj negdje oko 11 000 stanova realizirali, kombinacijom POS-a i kombinacijom Zakona o subvencioniranju stambenih kredita negdje oko 11 500, 12 000 takvih stanova je u Hrvatskoj riješeno u 16 godina, nije malo. Prema tome, ja držim ako smo riješili 12 000, 11 000, za potrebe hrvatskih građana, da promislimo kak i na koji način za preostalih 3 000 obitelji ili 2 600, 2 7000, koliko ih je, moguće je u tim modelima realizirati i ovo što ste i vi rekli. Dakle omogućiti taj zamjenski stan kroz ili najam ili kroz POS ili kroz ovaj zakon i to sam ja htio reći kad sam govorimo u ime kluba. Dakle, priznajem i jedno i drugo pravo ali treba priznato to da se jedno konzumira a drugo ne i to već dugi niz godina, 3 desetljeća.
Hvala lijepa. Druga replika, gospodin Vedran Babić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Bačić, ja sam pozorno slušao vašu raspravu kao što sam slušao i raspravu i tajnika iz ministarstva. Tajnik je u startu odmah rekao da je to zakon HDZ-a i HNS-a i tim vas zacementirao za ovu priču da stojite složno iza toga ali slušajući vašu raspravu, vidim da ste ukazali na mnoge probleme koje ovaj zakon bi trebao donijeti i mnoge stvari koje jednostavno ne rješavaju. I sami ste to konstatirali, nazvali ste čak zakonom dobrom podlogom, samo meni ni jedan zakon ne može biti dobra podloga, znači da ne rješava stvari do kraja, da je početak nečega što se treba riješiti. Vi ste potvrdili evo u svojoj raspravi da zakon ne nudi rješenje, da ovaj, čak ste izjavili da sada trebamo mi Hrvatski sabor propisati način da zaštićeni najmoprimci ne ostanu na cesti. Vi svojim govorom potvrđujete ono što sam ja replicirao tajniku da će u roku od 5 godina ljudi ostati na cesti. Ovaj zakon je definitivno neprihvatljiv i vi i jeste to u svojoj raspravi tako i rekli. Ne možemo donositi zakone kao dobre podloge i da ćemo nešto u perspektivi donijeti na „majke mi, hoćemo ili nećemo“. Prebacujemo dio, država prebacuje obaveze na jedinice lokalne samouprave i ovo jednostavno nije odraz socijalne države. Pa mi smo država koja je gradila kuće u Gunji, mi smo, isto je netko komentirao na temu, pa zašto, država je bila vlasnik 350 tisuća stanova. Kako je postupila? Budimo i dalje socijalna država, znamo što jesmo, kakvi jesmo i u kojem smjeru trebamo ići, molim vas da zaustavite ovakve brljotine iz HNS-a. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Babić, ovaj zakon nije ni HNS-ov, ni HDZ-ov, ovaj zakon podržava Vlada RH koju podržava 7 klubova vladajuće većine. Da, rekao sam da je temelj jer je to prvo čitanje. I rijetko kada osim ako nije ratifikacija međunarodnih ugovora zakon koji dođe u prvom čitanju bude objavljen u Narodnim novinama. To je valjda vama jasno. Prema tome, ja sam htio reći da ćemo i temeljem ovog zakona moći ovaj problem riješiti. A vi ste pročitali zakon, to sam siguran, ono što sam ja rekao je već jednim dijelom u zakonu i sadržano a to je onaj dio koji se odnosi na poticajnu stanogradnju. Dakle, već zakon, to sam ja rekao za poticajnu stanogradnju ona je već i evidentirana i rečeno je da će i imati prioritet u poticajnoj stanogradnji s jedne strane a s druge strane čak sam i ispustio reći da imaju prvenstvo pri kupnji tog stana. Prema tome ja sam nadogradio u onom dijelu u kojemu mislim da je moguće još poboljšati zakon. Jer da tome, da Vlada se sa time ne slaže onda bi vjerojatno predložila odmah zakon po hitnom postupku a nije nego je … [[Govornik se ne razumije.]] čitanje. I ja volim i vi i svi drugi zastupnici i molio bih da damo konkretne prijedloge jer je ovaj zakon po meni apsolutno nestranački, slažem se sa svima koji si reklo da ovo nije svjetonazorski zakon. Ovaj zakon treba po meni omogućiti i jednoj i drugoj kategoriji građana da svoje pravo koje su stekli i konzumiraju. Eto to je ono što sam ja rekao u ime kluba. I pohvalio sam državnog tajnika i zakon koji je napisan da se na temelju ove rasprave i mogu doprinositi toj raspravi u ime kluba a on može još poboljšati.
Hvala. Gospodin Bunjac.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče Bačić. Vi ste rekli da očekujte da kažemo na koji način se ovaj zakon može popraviti. Pa on je jednostavno nepopravljiv. Znači mi tražimo da se on povuče iz procedure. A tražimo da se povuče iz procedure zato što prije donošenja zakona u Sabor treba obaviti tripartitne pregovore. Pregovore zaštićenih najmoprimaca, vlasnika i države. Međutim vi ne samo da niste se kao država dovoljno uključili a tu prije svega mislim na materijalna sredstva jer tih 8 milijuna kuna godišnje je doista besramno malo nego čak niste dvije skupine stavili za isti stol prije donošenja zakona u Sabor. Jer da je tome tako bilo onda ne bismo imali zaštićene najmoprimce koji su 100% nezadovoljni ovim zakonom, znači nema jednog jedinog zaštićenog najmoprimca danas u RH koji je zadovoljan predloženim nacrtom zakona. Prema tome niste ih saslušali a ponajmanje ste od svega njima izišli u susret. Znači ne možete vi govoriti u njihovo ime da su oni zadovoljni ako oni sami kažu da nisu zadovoljni. Ja vas podsjećam da je vaša Vlada prošle godine u travnju donijela lex Agrokor kojim je odlučila arbitrirati između više suprostavljenih stran, dakle vjerovnika, dužnika i različitih interesnih skupina koji su uključeni u pitanje rješavanja tvrtke Agrokor, pa zašto takvu medijaciju niste napravili prije donošenja ovog zakona? Zašto ste dopustili da vas danas ovdje dočeka prosvjed građana koji su se smrzavali na -15, koji su dolazili iz Splita da iskažu svoje nezadovoljstvo. Dakle uopće samom početkom rasprave da su oni mislili da se zakon može popraviti oni bi rekli, u redu, imamo dva čitanja, imamo amandmane. Ali oni su vam jasno poručili da oni su potpuno nezadovoljni tim zakonom. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Bunjac, kada vi kažete da je zakon nepopravljiv onda ja i nemam volje s vama replicirati. Kažete tripartitni sporazum, pa to sam ja rekao. Jesam li rekao da u idućih 5 godina bi zadužio APN da predmet po predmet rješava, da se krene u utvrđivanje činjeničnog stanja predmet po predmet. Ali da bi se to moglo dogoditi, znate, zakon je omogućio prijelazni period a taj prijelazni period traje 5 godina. A ne samo što on omogućava po meni taj tripartitni sporazum kako ste ga vi, odnosno dogovor kako ste ga vi nazvali nego on ide in favore i zaštićenim najmoprimcima jer i to sam predložio da se prijelaznim i završnim odredbama naloži hrvatskom pravosuđu da sve predmete koji su u tijeku rješava po ovom zakonu kako ne bi zaštićeni najmoprimci koji su u ovom trenutku tuženi završe na cesti, kako ne bi završili na cesti. Prema tome, ovaj Zakon jest koristan i za poziciju zaštićenih najmoprimaca, ali kroz tih 5 godina koliko se da, u prvu godinu-dvije neka APN istraži, provjeri i izanalizira slučaj po slučaj i utvrdi, možda ima vlasnika koji su spremni prodati stan, možda ima vlasnika koji su na bilo koji drugi način spremni rješavati ovaj problem, ali do tada donesimo zakon koji će, po meni, uz ono što sam predložio, ako Vlada usvoji, možda nađe neko bolje rješenje od toga i vjerojatno ima boljih rješenja od toga. Ne mislim da je naše rješenje najbolje. Ima još sigurno boljih rješenja koja se mogu napraviti, ali to trebamo riješiti jer ovako smo ostavili invalidnim jedan dio hrvatskog zakonodavstva koji ne odgovara na zahtjeve koji proizlaze za određene građane RH i samoga Ustava.
Hvala. Gospodin Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Fali jedna kvačica viša samo. Gospodine Bačiću, dakle vi ste upotrijebili jedan medicinski termin skalpel. Da se nešto reže skalpelom. Dakle, kad se reže skalpelom, onda se reže oštro, ali vrlo pažljivo jer se mogu neke stvari napraviti krivo. Kažete, nije jasno koliko ima stanova. Da li je to 2500, 3000… Pa važno je koliko ih ima jer je to bitno da vidite što će proizvesti ovaj Zakon. Dakle, vi sa ovim Zakonom uopće nemate pojma što će taj zakon proizvesti u konačnici. Što će se desiti sa vlasnicima, što će se desiti sa najmoprimcima. Zakon nije pisan jednako za sve. Do toga, da je pisan jednako i za jednu i za drugu stranu, onda ne bi bilo danas prosvjeda tu pred Saborom. Prema tome, ovdje nije odnos između onih zaštićenih najmoprimaca i vlasnika. Ovdje je odnos između države i zaštićenih najmoprimaca i države i vlasnika. Vi cijelo vrijeme i ovim Zakonom gurate ih u sukob, a oni nisu u sukobu. Dakle, ovdje država treba riješiti stvar. I žao mi je što niste u svojoj raspravi rekli gdje je tu uloga države i ono što je, ja bih rekao da cijela ova diskusija sa strane pozicije govori da ste neodlučni, kao i vaš premijer Andrej neodlučni što bi nabavili sa ovim Zakonom. I to je to. Vi ne znate što bi sa Zakonom, pa evo danas to je na nama da cijelo popodne o tome raspravljamo kako bi što kasnije raspravljali o Poslovniku. Očito je ni da premijer koji je neodlučan, Andrej neodlučni, ne zna što bi napravio s ovim Zakonom, jer mislim da je odlučan, onda bi to riješio skalpelom i da i jedni i drugi budu zadovoljni. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, gospodin Bačić.
Kolega Mrsić. Mi ih guramo u sukob? Taj sukob je nastao prije 70 godina, znate. A mi ga pokušavamo riješiti. Kažete da sam neodlučan. Da smo mi neodlučni. Vi ste ga riješili kad ste bili 8 godina. 8 godina ste i vi obnašali vlast. Bili ste ministar 4 godine. Što niste vi riješili, kad ste tako odlučni? Što niste vi to riješili? Imali ste 4 godine vremena samo kao ministar, a prije toga još jedna vlada SDP-ova je imala 4 godine mogućnosti to riješiti i nije riješila. Ova ga neodlučna Vlada, po vama, rješava praktično u prvoj godini mandata, odnosno u drugoj, nije sada važno. Važno je da se tom rješavanju prišlo, a vi ste kao odlučni, a kažete … [[Govornik se ne razumije.]] pa ćemo još jedno godinu dana, dvije, tri, četiri raspravljati. Prema tome, mislim da bi bilo korektno da SDP preuzme svoj dio odgovornosti i da osim prijedloga zaključka, da ovo vratimo natrag u raspravu, da konkretan prijedlog, pa umjesto što predlažete, ne vi, svaka čast, vi se trudite često puta da i pišete prijedloge zakona, umjesto nekakvih zakona od jednog-dva članka koje ste mogli rješavati dok ste bili dio vladajućih i dok ste bili vladajući, napravite vi jedan prijedlog zakona kako gospoda, kojim je žao da su danas na -7, -8 bili na Markovu trgu, ne bi onda dolazili na Markov trg. Ja razumijem njih i cijeli moj govor je bio upravo na tragu razumijevanja ljudi koji imaju svoje pravo, kojega za razliku od drugih koji ga imaju a ne konzumiraju, i za koje država mora preuzeti odgovornost na način da to njihovo pravo pomogne im da ga ostvare i nakon 1. srpnja 2023.
Hvala lijepa. Gospođa Luc-Polanc.
Zahvaljujem. Poštovani zastupniče Bačić. Ja sam pažljivo slušala vaše izlaganje i moram priznati da ste od početka krenuli jednim putem, a završili ste na sasvim drugoj strani. Naime, vi ste u početku svog izlaganja naveli da je osnovno u ovom zakonu da se zaštiti pravo vlasništva, da bi na kraju, a posebno u svojim replikama, težili ka nekom balansu između vlasništva i stanarskog prava, odnosno zaštićenih najmoprimaca, pa sad navodite poslije u replikama da ćemo u slijedećih 5 godina pokušati riješiti problem tih zaštićenih najmoprimaca. Pa eto, upravo zbog toga, već ova 3-4 sata se vodi rasprava da ovaj Zakon nije dobar. Da vi u Zakonu ne rješavate pravo zaštićenih najmoprimaca jer naime, nitko, koliko sam danas primijetila nije postavio upitnim pravo vlasništva i da se to pravo jednog dana mora realizirati. Upitno u ovom zakonu je to što vi ukidate stanarsko pravo, a ne dajete da to stanarsko pravo postane kao moguće pravo vlasništva kao što je to bilo '91. Naime, ne možete vi danas ljudima ukinuti stanarsko pravo bez mogućnosti da oni sebi riješe svoje stanarsko pitanje, pa ćete onda u budućih 5 godina, ako to jedinice lokalne samouprave mogu ili ne mogu eventualno će se riješiti. Vi time stvarate veliku nepravdu i ne rješavate problem i stvarate nove socijalne probleme, a posebno uzmite u obzir da su to građani starije životne dobe i vi njima ne možete nuditi kredite kao ljudima koji imaju 30 ili 40 godina. Dakle, kao što '91 je stanarsko pravo postojala mogućnost da pređe u pravo vlasništva pod posebnim uvjetima znači sa posebnim uvjetima kreditiranja, tako vi ovim zaštićenim najmoprimcima ste to dužni ponuditi. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice Luc-Polanc, ili me niste razumjeli ili ste me krivo interpretirali, pa ću vam pročitati kako sam ja počeo, evo točno ću vam zapisao sam što ću govoriti. Prva stvar, paziti da ispravljanje jedne nepravde ne počini drugu, uspostaviti balans između prava vlasništva i prava zaštićenih stanara i teška je situacija i nema potpuno pravičnog načina koji bi istog treba zadovoljio i jednu i drugu stranu. Prema tome, počeo sam s time da treba paziti da se ispravljanjem jedne nepravde koja je nepravda, 70 godina ne koristiti nešto što je vaše je ogromna nepravda, ali ispravljanjem te nepravde sam rekao i time sam počeo, to je prva točka onoga što sam tamo izlagao jest ne počiniti drugu nepravdu. I zato sam i na tom tragu i nastavio i s time sam završio da kroz modele Hrvatske države u dijelu poticanja odnosno rješavanja stambenih pitanja, Vlada uz ono što je napisala, a već je spomenula POS, u zakonu je spomenut POS da … vidi da li je moguće koristiti i ovaj drugi još za mene bolji model. Ja sam autor modela odnosno autor Zakona o državnom jamstvu i subvencioniranju stambenih kredita 2011. godine i tad kada smo ga pisali u ministarstvu za mene je bolji nego POS i danas držim da je bolji POS i jeftinije košta državu, a omogućuje kupcu da bira lokaciju i da nije getoiziran u POS-ovoj zgradi nego može ići tamo gdje ga je volja. I pozdravljam jer sada ga je Vlada još unaprijedila i omogućava još i to sam govorio jutros omogućava da se kroz taj zakon izgradi i rješava obiteljske kuće u pravilu izvan ovih gradskih urbanih sredina, na tom tragu da se taj zakon rješava.
Gospodin Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Bačić, činjenica je, a i vidite iz ovih replika da su zastupnici uglavnom obasuti onim mailovima koji su dobivali bilo od vlasnika, ali većinom od zaštićenih najmoprimaca. U samom opisu ovoga zakona i to je državni tajnik na početku rekao, radi se o presudi Europskog suda za ljudska u slučaju STatileo koji su detaljno analizirali domaće pravne propise i nakon toga su donijeli ovu presudu. I rekli su da se radi o povredi Konvencije za ljudska prava. I isto tako Odbor ministara Vijeća Europe, on nadzire provođenje ove presude i traži da RH donese zakonodavni okvir vezan za ovaj slučaj STatileo i za mnoge druge koji su pokrenuti i u domaćem pravcu. Dakle oni traže da se taj problem riješi, mi imamo određene rokove gdje smo dužni to napraviti. Ja se slažem s vama kada govorite recimo da se može pronaći još neko rješenje jer se radi o prvom čitanju, da se može i kroz POS i kroz subvencioniranje kamata za stambene kredite i o onome što ste govorili može se možda pronaći još jedno bolje rješenje kako bi se bolje zaštitili zaštićeni najmoprimci. Dakle meni je jasno da možemo i da trebamo razgovarati o zaštićenim najmoprimcima, ali istovremen o zaboravljamo kategoriju vlasnika i njihova obeštećenja jer to je dodatna opasnost koja se može nadviti nad državni proračun odnosno ono što mi moramo isplaćivati, dakle trebalo se razmišljati o toj kategoriji. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Babić to ste sjajno rekli i potpisujem od riječi do riječi s time što bi ja samo još tu dodao, dakle da bimo ovo sve što smo rekli mogli napraviti ako će to Vlada, mi smo predložili ja se nadam da će Vlada dio tih rješenja prihvatiti, potrebno je angažirati državnu agenciju. Po meni je to APN najprikladnije tijelo jer ima najviše iskustva i napraviti detaljnu analizu, stan po stan. Nije to kažem 2600, 700, 800 nek je 3000 stanova to se može relativno brzo riješiti i mi možemo doista kad budemo imali tu analizu onda propisati točno stan po stan domaćinstvo po domaćinstvo određenu mjeru koja je prihvatljiva. Ali to sve na tragu onoga da bismo kao država ispunili obvezu koja proizlazi iz presude Europskog suda za ljudska prava. To mi moramo napraviti i kažem ne prihvaćam i ne mogu se složiti sa prijedlogom pustimo nek stvari idu kako idu, možda će ti ljudi jedno vrijeme, svako će od nas jednom umrijeti pa će se riješiti problem sam po sebi. To je za mene, pogotovo za državu jednostavno neprihvatljivo da se država uopće može reći da bi na takav način riješila jedan gorući problem na svom prostoru.
Hvala lijepa. Gospodin Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Bačić, vidim ja da ni vi sami niste uvjereni u kvalitetu ovog zakona, šteta je što nema tu gospodina Štromara da brani ovaj svoj zakon nego to morate vi činiti, pri čemu dosta se tu manipulira i sa ovom presudom Statile jer naime istovremeno u izvješću posebne izvjestiteljice za stanovanje UN-a RAchel Lovnik Vladi RH decidirano se kaže, citiram „da se stanarsko pravo svima mora priznati i omogućiti otkup po povoljnijim uvjetima bez ikakve diskriminacije“. Također vidi se da se ovim zakonom krši i članak 8. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i članak 34. Ustava RH da je dom neprovediv. Kada kažem da se manipulira presudom Europskog suda za ljudska prava, a pri tome se istovremeno ignorira presuda Europskog suda za ljudska prava koja štiti pravo na dom, naime u toj presudi STatileo na koji se stalno pozivaju inicijatori ovog Štromarovog zakona, jednostavno se tumači i definitivno se ne radi o tome da je u toj presudi rečeno na koji način ovo treba riješiti. Dakle ona samo identificira nedostatke postojećeg zakonodavstva i ni na koji način ne nalaže Hrvatskoj da taj problem riješi izbacivanjem gotovo 10000 ljudi na ulici, a istovremeno potpuno se zanemaruje, jedna druga presuda, Lemo i drugi protiv Hrvatske, koja sankcionira upravo Hrvatsku radi protupravnog oduzimanja posjeda zaštićenim najmoprimcima i štiti njihovog pravno na dom. Dakle, u slučaju prihvaćanja ovakvog zakona, sigurno bi bio veliki broj tužbi upravo po toj osnovi. Dakle, ono što moramo još jedanput reći, ovaj se problem ne može riješiti unificirano, zato što i među vlasnicima ovih stanova, dio njih je već zapravo obeštećen jer je kupio drugi stan zato što je vrlo mali broj ljudi ostao zaista sa pravom, da im se u potpunosti obešteti u vrijednosti oduzete imovine. I mi smo kroz naše prijedloge nudili rješenja, koja nadam se da će se do drugog čitanja ugraditi u zakon.
Bačić, odgovor.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Jovanović, pa da li je tu ministar Štroman ili nije, to možemo raspravljati, ja mislim da prilično, suvremeno, kolega Uhlir jest u ovoj temi i na sva pitanja, dvojbe itekako može relevantno odgovarati i mislim da tu nećemo što se tiče vlade trpiti, da nećemo moći imati kvalitetne odgovore. Pa ja bi vas pozvao, kolega Jovanoviću, ok, vi se ne slažete, vi mislite da ovo nije dobro, ali dajte, evo, napravite vi jedan prijedlog koji bi vodio računa o jednoj kategoriji prava i o drugoj kategoriji prava, a da sve to ne svalite cijeli taj problem na državu, odnosno, bilo bi rješenje, ispada po vama, da država napravi 3000 novih stanova u ovom trenutku i da ih, i da omogući svima, da se jednostavno ti stanovi zamjene. Ja mislim da je ovim mjerama koje su preložene i sa rješenjima koja su dana i sa one koje bismo trebali u ovoj raspravi svi doprinijeti na način da damo nekakva rješenja, da ovaj zakon, po meni može odgovoriti, na ta dva zahtjeva i bivših, odnosno, vlasnika stanova i zaštićenih stanara.
Hvala. Gospodin Stazić. Izvolite.
Čitajući prijedlog Zakona, ja sam najprije mislio da sam nešto propustio pročitati ili shvatiti iz tog zakona. Onda slušajući kolegu Uhlira, sam pomislio da možda nisam dobro razumio što čovjek govori. Ali, nakon vaš rasprava mi je jasno, da sam sve dobro shvatio. Vi priznajete da vi za jednu grupaciju ljudi nemate pojma što će biti nakon 5 g. Vi ćete se pobrinuti za socijalnu ugrožene i naravno za branitelje i članove njihovih obitelji, a šta je s onima koji ne spadaju ni u jednu od tih kategorija. Vi ovdje priznajete, govoreći u ime svoga kluba, da ne znate, trenutno ne znate, ali da imate 5 g. vremena da to pitanje riješite i kažete obećajte, pa nećemo spavati tih 5 g. Od 28 g. postojanje Hrvatske države, HDZ je 20 g. na vlasti. Pa tih ste 20 g. valjda prespavali, spavali ste kad to do sad niste riješili. Dobro ja pretpostavljam da ste se naspavali u tih 20 g. pa da ćete se kada se probudite možda ipak u ovih 5 g. nešto riješi. Ja ne znam kako ćete vi spavati, ali ljudi koji nisu branitelji i članovi njihovih obitelji i koji nisu socijalni slučajevi, ali su zaštićeni najmoprimci, boga mi spavati neće dok je HDZ na vlasti.
Hvala lijepo. Izvolite odgovor.
Znate što kolega Stazić, nakon što ste pročitali zakon, nakon što ste saslušali kolegu Uhlira, nakon što ste saslušali mene, još uvijek nemate pojma što ovaj zakon donosi. Kao što ste rekli, da niste znali ni nakon što ste ga pročitali ne znate još uvijek, a to je da ako se ništa ne riješi, da će nastradati zaštićeni najmoprimci, to vi ne razumijete. Ako se ništa ne poduzme stradavati će zaštićeni najmoprimci, a vlasnici stanova će svoja potraživanja uzimati državi, kao što je u slučaju … [[Govornik se ne razumije.]] Država će obeštetiti, iz tužbom jednom za drugom, plaćati ono što ne rješava, a slušajući vas ne mogu riješiti ništa. I onda će država lijepo tužbu po tužbu iz državnog proračuna obeštećivati vlasnike, eto to je vaš prijedlog, da se ne radi ništa, da ud polako jednog po jednog deložira, a da dok se to ne događa, vlasnici stanova se polako namiruju u državnom proračunu. To je rješenje, to je prijedlog ako ne činimo ništa. A ja se slažem s time da mi moramo nešto napraviti, da nas ne bi vlasnici tužili a da zaštićeni najmoprimci ne ostanu bez stana, nego da im država sa mjerama koje ima i za koje se ja zalažem, omogući da to svoje stanarsko pravo i nakon 1. srpnja imaju. Pa ako će ono biti, hoće li oni biti vlasnici nekih novih stanova, po ovim modelima ili će im država … [[Govornik se ne razumije.]] nekom drugom to omogućiti da nastave imati, biti u najmu, državnog stana, kako oni odluče. Ali da bi oni to mogli odlučiti, mi moramo nešto napraviti. Ako budemo ne radili ništa, nego spavali, kao što ste vi spavali i kao što sada spavate, još se niste probudili, oni će imati i dalje probleme i jedni i drugi.
Nemojmo govoriti toliko o spavanju. Gospođo Alfirev. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi kolega Bačić. Dakle, da točno je da treba nešto napraviti i to nitko dakle, nitko tu nema dvojbe i zaista točno stoji teza da je ovo jedna vrlo vrlo osjetljiva situacija i u kojoj su zaista dvije strane od kojih ni jedna nije zadovoljno i upravo zbog toga ne mogu se složiti s vama s onim što ste rekli, a rekli ste da analiza nije bitno, eto tim riječima. Da vam je svejedno da li ima koji je broj, koja je brojka tih stanova, što znači da nije važno u kakvim su odnosima trenutno. Tu se ne slažem s vama i rekli dakle, još nekoliko puta ste spomenuli da ćete dakle, da je ovo zakon koji je nekakav temelj i da ćete onda u hodu to rješavati. Upravo suprotno. Dakle, ovome je trebala prethoditi jedna dobra temeljna rasprava, jedan dogovor, dogovor sukobljenih ili suprotnih strana i tada napraviti zakon koji će imati rješenja. Ovaj zakon to nema. Ovaj zakon na žalost, a to se vidi i po današnjim prosvjedima ispred Sabora, dakle vidi se da nisu ponuđena rješenja koja će donijeti ono što je, nije ponuđen okvir koji će biti, kojim će biti zadovoljene obje strane a to moramo postići. Jer nakon pet godina mi ćemo imati, možda ne sve ali će jedan broj biti socijalnih slučajeva ako budemo ovako napravili.
Hvala. Gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo Alfirev, Bogu hvala da se vi ne slažete sa stavom vašeg kluba, da ne treba raditi ništa. To je već jako puno. S druge strane, rekao sam da je manje važno gotovo i nevažno je li 2700 ili 2900 stanova, jer svijet ne počinje s nama ovim sazivom Sabora niti s nama zastupnicima. Hrvatska ne počinje sa nama. Već je niz, to sam i rekao, postoje tri načina prikupljanja tih podataka i po meni onaj kojeg ministarstvo, s kojim ministarstvo raspolaže iz 2005. godine kada su i jedne i druge udruge davale podatke nekako najbliži i najstvarniji i više držim do njega nego na onaj koji je službeni, a koji proizlazi iz popisa stanovništva 2011. godine gdje se govori o 2700 stanova. Jer način na koji popisivači ulaze u kuće pitaju jeste li zaštićeni, niste zaštićeni stanar to starijim ljudima itd. pitanje koliko je to točan podatak. Ja više, jer polažem na podatak koji je bio u ministarstvu, koji je govorio o 2500, 600 stanova. Dakle, nije po meni bitno je li ih je 2600, 2700 znamo fond stanova. Uz sto, dvjesto stanova možda dok prikupimo te podatke će se od početka do kraja prikupljanja opet dijelom izmijeniti. To sam htio reći da nije važno Ali ako znamo da je to 3000 stanova i ako znamo da smo 12000 stanova u međuvremenu sa nekakvim mjerama Vlade realizirali, da nam je to dovoljan podatak da znamo koliko bi državu to koštalo ako bi krenula nakon analize koju sam također rekao da je napravi i predložio sam APN može odlučiti kako i na koji način će slučaj po slučaj rješavati i koliko će to onda koštati državu ako se uputimo na jednu od tih mjera koje su sada državi na raspolaganju.
Hvala. Gospodin Đakić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Bačiću zaboravili ste pogledati u državnu statistiku iz 2002. godine koja govori sljedeće. Državni zavod je zaključio u popisu i na uzorku od 3009 zaštićenih najmoprimaca za navedene zaštićene najamnine vrijedi sljedeće, da 1083 ili 35,99% zaštićenih najmoprimaca ima vlastiti stan ili kuću i živi u tuđem još uvijek, da 316 ili 10,50% njih ima dva vlastita stana i kuću i živi u tuđem, da 105 ih ili 3,49% ima tri vlastita stana ili kuću i živi u tuđem. To su statistički podaci Državnog zavoda iz 2002. godine. Znači više od polovice tih zaštićenih najmoprimaca ima druge vlastite nekretnine, a žive u tuđem. Po ovom zakonu oni imaju rok od 6 mjeseci da se isele. Branitelji u ovoj populaciji samo ih je 19, tj. branitelja, obitelji poginulih, smrtno stradalih ili umrlih hrvatskih branitelja ili hrvatskih ratnih vojnih invalida, samo ih je 19. Što o njima govori Zakon o braniteljima? Oni nemaju pravo na stambeno zbrinjavanje ako su korisnici u svojstvu zaštićenog najmoprimca na neodređeno vrijeme, osim ako taj stan vrati u roku od 6 mjeseci od donošenja rješenja o pravu na stambeno zbrinjavanje. To piše o braniteljima. Jednako tako i socijalni slučajevi. Ostalo vam je negdje 1700 po ovom mojoj računici onih koje treba zbrinuti. Mislim da država za to ima snage.
Gospodin Bačić.
Kolega Đakić rekao sam nešto u ime kluba o tome. Nisam siguran u ovom trenutku bi li se upuštao u brojanje krvnih zrnaca zaštićenih najmoprimaca, jer najprije to je stvar pravosuđa. Prema sadašnjem, čini mi se koliko poznajem ove zakone, prema sadašnjem stanju stvari za zaštićene najmoprimce koji imaju takve stanove u svom vlasništvu mislim da bi pravosuđe reagiralo na način da bi mu onda uzeli ovaj stan u kojem je zaštićeni najmoprimac, čini mi se. Čini mi se, neću to, ne bih zbog toga stavio glavu na panj ali čini mi se da bi tu tako bilo. Isto kao što kada upadam u zamku brojanja krvnih zrnaca zaštićenim najmoprimcima onda se postavlja pitanje što sa onim vlasnicima stanova koji su koristili Zakon o kupnji društvenih stanova. Tako da mi se čini da bimo tu možda upadali onda u ove, u zamke tako da, meni se o tome još treba dobro razmisliti. Ja govorim u načelu, a to je ti imaš stanarsko pravo, a ja imam pravo vlasništva i u sudaru ta dva prava država mora naći balans kako i na koji način reagirati, a čini mi se da je ovo podredna skalina, stepenica o kojoj treba razmišljati.
Hvala lijepo gospodin Mišić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Bačiću, da prosvjednici su bili danas navodno i o tome se već priča Međutim, prije 3-4 mjeseca kad su bili prosvjedi vlasnika ovdje na Trgu svetog Marka, nitko nije došao niti se o tome uopće pričalo. Jedna vlasnica mi je tada rekla, nas je bilo 3-4 ovdje iz Sabora, je rekla meni ovako: Ilica 160 i neki broj sličan, kaže vlasnica, u mom stanu drži mačke, ne da mi ući unutra, naravno i ima svoju nekretninu, ali meni ne dozvoli doći u svoje. Pa stoga, upozoravamo, evo i sada, kolega je rekao, tko ima stanove, kuće i još drži tuđe vlasništvo, naravno svi znamo kako stečeno, naravno svi znamo po zakonu da je vlasništvo – vlasništvo, jedina istina, oteto. Država tu mora biti odlučnija prema takvim. A oni koji stvarno nemaju ništa, pokušajte im pomoći i riješiti njihov problem. Naravno, sad ćemo svi plakati nad sudbinama određenih ljudi. Prije 70 godina nije nitko plakao, nitko ih nije pitao. Samo su bili sretni ako su spasili glavu, ako nisu ostali još bez glave, nisu bili ubijeni, ali nakon 70 godina, 60-70 godina pokušavamo to riješiti i opet imamo problem. Mi svi ovdje u ovom Saboru i ovo naše društvo mora shvatiti, sve što je oteto je prokleto i to se i sada dokazuje. Naravno, ima boga koja rješava i Vlade i stranke i države i teritorij i sve ostalo. I mi moramo samo pošteno nastupiti i prema tim ljudima koji će danas sutra možda biti izbačeni iz tuđih vlasništva, ne trebamo mi biti idioti kao što su bili oni. Naravno, ne treba se tako vraćati. Ali vlasništvo, pod broj 1 je samo istina i tu nema druge priče.
Hvala. Odgovor. Gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Mišić. Ima u ovom velikom problemu svakakovih sudbina. Ja nisam od onih koji mijenjaju stav, da mu stav određuje zadnja informacija koju čuje jer kad slušate jednu kategoriju građana, ima tamo doista teških slučajeva i treba s priličnom dozom razumijevanja saslušati i valorizirati, a isto tako ima i sudbina vrlo teških, tragičnih i svega onoga što se događalo na drugoj strani. Ako upadnemo u zamku slušajući pojedinačne sudbine, onda ćemo se raspršiti u ovoj raspravi i nećemo ovaj veliki problem u državi riješiti. Po meni, moramo se držati načela koja vrijede prema Ustavu. A to je da je to pravo zagarantirano pravo vlasništva i da postoji pravo stanara na zaštićeni položaj i da država koja je sukrivac bilo ona kojoj je vlasništvo oduzela, bila ova koja još uvijek nije riješila pitanje zaštićenih najmoprimaca, moramo danas trezveno, mirno bez ulaženja, što sam malo prije rekao, i prebrojavanja krvnih zrnaca svakog pojedinog slučaja dati jedan pametan i vrijedan prijedlog. Rekao sam, ovo je po meni temelj koji uz nekakve promjene, po meni može u idućih 5 godina konačno ga riješiti. Ako ne priđemo i ne prihvatimo ovo kao dobru podlogu, samo ćemo slegnut ramenima i ovo će dočekat nekog drugo, ali se neće riješiti. Zato je dobro da danas o ovome raspravljamo. Bilo bi bolje da je to riješeno prije 20 godina, ali evo. Da je bilo lakše, ne bi dočekalo nas.
Hvala lijepa. Gospodin Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bačić, evo, nakon skoro 4 sata, 3 kluba, 50-ak replika, ja na žalost, još nisam čuo niti jedno konkretno rješenje, prijedlog. Vi ste u raspravi u ime kluba, ako ništa drugo, pokušali otvoriti nekoliko pitanja, koja naprosto ne možemo, ako ih ne otvorimo, ne možemo riješiti problem. Jer ovdje nema unificiranog rješenje. Ovdje svaki predmet je dvije ljudske sudbine. Govorim o nosiocima i uz njih još nekoliko i različite situacije. I zato mislim da bi možda bilo najbolje da u ovaj Zakon ugradimo jedan članak, da u roku od 90 ili 120 dana svi vlasnici i najmoprimci su dužni prijaviti APN-u ili nekome nešto to, da dobijemo jednu cjelovitu sliku. I ono osnovno načelo čega se u ovoj cijeloj priči treba držati, to je ono da je ovo socijalna država. Da oni koji su socijalno ugroženi naprosto njihov boravak ili njihovo stambeno pitanje ne smije doći u ni u kojem slučaju u pitanje. Druga stvar, hajmo budimo pošteni prema sebi i prema narodu kojega zastupamo. Mi ovdje govorimo o nekretninama koje iskreno govoreći vrijede neke od njih po 300, 400, 500 tisuća eura. Neke, što se ono kaže, vrijede toliko da ne bi na njih niti hrđavi bicikl naslonio. Prema tome, ni po tom osnovu ne možemo raspravljati. I logična stvar, ako je netko u centru grada Zagreba, u stanu od 100 i još nešto kvadrata, da njemu da date ne znam šta, njega neće zadovoljiti. A isto tako, onaj koji je vlasnik tog stana osjeća se užasno pogođen jer to je njegovo. To nisu njegovi preci ukrali, nego su to stekli. Dakle, niz stvari, niz problematičnih pitanja i ovdje nažalost, u ovoj Sabornici jedna strana štiti isključivo jednu skupinu. Vi ste u ime kluba pokušali se ravnopravno postaviti na jednu i drugu stranu svjesni činjenice i problema, ali bez točne analitike, nažalost nećemo uspjet riješit ništa.
Hvala. Nemamo vremena. Odgovor, gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker. Slažem se s vama. Sad je pitanje Vlade hoće li ovo što smo ja i što ste vi predložili osmisliti na način da to bude prije ili nakon 2. čitanja, odnosno konačnog Prijedloga zakona, ali je neophodno, što se vi rekli, svaki je predmet za sebe, svaka je sudbina sudbina za sebe i treba, ja mislim da je to APN mjesto i adresa gdje treba krenuti u rješavanje jednog po jednog. Da bi se to moglo napraviti, to je ono što važno, ovaj Zakon daje taj jedan predah od 5 godina u kojemu doduše stanari će plaćati godišnje 20% veću stanarinu od ove zajamčene ali će omogućiti da se s druge strane sudski sporovi zalede ako tako mogu reći, kako bi se s druge strane država mogla kroz svoju agenciju iznaći, vidjeti, upravljati cijelim procesom i to je, to se s vama slažem, to je naš prijedlog da se ne oslonimo samo na jednu stranu u ovom sporu ili u ovom predmetu ili kako ga već, procesu.
I na kraju gospođa Komparić Devčić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Bačić, ono što ste vi u svom izlaganju u ime kluba rekli i pokušavate uporno imputirati ovoj strani sabornici, a to je da mi štitimo isključivo samo jednu kategoriju u ovom odnosu i broj 2. da nismo davali konstruktivne prijedloge. Prvo A da nismo davali ni jedan konstruktivan prijedlog, prvo, dakle, mi ovdje nismo do sada štitili samo isključivo jednu, za razliku od ovog zakona i vas koji zapravo štitite jednu kategoriju. I što se tiče prijedloga, cijelo vrijeme ovdje, vrlo jasno pokušavamo komunicirati sljedeće, ja ću reći u svoje osobno ime. Da, vlasništvo vratiti vlasnicima i B da država treba pronaći način u ovom zakonu, odmah eksplicite reći, kako će obešteti te ljude koji su sada zaštićeni stanari. Jer vi nama sada objašnjavate da će sljedećih 5 g. se pokušati pronaći rješenje, da ćemo pokušati iznaći rješenje, napraviti ćemo najbolje što je moguće, šta ako se za 5 g. za istinu ništa ne desi. Šta ako za 5 g. ti ljudi izlete na ulicu? Gdje u ovom zakonu piše da će oni sigurno biti zaštićeni? To ne piše nigdje i to je ono što mi tražimo danas i cijelo vrijeme samo o tome govorimo. Ovdje to u ovom zakonu nigdje ne piše, osim načelno na 5 str. da ćete sav teret prebaciti na jedinice lokalne samouprave. A šta ako jedinice lokalne samouprave to ne mogu podnijeti? Što ako oni nemaju nikakvu fiskalnu kapacitet da grade stanove? Što ako oni nemaju stanove gdje će smjestiti te ljude? Ako je država dovela do ovoga do čega je dovela '94. ili '96. g. onda isto tako smatramo da država to treba i riješiti.
Hvala gospođa Komparić, hvala. Gospodin Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice, ne štitimo mi tu jednu kategoriju, nego njih štiti Ustav, a vi ste prisegnuli da ćete poštivati Ustav. Prema tome, onda, nemojte nama imputirati, ako branimo ustavnu kategoriju prava vlasništva koju zato što mi nismo kao država nismo štili, morao je štiti Europski sud za ljudska prava u Strasbourgu. I umjesto da sada mi konačno preuzmemo tu odgovornost, za što smo položili prisegu? Da ćemo poštivati ustav. Vi bi sada sa vašim prijedlogom kluba, ono rekli, pusti vodu, dok majstori odu. Prema tome, to tako ne možemo, mi moramo i vi i ja, moramo preuzeti odgovornost, da štitimo taj Ustav i štitimo prava onih koji su koji pravo imaju a ne konzumiraju ga i s time su obespravljeni, ali da pri tome ne napravimo drugi nepravdu, odnosno, da učinimo, da ljudi koji imaju to stanarsko pravo, da im država sa različitim modelima i pristupima omogući da koristi i dalje budu u poziciji da su u najmu ili da mogu sa nekim mjerama, da mogu s drugim mjerama kupiti stan po nekom od modela koji su u ovom trenutku u Hrvatskoj. Hvala.
Koji članak, gospođo Komparić?
… [[Govornik naknadno uključen.]] predsjedniče, stavak … [[Govornik se ne razumije.]] omalovažava ili vrijeđa predsjednika ili druge zastupnike. Kolega Bačić je vrlo jasno meni rekao, da ja ne poštujem Ustav, pokušavajući cijelo vrijeme naći čl.3. točno sam znala na što će se htjeti pozvati, gdje piše da je dakle, vlasništvo neotuđivo. Ali, između ostalog piše da je ova država i socijalna pravda, sloboda, jednakost i socijalna pravda. Prema tome, dakle, ti ljudi, kojeg ćemo izbaciti na ulicu za 5 g. nemaju Ustavom zagarantirano socijalnu pravdu, to sam vam ja pokušala reći.
Šta kažete gospođo Komparić, idemo dalje? Dobro. Čak sam izgubio spisak, a gotovo je, gospodine … [[Govornik se ne razumije.]] gotovi smo, da bacio sam ga. Državni tajnik ima svojih 5 minuta, izvolite.
… [[Govornik se ne razumije.]] evo uzeo sam par minuta, možda opet da usmjerim malo raspravu, dakle, nekih zastupnika nema ovdje s kojima bi rado dao odgovor i malo ih pokušao usmjeriti da idemo svi u konstruktivnom smjeru. Gospodin Hrelja je rekao, da li vlasnici će jednom dobiti svoje stanove, pa znači, ne treba ih opće brinuti o njima. Imamo presudu Europskog suda za ljudska prava, podsjećam cijelo vrijeme, ajmo razgovarati o okviru koji nam je postavljen. O ovom predmetu, ne možemo razmišljati out of the box, samo u okviru kojeg nam je postavljen i unutar njega tražiti rješenje. Pravo na dom je jednako pravo vlasništva, nije, nije. Presude koje je spominjao gospodin Jovanović, jel ja imamo protiv RH, treba ih pročitati, mi smo ih pročitali, tražili smo pravna tumačenja i od pravne zastupnice naše pred Europskim sudom za ljudska prava. Tamo se govori o društvenom stanu i pravu na dom, a u drugom slučaju se govori o privatnom stanu i pravu na dom. Sud drugačije sudi u različitim slučajevima. Pravo na dom, pravo vlasništva nije jednako. Da li opterećivati jedinice lokalne samouprave, kao što predlaže gospođa Mrak Taritaš, malo više uključiti jedinice lokalne samouprave, kolega Babić kaže, nikakvo opterećivati jedinice lokalne samouprave. Dakle svaki puta kada govorimo o ovom problemu problem je sada malo drugačiji nego što je bio do 2014. godine kada nije bilo presude iz Europskog suda za ljudska prava. Mi sada trebamo naći rješenje, mi sada ne možemo odgađati dalje. U ovom prijedlogu zakona je niz rješenja postavljeno da nitko ne bi trebao se naći na ulici, ali baš nitko samo treba uz malo dobre volje to čitati. Ako se može ispraviti nešto, doraditi dapače, danas smo čuli dva dobra prijedlog od gospodina Miće Batinića i od gospodina Bačića, dobri prijedlozi nešto nam je promaklo. Ok popraviti ćemo to zato i služe dva čitanja da razgovaramo o tome. Gospodin Stazić je rekao nema se rješenje za zaštićene. Ma kako nema, pa zakon brine o tome, mi izvršavamo presude Europskog suda za ljudska prava, to radimo, nudimo niz rješenja za zaštićene da se ne bi našli na cesti. Prednost u svim državnim programima u svim najam, kupoprodaja sve šta god država ima, a radi vidite da ima programa različitih, POS, POS plus, POS najam, POS gradnja kuće u sve se to može uključiti. Zašto to odbacivati samo kao to nije ništa. Obešteti zaštićene najmoprimce gospođo KOmparić, obeštetiti je možda kriva riječ. Jeste ja sam točno zapisao, treba reći možda način zamjenska rješenja, ali obeštetiti nema razloga da se nekoga obeštećuje, tako da je to jedan težak pojam koji je upotrjebljen. I još bih jedanput pročitao presudu Europskog suda za ljudska prava u tri točke. Neodrživo je neograničeno trajanje ugovora o najmu, znači mora se to prekinuti, prevodim, vrlo restriktivno postavljanje mogućnosti za raskid ugovora o najmu, mora se omogućiti lakše raskid. Neprimjereno niska najamnina, dakle to sve kada se pročita uz naš Ustav vrlo jasno su okviri postavljeni. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo pet replika. Prvo gospodin Stazić.
Kažete nitko neće na ulicu i zakon se brine o zaštićenom najmoprimcu. E pa da ne biste vi gospodine Uhlir i Bačić vaš odvjetnik i dalje obmanjivali zaštićene najmoprimce ja ću pročitati što piše u zakonu kojeg predlažete. „Zaštićeni najmoprimac i zaštićeni podstanari iz stavka 1. ovog članka kojima je prestalo pravo na zaštićenu najamninu i druga pravo i tako dužno su iseliti iz stana najkasnije do 1. srpnja 2023. godine ako s najmodavcem odnosno vlasnikom stana nisu sklopili novi ugovor o najmu stana ili ako ovim zakonom nije propisano drugačije“, a propisano je da će o tome eventualno ako bude imala jedinice lokalne samouprave brinut. „Ako se najmoprimac zaštićeni podstanar odnosno … najmoprimac ne iseli iz stana u ovom roku, najmodavac odnosno vlasnik stana može nadležnom sudu podnijeti tužbu na iseljenje iz stana“. Sud će donijeti presudu da ovaj mora iseliti iz stana i on će završiti na ulici. I mene ovaj zakon više podsjeća na rasne zakone NDH o Židovima koji su ih tjerali na ulicu po zakonu, rasnom zakonu koji je pisao Mile Budak doglavnik po kojem se danas nazivaju ulice i trgovi u Hrvatskoj, takav je vaš zakon.
Tiho, molim vas tiho. Gospodin Stazić ne čini vam se da ste pretjerali? Ne, jer tu se ne radi o nikakvim rasama o nikakvim, ja vam neću dati opomenu, ali ste ipak pretjerali. Ne neću mu dati opomenu tako da bismo mogli ići dalje, ali pretjerali ste. Odgovor gospodine Uhlir. Izvolite.
Gledajte, koliko god ja pokušavam zadržati stav uravnotežen pokušat naći rješenja, ali na ovaj način se ne mogu nać rješenja. Dakle u vašoj replici na moj izlazak za govornicu vi ste izašli iz postavljenog okvira Europskog suda za ljudska prava iz okvira. Dakle ovo rješenje je u okviru, ne možete mi pobijat to u okviru. Znači van okvira europske presude se ne može izać, mi možemo tražiti alternativna rješenja i ona su ponuđena. Ti koji će trebat izać ako ne uspiju sklopiti ugovor o najmu, a ugovor o zaštićenom najmoprimstvu se mora prekinuti to je presuda i ne mogu ostati u tim stanovima, to se mora prekinut, to je presuda, to je izvršenje presude, a u nastavku nude se rješenja, cijela paleta rješenja se nudi uz malu aktivnost jednih i drugih.
Idemo dalje, gospodin Vedran Babić.
Hvala potpredsjedniče. Pa evo odmah da otklonimo dvojbu, nisam ja rekao da jedinice lokalne samouprave ne trebaju sudjelovati u tome, one svakako trebaju, one jesu naplatile dio novca od prodaje društvenih stanova, neke stvarno nisu ni vratile onaj dio što su trebale u proračun. Činjenica je da se radi o velikom novcu, da zakon iz '96. godine je to i propisao, nismo se toga držali, ali vrijeme je da se te nepravde isprave. Što se tiče presude Statileo koju toliko spominjete u njoj nigdje ne piše kako ćemo rješavati ovaj problem. Ne postoje ni druge presude koje idu u korist zaštićenih najmoprimaca, ali suština svega je da ne možemo otvoriti prvo čitanje zakona, a da se ne vidi ni na tragu pravo rješenje da ljudi nakon pet godina ne završe na ulici. To vam je rekao i koalicijski partner kolega Bačić u ovoj raspravi. Hvala.
Hvala i vama. Hoćete odgovoriti ili idemo dalje? Hoćete odgovoriti. Izvolite.
Po enti puta danas, presuda STatileo traži izvršenje. Naravno da ne piše do zadnjeg zareza tko mora kuda, ali traži da se to pitanje riješi, da se prekinu statusi traži. Što to znači u prevedenom smislu? Da se prekinu statusi, da ne mogu trajati neograničeno, to traži presuda. Kako da to prevedem na koji jezik? To je jedna stvar. Druga stvar, paleta proizvoda, paleta varijanti se nudi uz malu aktivnost jedne i druge strane. I zato postoji dva puta po pet godina prijelaznog perioda. Ne siječe se stvar momentalno, dva puta po pet godina da se pronalaze sva rješenja koja su ponuđena. I uvijek pravo prvenstva.
Hvala lijepa. Gospođa Komparić-Devčić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja se ispričavam ako sam upotrijebila težak izraz obeštetiti. Zapravo htjela sam reći da je tim ljudima koji su sada zaštićeni najmoprimci treba osigurati dom. Evo, možda je to finije, možda to ljepše zvuči, ali njima treba osigurati dom. I meni je neobično da mi ovdje danas pričamo, a da vi državni tajniče cijelo vrijeme pokušavate izokretat priču. Ili vi nas ne čujete ili vi nas ne slušate. Dakle, nitko od nas nije rekao da ova situacija treba trajati do vijeka. Dakle, situacija je izuzetno nepravedna prema svima. Nekad negdje je nekome oduzeta vlasništvo ili imovina, useljeni su neki drugi ljudi u tu njihovu imovinu. Ti ljudi su sada unutra. Ovi ne mogu doći do svoje imovine. Dakle, mi jesmo za to da se ljudima vrati imovina, ali smo isto tako za to da država jasno propiše u ovom zakonu kako će ti ljudi koji će biti izbačeni iz tih stanova ili će izaći dobrovoljno nebitno, će dobiti dom krov nad glavom. Evo to je jedino što mi tražimo i cijelo vrijeme to pokušavamo dobiti. Dakle, to što ovdje piše da će jedinica lokalne samouprave biti zadužena za nešto može dio bit, ali ne možemo prebaciti sve na jedinice lokalne samouprave. Mi samo prebacujemo na nekog drugog. Država mora riješiti problem ovih četiri tisuće ljudi na ovaj ili onaj način, ali mora pisati konkretno, moramo točno znati i ti ljudi moraju točno znati šta ih čeka. Samo to tražimo.
Izvolite gospodine državni tajniče.
Hvala lijepo. Evo pročitat ću vam rješenje. 28h. članak. Zaštićeni najmoprimac i zaštićeni podstanar u stanu koji nije vlasništvo jedinice lokalne samouprave, jedinice područne i regionalne samouprave Republike Hrvatske ima pod jednakim uvjetima prednost pred drugim zainteresiranim osobama prilikom davanja stanova u najam ili prodaje stana koja se provodi na temelju propisa kojima se uređuje društveno poticajna stranogradnja, te davanje u najam ili prodaje stana ako je u vlasništvu jedinice lokalne samouprave, jedinice područne, regionalne koji se daje u najam ili prodaje. To su sve rješenja. Danas je gospodin Bačić rekao da uključimo. Ima razlog zašto nismo uključili, nismo zaboravili ali Zakon o subvencioniranju stambenih kredita je bio namijenjen kao jednokratni, jednogodišnji zakon. Idemo s njime dalje. Nema razloga da se tu ne nađe unutra. Dakle, proširenje lepeze. Ono što se nudi, nudi se ne to da država nekog za ruku vodi u stan novi, nego se nudi lepeza rješenja. To se nudi.
Gospodin Ronko, izvolite.
Ovo je preozbiljna stvar da bi se možda tako olako nosili prema ovom problemu. Naime, kad donosimo zakon ne znamo na temelju kojih činjenica, da li su podaci 2002., da li su 2005., da li su 2011., 2016. kad je zadnji put ovo usklađeno mi o tom ne znamo. Ne znamo ni koliki je taj ceh jel' on 350000, 250000 eura, 150000 itd. On meni, taj zakon meni više ide u rang obiteljskog zakona Nadi Murganić i ovdje je više prijedlog i premijeru i ministru da ovaj zakon povuku i da ga naprave kako bog zapovijeda. No kad je već riječ o vlasništvu i najmoprimcima, ponukan onim kako su prošli moji preci, za mene je vlasništvo svetinja i dakle ni jednog trenutka ne sporim ni jednom vlasniku njegovo vlasništvo. Međutim, kod najmoprimca bi trebalo biti u ovom zakonu ugrađeno jasno i glasno ako ćemo mu rješavati alternativu, ne obeštećenje, nego ako ćemo rješavati njegovu alternativu sa pet, šest prijedloga koliko ste vi rekli da mi to jasno naznačimo. Ali isto tako i da naznačimo pod kakvim uvjetima, pod povoljnim uvjetima kao što su bili '91. kad se arčilo društveni kapital. To je ono što nama fali. Ne može biti, netko će dobit kredit, šta mu vredi kredit kad ga ne može dignit, kad je to enormno visoki iznos itd. Dakle, tu bismo morali naći nekakvo rješenje. I naravno sve ukinuti kada je u pitanju jedinica lokalne samouprave. Država je kumovala i ona prije i ova sad. Država je naplaćivala kad se prodavali društveni stanovi i država neka izvoli izmiriti ove najmoprimce koji jesu i tu bih ja rekao točka.
Hvala. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa to je već malo konkretnije, ali to smo i danas čuli već takav jedan prijedlog, da zapravo država treba odraditi, izjednačiti prava osoba koje su sada zaštićeni najmoprimci u privatnim stanovima sa osobama koje su otkupljivale stanove po Zakonu o prodaji društvenih stanova. Ja sam u uvodnom govoru rekao da to otvara niz drugih pitanja i da onda nema kraja zato što je tada kada je država prodavala te stanove, društvene stanove to radila iz jednog racionalnog razloga kao dobar gospodar, da se riješi troškova koje ima s tim stanovima i da zaradi na njima. Sasvim druga logika je ovo sada. Znači ta dva spajanja nemaju nikakvog smisla logičkog. Ako mi prekršimo logiku, onda otvaramo sva druga pitanja. Ja sam vam pročitao isto danas podatke o tome još ću jednom, možda niste bili u ni jednom trenutku ovdje. 91. godine bilo je u Hrvatskoj 1 575 644 stanova, ukupno fond stanogradnje. Od toga 393 242 društvena. Pazite sad ovo, 5 puta manje društvenih. Od tih 5 puta manje, još 20% nije otkupilo, a imali su pravo. Znači 75 000 imamo još osoba u društvenim stanovima nekima, državnim, gradskim koji nisu htjeli otkupiti to nikad. Znači to je jedna mala skupina koja bi se sada proširila još više a ovih milijun i pol koji su sami rješavali stambena pitanja, njih ćemo staviti po strani. E tu je sad ta nepravedna druga odluka koja bi se desila.
Hvala. I na kraju gospodin Mrsić.
uvaženi potpredsjedniče, jedna kvačica manje, Mrsić, bez –š.
Gospodin Mrsić, molim vas da se oduzima vrijeme, izvolite.
Hvala lijepa, valjda ima i Mršića. Uvaženi gospodine tajniče, pa cijelo se vrijeme pozivate na presudu Europskog suda ali koliko ja znam, presuda Europskog suda nema rok izvršenja. Ne piše vam točno daje to sada u ovo vrijeme. dakle, vi taj rok morate zadovoljiti, morate presudu ispoštovati, ali to ne mora biti sada odmah nego će biti za 20 godina, ali se ona mora ispoštovati, ali nema točno roka daje to 6 mjeseci, 12 mjeseci, 24 mjeseca od donošenja presude. Prema tome, nemojte se skrivati iza toga. Očito da ovdje postoje neke druge skrivene namjere zašto se ovaj zakon sada gura. Svaka pametna vlast i odlučna vlast bi ovaj zakon povukla i ne bi ga davala u ovo vrijeme nego bi izašla sa smislenim rješenjem. Ovo što vi nudite nije smisleno rješenje zato što s jedne strane opet bacate kost između najmoprimaca i vlasnika, a ovdje je jedino država ta koja je trebala odreagirati. Da ste došli sa prijedlogom zakona u kojem se formira fond ili nazovite ga kako god hoćete, za obeštećenje vlasnika jer smo tako obeštetili i Crkvu, obeštetili smo i određene vlasnike tvornica, dakle, ovo je potpuno isto, privatno vlasništvo je privatno vlasništvo. Da ste došli sa fondom i evo vam konkretan prijedlog, da ste došli sa fondom gdje bi u tom fondu obeštetili u realnom vrijednosti vlasnike, a najmoprimcima omogućili da otkupe te stanove i da tu priču završimo, ja bi digao ruku za to. Ali sa ovim načinom kao što sada predlažete, stvarate još jedne siromahe, stvarate diskriminaciju i stvarate ljude prve vrste i druge vrste. To od vas se ne bi trebalo očekivati da ste odlučna vlast ali očito da niste.
Odgovor, izvolite.
Gospodine Mrsiću, mislim da ste otišli predaleko. Vi ste možda nesvjesno ali vi ste predložili novu nacionalizaciju. Znači privatno vlasništvo koje je u zemljišnim knjigama upisano prije Prvog svjetskog rata u razmaku između dva rata za cijelo vrijeme Drugog svjetskog rata i do dandanas, vi biste sad uzeli i dali ljudima koji su unutra useljeni. To ste predložili. … [[Upadica sa srane, ne razumije se.]] To je nemoguće. Dakle, znate da postoji propis kod nas koji se zove prethodna procjena učinaka propisa. Vi tamo kad se uoči problem, ispunjavate kućice. Možete napisati ne činiti ništa, ali to nije varijanta, ja mislim da to nije varijanta ne činiti ništa. Presude Europskog suda za ljudska prava su obvezujuće. Vijeće ministara, ja sam u uvodnom govoru to čitao, možda niste bili pa niste čuli, vrlo ozbiljno preispituje što smo radili i što radimo preko svoje povjerenice sada u Hrvatskoj, prije ove sjednice izvještaj njoj, ona u EU. Mislite da to nije bitno? Ne znam.
Hvala lijepa. Iscrpili smo ove replike i sada riječ ima ispred Kluba zastupnika HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a, gospodin Branko Hrg koji se načekao a sada je došao njegov trenutak.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, državni tajniče. Pa slušajući danas ovu raspravu, u principu čovjek se u sabornici sam sa sobom zbuni i više ne zna što bi u stvari bilo pravilno. Ja ću reći nisam pravnik, nisam odvjetnik, nisam ni sudac. Samo sam čovjek koji želi kao čovjek izreći mišljenje i stavove po ovoj problematici. Ni moji roditelji ni suprugini roditelji, ni supruga ni ja, nismo nikada ništa državno ni društveno imali, ništa takvo nismo stekli, s ničim takvim nismo imali dodira pa jednostavno mogu nepristrano gledati na ovu problematiku. Izmjene zakona koje nam se predlažu, moram reći da meni djeluju nejasno i da ova rasprava vjerojatno proizlazi takva upravo iz tih razloga. Nejasno zato što nemamo prave podatke. Kad bi mi danas imali točne podatke koliko stanova imaju izvorni vlasnici, koliko stanova imaju oni koji su otkupili takve zgrade i stanove. Koliko ima stanara zaštićenih koji nemaju drugi stan, kuću ili nešto slično u vlasništvu, koliko stanara ima samaca koji žive u stanovima velike kvadrature, koliko stanara bi željelo otkupiti stan, koliko stanara najmoprimaca je spremno prihvatiti adekvatan zamjenski stan, koliko ima državnih stanova koji bi se mogli ponuditi kao zamjenska rješenja? O tome sam govorio i kad smo raspravljali i o Zakonu o državnoj imovini. Tada sam spomenuo ovaj problem misleći i razmišljajući na način da se dio ovog problema može rješavati i u tom dijelu. Dakle, kad bi imali sve ove podatke, ja vjeruje da bi rasprava išla sasvim u drugom pravcu, da bi bilo puno manje ovakvih disonantnih tonova, da bi bilo puno više konkretnih realnih rasprava i da bi mogli donijeti puno konkretnije odluke. I bolje. Mi kao klub nismo na ničijoj strani. Ne svrstavamo se na stranu niti vlasnika, niti najmoprimaca. Samo realno sagledavamo stvari. Poštujemo vlasništvo. U ovom slučaju, nas prvenstveno interesira izvorno vlasništvo. Evo sad zanimljive situacije. Danas kada živimo u demokratskom društvu, raspravljamo o ovom Zakonu, dugo naširoko raspravljamo o realno gledajući mnogo manjem broju ljudi nego onaj broj koji je bio kad su dekretom ljudima oduzimane zgrade, stanovi, kuće i dodjeljivani nekim drugim ljudima. Danas imamo nezgodnu situaciju. Niti su krivi oni kojima je oduzeti, a bogme ni većina onih koji su završili u tim stanovima. Rečeno je danas ovdje u raspravama, ima mnogo različitih sudbina i ne može se nikako generalizirati. Smatramo da vlasnici nakon toliko godina jednostavno moraju doći do svoje nekretnine. Da moraju doći u posjed nekretnine ili da moraju biti obeštećeni za tu nekretninu, ali naravno uz njihovo suglasje. Hoće li vlasnici sukladno čl. 1. ovog Prijedloga zakona doći u posjed stana i kada će doći? Ne znam. Nisam siguran. Stavak 2. čl. 1. govori da oni bi praktički morali i pronaći zamjenski stan, zamjenski smještaj. Kada će to biti? Ne znam. Zato kažem da bez odgovora na ona prethodna pitanja koja sam postavio vrlo teško možemo ovdje donijeti pravi zakon jer mi ovdje stvarno, kao što je bilo dosta puta rečeno odlučujemo o sudbinama ljudi. O sudbinama ljudi koji su diskriminirani. I jedni i drugi. Oni kojima je oduzeta imovina, njima je oteto. Njima njihovo treba vratiti. Oni koji su smješteni bili u te stanove nije omogućeno da te stanove 1992. godine mogu otkupiti. Kao što, recimo njihov susjed u zgradi u isto tako nacionaliziranom stanu mogao otkupiti jer je taj stan tretiran kao društveni. Dakle, imamo jednu situaciju koja stvarno diskriminira na sve moguće načine. Ovdje je bilo govora i tonova neodlučna vlada, neodlučna politika vlade ili nešto drugo. Ja bih rekao da to nikako ne stoji i to je ono dobro u ovom Zakonu da je uopće došlo do toga da se zakon stavi na klupe, da se o njemu počne raspravljati, da se taj problem ne gura pod tepih nego da jednostavno taj problem počnemo raspravljati da tražimo rješenje tog problema. Stanar koji su, dakle, živjeli u društvenim stanovima su otkupljivali, zavisno da li za 10% vrijednosti ili za 20% vrijednosti stanova. Ovi stanari to nisu mogli. Država jednostavno tu mora intervenirati. Neće bez te intervencije biti moguće koliko-toliko pravedno riješiti ovaj veliki problem koji mi imamo. Zato je važan onaj podatak da vidimo koliko ima stanara koji su možda željeli otkupiti stan. Koliko ima onih koji ga ne mogu otkupiti i njima treba ponuditi alternativna rješenja. Vrlo jasno govoreći. Nema tu nikakve velike mudrosti, po meni. Vlasnik je vlasnik i on do svojega mora doći na bilo koji način. Stanara treba zaštititi, na koji način? Na isti sličan način kao što je bio '92. godine, pod istim uvjetima. Tada su prodavani stanovi i ostali su neki stanovi u najmu. I država i lokalne samouprave su ubirale sredstva od prodaje tih stanova i od tog najma. Dakle, postoji neki fond koji je već skupljan za ovakove stvari, pa hajdemo malo vidjeti gdje je taj fond i da probamo pronaći rješenje da to riješimo. Bit će tu, naravno problema. Ljudima koji žive u stanovima kojega vlasnik neće prodati, u čije vlasništvo i posjed vlasnik želi doći, mora se ponuditi alternativno rješenje. Naravno, ne rješenje nedostojno čovjeka. Rješenje koje je dostojno čovjeka i njegovog stanovanja, a vlasniku osigurati da on može doći do svojeg vlasništva. Onim stanarima koji nemaju namjeru, ili bolje reći, nisu u mogućnosti otkupiti stan ili taj stan koji možda vlasnik hoće prodat ili zamjenski stan koji im se nudi, treba omogućiti stanovanje uz primjenu članka 28.a i 28.b u krajnjem slučaju da mogu doći u neku situaciju da imaju zaštićeno da velim stanovanje a da nakon nekog vremena plaćaju naravno neku određenu realnu cijenu ili će ta cijena biti subvencionirana zavisno opet od njihovog socijalnog statusa i njihovog socijalnog stanja. Ovaj zakon izjednačava prava izvornih vlasnika i onih koji su kupovali stanove. Reći ćemo sada ok, vlasništvo je vlasništvo, točno jest ali obzirom na sve ovo što govorimo o ovome zakonu definitivno ne možemo, ne možemo a ne nekoga oštetiti. Dakle neće ovdje biti situacije da netko nije na neki način oštećen. I zato ponavljam i tražim da se daju oni podaci da Ministarstvo pripremi detaljne analitičke podatke da točno vidimo kojih grupacija koliko ima. Nakon toga možemo vidjeti kako to rješavati i nakon toga možemo donijeti kvalitetan zakon. Zaključno. Mi želimo zakon koji izvornim vlasnicima omogućuje potpuno vlasništvo bez ikakvih uvjeta i opterećenja i stupanja u posjed. Ali želimo i zakon koji svakom stanaru kojemu je to jedini stambeni prostor omogućuje siguran i dostojan krov nad glavom. Sada bi se moglo reći da su to dva zahtjeva koja su svadljiva, nisu, oni su sasvim normalni i oni su mogući, samo je stvar da li mi to stvarno želimo napraviti i da li želimo riješiti taj problem na takav način. Ne vjerujem da postoji netko tko to ne bi želio tako riješiti. Ne vjerujem da postoji netko i stvarno nije dobro da raspravljamo na način da su jedni na strani vlasnika a drugi su na strani stanara, mislim da svi skupa trebamo biti neutralni i da jednostavno treba pronaći rješenje na ovaj način da se zbrinu ljudi i da se vlasnicima vrate stanovi. Ja ne znam da li je to vama svima skupa stav koji bi mogao takav biti ali ako ne postignemo takav cilj onda nismo donijeli dobar zakon i nismo riješili problem. Imamo i dalje nastavak diskriminacijskih postupaka koji se stalno događaju i stalno neke skupine stradavaju, jedni više, jedni manje i jednostavno iz dana u dan nam se ti problemi vraćaju i moramo ih opet otvarati. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imate 4 replike. Prva replika gospodin Glasnović, izvolite.
Poštovani gospodine Hrg, evo tu sjedimo 5 sati danas i donijeli smo zaključak, jedinstveni zaključak, svi govorimo, evo sada ću ja imati svojih 5 sekundi da je ovaj zakon nedovršen, da je sklapan zbrda s dola i da je to samo dimna zavjesa koja će zadovoljiti ovaj zahtjev Vijeća Europe po tom pitanju. To je dimna zavjesa kao također ona, samo sam jutros govorio Rezolucija 1481 za presudu komunističkih režima i druga … [[Govornik se ne razumije.]] na otklanjanje, tu se uklapa ovo je krenulo prema nekakvoj ideološkoj stvari. Nama je trebalo 5 sati da vidimo šta sa ljudima koji čekaju 70 godina da im se vrati nekretnina koje ne zna je li plaćaju održavanje stanova koji su njihovi, ne žive u njima, … [[Govornik se ne razumije.]] komunalnu naknadu. Najamnina je njima nametnuta bez njihove suglasnosti na koju će oni morati plaćati porez itd.. To je samo sila nezdravog razuma. I mene je šokiralo danas ovdje, to neki ljudi koji uspoređuju privatizaciju, onu naravno kriminalnu za ubojstvo desetke tisuća ljudi, otimačine i nestanak pljačke, totalne pljačke prevedena nakon '45. godine. I spomenuti ću u logoru Kanal je ubijeno desetke tisuća, … … [[Upadica se ne čuje.]] tamo evo logor Kanal Zagreb, gdje su ljudi streljani da im se oduzme imovina. Ja nisam rođen bio, susjed naš. U ovom zakonu se uopće ne govori, to je zakon totalno drugačiji, poslali su dva čovjeka koji nisu kompetentni da o njemu govore jer su rekli i da su taj zakon pisali laici. Šta je sa konfisciranom, nacionaliziranom imovinom? … [[Govornik se ne razumije.]] ona hektara poljoprivrednog zemljišta. Tu sam čitao pet minuta tvornica je oduzeta nakon '45., tko govori o tome? Imate u Lici i zemljišta, šta je sa time? Ništa. To znači ovo je samo nastavak jednog … [[Govornik se ne razumije.]] sustava koji neki brane jer podilaze biračima a ne govore istinu. To je zaključak ovog svega.
Hvala. Odgovor gospodin Hrg.
Kolega Glasnović mene ne interesiraju u ovom slučaju presude ni Europskog suda ni bilo kojega drugoga. Ja ovo gledam na način da imamo problem koji se gura pod tepih, koji je od početka krivo postavljen i koji se ne rješava i da se on jednostavno mora riješiti. Da bismo ga mogli riješiti moramo imati sve podatke, vidjeti koji su to ljudi koji su oštećeni, koliko je toga, koliko je onih koje treba nakon toga zbrinuti i nakon toga dati rješenje. U ove druge stvari ne ulazim, nisam o njima govorio.
Hvala vam lijepa i na sažetosti. Gospodin Vedran Babić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Hrg, slušao sam pozorno vašu raspravu i stvarno oko velike, velike većine, gotovo, pa čak i oko gotovo svega se mogu složiti sa vama. Odmah na početku rasprave utvrdili ste činjenicu na koju sam ja i upozorio na samom odboru da mi je jednostavno neshvatljivo da donosimo zakon a da pravih podataka o tomu zakonu nemamo i da nemamo prave podatke na koje se to naše sugrađane odnosi i na koliko se to na samih nekretnina odnosi. U svojoj raspravi na neki način i zahtijevate da se do drugog čitanja … [[Govornik se ne razumije.]] podaci, odnosno da znamo o koliko se stanova radi, koliko je to naših sugrađana, koje je porijeklo imovine jer nota bene meni nije svejedno, nekima nažalost je kako je stjecano vlasništvo jer ako je netko kupovao nekretninu pod teretom, pod teretom mislim da je unutra zaštićeni najmoprimac svjesno od vlasnika koji je nasljeđivao tu imovinu onda platio tu nekretninu znatno znatno manje. Ja želim usmjeriti ovaj zakon apsolutno na pravično, to se može usmjeriti, pa vas stoga pitam, ukoliko ne dobijemo sve točne i relevantne podatke, ministarstvo ima kapaciteta za to da nam i dostavi, hoćete li podržati izmjenu zakona? Hvala.
Hvala. Izvolite gospodin Hrg, odgovor.
Pa ja sam na početku rekao da tražimo te podatke, da bi sam sa sobom raščistio neke stvari i mogao sam donijeti zaključak koji bi bio maksimalno pravičan i pošten u najmanjoj mogućoj mjeri koja je to moguća, jer neće sigurna biti za sve on pošten i to uvijek će to tako biti. Ja isto razdvajam ovo što ste spomenuli izvorne vlasnike, dakle i razdvajam one koji su ulagali i išli u biznis u tom postupku. Ne ulazim ja u to, ne zamjeram ja to ništa, omogućeno im je da to rade i to je sve ok, ali prvenstveno mislim da mi trebamo prvenstveno brinuti o onim ljudima koji su izvorni vlasnici, kojima je to oteto, uzeto i koji do toga ne mogu doći. I oni moraju doći do toga. S druge strane imamo naravno ovu situaciju koja će biti. A o tome, što će biti i kako će biti i kako će se glasati, pustimo to, da vidimo ministarstvo, što će ministarstvo napraviti, da li će podastrite sve te podatke, da li će pokrenuti još određeni ciklus i određeni razgovor, rasprava, može se napraviti, ono što je tu govoreno danas kroz raspravu i tematska sjednica odbora resorna, možda sa još kojim drugim, sa predstavnicima stvarno dvije strane, koje ne trebaju biti suprotstavljene, nego u principu moraju pronaći zajedničko rješenje. Pa ajdemo s predrasudom da ćemo uspjeti istesati dobar zakon, koji će biti održiv za jednu i drugu grupaciju.
Hvala. Gospodin Vlaović, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Hrg u svojoj raspravi i sami ste rekli da ne možete donositi odluku o ovom zakonu, jer i po vama i po meni i članovima Kluba HSS-a je neozbiljno od Vlade, predlagatelja, da dođe u saborsku proceduru, zakon prijedlog zakona koji nije utemeljen na onim podlogama i činjenicama da bi mogli relevantno raspravljati i donositi odluke. A to je da ne znamo koliko je tih stanova, koliko je stanara, koliko je povlaštena najmoprimaca, kako su stekli status povlaštenog najmoprimca, odnosno, kako su stekli status vlasništva i tu znači po vama i sami ste rekli da je neozbiljan, Vlada možda nije neodlučna jer nakon 20 g. se odlučila staviti u proceduru ovaj zakon, ali je neozbiljna kad s ovakvim prijedlogom nepripremljenim dođe pa vidimo da je velika rasprava, upravo iz tog razloga što je puno nejasnoće, što je nepripremljen sam prijedlog zakona. A drugo što je bitno reći da mora se država uključiti u rješavanje ovog problema, jer ona u biti sada samo slijepo poštuje odluku Europskog suda za ljudska prava, jer na taj način bilježi od financijskih obaveza, jer bi temeljem te presude sudovi počeli suditi u pojedinačnim slučajevima i nametnuli financijske obaveze državi. To je prava istina zašto je zakon ovdje, ne zato što je vlada odlučna, nego da izbjegne te financijske obveze. Nisu zadovoljni ni vlasnici, odnosno, stanova, jer taj rok 5+5 će još nakon toga sigurno ići i sudski proces za deložaciju će potrajati i oni traži da se to žurnije, odlučnije riješi, kao što je to riješeno u Sloveniji za godinu dana. A isto tako, nezadovoljni su i zaštićeni najmoprimci jer ne vide u ovom članku 28. model po kojem će oni riješiti svoj dom. Ja mislim da ne bi do drugog čitanja, jer vidim da neće se povući na ponovnu pripremu ovaj zakon, jer će ići u drugo čitanje, stići uopće riješiti ove sve dileme, pa vjerujem da onda nećete ni glasati za takav zakon. Hvala.
Gospodin Hrg, dobro. Gospođa Perić.
Poštovani kolega Hrg, pa vi ste na početku rekli, nemate nikakvog sukoba interesa u odnosu na vlasnike, odnosno, u odnosu na najmoprimce, odnosno, nemate status ni jedan od toga, niti svojih prednika. Pa ja isto tako mogu to isto reći. Dakle ovdje je u sukobu prvenstveno odnos vlasnika i najmoprimca, u ovom slučaju vlasnika koji je oštećen što 28 g. nije stupio u posjed svoga vlasništva i najmoprimca, koji je ostvario to pravo po ondašnjim zakonima i znao je da je zaštićeni najmoprimac i nije rješavao drugačije svoje probleme. Postoji brojni oni koji su bili isto tako radnici u ono doba, koji su rješavali svoje probleme na način da su gradili kuće, privatne kuće. Neki su ostali u ovom statusu i sada se može na određeni način reći, država je ta koja treba riješiti, pa država, evo upravo i Vlada, rješava na način, da nudi rješenje kroz niz ovih ostalih zakona, koji je evo, državni tajnik više puta spominjao, koji će sigurno biti implementirani na način, da se ti i takvi problemi rješavaju. Znači nikada ni jedna Vlada nije stala na tome da nije rješavala probleme, a pogotovo one koje su se odnosile na rješavanje stambenog pitanja. Prema tome, po meni je nebitno sada točan broj iako bi i osobno voljela da je to jasnije jer evo u gradu ima, mom gradu ima 100 zaštićenih najmoprimaca, prema tome na svim prijašnjim osobama koje su bile zadužene za to je bila odgovornost za to da se to identificira i da se vodi računa o tome, tko je i u kakvom statusu.
Izvolite gospodin Hrg.
Hvala lijepo, pa šta kolegice mi koji smo gradili kuće, mi smo svjesno prihvatili da budemo diskriminirani, jer smo gradili kuće, uopćivali smo naravno ona sredstva u fonte iz kojeg su se gradili stanovi, '92. godine je donijet zakon koji je omogućio otkup tih stanova stvarno za smiješne cijene u koje smo mi svi ulagali. Po riječima državnog tajnika čuli smo koliki su to nesrazmjerni omjeri bili društvenih stanova i privatnih i još gdje su tu kuće i sve ostalo, znači to je ta situacija. Ali ako sam ja prihvatio diskriminaciju pa radio kuću, ne tražio ništa, ne dobio ništa to je bilo moje pravo, moja odluka ja sam i bio svjestan i nikad nisam za time žalio. E sada u ovoj situaciji opet treba gledati tu grupaciju ljudi koji su drugačije pristupali čitavom tom problemu rješavanja stambenog pitanja koji su bili u drugoj situaciji i njih ne bi trebalo sada dodatno dovoditi u neku diskriminatorsku situaciju spram iste grupacije tih ljudi koji su '92. godine bili praktički na istoj polaznoj osnovi i to je bit stvari. I tu država jednostavno mora intervenirati, mora neće bez te intervencije to biti moguće, morat će se to riješiti.
Akcija se zvala „Gradi kuću vrati stan“, ne znam jel se sjećate. Imamo još posljednja dva, gospodin Klarić.
Uvaženi kolega Hrg, prije puno godina jedan čovjek mi je govorio kako su tamo početkom '46. došli kolima ispred kuće, ukrcali stvari i rekli im da je to od sada općenarodna imovina i to je tako bilo. Taj čovjek je bio moj otac, tako da dobro znam o čemu se govori i oni koji su vlasnici da znaju što traže. Dakle, ne možemo jednu nepravdu rješavati drugom nepravdom, to je činjenica, ali mora se znati što je vlasništvo ako smo u demokratskoj zemlji, ako je ovo RH nastala na temeljima na kojima je nastala devedesetih onda vlasništvo mora biti neprikosnoveno. A oni koji su zaštićeni najmoprimci u takvim stanovima oni su itekako svjesni da to nije njihov stan, da taj stan ima nekakvog vlasnika i da se moraju prilagoditi situaciji u kojoj jesu, kao što su se neki ljudi prilagođavali pa su uzimali kredite, gradili svoje kuće, kupovali nekakve svoje stanove po istom modelu je i ovo. Teško je napraviti pošteni zakon da zadovoljimo svih, ali mislim da je najveća satisfakcija svima onima kojima je to na taj način oduzeto da im se kolima došlo ispred kuće i reklo da je to općenarodna imovina, upravo put k rješavanju ovoga problema. Dal će biti svi zadovoljni? Sigurno neće biti zadovoljni. Dal možemo svima udovoljiti? Ne. Ali je isto tako činjenica da država koja je pravni slijednih tih i takvih koji su imali takvu oznaku na svojoj glavi ta koja bi na neki način trebala i najveći dio te odgovornosti podnijet na svojim leđima, a onda smo svi mi ta ista država.
Hvala. Izvolite gospodine Hrg.
Kolega Klarić, apsolutno nemamo mi tu po meni nikakvih nesuglasja. Dakle ja sam uvodno rekao da je vlasništvo-vlasništvo i da se jednostavno mora omogućiti ljudima da uđu u posjed svojeg vlasništva ili da budu obeštećeni za to vlasništvo, uz ako oni to žele, ako oni to prihvaćaju. S druge strane opet ponavljam, ljude koji stanuju na raznorazne načine iz raznoraznih situacija životnih koje su se događale u takvim stanovima moramo na neki način i riješiti. Jedan dobar dio njih bi vjerojatno bio otkupio taj stan da je '92. to mogao, ali ga nije mogao otkupiti jer je taj stan bio vraćen. O.k. kolega bio je uvijek privatan. Znači nije se to moglo riješiti. I tu je sada uloga države da proba naći neku minimalnu granicu da se na neki način to proba posložiti i riješiti. Ja nisam za to da se te ljude koji stanuju u stanovima gleda na neki način kao nekakve bijele vrane, ne znam što, ne nisam za to. Nisam za to jer mnogi od njih ni nisu svojom voljom na neki način završili u takvim stanovima, dobili su dekretom, išli su tamo gdje su bili, uzeli su to, ušli su unutra sve je bilo društveno. I tu su problemi i tada je to bilo donijeta odluka dekretom, danas raspravljamo demokratski o tome. Oteto je ljudima, apsolutno da i vi imate takav slučaj sami govorite, zato se mora vratiti, ali moramo zbrinuti ljude.
Gospodin Škorić na kraju.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče, poštovani kolega Hrg. Evo rasprava prilično ide široko, svi se mi slažemo da Hrvatska treba ustati i stati u zaštitu jednog od temeljnih ljudskih prava, a to je pravo na privatno vlasništvo. Kada se pozivamo na Ustav i na pravo doma da je dom neprovediv dakle ne misli se na pitanje vlasništva, misli se na ulazak u privatni dom. Međutim, evo vidimo ovdje kroz cijelu raspravu da interese najmodavaca i zaštićenih najmoprimaca koji su izuzetno suprotstavljeni da je teško pomoriti, međutim došli smo u poziciju da više ne možemo zabijati glavu u pijesak. Hrvatska je nažalost ostala zadnja postkomunistička zemlja koja nije riješila taj problem, susjedi Slovenci su ga riješili '91. s tim da su zaštićenim najmoprimcima osigurali i uselili ih u bivše vojne stanove. Mi smo imali rat, evo prije par godina je taj problem riješila i Srbija, međutim evo kod nas uporno se zabija glava u pijesak. Ja bih podsjetio na jednu stvar uz ovo što smo svi čuli vezano za pravomoćnu presudu Europskog suda i slučaj STAtileo dakle nitko danas nije spomenuo da smo dobili i prve domaće presude, dakle upravo pozivajuć se zato imamo slučaj iz Dubrovnika i slučaj iz Varaždina. U oba slučaja država je dužna platiti zaostatke u razlici najamnina i po tržišnim cijenama koje su utvrđivane u jednom slučaju 250 tisuća kuna u drugom je taj iznos nešto manje. Dakle jasno se poziva i naše pravosuđe na presudu Europskog suda za ljudska prava i svako odgađanje ovoga pitanja samo će dodatno koštati državu. Prema tome, imamo priliku da koliko god je moguće nepravdu ispravimo i mislim da je … /Govornici govore u isto vrijeme./ …
Hvala gospodin Škorić. Hoćete dodati još nešto gospodin Hrg, odgovoriti? Izvolite.
Pa samo kratko. Pa ja sam zato i spominjao stanove u državnom vlasništvu u onom dijelu kada je donošen zakon i raspravljeno o Zakonu o državnoj imovini. Tada je rečeno da ima značajan broj tih stanova i da vidimo tu varijantu. Evo vi ste sada spomenuli da je to Slovenija rješavala na takav sličan način. I bit će sigurno presuda i bit će sigurno troškova, zato ajmo to riješiti da nema troškova da ima što manje.
I sada nakon dugo, dugo, dugo vremena ispred Kluba zastupnika Neovisnih za Hrvatsku gospodin Zlatko Hasanbegović, imao sam prilike vidjeti da imate pune baterije već jel da.
Poštovani potpredsjedniče, zastupnice i zastupnici. Prijedlog zakona koji se danas nalazi pred nama u Hrvatskom saboru i to treba stalno iznova podsjećati, pokušaj je rješavanja tek jednog od suvremenih društvenih problema proizašlih iz pravno političke zakonodavne i duhovne baštine jugoslavenskog komunizma. Upravo je ovaj problem, a ovih dana o tome govorimo, konkretna posljedica protudemokratske jugoslavenske komunističke vladavine s kojom se ova Vlada kao i gotovo sve vlade od 1990. do danas ne zna, ne može i ne želi suočiti. Na to nas je u kontekstu ove problematike, moram biti maliciozan i to primijetiti, podsjeća jučerašnji očekivani debakl vladinoga nedonoščeta tzv. Vijeća za suočavanje s prošlošću. Da se Vlada Andreja Plenkovića ne zna, ne može i ne želi korjenito i načelno suočiti s društvenim posljedicama jugoslavenskoga komunizma svjedoči i ovaj ne uravnotežen, već ne uravnotežen, jalov, manjkav, proturječan i nedorečen zakonski prijedlog. Zbog javnosti valja još jednom podsjetiti, stanovi o kojima je riječ nikada nisu bili, gospodina Hrga sada nema može čuti, dakle nacionalizirani ili konfiscirani već su uvijek bili u privatnom vlasništvu tj. aktima nacionalizacije, konfiskacije i nekim drugim oblikom eksproprijacije njihovom vlasnicima nikada nije bilo oduzeto vlasništvo nad tim stanovima. To valja iznova ponavljat kako bi se jednom zauvijek demistificirao i pobio agitpropi žalopojke stanarskih udruga i nekih zastupnika u Hrvatskom saboru koji do danas zlostavljaju javnost o navodnoj diskriminaciji u odnosu na one nositelje tzv. stanarskog prava koji su otkupili stanove u tzv. društvenom vlasništvu. Zbog gospodina Hrga, iako to nisam mislio zbog kratkoće vremena moramo ponovno ponoviti notorne činjenice o tzv. diskriminaciji između ovih zaštićenih najmoprimaca i nositelja tzv. stanarskog prava u tzv. društvenim stanovima te diskriminacije nema. Konačni za Hrvatsku državu obvezujući pravorijek o tom pitanju dao je Europski sud za ljudska prava još u listopadu 2000. dakle prije 18 godina s tim u vezi, a nakon zahtjeva skupine stanara protiv RH odlučio citiram „sud primjećuje da su podnositelji zahtjeva, dakle stanari uvijek bili u položaju različitim od osoba čije pravo na kupnju stana priznato o kojemu je riječ“. I zaključno stoji postoji objektivno razumno opravdanje da se zaniječe pravo otkupa bivšim nositeljima stanarskog prava na stanovima u privatnom vlasništvu. Stoga ova razlika o postupanju, citiram „ne predstavlja kršenje Europske konvencije o zaštiti ljudskih prava“. Dakle svaki pokušaj nametanja rasprave o navodnoj diskriminaciji tzv. zaštićenih najmoprimaca je bespredmetan. Zašto ovo protuustavno stanje ograničavanja prava vlasništva traje sve do danas? Zato što su sve Vlade od 1990. do danas nastupale kalkulantski, izbjegavale preuzeti odgovornost, pokušavale nemoguće i to danas čujemo zadovoljiti obje strane. To je nemoguće. Tko želi zadovoljiti svakoga na kraju će zadovoljiti nikoga. Zatim su se prebrojavali potencijalni gubici ili dobici glasova te u konačnici su sve Vlade bile i ostale instrumente vidljivi i utjecajni nositelja stvarne društvene moći proizašle iz baštine jugoslavenskoga komunizma od kojih neki i danas uživaju u ratnom plijenu iz 1945., uzurpaciji tuđeg vlasništva nad stanovima u središtu Zagrebu za koje se plaća beznačajna tzv. zaštićena stanarina u pravilu niža od vlasniče pričuva koji je opterećen vlasnik. Zato i danas opet slušamo floskule kako je to teško, složeno i tako već 20 godina. Ne, to nije teško i složeno, to je vrlo jednostavno kada znate što želite i kada imate jasnu volju to riješiti. Dakle pravo pitanje glasi, zašto hrvatske vlade inače u podaničkom odnosu prema briselskim središtima moći, već gotovo dva desetljeća se drže suverenističkoga načela isključivo kada treba provesti u život hrvatske ustavne vrednote o zaštiti vlasništva i ispraviti komunističke nepravde, te provesti odgovarajuće presude Europskog suda za ljudska prava i pod cijenu nastajanja nove novčane štete za državni proračun veći od stvarnih troškova potrebnih za konačno razrješenje ovog problema. Dakle, čuli smo ovdje, riječ je aproksimativno maksimalno oko 3000 stanova, najviše u Zagrebu i Splitu, nasuprot agitpropa i stanarskih udruga manje je od 10% stanova, dakle negdje oko 270 promijenilo izvorno vlasništvo, a što je zapravo, potpuno irelevantno te potpuna neistina da je većina ili značajan broj stanova u vlasništvu tzv. prekupaca, budući da od, i to nitko danas nije spomenuo, od 1996. godine, od donošenja Zakona postoji tzv. pravo prvokupa koje je dodatno ograničilo vlasništvo raspolaganje, uključujući i legalnu i legitimnu kupoprodaju. Među ostalim presudama još jednom treba podsjetiti na obvezujuću presudu Europskog suda za ljudska prava, predmet … [[Govornik se ne razumije.]] protiv RH iz 2014. godine. Mi smo u 2018. godini gospodine Uhlir, kojom je utvrđeno da RH u odnosu prema vlasnicima svojim zakonodavstvom, dakle 2014. protok vremena, krši Europsku konvenciju o ljudskim pravima i to u 3 ključna elementa. Neodgovarajuća visina tzv. zaštićene najamnine, to se ne rješava ovim Zakonom, restriktivno uvjet za vlasnikov otkaz, ni to se ne rješava i treće, nepostojanje bilo kakvog vremenskog ograničenja u odnosu na komunistički relikt tzv. zaštićenog najma u privatnom stanu, to se de iure rješava … [[Govornik se ne razumije.]] o tome ću nešto kasnije. Zašto je ovo važno? Gospodin Uhlir je ovdje izrekao ključnu istinu. Mi danas pred ovim Saborom imamo Prijedlog ovog zakona, kakav je da je isključivo zbog presude Europskog suda za ljudska prava. Dakle, budimo iskreni, da toga nije bilo, koja je obvezujuća, nikad ovog prijedloga i s ovim nedostacima ne bi bilo. Dakle, iako se od mene zadnjeg možda to očekuje, uistinu u ovom konkretnom slučaju da nije bilo Europskog suda za ljudska prava trebalo bi ga izmisliti. Dakle, postupak nadzora izvršenja ove presude provodi Odbor ministara vijeća Europe koji je već nekoliko puta razmatrao ne postupanje Hrvatske Vlade, inače jedne od najposlušnijih izvršiteljica svih ostalih briselskih naloga. Unatoč svih obveza vezanih za izvršenje navedenih presuda, ovakav Prijedlog zakona značajno ne ispravlja utvrđene nedostatke, već ih u stvarnosti nedorečenošću i novotehničkom konfuzijom dodatno povećava. I sada konkretno, vrlo mali broj zastupnika je danas govorio konkretno. Dakle, čl. 1. Prijedloga, st. 2. u kojem stoji da najmodavac može otkazati Ugovor o najmu stana samo u slučaju ako je najmoprimcu osigurao drugi stan s pravima najma stana na neodređeno vrijeme. Predložena odredba je protivno ustavnoj odredbi čl. 48. kojim se jamči pravo vlasništva, njome se ograničava pravo vlasnika da slobodno raspolaže svojim vlasništvom. Nadalje, ova je odredba protivna načelu ravnopravnosti ugovornih strana, te ustavnom načelu jednakosti pred zakonom. Osim toga, st. 1. je u koliziji sa st. 2. i omogućuje zloporabu tj. reketarenje vlasnika od strane najmoprimca, uostalom treba podsjetiti da je sličnu odredbu iz Zakona iz 1996. Ustavni su ukinuo 1998., a sada se vraća na mala vrata. Dalje, čl. 28. od a do k. Načelna primjedba u svezi s izričajem, zašto se koristi pojam tzv. zaštićenih podstanara? Relikt iz Zakona o stambenim odnosima SRH iz 1985. Gospodine Uhlir, pa to pitanje možete postaviti svome šefu ministru. Može li predlagatelj dokazati da 2018. postoji ijedan tzv. zaštićeni podstanar iz SR Hrvatske. Želi li se ovakvim izričajima stvoriti dodatna zbrka i nerazumijevanje odredbi pa i u njihovoj primjeni. Dalje, i najvažnije. Članak 28.a, način izračuna 5-godišnjeg povećanja tzv. zaštićene najmnine. Određivanje načina izračuna naknade na ovaj način je nejasno na koji se način izračunava naknada iznosa od prve godine – 2019. Čemu 5-godišnji rok? Puna naknada do tržišne vrijednosti treba se u cijelosti početi isplaćivati odmah, a ne kroz 5 godina sukladno već pravomoćnim presudama, sada smo ovdje čuli, hrvatskih sudova protiv RH na podlozi presude Statileo, dakle 2014., a mi živimo u 2018. Dakle, već hrvatski sudovi dosuđuju naknade štete izmakle dobiti prosuđujući 5 puta veći iznos u odnos na sadašnju zaštićenu najamninu. Ni tih 5 puta nije dosta, ali već sada to. Dakle, ako bi se usvojio ovaj prijedlog, svi vlasnici imaju podlogu tužiti RH i temeljem svih ovih presedana te bi tužbe dobili. Dakle, iznos naknade je nizak, nedostatan, beživotan. Treba uzet činjenicu da je vlasništvo ograničeno već 7 desetljeća, taj rok se sada još produžava. Što je s njihovom izmaklom dobiti? Osim toga, ukupni rok od 5 godina za prestanak statusa zaštićenog najmoprimca treba smanjiti na maksimalno dvije godine. Konkretno, primjer stana od 115 kvadrata u središtu Zagreba, Mažuranićev trg, odmah do bivšeg Trga maršala Tita, mjesečna zaštićena najamnina iznosi 312 kuna, manje od pričuve a vlasnik stana je od Porezne uprave dobio porezni plan za 2018. godinu. Dakle, zaštita za zaštićenu najamninu plaća porez na dohodak i osim toga ovo je vrlo važan prijedlog zakona potpuno izostavlja stanove koji su u postupku povrata, dakle konfiscirani i nacionalizirani u kojem su sada također zaštićeni najmoprimci i to treba jasno regulirati kako ne bi ostala u zrakopraznom prostoru. Dakle, članak 28. pravo zaštićenog najmoprimca na prvokup u kojem stanuje zadržavanje odredbi o prvokupu je protivna Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima ograničava pravo vlasnicima. Odmah je uočljivo da ova odredba nema jasnog cilja, osim dodatnog ograničenja vlasničkih prava i to u neograničenom roku podsjećam da je Ustavni sud 1999. ukinuo puno utemeljenije pravo prvokupa za bivše vlasnike iz Zakona o povratu imovine, a sada zadržava također zaštićene najmoprimce. I kada izgube taj status, dakle za 20 godina osoba koja nema više nikakve veze s tim stanom može se pojaviti sa svojim pravom prvokupa. Dakle, Ustavni sud je '99. utvrdio da je Zakon o pravu vlasništva se može ograničiti samo uz tržišnu naknadu i ako je to u interesu RH. Pitanje za predlagatelja koji je to interes RH da bivši zaštićeni najmoprimac naglasak bivši ima pravo prvokupa od vlasnika i to neograničeno nakon što izađe iz stana. Odgovor je samo jedan, taj interes ne postoji, pravo prvokupa treba potpuno ukinuti. Dakle, vrlo važno. Zaključno prijelazne i završne odredbe, članak 5. Danom stupanja na snagu ovog zakona prestaju sva prava najmoprimca ako on, njegov bračni drug itd. imaju na dan stupanja na području RH u vlasništvu useljiv stan ili kuću. Ovo ostavlja mogućnost u sljedećim mjesecima manipulaciji fiktivnog prenošenja vlasništva na treće osobe, pa zato odredbu o vlasništvu na dan stupanja treba zamijeniti drugim vremenskim određenjem primjerice od 1996. godine. Samo tako će se barem donekle spriječiti i moguća manipulacija. Temeljna činjenica glasi: „Postojanje tzv. zaštićenih najmoprimaca u privatnim stanovima posljednji je pravni relikt jugoslavenskoga komunizma. Vlasnicima treba vratiti neograničeno vlasništvo odmah.“
Hvala lijepo kolegi Zlatki Hasanbegoviću na ovoj raspravi. Replike poštovani kolega Branimir Bunjac, izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] o ljudskom pravu na dom i stanovanje iz devedesetih godina i ta deklaracija kaže da zahtijevamo jednakost pred zakonom svih stanara nosioca stanarskog prava iz bivšeg društvenog sustava bez obzira na porijeklo stana. Zahtijeva mogućnost otkupa stana za sve nosioce stanarskog prava bez obzira na porijeklo stana pod jednakim kriterijima i jednakim zakonskim uvjetima. Zahtijevamo da se denacionalizacija stanova ne obavi naturalnom restitucijom već obeštećenjem bivših vlasnika davanjem dionica, vaučera, vrijednosnih papira i slično. Potpisnici deklaracije zajedno sa pečatom između ostaloga su bile i političke stranke među kojima je bila i Hrvatska čista stranka prava. S obzirom da ste vi bili član Hrvatske čiste stranke prava i to istaknuti član u to vrijeme naime predsjednik mladeži, zanima me kako to da ste u odnosu na ovo vrijeme tako dramatično promijenili stavove pa ste odustali od onoga što ste službeno potpisali na ovom dokumentu. Također bih htio upozoriti ostale koji ne znaju kako se dokument radi, evo nalazi se u mojim rukama, da su isti taj dokument potpisali Hrvatska narodna stranka, Hrvatska seljačka stranka i Hrvatska socijalno liberalna stranka pa me zanima s obzirom da je gospodin Hrg nekad bio u Hrvatskoj seljačkoj stranci, a Hrvatska socijalno liberalna stranka je također trenutno članica vladajuće koalicije zbog čega su odustali od onoga što su sami potpisali svojim osobnim potpisom i pečatom, pa vas evo molim da to objasnite hrvatskoj javnosti jer se nadam da nećete u nekom idućem sazivu mandata Sabora za jedno deset godina pričati nešto treće. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegi Bunjcu, odgovor kolega Hasanbegović. Izvolite.
Gospodine Bunjac, ako ikad budem za 10 godina u političkom životu ili bilo gdje u javnom životu ne trebate brinuti jamčim vam da iz mene niti tada neće progovarati duh socijalističkoga lažnoga pseudo egotalirizma koji se može umatati u populističke forme koje vidimo u ovom Saboru ili u neke ozbiljne kvazi marksističke doktrine. Dakle, nisam bio član vodstva niti sam donosio odluku o takvim stvarima. U svakom slučaju i onda i danas sam zastupao potpuno ista stajališta i ovim pitanjem ste potpuno promašili metu.
Zahvaljujem na odgovoru kolegi Hasanbegoviću. Sljedeća replika poštovani kolega Željko Glasnović, izvolite.
Poštovani kolega Hasanbegović, evo čekao sam 5 sati da netko kaže riječ konfiskacija, nacionalizacija. Danas je u ovom Saboru počinjen moralni zločin, moralni zločin. Ja sam pitao ove neke ljude, neću po imenu jel' ima itko ubijen da se oduzme njemu stan, zemljište ili itd.? Ovo je adresa u Zagrebu da im pokažem tko je ubijen tu na Bijeničkoj cesti, logor, kanal gdje su ljudi ubijani da im se oduzme zemljište, od trojka OZNA-e. To neke ne zanima. Ovaj zakon gdje čekamo 20 godina, 30 godina produžen još 10 godina. To znači svi ovi koji traže povratak svoj neoduzete imovine, koji nije vezan za konfiskaciju i nacionalizaciju. Kažu da je to nekakav, to je drugi nekakav predmet. Oni će svi umrijeti, većina njih dok dođe do tog rješenja. A šta je? To sam rekao prije. To je samo dimna zavjesa da se amnestira i vaš će zapamtiti i gospodina mladog povjesničara i starijega da ste vi amnestirali najveću kriminalnu organizaciju u ovom dijelu Europe. Vi se možete ulizivati svojim biračima i govoriti te floskule, ali vi nikada niste živjeli u pravnoj državi niti znate što je demokracija, ali bi znali da je privatno vlasništvo vani sveta krava. Vani nema utopija prijatelju. Probajte doć negdje u Kanadu upisat se na tuđe zemljište, to je nezamislivo. Ovo je samo produžetak ovo je floskula dimna zavjesa, ovo je samo produžetak jednopartijskog sustava, totalitarnog sustava. To je zašto je Hrvatska tamo gdje je. Tko se useljavao u takve stanove i zašto neće izać ovi drugi, elitni partizani? Imate 61 tamo broj na Tuškancu Stjepan Hršak šef krapinske OZNA-e, gdje žive ti ljudi? Naravno da neće izać jer ima i drugu imovinu. Lažno se predstavljali, to je kazneno djelo. A ova dva gospodina ovdje, svaka čast feldmaršale a vi ste samo pješaci feldmaršala tu nema jesu ostali, niste spremni za ovu zadaću.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Glasnoviću. Sljedeća replika poštovani kolega Ivica Mišić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Hasanbegoviću. Malo ste pričali o Jugoslaviji i njihovim zakonima tadašnjim i otimanju privatne imovine. Kao što vidimo mi u ovom Saboru sada ne branimo ljude koji su izgubili već ljude koji su oteli i pokušavamo se sažaliti na njihove sudbine što smatram da je i to donekle uredu. Međutim, mi moramo, a treba nam izgleda koliko godina da bar osnovne stvari i pravne stvari donesemo brzo i riješimo stvarno nešto što je vrlo lako riješiti. Vlasništvo zna se šta je. Međutim imamo mi od devedesete godine isto problema jer su ljudi gdje nisu okupirani područja bilo, to znam jedan slučaj jer čovjek je izgubio svoju kuću rušenjem određenih ljudi, 25 godina traži da mu se namiri imovina i naravno još uvijek nikada nije mogao stići i dobiti tu svoje. Ja smatram da u ovoj državi sve se radi da se ne završi. Mi moramo biti jasni, moramo donijeti zakone jasne i napraviti ono što čitava Europa i zapad već dugo zna. Mi to ne želimo, mi želimo razvlačiti pa ćemo o ovome raspravljati još u sljedećih pet godina, možda za šest godina ponovno biti na istoj poziciji, međutim mi moramo počet rješavati neke stvari. Kao i naši povjesničari koji su sada rekli, ovo malo jeste, ono malo nije. Zna se šta je zločin bio '45. i to je trebalo sankcionirati, a tako i sve druge zločine koji postoje. Međutim, mi smo narod i političari bitno da trajemo, a nije bitno šta smo riješili. Po meni pođimo rješavati stvari nemojmo samo pričati. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mišiću. Odgovor kolega Hasanbegović. Izvolite.
Poštovani gospodine Mišiću, sve ovo što sam govorio bit će pretočene u konkretne amandmane, naravno u cilju poboljšanja i u smjeru jačanja vlasničkih prava. Ali ponavljam, ukoliko bi u ovom obliku bio usvojen ovaj zakonski prijedlog stekle bi se i pretpostavke za pokretanje ocjene ustavnosti ovoga zakona. Dakle, nemojmo olako baratati rokovima. Pet godina, tih pet godina bi se trebalo računati od ključne presude STatileo protiv RH. Mi nemamo nikakva jamstva da će vlasnici nakon pet godina ući u posjed stana, ovdje se govori o hitnim sudskim postupcima. Dakle mi znamo iz prakse što znači hitan sudski postupak u nesposobnom korumpiranom, moramo to reći bez obzira na moguću ljutnju gospode, neke od gospode sudaca pravosudnoga sustava. Mi poznajemo hitni sudski postupak primjerice u radno pravnom zakonodavstvu, on u praksi najmanje je taj hitni postupak traje tri godine, dakle pet godina plus tri godine to je osam godina. Već sada ponavljam, svi zanemarujemo tu stvar kada govorimo o troškovima. Hrvatski sudovi temeljem ove presude su počeli donositi pravomoćne presude protiv RH gdje se već sada, ne kroz pet godina, već odmah priznaje naknada štete u visini od pet puta većeg iznosa od zaštićene najamnine. Imat ćemo veće štete ako ne provedemo odmah nego ako ćemo ga evolutivno i kalkulantski provoditi kroz sljedeće desetljeće.
Zahvaljujem kolega Hasabegoviću na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika SDSS-a poštovana kolegica Dragana Jeckov. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Poštovani državni tajniče, dobro nije tu ali bit će. Pred nama je kompleksan problem i nakon iznesenih razloga za i protiv koji smo imali priliku čuti ozbiljan je zadatak kako zaštititi vlasnike koji žele napokon mirno uživati svoje vlasništvo te njime raspolagati što je veoma važno istaknuti. I zaštićene s druge strane zaštićene najmoprimce koji traže pravo i pravdu pozivajući se ne svoje traženje da im se omogući otkup stanova jednako kao i drugim bivšim nositeljima stanarskog prava po povoljnim uvjetima. Moramo se pozabaviti i pronaći kompromis da ovi ljudi ipak ne bi ostali bez krova nad glavom. Svima nam je jasno i nekoliko puta je spomenuto ukoliko se ne donese ovaj zakon da će RH biti u opasnosti i mort će plaćati troškove odštete vlasnicima stanova za koje je Europski sud za ljudska prava utvrdio da su oštećeni preniskim iznosima najma i nemogućnošću ulaska u svoj posjed, već više puta spominjanja predmetna presuda STatileo. Ali istovremeno ne smijemo zaboraviti ni presude kojima se štiti pravo na dom tog istog suda, presuda dakle Objedov protiv RH, Orlić protiv RH i druge. Dakle, opravdana je bojazan da ćemo svi mi, svi porezni obveznici plaćati visoke odštete ukoliko ne pronađemo kompromis. S obzirom da je ovo prvo čitanje istakla bih nekoliko nedoumica koje mi u Klubu zastupnika SDSS-a imamo a koje se odnose na ovaj dugogodišnji problem. Jedna od nedoumica je ima li država pored ovih predviđenih, zakonom predviđenih mehanizama o kojima smo čuli od gospodina državnog tajnika i kapacitete za rješavanje ovog problema prenoseći obaveze na jedinice lokalne samouprave, odnosno imaju li jedinice lokalne samouprave fiskalne kapacitete da preuzmu ulogu koja im je ovim zakonom nametnuta i što će se dogoditi u slučajevima nepostupanja. Žalim što nemamo pripremljene podatke koje su to jedinice lokalne samouprave, imaju li one potrebne kapacitete. Istovremeno se slažem i podržavam kolegu koji također nije ovdje, razumljivo Branka Hrga u vezi sa dakle neophodnim podacima koje treba istražiti i koristiti kako bi se ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona donekle doveo u radno stanje. Nadalje, sledeća nedoumica je što se dogodilo sa članom 27. i 28. Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo. Upravo ovim odredbama bilo je predviđeno da se novac koji se ostvari prodajom stanova u društvenom vlasništvu, nacionaliziranih stanova i stanova u vlasništvu jedinica lokalne samouprave između ostalog koriste za osiguranje stanova bivšim nositeljima stanarskog prava. Što se naprosto dogodilo sa ovom odredbom, te je ona u kasnijim izmjenama i dopunama izbrisana. Sledeća nedoumica odnosi se, dakle na pitanje hoćemo li mi, dakle plaćati odštetu i sudske troškove bilo s jedne, bilo one koje se odnose na presudu Statileo i drugi i protiv Republike Hrvatske ili ove druge strane opet plaćati kada su u pitanju, kada su u pitanju bivši nositelji stanarskog prava ili ćemo dakle sva ta sredstva koja ćemo očigledno dakle morati ili dati ili upotrijebiti pa koristiti ozbiljnije subvencije kako bi se pronašao kompromis koji bi donekle išao na ruku i zaštićenim najmoprimcima. Prilika je da u ovom izlaganju ukratko se vratim prošlosti, spomenem da je u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj postojala planska koncepcija da svatko ima krov nad glavom zbog čega je u Hrvatskoj izgrađeno 393 242 društvena stana. Kada je '91. godine počeo otkup stanova nad kojima je postojalo stanarsko pravo otkupljeno je oko 63% tog fonda. Tad se nisu mogli otkupiti vojni stanovi, stanovi nad ratom zahvaćenim područjima, oštećeni stanovi u ratu i nacionalizirani stanovi. Mi u Klubu zastupnika SDSS-a smo posebno senzibilizirani kada je u pitanju pravo na otkup stanova, jer upravo to pravo na otkup, doduše društvenih stanova nisu ostvarili mnogobrojni hrvatski građani srpske nacionalnosti koji su iz poznatih razloga napustili Republiku Hrvatsku. Prema podacima međunarodnih organizacija u Hrvatskoj je tokom i neposredno nakon rata oduzeto oko 30 hiljada stanova u kojima su većinom bili Srbi. Uz prisilne deložacije postojali su i slučajevi oduzimanja stanova i sudskim putem pri čemu je u velikom broju ukinuto pravo na otkup, dakle donošenjem presuda u odsutnosti ili bez njihovih znanja. Od tako nepravednog oduzimanja prava pa do 2003. godine ostali smo u svojevrsnom vakuumu kada država uspostavlja Program stambenog zbrinjavanja koji ne ide zadovoljavajućom dinamikom, odnosno vrlo je spor i traje više od 25 godina. Ako se ovim tempom nastavi predmeti će se donositi, predmeti o kojima govorimo neće biti riješeni još 20 godina. Nakon ove kratke digresije, a uvažavajući navedene nedoumice o kojima sam govorila Klub zastupnika SDSS-a smatra da nema zapravo odnosa između vlasnika i zaštićenih najmoprimaca jer će i jedni i drugi morati postupati onako kako to država odredi i zatečenu situaciju država upravo je dužna pravično razriješiti, a pravedno tako da se ne ošteti ako je moguće ni jedna strana ili da to oštećenje bude što manje. Zbog toga smatram da država treba da se značajnije uključi i pojača svoju ulogu u ovom komplikovanom procesu kao na neki način svojevrsni ili garant ili medijator ovog problema i zapravo jedino na taj način bi se spriječila nova nepravda prema zaštićenim najmoprimcima za koje se mora naći adekvatno ili prijelazno rješenje, odnosno mora im se omogućiti pravo na dom, jer je u pitanju mahom starija populacija koja dakle nema niti mogućnost podignuti bilo kakve kredite niti ih otkupiti. Naprosto moramo pokazati socijalnu osjetljivost jer smo socijalna država. Istovremeno nedopustiva je nepravda prema vlasnicima kojima je imovina na svojevrstan način uzurpirana, odnosno ograničena je mogućnost korištenja. Jedno od mogućih rješenja vidimo formiranjem svojevrsnog fonda kako bi se ovo pitanje dalo urediti. Ali opet država tu mora biti medijator. Klub zastupnika SDSS-a će aktivno se uključiti kako bi ovaj zakonski predlog dobio što kvalitetniji oblik i kojim bi se osigurala što efikasnija provodljivost ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Dragani Jeckov na ovoj raspravi. Replike, poštovani kolega Petar Škorić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana kolegice. Evo u biti razgovarajući i o pravima najmodavaca i zaštićenih najmoprimaca se uvažila ta socijalna osjetljivost i kako bi se ispravile nepravde. Svi smo suglasni za takav pristup. Nama kroz rasprave ovdje više nas je spominjalo da nedostaju podaci. Slažem se također s vama. Međutim, evo ja sam bio postavljao također pitanja kad se pripremao Zakon još prije 15-ak godina, imali smo podatke Državnog zavoda za statistiku i sigurno je doprinos ispravljanju nepravde, također zavesti reda kod onih koji imaju nekoliko nekretnina, a zaštićeni su najmoprimci. Dakle, po ovim podacima koje imam ovdje je gotovo 50% takvih ljudi. Dakle, 1083 stana ima vlastiti stan ili kuću, a živi u tuđem, 316 ima dva stana i kuću, a živi u tuđem, 105 ima 3 vlastita stana i kuću, a živi u tuđem. Dakle, ovom analizom nisu obuhvaćene ni vikendice, ni zemljišta ni pokretnine, ni depoziti, ni imovina bračnih drugova djece, koje koriste kao članovi zaštićenog domaćinstva. Dakle, ovo je gotovo polovica iznosa. Rješavanjem samo ovoga problema, mislim da će malo toga ostati i da to neće biti teret za ovu državu. Prema tome, predlažem da oni koji se skrivaju iza ovoga, a ovdje imam podatke da su među takvima i predstavnici nekih udruga koji prodaju svoje kuće, pa na djecu prebacuju stanove i proglašavaju se zaštićenim najmoprimcima, takvi ne mogu biti autentični predstavnici. Dakle, i takvima mislim da ovaj Zakon treba razračunati, a također i ljude koji su najmoprimci zaštićeni, koji se nalaze u teškoj egzistencijalnoj situaciji ili koji imaju određen specifičan odnos vezano oko svojih nekretnina, treba kroz zakon naći posebno rješenje da se i prava tih ljudi zaštite.
Zahvaljujem kolegi Škoriću. Odgovor. Kolegica Jeckov. Izvolite.
Uvaženi kolega Škorić. Slažem se u potpunosti sa ovim što ste izrekli i smatram da ovom problemu je potrebno puno studioznije prići nego što je to do sada učinjeno. Ako su podaci koje ste vi izneli tačni, a verujem da jesu, nema razloga da sumnjam u njih. I sama sam, pripremajući se za ovu raspravu naišla na iste. Zapravo onda neće biti velik broj ljudi i moći ćemo pronaći adekvatno rešenje, bilo kroz fond koji smo predložili ili na neki drugi način. Ali, dakle, studioznije, preciznije jer niko od nas, gotovo sam sigurna da niko ovde ne želi da bilo tko se nađe na ulici, posebno ne kada su u pitanju stari i nemoćni, zapravo bilo tko ne treba da završi na ulici niti da njegovo pravo na dom bude bilo kome upitno. To je naprosto stvar o kojoj mislim da smo ovde jednoglasni i to ne smatram uopšte, ne smatram pitanjem o kome treba govoriti. Dakle, i sama sam rekla, studioznije prići, pa i slučaj po slučaj.
Zahvaljujem kolegici Jeckov na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Vedran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolegice Jeckov, slušajući vašu raspravu moja slije iza nje, biti ćemo vjerojatno na istome tragu jer kao i dobar broj kolega zastupnika koji su detektirali masu problema koje ovaj zakonski prijedlog ima i sadrži u sebi. Mene jednostavno zanima da li ćete vi ispred vašeg kluba kao što smo mi već detektirali u klubu SDP-a ovaj Prijedlog zakona svakako ocijeniti neprihvatljivim iz jednog-jedinog razloga jer u samom startu nedostaje dosta činjenica, podataka, da nas usmjeri u pravo smjeru kakav bi zakon trebalo donijeti. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Babiću. Odgovor. Kolegica Jeckov. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] sigurno da će Klub zastupnika SDSS-a nakon što dobije podatke o kojima sam govorila, koji su za nas presudni u odlučivanju o ovom zakonu, sigurna i sigurno je to da ćemo kroz svoj angažman u vezi sa ovim izmjenama i dopunama zakona, nakon što dobijemo te podatke, dakle, potruditi se i izvagati i doći do najpravičnijeg rešenja. Zapravo, i sama nakon što sam govorila sedma u ime svog kluba, puno stvari se ponavlja, puno stvari smo već čuli, ali naprosto to je nakon 5 sati što smo govorili o ovom problemu vrlo logično i očekivano.
Zahvaljujem kolegice Jeckov na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Vedran Babić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče, poštovani tajniče sa suradnikom. Evo, u ime kluba SDP-a osvrnut ću se na Zakon o kojem sada govorimo i možete na temelju naših replika pretpostaviti da je nama ovaj Prijedlog zakona apsolutno neprihvatljiv i treba ga u cijelosti odbaciti i prirediti novi. Naime, na prvom pogledu samog zakona i materijala svima je, odnosno velikoj većini koji su to i sami rekli, bilo je sasvim jasno da nedostaju mnogi podaci, da jednostavno ne znamo o koliko se zaštićenih najmoprimaca radi, koliko je tu nekretnina i sam pristup ad hoc koji ispada da je tako napravljen jer dovodimo i građane, kao što smo i mi sami dovedeni u sumnju da jednostavno ne znamo i porijeklo te imovine, da ne znamo koliko, evo, to je sa druge strane medalje ću reći, koliko zaštićenih najmoprimaca možda ima još nekretninu ili nema, vodi nas u smjeru da donositi Zakon pošto-poto da bi ga donijeli nije pravi put. Pozivamo se, odnosno pozivate se na tu presudu Statileo. Postoje i druge presude koje su oprečne ovoj. Ja se bojim, ako bi u ovom smjeru donosili zakon da će nam se dogoditi upravo suprotno, da ćemo na osnovu loše donesenog zakona također gubiti presude kao Republika Hrvatska na Sudu za ljudska prava i to je vrlo izvjesno zato što te presude definitivno postoje. One su Lemo, Orlić, Bjedov i da ne nabrajam dalje. Također vrlo je neprihvatljivo, a država je cijelo vrijeme još od prije Socijalističke Republike Hrvatske na neki način, jer mnogi predmeti imaju tu genezu sudjelovala na bilo koji način u ovoj problematici. Vrlo je neodgovorno da se država nakon pet ili pet plus pet godina izmiče, da jednostavno prepušta vlasnicima i zaštićenim najmoprimcima da se na neki način oni sučele to jesu i osobne priče i definitivno je sa pogleda socijalne države takav stav apsolutno neprihvatljiv. U svojem, u obrani vašeg prijedloga zakona pozivate se samo na jedno iz Ustava, znači na pravo na vlasništvo, ignorirate činjenicu da je Hrvatska demokratska i socijalna država. Ja kad kažem da smo socijalna država onda tvrdim da i jesmo. To sam u replici jednoj rekao. Mi smo ponovo, obnovili smo Gunju jel' tako? Da li se to događa u Americi? Pa ne događa se. Ta država ima drugačiju genezu od ove naše države. I po tome smo mi bolji od njih. Ali ovo što je sad prijedlog je jedan korak unatrag. Također činjenicu odnosno stvar iz Ustava da je dom nepovrediv, tu se ignorira. Članak 8. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda kaže svatko ima pravo na poštivanje svoga privatnog i obiteljskog života, doma i dopisivanja. Šta tu nije jasno? Nadalje. Osim što sam rekao da je ovaj prijedlog zakona u koliziji sa Konvencijama o ljudskim pravima i presudama Suda za ljudska prava, ono će definitivno nakon pet godina, a to je i klub HDZ-a konstatirao biti, dovesti u priliku da se možda i stariji ljudi koji ne mogu dobiti svoje, ne mogu dobiti drugi zamjenski dom ili riješiti svoje stambeno pitanje biti jednostavno iseljeni na ulicu. Oni to mogu napraviti. Vi sad nemate pravni element da recimo čovjeku promijenite da potencijalni vlasnik na silu vrati svoj stan. Što nakon ovakvog zakona? Primjer jako nervira činjenica da nemamo točne podatke i da ne znamo o kojim se ljudima konkretno radi, o kojima se nekretninama radi. Na odboru jesmo raspravljali i o ovome. Meni je stvarno stalo do toga da znam koliko je stvarnih vlasnika koji su to, koji su nasljednici tih nekretnina. Ja iskreno, ne apsolutno nikakvih emocija prema nekome tko je kupovao nekretninu za 10 ili 20% stvarne cijene sa zaštićenim najmoprimcem. Ja ne želim sudjelovat u Hrvatskom saboru da na taj način pomažem toj osobi bez obzira bilo vlasništvo, bez obzira što je vlasništvo propisao Ustav na taj način. Naravno i ti ljudi trebaju moći pristupiti i imati svoju nekretninu, ali donosite, razgovaramo o ovom zakonu sve u nekakvoj magli ako nemamo pravih podataka. Zato i jesu ružni natpisi u novinama na tu temu prema vašoj strani, da si transparentan, da pokažeš koliko je čega, bilo bi sve jasno. Manje od 4000 predmeta ne smiju biti problem za ministarstvo koje jest manjih kapaciteta nego u mnoga druga ministarstva, da napravi analizu tih manje od 4000 nekretnina, odnosno obitelji koje žive u njima. I jednostavno taj pristup je neprihvatljiv. Ne smijemo donositi takve zakone i onda tu reći na majke mi, mi ćemo nešto riješiti. Također prebaciti lopticu u cijelosti na jedinice lokalne samouprave. Negdje to mogu rješavati, ali vjerujte mi dobar dio jedinica lokalne samouprave to ne može riješiti bez obzira uvažavajući i činjenicu da i godinama i godinama dolazi do, imaju prihod od prodaje društvenih stanova još iz 1996. godine, ali pristup je totalno krivi. Jednostavno silujete ovu situaciju, koaliciju koju ste okupili uvjeravate da budete to riješili. Ali kažem vam, pristup je loš i jednostavno kriv. Uopće se ne spominje u vašem prijedlogu zakona što je sa ulaganjima u te stanove. Nikome ništa. Također nemamo odgovor gdje je otišao taj novac koji je od 1996. prikupljen od prodaje stanova. Znači, znalo se da su postojala, da je zakonom propisana, da su propisana namjenska sredstva za rješavanje ovih nazvat ću slučajevima o kojima sad govorimo. Povratnu informaciju nemamo koliko je to novca. Ljudi moji, to je skoro 400 000 stanova. Pa gotovo milijun Hrvata, odnosno građana Republike Hrvatske riješilo je svoje stambeno pitanje na taj način. To je jednostavno tako. Mi smo prije toga bili Socijalistička Republika Hrvatska. To se u socijalizmu radilo tako, ali ovako jednostavno nakon ne znam koliko godina prepustiti slučaj i reći mi ćemo to nekako riješiti nije dobar put i uvjeren sam da se jednostavno, da se treba vratiti na početak i nuditi konkretna rješenja. Dalje. Ja se iskreno uopće ne bojim Europske unije i to bit ćemo mi pod posebnom kontrolom zbog ovoga ili onoga. Događaju se u Europi i druge stvari nevezano Događaju se u Europi i druge stvari nevezano za ovakve slučajeve, ali jednostavno trebamo nastojati u onom našem po čemu jesmo drugačiji i po čemu jesmo bolji od ostatke Europske unije. To sam govorio kad sam podsjetio na ono što je država radila u Gunji i ovo šaljemo jednostavno krivu poruku i gotovo sam siguran da je i dobar dio od vas koji će sutra dići ruku za ovakav prijedlog zakona, nada se da u konačnici ovakav zakon neće biti donesen. Ali jednostavno tvrdim da ga treba vratiti na početak, treba ponovo razgovarat i sa jednom stranom i sa drugom jer uvijek postoji pravično rješenje ili ono koje će izazvati najmanje konflikta. Zašto ne bi dali pravo vlasnicima na imovinu, a stanarima krov nad glavom? Ovim to ne rješavamo definitivno. Dobro čitajte Prijedlog zakona. Također gotovo nitko nije govorio o braniteljima. Jest da piše u članku zakona da će oni tu nešto moći napraviti ali u Zakonu o braniteljima čl. 84. kaže da – branitelj koji je zaštićen najmoprimac u suštini nema pravo na ništa. Što se tiče njegovog stambenog zbrinjavanja. Nitko to nije spomenuo do sada i te stvari treba dotjerati. Ja sam evo manje-više sve rekao, Klub SDP-a ne može podržati ovakav Prijedlog zakona koji je definitivno neprihvatljiv. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Babiću. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Marko Vučetić, izvolite.
Poštovani kolega iz vašeg izlaganja je potpuno jasno da ovaj zakon uvodi jednu diskrepanciju između legalnih prava vlasnika i legitimnih ali još uvijek od zakonodavca nepriznatih kao legalnih prava zaštićenih najmoprimaca. I to je potpuno jasno. Ova rasprava je pretjerano opterećena nečim što je meni više izaziva veću zabrinutost nego sam Prijedlog zakona. A to je ova antropološka osnova. Ako u raspravu uključimo relikte jugoslavenskog sustava, briselske poslušnike ili ne znam što se sve tu događalo i vlasništvo i pravo vlasništva dignimo na takav pijedestal da zaboravimo na koji način se dolazilo do vlasništva ili kako se ostvarivalo pravo vlasništva onda stvaramo jednu uistinu zabrinjavajuću antropološku kategoriju, a to je kategorija, kao da sam imao osjećaj da zaštićeni najmoprimci su ujedno i da su oni posjed vlasnika stanova. Da su oni gotovo smo ih reificirali, pretvorili u stvari i njihovo je sad samo da šute i da se uklone s povijesne pozornice. Ovaj Prijedlog zakona ne smije biti na toj liniji, ovaj prijedlog zakona treba uistinu uvesti jedan harmoničan odnos između vlasnika i mislim da se svi s tim slažemo i da vlasničko pravo nije upitno i pravo zaštićenih najmoprimaca koji imaju pravo na dom i koje treba uzeti u obzir. Sve ostalo je povijesna, historijska konstrukcija ili u koliko se upotrebljavaju termini kao što je jugoslavenski relikt radi se o pravoj istinskoj i izvornoj historijskoj laži koja ima negativne posljedice na sliku čovjeka koji mi danas promoviramo.
Zahvaljujem kolega Vučetić. Odgovor kolega Babić izvolite.
Kolega apsolutno se slažem sa vama i podržavam sve što ste rekli u ovoj svojoj replici jednostavno donošenjem ovog zakona apsolutno nitko ne smije biti stigmatiziran. Čak ni naravno ni vlasnici, pa čak ni prekupci koji su na neki način ulazili u rizike, a pogotovo sami stanari u tim nekretninama koje jesu predmet ove naše rasprave. Nadam se da ćemo evo u perspektivi svakako donijeti što pravičniji zakon bez navijanja za jednu ili drugu stranu. Hvala.
Zahvaljujem kolega Babić na odgovoru. Slijedeća replika. Poštovani kolega Petar Škorić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Babić, dvojili ste u vašem izlaganju jesmo li demokratska i jesmo li socijalna država. Sigurno da smo i demokratska i socijalna država. Dom je nepovrediv, kazali ste jel vlasnicima stanova nepovredivo njihovo pravo. Na žalost izgleda da nije bilo nepovredivo i to punih 70 godina. Ne možemo imati dvostruke kriterije i dvostruke aršine. Razno, razni su izgovori da bi se stigmatiziralo vlasnike da bi se dovelo u pitanje njihovo tzv. neutemeljenost za njihovim zahtjevima i sl. Spominju se tu i brojke koliko je stvarnih izvornih vlasnika stanova. Po podacima koje imamo riječ je o 88% izvornih vlasnika, odnosno 2.651 svega 271 stan je kupljen, ali vlasništvo je kupovina. Dakle, izišli smo iz komunizma, sramota je evo da nam je trebalo 27 godina od nastanka države da posljednji od svih podkomunističkih zemalja da rješavamo ovo pitanje i na ovom pitanju se očituje koliko komunizam još duboko živi, koliko je prisutan u našem društvu. Ako netko uopće raspravlja danas o ovom pitanju i dovodi u pitanje privatno vlasništvo i povrat ljudima njihovih stanova to je apsolutno neprihvatljivo. Hvala.
Zahvaljujem kolega Škorić. Odgovor kolega Babić, izvolite.
Hvala. Kolega mi kao da se nismo razumjeli. Ja uopće ne dovodim u pitanje niti privatno vlasništvo niti išta drugo. Ja samo tražim transparentnost. Vama jedna udruga da jedne podatke, meni druga udruga da druge podatke. To nije ozbiljan pristup, s tim sam krenuo. Zaključujući svoju raspravu ja sam rekao da postoji pravično rješenje. Vlasnicima pravo na imovinu, stanarima krov nad glavom ja mislim da je to sve jasno. Hvala.
Zahvaljujem kolega Babić. Slijedeća replika poštovani kolega Franko Vidović. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Na samom kraju izlaganja kolega Babiću, spomenuli ste hrvatske branitelje. Pa meni je začudo očito da smo mi hrvatski branitelji, nas je najlakše prebrojiti. Mi smo u registru, mi smo ovamo, mi smo onamo, tako i ministarstvo zna da hrvatskih branitelja ima točno 19 u ovim stanovima, ali ne zna gdje su stanovi, ne zna tko sve stoji u tim stanovima niti zna točan broj stanova, što je začudo. Tako da me baš zanima odakle taj podatak od 19 branitelja koji su u tim stanovima. To je jedna stvar. Drugo, ono što sam i prije govorio. Dakle, slažem se sa vama. Ovaj Zakon je duboko nepravedan. Dakle, država se izvlači praktički od svoje odgovornosti i prebacuje sav teret. Prvo ga je prebacivala na leđa vlasnika stanova, a sada prebacuje sav teret na leđa zaštićenih najmoprimaca. Nemoguće je, ako priča stoji onako kao što govori državni tajnik da se ovim Zakonom štite zaštićeni najmoprimci i vlasnici stanova. Ne štiti se nitko jer produžava te rok i agoniju za još 5 godina sa jedne strane, a sa druge strane nevjerojatno je da skupina koju štitite ama baš nijedan nema reći ništa lijepo o tom Zakonu. Dakle, niti jedan zaštićeni najmoprimac, bar ga ja nisam čuo, a kontaktirao sam sa puno ljudi ovih dana, nisam čuo apsolutno ništa lijepo o ovom zakonu. Uostalom, mogli ste i jutros vidjeti ispred samog Sabora.
Zahvaljujem kolega Vidoviću. Odgovor, kolega Babić. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Kolega Vidović, evo, sve ste rekli. Kao prvo, što se tiče Zakona o braniteljima i s ovim zakonom koji treba biti donesen, to je još jedna kolizija između dva Zakona i koja će svakako stvarati probleme. Ja iskreno, možda smo se krivo izražavali, gotovo sam siguran da nije samo 19 branitelja od tih 10 tisuća zaštićenih najmoprimaca. Njih je puno više. Mnogi su od njih proživjeli mnoge neugodnosti zbog svog statusa koji su tada imali. Također, rekli ste i da je neprihvatljivo da se država nakon toliko godina izuzme iz ovog postupka. Naravno da je tako jer svaliti ono što je država na leđima vukla i nosila i na neki način i nije rješavala u zadnjih 20 godina na direktan odnos vlasnika i zaštićenog najmoprimca nije nimalo ljudski pustiti da se oni na hrvatskim sudovima sukobe, istjeruju pravdu, da se izbacuju van, da se ne daju izbaciti van i nebrojene druge slične situacije. Dok god je država uključena u sam postupak, on ima nekakvu perspektivu da bi bio pozitivno riješen. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Babiću na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a poštovana kolegica Bernarda Topolko. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče, poštovani predstavnici ministarstva, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Evo, pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stana. Zakon o najmu stanova stupio ne na snagu 15. studenog 1996. godine i time se Zakonom uređuju prava i dužnosti u vezi s najmom i korištenjem stana ili dijela stana, s tim što je donošenjem tog Zakona započelo novo pravno uređenje stambenih odnosa u RH ukidanjem stanarskog prava i uređenjem pitanja korištenja stana na ugovornoj osnovi. Zakon je doživio dvije promjene prema odlukama Ustavnog suda. Predloženim zakonom otklonit će se nedostaci zakonodavstva koje je utvrdio Europski sud za ljudska prava u presudi Statileo protiv RH. To su tri glavna nedostatka postojećeg Zakona. Neodgovarajuća visina zaštićene visine najamnine u smislu zakonskih financijskih tereta, koji su nametnuti najmodavcima. Zatim drugi, restruktivni uvjeti za otkaz zaštićenog najma i nepostojanje bilo kakvog vremenskog ograničenja u odnosu na sustav zaštićenog najma. Završetkom spomenute presude započeo je postupak vraćanja njenog izvršenje koji nadzire Odbor ministarstva Vijeća Europe. Nakon navedene presude Sud za ljudska prava donio je još nekoliko takvih presuda o slučajevima Anzulović, Milošević, Bego, Bulić, Doris Knego, Ingrid Knego i Matas. Nakon spomenutih presuda, određeni broj vlasnika stanova u kojima su zaštićeni najmoprimci, podnijeli su tužbe i pred sudovima RH. Čuli smo da su već neki sudovi i donijeli odluku u korist vlasnika stana. Oni traže naknadu štete nastale kao rezultat kršenja njihovih prava na mirno uživanje njihovog vlasništva. Predloženim Zakonom će se otkloniti rizici za RH zbog neprovođenja odluke Europskog suda za ljudska prava. Tu napominjem, a bilo je već napomenuto danas, da svakako trebamo staviti u Prijedlog zakona u završnim odredbama da sudovi donose odluku po novom zakonu kako bi se regulirala vlasnička pitanja na pravedan način. Osnovna pitanja koja se trebaju riješiti ovim Zakonom, određuju se kriteriji veličine i lokacije drugog useljivog stana. Jedna osoba – jedna soba. Ista općina ili grad. Uređuje se pravna zaštita zaštićenog najmoprimca u slučaju otkaza Ugovora o najmu stana, uređuje se i postupno povećanje iznosa zaštićene najamnine u razdoblju od 5 godina i to od 1. srpnja 2018. do 30. lipnja 2023. Tu napominjem da prilikom razgovora sa vlasnicima stanova postoji jedan problem ako ne stavimo onaj prijedlog nutra u završne odredbe, u završne zakone. Naime, vlasnici stanova s obzirom na ove ideje, na ove presude došli su na ideju da će tražiti ekonomsku cijenu stana što u svakom slučaju ne bi bilo dobro za državu. Uređuje se prestanak prava najmoprimca i zaštićenih podstanara na zaštićenu najamninu i druga prava zaštićenih najmoprimaca i zaštićenih podstanara. Osim prava prvokupa stana od 1. srpnja 2023. Utvrđuju se obveze plaćanja razlike između povećane najamnine i zaštićene najamnine za korisnike stanova koji koriste stan temeljem propisa o pravima hrvatskih branitelja i primatelja socijalne pomoći. Procjenjuje se da je najviše 19 spomenutih privatnih stanova koje koriste hrvatski branitelji i najviše 75 spomenutih privatnih stanova koji imaju zaštićenog zajmoprimca, a koji su na temelju posebnih propisa u grupi primanja socijalnih pomoći. Također se propisuje prednost zaštićenih zajmoprimaca pred drugim zainteresiranim osobama prilikom davanja u najam ili prodaje stanova u vlasništvo jedinica lokalnih regionalnih samouprava ili iz programa POS-a. Propisuje se pravo na subvencioniranje slobodno ugovorene najamnine najmoprimca i zaštićenih podstanara čiji je neto dohodak po članu domaćinstva manji ili jednak od polovine prosječne plaće u RH za proteklu godinu prema veličini odgovarajućeg stana u razdoblju od 1. srpnja 2013. do lipnja 2028. godine. Posljedice koje će proisteći donošenjem ovog zakona su sljedeće. Uskladit će se kriteriji za osiguranje drugog useljivog stana kada taj stan osigurava najmodavac, vlasnik stana s kriterijima za osiguranje drugog useljivog stana kad taj stan osigurava jedinica lokalne uprave. Republika Hrvatska rješava problem iz '98. godine i iz odluke Ustavnog suda i time se popunjava praznina koja uzrokuje probleme, odnosno nemogućnost ostvarivanja prava najmodavaca vlasnika stanova i zaštićenih najmoprimaca propisani Zakonom o najmu stana. Donošenjem zakona stvorit će se pravni okvir za uspostavu ravnoteže između suprotstavljenih interesa vlasnika stanova i interesa države da osigura provođenje stambene politike osiguravanje vlasnicima stanova osiguranje dobiti od 1. srpnja 2023. godine. Naime, donošenjem ovih izmjena i dopuna zakona o najmu stanova Republika Hrvatska će u potpunosti ispuniti svoje međunarodne obveze koje proizlaze iz presude Europskog suda za ljudska prava u predmetu Statileo protiv Hrvatske. Za provođenje ovih izmjena i dopuna Zakona o najmu potrebno je državnom proračunu osigurati oko 47 i pol milijuna kuna. Ja samo želim još tu napomenuti da nigdje se ne govori o garažama i šupama u ovom prijedlogu izmjena zakona koje također koriste zaštićeni najmoprimci, a spominju ih vlasnici i tražit će i njihov povrat, odnosno oni čak imaju prijedlog da traže povredu za posjed i traže naknadu štete kao za poslovni prostor. Tako da bi o tome trebalo voditi računa za drugo čitanje. Također smatram da bi bilo potrebno ispitati svaki pojedini slučaj što se tiče zaštićenih najmoprimaca, ja znam da je to prilično veliki broj ali svaki slučaj je svoja priča. Imamo OIB-e po kojima nam je bilo tumačeno da će se sve vidjeti i u svakom slučaju mislim da bi trebalo vidjeti tko od tih zaštićenih odnosno najmoprimaca ima svoju imovinu, odnosno vlasnik kuću koja je možda u zadnjem razdoblju, vremenskom razdoblju naslijedio stan ili kuću pa eventualno prodao, ostao u ovom stanu jer mu se možda više isplati to. Čuli smo i znamo kakve su najamnine. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Topolko. Imamo jednu repliku, poštovani kolega Franko Vidović. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Dakle, vi ste u svom izlaganju spomenuli više stvari za koje ja jednostavno nemam želudac da ih progutam. Dakle, s jedne strane nemate podatke, onda govorite o 75 stanova u kojima žive socijalno ugroženi, 19 branitelja. Da li imate podatke ili nemate podatke? To je u pitanju. Postoje li ti podaci ili ne postoje podaci? To je broj jedan. Broj dva, pozivate se na europske presude, da one postoje i njih je također uzrokovao tuženik, odnosno Republika Hrvatska, ne ti ljudi koji su zaštićeni najmoprimci, tuženik ih je uzrokovao i tuženik iz tih procesa će uzrokovat niz drugih, tisuća drugih procesa, jer neće vam ni zaštićeni najmoprimci stajat skrštenih ruku. Dakle, vi sa ovim zakonom nećete riješit apsolutno ništa. Ovaj zakon je nepravedan. On čak ne rješava ni pitanje vlasnicima, evo to ste sad sami rekli. To je čak podatak koji nisam znao. Pa ako vračate nekome nekretninu, pa vratite mu u cijelosti, pobogu, a ne dio po dio. Kako to segmentirano vračate? Oduzimat odjednom, a vrača se segmentirano. Dalje, lokalna samouprava će osigurat stanove zamjenske. Živimo li mi u svi u istoj državi? Pretpostavljam da živimo. Pa Grad Zagreb ne može osigurati zamjenske stanove. Kako mislite da će neka manja lokalna samouprava osigurat zamjenske stanove, oni ne postoje, nema ih. To su sve problemi ovog zakona. Ovaj zakon je vrlo, vrlo loš, vrlo nepravedan. Nepravedan i prema jednima i prema drugima. A država izvlači lagano svoja leđa i kaže – ne, ne to nije moj posao, sad vi međusobno to riješite. A uzrokovala je cijeli problem.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Vidoviću. Odgovor kolegica Topolko. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, ovako, da li postoje podaci ste prvo pitali. Ovi podaci su izvađeni iz ovog Prijedloga zakona, znači oni postoje. Što ste rekli da smo uzimali u cjelini, odnosno da je država uzimala u cjelini, a sad vrača dio po dio. Po onoj informaciji koju sam ja dobila garaže i šupe, priručna skladišta nije uzimala država. Koriste je zaštićeni najmoprimci, jer su te garaže i te šupe, ti prostori u neposrednoj blizini stana. Uočeno je da to nema u Prijedlogu ovog zakona, zato sam ja napomenula kako bi se to uvrstilo u drugo čitanje, da nas nešto ne dočeka nakon toga. Šta velite, kako će jedinice lokalne samouprave vratiti? Gledajte, ja znam da tu ne postoji vin vin situacija. Da nikad neće biti zadovoljni, tu su tri strane, država, vlasnici stanova i zaštićeni najmoprimci. Uvijek će se neko osjećati ugroženi. U ovom trenutku odnosno, do ove odluke suda, vlasnici stanova su se osjećali zakinutim i smatrali su da imaju svoje pravo. Što je opravdano. Ovog trenutka zajamčeni najmoprimci se osjećaju zakinuti jer ja shvaćam da su oni godinama ulagali u taj stan, a isto shvaćam da su oni bili svjesni da su zaštićeni najmoprimci, da je stan nečiji drugi.
Zahvaljujem kolegici Topolko na ovom odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnosti, reformista, nezavisnih zastupnika, poštovani kolega Kažimir Varda. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Nastojat ću zapravo biti vrlo kratak i dati samo konkretne prijedloge vezano za Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona. Naime, ako smo dobro pročitali, a ja bih rekao i skužili razloge zbog kojih se donosi ovaj zakon i dobro pročitali četrdesetak stranica presude Europskog suda za ljudska prava, a one se nastavljaju i dalje, onda nam je jasno da ova Vlada mora imati političku volju da ovaj gordijski čvor razriješi. Moji prijedlozi koje ću iznijeti uvaženom državnom tajniku se odnose na članak 28.d. – U slučaju da vlasnika najmoprimac najkasnije do 1. srpnja 2023. godine nisu sklopili novi ugovor o najmu, najmoprimac je dužan staviti stan na raspolaganje vlasniku. Ovdje ne vidim obvezu vlasnika stana da ponudi ugovor o najmu najmoprimcu. Mislim da bi to u taj članak trebalo ubaciti. Jer ako mu ne ponudi odmah dolazi do primjene, tako čitam zakon. Nadalje, čl. 28.e. – Zaštićeni najmoprimac kojemu prestaje pravo na zaštićenu najamninu ima pravo prvokupa stana u kojem stanuje u koliko se vlasnik odluči na prodaju. To je ono što zapravo nije nova nacionalizacija, ako se vlasnik odluči ima pravo na prvokup, ali normalno po tržišnim uvjetima. Nema popusta. Međutim, u tome ne vidim, u tom prijedlogu ne vidim što je sa moram reći, obeštećenjem zaštićenog najmoprimca za nužne i korisne troškove održavanja stana koje su oni podmirili. Nije uzeta u obzir činjenica da vlasnici stanova unatoč činjenici da nisu imali mogućnost ostvarivanja adekvatne koristi od svoje imovine nisu imali niti obvezu podmirivanja bilo kakvih troškova za tu imovinu, osim pričuve. U pravilu sve nužne i korisne troškove održavanja stanova podmirivali su zaštićeni najmoprimci. Posebno ističem da i presuda Europskog suda za ljudska prava, da je presudom Europskog suda za ljudska prava jasno utvrđeno kako ni podnositelj zahtjeva u predmetu Statileo, a niti njegov nasljednik nisu tvrdili da su im nastali neki drugi troškovi, osim zajedničke pričuve vezano za stan o kojem je riječ kao što su primjerice troškovi povezani s održavanjem samog stana pri čemu je Europski sud jasno naglasio da te troškove prema mjerodavnom pravu snose najmodavci. Vi ste u odgovoru na jednu repliku, poštovani državni tajniče rekli da se pitanje te naknade rješava Zakonom o obveznim odnosima. Ja držim da bi trebalo izbjeći dugotrajno pa čak i obijesno parničenje, da je potrebno zbog toga propisati ovim Zakonom da zaštićeni najmoprimac i zaštićeni podstanar imaju pravo tražiti od vlasnika stana naknadu nužnih i korisnih troškova za održavanje stane i to od dana useljenja u takav stan, pa do dana stupanja na snagu ovog Zakona. Ovakva ili slična odredba u ovom Zakonu predstavljala bi, uspostavila bi zapravo pošteni razmjer između legitimnog interesa vlasnika za stjecanje potpunih vlasničkih ovlasti nad svojom nekretninom, te interesa zaštićenog najmoprimca za naknadom onih troškova koji su uloženi u održavanje stana kao nužnih i korisnih. U ostalom, podržavam u svemu raspravu poštovanog zastupnika Bačića vezano za zaštitu najmoprimca i osiguranje po svim ovim mjerilima stana. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Vardi na ovoj raspravi. Slijedeća rasprava, poštovani kolega Miro Bulj. Nije nazočan. Poštovani kolega Nenad Stazić. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče Sabora. Imali li antilopa pravo na život? Pa valjda ima. Ima li lavica pravo nahraniti svoje mlade? Pa valjda ima. Ali, ne može lavica zahvaliti svoje mlade ako ne ubije antilopu. Ne može i antilopa ostati živa i lavica nahraniti mlade. Ne ide. U tom problemu Vlada se odlučila za lavlji čopor. Da lavlji čopor ipak bude sit, a antilope da budu pojedene. Treba zaštititi privatno vlasništvo. Naravno da treba. Ono je i Ustavom zaštićeno, pa oko toga ne možemo raspravljati. Možemo raspravljati kako ga zaštititi. Tko je oduzeo to privatno vlasništvo? Oduzela ga je država. Zvala se SFRJ. Oduzela ga je uz dva zakona. Zakon o nacionalizaciji i Zakon o eksproprijaciji. Obadva su donesena u legitimnim tijelima tadašnje države, a RH je jedna od sljednica te države. Znači, tko treba vratiti, tko treba obeštetiti one od kojih je uzeto? Pa država. Onaj tko je uzeo. Tko drugi? To je jedino logično, jedino ispravno. To ne mogu biti jedinice lokalne samouprave jer one nisu uzele, a ovaj Zakon dio toga tereta prebacuje na jedinice lokalne samouprave. To ne mogu biti ni zaštićeni najmoprimci jer oni nisu nasilno ušli u te nekretnine. Oni su u te nekretnine došli na način da su one prvo zakonom bile proglašene državnom ili društvenom imovinom, a onda su dobili nekakvo rješenje od vlasti, od države da uđu u te stanove. Oni nisu nogom provalili vrata, nacrtali ovo klempavo U na fasadi i rekli zauzeto, Hrvat. Nisu tako ušli. Dobili su rješenje od države. I država je ta koja mora voditi brigu da ih se obešteti. Kako je to država obeštetila u nekim drugim slučajevima? Pa bile su i tvornice u privatnom vlasništvu, zar nisu u staroj Jugoslaviji? Jesu. Jesu li one vraćene u naturi? Nisu. Bivši vlasnici su obeštećeni. I s tim se stvar smatra riješenim. Katolička crkva je imala znatnu imovinu. To su prebende bile. Jesu vraćene crkvi prebende? Nisu. Obeštećena je. Pa zašto sada kad se moglo i vlasnike tvornica i crkvu moglo obeštetiti, a zašto se sada ne može obeštetiti ove bivše vlasnike? Pa ima li jednostavnijeg rješenja? Evo, kolega Uhlir pita stalno. Ne nudite rješenje. Pa nudimo rješenja. Rješenja kakva su se već primjenjivala u RH. Tko su vlasnici, a tko su najmoprimci? Vlasnici su oni kojima je to dakle, kao što sam rekao nacionalizirano ili konfiscirano i oni koji su kupili takve nekretnine kao neuseljive. Neki možda i špekulantski. Platili su ih 10% te vrijednosti, sada kada ih dobiju nazad prodavat će ih 90% skuplje. Ovaj zakon sve njih trpa u isti koš i uopće ih ne razlikuje. Tko su najmoprimci? Pa možda već sad treća generacija onih koji su dobili to stanarsko pravo nakon konfiskacije. Ljudi koji su se rodili u tim nekretninama, čiji su se roditelji rodili u tim nekretninama i u kojima oni borave cijeli život. Ovo od kojih je konfiscirano, to je bilo prije 70 godina. Nema njih. Oni su odavno pomrli. Imaju nasljednike koji nisu tako emotivno vezani uz te nekretnine i za kojih bi to obeštećenje u novčanom smislu daleko lakše palo, nego za ove stanare koji u njima žive. Oni su, ti najmoprimci su već jednom diskriminirani. Nisu mogli otkupiti. Evo, brat i ja smo u vrijeme stanarskog prava zamijenili tu zajedničku nekretninu za dvije. Jedan je ušao u stan koji je mogao otkupiti jer je bio društveno vlasništvo, drugi u stan koji nije mogao otkupiti jer je bio privatno vlasništvo, a obadvojica smo ušli u istoj, dobroj vjeri i ljudi su ulazili u te stanove u dobroj vjeri. Društveno vlasništvo ti nisi znao je li to bilo društveno, jel' to tvornica neka izgradila ili je to bilo nečije privatno niti je to bilo bitno. Znači prema njima je tada napravljena jedna nepravda, a sada ako ih se nakon pet godina bude izbacivalo na ulicu bit će napravljena i druga nepravda. Ja samo pitam gospodina Uhlira, dijete koje će se rodit noćas, ono će za pet godina imati pet, imat će pet godina, bit će pet godina star. Što ćete onda misliti kad ga vlasnik stana bude sudskim putem tjerao na ulicu to petogodišnje dijete ako mislite da predlažete pravedan zakon. Ja mislim da u ovom zakonu ima i dosta ideologije, znate. To je ideološki jedan obračun. Kao njima je socijalizam dao stanarska prava, pa nek' sad vide šta im je taj socijalizam, sad ćemo im to oduzeti, nek' idu na ulicu. A nemojte tako rješavati stvari, jer to nije dobar način rješavanja. Ti ljudi su, ali apsolutno nevini, a vi ćete ih kažnjavati. Kažete koji su vaši izgovori zašto to ne može bolje. Kažete podaci su iz 2011. su zastarjeli, ima 3740 takvih nekretnina ali ne znamo zapravo broj jer je to iz 2011. Pa ne pravite. Kako možete uopće doći s prijedlogom zakona, a da nemate temeljne, osnovne podatke o stanju stvari. Pa evo ponudio vam je kolega da će to za 140 000 kuna napraviti za Vladu. Angažirajte nekoga, angažirajte nekoga, ali nemojte davati prijedlog zakona da ne znamo stanje. Ne znamo stanje koliko je tu nacionaliziranih, koliko konfisciranih, koliko otkupljenih, neuseljivih. Nemamo pojma. Ne znamo kakvo je stanje s tim najmoprimcima. Ne znamo. Kaže oni će možda nakon pet godina moći otkupiti. Pa znam, ali s čime? Pa to su stari ljudi. Tko će njima kredit dat? Pa nemaju, oni nemaju novaca. Da imaju novaca oni bi kupili sebi neku drugu nekretninu. Pa ne možemo sad reći pa nek' se snađu, evo mi ćemo njima ponuditi nekakvu široku lepezu. A šta je u toj lepezi nitko nema pojma, nitko ne zna šta je u lepezi. I treći izgovor je nema država novaca da obešteti bivše vlasnike. Pa slušajte, ako imamo novaca da stare avione zamjenjujemo starim avionima, ako imamo novaca za sve zahtjeve šatoraša, ali sve, da isplaćujemo HVO milijardama. Pa valjda možemo onda da ustanovimo koliko je ovih vlasnika bivših, pa hajmo ih obeštetiti novcem i riješit to pitanje jednom zauvijek. Neka vam ni jedan od ovih izgovora koje ste ovdje ponudili kolega Uhlir ne bude taj koji ćete donijeti na drugo čitanje, jer su prilično neuvjerljivi. Ne može država imati novaca za sve osim za kad treba kupit skupe lijekove za djecu, pa se moraju organizirati humanitarni koncerti. Za crkvu imamo novac, to dajemo obilato i za svećeničke plaće i za Katoličku crkvu u Vatikanu. Pa hajde nek' se oni financiraju organiziranjem koncerata sakralne glazbe, a iz proračuna da se financiraju skupi lijekovi za djecu. Ja mislim da bi to bilo puno pravednije i puno poštenije, a mislim da bi ti koncerti bili jako posjećeni i da bi se skupilo dovoljno novaca za Katoličku crkvu. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Staziću. Ja bih vas molio da se držimo teme u ovoj raspravi, odnosno ovog prijedloga zakona. Imamo nekoliko replika. Poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Kolega Stazić, vi ste tu nekoliko stvari rekli. Prvu stvar kad ste govorili o vlasnicima spominjali ste da je vlasnicima to oduzeto. Ono što je važno, ovaj zakon se odnosi na one vlasnike kojima nikad to vlasništvo nije oduzeto samo im je oduzeta mogućnost da svoje vlasništvo koriste. Dakle oni su i dalje ostali vlasnici i neupitno je njihovo vlasništvo, ali je jednako tako i neupitno da tu svoju nekretninu, dakle riječ je o stanovima može koristiti. Jednako tako ste spominjali i jedinice lokalne samouprave, pa ja bih naglasila da je, kad je po zakonu iz '91. 90% iznosa od otkupa, dakle otkupa stanova koji su imali stanarska prava išli jedinicama lokalne samouprave uz uvjet da moraju koristiti da riješe te slučajeve nisu to napravili. Izmjena zakona koja je bila '95. je drugačiji odnos stavila 45% jedinicama lokalne samouprave, 55% državi. I oni koji su otkupili stanove na rate još uvijek uplaćuju. Dakle, mi još uvijek u proračun što jedinica lokalne samouprave, što državni proračun dobivamo novce od otkupa stanova. Dakle, kao prvo je pitanje di su te pare vezano uz jedinice lokalne samouprave koje su potrošili negdje drugdje, ali se može doći do iznosa koliko se kontinuirano i koliko godina će se uplaćivati što u proračun jedinica lokalne samouprave, što u proračun države i možda je to način da se stvori fond da bi se riješio ovaj problem.
Zahvaljujem kolegici Anki Mrak-Taritaš. Odgovor, poštovani kolega Stazić. Izvolite.
Dakle, ti bivši vlasnici bez obzira što su ostali u statusu vlasništva su bili uskraćeni za svoja vlasnička prava, pravo korištenja, pravo prodaje itd. Jedinice lokalne samouprave, točno one jesu dobijale od otkupa stanova novce, ali ovaj zakon sad na njih prebacuju jedan teret iz kojega se oni mogu izvlačiti. Neke su kao što kažete riješiti taj problem, a neki nisu. Šta ih briga. Ti koji nisu pa ni neće ni nakon isteka pet godina. Reći će mi nemamo novaca, žao mi je nemamo novaca. Ja nisam za to, ja mislim da je država veći garant. Država je veći garant nego jedinica lokalne samouprave. Za pet godina može se promijeniti uopće ustroj lokalne samouprave. Mogu se neke jedinice lokalne samouprave ukinuti. Država mora jamčiti, ovaj zakon predlaže država ne jedinice lokalne samouprave. Država mora jasno tim ljudima reći, jasno im mora reći, mi ćemo obeštetiti vlasnike stanova, vi ćete ostati zaštićeni. Jer onda su oni mirni. Jer gledajte ovdje oni nisu, nije postignuta ravnoteža ovim zakonom kao što to gospodin Uhlir shvati. Jer inače se ne bi bunili, jedni se bune, jedni više, zaštićeni najmoprimci se bune više. Što znači da su više i oštećeni. I nemamo mi nikakvog razloga štititi, zašto bi smo mi štitili jednu grupu građana naše zemlje na uštrb druge grupe. Ja vam nudim pravedno rješenje, ono je skuplje, ja to priznajem, ali tada i samo tada nećemo napraviti novu nepravdu ni prema kome.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Staziću. Sljedeća replika poštovana kolegica Grozdana Perić. Izvolite.
Gospodine Stazić, kada govorite o tome tko je više oštećen, a tko manje, onda su najviše oštećeni oni koji se nikada nisu niti usudili ući u neki stan, niti su dobili rješenje o bilo kakvom društvenom ili bilo kojem drugom stanu. Dakle, svi oni koji su gradili privatne kuće, a svi ovi ljudi koji su eto u poziciji da su ostali kao zaštićeni najmoprimci imali su i te kako brojne benefite od toga, imali su male najamnine i mogli su rješavati puno svojih pitanja stambenih i ostalih. Pa gradili su uostalom vikendice nisu gradili kuće. Oni koji su gradili kuće u pravilu nisu gradili vikendice. Kada govorite o jedinicama lokalne samouprave, onda ste zaboravili da su te jedinice lokalne samouprave isplaćivale deposedirana zemljišta, naknada za deposedirano zemljište koje je išlo samo na teret jedinica lokalne samouprave. U ovom slučaju se prevaljuje da jedan dio na jedinice lokalne samouprave ali ne u tom i tolikom iznosu koliko je to naknada za deposedirano zemljište koje su ogromni iznosi bili i još uvijek jesu za jedinice lokalne samouprave. Kada govorite o razno raznim troškovima za koje država ima sredstava a za ovo nema, onda moramo reći istinu da ste to mogli i vi rješavati, a ovaj zakon nudi mogućnost da se zaista obešteti ono što je vlasništvo koje a pro po toga nikada nije bilo niti osporeno kao vlasništvo. Prema tome, o tome moramo iskreno govoriti.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Perić. Odgovor, kolega Stazić. Izvolite.
Krenut ću od predzadnjega. Mogli ste vi to rješavati. Gledajte, da smo mi sve riješili vi ne bi imali šta rješavati, i onda uopće nikakva Vlada u Hrvatskoj ne bi bila potrebna. Prema tome, taj vaš prigovor, ali potpuno besmislen. Jer nema ni jedne vlade na svijetu niti je bilo niti će biti koja je u svom mandatu riješila sve probleme. Prema tome, ja vas molim u vašem osobnom interesu da ovakve prigovore više ne ističite i da se ne sramotite pred javnošću. U pravu ste kad kažete međutim, da ima onih koji su 40 godina uplaćivali u stambeni fond u bivšoj državi, a nikada nisu dobili ništa. To je točno, to je točno. I ti su oštećeni, jesu. Uplaćivali su i nisu dobili ništa. Ja za takvu, ona se još nije organizirala takva grupacija još ne postoje kao udruga građana i još na sreću ne traže ništa. Prema tome, ja mislim da oni nisu ni problem. Pa kad ste već na vlasti nemojte zazivati, imate dosta problema. Nemojte zazivati da vam se još i oni jave kao problem pa da i oni nešto traže.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanom kolegi Staziću. Još jedna replika po ovoj raspravi. Poštovani kolega Petar Škorić, izvolite.
Hvala lijepa. Pa evo, poštovani kolega Stazić, u nekoliko navrata u svom obraćanju je isticao da su najmoprimci najviše oštećeni. A s druge strane nije gotovo niti jednom riječju spomenuo vlasnike stanove. Ne znam odakle takva razina svijesti, ne znam koliko obrtanje teza, ne znam koliko prebacivanja na ovu vlast, i ne znam koliko traženja izgovora u drugim kategorijama. Dakle, ni jedno riječju neproblematizirati problem vlasnika, ali problematizirati opremanje Oružanih snaga, problematizirati financiranje branitelja HVO-a, problematizirati financiranje Crkve i svećenika. Pa da vaši prethodnici čiji ste pravni sljednici nisu to oduzeli ni Crkvi ni građanima, danas ne bi smo imali ovih problema. Dakle, i danas se država suočava sa posljedicama vladavine komunizma i rješava te probleme. I vi umjesto da to prihvatite i da se pokrijete vi i dalje to problematizirate. Kad govorite ovdje pojedinačne i sporadične slučajeve vezano za špekulante onda zanemarujete činjenicu da gotovo 90% su izvorni vlasnici. Onda zanemarujete činjenicu da gotovo 50% ljudi ima drugu, treću ili neku sljedeću nekretninu. Onda zanemarujete činjenicu da vlast da predsjednica jedne udruge koja se zalaže dakle, koja predstavlja najmoprimce, prodaje svoju privatnu kuću, prebacuje stan na kćerku, kupuje drugi u Zagrebu i slične stvari. Ima tu prostora za riješiti i drugačije nemojmo trpati sve u isti koš nek se riješi ovih 50%, riješili smo sve probleme. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Škoriću. Zamolio sam kolegu Stazića da se držimo teme, pa evo još jednom apeliram na sve kolegice i kolege. Odgovor kolega Stazić. Izvolite.
Ja ću se držati teme, odgovarajući na repliku u toliko koliko se držalo teme replicirajući, jer moram odgovoriti na repliku, na ono što se reklo, ne mogu ja sad govorit o zakonu, a čovjek je govorio o nečem petnajstome. Kaže da nisam problematizirao vlasnike. Kako nisam? Rekao sam i rješenje, država da ih obešteti. Ti ljudi jesu u problemu i treba ih obeštetiti financijski to nudimo. Kažete da sam problematizirao Crkve, HVO, a nisam Govornik se ne razumije./… nisam stigao. Imam samo 10 minuta. Na primjer, nisam problematizirao vladavinu HDZ-a iz prvih 10 godina. Privatizacijsku pljačku, bogačenje, kupovinu stana predsjednika Tuđmana dan prije proglašenja Zakona. Ništa od toga nisam problematizirao. To ostavljam njegovim sljedbenicima da tu popudbinu nose na svojim leđima.
Zahvaljujem kolegi Staziću na ovoj replici, odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovana kolegica Branka Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Mi u ovom Saboru smo zastupnici koji trebamo zastupati naše građane, njihove interese, donositi odluke i zakone koji će biti njima u korist, ispravljati dugogodišnje nepravde. Upravo ovaj Zakon bi trebao ispraviti dugogodišnju nepravdu, a i Zakon je kojem smo morali prići u izmjene i dopune upravo zbog odluke Europskog suda za ljudska prava. Jedni od vas će reći da su oni u interesu vlasnika. Vlasnici sigurni nisu zadovoljni ovim Zakonom jer oni bi najradije da danom stupanja na snagu ovog Zakona se najmoprimci isele ili da dobivaju tržišnu najamninu. Znači, oni nisu zadovoljni. S druge strane, neki će reći da je ovaj Zakon ide više na ruku najmoprimaca, međutim ni oni nisu zadovoljni, oni ne bi ni nakon 5 godina bili u neizvjesnosti, voljeli bi da kao i oni koji su svojevremeno ušli u društvene stanove mogu otkupiti svoje stanarsko pravo. Znači, ovim Zakonom ne štitimo ni jedne ni druge. Nepravda koja je učinjena, učinila ju je država. Sve to dolazi sad nama na naplatu i vrijeme je da se konačno riješi. Oni što mi sada radimo, počeli smo prebrojavati, kako kaže kolega Bačić, krvna zrnca. Pa onda će se reći da vlasnici više nisu oni izvorni vlasnici, njihovi nasljednici, nego da među vlasnicima imamo onih koji su svojevremeno kao tzv. ratni profiteri za neki mali novac otkupili to pravo. Pa onda će se druge strane reći ti isti vlasnici da u stanovima imamo najmoprimce koji drže mačke, koji imaju krasne stanove sa 100 kvadrata, a uz to imaju u svom vlasništvu 1, 2, 3 nekretnine, da u takvim stanovima nismo smjestili ni znanstvenike ni sportaše koji su pronijeli dobar glas o našoj zemlji. Teret je na državi. Ja se ne bih složila tu, ponajprije kad se govori koliko će sredstava biti potrebno da se, kaže sredstva potrebna za provedbu zakona. Tu stoji 47 milijuna kuna. Vidjeli smo da je presudio sud u korist vlasnika. Koliko može biti još tužbi nakon donošenja ovog Zakona. Znači može nas, ja se bojim, tužiti i vlasnici, a mogu nas tužiti i ovi najmoprimci. Prema tome, bila bi potrebna jedna dobra analiza. Možda poziv. Evo, ja konkretno znam da u mom gradu postoji samo jedan, srećom, takav slučaj, ali nije zabilježen u nikakvim knjigama ni u ministarstvu, niti kod nas u gradu. Možda sad nakon ovog što se ovoliko ustalasalo poziv da jedinice lokalne samouprave pozovu i vlasnike i one koji žive u tim stanovima, da se točno vidi ta situacija kako bi se reklo, krvna slika i da onda država vidi što može učiniti. Danas nitko nije spomenuo da država u svom vlasništvu ima preko 6000 stanova. Što je s tim stanovima? Možda ne bi bilo loše da jednom od njih ponudi se jedan takav stan za zamjenu. Iz državnog proračuna, bojim se, neće biti dovoljno izdvojiti samo 47 milijuna kuna ako krenu tužbe. A ovaj Zakon, čini mi se, ne rješava situaciju. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Branki Juričev-Martinčev. Imamo jednu repliku. Poštovana kolegica Marija Alfirev. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažena kolegice. Pa evo, lijepo je čuti da zapravo ne dijelite mišljenje svog kluba je evo, sami ste rekli, a to je ono što sam i spomenula i u jednoj prethodnoj replici, zapravo ovaj Zakon nije dobar, prije svega. I Zakon zapravo ne rješava problem onako kako bi zaista trebao riješiti na način da su i jedna i druga strana i zadovoljene, ali da su zaista riješeni, znači da se vlasnicima vraćeni stanovi, a da su najmoprimci opet, na neki način, ne postanu socijalni slučaj. To je prije svega. Sami ste rekli, evo sada i ponovili ste onu tezu da nije učinjena analiza. Nije učinjena dobra analiza koja je preduvjet za donošenje nekog zakona. I evo, tu ste se složili sa mnom i zato vidim da će to, bojim se da, ili drago mi je zapravo, da ovaj Zakon neće biti ovakav, donesen kao ovakav, već da će se ići u jednom potpuno drugom smjeru, ono za što se mi zalažemo i ono o čemu smo mi zapravo cijelo vrijeme govorili, a sa naše strane bilo je dosta konstruktivnih prijedloga i ja vjerujem da će se ići, zapravo u tom smjeru. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Alfirev. Odgovor, kolegica Juričev-Martinčev. Izvolite.
Moram vas ispraviti kolegice Alfirev. Dijelim mišljenje kluba. Naime, ispred Kluba kolega Bačić je rekao da predlaže da se pozovu jedinice lokalne samouprave, da se još jedanput vidi i izanalizira sve kako bi mogli ići u drugo čitanje i da se svi prijedlozi i primjedbe na ovaj Zakon koji smo danas čuli da se još jedanput dobro razmotre prije drugog čitanja.
Zahvaljujem na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče. Zakon predstavlja, ustvari jednu bačenu kost između zaštićenih najmoprimaca i vlasnika stanova, a država pere ruke, prala je 28 g. pa pere i sada i niti jedna Vlada nije ekskulpirana oko toga, međutim, ono što je osnovno pitanje, zbog čega se sada tako žuri. Jer pred nama je jedan konfuzni, nedorečeni i iz brda, iz dola, sklepani prijedlog, prijedlog zakona. Zašto se sada na brzinu želi donijeti ovaj zakon? Jer očito da presuda iz Europskog suda za ljudska prava nije ona koja je potaknula da se donese ovaj zakon. Jer napominjem da osim ove presude postoji i druga presuda Europskog suda za ljudska prava koja je najmoprimcima dala pravo, što se tiče njihovo pravo da žive u stanovima, koji su u vlasništvu drugih osoba. Dal je ovo pravično rješenje ili ne, očito da nije, jer gospodin državni tajnik, njemu je bilo tu lijepo i toplo a dole na Markovom trgu je bilo 100-tinjak ljudi poznije životne dobi na minus 8 koje je očito ljuta nepravda natjerala da dođu u Zagreb po ovakvom vremenu, da jasno iskažu svoje nezadovoljstvo. Da je zakon izbalansiran i uravnotežen, kao što tvrdi državni tajnik, onda ne bi ih bilo tu. Da je on izbalansiran i uravnotežen i da nije i da su dakle, vlasnici oni koji su, koji nisu zadovoljni sa rješenjem ovog zakona, onda bi ispred bili vlasnici, a njih nije bilo, prema tome, ipak se vidi da zakon nije uravnotežen, da je sklepan na brzinu i još je sad pitanje koji je interes. Dakle, iza svakog zakona postoji interes. Presuda Europskog suda za ljudska prava nije ona koja je očito dovela do toga kada se sada na ovakvu brzinu želimo donijeti ovaj zakon. Pa ako dobro tumačim i govor u ime kluba uvaženog zastupnika Bačića, pa nije ni u HDZ-u, baš nisu sretni sa ovakvim rješenjem zakona. Kad donose zakone, kada se zakoni donose, onda je potrebno, da učinak tog zakona ne stvori novu nepravdu i to je ono što će ovaj zakon napraviti. On će dovesti do toga da 10000 ljudi nakon 5 g. završi na ulici. I to je nešto što očito gospodina državnog tajnika ne zanima, jer šapče i ne komentira, a mislim da vrijedno mu je da čuje ovo i da čuje prijedloge, koje oporba misli da bi bili pravični i da bi bili pravedni, jer očito da ovo nije zakon koji je pravičan i koji je pravedan. Najmoprimci i vlasnici nisu u nikakvom odnosu. Ne postoji nikakav pravni odnos između njih dvoje. Postoji odnos između države i vlasnika i postoji odnos između države i najmoprimca. I prema tome, očekivati da će se ovi dvoje dogovoriti je nešto što je iluzorno. Oni će postupiti onako kako im država naredi i kako država da napravi zakon. Ali, ovaj zakon, ne slijedi onu logiku, da i jedni i drugi trebaju biti koliko toliko zadovoljni. Ovdje očito vaga preteže na drugu stranu. Stoga, kada govorimo o načinu obeštećenja, najjednostavniji način je obeštećenje vlasnika, što je dakle, gospodin državni tajnik očito, da je zadovoljan sa nekom drugom logikom nacionalizacije i svega ostaloga, da postoji fond u državi koji će obeštetiti vlasnike stanova, a da će vlasnici onda moći otkupiti te stanove, po, dakle, da li će to biti po onim pravilima koja su vrijedila tamo u '90. ili nekim drugim ili će postati lepeza, kako će se otkupiti stanovi. Hoće li postojati lepeza kako će vlasnici stanova dobiti obeštećenje, po meni, po realnoj cijeni, da li odmah ili u ratama, to je ono što je ovaj zakon trebao napraviti. Da samo napomenem, da to nije nešto neuobičajeno. Podsjetiti ću vas na našu povijest, gdje je Hrvatska za vrijeme predsjednika Franje Tuđmana, obvezala se da će vratiti imovinu, koju bude mogla katoličkoj crkvi a ostalo što ne bude mogla da će platiti u novcu ili zamjenskim nekretninama. Podsjećam da je Jadranka Kosor u ime vlade i kardinal Josip Bozanić u ime Hrvatske biskupijske konferencije da su se usuglasili o modelu primjerene naknade za oduzetu imovinu i to za dio dobara koji se ne može vratiti katoličkoj crkvi. Prema tome, proračun je preuzeo na sebe nešto što se nije moglo ostvariti na dakle, onim načinom koji da se da se vrate nekretnine. Dakle, moguće je riješiti ovaj problem i na drugačiji način, nego ovim načinom gdje vi jednostavno teret rješavanja problema, umjesto da to bude teret državnog proračuna, vi to prebacujete nezaštićene najmoprimce. Rekli ste da smo obavezni prema presudi Europskog suda za ljudska prava, da smo mi obavezni da ovu presudu provedemo, točno. Ali, ja bih vas citirao, što vi vjerojatno znate, ali za ostale saborske zastupnike, završni dio presude, citiram, nije zadaća suda odrediti na koji bi način, prava, najmodavaca i najmoprimaca trebala biti međusobno uravnotežena. Sud je već identificirao glavne nedostatke postojećeg zakonodavstva i to neodgovarajuću visinu zaštićene najamnine u smislu zakonskih financijskih tereta koji su nametnuti najmodavcima, restriktivne uvjete za otkaz zaštićenog najma i ne postajanje bilo kakvog vremenskog ograničenja u odnosu na sustav zaštićenog najma. I ono što je ključno što bih želio da se na to osvrne državni tajnik podložnu nadzoru Odbora ministara država može slobodno odabrati sredstva kojima će ispuniti svoje obveze na temelju članka 46. u svrhu izvršenja ove presude. Dakle država će moći sama izabrati način kako će izvršiti ovu presudu. Ovdje kao što vidite nema rokove, dakle nema rokova izvršenja, ali ono što ima da je trebalo i bilo potrebno izraditi i donijeti akcijski plan u kojem će država adresirati način izvršenja presude. Prema tome, to je ono što je država bila obavezna, prema tome opet napominjem da presuda nije ta koja je pokrenula želju da se riješi ovaj zakon. I napominjem, zakoni koji reguliraju bitna životna pitanja mogu se mijenjati samo na teret proračuna, a ne na teret ljudi. Država je to dužna riješiti, ali pravedno. I svaka pametna Vlada, svaka odlučna Vlada ovaj zakon prvo ne bi predložila, a drugo kada bi ga predložila onda bi ga povukla jer on je duboko nepravedan, ne nudi pravična rješenja. I opet napominjem, pravično rješenje je da država kroz proračun obešteti vlasnike stanova, a da vlasnici stanova imaju pravo otkupiti te stanove po onim regulama kakvi su bili kada su i drugi otkupljivali stanove. I to je ono jedino što je pravično izbalansirano i ono što i presuda Europskog suda za ljudska prava kaže. Da li ćete postupiti tako ili ne, ja se uzdam u HDZ i neodlučnog premijera Andreja Plenkovića da ovaj zakon neće vrlo brzo ugledati drugo čitanje jer izaziva velike probleme u javnosti, a koliko znam premijer jako pazi na svoj imidž. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Ivan Pernar. Izvolite.
Uvaženi zastupniče Mrsić. Nekadašnja Jugoslavija odnosno to socijalističko društveno uređenje težilo je uspostavi besklasnog društva. U tom društvu ideja je bila slična onoj apostolske crkve koji su zagovarali Isus i njegovi sljedbenici, a to je da svakome se da koliko mu treba, a da doprinosi zajednici koliko može. I to je ona prvotna redistribucija gdje se onom tko ima recimo dvije nekretnine, tri nekretnine ili deset stanova uzelo njih devet i dalo se naravno onima koji nemaju. Međutim, takvo rješenje nije bilo trajno rješenje zato jer se stanarima ti stanovi nisu dali u vlasništva nego im se dalo pravo da u njima stanuju. I što se događa? Dolazimo do promjene društveno političkog uređenja, odjedanput dio ljudi može otkupiti, dio ne, evidentno onima koji ne je učinjena nepravda s te strane. Međutim, postavlja se pitanje, zašto SDP u dva mandata dok je bio na vlasti nije rekao, evo dame i gospodo izabrali ste nas da ispravimo onu pogrešnu HDZ-ovu politiku, da ispravimo nepravdu zašto tada niste riješili taj problem? Mogli ste dati izvornim vlasnicima njihove stanove, a tim sa stanarskim pravom ste mogli dati zamjenske stanove. Mogli ste im čak dati stanove u najam, niste im nužno morali dati u vlasništvo. Zašto? Zato jer biste tada trajno riješili njihov problem jer bi bili u državnim stanovima nego ste ih ostavili da budu u privatnim stanovima i zapravo ova situacija koju nalazimo danas je posljedica vašeg nečinjenja koje je trajalo jučer. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Pernaru. Odgovor kolega Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Pernar, 2002. godine vjerojatno nije bio saborski zastupnik, tada ste vjerojatno bili u školi, tada je vlada pokušala riješiti ovaj problem, ima prijedlog zakonskog rješenja gdje se išlo sa obeštećenjem najmoprimaca i vlasnika, međutim nije se uspjelo to razriješiti zato što nijedni ni drugi nisu htjeli pristati na taj model. Prema tome, vlada je pokušala to razriješiti, nije uspjela. Sada to isto radi ova Vlada ne uzimajući naše iskustvo da to nije uspješno da se tako rješava. Ali gospodine Uhlir rješenje je jedino ovo koje vam mi savjetujemo, fond obeštećenja da se isplate stanovi vlasnicima, a da oni koji su unutra da te stanove otkupe. Zašto vi to nećete, to sam Bog zna. Vjerojatno zbog svojih određenih nekih razloga. Ali u svakom slučaju gospodine Pernar, pokušalo se riješiti, ali se nije uspjelo riješiti.
Zahvaljujem na odgovoru kolegi Mrsiću. Sljedeća replika, poštovana kolegica Marija Jelkovac. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega Mrsić. U svojoj raspravi konstatirali ste kako su očito vlasnici zadovoljniji prijedlogom ovog zakona nego najmoprimci. Ja ne znam na temelju čega ste došli do takvog zaključka. Ako ste došli na temelju toga što oni danas nisu bili pred Hrvatskim saborom onda smatram da je to pogrešan put za donošenje zaključaka. Osobno sam primila predstavnike i udruga koje štite pravo vlasnika i razgovarala s njima, dobila hrpe mailova i njih kao i najmoprimaca i moram vam reći da su vlasnici isto tako nezadovoljni ovim prijedlogom kao i najmoprimci, da su oni ustvari ogorčeni na Hrvatsku državu što se ovaj problem rješava već skoro 30 godina, da se osjećaju isto tako kao građani drugog reda što ne mogu stupiti u posjed svog vlasništva. I ne možemo mi ovdje kalkulirati tko je zadovoljniji ili ne zadovoljniji, to nije naša zadaća. Smatram da ni vi da ste vlasnik i da ste u njihovoj poziciji ne biste bili baš presretni da morate sinu ili kćerki platiti najam ili podstanarstvo, a prolazit pored vlastitog stana u koji ne možete. Tako da mislim da naša zadaća ovdje nije da se priklonimo jednoj ili drugoj strani, da stvaramo još veći razdor između njih jer problem je dovoljno kompleksan sam po sebi. Naša zadaća je da pokušamo naći najbolji model rješavanja ovog problema. Hvala.
Zahvaljujem kolegice Jelkovac. Odgovor kolega Mrsić, izvolite.
Uvažena kolegice Jelkovac, pa rekli ste sad istinu. Da li ste to htjeli reći ili ne, to znači da ako nisu zadovoljni i jedni i drugi, to znači da zakon nije dobar, da zakon nije u ravnoteži. Ali ipak gledajući i reakcije, ja sam isto kao predsjednik Odbora za rad primao i jedne i druge. Ono što se vidi sada da ipak oni koji su vlasnici stanova su možda nešto malo nezadovoljniji nego ovi drugi, a ovi drugi su apsolutno nezadovoljni i opet kažem oni će nakon pet godina 10000 ljudi će ići na ulicu. I to je nešto što je, dakle apsolutno istina. Dakle, vi ste izrekli ono što je očito i vama problem, da zakon ovakav kakav je je HNS vam podmetnuo kao kukavičje jaje i da se sada ne znate iz toga izvući, jer ipak saborska većina je saborska većina. Ali rekli ste točno, da zakon nije dobar niti za jedne, niti za druge. I očito da Vlada odnosno država mora biti ta koja će to razriješiti. Ali opet napominjem da je najjednostavniji način, odnosno po meni, to je moje osobno mišljenje način kako bi to trebalo razriješiti, je dakle da se proračun podmetne, da proračun, ako smo mogli obeštetiti vlasnike tvrtki koje su bile nacionalizirane, ako smo mogli obeštetiti Katoličku crkvu, ako smo mogli obeštetiti Pravoslavnu crkvu, prema tome možemo obeštetiti i te vlasnike stanova da dobiju pravičnu naknadu. Zašto nije 2002. to uspjelo? Zato što je ta pravična naknada bila svega 25% u vrijednosti stana i tada naravski da oni to nisu htjeli pristati. Ovdje sada idemo drugom logikom, gdje ćemo teret toga, umjesto da to podnese proračun i država, teret ide na leđa zaštićenih najmoprimaca. To nije ni pravično, nije ni ljudski, nije ni pošteno.
Zahvaljujem kolega Mrsić. Sljedeća replika, poštovani kolega Petar Škorić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Mrsić, evo i kroz vaše izlaganje otvorili ste samo jednu stranu medalje. Kolegica je ovdje spominjala, dakle obje strane i pokušavamo naći način kako dvije međusobno suprotstavljene i nepomirljive pozicije približiti. Kako riješiti problem? Činjenica da će se ovim zakonom tek Hrvatska država ispuniti svoju dužnost prema žrtvama totalitarnog komunističkog režima gdje su ljudi bili lišavani prava vlasništva na nekretninama koje su svojim trudom i mukom stjecali i to je korak prema uspostavljanju te ravnoteže. U niti jednom trenutku nisam čuo ni od vas, ni od bilo koga što s onih 50% vlasnika odnosno najmoprimaca koji imaju već jednu i više nekretnina u svom vlasništvu. Je li ih država treba nagraditi i dati im još jedan stan? Država treba obeštetiti vlasnike, a neprimjereno je ovdje pozivati se i na presudu u Strasbourgu. Koliko znam riječ je jedino o slučaju Lemo za apartmane u Dubrovniku. Dakle, apartmane u društvenom vlasništvu koju su koristili najmoprimci gdje je kupac želio ih izbaciti i kasnije je u Strasbourgu presuđeno u njihovu korist. Dakle, riječ je o stanovima u društvenom vlasništvu. Ne, u privatnom vlasništvu o čemu cijelo vrijeme ovdje pričamo. Također neprimjereno je danas stavljati jednu grupaciju i njihov prosvjed u kontekst njihove veće ugroženosti kada znamo da je u mjesecu prosincu bio i prosvjed vlasnika i to puno veći, dakle i puno prije nego je došla ova tema na dnevni red. Prema tome, ne treba manipulirati ovdje osjećajima ljudi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Škorić. Odgovor kolega Mrsić, izvolite.
Kolega Škorić, niste rekli ništa novo samo ste potvrdili ono što cijelo vrijeme mi govorimo sa ove strane da zakon nije dobar, da zakon nije pravičan i da zakon će napraviti nove nepravde u ovoj dugoj sagi koja traje 28 godina. Ja sam spomenuo presudu Lemo samo da kažem da postoji i druga strana medalje i da gledajući i jednu i drugu stranu moramo biti pravični, dakle da i jedni i drugi imaju jednaki tretman ovim zakonom. Ovim zakonom očito nemaju isti tretman i jedni i drugi. I jedni i drugi su građani Republike Hrvatske. Jasno da je vlasništvo nepovredivo, ali opet s druge strane napominjem primjere kada je država obeštećivala vlasnike tvornica opet se vraćamo na Katoličku crkvu, vratit ćemo se na Židovsku, dakle zajednicu. Prema tome, postojala je dakle volja i želja da se to razriješi. Ono što je prouzročilo taj problem je problem zakona koji onda još devedesetih godina očito generirao sve te probleme koje sada imamo. Ali to je prošlost, te zakone je donio HDZ. Zašto? Zbog čega? To znaju najbolje oni koji su donosili tada u ta vremena. Ali očito da mi sada jednim zakonom pokušavajući ispraviti nepravde radimo nepravde 10 000o ljudi koje ćemo istjerati na ulicu potezom zakona. Ono što se toplo nadam da će prevladati zdrav razum u ovom dijelu, dakle strane sabornice, da ovakav zakon neće ugledati drugo čitanje, da će biti potpuno, potpuno drugačiji. Napominjem da Europski sud za ljudska prava, opet napominjem on nije definirao na koji način ćemo mi to napraviti. Definirao je da taj pristup mora biti uravnotežen, a ovdje nije uravnotežen.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću na odgovoru. Sljedeća replika, poštovani kolega Nenad Stazić. Izvolite.
Nakon loše utemeljene rasprave posve je jasno da stav, stajalište Europskog suda za ljudska prava je samo isprika, isprika Vladi da izađe sa ovim zakonom. Taj sud ne određuje način rješavanja ove problematike, a najmanje upućuje da se ta problematika rješava onako kako ju rješava Vlada. A kako ju rješava Vlada? Citiram zakon: „Zaštićeni najmoprimac i zaštićeni podstanari iz stavka 1. ovoga članka kojima je prestalo pravo na zaštićenu najamninu i druga prava zaštićenih najmoprimaca dužni su se iseliti iz stana…“, ponavljam, dužni su iseliti se iz stana, „…najkasnije do 1. srpnja 2023. godine ako sa najmodavcem odnosno vlasnikom stana nisu sklopili novi ugovor o najmu.“. E sada, ako se najmoprimac, zaštićeni podstanar, odnosno predmnijevani najmoprimac ne iseli iz stana u roku ovom koji smo rekli onda najmodavac odnosno vlasnik stana može nadležnom sudu podnijeti tužbu za iseljenje iz stana. A šta to znači deložacija? To znači puno posla za kolegu Pernara, puno posla. Taj će dane i noći morati biti na terenu, dane i noći. I to je jedino što će ovaj zakon postići. I nemojte mi sada reći da su te deložacije nalog suda za ljudska prava u Strasbourgu. Pa to je sud malo ozbiljniji koji donosi malo ozbiljnija mišljenja nego ovakva glupa preporuka.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Staziću. Odgovor kolega Mrsić, izvolite.
Da kolega Staziću, pokušavamo evo cijeli dan uvjeriti kolege u prvom redu iz HNS-a jer to je njihov zakon a kolege iz HDZ-a se tu prave kao ono inocent bystander, dakle nevini promatrači. Europski sud za ljudska prava je vrlo jasno se odredio prema ovom slučaju. I ako donesemo ovakav zakon vjerojatno ćemo imati tužbu sa druge strane, dakle od onih koji su najmoprimci kada ih se deložira. I šta kada Europski sud za ljudska prava, gospodin Uhlir, možete vrtjeti glavom koliko hoćete ali znate dakle niste vi ti koji će odlučivati da li će se podnijeti tužba Europskom sudu za ljudska prava. I ako Europski sud za ljudska prava procijeni da je dakle ovaj zakon neuravnotežen i da nije odgovorio na ono što je presuda tijela a to znači da i jedni i drugi ostvare ono što su željeli. Dakle, to je ono što je intencija ove presude. I ono što je sasvim sigurnost, gospodin Uhlir vjerojatno neće biti državni tajnik ali netko drugi će se itekako morati crveniti pred Europskim sudom za ljudska prava je 2018. donesen jedan zakon koji je doveo do diskriminacije po istom predmetu da su jedni ostali zaštićeni a da je druge koji su bili zaštićeni se pustilo na ulicu. Ono što bi također bilo zanimljivo vidjeti da li je ovaj zakon prošao procjenu pravnih učinaka, da li je ovaj zakon bio na javnom savjetovanju, da li je ovaj zakon dobio podršku svih resora u Vladi ili je ovaj zakon preskočio neke resore pa je išao direktno preko koordinacije samo zato da danas bude u Saboru. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću na odgovoru. Sljedeća replika poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Kolega Maras, ja bih vas lijepo molio ukoliko primijetim nedolično ponašanje i predstavnika Vlade a i tako isto i vas saborskih zastupnika a vi ste se upravo nedolično ponašali, mogli ste doći meni pa mi to priopćiti ovako, ne morate, ... … [[Upadica se ne čuje.]] brže da. Dakle molim vas, nemojte prekidati sjednicu i ometati kolegicu Anku Mrak-Taritaš. Kolegica Anka Mrak-Taritaš, izvolite, ja se ispričavam u ime kolega što su vas prekinuli.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Mrsić, vi ste tu prvi u ovoj cijeloj raspravi se malo referirali na presudu Europskog suda za ljudska prava u predmetu Statileo protiv Hrvatske. Zaista državni tajnik je vodio cijelo vrijeme tri elementa te presude, nije navodio i četvrti element. Ja ovdje pred sobom imam sažetak koji kaže da je Europski sud zaključio da važeće zakonodavstvo RH vlasnicima nameće prekomjeran individualni teret jer su oni primorani snositi većinu socijalnih i financijskih troškova stambenog zbrinjavanja zaštićenog najmoprimca. Dakle država je svoju obvezu prebacila na vlasnike i postoji 4 elementa. Prvi element je neograničeno trajanje ugovora, dakle za vrijeme dok je presuda bila, gospodin Statileo, odnosno oni koji su podnijeli zahtjev je umro a u razdoblju 55 godina nije mogao koristiti svoju nekretninu. Zatim je druga tema vrlo restriktivno postavljanje mogućnosti za raskid ugovora. Treća tema je neprimjereno niska najamnina čiji je iznos očito u nesrazmjeru sa visinom tržišne najamnine i četvrta tema i o kojoj ste i vi govorili nepostojanje odgovarajućih procesnih jamstva putem kojeg bi vlasnici stanova mogli ostvariti zaštitu vlastitih interesa odnosno koja bi omogućila postizanje ravnoteže između suprotstavljenih interesa najmodavaca i najmoprimaca. Da u ovom zakonu, odnosno ovom prijedlogu zakona je ta ravnoteža donekle uspostavljena, zasigurno mi cijeli dan do kasnih večernjih sati o ovom ne bi raspravljali. Dakle nesporno je i ne treba ni u jednom času sporiti vezano uz vlasništvo. Ali nesporno je i da je ova presuda protiv, gdje je Statileo protiv RH jasno rekao da je država svoju obvezu, kaže, vlasnici su morali snositi, snose još uvijek većinu socijalnih i financijskih troškova stambenog zbrinjavanja. To znači…
Zahvaljujem kolegice Mrak-Taritaš. Odgovor kolega Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo, nakon 4, 5 sati rasprave smo se dotakli te presude Europskog suda za ljudska prava što je u principu bila dužnost državnog tajnika da upozna saborske zastupnike ako nisu imali prilike vidjeti, pročitati tu presudu koja je na webu a gospodinu Uhliru se to dešava tako da je i sjećamo se one afere u skupštini grada kada je zaboravio spomenuti da su neki radovi bili prekinuti, koliko se ja sjećam tih vremena, pa je nastala šteta za to poglavarstvo, tako da se nadam da državi tajnik, osim što se smijulji, neće jednog dana i imati problema, s obzirom da je predlagao ovakav zakon, koji dovodi do toga da vrijeđa određena ljudska prava i da ćemo ako se donese ovakav prijedlog zakona imati i probleme na Europskom sudu za ljudska prava jer ćemo morati objašnjavati zbog čega smo deložirali 10000 ljudi nakon 5 g. a da nam je sud vrlo jasno naložio na koji način ćemo to razriješiti. Očito da je državni tajnik svjesno prekršio, odnosno, svjesno zaboravio da nam, ako ništa drugo, samo pročita ovaj zadnji pasus koji je vrlo jasan i vrlo ilustrativan. Da ponovim, Europski suda za ljudska prava je jasno rekao, da država je ta koja mora obaviti svoj posao i da metode koje će upotrijebiti budu uravnotežene, a koje metode to će svaka država sama po sebi odrediti. Očito je državni tajnik ima sinkopu.
Zahvaljujem kolegi Mrsiću na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Franko Vidović. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Bit će mi teško govoriti nakon ovako inspirativne rasprave kolege Pernara. Uglavnom ajmo ozbiljno na temu. Dakle, ono što sam govorio i prije, a sada već kada je on spomenuo Robespierrea liči mi na jednog rimskog senatora „Kartagu treba razoriti“ tako i ja. Ovaj zakon ne valja, jednostavno ne valja. Ja sam razgovarao ovih dana, jedna kolegica, mislim kolega Jelkovac da se pozvala na razgovore sa udrugama građana i ja sam ovih dana također imao priliku razgovarati sa udrugama građana, ali i sa građanima pojedinačno. Tu ima doista takvih slučajeva da ne možete vjerovat ni svojim ušima ni očima kada vidite i čujete šta ljudi pričaju, počevši od toga da je jedna starija dama istovremen o i zaštićeni najmoprimac i u ulozi vlasnika u kojem ima zaštićenog najmoprimca stana u kom ima zaštićenog najmoprimca. Dakle to su toliko apsurdne situacije da se ne daju ovako paušalno riješiti. Ono što je karakteristika ovog prijedloga zakona, to je da je on nepripremljen došao ovdje. I nije mi jasno ok stoji presuda STatileo itd. ali mi nije jasno ta presuda je stara u konačnici četiri godine, 2014. je taj postupak vođen i donesena presuda, no nije mi jasno na kraju balade zbog čega sada na vrat, na nos idemo donijet ovaj zakon, bez čak i kako treba obavljane javne rasprave i ostalih dijelova. Drugo, evidentno je da se ovim prijedlogom zakona se država jednostavno izvlači, izlazi iz cijele priče i prebacuje sav teret na leđa pa reći ću slobodno hrvatske sirotinje i jednih i drugih, mislim i na vlasnike stanova i mislim i na zaštićene najmoprimce. Dakle država na to nema pravo, pa to vam piše na kraju krajeva i u ovoj presudi evo, kolega Mrsić i kolega Stazić i kolega Škorić su je citirale, prema tome to vam piše u ovoj presudi. Drugo, zar nije rezonski, ako već idemo smišljeno mijenjat nekakav zakon, da istovremeno drugo ministarstvo prodaje stanove koji su državni portfelj, a ne pokušamo riješiti ovu situaciju sa tim stanovima. Meni je to suprotno svakoj zdravoj logici da se radi na takav način. To je rasipanje državnih resursa i to je neodgovorno ponašanje na kraju krajeva prema državnoj imovini. Treća stvar, jasno mi je za HNS, sve apsolutno sve, ja njih često i kolokvijalno nazivam hrvatska nepotrebna stranka i jasno mi je za njih da oni ne vode računa nimalo o biračkom tijelu već da pogoduju interesima određenim, ali mi nije jasno da HDZ kao pučka stranka može dozvoliti ovako nešto i kada su u pitanju vlasnici kažem i kada su u pitanju zaštićeni najmoprimci. Ovo je potpuno krivi potez, nećemo riješiti ništa sa ovakvim zakonom. Mi smo protiv ovog zakona ne iz nekog principa čvrstog nego zato što taj zakon ne rješava apsolutno ništa. Taj zakon će proizvesti tisuće sudskih sporova u budućnosti, a osim toga proizvest će i velike odštete za državu. Na kraju će država opet platit ono što izbjegava platit. Ne razumijem logiku, jednostavno mi nije jasno. Dakle rezultat ovog zakona bit će da će nekih devet, deset, dvanaest, osamnaest ili jedan čovjek završiti na ulici. Hrvatska kao socijalna država to ne bi smjela sebi dozvoliti ni u kom slučaju. Dakle Hrvatska treba odgovorno postupat prema svojim građanima, to joj je ustavna obaveza, ne trebam, vas na to podsjeća. Mi smo i demokratska i socijalna država, dom je nepovrediv, prema tome ovakav zakon ne pripremljen, bez valjanih podataka u konačnici, bez da je analizirao situaciju. Kažete sami, protestirali su i vlasnici stanova, a protestirali su i zaštićeni najmoprimci. Pa čije interese vi tu gurate, ako su jedni i drugi protiv? Mada ja znam sa druge strane da su vlasnici stanova za. Jučer je išlo otvoreno pismo prema premijeru Andreju Plenkovića gdje se Udruga Proljeća jasno odredila da je za podršku tom zakonu, mada u kuloarima će vam ti ljudi reći da i oni misle da taj zakon ništa ne rješava. Ali eto nekakav je korak, bilo gdje pa makar i u provaliju. Znači, niti zakon ovaj šta rješava, proizvest će nove društvene nepravde, evo sad su se kolege bunile oko socijalnih stanova u Dubrovniku i Zagrebu, a u principu cijela priča će završiti sa 10, 12 000 ljudi na ulici. Koliko ćemo onda pauza tražiti pauza tu kad bude kasno? Pozivam vas sve da budete odgovorni ljudi, na kraju krajeva svi mi sutra trebamo proći ulicom i svi trebamo pogledati, srest ćemo te građane, trebamo ih pogledati u oči. Trebamo objasniti starcima od 75, 80 godina zbog čega smo ih mi, našom odlukom, naši zakonom iselili na ulicu. Trebamo objasniti ovim drugima zbog čega on već dugi niz godina ne mogu raspolagati sa svojom nekretninom. Uostalom, bitno obilježje vlasništva ako se ne varam je posjed. Ti ljudi ni dandanas koji su vlasnici nekretnina nisu u posjedu te nekretnine. I sad je kolegica Topolko kad je govorila u ime HNS-a, u više navrata je rekla pa čak ni ne vraćamo cijele nekretnine, nego vraćamo dio po dio, pa nismo kod nas kredit uzeli, ljudi božji, dajte uozbiljite se. Napravite taj zakon kako bog zapovijeda, da budu u njemu podaci onakvi kakvi trebaju biti, kakvi jesu na terenu i ovaj podatak o 3 500, 3 i nešto, reći će vam i jedni i drugi isto tako da ne odgovara istini. I nemojte zazivati jedinice lokalne samouprave, postoji puno jača institucija u RH koja vrlo lako može utvrditi što je što, koji je stan prodan, koji je kupljen itd., a zove se Porezna uprava, sastavni je dio Ministarstva financija. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegi Vidoviću. Imamo dvije replike, poštovani kolega Ivan Pernar, izvolite.
Kolega Vidović, gdje je problem? Problem je u tome što se ovaj problem mogao izbjeći a nije se izbjegao. Rekao je vaš kolega da je SDP 2002. htio predložiti rješenje stanara ali da nije uspio, zašto? Pa kao zato jer se i jedni i drugi nisu mogli složiti. Pa nije uloga vlasti da ispuni 100% želje svih, to je nemoguće. SDP je trebao naći kompromisno rješenje jer ja sam upoznao dio tih stanara i oni kažu meni mi ne želimo neki drugi stan, mi baš želimo taj stan. Ja sam njima rekao ljudi, vi niste realni. I vi ste trebali tim stanarima reći, ljudi vi niste realni, to nije realno da uđeš u posjed odnosno u vlasništvo nečega što je od nekog drugog ako taj drugi ti to ne želi dati. I umjesto da ste jednostavno presjekli onaj gordijski čvor, da ste rekli čujte, evo vam neki državni stan, vi ste tu ostavili raspravu za bolja vremena koja nikad neće doći i sad je došlo vrijeme da do 2023. oni svi lete van. Eto, znači tobože niste riješili problem zato jer se niste mogli s njima dogovoriti, a na kraju HDZ će ga riješiti i šta onda? Pojeo vuk magare. I još jedna stvar, rekao vam je kolega jedan iz HDZ-a dobro. On je rekao gospodo iz SDP-a, vi ste pravni slijednik onih koji su ovaj problem većim djelom stvorili i time je vaša odgovornost za rješavanje to problema bila veća. I budući da ga vi niste riješili na taj kompromisni način, sad dolazi HDZ sa giljotinom, eto.
Zahvaljujem gospodinu Pernaru sa Robespierreom. Odgovor, poštovani kolega Franko Vidović.
Zahvaljujem. Kolega Pernar, vi ste mlad čovjek, ja vas poštivam. Žalosno mi je da znate puno bolje francusku povijest kao što ste sad izložili nego što znate hrvatsku povijest. Dakle, niste upućeni u ovaj problem. I govorite paušalno. Ovi stanovi nisu samo plod jugoslavenske komunističke vladavine, to su stanovi koji se potežu još od Kraljevine Jugoslavije iz 30-ih godina, pa onda preko NDH-a, pa onda u konačnici, … … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] ali niste rekli meni sad, pa dopustite sad meni da govorim, ja sam vas slušao. Što se tiče SDP-a, SDP je nudio kompromisan prijedlog u vrijeme kad su cijene nekretnina bila daleko niže i kad je to bilo lakše rješivo, ono gdje smo mi pogriješili, a kolege očito ne žele učiti na našim greškama, ja tad nisam hvala bogu obnašao vlast kao što nisam nikad do sad, osim na lokalnoj razini, to je da smo išlo sa premalom odštetom obzirom na cijene nekretnina, premala je odšteta bila i u odnosu na zaštićenog najmoprimca i u odnosu na vlasnika samoga. I zbog tog se nijedna ni druga grupacija nisu željele složiti. Ali ćete se vi složiti sa mnom da je ovaj problem uzrokovala u osnovi država. I kako vi za nas kažete da smo mi nečiji pravni slijednici, ok, ja ne znam baš čiji sam pravni slijednik osim Fabijana Vidovića, sa druge strane, tako i ja vama mogu reći da je RH isto tako pravna slijednica socijalističke RH, pa ono što se događalo u onoj državi, a socijalistička RH je pravna slijednica nekakve Banovine Hrvatske, pa šta se događalo u tim periodima, hvala bogu, nitko nije slijednik NDH, šta se događalo u tim periodima, jasno da mi danas ispaštamo. Ali to je obveza države prema njenim građanima, ne ovako kako je rekla gospođa Topolko, tu su tri strane, građani, vlasnici zaštićeni najmoprimci i država. Državna nije nikakva stranka, država je uzrokovala problem i država treba riješiti taj problem.
Zahvaljujem kolega Vidoviću na odgovoru. Slijedeća replika, poštovani kolega Silvano Hrelja, izvolite.
Poštovani kolega Vidović, pa zar nije upućivanje ovog zakona u proceduru najveći dokaz neuređenosti, nefunkcionalnosti našeg društva odnosno naših institucija? Jer ja vjerujem da odete u venecijske arhive, znati ćete slijed vlasništva na većem dijelu područja, odnosno teritorija Istre. Da to idete u Beč naći ćete slijed vlasništva za puno kuća o kojima danas govorimo. Ako odete u Carigrad, naći ćete povijest Slavonije za doba Turaka, ono što mi uopće ne znamo da to tamo postoji. Prema tome, zar je moguće da nakon 27 godina države nemamo popis zaštićenih najmoprimaca? Zar je moguće da nakon 27 godina nemamo popis neuseljivih stanova? Jer stanovi pod teretom se sudski smatraju neuseljivi stanovi. Dakle to su kategorije, pravne neke kategorije koje mora postojati evidencija, jednostavno mora postojati. A ove priče, priče ideoloških natruha, tri porodice, među zaštićenim najmoprimcima su '45. izbačeni kao Folksdojčeri iz svojih stanova. E sada, oni su nakon 10-ak godina dobili ove stanove. Znači prvo su iz izbaci komunisti a sada će vrla djeca tih komunista opet iz izbaciti iz ovih stanova jer nisu mogli dobiti društveni stan jer su imali riješeno stambeno pitanje. Dakle to su ljudi apsurdi, to moramo shvatiti i onda ići rješavati ovaj problem, pobrojati, definirati strane.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hrelji. Odgovor kolega Vidović, izvolite.
Kolega Hrelja ja se slažem s vama, da. I ovo govori u principu ne o vlasnicima stanova, ne o zaštićenim najmoprimcima, ovo govori o učinkovitosti ove vlasti. Oni nisu u stanju pred nas izići sa podacima koliko ima stanova, tko je u tim stanovima, koliko je od toga staračkih domaćinstava, koliko su ljudi neki koji bi mogli dignuti nekakav kredit, koliko je vlasnika izvornih, koliko je vlasnika prekupaca, što jest isto njihovo vlasništvo, da ne bi netko mislio da ja sporim vlasništvo. Dakle ni jedan od tih podataka mi nismo čuli nego baratamo onako paušalno, čas ih je 5 tisuća, 13 tisuća, 3 tisuće, 8, 13 čak. Prema tome kako nekom padne na pamet toliko ih ima očito. Pa mislim, to je u najmanju ruku neodgovorno, raspolaganje državnom imovinom. Druga stvar, ovakav jedan zakon bi trebao praviti i program stambenog zbrinjavanja. Gdje vam je to? To ništa, ne zanima vas to, nije vaš posao? To vam je baš prva liga. Znači ostavite građane, izbacite ih na ulicu i ništa, neka šetaju po ulici, ako pada snijeg, tim bolje, biti će im hladnije, valjda će dobiti gripu pa ćemo ih se riješiti. Nevjerojatno mislim, takva bešćutnost kakvu vi pokazujete e to majčin sine ja još nisam vidio nigdje.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Franku Vidoviću na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Hrvoje Zekanović, nije nazočan. Poštovani kolega Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, državni tajniče sa suradnikom. Ovdje je danas više puta spomenuto, su razne presude Europskog suda za ljudska prava. Ali htio bih da upoznate i drugu stranu medalje koja se tiče i mogućih budućih službi pa je moguće ustavnosti, ocjene ustavnosti vašega zakona. Naime, ja držim u ruci presudu Ustavnoga suda RH od 29. kolovoza 2014. godine u predmetu koji se vodio povodom presude Općinskog i Županijskog suda u Šibeniku. Tužiteljicu je podnijela jedna vlasnica stana u kojem živi zaštićeni najmoprimac i tražila je iseljenje. Između ostaloga, tražila je iseljenje zato jer zaštićena najmoprimka nije platila stanarinu 14 godina. Stanarina iznosi 150 kuna i ona 14 godina nije platila tu stanarinu. I vlasnica stana je tražila da se ona iseli. Općinski sud u Šibeniku presudio je da zaštićenu najmoprimku treba deložirati. Ona se žalila Županijskom sudu sa tvrdnjom da nije znala na koji račun treba uplaćivati tu stanarinu, da se vlasnica nikada nije interesirala za stan i između ostaloga se žalila da je bolesna osoba koja ima mirovinu 600 kuna. Županijski sud u Šibeniku potvrdio je presudu Općinskoga suda da zaštićena najmoprimka mora biti deložirana. Ona se žalila Ustavnome sudu i rekla je Ustavnome sudu da je taj stan u kojem ona živi njezini jedini dom i da ona nema gdje drugdje biti i pozvala se na članak Ustava 34. koji glasi: „Dom je nepovrediv.“. Ustavni sud je ovoga datuma kojega sam vam naveo donio pravorijek u kojemu između ostaloga piše gubitak doma najekstremniji je oblik miješanja u pravo na poštivanje doma ali unatoč tome to pitanje ne nameće se automatski u svakom sporu vezanom za prisilno useljenje već je stranka dužna pozvati se na njega. Ukoliko se tijekom postupka pred sudom istakne prigovor miješanja u njezino pravo na poštovanje doma mjerom prisilnog iseljenja mora se osigurati da neovisni sud ocijeni razmjerno i razmjernost takve predložene mjere bez obzira na postojanje pravne osnove. Ustavni sud ukida obadvije presude i vraća ih na Općinski sud. Dakle ta priča da se ovdje radi samo o pravu vlasništva, da se radi samo o jednoj točki Ustava a da sve druge točke Ustava možete zanemariti to jednostavno nije točno. Vi imate kontra presude a imati ćete ih još kad ovi isti zaštićeni najmoprimci budu išli isto tako na Europski sud za ljudska prava. Vi ne nudite rješenje. Gledate stvari jednostrano. Vaši zastupnici koliko sam imao prilike ovdje čuti, samo su čitali ono što su dobili od udruga vlasnika stanova. Oni su to pročitali, znači oni su jasno zauzeli stav na čijoj su strani, a u ovom slučaju nije baš jednostavno zauzeti stranu. Također bih vam htio napomenuti, još jednom, da su svi zaštićeni najmoprimci plaćali stambeni doprinos u bivšoj državi, a da se od 1991. g. društveni stanovi otkupljuju i da još uvijek stižu rate u državni proračun od ljudi koji otkupljuju te stanove. Radi se u iznosu od 3 milijuna eura mjesečno. U pitanju je 3000 obitelji. Vi ste napisali u vašem obrazloženju, da svaka obitelj prosječno posjeduje 62 metra kvadratnih. Tu jasno vidimo od ovih argumenti kako oni stanuju u 100 kvadrata i ne znam čemu, nisu točni. Jer je prosječna veličina stana 62 kvadrata. To su vaše brojke koje ste vi. Ako bi išli graditi 3000 … [[Govornik se ne razumije.]] stanova, po 60 kvadrata, potpuno novih, po ovoj cijeni koja je trenutna važeća na hrvatskom tržištu, izgradnja 3000 poslovnih stanova koštala bi vas najviše milijardu i pol kuna, najviše. U 5 g. godišnje 300 milijuna kuna. Taj iznos od 300 milijuna kuna, vi pokrivat se novcem koji dobivate od prodaje društvenih stanova. A taj novac je namjenski, znači taj novac ne može vaše ministarstvo potrošiti tako kako ono želi, nego ću vam točno pročitati čl. 24. Zakona o prodaji stanova, na kojima postoji stanarsko prav, stavak 1., 90% sredstava koja se dobiju prodajom društvenim stanova, treba poslužiti za pribavljanje stanova, za preseljenje stanova i stanova u privatnom vlasništvu, za isplatu nadoknade prijašnjim vlasnicima prisilno oduzete nekretnine, za nadoknadu stanarima, vlasnicima stana u slučajevima određenim posebnim propisima. Znači vi novce imate. Vi nikakve posebne novce ne morate u proračunu tražiti, jer najmanje se morte među zaduživati. A šta vi nudite zaštićenim najmoprimcima? Vi im nudite 8 milijuna kuna godišnje. Pučkim rječnikom rečeno, nudite im kikiriki, nudite im ništa. Vi kažete 2023. g. to će se riješiti, gospodine dragi … [[Govornik se ne razumije.]] i vladajuća parlamentarna većina. Ako ste se zaista iskreno primili toga problema, riješite za vrijeme vašeg mandata. Vaš mandat istječe 11.9.2020. Izvolite riješiti taj problem do toga datuma. Onda ćemo vjerovati u vaše nakane. Nemojte te probleme prebacivati na drugu vladu. Jer vi u konačnici, znate šta se može dogoditi, sutra vi nećete biti na vlasti, neka nova vlada će promijeniti vaš zakon. Promijeniti će ga, jer još uvijek imati vremena da ga promjene, jer će još uvijek trajati prelazni rok. Vi ustvari i vlasnike za koje se navodno zalažete, stavljate u neizvjesnost. I moguće je da ovaj zakon, koji vi sutra izglasate ili ne znam kada ustvari nikada nećete zaživjeti u praksi i vi to vrlo dobro znate. Ovaj problem mora se riješiti, dakle, u roku najviše sljedeće 2 g. i to bi bilo pošteno i to bi bilo hrabro. Tako biste stekli tu vjerodostojnost koja su vam puna usta koja sastavili između ostaloga za naslov vašeg predizbornog programa, u kojemu ste čak obećali da neće biti deložacije. Ako gospodine Uhlir, vi i vaša vladajuća većina, budete bacali ljude na cestu, mi iz Živog zida ćemo ih braniti, ja vam to čvrstom obećavam. I svim pravnim sredstvima i našim tijelima i imati ćete priliku gledati rezultate svojih dijela . i ja vas pozivam na razumnost, nemojte to dopustiti. Ovdje se netko šali, ironično, da će Živi zid imati posla, ali mi ćemo ga sigurno dobro obaviti. Pozivam vas još jednom, da pronađete rješenje za zaštićene najmoprimce, na način, da oni budu zbrinuti, na koliko toliko civilizirani i humani način. To bi bilo pravedno iz tog razloga, pozivam vas još jednom, još uvijek nije prekasno, povucite ovaj zakon, stavite moratorij na njega, održite pregovore sa različitih stranama, sa zainteresiranim stranama, sa neovisnim stručnjacima, sa pravnicima i vratite ovaj zakon u sabor, bez da on mora izazivati prosvjede prvi dan kad se uopće o njemu raspravlja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Bunjac na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika, kolega Pernar, jeste se vi javili za repliku? Jeste, onda ok. Prvi se za repliku javio, poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Bunjac, citirajući ovu presudu, Ustavnog suda, nekako ste me podsjetili na jučerašnju, jučer je objavljena jedna presuda u dnevnom tisku, gdje kaže, da bez obzira kako je stečena mirovina, čak i na temelju lažnih liječničkih nalaza da se ne može ograničiti stečeno pravo primanja mirovine. Znači, ne može rok za reviziju trajati bezgranično, to se mora ograničiti itd. Ovdje imamo s druge strane jedno drugo stečajno pravo, a to je stečeno pravo na dom ili pravo stanovanja. Kako, šta mislite, kako će Ustavni sud suditi, kad zaštićeni najmoprimci, daju prigovor da im je njihovo stečeno pravo, pravo na dom i pravo stanovanja ugroženo ili limitirano protiv njihove volje. Ja se naravno sa ovom odlukom jučerašnjeg Ustavnog suda ne slažem, poštujem ona 2 ustavna suca koja su se izuzela iz mišljenja, jer mislim da ako se nešto dobije, dobije na temelju lažnih isprava, kada se šteta radi svim građanima Republike Hrvatske jer se umanjuju njihovi prihodi da to ne može nikada se smatrati stečenim pravom jer je na neki način stečeno kriminalnim radnjama. Ali ovo je sasvim druga priča, ovdje su građani dovedeni u ovu poziciju i jedino što imaju taj dom i imaju stečeno pravo stanovanja u tom domu.
Zahvaljujem kolega Hrelja. Odgovor kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa zastupniče Hrelja. Vaša usporedba je vrlo dobra. Znači u ovoj državi se dozvoljava, da netko se lažno predstavlja kao invalid i da nakon određenog proteka vremena se više njega ne može kazniti s obzirom da mu to nije na vrijeme sudski dokazano. A ljudi koji žive od 1935. godine u jednom stanu za njih nema zastare pa taman da žive do sudnjega dana. Vidimo da postoji zastara za odrezanu nogu u Riječkoj bolnici, gdje se čovjeku uništi život i ne može ga se, dakle više nikakav zakon, nikakve Europske unije, sudovi za ljudska prava ne mogu presuditi u njegovu korist. Vidimo isto tako da postoje zastare u nekim drugim kriminalnim djelima, da neki ljudi ne znam protiv njih nikad nije podignuta optužnica, ponovo idemo u zastaru. A u ovom slučaju, dakle nema nikakve zastare iako ljudi mnogi nisu ni krivi, ni dužni zbog toga što su se zatekli u jednoj situaciji u kojoj jednostavno nisu mogli utjecati na rješenje. Ljudi dakle jednostavno žive svoj život, prihvaćaju situaciju takva kakva je i onda samo u jednom trenutku se pojavi neka vlast i onda im sve što su u životu živjeli i eventualno u što su vjerovali prebriše kao da nikad nije bilo, krpom i kaže evo danas se snalazite kako znate i umijete. To odgovorna država ne bi smjela raditi, barem ne ona država koja se zalaže za pravednost, a osobito za socijalnu pravdu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu. Sljedeća replika, poštovani kolega Ivan Pernar. Izvolite.
Uvaženi kolega Bunjac, vladino rješenje ima jednu kako bih to rekao slabu točku. Kaže kolega Hrelja da jednu. Ima ih više, ali jedna od njih je ta da vi sad sugerirate da će zaštićeni najmoprimci plaćati punu cijenu najamnine. Pa evo ja vas pitam ako u nekom stanu od 50 kvadrata u Zagrebu živi umirovljenica sa recimo 1800 kuna mirovine, od čega će ona plaćati ekonomsku cijenu najamnine i režije i hranu itd.? Ono čime će ovaj zakon rezultirati jest ništa drugo nego jedna socijalna katastrofa. Redovi pred pučkom kuhinjom će biti još veći, a moglo bi se dogoditi da budu popunjena mjesta u prihvatilištu ako ovo prođe. I Živi zid neće pružati otpor tim deložacijama stanara zato jer smo protiv vlasnika, nego zato jer država ne želi obeštetiti stanare, a trebala je. Nisu vlasnici krivi za ovaj problem niti stanari. Kriva je država i to svi mi ovdje znamo. I država na žalost ovaj problem želi riješiti na način koji nama nije prihvatljiv. Možda vama je u HNS-u i HDZ-u, a vi govorite da nema novaca. Kasnije u raspravi ja ću objasniti gdje je rješenje Živog zida, odakle novac za stambeno zbrinjavanje stanara i na kraju krajeva, odnosno za obeštećenje vlasnika ukoliko nisu izvorni vlasnici. I to je to.
Zahvaljujem kolega Pernar. Odgovor, kolega Bunjac. Izvolite.
Zastupniče Pernar, znači vladajuća većina, jedan dobar dio njihovih zastupnika ne može shvatiti da je sve što je više od 100 kuna našim građanima problem danas. Znači svaki račun koji je veći od 100 kuna za njih predstavlja teret. Oni ne mogu podnijeti više 20 kuna da nešto moraju platiti, a kamoli povećane stanarine ili pazite što kaže zastupnik Klarić danas. Molim vas, poslušajte to. Uzmite si kredite i kupite si stanove. Zamislite vi koje je to, koje je to razmišljanje, koja je to bahatost. To je točno na razini jednoga odvjetnika koji je nedavno govorio plaćajte račune, pa neće biti ovrha. Mislim to je filozofija ne znam drvosječe. Razumijete? Ne znam kako bih se drukčije izrazio. Da, istina drvosječe su vrlo, drvosječa je vrlo časno zanimanje. Ispričavam se, da. I kako se zove, ja bih htio gospodinu Uhliru koji je član HNS-a još jednom pokazati pečat i potpis njegove stranke gdje piše da oni neće iseljavati zaštićene najmoprimce. Evo pogledajte, to je vaša stranka potpisala. Zašto od toga odustajete sada? Kako možete danas govoriti jedno, a sutra drugo. Kakva je to politika da prije 11.6. govorite da ćete se protiviti deložacijama, a onda nakon toga donosite zakon kojim ćete uvodit deložacije, da pišete u izbornom programu uvest ćemo Agrarnu banku, a gdje vam je ta Agrarna banka. Da ulazite u Sabor sa SDP-om, a sada ljubite noge HDZ-u. To je politika koja dakle je za svaku osudu i tako će proći i vaš zakon osim ako mu u zadnjem trenutku ne proradi savjest. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu na odgovoru. Sljedeća replika poštovana kolegica Marija Alfirev, izvolite.
Poštovani kolega Bunjac, znači da ovakva dugotrajna rasprava cijeli dan zapravo po ovoj točki dnevnog reda je zapravo posljedica toga da je posljedica ovog prijedloga zakona koji je tu pred nama jer je on u potpunosti nedorečen. On definitivno ne vodi računa o ovim dvjema stranama, on je napisan tako, predložen je tako da uopće ne vodi računa o svima onima kojima ste vi maloprije govorili. Ako ostane ovakav zakon da će on imati upravo za posljedicu to što ste istakli da će veliki broj sadašnjih zaštićenih najmoprimaca se naći na ulici i da biste vi u tom slučaju odradili jako dobro svoj posao. No ipak mislim da bismo trebali u ovom trenutku učiniti to da ovaj zakon ne dođe, da se ne izglasa i da ne stupi na snagu i nadam se da ćemo ovdje da će i suprotna strana koja sada zagovara ovaj zakon osvijestiti sve ove probleme koje predloženi zakon nosi i da će postupiti ispravno. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Alfirev. Odgovor kolega Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena zastupnice. Doista nije stvar u tome što će neka stranka dobiti, koliki će biti njezin rejting, što će s njom biti kroz neko dogledno vrijeme nego je stvar u tome da mi kao zastupnici naroda radimo u interesu toga naroda. Ako me već vučete za jezik, moja najuža obitelj nacionalizirana su nam tri stana i četiri poslovna prostora, nikada ih nismo dobili nazad. Da smo ih dobili nazad, možda bi mogli uživati u renti i možda ne bi morali niti raditi. Dobili smo neke dionice koje istina rečeno su bezvrijedne, a čak ni nominalni iznos nije im ni približno vrijedan onome koliko te nekretnine vrijede. I što smo se sada morali? Morali smo se povampiriti i oni koji su trenutno u tim stanovima, tim poslovnim prostorima morali smo doći ne znam sa psima da ih tjeramo van i da ih zovemo zločincima komunističkim podobnicima i ne znam kakve sve uvrede nismo ovdje danas čuli. Ne, nitko u ovome ne trebao gledati svoj privatni interes, nitko u ovome ne bi trebao gledati svoj stranački interes nego bi svako trebao gledati opći interes. Ako je deset tisuća, pazite deset tisuća, hrvatskih građana u situaciji da noćas neće spavati zbog ovog zakona koji je predložilo ministarstvo onda mi definitivno nismo na dobrom putu i pozivam još jednom u ove sitne sate da sutra ne podržimo ovaj zakon u prvom čitanju. Ima vremena ništa se neće dogoditi ako o njemu budemo raspravljali za dva, tri ili četiri mjeseca. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Bunjac na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege, gospodine potpredsjedniče. Prvo šta moram primijetiti je da se hvalimo sa otvorenošću Sabora s time da je Hrvatski sabor dostupan građanima RH, a onda kada to imamo mogućnost dokazati na djelu i u praksi pustimo samo po dvoje ljudi iz jedne i druge udruge da nas ovdje prate tijekom rasprave. Dvoje ljudi, a ovdje smo danas vidjeli preko stotinu ljudi koji su primjerice došli iz Splita. Toliko o tome kako je Sabor otvoren i kako su građanima dostupni i njihovi zastupnici i rasprava o temama koje su njima jako važne. Druga stvar koju ovdje želim reći je da živimo u državi gdje se postavlja pitanje da li i kako obešteti one koje po svakoj pravdi moramo obeštetiti, da li su to u ovom slučaju vlasnici ili najmoprimci, ne bi stavljao neki prioritet, ali je činjenica da će se neko na kraju morat obeštetiti, a mi postavljamo pitanje da li to napraviti i na koji način to napraviti. I toliko je to sve komplicirano i jednostavno najmoprimci ne vide tu korist jer inače ne bi protestirali protiv toga. Kada bi to bilo ovako kako kaže gospodin Uhlir, pa zar bi iko rekao ja to ne želim, kada bi svi bili namireni i kada bi mogli mirno spavati kao što je rekao kolega Bunjac noćas ili narednih pet godina koje im je on namijenio da su im zadnje koje će biti u tim stanovima. Zar to niko ne vidi osim gospodina Uhlira i kolega koji predlažu taj zakon ili to nije istina? Znači izaberite šta je od toga dvoje točno ili gospodin Uhlir ne govori istinu i ljudi ne moraju biti mirni i neće biti mirni ili to niko živ ne samo u ovoj sabornici nego od tisuća ljudi koji prate ove, desetke tisuća ljudi koji prate ovo to niko ne vidi. Ja bih ipak više vjerovao ljudima koji to prate i koji su zaineresirani. Ali živimo u zemlji gdje najnormalnije kolege iz HDZ-a da 3,5 milijarde kuna potrošimo da zamijenimo stare avione starim avionima. To nikog nije briga i nikom nije čudno i niko ne propitkuje ministra obrane zašto smo za 3,5 milijarde kuna stare avione zamijenili starim avionima. Da li je to, možda evo kolega Borić nešto suflira. Da li je to nekome čudno? Da, a mislim svakom normalnom je to nešto čudno. Zašto, zašto … … [[Upadica se ne čuje.]]
Poštovane kolege, ja bih vas lijepo molio.
Gospodine Babiću, posegnite za demokratskom praksom i recite nešto a ne iz klupe dobacivati. Imate pločicu, dignite pločicu i recite, pa nećete, pa ne morate ali nemojte onda ni dobacivati. Najlakše je iz busije kada vas nitko ne vidi zaskočiti u mraku, to je najlakše ali kada treba izaći na scenu, nešto reći e onda se gleda u pod gospodine Babiću i smješka se. Tako nastavite i dalje. Znači nikome ovdje nije jasno, pardon, možda ljudima iz HDZ-a je jasno zašto za 3,5 milijarde kuna zamjenjujemo stare avione starim avionima i to si Hrvatska može priuštiti ali naći neki novac za obeštetiti naše najmoprimce i vlasnike stanova e to je problem. 12 aviona više vrijedi nego 10 tisuća ljudi, to je vaša poruka danas nakon ove rasprave. 12 F-16 iz '80 i neke, kao da neku pjesmu slušam vam više vrijedi nego 10 tisuća ljudi od kojih su se neki 100-njak i nešto danas ovdje smrzavali pred Hrvatskim saborom. I onda je normalno da vam nitko ne vjeruje i onda je normalno da ne možete dobiti podršku za ovo. Pa čak i rasprave saborske većine su danas rezervirane. Nisam čuo da tu netko hvali ovaj prijedlog zakona, ovo rješenje. I onda se također postavlja pitanje zbog čega inzistirate da ovo rješenje ide i dalje. Zbog čega nije moguće naći ono što je minimum minimuma da se obeštete vlasnici ili zaštićeni najmoprimci. Naravno ja bih ponudio rješenje da se vlasnicima ponudi obeštećenje u iznosu tržišnom. Ukoliko oni to ne prihvate onda su na redu zaštićeni najmoprimci po cijeni tržišnoj umanjenoj za ono što su mogli kupiti stan kao i svi ostali građani RH '90.-tih godina. Jer nisu krivi, to smo danas čuli već 10-ak puta, nisu ljudi krivi što su se našli u toj situaciji. Skandalozno je da Lovro Kuščević karakterizira ljude na ovaj način na koji je to karakterizirao. I umjesto da se ogradite od takvih izjava vi još relativizirate stvari ili kao ministar, pardon državni tajnik Uhlir govorite da ste riješili problem. Niste riješili ništa i vjerojatno nećete riješiti ništa. I pozivam ovdje sve koji nas danas prate da kažu jasno ne ovom zakonu, očito je potrebna dodatna rasprava i očito je potrebno neko novo rješenje koje će biti totalno drugačije od ovoga što smo danas čuli. Također, nevjerojatno je da kolega iz Vlade danas ovdje govori a u zavisnoj je poziciji, odnosno nije nezainteresiran što se tiče osobnog dijela jer očito je i danas i sam to priznao za govornicom da je u obiteljskoj nekoj priči i on jedan od vlasnika ili suvlasnika takve nekretnine. To također daje još jednu dozu neuvjerljivosti predlagaču koji kao da je evo našao rješenje koje će proći i pomoći krugu ljudi koji su povezani sa njima. To također nije dobro, bilo bi dobro da je Štromar došao danas ovdje braniti zakon. Puno bi uvjerljiviji bili ukoliko ne bi bio predlagač u poziciji u kojoj se danas našao gospodin Uhlir. I onda se pitamo kolegice i kolege zašto ljudi nemaju povjerenja u državu, u institucije države, u naše pravosuđe, zašto odlaze iz Hrvatske, zašto nisu zadovoljni sa Vladom, '70% naših sugrađana nije zadovoljno sa Vladom. Pa kako će biti ako ljudi imaju osjećaj da se o njima ne vodi računa? Da mi ovdje u Saboru evo odbrojavamo sekunde ne bi li što prije došla rasprava o Poslovniku, gospodin Reiner je na iglama, u niskom startu čeka raspravu pa da idemo doma [[Upadica: Još je jedan zakon poslije.]] Ma da je još tri zakona, nevažno, to je situacija koja je ovdje i svi se nekako evo kao da se odrađuju stvari, kao da nas ljudi ne gledaju kojima je to život, kao da je to život, vas možda to nije briga ali te ljude koji nas gledaju, njima je to život i njima nije svejedno. Fascinantna je lakoća nezainteresiranošću i vladajućih zastupnika vezano uz ovaj problem koji nekima znači puno više nego šta biste vi uopće mogli zamisliti jer vjerojatno niste opterećeni sa takvim problemima s kakvim su oni opterećeni. I zato ja apeliram na vas ako se sutra to i usvoji da što kasnije dođe, ovakav nikada, ali da kada dođe onda dođe rješenje koje smo u stanju prihvatiti a minimum je obeštećenje tržišno, rekao sam, prvo vlasnika a nakon toga ukoliko vlasnici to odbiju onda po tržišnoj cijeni zaštićenih najmoprimaca koji bi si sa tim novcem mogli osigurati dostojanstven smještaj i dom. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem kolegi Marasu. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Ivan Pernar, izvolite.
Kolega Maras, slušao sam vaše izlaganje i mogu se složiti sa svime što ste rekli sa malom napomenom da rješenje koje ste predložili je SDP mogao provesti u mandatu dok ste bili na vlasti kad ste bili ministar da je bilo političke volje. I onda je HNS mogao, naravno isto, ali nije. Međutim, činjenica jest da SDP taj problem nije riješio. Da rješenja koja sada predlažete onda niste predlagali i da smo se zbog toga danas našli u ovoj situaciji. Vi ćete reći možda: da kolega Pernar, nije bilo novaca. Ali evo, ja pitam vas za vojnu misiju u Afganistanu. Dosad je RH potrošila 2 milijarde kuna. Ta misija je trajala i u doba SDP-ovog mandata. SDP je zapravo pokrenuo tu vojnu misiju, još Vlada Ivice Račana. Da ste htjeli tada riješiti, mogli ste reći ovako: umjesto ratovanja u Afganistanu, umjesto pitanju u Hindukušu, ajmo riješiti pitanje stanara u Zagrebu, recimo. Međutim, vama je sve.. Kad ja čujem kod Plenkovića, kaže Plenković da će njemu biti prioritet rješavanje Donjecka i Luganska, ja se uhvatim za glavu. Ono što ste vi radili tada, a i što ova Vlada sada radi, bavi se time kako će riješiti svjetske probleme, a ove koji su pred nosim, Vlada ih ne vidi. Bave se time kako će stambeno zbrinuti izbjeglice, a ne razmišljaju kako će stambeno zbrinuti domaće beskućnike. Ili na kraju krajeva, stanare koji će postati beskućnici. To je jedna politika bez vizije i politika koja je osuđena na propast.
Zahvaljujem kolega Pernar. Odgovor, kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Pernar, na prvu površno. Kada vas netko sluša, čovjek bi rekao, pa gle, ovdje ima neke logike. Ali, onda kada se malo zamisli i kada malo zagrebe, vidi da niste u pravu. Zašto niste u pravu? Zbog toga što ovakvo rješenje nikada ne bi došlo niti je došlo za vrijeme vlade u kojoj sam ja sjedio. Ovako bešćutno rješenje koje tjera ljude na cestu nikada iz Vlade u kojoj sam ja sjedio ne bi došlo i nije došlo. Gospodine Pernar, kada bi ja mogao ispraviti sve nepravde koje je HDZ napravio, pa di bi mi bio kraj? [[Upadice sa strane, ne razumiju se.]]
Kolega Borić i kolega Šuker nemojte upadati kolegi Marasu u riječ. Izvolite kolega Maras, nastavite.
To su ti hrabri HDZ-ovci iz busije. Iz busije, Šuker. Samo za tebe treba malo veća busija. Ne ova mala, velika ti busija treba. Tako da, ja vas molim, dignite pločicu i replicirajte. Nemojte se skrivati. Tako da, kao što sam rekao, kolega Pernar. Da sam ja mogao ispraviti, recimo one nepravde koje je kolega Šuker još u SK radio, pa to bi bilo, stvarno bi bio jak. Ali, to nije moguće. Ne mogu ja sve napraviti u nekoliko godina koliko je HDZ za vrijeme komunizma, a i nakon toga krivo napravio. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem kolegi Marasu. Ja vas molim, kolega Maras nemojte u svojim raspravama. Kolega Šuker, dozvolite da završim ja. Kolega Maras, ja bih vas molio da ne omalovažavate u svojim replika i u svojim raspravama bilo koga od saborskih zastupnika i da ne iznosite nekakve insinuacije prema bilo kome od kolegica ili kolega. Imamo povredu poslovnika. Poštovani kolega Šuker, izvolite. … [[Upadice. Ne razumije se.]] Hvala lijepo. Ja vas molim i vas i kolegu Borića da više ne upadate u riječ kolegi Marasu. Nemojte ga ometati jer će izgubiti nit i onda neće biti dobro. Nastavljamo sa replikama. Poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani kolega Maras, sviđa mi se vaša ova kovanica staro za staro. To je dobra marketinška kovanica. Ali, ako analizirate ovaj Zakon vidjet ćete da imate 5 godina pritiska na zaštićene najmoprimce kroz povećanje najamnine, a zatim slijedi humano preseljenje. Ponuda za humano preseljenje, ne na ulicu i to opet po principu staro za staro. Iz starog stana u stari u stan pa čak sa ponudom da ga kupiš, a imaš 70 godina, a poslije 65 možeš dobit pozajmicu u visini jedne mirovine. Dakle, jel to logika ovog Zakona? Ali, to je tako. Ti ljudi su svi 60-70 i više godina. Jel u redu tako postupati s njima? Jel je u redu igrati se tako sa ljudskim sudbinama? Ja ovu priču pratim od 2004. godine. 2004. sam se sreo prvi put sa ovim problemom. Problem eskalira sa goreg na gore. 2004. je bilo puno više vlasnika koji su imali puno više senzibiliteta prema zaštićenim najmoprimcima. Danas je puno manje vlasnika, naravno i zaštićenih najmoprimaca koji nemaju toliko senzibiliteta da zaštićeni najmoprimci imaju pravo na dom.
Zahvaljujem kolega Hrelja. Odgovor, kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Istaknuli ste upravo jednu dimenziju koju nije se danas puno isticala, a koja posebno daje na značaju da tu fali empatije i solidarnosti od strane predlagače, ali nažalost i od dosta kolega zastupnika, kojima je ovdje možda zabavno i smiju se a nisu svjesni da ljudima nije do smijeha. Rekli ste da su to ljudi koji su u poznijoj životnoj dobi, vrlo vjerojatno, većina njih i koji jednostavno žive u tom nekretninama, desecima godina. Znači neki čak i 70 g. I postavljati se prema njima na ovaj način, sa rokom trajanja, bez ikakve alternative, ne da nije solidarno, nego nije humano. Svatko tko glasa za ovaj zakon, sutra kad ga netko sretne na cesti, s pravom će mu moći reći, neke stvari koje ja ovdje neću moći spomenuti, ali sigurno neće biti ugodne za čuti. Neki imaju interes da to guraju, jer ako su imali interes mijenjati brave braniteljima, onda zašto, ne uskratiti mogućnost starim ljudima, to im je čak i manji probleme, nego šta im je bio ovaj koji sam maloprije rekao. Ja samo molim i apeliram na savjest svih zastupnika u Hrvatskom saboru, da to ne rješavaju na taj način. Nigdje ne moramo žuriti dok se ne nađe normalno i pravično rješenje, nigdje ne moramo žuriti. Neće se ništa desiti koja je već predlagač stavio 5 g. pa ajmo rađe potrošiti 4,5 g. da nađemo pravo rješenje, pa da svi budu zadovoljni. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Marasu na odgovoru. Dužan sam vam samo jednu informaciju na ove vaše navode, da nije građanima dozvoljen nazočnost sjednicama, provjerili smo u službi za građane. Svi koji su podnijeli zahtjev da budu nazočni danas na ovoj plenarnoj sjednici su i tu kao što vidite. Samo je jednoj osobi, koja je jučer podnijela zahtjev, a nije to podnijela u skladu sa Poslovnikom odbijem prijem, odnosno odbijen ulazak u Hrvatski sabor, tako da znate, vama za informaciju, da su tu svi oni koji su podnijeli u skladu sa poslovnikom. … [[Upadica se ne čuje.]] Da. Hvala vam lijepo. Nastavljamo dalje, rasprava, poštovani kolega Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle, na Europskom sudu za ljudska prava kažnjena je RH. Drugo, ne postoji nikakav odnos između najmoprimaca i najmodavaca, koji je bio njihov dobrovoljni odnos. Postoji samo to, što ih je država svojim propisima dovela u situaciju da imaju nekakav međusobni odnos. Od kada je to krenulo? Citirati ću iz presude Europskog suda za ljudska prava iz 2014. dakle, pravo na stan kojem nositelju tog prava omogućavalo trajno i neograničeno korištenje stana za stambene potrebe uvedeno je u pravni sustav bivše Jugoslavije 1953. g. To je koliko me sjećanje ne vara 65 g. Zakon o stambenim odnosima iz 1959. g. bio je prvi zakonski akt kojim je uveden pravni koncern stanarskog prava, to je 59 g. Do stupanje na snagu Zakona o stambenim odnosima iz 1974. g. stanarska prava sus e mogla dodjeljivati na stanovima u društvenom i u privatnom vlasništvu. Zakon o stambenim odnosima iz 1994. g. više se nisu dodjeljivati stanarska prava na stanovima u privatnom vlasništvu, a stanarska prava koja su postojala od ranije, na takvim stanovima i dalje su opstala. Dakle, prije 44 g. još je ona država primijetila da ipak tu nešto nije u redu i stanove u privatnom vlasništvu je drugačije tretirala od stanova u društvenom vlasništvu, u smislu dodjele stanarskih prava. Ta država je od '74. do 1990. trajala još 16 g. i problem nije rješavan, 16 g. prije 44 g. Pravni odnos između davatelja stanova, dakle, državnih tijela koja su nominalno kontrolirala i dodjeljivala društvene stanove ili vlasnici privatnih stanova, te nositelj stanarskog prava bio je reguliran Zakonom o stambenim odnosima iz '59., '62., '74. i '85. g. I to je bilo Zakon iz '85. to je 33 g. Zakonom o prodaji stanova, na kojima postoji stanarsko pravo iz 1991.g. omogućio je nositeljima stanarskog prava i uz njihovu dozvolu, članovima njihovog domaćinstva kupnju stanova na kojima su imali stanarsko pravo pod povoljnijim uvjetima. E tu sad već dolazimo do ove nove države, demokratske, koji je one koji su dobili stan u prošlom sistemu, koji su bili povlašteniji od onih koji nisu dobili stan u prošlom sistemu im je omogućila RH demokratska država da tu svoju privilegiju iskoriste tako da kupe taj stan. Nekima je to omogućila, po povoljnoj cijeni, nekima to nije omogućila, nekima to nije omogućila. Prema tome od 1991.g. više ne možemo govoriti o atavizmu socijalističkog itd. naslijeđa, nego možemo govoriti o tome da je demografska, da je RH, omogućila dijelu građana pretvaranje zajedničkog vlasništva u privatno vlasništvo po povoljnoj cijeni. I to jednoj skupini ljudi koja je to pravo ostvarila i drugoj skupini ljudi kojoj je ta i prošla država dala to isto pravo ali ne ovdje nego malo dalje pod istim uvjetima kojima to nije omogućila. Da je RH '91. godine mislila da to nije u redu ne bi to donijela, a da je pak mislila da ovi drugi o kojima danas pričamo to pravo ne zaslužuju, ne bi ga trebali imati onda ne bi u Zakonu od 1996. njih opet stavila u posebnu kategoriju koja se zove zaštićeni najmoprimci koji evo 22 godine od Zakona o najmu stanova iz '96. i 27 godina o Zakonu o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo postoje kao jedna kategorija nekoga tko koristi nečije tuđe vlasništvo dok su vlasnici stanova oni koji ne mogu ostvariti svoja vlasnička prava. I onda kada Europski sud za ljudska prava kaže 2014. godine malo ste vi pretjerali u tom reguliranju i dosudi 8 tisuća i nešto eura naknade podnositelju zahtjeva onda sada mi idemo u rješavanje tog problema na način koji se može ocijeniti moralno i na svaki drugi način upitnim. Dakle postoji samo jedan način koji će biti neupitan i do kojega ćemo na kraju morati doći bilo našim zakonskim rješenjem bilo presudama Suda za ljudska prava koji će podnijeti oni koji budu oštećeni, čije pravo bude oštećeno ovim zakonskim rješenjem a to je da ćemo vlasnike morati obeštetiti a zaštićenim najmoprimcima omogućiti da se nađu u istom položaju kao i oni koji su zakonom RH iz 1991. godine a danas sam spominjao neka imena koja su također u tom, taj zakon iskoristili pa ih neću sada ponovno spominjati dakle da se njima ta prava omoguće. Ni jedno drugo rješenje neće biti po mome mišljenju konačno ni provedivo osim ovoga o kojem smo već govorili a koje vjerojatno u ovom trenutku i najskuplje. E sada, da mi ne bi, da ne bi dobio repliku u smislu šta ste vi napravili, u toj presudi se spominje i dva, odnosno tri prijedloga zakona, dva iz 2002. i 2003. i to Izmjene zakona o najmu stanova prvo čitanje i Konačni prijedlog iz 2003. koji je došao u drugo čitanje ali zbog raspuštanja Sabora 2003. nije nikad, nije donesen, to je jedan. I drugi je prijedlog koji nije čak ni upućen u Vladu nego ga je Ministarstvo pravosuđa napravilo 2013., to je Izmjena zakona o najmu stanova. Što se tiče, ili je to bilo u Ministarstvu graditeljstva? [[Upadica: U ministarstvo graditeljstva.]] Ministarstvo graditeljstva, ispričavam se, to je i dalje u Ministarstvu graditeljstva. U tom smislu država mora imati i Hrvatski sabor i zastupnici građana pa i ovih građana koji su zaštićeni najmoprimci ili ovi koji su vlasnici stanova, mi smo došli u situaciju da se opredjeljujemo hoćemo li više rješenjem ići u susret zaštićenim najmoprimcima koji to nisu bili svojom voljom ili vlasnicima kojima su oduzeti stanovi također ne njihovom voljom. Postoji li pravedno rješenje? Vjerojatno postoji ali je ono jako skupo jer da nije skupo onda ne bi trajalo 27 ili 28 godina. Klub SDP-a je predložio da se ova rasprava tretira kao prethodna rasprava o prijedlogu zakona. To svakako daje vremena onda predlagatelju da malo bolje prouči to rješenje te ćemo predložiti Hrvatskom saboru da se pozitivno izjasni o tom zaključku. Ako on ne bude prihvaćen nećemo moći podržati prijedlog zakona ovakav kakav je čak ni u prvom čitanju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bauku. Imamo preplika. Poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Bauk, govorili ste o odnosu vlasnika i zaštićenih najmoprimaca, ja ih volim zvati posjednici. Evo osobno se sjećam iskustava, druga polovica 2014. godine taman pred predsjedničke izbore, deložacija Gordane Vojković iz njezine jedine nekretnine. Sjećam se tada SDP-ove politike i prema vlasnicima i prema posjednicima. Nešto prije toga dogodio se još jedan jako veći apsurd kada je vlasnik, pazite deložiran iz svojega. Radi se konkretno o opernom pjevaču Nevenu Palečeku Papagenu koji je, čija obitelj je bila plemićka obitelj, imali su jednu cijelu zgradu na Šalati, Jugoslavija im je to uzela. Oni su poslije uspjeli ući u posjed, znači ušli su zapravo u svoje vlasništvo, doduše neknjižno i policija je njih izbacila iz njihovog vlasništva. I to je samo jedan mali rez, presjek apsurda koje sam ja osobno proživio sa tim ljudima i sa posjednicima i sa vlasnicima, oboje su bili deložirani i za vrijeme vaše vlasti. Pa bih vas htio pitati, što se to dogodilo, je li se nekakav lobi možda uvukao u SDP? Možda lobi prekupaca koji nije dozvoljavao da se ide sa zakonskim izmjenama? Hvala.
Zahvaljujem kolegi Sinčiću. Odgovor kolega Bauk, izvolite.
Dakle spomenuli ste neka imena koja sam ja tu na brzinu koliko sam imao vremena proguglao i vidio sam već kontradiktorne informacije o jednoj osobi koju ste spomenuli pa ne bih htio ulaziti u to. Ako se dogodilo to što ste rekli, ono se dogodilo na temelju pravomoćne sudske presude, a niti jedna vlast pa tako ni SDP-ova nažalost ili na sreću kako god hoćete nema se pravo miješati u pravomoćne sudske presude, ima pravo donositi zakone koji će te presude učiniti drugačijima pa i pravednijima. A mnoge zakone koje smo mi donijeli učinili su naš pravni sustav boljim i pravednijim. Kolega Lalovac je spomenuo švicarski franak, nakon toga je i bivši član vašeg kluba kolega Škibola dao ovaj prijedlog za ove RBA zadruge i mnogi drugi zakoni koje smo mi donosili učinili su taj sustav nešto pravednijim i nešto boljim nego što je bio prije nego što su ti zakoni doneseni. A ne moram ići dalje i dosta puta sam se i sam zatekao u situaciji da sam bio ogorčen presudama nekih sudova, bez obzira radilo se o običnim građanima ili se radilo o predmetima u kojima je institucija u kojoj sam bio na čelu bila jedna od stranka koja je izgubila sudski spor. I zamislite kako bi sada bilo kada sud ukine rješenje koje je potpisao ili neki od mojih prethodnika ili mojih službenika da ja javno idem kritizirati odluku suda. Mislim da bi me premijer bio smijenio u roku odmah ili bi pak morao podnijeti ostavku na temelju pritiska javnosti. Prema tome, vrlo je osjetljivo to što govorite i nisam siguran da u svakom trenutku je ono vaša akcija i intervencija opravdana. Ali evo rekao sam samo jedno ime koje ste spomenuli, ja sam uguglao na brzinu i vidio kontradiktorne natpise o tom slučaju na internetu i ne znam koji je istina. Hvala.
Zahvaljujem kolega Bauk na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Franko Vidović. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Bauk, pa vi ste bolje izložili analogiju i problematiku ovih svih slučajeva odnosno ovog zakona nego što je to napravilo ministarstvo. E sada ili je to vama pohvala ili je njima praktički ukor. Ali izložili ste činjenično stanje, slijed i pravnih događanja i zakona i svega ostaloga što se događalo kroz svih ovih zadnjih otprilike 60, 70 godina. Dakle slažem se sa vama, mi smo sada u situaciji da biramo između toga da li ćemo obeštetiti jedne ili ćemo obeštetiti druge, a najrađe ne bi obeštetili nikoga nego bi se lagano izvukli iz toga jer to jeste ovaj prijedlog zakona. … bi se izvukli nije naš posao, a vi usmjerite se jedni na druge i idite u sudske procese pa se rješavajte kako znate i umijete. A u goroj varijanti čak i stajemo na stranu samo jednih, to je potpuno pogrešno. Dakle svi ti ljudi su hrvatski građani i ja ne pravim nikakvu razliku između vlasnika tih stanova kojima je napravljena svojedobno nepravda i to velika nepravda, ali isto tako ovi ljudi koji su zaštićeni najmoprimci nisu uzrokovali tu nepravdu. Tu nepravdu je uzrokovala država, bilo koja državna vlast pa smo onda to nastavili i u demokratskoj Hrvatskoj i posljedica svega toga je da bar sada iziđemo iz toga kao ljudi, a izić kao ljudi znači ovo što je govorio prije kolega Maras, tržišno obeštećenima bilo jednima, bilo drugima u skladu, tu se ja i on malo razlikujemo u skladu ipak sa prvom sa željom vlasnika, vlasništvo se mora poštivat u toj priči.
Zahvaljujem kolegi Franku Vidoviću. Odgovor kolega BAuk. Izvolite.
Ja sam želio ukazati na dvije stvari, prvo da je bivša država još '74. utvrdila da tu nešto ne štima jer od '74. se više nije moglo dobivati stanarsko pravo nad stanovima u privatnom vlasništvu, da je ta država trajala 16 godina i problem nije rješavala, da je nakon toga došla druga država koja je to što je zatekla u najvećoj mjeri sankcionirala. A simbolično je da je prvi predsjednik te nove države otkupio stan po tom zakonu i nema dalje. Dakle kada je neko pitao, mislim da je to državni tajnik pitao gdje je granica, nema granice. Dakle do samog vrha smo to na neki način simbolizirali i sankcionirali to stanje. I sada ispada da je slučajno ta stambena jedinica kada je dobio pravo stanovanja u privatnom vlasništvu, da bi danas obitelj prvog hrvatskog predsjednika ovaj zakon za pet godina tjerao na ulicu. Jel to vama normalno? On nije znao jel to u privatnom ili u društvenom, državnom kako god hoćete vlasništvu, ali bilo je prije '74. vjerojatno. Prema tome, vrlo je jednostavno ono što je vlasnicima oduzeto treba im vratiti i platit, ono što su ljudi koji su bili u istoj situaciji do 1991. i '96. imali pravo moraju dobiti pravo ovi ljudi koji su u istoj situaciji. To je jedino pravedno rješenje i u tom smislu možemo razgovarati o tome koliko to košta. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Bauku na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani kolega Bauk, ako sve ovo što ste vi rekli s čime se ja slažem, ako tome dodamo i Zakon o sukcesiji koji nas dodatno obvezuje da se stvari vrate na onu poziciju, da se stanarska prava vrate na onu poziciju koje su bile prije devedesete, ispada da je to rješenje. Međutim, moram vas upozoriti da postoji drugo rješenje i ono je upražnjavano sve ove godine, a to je dogovor između vlasnika i zaštićenog najmoprimca i na taj način je dosta ljudi već riješeno. I ono što bi ja vama skrenuo pažnju, danas je ovaj problem puno jeftiniji za rješavanje pa čak na ovaj način odnosno i na ovaj način o kojem ste vi govorili nego što je to bilo 2004. kada sam se ja osobno s time prvi put sreo ili neko od vas ranije od toga. Zašto? Zato što zaštićenih najmoprimaca ima svakim danom sve manje, radi se o starijim ljudima, a zaštićeni najmoprimac nije zaštićena kategorija, dakle nije prenosiva. Prema tome, problem se je prirodnim putem, nažalost, po te ljude koji su prošli određene patnje smanjivao. Mi smo ako se sjećate 2004. imali smo čovjeka koji je bio kandidat za pučkog pravobranitelja, a imao je sukob sa zaštićenim najmoprimcem i prijavljen je zbog maltretiranja zaštićenog najmoprimca jedne osobe niskog rasta. Mi smo se kao HSU tada u koaliciji sa HDZ-om protivili izboru tog čovjeka za pučkog pravobranitelja i uspjeli naravno u tome jer tada je pokojni Jurica Malčić postao pučki pravobranitelj.
Zahvaljujem kolega Hrelja. Odgovor, kolega Bauk, izvolite.
Neke kulture i neka društva kao društveno prihvatljiv oblik rješavanja nekih odnosa imaju dogovoreni ili prisilni brak. Ovo što se desilo najmoprimcima i vlasnicima je prisilni brak, upravo to. Država ih je prisilila da budu u nekom odnosu, niti su to htjeli jedni, niti su to htjeli drugi. I država je ta koja taj prisilni brak mora razvrgnuti tako da plati alimentaciju ili jednom ili drugom. I to je to. Ako se oni dogovore, onda to više nije prisilno. Ali da se mogu dogovoriti, ne bi mi 65 godina nakon prvog spominjanja stanarskog prava i 44 godine nakon shvaćanja države da tu nešto ne štima i dalje razgovarali o ovome problemu i predložili odgodu potpunog rješenja tog problema za još 5 godina a onda ćemo vjerovatno nakon isteka 4 godine imati dopune zakona kojim će se taj rok i dalje pomicati. Meni je drago da ova rasprava i kod zastupnika i u društvu potiče svijest jer ovo je jedan od zakona u kojima razgovaramo o pojedinačnim sudbinama ljudi kojima je ovo od životne važnosti. Neki zakoni nisu takvi budimo objektivni, ali ovo jest jedan od takvih zakona uključujući one vlasnike koji moraju plaćati stanarinu koja je višestruko veća od one koje a imaju stan u vlasništvu i stanarina je višestruko i podstanari i stanari, višestruko veća od one koje dobivaju upravo vlasnici možda i puno boljeg stana.
Zahvaljujem kolegi Bauku na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovani kolega Ivan Pernar, izvolite.
Vaša Ekscelencijo. Slušao sam ovu raspravu i u sliku odnosno u misli su mi se vratile slike deložacije obitelji Terebuh koja se dogodila 2015. godine, ja ću vam reći i datum, to je bilo 11. ili 12. lipnja, vjerovatno 12. lipnja. Znači SDP je tada bio na vlasti, možete to proguglat, radilo se o ljudima koji su izgubili stanarsko pravo, postali su zaštićeni najmoprimci i oni su nekakvu sitnu preinaku uz stanu napravili, jedu oni neki zid ili pomaknuli ili napravili, ne sjećam se točno, uglavnom kakva god preinaka se napravi, gubi se stanarsko pravo i oni su bili deložirani. Tad je bio SDP na vlasti, mi smo ukazivali i na taj problem općenito na stanarsko pravo, da nije riješeno, još godinu dana ranije ja mislim 2014. i redale su se te deložacije i tada vi gospodo iz SDP-a niti na deložaciju obitelji Terebuh, to se radilo o dvoje staraca koji su 65 godina živjeli u tom stanu, niste reagirali. Vas tada za obitelj Terebuh i ostale obitelji nije bilo briga. I vi sada tu lijete kako se kaže krokodilske suze za tim zaštićenim najmoprimcima, međutim kada ono što je ključno, nije što vi radite sada nego što ste radili onda kad ste mogli nešto napraviti, to je kao da recimo kolega Sinčić, Bunjac i ja sutra dođemo na vlast i vi nama govorite gospodo, problem je 330 000 blokiranih, problem je ovo, problem je ono ili recimo kažete ljudi zbog marihuane idu u zatvor itd., pišem prekršajne kazne, a mi to ignoriramo. I onda kad odemo s vlasti, kad narod kaže ništa niste napravili od onog što ste rekli, e onda mi opet kao opozicija kažemo trebalo je ne znam, legalizirati konoplju, trebalo je riješiti problem stanarskog prava, trebalo je izmijeniti Ovršni zakon itd. I to je ključan problem koji ima SDP, zašto? Zato jer kod HNS-a je licemjerje očito, evo gospodine Uhlir, ovdje imate oglas na stranici iz Vjesnika, nedjelja, 20. ožujak '94., tu ste supotpisali izjavu odnosno deklaraciju koju je sastavilo Savez udruženja stanara Hrvatske. Pazite što piše, zahtijevamo jednakost pred zakonom svih stanara, nosioca stanarskog prava iz bivšeg društvenog sustava bez obzira na porijeklo stana. Zahtijevamo mogućnost otkupa stana za sve nosioce stanarskog prava bez obzira na porijeklo stana pod jednakim kriterijima i jednakim zakonskim uvjetima. Ovo nisam ja potpisao, ovo ste potpisali vi odnosno ne vi nego vaši kolege iz HNS-a koje je tada vodio stranku. I mnogi su, ja sam siguran, najmoprimci glasali i za SDP i za HNS i kako ste im to vratili? SDP im je to vratio za vrijeme kad je bio na vlasti tako da nije riješio njihov problem, da deložacije koje su se događale nisu im bile upozorenje za katastrofu koja će se dogoditi, znači oni nisu riješili, a vi sad taj problem rješavate na koji način? Na način ja bi ovo vaše nazvao … [[Govornik se ne razumije.]] konačno rješenje i to na način da ste pješčani sat okrenuli naopačke i počinje curiti rok 5 godina i kako se ono kaže, „Ide vrijeme prođe rok, eto vraga skok na skok“ i za 5 godina najkasnije će početi deložacije, vjerojatno će početi i ranije zato jer ljudi neće imati otkuda plaćati stanarinu. Nažalost takvo rješenje je jedno brutalno rješenje, to je rješenje koje ne uvažava pitanje doma, prava ljudi na stanovanje itd. Uz zamjenu im ne nudite ništa, ne nudite im čak niti državne stanove u najam zamjenu im ne nudite ništa, ne nudite im čak niti državne stanove u najam uz povoljnu najamninu. Vi ste kao država, odnosno kao zakonodavac trebali reći ljudima o.k., ne možete više živjeti u privatnim stanovima. Država ima praznih nekretnina, mi vam dajemo te nekretnine. Sad ćete plaćati stanarinu nama i vlasnici bi ušli u posjed svojih stanova. Vi ni to niste napravili. Vaše rješenje je krajnje nepošteno i kažem gledajte, da ste vi govorili kaže meni gospodin Gordan Maras, ma je Ivane kaže ali to je bilo '94. kad je HNS potpisao ovu deklaraciju o stanarima. Kaže to je bilo odavno. Ja kažem, pa nema veze što je bilo davno, potpisali su. Ma kaže on Ivane oni se prije godinu dana što su potpisali da neće sa HDZ-om oni se toga ne drže. Znači ja mogu samo reći da vaša obećanja, to vam ništa ne znače, to je samo tinta na papiru i to je zapravo jedan šamar u lice svima onima koji su vam vjerovali i mislim da više nema onih koji vam vjeruju i da oni koji sada, danas glasuju za HNS ne glasuju iz uvjerenja ne zato jer stvarno vjeruju u poštenje vaše politike, vašu iskrenost, dosljednost ili što već, već isključivo zbog osobne koristi. Sve ono protiv čega ste se borili, a to je HDZ-ov način upravljanja zemljom, način upravljanja zemljom u kojem se nekome pogoduje na štetu nekog drugoga gdje se osnovna prava ljudska gaze, a pravo na stanovanje definitivno je jedno od takvih. Vi ste zapravo zgazili. Zgazili ste, prešli ste preko svega za što ste se zalagali vi i vaši osnivači, odnosno vaši osnivači za vas osobno. Ne znam, vi ste relativno nov, barem meni na političkoj sceni ili bolje rečeno u političkoj areni. Ono što mogu reći je da je Živi zid vjerodostojna stranka. Vjerodostojna stranka zato jer naš stav nije se promijenio od prvog dana kada smo stali u obranu doma, u obranu prava na stanovanje. Mi godinama radimo isto i ponavljamo isto. Svojim djelom mi smo pokazali da smo vjerodostojni, a svojim stavom nakon što smo izabrani u Sabor pokazali smo da nismo promijenili kaput. Za razliku od vas gospodine Uhlir mi smo odbili sudjelovati u HDZ-ovoj vlasti iako nam je to bilo nuđeno. Odbili smo zato jer smo znali da je njihova vlast sinonim za nepotizam, sinonim za razne radnje s koruptivnim elementima ili kao u slučaju onog izvlačenja iz Fimi medie novca čak potpuno kriminalnim elementima. Znali smo da poštene i bolje Hrvatske sa HDZ-om na čelu nema, znali smo da je HDZ samo druga riječ za siromaštvo. Znali smo da je HDZ druga riječ za iseljavanje i da ništa, da ni jedan od problema sa kojima se naše društvo suočava HDZ neće riješiti. A ovo rješenje prikazuje, odnosno pokazuje kolika je neozbiljnost te HDZ-ove vlasti i kakvu politiku ona vodi. Vi ste odabrali da sudjelujete u takvoj vlasti i učešćem zapravo u njoj vi ste stali ono slikovito rečeno iz onih Star warsa „On the dark side“. Stali ste na tamnu stranu i povratka za vas zapravo više nema, jer čovjek može izgubiti imovinu, može izgubiti svoje dostojanstvo ali i jedno i drugo može vratiti. Ali obraz ne može vratiti. Obraz jednom kad se izgubi nema povratka, vi ste krenuli koalicijom sa HDZ-om na put bez povratka, a krajnje žrtve te vaše koalicije sada će biti zaštićeni najmoprimci koji još uvijek imaju taj status i nisu ga raznim smicalicama izgubili. Ovaj zakon je sumrak demokracije i predstavlja zapravo jedan socijalni obračun sa stanarima kao društvenom kategorijom i sa pravom na stanovanje kao ljudskim pravom kojeg priznaju sve međunarodne organizacije. Ponavljam imigrantima dajete stanove na besplatno korištenje, stanarima ne date. Domaćim beskućnicima ne date. Vama na dušu. Hvala.
Zahvaljujem kolega Pernar. Sljedeća rasprava poštovani kolega Silvano Hrelja, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja sa ovih gotovo 15 godina staža ovdje u ovoj dvorani ne mogu si dozvoliti luksuz da dam pozitivnu ocjenu jednom zakonu koji tako utječe na ljudske sudbine, na temeljno ljudsko pravo, na pravo na stanovanje, na pravo na dom a da pri tome nemam odgovarajuće pokazatelje, odgovarajuće brojke. Znate uopće me ne interesiraju oni zaštićeni najmoprimci koji su, koji imaju dvije, tri nekretnine. Oni me uopće ne interesiraju. Ne interesiraju me ni oni vlasnici koji u vlasništvu imaju dva, tri, četiri stana koja su neuseljiva jer su u njima zaštićeni najmoprimci. Interesiraju me najmoprimci kojima je to jedini dom i interesiraju me vlasnici koji su možda podstanari, plaćaju veće podstanarstvo, a imaju vlasništvo koje je za njih kao vlasnike neuseljivo. Kad nam podastrete te brojke, onda sam spremam odlučivati o kvalitetnim rješenjima koji će ovaj problem riješiti. Ne možemo donositi zakonska rješenje u kojima ćemo pokušajem ispravljanja nekih nepravdi raditi još veće nepravde i zato ću sigurno osobno glasati za ovaj prijedlog zaključka da ovo bude prethodno čitanje, neovisno da li će vladajuća većina to prihvatiti li neće, ali bi vladajućoj većini to preporučio, da ovaj prihvati ovo kao prethodno čitanje, kao jednu dobru baražnu vatru koja će inicirati vrlo ozbiljne pripreme u nadležnom ministarstvu da nam ovdje nacrta slikovito, slikom na projektoru pokaže dimenzije problema i moguća rješenja. Pri premalo koristimo tu tehniku da nam netko oslika veličinu problema, tipovi problema, dakle, koje su varijacije u problemima i koja su moguća rješenja. Ja mislim moramo ići kao parlament korak dalje, imamo i stručne službe, imamo tehničku podršku, da ovako nešto na ovako važnim pitanjima, jer pitanje stanovanje je prevažno pitanje. Ovdje u Zakonu mi doista, ima državni tajnik pravo, nikoga ne bacamo na ulicu, barem su takve namjere Zakona, ali ne znamo tehnički kako će se to provoditi. Znamo samo da nakon 5 godina povećanja najamnine, što će biti dodatni pritisak na te mahom starije ljude, zaštićene najmoprimce sa skromnijim primanjima, da ćemo inati ponudu, ako nema drugo rješenja, da ćemo imati ponudu da ih smjestimo u neki državni stan sa mogućnošću čak i otkupa, ali ne po uvjetima koji bi imali da nisu izgubili stanarsko pravo 1996. To nigdje nije napisano. Otprilike, znate, vi ćete tim ljudima u poznim godinama, ovako kako u Prijedlogu zakona piše, nuditi da kupe mercedes, a neće imati ni za felgu ili naplatke. Da se razumijemo. Dakle, moramo imati malo osjećaja o realnosti o tim ljudima u kojoj su životnoj dobi, koje su im mogućnosti. Kredita neće dobiti. Kredita ti ljudi kao zaštićeni najmoprimci u 95% slučajeva neće dobiti. Eventualno mogu dobiti kredit od lihvara, dakle, od onih čiji telefonski brojevi još uvijek vise po stupovima rasvjetnim, iako sam ja gospodina Šukera koji je bio ministar financija molio da tu pošast u Hrvatskoj spriječi sa ove govornice, odnosno iz ovih klupa, ali ona je još uvijek prisutna i oni reketare ljude i daju kredite više od platežne moći tih umirovljenika. Ljudi su kad su u nevolji ili kad imaju problema se prečesto zadužuju više nego što su im mogućnosti. Ja ih pokušavam razumjeti, ali takav posao, takve financijske transakcije jednostavno treba zabraniti. Ne može se dozvoliti da se ljudi zadužuju više od svojih mogućnosti. Mora im se pomoći. Dakle, dobro je da smo se na ovaj način i na ovoj iscrpljujućoj raspravi sreli s ovim problemom na ovakav poprilično otvoren način. Mislim da smo malo i percipirali hrvatsku javnost, da smo im dočarali, da smo je senzibilizirali, da smo im dočarali svu veličinu ovog problema i nadam se da ova neozbiljnost kod pripreme Zakona i puštanja u proceduru ovakvih zakona više neće ponoviti. Ne možemo u zakonu govoriti o jednoj presudi, o jednom zakonu, nego o svim zakonima i o svim presudama koje se tiču ovog Zakona, a imamo i pravo preispitivati kvalitetu određenih presuda. Mi u ovom parlamentu to možemo. Znate, meni su davno zaštićeni najmoprimci rekli da u radu Europskog suda za ljudska prava s naše strane kao naša stalna predstavnica postoji osoba koja je i sama involvirana u ovaj problem. Da li bi bilo korektno da se ta osoba izuzela iz odlučivanja Europskog suda za ljudska prava kad već ima takav problem sa zaštićenim najmoprimcem. Dakle, apeliram na ozbiljnost u rješavanju ovog problema, apeliram na savjet svih nas jer se radi o pravu na dom, o pravu na slobodno stanovanje, o temeljnom ljudskom pravu i o realnoj opasnosti da ovakvim Zakonom ograničimo to pravo i da ovaj Zakon oko kojeg ćemo jedanput, dvaput, triput raspravljati padne na Ustavnom sudu. Možda to neće biti uporište, ova presuda o kojoj sam govorio Ustavnog suda vezana uz stečajno pravo primanja mirovine pa i na temelju lažnih izjava i lažnih zdravstvenih isprava. Možda će to biti neki drugi pravni temelje, ali mislim da ovaj zakon, odnosno odredbe ovog zakona, zbog ograničavanja prava stanovanja i prava na dom mogu itekako lako pasti na Ustavnom sudu. Ako vi u to ne vjerujete, probajte se informirati, probajte se konzultirati, kao ministarstvo imate te mogućnosti i onda nam sa sigurnošću kažete ne ovo neće pasti i ovo ne može pasti jer je to jedino ispravno. U ovom trenutku nam to tako ne možete reći. Dobro je i to da su dva odbora i ne preporučam zajedničku tematsku raspravu, to su Odbor za pravosuđe i Odbora za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo u kojem djelokrugu rada tog odbora jeste stambena problematika, problematika stanovanja, ne gradnje stanova nego problematika stanovanja, pravo na dom, pravo na stanovanje da će održati ako ništa drugo onda najmanje između prvog i drugog čitanja zasebne tematske rasprave. Ja ću moliti predsjednika mojeg odbora da ne ide na zajedničku jer su pristupi ovom problemu Odbora za pravosuđe i Odbora za rad, mirovinski sustav po njihovom djelokrugu rada različiti i ne mora biti zajednička tematska sjednica, to nama ne znači puno u troškovnom smislu. Nadam se da prihvaćate ove primjedbe kao gestu dobre volje da učinimo kvalitetne poteze i iznađemo kvalitetna rješenja. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hrelji. Imamo jednu repliku, poštovana kolegica Marija Alfirev. Izvolite.
Poštovani kolega Hrelja. Dakle rekli ste da tu postoje neke želje za rješavanje problema i da doista postoje, izražene su neke želje da bi se kroz ovaj zakon i riješio problem zaštićenog najmoprimca i da će se nešto riješiti. Međutim definitivno stoji to da ovaj zakon nema jasna rješenja, da on nema program stambenog zbrinjavanja onih kojima će to sigurno trebati, ako ne u ovom trenutku ali sigurno kako ovaj zakon bude ako se on usvoji ovakav onda za tih pet godina, dakle tog programa nema. Zbog toga ovaj zakon moramo ili bi trebalo zaista i tu vas podržavam, vidim da ste podržali naš prijedlog da to bude prethodna rasprava i to je jedino moguće u ovom trenutku. Mora se tako shvatiti jer nakon ovoliko sati, nakon ovoliko izrečenih riječi je to jedino moguće. Ne znam jeste spomenuli ali recite mi tko je uzrokovao ovaj problem? Država? Pa država onda to mora i riješiti, država je odgovorna, a ne uvaljivati ne mislite li da bi ona ne bi trebala uvaljivati ovaj svoj problem i tražiti da netko drugi da rješenje kao što to sada kroz ovaj zakon traži da lokalna zajednica bude ta koja će biti odgovorna za rješenje.
Zahvaljujem kolegici Alfirev. Odgovor kolega Hrelja. Izvolite.
Hvala vam lijepa na replici. Naravno da je ovaj problem je uzrokovala država donošenjem svojih zakona propisala je tko da to riješi i ostavila sredstva tome da to riješi, konkretno jedinicama lokalne samouprave, međutim to nije riješeno. Zašto to nije riješeno? Opet je odgovornost države. Država može i na kraju će morati to riješiti. Rješenje se ne može bazirati na stalnom sukobljavanju dvije strukture koje su obadvije oštećene. Dakle vlasnici su oštećeni na svoj način jer ne mogu doći do svog vlasništva, a s druge strane zaštićeni najmoprimci su oštećeni jer im je ugroženo pravo na dom i uzeto im je pravo mogućnosti '96. kao nositeljima stanarskog prava otkupljivanja tih stanova u kojem slučaju bi država morala namiriti štetu vlasnicima. Dakle država je mogla, može i morat će na kraju riješiti ovaj problem. Može prenositi problem na jedinice lokalne samouprave, ali u finalu je uvijek država odgovorna za to riješit. Ja se sjećam jednog slučaja kada je država doista ponudila građanima. Sjećate se obeštećenja umirovljenika, država je ponudila otvoreno hoće li 50% u dvije godine ili hoće sa počekom od dvije godine u narednih šest dakle u osam godina uzeti 100%. Tamo se je moglo nešto ponudit, ovdje se nikad nije ponudilo ništa niti se vratilo pravo, oduzeto pravo zaštićenim najmoprimcima iz 1996. dakle stanarsko pravo i mogućnost otkupa niti se je ponudilo od kompenzacije štete vlasnicima stanova. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegi Hrelji na odgovoru. Završnu riječ u ime klub Živog zida i SNAGA-e poštovani kolega Ivan Pernar. Izvolite
Uvažene dame i gospodo. Sve nas je iscrpila ova rasprava, ali jedan argument nikako ne mogu prihvatiti, a to je argument da nema novaca ili da nije bilo novaca. Uvijek je bilo novaca za određene stvari, a za određene stvari nije bilo, pitanje je prioriteta, a ne mogućnosti. Ovoj Vladi je veći prioritet bio remont MIG-ova u Ukrajini koji su se vratili u gorem stanju nego su tamo otišli i na što je potrošen ogroman novac. Nakon lošeg iskustva sa MIG-ovim od jednog američkog saveznika, odlučili smo od drugog američkog saveznika nabaviti rabljene avione stare 30 godina. Radi se kramama, radi se o starudiji. I tu starudiju ćemo platiti preko 300 milijuna kuna. Ponavljam još jednom, na vojnu misiju u Afganistanu potrošeno je do sada 2 milijarde kuna. Da se taj novac koji je bacan uludo trošio na rješavanje stanarskog prava danas taj problem ne bi postojao, danas mi ovdje ne bi raspravljali i svi bi bili sretni i zadovoljni. Sretni bi bili i vlasnici stanova i stanari. Međutim, budući da je ova vlast, zapravo ne ova vlast nego sve vlasti koje su do sada bile imale takav redoslijed prioriteta koji je prava građana i na vlasništva i na stanovanje stavljalo na zadnje mjesto dolazimo do ovog zakonskog rješenja koje to zapravo nije. Zašto? Zato jer jednu nepravdu ispravlja drugom nepravdom. To vam je kao kada, evo sada predlažu u južnoj Africi da se bijelcima oduzimaju farme zato jer su njihovi preci prije 300 godina možda ajmo reći na dvojben način došli u vlasništvo zemlje. Sada oni tim bijelcima žele načiniti nepravdu da bi kao bio opušteniji sustav. Imali ste situaciju gdje su Židovi bili žrtve raznih strahota kao i svi drugi narodi u Drugom svjetskom ratu ali je pravda prema njima, odnosno ajmo reći pravda, ali se išlo za time da ih se zadovolji na način da im se da zemlja od Palestinaca. I na taj način je da bi se jednima izašlo u susret je Palestincima napravljena nepravda i imamo sukob koji traje već 70 godina. I ovo rješenje sa stanarskim pravom liči mi na takva rješenja. Rješenje koje će mnoge zaviti u crno i rastužiti i koje će dovesti do brojnih deložacija. Ako je politika ove Vlade to da se ljude deložira, ja to razumijem. Razumijem zato jer ova Vlada nije vjerodostojna i sve ono što govore rade suprotno. Kada je Plenković rekao da će zaustaviti deložacije, to znači nastaviti ćemo deložacije. Kada je rekao zaustaviti ćemo iseljavanje, znači iseljavanje će se nastaviti. Kada je rekao da će razviti Hrvatsku da bude bogata zemlja, odnosno Kolinda kada je to govorila, to je značilo obratno, da ćemo ostati jedna od najsiromašnijih zemalja. Kada kažu da za Slavoniju vode posebnu brigu to znači da ih uopće nije briga, itd., itd.. Sjećam se kada je Karamarko govorio već prethodnik Plenkovićev da će riješiti problem blokiranih građana, što je HDZ napravio za blokirane? Jedno veliko dame i gospodo ništa. Ovršni sustav je ostao onakav kakav je bio i ljudska patnja i ljudska mizerija se nastavlja. Nažalost pod istom dirigentskom palicom ali kada SDP-ovci kažu da oni nikad ne bi donijeli ovakav zakon, ja im vjerujem ali isto tako nisu ništa napravili da se dovede neki pošteniji zakon a bili su svjesni toga da je trenutno stanje neodrživo da ovaj sustav u kojem vlasnik ne može doći u posjed svoje imovine nije prihvatljiv i nije normalan ali su svejedno dopustili da problem traje u nedogled, čekajući smrt nositelja, ne stanarskog prava nego status zaštićenog najmoprimca. I sada HNS ovo ubrzava i preko koljena rješava, hvala.
Zahvaljujem kolega Pernar na ovoj završnoj riječi.
A sada će u ime predlagača govoriti poštovani državni tajnik gospodin Željko Uhlir. Izvolite.
Hvala lijepo cijenjene zastupnice i zastupnici, predsjedavajući. Eto imao sam potrebe na kraju dana još malo ponoviti neke dijelove koji su možda u raspravi i pobjegli, par puta sam se javljao za riječ da pokušavam usmjeriti raspravu, ukazati na to da neki puta se krenulo u krivom smjeru što nije konstruktivno bilo ali imam potrebu sada još na kraju eto. Dakle presuda Europskog suda za ljudska prava je potpuno jasna i nedvojbena. U njoj nema ništa šta bi trebalo interpretirati, tumačiti drugačije nego što to piše. Načela prava su također potpuno jasna. Europski sud za ljudska prava ne treba interpretirati, ne treba tumačiti na neke druge načine, potpuno je sve jasno napisano. Ono što se pokazalo u raspravi cjelodnevnoj da je bilo 2, 3 točke korisne koje su dale nama do znanja da nešto treba još raditi u međuvremenu, da treba između dva čitanja opskrbiti podatke, ovaj Visoki dom, da bude jasnija slika, dapače svakako dati ćemo si tog truda, taj napor ćemo uložiti ali u dijelu koji je realno moguć. Znači moramo znati da se radi o osobnim podacima, da se radi o podacima privatne imovine, privatnih vlasnika stanova koje država sustavno ne vodi. Tako da ono što se može to ćemo probati prikupiti. Neke presude, neki materijali koji su se danas koristili također nisu doprinosili ovom razgovoru konstruktivnom zato što su potpuno pogrešni, potpuno pogrešni primjeri, ne primjereni. Rasprave odnosno presude koje se vade i pokazuju u ovom primjeru današnjeg zakona nemaju dodirne točke s time, drugačije se tumači u pravnome svijetu. Presuda Lemo je potpuno drugačija od ovoga što mi raspravljamo danas, obeštećenja za tvornice potpuno su drugačiji, obveze i sukcesije potpuno neprimjerene za ovo danas što mi razgovaramo, Ustavni sud je zauzeo stav o tome. Prozivanje na proceduru, gospodin Mršić je prozvao Vladu i ministarstvo da smo preskočili proceduru, da smo nešto prošvercali. Ovo su sva mišljenja, ovo su sva mišljenja. Ako vas zanima možete dobiti pojedinačno, nema potrebe da nas na taj način probate diskreditirati. Mene osobno gospodin Maras proziva za aferu koja ne postoji, nešto što mi se proba imputirati. Danas sam u nekoliko navrata to obrazložio, vašem kolegi Grbinu na odboru sa originalnim dokumentima. Nepotrebno da se to radi, to ne pomaže ovoj raspravi. Također isto još po neki puta da se kaže možda, ne škodi, za nastavak razgovora o ovom zakonu, država nema useljivih stanova, ne postoje. To su neki derutni stanovi koji traže značajne zahvate da se privedu svrsi ali ni blizu da bi to bilo upotrjebljivo, možda useljivi da, ali oni koji su prazni oni su u vrlo lošem stanju. Jedna varijanta koja se danas pojavila kao moguće rješenje iz onoga što se problematizira da je netko zakinut ovim zakonom, ovim prijedlogom zakona, dakle da se traži jači angažman države, zamjenski stanovi po povlaštenim uvjetima, kratka matematika. Netko je čak iznio ovdje na brzinu milijardu i pol kuna ali to je samo direktni trošak. Indirektni troškovi slijede kasnije, ono što sam govorio kada proširujemo prava gdje su granice. Znači svi onda dolaze i pucaju i pozivaju se dali ste nekima bez osnova, ajmo sada dalje tražiti. Prijedlozi za rješenja, svaki konstruktivni prijedlog dapače, za razmotriti, za raspraviti zašto da ne? Biti ću zahvalan, biti ćemo mi zahvalni, na tome da se pomogne, da se ovo pitanje što kvalitetnije uredi na ničiju štetu. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem državnom tajniku gospodinu Uhliru na ovoj završnoj riječi. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega je rekao neke stvari a nakon cjelodnevne rasprave nažalost niste uvjerili nikoga u to da se ljudi nemaju za što brinuti. Znači od vas se očekuje da ljudi koji su zaštićeni najmoprimci dobiju rješenje da 2023. imaju pravedno obeštećenje, odnosno da ne razmišljaju kako će i gdje će živjeti, to je ono što se od vas očekuje. Vi sada kažete da država nema useljivih stanova, pa kako ćemo onda riješiti problem 4000 ljudi. Gdje će ti ljudi otići? To se od vas očekuje, a ne da pričate priče koje su neostvarive i da ljudi nakon ovog što ste vi sada rekli da stanova nema, znači vi ne možete ponuditi nikakvu alternativu osim nekih nazovi subvencija koje pitaj Boga kakve će biti i za koga. Tako da ništa niste riješili osim šta ste djelomično riješili onima koji su vlasnici. E sada, malo prije ste sami ovdje govorili, ne pričam ja tu o nikakvoj aferi nego o činjenicama koje ste rekli. Rekli ste da osobno u obitelji imate takva slučaj. Pa šta vas to ne dovodi u poziciju da ste zavisni od donošenja ovog zakona? Kako ne, kako ne? Ako imate u obitelji takav slučaj, ako ste u poziciji vlasnika kako vas to ne dovodi u tu poziciju zavisnosti? Dovodi kao i ostale ljude koji su obuhvaćeni ovim zakonom. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegi Marasu. Odgovor, državni tajnik. Izvolite.
Gledajte, vi ste rekli o provaljivanju, vi ste govorili danas o promjenama brava o tome je pisao neki časopis, ja sam to sve opovrgnuo vašem kolegi na odboru, izvadio sam dokumente, pokazao originale, danas sam nekoliko puta o tome govorio. Dakle 2005. godine moja šira obitelj je dobila u povratu imovine stan i tu je priča gotova. U povratu imovine dobili smo 2005. godine. Gdje vi vidite sukob interesa?
Zahvaljujem na odgovoru državnom tajniku gospodinu Uhliru. Sljedeća replika poštovani kolega Ivan Pernar. Izvolite.
Uvaženi gospodine Uhlir, pozivate se na presudu Europskog suda u kojem objašnjavate da vlasnike trebate pustiti u njihov posjed. Pa ne trebate biti doktor prava i ne treba vam Europski sud da bi došli do tog zaključka. Uopće nije sporno da vlasnike treba pustiti u posjed njihovog vlasništva. O tome mi danas ovdje uopće nismo raspravljali. Predmet rasprave je što učiniti sa stanarima koji žive u tim stanovima, dal će ih država obeštetiti ili ne, dal će ih prepustiti ulici ili ne, hoće li oni biti deložirani ili ne, to je predmet rasprave, a vi kao da ste sjedili na ušima cijelo vrijeme. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Pernaru na replici. Sljedeća replika poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi državni tajnik Uhlir. Naravski da niko ne tumači presudu, ali presuda je vrlo jasna nju ne treba tumačiti. Presuda jasno kaže da je sud već identificirao glavne nedostatke postojećeg zakonodavstva i to neodgovarajuću visinu zaštite itd. i sud predlaže da se to riješi na način da to bude uravnoteženo i … vlasnici. Vi niste niti jednom svojom riječju pokazali da je to uravnoteženo. I s druge strane recite mi jel donesen akcijski plan kako će se realizirati ova presuda, to ste bili dužni i to predočiti Odboru ministara jel na temelju toga Odbor ministara odlučuje da li će se poduzeti kakve sankcije ili ne. I kada govorimo o sukobu interesa, vi i jeste u sukobu interesa. Ja ću vam dati jedan primjer iz medicinske prakse, ja se nadam da ćete ga razumjet, to je iz moje osobne medicinske prakse. Dakle ja sam postao ravnatelj Registra dobrovoljnog darivatelja gdje ljudi dobrovoljno daju koštanu srž, ali u istom trenutku sam se morao maknuti sa odjela gdje su bolesnici kojima treba ta koštana srž. A razlog zašto sam se maknuo od tamo je zato što čovjek kada vidi teškoću kroz što prolaze ti bolesnici, podsvjesno može navijati kada razgovara sa dobrovoljnim darivateljem, dakle podsvjesno nagovarati ga da ipak donira koštanu srž. Dakle to je ono što je u čovjeku i vi da ste imalo bili pametni mogli ste se maknuti od ovoga i ne biti tu i predstavljati ovaj zakon. Dakle vi podsvjesno možete raditi to da zakon izgleda onako kako bi vi htjeli s obzirom na to da imate tu nekretninu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću na replici. Sljedeća replika poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani državni tajniče. Ja se ne slažem sa dvije stvari iz vašeg obrazloženja. Prvo, Hrvatska kao suverena država ima pravo analizirati presude, preispitivati svoju poziciju u toj presudi, ima pravo ispitati u kojem su suodnosu ili kako se voli reći korelaciji suci koji su donosili takvu odluku, čak i oni iz Hrvatske i ja vas molim nek vam ne bude teško provjerite i tu činjenicu pa ako kažete da je sve čisto ja ću vam biti zahvalan. Ja nemam te mogućnosti da to provjeravam. Drugo s čime se ne slažem, da država teško može doći do podataka o vlasništvu, o zaštićenim najmoprimcima. Ja sam u svom izlaganju rekao da mene ne interesiraju oni vlasnici koji imaju pet stanova neuseljivih zbog toga što su unutra zaštićeni najmoprimci nego me interesiraju vlasnici kojima je njihovo vlasništvo nedostupno, istovremeno plaćaju najam svog stana u kojem žive kao peterostruko veću vrijednost nego što zaštićeni najmoprimac i interesiraju me najmoprimci kojima je ovo jedini dom, jedino mjesto stanovanja i ne interesiraju me najmoprimci koji imaju 2-3 nekretnine. Mislim da država koja može pratiti tijek novca, koja ima urede za sprečavanje pranja novca, da mora i može znati sve ove pojedinosti. Ako se ti tragovi mogu pratiti, onda sigurno se kroz poreznu upravu, kroz sudove, kroz katastre mogu pratiti i ovi drugi. Samo je pitanje dobre volje i pitanje vremena. To se sigurno ne može napraviti u tjedan dana, ali u jednom razumnom periodu može.
Zahvaljujem kolega Hrelja na ovoj replici. Slijedeća replika, poštovani kolega Tomislav Panenić, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani državni tajniče, ja bi se prvenstveno osvrnuo na vašu izjavu da od praktično pola dana rasprave imate samo dvije-tri upotrebljive stvari. Po tome ispadne zapravo da većina kolega koja je danas raspravljala, zapravo nisu trebali biti ovdje. Ali ja mislim da ipak su ti ljudi prenosili ono što sve ove udruge, govoreći o udruzi zaštićenih najmoprimaca i udruge koje štite zapravo vlasnike, da su svi oni iznosili putem zastupnika neka svoja stajališta. Ako u njihovim težnjama nema ništa upotrebljivo, onda mislim da jednostavno niste shvatili kako funkcionira cijeli sustav ovdje. Jer praktično, svatko ovdje ne iznosi svoje vlastito stajalište, ja ne znam koliko ovdje, ali ne vjerujem da imamo možda mali, mali broj onih koji imaju takvu osobnu situaciju. Vjerujem da većina slučajeva je zapravo iznošenje i traženje situacija koje imaju građani koji imaju određene potrebe. Definitivno da ova duga rasprava ukazuje na to da određenih problema sa ovim nacrtom Prijedloga zakona što ste napravili ima. Znači, to je nepobitno. Po ovoj vašoj izjavi, praktično, vi ste u prvom čitanju da je ovaj Prijedlog savršen. Da ne znate što biste dopunili. Jer ako je samo 2-3 izmjene, onda je to praktično savršeno. Ja ću vas još jednom zamoliti da stvarno još jednom saslušate. Nije stvar da li ćete saslušati samo saborske zastupnike, saslušajte i ljude na koje će se upravo taj Zakon odnositi, da onda ne ispadnu natpisi da štitite upravo vlastiti interes, što vas se proziva, nego da štitite interese građana koji i jedni i drugi traže svoja prava i da na kraju nitko ne bude oštećen. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Paneniću. Slijedeća replika, poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić. Izvolite.
Hvala vam predsjedavajući. Državni tajniče, govorili ste o praznim stanovima u vlasništvu države, odnosno da praznih stanova ima, ali su neuseljivi. Što to konkretno znači? Znači li to da negdje nedostaju prozori? Znači li to da nema parketa ili jednostavno znači da nema namještaja? Pa objasnite nam o kojem broju stanova se radi i u kojem su stanju. Jer vjerujte, mnogi ljudi bi uzeli stan koji je prazan pa ga namjestili namještajem ili nekakvim parketom ili već kakve druge izmjene su potrebne. To je mnogo bolje nego ići na ulicu. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Sinčiću na replici. Slijedeća replika, poštovani kolega Franko Vidović. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, spomenuli ste sad brojku, ako se valjam milijardu i pol kuna da bi koštao otkup, obeštećenje pretpostavljam. Dakle, ja mogu reći da objektivno obzirom na novac koji je država prikupila tijekom svih ovih godina od otkupa stanova, da to i nije nekakav novac. A druga je stvar što je lokalna samouprava i država su donijeli takve, odnosno država u prvom redu je donijela takve propise da praktički vi sad ni ne znate gdje je taj novac. To nije vaša krivica, to je krivica svih, ali u svakom slučaju to nije prevelik novac. Sa druge strane, kad bi to rasporedili na 5 godina, onda je to 300 miliona godišnje. A možda čak nije ni toliko. Uostalom, vi nemate ispravne podatke, pa ne možete ni tvrditi, to je opće … [[Govornik se ne razumije.]] izračun. Tako sam i ja mogao bubnut dato košta 2-3 ili milijardu kuna, nebitno. Sa druge strane, mislim da ste svojim istupom od maloprije i uvrijedili ovaj visoki dom. Nakon što ljudi sjede ovdje 10 sati i pričaju. Ja osobno nemam nikakvog interesa tu. Dapače, mom djedu je također uzeta neka zemlje. Ja nisam dobio ništa od toga. Prema tome, nitko od nas nema tu, većina nas, 99,9% nema nikakav osobni interes. Mi iznosimo stvari koji su ljudi od nas tražili, a vi se zapitajte kako ćete sutra proći pored tih ljudi i vlasnika stanova i zaštićenih najmoprimaca ako ustrajete na ovom Prijedlogu. To vam nije mali broj ljudi. Radi se o 10, 12, 13, 15 tisuća ljudi ukupno. Hvala.
Zahvaljujem kolega Vidović na ovoj replici. S ovime smo iscrpili sve rasprave. Zaključujem raspravu. Zahvaljujem se državnom tajniku Ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja gospodinu Željku Uhliru, načelniku sektora iz resornog ministarstva, gospodinu Josipu Bienfeldu na obrazloženjima. Glasovat ćemo o ovoj točki kad se steknu uvjeti.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni zakona o najmu stanova. Prvo čitanje, P.Z.E. broj 293. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Klub zastupnika SDP-a predlaže Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi: O Prijedlogu zakona o izmjenama i dopuni zakona o najmu stanova, P.Z.E. broj 293. provedena je prethodna rasprava. Molio bih predstavnika predlagatelja da se očituje o ovom prijedlogu zaključka. Ponovo poštovani Danijel Meštrić, državni tajnik u Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja. Izvolite.
Hvala. Zaključak se ne prihvaća. U Hrvatskom saboru održana je rasprava 01.03., a prethodno su održane i sve sjednice odbora. Svi odbori prihvatili su Prijedlog zakona. Njihova stajališta, primjedbe i prijedlozi dostavljeni su predlagatelju, tako da ne prihvaćamo ovaj zaključak da se proglasi prethodnom raspravom. Hvala.
Dobro. Onda glasujmo o ovom Zaključku koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da ova zaključak nije dobio potreban broj glasova. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela sada dajem na glasovanje slijedeći zaključak: Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni zakona o najmu stanova i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog Prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 74 za, 18 suzdržanih i 32 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog Poslovnika o izmjenama i dopunama Poslovnika Hrvatskoga sabora, s Konačnim prijedlogom Poslovnika. Predlagatelj je Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav na temelju čl. 81. Ustava RH i čl. 60. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj akt raspravi po hitnom postupku. Sukladno čl. 204. Poslovnika, hitno postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave temeljem čl. 197. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Raspravu je proveo nadležni Odbor za zakonodavstvo. Pozivam predlagatelja, predsjednika Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, poštovanog kolegu potpredsjednika sabora gospodina Želja Reinera da nam da dodatno obrazloženje. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, najprije moram reći da mi je drago da ipak i u ove kasne sate nas ima tu otprilike podjednako kao što nas ima i u 9,30 kad obično počinje sjednica. Dakle, smisao ovih, ovog prijedloga promjena Poslovnika je da se doprinese kvaliteti i dinamici rasprava. Posebno želimo potaknuti rad u odborima s jedne strane, a da ne budu odbori osim nekih praktički nezanimljivi kako za medije, tako i za javnost već da se glavni rad kao i u većini Parlamenata odvija upravo u odborima, a da diskusije u plenarnom sastavu budu kruna da tako kažem onoga što se izbistrilo u odborima. Drugo je rješavanje i uređivanje instituta replika kako bi rasprave bile kvalitetnije, kako bi što je moguće bilo više pojedinačnih rasprava i rasprava u ime klubova, jer su nas zato građani poslali ovdje, a ne radi replika i što je moguće većeg broja replika i naravno upravo zbog toga što se za nastupe u ime kluba i pojedinačne rasprave moramo pripremati, ozbiljno pripremati dok naravno replike su nešto što znači promptno reagiranje bez pripreme obično povedeno sa nekom izjavom nekoga tko je ponekad na žalost i odstupaju i od glavne teme itd. Jedna od promjena je i ukidanje instituta vjerodostojnog tumačenja zakona slijedom dvaju odluka Ustavnog suda koje u jednoj svojoj odluci ima jedan drugačiji izričaj, ali u svojoj odluci od 2007. godine zauzeo stajalište da vjerodostojno tumačenje po svojoj naravi proizvodi pravne učinke od dana stupanja na snagu propisa, što znači da ima povratno djelovanje i da upravo zbog toga može činiti velikih problema i u pravnom sustavu Europske unije praksa vjerodostojnog tumačenja zapravo ne postoji u većini zemalja. Gotovo ni jednoj zapadnoj zemlji ne postoji. Smatrali smo da i to bi bilo dobro izmijeniti. Ovim prijedlogom se uvodi institut javnog saslušanja kao jedan institucionalni mehanizam kojim se ojačava ja bih rekao snaga Parlamenta u odnosu na njegovu ulogu koju on treba imati. Uvodi se odredba o donošenju, potvrđivanju međunarodnih ugovora u jednom čitanju jer je do sada bila naprosto samo forma da ti međunarodni ugovori idu u dva čitanja i evo oko toga se ja mislim su svi klubovi zapravo složili. Da možda još jednom naglasim pitanje replika. Dakle, institucija replike se uređuje na drugačiji način, skraćuje se vrijeme propisano za izlaganje sa dvije na jednu minutu i određuje da zastupnik može imati najviše tri replike po jednoj točci dnevnog reda upravo radi dinamiziranja diskusije i koncentriranja što je moguće više na pojedinačne rasprave ponavljam i na nastupe u ime klubova. Time se naravno ni u kom slučaju kao što neki već su izrazili mišljenje takvo da se time ograničava pravo govora zastupnika, nego nasuprot tome nastoji se potaknuti zastupnike da izraze svoje stavove, mišljenja i prijedloge kroz pojedinačne rasprave za koje je potrebna prethodna stručna priprema što većina i radi, ali ne baš svi. U zadnje vrijeme se pojavio jedan fenomen koji nije postojao 20, 25 godina a to je zlouporaba povrede Poslovnika, pa se zato propisuje trajanje govora zastupnika o povredi Poslovnika najdulje pola minute, jer se u tom vremenu može izreći koji je članak Poslovnika povrijeđen i u čemu je povrijeđen. Prema tome, nema potrebe za nekim velikim eksplikacijama. Na drugačiji način se uređuje institut stanke. Naime, izvorno je smisao stanke bio a to se potpuno izmijenilo, izvitoperilo zadnjih 2, 3 godine, izvorno je smisao stanke bio da se stanka u ime kluba zatraži kako bi klub se mogao posavjetovati međusobno i zauzeti neke stavove kad se pojave neki novi momenti. Prema tome, institut stanke se uređuje upravo na taj način, dakle da on postoji i dalje i dobiva se stanka odmah ali nema obrazloženja predstavnika kluba nakon isteka stanke. Umjesto toga, da se ne bi mislilo ponavljam još jedanput, a naravno da će se to iz politikantskih razloga drugačije interpretirati, to mi je jasno, ali želim vrlo jasno reći, da se ne želi ograničiti mogućnost govora o temama izvan dnevnog reda zastupnicima, pa se propisuje mogućnost iznošenja stajališta kluba zastupnika o svim temama izvan dnevnog reda u vremenu između 1 i 2 sata, dakle kad su još uvijek prisutni i mediji ovdje i naravno svima je to vrlo važno. Prema tome, čak vremenski je to dulje negoli što je dosad, obično su bile stanke značajno kraće. Naravno biti će po onom redu po kojem su se prijavili klubovi u izlaganju jednakom kao i do sada, 5 minuta. Izostavlja se institut poimeničnog glasovanja kao suvišan jer se propisuje sad imam elektronsku objavu rezultata elektroničkog glasovanja ali se propisuje obveza objave rezultata elektroničnog glasovanja u glasilu Sabora odnosno na internetskim stranicama Hrvatskog sabora pa će moći biti apsolutno razvidno kako je to glasovao. Evo, kasni su sati, ja ću s time stati a vidim da ima ionako mnogo replika, pa ćemo nastaviti onda dalje. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom gospodinu Željku Reineru na ovom obrazloženju konačnog prijedloga Poslovnika, imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić, izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Reiner, ovim izmjenama Poslovnika govorit ću detaljnije u ime kluba, samo bih htio napomenuti da jedan apsurd u njihovim izmjenama govori činjenica daje 60 minuta ostavljeno zastanke, svaka po 5 minuta, što dijeljenjem daje da ima 12 klubova, mi imamo 13. Znači postoji mogućnost da neto izvisi što se toga tiče. Druga stvar, nije definirano što ako se samo tri kluba jave neki dan? Jel' mogu drugi klubovi uzeti više stanki ili samo jedna po danu? Nije jasno definirano. Tako da vas molim da to pojasnite kao predlagač. Druga stvar, u članku 233. u važećem Poslovniku aktualnom, piše kako pravo govoriti o temi dnevnog reda za koji se prijavio gubi i klub zastupnika čiji predstavnik nije bio nazočan u dvorani kada je pozvan da govori u ime kluba, a u izmjenama koje ste predložili ovdje, kao izmjene Poslovnika se navodi kako pravo gubi predstavnik kluba zastupnika. Konkretno u situaciji, ako se recimo Gordan Maras prijavi u ime kluba SDP-a i Gordana Marasa nema kad gase prozove, znači li to da on gubi pravo ili da gubi i on i klub? Može li netko drugi od SDP-a iskočiti i preuzeti mjesto kluba? To je isto nedefinirana situacija. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sinčiću, odgovor kolega Reiner, izvolite.
Poštovani kolega Sinčić, evo da krenemo od kraja. Upravo to do sad nije bilo jasno, čini mi se da sad je pojašnjeno, naravno gubi samo on, ne klub, naravno da ne klub. Dakle, on ne može govoriti. Dakle, to je jedno, a vaše prvo pitanje je bilo o broju unutar tog jednog sata. Nikad, a ja sam baš analizirao, nikad se nije dogodilo da su svih 13 klubova tražili stanku ujutro. Prema tome, to vam je odgovor na vaše prvo pitanje.
Zahvaljujem na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Gordan Maras, izvolite.
Gospodine Reiner, stvarno evo sad je ovo malo još nejasnije nego kad ste objašnjavali za govornicom, što to znači „nikad nije tražilo“? Pa šta ako sad traži? To znači da klub zastupnika neće moći dobiti stanku. Jel' to točno? Nije. Onda će biti sat i 5 minuta. Onda molim vas da tako piše u Poslovniku, jer vi to imate praksu tumačiti Poslovnik kako vama paše, nego protumačite i napišite tako da svi klubovi zastupnika imaju pravo tražiti stanku po pitanju aktualne neke teme. Druga stvar, sad ste malo prije za govornicom rekli da će čak biti i više vremena zastanke nego šta je to bilo do sad. Dajte gospodine Bačić, ne čuje me gospodin Reiner, pa neće znati odgovoriti. Znači rekli ste da će biti čak i više vremena nego do sad. To sugerira da će se klubovi moći ukoliko se ne potroši svo vrijeme javljati nekoliko puta za stanke. Jel' to također tako? Ne morate odmah odgovoriti, odgovorite malo kasnije. I zadnje, iz politikantskih razloga vi prebacujete stanku. Nisu prigovori politikantski nego je vaš razlog prebacivanje stanke polutanski, jer ne želite, želite izbrisati uobičajenu dobru praksu u Hrvatskom saboru da se sjednica otvara aktualnim temama toga dana. To je razlog zbog čega vi to predlažete. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Maras. Odgovor, kolega Reiner. Izvolite.
Naravnao o politikantstvu uopće ne želim razgovarati jer je ispod razine, a želim vam reći da to nije dobra praksa, to je praksa, koja je uvedena prije nekih pa otprilike 2 g. ja bi rekao, možda i postaje sve ekstenzivnima i ekstenzivnima. Ona nije postojala ranije, nije postojala početkom 2000. nije '90.-tih g. postala, dapače, stanke su se koristile izuzetno rijetko i samo u slučaju kada je klub se htio posavjetovati među sobom, oko neke promjene situacije, vezano uz neku, nešto što se zbilo tijekom diskusije, glasovanje itd. Prema tome, to nikako nije dobra praksa i nije bila dobra praksa više od 20-tak g. u ovom Saboru. … [[Upadica se ne čuje.]]
Zahvaljujem kolegi Reineru na odgovoru. Sljedeća replika, poštovani kolega Nikola Grmoja. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče hvala. Poštovani kolega Reiner, rekli ste ovdje da bi ove rasprave u Saboru trebale biti kruna djelovanja Sabora i da mi za, praktički određene teme imamo odbore, ali što ste vi napravili? Znači, koliko ja znam, vi ste stavili da se odbor može sazvati, isključivo, znači ako to potvrdi većina. Znači ni tu ne možemo određenu temu, mi iz oporbe otvoriti. A što se tiče samih stanki, rekli ste sada kolegi Marasu, da su se stanke u kontinuitetu od nastanka Hrvatskog sabora koristile kako bi klubovi sazvali stanku da se dogovore o određenim izvanrednim situacijama koje su nastupile. Pa i to ste nam ukinuli i to ste nam sada ukinuli, jer možemo samo u 1 h imati stanku i to 1 zastupnik iz 1 kluba po određenoj temi. I ako je namjera bila skratiti, kao što ste rekli rasprave, učiniti ih konstruktivnijima, zašto ste mijenjali termin? Znači da to nije namjera, nego ste pomaknuli iz jutarnjeg termina, kada imamo fokus javnosti, pomaknuli ste to u 1 h. I očito je koja je vaša namjera. Ušutkati saborske zastupnike, koji govore o svemu onom lošem što čine vladajući, maknuti te teme iz fokusa i da vi budete jedini oni koji ćete putem zakona, koji stavljate u proceduru nametati teme. A onaj koji nameće teme, taj upravlja i vlada. Vi želite biti oni koji će jedini nametati teme, a oduzeti oporbi to pravo, jer svi znamo da imamo u dnevnom redu naše prijedloge zakona, koji nikako ne mogu doći na dnevni red. I vi ćete biti ti koji će jedini kreirati teme i koji imate namjeru ušutkati oporbu. Ovo je neviđeno da se oduzimaju prava oporbi stečena prava koja je imala i da se smanjuju na ovakav način i da to činite, evo vidimo, kada je rasprava iza ponoći.
Zahvaljujem kolega Grmoja. Odgovor kolega Reiner. Izvolite.
Potpuno je neistina, sad ću jasno reći, da se želi bilo koga ušutkati, a pogotovo ne oporbu. Sve sva prava, koja imaju zastupnici iz vladajućih imaju i zastupnici iz oporbe. Apsolutno ista prava. Ovo što vi tvrdite, bi bilo istinito, da smo recimo, rekli da ne znam, zastupnici iz vladajućih imaju pravo ba 3 replike, na 5 replika, a vi na 3. Ili recimo ne znamo 10 min oporba, a 15 min može govoriti vladajući. To bi bila onda razlika i to bi bio pokušaj ušutkavanja oporbe, to bi bio pokušaj potiskivanje oporbe, itd. Sva prava koja imaju zastupnici oporbe, imaju i vladajući i oporba.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Reineru. Kolega Maras, ja bi vas lijepo molio, imali ste pravo na repliku, nemojte ometati kolege i kolegice dok raspravljaju. Sljedeća replika, poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Reiner, ovo je flaster na … [[Govornik se ne razumije.]] ali neće vam to proći, bez obzira što gurate ovaj zakon, proći će vam poslovnik, koji je napisan da se u biti mi, koji smo poslani od svojih birača ovdje otvaramo teme, kao što je npr. moja Dalmatinka, tvornica koja je propala, Brodosplit, problem Termoelektrane Peruća, okoliša i vi branite nama te teme u jutarnjim satima, da otvaramo naravno, jer vi ne želite da mi o tome govorimo. A vi, se namećete se ovdje u parlamentarnoj demokraciji, da kažete čija je kvalitetna rasprava. To možete vi radite u sveučilištu, to imate pravo, ali u parlamentarnoj demokraciji ne možete, uvažavajući, vi ste akademik, poštiva vas, ali, zbog toga, vi ste još više u grijehu. O nedemokratskog urušavanja stečajnih prava na pravo govora izabranih zastupnika ja vam to govorim, jer da se tako niste ponašali, vi politički akademske elite, vjerujte mi, ja ne bi bio u parlamentu, ne bi dobio toliko periferijalnih glasova s ovoga naroda, kojega moram zastupati i govoriti koji mi plaća putne troškove, koji mi plaća stan, koji mi daje plaću i vi mu … [[Govornik se ne razumije.]] Vi, jel to demokracija? Jel to demokratski sustav slobodne RH? Ma vi to nemate pravo napraviti saborskim zastupnicima. Razočaran sam što u ovaj sat, razočaran sam što su prazne klupe, ali neće ono završiti do ujutro, do novoga dana. Mislili ste, ali neće. Koristiti ćemo sve institute, koje daje Poslovnik, da dočekamo novi radni dan ovdje iz prkosa, iz otpora, na nedemokratski pokušaj urušavanja onoga što je stečeno u demokratskoj RH.
Zahvaljujem kolega Bulj. Odgovor na repliku, izvolite.
Prvo, mi smo već došli u novi dan, što se toga tiče. A što se drugoga tiče, ajmo pogledati brojke, a brojke govore puno, brojke govore i zašto nam narod na koji ste vi stalno pozivate daje tako nisu ocjenu, 1,9, dobili smo najnižu ocjenu ovaj saziv Sabora do sada. E sad pogledajmo odnos pojedinačnih rasprava i pod replike i odgovora na repliku. U 9. sazivu kad analiziramo sve nastupe, 12 400, preko 12 400 je bilo replika i odgovora na repliku, a svega 690 pojedinačnih rasprava. Pa zar itko može reći mirno da ga je narod ovdje poslao da replicira, što je najčešće zapravo … [[Govornik se ne razumije.]] nešto što j nerijetko doskočica neka itd., a ne da pojedinačno raspravlja ozbiljno o temama. 690 samo pojedinačnih rasprava svih nas zajedno prema 12 400 replika i ono što je najgore još, a to je da je gotovo isto povreda Poslovnika kao i pojedinačnih rasprava. To zapravo govori o nama, to govori da je trebalo mijenjati Poslovnik jer ovaj način nisu nikakva stečajna prava nego je to devijacija jedna koja nastala zadnjih možda 2 godine i koja nije postojala niti prije 5 godina, ni prije 10 godina ni prije 15 godina. Hvala lijepa.
Zahvaljujem, kolega Reiner na odgovoru. Prelazimo dalje na replike, poštovani kolega Robert Podolnjak. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Kolega Reiner, predsjedniče odbora. Nakon formalne rasprave o nacrtu Poslovnika od petnaestak dana nakon kojeg niste usvojili praktički niti jednu ozbiljniju sugestiju koju smo dali mi u klubu Most-a, a vjerujem niti od drugih klubova zastupnika, nakon što je u utorak utvrđen prijedlog Poslovnika koji je upućen Hrvatskom saboru u srijedu uvršten u dnevni red, danas praktički u noći s četvrtka na petak odvijamo ovu noćnu raspravu da bi sutra odlučivali o amandmanima i izglasali Poslovnik. U četiri dana jedna procedura koja je za nas u oporbi silovanje parlamentarne procedure, za vas pretpostavljam ovo je vrhunac demokracije, dobra praksa koju ćete vjerojatno preporučiti i drugim parlamentima da u četiri dana donose izvanredno važne promjene Poslovnika, jednog od krucijalnih propisa po kojim djeluje demokratski Parlament. I ja ću vjerojatno imati prilike govoriti drugim parlamentarcima ili kolegama kako smo mi uspjeli u četiri dana donijeti ove važne promjene od utorka do petka. Dakle ja vas molim da kažete javnosti jeli ovo za vas dobra parlamentarna praksa i vrhunac demokracije kako ga vi vidite u Hrvatskom saboru?
Zahvaljujem kolega POdolnjak. Odgovor kolega Reiner. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa poštovani kolega POdolnjak, za mene je dobra parlamentarna praksa govoriti istinu i ovdje govoriti istinu. Dakle vi vrlo dobro znate da to nije trajalo četiri dana, to ste vi sada rekli da tako valjda impresionirate ne znam javnost itd. Vi vrlo dobro znate da smo imali tri sjednice Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav na kojima smo raspravljali o nacrtu Poslovnika. Vi vrlo dobro znate da smo između prve i druge sjednice tražili od svih klubova zastupnika da daju pisane prijedloge i sugestije. Vi vrlo dobro znate da smo po prvi puta kada su se radile izmjene, mi sada radimo izmjene Poslovnika, kada se radio novi Poslovnik nije se to radilo da smo napravili javnu raspravu odnosno savjetovanje za zainteresiranom javnošću, po prvi puta. To se nije ranije radilo. Prema tome, to je bio proces o kojem vi sve znate, pa nemojte onda govoriti neistine da to traje četiri dana. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Reineru na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, pa neke blagodati parlamentarne demokracije mi već debelo koristimo. Naime, ako sada provučemo karticu zabilježit ćemo se da smo prisutni u petak, ne moramo doć sutra ni na posao. To je inače isprobao kolega Arsen Bauk već odavno. Ne mogu se oteti dojmu da ste vi i ne mogu nikako shvatiti da ste vi poželjeli kvalitetnu raspravu u ovo doba jer kao akademik sigurno znate da u psihofiziologiji rada fizički rad ima svoja ograničenja, ali ni intelektualni rad nije bez svojih ograničenja i ne mogu vjerovati da ste poželjeli kvalitetnu raspravu u ovo doba nakon cijelog dana ovdje razmatranja jednog drugog veoma važnog zakona. Ono s čime se ja duboko ne slažem, jer to nije isto, jer to nije jednostavno točno, a rekli ste da je institut vjerodostojnog tumačenja potencijalno opasan i može uzrokovati određene posljedice. Vjerodostojno tumačenje zakona ima dosta parlamenata, nismo mi usamljen slučaj. Nemaju ga oni parlamenti koji imaju kao Slovenija, imaju sveti državni zbor, kao Francuska koji imaju obavezno savjetovanje prije upućivanja zakona itd. dakle, koji su puno više stručno osposobljeni za kontrolu zakona koliko je on usklađen sa Ustavom i drugim zakonima prije upućivanja u proceduru. Ja sam nedavno podnio vjerodostojno tumačenje i mislim da je to rješenje, a ne problem za hrvatsko zakonodavstvo.
Zahvaljujem kolega Hrelja. Ja bih vas molio da u vašem izlaganju ne insinuirate da kolega Bauk se bavi nekakvim nečasnim rabotama jer to baš i ne stoji tako. Nastavljamo dalje sa replikama. Poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš. Izovlite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Reiner, vi ste u svom izlaganju kad ste objašnjavali zašto imamo Prijedlog poslovnika o izmjenama i dopunama Poslovnika rekli, između ostaloga, da su razlozi da se želi poticati kvaliteta, dinamika i da između ostalog, bi htjeli utjecati da ocjena rada Sabora ne bude nekakva mršava dvojka, to znači između 1,5 i 2, nego nešto drugo. E sad, mi radimo u ove kasne sate i raspravljamo o Poslovniku i zasigurno će i to točno onako biti donešeno kako ste si i zamislili iz kojeg razloga? Zato što to možete. Zato što imate komoditet da zaista stavljate točku iza ponoći, da samo mi najuporniji ili oni koji su ovu večer rano ili kasno jutarnji, više ne znam, su tu tipovi koji su dovoljno uporni da tu jesu. No međutim, sigurno je, a to na način da vi ograničite tanku u određeno vrijeme, da ograničite da replika više ne traje dvije minute nego jednu minutu. Neće se s tim dobiti ni kvaliteta ni dinamika. Zapravo će se dobiti nekakav kontraefekt i stoga imaju neke stvari koje je trebalo mijenjati, ja sam to i na Odboru za zakonodavstvo rekla koje je trebalo mijenjati i s kojima bi se ja složila. Međutim, ne vidim niti jedan jedini razlog zašto nisu ostale stanke u ime kluba. Može biti jedanput dnevno čak i to, ali da je to u jutarnjim satima između 08,30 i 09,30, pa je ovo umjesto od 01,00 do 02,00 moglo biti od 08,30 do 09,30 i dati mogućnost da govorimo. Saborski zastupnici nemaju puno alata, ali jedan od alata je govor. pa nemojte nam to oduzimati. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Anki Mrak-Taritaš. Slijedeća replika, poštovani kolega Tomislav Panenić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Reiner, prije nego što sam uopće počeo se baviti politikom, ključna primjedba na rad saborskih zastupnika, makar tamo kod mene u Slavoniji je bilo da saborski zastupnici koji dolaze iz Slavonije šute, ne govore, ne čuju se, ne brane interese ljudi koji su ih birali, a većina zastupnika je dolazila upravo iz vaše stranke. I to je bilo i porazno. Sada kada pogledamo, evo uzeo sam malo i zbrojio aktivnost zastupnika tijekom proteklog polugodišta. Ispadne da zadnjih 50, znači onih preko 100 su manje puta se javili nego kolega Bulj. Sad se ja pitam, tko bolje zastupa svoje birače? Kolega Bulj ili svih tih 50? Da li bolje zastupaju oni koji se nisu niti jedanput javili? Nabrojat ćete ih 3 na tom popisu koji nisu imali niti jednu izjavu. Da li je naporan možda vaš kolega Branko Bačić koji se javio 422 puta? Da li njega ušutkavate? Ili on sam sebe ušutkava? Ili je možda gradonačelnik Županje Davor Miličević ispravan što se javio 8 puta? Je li to dobro? Ja mogu razumjeti da idete nešto mijenjati, ali ajmo se baviti što su ciljevi? Nije cilj da vas oporba manje živcira ili da vas najaktivniji zastupnik manje živcira. Nego vodite o tome računa kad predlažete da u biti, svi mi zastupamo neke građane. I oni koji žele da se priča su izabrali gospodina Bulja, gospodina Marasa, gospodina Pernara i ostale koji govore, a sigurno nije ni jedan birao nekog kao vas da šuti zauvijek. Hvala.
Zahvaljujem kolega Paneniću na replici. Slijedeća replika, poštovani kolega Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Sabora Brkić. Poštovani potpredsjedniče Sabora Reiner, časni viteže Svetog jeruzalemskog groba, vi ovdje donosite Poslovnik kojim želite uskratiti pravo zastupnicima da raspravljaju unutar istoga kluba, jer je to kao zloporaba Poslovnika, a recite mi, ima li veće zloporabe od toga da ministri HDZ-a tijekom aktualnoga sata sami sebi pišu pitanja i sami na njih odgovaraju? Znači, mi smo vidjeli tijekom siječnja u medijima da si ministar sam sebi piše pitanje. To bi bio slučaje recimo ovako za razmatranje i onda nakon toga sam sebi na njega odgovara. Dajte mi recite, hoćemo li mi u ovaj Sabor donijeti ogledala ko u bajci o Snjeguljici, gdje ćemo pitati tko je najljepši na svijetu? Ja, naravno. I ovoga, ako ste već nas optužili za zloporabu Poslovnika, a ja ne vidim zbog čega ja ne bih mogao raspravljati recimo s gospodinom Sinčićem. Koda ja njemu čitam misli, pa znam što će on reći tijekom rasprave. Zašto niste u aktualnom satu zabranili tu istu praksu? Zašto pitanja ne bi bila realna? Zašto ne bi Vladi postavljala samo oporba? Evo i to vam je isto to. Znači jednostavno imate dvostruke kriterije i to nije dobro. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Bunjac na replici, odgovor poštovani kolega Reiner. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega Bunjac, ponekad je dobro pročitati dokument o kojem se javljate za diskusiju. Ovo je najbolji primjer potpuno promašene replike. Pa vi niste uopće pročitali prijedlog. Pa u prijedlogu nigdje, nigdje ne stoji da vi ne možete replicirati nekom iz svog kluba. Pa da ste barem pročitali prijedlog prije nego što replicirate ja bih shvatio. Ali ovo je najbolji primjer kako je promašeno to što imamo 12400 replika, a toliko malo ozbiljno pripremljenih pojedinačnih rasprava. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Reineru na odgovoru. Kolega Bulj jeste vi završili? Možemo mi nastavit dalje? … [[Upadica Bulj, ne razumije se.]] Ja vas molim da ponašanje prilagodite ovom Visokom domu i da se ne ponašate neprilagođeno. Nastavljamo dalje. Želi li možda izvjestiteljica odbora dodatno obrazložiti izvješće? Hvala lijepo. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovana kolegica Marija Jelkovac. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. A nisam još ni počela poštovane kolege već su replike gore. Dobro je to, budni ste još! Ovako, dobro samo vi podignite replike pa ću ja onda krenuti. Dakle, važeći Poslovnik Hrvatski sabor donio je u lipnju 2013. godine a mijenjan je 2016. godine kada je modificiran sustav državne uprave, te umjesto zamjenika ministara uređena, uvedena u stvari dužnost državnog tajnika, te je propisan položaj radnog tijela, izaslanstvo Hrvatskog sabora u Parlamentarnoj skupštini OESS-a. Predsjedništvo Hrvatskog sabora je u ožujku 2017. godine uputilo Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav prijedlog za razmatranje potreba izmjena i dopuna važećeg Poslovnika i pozvalo je sve klubove zastupnika da dostave u pisanom obliku svoje primjedbe i prijedloge. Nakon toga ocijenjeno je da postoji potreba za izmjenom Poslovnika kako bi se prije svega pridonijelo većoj učinkovitosti i kvaliteti rada na samoj plenarnoj sjednici i kako bi u stvari se više na samoj sjednici u raspravi koristio institut pojedinačne rasprave jer je iz analize utvrđeno da je taj institut praktički zamro u odnosu na institut replike, odnosno da je institut replike postao najvažniji alat i modus na koji način većina zastupnika sudjeluje u raspravi tijekom plenarne sjednice. Također je uočeno da se institut povrede Poslovnika zloupotrebljava, a isto tako i institut stanke. Sve ovo o čemu večeras razgovaramo i što je uređeno ovim izmjenama Poslovnika mnogi od nas bez obzira na poziciju ili opoziciju prije ovog prijedloga Poslovnika komentirali smo po kuloarima, u hodnicima kako takav red na sjednici, takav način rasprave na sjednici nije dostojan i nije dobar za ovaj Visoki dom, kako građani to također ne ocjenjuju dobrim i kako bi zaista trebalo učiniti nešto da vratimo dignitet rasprava u ovoj sabornici. I drage kolegice i kolege i ovo čemu sad svjedočimo je dokaz da je trebalo intervenirati u Poslovnik upravo na ovakav način. Mi upravo sada svjedočimo opet da ne kažem silovanju instituta koje važeći Poslovnik uređuje ja razumijem da je opozicija nezadovoljna i isto tako svima vama dajem za pravo da reagirate, ali u jednoj konstruktivnoj raspravi. Ali ovo što se sad događa, a vi ćete i večeras i sutra optužiti nas iz vladajuće pozicije da smo krivi za ovo što ste vi večeras isprovocirali stankama koje su nepotrebne. Sutra ćete nas optuživati da je sjednica trajala do ranih jutarnjih sati, a ove stanke stvarno na temu izmjena Poslovnika su nepotrebne. Ono što su najvažnije izmjene u ovom Poslovniku koje mogu reći da možemo podijeliti u nekoliko izmjena, a to su prije svega neke tehničke izmjene, izmjene nomotehničke naravi i jedan dio sadržajnih izmjena ono o čemu je već govorio kolega Reiner kao predlagatelj to je ukidanje instituta vjerodostojnog tumačenja zakona što je po mišljenju mnogih pravnih stručnjaka dobro jer po svojoj pravnoj prirodi sam institut vjerodostojnog tumačenja predstavlja zakon, smatra se sastavnim dijelom zakona, obvezan je za sve subjekte, a vrijedi od dana od kada je počeo vrijediti i sam zakon tj. ima retroaktivno djelovanje. I u samoj dosadašnjoj praksi mnogi pravni teoretičari su smatrali da takav institut nije dobar i dovodili su u pitanje čak i njegovu ustavnost, a i sam Ustavni sud je svojim rješenjem naveo da institut vjerodostojnog tumačenja otvara niz pitanja koja proizlaze prije svega iz postupka njegovog donošenja, a isto tako i retroaktivnih učinaka. Zbog svih tih kritika i ustavno pravne dvojbe oko njegove legitimnosti, predlaže se njegovo ukidanje. Nadalje se uređuje podnošenje ostavke predsjednika i potpredsjednika Hrvatskog sabora i propisuje zamjena predsjednika Sabora u slučaju prestanka obnašanja dužnosti što do sada nije bilo uređeno. Propisuje se i ovlast predsjedniku radnog tijela da saziva tematske sjednice, ali temeljem zaključka samog radnog tijela. Uvodi se institut javnog saslušanja kao mogućnost matičnog radnog tijela radi provođenja šire rasprave i dobivanja stručnih mišljenja. Zakoni kojima se potvrđuju međunarodni ugovori donose se u prvom čitanju, a to je isto tako dobro jer neće biti potrebe obrazloženja hitnosti jer su se do sada ti zakoni donosili u hitnoj proceduri zbog toga što je nepotrebno da se provodi nepotrebna procedura od dva čitanja. Zatim se predlaže da predstavnik kluba koji nije u dvorani u trenutku kada treba govoriti u ime kluba, gubi pravo govoriti, ali to pravo i dalje imaju ostali članovi navedenog kluba, no ne mogu nakon što svi zastupnici završe svoje izlaganje ponovo govoriti. Ono o čemu je već bilo najviše govora, to je prijedlog da se drugačije uredi institut replika i to ne bitno drugačije. Dakle institut replika koje u mnogim parlamentima uopće ne postoji u nekim parlamentima se izuzetno koristi pod vrlo strogim uvjetima, mi smo ga samo malo modificirali, a upravo iz razloga da se na neki način stavi u okvir njegov jer smo iz dosadašnjeg njegovog korištenja vidjeli da ovo što se događa nije dobro jel se pojedinačne rasprave praktički nisu stigle niti voditi jer smo imali situaciju da se repliciralo praktički od strane istih zastupnika iza svakog izlaganja, tako da sadržajno te replike nisu bile puno puta drugačije nego istovjetne jedna drugoj, a to je vremenski otegnulo raspravu do kasnih popodnevnih sati po jednoj točki dnevnog reda tako da su pojedini zastupnici koji bi se pripremali za pojedinačne rasprave bili prisiljeni i odustajat od svojih pojedinačnih rasprava. Trajanje govora o povredi Poslovnika također je skraćeno na pola minute što smatramo da je opravdano jer ono što se treba reći u povredi Poslovnika mislimo da je za to stvarno dovoljno pola minute. Drugačije se uređuje institut stanke o čemu sam rekla, ali to ne znači da je to udar na slobodu govora. Dakle stanka je do sada puno puta bila zlorabljena, a sloboda govora se na ovakav način nikako ne ukida jer zastupnici imaju pravo govoriti o onom što je tema dnevnog reda kroz pojedinačnu raspravu i dalje kroz repliku, a imaju pravo na stanku u okviru onoga što je tema dnevnog reda da bi se konzultirali unutar svog kluba. A ono što je uvedeno kao novost to je izlaganje ispred kluba zastupnika u terminu između 13,00 i 14,00 sati kada su mediji isto tako ovdje prisutni i kada svaki klub može iznositi teme koje smatra da su važne. Propisuje se vrijeme za govor, vrijeme za prijavu za govor najkasnije jedan sat od početka izlaganja predlagatelja, predviđa se mogućnost provođenja objedinjene rasprave, ako se s time složi većina prisutnih zastupnika, ukida se institut pojedinačnog glasovanja kao suvišan jer imamo elektroničko glasovanje, ali se zato propisuje obveza objave rezultata elektroničkog glasovanja u službenom glasilu Sabora. Također se uvodi pravo zastupnika koji nisu članovi niti jednog kluba zastupnika da imaju pravo na zajedničke prostorije i jednog službenika za administrativne poslove, zatim da je Odbor za obitelj, mlade i sport kao matično radno tijelo provodi postupak kandidiranja pravobranitelja za djecu i podnosi prijedlog za izbor radi usklađivanja sa Zakonom o pravobranitelju za djecu. Uvodi se obveza da predlagatelj uz prijedlog zakona osim izvješća o provedenom savjetovanju dostavi iskaz o procjeni učinaka propisa. Utvrđuje se mogućnost da predsjednik Hrvatskog sabora može promijeniti redoslijed rasprave ili odlučivanja ako za pojedinu točku dnevnog reda nema izvješća matičnih radnih tijela. Propisuje se također vrijeme otvaranja sjednice. Ono što na kraju želim reći, mislim da nema razloga da se na ovako demonstrativan način protestira protiv ovih izmjena jer one ustvari nisu suštinski tako velike da bi izazvale ovakav bunt i ogorčenje i smatramo da će one zaista doprinijeti jednoj bržoj raspravi i bržem tijeku same plenarne sjednice, te da će pridonijeti kvaliteti rasprava jer i sami smo svjesni da se za repliku koja traje vrlo kratko ne treba posebno pripremati, dok se za pojedinačnu raspravu ipak treba pripremiti da bi se nešto konkretno o samo temi dnevnog reda rekla. Klub HDZ-a će podržati ove izmjene Poslovnika i vjerujemo da će one doprinijeti boljem radu plenarne sjednice Sabora, a isto tako i u ostalim člancima koji se ne tiču samog rada plenarne sjednice nego i rada odbora, da će isto tako u jednom dijelu dati važnosti odborima koji će na svojim sjednicama raspravljati o izvješćima od kojih će samo neka izvješća biti raspravljana i na samoj plenarnoj sjednici, a time će se na taj način isto tako nepotrebno izbjeći raspravljanje na sjednicama Sabora o svim izvješćima, nego će to učiniti matična radna tijela dok će onim izvješćima kao što izvješće Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, izvješća državnog odvjetnika, izvješće ravnatelja HRT-a i brojna druga koja su bitna raspravljati ovdje na plenarnoj sjednici o tome, a isto tako će se temeljem zaključka radnog tijela moći raspravljati na plenarnoj sjednici i o onim izvješćima o kojima to predloži matično radno tijelo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Jelkovac. Imamo nekoliko replika. Ja bih vas samo zamolio, poštovane kolegice i kolege, budući da je institut replike i odgovor na izlaganje zastupnika, bar sačekajte da počne izlagat, pa tek onda dižite repliku, ali evo, vi ste valjda unaprijed znali što će izlagati, pa ste se javili za repliku. Poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice, kada ocjenjujete saborske zastupnike, vi kao saborska zastupnica, onda bi trebalo štititi interese svakog zastupnika pojedinačno. Na nama je da govorimo i da se javljamo. Međutim, ovdje se stečena prava unutar demokratskog Poslovnika koji je donesen … [[Govornik se ne razumije.]] saborskim zastupnicima. Nema više stanke. Propisali ste točno vrijeme kad će biti stanka. Naravno, kad nitko ne čuje. Ali ja želim kao saborski zastupnik, jer me izabralo, jer primam putne troškove, primam plaću, imam ovdje smještaj jer daleko živim, to je ogroman trošak za građane. Oni očekuju od mene da se javljam. I brojna su pitanja pokrenuta, pa je čak došlo i do pada jedne Vlade. Znate to? Sjećate se da je došlo do pada jedne Vlade zbog stanki, zbog otvaranja pitanja, ne tako davno. To je jednostavno demokratski proces. Pa ne možete metnut flaster Poslovnik i zabraniti govoriti. Možete vi uvesti da bude javno objavljeno jesam bez glasanja. Bit će manji trošak. Nećete mi trebat plaćat putne troškove, neću trebati imati smještaj, nećete mi dati plaću. Evo, to riješimo i problem je riješen. Znači, glasat ćemo kako vi kažete, jel kako potpredsjednik Sabora napiše da glasamo, da pročitamo što trebamo pročitati, to je tako. Jednom mjesečno ćemo doći, a inače ćemo glasati sa SMS-om. Možemo mi dati i tu izmjenu, ali smisao gubi demokracija. Nas je narod izabrao, ne po vašoj ocjeni, ne po mojoj ocjeni. Nas je narod u izborima, gdje se imamo pravo svi kandidirati, biti birati i birani, narod je nas odabrao da govorimo. A vi nama brojite koliko replika, koliko pojedinačnih rasprava, vi nas napadate, pogledajte kako se ponašate, vidite koliko je sati? Pogledajte molim. 01,16. U ponoć i pol vi ste počeli. To je sramota.
Zahvaljujem. Slijedeća replika, poštovani zastupnik Nikola Grmoja. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Vidim kolegice Jelkovac da nemate namjeru uopće odgovoriti na ove replike koje vam upućujemo, što pokazuje da vi želite samo da ova rasprava što prije završi, da idete kući jer je ovo za vas samo jedna formalnost koju treba odraditi kako bi se ono što je veliki vođa ovdje nakon onoga što se dogodilo, nakon izvješća kojeg je imao sa Europskog vijeća, gdje je bio jako nezadovoljan kritikama sa strane oporbe, naredio da se Poslovnik mora izmijeniti, da se mora ušutkati oporba, a sada tog velikog vođu slijedi i potpredsjednik Sabora Milijan Brkić, akademik Reiner, naš potpredsjednik, Branko Bačić i svi vi iz redova HDZ-a. Znači, provodite volje isto kao što svakog petka provodite volju, znači, uskog kruga oko vašeg predsjednika i oko predsjednika Vlade. Znači, mi bismo svi ovdje trebali biti glasačka mašinerija koja će po brzom postupku, što je vaš očito cilj, bez nekakvih velikih rasprava izglasati sve ono što veliki umovi oko Andreja Plenkovića, čega se domisle, bez ikakve rasprave, bez ikakve kritike. Nevažno je koliko su jaki naši argumenti jer na vi očito nemate namjeru ni replicirati na ono što mi iznesemo, tako da je jasno koji je cilj i koja je namjera. Nije to učiniti djelovanje Sabora efikasnijim, konkretnijim, da ide više u korist građana, nego zaustaviti oporbu u iznošenju svih onih problema s kojima se susreće hrvatsko društvo. I to je vaš cilj. Ja sam danas imao nekoliko stanki o bitnim temama. Vidio sam da su ih prenijeli određeni portali, lokalnim temama jer nisam imam dosad običaj, znači ujutro sa nekakvim lokalnim temama opterećivati cjelokupnu hrvatsku javnost. Sada nam to oduzimate.
Zahvaljujem. Slijedeća replika, poštovani kolega Ivan Pernar. Izvolite.
Uvažena kolegica Jelkovac, pažljivo sam slušao vaše izlaganje i mogu vam reći moje mišljenje o ovim izmjenama Poslovnika. Velika većina rasprava zapravo prolazi bez rasprava zapravo prolazi bez rasprave, to i sami znate. A zašto? Pa nema zastupnika u sabornici. Prazne sabornice, debatira par ljudi sami sa sobom. Eto. I rijetko kada se zapravo pokrenu ovako zanimljive rasprave, gdje je puno govornika itd. I ono što vi radite zapravo je ubijanje rasprave, jer upravo su replike su najzanimljiviji dio rasprave, a zašto, objasniti ću vam. Zato jer ste vi u HDZ navikli na monologe. Vi ste navikli na to da netko priča 10 minuta bez prestanka ili satima bez prestanka, kao kad se prenosila ona konferencija HDZ-a na HTV 4, koja je trajala 5 sati. Narod je to morao gledati, vašu tu skupštinu kak vi birate jedni druge, a potpuno je svejedno, jer je kandidat samo jedan. To je čista propaganda bila. A ljudi vole dinamične rasprave, upravo vole replike, upravo vole kad dolazi do sukobljavanja mišljenja, a ne da svatko od nas, evo ja vas pitam, kao osobu, pokušajte zamisliti da ste gledatelj HTV-a gledate Sabor, zamislite da jedan po jedan zastupnik govore po 10 minuta ili s druge strane da ima međusobna replika, da se govori uvijek kada, znači kad se replicira na ono što je rečeno, a ne da vi dođete za 2 h na red pa ste već zaboravili što ste htjeli reći na početku itd. Mislim da se ove izmjene rade samo i isključivo zato, da bi se ubila rasprava, samo isključivo zato da bi se Sabor učinio manje atraktivnim i koliko god vi prigovarali gospođo Jelkovac, nikada nije Sabor bio ovoliko gledan i vi to znate jako dobro, da nije to zbog vas iz HDZ-a nego i među ostaloga i nas iz Živog zida. I vi sad želite nas likvidirati iz rasprave, ali vidjeti ćete da nećete uspjeti. Hvala vam.
Zahvaljujem kolega. Sljedeća replika je poštovani kolega Goran Maras, izvolite.
Hvala lijepo kolegice Jelkovac, čuo sam danas dosta teza, ali ova koju ste sada vi izrekli za govornicom, je jedna od najčudnijih. Rekli ste da replike onemogućavaju zastupnike koji su se pripremili da dođu na red i da kažu ono što bi htjeli ili u najmanju ruku da ih ometaju u njihovim kvalitetnim raspravama. Znači, po toj logici, po toj logici zastupnik koji se je pripremao za raspravu bi bio ometen ali sad ne znamo kolegice Jelkovac, koliko je to replika. Po vašoj procjeni, recite nam, vjerojatno ste to analizirali, koliko je to replika, koje ometu zastupnika, koji se je kvalitetno pripremio? Da li je to 10 replika, da li je to 30 replika, da li je 75 replika? Da li je 15 replika u poslijepodnevnim satima? Da li je 12 replika od 12-1. Koliko replika omete, recimo kvalitetnu raspravu gospodina Branka Bačića. On se priprema, dođe pripremljen za raspravu, primjerice danas je bilo oko poslovnih stanova i avaj Grmoja, Bulj, Maras, Franjić, krenu s replikama, koliko će njega replika onemogućiti da on kvalitetno svoju raspravu izloži? Možda bi to trebali staviti u Poslovnik. Da se ne smije određeni broj replika odviti prije rasprave zastupnika iz HDZ-a. Znači recite nam, koliko replika onemogući kvalitetnu raspravu jednog zastupnika, kao što ste rekli sad tu za govornicu. Da li je to 12, 15 ili 32? Da mi znamo.
Zahvaljujem kolega. Sljedeća replika poštovani kolega Robert Podolnjak. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice Jelkovec, znači, vi ste, oprostite, ali kasni je sat i nismo više u onom stupnju koncentracije, kao što smo bili prije nekoliko sati. Pa se ispričavam za greške tijekom izlaganja još noćas. Oboje smo članovi Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, vi ste i predsjednica Odbora za zakonodavstvo. Sigurno vam je poznato i bilo je riječi i o tome, da postoji i odluka Ustavnog suda RH iz 2004. u kojem Poslovnik ima snagu zakona. Što znači da bismo ga dobrom praksom i po preporuci Ustavnom suda trebali donositi u redovnom postupku, što znači u 2 čitanja, ne u hitnom postupku. I to će sasvim sigurno, ja vam to mogu sad najaviti, biti predmet ustavno sudske ocjene. Taj dio ćemo sigurno osporavati hitni postupak donošenja. Po vašem mišljenju, zašto riskirati s time, hitnim postupkom za tako važan akt? Kad ste svjesni toga da to može biti ozbiljan prigovor, da Poslovnik u cijelosti padne na ustavno sudskoj ocjeni. Evo, pitam vas kao članicu Odbora za Ustav i istovremeno kao predsjednicu Odbora za zakonodavstvo. Zašto riskirate da to padne u vodu, kad postoji presedani, kad postoji odluka Ustavnoga suda. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Podolnjaku, sljedeća replika, poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić, izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Jelkovac, govorili ste o kratkom presjeku ovih izmjena, većina njih je besmislena i zapravo je korak unazad. Kazali ste također, da ovo o čemu svjedočimo, valjda ste mislili na ovaj val replika, je upravo dokaz tome da treba reducirati institut replike, degradirati. Međutim, upravo suprotno, ne možete vi toliko rezati prava da istina ne bi pronašla put. Stvari će se i dalje kazati u ovome Parlamentu, koliko god vi probali ograničiti što brojem što kvalitetom, što rasporedom tijekom dana vrijeme za raspravu. Što se tiče samih izmjena, evo htio bi pročitati jedan dio koji stoji na str. 5 vašeg prijedloga, pa molim vas da mi to pojasnite, citiram, na drugačiji način se uređuje institut stanke te se predlaže izostaviti iznošenje obrazloženja predstavnika kluba zastupnika nakon proteka vremena u kojem je stanka trajala, kraj citata. Molim da se to pojasni jer je dvosmisleno, trosmisleno, a ja vas tražim da propisi budu pisani jednoznačni i da se mogu razumjeti. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sinčiću. Slijedeća replika poštovani kolega Arsen Bauk, izvolite.
Poštovana kolegice Jelkovac, niste dobro argumentirali ovu tzv. opstrukciju jer ona će biti moguća i po novom Poslovniku, dakle moći će se tražiti stanke od 10 minuta i neće se moći govoriti nakon toga 5 minuta pa ćemo umjesto jedne stanke tražiti 3. Umjesto nakon svake pojedinačne rasprave, bit će nakon svake replike. Također, u tom smislu neće to donijeti neku veliku sreću. Drugo, postoji u sadašnjem Poslovniku članak 234. koji se nikad nije koristio a on govori o ograničenju vremena za trajanje pojedine rasprave i mislim da je to jedan dobar institut koji bi trebalo primjenjivati a to je da svaki klub dobije određenu količinu vremena pa nek' se oni sami dogovore kako će se ta količina vremena rasporediti. Možda bi mi kritizirali kolegu Marasa što nam previše vremena uzima, možda bi ga i pohvalili, tko to zna. Također, postoje samo dvije jako spone stvari u ovim izmjenama. Dakle, one bi meni osobno bez te dvije stvari bile prihvatljive. Tako da na to smo podnijeli amandman. Jedna je ovo prebacivanje aktualnih tema sa 9,45 na 13,00 koja ustvari ograničava teme koje bi bile izgovorene u Hrvatskom saboru a druga je onda u kombinaciji s time faraonska ovlast predsjednika Sabora da određuje na koje će točke dnevnog reda biti. Dakle, ograničava se pravo izbora točaka u nekakvom normalnijem terminu i drugo, onemogućuje, uskraćuje se mogućnost djelu zastupnika, najčešće oporbenom da neke točke koje predloži stavi na dnevni red. Sa te dvije izmjene ovo bi čak bio i prihvatljiv prijedlog.
Zahvaljujem kolega Bauk. Slijedeća replika, poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš, izvolite. A ispričavam se, poštovana kolegica Jelkovac, odgovor na repliku, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Poštovani kolega Bauk, pa ja sam sigurna da ste vi svjesni da ovo prvo što ste navikli u pogledu stanke, da ćete i dalje se pozivati nastanku iako nema nakon toga iznošenja stava, samo što ćete se pozivati 3 puta a ne jednom, sigurna sam da ste svjesni da je to opet zlouporaba instituta stanke. Ali i to je pravo vas kao opozicije ako smatrate da je to u vašem političkom interesu da to radite. To dokazuje da mi nismo ovim izmjenama ni na koji način išli ukidati institute ili ih mijenjati da bi spriječili govor zastupnika. Ovo o čemu ste na kraju govorili da se predsjedniku Sabora daju faraonske ovlasti, što se tiče utvrđivanja dnevnog reda i da bi vama ove izmjene bile prihvatljive kada bi se u dnevni red stavljale točke koje ste vi predložili, onda nekakvim ajmo reći kako ste to rekli jednom prilikom u nekakvom razumnom roku i po nekakvom redoslijedu, da bi onda bilo to bilo za vas ove izmjene Poslovnika prihvatljive, to znači da vama ustvari sve ovo o čemu raspravljate uopće i nije sporno nego predlažete ovo kao uvjet za prihvaćanje Poslovnika a i sami ste jako dobro svjesni kad ste bili vladajući da nikad niste stavljali na dnevni red točke koje je predlagala opozicija. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Jelkovac na odgovoru. Slijedeća replika, poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice Jelkovac, postoji ona jedna uzrečica “pila naopako“. Što hoću reći? Vi ste u svom izlaganju rekli da je oporba dovela do situacije da raspravljamo o Poslovniku u kasnim večernjim satima i da će to biti do ranih jutarnjih sati. Pritom dnevni red, i što će biti na točke dnevnog reda, određuje predsjednik Sabora. Predsjednik Sabora kad se za danas odlučio da prva točka bude Zakon o POS-u za koji smo svi znali da će izazvati obzirom da je bila najavljena da je u njoj jedna od demografskih mjera, izazvati raspravu a da o Zakonu o najmu stanova da i ne govorimo. Ako je svatko od nas obavio niz sastanaka koji je imao niz mailova, znali smo da neće biti klub malti ne koji neće o tome raspravljati i znali smo da u najboljem slučaju Poslovnik da je sve jako ubrzano i da nema replike i da smo smanjili doživljaj da bi rasprava o Poslovniku mogla doći u večernjim satima. Možda ne u ponoć, ali u 9 ili 10 navečer da. Stoga kad se slagao dnevni red i kad se odlučilo da u četvrtak dođe Poslovnik, Poslovnik je mogao doći i u petak, namjerno je predsjednik Sabora odlučio da se raspravlja u kasnim večernjim satima i mi za to krivi nismo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Anki Mrak-Taritaš. Slijedeća replika, poštovani kolega Ante Pranić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice Jelkovac, ovaj prijedlog Poslovnika nije ništa drugo nego ušutkavanje svih saborskih zastupnika, ušutkavanje zapravo svih problema koji tište ovaj narod ali najviše što nas čudi i što ovakav prijedlog dolazi od HDZ-a i kada znamo da u nazivu drugo slovo je baš to „d“, ta demokracija. Pa ne znam da je vid demokracije ušutkavanje, više mi to liči na neki režimski bivši sistem koji je želio ušutkati svakog onog saborskog zastupnika odnosno svakog onog čovjeka koji je želio javno progovoriti o bilokakvom problemu. Pozorno sam slušao vaše izlaganje, govorili ste da je da ovaj prijedlog Poslovnika dolazi iz analize, analize replika, analize stanki, svega. A prije smo raspravili ovaj dan desetak sati o jednom zakonu gdje se nije moglo analizirati ni 3800 stanova na razini države u 8 prošlih godina nepotrebne stanke. Nepotrebne stanke su da ako želite nas saborske zastupnike svesti kao jedne fikuse koji će doći tu u petak oko 11, 12 sati kad je glasovanje, stisnuti ova tri gumba odnosno ako želite ušutkati svakoga. Što se tiče ocjena, ocjene Sabora su niske zato što je stanje u državi takvo kakvo je. Bivši vaš državni tajnik je danas iznio podatak što je svima jasan, 150 ljudi dnevno gubi, izlazi iz Hrvatske. Imamo preko 3800 ljudi uhljebljeno u javnoj upravi usporedno od 2017. do 2015. zbog toga ocjene jesu Sabora niske, ocjene Vlade i općenito u Hrvatskoj stanje nije dobro. I koliko god nas željeli ušutkavati mislim da nas nećete moći ušutkati. Dapače, evo nakon ovog izlaganja ću tražiti osobno stanku što se tiče stanja u javnoj upravi.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Praniću. Odgovor poštovana kolegica Jelkovac, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Poštovani kolega, mi zaista jesmo Hrvatska demokratska zajednica i ne sramimo se ovih predloženih izmjena jer se njima ni na koji način ne uskraćuje nikome od nas pravo govora. Mi smo svi u istom statusu i svi imamo jednaka prava i vi kao dio opozicije i ja kao dio pozicije. I svi imamo nekoliko mogućnosti da nas javnost čuje. Nije to samo institut stanke, nije to samo replika. Dakle, naša je obveza ovdje raspravljati konstruktivno o prijedlozima zakona kako bi ih donijeli da oni budu u interesu naših građana kvalitetni i da proizvedu najbolje moguće učinke. A što se tiče raspravljanja o drugim temama za koje smatramo da su bitne, a nisu na dnevnom redu imamo i mogućnost sazivanja presice i sada je uveden institut davanja mogućnosti izlaganja svakog predstavnika kluba u određenom vremenu koje samo nije više u jutarnjem terminu čim sjednica počinje nego je to u terminu podnevnom kada su svi mediji tu i prenijet će sve ono o čemu govorimo, tako da zaista ovo vaše nabacivanje na nas s time da mi ušutkavamo, gušimo demokraciju zaista nije realno. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Jelkovac na odgovoru.
Sad možemo ići na sljedeći klub zastupnika a to je onaj Živog zida i SNAGA-e u ime kojega, izvolite. Dignuo je povredu Poslovnika poštovani zastupnik Podolnjak, izvolite.
Gospodine predsjedavajući, imamo jednu situaciju za koju smatram da je povreda Poslovnika. Ne znam da li se kad ranije dogodilo u ovome Saboru, ali to je sljedeća činjenica, da ste vi sada istovremeno predlagatelj i predsjedavajući. I mislim da ne možete u dvojnoj funkciji biti ovdje istovremeno, jer ja vama kao predsjedavajućem ne mogu replicirati ali bih imao pravo kao osobi koja je predlagatelj akta o kojem sad raspravljamo. Dakle, vi ne možete sada sjediti kao predsjedavajući kad ste predlagatelj izmjena Poslovnika. Ne možete biti u dvostrukoj funkciji istovremeno da se to nikada nije dogodilo, da kao predlagatelj sjedi u fotelji predsjedavajućeg. Mislim da … … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] To je nemoguće, jer ja ne mogu replicirati predsjedavajućem, ne mogu. Ali mogu replicirati predlagatelju. Dakle, vi ne možete biti u dvostrukoj funkciji sada. A vi u ovom trenutku jeste u dvostrukoj funkciji.
Kolega Podolnjak [[Upadica Bulj: U pravu ste kolega Podolnjak, svaka čast. U pravu ste.]] Molim vas nemojmo. Hajmo smireno. Možemo smireno malo? Dakle kolega Podolnjak kao prvo nađite mi gdje to piše u Poslovniku. To ne postoji u Poslovniku. … [[Upadica Podolnjak, ne razumije se.]] Što piše? Molim vas pročitajte članak.
Predlagatelj može u izlaganju na kraju rasprave ili prilikom svakog davanja objašnjenja tijekom rasprave imate pravo sudjelovati u raspravi.
Tako je. Ali ako ja to ne koristim, prema tome …
Prema tome, ja vam mogu replicirati ali ne kao predsjedavajućem. Vi kao predsjedavajući morate neutralno voditi sjednicu.
To vam ne piše u Poslovniku.
Vi kao predsjedavatelj ne sudjelujete u međusobnim replikama i raspravama [[Upadica Reiner: Naravno, naravno.]] Vi samo provodite Poslovnik na način dajete riječ, da ocjenjujete jel' se držimo Poslovnika, ali ne da vi istovremeno u funkciji predlagatelja sudjelujete u raspravi.
Ne, ja nisam u funkciji predlagatelja. Ja sam sad u funkciji predsjedavajućeg.
Ali onda nema predlagatelja, onda nema predlagatelja.
Vodi se, ima tu članova i odbora prema tome [[Upadica Grmoja: Tko su članovi?]] Ma kako ne! … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Molim vas! Odbacujem ovaj vaš prigovor. Prema tome, možete se obratiti Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Poštovani zastupnik Maras, izvolite. U čem je povrijeđen Poslovnik? Koja je točka povrijeđena?
Povrijeđena je točka 231., 232., 233. Znači gospodine …
To oprostite nema veze s time, pričate doslovno nemojte me vući za jezik šta. To nema apsolutno nikakve veze.
Gospodine potpredsjedniče, onda nema smisla da predlagatelj postoji ako vi ne možete odgovarati na naše upite.
Predlagatelji postoje.
A tko je predlagatelj?
Postoji. Ja vam prvo ne moram odgovarati i nitko ne može prisiliti predlagatelja da odgovara [[Upadica Maras: Ne, ali onda nema smisla za predlagatelja.]] Dakle, kao što znate vi nikad ne možete natjerati predlagatelja da odgovara. Prema tome, molim vas lijepo.
Ali nemamo predlagatelja gospodine potpredsjedniče.
Već sam vam objasnio, a vi sad možete prihvatiti ili ne prihvatiti [[Upadica Maras: Šta opomena? Pa nismo na utakmici.]] [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Kolega Bulj, izvolite. Koji je članak povrijeđen?
Hvala lijepa. Članak 233. u ovome trenutku m i ne znamo tko je predlagatelj. Znamo tko vodi sjednicu, potpredsjednik gospodin Reiner, a u ime predlagatelja je bio ovlašten gospodin Reiner. Tko sad vodi, tko je predlagatelj? Evo ja tražim da se klubovi, stanku od 10 minuta da se konzultiramo da li imamo uvjete po članku 233., da li imamo uvjete za nastavak rada jer nemamo predlagatelja.
Dakle ovako, odgovorit ću vam kolega Bulj.
Gospodine Reiner, zamolio bih klubove da stanku 10 minuta jedini koji je u ovlaštenom dokumentu ovoga Prijedloga ste vi, gospodine Reiner [[Upadica Reiner: Tako je, tako je.]] Mi nemamo ovdje predlagatelja. Imamo čovjeka koji vodi sjednicu, a on je po poslovničkoj obavezama, znači kao predsjedatelj ove sjednice. Prema tome, tražim stanku od 10 minuta u ime Kluba zastupnika MOST-a … [[Govornici govore u glas. Ne razumije se.]] i zbog toga i mijenjate poslovnik i zbog toga ste bili nespremni na ovo što ste vi priredili. Ovaj cirkus, gospodine predsjedavajući, ovaj cirkus od vrlo bitne teme za ovaj parlament. Uvjeta za nastavak sjednice nema.
Kolega Bulj, pročitajte članak 233. gdje piše… isteklo vam je vrijeme [[Upadica Bulj: tko je bog u ovom Saboru. Gospodine Reiner, gospodine Reiner, za vas vrijedi Poslovnik kao što vrijedi i za nas saborske zastupnike. Molimo bih 10 minuta stanku.]] Mogu vam objasniti ako pročitate članak 233., vidim da je običaj ne čitati Poslovnik. Dakle, predlagatelj može govoriti na uvodnom izlaganju, u izlaganju na kraju rasprave može govoriti itd. Ne mora… … [[Upadice sa strane, ne razumije se. Govornici govore u glas]] Gdje piše to? … [[Govornici govore u glas, ne razumije se]] Zato imamo Poslovnik. Odbor je predlagatelj. Dobro. Polako. Izvolite kolega Pernar.
Pa gospodine Reiner, enigma za mene, po vašem tumačenu bi predlagatelj mogao doći tu za govornicu, hipotetski doći i otići i mi bi zapravo mogli zakone raspravljati u odsutnosti ikoga. Znači, tu nitko ne mora sjediti. Jesam dobro tako shvatio?
Ne.
Ali vi sad tvrdite da ne mora predlagatelj biti tu, a vi kažete, vi ste u ulozi predlagatelja. OK. Recimo da jeste. Ali kako ćete vi nama davati objašnjenja tijekom rasprave? Mi nemamo s kim raspravljat ovdje.
Ja vam ne moram davat obrazloženja.
Ali mi želimo raspravljati o prijedlogu zakona sa predlagateljem.
Shvatite što piše u članku 233. Može, ali ne mora davati vam i često se događalo da naravno predlagatelj nije davao odgovore … [[Govornici govore u glas. Ne razumije se.]] [[Upadica Pernar: Vi me podsjećate, gospodine Reiner na onaj film Terminator gdje Arnold Schwarzgeneger kaže: Talk to the hand. I mi sad ono, mi možemo pričati vama, ali ništa od toga. …]] Upadica Bulj: ma 10 minuta stanka treba./… Kolega Sinčić, izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo, ja kad dođem sada za govornicu…
Molim vas, dajte dozvolite kolegi Sinčiću da govori.
Kada dođem za govornicu postavio bih pitanje predlagatelju. Što se mene tiče, njega nema. Masu puta nije bilo ni ministara i znali smo raspravljati bez njih. Ja vas onda molim da vi prozovete sami sebe, odete tamo, odgovorite, onda se vratite, prozovete sami sebe da se vratite i onda odite nazad i opet se vratite da možete biti predsjedavatelj. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Dobro. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ne, cirkus radite vi. Oprostite. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Povrijeđen je član 233. Ukoliko nije, onda bih vas molila da mi objasnite kako ste vi to u pravu, da možete istovremeno obnašati obadvije funkcije? Dakle i predlagatelja i predsjedavajućega jer ako je to tako, zbog čega onda kada ste vi bili u funkciji predlagatelja je na vašem mjestu sjedio potpredsjednik Milijan Brkić. Zašto vi niste sa mjesta predsjedavajućeg bili predlagatelj? Zapravo je ključno pitanje koje se postavlja, da li je predlagatelj uopće prisutan u ovom momentu? [[Upadica sa strane: Nije!]] Pa naravno da nije.
Ovako, tko god misli da je povrijeđen Poslovnik, ja vas molim da podnesete … [[Upadice, govornici govore u glas. Ne razumije se.]] zahtjev za to Odboru za Poslovnik, Ustav i politički sustav. Kolega Sinčić vi ste tražili…, a pardon, poštovana kolegice Mrak-Taritaš, izvolite.
Potpredsjedniče Hrvatskog Sabora, zapravo je sporna ova odredba čl. 233. Poslovnika jer u ovom trenutku mi imamo nekoga tko presjeda, ali nemamo nekoga tko predlaže. I ovo nam je zapravo otvorilo jednu zgodnu temu. Mi idemo u izmjenu Poslovnika, dakle ovo je tema za amandman, da kroz amandman u Poslovnik tražimo da uvijek predlagatelj bude tu jer se nama može desiti situacija da raspravljamo o zakonu, a da nikog iz ministarstva nema. To je sad situacija. Mi imamo nekoga koji predsjeda, ali nemamo predlagatelja. Dakle, teoretski je moguća situacija da nikoga iz Vlade nema tu kad predlaže Zakon i ovo je zgodna priča, kad već idemo u izmjenu Poslovnika da u ovom smislu i dalje izmijenimo pa da onda vodimo računa da uvijek imamo predlagatelja.
Pa mi imamo uvijek predlagatelja [[Upadica Mrak-Taritaš: nemamo uvijek predlagatelja.]] Evo, kolega Sinčić, vi ste tražili riječ. Izvolite. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] [[Upadica Maras: dajte stanku da se dogovorimo.]] Stanka je bila. Kolega Sinčić, izvolite [[Upadica Maras: ali nema uvjeta za rad.]] Po vašem mišljenju. Vi ste imali povredu Poslovnika već. Dobro. Izvolite kolega Grmoja. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ja bih vas zamolio da prestanete kršiti Poslovnik, čl. 233. Mi u ovom trenutku u Hrvatskom saboru nemamo predlagatelja. Vi kao predsjedavajući ste neutralna osoba koja koordinira radom ovoga visokoga doma i ne možete u isto vrijeme biti predlagatelj ovoga akta. Znači, ne možete biti u isto vrijeme predlagatelj i predsjedavajući. Ja vas molim. Ja znam da su oni koji su predsjedali saborom umorni, ali ako HDZ inzistira, da se van očiju javnosti, raspravi ova točka, izvolite nazvati potpredsjednika Hrvatskog sabora Milijana Brkića ili predsjednika Hrvatskog sabora Gordana Jandrokovića ili nekoga od potpredsjednika da dođu tu i da se vi vratite na onu funkciju s kojom ste započeli ovu točku a to je funkcija predsjedatelja. … [[Upadica se ne čuje.]]
Povredu Poslovnika dignuo i poštovani zastupnik Šuker. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Radi istine i radi zapisnika, što piše to, u čl. 233. u stavku 2. gdje se jedino spominje predlagatelj? Predlagatelj odnosno, predstavnici predlagatelja, koji … [[Govornik se ne razumije.]] mogu govoriti u uvodnom izlaganju na početku, najdulje 30 min, u izlaganju na kraju rasprave, najdulje 30 min i prigodom svakog davanja objašnjenja. Dakle, nigdje se ne kaže da on treba govoriti ili da treba. Dakle, definira samo što može govoriti i nemojte. Vama se može donesti ne znam kakav Poslovnik, ali vi probajte raditi po ovom poslovniku koji je sada na snazi. Vi ne radite po ovom poslovniku. Kolega Grmoja, pročitajte ga, i ond ćete vidjeti. Predlagatelj je Odbor za Ustav i Poslovnik. … [[Upadica se ne čuje.]] On je predlagatelj. … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Samo malo, šta se derete kolega Podolanjak, polako … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] samo malo, ja vas lijepo molim, … [[Upadica se ne čuje.]] ja vas, Maras, ja sam lijepo šutio dok ste vi pričali, ja vas samo lijepo molim. U slučaju da se, kolega Reiner koji je i potpredsjednik Sabora i predsjednik Odbora i saborski zastupnik javi za riječ onda ne može biti predsjedavajući. Ali, s obzirom da se on ne javlja za riječ, dok se god ne javi za riječ, on je predsjedavajući. … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Pa Leko ti je imao takvu situaciju, šta pričaš Maras, zaboravljaš što je bilo jučer. … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Kolega Sinčić izvolite. … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Ali, gospodin Reiner, imam bitnu misao vezanu uz Poslovnik, molim vas, gospodine Reiner, biti ću vrlo kratak. Točno je u pravu gospodin Šuker, kad kaže da predstavnik može ili ne mora uzeti riječ, ako želi ili ne želi, to je istina. Međutim, ključna riječ je može, a vi u funkciju kojoj jeste, čini da ne možete, znači, vi … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne tko će predsjedati … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Vi ste onemogućili trenutno predstavnika predlagatelja da govori, on ne može govoriti, jer on ovdje je u funkciji … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] On je u funkciji predsjedatelja i ne može … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Ne može uzeti riječ, u tome je ključ stvari. Kada bi gospodin Reiner mogao uzeti riječ i govoriti u ime predlagatelja, problema ne bi bilo, ne bi bilo rasprave.
Hvala lijepa. Izvolite kolega Sinčić. … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Ne, ne, sada je bila stanka, sada ne može biti stanka, sad ćete dozvoliti kolegi Sinčiću da govori. … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Molim vas, ajmo se smiriti i dozvoliti, kolega molim vas. Izvolite kolega Sinčić.
Hvala kolega Reiner, evo na početku svog govora, osvrnuti ću se na str. 4 stoji, dakle iz redova zastupnika, dakle prvi dan, prve sjednice Hrvatskog sabora se bira predsjednik i tražim predlagatelja da to pojasni, ako ga nema, tražim da dođe i čekam dok ne dođe. Hvala, sukladno Poslovniku. … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Oprostite Odbor je odredio, isključivo kao izvjestitelja gospodina Reinera [[Upadica Sinčić: Gospodina Reinera.]] i nikog drugog [[Upadica: Kao izvjestitelja.]] Tako je, ja ne mogu biti ovdje u svojstvu predlagatelja … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Opet pozivam predlagatelja da mi pojasni dakle, sukladno Poslovniku ovu odredbu na str.4 prve rečenice. … [[Upadica se ne čuje.]] Što znači prvi dan prve sjednice? Molim vas. … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Ja vas molim da dozvolite kolegi Sinčiću da govori, ja vas molim da dozvolite kolegi Sinčiću da govori, nemojte ga ometati.
Ja čekam odgovor predlagatelja na svoj upit sukladno Poslovniku, znači tražim tumačenje. … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Molim vas, molim vas. … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Ja molim da se pojavi predlagatelj, dovoljno je da se prijedlogu zakoni, da nema ministra, ni tajnika i da raspravljamo pred praznom ovdje klupom, pogotovo kad su proračuni, uvijek kad dođe na red Klub Živog zida i SNAG-e, tu nema nikoga, ili neka iz trećeg je šalona, pogotovo nema premjera ni sa financija ni slično. Molim sukladno Poslovniku, da predlagatelj pojasni ovu rečenicu, dakle što znači prvi dan prve sjednice Hrvatskog sabora prema kojem se određuje tko će biti dakle predsjednik u kriznim situacijama. To sam pitanje postavio i ranije, kolegici Jelkovac, ako se ne varam nisam dobio odgovor. … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Odbor ima, koliko 13 članova. Govornici govore u isto vrijeme./ …
Molim vas nemojte dovikivati iz klupe. Molim vas. Hajdemo polako.
Sabor ima pet potpredsjednika, jedno predsjednika zašto se samo jedna osoba iz predsjedništva danas ovdje na raspolaganju na ovako važnu temu i zašto je uopće tema u ovo vrijeme?
Izvolite kolega Sinčić. … [[Upadica se ne razumije.]] /Govornici govore u isto vrijeme./ … Molim vas nemojte se nadvikivati. Pustimo kolegu Sinčića da govori ono što misli. … /Govornici govore u isto vrijeme./ … Ja sam odgovorio.
Mislim da se gospodin predsjedavatelj neće pojaviti, pa da mi ne propadne govor ja ću ipak nešto reći. Mislim da je jasno kako funkcionira ova institucija gdje nam je radno mjesto, pa krenimo redom. Sada je 2,28 dakle negdje pola tri u noći, samo ovo vrijeme gdje se nalazimo i u koje vrijeme se nalazimo i situacija u kojoj se nalazimo govori o ozbiljnosti odnosno o inicijativi koja ide izmjena ovog Poslovnika. Nakon gotovo cjelodnevne rasprave o stanarskom pravu, o zaštićenim najmoprimcima koja je u mnogim elementima svedena na ustaše i partizane nažalost u tom kontekstu u stine sate ovako jedan prevažan dokument se stavlja na raspravu. Nije morao biti danas, nije morao biti o po hitnom postupku, ne, cijeli parlamentarni život i cijela nacionalna politika velikim dijelom se odvija u Parlamentu i cijeli budući rad Parlamenta definiran je ovim Poslovnikom i na ovako degradirajući ponižavajući način se vladajuća većina predvođena gospodinom Plenkovićem, ovdje gospodinom Reinerom odnosi prema svemu tome. Ovo je degradiranje Hrvatskog sabora, degradiranje demokracije, degradiranje političkog rada, degradiranje nas pojedinaca kao zastupnika. 40 tjedana na godinu radimo po 2,5 dana tjedno što se tiče ove zgrade jel radimo ili bi barem trebali raditi na terenu i sve ostalo i nekima je i to previše. Ovo je atak na aktivne zastupnike koji su dobrim dijelom upravo iz oporbe. Recimo da je neka rasprava na dnevnom redu recimo današnja koja ima 30 prijavljenih ljudi, po starom Poslovniku koji još uvijek vrijedi valjda do sutra i onaj tjedan vi ste mogli dva puta 30 to je 60 minuta govoriti plus pojedinačno 70 minuta. A po novom poslovniku na cijelu tu raspravu imat ćete tri replike po minutu, znači tri minute plus 10, 13 minuta. Sa 70 minuta na 13 minuta se snižava vrijeme u kojem zastupnik može govoriti i onda neko kaže to nije smanjenje prava. To je višestruko smanjenje prava, to je izjednačavanje onih koji čuli smo danas nisu nikad niti rekli ništa drugo osim prisežem, koji gotovo nikad ništa ne čitaju, ne javljaju se za riječ, uopće nisu ovdje osim petkom kada dođe plima da izglasaju onda se spusti oseka opet odu, izjednačavanje takvih i onih najaktivnijih koji imaju po 500, 600 koliko imaju najaktivniji po tisuću sada su svi oni isti. svako ima po tri replike. Zašto se mijenja Poslovnik upravo sada? zato da kada dođe glavni državni odvjetnik ovdje kada ćemo ga pitati zašto se u Hrvatskoj ne procesuira kriminal, gospodarski kriminal, organizirani kriminal da ga možemo samo tri puta pitati za tri slučaja, a ne za 30 zato se sada mijenja Poslovnik. Poslovnik se također mijenja da kada dođe ovdje pitanje Agrokora da samo tri puta možemo pitati i za tri stvari tražiti odgovor, a ne za 10, 20 ili 30. Ovo je svođenje Hrvatskog sabora na monologiju kada počinje rasprava obično se kaže otvaram raspravu, ne, ako nastavimo ovim putem neka predsjedavajući slobodno kaže otvaram monologiju, neka počne monologija svako neka kaže svoje bez replika ili uz vrlo malo replika, idemo doma i onako nije bitno što mi ovdje kažemo. To je sve farsa. Mi se sve više svodimo ovdje na robote, kao da je proces, demokratski proces parlamentarna procedura u Hrvatskom saboru kao da je to nekakav proizvodni proces koji treba automatizirati, robotizirati. Tu sijeci, tu uštedi, uštedi na ljudskom elementu samo da aparat izbacuje zakone što brže uz što manje kritike i kritičkih misli, propitivanja uz što manje kognitivnih sposobnosti, razmišljanja, čitanja, pamćenja, na kraju krajeva i govorenja. Ne želim da se svedemo na strojeve, na robote. Ovo je također centraliziranje jer o sve više stvari ovisimo o Plenkoviću. Evo primjer, ja sam predsjednik Odbora za ravnopravnost spolova. Ovaj odbor, odnosno Sabor ima još 28 drugih odbora. Izmjena Poslovnika koji do sad nisam čuo da je netko spomenuo je ta da se ne može više sazvati tematska sjednica bez odluke vijećanja zastupnika. Zastupnike je prvo teško uopće sazvati da dođu, da drže kvorum. Jer ako se održava ponedjeljkom i utorkom, onda nisu tu jer nema sjednice. Ako sadržava srijedom, četvrtkom, petkom onda nisu na odboru, jer su kao na sjednici u teoriji. I sad, ja imam na stolu poziv od Udovica Domovinskog rata, žena žrtava nasilja, samohranih očeva. Moramo organizirati tematsku sjednicu. Ne, ja moram moliti HDZ-ovce, moram moliti dakle indirektno Bačića, pa Plenkovića. Plenkovića ja moram moliti za milost da mi organizira tematsku sjednicu. Ionako su odbori degradirani, ionako predsjednik odbora ima vrlo malo funkcija i stvari koje može činiti i sad ćete još i to staviti pod kontrolu i smanjiti. Ne pristajemo na ovaj Poslovnik osim par malih sitnica koji su mišji korak naprijed kao što je recimo ovo javno saslušanje. Ovo je jedna katastrofa, pokušaj gušenja slobode govora u oporbi. Idemo redom. Slučaj ostavke predsjednika Sabora, još uvijek tražim dakle predlagatelja da mi pojasni šta to znači. Molim vas lijepo, ovdje stoji u trećem odlomku: „Predlaže se da ga zamjenjuje predsjednik Hrvatskog sabora iz redova zastupnika koji su imali većinu prvi dan, prve sjednice Hrvatskog sabora. Što je prvi dan prve sjednice Hrvatskoga sabora? Što je to? Koji je to dan i tko je ta većina. Uzmimo situaciju 2015. godine kada je ovdje trebao biti gospodin Podolnjak izabran za predsjednika Sabora. Tad se nije znalo tko je dobio izbore, ni na koju stranu će MOST. Što da smo svi mi jednoglasno tada izglasali gospodina Podolnjaka? Što je onda red zastupnika koji su imali većinu? Što je onda taj red zastupnika onda ovdje? Jel' to MOST? Jel' to SDP? Jel' smo to svi? I kako ćemo odrediti tu stavku, to je isto nedefinirano. Očekujem da mi, dakle predlagatelj to pojasni. Idemo dalje. Izvješće o radu tijela i pravnih osoba sa javnim ovlastima. Još jedna katastrofa. Ovdje jednostavno piše da osim nekih iznimka Državnog odvjetništva, HRT-a itd. se na odborima vode rasprave. Znači kad dođe ovdje HANFA, kad dođe ovdje HAKOM, kada ćemo pitati što se događa u pošti, u telekomunikacijama neće se to u ovom Saboru, u ovoj dvorani događati i razgovarati i prenositi. Ne, nego tamo u nekakvom sobičku pred upitno koliko ljudi, upitno u koje vrijeme će se nešto malo diskutirati. I onda će se ovdje samo doći da se glasa. Ovo je direktan pokušaj da se sva ova druga tijela i njihova izvješća i njihov rad učini netransparentnim, da se ne propituje, da se ukloni kritička misao iz HANFA-e, HAKOM-a i svih drugih ovdje navedenih tijela. Neprihvatljivo, totalno neprihvatljivo! I pod objašnjenjem da se ubrza rad. Radimo utorkom ako treba, radimo subotom, ali nemojmo micati te važne institucije iz ove dvorane u nekakav sobičak tamo. Hajde da su barem odbori naglašeni, da se snimaju. Ne, jedva, građani ni ne znaju da postoje. Na sjednici Predsjedništva sam se više puta zalagao da se stavi naglasak na odbore. Postoji iznimka naravno da se može na temelju zaključka radnog tijela, ima znači nekih iznimka, ali naravno ovisi sve o volji parlamentarne većine. Znači tamo gdje treba nešto sakriti vrlo lagano će se sakriti. Idemo dalje. Međunarodni ugovori, još jedna predivna stvar. Međunarodni ugovori mogu biti jači od hrvatskih zakona, ali ne treba nama temeljita javna rasprava nego hitna procedura, ultimatum tako i tako što god dođe iz Europe, odmah jednostavno izglasamo. Tko te pita, digni ruke i odi doma. I sad ćemo međunarodne ugovore isto tako u hitnoj proceduri, gotovo bez rasprave. Još će za koju godinu ćete možda i njih baciti u neki sobičak tamo na odbor, da se tamo raspravlja pred troje zastupnika bez javnosti i onda ćemo ovdje samo glasati. To je svođenje na apsurd. Idemo dalje. Replika jednu minutu. Ne moram ni reći kolika je to katastrofa. Što je sa nekima od nas koji govore malo sporije, koji ne mogu u jednoj minuti reći sve što su mislili? Oni će bit uskraćeni za izražavanje. Hajde da je barem minuta i pol. Tu je onda problematika stanki. Dakle, predviđeno je vrijeme od 13 do 14 sati za stanke. Kad to podijelimo sa 5 koliko piše da će ostati vrijeme stanke, ostane da će 12 klubova moći tražiti stanku. Što je s trinaestim klubom? On će izvisiti, izgubit će svoje pravo, ne može ostvariti prava iz Poslovnika. Što ako jednog dana bude 20 klubova? Kako će oni dobiti stanku. Što ako se jave samo HDZ i SDP i popune 10 minuta? Što je s drugih 50? Jel' mogu opet tražiti oni još po jednu stanku ili je to to. To sve nije objašnjeno ovdje. Gospodin predlagatelj baš vas briga, baš vas briga. Idemo dalje. Stanke se stavljaju izvan fokusa u vrijeme ručka kada je daleko najmanja gledanost hrvatskih građana. To je direktno, dakle korak ušutkivanju i naravno osim što se mijenja termin, pomiče se termin, smanjuje se kvantiteta. Ne možete kao sad tražiti stalno, iako ovdje smo malo karikirali jesmo, znamo zašto. Zato što su oni karikirali sa ovime što radimo u ponoć, ali ne možete tražiti recimo tri puta dnevno, nego samo kada oni kažu, gdje kažu još malo pa će reći i što da kažemo. Ukida se poimenično glasovanje i kolegica Jelkovac to obrazlaže kako? Ne treba nama poimenično glasovanje, jer mi imamo elektroničko. Odlično! Ukinimo onda elektroničko. Zašto? Zato što imamo poimenično ili ukinimo tajno zato što imamo javno. Dakle, sama sebi je argument. To samo po sebi nije nikakav argument. Poimenično glasovanje ima poantu da se javno vidi, da i cijela javnost vidi i da netko kaže iz svojih usta što misli i kako misli. I onako ga nismo često koristili. Zar je tih 10, 20, pola sata više problem jednom u 2 mjeseca, tri mjeseca, šest mjeseci. Ja mislim da nije problem. Potpuno nepotrebno. Sve u svemu dali smo nekoliko amandmana da se popravi ovaj prijedlog Poslovnika. Očekujem da će svi biti odbačeni. Još jednom ovo je degradiranje političkog rada, izjednačavanje onih koji žele raditi i trude se od onih koji su samo glasačka mašinerija. Ovo je automatizacija, pretvaranje u strojeve. Ovo je ušutkavanje, ovo je centralizacija rada. Svi sad ovisimo još više pod Plenkovićem i o njegovim bliskim suradnicima i ovo je gušenje kritičkog mišljenja i slobode govora. Jer ovo je očito krajnji cilj jer smo prošli preko Facebooka i tamo vršenja cenzure, gašenja stranica, prijavljivanja, pa smo prešli preko HRT-a gdje se ista stvar događala. Ovo je na koncu konca jedna od završnih faza širenja korupcije. Korupcija je počela onog časa kad se dogodilo preslagivanje, kada su kupljeni pojedini zastupnici. Proširilo se na Povjerenstvo za Agrokor i na lex Agrokor i na gospodina Ramljaka, pa se je proširilo na Povjerenstvo za suzbijanje sukoba interesa, pa je naišlo na niz loših zakona OPG-u, poljoprivrednom zemljištu, brojni drugi da bi se danas odnosno sutra na glasovanju finalizirala ta korupcija u obliku promjene Poslovnika na gore. Živi zid i SNAGA glasat će protiv ovog sramotnog Poslovnika, dijete HDZ-a o kojem čak ni sami ne žele dati pozornost. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo više replika i imamo više povreda Poslovnika. Možemo možda prvo replike na kolegu Sinčića, pa onda sve povrede Poslovnika? Slažete se? [[Upadica Grmoja: Ne, povrede Poslovnika.]] Kolega Bauk, izvolite.
Potpredsjedniče ja bih vas htio obavijestiti da kao član Odbora za Ustav sam spreman u ime predlagatelja dati objašnjenje gospodinu Sinčiću na članak 4. pa ako vi dopustite ja ću uzeti riječ u ime predlagatelja, obzirom da ste vi zauzeti predsjedanjem. Hvala.
Hvala vam lijepo. Neće biti potrebno. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Izvolite kolega Panenić. … [[Upadica Pernar, ne čuje se.]] Izvolite kolega Panenić.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, ja dajem povredu Poslovnika po članku 238. jer je zastupnik Ivan Šuker je vrijeđao, zapravo omalovažavao je zastupnika Antu Pranića implicirajući da ne zna materiju o kojoj govorimo, pa bih molio onda da evo poduzmete mjeru. Malo ste zaboravili. Ja sam tražio bio povredu Poslovnika odmah nakon toga, ali s obzirom da je došlo do odgode, onda je došlo i do zaborava. Znači jednostavno se zaboravilo, ali ste sa one pozicije gospodinu Anti Praniću omalovažavali ga implicirajući da on ne zna zapravo ulogu u kojoj se nalazi i posao koji mu je dodijeljen kao saborskom zastupniku.
Dobro. Procjenjujem da to nije baš neka uvreda, ali puno gore stvari su se govorile na žalost u ovom Saboru. Bilo je još povreda Poslovnika. Kolega Pranić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Povrijeđen je članak 133. i članak 184. Članak 33. u biti vi ste povrijedili članak 33. i kaže: „Predsjednik Sabora brine o postupku donošenja zakona i drugih akata.“ A članak 174. jedan stavak kaže: „Predlagatelj zakona obavezan je izvijestiti predsjednika Sabora tko će u radnim tijelima i Saboru davati obavijesti i objašnjenje, odnosno potrebe obrazloženja u podnesenom prijedlogu zakona.“ Cijenjeni zastupnik je tražio od predlagatelja da da objašnjenje. Vi kao predsjednik Sabora pozovite predlagatelja da da objašnjenje uvaženom zastupniku. Hvala.
Samo to morate pogledati u članku na koji ste se svi vi prije pozivali, jer on objašnjava ovo. To je, bojim se da nisam. Ali dobro. Jel' imamo još povrede Poslovnika? Bio je. Izvolite poštovana zastupnica.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Ja vas lijepo molim da postupite sukladno odredbi članka 241. Poslovnika. Govori udaljenje sa sjednice. Zastupniku će se izreći stegovna mjera udaljenja sa sjednice Sabora kada postupa protivno odredbama ovog Poslovnika i svojim ponašanjem onemogućava rad Sabora. U ovom trenutku vi svojim ponašanjem onemogućavate rad Sabora jer ste podvojena ličnost, u dvostrukoj ulozi kao predsjedatelj Sabora i kao predlagač. I mi ne možemo raditi, jer ne znamo što ste.
Ja sam već rekao prije. Ako netko smatra da je povrijeđen Poslovnik ja smatram da nije. Ako smatrate da je povrijeđen Poslovnik ja vas molim da se obratite Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvolite kolega Maras.
Gospodine Reiner, je već skoro 3 ujutro i umorni smo, ali nismo izgubili zdrav razum. Znači ukoliko ste vi rekli Bauku sada malo prije da ne može govoriti u ime predlagatelja [[Upadica Reiner: Nisam rekao da ne može govoriti.]] Rekli ste da ne može govoriti u ime predlagatelja [[Upadica Reiner: Ne, ne. Oprostite, to nisam rekao. Nemojte govoriti ono što nisam. Ja sam rekao da nema potrebe.]] Recite tko može govoriti u ime predlagatelja [[Upadica Reiner: Ja sam rekao da nema potrebe.]] Da nema potrebe? [[Upadica Reiner: Da.]] A u ime koga ste vi to govorili? [[Upadica Reiner: U svoje ime.]] U ime predsjedavajućeg ili predlagatelja? [[Upadica Reiner: Ja sam to rekao u svoje ime.]] U ime predsjedavajućeg Reinera ili predlagatelja Reinera? [[Upadica Reiner: Zastupnika Reinera.]] Jel' zastupnik predlagatelj ili koji vodi sjednicu? [[Upadica Reiner: Joj! Možemo se mi nadmudrivati do jutra ako vi želite, ali bolje bi bilo da krenemo raditi.]] Pa ne možemo raditi. Jeste li vi rekli Bauku kao predlagatelj da ne može govoriti, da nema potrebe? [[Upadica Reiner: Ne. Ne. Ja sam rekao da nema potrebe.]] [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica Reiner: Ali nisam mu rekao da ne može govoriti. Pardon. Ja mu ni u kom slučaju nisam rekao da ne smije govoriti.]] A dobro. Vi ste dali samo savjet. Nema potrebe. A Bože …
Kolega Bulj izvolite.
Hvala lijepo. Također povreda članka 133. … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega Maras. … [[Upadica Maras: Govornik se ne razumije.]] Povreda članka 133. imamo predsjedatelja i nemamo predlagatelja ili ste vi u sukobu interesa. Mi vam očito saborski zastupnici ne možemo ništa, a vi ste zauzeli ovdje pravo da budete i zastupnik, i predlagatelj i predsjedavajući. Jedino što vas možemo prijaviti sukobu interesa, Povjerenstvu za sukob interesa, ali ne možemo niti to jer niste izabrali predsjednicu. Ja ne znam do čega ste vi doveli ovu instituciju i Hrvatski sabor i Povjerenstvo za sukob interesa, jer bi ja uputio stvarno dopis da ste vi u sukobu interesa.
Kakve veze ima Povjerenstvo? Sada ste počeli …
A vi se izrugujete sa cijelim Saborom predlagatelj Reiner, zastupnik Reiner, predsjedavajući Reiner. Još samo što niste Bog na zemlji. Ja ne znam jel' vi shvaćate da nema uvjeta za nastavak sjednice. Vas kolega Sinčić bezbroj puta pita kao predlagatelja, vi šutite. Govori kolega Bauk da će on odgovoriti ispred Odbora, vi kažete – ne možete. Pita vas kolega Maras jeste vi to rekli kao predlagatelj ili kao predsjedatelj. Vi kažete [[Upadica Reiner: Vrijeme. Vrijeme vam je isteklo kolega.]] rekao sam kao saborski zastupnik. Vi ste konstantno primjer u sukobu interesa i nemamo uvjeta za nastavak rada. Hvala.
Prvo kolega Šuker. Ne. Odustajete. Kolega Grmoja.
Je, je, je. Ne trebate dobacivati kolega Šuker jer ću morati ponovo tražiti povredu Poslovnika. Znači predsjedavajući povreda članka 233. mi tražimo mislim da je kolega Sinčić trebao ostati na mjestu. Nismo trebali dopustiti ovdje nastavak ove rasprave jer predlagatelja nema. Predlagatelja nema. Vi ni sami ne znate više u kojoj ste funkciji. Čas ste predsjedavajući, čas ste predlagatelj i na kraju smo došli do toga da ste u funkciji zastupnika. Nemamo uvjeta za nastavak rasprave o ovom važnom pitanju. Zovite znači nekoga da vas dođe zamijeniti i da ponovno možete biti u funkciji s kojom ste započeli ovu točku. Ne možete biti u tri funkcije tijekom rasprave o ovoj točki. Nemamo predlagatelja. Tražimo da netko dođe ovdje. Znači a nema tko doći nego vi, jedino ste vi ovlašteni od Odbora da budete predlagatelj, što implicira da mora netko drugi predsjedati sjednicom. Izvolite nazvati nekoga od vaših potpredsjednika neka dođu ovdje. Evo, ja ću nazvati kolegu Petrova, on će vrlo rado sada doći. Pa pitanje je hoćemo li nastaviti i kad ćemo nastaviti kada on tu sjedne. Ali ja ga mogu nazvati ako vi želite [[Upadica Reiner: Hvala lijepo kolega.]] Evo, jel' mogu ga nazvati da on preuzme umjesto vas i da bi budete predlagatelj?
Hvala lijepo. Kolegica Lesandrić izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Vi ste prekršili naime sve točke ovoga Poslovnika. Sada mi dopustite da vam to objasnim. Kolega Maras vas je pitao da li vi ovdje dajete savjet kolegi Bauku iz funkcije predlagatelja ili iz funkcije predsjedavajućega. Vi ste odgovorili iz funkcije zastupnika. Pa po Bogu, gdje to zastupnik može predsjedavati? Ako je to tako, evo ja ću doći umjesto vas kao zastupnik i biti predsjedavajući. Pa valjda moram imati funkciju potpredsjednika Hrvatskoga sabora? … [[Upadica Reiner: Pa vi ne razumijete apsolutno ništa.]] Vi ne razumijete jer ste vi rekli da ste vi samo zastupnik. Niste samo zastupnik.
Ne, ne. Nisam rekao samo zastupnik. Pardon.
Dakle, vi ne možete kao samo zastupnik tu sjediti, to je nemoguće. Dajte se odlučite više što ste. Evo, bilo tko od nas tako može doći. … /Govornici govore u glas./… A on može. Ali je rekao da govori kao zastupnik.
Hvala. Kolega Sinčić povreda Poslovnika izvolite. … /Govornici govore u glas./… Molim vas, molim vas nemojte. Dozvolite kolegi Sinčiću da kaže.
Gospodine Reiner, ovo stvarno više nije smiješno. Članak 238. dakle gospodine predsjedavajući zastupnik Željko Reiner je ovom šizofrenom situacijom uvrijedio mene i tražim da ga se sankcionira, sukladno Poslovniku predlažem udaljenje sa sjednice. Hvala.
Dobro. Procjenjujem da nije povrijeđen Poslovnik. Kolega Šuker izvolite. Odustajete.
Imamo jednu povredu Poslovnika. Poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Cijelu večer ove rasprave tj. ujutro kršen je članak 133. i napokon se pojavio predlagatelj što znači da napokon više se ne krši Poslovnik jer imamo predlagatelja u prvom redu, a to je gospodin Reiner. I ovo je samo priznanje vaš dolazak gospodine predsjedavajući da se ova sjednica vodila protu poslovnički. I zaista bilo bi se red ispričati saborskim zastupnicima, vi kao predsjedavajući što smo raspravljali bez predlagatelja. Jer u jednoj osobi ne može biti predlagatelj i predsjedavajući. To je eklatantan primjer sukoba interesa, a povjerenstvo i tražio bih od vas kao predsjedavajućeg jer kolega Reiner nije mogao dati sam sebi sankciju, pa da vi u skladu sa Poslovnikom date sankciju … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem kolega Bulj. Prvo digli ste povredu Poslovnika na izlaganje kolege Marasa. Drugo, pozvali ste se na članak 133. pogledajte što vam znači članak 133, to je postavljanje pitanja zastupnika. Ne smatram da je povrijeđen Poslovnik. Ako niste zadovoljni možete se obratiti sa objašnjenjem nadležnom Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav i podnijeti zahtjev za mišljenje o povredi Poslovnika. Nastavljamo sa radom. U ime Kluba zastupnika. … /Govornici govore u glas./… U redu. Ispričavam se. Imamo replike. Poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo [[Upadica Brkić: Nisam vam dao opomenu kolega.]] Hvala lijepo predsjedavajući. Kolega Sinčiću, vi ste postavljali pitanja predlagatelju. Odgovor niste dobili od predlagatelja. Ovo je jedan ozbiljan dokument slobode govora. Ako zastupnici bez obzira što se oni pozivaju kako narod ocjenjuje zastupnika, kako će ocijeniti mene, vas to jedino može ocijeniti narod na izborima, a ne može predlagatelj gospodin Reiner kazati kako smo mi ocijenjeni u parlamentu. Znači, o jednom ozbiljnom dokumentu govorimo. Vi postavljate pitanja suvisla pitanja, a ne dobivate odgovor jer nema predlagatelja. Znači vodi se sjednica i rasprava u Hrvatskom saboru protu poslovnički, a oni mijenjaju Poslovnik. Pa zamislite koji je to apsurd. Ovo je apsordistan. Ovo treba nazvati ne Sabor, nego apsordistan. Oni koji predlaže Poslovnik, on ga krši. Jel' on misli da je Bog? I predlagatelj, i saborski zastupnik, i predsjedatelj i naravno da je to Plenković u ovome trenutku, prije je bio Karamarko, prije toga Sanader nebitno. Oni se tako klanjaju, ali božanstva u demokraciji nema i smatram da vaša kvalitetna rasprava jednostavno je toliko u ovome vremenu u tri sata ujutro je toliko degradirana od predlagatelja jer nije bio tu. Nije bilo poslovničkih uvjeta da vi uopće imate raspravu. I postavlja se pitanje koji je smisao ove rasprave osim zabraniti govor, slobodu govora kao što su zabranili novinarima na HTV-u koji su ih kao što zabranjuju vama, mijenjaju Poslovnik najviše zbog vas i zbog mene iz Mosta.
Zahvaljujem kolega Bulj. Odgovor poštovani kolega Ivan Velibor Sinčić. Izvolite.
Hvala vam predsjedavajući. Kolega Bulj hvala vam na vašoj replici. Ja sam u svojoj raspravi koja je bila uvelike ometana dakle obrazložio u desetak stvari od šesnaest koliko je ovdje izmjena koliko sam ih pobrojao sve ono što se propisuje i kako će to utjecati na zastupnike i na rad u ovom Hrvatskom saboru. Dao sam i neke zaključke što će to značiti. Evo, iz današnjeg događaja imamo barem dvije situacije koje bi također trebalo urediti izmjenama Poslovnika. Jedna je šizofrena situacija to ne čak dvostruko, nego možda i trostruko preko predlagatelja, predsjedavajućeg i zastupnika kako to razlučiti Poslovnikom, bilo bi dobro dodatno definirati neke slučajeve. I naravno tu je druga situacija koja se je pojavila. Što se tiče degradacije nas zastupnika da, ja još ovdje prva povreda Poslovnika koju sam zatražio bila je upravo predsjedniku tadašnjeg saziva Sabora VIII. gospodinu Reineru da se ne odgovara na moja zastupnika pitanja. I dan danas ja čekam odgovor na mnoga svoja zastupnička pitanja. Dakle, ne poštuju nas kao zastupnike niti preko zastupničkih pitanja, niti preko termina kada trebamo raditi. Dakle, ovaj naš rad i trud koji trebamo izložiti hrvatskoj javnosti on je odbačen, degradiran i izjednačen sa onima kojih tu nema i ne raspravljaju. Također tu je ovakvo ponašanje rekao bih bezobrazno na više razina. Masu puta se dogodi da nema predlagatelja ili da nema glasnog predlagatelja. I ono najgore, na naše upite da nam se pojasni ovo dvosmisleno, trosmisleno pisanje zakona što to zapravo znači u praksi nema odgovora. Evo ja tražim još jedanput gospodina Reinera da pojasni ovu situaciju dakle sa prvim danom prve sjednice. Hvala.
Zahvaljujem kolega Sinčić. Sljedeća replika poštovani kolega Tomislav Panenić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Sinčić, da kažem vezano za upravo šutnju koju ste iskazali ona je govorila više nego što trebaju i same riječi biti. Jer šutnja je zapravo i odlika cijelog ovoga prijedloga, šutnja koja treba postati zapravo nešto što nama koji smo u poziciji imperativ da se pokorimo. Naravno evo i upravo kao što sam i naveo da želja predlagatelja u ovom slučaju tu je gospodin Reiner u ime predlagatelja je da vjerojatno svi tako postupaju, pa da ona lista zastupnika koji ne govore se poveća i onda da naše statistike koje nekad trebaju biti stvarno i pokazatelj aktivnosti padnu, te će se opet pojaviti da će netko prozivati nas, vas ili bilo koga drugoga da smo oporba koja šuti, koja je neaktivna, koja ne predlaže. I to je bila jaka, snažna poruka koju ste poslali i upravo i sam predlagatelj treba shvatiti da koliko neugodno može biti ta tišina. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Paneniću. Odgovor, kolega Sinčić.
Hvala vam predsjedavajući. Kolega Panenić, dobro ste opisali situaciju u svojoj replici. Vi kao ekonomist sigurno znate što znači riječ, odnosno sintagma Hedge fond. Tako će i ovdje što se tiče statistike koju ste spomenuli, promjena Poslovnika djelovati kao šišanje živice, odnosno oni koji strše iz statistike bit će podrezani, a oni koji su negdje na dnu e oni će dobiti priliku da se više istaknu. Dakle, izjednačavanje ljudi koji se trude, koji čitaju zakone, koji raspravljaju, rade i na odborima i na klubovima i ovdje i drugdje sa onima koji su na žalost sebe sveli na glasačku mašineriju. S druge strane rekli ste šutnja, da. Pripremajući se za ovu raspravu pala mi je na pamet jedna teza talijanske sicilijanske mafije Nostra Gente i Cosa nostre koja ima dvije riječi Omerta i Vendetta. Pa eto podsjetilo me to na ovu situaciju, ovih izmjena Poslovnika. Vendetta je tu kao osveta da nam se vladajuća većina osveti zbog našeg rada, zbog našeg prokazivanja govora i sveg ostalog što donosi naša pojava ovdje. A Omerta je ta šutnja, šutnja u koju nas žele zaviti svim ovim smicalicama i to je usporedba koja mi je među prvima pala na pamet. Hvala vam što ste me podsjetili na to.
Hvala što ste me podsjetili kolega Sinčiću. Sljedeća replika poštovana kolegica Ivana Ninčević Lesandrić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Sinčić, meni je žao što vi niste imali priliku vrijeme koje je predviđeno za vaše izlaganje iskoristiti za kvalitetnu raspravu. Žao mi je što i vi i ja smo zapravo onemogućeni kao saborski zastupnici vi raspravljati i ja sudjelovati kroz replike u jednoj konstruktivnoj raspravi. I još najviše od svega mi je žao što je upravo predsjedavajući nam sve to onemogućio svojim ponašanjem, jer je pokušavao u isto vrijeme glumiti i zastupnika i predsjedavajućeg i predlagatelja. A da stvar bude još gora ima obraza čak i reći da mi apsolutno ništa ne razumijemo kad svi znamo da je zapravo istina da jedina osoba koja u ovoj sabornici apsolutno ništa ne razumije je gospodin Reiner, odnosno predlagatelj, predsjedavajući i zastupnik. Dakle, gospodin Reiner je danas pokušao iz svoje predsjedavajuće fotelje pričati kao zastupnik koji sjedi na mjestu predsjedavajućeg, biti predlagatelj koji sjedi na mjestu predsjedavajućeg i biti predsjedavajući koji bi trebao sjediti na mjestu predlagatelja. Evo meni je žao što smo svi zapravo morali svjedočiti tome večeras. Ja se nadam da će gospodin Reiner naučiti nešto večeras i da se više nikada u svom životu neće ovako ponašati, a pogotovo da mu padne na pamet da bilo kome od zastupnika kaže da apsolutno ništa ne razumije u situaciji kada je on jedini izgubljen. Hvala.
Zahvaljujem kolegice Ninčević-Lesandrić na ovoj replici. Ja bih vas molio da ne koristite riječi koje na bilo koji način omalovažavaju bilo kojeg saborskog zastupnika. Imamo odgovor odgovor gospodina Sinčića, izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Ninčević-Lesandrić, evo upravo da htio sam još neke stvari dodati u svojoj raspravi. Htio sam među ostalim spomenuti jedan naš prijedlog, vrlo dobar prijedlog koji se vuče već nekih pola godine pa i više. Radi se o osnivanju jednog novog saborskog tijela Odbora za budućnost koji bi se bavio novim trendovima u medicini, tehnologiji, poljoprivredi, klimatskim promjenama i drugima koji bi uključivao sve parlamentarne stranke i koji bi podizao svijest i proširivao znanje zastupnika u Hrvatskom saboru o svim tim procesima koji se događaju u svijetu, a za koje sam primijetio da je relativno niska. Na žalost taj odbor nije prihvaćen što sam i očekivao, zbog čega sam tužan. Nisam čak niti tražio da to bude jedan od tridesetak glavnih odbora. Mogao je to biti i odbor drugoga reda. Znamo imamo glavna radna tijela, druga radna tijela, ostala radna tijela. Međutim, čak niti to nije moglo proći ovim izmjenama Poslovnika. Što se tiče ovih navoda kako će se sada zastupnici umjesto na replike usmjeriti na pojedinačne rasprave pa ne bih se složio. To bi se moglo dogoditi onda kada bi se zastupnici koji i sada malo raspravljaju aktivirali, pa uzeli svoje pravo, odnosno konzumirali ga na pojedinačne rasprave. Hoće li ove izmjene Poslovnika potaknuti 50 najneaktivnijih ljudi da se javljaju pojedinačno neće. One će samo aktivnost koja postoji kod hajmo reći četvrtine ili 20% najaktivnijih zastupnika, tu aktivnost će donekle kanalizirati na pojedinačne rasprave i to je to. Najaktivniji će ostati najaktivniji, ali manje, a neaktivni će ostati otprilike gdje su i bili. I sad će još imati i opravdanje, jer će reći nisam ni mogao puno govoriti, imao sam samo tri replike. Jednu sam iskoristio, to mi je dosta. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sinčiću na odgovoru. Imamo povredu Poslovnika. Poštovana kolegica Ivana Ninčević-Lesandrić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Povrijeđen je čl. 238. Poslovnika. Molila bih vas da me ne opominjete da omalovažavam i vrijeđam ako sam upotrijebila identične riječi koje je gospodin Reiner uputio meni, a kako on tada nije mogao sam sebe opomenuti, onda bi bilo dobro da ga vi sada opomenete. Hvala.
Kolegice Ninčević, dok ja predsjedam ovim Saborom upozoravat ću ne samo vas, nego bilo koju zastupnicu i zastupnika ako se ne drže Poslovnika i ako na bilo koji način svojim izričajem omalovažavaju bilo kojeg saborskog zastupnika ili zastupnicu. Ne smatram da je povrijeđen Poslovnik. Imate poslovničku mogućnost podnijeti pismeni zahtjev za mišljenje po povredi Poslovnika nadležnom Odboru za Ustav od kojeg ćete dobiti odgovor. Hvala lijepo. Nastavljamo sa replikama. Poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Sinčiću, dobro ste primijetili da HDZ želi raspravu u Hrvatskom saboru ja bih rekao eutanazirati i smanjenjem replika na jednu minutu. Sami ste primijetili da će poneki zastupnici koji imaju ja bih rekao i određenih problema u brzini govora, s time imat dosta muke jer nije u jednu minutu dovoljno mnoge stvari niti reći. Tako da očito je da se ovdje robuje formi, da se pokušava producirati veliki broj zakona bez nekih supstancijalnih promjena u društvu. A to vidimo i po hvaljenju predsjednika Sabora. Njemu su glavni argumenti koliko je više Sabor u ovom mandatu donio zakona. I očito je to intencija da se skrati vrijeme rasprave kako bi se fabricirali zakoni koji de facto društvu neće ništa pretjerano pomoći. I tu ste dobro primijetili, nije mi jasno, nije mi zbilja jasno šta sada znači ta ušteda od pola minute, skinuli su na tri replike, skinuli su sa dvije minute na jednu minutu, na kraju umjesto da radimo cijeli tjedan, zasjedamo cijeli tjedan, oni skraćuju još i ova tri dana, znači da se još više u Saboru usvoji zakona kako bi se statistikom mogao pohvaliti vjerojatno predsjednik Sabora. Znači, to sve skupa nema pretjeranog smisla nikome osim očito predlagačima HDZ-u i gospodinu Reineru.
Zahvaljujem kolegi Marasu. Odgovor kolega Sinčić. Izvolite.
Hvala kolega Maras. Još jedan od problema, što se tiče smanjenog broja replika po temi, smanjene minutaže za repliku, je i situacija da prema svim temama pristupamo jednako. Imamo tema kao što će biti ova nakon ove o Mirovinskim fondovima, na koju vjerojatno nema puno prijavljenih što zato što su ljudi znali da će biti kasno i da nema smisla toliko ostati u pravilu. Znači, za tu jednu temu ili nekakav Ugovor sa Kazahstanom imate tri replike pravo na to što traje možda sat vremena ako i toliko. I na proračun koji traje 15 sati, imate također pravo tri replike. Dakle, nema razlučivanja bitnosti tema i što je još gore, replika omogućava da intervenirate u bilo kojem trenutku rasprave, u prvom, drugom, trećem, sedmom satu rasprave, ovako kad imate ograničen broj replika ili barem tri, da je barem stavljeno pet, to bi bilo ajmo reći za aktivniju skupinu zastupnika čak možda i prihvatljiv nekakav prosjek, nadprosjek, treba vidjeti. Znači, vi ne možete intervenirati kad želite nadopuniti raspravu, nego morate štediti, vi ste zapravo na mjerama štednje i ne možete obogatiti raspravu zato što je netko birokratski rekao bit će tri. Što je bacio kocku pa je ispao broj tri? Pa što nije pet? Nismo vidjeli matematiku niti je u prilogu ovog zakona statistika koja bi opovrgnula da je tri optimalan broj. Hvala.
Zahvaljujem kolega Sinčić na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Nikola Grmoja. Izvolite.
Poštovani kolega Sinčiću, ono što bih želio naglasiti, a vi ste tijekom svoje rasprave upozoravali da smo mi praktički ovdje cijelo vrijeme bili bez predlagatelja, da je time kršen Poslovnik. A da i stvar bude gora znači potpredsjednik Sabora Milijan Brkić je svojim dolaskom potvrdio da smo bili u pravu. A ono što je još gore, znate što se događalo kroz cijelo ovo vrijeme? Ja sam dao nekoliko povreda Poslovnika iako na povrede Poslovnika nemam pravo. Tolika je bila zbunjenost znači kod predsjedavajućeg ili ne znam šta je on u kojoj je funkciji bio, da mi je dopustio u nekoliko navrata povredu Poslovnika iako ja na povredu Poslovnika uopće nemam pravo. I ja sam zaboravio da nemam pravo i sad sam se sjetio pa čovječe on je toliko bio pogubljen da mi je dopustio u nekoliko navrata povredu Poslovnika, a meni je to pravo oduzeto jer se nisam najavio sam da ću se žalit Odboru za Ustav i Poslovnik, a nisam se žalio. I nitko me nije upozorio, nitko me nije upozorio, a tri su sata i evo ja sam isto zaboravio, četiri sata, ja sam zaboravio da nemam to pravo i nitko me ni predsjedavajući i nitko me na to nije upozorio. Evo tolika je vladala zbunjenost ovdje u Hrvatskom saboru, natjerali su nas da u četiri sata raspravljamo o Poslovniku kad nitko ne gleda, kad ne gleda hrvatska javnost, znači i evo što se sve događalo. Događalo se da predsjedavajući predsjedava, da je on u isto vrijeme predlagatelj.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Grmoji. Odgovor kolega Sinčić. Izvolite.
Hvala vam predsjedavajući. Kolega Grmoja, dobro ste primijetili kao što sam već rekao danas pomalo ironično na temi promjena i izmjena Poslovnika vidjeli smo više situacija koje bi trebalo ili uopće definirati i opisati u Poslovniku ili izmijeniti dosadašnji opis situacije koje su se događale. Zanimljivo je eto da imamo i svjedočimo nekim situacijama kada se rekao bih dozvoljavaju neke stvari koje se u drugim situacijama ne dozvoljavaju. Međutim, jasno je da su ove izmjene Poslovnika da one nisu temeljite, da nisu rezultat predetaljne analize, nego da su tu po nekakvom zadatku s nekakvim ciljem i imaju mi svi znamo iz oporbe što za cilj. Htio bih također reći da se degradiraju odbori još više odnosno predsjednici odbora. Morat ćemo sada dakle moliti zapravo pripadnike odbora koji su vladajuća većina da dođu na odbor i ovako ih je teško sve pohvatati barem iz mog iskustva i da izglasaju da se može održati tematska sjednica o nekoj točki. To je skroz nepotrebno. Time se zapravo direktno ime gospodina Bačića dakle pod njegovu kontrolu stavljaju svi saborski odbori odnosno cjelokupan njihov rad. Sjećam se jedne od prvih sjednica mog Odbora bio je poziv glavnom državnom odvjetniku gospodinu Cvitanu da dođe obrazložiti onaj dio svog izvješća za 2015. godinu koji se tiče ravnopravnosti spolova. Tamo jednostavno nije bilo kvoruma. To je bila redovita sjednice. A zamislite što je tek na tematskim sjednicama kada 10 ili 15% je zastupnika. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sinčiću. Sljedeća replika poštovani kolega Ivan Pernar. Izvolite.
Uvaženi kolega Sinčić vi ste ispravno rekli da uloga Sabora nije nekog automatiziranog tijela čiji je cilj samo prebrojiti glasovanje tj. glasove pa zato ćemo ukinuti pojedinačno glasovanje. Pojedinačno glasovanje ima svoj smisao, svoj cilj. Njegov cilj je sljedeći, da svaki zastupnik pojedinačno izrazi svoje mišljenje i da njegovo mišljenje bude javno pred cijelom javnosti. Znači mi znamo da postoje povijesni trenuci kao npr. kada je opstala ova Vlada, kada je kolega Saucha prešao iz SDP-a na stranu HDZ-a kada je glasao protiv opoziva ministra Marića. Njegove riječi protiv opoziva koje je izgovorio su kasnije bile prikazivane na svim televizijama itd. Isto tako se sjećam kada je bio Esih, Hasanbegović isto kada su glasali protiv opoziva ili recimo kada je kolega Glasnović kada je trebalo glasat pobjegao kada su prozvali njegovo ime. Znači, nije uloga pojedinačnog glasovanja prebrojavanje glasova. To je automatiziran proces, to nije sporno. Ono što je bitno jest da se želja građana da vide poimenice kako je tko glasovao na jedan javan način, nedvosmislen način gdje su Tv kamere, gdje je Tv prijenos, gdje čovjek kaže za, protiv. To je ono koja je uloga pojedinačnog glasovanja. Ovim izmjenama Poslovnika ukida se pojedinačno glasovanje i zapravo se omogućava pojedincu koji donosi da tako kažem odluku koja bi se mogla učiniti dvojbenom se omogućava da se lakše utopi u masi, jer odjedanput je on jedan od njih 76, a više nije on taj koji imenom i prezimenom, svojim tijelom i svojim glasom, svojim likom, slikom i djelom [[Upadica Brkić: Zahvaljujem.]] Govori za ili protiv.
Zahvaljujem kolega Pernar. Odgovor kolega Sinčić. Izvolite.
Hvala vam predsjedavajući. Kolega Pernar osvrnut ću se na dvije stvari koje ste spomenuli. Počet ću od kraja, dakle pojedinačno glasovanje već sam objasnio nema argumenata da se ono dokine, pogotovo ne uz ovakva objašnjenja. Vrlo rijetko ga koristimo. Čak je bilo slučajeva da je nakon što je zatraženo povućeno jer jednostavno nije bilo potrebe za njim, ali ga treba imati kao alat. Zašto? Zato što jedan od njegovih bitnih elemenata je upravo slika. Znači kada imamo ovdje za mikrofonom i sliku i ton nekoga tko ustane, jasno kaže što misli i kako glasa to je nebo i zemlja u odnosu na nekakvo apstraktno tipkanje koje će se poslije vidjeti jedino u obliku nekakvih statističkih podataka. To je ogromna razlika i medijski. Znači govorim komunikacijski i to je ono što se ovdje pokušava dokinuti da se izgubi ta individualna odgovornost, individualno prikazivanje da se pojedinac utopi u masi. Druga stvar koju ste spomenuli je automatizacija. Da, što je idealan parlament za gospodina Plenkovića? Jel' je to Europski parlament koji funkcionira, ja osobno nisam siguran da se tu radi o parlamentu? Idealan parlament je parlament u kojem zastupnik pa i nema zakonodavnu inicijativu, nego sve predlaže Vlada. To je parlament u kojem zastupnik ima neko malo vrijeme da nešto kaže gdje ne može nikome ništa replicirati, gdje se ništa ne prenosi u javnost ili vrlo malo, gdje se radi u vrijeme kada to nitko ne gleda. Dakle, nekakva crna kutija u koju oni ubace zakon, a na drugoj strani zađe pečat. To je idealan parlament. To je sramota. To je zamjena teza. Znači, nije Sabor taj koji treba biti potčinjen Vladi, nego Vlada treba biti potčinjena Saboru i protiv takve degradacije i zastupnika i same institucije parlamenta borit ću se. Hvala.
Hvala lijepo kolega Sinčić na odgovoru na repliku. Prelazimo na replike. Poštovani kolega Arsen Bauk, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja sam se javio za repliku zastupniku Sinčiću da mu objasnim članak 9. izmjena Poslovnika, a on glasi u ovome trenutku, dakle da u slučaju ostavke predsjednika mijenja i onaj potpredsjednik iz reda zastupnika koji su imali većinu prvi dan sjednice Sabora. Tražim obrazloženje šta to znači. Dakle, ja smatram da ova predložena promjena ne definira koji potpredsjednik Sabora zamjenjuje predsjednika Sabora u slučaju ostavke jer imamo i sad slučaj od aktualnih potpredsjednika Hrvatskog sabora iz reda parlamentarne većine prvi dan prve sjednice Sabora bili su gospodin Reiner, gospodin Brkić, gospodin Radin i gospodin Petrov. Dakle i sasvim sigurno nije izvjesno da će se njih četiri dogovoriti tko mijenja predsjednika Sabora u slučaju ostavke ili u slučaju ili u nekom drugom slučaju. Dakle, mi smo predložili amandmanom da se to definira da ako se dogodi takva situacija da ga mijenja potpredsjednik Sabora koji uživa najveću potporu zastupnika što bi se utvrdilo potpisima relativnom većinom ili apsolutnom, svejedno. I onda od tih pet koji su potpredsjednici Sabora, većinska stranka ili većinske stranke će se dogovoriti kome će dati svoju potporu da u tom trenutku naša dužnost predsjednika, predsjedavatelja Sabora i to je to. Dakle, upravo ovo što ste pitali. Ovo je jasno, ali ne rješava problem. Dakle jedan od njih četiri, a neće se dogovoriti koja su to četiri. Jer da su se mogli dogovoriti ne bi bilo ni opoziva predsjednika Sabora i zbog toga smo predložili da se definira da je to onaj koji uživa najveću potporu. Dakle, poštujemo većinu relativnu, apsolutnu svejedno da preuzme tu tehničku funkciju.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bauku. Odgovor poštovani kolega Sinčić, izvolite.
Hvala vam predsjedavajući. Evo kolega Bauk ta sporna rečenica koja glasi: „Ovim prijedlogom propisuje se zamjena predsjednika Hrvatskog sabora u slučaju prestanka obnašanja dužnosti, te se predlaže da ga zamjenjuje potpredsjednik Hrvatskog sabora iz reda zastupnika koji su imali većinu prvi dan, prve sjednice Hrvatskoga sabora. Ovo je pokušaj da se riješi ona konfliktna situacija kada je gospodin Petrov bio u svojim zadnjim danima, kada je bio i u ostavci i ona situacija kad je gospodin Reiner pohitao da zauzme poziciju. Nevjerojatno je da prije nije takva situacija bila dovoljno dobro formulirana. Međutim, u ovoj formulaciji koju ja vidim ovdje opet se ponavlja moje pitanje što znači prvi dan prve sjednice Hrvatskog sabora. Vraćam se opet na osmi saziv. Bili ste tu, sjećate se. Gospodin Podolnjak je predložen od vaše strane za potpredsjednika Sabora. Neću ulaziti sada zašto je tome bilo tako. Što bi se dogodilo da gospodin Podolnjak u toj situaciji jednoglasno izabran i da su izabrani potpredsjednici taj dan u nekoj sličnoj kvoti. Što bi točno onda u toj formulaciji značilo iz reda zastupnika koji su imali većinu ako tada se još nije znalo tko je pobijedio, što će biti većina. Samo je konstituiran Sabor. Većina koja će izglasati nekakvu Vladu poslije proračuna još nije bila definirana. Prema tome još nije bila definirana. Prema tome, ja ne vidim u ovome, a vaš amandman vjerojatno neće biti prihvaćen kako bi se takva situacija riješila. Evo pozivam valjda po šesti puta predlagatelja da pojasni barem dio te konfliktne situacije jer kako se ovaj blokovski dio politike na dva stupa lijevom i desnom tzv. polako snižava, urušava tako će takvih situacija biti sve više i bit će sve češće. Hvala.
Zahvaljujem na odgovoru kolegi Sinčiću. Sljedeća replika poštovani kolega Ante Pranić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolega Sinčić, ja se apsolutno sa vama slažem kad ste rekli da je prijedlog ovog Poslovnika zapravo jedna vrsta ušutkavanja saborskih zastupnika da govore o problematici koja je trenutno prisutna u Hrvatskoj. Svi znamo koja je to problematika, svi znamo da dnevno gubimo preko 150 mahom mlađih ljudi koji odlaze u zemlje zapadne Europe. No, osvrnuo bih se na vašu jednu izjavu u izlaganju što također smatram da je neprihvatljivo jer se po prijedlogu ovog Poslovnika određena izvješća nekih tijela i pravnih osoba, koja su izvješća inače podnose Saboru za raspravu budu isključivo na radnim tijelima. Tako ćemo raspraviti o prijedlogu FINA-e, o prijedlogu HINA-e, Odbora za etiku, Vijeće za elektroničke medije, Nadzorni odbor HRT-a. Nećemo više raspravljati ovdje u Saboru, nećemo moći generalizirati njihove probleme. To će se raspravljati što ste dobro rekli u nekim sobičcima. To je jedna vrsta zataškavanja istine, a poglavito se bojim da je to namjerno zataškavanje od one stranke, a svi znamo da se ta stranka veže za kojekakve bivše afere od Fimi medie, HAC-a, Hypa, Planinske, Spicea, kamiona. Znači niza tih afera i umjesto da čistimo, da dajemo da budemo transparentni, da raspravljamo u Saboru o svim mogućim izvješćima. Po ovom Poslovniku ta izvješća se jednostavno sklanjaju sa rasprave, bit će zatvorena za javnost, teže dostupna što zapravo dovodi do sumnje da će ovaj Poslovnik težiti prema netransparentnom radu određenih pravih osoba i tijela koja su inače rasprave njihovih izvješća u ovom Saboru. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Praniću. Odgovor. Kolega Sinčić. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Upravo tako, kolega, to sam naglasio u svojoj raspravi. Dakle, ovdje se navode neke iznimke. Državna odvjetništva, Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa, HNB, pravobranitelji, glavni ravnatelj HRT-a, oni bi kao smjeli doći ovdje, kao i do sada, pročitati svoje izvješće, oni uglavnom jesu toliko pristojni da dolje sjede i da odgovaraju na upite i nakon toga mi glasamo. Naravno, ta izvješća su prije bila na odborima. Međutim, prevažna izvješća koja ste i samo nabrojali, HAKOM, HANFA i druga, ona će se raspravljati u ne znam, Kvaterniku, u Starčeviću, Jelačiću. Možda će biti sazvana svega par sati prije ili dan prije. Znači, prebacit će sa rasprava sa puno ljudi na malo ljudi, sa javnog prostora u neki zatvoreni prostor, stručna razina će biti bitno smanjena i samo će se poslat taj dokument ovdje da se onda o njemu glasa. I to će biti samo jedna od 30 točaka taj dan i proći će nezapaženo, što recimo, evo zadnji slučaj se dogodio, ako se dobro sjećam u ove sitne sate, nekih 250 milijuna eura je izvučeno iz Hrvatskog telekoma, polovica toga je otišla u Crnu Goru da se preuzme tamošnji telekom, polovica je otišla u Njemačku da se kupe obveznice Detusche telekoma, umjesto da je taj novac isplaćen dioničarima u RH. Ne. Taj novac je otišao van na sve strane, a ovdje nema za dividende i mi bi o tome, recimo trebali raspravljati ovdje ili o Hrvatskoj pošti, o čemu hoćete, recimo u izvješću HAKOM-a. Mi nećemo imati pravo ini to ovdje znači, dobiti, niti ćemo o tome moći raspravljati, nego će se to negdje tamo, tko zna kad, tko zna gdje, tko zna tko će se time baviti. I to je jednostavno zataškavanje i neprihvatljivo je. Hvala.
Zahvaljujem poštovani kolega Sinčiću. U ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovani kolega Robert Podolnjak.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, malo je neobično u ovo vrijeme izlagati o jednoj vrlo važnoj temi. Za ovu temu promjene Poslovnik pripremao sam se u ime kluba duže vrijeme, jer smo imali nekoliko rasprava na Odboru za ustav. Imali smo savjetovanje sa zainteresiranom javnošću. U nekoliko navrata radio sam primjedbe, sugestije načelne na nacrt Poslovnika, tijekom savjetovanja sa zainteresiranom javnošću i vidjeli ste da u tom izvješću koje je provedeno tijekom 15 dana, da je dobar dio načelnih primjedbi i primjedbi na nacrt poslovnika došao upravo od Kluba zastupnika MOST-a. Također i mogu reći da smo na prijedlog koji je upućen od obora podnijeli i 15 amandmana o kojima će danas raspravljati Odbor za ustav i o kojima će se izjašnjavati i Sabor na plenarnoj sjednici. To govorim samo zato da naznačim koliko smo ozbiljno prišli promjeni Poslovnika i smatramo ga jednim od najvažnijih akata o kojima možemo raspravljati ovdje u Saboru. Ali nažalost, ne pod okolnostima kojima to činimo noćas ili jutros, u okolnostima koje su apsolutno neprimjerene. Nakon jedne duge i kvalitetne rasprave koja je bila cjelodnevna o izvanredno važnom Zakonu o izmjenama zakona o najmu stanova i kada je trebalo prekinuti sjednicu Sabora, mi nastavljamo raspravu sa izmjenama Poslovnika u ovaj kasni sat. Događalo mi se ranije da sam u ime Kluba čekao dugo na raspravu o nekim važnim ustavno-pravnim temama. Sjećam se rasprava o izboru predsjednika Vrhovnog suda o neki izvješćima pravobranitelja, o nekim drugim temama koje su bile ustavno-pravnog karaktera o izboru ustavnih sudaca i sve je to bilo u 9, u 10, u 11 sati navečer, ali nisam ni u snu očekivao da će ova rasprava o izmjenama Poslovnika biti tako kasno. Apsolutno neprimjereno, ovo se nije smjelo dogoditi ali mi svi koji smo ovdje iz opozicije i koji smo pripremali ozbiljna izlaganja i imamo ozbiljna pitanja, ne možemo odustati od izlaganja pa makar i u ovom trenutku, pa makar nas gledalo možda 200 gledatelja koji prate ovu raspravu. Rekao je kolega Maras da je ovo povijesna sjednica po trajanju i da će kao takva biti zabilježena. Ali vjerujte mi, ne osjećam se ugodno da sam dio te povijesne sjednice da na ovaj način raspravljamo o temi o kojoj bi trebali raspravljati u normalnim okolnostima, čitav Sabor, ne u jednom čitanju nego u redovnom postupku kao što bi to bilo normalno. U pripremama za ovu temu čitao sam mnoge Poslovnike demokratskih parlamenata, mnoge dokumente međunarodnih tijela koja se bave poslovničkim odredbama, čitao sam rezolucije parlamentarne skupštine Vijeća Europe, dokumente venecijske komisije koje se naročito bave pitanjima prava i odgovornosti opozicije. Da vas samo podsjetim na jednu rečenicu koja se nalazi u izvješću parlamentarne skupštine Vijeća Europe o proceduralnim smjernicama glede prava i odgovornosti opozicije u jednom demokratskom parlamentu gdje stoji svaka zemlja ima vladu, samo demokracije imaju opoziciju. I u pravo se na to svodi sve što se događa sa ovim Poslovnikom i njegovim promjenama od samoga početka je na svakom koraku gaženje prava i odgovornosti opozicije. I danas nam je jasno da je parlamentarna većina spremna pod svaku cijenu pa makar i pukom većinom od 77 ili 78 glasova izglasati ove izmjene Poslovnika, izglasati ove izmjene Poslovnika, pod svaku cijenu. I rekao sam ranije u jednom replici da ovo što se događa ovaj tjedan, od utoraka od utvrđivanja prijedloga, uvrštavanja po hitnom postupku u dnevni red ove kasno noćne, jutarnje rasprave koja vjerojatno će nastaviti se i kada počinje inače redovna sjednica Sabora i predviđeno glasovanje danas o ovom konačnom prijedlogu ukazuje da parlamentarna većina neće birati sredstva da se ovaj Poslovnik donese. Dozvolite da kažem odmah da ne možemo spriječiti da ovaj Poslovnik donese pukom većinom glasova ovdje ali ćemo učiniti sve da uvjerimo Ustavni sud da proceduralno i sadržajno ovaj Poslovnik ne može opstati i da je protivan ustavnim načelima demokratskog višestranačkog sustava. Mogao bih navesti mnoge odredbe iz Rezolucije 1601 iz 2008. godine parlamentarne skupštine Vijeća Europe koja se bavi baš proceduralnim smjernicama prava i odgovornosti opozicije u jednom demokratskom parlamentu, tako se zove, tako je njen naziv. Savjetovao bih kolegama iz HDZ-a da pažljivo pročitaju tu rezoluciju. Ona će biti temelj našeg zahtjeva Ustavnome sudu da ukine određene dijelove ovog Konačnog prijedloga Poslovnika na kojem inzistirate u parlamentarnoj većini. Zanimljivo je jedan primjer ću vam reći, u točku 4. te rezolucije stoji slijedeće. Odredbe Poslovnika glede prava članova parlamenta i posebno manjine ne bi se smjela mijenjati nakon svakih parlamentarnih izbora kako bi se adaptiralo prema rezultatima izbora. Dakle parlamentarna većina ne bi smjela zlorabiti svoje pravo većine da mijenja poslovničke odredbe naročito spram parlamentarne manjine odnosno opozicije kako bi iskoristila tu poziciju i umanjila prava oporbe. Upravo to se događa sa ovim Konačnim prijedlogom Poslovnika. I zato u jednom od našim amandmana predviđamo da odredbe Poslovnika koje se sada predlažu ne mogu stupiti na snagu 8 dana po objavi nego za slijedeći saziv Hrvatskoga sabora. Nikako za ovaj saziv. Nadalje, da vas podsjetim na još neke važne odredbe rezolucije parlamentarne skupštine kao jedna vrsta edukacije parlamentarne većine. A tamo se kaže slijedeće, demokratska kvaliteta parlamenta mjeri se sredstvima dostupnim opoziciji ili parlamentarnoj manjini da postigne svoje zadaće. Politička opozicija u parlamentu i izvan njega je bitna komponenta dobro djelujuće demokracije. Jedna od glavnih funkcija opozicije je da nudi pouzdanu političku alternativu većini na vlasti osiguravajući javno razmatranje i drugih političkih opcija. Nadzirući i kritizirajući rad vlade, stalno procjenjujući vladino djelovanje i čineći vladu odgovornom, opozicija djeluje na osiguravanju transparentnosti javnih odluka i učinkovitosti u obavljanju javnih poslova jamčeći time obranu javnog interesa i sprečavajući zlouporabu i disfunkcionalnost. To je ono što govori rezolucija parlamentarne skupštine Vijeća Europe. i to je ono što mi kao opozicije smo dužni činiti u Hrvatskom saboru ali činjenica je da nam parlamentarna većina uskraćuje upravo ta sredstva. Nekoliko primjera samo, zastupnička pitanja možete postavljati svakih nekoliko mjeseci. U demokratskim parlamentima to je jednom tjedno, zamislite, jednom tjedno, sučeljeni lideri opozicije koji ispituju predsjednika Vlade, jednom tjedno kao instrument opozicije. Kao instrument opozicije su javne rasprave u odborima ali ne kako je ovdje predviđeno samo odlukom većine u nekom radnom tijelu nego rezolucija parlamentarne skupštine kaže kada to zatraži 1/4 članova radnog tijela, to znači pravo opozicije i tako je to regulirano u nizu Poslovnika demokratskih parlamenata. I taj amandman smo podnijeli i očekujemo da će te ga prihvatiti, pogledajte rezoluciju parlamentarne skupštine. Jednako tako interpelacije o radu Vlade ili pojedinog ministra, one bi morale doći nadnevni red, o njima bi se moralo raspravljati, mi nažalost danas nemamo priliku jer će te interpelacije stajati godinu dana na dnevnom redu i o njima se nikad neće raspravljati. Istražna povjerenstva, imate u rezoluciji zahtjev da se ona moraju osnovati ako to traži 1/4 zastupnika u parlamentu. Dakle kad to traži opozicija, ona se moraju osnovati jer upravo su istražna povjerenstva ta koja daju priliku opoziciji da nadzire rad Vlade. Da vas podsjetim na jedan nedavni primjer kada je sazvana sjednica Odbora za gospodarstvo Hrvatskog sabora, kada su zastupnici u funkciji nadzora mogli postavljati pitanja izvanrednog povjereniku za koncern Agrokor i potpredsjednici Vlade i ministrici gospođi Dalić i kada se pokazalo upravo funkcija Sabora, njegovog radnog tijela i to je bio svojevrsna javna rasprava ili ono što se naziva vani hearings, upravo je taj primjer pokazao korisnost jer je doveo do ostavke gospodina Ramljaka. Zar to nije najbolji primjer važnosti parlamentarnog nadzora, nadzora opozicije nad radom Vlade odnosno osoba koje je Vlada imenovala u konkretnom slučaju, izvanredni povjerenik? A trebalo je rezultirati i ne samo ostavkom izvanrednog povjerenika nego i ostavkom potpredsjednicom Vlade. To je ono što smo mi dužni činiti kao opozicija. Mnoge prijedloge koje smo dali nažalost nisu prihvaćeni, prijedlozi koji su na tragu dokumenata koje i nas obvezuju kao demokratski parlament ili koji to žele biti ili koji se želi takvim prikazati. Ako su druge države a pažljivo sam čitao njihove Poslovnike, ugradile odredbe rezolucije parlamentarne skupštine a mi smo članica Vijeća Europe i mi sudjelujemo u radu te parlamentarne skupštine i onaj dokument koji i nas obvezuje i zato kažem, pročitajte ga, Rezolucija br. 1601 iz 2008. godine. Ona govori koja prava i odgovornosti opozicija bi trebala imati i u ovom Hrvatskom saboru. i na tragu te rezolucije mi smo predložili amandman. Sutra će biti prilika u Hrvatskom saboru govoriti o amandmanima pa o njima neću sad posebno govoriti. Naravno i u ovom trenutku u gotovo 5 sati ujutro naprosto se ne možemo koncentrirati na sve ono što bismo u normalnim okolnostima mogli činiti. Ali još jednom apeliram na parlamentarnu većinu, nemojte pukom većinom odlučiti preglasati opoziciju jer ćete napraviti kardinalnu grešku i vjerujemo da to ne može proći na ustavno-sudskoj ocjeni. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolegi Podolnjaku na ovoj raspravi.
Sad imamo niz replika na kolegu Podolnjaka. Prva je opet poštovana zastupnica Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora. Moja replika je uvaženom kolegi koji je vrlo jasno i razložno kroz svoju raspravu govorio o nekim običajima koji su u drugim parlamentima i o nekim običajima odnos između vladajućih i između oporbe, tako da je između ostalog, govorio što su to uobičajene stvari. No međutim, ono što jasno treba reći je slijedeće. Ovaj Poslovnik se ne mijenja zato što smo zaključili da imamo niz stvari u poslovniku koje trebamo mijenjati. Ovaj Poslovnik se mijenja, kao što je već i predlagatelj, koji sad opet ne znamo u kojoj situaciji je gospodin Reiner, dakle u toj trostrukoj situaciji i predsjedavajući i predlagatelj, a i zastupnik, pa će možda se opet to moći razjasniti u jednom trenutku, kad nam je i predlagatelj nekoliko puta rekao da se to radi zato što se u Saboru dešavaju stvari koje prije nisu bile uobičajene. Da se traže stanke u nekakva vremena u koja nisu, da se ima previše replika. Što to govori? Ne mijenja se Poslovnik jer smo zaključili da nam je Poslovnik takav da ga treba promijeniti, zastario, ima neke odredbe, nego zato što mi imamo saborske zastupnike s kojima nismo zadovoljni. Nismo zadovoljni kako ti saborski zastupnici raspravljaju, nismo zadovoljni jer oni traže previše stanki, nismo zadovoljni jer traže previše replika. Prema ocjeni vladajućih, oni se dovoljno ne pripremaju pa nisu dobro pripremljeni i to je razlog zašto mijenjamo Poslovnik. Ali to zasigurno, kolega Podolnjak ne treba biti razlog zašto mijenjamo Poslovnik. Hvala lijepo.
Odgovor poštovanog zastupnika Podolnjaka.
Ja moram prvo reći da smo se vratili na onu situaciju koja je bila sporna prije nekoliko sati. Ja ne znam zašto kolega potpredsjednik Brkić ne predsjedava sjednicom nego se ponovno vraćamo na ono što smo rekli da je problem i da ne znam zašto ponovo vi predsjedavate kad ste sami prihvatili činjenicu da to nije u redu.
Ne, ja prvo… Vi trebate odgovoriti kolegici Mra-Taritaš. To je jedna stvar. … [[Upadica Podolnjak: ne razumije se.]] Ne možete polemizirati sa mnom, a treće, ja uopće nisam prihvatio vaš stav. I nije točno ovo što ste vi tvrdili. Od početka pa do kraja sam bio konzistentan. … [[Zastupnici govore u glas, ne razumije se.]]
Nije primjereno da ste u dvostrukoj funkciji na mjestu predsjedavajućeg i to vidimo svi u oporbi i zbog čega jednostavno ne prihvatite tu činjenicu i sada polemizirate sa mnom na način koji vas dovodi upravo u tu dvojbenu situaciju.
Ne dovodi me uopće, ali izvolite odgovoriti gospođi Mrak-Taritaš.
Mene žalosti, poštovana kolegice, što sada kad otvorim stranicu jednog dnevnog lista vidim da piše da sudjelujemo u cirkusu u Saboru. Ja sam duboko žalostan što to piše jer ovo što sam ja htio govoriti je jedna izuzetno važna tema. Poslovnik Hrvatskog sabora. Jesam li ja kriv što se to događa duboko u noć, ujutro u potpuno neprimjerenim okolnostima? I što nikada Sabor, a ima onih koji su ovdje puno duže od mene, pamte da Sabor nije zasjedao o tako važnom pitanju u ovo doba. Više niti ne znamo da li je noć ili jutro jer smo ovdje zatočeni više od 20 sati.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Nikole Grmoje. … [[Upadice sa strane, ne razumije se.]] Vi ne možete. Evo ga, izvolite. … [[Upadice sa strane, ne čuje se.]] Ne, ne, ne. Izvolite, nisam vidio. Oprostite.
Hvala lijepo predsjedavajući. Povrijeđen je čl. 233. Došli smo u istu situaciju da je u istoj osobi i predlagatelj i predsjedavajući što Poslovnik po ovome članku ne dozvoljava, a pošto je ovdje kolega Brkić potpredsjednik Sabora u najmanju ruku, trebalo bi da se vrati na stanje da imamo poslovničke uvjete već ako mijenjamo Poslovnik i ako vi prigovarate o Poslovniku da Poslovnik, trenutni poštivate. Barem to, evo da bi se vračalo opet u one prepirke, nego da nastavimo u skladu sa Poslovnikom ovu raspravu o vrlo bitnoj temi. Hvala.
Dakle, mi se ne vračamo na nikakve prepirke. Stvari su vrlo jasne. Poslovnik je što se toga tiče jasan, a opet velim, ako imate kakvih primjedbi molim vas pismeno Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav ih izrazite. Izvolite kolega.
Hvala lijepa. Evo, povrijeđen je članak 233. Ja vas molim da ne inzistirate dalje da dižemo povrede Poslovnika kada već sada postoji mogućnost jer je kolega Brkić ovdje. Pa dajte se zamijenite i neće biti nikakvih problema, nego vi sada jednostavno inzistirate da mi nastavimo i dalje dizati povredu Poslovnika, a za to više nema apsolutno nikakve potrebe jer kolega Brkić je ovdje i može nastaviti voditi sjednicu i sve će biti u redu. Tako da ja vas molim da se zamijenite. Evo to je ono što vas ja molim. Ako možete to uslišiti da izađemo iz ove zone povrede Poslovnika i jedne nervoze koja je nepotrebna za ovo ranojutarnje vrijeme. A sa druge strane mislim da će sada vama u HDZ-u biti jasno da više niti jednom ovakvo saborsko nasilje neće vam pasti na pamet da radite jer ćemo od sada na dalje svaki puta imati ovakvu sjednicu noćnu, pa ćemo opet raspravljati ujutro o temi o kojoj smo mogli najnormalnije raspravljati ovako i onako. Znači umjesto da ste to prošlu večer napravili mogli smo ujutro normalno raspravljati, a ovako ćete raspravljati na ovaj način.
Hvala. Vrijeme vam je isteklo kolega. Nije ništa nejasno i situacija kao što prije nije bila nejasna, nije nejasna ni sada. Da ja želim govoriti kao predlagač, ja naravno to ne bih mogao sa ovoga mjesta. Apsolutno to ne bih mogao sa ovoga mjesta, ali predsjedavati mogu. Izvolite kolega Pernar.
Hvala uvaženi predsjedavajući. Pa za mene je dvojbena situacija iz jednog malo drukčijeg razloga nego kolegama. Naime, uvijek kada je na raspravi neki zakon uobičajeno od zastupnika da se obraćaju predlagaču i pokušavaju polemizirati s njim i raspravljati s njim. A vi onda kažete kada idu s vama raspravljati, polemizirati pa, kao ne možete sa mnom raspravljati ja sam predsjedavajući. Tako da vas molim da me jednostavno uputite sa ove formalno-pravne strane znači možemo li se mi obraćati i pokušavati raspravljati s vama o temi dnevnog reda.
Naravno da možete i kada ću se ja sjesti tamo i biti predlagač, u funkciji predlagača ja ću vam odgovoriti ili vam neću odgovoriti. Naravno da možete.
Hvala vam gospodine Reiner.
Ali evo da usrećimo, da usrećimo kolegu Marasa mi ćemo se sada zamijeniti, pa će on biti onda zadovoljan.
Nastavljamo sa replikama. Poštovani kolega Nikola Grmoja. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolega Podolnjak žalosno je da nakon priprema koje ste imali za ovu temu, nakon toliko amandmana koje je Klub Mosta uputio najviše na ove izmjene Poslovnika, da tu raspravu praktički nitko ne može ni čuti jer se događa u 5 i 40, znači skoro 6 sati ujutro i da cjelokupna jasnost, građani i mediji na žalost ne mogu čuti primjedbe koje mi imamo na ove izmjene Poslovnika a koje idu u smjeru gušenja slobode govora saborskih zastupnika ono što je kolega Bulj govorio zbog čega su nas uostalom i građani birali i dali nekima od nas toliko preferencijalnih glasova. Znači, naš jedan od ključnih instrumenata koje imamo je saborska govornica odnosno ovaj ovdje mikrofon da možemo govoriti o problemima koji tište naše građane, otvarati teme. Ali evo sada nam se i to pravo oduzima. Često se ovih dana moglo čuti od premijera da je oporba izgubila 5:0. Zašto oporba uopće ide sa opozivima? Ide jer je to jedini instrument s kojim mi možemo otvoriti određene teme, a da znamo da možemo dovući premijera ili nekog ministra ovdje i govoriti o tim problemima. Niti jednog drugog instrumenta nemamo. Niti interpelacija, niti bilo koji drugi instrument. Jedino što smo imali, imali smo tu slobodu da govorimo o određenim temama ili kroz stanke, ili kroz replike već kako tko a sada nam se i to uskraćuje. Kolega Sinčić je govorio koliko se smanjuje vrijeme koje saborski zastupnici imaju sada i koliko će imati nakon ovih izmjena Poslovnika. I vi ste to iako smo vas molili stavili u ponoć i onda sada određeni pišu o tome da je to cirkus. Nije ovo cirkus [[Upadica Brkić: Zahvaljujem.]] Ovo je bunt oporbe protiv načina na koji se vi odnosite [[Upadica Brkić: Zahvaljujem kolega Grmoja.]] Prema demokraciji i prema pravima saborskih zastupnika.
Odgovor poštovani kolega Podolnjak. Izvolite.
Zahvaljujem. Rekao sam poštovani kolega, oporba ne može postavljati zastupnička pitanja osim svakih nekoliko mjeseci. Dakle, praktički neredovito. Nema istražnih povjerenstava jer ona zapravo su ugašena i kada su bila relevantna. Neće biti niti zasjedanja odbora, tematskih sjednica ili na zahtjev opozicije javnih rasprava ili jasnih saslušanja. Ovaj zadnji odbor koji je sazvan vezano uz Agrokor i izvanrednog povjerenika, sazvan je od predsjednika odbora parlamentarne većine. Ali sutra kada se donesu ove izmjene bilo koja sjednica odbora se neće moći sazvati, osim ako to neće tražiti većina članova, a većinu uvijek ima parlamentarna većina. Dakle, svi ti instrumenti opozicije nestaju i u pravu ste kada kažete da jedini koji ostaje, a nema naravno interpelacije jedini koji ostaje je glasovanje o povjerenju Vladi i predsjedniku Vlade ili pojedinom ministru. Dakle ono što smatramo nuklearnom opcijom ona koja bi se trebala koristiti iznimno. Ali kada opoziciji nestane bilo koji drugi mehanizam, alat kontrole nadzora, propitivanja rada Vlade ili nekog ministra, onda zapravo preostaje samo taj posljednji ultimativni. Znate zašto? Jer je propisan Ustavom, jer zadaje precizne rokove, jer se mora poštivati, ne može se ignorirati i ne može ga se promijeniti jer za to parlamentarna većina nema glasove. I zbog toga sa donošenjem ovoga Poslovnika vjerujem da će zapravo biti puno više pokretanja pitanja opoziva jer će to biti jedini način da će opozicija moći koristiti taj instrument da propituje rad Vlade ili rad ministara. Zapravo, izazvat će kontraefekt onoga što vladajuća parlamentarna većina želi.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Podolnjaku na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Ante Pranić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Slažem se kolega Podolnjak kada ste rekli u par navrata da ovaj Prijedlog Poslovnika nije ništa drugo nego ušutkavanje saborskih svih zastupnika koji ukazuju na probleme koji se dešavaju u Hrvatskoj. Intencija Poslovnika je da uvede reda kao što nam kažu predlagatelji u Sabor, iako ovako važnu točku stavljaju u ponoć i svjesno i namjerno žele napraviti od ovoga igrokaz misleći da ćemo mi popustiti ili kojekakvo. Mislim da nećemo to popustiti jer nas je narod birao da stvaramo bolju Hrvatsku. Mene je zaista obradovalo vaše izlaganje i usporedba sa zapadnoeuropskim zemljama u smislu poslovnika u njihovim parlamentima. Smatram da ovo kod nas više liči na jedan balkanski poslovnik po sistemu „tko jači taj tabači“ bez obzira koliko smo mi oporba, očito nas nitko ne želi uvažavati od većine iako ta većina nije značajna u ovom Saboru. Ona se odnosi na par saborskih zastupnika koji su možda vjerojatno kupljeni kojekakvim metodama ili oblikom zapošljavanja koji sam ja iznio u svojoj raspravi što se tiče koalicijskih partnera, tako da nije riječ o nekoj stabilnoj većini koja ne bi mogla ovu manjinu uvažavati. Tako da smatram što ste i sami rekli u par navrata da ovaj Prijedlog Poslovnika nije ništa drugo nego način ušutkavanja oporbe. Hvala.
Zahvaljujem na ovoj replici. Odgovor kolega Podolnjak. Izvolite.
Zahvaljujem. Valja ukazati i na neke druge odredbe predloženog Poslovnika jedne opasne inovacije po meni ustavnopravno suspektne koje ćemo ako budu prihvaćene ako se ne usvoji naši amandmani morati testirati njihovu ustavnost. Vrlo nezgodne odredbe primjerice ono što se prvi puta predlaže u povijesti Hrvatskoga sabora da se više na plenarnoj sjednici ne raspravlja o nizu izvješća državnih tijela ili drugih pravnih osoba, nego isključivo na radnim tijelima. I do sada se o tome raspravljalo na radnim tijelima, ali činjenica da mnogi klubovi zastupnika nemaju svoje članove u svim radnim tijelima, to možda imaju dva najveća kluba, ali svi ostali klubovi imaju članove u pojedinim odborima ali u mnogima nemaju što znači da mnogi zastupnici ne bi mogli više raspravljati na plenarnoj sjednici o nekom važnom izvješću FINA-e, HINA-e, Vijeća za elektroničke medije ili o nekim drugima poput Nadzornog odbora HRT-a, Odbora za etiku, znanost i da ne nabrajam mnoga izvješća. Dakle kada govorimo o onome što je rekao predlagatelj da su zastupnici jednaki, dakle zastupnici velikih stranaka će sudjelovati u svakoj raspravi, pa i na odboru, ali zastupnici u manjim strankama, manjim klubovima ili nezavisni zastupnici više ne bi mogli sudjelovati u raspravi. To znači da se gubi jednakost zastupnika, a bilo je rečeno da se ono ne gubi. Itekako se gubi jer vi ne možete niti biti na svim odborima koji su često istovremeno. Dakle, to ćemo sigurno smatrati … [[ne razumije se]]
Zahvaljujem kolegi Podolnjaku na odgovoru. Sljedeća replika poštovana kolegica Ines Strenja-Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine Podolnjak, što mislite kako će sada raditi radna tijela koja žele, odbori koji žele otvarati bitne teme? Kada se sjetim samo u zadnje dvije godine koliko je odbor koji ja vodim otvorio tematskih sjednica na temu potrebe donošenja Nacionalnog plana za borbu protiv malignih bolesti, na temu zlostavljanja na internetu, na temu potrebe rješavanja pitanja skupih lijekova u Hrvatskoj i Fonda za inovativne terapije, na temu položaja medicinskih sestara i sestrinstva, na temu položaja liječnika i odlaska liječnika. Kako će sada netko kao ja moći sazvati tematsku sjednicu na temu zdravstvene zaštite na područjima od posebnog interesa gdje je ona teško dostupna, ruralna područja, otoci i brdsko-planinska područja? Na koji način ću ja morati tražiti i dobiti većinu onih koji su zapravo vladajući? Da li je moguće zapravo uopće organizirati tematsku sjednicu na temu onoga što je bitno ili će ti vladajući na taj način potpuno onemogućiti ono za što su radna tijela tu osim što kao matično tijelo trebaju odraditi zakone? Ovo je izuzetno ozbiljna stvar i žalosno je da se na ovaj način ruši status samostalnog radnog tijela koje treba otvarati intrigantne teme a koje nisu samo od onih zakona koji dođu u saborsku proceduru. Da li vi mislite da je takav način demokratičan ili je vaše mišljenje ono što je mišljenje danas svih nas ovdje iz opozicije da je to konačno onemogućavanje nas koji imamo izborni legitimitet da [[Upadica Brkić: Zahvaljujem.]] otvaramo teme bitne od nacionalnog interesa za ovu državu.
Zahvaljujem kolegice Strenja-Linić. Odgovor kolega Podolnjak. Izvolite.
Poštovana kolegice, predlagatelj u ime Odbora za Ustav kolega Reiner je uvjeravao i to vam piše u Prijedlogu ovoga Poslovnika da se jača uloga i rad radnih tijela Hrvatskoga sabora. Ali evo u konkretnom slučaju taj rad primjerice u sazivanju tematskih sjednica ili javnih rasprava odnosno public hearings moći će se odvijati ili događati samo uz zaključak većine članova toga tijela, što znači da je to zapravo u rukama parlamentarne većine isključivo ako ona tako odluči. Da ste vi primjerice zastupnica u njemačkom Parlamentu tamo je pravo parlamentarne manjine znači 1/4 članova odbora, a to je naravno uvijek manjina ima pravo zahtijevati i da se ultimativno dakle, mora održati javna rasprava o pitanju koje parlamentarna manjina traži. Ona čak ima pravo inzistirati na osobama koje će pozvati na to javno saslušanje ili public hearings i to ima pravo tražiti i provesti 1/4 dakle parlamentarna manjina, a na temelju one rezolucije koju sam spomenuo u svom izlaganju, Rezolucije broj 1601. Da smo mi željeli preslikati ono što navodi rezolucija i što je u suvremenim parlamentima onda bi to pravo bilo 1/4 zastupnika opozicije, to pravo biste mogli iskoristiti u bilo kojem parlamentarnom tijelu dakle, odboru Hrvatskoga sabora, ali ne većine članova kao što predlaže parlamentarna većina. Ali to je fundamentalna razlika.
Zahvaljujem kolega Podolnjak na odgovoru.Zahvaljujem kolega Podolnjak na odgovoru. Riječ je zatražio poštovani kolega Nikola Grmoja. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, tražim stanku u ime Kluba Mosta o pravima učitelja i profesora.
Zahvaljujem. Izvolite kolega Maras.
Ja tražim stanku u ime Kluba SDP-a o junacima parlamentarizma u Hrvatskoj.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Pernar izvolite.
Ja tražim stanku na temu Evanđelja po Mateju poglavlja 4. i na dalje počevši od Isusove kušnje u pustinji. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora. Ja tražim stanku u trajanju od 10 minuta da progovorim o problemu izgradnje Lng Terminala.
Zahvaljujem. Stanke će biti odobrene nakon izlaganja odnosno imamo još replika. Poštovana kolegica Ivana Ninčević-Lesandrić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Podolnjak, moje je pitanje zapravo bilo jednako kao i od kolegice Ines o tematskim sjednicama jer zapravo smatram da je stvarno nedopustivo da se ne može sazvati tematska sjednica bez odobrenja većine, jer to zapravo znači kada imamo neku važnu temu ili aktualnu temu o kojoj želimo raspraviti, mi ju ne možemo sazvati tematsku sjednicu o toj temi bez odobrenja većine. A ukoliko većini baš ne bude zgodno eto da se o toj temi tada i raspravlja mi zapravo nemasmo priliku o tome na taj način raspravljati i smatram da to jednostavno nije u redu jer da zastupnici imaju pravo jer to je naša dužnost da raspravljamo pogotovo kod sazivanja tematskih sjednica kada pričamo o vrlo važnim temama koje ugrožavaju život naših građana. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Ninčević. Odgovor kolega Podolnjak. Izvolite.
Poštovana kolegice uvjeren sam i mogu to braniti javno i reći ovdje da ako ove izmjene budu prihvaćene svi alati koje ima opozicija na raspolaganju će zapravo, svi preostali alati će biti eliminirani. Dakle, preostat će samo onaj jedan jedini koji vam ne mogu oduzeti, a to je onaj koji je u Ustavu definiran. Sve ostalo zapravo iz Poslovnika ili iz pojedinih zakona kao Zakona o istražnim povjerenstvima ostaje na milost parlamentarne većine. Ali to nije u skladu sa onim što nalažu suvremena pravila demokratskog parlamentarnog sustava. Mi drastično odstupamo u tom pogledu i taj proces se zapravo dovršava ili misli dovršiti sa ovim izmjenama Poslovnika. I to treba jasno upozoriti. I zato govorim nije ovo cirkus. Ovo je apel u ove noćne ili jutarnje sate da moramo to spriječiti. Ako nećemo spriječiti glasovanjem u Hrvatskom saboru jer nemamo dovoljno glasova, možemo se pouzdati jedino u Ustavni sud koji bi morao reagirati temeljem ustavnih vrednota demokratskog višestranačkog sustava, morao bi jer sve ono što predstavlja ovaj Poslovnik po formi donošenja, po proceduri kako se on donosi i po svom sadržaju je apsolutno protivan demokratskom parlamentarnom sustavu. Jer mi ćemo zapravo ostati bez bilo kakvog alata kojeg imaju naše kolegice i kolege u drugim demokratskim sustavima. Nakon proučavanja njihovih poslovnika u radu, u to sam apsolutno siguran. I to je ono što me žalosti.
Zahvaljujem kolegi Podolnjaku na odgovoru. Slijedeća replika, poštovani kolega Ivan Pernar. Izvolite.
Gospodine Podolnjak, drago mi je da ste ukazali na istu stvar kao i kolega Sinčić, odnosno na to da se više neće moći raspravljati u Saboru o izvješćima bitnima, nego samo na odborima koji su zapravo ne prenose se uživo, puno je manji prisutnih i ono što ste naveli što je zanimljiva isto misao, nemaju svi klubovi zastupnika svoje predstavnike u svim odborima. Eto, to je zapravo suma sumarum i to je jedna od mana novog Poslovnika, protiv njega se valja boriti rukama i nogama, svim raspoloživim sredstvima i ne smijemo odustati, ne smijemo se predati. Nekad se čini da smo na rubu snage, na rubu živaca, ali znamo da se borimo za pravu stvar, a to je slobodu govora, a gdje drugdje nego u Hrvatskom saboru. I mislim da je zapravo cijeli ovaj prijedlog Vladin usmjeren isključivo za giljotiniranje političke opozicije, znači nakon onih zaštićenih stanara sad smo došli i mi na red, cilj nam je začepiti usta, cilj nas je onemogućiti da pričamo, cilj im je ograničiti naše vrijeme, a u pogrešnoj pretpostavci da će time uspjeti spriječiti naše političko djelovanje. Ali neće, borit ćemo se još jače i mislim da su ove izmjene Poslovnika očajničke mjere i da se radi zapravo o sizifovom poslu jer će se sutra vlast naći u istom problemu ne zbog lošeg Poslovnika, ne zato jer mi možemo puno pričat nego zato jer ta vlast ne čini ništa jer ljudi žive sve gore, jer je to sve očitije svima. To je ajmo tako reći suma bit onoga što sam htio reći. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Pernar. Odgovor kolega Podolnjak, izvolite.
Dozvolite mi kolega Pernar, da još jednom ponovim. Svaka zemlja ima vladu, ali samo demokracije imaju opoziciju. Nisam izmislio tu rečenicu ali strašno mi se dopada i što sam duže ovdje i što sam duže u ulozi oporbenog zastupnika, to mi je ta rečenica sve jasnija u njenoj biti i namjeri. Jer parlamentarna većina ima svoju vladu, vlada provodi vanjsku, unutarnju politiku. Parlamentarna većina se zapravo svodi da glasuje o prijedlozima vlade, ne propituje ih ne nudi svoje amandmane, ne govori kritički, to čini opozicija, ona je ta koja propituje, nadzire, kritički se osvrće i traži ministre i ostale predstavnike vlade da se očituju o svim važnim prijedlozima. I to nam često izostaje, mi smo danas imali prilike vidjeti da nam tokom cjelodnevne rasprave o važnom zakonskom prijedlogu ne dolazi nadležni ministar koji je odgovoran Hrvatskom saboru. Tijekom čitavoga dana, jedna izuzetno, možda jedna od najvažnijih rasprava posljednjih mjeseci, koja se tiče sudbine tisuća građana, slično je bilo kod rasprave o zakonu o komunalnom gospodarstvu. Da nam ne dolazi potpredsjednik Vlade i nadležni ministar koji niti u jednom trenutku ne dolazi u Hrvatski sabor da brani onu politiku koju je zacrtao prijedlogom zakona koji predlaže, a to nikako nije dobro.
Zahvaljujem poštovani kolega Podolnjak na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa kolega Podolnjak. Koliko god vi analizirali i upozoravali na određene stvari koje HDZ svjesno pokušava gurnuti na stranu, vidimo da predlagač iako sada u formi predlagača sluša šta vi govorite, nema nikakve reakcije. Nakon ovih stotina primjedbi bilo bi normalno da predlagatelj u ime Odbora, gospodin Reiner se barem očituje, kaže ovo je u redu, ovo nije u redu. On tu sjedi, zamislio se, sluša, priča sa gospodinom Babićem. A u biti ne doživljava i ne želi se referirati na ove bitne stvari koje mi ovdje govorimo. Nadam se, nadam se da će barem shvatiti da na silu ništa postići više neće. Ovo što smo danas napravili iako se nekom na prvu može činiti nelogično ili možda ne baš uobičajeno u hrvatskom parlamentarnoj demokraciji, mislim da će ostati upamćeno kao jedan od bitnih događaja u našem Saboru. Ovakve stvari primjerice u američkom Kongresu mediji i javnost pozdravljaju i govore da na taj način se treba oduprijeti svemu onome što nije logično i što vladajući rade. Koliko je govora tamo bilo po 10, 15, 20 sati, ljudi su jedni druge stimulirali da se odupru parlamentarnom nasilju. Po prvi puta je oporba na ovaj način reagirala i treba tako reagirat. Ali vidite da to na većinu uopće ne djeluje. Gospodin Reiner i dalje ne odgovara na ove naše … kritike i nadam se da će barem nešto reći dok ova rasprava ne završi. Hvala.
Zahvaljujem kolega Maras na replici. Odgovor kolega Podolnjak. Izvlite.
Poštovani kolega, ja sam namjerno, a možda i deset puta točno rekao na koju se Rezoluciju Parlamentarne Skupštine Vijeća Europe referiram cijelo vrijeme, na što se pozivam jer tvrdim da ta Rezolucija obvezuje sve demokratske parlamentarne sustave u državama članicama Vijeća Europe, a jedna od država članica je i Republika Hrvatska. I znam gledajući druge poslovnike o radu drugih parlamenata vidim da su ugradili te odredbe i stoga hoću reći da ono što mi tražimo kao opozicija u Hrvatskom saboru nije ništa drugo, nego ono što je zapravo zacrtano u toj Rezoluciji ono što bi trebalo biti nekakav temeljni, zajednički nazivnik za prava i odgovornosti opozicije danas u demokratskom parlamentu. Dakle, ne tražimo ni manje, ni više od toga. Ono što ima opozicija u drugim državama na to se pozivamo, smatramo da imamo pravo i u pravu ste. Ja očekujem da kolega Reiner pročita tu Rezoluciju i da mi tada kaže, istina je, to tamo piše, u pravu ste. Ali bojim se kada bi on to pročitao, tada bi vidio da sam u pravu, da govorim istinu, da to stvarno tamo piše i da Poslovnik koji predlaže nije na tragu teksta u Rezoluciji Parlamentarne skupštine Vijeća Europe, da nije nikakav demokratski iskorak nego korak natrag. I u tome je problem i zato kolega Reiner sada ne kaže da ja ne govorim istinu i da falsificiram činjenice, jer zapravo zna da sam u pravu.
Zahvaljujem kolega Podolnjak na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo 6 sati je prošlo, zvonila su zvona. Zora je puknula. Ono što sam kazao u 23 sata i 30 minuta kada sam bio sa flasterom na ustima i kada sam molio i pozivao predlagatelja da povuče ovu točku dnevnoga reda vrlo ozbiljnu točku dnevnoga reda. Kolega Podolnjak znam da ste se spremali, da ste involvirani u ovo. Vi ste stručnjak. Ovo je vaša profesija. Nisu poslušali i tada sam najavio da ćemo što se tiče Kluba Mosta, evo tu je Živi zid, da ćemo do jutra biti ovdje tj. do novoga radnoga dana od 9.30 kada smo i trebali početi sa ovom raspravom. Otpor je vrlo bitan, a otpor je vrlo bitan i pokazuje u biti kada je teror većine nad manjinom. Ovdje što se tiče parlamentarizma, teror većine nad manjinom u pokušaju zaustavljanja slobode govora dostignutih standarda slobode govora i ovaj Poslovnik je samo ono što želi trenutna većina koja je šutljiva. Jer predlagatelj gospodin Reiner ispred Odbora niti riječi o svim ovim primjedbama. Znači od 11 i 30, 23 i 30 i dočekat ćemo novo radno vrijeme u 9.30 i nastavit će se raspravljati o ovoj temi jer će doći naše kolege, davat će replike. Imamo pravo koristiti to jer je ovo preozbiljna tema. Ukidaju nam, ovim prijedlogom flaster Poslovnika sve ono što bi trebali imati saborski zastupnici po naređenju Andreja Plenkovića [[Upadica Brkić: Zahvaljujem.]] koji je naredio gospodinu Reineru, pa naravno i gospodinu Brkiću [[Upadica: Brkić: Zahvaljujem kolega Bulj.]] da ovo odrade.
Odgovor kolega Podolnjak. Izvolite.
Mi kao parlamentarna opozicija imamo na raspolaganju samo mogućnost govora ovdje. Dakle, ono je najjače … [[ne razumije se]] koje ima zastupnik u parlamentu da može slobodno govoriti i da ima određena dodatna prava koja imaju opozicije. Međutim, Poslovnikom koji se predlaže postaju neka nerazumna ograničenja koja se zapravo žele nametnuti zastupnicima. Primjerice ograničenje na tri replike tijekom rasprave o jednoj točki. To je doista ograničenje rasprave. Ja sam bio danas na, gotovo čitav dan na raspravi o Zakonu o najmu stanova u kojoj je bilo više od 20 ili 25 rasprava i pokušao sam zamisliti kako bi to izgledalo kada bih morao na početku rasprave razmišljati kada iskoristiti svoje tri replike kao tri džokera koja imate. Ja ne znam koje je uopće palo na pamet? Kada ćete to uopće pred Ustavnim sudom braniti logiku takvog ograničenja? Postoje rasprave o nekim zakonskim prijedlozima o kojima se ja neću uključivati i govoriti jer će to raditi netko drugi u ime Kluba. Ali tamo gdje sam zadužen u ime Kluba, gdje je tema koju dobro poznajem o kojoj mogu govoriti da mi netko ograniči na tri replike da moram paziti hoću li jednu potrošiti na predlagatelja koji se može i 10 i 20 puta uključiti u raspravu, u bilo kojem trenutku ima to pravo ali vi mu više ne možete replicirati. Čak i kada kaže nešto što je notorno netočno, pogrešno, uvredljivo vi mu ne možete replicirati više.
Zahvaljujem kolega Podolnjak na odgovoru. Sljedeća replika Ivan Vilibor Sinčić. Izvolite kolega.
Hvala vam predsjedavajući. Kolega Podolnjak, u svojoj raspravi dosta temeljito osvrnuli ste se na sve ove probleme s kojima se suočavamo već 6, 7 sati. Samo ovo vrijeme dakle i kontekst, prije svega kontekst u kojem se nalazimo sitni noćni sati, hitna procedura nakon cjelodnevne rasprave o vrlo bitnoj temi, temi koja je jednim dijelom svede na ideološku da nakon odluke rekao bih Plenkovićevog Vijeća prošlost o petokraki i pozdravu „Za dom spremni“, dakle, u toj jednoj ideologiziranoj hrvatskoj javnosti u sitne sate stavlja se ovakav jedan prijedlog da se što je više moguće makne od fokusa hrvatske javnosti i to zapravo pokazuje težinu parlamentarnog nasilja koje se ovdje vrši. Još jedna jako bitna stvar koja je spomenuta je upravo ta da kad Vlada predlaže zakon, a Vlada predlaže većinu zakona, u normalno vrijeme rekao bih, a oni od opozicije se stavljaju u sitne sate. Tako je recimo stavljen naš zakon o oporezivanju banaka ili zakon kolega Aleksića, ili sami ste rekli ustavni suci su stavljeni oko osam sati, predsjednik Vrhovnog suda je stavljen oko osam sati i niz drugih zakona. Dakle, predlagatelj ima beskonačne mogućnosti po pet minuta, a mi imamo samo tri replike. To je jedna strašna diskriminacija predstavnika Vlade, ministra, pa čak i premijera spram nama. Oni tu mogu držati monologe, napadati nas, a mi se ne možemo braniti. Dakle, to je totalna nepravda i protiv toga se treba boriti.
Zahvaljujem kolega Sinčić. Odgovor kolega Podolnjak, izvolite.
Dakle, kolega Pernar, kad govorimo o tim replikama, onda je činjenica da ne postoji jednakost oružja. Dakle, ako vama s jedne strane predlagatelj u bilo kojem trenutku može zatražiti riječ radi davanja obrazloženja i dodatnih objašnjenja vezanih uz zakonski prijedlog ali vi više nemate mogućnost njemu replicirati, postaviti pitanje, ukazati da govori nešto što nije točno, zatražiti neko objašnjenje. Vi zapravo to više nećete moći učiniti, niste u istom položaju. Sada jeste, svaki puta kada se predlagatelj zatraži riječ radi dodatnog obrazloženja vi ćete svaki puta moći zatražiti repliku i u svoje dvije minute se osvrnuti na ono što je rekao predlagatelj. Vi ste zapravo u jednakom položaju, ali to je relevantno za zastupnika opozicije, time se ne opterećuju zastupnici parlamentarne većine. Za njih je naravno relevantno ono što govori predstavnik Vlade i oni ne moraju replicirati oni će i onako u pravilu izglasati zakon kako ga predlaže Vlada. Ali ovo je važno za nas u opoziciji. I zato ono što kad kaže kolega Reiner, da su zastupnici jednaki formalno, to nije točno, jer ovaj institut replike je važan za zastupnike opozicije. I činjenica je da je zastupnici opozicije puno više koriste, ali zato što oni jesu dužni propitivati politiku Vlade, zakonske prijedloge. To nije funkcija parlamentarne većine, pa vidjeli smo danas u ovoj raspravi tko je propitivao zakon o najmu stanova. Opozicija.
Zahvaljujem kolega Podolnjak. Sljedeća replika poštovani kolega Tomislav Panenić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Podolnjak, slušajući vašu raspravu zapravo meni se postavlja jedno temeljno pitanje, da li će kroz ovaj skraćeni model kojega predlaže vladajuća većina zapravo doći do poboljšanja zakonodavnih rješenja koje donosi ovo tijelo naše zajedničko? U biti svjesni smo da nikada jedna samostalna priprema bilo kojeg saborskog zastupnika, pa čak niti kolektivno u okviru klubova ne može predvidjeti sve moguće probleme ili moguća rješenja koja se mogu pojaviti. I ove iteracije koje provodimo ovdje možda znaju biti iritirajuće čak i onima koji sa strane promatraju, međutim ovdje nekad stvarno puno znači kad jedan detalj iziđe u okviru kojeg se može raspraviti pa i ovo što ste vi zapazili da u jednom trenutku predlagatelj i predsjedavajući su postali jedno tijelo. To je već da kažemo nešto što treba zamijetiti. To mi ovdje koji smo bili nije nitko zamijetio osim vas. Možda bi to bilo irelevantno na kraju ali vidimo da i vladajući su razmotrili upravo vašu primjedbu i na kraju su i došao je evo sadašnji predsjedavajući pa da otklone takav. A zamislite sada u nekim rješenjima kojima donosimo, koji trebaju da kažem ne baviti se nama samima nego korisnicima koliko može značiti jedna kvalitetna rasprava koja nekad je ima i puno stvari koje nisu možda na pravi pogled relevantne, ali predlagatelj sigurno dobije brojne prijedloge. Prema tome, koje je vaše mišljenje upravo, da li će se s ovim smanjiti kvaliteta donesenih akata koji prođu kroz ovo naše saborsko tijelo. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Paneniću. Odgovor kolega Podolnjak. Izvolite.
Vidite, namjera je i to stoji u Prijedlogu poslovnika da se ovaj rad Sabora učini učinkovitijim, što znači bržim, da se rasprave smanje, da one vremenski kraće traju i da zapravo iz toga ne vidim kako bi sa takvim raspravama i sa manje replika kojima se baš propituje točno pojedini segment nekog zakonskog prijedloga ili nešto što se direktno traži kao objašnjenje od predlagatelja. I replika je funkcionirala kroz dvije minute upravo da se nešto specifično pita i nešto specifično traži u obrazloženju. A izlaganje u ime kluba su generalna izlaganja o biti zakona i temeljnim rješenjima. Pojedinačna izlaganja opet se koncentriraju na pojedine fragmente. Ali replike su se najčešće odnosile na one male finese zakonskih prijedloga i upravo se tu tražilo odgovor i objašnjenje nadležnog ministra. Ja se sjećam, koliko puta smo o važnim zakonima pitali predstavnika Vlade putem replika i bili u situaciji da predstavnik Vlade sjedi i ne odgovara niti na jednu repliku. Naprosto dali smo po 20, 30 replika primjerice o Zakonu o lokalnoj samoupravi, Zakon o komunalnom gospodarstvu, predstavnik Vlade je sjedio ne odgovarajući, a to nije njegova funkcija. On bi morao odgovarati na te replike. Na žalost, mi smo uskraćeni ali to ne pokazuje lošu prirodu replika, nego nesposobnost predstavnika Vlade da odgovara na njih.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Podolnjaku na ovom odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika Glasa HSU-a. … [[Upadica se ne razumije.]] Gospodine Bukarica, molim vas. Izvolite gospodine. … [[Upadica se ne razumije.]] Stanka je bila nakon izlaganja gospodina Podolnjaka su bile stanke. Nakon toga su bile replike i rekao sam vam kada ste tražili stanke da ćete dobiti stanke nakon novog izlaganja gospođe Anke Mrak-Taritaš. Izvolite gospođo Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane dame i gospodo. Ja često sa ove govornice ističem da sam arhitekt, da sam prostorni planer. Cijeli svoj studij dakle kada sam ja studirala u neko drugo vrijeme onda se nije koristio kompjuter i stroj kako je to danas, nego se crtalo ručno, tako da sam ja cijeli svoj studij crtala cijelu noć i uobičajena stvar je bilo da bi negdje oko 11, 12 sati navečer krenula crtati jer mi je tada bio mir i crtala do ujutro. U posljednje vrijeme u ovakve rane sate sam budna isključivo kada sam u nekim svatovima i kada su se žene djeca mojih prijatelja, a sada sam tu zato što je netko tako htio. Onaj koji je to htio zato što je mogao. Dakle, nema tu nikakve dileme. Nemojte okretati pilu naopako iz jednostavnog razloga što kada u dnevni red uvrstite točku POS-a za koju već znamo da će izazvati određeno zanimanje saborskih zastupnika iz razloga što unutra govorimo o demografskim mjerama demografskog oporavka, kada je iza toga Zakon o zaštićenim najmoprimcima odnosno o najmu stana i znamo da će to biti velika diskusija, najranije je ovaj Poslovnik mogao doći negdje oko 9 sati navečer, no međutim on je došao do ponoći i trajat će dokle treba trajati. Predlagač kada je govorio, govorio je u korist toga da ovaj Poslovnik da bi se dobila kvaliteta, da bi se dobila dinamika, da bi se dala važnost odborima, da bi se puno toga više dešavalo na odborima i da bi se tamo trebalo puno toga raspraviti, ja inače u ovoj sabornici zaista rijetko govorim o koaliciji HDZ-a i HNS-a, rijetko govorim i o onom čuvenom tvitu koji je bio u 3 ujutro, rijetko govorim i o situaciji koja je jednako tako nisam niti jedan jedini put ispričala priču jedna od stvari koja je bila izuzetno važna kada je formirana Koalicija HDZ-a i HNS-a prije nego što je izglasana Vlada izglasano je jednako tako u ovom Visokom domu voljom većine da se mene miče iz Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo. I od tada ja više nisam u Odboru za prostorno uređenje i graditeljstvo, jer sam očito tamo nekom smetala. Budući da nisu sve kolege tu ja ne bih imala ni problem da kažem kome sam smetala, ali budući da nisu sve kolege tu ja to neću reći. Smetala sam u tom odboru očito iz razloga jer sam imala nešto reći i vi dobro znate da ja i sa ove govornice kada je riječ o oblasti prostornog uređenja i graditeljstva bez obzira nikada su one stvari koje su dobro napravljene ne govorim o tome, a sve stvari koje su loše napravljene jednako tako govorim o tome. I ja sam sigurno da moje mjesto u Odboru za prostorno uređenje i graditeljstvo bi samo moglo podići kvalitetu rada toga odbora jer bi mogla postaviti određena pitanja, usmjeriti određene diskusija. Ali voljom većine ja nisam u tom Odboru. Prema tome, to samo govori u prilog tome dakle mi mijenjamo Poslovnik na način da prebacujemo dio poslova na Odbor što principijelno je Ok osim kada dođemo do stvarnosti. Volja većine će biti kako će odbori raditi, kad će se sazivati, što će biti teme tu, tako da ćemo u želji da dignemo kvalitetu rada na odborima zapravo cijelu kvalitetu smanjiti odnosno opet ćemo raditi ono što želi većina. Većina je željela i nije imala ni najmanje razuma raspravljati o ovome Poslovniku u ove kasne odnosno rane jutarnje sate i mi smo stvar doveli do apsurda. Mi se sada stvarno nalazimo u jednoj stvari apsurda kolege drijemaju sa ove strane, kolege drijemaju s one strane, svi su već nervozni, nekima je vruće, nekima je hladno, više nitko nikoga ne prati. Ja kada sam išla tu više nisam znala jel' imam stanku u ime Kluba ili raspravljam u ime kluba jer je takvo stanje. Hajmo biti pošteni i reći startali smo 1. ožujka u 9.30 to je ljudi moji bilo pred 22 sata, 21 sat mi smo startali. Ja sam tada imala sanku u ime Kluba gdje sam govorila o „Pozdravu za Dom spremni“ više ne znam koji je to dan bio. Bilo je jučer. Dakle, mi smo do toga doveli. A zašto? Samo zato što je netko to mogao, zato što se netko tvrdoglavio, zato što je rekao ja mogu i vi ćete o Poslovniku raspravljati onda kada ja hoću. E, pa mi smo pokazali da se i to može pretvoriti i neke druge situacije. Nisu neuobičajene ovakve situacije. Ovo je malo neuobičajena, ali ja se sjećam kada sam ja bila ministrica, ja sam kao ministrica uvijek dolazila u Sabor. Nisam dolazila samo kad je možda bili amandmani, ali sam uvijek dolazila sa svojim zakonima jer cijenila saborske zastupnike i bilo mi je važno što će oni reći. Iza mene je trebao doći u kasne večernje sate, tada se raspravljalo u kasnim večernjim satima i bilo je 10 navečer, i jedan drugi ministar, koji je bio na koncertu. I onda su kolege međusobno imale replike jer se zapravo čekalo vrijeme da dođe ministar. Dakle, to su instrumenti, koji su uobičajeno u jednom parlamentu koriste. No, međutim, ono što su ključne zamjerke, u ovoj izmjeni Poslovnika ima nekoliko tema. Ja bi se s nekim temama složila čak bi bila i spremna oko nekih tema i da su samo one ostale i glasati. Jedna tema su ove nesretne 3 replike. Ljudi moji ja kada sam išla tu, sam razmišljala koliko sam ja ono tražila, koliko sam ja sudjelovala u stankama u ime kluba 3 ili 4, pa sam nabrojala 3 ali morala sam razmišljati. Dakle, svatko od nas saborskih zastupnika će razmišljati jesmo na 2 replici, jesmo dali 3 replike, jel možda imamo još pravo na jedno. A tko će evidentirati koliko smo im replika dali, ove kolege tu. Dakle, vrijeme se evidentira tamo, te replike evidentiramo tamo, dakle, ili moramo doraditi ovaj sustav, pa da onda imamo tamo evidentirano koliko je od pojedinaca od nas dalo replika ili će još morati tu sjediti netko, tko će evidentirati, koliko je ko od nas dao replika, da ne daje možda jednu više. Ljudi moji kad nešto se radi, onda se treba razmisliti zašto se radi. Zašto se ovo radi? Zato što to nije niti predlagatelj niti krio. Rekao je ljudi moji, tu u Saboru ste vi stvar doveli do apsurda, to mi prije nikad nismo imali, tu se stalno daju replike, replike se evidentiraju ko i bilo koja rasprava, jednako tako tražite stalno stanki u ime klubova i ajmo mi to smanjiti. Stanke u ime klubova od 1 do 2 pa ko stigne, stigne, a tko ne, ne, a replike po jednoj temi 3 replike. I to je bila želja da se zapravo ušutka oporba. No, međutim, dakle, nije ovdje tema izmjene i dopune poslovnika. Ovdje je tema da su vladajući zamislili idealnog zastupnika. I oni od nas hoće stvoriti idealnog zastupnika. Mene možete staviti u sobu, sa strunjačom, da moram skakati u vis i reći da moram skakati u vis ne znam koliko. Nakon 3 g. kad dođete ja ću skakati u vis, točno onoliko koliko sam i pred 3 g. kad ste mi i stavili. Što vam ja hoću reći? Mi smo takovi kakvi jesmo. Jedan diskutira na jedan način, drugi na drugi način. Jedan je na svom obraćanju, na se obraća ne znam bezobrazno, drugi se obraća na malo drugačiji način. I ovom izmjenom Poslovnika, nećete vi nas promijeniti. Prema tome, nema tu idealnog zastupnika, zastupnik se bira na izborima. Ja sam recimo voljom birača, ne voljom stranke u kojom sam bila nego voljom birača u 2, mene je ovo 2 saziv, dakle, onaj saziv, koji je trajao godinu dana i meni je drugi saziv. Ja sam 2 puta ušla sa 8 mjesta u Parlament voljom birača i preferencijalnim glasovanjem. Prvi put, nitko od nas nije imao pojma što to znači. I to na terenu nije bilo jednostavno. Drugi put smo već nešto malo više znali što to znači. Prema tome birači nas biraju i nitko ne može stvoriti idealnog zastupnika i reći biračima kakvog idealnog zastupnika trebaju birati, da bi onda većina bila zadovoljna kako taj oporbeni idealni zastupnik u Saboru radi. Mi radimo svatko na svoj način. Netko će ovu govornicu, koristiti da govori o temi, drugi će ju koristiti da tema bude prvi i zadnja rečenica, da između govori o svemu drugom. No, međutim, u životu postoje nekoliko zakonitosti. Ako, vi zaključite da je nekakav nered, pa taj nered želite dovesti u red, ne možete ga dovoditi neredom. Ovo što su vladajući u ovom trenutku napravili, oni su napravili nered. Oni su rekli o poslovniku ćete raspravljati kad mi odlučimo da ćete raspravljati. Mi ćemo vam dati neke noćne termine, pa nikoga nećete zanimati, pa govorite što hoćete, a zapravo ne zanima, da vam budem iskreni vladajući ni mi njih šta mi govorimo, jer oni točno znaju što su u poslovnik željeli staviti i točno to će izglasati. Ja tu nemam nikakvih dilema, eventualno ako je netko na putu i bolestan, onda će biti 77 ruku, u protivnom će biti 78 ruku. To je saborska većina koja će uredno izglasati ovaj poslovnik. Ono što mi cijelo vrijeme trebamo inzistirati i trebamo govoriti s ove govornice, što je problem u ovom poslovniku, a problem je oporba nema puno alata. Jedan od alata je riječ, riječ govori, ja moram priznati da sam se u životu uvijek užasno loše osjećala kada bi došla ujutro na vrijeme u školu i kada bi došao profesor i rekao svi kasne. To smo čuli mi koji smo došli na vrijeme, nisu čuli oni koji kasne. Jednako tako, kada predlagač kaže, mi smo radili izmjenu poslovnika, da natjeraju zastupnike, da se pripremaju za izlaganje ili u ime kluba ili pojedinačno. Kada ja ti čujem, ja bih najradije skočila tom tko govori, iz razloga što ja čitam, ja se pripremam, ja vam neću izači za govornicu, a da prije toga, materijal kojim radim, nije izgledao ovako, sav išaran i gledala što je prije, što je dalje. Imam tamo 2 teke ispisane i pripremati ću se i dalje. Vi meni možete ukinuti stanku i ukinuti sve što hoćete, ja ću se pripremati i govoriti jel je to alat. Kroz taj alat ukazujemo i ne ukazujemo svaki put zato što smo zločesti zato što smo oporba, nego zato što nam je stalo. Zakon o komunalnom gospodarstvu, to je radilo ministarstvo kojem sam ja do nedavno bila na čelu, a prije toga dugi niz godina radila. Meni je bilo kad sam pročitala taj zakon, da tamo nekom kažem, ljudi moji, šta ste radili, koji cirkus činite od jednog normalnog zakona. I šta je rezultat toga bio? Bio je jedna zaista ozbiljna rasprava i ja moram reći da načelnici i gradonačelnici koji su bili od vladajućih su bili čak i u odnosu na taj zakon puno žešći nego što bi možda i bili neki od oporbe. Došli smo do glasanja, nije trebao nitko ni reći, mi smo znali kako će glasati. A ono što trebate, ja to nekoliko puta kažem, dajte samo slušajte ono što govorimo. Samo dio od toga slušajte, dio toga ugradite. I mi ne govorimo samo zato da bi bili zločesti, da bi koristili ne znam, da kažemo da ovo ili ono nije dobro. Nego zato što hoćemo da u ovoj zemlji bude nešto bolje. I zašto govorimo o Poslovniku? Kao prvo, svaka akcija izaziva reakciju. Pa ako vi nas natjerate da moramo raspravljati u ove kasnonoćne, ranojutarnje sate, mi ćemo raspravljati, pa ćemo raspravljati do kad treba. I raspravljat ćemo jer to nam ne možete oduzeti. Ne možete nam oduzet riječ, ne možete nam oduzeti da dođemo tu i ne možete nam oduzet da govorimo. Jednako tako, sve ono što se skriva iza ovih izmjena i dopuna Poslovnika se zapravo skriva jedna druga činjenica. Mi vama idemo na živce. Idemo vam na živce zato što se javljamo u ime klubova i idemo vam na živce zato što imamo replike, idemo vam na živce zato što nešto imamo za reći, još vam više idemo na živce kad točno kažemo ono što treba reći u trenutku kad to vama ne odgovara. I budući da vam idemo tako strašno na živce, onda ste vi odlučili Poslovnikom smanjiti mogućnost govorenja oporbi. E, sad. Kad se bilo koji propis radi, pa se rade izmjene i dopune imate postojeće stanje gledate i gledate što što vam je konačni cilj. Konačni cilj je bilo smanjiti utjecaj oporbi i govorenja oporbe. No, međutim ćete sebi stvoriti problem. Ja sam vam tu rekla samo jednu malu činjenicu. Činjenicu tko će evidentirati tko je od nas davao tri replike. Morat ćete imati još jednog ovdje koji će evidentirati jer to se gore ne može. Pa će taj morati cijelo vrijeme voditi računa tko je dao, pa će netko otići, pa će se drugi vratiti. I to će sigurno izazvati novi niz i stanki, odnosno tražit ćemo i ono što ćemo moći, bez obzira što ćemo govoriti pola minute povreda Poslovnika i ostalog, to će izazvati novi val neprilika. Jednako tako, svi parlamenti u svim parlamentima zaista ima mogućnost izlaganja mimo dnevnog reda i ne vidim niti jednog razloga zašto to niste mogli ostaviti da bude srijeda i četvrtak ujutro u 09,30 do 10,30 umjesto od 1-2, petkom iza glasanja i to bi bilo neusporedivo bolje i to bi bilo na tragu onog da nam je do demokracije stalo. Ova izmjena i dopuna Poslovnika je na tragu toga da vam do demokracije na žalost, nije stalo. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Anki Mrak-Taritaš. Određujem stanku do 6. Izvolite kolega Bauk.
Obzirom da je kolega Maras tražio stanku prije skoro sat vremena. U međuvremenu se izmijenila situacija, pa ja ne bih pričao o junacima parlamentarizma nego o aktualnoj političkoj situaciji. Molim vas da to uvažite.
Hvala lijepo. Znači, vi u ime Kluba. Hvala lijepo. Određujem stanku do 6 sati i 50 minuta. STANKA U 6,35 SATI. Idemo na replike. Poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Pa kolegice, evo, u ovome flaster Poslovniku o kojem cijelu, znači od 23,30 jučer o kome pričamo i u biti, pokazali smo većini ovaj put da neće lako terorizirati manjinu. Donijet će oni Poslovnik-flaster, ali će upamtiti ovaj dan. Upamtiti će ovaj dan, to sam rekao u 23,30, ovo ste vi i ponovili, kad sam držao flaster jednu minutu ovdje na svojim ustima i rekao do zore dočekat ćete novi radni dan i kad sam od njih tražio ispred Kluba da prekinu sjednicu i da krenemo danas u 9,30, nisu htjeli jer su htjeli ovaj dokument provući isključivo i samo bez rasprave i bez javnosti. Ali bit će im ovo još više u javnosti. U biti obio im se, vratio im se bumerang u prsa. Da li su junačka ili ne junačka to će procijeniti predlagatelj, gospodin Reiner koji je inače i vitez od Jeruzalema, Kristova groba, pa očekujem da progovori o ovome, jel sad se narod budi i želi bi čuti što se događalo u parlamentu. Što se događalo od … [[Govornik se ne razumije.]] vitezova švedskih stolova. Pa neka se jave, gdje su? Nikad se ne smije dozvoliti demokraciji da većina terorizira manjinu, a poglavito nećemo dozvoliti da se ukine i zabrani sloboda govora, bez obzira na ovu trgovačku koalciju koja će izglasati ovaj Poslovnik. I zbog toga, ovo je jaka poruka većini.
Zahvaljujem kolega Bulj. Odgovor. Kolegica Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Kolega Bulj, bilo bi i meni nešto jednostavnije da ste najavili da će se raditi cijelu noć. Pa bi onda ja, nakon što sam raspravljala u ime Kluba o zakonu o najmu stanova, možda ipak otišla do kuće odmoriti se, pa dočekala ovaj svoj termin. Ali, šalu na stranu. Ono što imate priliku kao i vi i ja vidjeti, malo otvorite portale, pa kaže: cjelonoćni cirkus u Saboru. Pa nije taj cirkus zato što smo mi to htjeli. Taj je cirkus zato što ste na to prisiljeni. Dakle, to je klasična priča u kojoj većina kaže, pa mi nema potrebe da raspravljamo o Poslovniku. Mi smo u Poslovnik stavili točno ono što smo htjeli, imamo točne odredbe onakve kakove smo htjeli. Mi imamo taj komoditet, dovoljan broj ruku. Mi ćemo te ruke angažirati i još se nije desilo da u podne, kada je glasanje nije dovoljan broj ruku bio, eventualno ako je netko na putu, a u posljednje vrijeme ne može nitko ići petkom ni na put da slučajno ne bi bilo, ako je tu glasanje. Dakle, imat ćemo dovoljan broj ruku, dovoljan broj ruku će biti. To je točno ono što hoćemo izglasati ćemo si izglasat. No, međutim, uvijek i u životu, ja imam dva sina i uvijek sam ih odgajala na način, nikad ne ideš na slabije od sebe. Probaj se izboriti, pa ići s onim jačim na sebe, pa ako tu možeš dobiti, onda si nešto napravio. Jednako tako, znate, kad se netko odluči tvrdoglavit. Hrvatski narod je stvarno poznat po tom tvrdoglavljenju, pa možemo se i mi tvrdoglavti do kad treba i pokazati da nam nije problem cijelu noć biti ovdje, da nam nije problem raditi, a što se tiče stanka u ime klubova, ima sasvim dovoljno tema, pa koliko god stanka treba, toliko ćemo si tema otvoriti. No, međutim, Poslovnik je važan. Važan je iz jednostavnog razlog i to mi cijelo vrijeme govorimo. Naš alat je govor. Mi nemamo za rad nekakav drugi alat nego što je govor i ako nam to uzmete, uzeli ste nam alat rada.
Zahvaljujem kolegici Mrak-Taritaš. Slijedeća replika. Poštovani kolega Nikola Grmoja. Izvolite.
Poštovana kolegice Taritaš, dobro ste rekli. Mi ovo nismo tražili. Mi smo u 11,30 molili vladajuću većinu da nakon cjelodnevne rasprave o važnom zakonu, prebace također važnu raspravu o izmjenama Poslovnika za današnji dan. Nisu željeli pristati na to jer im je namjera bila da javnost ne prati tu raspravu i namjera im je bila da što manje zastupnika sudjeluje u toj raspravi. Nisu računali na našu izdržljivost, na naš inat i rekli smo im, bez obzira na ono što ste naumili, ova rasprava i ova tema dočekat će jutro, dočekat će novi dan. Kako sada stvari stoje, evo javio mi se i kolega Aleksić. I on će stići na pojedinačnu raspravu, kako stvari stoje, ova rasprava bi mogla potrajati do iza podne. Ova rasprava bi mogla potrajati i ono sve što ste namjeravali da javnost ne zna što činite, da uskraćujete slobodu govora saborskim zastupnicima, da smanjujete vrijeme za replike, da stanke mičete i smanjujete mogućnost za stanke, da ne ostavljate mogućnost oporbi da može sazvati tematske sjednice odbora, pa naša kolegica Ines i kolega Tomislav koji su imali najaktivnije odobre to više sada neće moći bez vaše dozvole. Sve će to sada javnost znati. I ovo je jedna velika pobjeda oporbe. Ja se zahvaljujem svim kolegama zastupnicima koji su izdržali ovdje noć, kolegama iz SDP-a, kolegici Anki Mrak-Taritaš, kolegama iz Živog zida, svima naravno svojim kolegama iz MOST-a koji su izdržali cijelu noć da bismo pokazali javnosti što HDZ namjerava.
Zahvaljujem gospodinu Grmoji. Odgovor kolegica Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi kolega Grmoja. Znate na inat se uvijek odgovara još većim inatom. Na tvrdoglavljenje uvijek možete odgovoriti još većim tvrdoglavljenjem. U jednom trenutku ne znam više u koje vrijeme ja sam rekla probajte si zamisliti ono brvno i dva ovna. To se je sad desilo. Vi zapravo na to što se od nas tražilo da imamo raspravu o Poslovniku i da je probamo ubrzati, da to bude gotovo tamo negdje do dva, tri, da završimo priču dobilo se da smo raspravljali cijelu noć i sigurno dovoljno je da svi ovi kolege dođu i da rasprava bude ne samo do podneva, nego i iza podneva. Zaboravili ste, svaki klub još ima pravo završne rasprave od 5 minuta. I to ćemo pravo iskoristiti. Zamislite pa iskoristit ćemo iz jednostavnog razloga, dakle naš alat je naša riječ. Naš alat je govor. Sad zamislite da vi nekom tko uređuje živice kažete evo ti posao uređivanja živica, no međutim škare sa kojima to režeš možeš koristiti samo od 10 do 11. Prije toga možeš raditi sa nekim malim škaricama i ovako i iza toga isto tako. Dakle, mi o tome govorimo. Dakle i u nekoliko navrata smo rekli u ovom Poslovniku i ovim izmjenama ima niz stvari koje su prihvatljive, koje je tako trebalo napraviti, gdje je trebalo napraviti zanimljiviju raspravu, propulzivniju raspravu, o tome da se zapravo puno toga dešava i mi bi se tu složili. No međutim, ima nekoliko stvari na koje smo upozoravali kad smo u medijima čuli za što će biti izmjene i dopune Poslovnika, kad smo imali prilike i mi vidjeti i davati primjedbe i ja ne razumijem, ne razumijem vladajuće i to njihovo tvrdoglavljenje. To vam se uvijek obije na glavu u konačnici.
Zahvaljujem kolegici Anki Mrak-Taritaš na ovom odgovoru. Kolega Bulj javio se za riječ, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. U ime kluba MOST-a tražim stanku od 10 minuta. Tema trenutna politička situacija u Republici Hrvatskoj.
Kolega Bulj zahvaljujem. Znate jako dobro da tek nakon izlaganja sljedećeg možete dobiti stanku, tako da kad završi slijedeće izlaganje onda ćemo razgovarati o stankama. Nastavljamo dalje. Replika poštovani kolega Ante Pranić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvažena kolegice. Drago mi je da smo iskoristili sve naše opcije, da smo doveli ovu raspravu ovo jutro i da ćemo je dovesti iza podne. I kad nepravda nastoji postat zakon otpor postaje dužnost i apsolutno mi je drago sa drugim zastupnicima tu iz MOST-a, SDP-a, GLAS-a, Živog zida da smo dočekali zoru iako mnogi nisu to očekivali. Nije više zora, već je dan. Kao što ste sami rekli u raspravi ograničava se tri replike, smanjuje se trajanje replika, ukidaju se stanke. To ništa drugo nije nego kad bi jedno cjelokupno nazvali riječi ograničava se pravo govora svakog pojedinca od nas. I jasno mi je zašto je to intencija većinske stranke HDZ-a u ovom savezu, odnosno u Vladi. Ali nije mi jasno da njihovi koalicijski partneri koji se zovu narodnjaci, koji se zovu liberali to dopuštaju. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Praniću. Odgovor kolegica Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo. Da krenem odozada. Doći ću do početka. To morate pitati koalicijske partnere. Dakle, kad ulazite u neku koaliciju onda postoji koalicijski sporazum i pretpostavka je da postoje neke stvari koje su koalicijskim partnerima važni i na tim stvarima koalicijski partneri vode računa da tome tako bude. Ja sam bila ministrica u jednoj koalicijskoj Vladi i točno znam da smo imali neke stvari koje su nama bile važne. Recimo kad je išlo primjera radi je kolega Linić koji je u tom trenutku bio ministar financija, je išao sa zakonom na porez na nekretnine. Mi smo bili jako protiv toga. Napisali smo zašto smo protiv toga i taj zakon dalje nije išao, odnosno koalicijski partner je uvažavao sve argumente koje smo mi rekli. Istina bog kolega Linić se nije sa mnom jedno tri mjeseca razgovarao, ali kasnije se i on smirio pa je to sve zajedno palo u zaborav. No međutim, da se vratimo na temu ovog Poslovnika. U ovom Poslovniku imate tu jednu vrlo neobičnu odredbu gdje će svatko imati pravo u raspravi imati tri replike. Zašto je tri? Iz nepoznatih razloga, moglo je biti pet, a moglo je biti možda i jedna. Možda je moglo past na pamet imaš pravo na jednu repliku. Bit će vrlo zanimljivo pratiti te tri replike. Kao prvo svatko od nas će ipak nekako za sebe uspjeti otpratiti da li da tri replike. Morat će pritom ciljati da li na početku, da li u sredini, da li na kraju, malo pogledat kako su klubovi i sve ostalo. No međutim, meni će biti puno zanimljivije pratiti kako će to se organizirati. Tko će tu sjediti? Tko će bilježiti? Čime … [[Govornik se ne razumije.]] onako veliku tablicu svih saborskih zastupnika, pa će crtice pisati, jer za razliku od toga, što vrijeme možete pratiti, što ove neke druge stvari, možete pratiti, tim više što saborski zastupnik izađe pa se vrati, biti će vrlo zanimljivo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Mrak Taritaš. Idemo na sljedeću repliku, poštovana kolegica Ivana Ninčević Lesandrić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Taritaš, rekli ste u svom izlaganju, nešto što zapravo sad najbolje razumijem, kad ste izlagali, rekli ste kako u ove ure više ne znamo ni tko traži replike na stanku, ni ko u ime kluba, ni tko drži stanku, ni tko govori u ime kluba, tako ni ja više ne znam kome odgovorim niti o čemu više pričamo, ali drago mi je da smo do ovih sati ovdje. Jer, ovaj, vrlo mudri, nazovimo ga način, na koji su htjeli, zapravo u zadnji čas, podvaliti nam ovu točku, ostaviti u kasne sate, računajući da je zapravo nećemo raspravljati dugo. Drago mi je da smo ostali tu, raspravljali i da smo im pokazali da su se ipak malo preračunali, jer nisu računali da se u ovom mandatu okupila jedna poprilično tvrdoglava ekipa. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Ninčević Lesandrić, odgovor kolegica Mrak Taritaš.
Hvala lijepo, zaista, nakon što imate rasprave u ime kluba, pa nakon što imate niz stanki, pa kad dođete tamo, morate se sami podsjetiti jel ste došli raspravljati u ime o temi ili ste stanka u ime kluba. I ako je stanka da ne ispadne da ne ispadne da je nešto što je bilo prije pa sad. Tako da tu već sad postoji malo problemi i ja to razumijem. Ja neću ni govoriti o problemima koji će biti kada dođu naši kolege koji dođu svježiji, naspavani, istuširani, pa ne daj Bože sjednu negdje blizu nas, ne preporučamo da baš blizu sjedne među nas, koji ćemo biti tu 24 sata i to 24 sata vidjeti van kroz prozor. Ali, vrijedilo je. I ja to, i vrijedilo je, vrijedilo je iz razloga, što to pokazuje nešto u kontekstu demokracije. Demokracija se uči. U tome se može i nekad pogriješiti. Ali, bazično, većina je većina, ima taj komoditet, da zaista sve što hoće provesti, može provesti, da može cijeli dan raspravljati o Zakonu o komunalnom gospodarstvu, da ne valja, da je ovakvi, onakvi ovo ili ono, i da na kraju glasa za njega. No, međutim, zaista na ovaj način, ja bih rekla čak i ponižavati manjinu i reći, tako je sve jedno, raspravljati se i vi koliko hoćete, mi ćemo i ovako i onako donijeti ono što mi hoćemo. To jednostavno za demokraciju i za procese nije dobro. Svatko će se normalni pitati zašto, zašto to rade? Zašto maltretiraju? Zašto neke stvari ne naprave da bude jasnije, transparentnije, jer to samo zapravo, može u konačnici, dovesti boljim nekim stvarima. Kad ovako idete, to vam se uvijek, život vas nauči, kad idete ovako ekstremno, kad idete sa nožem, kada idete sa sjekirom, kada idete grubo, to se uvijek vama vrati nazad, stoga ajmo biti, živi bili pa vidjeli.
Zahvaljujem kolegici Mrak Taritaš. Sljedeća replika, poštovani kolega Ivan Pernar. Izvolite.
Uvažena gospođo Taritaš, postojao je razlog zašto su oni raspravu o ovako važnoj temi, odnosno, Poslovniku gurnuli u noć, pa zato jer su očekivali da se neće tijekom dana o ovim temama raspravljati, zato jer su očekivali, da će iskoristiti, ajmo to slikovito reći tajming, jer nisu očekivali jedinstvo oporbe, nisu očekivali spremnost oporbe i nisu očekivali upornost i tvrdoglavost oporbe. Mi smo im danas pokazali, da je njihov pokušaj da nas ušutkaju, bio jalov, da je bio neuspješan i da im nije prošao. I mi ćemo svaki puta se suprotstaviti ovom pravnom nasilju, jer ovo što se događa, da se ovakva tema, koja je bitna, ne samo bitna za jednu temu, ovdje se ne radi o jednoj temi, reguliranje poslovnika zapravo tiče se svake teme. Ovo je najvažnija tema, jer ona regulira sve ostale teme. Mi smo im pokazali da ne mogu sakriti ono što rade, ne mogu sakriti da žele desetkovati vrijeme za raspravu, likvidirati replike, likvidirati stanke, pokazali smo im čvrst stav. Želim vam se zahvaliti na zajedništvu u ovim svim satima i ova rasprava će trajati još satima, to ćete vidjeti i sve one argumente koje HDZ pokušao sakriti od javnosti mi ćemo ih ovdje razmotriti i ogoliti. I nećemo odustati. I ja ovom prilikom poručujem HDZ-u, mogli ste dame i gospodo staviti u jutarnji termin, ionako bi o njoj raspravljali ujutro kako god se okrenulo, bez stanki, jedino se ne bi ovako razvuklo sve, kao zla godina, kak se ono kaže. Hvala.
Zahvaljujem kolega Pernar i uzdravlje. Odgovor kolegica Mrak Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Pernar, inače se kaže istina. I uzdravlje i istina, to što ste rekli. Znate mi smo u ovom sazivu sabora već imali neke situacije. Ja se sjećam priče, odnosno, situacije koja je bila kada je ministrica regionalnog razvoja, išla sa strategijom regionalnog razvoja i isto je bila u neke kasne večernje sate u 9 odnosno, u 10. Ja sam tada molila i predsjednika Kluba HDZ-a, molila sam da probaju, nek to stave za drugi dan, jer je bilo riječ o jednom izuzetno važnom dokumentu. Bilo je riječ o dokumentu koji je dobar, bilo je riječ o dokumenti, koji smo čak htjeli i afirmativno. No, međutim, znate tvrdoglavljenje je tako jedna zgodna priča i onda baš je to trebalo biti u 10 navečer i nekako je trebalo proći ili ispod radara ili ispod svjetla javnosti. Ne treba to uvijek tako gledati. Vi često možete od neku temu koja u startu izgleda nezanimljiva, napraviti zanimljivi a jednako tako zanimljivu temu možete i ubiti. No međutim, mi cijelo vrijeme govorimo kao što je rasprava kad smo imali ovaj famozni lex šerif ili kad smo imali raspravu o Zakonu o komunalnom gospodarstvu izazvala veliku raspravu u Saboru, zašto? U ovom Saboru sjedi puno načelnika i puno gradonačelnika. Njima su ti zakoni izuzetno bitni jer temeljem tih zakona oni rade, a nešto što je nama kao saborskih zastupnicima bitno je Poslovnik i logično da o tome raspravljamo, logično da o tome želimo nešto reći i logično da želimo upozoriti i zapravo mi s ove strane samo upućujemo zov vladajućima, dajte nas barem na neke stvari poslušajte, bit će nam lakše svima zajedno.
Zahvaljujem kolegici Mrak-Taritaš na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Tomislav Panenić, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice Mrak-Taritaš, definitivno sada pitanja koja se mogu otvoriti u ovo jutarnje vrijeme zapravo kao i ovaj novi dan. Znači otvaramo zapravo jednu novu priliku vladajućima da zapravo shvate da ovaj naš trud, zalaganje, vaše zalaganje koje ste pratili u ime vašega kluba, stalno ste bili s nama, nekako se osjećamo ovdje nas je više pa nekako raspodijelimo, vi ste nas pratili sami, znam koliko je napor i trud da zapravo pokažete da postoji potreba da se čuje glas. Da se taj glas prenese. I ono što ste i u svom izlaganju i navodili zapravo su poruke koje će jednoga dana i ova većina kada bude u opoziciji, sigurno shvatiti da nisu napravili dobar posao sa ovim potezom. I ključno je sada razmišljanje kako ako ima nas klubova više, ovdje iz SDP-a, iz vašega kluba, iz našega kluba, Živi zid je ovdje, kako da prenesemo jednu klubu vladajućih jer vidimo HNS-a nema. Znači, to nije njihov prijedlog, njih taj prijedlog ne zanima. Oni trpe a znamo da ukoliko bi došlo do novih izbora da oni sigurno ne bi imali ni štete jer ne bi ih bilo s nama. Znači koga nema onda njega to ni ne zanima tako da oni se zapravo povinovali većini, njihovoj vladajućoj koaliciji i ne traže uopće niti razgovaraju o potrebi koja bi se mogla stvoriti u budućem vremenu. I zato cijeneći vaš napor, ono što je svakako bitno da se ta poruka i nastavi i da taj utjecaj koji imate prenesete i vaše bivše kolege jer sigurno dijelite još puno toga zajedno što može pomoći u budućem vremenu. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem, kolega Panenić. Odgovor kolegica Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Panenić, dakle zaista je već rano, krenuo je novi dan za istinu, i svi smo koji smo cijelu noć ovdje i umorni i malo nam je i koncentracija pala ali meni nije pala dovoljno koncentracija da bih o bivšima rekla bilo što ružno. O bivšima sve najbolje i ja to sebi zaista neću dopustiti jer kad bih o kolegama s kojima sam ja zajedno bila, govorila nešto ružno, ja bi se tu loše osjećala i imala osjećaj da to govori i o meni nešto, ja to neću činiti i nisam činila do sad. Neću činiti ni nadalje. Ja moram priznati da je meni na emotivnoj razini neke stvari teško vidjeti ali život ide dalje, pa svaki ide svojim putem. Mi smo odlučili ići jednim drugim putem, imamo novi stranku koja se zove Građansko Liberalni Savez, skraćenica je GLAS, nastojim zaista biti i znate, imate onako jedan dobar osjećaj da ste dosljedni pa da ste dosljedni u onom što radite, da ste dosljedni u onome što govorite i to vam onako da jedno zadovoljstvo, jedan dobar osjećaj u životu. No međutim evo mi cijelu noć govorimo i kad vi podvučete nazivnik bez obzira, znate često govore oporba je ovakva, onakva, razjedinjena, nema koalicije u oporbi, oporba su i kolege Neovisni za Hrvatsku i kolege iz Živog zida i mi i SDP, dakle imamo različite ideje. No međutim Poslovnik nam je svima važan jer Poslovnikom vladajući nama ograničavaju naša prava i nema tu dileme. Meni je žao što je kolega Podolnjak kad je govorio u raspravi u ime kluba, ta rasprava u ime kluba je bila odlična jer je ona zapravo govorila o temeljima demokracije, govorila je o tome što u jednoj parlamentarnoj demokraciji u kakvoj smo mi, što znači većina, što znači manjina, koji je utjecaj manjine. Bilo bi dobro, mislim da je netko snimio tu raspravu, ta rasprava bi bila i edukativna i za saborske zastupnike da malo vidimo gdje smo, što smo i kako.
Zahvaljujem kolegici Mrak-Taritaš. Nadam se da ćete slijedeći odgovor kompenzirati vrijeme. Slijedeća replika, poštovana kolegica Ines Strenja-Linić, izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Bila je ovo duga noć ali smo jasno dokazali da nismo jalova oporba zato što smo uspjeli u Hrvatskoj prenijeti poruku koja je bila bitna, možete sutra imati dovoljno ruku, izglasati ovakav Poslovnik, danas, ali smo upozorili javnost kakav je taj Poslovnik. Da je to bilo u nekakvoj popodnevnim, nekim normalnim terminima rasprava, možda bi prošlo i možda bi sve to tako prošlo ispod radara. I samo jedan medij, odnosno jedna novinarka Krajač se ismijava i kaže o čemu su noćas saborski zastupnici pričali, da li o plaćama, da li o gospodarskom rastu, o demografskoj obnovi, ne, pričali su o sebi samima. Svi drugi mediji kažu, vide da se borimo noćas za slobodu govora, borimo se pravo da se ne ukine ono zbog čega smo ovdje i izabrani da govorimo o problemima koji su u Hrvatskoj, da otvaramo teme. Bilo bi bolje da ste završili tu priču u neko normalno doba, svi mediji su danas upozoreni i sve naslovnice bukte o tome što se ovdje noćas dešavalo. Borili smo se, opozicija se borila za poziciju, za situaciju da možemo govoriti u hrvatskom Parlamentu o temama koje sami izaberemo, o tome da možemo imati repliku, o tome da možemo sazvati tematsku sjednicu i progovoriti o onome što je bitno za hrvatsku, a ne samo što većina smatra da je bitno, a to je određeni zakoni gdje dođu ili deponiraju glas i prođu, da možemo imati aktuelno prijepodne gdje ćemo svim ministrima moći postaviti pitanje, ne koja si oni sami sebi napišu, nego i mi da imamo mogućnosti da im postavimo pitanje. To se noćas dešavalo i to će mediji prenijeti. Bilo bi bolje da vam je to bilo odrađeno u neko drugo doba, prošlo bi puno nezamjetnije.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Strenja-Linić. Odgovor. Kolegica Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo. Upravo tako, kolegice Strenja-Linić. U životu radite neke stvari, neki put vas razumiju, neki put vas ne razumiju, neki put kad napravite i neku dobru stvar će netko to krivo shvatiti. No, međutim, jako je važno da u tome što radite se vi dobro osjećate. Da znate da ste nešto dobro napravili. Da znate da ste nešto napravili za određenu koristi. Dakle, mi smo to napravili. Mi smo tu pokazali kako se stvari mogu dovesti do apsurda. Što kad su odlučili ukinuti stanke, da mi koristimo još taj instrument koji imamo i doveli smo to do apsurda. Stvarno smo doveli do apsurda, ali samo da pokažemo što vladajući čine ovom Poslovniku u smislu demokracije. I ono što cijelo vrijeme govorimo. Znate, vi imate, bez obzira kako radite različite alate. Imate ovaj ili onaj alat. Naš alat je ovo tu. Naš alat je ova govornica, naš alat je ovo mjesto i kroz taj alat mi kroz replike ukazujemo da u nekom Zakonu nešto nije dobro, ukazujemo da nešto treba promijeniti. Ja bez obzira na sve zajedno nisam dugo u politici, relativno sam kratko. No, međutim, je moj put bio dosta buran, pa onda ja imam isto osjećaj da sam duže nego što zaista jesam. Između ostaloga, kad sam slušala iskusnije kolege, oni su mi rekli slijedeće: važno je puno puta ponavljati. I kad vi mislite i kad mi mislimo da smo to već ponovili 10 puta ili 15 puta, uvijek će biti netko koji nije čuo ili netko tko je krivo reagirao. Stoga, oduzeti saborskim zastupnicima riječ, a i oduzeti saborskim zastupnicima oporbe riječ, to znači da vladajući žele da ta oporba uvijek bude oporba i da nikad nema mogućnost da tu svoju riječ koristi na onaj način na koji treba.
Zahvaljujem kolegici Mrak-Taritaš. Slijedeća replika, poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Mrak-Taritaš, evo u svojoj raspravi spomenuli ste licemjere. Npr. recimo Zakona o komunalnom gospodarstvu, tu gledamo iz vladajuće većine načelnike i gradonačelnike kako srijedom, kako četvrtkom kukaju da Zakon nije dobar, bore se, dižu glas za svoj grad, za svoju općinu, za županiju, a isti ti ljudi petkom dižu ne glas, nego ruku protiv tog grada, te županije i te općine. To je jedno licemjerje koje uništava ovu zemlju od njezinog osnutka. Znači, nije bitno što se priča, nisu bitni konstruktivni prijedlozi, bitna je samo ta mašinerija, samo taj čin izglasavanja, zato kažem, mi prema prijedlogu gospodina Plenkovića se automatiziramo, centraliziramo, degradira se naš rad, smanjuje se uloga Parlamenta, mi bi valjda trebali biti poslušni psić na lancu gospodina Plenkovića, trebali bi biti jedan aparat u koji se ubaci zakon, a iz kojega izlazi izglasan zakon. A sve ono što se unutra događa je tako nebitno. Prema tome, zato se protivimo ovome Poslovniku, protivimo se takvom odnosu prema Hrvatskom saboru, protivimo se svim ovim mjerama koje su oni naveli da se smanji uloga odbora, da ne možete bez kontrole HDZ-a sazvati sjednicu tematsku koju hoćete, da umjesto 70 minuta imate sada 13 minuta za raspravu, da stanke možete samo kada oni hoće. To je jednostavno sve zajedno nedopustivo, ovo je loša izmjena Poslovnika i ponavljat ćemo to koliko god puta treba. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Sinčiću. Odgovor, kolegica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Sinčić, mislim da trebaju zapravo se naglasiti dvije stvari. Vlas je popriličan lijepak. Ja imam dosta godina i znate, kad ste mladi onda imate jedan komoditet da možete imati jednu dozu naivnosti. Svatko onaj koji misli da na bilo kojoj temi će ovaj broj od 78 zastupnika, neće biti jedinstven, varamo se. Jedina tema na koju ja mislim da možemo nešto učiniti je Istambulska konvencija. Dakle, kad ona dođe u raspravu da se glasa, jer tu će biti određene razjedinjenosti, tu možemo pokazati tu slabost HDZ-a. No, međutim, kolege će raspravljati, reći će da je nešto loše, čak će biti i oštriji možda u nekim elementima nego što smo mi. No, međutim, kad je glasanje, to sve se zaboravlja. No, međutim, ja uvijek i u ovom mene smeta jedna druga stvar. Smeta me to što je naš predlagač, koji vjerovali ili ne, opet ga nema, pa ovo što mi raspravljamo, ovdje raspravljamo između sebe, a dobro znate da kada je tu dolazi nekakav prijedlog od Vlade, pa ne daj Bože, nema nekakvog državnog tajnika ili nešto da svi ukazujemo na to da on brzo dođe, a ovaj predlagač nas je do sada najviše ignorirao. Nije ništa ni odgovarao, nije ni tražio da nešto odgovori. Zanima me da li imati završnu riječ, pa ga ni u ovom trenutku nema. Ovaj predlagač kada je objašnjavao, onda je rekao da je to sve radio zbog toga jer evo, u Saboru imamo svakakve saborske zastupnike, pa se oni ne pripremaju, pa dođu nepripremljeni za raspravu, pa dođu nepripremljeni za raspravu u ime kluba, pa dođu i za pojedinačnu nepripremljen na raspravu, a te replike i to sve zajedno nema veze, pa ćemo onda to ukinuti. Zapravo, se želio jedan robot zastupnik, mi to nismo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Mrak Taritaš i posljednja replika na vaše izlaganje, poštovani kolega Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice Mrak Taritaš, ovaj Poslovnik na snazi je 4 g. odnosno, skoro i 5, a prije toga su na snazi bile slične poslovničke odredbe. Ali, nikada se nije dogodilo da se u raspravi, ovako intenzivno koristile mogućnosti, koje taj poslovnik pruža. Kada se ona iskoristila? Onda kada je pokušano taj Poslovnik promijeniti. To je ustvari jedan apsurd. Dakle, nešto što je moglo proći, relativno bezbolno i mirno, da se poboljša kvaliteta rasprave, tako da ja na raspravu u ime kluba zastupnika ne moram čekati 8 sati, nego da najnormalnije klubovi iznesu svoja stajališta, da se onda u pojedinačnoj raspravi, bez ikakvih drugih promjena, nastavi raspravljati po dosadašnjim pravilima. Ovakvom tvrdoglavošću, ustvari, pokazalo se da to vrlo često zna biti kontraproduktivno i tek se ustvari vidi, kolike mogućnosti nisu korištene, jer ih nije bilo potrebno koristiti. Dakle, mogli smo iznositi svoje stavove, sa više ili manje kidanja živaca i parlamentarnoj većini i našim drugim kolegama koji čekaju na red relativno dugo. A sada se dogodilo nešto potpuno nepotrebno. Dakle, umjesto da se jučer u jedno razumno vrijeme, razumna prekinula i nastavila danas u 9,30 ili u 10 sati, pa da bude gotova do 12 ili do 2 i da se najnormalnije nastavlja dalje i pozdravljam predsjednika Sabora, ja mislim da ste zaslužili pljesak za ovako rani dolazak u Sabor i … [[Pljesak.]] i sad moram prekinuti jer sam ga. Ustvari pozivam ga da pozove potpredsjednika da prekine raspravu … [[Govornik se ne razumije.]]
Isteklo vam je vrijeme kolega. Hvala, odgovor kolegica Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, kolega Bauk, zapravo, dakle, cijelu noć rasprava o Poslovniku, zašto cijelu noć? Da se je zaista nekako slušao glas razuma, taj glas razuma, vam je uvijek zgodan glas. Mi smo mogli sve ovo raspraviti u 2, 3 sata. No međutim, nije se želio slušati glas razuma, žalilo se pokazati, mogu što hoću. Znate to vam je uvijek opasno, kad možete da hoćete, da napravite korak previše. A ja sam se naučila da često je taj korak previše korak u provaliju. I kontra efekt toga se je dobilo, na način, da evo, mi cijelu noć raspravljamo. Činjenica je da raspravljamo o istim stvarima, na približno i slični isti način. No, međutim, činjenica je da onda kada je tako duga noć i kada uzmete malo Poslovnik, onda malo čitate, pa onda iz tog čitanja dođete do toga da je kolega Reiner u jednom času bio i zastupnik i predlagač i predsjedatelj, da to sve zajedno baš i nije mogao raditi, pa smo mi to pročitali, pa vaš dolazak je pokazao to da smo bili u pravo. Jer znate da nismo bili u pravu, ne bi vi dolazili, bez obzira što vi klimate glavu, da nije tako. Svatko čita na onaj način na koji mislim da treba pročitati. No, međutim, onaj naš apel i naš apel se cijelo vrijeme baziraju na 2 bitne stvari. Jedna stvar je stanke u ime klubova, to što ste nam dali, da možemo od 1 do 2 i što mislite da nam je to sasvim dovoljno je apsolutno neprihvatljivo i ovo da se replike smanje na 3 replike po raspravi, to će biti jedan, to će se pretvoriti u sljedeći cirkus. Ja nisam doživjela ovu noć ko cirkus, ja sam doživjela ovu noć da oporba kaže, ljudi moji, nemojte nam uzimati jedini naš alat rada, a to nam je govor.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Mrak Taritaš. Prelazimo na sljedeću raspravu u ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine … [[Upadica se ne čuje.]]
Kolega Pernar, rekao sam vam iza rasprave, da ćemo odobriti stanku … [[Upadica se ne čuje.]] dakle, nebitno je, pustite gospodina Bauka, da završi i onda ćete ju zatražiti.
Pusti da počnem. Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani predsjedniče Sabora, poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani predlagatelju koji je potpredsjednik Sabora i predsjedatelj koji je predlagatelj, poštovani zastupnici, poštovana javnosti i svi ostali. Klub zastupnika SDP-a svoj stav o tome, kako će glasati o dopuni poslovnika, konačno će izreći kada vidi kako će se predlagatelj izjasniti o njegovim amandmanima. Doduše, iako bi nas doveli u nezgodnu situaciju, da prihvate naše bitne amandmane, jer kako bi onda objasnili, da smo se 10 sati bunili protiv nečega i onda da su nam prihvatili amandmane. A opet kako bi oni objasnili da su prihvatili naše amandmane, a da su inzistirali na raspravi u noćnim satima. Dakle, to je jedna situacija koja će dodatno povećati apsurd u ovoj situaciji. Također želio bih iskoristit pravo iz čl. 233. stavak 1 poslovnika i zamoliti da nam se odobri 5 minuta dulji govor zbog važnosti teme, ako će to predsjedatelj prihvatiti. Mi smo na ovaj prijedlog poslovnika, podnijeli 17 amandmana, od kojih su 2 amandmana ključna koji bi mogli promijeniti naš stav da glasamo protiv izmjena poslovnika. Ja ću krenuti redom po amandmanima, a onda ću nastaviti i reći za koje smatramo da su bitni. Dakle, prvo od članka, o kakva čast gospodine predsjedniče I to je to. Dakle to je jedina promjena Poslovnika koji je bila potrebna da se sve ovo što ste vi gospodine predsjedniče odbora rekli u svom uvodnom izlaganju da se ti ciljevi postignu. I ništa drugo nije trebalo, ništa drugo nije trebalo raditi. Također, postoje sada dva amandmana koja su po nama ključna i ako ih predlagatelji prihvate Klub zastupnika SDP-a podržati će ove poslovničke izmjene. Jedna je, ovo što se tiče stanki, dakle da se ovo što ste planirali da bude popodne, u jedan, da se ostavi u 9,30, dakle da ostanemo na istom. A ja ne znam zašto, nisu još dali argument zašto to … [[Govornik se ne razumije.]] I drugo, dakle i drugo što bi nas doista iznenadilo da prihvatite ali smatramo da je, dakle da se u članak 21. ovog prijedloga doda novi stavak koji glasi: „Predsjedatelj će u redoslijed rasprava za sljedećih 7 dana uvrstiti i rasprava će biti provedena za onu točku dnevnog reda koju pisanim zahtjevom zatraži najmanje 20 zastupnika a koja je u dnevnom redu najmanje 30 dana. Zastupnik ima pravo potpisati samo jedan zahtjev tijekom istog mjeseca.“. Dakle amandman kojim se malo ublažuju, ja bih rekao i točno bih rekao faraonske ovlasti predsjednika Sabora samo oko jedne stvari a to je da određuje šta će doći na dnevni red i da se da opoziciji ili parlamentarnoj manjini, pa i većini jer 20 zastupnika može biti i većine da neku točku stavi na dnevni red i da se o njoj raspravlja. I onda smo sve ove primjedbe o ograničavanju slobode govora tema stanulirali. Mi bi evo odmah kažem 20 zastupnika SDP-a bi potpisalo prvo da se na raspravu stavi Zakon o ratifikaciji Konvencije Vijeća Europe o borbi protiv nasilja nad ženama pa bi onda drugih 20 zastupnika potpisalo nešto drugo, vjerojatno bi kolege iz MOST-a isto nešto potpisali i time bi kompenzirali sve ovo što ste ograničili u slobodi, tzv. slobodi govora opozicije i odabiru tema. I onda biste dokazali da ovo što je bila cijelonoćna rasprava o smanjenju slobode govora da niste to mislili jer to i govorite da niste mislili. Ali ako ostane ovako onda imamo sljedeću situaciju, dakle replike su smanjene s 2 minute na 1 minutu, ograničene su na 3, stanke su, govor nakon stanke je ograničen, slobodne rasprave više nisu od 9,30 kada mediji prate nego od 13,30 i normalno da ste suočeni s takvim kritikama koje su ispravne. Dakle samo dvije izmjene, male ali značajne bi ustvari cijelu ovu našu, cjelonoćnu raspravu a i vašu, pokazalo bi da smo mi bili u krivu. Ali ja mislim da nismo jer vi te amandmane nećete prihvatiti. Također još želim reći da, želim još reći da ovim, samo da nešto kažem, dakle da ovom raspravom nisu iscrpljene sve mogućnosti produljivanja rasprave. Dakle moguće je na ovaj prijedlog izmjena Poslovnika još dok traje rasprava napisati jedno tisuću amandmana tako da se riječ ta i ta briše, pa da se riječ druga briše puta dvije minute koliko ima se pravo na obrazlaganje. To vam, dakle ovo vam ne mora biti doneseno cijeli sljedeći tjedan, morati ćete podnijeti amandman da stupa na snagu prvog dana od objave u Narodnim novinama a ne 8.-og da bi to kompenzirali. Ali kao što vidite, dakle sadašnje ponašanje parlamentarne manjine je bilo malo duže nego šta bi eventualno neke rasprave u prethodnim sazivima trajale ali nisu bile ni izbliza iskorištene sve opstruktivne mogućnosti koje poslovnik, koje je ona nenarodna parlamentarna većina donijela da bi narodna opozicija mogla govoriti u Saboru slobodno, … [[Govornik se ne razumije.]] ta nenarodna vlast. I sada ova narodna vlast donosi zakon koji Poslovnik, kojim se umanjuju prava opozicije koje im je dala nenarodna vlast, je li to apsurdno? Prema tome, prema tome, budimo vrlo oprezni u mehanizmima. Evo dakle to su amandman br. 13. i amandman br. 16. od ovih 17. amandmana SDP-a koji će determinirati naše glasanje o ovom Poslovniku. A za ostalih 14 amandmana predlažem da ih razmotrite i da nekoga od onih koje smatrate da su dobri, odnosno koji smatramo da su dobri jer sam formalno ja član Odbora za Ustav i formalni predlagatelj ovog Poslovnika da ih prihvatite. Gospodine predsjedniče odbora mislim da nećete stići do 11 sati sazvati sjednicu odbora da se izjasnite o amandmanima jer će još trajati rasprava pa ako nas možete obavijestiti o novom terminu bili bi vam jako zahvalni. … [[Govornik se ne razumije.]] To ćemo vidjeti, dakle, ovisi, zavisi o čemu ovisi, dakle moguće je da to bude, da vi kažete da sada, u 9,30 prelazimo na one točke dnevnog reda koje je predsjednik Sabora već najavio, to su Izvješće HINA-e i jedan zakon čini mi se pa da mi raspravu o Poslovniku nastavimo, nastavimo tradicionalno noćas sa petka na subotu pa će valjda onda jednom i završiti, zahvaljujem.
Ne morate se brinuti, kolega Bauk radimo dok ne završimo. Jedino ćemo prekinuti za glasovanje u 12 ali cijelo jutro će vas slušati što god željeli reći naši građani i gledatelji. Dakle Klub zastupnika HDZ-a ima upravo klub pa su vjerojatno zato odsutni. Kava povreda Poslovnika? Izvolite. Kolega Grmoja, vi nažalost ne možete povredu Poslovnika je, je kolega Bukarica me podsjetio. Jeste vi kolega Bulj tražili povredu Poslovnika? Ne. Onda idemo sa replikama sada. prvi je na redu poštovani kolega Bulj.
Kolega Bauk, znamo da se uvijek hvali većina da je 5:0 u nekakvim pobjedama ne računajući na pad Vlade ne tako davno i ne računajući na ovu večer koja je bila strašno zanimljiva, sjednicu koja traje znači ova točka dnevnog reda nešto od prija od pola noći, izmjena ovoga flaster poslovnika. Sada ne znam kako će se upisati ovo, jel ovo pobjeda borbe za slobodu govora ili je ovo možda kolega Bačić doli na klubu, jel vidimo da je puna sabornica iz kluba HDZ-a ili će ovo sada prikazati kao još jednu pobjedu. Ovo je pobjeda grupe ljudi saborskih zastupnika koji su odlučno rekli ne, ne manipulaciji među kojima ste bili i vi mojih sedam kolega iz Most-a, dvojica kolega iz Živog zida i dvojica iz SDP-a i gospođa iz GLASA-a, ta grupa ljudi im je rekla ne, sjednica koja traje neprekidno više od evo 25. sat. Nisu se tome nadali i to je udarac onima većini koja je željela oduzeti slobodu govora manjini. I ovo je svim budućim vladama je opomena tj. većini u Parlamentu, a također i onima koji će biti poslije njih. Vidim da ne radi ni sat, valjda je opterećenje sustava ili je nekakva diverzija. Evo hvala.
Odgovor na repliku.
Volio bi ja da mi sljedeće pobjede budu manje naporne. Dakle kolega Bulj nalazimo se u jednoj paradoksalnoj situaciji. Dakle imao većinu dio koje čine pripadnici manjina koji bi trebali pokazati kao manjina razumijevanje za parlamentarnu manjinu kojoj većina u kojoj je manjina dio većine želi oduzeti prava koje ima manjina, a u isto vrijeme od većine traži da poštuju prava manjina na način na koji poštuju. To je jedna dosta paradoksalna i zanimljiva situacija. Ja se doduše čudim kako sam to uspio izreći nakon 20 i nešto sati u Saboru, ali nema veze još uvijek me služi. Dakle da budem iskren, dakle najveća podvala koju nam kolege iz HDZ-a mogu prirediti da prihvate ova dva naša amandmana. Onda ni mi vi ni vi nećemo imati opravdanje da ne glasamo za taj amandman. E sada, ja sam čuo da je njima problem prihvatiti te amandmane zato što nisu sigurni hoćemo li onda glasat za Poslovnik, to sam isto čuo. Pa sada ja bi ih mogao razuvjeriti, a možete ih vi razuvjeriti. Dakle činjenica je da vijećnici lokalne samouprave pa valjda će se u roku mojih 13 replika koliko ih ima pojaviti predsjednik kluba HDZ-a koji je inače iz Općine Blato na Korčuli, a baš tamo je parlamentarna manjina koju čini HDZ potpisima tražila sazivanje sjednice vijeća da se na dnevni red stave stvari koje oni žele da budu i mi samo tražimo da se u jednom puno manjem obujmu to pravo daje saborskim zastupnicima. Dakle rekli smo 20 potpisa jednom mjesečno to je teoretski 3,5 točke dnevnog reda koje bi mi mogli mjesečno predložiti. E sada naravno ja bih to uvijek pitao nećete onda valjda na 3,5 točke opet bili cijelu noć …
Hvala. Vi ste tražili povredu Poslovnika kolega Maras?
Jesam gospodine predsjedniče. Dok ste vi spavali imali smo ovakvih problema. Znači 233. Poslovnik povrijeđen, predlagatelja točke nema u sabornici i ne možemo na ovaj način diskutirati, ja vas molim da vas pozovete. Znači to je akademik Željko Reiner tvorac Poslovnika i ovih izmjena i jednostavno mi ne možemo raspravljati bez njega dok njega nema. Ne znam jeste pratili doma oko 2, 3 smo imali baš žestoku raspravu oko toga. Hvala lijepo.
Izvolite kolega Bulj.
Gospodine predsjedniče. Ja bih također ukazao u ovo vrijeme dok ste vi bili doma da se jedan dio sjednica vodio protu poslovnički, a ide se u izmjene poslovnika gdje je u istom trenutku vitez od Jeruzalemskog groba akademik Reiner, potpredsjednik Sabora bio u istom trenutku i predsjedavajući i predlagatelj. Samo da znate i u ovome trenutku je isti slučaj jel je ispred odbora jedini ovlašten u prijedlogu predlagatelja je gospodin Reiner, uz to šta je se gospodin iz odbora saborski zastupnik Bauk ponudio da on dok sjedi bude, nije mu dozvolio. Prema tome, ovaj cijeli proces je redikulozan, ovaj proces je cijeli skandalozan, ovo bi bilo najbolje da povučete, ovo govorim zbog vas kao predsjednika Sabora jel degradira i vas i Sabor do bola. Povučite ovaj flaster poslovnik jer jednostavno je protu poslovnički i protuustavan.
Hvala, isteklo je vrijeme. Kolega Sinčić, izvolite.
Hvala vam predsjedniče Sabora. Došlo je do povrede članka 233. i 238. naime, ovdje smo cijelu noć, postavio sam i osobno tijekom svoje rasprave desetak pitanja gospodinu Reineru predlagaču, on se nije udostojio niti na jedno odgovoriti i obrazložiti kao predlagač što točno tu znači i što piše i time vrijeđa i ne samo mene nego i druge kolege zastupnike. Hvala.
Kolegica Mrak-Taritaš.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, riječ je o povredi članka 233. važećeg Poslovnika. Naime, uvaženi akademik Reiner je predlagač. On je imao uvodne riječi iza toga i ni jednom nije imao potrebu se obratiti. I ja pretpostavljam da je vrlo pažljivo bilježio sve što smo mi u raspravi imali reći obzirom da je rasprava ovako dugotrajna. Mislim da bi bilo dobro da je on tu, da može zabilježiti. I očekujem da će se u završnoj riječi onda referirati na sve ono što je u raspravi bilo rečeno.
Dobro. Evo ako i drugi dižete povredu Poslovnika ja ću napraviti onda pauzu od 30 minuta dok se ne vrati predlagatelj. Evo ga. STANKA U 8,51 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,22 SATI]] Dobro, može. Nastavljamo sa radom. Doduše opet nam nema predlagatelja. Šta ću sada.
Gospodine predsjedniče ja sam se još tijekom noći ponudio da kada gospodin Reiner bude umoran kao član odbora da ga mijenjam. Tako da ta ponuda još uvijek stoji, vidite da sam.
Možemo onda nastaviti sa radom a vi ćete onda uskočiti umjesto predsjednika i tumačiti stavove odbora onakvi kakvi su izglasani većinom glasova. … [[Upadica se ne čuje.]] Može. Stali smo bili na replici kolege Grmoje. Nažalost nema ga pa gubi pravo na govor. Onda je na redu kolega Petrov. Izvolite.
Kolega Bauk, u nekoliko navrata ne samo u vašem govoru koji ste imali za govornicom nego i za vrijeme replika spomenuli ste važnost demokracije. Pa sada ja ne znam u čemu se odgleda demokracija ili nastojanje vladajuće većine da uvede veću demokraciju ako postoje prigovori i na proceduru donošenja i naravno na sadržaj. Procedura donošenja ovoga Poslovnika bila je po hitnome postupku, zanimljivo. Oni su naveli u svom obrazloženju da je hitan postupak potreban jer će doprinijeti većoj demokratizaciji i radnoj učinkovitosti. Mi iskreno ne vidimo zbog čega će to doći do takvoga cilja jer se to ne vidi iz obrazloženja prijedloga uopće. Za nas je demokracija u trenutku kada imate dva čitanja, kada imate savjetovanje sa javnošću, kada prođete cijelu proceduru. Ali isto tako ne mogu vjerovati da vi koji cijelo vrijeme promičete demokraciju podržavate na ovakav način donošenje ali evo i nadam se da ćete to u svom odgovoru na repliku obrazložiti. S druge strane prijedlog ima ozbiljne demokratske deficite iz razloga što su odlučili rasprave određenih izvješća staviti samo na radna tijela, ne više na plenarne sjednice, zaključak većine u odboru da se sazove tematska sjednica ili provede javna rasprava na sjednici, odluka prisutne većine zastupnika na sjednici da se provede objedinjena rasprava, može se zlouporabiti jer je logično pretpostaviti da parlamentarna većina ako to želi i može osigurati većinu nazočnih, smanjenje vremenskog trajanja replike i broja replika unutar rasprave o točki dnevnog reda. Ja bih rekao, svaka Vlada ima većinu ali samo demokracije imaju kvalitetnu opoziciju. Hvala.
Odgovor izvolite kolega Bauk.
Zahvaljujem dakle s jednim dijelom ovih ja ću reći restrikcija koje ste naveli se i ja slažem da nisu dobre i na njih smo uložili amandman. Primjerice ovo oko izvješća da se ipak proširi krug koji su obavezna na raspravi sa Vladinim izvješćima. Moram priznati da tijekom naše parlamentarne većine smo također razmišljali da se dio izvješća može ali da se može i drugačije samo raspraviti na odborima tako da bi tu sada upali sami sebi u usta kada bi se tome baš oštro suprotstavili. Što se tiče ukidanja smanjenja trajanja replike, također smatram da jedina promjena u replikama koja treba biti je da replike nema na izlaganje klubova jer to i nije logično. Dakle vi replicirate osobi, ne replicirate klubu cijelome. I u tom smislu bi dinamiziralo pojedinačnu raspravu a klubovi bi mogli u jednom normalnom rasporedu izreći svako svoje mišljenje. To je recimo nešto šti bi mi podržali i onda ne bi trebalo ni ograničavati trajanje replike, ni broj replika, ni ništa. Dakle tu imamo određena drugačija, drugačije poglede na stvar ali ono što je ključno, dakle u ovome trenu imamo uglavnom restrikcije. Mi smo predložili ukidanje jedne restrikcije a to je da se ova izlaganja u ime kluba o slobodnoj temi tzv. dosadašnje stanke vrate u termin koji je bio do sada. Dakle tu zagovaramo da ostane isto stanje. I drugo, OK, to što predlažete restrikcije, mi ćemo se u tome snaći, želimo samo da nam se da dio onoga što imaju vijećnici lokalne samouprave. Dakle pravo da neke naše točke dođu u razumnom roku na raspravu, onda ćemo i mi biti ti koji odabiru neke teme i onda će se i o našim prijedlozima raspravljati. Mislimo da bi to bio jedan iskorak koji bi kompenzirao ove druge restrikcije koje se uvode. I tu se možemo naravno i dalje, i dalje raspravljati.
Hvala. Iduća na redu je poštovana kolegica Strenja-Linić. Nažalost nije ovdje pa gubi pravo. 6.-ti je kolega Sinčić. Nema ni njega. I on gubi pravo. Ali zato je tu poštovana kolegica Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Bauk, vi ste dosta ovako studiozno govorili o većini i manjini. Moram priznati da kada bi trebalo to ponoviti ne mogu ponoviti ali obzirom da smo cijelu noć proveli ovdje nije to ni čudno. Ali ono što je nedvojbeno jasno je sljedeće. Da smo mi cijelu noć proveli u raspravi o Izmjeni i dopuni Poslovnika samo zato što je to tako htjela većina. Što je većina rekla, nije nikakav problem, mi ćemo napraviti Poslovnik kakav hoćemo, imamo dovoljan broj ruku da ga izglasamo a vi kako hoćete. Ali ono što ste vi u svojoj raspravi u ime kluba doista detaljno raspravljali su amandmani koje je vaš klub dao na prijedlog ovih izmjena i dopuna. I govorili ste o dva ključna amandmana. Jedan amandman zapravo ide u smjeru toga da rasprava se, odnosno mogućnost raspravljanja u ime klubova ostane u prime-time-u, da tako kažem, između 9,30 i 10,30, a drugi amandman je vezan uz to da s određenim brojem, ako se ne varam, 20 zastupnika, nakon što je 30 dana nešto u dnevnom redu, oni mogu da se to stavi u dnevni red, dakle, da dođe na plenarnu sjednicu u raspravu. U jednom trenutku vam je kolega Bačić rekao da je možda da su oni spremni preuzeti, odnosno prihvatiti možda jedan od ta dva amandmana jer vi ste rekli da su vam ta dva izuzetno važna, pa ako se prihvati da ćete vi onda ipak biti u poziciji kao klub da glasate za poslovnik. Pa mene zanima zapravo, taj odgovor, kad bi trebali birati između ta dva amandmana, koji bi vama bio važniji i koji cijenite da je u smislu demokracije važniji. Jer mi smo cijelu noć, zapravo raspravljali o činjenici da ono što saborski zastupnici imaju, a to je govor, da nam se on uskraćuje, da nam se on smanjuje, pa mene zanima kad bi evo, hipotetski, vi morali birati između ta dva amandmana koji bi izabrali.
Hvala [[Upadica: I mene to zanima.]] I vas zanima? [[Upadica: Je.]]
Najprije, poštovana gospođo Mrak-Taritaš, da vas utješim, ne bih ni ja mogao ponoviti ono što sam rekao o većini i manjini na početku jedne od replika, a mislim da je vrlo jasan odgovor. Dakle, ako pitate po kriteriju demokracije, onda je normalno da je za demokraciju manje bitno da li ćete nešto reći u 9 ili 1, nego da li ćete uopće reći. Prema tome, izabrao bih ovaj drugi da biramo točke dnevnog reda, ako je to taj jedan, onda smo mi zadovoljni sa tim jednim, ali naravno, kad ste me već, ovaj, kad ste me već pitali, je, je, da. Malo me kolega Maras, ali opraštam mu, bio je cijelu noć. Inače, kolegice, [[Upadica: sad nisam čuo, koji je važniji amandman?]] Ma ono što ste, ono da nam date dvije-tri točke dnevnog reda mjesečno. Prva će biti Istambulska konvencija, a onda će drugi biti ovaj MOST-ov prijedlog Zakona o tri preferencijska glasa, to ćete odbiti, jel tako? Onda će biti, naći ćemo, ili ćemo nešto predložiti. Imamo mi ideja, ne bojte se i onda vas nećemo gnjaviti ovim replikama, stankama itd. Moći ćete ići normalno spavati itd. Osim gospodina Marasa, u njegovo ime ne mogu govoriti, ali pokušat ćemo pedagoški konstruktivno djelovati i na njega. On je dobar i može se popraviti. Hvala.
Idemo dalje. Osma replika, poštovani kolega Pranić, nije ovdje. Devet, poštovana kolegica Lesandrić, isto tako je nema. Kolega Šimić, vi ste na redu. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Evo, prije svega bih se htio zahvaliti svim onim kolegama koji su izdržali ovdje cijelu noć. Dio njih je otišao sada presvući se u svježu odjeću da može nastaviti sa radom. Hvala vam što ste nam omogućili da evo, mi koji nismo bili tako uporni možemo raspravljati u ovim satima kad ipak nas hrvatski građani koji rade nekakve svoje normalne poslove, među kojima bi trebao biti i posao zastupnika Hrvatskog sabora u nekakvo pristojno vrijeme mogu pratiti. Zanimljivo mi je bilo promatrati obrazloženje predlagatelja u podnošenju ove izmjene Poslovnika, da će sama izmjena pridonijeti većoj učinkovitosti rada Hrvatskog sabora, pa bih ja upozorio da je i ponašanje onda i predsjednika Hrvatskog sabora koji utječe i definira dnevni red Hrvatskog sabora, ne pridonosi učinkovitosti rada ovoga doma. Zašto ne pridonosi učinkovitosti? Mi smo jučer imali prije samog Poslovnika dva važna zakona za koje se znalo da će rasprava trajati cijeli dan i s namjerom je dakle, kako mi ne bi bili učinkoviti, utvrđen takav dnevni red da bi o samom Poslovniku raspravljali tijekom noći. Naravno da nitko od vladajućih nije ni očekivao da ćemo ustrajati, da će kolege ustrajati cijelu noć, tako da će prilikom glasovanja kad budu usvajali ovaj Poslovnik, u stvari ostvariti jednu Pirovu pobjedu, a to je po definiciji pobjeda koja donosi više štete nego koristi. Ono što se tiče vašeg izlaganja, kolega Bauk, mislim da vam neće prihvatiti vaša dva prijedloga. Moram reći da sam bio prisutan na sastancima kad se je svojevremeno i gospodina Petrova, kao predsjednika Sabora molilo da stanku ukine ili prebaci u neko drugo vrijeme, tako da ta namjera postoji već dugo i neće vam na to pristati, a što se tiče dnevnog reda, činjenica da naš Zakon o izborima zastupnika koji je uvršten prilikom konstituiranje Hrvatskog sabora u ovom mandatu se nalazi na 80. mjestu, jasno govori o želji i namjeri kako će ponašati [[Upadica: Vrijeme, hvala. Dobro jutro. Vrijeme!]] Evo samo još dvije riječi. Većina u ovom Saboru.
Gospodin Maras. Izvolite. Ne. Odgovor, oprostite. Gospodin Bauk.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. U jednoj od svojih prošlih replika izrazio sam žaljenje što gospodin Bačić nije u dvorani, a sad je gospodin Bačić u dvorani, pa bih htio mu samo prinijet pozornosti odgovor na repliku gospodina Šimića. Dakle, kad ste rekli dnevni red, evo, vrlo transparentno. Ono što HDZ može napraviti u općini Blato, a to je da zatraži sjednicu koji ste zatražili potpisima i stavi neke točke na dnevni red, o tome se raspravlja, pa većina koja je do sad sasvim slučajno niste u većini, ali jednom ćete valjda vjerojatno opet biti odbije. To tražimo u puno manjem obliku za zastupnike u Hrvatskom saboru. Eto, dakle to je vrlo jednostavno. Naravno, morao bih gentlemenski reći da na tim našim poslovnim točkama ih nećemo baš razvlačiti cijelu noć, to bi bilo u redu, to ćemo se isto složiti jer ako bismo prekršili gentlemenski sporazum, vi to vrlo lako ukinete itd. I to je dakle, jedna, to je ovo što sam ja govorio. Dakle, i sad postoji mogućnost da se neke stvari isprovociraju, ali samo da se traži smjena ministra ili Vlade itd. i to se mora staviti na dnevni red. Možda bi ta vrsta poslovničke dopune smanjila broj ovih opoziva Vlade, pa onda ni premijer ne bi morao toliko dugo biti u Saboru i tu slušati i braniti ministre koje mu se baš ne da ni braniti. Prema tome, ja još uvijek vjerujem da postoji mogućnost da se ta promjena prihvati iako bi nas malo budimo iskreni zeznuli, jer bi onda morali stvarno glasati za Poslovnik nakon što smo cijelu noć tu prosvjedovali. Dobro. Hvala.
Hvala vama. Gospodine Maras, izvolite replika.
Hvala vam lijepa. Kolega Bauk vi ste sa Brača iz Pučišća, to su pitomi ljudi, optimisti, puni vjere, komunisti. Vidite šta se desi kada gospodin Glasnović nema stanku. On mora ispalit dva, tri komunisti, jugo nostalgičar i nešto inače nemre dalje funkcionirati. Ne? Tako da, Arsen je kao što sam rekao Bračanin pun optimizma i vjere, ali na žalost nisam baš siguran da će ta vjera pasti na plodno tlo kod HDZ-a, kod kolege Bačića i Reinera koji se usput budi rečeno nisu oglasili zadnjih barem 8 sati [[Upadica: Javio se meni za repliku.]] O.k. Znači ovo što sam vidio minus ta replika barem zadnjih osam sati što znači da ih baš previše ne interesira što ima opozicija za reći što znači da smo pogodili sa ovim kada smo išli inzistirati na tome da to hrvatski građani čuju i vide, jer su se oni nadali da će to pod velom noći ostati nezamijećeno. Ali ono što ja bih recimo očekivao, a možda sam tu ja malo naivan i imam puno više vjere nego šta bi trebao od zastupnika manjina koji se bore za slobode, jednakost, mogućnost da ljudi izraze svoj stav, pa nekada kada su kao manjina istisnuti da im se otvori prostor da se izbore za njih, da će se isto tako postaviti i u Hrvatskom saboru. Znači sa te strane vjerujem da će recimo zastupnici manjina Pupovac i Radin podržati ovaj vaš prijedlog kolega Bauk. Možda ako su dosljedni to naprave. Hvala.
Zastupnici manjina će za sad vas prekidati, jer isteklo je vrijeme. Izvolite, odgovor na pitanje, odgovor na repliku gospodin Bauk. Izvolite.
Evo ja ću, dakle što se tiče zastupnika manjina oni su u ovom slučaju dio većine, a mi smo manjina. Prema tome, zastupnici manjina koji su dio većine trebali bi se prema nama koji smo manjina ponašati onako kako bi željeli da se većina ponaša prema njima kao kad su manjina da im se osiguraju neka prava koja im može osigurati većina da bi do izražaja došla ta posebnost koju ima manjina. Jednina, množina itd. Dakle, to je jedna, to je jedna takva situacija koju ćemo vidjeti kakav će imati epilog. A što se tiče ostaloga, dakle kolega Reiner je tu cijelu noć bio, čak je radio i više nego što je trebao jer ste i predsjedali a niste trebali. I to je u redu. Mislim da je bilo dobro da je još netko iz parlamentarne većine, iz Odbora za Ustav u ime predlagatelja pa onda bi to isto bilo tako moguće iskompenzirati. Mi smo željeli da rasprava o Poslovniku ne bude u gluho doba noći i sad je došla rasprava u ovo normalno vrijeme. To bi se dogodilo da je sjednica prekinuta jučer u 23,30, 23,45. Jedino što bi onda, ne bi onda bilo ovoliko pojedinačnih rasprava nego bi bilo u ime kluba. Vidim da se cijeli klub MOST-a prijavio za pojedinačnu raspravu. Dakle, to je jedno. I drugo, ovaj Poslovnik je već dugo na snazi, nikad se nije koristila ovakva opstruktivna mogućnost i to samo pokazuje, dakle da je ovo bila jedna situacija koja se nije trebala dogoditi i to je to. Hvala.
Ja sam zapisao manjina postaje većina, a većina manjina. Tu sam zapisao. Hvala lijepa. Gospodin Bačić, replika.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Bauk, dakle u određenom dijelu vaših amandmana oni su za nas zanimljivi i klub HDZ-a će se očitovati o vašim amandmanima kao uostalom i o drugim amandmanima pa ćemo svoj stav iznijeti na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Ono što želim reći to je da bez obzira kada i u koje vrijeme imali i vodili raspravu o izmjenama i dopunama Poslovnika priprema izmjene Poslovnika Hrvatskog sabora do sada je najdemokratskija od svih izmjena Poslovnika čak i onda kada je rađen novi Poslovnik. Prema tome, to što ja nisam sudjelovao osam sati u raspravi to nije nikakav argument ja sam već tri, četiri mjeseca govorim o izmjenama Poslovnika kako u javnosti tako i na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav čiji smo ja i vi član pa vi jako dobro znate naš i posebno moj stav. Što se tiče vaša dva amandmana koja su vam očito prijelomna i za koje ste izjavili ukoliko ih Vlada uopće prihvati mi smo spremni prihvatiti ovakve izmjene Poslovnika to je najbolji dokaz da svi ostali instrumenti koji su u tom Poslovniku ne idu za tim da ušutkaju oporbu. Jer ja ne vjerujem da bi predsjednik najvećeg oporbenog kluba u Saboru zbog dva svoja amandmana koji bi prihvatili vladajući bio spreman žrtvovati da za sve ostale instrumente koji su predviđeni u izmjenama ovog Poslovnika vladajući čut kao oporba. Dakle, vi ste time potvrdili, da su i za SDP sve prihvatljive ove izmjene ukoliko prihvatimo ova dva vaša amandmana. I ja mislim da za ta dva amandmana treba razmisliti. I mi ćemo kao klub o tome doista razmisliti i vidjet ćemo kako ćemo se postaviti, a to ćemo kažem onda na Odboru za Ustav i Poslovnik.
Hvala lijepa. Prije nego dam odgovor gospodinu Bauku ja bih htio pozdraviti učenice i učenike Desete gimnazije Ivan Supek iz Zagreba. Ako imate još snage nakon noćašnje rasprave, ja bih vas molio jedan aplauz za učenike i učenice. Hvala lijepa, izvolite gospodin Bauk.
Dakle, ja ću odgovoriti na isti način. Instrumenti koji se predviđaju u Poslovniku, u prijedlogu izmjena Poslovnika su u jednom djelu ustvari u dosta dijelova restriktivni u odnosu na prava zastupnika ali ovaj jedan od ova dva amandmana, sve te restrikcije kompenzira. Pa isto kao što mislite da bi mi zbog amandmana prihvatili restrikcije, ne bi ih prihvatili jer upravo ta kompenzacija je nešto što bi nama bilo prihvatljivo, tako i ja isto mislim da ne bi vi valjda zbog tog jednog amandmana i tri točke dnevnog reda propustili priliku za konsenzus, može se i tako postaviti stvari. E prema tome mi smo vrlo transparentno na jednom odboru, na drugom odboru, na trećem odboru u razgovorima prije svih odbora i u razgovorima prije razgovora prije svih odbora, to spominjali kao nešto što bi nama bilo prihvatljivo. Dakle, ja ću ponoviti, jedan naš amandman je restriktivniji u odnosu na prava zastupnika nego prijedlog a to je prijedlog da se ne može replicirati klubovima ali onda nema potrebe ograničavati ostale replike jer ide normalna rasprava, dakle meni nije prihvatljivo i to smo u obrazloženju napisali da jutarnja rasprava u Saboru se svede na stanke, predlagatelja, jedan klub i bezbroj replika. I to je jedno mišljenje koje je logično ali ako ćemo napraviti to da nam se jutarnja rasprava sveden a slobodnu raspravu predlagatelja, rasprava s predlagateljem, klubove i onda pojedinačna rasprava, nema potrebe ograničavati broj replika, dužinu replika u pojedinačnoj raspravi. Upravo time bi se pojedinačna rasprava malo, dalo bi joj se na popularnosti.
Vrijeme, gospodin Bauk. Nastavljamo sa pojedinačnim raspravama, prvi je gospodin Bulj iz Mosta nezavisnih lista. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo, pozdravio bi ove kolege koji nisu bili u ovome dijelu sjednice, od 11,30. Ja sam zatražio ovdje stanku i naravno stavio sam flastere na usta, jer ovaj Poslovnik je namijenjen da se smanje prava saborskih zastupnika, ali ne prava da, nego slobode govora. Da se smanji sloboda govora. I tu sam osjetio već prije toga, bio i gospodin zamjenik tajnika, sa grupom ljudi iz HDZ-a zastupnika, pa su mi malo iritantno rekli, gotovo je danas. Više nema govora ni o Cetinskoj krajnji, nema govora o energetskom kriminalu, nema govora o brojnim problemima poljoprivrednicima, brojnim problemima, koje svako jutro otvaram. Jer kažu, previše govoriš. Koliko imamo problema, ja mislim da premalo govorim. Prema tome, kolege zastupnici, ovo nije bila bitka za nas, jer da je bila za nas, onda bi mi tražili promjenu poslovnika, da nikako ne govorimo. A puno korektnije bi bila, da je većina, već kad udara na manjinu, kad udara na slobodu govora, puno bi bilo korektnije, bilo bi ljudski da su rekli, evo ovako. Vi iz daleka putujete, ja iz Sinja, moram 1500 kuna mi putni troškovi, tamo vamo, budimo korektni, to je bespotrebni trošak, ako ću ja doći za 2, 3 replike ovdje, kada ćete mi vi propisati, kada ću reći, kome ću reći i kako ću reći. To jest, to je napravio Andrej Plenković, na prijedlog, kada je bila rasprava o Europskom vijeću, tj. njegovom izvješću ovdje, on je tu izvršio pritisak, da to tako više ne može ići. Međutim, Parlament je centar demokracije. Ovim izmjenama, evo 25 sat je ovdje, već, 26 da sam u Parlamentu i od toga trenutka, kao što je rekao kolega Grmoja, 7 zastupnika Mosta, 2 zastupnika SDP-a, 2 zastupnika Živog zida, kolegica iz GLAS-a, cijelu noć je bila ovdje sama, branila je svoje boje, … [[Govornik se ne razumije.]] svog kluba. I htjeli smo, zamolili smo kolege zastupnike iz većine da ovu raspravu prebaci za 9,30. U trenutku kad sam bio sa flasterom na ustima, osjetio sam da se rugaju kolege iz većine, podsmjehuju, onda sam skinuo flaster, e sad ćete gospodo dočekati zoru, ne zoru, nego će biti rasprava i idući dan. Tako da su samo ispromovirali probleme zabrane slobodnog govora. Ja osjećam potrebu u ovoj pojedinačnoj raspravi kazati, da sam izabran od birača svoga područja i da imam pravo govoriti i vas kolege iz HDZ-a pozivam da se izborite za prava i manjine i većine. Mi smo zastupnici koji moramo izvršiti svoje stavove, sučeljavati svoje stavove, nekada i pogriješimo nekada se i naljutimo, sve je to ljudski, ali nas je narod izabrao, nas je narod izabrao. Tko će odrediti, zbog čega nema stanke ujutro u 9,30? Šta je problem? Koji je problem da nemamo stanku. Vjerujte mi da ja ne bi mogao otvorit problem termoelektrane Perući, ne bi mogao taj problem otvoriti. Najbolje da su umetnuli u 1 sat poslije noći. Pa puno bi poštenije ovaj Poslovnik kako su ga isplanirala, ja ću sada i pročitati, ali ugl. smanjuje se i sloboda govora. Pa ja sam spomenuo jučer i novinare, bez obzira na svjetonazor, Tihomir Dujmović, zabranjeno mu je govoriti, Maja Sever, također, … [[Govornik se ne razumije.]] koji je bio Most napadao najviše mi smo stali u zaštitu njegovu, jer samo je rekao jednu riječ više protiv čelnika HNS-a Vrdoljaka. Čovjeka da nije bio pritisak, potjeralo bi ga sa javnog servisa, televizija, a uredno je napadao Most i čovjek s pravom iznosi svoje argumente, premda se ja s tim ne slažem. To je demokracija, ili zašto ne prenosi, po prvi put ovaj Sabor, pa da narod čuje o čemu govorimo o HTV. Nego, naravno, da će biti u najranijem terminu Plenković i misari. Misari koji mu moraju u budućnosti osigurati većinu, pod krinkama ne znam, kojih imena, ali o tome ćemo kad dođe vrijeme i svako jutro i svako jutro. Ipak kolege, mi moramo držati do dostojanstva ovoga Doma, ponekad smo takvi kakvi jesmo i u drugim Parlamentima ima žešćih riječi, ne moramo se slagati, ali moramo se zajedno boriti. I sinoć je ovih 10, 12 saborskih zastupnika izdržalo do te mjere, da je i sada rasprava o Poslovniku, ali ne o Poslovniku, jer da je nama cilj, boriti se za nas, da mi podržavamo ovaj Poslovnik, koji predlaže većina, ali interesantna je šutnja, manjine, manjinskih zastupnika unutar većine. Meni je žao što se sad ne … [[Govornik se ne razumije.]] veliki demokrat, socijal demokrat, Milorad Pupovac, koji uvijek brani prava manjina. U ovome slučaju, većina terorizira manjinu, a manjina je odlučujući faktor vlasti. Pa evo, nek se očituje manjina. Ništa ovdje nije sporno, što je maloprije kazao kolega ovdje. Manjina trenutni u RH, odlučuje o većini u Parlamentu. Žao mi je što nitko nije iz toga kluba izašao i u ovome slučaju, kada se ugrožavaju prava slobode govora, kako nije istupio i kazao, pa ljudi moji, pa i vi ćete biti sutra manjina, ne znam šta će se dogoditi, netko će drugi sjediti ovdje. Ali, ugl. ovo je smanjene prava slobode govora, koja su dostignuta u Hrvatskom parlamentu. I htjela su se provući u pola noći, kratko, jer nikoga nije bilo kolege zastupnici su otišli naravno kući, ali prkos za borbu, za demokratsku borbu unutar Parlamenta nismo izabrani i ne može propisat to gospodin predlagač kojega sada opet ovdje nema. Sinoć smo imali protiv poslovničko ponašanje u Saboru jer je predlagatelj bio i predsjedavao je sjednicom cijelo vrijeme. predlagatelj i predsjedatelj, to je protuustavno, … na Ustavu. A vi koji se pozivate da triba štititi poslovnik, a protiv poslovnika je radio. Gdje je sada gospodin Reiner? Ja tražim da mi odgovori na moje upite, vitez od Jeruzalemskog groba, akademik, potpredsjednik Hrvatskog sabora nije dao niti jednu riječ. Pa nas je narod birao, ne tribamo se slagat, zašto bi se mi slagali u svemu. Ali naš birač, naš narod mog kraja, ja znam Dalmatinske zagore, Ravnih kotara, Like očekuje da otvaram teme, oni očekuju od mene to. Možete vi kazati Miro Bulj ovaki, Miro Bulj onaki, ali zasigurno ti akademici i političke elite dal su vodile državu kako triba upravljati, Miro Bulj ne bi bio ni predsjednik mjesnog odbora, vjerujte mi da se ne bi ni angažirao u politici ni kroz aktivizam, ni poslije evo došao sam u hrvatski Parlament. Znači ovaj flaster poslovnika kako sam ga sinoć nazvao, koji je odraz nazadovanja u demokratskom u slobodi govora, očekujem da će i manjinci o kojima ovisi većina, podržati manjinu oporbu od prisile većine. Ja očekuje da se oglasite, nema glasa. Ali u malo država triba držat ko kap na dlanu manjinu. Manjina odlučuje većinu u ovome slučaju baš simbolično, velik pritisak smanjenje prava govora. Govor se ne smije zabraniti saborskom zastupniku, tj. smanjivati prava i raditi šablon kada ćemo govoriti, o čemu ćemo govoriti, kada ćemo koju temu govoriti. Naravno da to Plenkoviću odgovara jer on je predobar sa Junckerom, previše triba vremena provoditi ne smijemo ga pitati šta on ima iz tih odnosa, šta ima Hrvatska država od tih odnosa dobrote i velikih odnosa sa Junckerom. Nema ništa apsolutno, nema ništa jer ne smijemo proglasiti gospodarski pojas nikako isključivi gospodarski pojas da dođe u proceduru već godinu i dva mjeseca o tome se vodila priča. Znači brojne zakonske inicijative koje su se trebale otvoriti na dnu su. Ja bih vas zamolio kolege zastupnici, sloboda govora je najveći demokratska vrednota. Dopisivanje i sloboda govora, ako to zabranimo onda nema smisla da ovaj Parlament više bude Parlament. Neka bude briselski kako ćemo ga nazvati Junckerov parlament na čelu sa Andrejom Plenkovićem … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]] Hvala.
Vrijeme. Ja vam ne mogu odgovoriti na ono što ste rekli o manjinama. Savjetujem samo jednu stvar, da čekate da budu prisutni ovdje zastupnici kojima se obratite poimenično, čekajte da budu prisutni pa onda im se obratite. Imamo nekoliko replika, a prvu povredu Poslovnika tražio je gospodin Grmoja. Međutim, kažu mi da nema pravo na povredu Poslovnika jer je tražio mišljenje od najavio je da će Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav podnijet zahtjev za mišljenje o povredi Poslovnika Hrvatskog sabora, a članak 236. kaže da s obzirom da zastupnik Nikola Grmoja nije podnio premetni zahtjev u tako određenom roku što je uvidom u fonogramu 7. sjednice itd., sukladno odredbi članka 236. Poslovnika Hrvatskog sabora izgubio je pravo govoriti o povredi Poslovnika Hrvatskog sabora do kraja 7. sjednice Hrvatskog sabora. To mi kažu i to ja moram poštivati. Gospodin Bulj, povreda Poslovnika. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedavajući. Najprije bih kazao da je povrijeđen Poslovnik 233. jel u ovome trenutku nemamo predlagatelja, znači da je apsolutno neozbiljno. A sinoć smo da samo znamo cijelu noć, imali smo do jedne dobi kada je gospodin MIlijan Brkić zamijenio i predlagatelja i predsjedavajućega u liku i djelu viteza gospodina akademika potpredsjednika Sabora Reinera. Znači protuposlovnički cijelo vrijeme radimo, ovo treba stvarno pasti na Ustavnom sudu. Ovo je neozbiljno, žao mi je što ovdje nije glasnogovornik ministarstva za uljepšavanje gospodin Bačić u RH pa da nam objasni situaciju. Tko će sada saborskim zastupnicima predsjedavajući odgovarati ako je ovlašteni predlagatelj u ime Odbora za Ustav i Poslovnik gospodin Reiner? On je jedini ovlašteni čak mu je se kolega Bauk ponudio da će on biti nije mu dozvolio umjesto njega jel je član odbora za poslovnik, a tu je bio i kolega …
Hvala, vrijeme. Gospođa Jelkovac, povreda Poslovnika.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Dakle kolega Bulj je povrijedio članak 238. Poslovnika jer ovo što je naveo je ustvari naveo kako bi omalovažio gospodina Reinera, a nije točno da nema predstavnika predlagatelja jer je naknadno određeno da smo kolega Šimić i ja također predstavnici predlagatelja. Hvala.
Hvala lijepa. Dobro, onda smo riješili tu situaciju. Ima predlagatelja jer ima više predlagatelja. Gospodin Panenić vi ste tražili riječ, ali prije ćemo dati replike onda ću vam dati riječ. Može? Imamo nekoliko replika, može, slažete se? Slažete se. Hvala. Ne, ne vi ste samo digli ruku.
Ako smijem ja bih za stanku ali ste promijenili pravila do sada je bilo izlaganja smo mogli tražiti, pa evo sad bih zamolio.
Stanku ili povredu Poslovnika?
Stanku.
Ja vas pitam, dozvolite da imamo replike, dozvolite.
Ja samo govorim da je promijenjeno pravilo koje smo imali tijekom cijele rasprave.
Nije promijenjen, ja vas pitam.
Molim?
Ja vas pitam.
Je ja bih tražio odmah stanku.
Odmah stanku? A čija je bila povreda Poslovnika? U međuvremenu je gospodin Petrov digao povredu Poslovnika pa onda nakon toga ću vama dati za stanku, izvolite. Izvolite gospodine Petrov.
Predsjedavajući ja bih stvarno volio upozoriti na članak 233. ili da se službeno imenuje tko je predstavnik predlagatelja. U ovom trenutku predstavnik predlagatelja je potpredsjednik Sabora gospodin Reiner.
Što znači ruka? Stanka isto? Stanka? … [[Upadica se ne čuje.]] Ali prvo je tražio isto kao i vi, prvo je tražio gospodin Panenić, zato kažem. Izvolite gospodin. Dobro, što se tiče ovoga što ste sada pitali gospodine Petrov, ovaj dokument kaže tako, predsjedniku Hrvatskog sabora predmet Prijedlog Poslovnika o Izmjenama i dopunama Poslovnika Hrvatskoga sabora sa konačnim prijedlogom Poslovnika dopuna predlagatelja. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav za izvjestitelje na sjednici Hrvatskoga sabora i njegovih radnih tijela odredio je osim akademika Željka Reinera predsjednika odbora, Mariju Jelkovac i Marka Šimića člana odbora. To piše? A piše [[Upadica: 2. svibnja.]] Ne, 2. svibnja, 2. ožujak, [[Upadica: 2. ožujak.]] Dobro jutro, 2. ožujak. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Čekajte, samo malo, nemojte se dići prije nego što sam vam dao riječ gospodine Bulj, nemojte. Sada ću vam dati, čekajte, čekajte. Jeste se dogovorili? Dobro. Je li već imao povredu Poslovnika gospodin Bulj? Ne, dobro je, gospodin Bulj, izvolite.
I dalje povreda Poslovnika 233., ako je sad nadopisan na jutrošnjoj sjednici odbora znači da je priznao da je cijelo vrijeme tijekom rasprave o ovoj točki dnevnog reda bio protu poslovnički. Ja bih vas zamolio gospodine predsjedavajući da Poslovnik se poštuje i da objasnite tko je taj drugi jer je u zakonu, tj. u prijedlogu zakona koji je nama bio na stolu izvjestitelj ispred odbora je jedino gospodin Reiner a novi prijedlog mi nemamo, mi nemamo. Znači ja ću sada naći dokument, bio je ne znam sada ovdje, znači isprintan, ili ću ga donijeti iz kluba i ja ću javno, evo točno ću vam sada pročitati: „…izvijestila sjednice Hrvatskoga sabora i njegovih radnih tijela Odbor je odobrio akademika Željka Reinera, predsjednika Odbora.“ Točka. Točka. Znači ovo je priznanje da ste protuposlovnički cijeli dan imali sjednice.
Hvala. Ja ne znam što ste radili noćas ali dokument sadašnji je ovaj. Gospođa Ninčević je tražila povredu Poslovnika. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Zapravo htjela sam reći isto ovo što je kolega Bulj rekao, mi tu stojimo 26 sati, da se dogodi ovakva promjena a da nas nitko o tome ne obavijesti. Pa je li mi stvarno izgledamo kao luđaci ovdje? I sve što ćete vi reći i klimati glavom i praviti se da će ovo proći, da ćemo zaboraviti na to. Nećemo jer smo tu 26 sati a vi ste tek sat vremena. 26 sati. 26 sati upozoravamo da je protu poslovnički, da jedna osoba je i predsjedatelj i predlagatelj i onda se još iza leđa svih zastupnika koji su tu 26 sati napravi takva promjena da se niti jednog zastupnika koji je tu 26 sati o tome ne obavijesti. Mene bi bilo sram da sjedim na vašem mjestu. Hvala.
U međuvremenu je došao i glavni predlagatelj a idemo dalje sa povredama Poslovnika. Samo malo. Vi tražite stanku sigurno ako dignete ruku a povredu Poslovnika je tražio gospodin Glavašević.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Htio sam, dakle povrijeđen je članak 229. Poslovnika Hrvatskoga sabora koji kaže da sjednicom Sabora predsjeda predsjednik Sabora kada je on odsutan ili spriječen sjednicom predsjeda jedan od potpredsjednika Sabora. Sjednici kao gosti mogu prisustvovati svi oni koje je pozvao predsjednik Sabora. Na sjednici može govor održati i strani državnik … [[Govornik se ne razumije.]] kao gost na poziv predsjednika Sabora. Međutim, vi gospodine potpredsjedniče ne vodite, ne predsjedate, dakle tu se ne zna tko pije a tko plaća više, kojim redoslijedom dajte riječ kada netko traži Poslovnik. Pa šta je onda sa tom stankom kolege Panenića. Mislim dajte da znamo malo reda. Hvala.
Čujte nisam siguran da sam shvatio što ste rekli ali tko traži povredu Poslovnika ima prvenstvo na onima koji traže stanku. Pa kako ja vidim nekoga tko je tražio povredu Poslovnika dajem mu riječ ako je to odgovor koji ste tražili. Hvala lijepa. Gospodin Petrov.
Poštovani predsjedavajući nisam se javio za stanku, želio sam nešto reći ako je moguće, buduće da je moj kolega se javio ispred kluba za stanku, zamolio bih samo jednu stvar da upozorim, ja bih volio da date, ako je moguće ikako tumačenje na koji način se danas donijela drugi put odluka tko je ispred članova Odbora za Poslovnik sudjelovao u donošenju takve odluke i na koji način je uopće došao dokument do vas. Budući da mi s ovim dokumentom Odbora nismo upoznati, izvjestitelj je do jutros bio samo gospodin Reiner. Odjednom su se pojavili novi izvjestitelji a članovi tog istog odbora nisu upoznati sa time. Ja bih zaista upozorio na kršenje i demokracije i parlamentarizma [[Upadica Radin: Ali najprije da vidimo kako je došlo i sve to.]] apsolutno svega u Hrvatskom saboru a to je zapravo ovo što vi pokušavate napraviti zadnjih 14h. Hvala.
Gospodine Petrov, ja sam vam izvan svih poslovničkih odredbi vama, mislim u čast toga što ste bili predsjednik Sabora bivši, ja sam vam dao riječ jer ipak neke stvari ne treba sve pisati u Poslovniku, neke stvari se podrazumijevaju. Dokument je došao meni sada od gospođe Jelkovac, ali međutim imamo ovdje gospodina predsjednika Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav koji nas može i kao predlagatelj informirati o svemu tome ako vi dozvoljavate. Izvolite gospodine, možete doći ovdje, molim vas. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Šta, stanka? Sad ću, sad ću. Izvolite, izvolite.
Evo budući da mi je potpredsjednik dao riječ, i rekao ovako, kao prvo sukladno Poslovniku zapravo predstavnik predlagatelja uopće ne treba biti prisutan, to je jedna stvar. Druga stvar, ja sam bio kao što znate ili vi ne znate, vi ste spavali za to vrijeme, a vaši kolege su bili tu, ja sam cijelo vrijeme bio ovdje a treće je danas prije podne sam sazvao telefonsku sjednicu, svi članovi su obaviješteni do kojih se moglo doći, do većine se moglo doći i većina je prihvatila da osim mene kako ne bih morao uistinu biti stalno ovdje a ne spavati kao što ste vi si mogli priuštiti, da su također i kolegica Jelkovac i kolega Šimić predstavnici predlagatelja.
Ja ću svima dati riječ. Prvi je kucao gospodin Bulj, povreda Poslovnika. Izvolite, gospodin Bulj.
238. članak [[Upadica Radin: Koji?]] 238., povreda članka 238., zbog neistine koju je rekao predsjednik odbora i predlagatelj da su ovdje bili nazočni tri ili četiri su bili iz HDZ-a i to na smjeni, dva pardon, 7 iz MOST-a, dva iz SDP-a, jedan iz GLAS-a i dvoje kolega iz Živog zida. To je činjenica i to je istina i vi ste probudili iz kreveta drugoga potpredsjednika, gospodina Milijana Brkića da se vrati ovdje da bi bili poslovnički stečeni uvjeti da može se nastaviti sjednica. Da, da, zvali ste ga i čekali ste ga. Hvala lijepo.
Gospodin Petrov je tražio povredu Poslovnika, vidio sam.
Ma iskreno predsjedavajući, nisam tražio povredu Poslovnika, ne znam na koji način, ali evo ako hoćete povreda Poslovnika, članak 238. Ja ću samo kratko reći gospodinu Reineru, nisam vrijeđao na bilokakav način, zamolio sam da mi se objasni na koji način se je došlo do ovoga novoga dokumenta i meni je apsolutno sve jasno. Oni koje su vladajuća pozicija htjeli zovnuti na telefon, da bi čili većinu su bili zovnuti i donijeli taj dokument a za ostale, telefonska linija je bila u kvaru. Hvala.
Hvala lijepo. Ja vam to ne znam, ja sam spavao kao i vi noćas. E sada prelazimo na replike gospodinu Bulju. Gospodin Bulj ovdje? Je, dobro. Ako se sjećate što je rekao prvi je gospodin Grbin, nadam se da se sjeća što je htio replicirat.
Itekako poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Bulj. Člankom 3. Ustava RH propisane su temeljne vrednote ustavnog poretka RH i jedna od njih je demokratski višestranački sustav. Politologija kao znanost koja izučava političke odnose ali i odnose u društvu vrlo jasno zna da demokratskog višestranačkog sustava nema bez demokratskog i otvorenog parlamentarnog sustava. A parlamentarni sustav kako mu već i samo ime kaže počiva na slobodi govora jer ime parlamenta dolazi od starofrancuske riječi parlare ili ti ga govoriti. A što s ovim prijedlogom poslovnika predlaže? Predlažu se znatne restrikcije koje saborskim zastupnicima trebaju onemogućiti slobodu govora. I upravo u tome leži problem sa ovim dokumentom i upravo u tome leži nešto što bih ja nazvao i potencijalnom neustavnošću akta jer ako govorimo o demokratskom višestranačkom sustavu onda moramo biti svjesni da pogotovo kada gledate iz perspektive vladajućih taj demokratski višestranački sustav znači otežavanje donošenja odluka jer vi kada ste vladajući želite da sve teče glatko, da sve ide brzo, da vas niko ne zaustavlja, da vas niko ne dira. Ali u demokraciji to ne ide. Demokracija nije savršen sustav, daleko od toga, ona ima hrpu mana, ali nema boljeg sustava od toga. A njeno funkcioniranje se jamči upravo u slobodi toga da vi i ja koji se ustvari oko malo toga slažemo imamo mogućnost jedan drugome reći što smatramo da u našim zapažanjima ne valja. Da li ćemo nakon toga promijeniti mišljenje? Nebitno, možda i hoćemo s vremena na vrijeme, ali moramo imati mogućnosti zbog nas i onih koji su nas birali to reći. Hvala.
Hvala. Odgovor gospodin Bulj.
Pa upravo je ovo flaster poslovnik koji predlaže većina u biti je ono što ste rekli sloboda govora već ostvarena prava slobode govora koja imamo u ovome trenutku se smanjuju saborskim zastupnicima koje je narod birao … parlamentarna demokracija, višestranačje i naravno da bilo kakvo smanjivanje slobode govora je udar na demokratski sustav tj. na parlamentarnu demokraciju. Da li se mi slažemo ili ne slažemo o nekim stvarima manje bitno, ali je parlament onaj gdje se to raspravlja, ali većini u ovome slučaju ne odgovara jel im idemo na živce što ujutro imamo stanku i otvaramo životne teme. Pa nas građani plaćaju kao što ste rekli da sama riječ govor izlazi iz parlamentarizma, mi smo oni koji trebamo govoriti, predlagati, sučeljavati, debatirati i doć do nekakvih odluka. Većina naravno želi da to prođe glatko, manjina želi da postavi ono što treba, što joj je uloga da ukazuje, kritizira, predlaže amandmanima, zakonima. Međutim ovo je u biti udarac koji je tio bit proveden ispod radara u pola noći. I korektno je bilo ponuđeno većini da povuču taj prijedlog i da bude rasprava danas od 9 sati. Ovo nije bio cirkus što žele prikazati, ovo je bila borba za slobodu govora jel nećemo mi biti vječno saborski zastupnici, sutra će neko drugi bit. Parlamentarna demokracija nije nametanje terora većine, nego parlamentarna demokracija je pravo slobode govora, ali navikli su oni braniti i govor novinarima tj. koji su u medijima, poglavito na HTV-u i zbog toga gube radna mjesta. Hvala lijepo.
Ne razumijem ruku. … [[Upadica se ne razumije.]] Dajte dozvolite da replike završimo samo onda ću vam dati stanku.
Ne pa ima vremena. Dakle tražim stanku u ime kluba SDP-a kako bi progovorio o opasnom eksperimentu koji prijeti Riječkom zaljevu, plutajućem LNG terminalu koji se gura od strane Vlade uz apsolutno ignoriranje stavova lokalne zajednice i ostvaren je nadstranački konsenzus koji se u Primorsko-goranskoj županiji nastoji oduprijeti ovom negiranju Ustava i zakona RH.
Hvala lijepa. Dajem vam riječ da ne biste reko da ste uzeli riječ bez da sam vam dao riječ. Sada vam dajem riječ, tako da bude potpuni taj. Hoćete da završimo replike pa da onda vi tražite stanku?
Ne, ja tražim odmah stanku.
Kako ne može odmah? … [[Upadica se ne čuje.]] Ne može, ne, ne ne piše tu, stanka, možete odmah govoriti? Hoćete odmah? Izvolite odmah govoriti. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] E onda ću ja napraviti jednu stvar sada. Nastaviti ću sa replikama i onda ću vam dati riječ na moju odgovornost. Druga replika, gospodin Glavašević, izvolite.
Hvala gospodin potpredsjedniče.
Na moju odgovornost, tužite me Odboru za Ustav. Izvolite.
Ne ja odustajem od svoje replike, zato što ste na ovaj način zapravo prekršili Poslovnik, mislim, piše da se replika daje … [[Govornik se ne razumije.]]
Ne sjećate se što ste htjeli replicirati, hoćete reći, to hoćete reći?
Ne, ne.
Bulju replicirate.
Znam, ali odustajem od replike Bulju.
A odustajete, dobro.
Odustajem i kršite poslovnik.
Hvala lijepo. Gospodin Aleksić.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Bulj, prije svega zahvaljujem vama i kolegama koji ste ovdje cijelu noć dežurali i zahvaljujući tome, ste omogućili javnosti da vide o čemu se radi i putem njihovih TV prijavnima. To je velika stvar za Hrvatsku, da vidi, kako se ovdje u Hrvatskom saboru, pokušava urušiti demografski sustav, kako se pokušava spriječiti predstavnike hrvatskog naroda i hrvatskih građana da govore o temama koje nisu na dnevnom redu. Jer o čemu se radi? Teme koje su na dnevnom redu, su teme koje su tekuće i o kojima se mora razgovarati. Međutim, zašto postoje stanke? One postoje prije svega, radi toga da bi svi mi govorili o onome što tišti hrvatske građane u određenom trenutku. Ja komuniciram dnevno, sa stotinjak ljudi, svaki dan. Komuniciram s njima preko društvenih mreža, preko maila i mobitela. Stotinjak ljudi svaki dan samnom komunicira. Ja odgovorim svakodnevno na 30-tak vrlo važnih pitanja vezanih za nezakonito poslovanje banaka. Ja se nisam promijenio od kad sam došao ovdje, radim sve ono što sam radio i prije nego što sam postao zastupnik. Hrvatski građani, čija prava zastupam, možda je to teška riječ, očekuju od mene, da ovdje u sabornici govorim o onome što njih tišti. A ovaj nacrt prijedloga Poslovnika, ukoliko bude izglasan takav kakav jest, ubiti će u potpunosti to čemu ja služim ovdje u Hrvatskom saboru. Ja sam predložio nekakve amandmane, ukoliko budu predloženi biti će dobro. Eto, zahvaljujem vama što ste omogućili da govorim o tome, dok je dnevno svijetlo. Hvala.
Gospodin Bulj, odgovor.
Hvala lijepo kolega Aleksiću. Pa upravo stanka spominjete ona gdje vi i mi saborski zastupnici, svi, a vi ste rekli zbog problema naših građanima sa nezakonitim radnjama banaka koji su naše građane doslovno doveli do sloma je osnova problema većine, oni ne žele da mi govorimo o tome. To je problem, što oni nama ostvareno prave slobode govora, koji imamo sad u Poslovniku žele umanjiti tj. žele doslovno pa ja sam rekao, evo, sve nas građani ti plaćaju, mi smo izabrani i imamo plaću, putne troškove, pa ako nam ovo ukidaju na ovaj način, pa mogli ste ići još korak dalje pa reći da mailom glasamo ili porukama ili dovesti 151 lutku kupe pa na daljanski da glasa, njima treba šablon. Oni bi nas htjeli da vi imate 2 replike, imate bez obzira slagali se ili ne slagali, ali vaša borba je baš ta stanka, vaša replika, vaš prijedlog zakonski, koji neće doći vrlo teško u proceduru, morate ih moljkati pa imati, svjedočiti da ste skupili dovoljno potpisa, više od 76 za zakonski prijedlog. Kada se je došlo glasati, nema glasova. A u interesu je građana protiv onih koji teroriziraju … [[Govornik se ne razumije.]] a to je banaka. Prema tome, njima je cilj, jer im iđemo na živce, vi im iđete na živce, ja im iđem na živce, kada dođe gospođa potpredsjednica Vlade Martina Dalić i ja spominjem termoelektranu Peruća, trebaju mi čelični oklopi da se obranim. Znači mi njima idemo na živce. I vi naravno da ovdje imamo ovdje lobije odvjetničke, lobije bankarske i tako funkcioniraju, jel. Ali, barem smo pokazali ovom borbom da ćemo se boriti do bola, za slobodu govora.
Hvala gospodine Bulj, hvala. E sada je tražio povredu Poslovnika gospodin Grbin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, 2 puta ste povrijedili Poslovnik, pa ću to odjednom, sve da ipak ne trošimo previše vremena. Prvo ste povrijedili čl. 248. a onda čl. 236. krenuti ću od čl. 236. Dakle, kada zastupnik zatraži povredu Poslovniku, morate mu odobriti da govori čim on to zatraži, imajući u vidu, trenutak u kojem sam zatražio, niste mogli nakon toga dati riječ niti kolegi Aleksiću niti kolegu Bulju, već ste morali meni odobriti da govorim o povredi Poslovnika. A povreda Poslovnika o kojoj sam htio govoriti, je ona koja se odnosi na čl. 248. konkretno na stavak 3 tog članak. A on kaže, predsjedatelj će odobriti stanku, niti gramatički i teleološki ovaj članak, ovu odredbu, ovaj stavak, ne možemo tumačiti niti na koji drugi način, osim na način, da predsjedatelj mora odobriti stanku, osim, a tu imamo čl. 249. ako se nije stekao koji od ovih uvjeta. Budući da se nije stekao koji od uvjeta iz čl. 249. vi ste dužni odobriti stanku koju je tražio kolega Jovanović. Hvala lijepo.
Odgovoriti ću vam odmah. Gospodin Aleksić je već bio počeo govoriti, a moramo sam dati priliku gospodinu Bulju da odgovori, na ono što je gospodin Aleksić bio govorio … [[Govornik se ne razumije.]] A druga stvar, mi smo prije imali replike, imali smo puno replika, a prvi kako bi rekao, replikant ste bili vi. Ja sam odustao od toga, a vi ste i prihvatili da vi imate replike radi što su tražene pauze. Nakon toga što, oni koji su tražili pauzu su govorili. Najnormalnija je stvar da onima još od prije, koji su tražili replike, da ja dajem replike. I ja sam preuzeo tu odgovornosti i održat ću je do kraja jer su to replike od prije, a ne replike od sada. Gospodin Sladoljev, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Bulj, vi ste najaktivniji saborski zastupnik u ovom Hrvatskom saboru i to očigledno nekom smeta. Treba isto tako reći da intencija izmjene Poslovnika od predlagatelja je da se poboljša kao učinkovitost rada Sabora. Učinkovitost rada Sabora se može poboljšati na potpuno drugačiji način. Sabor može početi ranije, može se skratiti broj godišnjeg odmora, povećati broj radnih dana i dobit ćemo istu učinkovitosti, al sa ovim dakle, načinom izmjene Poslovnika učinkovitost se povećava skraćivanjem replika i ukidanjem stanki. Pa mi molim da to objasnite.
Hvala gospodin Sladoljev. Gospodin Bulj, izvolite odgovor.
Hvala lijepo. Pa složio bih se sa dijelom. Pokazatelji kažu najaktivniji. Ja smatram da sam trebao još više govoriti jer je obaveza saborskog zastupnika da govori, ali koliko je dosad problema od najnižih razina do najviših u RH i od demografskih mjera i korupcije i kriminala, da bi trebalo puno više govoriti, a poglavito iz onih područja odakle dolazimo. To su bile najčešće stanke. Znači, demografski problemi, problemi zaboravljeni krajeva, brdsko-planinskih krajeva i naravno i ostale teme gdje sam se osjećao da se uključim u govor. Naravno, da dajemo i zakonske prijedloge. Međutim, nikako isključivi gospodarski pojas neće doći na red, bez obzira na preporuku Vijeća Europe, bez obzira, zato što smo, zato što većini ne odgovara to, bez obzira na konvenciju … [[Govornik se ne razumije.]] UN-a, neće doći tri preferencijalna glasa jer to ne odgovara političkim elitama, jer brojni ne bi prošli koji su stranački. Znači, brojne naše aktivnosti koje su van ovoga Sabora i sa građanima pa dnevno dobijem, evo kolega Aleksić je rekao, na stotine mail-ova svatko od nas. Jučer oko problema stanarskog prava i jedan kompliciran problem. I drugi problemi. I naravno da im mi smetamo. Stanka im smeta. Jer kako ćete vi, otvarate probleme oko HNS-a, kako ćemo otvarati teme oko poljoprivrede i problema u Slavoniji, u gospodarstvu, kako ćemo mi otvarati te probleme? Koncesije plaža, javnoga dobra, koncesije izvora vode. Kako ćemo mi? Nas treba utišati, mi njima idemo na živce. Pa sjetite se reakcije Martine Dalić, [[Upadica: Hvala gospodine]] samo malo, ovo je pitanje premijeru ovdje … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Gospodin Bunjac, izvolite. Ne, Panenić prvo. Gospodin Panenić, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani, cijenjeni zastupniče Bulja. Naravno da onaj intenzitet kojim vi ovdje zastupate svoje birače, to je nešto je uvijek pokazalo se i statistika govori o tome. Naravno da ta komunikacija i mora biti intenzivna, jer od onoga što radimo kao opozicija, koliko prihvate vladajući, jako, jako malo. Znači, jednostavno moraš stvarati i takvu vrstu pritiska da bi uopće htjeli saslušati i prihvatiti možda jedan djelić, pa da možemo reći kao opozicija uspjeli smo ipak nešto nametnuti. Pa evo noćas. Što se dogodilo? Ipak je došao drugi potpredsjednik, preuzeo je upravljanje sabornicom. Jutro je ipak održan saborski odbor, pa je dostavljen novi dokument. Dva predlagatelja, pa gospodin Reiner ne mora se patiti više sam što je bio. Znači, ipak to se čuje. Ali kako ovo ide, možemo očekivati slijedeći puta da vjerojatno nećemo morati ni dolaziti ovdje, nego ćemo poslati mail-om samo što je naše mišljenje, pa će se to negdje staviti u fail da se još manje čuje i onda neće biti ni ovih troškova. Nećete morati dolaziti ovdje niti tu stanovati, niti putovati i najbolji način kako zamisliti da bi HDZ htio da funkcionira Sabor, svatko kod svoje kuće i samo pošaljite da se ne zna, stavi se u arhivu i to je definitivno način kako ćemo obaviti našu dužnost, a da neće biti nikakve političke štete, niti će biti potrebe da se saznaje o stvarima koje muče vaše građane, moje građane, građene u cijeloj RH koji nekada stvarno dobiju jednu-jedinu potporu, a to je kada zastupnik koji dolazi iz njihovog područja obrati se Hrvatskoj i prezentira probleme koji more jednu grupu ljudi, a koje nitko u državnim institucijama ne prepoznaje i zbog kojih imaju silne probleme u životu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor, gospodin Bulj.
Kolega Panenić, složio bih se, znači većina ovim Poslovnikom želi napraviti standardno, da svi isto čak ja mislim, kod njihovih ocjena saborskih zastupnika predlagatelja u ime odbora, gospodina Reinera, on bi točno nas unificirao kao vojnike da točno govorimo i propisano kad se javiti, kome se javiti, u koje vrijeme, koji će nam ministar poslati upit i tome slično. Međutim, to u parlamentarnoj demokraciji, u višestranačju ne može ići tako. Ovo je direktan udar na slobodu govora i mi smo samo izabrani od naših birača da ih zastupamo, da govorimo, predlažemo i da se borimo. To je naš jedini alat u usporedbi sa većinom. Većina ima instrumente izvršne vlasti i naravno da premijeru Plenkoviću kad dođe iz Brisela od svog prijatelja Junckera, koji velike stvari radi za RH, vidimo kao što je Savudrija riješena, kao brojne druge, isključivi gospodarski pojas, vrlo značajne stvari, osim što je dobar s njime, ne vidim nikakve rezultate. Nije njemu ugodno kad mu postavljamo pitanje i brojna pitanja, ali će nas ograničiti. Imate pravo 3 replike. I onda za toliki trošak i tolike probleme koji nas plaća država i naši građani nama je napravilo šablon kako se moramo ponašati. Ako je to višestranačje, ako je to demokracija, ako je to sloboda govora, ako je to ono čemu težimo onda je to Bruxelles kojeg zastupa Plenković. On više zastupa inače briselske interese nego hrvatske. Ako su to briselski uzusi, onda smo mi stvarno tribamo što prije odmaknut se od tih uzusa. Pa novinar na HTV-u ne smiju spomenut vladajuće čelnike.
Vrijeme. Zašto ste digli repliku gospodine? Dobro. Gospodin Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče Bulj. Pa evo mene zanima zašto se u Hrvatskom saboru uvodi Poslovnik koji kažnjava one zastupnike koji nešto rade? Znači ja sam očekivao da će ovdje biti donesene mjere kako bi se oni zastupnici koje nikada ovdje ne vidimo potaknuli na rad, koji se nikada ne javljaju ne samo za pojedinačnu raspravu nego čak niti za repliku. Meni je žalosno znati da ja imam svoje kolege u Saboru kraj kojih bih mogao proći na ulici i ja ga ne bih prepoznao da je to moj kolega, a najmanje bih znao kako se zovu jer ga ovdje nikada nema. I sada umjesto da se takve zastupnike potakne na rad, pa ako želite i sankcionira, sankcionira se one zastupnike koji dolaze u Sabor, sankcionira se zastupnike koji žele nešto reći, koji su se spremili za raspravu i koji zaslužuju svoju plaću. Zamislite vi situaciju da saborski zastupnici imaju godišnje 90 dana odmora, pa svako malo stanku po još 15 dana kao što smo imali sad u veljači, pa ćemo imati opet za Uskrs itd. Pa u onom tjednu kad je rasprava samo dva i pol dana je rasprava, znači srijeda, četvrtak i petak prije podne što efektivno daje stotinjak dana godišnje i vladajući ne mogu podnijeti da niti u tih stotinjak dana koji predstavljaju možda 30% od kalendarske godine se nešto raspravlja i da se nešto radi. Oni u biti šalju poruku nemojte uopće dolaziti, Sabor je nebitan. Bitno je samo u petak dignuti ruke da potvrdimo odluke Vlade koja je ništa drugo nego pas na lancu Bruxellesa i drugih centara moći. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Bulj.
Kolega Bunjac, pa da krivci su oni koji dolaze i oni koji rade svoj posao u ovome Parlamentu jer su preaktivni. Ne misle kao većina, to je problem ogroman, ne misle kao oni. Znači mi bi tribali ne govorit o problemima primjera vi o problemima monetarne politike, problemima ovršenih, deložiranih, također i ja o problemima kojima govorim. Znači njima ne odgovara da govorite o tome u stankama. Mi ih živciramo. To je ključni problem. I zamislite parlamentarnu demokraciju u kojoj se mijenja Poslovnik da saborski zastupnici ne mogu otvarati pitanja. Evo ja sam prije neki dan otvorio pitanje sudova, novoga Zakona o smještaju sudova, termoelektrane, brojnih drugih pitanja. Otvara se i pitanje pala je jedna Vlada ovdje u slučaju sukoba interesa, u slučaju konzultantica. Znači otvaraju se pitanja saborski zastupnici postavljaju pitanja, traži odgovore, a poglavito manjina. Ali vi kolega Bunjac mi ne govorimo, tj. previše govorimo. Triba nam zabraniti govor. Ali sloboda govora je ono za što se trebamo boriti bez obzira slagali se, ne slagali se. Više se slažemo nego ne slažemo, ponekada ne, ali trebamo komunicirati, trebamo iznositi stavove naših sugrađana, naših birača i uopće štititi nacionalni interes za što smo prisegli. Neki su kolege saborski zastupnici jedino rekli prisežem, pa čak iz moga kraja bio je jedan saborski zastupnik iz HDZ-a u svom mandatu četiri godine je samo jedno javljanje imao. Molim vas zatvorite prozor da me promaja ne ubije, a moji će Sinjani Dalmatinci znati šta je promaja. Toliko se borio za interese u bivšim mandatima, u bivšim mandatima za interese Sinja, cetinskog kraja, Dalmatinske zagore [[Upadica Radin: Hvala, hvala, hvala.]] I sad ja smetam i vi, naravno.
Gospodin Škibola.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine Bulj, sve što ste govorili u pravu ste i za početak zahvalio bih se vama i drugim zastupnicima koji su cijelu noć ovdje raspravljali i nama omogućili da zapravo mi danas možemo raspravljati o izmjenama Poslovnika Hrvatskog sabora koji je de facto temeljni dokument regulacije demokracije u najvišem Domu demokracije. Bar bi tako trebalo biti. Ja ću vas pitati jedno konkretno pitanje iz izmjena Poslovnika Hrvatskog sabora članak 235. kaže: „Zastupnik može imati najviše tri replike po jednoj točki dnevnog reda.“ Ja se pitam zašto bi zastupnik trebao imati samo tri replike po jednoj točci dnevnog reda, kada imamo na primjer pet, šest, sedam rasprava klubova zastupnika. Pa zar nije to ograničavanje demokracije? I na kraju krajeva prema kojem modelu, prema kojim parametrima se odredilo da zastupnici prema točki dnevnog reda imaju pravo na samo tri replike. Pa da li je to suludo ja vas pitam? Pa da li je to suludo, jer mi kao zastupnici ne možemo izraziti slaganje ili ne slaganje sa određenim raspravama koje su na temi dnevnog reda, nego samo tri. Tri neslaganja ili slaganja. Stvarno mi nije jasno.
Odgovor gospodin Bulj.
Kolega Škibola, naravno da je uopće nejasno što je ovdje predlagatelj, Odbor i gospodin Reiner. Evo nemamo ga ispred predlagatelja, tko je drugi jutros smo doznali, uopće ne znam tko je drugi. Nemamo nikakvo objašnjenje da nam se ograniči na tri replike. Ja moram doći iz Sinja 400 kilometara i vratiti se da bi procijenio kome dati tri replike. Znači oni kažnjavaju one koji žele replicirati, ukazivati, poboljšavati. Pa netko će reći govori … ali po njihovom uzusu mi ne radimo dobro oni koji su aktivni po njihovim uzusima i mi se moramo prilagoditi njihovim uzusima tako kaže akademik Reiner potpredsjednik Sabora. Možda on misli da je ovo studentska katedra da bude po njegovim uzusima. Točno šablona 3 replike proći 800 km iz Sinja ili vi iz Rijeke ili kolege iz Slavonije to je ograničavanje slobode govora. To je najsramotnije što se može dogoditi u slobodnoj Republici Hrvatskoj. To je udar u Ustav. Zabrana govora saborskim zastupnicima. Ali ova većina opet napominjem drži je manjina. Znači manjina je dio vlasti. A u ovome slučaju kao dio vlasti manjina šuti. Mene zanima stav evo kolege Pupovca socijaldemokrata, borca za slobodu govora, bar je teatralan kada je ovdje i ostavlja dobar dojam svojim govorima. Ne čujem taj glas. Ne čujem taj glas i ovo tri replike to je ograničenje slobode govora i zbog toga se moramo boriti i reći im gospodo nećete, a to je po naređenju Andreja Plenkovića.
Zahvaljujem gospodine Bulj. Zahvaljujem [[Upadica Bulj: Hvala.]] Gospođa Glasovac.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Bulj pitali ste se zašto se ovim Poslovnikom oduzima pravo govora zastupnicima u Hrvatskom saboru. Pa oduzima se pravo govora opozicijskim zastupnicima, to je potpuno jasno zašto. Znači ova Vlada je nesposobna, neodlučna u rješavanju svakodnevnih ljudskih problema i naprosto svjesna svoje nemoći u rješavanju istih, ne može si dozvoliti odnosno ne želi dozvoliti da se te teme otvaraju u Hrvatskom saboru pogotovo ne u terminima koji su usudit ću se reći najgledaniji, a to su jutarnji termini kako smo do sada imali zastupničke stanke. No, to ne treba ništa iznenaditi, ne trebamo se čuditi nad time. Naprosto mi u ovoj Vladi imamo ministre koji žele uređivati Program Hrvatske radiotelevizije. Imamo premijera protiv kojeg ako napišete nešto na Internetu sutradan vas odmah privede policija. Znači, ako niste spremni pljeskati voljenom vođi koji vodi državu, dobit ćete flaster i uskratit će vam se pravo da o tome govorite. Mislim da ovakav sumrak demokracije ne pamtimo ni u onim nekim vremenima koja vrlo često ovdje prokazuju zastupnici koalicije koja predlaže ovakav Poslovnik. Međutim, zaboravljaju na činjenicu da zapravo ubijajući glasnike neće riješiti problem svoje nesposobnosti i vidljivosti činjenice da ne rade za Hrvatsku ništa dobro i da se zapravo ne snalaze u ulozi koju su im građani povjerili, a to je da upravljaju ovom državom.
Gospodin Bulj.
Pa većina u ovome slučaju nije svjesna da ograničavanjem slobode govora zastupnicima, narodnim predstavnicima u najvećem tijelu parlamentarne demokracije, to je u ovome slučaju u Hrvatski sabor da u biti sebi su pucali u nogu jer je činjenica, pa pogledajte vi ograničenja kaže tri replike. Koliko ima saborskih zastupnika? 150. Koliko će trebati djelatnika brojiti tko je od nas dao dvi, tko je tri, tko je četiri, tko je pet, a jutros su zaboravili da Nikola Grmoja da on nije sam rekao cijelu večer je dizao povredu Poslovnika da nema na to pravo. Znači, prije svega to su materijalni troškovi jer će netko morati brojati sada dvije replike, tri ili četiri. Drugo, to je klasično zabrana govora. Znači, to je sloboda ugrožena sloboda govora. U Dubrovniku je davnim vremenima pisalo Libertas, slobodarski kraj, a u nas sada u Republici samostalnoj Hrvatskoj imamo manje slobode, nego za vrijeme po ovome Poslovniku manje slobode nego za vrijeme Austrougarske, za vrijeme kraljevine, za vrijeme bivše Jugoslavije stare i bivše. Znači imamo apsolutno pokušaj zabrane govora manjini. Znači, ovo je teror nad većinom na govoru, a nama je birači su nas birali da govorimo, pa ne samo to. Sjetimo se HTV-a gdje je Tihomir Dujmović, gdje je Maja Sever, gdje je ovaj novinar koji je zbog da ne bi pogriješio prezime zbog Vrdoljaka čovjek je da je izgubio posao pa je pod pritiskom bez obzira što je na dnevnoj bazi napadao Most, nikada nismo rekli treba ga maknuti, treba ovo. To je udarac u demokraciju i pravo govora.
Hvala [[Upadica Bulj: Novinarima, medijima i saborskim zastupnicima.]] Gospodin Orepić nema ga na žalost. Dobro, sada ćemo nastaviti tako. Dobit će riječ prvi gospodin Maras. Nakon njegovog izlaganja dat ćemo mogućnost za prije replika dat ćemo mogućnost za stanke i imat ćemo pauze naravno i stanke. Stanke imat ćemo i govorit će se. Oprostite. Prvi znači gospodin Maras. Nećete mi zamjeriti ako gospodinu Marasu dajem riječ. Izvolite. … /Upadica Bulj: Kad je glasovanje, kad je glasanje? Glasovanje će biti poslije, ne. Danas. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Čekajte, što hoćete onemogućiti gospodinu Marasu da govori? Izvolite.
Hvala lijepa. Mislim da je mala nedoumica, a nekako uvijek mene dopadne ova rasprava u buci. Nedoumica je kad će biti glasanje, hoće biti nakon moje rasprave ili na kraju cjelokupne rasprave. Na kraju, dobro. Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolega zastupnici, mislim da je sada svima jasno da je u biti potez opozicije koji se desio tijekom protekle večeri i danas ujutro, a nastavit će se i tijekom ovoga dana i tijekom glasanja o Poslovniku jer u ovom trenutku smo ispisali već više od 300 amandmana, da se pokuša pokazati ljudima iz pozicije HDZ-u, gospodinu Bačiću, Plenkoviću i društvu, da se jednostavno ne mogu ponašati kao da se jedino njih tiče kako će se u Saboru raditi. Također, molim ovdje za razumijevanje i medije koji su neki razumjeli o čemu se radi, a neki su pisali da smo raspravljali samo o sebi, odnosno o aktu koji regulira rad Hrvatskog sabora. Akt Hrvatskog sabora koji se zove Poslovnik regulira sve. Znači, ukoliko nemate kvalitetni poslovnik, ne možete raspravljati niti o mirovinama kvalitetno, niti o novim radnim mjestima kvalitetno, niti o proračunu kvalitetno, niti o socijalnoj skrbi, niti o bilo čemu. Znači, ovo je bio trenutak kad je opozicija morala reagirati na ovaj način, to što se ljudi iz HDZ-a nisu snašli, to što je gospodin Bačić u nevjerici hodao ovdje 2-3 sata, a nakon toga otišao spavati, a kolega Reiner nas je gledao gotovo cijelu večer i tko je pratio sjednicu, a tko nije, može pročitati u medijima, polako se i nije snalazio jer u jednom trenutku nije znao više što je – predlagač, voditelj sjednice, samo zastupnik, predsjedatelj. Čovjek je bio zbilja zbunjen i dok god nije došao drugi potpredsjednik Sabora, kojeg smo na žalost morali dignuti iz kreveta, odnosno HDZ ga je morao dignuti iz kreveta, gospodin Milijan Brkić, bilo je dosta čudnih i zbunjujućih scena. Ono što želim reći je da je opozicija, po meni, napravila jedino što je mogla, a to je da građani RH postanu svjesni, da u Hrvatskom saboru moraju funkcionirati i raditi sve stranke i moraju se dogovarati i raditi sve stranke. Ovo nije Hrvatski sabor samo HDZ-a i SDP neće nikada prihvatiti da igra po pravilima kakve je HDZ zacrtao. I to ćete vidjeti sada i to ćete vidjeti i u budućnosti. Ukoliko se slučajno desi da HDZ se ogluši na ove zahtjeve i da isforsira Poslovnik kako je to zamislio u startu, vjerujte mi, ovo je tek početak. Ovo je tek početak. Nećemo vam dopustiti da radite što god hoćete, biti će nemilih scena. Igrate sa vatrom i ja vas molim da napravimo dogovor kako da funkcioniramo na parlamentaran i normalan način [[Upadica: molim vas, molim vas.]] Ne možete vi diktirati svima kako će se oni ponašati u Hrvatskom saboru. Mislite možda da možete, ali ćete vidjeti da ne možete. Vidjeli ste noćas, vidjet ćete danas, vidjet ćete prilikom glasanja o Poslovniku da ne može funkcionirati onako kako ste zamislili, niti će funkcionirati onako kako ste zamislili. Ukoliko tražite da se ugasi rasprava u Hrvatskom saboru na način da stanke više ne postoje, da opozicija ne može nametati svoje teme, nego da kroz dnevni red, možete molim vas, malo umiriti zastupnike [[Upadica Furio Radin: tražio sam više puta. Molim vas.]] Ja vas molim gospodo iz HDZ-a, gospodin Radin je rekao da neće biti glasanja nakon moje rasprave, tako da možete otići ukoliko vas ona ne zanima. Ali nemojte ometati dok se govori. … [[Upadica Radin: Ne, bit će pauza prije.]] tako da nema potrebe da sjedite, ukoliko vam se ovdje ne sjedi i ometate zastupnike u njihovom poslu [[Upadica Radin: molim vas, nastavite s raspravom. Molim vas, nemojte polemizirati.]] Ja nisam predsjednik Sabora, ali.. [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] to ćeš mi ti reći tko će šta biti, ne [[Upadica Radin: Ali zašto? Zašto? Molim, gospodine.]] Kaj si ti gatara pa znaš tko će kaj bit? Ne, ja nisam, ali s obzirom da se tako ponašaš, vjerojatno si gatara, ne. Čitaš u šolju [[Upadica Radin: Hoćete nastaviti sa raspravom, molim vas.]] Hoću, nastaviti ukoliko disciplinirate Mikulića koji nepristojno dobacuje [[Upadica Radin: Hvala lijepa, hvala.]] Tako da mislim, da to nisu više ona vremena prije devedesete. Tako da mislim da ljudi koji su zamislili da će nešto ići kako oni misle su se malo prevarili, mislim da su to sad svi svjesni i pozivamo iz Kluba zastupnika SDP-a da se napravi korak nazad od strane HDZ-a i da se ne ušutkava oporbu, da se ne suzbija otvaranje aktualnosti tema koje oporba radi iz dana u dan i da se ne guši rad Sabora. Što se tiče smanjenja broj replika, ja osobno sam stava da ljudi bi trebali imati mogućnost replicirati svakome i na način da repliciraju kada imaju nešto za reći. Ovo se čini neka vrsta igre, utakmice. Ti moraš voditi evidenciju, kome ćeš replicirati, koliko, moraš raspoređivati zastupnike, vezati ih jedne na druge. To nije poanta rasprave u Saboru i to nije demokracija. Tako da pozivamo HDZ još jednom pogotovo autora Poslovnika gospodina Reinera da naprave korak nazad, da shvate da Sabor nije njihov poligon, da shvate da ne mogu raditi što žele i šta hoće i da se dogovorimo oko funkcioniranja kao što je to bilo do sada. Također želim još jednom reći, ovako donošenje Poslovnika, nikada nije bilo u Hrvatskom saboru, Iako će gospodin Reiner reći, da se Poslovnik donosio transparentno, ovako brzo, ovako preko koljena stvari se nisu nikada lomile u Hrvatskom saboru. I normalno da je takva akcija morala izazvati reakciju. Što se tiče SDP-a mi smo spremni, ako što smo bili jučer u pola sata prije ponoći, spremni smo i danas ostati cijeli dan, ako treba i sutra i tako će biti ukoliko dogovor oko Poslovnika ne bude postignut na način da se zaštite standardi one koje mi tražimo. A to je da se ne guši rasprava u Saboru, da se ne guši opozicija u Saboru, da se ne forsira svoja volja u Saboru i da se na neki način omogući da Sabor funkcionira demokratski, kao što funkcioniraju svi ostali parlamenti u EU. Kolegice i kolege iz HDZ-a mislim da ste sada vidjeli da nećemo mirno gledati što radite, drago mi je da su to vidjeli i građani RH, drago mi je da su to vidjeli i mediji i mogu vam reći, da će se od sada igra u Hrvatskom saboru, još jednom naglavačke okrenuti. Ja vas zato još jednom pozivam, na kraju, prihvatite prijedloge koji su upućeni iz Kluba zastupnika SDP-a, oni nisu zlonamjerni, oni su napravljeni konstruktivno, kao što smo to napravili i kod lex Agrokora, kao što to radimo konstantno u Hrvatskom saboru, kako bi imali bolje funkcioniranje i bolje diskusije i bolju raspravu i na kraju krajeva, bolji Parlament i bolje zakone. Nadam se da ćete ovu otvorenu poruku i poziv prihvatiti i pokazati da niste isključivi, nego da želite suradnju na kvalitetu i rad Hrvatskog sabora. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. I sad slušajte pozorno, jer je nastavak će biti kako slijedi. Prvi je dao povredu Poslovnika gospodin Škibola, čekajte, sad ćemo, onda nakon toga, gospodin Jovanović je tražio stanku i vidio sam još 2 ruke, da. Vi ćete reći zašto i imati ćemo stanku ili ćete govoriti odmah. I onda nakon toga prije replika, ne prije replika, kao što je u običajno, i onda nakon toga ćemo glasati. Gospodin … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Dobro, idemo dalje, gospodin Škibola, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora, prekršen je čl. 238. nije se dopustilo gospodinu Marasu da na miru diskutira, nego su zastupnici iz HDZ-a dobacivali, a vi ih niste opomenuli.
Da ih opomenem sve ili jednom po jednoga? Sve zajedno, dobro.
Mi ćemo sada nastaviti sa radom po točki dnevnog reda - Konačni prijedlog Poslovnika o izmjenama i dopunama Poslovnika Hrvatskoga sabora. Stali smo na replikama. Prvi je na redu trebao biti kolega Bunjac. Njega nema pa gubi pravo. Drugi je na redu kolega Podolnjak. Nema ni njega. Treći je na redu kolega Jovanović. Nema ni njega. Ali ima kolege Škibole. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora. Gospodine Maras, slušao sam vašu raspravu i zahvalio bih se i vama također što ste bili po noći ovdje u Hrvatskom saboru, raspravljali da bi mi danas mogli raspravljati. Htio bih vas pitati za neke promjene u Poslovniku kako vi gledate na to da ćemo u budućnosti imati samo prilike jedne minute za repliku? Sa druge strane zastupnik će moći imati najviše tri replike po jednoj točki dnevnog reda. Te tri replike po jednoj točki dnevnog reda to je definitivno ograničavanje demokracije. Jer ako imamo pet, šest ili sedam klubova zastupnika koji su se javili za raspravu, a vi ste omogućili samo tri replike de facto zastupnicima se onemogućava da repliciraju svakom klubu zastupnika koji je govorio. S druge strane određene druge promjene Poslovnika čisto su ajmo reći periferne, ali postoji još jedna promjena u članku 255. u st. 2. iza riječi „dizanjem ruke“ briše se zarez i riječ „poimeničnim“. Znači, miče se poimenično glasanje. Kome je u interesu da miče poimenično glasanje, zašto zastupnici ne mogu stati iza svog stava, iza svog stava kako glasaju? Mislim da ni jednog zastupnika to ne bi trebalo biti sram, jer ovdje glasamo ne zbog sebe, nego zbog ljudi, ljudi su nas ovdje poslali i njima smo odgovorni.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Slažem se s vama. Kome je to u interesu? U interesu je HDZ-u, znači sve ove izmjene koje su napravljene i koje idu za ograničavanjem i broju replika i minutaži i svemu onome što je vezano uz diskusiju u sabornici je direktna ideja vladajuće stranke, odnosno vladajuće koalicije, a ono što mi još možemo napraviti osim ovoga što smo napravili sada je da smo u proceduru uputili skoro 400 amandmana. I kada bude rasprava o amandmanima vrlo jasno ćemo isticati jedan po jedan šta i kako mislimo da HDZ radi krivo. Žao mi je što ne vidim tu neke male znakove volje da se određene stvari dogovore, ali dobro. Ako tako se ljudi u HDZ-u postave onda ćemo se i mi postaviti prilikom usvajanja novog Poslovnika, a to znači da kao što znate da nije baš kirurški precizno napisano u Poslovniku sve kako se zastupnici ponašaju u Saboru, pa ćemo i mi neprecizno definirati određene odredbe novog Poslovnika, a predsjednik Sabora ili predsjedavajući će se s time morat nosit. I ono što sam rekao, žao mi je što se kolege iz HDZ-a nisu udostojile na ove elementarne minimalne zahtjeve koje je opozicija tražila to zbilja nije puno, ali očito borba će se morat nastaviti dalje, a ja sam evo zamolio i kolegu Bačića i Reinera da se ne igraju s vatrom ali se oni odlučuju igrati s vatrom pa ćemo se onda igrati narednih tjedana i mjeseci. Hvala lijepo.
Idemo dalje. Iduća replika poštovani kolega Panenić.
Hvala lijepo. Naravno da evo sada smo došli u drugi dan rasprave, srećom pa ovaj prekid koji smo imali za glasanje je malo dao nam prilike da pozbrojimo sve one koji imaju hrabrosti nastaviti i da kažemo snage da nastavimo ovu inicijativu. Naravno da je sada bitno da i završetkom ovih aktivnosti oko rasprave o pravilniku još jednom potvrdimo i na kraju da ostanemo dosljedni onome što smo govorili da i ovaj umor koji nas polako savladava neće sigurno umanjiti našu želju. Tako da evo i vama želim da i vaš klub bude ustrajan, a na kraju možemo reći da smo zajedno napravili neki rezultat. Naravno da glasanje je nešto što mi ne možemo promijeniti ali da oni birači koji prepoznaju ovu inicijativu prepoznaju da možemo isto tako borit se i za druge, druga njihova prava i nadam se evo da ćemo dobivati i dalje vašu potporu. Isto tako nadam se da ćemo i mi moći biti dobar partner u takvim raspravama. Hvala lijepa.
Odgovor kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa ja mislim da je danas odnosno jučer po prvi puta se takva stvar desila u Hrvatskoj da se kao što kaže na žalost kolega Bačić da su oni pustili kaže da vide svi u Hrvatskoj kakva je opozicija. Doduše nije baš izgledao jučer kao da ima neku koncepciju trčkarajući tu oko stupova, ali hajde vjerovat ćemo mu da je tu zbilja bilo neke namjere. A meni je drago na kraju što su ljudi vidjeli da se opozicija uspjela suprotstaviti ovom ponoćnom žmuklanju HDZ-a, a tako će vjerujte mi biti i ubuduće. Hvala lijepa.
Dobro. Idemo dalje. Poštovani kolega Šimić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo kolega Maras vi ste jedan od zastupnika koji često koristi institut replike uz neke još moje druge kolege. Pa mislim da ćemo se složiti da ova nekakva predložena nova odredba o limitiranju replike na tri puta zaista nema nikakve logike. Ne vidim kako je bilo tko u stvaranju ovog Poslovnika došao do broja tri. Što to znači, dakle, da ako se s nekim ne budemo slagali u nekom trenutku koji izrekne totalnu laž, budalaštinu morat ćemo šutjeti jer smo ispunili svoju kvotu? Međutim, ono što mene također zabrinjava s obzirom da vodim klub gdje su dva predsjednika saborskih odbora sa najviše tematskih sjednica, to je Odbor za poljoprivredu i Odbor za zdravstvo dakle, najviše tematskih sjednica u ovom sazivu, brine me prijedlog da se tematske sjednice ne mogu sazvati ako se za to ne odluči većina. Dakle što je suprotno nekim drugim odredbama Poslovnika, gdje 1/3 članova može odlučiti o zakazivanju i uvrštavanju određenih točaka ili zakazivanju same sjednice, ovdje dakle ne možemo doći do tematske sjednice ako nemamo potrebnu podršku većine zastupnika. Mislim da su ove dvije onako nespretno u stvari složene odredbe pokazale sav kaos i konfuziju u kojoj se ovaj Prijedlog Poslovnika sastavljao, a čiji je najvažniji cilj bio to da se zastupnicima onemogući govoriti. E onda kada su bili usmjereni na taj cilj, onda su prestali pratiti zdravu logiku i napravili ovaj prijedlog tako bušan kao švicarski sir mogli bi reći. Pa nije ni čudo da se imalo o čemu raspravljati cijelu noć, na čemu još jednom zahvaljujem vama zastupnicima koji ste to odradili i pomogli nama da dođemo ovdje svježi i nastavimo s raspravom.
Odgovor kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Evidentno je da su ljudi prilagođavali Poslovnik samo što ne mogu prilagoditi zastupnike Poslovniku, evo to ja odmah mogu reći u startu. Znači, oni mogu prilagoditi … … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] To možete dignuti povredu Poslovnika. … [[Upadica se ne razumije.]] Znači oni su prilagodili Poslovnik sebi, ali ne mogu prilagoditi sve zastupnike u Hrvatskom saboru Poslovniku ovom njihovom. Tako da već vidim da ćemo naredne mjesece provesti u nadmudrivanju, u aktivnostima kako prezentirati svoje ideje. Nadam se da to neće krenuti za eskalacijom i primjenom represije u Saboru. Dosta pitomo mi je izgledao kolega Reiner prethodnih nekoliko danas. Ne znam da li je to kolega Šimić samo varka dok se novi Poslovnik ne usvoji da pokaže svoje pravo lice. Jer jučer je bio kao janje. Nije uopće pokazivao niti mali znak agresije što je imao u prethodnim mjesecima dosta često slučaj. Tako da nadam se da to nije tako. Jer ukoliko bude tako onda ćemo naredne mjesece imati ovdje vrlo žestoke obračune koji se nadam neće sličiti onima koje je prolazio Pernar prije godinu dana. Ali ove vrste primjene Poslovnika gdje će oni ograničavati naš rad, vjerujte mi neće proći.
Idemo dalje. Poštovani kolega Petrov. Izvolite.
Kolega Maras ja bih ponovio riječi moga kolege Podolnjaka s jučerašnjeg izlaganja. On je u jednom trenutku rekao: „Svaka zemlja ima Vladu, ali samo demokracije imaju na kraju opoziciju.“ Jer kako stoji u Rezoluciji Parlamentarne skupštine, piše: „Demokratska kvaliteta parlamenta mjeri se sredstvima dostupnim opoziciji. Treće, politička opozicija u parlamentu izvan njega je bitna komponenta dobro-djelujuće demokracije.“ A vladajući su iznijeli kao argument ove izmjene Poslovnika da će zapravo njihova izmjena Poslovnika voditi većoj demokraciji. Pa mi nije jasno na koji način namjeravaju povećati demokraciju time što će nam ukinuti ujutro stanke, time što će izrezati broj replika, time što na kraju tematske sjednice u odborima neće moći sazivati predsjednici, nego upravo na način njihov kupljena većina? Isto ako što smo jutros imali slučaj da se telefonskom sjednicom za Odbor za Poslovnik, politički sustav i Ustav na kraju zovnu samo oni ljudi koji će odobriti njima odluke. Pa odjednom izvjestitelji za ovu točku dnevnoga reda mogu biti i još dvoje ljudi, a da mi saborski zastupnici niti jednom nismo vidjeli uopće taj dokument, a kamoli da smo sudjelovali kao članovi tog istog Odbora u toj odluci. Jer navodno telefonske linije su u tom trenutku jutros bile u kvaru. Mene sada samo zanima vaša ocjena ovakvog načina vođenja, predlaganja zakona i vaša ocjena je li se uopće dogodila smjena generacija političkih sustava u Republici Hrvatskoj zadnjih kako se uopće dogodila smjena generacija političkih sustava u Republici Hrvatskoj zadnjih 70 godina s naše desne strane.
Povreda Poslovnika? Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, vidim da još nitko nije reagirao ali ja moram, mi nemamo predlagatelja opet 233. je povređen Poslovnik.
Imamo. Poštovana Marija ….
Nemamo, pogledajte u materijalima Odbora za Ustav. To što kolegica Jelkovac maše rukom je lijepo, ali nije značajno. Znači da je predlagatelj isključivo gospodin Podolnjak. Eto to tako piše u materijalima gdje je Prijedlog Poslovnika. Znači on je jedini koji je ovlašten tu zastupati i nastupati. [[… Upadica ne razumije se]] Kako? Pardon, Reiner. A mislim gle koliko smo ovdje već 40 i nešto sati će biti uskoro tako da, s te strane kolega Reiner je taj koji je predlagatelj njega nema. Pogledajte evo materijale. Imate materijale?
Dakle, ima dvije stvari. Prvo ne mora biti nazočan predlagatelj, to je jedna stvar. A druga stvar, odlukom Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav određeni su i još dvoje ljudi koji mogu, odnosno zastupnika, koji mogu govoriti. [[…. Upadica ne razumije se]] Ne znam kada, ali dobio sam tu informaciju. Kolegica Jelkovac i kolega Šimić, tako da je to to. Ali čak i da nije to ne mora [[… Upadica ne razumije se]] Ne Marko Šimić, kolega Marko Šimić. Dakle, čak i da nije to napravljeno kolega Reiner ne mora biti nazočan svo vrijeme. Tako da se ne radi o povredi Poslovnika i neću vam dati opomenu. To ste možda napravili nesvjesno. Hoćete još odgovor na repliku?
Znači ovu informaciju nitko osim vas ne zna?
Nije, pa sad je kolega Petrov znao za tu informaciju. Sad je rekao da zna.
Dobro, onda će reagirat on posle. Ali da prvo se ja vratim na ovaj …
Pa rekli ste. Ne, budete tražite povredu Poslovnika. Ajde, odgovorite.
Poštovani predsjedniče, ja sam koristio informacije koje je predsjedavajući na vašem mjestu dao nama bez pokazivanja bilo kakvog dokumenta, a sad ću vam opet ponoviti. Mi taj dokument nismo vidjeli, mi u toj odluci nismo sudjelovali, članovi manjine u Hrvatskom saboru nisu bili zovnuti, mi ne znamo na koji način, kada i tko je donio tu odluku i kako. Mi na to upozoravamo već nekoliko sati. Nama se samo pročitalo s vašeg papira budući da nam se nije ni pokazalo, da su izvjestitelji dodani još neki, a obrazloženje gospodina Reinera je bilo da su oni to napravili dok su neki drugi spavali. Pa ja sad ne znam kada je to sazivano, u koliko sati, je li to bilo u 3 ujutro, je li to bila na kraju telefonska sjednica, možda je bila telefonska sjednica? Ali mislim da je red pa ako ne da se nama podjeli materijal, da se barem kaže ovdje kad je to bilo i tko je to radio.
Evo zatražio sam od Odbora da se dostavi to, ali idemo, meritum je taj da predstavnik predlagatelja ne treba biti nazočan cijelo vrijeme kada je rasprava o točki za koju je on predlagatelj. Kolega Maras, vi bi htjeli vjerojatno odgovor na repliku?
Da, da, hvala vam lijepo. Kolega, evo vi ste rekli kolega Petrov, nekoliko stvari, ja sam uvjeren da je de facto akademik Reiner žrtvovan ovdje od strane HDZ-a jer sam siguran da se tolikoj količini nedemokratičnosti ne bi izložio i radi svoje buduće karijere predsjednik Hrvatskog sabora Gordan Jandroković. Znači kolega Reiner je primio na svoja pleća sve ovo što ste rekli i ovo netransparentno dodavanje dvoje ljudi koji su sada kao izvjestitelji Odbora za Ustav, ove sve stvari koje ste spomenuli vezano uz izmjene Poslovnika jer inače bi sigurno pošto je dosta radišan kolega Jandroković s nama proveo cijelu noć ovdje. On je svjesno, znači on je želio biti ovdje, cijelu noć je participirao u radu Hrvatskog sabora, ali svjesno nije bio ovdje vjerojatno gledajući program televizije ili You Tube kanala Hrvatskog sabora doma kako kolega Reiner odrađuje taj posao za njega. Znači ja sam siguran da on bi bio ovdje da je htio tu političku odgovornost na svojim plećima koja će vjerojatno kolegu Reinera u budućnosti dosta često koštati vjerodostojnosti. Znači vjerodostojnost kolege Jandrokovića je u ovom slučaju platio svojom vjerodostojnošću kolega Reiner. Hvala lijepa.
Zanimljiva analiza. Kažu mi da ste na mail dobili odluku Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav kao što je to običaj jer papire smo ukinuli prije nekoliko mjeseci. Tako da to provjerite, da li to možda ide odluka? Je. Idemo dalje. Poštovana kolegica Strenja Linić, nije nazočna pa gubi pravo. Isto tako poštovani kolega Lenard, nije tu pa ne može ni on replicirati. Prelazimo na iduću pojedinačnu raspravu. To je kolega Goran Aleksić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem što ste mi dali riječ. Ali zahvaljujem i kolegama koji su ovdje dežurali, jer da oni nisu dežurali ja ne bih riječ dobio. Danas ujutro su mi javili da hitno dođem u Sabor do pola 9, da bih mogao govoriti u svojoj pojedinačnoj raspravi. Eto od pola 9 pa do 14,30 prošlo je 6 sati, stigao san na vrijeme i sada mogu nešto reći o ovom Nacrtu Poslovnika koji smatram represijom na demokraciju. O čemu se radi? Ja ću opet biti konstruktivan kao i obično, uložio sam 4 amandmana i mislim kad bi se ti amandmani prihvatili da bi se znatno smanjila mogućnost zlorabljenja Poslovnika, a istodobno bi se dinamizirala rasprava i mislim da bi bilo prihvatljivo svima kada bi ti amandmani bili prihvaćeni. Pa najprije ću o amandmanima. Dakle, smanjiti broj replika na tri po jednoj točci je direktni atak na demokraciju. Naime, postoje točke koje su nekom zastupniku bliske, zanimljive za koje smatra da su one bitne za hrvatsko društvo, za hrvatske građane, a postoje točke koje nisu toliko bitne koje su čisto tehničke prirode. I sada polazeći od samoga sebe bavim se najviše zaštitom potrošača, prije svega potrošača korisnika usluga financijskih institucija, pa onda kada su takve teme na dnevnom redu ja imam puno, puno toga za reći. I sada ćete vi mene tim novim izmjenama Poslovnika ukoliko stupe na snagu spriječiti u tome da repliciram u slučaju kada netko nešto govori, a ja imam argumente i mogu reći argumentirano da to što netko govori jednostavno nije istina. Vi ćete mene u tome spriječiti. Pa stoga, da bi se izbjeglo to sprječavanje govorenja na pravi demokratski način ja sam predložio da se umjesto ograničavanja replika na 3 komada ukupno one ne ograničavaju. Predložio sam da se replika smanji na 90 sekundi i predložio sam da se odgovor na repliku smanji na jednu minutu. Time će se znatno smanjiti ukupna količina repliciranja u minutama. Sljedeća stvar koju smatram vrlo važnom, jest činjenica da je sada kroz Poslovnik uvedena obaveza svim zastupnicima i klubovima zastupnika ili udruženim zastupnicima koji predlažu neki zakon da moraju izvršiti procjenu učinka propisa. Kako će zastupnici izvršiti procjenu učinka propisa kada mi ovdje u Hrvatskom saboru nemamo potrebna oruđa da to napravimo? Mi to nemamo. Pa stoga da bi to bilo kvalitetnije riješeno da ipak postoji nekakva procjena učinka nisam predložio neki amandman kojim bih to izbacio van, nego sam predložio amandman kojim bi se riješilo da ta procjena učinka propisa kada zastupnik predlaže zakon bude okvirna. Znači, okvirna procjena učinka propisa, a Vlada Republike Hrvatske ukoliko smatra da je potrebno detaljno analizirati procjenu učinka propisa, neka Vlada onda to učini jer Vlada ima sva potrebna oruđa. Meni je nedavno kod predlaganja dvaju zakona spočitavano to da nisam učinio procjenu učinka propisa, a ja to po Poslovniku uopće nisam morao niti raditi. Dakle, ja vidim iz onoga što se dogodilo prošle godine, da sam upravo ja razlog zašto je unesena ta odredba u Poslovnik. Upravo ja i nitko drugi, jer ste jednostavno zaključili da zastupnici kao ja koji imaju prijedloge, koji zastupaju građane i to puno građana, ja zastupam interes 200 tisuća hrvatskih obitelji, dakle takvi zastupnici mogu vama biti problem. I onda će Vlada Republike Hrvatske jednostavno zaključiti na temelju toga što nije učinjena procjena učinka propisa taj zakon ne prolazi, pa taman bio najbolji na svijetu. Nema procjene i doviđenja. U tome smislu sam predložio izmjenu, pa mislim da bi bilo jako dobro da se taj moj amandman prihvati i na takav način bi se kompromisno riješio problem procjene učinka propisa. Sljedeća stvar koju smatram izuzetno važnom. Svi mi ovdje izabrani smo glasovima hrvatskih građana. Vlast koju uglavnom čini Hrvatska demokratska zajednica dobila je ukupno nekih 18% glasova ukupnog biračkog tijela. Dakle, sa 18% glasova vi vladate ovom zemljom. Koliko je to demokratski, to je vrlo upitno. Kod nas nije moguća direktna demokracija kao u jednoj Švicarskoj. U Švicarsku su se mnogi kleli u vrijeme kada je Hrvatska započinjala svoj put. Međutim, od Švicarske kod nas nema još niti Š osim što smo morali plaćati rate u francima koje su bile duplo skuplje nego rate u kunama. Dakle, budući da nemamo tu direktnu demokraciju, ipak imamo svojevrsnu demokraciju kroz to da građani biraju svoje zastupnike, biraju one koji će ih predstavljati u Hrvatskom saboru i koji će onda govoriti o njihovim problemima ovdje u sabornici. Ja sam jedan od tih zastupnika. Ja odgovorno tvrdim da predstavljam interese 200 tisuća hrvatskih obitelji i kao takav izabran sam da ovdje u sabornici govorim u njihovo ime, da govorim o svemu onome u čemu su oni zakinuti. Budući da ste vi prijedlogom nacrta odredili da se stanka za govorenje izvan teme, izvan dnevnoga reda ima održavati samo jednom dnevno i to između 13 i 14 sati prema amandmanu HDZ-a 14 i 15, smatram to direktnim napadom na demokraciju, direktnim napadom na slobodu govora i smatram to onemogućavanjem predstavnika hrvatskoga naroda i hrvatskih građana da govore o onim temama zbog kojih su oni upravo u Sabor i ušli. Stoga sam predložio kompromisno rješenje i u tome smislu, a kompromisno rješenje se sastoji u tome da se ne bi ograničavao broj stanki po jednom zasjedanju, po jednoj točci, po jednom danu zasjedanja ustvari, nego bi se ograničavalo vremenski tako da između dviju stanki mora proći najmanje 4 sata. Na taj način bi se spriječilo zlorabljenje tog instituta koje je evidentno i slažem se da ga treba spriječiti. Meni se ne sviđa cirkus koji se stvara ponekad, ja nisam za to. Međutim, ovaj cirkus koji je također cirkus koji se događa danas i jučer je prijeko potreban da bi javnost shvatila što vladajuća većina pokušava učiniti. A vladajuća većina pokušava ušutkati opoziciju. Međutim, morate znati da ukoliko opozicija bude jedinstvena, da su oni u stanju, da je opozicija u stanju ponovo na neki način sabotirati rad Hrvatskog sabor tako da će svaki zastupnik tražiti po tri replike. Opet ćemo imati istu situaciju. Međutim, ovo sa stankama, to nikako nije dobro. Stoga apeliram, razmotrite moj amandman i prihvatite da se stanke ne ograničavaju odnosno da se ograničavaju ali vremenski. Dakle, ako bi se stanka omogućavala svaka četiri sata, mislim da bi to znatno doprinijelo onemogućavanju zlorabljenja koje je bilo evidentno u pojedinim trenucima rada ovoga Sabora. Evo, toliko sam htio reći o svemu tome. Zahvaljujem se i nadam se da će ipak vladajuća većina doći pameti i da neće ušutkati demokraciju.
Imamo šest replika. Prvi je poštovani kolega Lovrinović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. Uvaženi kolega Aleksić, vi ste malo prije iznijeli vrlo jednu argumentiranu kritiku loših poteza i prijedloga u novom Poslovniku kojima se zaista guši demokracija u ovom Saboru. Ali gospodo, ja vam govorim sljedeće, što vi više budete nas gušili u Saboru, time otvarate prostor za ulicu. Nemojte se čuditi ako nas ljudi umjesto sutra budu pozivali da dolazimo na trgove i ulice s njima razgovarati, zato što nam ovdje ne dajete mogućnost da se obraćamo javnosti. Nemojte onda nas kriviti za to. Ali gospodine predsjedniče, ne obraćam se direktno vama, ali vezano je za ovu repliku. Kolega Aleksić je ponudio i neka vrlo kvalitetna rješenja. Bio je vrlo hajmo tako reći kooperativan. Ali postavljam mu pitanje sljedeće, zašto u Prijedlogu Poslovnika nema pravila da se na dnevni red stavljaju predmeti kako su vremenski došli, znači kada su se pojavili? Evo imamo konkretan primjer, pa mi nismo godinu i pol dana kolega Aleksić raspravili ovdje informaciju o monetarnim kretanjima u Republici Hrvatskoj od strane Hrvatske narodne banke. Zašto predsjednik Sabora sadašnji izbjegava, da li on pogoduje sadašnjem guverneru, žali li ga kandidirati još jednom unatoč tome sve što je napravio? Zašto ne daje nama priliku da raspravimo za 2016. godinu, za 2017. godinu? Dakle ispod radara dok se mi bavimo Poslovnikom, Agrokorom, ovim, onim o ovoj važnoj temi monetarnoj Hrvatske narodne banke čija politika uništava doslovno gospodarstvo i društvo već 20-tak godina, mi ne možemo raspravljati. Zašto se taj predmet drži u onom prašnjavoj ladici tamo? Vjerojatno su i zaboravili gdje je jer je iz 2016. godine, a nema niti za 2017. Molim, koje je vaše mišljenje?
Izvolite kolega Aleksić.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Kolega Lovrinoviću, potpuno je jasno da Hrvatska narodna banka ne obavlja svoju ulogu, niti u monetarnom sustavu ne obavlja svoju ulogu kakvu je trebala obavljati, a trebala je omogućiti fluktuirajući tečaj kune tako da izvoznici imaju veće mogućnosti za izvoz. A druga stvar. Ona je omogućila hrvatskim bankama da pljačkaju hrvatske građane povlađujući im u njihovim nezakonitim promjenama kamatnih stopa. Mi dobro znamo da je za to direktan krivac guverner Vujčić. Naravno kriv je i njegov prorok viceguverner Fraz. Na žalost rasprava o Hrvatskoj narodnoj banci čeka, a da ćemo mi ući u euro zonu puno prije nego što bismo trebali ući to je činjenica i to zahvaljujući tome što će nama i EU progledati kroz prste. Dakle, oni uvjeti koji su preduvjet da bismo mi ušli u euro zonu neće biti ispunjeni, ali će nama EU progledati kroz prste jer je njima cilj, njima je cilj da nas što prije uvuku unutra jer onda smo mi gotovi. Tu više nema povratka. Dakle, ja sam protiv Hrvatske narodne banke ovakva kakva ona jest. Kada bi ona sada nekim čudom promijenila svoje razmišljanje, kada bi nekim čudom drugačije radila ja bih svakako promijenio svoje mišljenje, ali na žalost to se neće dogoditi, a ne možemo niti privesti guvernera Vujčića da o tome ovdje s njim razgovaramo na vrijeme. Eto, zahvaljujem.
Druga replika poštovani kolega Petrov.
Kolega Aleksić, ja bih vas zamolio da mi pokušate napraviti scenarij kako će to izgledati u Republici Hrvatskoj u iduće tri godine ukoliko sadašnji vladajući ostanu na svojim pozicijama u iduće tri godine, s obzirom na njihov odnos prema demokraciji. Ja ovdje neće govoriti o načinu na koji su oni izveli preslagivanje u 5., 6. mjesecu što su govorili, kako su oni to jednostavno pravili prošle godine. Ma neću govoriti ni o lex šerifu. Mislim da je sve jasno. Ali mene zanima što vi kažete na današnju odluku jer tako oni to vide tu demokraciju na koju se pozivaju? Oni govore da će uvesti demokraciju ovakvom izmjenom Poslovnika, a primjer njihove demokracije vam je današnji način rada. U trenutku kada ih se šest sati proziva da nemaju izvjestitelja, da bi doskočili tome njihova većina koju su sklopili kako su sklopili bez članova drugih iz manjine telefonskim pozivom razrješava odluku da postoje drugi izvjestitelji. A ta odluka inače izgleda na način, imate jednu odluku s kojom smo mi došli ovdje u raspravu u sabornicu. Imate drugu odluku koju su oni sklepali na brzinu sami. A ta druga odluka koju su spremali sami ne poziva se na apsolutno nikakve članke, ma koji Ustav, koji Poslovnik, po kojem postupku, ništa. Postoji samo jedna jedina rečenica postoje još dva izvjestitelja. Tako oni provode demokraciju. Kada im zatreba uzmu telefon, poklope situaciju i još nakon svega toga kažu mi smo demokracija. Molim vas scenarij.
Hvala. Kolega Aleksić izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Pa kolega Petrov, to je operativnost. Dakle, po potrebi vladajuća većina vrlo je operativna, pa je tako bila vrlo operativna kada je u pitanju bio Lex Agrokor i vrlo brzo su donijeli zakon kojim su riješili situaciju da ne dođe odmah do predstečajnih postupaka, međutim, kad je u pitanju pljačka hrvatskih građana koja je evidentna koja se temelji na sudskoj presudi koja je pravomoćna, tu onda se ne reagira. Dakle, radi se ono što je u interesu nekih krugova, kojih krugova ja ne znam, ali to u svakom slučaju nisu hrvatski građani.
Treća replika, poštovani kolega Bunjac.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče Aleksić, znači mi smo uspjeli analizom dokazati da se plenarna sjednica Sabora održava od prilike stotinjak dana godišnje, što znači da su saborski zastupnici oslobođeni svog glavnoga rada 265 dana u godini, što je doista rijetki privilegij koji nema ni jedan zaposlenik u Hrvatskoj. Ja sam nebrojeno puta postavljao pitanje, zašto se sjednice saborskih odbora kojih ima gotovo 30 održavaju u isto vrijeme kad i plenarna sjednica? Znači upravo u ovo vrijeme sada dok mi ovdje raspravljamo održavaju se sjednice odbora iako ponedjeljkom i utorkom plenarnih sjednica nema. I često sam pitao i ponavljam to pitanje još jednom, zbog čega Poslovnikom nije uređeno da se sjednica saborskog Odbora ne može održavati u isto vrijeme kad i plenarna sjednica? Zašto smo mi imali u srijedu desetak saborskih odbora koji su bili paralelni jedni s drugim i vi jednostavno da ste htjeli niste mogli sudjelovat na tim sjednicama odbora niti ste mogli istovremeno biti na plenarnoj sjednici. Odnosno, mogli ste biti samo na jednoj od njih. Znači to je jedna takva komocija, to je jedna krajnja neodgovornost gdje se jednostavno radi isključivo na tome da saborski zastupnici rade što manje. I u tom smjeru je napravljen i ovaj Poslovnik. Znači želja je vladajuće parlamentarne većine da se što manje radi, a time oni teško degradiraju instituciju Hrvatskoga sabora i žao mi je što predsjednik Sabora osobno sudjeluje u tome. Hvala lijepo.
Idemo dalje. Odgovor na repliku kolega Aleksić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Kolega Bunjac, slažem se s vama, odbori bi trebali zasjedati ponedjeljkom i utorkom. Moram pohvaliti kolegicu Jelkovac koja kao predsjednica Odbora za zakonodavstvo uvijek saziva sjednice uvijek kada nije plenarna sjednica i to bi trebala biti nekakva savjest svakog od predsjednika Odbora da tako saziva svoje sjednice. Na žalost, ne rade tako. Mislim da se ne može baš sve nekakvom poslovničkom stegom riješit neke stvari moraju biti na savjest nas zastupnika. Moram ipak javnost obavijestiti i o tome da nije zastupnički posao samo o tome da mi ovdje sjedimo i raspravljamo nego je naš posao da pripremamo zakone, da komuniciramo s javnošću, da pomažemo ljudima u njihovim problemima. Dakle, u svemu tome mi ne radimo samo ovdje u sabornici nego radimo izvan sabornice, vjerujem svi oni zastupnici koji puno komuniciraju sa javnošću. Ja osobno s javnošću komuniciram jako puno i dnevno razgovaram pa do stotinjak ljudi sa mnom razgovara o raznim temama. Najviše naravno o temama koje se tiču bankarskog poslovanja. Svakog dana odgovorim na tridesetak mailova ljudi koji se tiču pitanja u vezi s njihovim mogućnostima za tužbe, jer ja o tome puno znam. Dakle, ja ne radim, ja ću stvarno reći da cijelo svoje vrijeme dok ne spavam radim za hrvatske građene. Evo to odgovorno tvrdim i ne moram sjediti u ovoj sabornici Hrvatskog sabora da bih to radio, ali činjenica jest da bi smo radno vrijeme Hrvatskog sabora mogli definirati drugačije, da bi ono moglo počinjati u 8 sati, da bi se moglo utvrditi nekakve granice kad se raspravlja, kako se raspravlja, da bi se moglo stvarno utvrditi Poslovnikom da mora biti odbor ponedjeljkom i utorkom i nikako drugačije osim izuzetno. Slažem se s tim. Evo hvala.
Kolega Škibola, sada ste vi na redu. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče Sabora. Gospodine Aleksić pričali ste o određenim nedemokratskim metodama izmjene ovog Poslovnika. Ja se zaista s time mogu složiti zato što ako vi stavite ovako bitan dokument da se o njemu raspravlja u ponoć to je stvarno ispod svake razine, iz neutralne perspektive objektivne perspektive pričam ne i subjektivne. Čak se mogu složiti s određenim konstatacijama vladajuće većine da je oporba u određenim momentima zaista zlorabila Poslovnik. Sjećamo se tih silnih lupanja ovim pločicama, nekulturnim ponašanjem, sjećamo se kada su određeni oporbeni zastupnici čak preuzimali govornicu na svoju ruku. Smatram da zaista tu praksu treba na neki način spriječiti, ali ipak u ovom pogledu neke promjene u Poslovniku određene krajnosti. Pa tako je ova procjena učinaka propisa koju ste spominjali, ta procjena učinaka propisa je samo još dodatno opterećenje za zastupnike koji predlažu zakon. Jer vi kao predlagatelj određenih zakona i ja isto koji sam predlagao zakon znamo koliko je to kompleksna procedura i sada nas opterećuje u tom smislu još određenim tim procjenama učinaka propisa što će de facto odugovlačiti sam proces predlaganja zakona. Na znam koji su motivi? Postavlja se pitanje koje su motivi Vlade u tim segmentima? Mogu samo špekulirati, neke od špekulacija su te da što manje bude prijedloga zakona pa da se što manje raspravlja o određenim temama. Tako da evo, htio bih čut vaše mišljenje.
Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Kolega Škibola, pa jasno je očigledni su motivi. Prvi motiv je ušutkati opoziciju što više, a drugi motiv je da ne predlažu zakone jednostavno zašto će oni predlagati zakone kad imamo zato Vladu Republike Hrvatske. Neka Vlada Republike Hrvatske predlaže, a mi ćemo glasati. I onda sam rekao u kontekstu takvog načina razmišljanja da onda nas tu ni ne treba, da onda možemo otići doma, sjediti doma i elektronički raspravljati i elektronički glasati. Što ćemo onda tu? Meni je kolega Reiner, recimo rekao da je cilj taj da pojedinačne rasprave budu što kvalitetnije, a da bude što manje replika. Pa na što sliče pojedinačne rasprave vladajuće većine? To nisu rasprave o prijedlogu. To je samo povlađivanje onome što je u prijedlogu već napisano. To je povlađivanje onome što je Vlada napisala. Tamo nema kreacije. Tamo nema novih ideja, nego se tamo samo potvrđuje ono što je već napisano. Često se uzme ovako papir, pa se to pročita. To nije mišljenje. To je pročitano ono što je zamislio neki ministar ili njegovi suradnici. To nije rasprava. To ne smisla. Ako ćemo tako raspravljati, onda idemo doma sjediti. Idemo onda elektronički razmijeniti e-mailove, elektronički glasati od kuće i ne treba nas tu. Hajmo onda imati prosječnu plaću 6 tisuća kuna i onda nas tu ne treba. Evo, vrlo jednostavno. Dakle, dva su motiva. Ušutkati opoziciju i spriječiti opoziciju da predlaže kvalitetne zakone. To su ti motivi. Na žalost, moj prijedlog da se osnuje Odbor za zaštitu potrošača nije prošao jer je Odbor za gospodarstvo kao za to nadležan. A Odbor za gospodarstvo kao i Ministarstvo gospodarstva se ne bavi potrošačima, nego se bavi samo onima koji potrošačima daju proizvode. Njih uopće ne zanimaju potrošači. Njih zanimaju samo korporacije i njihov interes. Toliko.
Idemo dalje. Poštovani kolega Sladoljev. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsjedniče. Evo baš dobro kolega Aleksić da ste spomenuli odbore. Baš sam se htio u replikama osvrnuti na to. Dakle, Most nezavisnih lista ima dva predsjednika odbora zbog veličine Kluba zastupnika. Jedan od toga je Odbor za zdravstvo kojem je predsjednica Ines Strenja-Linić. Drugi je Tomislav Panenić Odbor za poljoprivredu. Ta dva odbora su najaktivnija u cijelom Hrvatskom saboru po sazivanju tematskih sjednica i tu se otvaraju bitne teme. To kao da zamislite da ste vi predsjednik Odbora za gospodarstvo i želite otvoriti temu zaštite potrošača, franak i to. I sada ti odbori, čak te tematske sjednice nisu posvećene niti od medija, nego se stvarno konstruktivno raspravlja jer nema tu nekih političkih poena i to. I stvarno mogu reći da je Ines otvorila temu odlazak medicinskih sestara, položaj medicinskih sestara, o djeci oboljeloj od malignih bolesti i stvarno se tu na tim odborima i slažu i oporba i pozicija praktički. I sada vama kao predstavniku opozicije vladajuća većina brani da sazivate na neki način tematske sjednice. Ne brani, ali vi morate tražiti dozvolu. Evo mislim da je to ključni problem čak ovih izmjena Poslovnika.
Odgovor izvolite kolega Aleksić.
Zahvaljujem predsjedniče. Da kolega Sladoljev s jedne strane se tvrdi da se pokušava upravo dinamizirati odbore da se što više raspravlja na odborima, a s druge strane vam daju restrikciju da više ne možete sazivati tematske sjednice kao što je to sada moguće. Dakle, to je laž ustvari. Onda se ustvari ne želi dinamizirati i maksimalizirati rasprava na odborima, nego se naprotiv i to želi ugušiti. A zbog čega? Pa na odborima upravo treba razgovarati o tim temama. To su svojevrsne press konferencije, ali na jednom stručnom nivou gdje treba razmotriti razne probleme koje ljudi imaju i naravno ako mediji dođu, ako oni to poprate da će to onda javnost da će javnost onda bolje biti senzibilizirana na određene probleme. Pa ja vam mogu reći slučaj, moj slučaj. Ja ne sazivam neke odbore, ali sazvao sam tematsku sjednicu na temelju suglasnosti mojih kolega iz odbora. Na toj tematskoj sjednici razgovaralo se o nezakonitim kamatama. Od te sjednice, pa do danas i kroz ove govore za sabornicom, i kroz afirmaciju svega onoga što se događa na sudovima broj tužbi mislim da je porastao za dvostruko prema bankama. Još uvijek je jako malen. Budući da vlast ne čini ništa da obešteti građane vansudski, da naloži bankama da moraju vratiti ljudima njihov nova zahvaljujući ovom javnom radu koji ja imam ovdje, građani su krenuli prema sudovima i građani dobivaju presude. Građani imaju već 10 pravomoćnih presuda protiv banaka koje su nezakonito naplaćivale kamatne stope. To je javni rad. Tome javni rad služi da se javnost senzibilizira o svojim pravima. I slažem se s vama. Odborima treba omogućiti što lakši rad i što lakše sazivanje tematskih sjednica.
I zadnja replika kolega Ljubić izvolite. Ne. Pardon. Jel' odgovor? Što? Ne. Drug.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Kolega Ljubić.
Kolega Aleksiću, dakle rekli ste da govorite u ime građana koji su vas izabrali. Međutim, svi smo mi izabrani od strane građana i većina građana je ustvari glasovala za stranke parlamentarne većine. I s druge strane, Poslovnik se ne kreira, izmjene Poslovnika samo za oporbu, već i za parlamentarnu većinu. Svi ćemo raditi po tom Poslovniku. Dalje, prigovara se da ove promjene na nedemokratski način dakle priječe pravo govora u Saboru. Zapravo ove promjene omogućavaju pravo govora u Saboru o bitnim temama na bitan način. Ja ću vam reći ja sam 10-tak puta odustao od rasprava zato što je potrošeno vrijeme za replike često koje su bile motivirane i određenom vrstom egzibicionizma. Ako baš hoćemo slijediti demokratski zrele države, onda pogledajmo da Francuski parlament nema uopće ni replike, ni stanke. Da u Njemačkom parlamentu dakle replika se može zatražiti samo uz dopuštenje predsjedatelja i onoga tko je govorio. Da u Europskom parlamentu replika traje minutu, također je uvjetovana. Prema tome, slijedimo određene da tako kažem demokratski zrelije države. I dalje, rasprava o ovoj točki ja ću reći otvoreno, je zapravo pokazala vrlo argumentirano zašto nam treba upravo promjene Poslovnika. Legitimno je oponirati oporbi, ali nije legitimno opstruirati. A ovdje mi danas, ovdje smo se dva dana susretali sa tim problemom. I na kraju gospodine Aleksiću osobno vama. Dakle, vi ste rekli da govorite u ime 200 tisuća ljudi koje predstavljate ovdje u Saboru. Ja bih volio da se vi zapitate ustvari u kojoj mjeri njima koristite svojim bezizuzetnim priklanjanjem oporbi odnosno oponiranjem parlamentarnoj većini? Ja bih zapravo savjetovao da slijedite primjer mnogo mlađega kolege Škibole koji je zahvaljujući suradnji sa parlamentarnom većinom uspio da tako kažem da se usvoji zakon na korist onima koje predstavlja u Saboru. Hvala lijepo.
Odgovor kolega Aleksić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Ljubiću, dužnost vas i svih vas iz većine je da štitite vladavinu prava, a nije vaša dužnost da mene prizivate k sebi, nego je vaša dužnost upravo da na temelju onoga što vam ja argumentirano govorim postupite kao što ja tražim jer je to interes vladavine prava, to je u interesu Republike Hrvatske, to je u interesu rasta BDP-a na kraju krajeva, jer banke su dužne od 5 do 10 milijardi kuna preplaćenih kamata hrvatskim građanima. I u koliko ne branite interes hrvatskih građana, onda branite interes stranih kapitalista koji ovdje drže banke. To je jedna stvar. Druga stvar, vi ste dobili ukupno 18% biračkog tijela svi skupa. 18% to je daleko, daleko od nekakve bitne većine. To je ta demokracija. Treće, spominjali ste Francusku, Njemačku i slične zemlje u kojima nema ovakvih ekshibicija kao što ima u Hrvatskoj. Međutim, te zemlje imaju jako visok standard, te zemlje nemaju problema sa zapošljavanjem ljudi, naprotiv naši ljudi bježe u te zemlje. Pa kad jednog dana dostignemo gospodarski nivo tih zemalja, ja vjerujem da neće biti potrebne niti egzibicije koje se događaju ovdje u Hrvatskom saboru jer tada će biti jasno da vlast kompletno radi u interesu građana, jer zaštita potrošača za koju se ja zalažem je broj jedan u Europskoj uniji, nije u Hrvatskoj. Zašto nije u Hrvatskoj? Zato jer još uvijek nismo osvijestili da su potrošači u stvari svi građani i da ti svi građani predstavljaju temelj gospodarstva, a ne predstavljaju banke temelj gospodarstva kao što neki ovdje misle. Zahvaljujem.
Hvala idemo dalje. Sada je na redu pojedinačna rasprava poštovanog kolege Nikole Grmoje. Izvolite. Nastavljamo dalje s pojedinačnim raspravama. Sada je na redu poštovani kolega Nikola Grmoja. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, evo ga 3 i 21, ja sam jučer u Sabor ušao u 8 i 15, prvoborac sam ove borbe za slobodu govora, jedini još ostao ovdje od ovih koji su se, evo oprostite kolega Bulj, evo i kolega Bulj je ovdje nisam vidio da je došao. Znači suprotstavili smo se sinoć oko 11 i 30 i nismo vjerovali da ćemo uspjeti do ranog jutra, evo vidimo sad smo i u popodnevnim satima i time smo poslali poruku da vladajući ne mogu kako hoće. Da taj njihov pokušaj da se o Poslovniku raspravlja iza ponoći, gdje su se nadali da će većina zastupnika otići kući, to nije prošlo. A bilo je jako kvalitetnih rasprava, posebno rasprava kolege Podolnjaka o ovom Poslovniku gdje je usporedio ovaj Prijedlog Poslovnika sa zapadnoeuropskom praksom i dokazao da je on ne samo nedemokratičan, da smanjiva prava saborskih zastupnika nego da je i protuustavan. Zašto protuustavan? Zato što prema ovom sada Prijedlogu Poslovnika mi imamo situaciju znači da se o izvješćima raspravlja samo na radnim tijelima, a ne pred Hrvatskim saborom, a znamo da svi zastupnici posebno iz manjih klubova i nezavisni zastupnici nisu zastupljeni svi u radnim tijelima i praktički oni su u neravnopravnom položaju prema zastupnicima vladajućih ili zastupnicima ovih većih stranaka i to je protuustavno i ovaj Poslovnik je protuustavan. To je kolega Podolnjak jasno naglasio. A da ne govorim o svim ovim situacijama gdje vi praktički više ne možete sazvati ni sjednicu odbora ako nemate potporu vladajućih, a govorili su ovdje kolege u više navrata o tome kako dva odbora kojima upravljaju Mostovi zastupnici su najaktivniji odbori. Svi znamo koliko bitnih tema otvara kolegica Ines Strenja-Linić, kolega Tomislav Panenić. Međutim, sada po ovom Poslovniku odnosno ovom Prijedlogu Poslovnika ništa od toga neće biti moguće. Da ne govorim dalje o tri replike. Zamislite kada bude proračun imate pravo samo na tri replike. Što ako se iznese nekakva neistina? Što ako vam netko nešto replicira na temelju onih vaših prijašnjih rasprava, vi nemate nikakvu mogućnost reakcije? Isto tako stanke. Govorio je i kolega Reiner da se taj institut stanke tijekom godina promijenio. Da je prije ona služila kao nekakva izvanredna situacija kada se treba sazvati klub, odlučiti o nečemu. Ali evo i to se sada ukida. Kaže kolega Reiner to nije bilo prije da svako jutro smo imali stanku. Sada niti ćemo imati ujutro stanku, niti ćemo imati taj institut stanke koja služi za nekakve izvanredne situacije, jer ćemo imati stanku samo u određenom razdoblju i samo jedan zastupnik iz kluba. Znači, gube se oba ta instituta. I taj prvotni koji je bio zamišljen za nekakve izvanredne situacije da se klub dogovori, ali i ovaj koji se razvio hajmo reći koji je postao običajno nekakvo pravo da zastupnici ujutro progovore o aktualnostima. Znači ni jedno, ni drugo više nemamo. Smanjenje vremena ja mislim da je kolega Sinčić tijekom rasprave sinoć govorio o tome koliko se minuta smanjuje mogućnost zastupnicima da govore. Zaboravio sam koliko je rekao, ali mislim da je to četiri, puta se smanjuje. Možda i više. Dakle, ovo je ograničavanje prava saborskih zastupnika, pravo na slobodu govora. Oni koji pišu o tome da su zastupnici noćas govorili o sebi, nije točno. Govorili su o pravu zastupnika da otvaraju teme. A upravo naši birači traže od nas da otvaramo određene teme. Evo sada je kolega Bunjac govorio o jednom čovjeku koji mu je poslao konkretan svoj problem i on ga je otvorio ovdje u Hrvatskom saboru. Ne znači da će se taj problem time što ga je kolega Bunjac otvorio riješiti, ali možda će netko čuti. Pa evo, premijer je porijeklom iz Hvara. Imamo tamo ljude koji nemaju struju. Pa to je naš zadatak nas saborskih zastupnika upućivati zakonske prijedloge i otvarati teme, upozoravati na probleme, nepravilnosti i ostalo. A mi sada imamo situaciju da kada nešto uputimo u proceduru, mi nemamo nikakvu garanciju da će to uopće se raspraviti i da će se o tome glasovati. Ovaj naš zakon o tri preferencijalna glasa čami predsjedniče Sabora u proceduri. Nikako da to raspravimo. Ja vas pitam sada, kad ćemo raspravljati o Mostovom prijedlogu da se, da građani imaju mogućnost birati, znači zaokružiti tri preferencijalna glasa? Zašto se bojite te rasprave? Daj da čujemo što kažete na to. Što kažete na taj naš prijedlog zakona? Godinu, koliko kolega Šimić? [[Upadica Šimić: Od prvog zasjedanja.]] Od prvog zasjedanja to čekamo. Zašto čekamo? Zašto se bojite reći mi nismo za taj prijedlog vaš zakona? U redu. Glasovat ćemo pa neka građani vide što vi mislite o tome. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, a rekli su da jesu u dva navrata. Rekli su oni da jesu za mnogo toga, ali kada treba onda ih nigdje. I da ne govorimo o drugim našim zakonima koji su dani u proceduru. Zanima me što će biti sa proširenjem jurisdikcije Republike Hrvatske na moru što smo dali u proceduru isključivi gospodarski pojas? Pa da vidimo što kaže taj državotvorni suverenistički HDZ-e. Ili će se ponovno poslušati nekakav naputak iz Bruxellesa, ili će premijer reći da nas je Italija i Kosiga da su nas zadužili i da mi zbog toga ne možemo proglasiti isključivi gospodarski pojas. Ali to mi želimo čuti. Želimo čuti raspravu. Ne bojimo se rasprave o bilo kojoj temi. Želimo čuti stav vladajućih o prijedlozima koje mi daje. Jako smo konstruktivni i upućujemo puno zakonskih prijedloga i inicijativa, ali ne može doći uopće to niti na raspravu, ni na glasovanje. I ne samo to. Kada želimo na nešto upozoriti uputimo interpelaciju. Interpelacija nikada ne mora doći. I onda kažu, oporba destruktivna jer traži opozive. Pa to nam je jedini instrument kojeg imamo za kojeg znamo da će doći ovdje na dnevni red i da će Vlada očitovati u određenom roku i da ćemo imati raspravu ovdje. I još nam sada uza sve to što nemamo nikakva prava da proguramo naše zakonske prijedloge, još nam ukidate i slobodu govora, skraćujete vrijeme rasprave, pokušavate valjda da kolega Bulj, zastupnici Mosta ima nas četvorica među deset najaktivnijih da se onda izjednačimo sa ostalima pa će svi imati po tri replike i to je to. Nitko neće iskakati. A to je najbitnije da se ne talasa, da je stabilnost ta tzv. Plenkovićeva stabilnost, a vidimo gdje nas ona vodi. Vidimo što se događa sa BDP-om, vidimo kakva je situacija u gospodarstvu, vidimo kakva je situacija oko Agrokora, vidimo da na svakom koraku gušenje demokratskih sloboda, rušenje institucija koje su se mukotrpno gradile poput Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa. Sve je to na djelu. Sve je to na djelu, ali ja ipak vjerujem da narod malo, pomalo otvara oči, da vidi o čemu se ovdje radi, tko zapravo vodi Hrvatsku, kakve su im namjere i do čega će to dovesti. Pa sam državni tajnik je rekao ne što misli o ministrici Murganić, nego što misli o premijeru Plenkoviću i ovoj Vladi. Nakon sastanka Vijeća za demografsku revitalizaciju, čovjek je rekao Hrvatska izumire i dao ostavku, dao ostavku. Može li snažnija poruka od te? I što imamo? Imamo situaciju da nam se oduzima pravo govora da govorimo o svim tim problemima o demografskom slomu i onda nas se još predstavlja kao one koji su destruktivni, koji su noćas navodno radili nekakav cirkus. Ma ne, mi smo u 11,30 molili da se rasprava prebaciti za jutro, molili da se to napravi. Ali ne, predsjednik Jandroković je naložio da se mora to raspravi u kasnim noćnim satima, van fokusa javnosti da to mora proći onako ispod radara da što manje zastupnika raspravlja. I što ste dobili predsjedniče? Dobili ste to da evo u 3,30 sjedite tu i slušate nas koji smo ovdje u Hrvatskom saboru 26, 27 možda i više sati. Hvala.
Imamo tri replike, prvi je na redu poštovani kolega Orepić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Grmoja. Ima i drugih formi na koji način sudjelujemo u donošenju što boljeg prijedloga o poslovniku, konkretnim prijedlozima u fazi izrade dokumenata, konkretnim amandmanima itd. Mi ovdje dva dana raspravljamo o temi kako ćemo razgovarati, sve ovo ukazuje jednostavno na kojoj smo razini demokracije, koliko smo usvojili nekakva demokratska načela međusobnog uvažavanja itd. I vrlo je bitno naglasiti i tu se s vama slažem, da urediti poslovnik treba, nadam se da i vi se slažete s tom tezom. Činjenica da su stanke kao alat zlouporabljene, činjenice da su replike kao alat zloupotrijebljene često puta, točnije korištenje izvan bilo kakvog smisla i suštine i to je istina. Ne smije doći do ograničavanja prava nas saborskih zastupnika, pogotovo u isticanju onoga što je bitno i što je suština. Znači imamo dvostruki zadatak spriječiti odvajanje od teme u raspravi i biti konstruktivni i efikasni. Vidim da imamo u fazi ovdje i konkretne prijedloge od strane SDP-a i sa vaše strane i sa strane nezavisnih saborskih zastupnika, mislim da je vrlo bitno da i vladajući nađu energije da uvaže čitav niz ovih amandmana koji se ne kose bitno sa suštinom promjene koje žele provesti i da se bar dogovorimo o načinu kako ćemo razgovarati. Evo s tom porukom želim bar koliko toliko doprinijeti da dođemo do zajedničke priče, do zajedničkog dogovora, ljudi moji bar se dogovorimo kako ćemo razgovarati. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku.
Ja uopće nemam dvojbe o tome da mi u opoziciji trebamo imati mogućnost da govorimo i otvaramo određene teme. A što se tiče konstruktivnosti, mi smo jako konstruktivni, mi smo imali jako konstruktivnu raspravu prof. Podolnjaka, usporedbu sa zapadnoeuropskom praksom, znači jedan od rijetkih klubova koji je imao konstruktivnu raspravu i uputio još jučer 15 jako konstruktivnih amandmana. Ali ne bih se složio s vama u jednom, nije namjera nas i ovih koji su napravili znači vladajući koji su napravili ovaj prijedlog ista. Njihova namjera ide u smjeru smanjenja prava zastupnika na govor, na otvaranje određenih tema, na pokretanje tematskih sjednica odbora, a naši prijedlozi idu u drugom smjeru. I ona rečenica koja je obilježila jučerašnju raspravu, to je ključno, svaka zemlja ima vladu, a samo demokracije imaju opoziciju. I upravo u tom smjeru ide i Rezolucija parlamentarne skupštine o kojoj je govorio jučer prof. Podolnjak gdje se kaže da demokratska kvaliteta parlamenta mjeri se sredstvima dostupnim opoziciji ili parlamentarnoj manjini da postigne svoje zadaće. Ja mislim da je to ključ i u tom smjeru u konstruktivnom smjeru išla je naša rasprava.
Druga replika, kolega Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Uvaženi kolega Grmoja, vidite stanka kako ju gleda gospodin Reiner i stanka kako ju gledam ja jednostavno nemaju isti smisao. Upravo je smisao stanke da se govori nakon stanke o problemu koji građani imaju, a koji nije na dnevnom redu. i upravo zato smo mi ovdje u Hrvatskom saboru da zastupnici govore o onome o čemu ne govori Vlada jer ako ćemo mi govoriti samo o onome o čemu govori Vlada, a Vlada predlaže zakone i ako ćemo mi samo govoriti o zakonima koje predlaže Vlada, onda ponavljam, nas ovdje ne treba. Što ćemo mi onda ovdje kada je Vlada to već sve raspravila? Kada će to biti doneseno i kada nema smisla uopće o tome niti raspravljati u tom slučaju? Smisao tih stanki je upravo u tome da se javno ovdje direktno govori o problemima hrvatskih građana o kojim problemima hrvatski građani žele slušati, zato su nas izabrali. Nije isto kada ja uzmem tamo onaj megafon i stanem na Trg bana Jelačića i galamim među pet ljudi, nije isto kada ovdje za sabornicom uzmem riječ i počnem govoriti o nekoj jako važnoj temi, to nije isto. I zbog toga, još jednom apeliram na sve nas da budemo spremni na kompromise i opozicija i vlast, da se dogovorimo svi skupa i da pokušamo kompromisno riješiti probleme s Poslovnikom jer istina jest i slažem se s tim da uistinu u pojedinim trenucima Hrvatski sabor je sličan na cirkus i da to nije dobro i da se to mora promijeniti, ali to se neće promijeniti represijom nego samo kompromisom. Hvala.
Odgovor, kolega Grmoja.
Kolega Aleksić, tko me dobro slušao shvatio je da sam upravo o tome govorio. Mi nemamo nikakvu mogućnost nametanja bilo kakve teme u ovom Visokom domu ako nam se oduzmu ove stanke i replike. Ako mi nemamo mogućnost staviti određeni zakon u proceduru, onda mi ne možemo nametati teme. Onda mi samo djelujemo ovdje kao reakcija na ono što nam vladajući ponude ili na dnevnom redu ili na neki drugačiji način kroz odbore itd. A onaj, ponovno ponavljam, jučer sam to govorio, tko nameće teme, taj vlada svijetom. Onaj tko nameće teme. I mi samo onda na te teme reagiramo. Mi nemamo nikakvu mogućnost otvoriti nekakvu temu ako predsjednik Jandroković ne želi staviti naš zakon na raspravu i na glasovanje, a on to ne želi. I što mi tu možemo? I mi govorimo o nekakvoj demokraciji, pravima opozicije ili nečega drugog. Mi nemamo nikakva prava i naša prava se sustavno u ovom visokom domu krše. Sustavno se krše, a sada nakon donošenje ovakvog Poslovnika, potpuno će nam oduzeti pravo da vi govorite o temama o kojima nitko u Hrvatskom saboru dok vi niste ušli u Sabor, nije govorio. I vi uporno o tim temama govorite svako jutro. I vjerojatno ste nekima ovdje u Saboru dosadni, vjerojatno ste dosadni i vladajućima, ali niste dosadni onim ljudima koji su u tim problemima. Oni dobro razumiju o čemu vi govorite. To je vrlo vjerojatno dosadno predsjedniku Jandrokovići, slušati o problemima blokiranih, nezakonito stečenih, odnosno povećanih kamata, novca koji su banke uzele našim građanima, njemu je to dosadno. On nema tih problema. Ali oni koji imaju tih problema, oni vas razumiju.
Hvala kolega. Vi isto sigurno imate tih problema sa plaćom koju imate. Hvala vam lijepo. Idemo, kolega Bulj, izvolite vi.
Hvala lijepo. Kolega Grmoja, institut slobode govora zakonodavnog tijela, parlamenta ili Sabora RH je najveće tijelo, a ljudi koji su izabrani, ne smije se i ne može im se oduzimati stečeno pravo slobode govora. Tko smo mi saborski zastupnici da procjenjujemo kakav šablon mora biti, koliko replika moramo imati, da mijenjamo kad će biti stanka, sve se radi zbog toga da budemo u šablonu, da budemo poslušnici jer ovim Poslovnikom je direktan udar na slobodu govora. Tri replike, dvije stanke, kaže kolega predsjednik Sabora malo prije, kolega Grmoja, vi nemate problema. Pa naravno da nas narod plaća, ali da govorimo, a ne da nam Jandroković, predsjednik brani govoriti. Meni neće, meni neće. Nije mi nikad bilo do cirkusa, ozbiljan sam čovjek. Bio sam sudjelovao u obrani kao i brojni ovdje ove domovine, ali neću im dozvoliti da mi oduzmu pravo govora pa makar glumili neki veće liberale, manje konzervativce, slagali se sa mnom, ne slagali, meni oduzeti pravo riječi nema nitko, u skladu sa Poslovnikom i u skladu sa sadašnjim dosegnutim slobodama govora. Sve ostalo je direktan udar na parlamentarnu demokraciju. I ako to ne zaustavimo, ovaj Sabor zaista više nema smisla, ovo je [[Upadica Jandroković: odgovor na repliku. Kolega Bulj.]] faraonski sustav kojim upravlja Andrej Plenković.
Odgovor na repliku.
Kolega Bulj, naravno, slažem se sa svime što ste iznijeli i rekao sam u više navrata da smatram da ove izmjene Poslovnika smanjuju demokratska prava opozicije, a demokratska prava opozicije moraju biti takva da propitujemo one zakone koje Vlada ovdje donosi pred nas. Pa zamislite kako bi izgledale rasprave, znači, da se nama ta prava da propitujemo smanje. Pa imamo situaciju da ministri imaju naručena pitanja. Pa to bi bilo samo hvalospjevi na zakone koji stižu iz Vlade. To bi bili sami hvalospjevi. Sve bi bilo super. A upravo zato smo mi tu kao opozicija da stavimo na kušnju, da propitujemo zakonske prijedloge koji nam ovdje dolaze i da ih na taj način kroz amandmane, kroz rasprave unapređujemo kako bi oni bili što kvalitetniji i išli što više u korist naših građana. Pa nama pišu ljudi. Imali smo ovaj zakon o zaštićenim najmoprimcima, vlasnicima stanova, dobili smo tisuće mailova. I nije nam bilo lako jer su tu dvije sukobljene strane, iznaći nekakav stav i vidjeti na koji način regulirati stvari, izaći u susret, naravno, i ljudima koji imaju pravo na privatno vlasništvo, ali i zaštićenim najmoprimcima. I to je naš zadatak kao saborskih zastupnika. Vidjeti, znači, što ljude muči u određenim zakonskim prijedlozima, kako ih unaprijediti i mi to konstantno činimo. Pa nije mi samo ovdje da ne znam, raspravljamo, tražimo stanke. Pa mi na svako zakon imamo amandmane. Na zakon o poljoprivrednom zemljištu niz amandmana, zakon o OPG-ima niz amandmana, ali se ništa ne prihvaća.
Hvala. Idemo sad na završne rasprave. Prvi je u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e poštovani kolega Goran Aleksić, ali prije toga kolega Bunjac ima nešto važno za reći. Prelazimo sada na završne rasprave, dva su kluba. Prvi je Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e poštovani kolega Goran Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Uvažena kolegice i kolege, jedna je kolegica, jedna ali vrijedna, slažem se da. Dakle što moram reći na kraju nego da nisam zadovoljan nacrtom. Predložio sam, ustvari nisam predložio ja predložila je Udruga Franak, ali u suradnji sa mnom, tijekom rasprave udruga koja predstavlja 30.000 članova predložila je da se formira odbor za zaštitu potrošača. Nažalost nisam mogao dati takav amandman jer se amandmani daju samo na članke Poslovnika koji se mijenjaju, a budući da je to novi člana, ja nisam mogao predložiti amandmanom taj odbor. Velika je šteta da inicijativa da se formira odbor za zaštitu potrošača nije naišla na pozitivnu ocjenu od strane vladajućih, to je velika šteta. Odbor za zaštitu potrošača postoji u europarlamentu, odbor za zaštitu potrošača ne može biti u okviru Odbora za gospodarstvo, mislim može ali nije dobro da se zaštita potrošača u okviru tog odbora raspravlja jer se o tome u biti u tom odboru uopće ne raspravlja. Taj odbor se uglavnom bavi samo gospodarstvenicima, poduzetnicima, korporacijama itd., a ne bavi se zaštitom potrošača, nažalost. Potrošači su najvažniji dio EU, dokaz za to je Direktiva 93/13, dokaz za to su direktive koje štite potrošače, dokaz za to je Zakon o zaštiti potrošača RH, dokaz za to je na kraju krajeva i sudska presuda u slučaju Franak koja je gotovo u potpunosti na strani potrošača, a uskoro će biti 100% u potpunosti na strani potrošača, vjerujem da će biti. O zaštiti potrošača potrebno je raspravljati na nivou ljudi koji bi se time ozbiljno bavili, a u tom odboru onda bi kao vanjski suradnici mogli sudjelovati predstavnici udruga za zaštitu potrošača. Pa je tako predloženo da kao vanjski sudionici u tom odboru budu jedan profesor s ekonomije, jedan profesor s prava, jedan predstavnik HGK i na kraju tri predstavnika bitnih udruga za zaštitu potrošača iz RH. Nažalost, taj prijedlog nije prošao pa evo ja već sada najavljujem da će predložiti nove izmjene Poslovnika i dopune kojima ću predložiti da se formira taj odbor za zaštitu potrošača, pa ako već nije sada to ušlo na raspravu, ući će na raspravu neki drugi put. Nadam se da neće predugo na to čekati. I ukratko, budući da nisam zadovoljan tim nacrtom, nije zadovoljan kompletan klub Živi zid i SNAGA predložio sam kompromisna rješenja, ponovit ću ih još jednom. Predložio sam da se replike ne ograničavaju na tri, nego da se replike smanje na 90 sekundi, da se odgovori na replike smanje na minutu, predložio sam da se stanke ne ograničavaju samo na jednom dnevno nego da se ograničavaju na vremenski raspon između stanki, tako da između dviju stanki mora proći najmanje četiri sata, možda to može biti šest sati ne mora biti četiri, ali važno je da se ne ograničava stanka samo na jednu dnevno, a posebice je važno da se ona ne ograničava na točno određeno vrijeme u danu. Jer moram ponoviti još jednom, mi smo izabrani da govorimo u ime hrvatskih građana, da bismo govorili u ime hrvatskih građana o onome što se tiče hrvatskih građana, nama mora biti omogućeno da govorimo izvan tema koje su određene dnevnim redom, pa u skladu s time stanka je izuzetno važna i stanka nije ono što je objasnio gospodin Reiner nego je stanka upravo ovo što govorim ja. Stanka služi tome da bi se nakon stanke govorilo u ime hrvatskih građana o onome zbog čega smo izabrani u Hrvatski sabor kao njihovi zastupnici. I konačno zadnja stvar, procjena učinka propisa koji mora raditi Vlada RH propisana je sada, bit će propisana i za zastupnike. Apeliram na to da se to svede na okvirnu procjenu učinka propisa, a temeljitu procjenu neka učini Vlada RH u okviru svojeg mišljenja ako smatra da je to potrebno. Hvala.
Imamo jednu repliku poštovani kolega Škibola.
Hvala poštovani predsjedniče Sabora. Gospodine Aleksić. Pričali ste o prijedlogu odbora za zaštitu potrošača u svakom slučaju to je dobra ideja, ja ću taj prijedlog sigurno podržati. Htio sam pitati vezano za ovaj zakon, izmjene Poslovnika izbacit će se poimenično glasovanje, kako vi komentirate to izbacivanje poimeničnog glasovanja? Da li je to zaista potrebno ili bi takav model glasovanja ipak trebalo staviti? Hvala.
Odgovor kolega Aleksić.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Kolega Škibola. Naravno da bi to trebalo ostaviti, pa ja čak mislim da sam ja krivac zašto je to tako jer zadnji put kada sam dobio 78 potpisa podrške tražio sam poimenično glasanje, upravo zbog toga da javnost vidi tko će od zastupnika koji su na papiru podržali zakon koji sam predložio i glasati za taj zakon, da se to vidi. Nije isto ako mi pritisnemo ovdje na stolu tipku i ako građani vide da je netko ustao i rekao ja sam za taj zakon, ja sam protiv toga zakona, to nije isto. I ta poruka javnosti je jako bitna jer javnost voli ljude od krvi i mesa, voli nas vidjeti, voli nas čuti i voli znati s kim ima posla. I zbog toga taj institut poimeničnog glasanja je potreban, on se ne koristi često i uistinu ne vidim nikakvu potrebu da se on izbaci van, osim što smatram da su pojedinci koji su iz sujetnih razloga osjetili se prozvanim, upravo tada kada sam ja zahtijevao pojedinačno glasanje oni su vjerojatno inicirali da se to makne zbog toga da se ne bi sramotili ubuduće pred hrvatskom javnošću davanjem na papiru jednoga, a javno drugoga. Evo toliko.
Idemo i na raspravu Kluba zastupnika Most-a nezavisnih lista završno, poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. 16 sati 12 minuta jučer sam došao u ovaj Parlament i 8 sati, evo do sada nisam izašao iz njega jel sinoć nakon dva vrlo bitna zakona oko 23,30 vidio sam da se sprema da će biti u proceduri, da ne žele odustati od zakona da se ide u raspravu. U to vrijeme je bilo vrlo malo zastupnika, zatražio sam stanku i naravno simbolično sam izašao sa flasterom jel ovo i je flaster poslovnik koji predlaže, oni na nas meću flaster oni nas žele … i tada sam rekao vrlo jasne riječi. Sloboda govora je osnova demokracije, a mi imamo stečena prava slobode govora, načina govora i Poslovnika koji je sada važeći. Ukidanjem stanki, ograničavanjem broja replika, skraćivanje povrede Poslovnika je tipično gaženje prava manjine od strane većine šta za parlamentarnu demokraciju ili umanjivanje prava je neshvatljivo, a znamo da se naša Vlada poziva, ovo i je po naređenju Vlade, ovdje je se dogodio klik kada je premijer Plenković po pitanju Vijeća EU kada je donosio izvješće i onda smo mu postavljali pitanja i naravno to je naša obveza da mu postavljamo pitanja. I sjećam se ovdje razgovara i komunikacije između našeg predsjedavajućeg kada je on rekao treba zabraniti vidio sam ovo je nemoguće treba mijenjati. Ovdje je jasan stav, većina želi ušemiti manjinu, ukalupiti saborskog zastupnika. Ja se s vama gospodo ni jednim ne moram slagati, ali moramo iznositi svoje stavove. Ne može se mene ograničiti da budem u shemi kao što je želja HDZ-a i njihovih satelita. I rekao sam tada povucite zakon, evo sinoć, sada je to 16 sati već, nisu željeli, smijali su se. Ja sam rekao sada ćete do zore dočekat ćemo 9,5 sati i to vam je zbilja, dočekali smo, brojni su se uključili sa dobrim raspravama, dobili su mogućnost zastupnici da dadu i amandmane na ovaj zakon i sramotno je i žalosno je šta je u hitnoj proceduri što nije išlo bar u dva čitanja nego tili su ukinut tu slobodu govora ispod radara. Ali ne, nerade oni to samo zastupnicima, nego čak i na javnoj televiziji ukinuta je emisija od Tihomira Dujmovića, Maje Sever i gospodina Šikanića koji je evo otvoreno ću reći napadao svaki dan MOST. Nikad nismo rekli riječi. Imao je čovjek pravo govoriti protiv nas u to vrijeme, ali je samo riječ rekao protiv Vrdoljaka. Odmah je dobio otkaz, ostavljen je ali pod pritiskom jel'? Da, to je gašenje slobode govora, jer mi smo u ovome trenutku saborski zastupnici u ovome. Ali mi ovo radimo i budućim saborskim zastupnicima, nismo vječiti. I ako ovo dozvolimo ja zaista više nemam povjerenja kao saborski zastupnik, oni koje je narod meni dao 11000 i nešto glasova preferencijalnih ja više nemam povjerenja ovdje gospodine predsjedniče. I zaista nikad nisam želio raditi cirkus, ali naći modele i bit ćete vi u većem problemu. Tko će vam brojiti da smo tri replike dali ako nas bude 150? Trebate povećati proračunska sredstva, ne more jedna osoba to raditi. Pa vi radite nama okove, nismo roblje. Mi smo saborski zastupnici. Ustavom imamo pravo govoriti ovdje i nepovredivi smo, imamo imunitet. I ako se to dogodi mi gubimo pravo od onoga što je Parlament da govorimo. Riječ, ono što birači očekuju od nas, a ne što je Plenković naredio predsjedniku Jandrokoviću. Ne i ispod radara ta rasprava. I kažu bio je cirkus. Ne, ovo je pobjeda. Više nije 5:0 premda je jedna Vlada već pala pa su došli zbog toga i drugi saborski zastupnici, ovdje su među nama, inače nisu bili u vrlo kratkom periodu. Nije 5:0 gospodo. Ovo je pobjeda 12 ljudi koji su ostali ovdje iz većine oporbenih klubova. Hvala lijepa.
Čestitam vam na pobjedi. Kolega Orepić, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolega Bulj. Prijedlozima i amandmanima sudjelujem u ovom procesu izrade Poslovnika, odnosno izmjena Poslovnika. Izmjena Poslovnika je nužna i toga moramo biti svjesni i to je činjenica. Prvi smjer tih izmjena je u smjeru sprječavanja zlouporabe saborske govornice kroz alate pogotovo stanke i replika. I to je činjenica da se to događa i to trebamo na neki način spriječiti. Također potreba je i povećanje mogućnosti da saborski zastupnik kaže sve ono što treba reći u skladu sa svojom obvezom, tj. i da se čuje glas naroda koji ga je izabrao i tu vas podržavam u tom smjeru. Međutim evo vidjeli smo u procesu, pojavili su se konkretni prijedlozi da sad ne ulazim u meritum, suštinu koju želim naglasiti je bitno da mi dva dana razgovaramo kako ćemo razgovarati u buduće. Mislim da ima prostora za dogovor, apeliram i na vladajuće da se na nekakve konkretne amandmane od strane SDP-a i nezavisnih saborskih zastupnika i od pokretača kao MOST-a itd. u ovom smjeru da jednostavno hajmo se ljudi dogovoriti kako ćemo razgovarati. To smo dužni prema onima koji nas biraju. Hvala lijepo.
Kolega Bulj, odgovor. Izvolite.
Kolega Orepiću, složio bih se sa vama osobno na većinu zakona kad se glasa dajem amandmane i dao sam i određene zakone u proceduru hoće li doći, neće li ovisi o većini. I nema pravila, možete dat zakon u proceduru ali tribate se dobro uvući većini da bi oni nešto. Meni je puno draža reći ću vam iskreno bila retorika dok ste bili ministar, dok ste hrabro govorili ja sam išao u emisije branit vas, da je Ustavni sud korumpiran. Puno mi je bila draža ta retorika. Zašto je ta retorika? Ali je bila puno jasnija. Što se tiče amandmana? Možeš ih dati negdje oko 80. Ja osobno pet amandmana. To sam … [[Govornik se ne razumije.]] Da nije bilo, znači ovakve reakcije sinoć vi ne bi imali mogućnost ne dat amandman. Prema tome, ipak tribamo biti ovde čvrsti, jasni jer nas birači biraju, ali nećemo ograničiti slobodu govora. Neće je smanjiti. Ja kažem ovdje svima da mi neće smanjit. Meni nije do cirkusa, meni nije do toga da me iznose. Ali neće mi većina šta nigdi nije u parlamentarnoj demokraciji po naređenju premijera Plenkovića jer ovo je protu ustavno, prije svega tribalo je ići u dva čitanja ako je nekome do dogovora, a ne gurnuti u pola noći ovaj članak i sad nakon 16 sati da mi moramo do jutra držat stanke, govorit o temama koje su ozbiljne, o kojima se neće moći govoriti. Ja više neću moći govoriti ili ako budem govorio, jednom sam govorio pomalo me, triba sam bit u oklopu da me ministrica Dalić ovdje ne udari. Nije bilo reakcije predsjednika. Zašto? Jer ona je premijer. … [[Govornik se ne razumije.]] Znači ne smije bit jače tijelo ono tamo koje izlazi od Parlamenta to je Vlada nego mi. Ja ću se boriti na način kako znam, jer imam legitimitet birača ali ne samo zbog sebe birača već zbog onih kad ode ova Vlada koji će doći umjesto nas ovdje [[Upadica predsjednik: Hvala.]] Ne smijemo dozvoliti većini da maltretira manjinu. Oni imaju sve alate izvršne vlasti, mi imamo samo … [[Govornik se ne razumije.]]
Kolega Bulj vi maltretirate sada nas, probijate vrijeme. Dvije minute je propisano. Dakle, nije propisano da govorite koliko želite, nego dvije minute i to je razlika u koncepciji onog što vi mislite i što mislimo mi [[Upadica Bulj: Ne znam zbog čega ste nervozni.]] Nisam uopće nervozan. Šta bi bio nervozan? [[Upadica Bulja: Jeste malo nervozni. Malo jaučete bezveze.]] Kolega Aleksić, izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče. Ja ne probijam nikad barijere, ja sam uvijek u okvirima dvije minute, deset minuta, petnaest minuta. Trudim se stvarno i konstruktivan sam i ne želim uopće se svađati ni s kim. Nije mi to uopće u krvi, ne volim svađu. Ali jednostavno uistinu kolega Bulj moram vama replicirati ipak, vama sam digao repliku nisam predsjedniku Sabora, pa onda vama moram replicirati. Dakle, ne radi se ovdje uopće o većini. Radi se o koaliciji više onih koji su imali svaki manjinu. Nitko nema većinu. I problem je ovih koji su ušli u koaliciju da su oni manjina. Imamo manjine koje se stvarno zovu manjine. Imamo HNS koji ima jako malo glasova. Imamo HRAST, imamo još neke predstavnike manjih stranaka. I oni ustvari podržavajući ovaj u principu HDZ-ov prijedlog guše sami sebe jer jednog dana će oni doći u priliku da će im nedostajati pravo govorenja u ime onih građana koji su ih izabrali. Dakle ovdje se radi upravo o teroru manjine nad većinom građana RH koji žele da mi govorimo u njihovo ime ovdje u sabornici. Dakle radi se o „teroru“ manjine, nije to pravi teror da se razumijemo samo karikiram nad većinom koju čine hrvatski građani. A druga stvar govorili ste o emisijama koje su ukinute, ja moram spomenuti još jednu prekrasnu emisiju koja je bila na HRT-u, zvala se „Javna stvar“ vodio je Goran Rotim gdje je on privodio krupne ribe kod sebe u emisiju i te krupne ribe su morale odgovarati na pitanja građana i ta emisija je ustvari vrlo demokratska emisija. Zahvaljujem.
Odgovor kolega Bulj. Izvoli.
Pa složio bih se s vama kolega Aleksiću, ali isto nema ničega bolnijega nego u slobodnom demokratskom društvu kada se ugrožava sloboda govora ili po pitanju ovih emisija i novinara koji su vodili dobre emisije, imamo i „Vita jela, zelen bor“ koja je također bila ukidana pa vraćana, jednostavno javna televizija je servis trenutne vlasti, on je servis. I o tome pa čak da imaju nekakav utjecaj, ali gasiti emisije zbog toga i čovjeku dati otkaz pa ga vraćati zbog toga što je spomenuo Ivana Vrdoljaka, da jel to sloboda govora? Pa novinar će pisati o meni šta želi i pišu svaki dan. I naravno da imaju instituti gdje se treba boriti. Činjenica je da mi saborski zastupnici, ovaj put većina, naravno … ušemljena ona će braniti staze Vlade nas kao manjinu koji imamo jedini instrument predlagati na to ne možemo utjecati jel je predsjednik onaj koji stavlja u dnevni red, na ništa ne možemo utjecati. Ni sada nemamo stanku, ja otvoreno govorim dao sam dva prijedloga, sada ih spremam još nekoliko, dao sam o zabrani GMO-a potpunoj zabrani GMO-a zakon, dao sam o Danu mirotvorstva proglašenju dr. Šretera i sjećanje na dr. Šretera, ja ne znam kada će to doć. Međutim, međutim zanima me ta manjina. Manjine su bogatstvo nacionalne, ali u Hrvatskoj su manjine na vlasti. I zanima me stav Milorada Pupovca deklariranog socijaldemokrata jeli on sada u većini, a mi smo u Parlamentu u manjini. Nisam čuo niti glasa od njega, inače je veliki i ja isto poštivam manjine i manjine su koliko držimo do manjina toliko je društvo razvijeno. Nema ih nigdje.
Hvala. Kolega Škibola, izvolite vaša replika.
Hvala poštovani predsjedniče Sabora. Gospodine Bulj. Pa pričali ste kako rasprava o tako bitnoj temi kao što je Poslovnik Hrvatskog sabora da se stavi u ponoć je katastrofalna. Ne samo da je to katastrofalno nego je to ispod svake razine parlamentarizma, ispod svake razine odgovornosti. Zašto bježati od rasprava od tako bitnih rasprava o temeljnim dokumentima kao što je regulacija demokracije u najvišem domu demokracije? S druge strane govorili ste o medijima, međutim koja je danas uloga medija u ovom hiper kapitalističkom sustavu? Ovo nije čak kapitalistički sustav, ovo je hiper kapitalistički sustav gdje kapital formira javno mnijenje i onda glavne emisije koje se serviraju nama i našoj djeci su Big Brother i oni hoće danas da i Big Brother bude i u Hrvatskom saboru, Big Brother i slične emisije.
Odgovor kolega Bulj. Izvolite.
Kolega Škibola, vi ste i ja sam isto u prvom sazivu otvarao to pitanje, vi ste ga doveli do kraja i čestitam na tome to su Raiffeisen, štedno kreditne zadruge koje su u biti pljačkale naše ljude, to sam otvorio u bivšem. To više nećete moć stankom u vremenu kada je potreba i kada ljudi očekuju od vas, ljudi koji grcaju u dugovima. Kolega Aleksić o kamatama, kamatarenju, nezakonitostima, pljačkama bankama neće moći govoriti, a to je njegova obaveza. Moja je obaveza da moji birači doli Cetinskog kraja, Like, Dalmatinske zagore da govorim o tim problemima i o drugim temama naravno, ali birači su mi dali glasa. Znači oni nas s ovim oduzimaju slobodu govora. Ono što je kolega Orepić maloprije kazao uzurpira neko temu, gledajte stanka je ono slobodno što saborski zastupnik želi poručiti. A o tome da li je to van teme ili da li je to trenutno potrebno građanima jel da građani očekuju od njega to, to će odlučiti birači na izborima kada će nas ocijeniti, hoće biti izvanredni, redovni o tome nije problem. ali da neko, da mi jedni drugima ocjenjujemo šta ćemo govoriti u stankama osim vrijeđanja. Znači mi imamo smanjenje uglavnom slobode govora ovdje, ostvarenoga prava govora koje imamo do sada i to je poanta u 2018. godini da se smanjuju prava saborskim zastupnicima po pitanju slobode govora, onda znamo šta je sa našim biračima, građanima običnim, šta će se njima događati. Oni neće smjeti pisnuti ako vide da mi nemamo hrabrosti otvarati te teme, a cilj ovoga Poslovnika, flaster poslovnika je da mi ne govorimo o tim temama nego da … teme premijer i predsjednik Sabora.
Hvala. Ovim smo došli do kraja rasprave, zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. S time smo došli do kraja rada, nastavljamo u utorak dakle utorak 6. ožujka, prva točka Prijedlog zakona o uvjetima za pružanje usluga carinskog zastupanja, prvo čitanje, P.Z.E. broj 292. SJEDNICA PREKINUTA U 16,30 SATI. I sada prelazimo na današnji rad, današnji dnevni red, prvo: - Izjašnjavanje o amandmanima na Konačni prijedlog Poslovnika o izmjenama i dopunama Poslovnika Hrvatskog sabora. Na Konačni prijedlog Poslovnika o izmjenama i dopunama Poslovnika Hrvatskog sabora podnesena su 522 amandmana. Pregled amandmana dostavljen vam je elektronskim putem. Naglašavam da su predlagatelji povukli iz procedure 475 amandmana, pa nam je za izjašnjavanje ostalo 47 amandmana. Sukladno zaključku Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav sada ćemo se izjasniti o ovih 47 amandmana, a glasovat ćemo kada se steknu uvjeti, to će biti u petak. Molim sada predstavnika predlagatelja predsjednika Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav akademika Željka Reinera da se očituje o podnesenim amandmanima. Idemo redom, ja ću čitati brojeve amandmana pa vas molim očitovanje i onda kolege da oni kažu svoje mišljenje. Prvi je na redu amandman Kluba zastupnika SDP-a na članak 1.
Amandman Kluba zastupnika SDP-a na prvi članak odbor ne prihvaća jer smatra da je nepotrebno i suvišno razlikovati pojmove izabranog zastupnika i zastupnika.
Hvala. Očitovanje, poštovani kolega Grbin.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče. Dakle ovdje se radi o nekoliko odredbi Poslovnika i nekoliko amandmana, konkretno o amandmanu 1., 10., 13. i 15. i bit ću slobodan dati obrazloženje za sva četiri amandmana jer su oni povezani i čine jednu cjelinu. Dakle pojam izabranog zastupnika uveo se 2013. u Poslovnik Hrvatskog sabora kako bi se razlikovao od zastupnika koji su sukladno Ustavu RH i sukladno odredbama Poslovnika u tom trenutku još uvijek u svojem mandatu. Naime, mandat zastupnika u Hrvatskom saboru počinje konstituiranjem Hrvatskog sabora i prestaje ili odlaskom na ovaj ili onaj način ili konstituiranjem sljedećeg saziva Hrvatskog sabora. Što to konkretno znači? To konkretno znači da ćemo brisanjem pojma izabranog zastupnika iz Poslovnika Hrvatskog sabora doći u situaciju da nam u Poslovniku piše da predsjednika Hrvatskog sabora na konstituirajućoj sjednici biraju zastupnici, a osobe koje će ga birati, odnosno izabrani zastupnici u tom trenutku još uvijek zastupnici nisu. Upravo zbog toga smo učinili tu distinkciju kako bi bilo potpuno jasno i nedvojbeno tko su osobe koje glasuju na konstituirajućoj sjednici Hrvatskog sabora i sukladno tim odredbama 2015. i 2016. je konstituiran Hrvatski sabor. Između ostalog, uvaženog kolegu Reinera su za predsjednika Hrvatskog sabora uredno izabrali izabrani zastupnici koji su tim činom postali zastupnici u Hrvatskom saboru. Međutim, imajući u vidu stav koji je izražen i na sjednici odbora od strane kolega i činjenici da nismo dobili potporu za navedeno prihvaćamo obrazloženje iako se s njime ne slažemo i nećemo tražiti glasovanje niti o amandmanu prvom, niti o amandmanu desetom, niti o amandmanu trinaestom, niti o amandmanu petnaestom, te povlačimo ta četiri navedena amandmana. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Grbinu. Dakle, ne idemo onda sada dalje sa amandmanima 10, 13 i 15 nego prelazimo na amandman broj 20. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Izvolite.
Amandman broj 20. odbor ne prihvaća. Naime, prvo očito se radi o grešci, odnosno ne radi se o članku 4. već o članku 2. prijedloga. Međutim, amandman se ne prihvaća jer je poslovničkim odredbama određeno kako mandat zastupnika prestaje na dan konstituiranja novog saziva Hrvatskog sabora i nije bitno da li je predsjednik iz prethodnog saziva Hrvatskog sabora koji predsjeda u slučaju iz članka 4. stavka 2. ponovo izabran ili ne.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Podolnjak, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Našim amandmanom smo predložili da do izbora predsjednika Sabora sjednici privremeno predsjeda najstariji nazočni izabrani zastupnik koji je voljan predsjedati. Obrazloženje je jednostavno. To rješenje je najčešće uobičajeno u poslovničkim odredbama drugih europskih Parlamenata koje smo konzultirali. To je najčešće rješenje. Ono je istovremeno i najneutralnije zbog toga što se predsjedanje ima osoba koja se unaprijed nije poznato kojoj će političkoj opciji pripadati, a jednako tako to rješenje je i sada prisutno u Poslovniku Hrvatskog sabora kao rezervno rješenje u slučaju, dakle da sjednicom ne bi predsjedavao sad dotadašnji predsjednik Sabora. Prema tome, ako je nešto dobro i kao rezervno rješenje ne vidimo razloga da to rješenje ne bi bilo i ono prvo najkvalitetnije rješenje koje u svakom slučaju daje i moguće i druge opcije, dakle da to uvijek bude najstariji zastupnik koji je voljan predsjedavati. I time vjerujem da bismo bili na tragu svih sličnih rješenja koja postoje u drugim parlamentarnim sustavima čije smo Poslovnike konzultirali. Stoga tražimo glasovanje o tom amandmanu.
Hvala. Idemo dalje. Amandman broj 66. istog kluba zastupnika, izvolite.
Amandman broj 66. na članak 8. odbor ne prihvaća, jer smatra kako je ostavka osobni čin predsjednika ili potpredsjednika Hrvatskog sabora, te mora biti regulirana na predloženi način. Osim toga, odredbom članka 272. ovog prijedlog između ostalog je propisano kako se predsjednik i potpredsjednici Hrvatskog sabora biraju na vrijeme do isteka zastupničkog mandata, razrješenje odnosno podnošenja ostavke. Istek zastupničkog mandata reguliran je pak važećom odredbom članka 10. Poslovnika Hrvatskog sabora.
Kolega Podolnjak, izvolite.
Našim prijedlogom smo željeli pojasniti i proširiti situaciju kada dolazi do ostavke predsjednika ili potpredsjednika Sabora i to iz drugih zakonom predviđenih i utvrđenih razloga ne samo u slučaju njegove ostavke. Primjerice pozvali smo se u obrazloženju na članak 10. Zakona o izborima zastupnika kojima je propisano da zastupniku prestaje mandat prije isteka vremena na koje je izabran ukoliko podnese ostavku, ukoliko mu je pravomoćnom sudbenom odlukom oduzeta poslovna sposobnost, ukoliko je pravomoćnom sudbenom presudom osuđen na bezuvjetnu kaznu zatvora u trajanju duljem od 6 mjeseci i smrću. To su četiri razloga koja su predviđena za prestanak mandata zastupnika. Prema tome, logično je ako su to razlozi zbog kojeg zastupniku prestaje mandat, da su to istovremeno i razlozi zbog kojih predsjedniku ili potpredsjedniku Sabora prestaje mandat. Dakle, ne samo ostavkom koji je prvi među navedena četiri, nego i svi ostali. Mi smo htjeli zapravo našim amandmanom upravo to doraditi. Dakle u slučaju podnošenja ostavke ili im mandat može prestati iz drugih zakonom utvrđenih razloga prije isteka vremena na koji je izabran upravo se nadovezujući na članak 10. Zakona o izborima zastupnika. I u tom smislu ćemo tražiti glasovanje. Ne odustajemo od amandmana i tražit ćemo glasovanje. Hvala.
Hvala. Idemo sada na amandman 109. To je Klub zastupnika SDP-a.
Amandman 109. na članak 9. odbor ne prihvaća, jer smatra kako predloženo rješenje na primjeren način uređuje zamjenjivanje predsjednika Hrvatskog sabora u slučaju podnošenja ostavke.
Kolega Bauk, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Mi pak smatramo da predloženo rješenje ne uređuje način određivanja koji potpredsjednik bi u slučaju eventualnog prestanka mandata predsjednika Sabora ga mijenjao i ono bi, kako je sad napisano bilo neprimjenjivo čak i na sadašnju situaciju. Jer ako ga mijenja jedan iz parlamentarne većine, na dan konstituiranja Sabora, odnosno 1. sjednice, to bi mogli biti ili gospodin Brkić ili gospodin Reiner ili gospodin Petrov. Ali se time ne određuje tko ga mijenja. Zato smatramo da je naš prijedlog bolji i ni uz najbolju volju ne možemo od njega odustati i tražiti ćemo glasanje.
Zahvaljujem. Idemo sada na amandman broj 143 Kluba zastupnika MOST-a. Izvolite.
Amandman 143 na članaka 9. Odbor ne prihvaća. On je zapravo na tragu ovog prethodnoga jer Odbor smatra kako predloženo rješenje na primjeren način uređuje zamjenjivanje predsjednika Hrvatskog sabora u slučaju podnošenja ostavke.
Izvolite kolega Podolnjak.
Zahvaljujem. Dakle, naše je obrazloženje zbog čega tražimo promjenu predložene odredbe, drugačije i rješenje u odnosu na ono koje predlažu kolege iz SDP-a. Mi smo predložili da u slučaju prestanka obnašanja dužnosti predsjednika Sabora do izbora novog, predsjednika Sabora zamjenjuje ga dobno najstariji potpredsjednik Sabora, dakle na tragu rješenja koje smo i ranije obrazlagali kod konstituiranja Sabora. Predložena odredba koja je predložena od strane Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, po našem mišljenju ne daje jasno pravilo koji od 3 potpredsjednika iz reda zastupnika koji su imali većinu prvi dan, prve sjednice Sabora, će zamjenjivati predsjednika s obzirom da je moguće, a takvih je situacija bilo u praksi, da troje potpredsjednika iz reda parlamentarne većine pripadaju različitim strankama. Dakle, da vas podsjetim, u prošlom mandatu, kad sam obnašao dužnost potpredsjednika Sabora iz reda parlamentarne većine, tada su 3 potpredsjednika Sabora pripadali trima političkim strankama. Dakle, svaki je bio iz druge političke stranke. I jednostavno sam pitao na sjednici Odbora za Ustav, tko bi u tom slučaju od ta 3 potpredsjednika koji su bili iz reda parlamentarne većine, ali različitih političkih stranaka, bio taj koji će zamjenjivati predsjednika koji je podnio ostavku. I rješenja, dakle, nema odgovora. Niti sam odgovor mogao tada dobiti od ostalih članova Odbora za Ustav, niti sam siguran da bi ga ovdje mogao dobiti. Zbog toga je rješenje koje predlažemo potpuno nedvojbeno jasno. Potpredsjednik koje je dobno najstariji. Ne odustajemo od amandmana i tražimo glasovanje.
Hvala. Prije prelaska na idući amandman, pozdravio bih učenice i učenike Upravne škole Zagreb iz Zagreba. Dobro došli u Hrvatski sabor. Pljesak! Sada prelazimo na amandman Kluba zastupnika SDP-a broj 148.
Odbor prihvaća predloženi amandman.
Postaje sastavni dio Prijedloga. Idemo na amandman Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a broj 220.
Amandman 220 na čl. 10. Odbor ne prihvaća. Naime, drži da nema potrebu predloženu odredbu dopuniti drugim dodatnim izvješćima jer je propisana mogućnost da radno tijelo Hrvatskog sabora, na temelju zaključka može predložiti Hrvatskom saboru da se i o izvješćima koja nisu obuhvaćena odredbom čl. 10., st. 2. predloženih izmjena poslovnika provede rasprava na sjednici Hrvatskog sabora.
Kolega Beus-Richembergh, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Dakle, smisao ovoga amandmana je u tome da nešto što je toliko iznimno važno, bude obvezno na sjednici, odnosno ostane na plenarnoj sjednici. Naime, ako bolje pogledate, sredstva, vanproračunska sredstva kojima raspolažu fondovi o kojima je ovdje riječ, su gotovo u vrijednosti u visini od pola proračuna RH. Dakle, radi se o iznimno važnoj materiji kako se raspolaže javnim sredstvima. Ako to spustimo samo isključivo na nadležni saborski odbor, a vi znadete da je to u praksi onda 7-8 zastupnika koji o tome odlučuju, mislimo da to nije dobro i da je to tema koja mora biti ne samo raspravljena, ne tema nego teme, nego i odlučena od strane hrvatskoga parlamenta. Osobito u svjetlu činjenice da su naši mirovinski fondovi, pa i HZZO vrlo slabe točke našega sustava i kao što znadete, nas se kritizira što ne poduzimamo potrebne radnje u reformama tih dvaju područja – mirovinskog i zdravstvenog, i što ne saniramo i ne monitoriramo tu situaciju kako treba. Zato molimo da se ove teme ostave uprave u nadležnosti plenarne sjednice. Molim glasovanje. Hvala.
Idemo dalje. Amandman Kluba zastupnika Nezavisnih lista broj 221.
Odbor ne prihvaća amandman 221., također na čl. 10. jer uređenjem odredbe na ovaj način, će se omogućiti rasprava o predloženim izvješćima i poslovnicima od strane stručne javnosti i istodobno omogućiti svakom zastupniku koji želi sudjelovati u raspravi da to i učini. Jer naime, iako određeni zastupnici nisu članovi pojedinih radnih tijela, oni mogu prisustvovati i sudjelovati u raspravi na njihovim sjednicama što su činili do sada i što će činiti zacijelo i od sada. Također, predviđeno je da radno tijelo Hrvatskog sabora može, na temelju zaključka predložiti da se izvješće i poslovnici rasprave i na sjednici Hrvatskog sabora iako nisu obuhvaćeni odredbom čl. 10. st. 2., predloženih izmjena Poslovnika.
Kolega Sladoljev, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Smatramo neprihvatljivim izmjenu čl. 44. o izvješćima nekih tijela i pravnih osoba koja svoja izvješća podnose Saboru i da rasprava bude provedena isključivo na radnim tijelima. Radi se o izvješćima koja obuhvaćaju tisuće i tisuće građana, dakle, to su izvješća FINA-e, HINA-e, Odbora za etiku i znanost, Vijeće za elektroničke medije, nadzornog odbora HRT-a i smatramo da je od interesa da ta izvješća budu u javnoj raspravi a ne samo na radnim tijela s obzirom da većina klubova zastupnika nema svojih članova u radnim tijelima pa bi stoga tim klubovima, njihovim zastupnicima bilo onemogućeno da raspravljaju o tim izvješćima. Osim toga teoretski se može dogoditi da neka ta izvješća budu paralelno na radnim tijelima a zastupnik ne može biti na radnim tijelima istodobno na dva mjesta i tražimo da se glasao tom amandmanu.
Hvala vam. Idemo na amandman broj 226., Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman 226. na članak 11. odbor ne prihvaća jer navedena intervencija zapravo nije potrebna. Naime, odredbom članka 49. Poslovnika Hrvatskog sabora, već je propisana mogućnost da prijedlog za sazivanje sjednice radnog tijela uključujući i tematske sjednice, može zaključkom zatražiti Sabor, predsjednik Sabora ili najmanje 1/3 članova radnog tijela. U tom slučaju predsjednik radnog tijela dužan je sazvati sjednicu radnog tijela najkasnije u roku od 8 dana od dana zaprimanja zahtjeva ovlaštenog predlagatelja.
Kolega Bauk, izvolite.
Gospodine predsjedniče, prihvaćamo objašnjenje predlagatelja, molili bi samo da se ovo objašnjenje dostavi članovima Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav radi eventualnih davanja mišljenja ako bude potrebno naknadno. Povlačimo prijedlog.
Hvala vam. Idemo dalje, 248., amandman Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, izvolite.
Amandman 248. na članak 11. odbor ne prihvaća. Naime, predlagatelj odbora ne prihvaća amandman jer se u praksi rada, radnih tijela Hrvatskog sabora uočila potreba za propisivanjem takve odredbe iako većina radnih tijela saziva tematske sjednice zbog njihove specifične prirode na temelju zaključka radnog tijela. Time se omogućuje svim članovima radnog tijela da izraze svoj stav oko potrebe sazivanja tematskih sjednica, osim toga odredbom članka 49. kao što je bilo i rečeno u prethodnom obrazloženju Poslovnika Hrvatskog sabora, propisana je mogućnost da prijedlog za sazivanje sjednice radnog tijela uključujući tematske sjednice, može zaključkom zatražiti Sabor, predsjednik Sabora ili najmanje 1/3 članova radnog tijela. U tom slučaju predsjednik radnog tijela je dužan sazvati sjednicu radnog tijela najkasnije u roku od 8 dana od zaprimanja zahtjeva ovlaštenog predlagatelja.
Kolega Panenić, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani predlagatelju, ja bi vas zamolio zapravo za jedno tumačenje koje ostaje. Naime, u svom prijedlogu vi ste napisali da sazivate tematsku sjednicu na temelju zaključka radnih tijela te dostavlja prijedlog najkasnije 3 dana prije održavanja tematske sjednice. Ja bi postavio ključno pitanje, što je to tematska sjednica? Znači, pročitao bi što što piše u Poslovniku, da u radnom tijelu Sabora raspravlja o prijedlozima i poticajima za donošenje zakona i drugih akata te o drugim pitanjima iz djelokruga Sabora. Nažalost nije nigdje pojašnjeno da je to tematska sjednica, prema tome i dalje ostaje mogućnost da predsjednik tijela može sazvati u okviru redovne sjednice, to što smo je mi kolokvijalno nazivali tematska, to je bilo čisto da se naznači neka važnost međutim to nije predviđeno samim prijedlogom Poslovnika niti se spominje, pa ste vi uveli ovim prijedlogom jedan novi pojam, zapravo samo s namjerom da se ograniči možda sazivanje takve sjednice ali ste zaboravili da tematska, ja sam ih tražio, ne pronalazim što je to tematska sjednica, pa bi vas molio da dopunite onda prijedlog Poslovnika i da pojasnite što je tematska sjednica. Hvala lijepa. Tražim glasanje u ime kluba.
Hvala. Sada idemo na amandman zastupnice Ines Strenja-Linić pod brojem 249.
Amandman broj 249. na članak 11. odbor ne prihvaća jer se u praksi radnih tijela Hrvatskog sabora uočila potreba za propisivanje navedene odredbe iako većina radnih tijela saziva tematske sjednice na temelju zaključka radnog tijela. Dakle, identično je odgovor kao i prethodni, time se omogućuje svim članovima radnog tijela da izraze svoj stav oko potrebe sazivanja tematskih sjednica. Osim toga, odredbom članka 49. Poslovnika Hrvatskog sabora propisana je mogućnost da prijedlog za sazivanje sjednice radnog tijela uključujući i tematske sjednice može zaključkom zatražiti Sabor, predsjednik Sabora ili najmanje 1/3 članova radnog tijela. U tom slučaju predsjednik radnog tijela dužan je sazvati sjednicu radnog tijela najkasnije u roku od 8 dana od zaprimanja zahtjeva ovlaštenog predlagatelja.
Hvala. Budući da kolegice nema, morat ćemo o tom amandmanu onda glasovati. Idemo sada na amandman broj 253. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, izvolite.
Amandman broj 253. na članak 12. odbor ne prihvaća jer smatra kako je predmetna odredba uređena na dovoljno obuhvatan i jasan način te je nije potrebno mijenjati.
Kolega Podolnjak, izvolite.
… [[Govornik nije uključen.]] i da je to u duhu hrvatskog jezika, ja sam gledao prijevode riječi hearings koji je izvorni engleski termin koji se odnosi u drugim Parlamentima na takve rasprave na kojima se pozivaju stručnjaci i public hearings bi se prevelo u duhu hrvatskog jezika kao javna rasprava. Drugo što predlažemo, da se ta javna rasprava radi pribavljanja stručnih mišljenja ili šire rasprave o o prijedlogu akta i o nekom drugom pitanju. Predsjednik može organizirati na svoju inicijativu, ali je dužan to učiniti na zahtjev ¼ radnoga tijela. Dakle, ne većine, kao što se predlaže u prijedlogu koji je utvrdio Odbor za Ustav. Ovo je na tragu rezolucije parlamentarne skupštine Vijeće Europe i drugih parlamenata koji su ugradili takvu odredbu, upravo s ciljem da se javna rasprava organizira kada to traži zastupnici opozicije, dakle, njih ¼. To je pravo opozicije, kojem se određeno pitanje stavlja na dnevni red, da se o njemu raspravi i ta ¼ je prisutna u nizu dokumenata koji utvrđuju prava oporbenih zastupnika u jednom demokratskom parlamentu i zbog toga tražimo glasovanje o tom amandmanu.
Dobro. Idemo sada na 3 amandmana, koji odbor prihvaća. Prvi je 290 Kluba zastupnika SDP-a.
Odbor se prihvaća, a amandman 290 na članak 13.
Postaje sastavni dio prijedloga Poslovnika. Amandman 307 istoga kluba.
Odbor prihvaća amandman 307 na članak 15.
Postaje sastavni dio prijedloga Poslovnika. I pod 309. isto tako amandman Kluba zastupnika SDP-a.
Odbor se prihvaća, a amandman 309. na članak 16.
Postaje sastavni dio prijedloga. Sada idemo na amandman broj 316. zastupnika Gorana Aleksića, izvolite.
Amandman 316. na čl. 17. Odbor ne prihvaća, jer drži da nije potrebno dodatno dopuniti odredbu budući da je procjena učinaka propisa uređena posebnim propisom, u kojem je određen i reguliran sam postupak procjene učinaka propisa. Poslovnik Hrvatskog sabora regulira unutarnji ustroj i način rada Hrvatskog sabora, a ovo je regulirano posebnim propisom.
Izvolite kolega Aleksić.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Reiner problem je u sljedećem, Zakonom o procjenu učinaka propisa je propisano koja su tijela nadležna, koji su subjekti nadležni za procjenu učinaka propisa. Zastupnici nisu nadležni za procjenu učinaka propisa. Ja ne znam kako će zastupnik koji predloži određeni zakon izvršiti procjenu učinka propisa, a mora po Poslovniku. Kako će on to učiniti, ako je zakonom točno predviđeno koja tijela to rade, koji subjekti to rade i tu subjekti nisu u nadležnosti zastupnika, niti sabora. Oni su u nadležnosti Vlade RH, sam zakon govori da procjenu radi samo vlada. Mi smo sada dodali u poslovnik jednu odredbu koja je nepovrediva. Da bismo mogli provesti takvu odredbu, smatram da je u Hrvatskom saboru potrebno formirati službu koja će se baviti procjenom učinaka propisa. Ako nemamo tu službu, onda je odredba u poslovniku potpuno, pa rekao bi bezvezna. Dakle, tražim glasovanje za taj amandman.
Hvala. Idemo na amandman broj 317. Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman broj 317. na čl. 18. Odbor ne prihvaća, jer smatra kako je odredba uređena na način koji odgovara smislu i sadržaju poslovničkih odredbi koji se odnose na amandmane.
Kolege iz SDP-a niste zainteresirani za komentar, niste pratili. 317.
Malo su me omeli tu, ustvari ja sam kriv. Dakle, ovdje se radi o tome, da razumijemo intenciju predlagatelja da ono petkom, kada predlagatelj da dodatne amandmane nakon rasprave da izlažu klubovi, da nema replike na klubove. Ocjenjujemo da ponekad postoji potreba za time i predlagali smo predlagatelju da propiše onda neko blaže ograničenje, ali držimo da u ovom trenutku da možemo prihvatiti obrazloženje predlagatelja. Povući ćemo amandman, a ako dođe do neke zlouporabe od strane Vlade i predlagatelja, da se to koristi da se previše amandmana predlaže nakon provedene rasprave onda ćemo intervenirati naknadno. Ne tražim glasovanje.
Hvala. Idemo na amandman 320 Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista.
Amandman 320. na članak 18. Odbor ne prihvaća, jer smatra kako je odredba uređena na način koja odgovara smislu i sadržaju poslovničkih odredbi koja se odnose na amandmane. Zapravo jednaki odgovor kao i prethodni.
Kolega Podolnjak, izvolite.
Hvala lijepo. Mi smo predložili da se taj čl.18. briše s obrazloženjem da nam nije prihvatljivo ukidanje prava na repliku u navedenom slučaju, s obzirom da se podnošenjem amandmana na konačni prijedlog zakona, a nakon provedene rasprave o tom prijedlogu zakona onemogućuje zastupnicima da putem replike odgovore, na izlaganje predlagatelja koji obrazlaže amandmane. Iz navedenog razloga tražimo glasovanje o amandmanu.
Hvala. Idemo na amandman 321. Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e.
Amandman 321. Odbor ne prihvaća jer smatra kako je odredba uređena na način koja odgovara smislu i sadržaju poslovničkih odredbi koje se odnose na amandmane.
Poštovani kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Sabora. Ja moram konstatirati da mi je u načelu žao, što su se o ovom poslovniku dogovorile samo 2 stranke i to 2 stranke koje su stalno u kohabitaciji, 2 stranke koje u biti su već sada u neformalnoj velikoj koaliciji, čime su one ustvari … [[Govornik se ne razumije.]] samo ulogu oporbe i na neki način sav ovaj trud koji smo zajednički uložili kako one maratonske sjednice od 32 sata, tako u pisanju brojnih amandmana i alarmiranju javnosti. Po jednoj strani mi je žao, po drugoj strani mi je drago, jer vidimo, da dakle, ta koalicija funkcionira i na drugim područjima je da u biti nikakve bitne razlike nema između te dvije stranke pa možemo ustvrditi da se ustvari ovim samo dodatno učvršćuje u Hrvatskoj jednostranačje. Predloženim izmjenama, odnosno vašim dogovorom samo dvije stranke u Saboru imaju pravo predlagati zakone koji će dolaziti na raspravu i mi cijeli taj dogovor odbijamo. Što se tiče ovoga konkretnoga amandmana, mi smatramo da se njima ograničava sloboda govora zastupnika te iz toga razloga tražimo da se o njemu glasa. Hvala lijepo.
Hvala. Idemo dalje, 326. amandman Kluba zastupnika SDP-a
Amandman 326 na članak 19. odbor prihvaća.
Postaje sastavni dio Poslovnika. 347. isto Kluba zastupnika.
Amandman 347. na članak 21. odbor prihvaća u izmijenjenom obliku, tako da glasi: u članku 21. iza stavka 1., dodaje se stavak 2. koji glasi: iza stavka 3. dodaje se novi stavak 4. koji glasi: predsjednik Hrvatskog sabora će u redoslijed rasprava za sljedećih 7 dana uvrstiti i rasprava će biti provedena za onu točku dnevnog reda koju pisanim zahtjevom zatraži najmanje 30 zastupnika, a koja je u dnevnom redu najmanje 60 dana. Zastupnik ima pravo potpisati samo jedan zahtjev tijekom istog mjeseca. Dosadašnji stavak 4. postaje stavak 5.
Suglasni.
Zahvaljujem. Idemo na amandman 360. istog Kluba zastupnika.
Amandman 360. na članak 22. odbor prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga Poslovnika. Idemo na amandman 400. Kluba zastupnika Živog zida i SNAG-e.
Amandman 400. na članak 25. odbor ne prihvaća jer ovakvim uređenjem instituta replike nastoji se pridonijeti većoj kvaliteti i dinamici samih rasprava. Predloženim promjenama ne ograničava se pravo govornika zastupnika, govora zastupnika, već se isključivo nastoji potaknuti zastupnike da izraze svoje stavove, mišljenje i prijedloge kroz pojedinačne rasprave za koje je potrebna prethodna stručna priprema o temi o kojoj se raspravlja u Hrvatskom saboru.
Kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. A što smo drugo uopće od vas mogli i očekivati, osim da po tisućiti put odbijete sve amandmane koje predlaže Živi zid. Vi naime mislite da ćete proceduralnim nasiljem i cenzurom uspjeti spriječiti rast našega rejtinga. Međutim, sve što ste do sada poduzeli, pokazalo se potpuno promašenim pa tako će se i ovo. Jer jedini način da si HDZ sačuva svoj rejting je taj da vaša Vlada ima rezultate, a vaša Vlada nema rezultate. I da ukinete u potpunosti pravo govora svim zastupnicima u Hrvatskom saboru, vaš rejting će i dalje padati. Za to nismo mi krivi. Nismo mi krivi za to što niste riješili probleme Agrokora, brodogradnje, demografske obnove, korupcije i što vam stranka puca po šavovima. Prema tome, samo vi i dalje služite se podlim metodama, izmišljajte nove Poslovnike, pravila izbornog zakonodavstva, napadajte nas na sve moguće načine, ali uzalud vam trud svirači, jednostavno rejting će vam i dalje nastaviti padati, prema tome, tako će biti bez obzira na to prihvatite li vi ovaj amandman ili ne. Bez obzira na sve, mi tražimo glasanje o ovom amandmanu jer smatramo da u sabornici još uvijek ima dovoljno čestitih i poštenih zastupnika koji se bore protiv ograničavanja slobode govora. Hvala lijepo.
Amandman 401. Kluba zastupnika HSS-a.
Amandman 401. na članak 25. odbor ne prihvaća sa istim obrazloženjem jer ovakvim uređenjem instituta replike se nastoji pridonijeti većoj kvaliteti i dinamici samih rasprava, a predloženim promjenama se ne ograničava pravo govora zastupnika, već se isključivo nastoji potaknuti zastupnike da izraze svoje stavove, mišljenje i prijedloge kroz pojedinačne rasprave za koje je potrebna prethodna stručna priprema o temi o kojoj se raspravlja u Hrvatskom saboru.
Kolega Vlaović izvolite.
Hvala predsjedniče Sabora. Ne slažemo se sa ovakvim stavom predlagatelja jer smatramo da replika od jednu minutu onda i ne treba, onda ju ukinute skroz. Evo samo dok pozdravim predsjednika Sabora i zahvalim se što sam dobio riječ, već jedna minuta istekne, a vjerujem da bi se predsjednik Sabora naljutio da ga ne pozdravim i ne bi bilo fer da ga ne pozdravim, tako da nema smisla uopće da ostane replika jednu minutu i da imamo pravo samo 3 replike po jednoj temi. Zašto baš 3, nije obrazloženo zašto baš 3? Zašto ne 6, 7 ili nijedna? Naš prijedlog je da ostane dvije minute i da bude onda 5 replika po pojedinoj temi pogotovo kad su zakoni koji su bitni za funkcioniranje poljoprivrede, gospodarstva i nešto, zašto ne iznijeti 5 puta jedan stav, možda nekad vam sjedne u uho i onda prihvatite koji amandman HSS-a. Tražimo glasanje, hvala.
Evo točno ste bili u minuti, pozdravili me, sve rekli i još je ostalo 2 sekunde. … [[Upadica se ne razumije.]] Tako je. Hvala vam, idemo dalje. Broj 402. to je amandman zastupnika Gorana Aleksića. Izvolite.
Amandman 402. na članak 25. odbor ne prihvaća sa istim obrazloženjem jer ovakvim uređenjem instituta replike se nastoji pridonijeti većoj kvaliteti i dinamici rasprava, a predloženim promjenama ne ograničava se pravo govora zastupnika, već se isključivo nastoji potaknut zastupnike da izraze svoje stavove, mišljenje i prijedloge kroz pojedinačne rasprave za koje je potrebna prethodna stručna priprema o temi o kojoj se raspravlja u Hrvatskom saboru.
Kolega Aleksić, izvolite.
A što ću, ne tražim glasanje.
Hvala. Znači povučen je amandman, tako je. Idemo sada na amandman 403. Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman 403. na članak 25. odbor djelomično prihvaća tako da glasi: u članku 25. stavku 2 rečenica: ako osnovno izlaganje iznose dva predstavnika kluba, pojedini zastupnik može replicirati samo jednom od njih, briše se. U stavku 4. iza riječi predsjedatelj, dodaju se riješi predstavniku kluba zastupnika.
Kolega Bauk.
Suglasni.
Zahvaljujem. Idemo na amandman broj 404 Kluba zastupnika Most-a nezavisnih lista.
Amandman 404 na članak 25. odbor ne prihvaća. Naime, ovakvim uređenjem instituta replike nastoji se pridonijeti većoj kvaliteti i dinamici samih rasprava, a predloženim promjenama ne ograničava se pravo govora zastupnika, već se isključivo nastoji potaknuti zastupnike da izraze svoje stavove, mišljenje i prijedloge kroz pojedinačne rasprave za koje je potrebna prethodna stručna priprema o temi o kojoj se rasprava u Hrvatskom saboru.
Tko će u ime kluba Most-a? Poštovani kolega Žagar. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa članak 25. je restriktivan, shvaćamo da ako želite unaprijediti dinamiku rasprave, kvalitetu rasprave kako govorite, međutim u Saboru se donose zakoni. Zakoni redovito imaju veliki broj odredaba i članaka i svaka restrikcija ili umanjenje zastupničkog prava ako mu smanjujete broj replika samo na tri, pogotovo stoga što predstavnik Vlade ima u uvodnom obrazloženju čak 30 minuta na raspolaganju i on se može javiti u tijeku rasprave svaki put, neograničen broj puta dok traje rasprave za riječ u dužini od pet minuta. Dakle ovim stavljate predstavnika Vlade u nadređeni položaj prema zastupniku u Hrvatskom saboru i to smatramo nedopustivim. Nije ona nedopustiva ako smanjujete na minutu, uredu u minutu će se reći, ali smanjenje samo na tri replike stvara određeno ograničenje, iako se zastupnik kvalitetno pripremi za raspravu veliki broj članaka zakona mu ne omogućuje da u tri replike izrazi nezadovoljstvo s onim što je u zakonu vidi kao sporno. Dakle smatramo da ovakvo ograničenje rada zastupnika nije prihvatljivo. Tražimo glasovanje.
Hvala. Idemo sada na amandman 412 istog Kluba zastupnika.
Amandman 412 na članak 26. odbor ne prihvaća jer se u praksi rada Hrvatskog sabora uočila potreba za propisivanjem drugačijeg vremena za iznošenje govora zastupnika vezanog za povredu Poslovnika Hrvatskog sabora, te se odredba izmijenila na predloženi način.
Kolega Grmoja, izvolite.
Sama ova izmjena ne bi bila problematična da mi nemamo cijeli niz izmjena koje idu u smanjenje prava zastupnika. Evo kolega Žagar je govorio o smanjenju broj replika, smanjenju vremena za replike, smanjenje vremena za povrede Poslovnika, smanjivanje broja stanki, znači očita je namjera, to su već neke kolege ovdje u sabornici govorile, da su ove nove političke opcije koje su preuzele svojom aktivnošću, radom, energijom u Hrvatskom saboru dominaciju ovdje u sabornici da sada njih treba nekako svesti u okvire. Ali mi ćemo naći načine kako ćemo progovarati o temama zbog kojih su nas građani birali u ovaj Hrvatski sabor, kada smo se u onoj noćnoj akciji borili i cijelu noć ovdje bili i borili smo se zato da možemo otvarati teme koje su bitne građanima. Na kraju ste bili prisiljeni popustiti, doduše išli ste više u korist kolegama iz SDP-a i praktički ovaj novi Poslovnik koji će biti donijet, to je Poslovnik koji ide u korist dviju najbrojnijih političkih grupacija u ovom Saboru, praktički opozicija neće moći, a vi ste s time hvalite predlagati ni zakone jer će morati moliti kolege iz SDP-a da daju svoje potpise za određene zakonske prijedloge, tako da je jasno koja je bila namjera od početka, jasna nam je izvedba i jasna nam je meta ovih izmjena Poslovnika. Ali pokazat će i vrijeme koje dolazi da će ove nove političke opcije rasti, a da ćete vi zbog ove političke trgovine na temelju koje je i nastala ova Vlada i svega onoga što radite sve više i više gubiti povjerenje hrvatskih građana.
Tražite li glasovanje. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro. Idemo na amandman 442 isto tako Klub zastupnika Most-a nezavisnih lista.
Amandman 442 na članak 27. odbor ne prihvaća jer se u praksi rada Hrvatskog sabora uočila potreba za drugačijim reguliranjem odredbe koja se odnosi na mogućnost izricanja opomene s oduzimanjem riječi u slučaju kada zastupnik započne govoriti o drugoj temi za koju nije dobio riječ, ako se javio za povredu Poslovnika Hrvatskog sabora.
Tko će u ime Kluba zastupnika Most-a? Kolega Podolnjak, izvolite.
Gospodine predsjedniče. Ne prihvaćamo prijedlog Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav kojim se predlaže dopuna članka 240. na način da zastupniku koji započne govoriti o drugoj temi za koju nije dobio riječ, ako se javio za povredu Poslovnika predsjedatelj može izreći opomenu s oduzimanjem riječi do kraja rasprave o temi o kojoj se raspravlja. Smatramo tu ovlast predsjednika pretjeranom i nerazmjernom i ona bi omogućila primjerice da ukoliko bi se takva sankcija primijenila na početku rasprave onemogućila bi da taj zastupnik kasnije govori u ime kluba, da ima pojedinačnu raspravi i da replicira i na taj način bi se ovlast u pojedinim situacijama mogla i zlorabit. Iz navedenog razloga tražimo glasovanje o amandmanu. Hvala.
Hvala. Idemo na amandman 464 istog Kluba zastupnika.
Amandman 464 na članak 29. odbor ne prihvaća jer odredba Poslovnika jasno propisuje kako se odluka o objedinjavanju rasprave donosi na temelju suglasnosti većine nazočnih zastupnika, što nikako ne implicira donošenje odluke od strane parlamentarne većine.
Kolega Podolnjak, ponovo. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. To je stajalište Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Međutim, nije prihvatljivo nama u Klubu zastupnika MOST-a iz sljedećih razloga. Odluka prisutne većine zastupnika na sjednici da se provede objedinjena rasprava umjesto suglasja klubova i zastupnika oporbe može se zlorabiti jer je logično pretpostaviti da parlamentarna većina ako to želi može osigurati većinu nazočnih zastupnika. Dakle u situacijama kada bi to parlamentarna većina htjela ne postoji mogućnost oporbe da u nadglasavanju prisutnih zastupnika ima više zastupnika, nego što ima parlamentarna većina. Kada bi dakle parlamentarna većina u nekoj situaciji, primjerice zaključila da želi objedinjenu raspravu o pet, šest ili sedam zakona koji su slični jer dolaze iz istog ministarstva ili imaju određene dodirne točke primjerice i da se odnosi na poreznu reformu u kojoj se mijenja pet, šest ili više zakona. Parlamentarna većina bi mogla, dakle jednostavnom činjenicom što ima više zastupnika izglasati objedinjenu raspravu uz protivljenje možda i svih zastupnika oporbenih klubova. Dakle, ovo nije beznačajna ovlast. Ona bi se u pojedinim situacijama kod važnih zakonskih prijedloga mogla zlorabiti od strane parlamentarne većine i zbog toga tražimo glasovanje o amandmanu.
U redu. Idemo onda sada na 469. amandman Kluba zastupnika HDZ-a.
Amandman 469. na članak 30. odbor prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga Poslovnika. Amandman 471. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista.
Amandman 471. na članak 30. odbor ne prihvaća. Naime, Poslovnik Hrvatskog sabora je propis od posebnog značenja za reguliranje unutarnjeg ustroja i načina rada Sabora i on treba pridonijeti njegovoj većoj demokratizaciji i radnoj učinkovitosti. Do sad važeća odredba koja se odnosi na stanku u praksi nije postigla navedenu svrhu, stoga je predloženo njeno drugačije uređenje uz istodobno propisivanje mogućnosti iznošenja stajališta kluba zastupnika u novom članku 249a. Pritom nije onemogućeno zastupnicima da istodobno koriste svoje pravo na slobodu govora, posebno imajući u vidu važeće odredbe Poslovnika o javnosti rada Hrvatskog sabora.
Hvala kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Pa zbog ovoga se i mijenja Poslovnik, jer naravno da teme koje su saborski zastupnici otvarali ovdje i zbog čega su plaćeni da kroz stanke, da upozoravaju, da predlažu kroz stanke i da nameću interese građana, a ne interese političkih elita koji su doveli u situaciju državu. Činjenica je da osobno, da nije bilo stanka termoelektrana Peruča, vjerojatno bi se danas gradila. Uz replike koje branite saborskim zastupnicima, tj. koje ograničavate pravo dostignutih sloboda naravno u dogovoru sa većinom i SDP-om, da na ovaj način nama se ne isplati uopće dolaziti od onih koji su nas birali jer ova ograničenja jednostavno ne možemo, o ograničenjima ne možemo birati, ne možemo interese naroda ovdje braniti na način zbog čega su nas birali, a birali su nas da govorimo o problemima ljudi sa terena. I naći ćemo modele, osobno ću naći način, neću uopće trebati dolaziti u ovaj Sabor jer jednostavno troškovi koji su ogromni za putne troškove od Sinja do Zagreba a vi mi branite govoriti meni i kolegama zastupnicima. Odakle vam to pravo smanjivati prava govora zastupnicima koje je narod birao? Vi to nemate pravo, a to ste ovim prijedlogom učinili smanjujući broj stanki na jednu i to u popodnevnim satima, kao smilovali ste se jednom tjedno će biti ujutro. Ovo je najsramotniji prijedlog. Znam da vam idemo na živce, znam da smo poremetili vaše interese i da ovim prijedlogom isključivo želite zaustaviti ovdje nekoliko pojedinaca, da ukazuju na teme koje vas bole i koje su dovele ovu državu do ovoga. Tražim glasovanje.
Hvala. Idemo na 472. amandman Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e.
Amandman 472. na članak 30. koje se odnosi na istu zapravo stvar ima isto obrazloženje. Naime, Poslovnik Hrvatskog sabora je propis od posebnog značenja za reguliranje unutarnjeg ustroja i načina rada Sabora i on treba pridonijeti njegovoj većoj demokratizaciji, radnoj učinkovitosti. Dosadašnja važeća odredba koja se odnosi na stanku u praksi nije postigla navedenu svrhu, pa je predloženo njeno drugačije uređenje uz istodobno propisivanje mogućnosti iznošenja stajališta Kluba zastupnika u novom članku 249a. Pritom nije onemogućeno zastupnicima da istodobno koriste svoje pravo na slobodu govora posebno imajući u vidu važeće odredbe Poslovnika o javnosti rada Hrvatskog sabora.
Kolega Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Dobro je da hrvatska javnost vidi čime se vladajuća većina bavi. Ona se naime bavi cijelo vrijeme sama sobom, svojim problemima, unutarstranačkim ratovima. A kad treba u Saboru raspravljati o siromaštvu djece, o korupciji, o zviždačima, o Agrokoru, o dječjem doplatku onda nikoga nema. Jer vlast je sama sebi svrha, važno je da plaća ide, da se osigura dobra mirovina, da se možemo naslikavati po večerama i domjencima, a nitko ne čini ništa zašto zastupnici ne dolaze na posao. Ja bih volio vidjeti jednu odredbu u Poslovniku koja bi sankcionirala nedolazak na posao. Ali bitno je da se stanka stavi nakon glasanja da mogu svi saborski zastupnici HDZ-a odmah pobjeći nakon glasanja što inače rade svaki petak tako da nisu prisiljeni slušati o stvarnim problemima u državi. To je vrlo žalosno i u stvari jako derogira samu instituciju Sabora i samu institucije demokracije i nije ni čudo da nam građani daju tako lošu ocjenu jer vide da za saborske zastupnike vrijede neka druga pravila nego što vrijede za druge građane. Dok drugi građani moraju teško radit punih osam sati, ne smiju izostati niti pet minuta sa svojeg posla, saborski zastupnici imaju pravo dolaziti tjedno na posao 20 minuta, a to im upravo vi vašim Poslovnikom dopuštate čime ste stvorili jednu veliku društvenu neravnotežu zbog koje građani gube povjerenje ne samo u institucije nego gube povjerenje i u svoju državu pa odlaze bez grižnje savjesti u inozemstvo. Što se tiče ovoga konkretnog amandmana, tražim glasanje o njemu. Hvala lijepo.
Hvala. Idemo na 473 amandman zastupnika Gorana Aleksića.
Amandman 473 na članak 30. je zapravo jednak ovom prethodnom, a jednako je i obrazloženje da je do sada važeća odredba koja se odnosi na stanku nije u praksi postigla navedenu svrhu pa je predloženo njeno drukčije uređenje uz istodobno propisivanje mogućnosti iznošenja stajališta kluba zastupnika u novom članku 249.a. Pri to nije onemogućeno zastupnicima da istodobno koriste svoje pravo na slobodu govora, posebno imajući u vidu važeće odredbe Poslovnika o javnosti rada Hrvatskog sabora.
Kolega Aleksić, izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Ne kolega Reineru, stanka je upravo postigla svoju svrhu. Upravo su nas ljudi birali da na stanci govorimo o onome zbog čega su nas birali, a ne o onome što biste vi htjeli da se govori i upravo ova izmjena Poslovnika govori da je stanka postigla svoju svrhu jer vam je počela jako smetati. Međutim, budući da ja ne mogu ništa postići s glasanjem, ja od glasanja odustajem i povlačim amandman.
Hvala. Idemo na amandman 488. Kluba zastupnika HDZ-a.
Amandman 488. na članak 32. odbor prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga Poslovnika. Amandman 489. Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman 489 na članak 32. odbor prihvaća u izmijenjenom obliku tako da glasi: u članku 32. stavak 1. mijenja se i glasi: prvi dan u tjednu rada sjednice Sabora, predstavnik kluba zastupnika može zatražiti da iznese stajalište kluba zastupnika o bilo kojoj temi u vremenu između 9,30 i 10,45 sati, ostale dane u vremenu između 13,00 i 14,15 sati, a petkom nakon glasovanja. Stavak 2. mijenja se i glasi: iznimno od stavka 1. ovog članka, iznošenje stajališta kluba zastupnika može se zatražiti nakon održavanja aktualnog prijepodneva.
Poštovani predsjedniče. Mi prihvaćamo da ovaj izmijenjeni oblik, želimo samo napomenuti da je do sada praksa bila da petak nije svaki dan glasanje, pa da se podrazumijeva ako je nakon rasprave. Suglasni, dobro. U tom smislu ne tražimo glasanje o ostatku, a obzirom da ima sličnih amandmana mi ćemo u glasovanje drugih predlagatelja podržati ovaj drugi dio. Zahvaljujem. Prihvaćamo obrazloženje predlagatelja i ne tražimo glasanje dodatno o razlici.
Hvala. Idemo na 492. amandman Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a.
Amandman 492 na članak 32. odbor ne prihvaća s obzirom da je predlagatelj prihvatio amandman Kluba zastupnika SDP-a pa nije bilo potrebno prihvatiti predmetni amandman.
Kolegica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora. Uvaženi potpredsjedniče Sabora. Mi ćemo tražiti glasanje o ovom amandmanu, ali ja moram priznati da me sve zajedno čudi. Riječ je o jednom tehničkom amandmanu, riječ je o tome da imamo prilike vidjeti da predsjednik Sabora zaista daje nam dnevni red pa znamo kada je nešto u dnevnom redu, a mi smo ovim samo htjeli uvesti nekakve uzance odnosno nekakvu temu da klubovi zastupnika kreću ujutro sa svojim stankama ako imaju potrebe i da iza toga imamo normalnu plenarnu sjednicu i da u nijednom trenutku ne bude prekinuta. Dakle ja to cijenim da je zaista riječ o uvođenju reda u rad Sabora i čudi me da ste odlučili ovaj amandman ne prihvatiti jer obrazloženje cijelog Poslovnika ide u tom smislu da ubrzamo rad Sabora, a ovako ćemo prekidati i imati stanke. Mislimo da je puno bolje da ujutro imamo stanke i da iza toga plenarna sjednica traje sukladno dnevnom redu koji je predloženo. Kao što sam uvodno rekla tražit ćemo glasanje o ovom amandmanu.
Dobro. Onda je sada na redu amandman 493. zastupnika Vlahe Orepića.
Amandman 493. na članak 32. odbor prihvaća u izmijenjenom obliku tako da glasi: u članku 32. kojim se dodaje članak 249.a iza stavka 4. dodaju se stavci 5. i 6. koji glase: iznimno jedan od zastupnika koji nije član kluba zastupnika može zatražiti da iznese stajalište o bilo kojoj temi u vremenu iz stavka 1. ovog članka najviše jednom tjedno. Na zastupnika iz stavka 5. ovog članka na odgovarajući način se primjenjuju odredbe ovog članka.
Hvala. Budući da nema kolege Orepića idemo na amandman 494., amandman Kluba zastupnika Most-a nezavisnih lista. Izvolite.
Amandman 494. na članak 32. odbor ne prihvaća jer smatra da ovakvim određivanjem vremena posebno imajući u vidu prihvaćene amandmane koje smo netom prihvatili u kojima bi klubovi zastupnika iznosili svoja stajališta ne bi narušio kontinuitet rasprave i rad Hrvatskog sabora, a ni sloboda govora u Hrvatskom saboru.
Hvala. Kolega Bulj, izvolite.
Ovo je još jedan dokaz vrlo jednog perfidnog pokušaja oduzimanja prava govora saborskim zastupnicima. Ako je dosadašnja praksa bila da stanka bude prije početka sjednice, ako vam je kasno u 9,30 mogli smo početi u 8,00. Ja sam svako jutro ako vam je kasno u 9 i pol mogli smo početi u 8. Ja sam svako jutro u 8 sati u klubu, pa od 8 sati ujutro da otvorimo te teme. Međutim, vama idu na živce i smetaju vam stanke zbog toga šta pojedinci ovdje otvaraju teme koje vama ne odgovaraju. A zastupnici imaju tu obavezu i zbog toga su birani da otvaraju te teme, pa ne možete kompletan Poslovnik podrediti vladajućima u Vladi, tj. vi se bavite sa ovim stvarima, a sinoć je bio u proceduri vrlo bitan zakon, Zakon o zviždačima, o njihovoj zaštiti u borbi protiv korupcije, o tome se ne priča. O tome nitko nije bio čak ovdje iz Vlade, a ovdje branite slobodu govora zastupnicima i blokirate oporbu u njihovom radu, pa i većinu. Svaki zastupnik od nas mora izražavati svoj stav na onaj način zbog čega su ga birači izabrali. Ja ne vidim uopće smisla da postoji ovaj Parlament. Jednostavan članak ste mogli donijeti ovdje, glasat ćete onako kako vam mi kažemo. Radit ćete onako kako vam mi kažemo. Vi oduzimate stečena prava slobode govora i ne samo u Hrvatskom saboru, to ste napravili i na Hrvatskoj radioteleviziji. To je novinarka Maja Sever, to je Tihomir Dujmović, to je gospodin Šikanjić koji je najviše kritizirao MOST. Ali čim je spomenuo Vrdoljaka šefa HNS-a koalicijskog partnera vi ste ga odmah pokušali maknuti, ali opet smo mi prvi stali iza čovjeka i ostao je. Tražim glasanje o ovom amandmanu i zaista više nema smisla demokracija u ovoj državi. Hvala.
Idemo na 495. amandman Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e.
Amandman 495. na članak 32. koji je zapravo jednak kao i u ovom prethodnom, ima i jednako obrazloženje odbor ne prihvaća jer smatra da se ovakvim uređenjem vremena posebno imajući u vidu već prihvaćene amandmane u kojima bi klub zastupnika iznosio svoja stajališta ne bi narušio kontinuitet rasprave i rad Hrvatskog sabora, a nikako niti sloboda govora u Hrvatskom saboru.
Izvolite kolega Bunjac.
Hvala lijepa predsjedniče Sabora. Ja mislim da nema nikakve potrebe ukidati stanku od 5 minuta na način kako je bilo do sada, jer tih 5 minuta u biti ne remeti bitno samu saborsku raspravu. Radi se o vrlo kratkom vremenu i mi vidimo da saborske rasprave ponekad završe i u 15 i u 16 sati, a počinju dakle u pola 10. Znači saborski zastupnici odrade cijeli dnevni red za 4 do 5 sati i ni na koji način njima ta stanka ne oduzima pravo na rad. Ono međutim što je intencija predlagatelja zakona je da se ovdje raspravlja samo o europskim zakonima, a vidjeli smo kakvi su to zakoni koji raspravljaju o tome koliko će bit plina u klima uređajima, na kojoj web stranici će biti objavljeni neki podaci, koliko jaja smiju uzeti zoološki vrtovi u gnijezdima itd. Znači potpune marginalije dok hrvatski narod ima tisuću problema koje treba riješiti. Ovdje se uvodi princip stranačke stege, discipline kao u doba Staljinizma. Imat ćemo ljude robote koji će dakle cijelo vrijeme klimati s nosom, koji će ispunjavati naređenja velikoga šefa bez ikakvoga kritičkoga promišljanja, bez upoznavanja sa temom, bez priziva savjesti i svih drugih stvari koje bi nekakva normalna slobodna individua, svaki čovjek trebao imati u demokratskoj državi. Prema tome, mi tražimo da stanka ostane u obliku kakvom je i iz tog razloga tražimo glasanje o ovom amandmanu. Hvala lijepa.
Hvala i vama. 496. amandman zastupnika Gorana Aleksića, izvolite.
Amandman 496. na članak 32., dakle na isti članak sa sličnim zahtjevom i sličnim obrazloženjem zašto ga odbor ne prihvaća, jer se smatra da sa ovakvim određivanjem vremena posebno imajući u vidu prihvaćene ranije amandmane u kojima bi klubovi zastupnika iznosili svoja stajališta ne narušava kontinuitet rasprave i rad Hrvatskog sabora, a niti ni na koji način ne ugrožava sloboda govora u Hrvatskom saboru.
Kolege Aleksića nema pa ćemo onda glasovati za taj amandman. Idemo na amandman broj 501. Klub zastupnika SDP-a.
Amandman broj 501. na članak 33. odbor prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga Poslovnika. Amandman 509. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista.
Amandman 509. na članak 37. odbor ne prihvaća, jer smatra kako je predložena promjena odredbe članka 272. na primjeren način uređuje izbor, imenovanje i razrješenje predsjednika i potpredsjednika Hrvatskog sabora, te predsjednika, potpredsjednika i članova radnih tijela Hrvatskog sabora.
Kolega Podolnjak, izvolite.
Gospodine predsjedniče, predsjedniče Odbora. Ako smo očekivali za neki amandman kluba da će odbor prihvatiti onda je to sasvim sigurno bio ovaj. Naime, predložili smo promjenu stavka drugog u odredbi u kojoj se kaže sljedeće: Imenovanje i razrješenje predsjednika i potpredsjednika Sabora mogu predložiti klubovi zastupnika ili najmanje 40 zastupnika. Dakle, mogao sam tu odredbu reći i na drugi način, da je imenovanje i razrješenje predsjednika i potpredsjednika može predložiti tri zastupnika ili najmanje 40 zastupnika. Je li vam to logično? Da mogu predložiti tri zastupnika ili najmanje 40 zastupnika, jer klubovi zastupnika mogu imati najmanje 3 zastupnika. Dakle, odredba tako kako je predložena od odbora omogućuje zapravo da prijedlog za razrješenje predsjednika Sabora predlože tri zastupnika, dakle jedan klub od tri zastupnika. Ali čemu onda ove dodatne riječi ili najmanje 40. Pazite ako je najmanje 40, kako to korespondira sa klubom od najmanje tri. Amandmanom smo htjeli to razdvojiti, dakle da prijedlog za imenovanje razrješenje predsjednika može uputiti najmanje 40 zastupnika, ipak je riječ o predsjedniku, a za potpredsjednike Sabora da to mogu učiniti klubovi i to su klubovi često i radili. Dakle, kada su zbog svojih razloga mijenjali potpredsjednika koji je bio iz njihovih redova i tu je klub imao pravo da mijenja potpredsjednika kojeg su i sami predlagali, primjerice prilikom imenovanja. Dakle logično bi bilo stvarno prihvatiti ovaj prijedlog i tražimo izjašnjavanje …
Hvala. Idemo na zadnji amandman broj 518 Kluba zastupnika Most-a nezavisnih lista. Izvolite.
Amandman broj 518 na članak 39. odbor ne prihvaća jer stupanje na snagu ovih izmjena i dopuna Poslovnika Hrvatskog sabora je u skladu s odredbom članka 90. Ustava RH.
Kolega Grmoja, izvolite.
Poštovani predsjedniče. Evo došli smo do kraja ovih naših amandmana koji su svi bili suštinski, povukli smo ove amandmane koji su bili ponavljanje jer su to učinile kolege iz SDP-a onda nije imalo smisla ići u nekakve daljnje opstrukcije. Molio sam kolege iz SDP-a da odole tom sirenskom zovu HDZ-a jer i njima ovakav Poslovnik ako je skrojen odgovara, odgovara političkim grupacijama s najviše saborskih zastupnika, međutim kolege iz SDP-a nisu tome odoljele, pristale su na mrvice sa HDZ-ovog stola, a to je da ćemo jednom u tjednu imati jutarnju stanku i da ćemo moći predložiti jedan zakon kao oporba. Ali tu će naravno presudnu ulogu imati SDP i mi se nadamo evo da ovaj zakon koji smo jutros najavili koji je već godinu dana u Poslovniku da će ga podržati. Ipak je ovo napredak sa ova dva amandmana u odnosu na ono što je bilo predloženo od strane HDZ-a, tako da je i to jedan korak unaprijed, ali ipak ja mislim da se moglo puno više. I ono što smo mi tražili kroz ovaj amandman da Poslovnik ne stupi odmah na snagu nego tek za sljedeći saziv Sabora uostalom to su i preporuke Parlamentarne skupštine o proceduralnim smjernicama o pravima i odgovornostima opozicije, međutim ni za to nije bilo sluha. I ono što je sigurno da će vladajući sada biti u velikoj prednosti da će kod svakoga zakona predlagatelj moći uzeti riječ kada god hoće. Naravno da se stav predlagatelja odnosno stav Vlade slaže sa stavom zastupnika vladajućih, da će u nešto lošijem položaju biti kolege iz SDP-a opozicija, da će u najlošijem položaju biti zastupnici koji imaju najboljeg zastupnika, a u prvom redu Živi zid, a onda i Most.
Hvala. Tražite pretpostavljam glasovanje. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro. Hvala vam. Ovim smo došli do kraja rasprave. Zahvaljujem se potpredsjedniku Reineru. Obavijest o amandmanima i Konačnom prijedlogu Poslovnika o izmjenama i dopunama Poslovnika Hrvatskog sabora glasovat ćemo u petak, dakle u okviru redovitog glasovanja. Glasujemo o Konačnom prijedlogu Poslovnika. O izmjenama i dopunama Poslovnika Hrvatskog Sabora. Predlagatelj je Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Rasprava je zaključena. Nakon što je rasprava zaključena Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav podnio je amandman. Sukladno čl. 199. Poslovnika, o ovako podnesenom amandmanu mora se složiti većina nazočnih zastupnika, stoga dajem na glasovanje prijedlog da se provede rasprava o amandmanu Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Molim glasujmo. Utvrđujem da smo većinom glasova, 90 za i 3 suzdržana odlučili provesti raspravu o amandmanu Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, pa molim predstavnika predlagatelja da obrazloži podneseni amandman. Uvažane kolega Reiner, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege. Sukladno čl. 199. Poslovnika Hrvatskog sabora, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav je na prijedlog Poslovnika o izmjenama i dopunama podnio slijedeći amandman na čl. 20. Amandman glasi: čl. 20. briše se. Naime, prigodom izjašnjavanja o amandmanima prihvaćani su amandmani Kluba zastupnika SDP-a kojima je predloženo da se institut vjerodostojnog tumačenja ne ukida iz odredba Poslovnika Hrvatskog sabora, te je bilo potrebno predložiti navedeni amandman.
Otvaram raspravu o ovom amandmanu. Sukladno čl. 199., st. 2. u raspravi mogu sudjelovati samo predstavnici klubova zastupnika. Javlja li se netko? Ako se nitko ne javlja, zaključujem raspravu i dajem na glasovanje amandman Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Molim glasujmo. Utvrđujem da smo jednoglasno sa 102 glasa za prihvatili amandman Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Sada ćemo prijeći na odlučivanje o amandmanima o kojima smo se izjasnili u srijedu, 21. ožujka 2018. godine, pa idemo redom. Prvi je amandman Kluba zastupnika SDP-a. On je povučen. Deseti amandman Kluba zastupnika SDP-a, isto tako je povučen. Trinaesti amandman Kluba zastupnika SDP-a, povučen i petnaesti amandman Kluba zastupnika SDP-a, povučen. Dvadeseti amandman Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, na čl. 4. Odbor nije prihvati. Predlagatelj je tražio glasovanje. Stoga glasujmo o amandmanu br. 20. Kluba zastupnika MOST-a, koji predlagatelj nije prihvatio. Utvrđujem da amandman nije dobio potreban broj glasova, pa idemo na amandman broj 66. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, na čl. 8. Odbor ga isto tako nije prihvatio. Predlagatelj je tražio glasovanje, pa glasujmo i o ovom amandmanu. Utvrđujem da nije dobio potreban broj glasova. Idemo sada na amandman 109 Kluba zastupnika SDP-a, na čl. 9. Odbor nije prihvatio taj amandman i predlagatelj je tražio glasovanje, pa glasujmo i o njemu. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Amandman 143. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista na čl. 9. Odbor nije prihvatio. Predlagatelj je tražio glasovanje, pa vas molim da pristupimo glasovanju. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo sada na amandman broj 148 Kluba zastupnika SDP-a na čl. 10. Odbor je prihvatio predloženi amandman i taj je postao sastavni dio Poslovnika. Amandman 220. Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-u na čl. 10. Odbor nije prihvatio. Predlagatelj je tražio glasovanje. Molim vas da glasujemo. Utvrđujem da ni taj amandman nije dobio potreban broj glasova. 221. amandman Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista na čl. 10. Odbor nije prihvatio. Predlagatelj je tražio glasovanje. Molim vas da glasujemo o tom amandmanu. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Amandman 226. Kluba zastupnika SDP-a na čl. 11. je povučen. Amandman br. 248. Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista na čl. 11. Odbor nije prihvatio. Predlagatelj je tražio glasovanje. Molim vas da glasujemo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 249. zastupnice Ines Strenja-Linić na čl. 11. Odbor nije prihvatio, a budući predlagateljica nije bila prisutna na izjašnjavanju o amandmanu, glasovat ćemo o predloženom amandmanu kojeg Odbor ne prihvaća. Molim vas glasujmo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. 253. amandman Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista na čl. 12. Odbor nije prihvatio. Predlagatelj je tražio glasovanje, pa vas molim da glasujemo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Amandman 290. Kluba zastupnika SDP-a, na članak 13. Odbor je prihvatio i postaje sastavni dio Poslovnika. 307. amandman istog kluba zastupnika, na čl. 15. Odbor je prihvatio i postaje sastavni dio Poslovnika. 309. amandman Kluba zastupnika SDP-a na čl. 16 Odbor je prihvatio i postaje sastavni dio Poslovnika. Amandman 316. zastupnika Gorana Aleksića, na čl. 17. Odbor nije prihvatio, predlagatelj je tražio glasovanje, pa vas molim da glasujemo. Amandman broj 317. Kluba zastupnika SDP-a na članak 18. je povučen. Amandman 320. Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista na čl. 18. Odbor nije prihvatio, predlagatelj je tražio glasovanje, molim vas da glasujemo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. 321. amandman Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, na članak 18. Odbor nije prihvatio, predlagatelj je tražio glasovanje, molim vas glasujmo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. 326. amandman Kluba zastupnika SDP-a na čl. 19. Odbor je prihvatio i postaje sastavni dio Poslovnika. Amandman Kluba zastupnika SDP-a broj 347 na članak 21. Odbor je isto tako prihvatio, u izmijenjenom obliku i o istom predlagatelj suglasio. 360. amandman Kluba zastupnika SDP-a na članak 22. Odbor je prihvatio i postaje sastavni dio Poslovnika. Amandman 400. Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e na čl. 25. Odbor nije prihvatio, te je predlagatelj tražio glasovanje, pa vas molim da glasujmo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Amandman 401. Kluba zastupnika HSS-a na članak 25. Odbor nije prihvatio i predlagatelj je tražio glasovanje, molim vas glasujmo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 402. zastupnika Gorana Aleksića na članak 25. je povučen. Amandman 403. Kluba zastupnika SDP-a na članak 25. Odbora, djelomično prihvaća, dakle, amandman je prihvaćen od Kluba zastupnika SDP-a od strane Odbora, dakle, djelomično je prihvaćen i o istom se predlagatelj suglasio. Amandman 404. Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista na članak 25. Odbor nije prihvatio, pa je predlagatelj tražio glasovanje, molim vas da glasujmo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. 412. amandman Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, na članak 26. Odbor nije prihvatio, predlagatelj je tražio glasovanje, molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 442. Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista na članak 27. Odbor nije prihvatio, predlagatelj je tražio glasovanje, molim vas da glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. 464. amandman Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista na članak 29. Odbor nije prihvatio, predlagatelj je tražio glasovanje, molim glasujmo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Prije prelaska na idući amandman, dozvolite mi samo da pozdravim učenike i učenice i njihove nastavnike i profesore Komercijalne i trgovačke škole iz Bjelovara, dobrodošli u Hrvatski sabor … [[Pljesak.]] Idemo na amandman broj 469. Klub zastupnika HDZ-a na članak 30. Odbor je prihvatio predloženi amandman i postaje sastavni dio Poslovnika. 471. amandman Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista na članak 30. Odbor nije prihvatio, predlagatelj je tražio glasovanje, molim vas glasujmo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. 472. amandman Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, na članak 30. Odbor nije prihvatio, predlagatelj je tražio glasovanje, pa vas molim da glasujemo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo na 473. amandman zastupnika Gorana Aleksića na članak 30. on je povučen. 488. amandman Kluba zastupnika HDZ-a na članak 32. Odbor je prihvatio i postaje sastavni dio Poslovnika. 489. amandman Kluba zastupnika SDP-a na članak 32. Odbor je prihvatio u izmijenjenom obliku i o istom se predlagatelj suglasio. 492. amandman Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a na članak 32. Odbor nije prihvatio, pa je predlagatelj tražio glasovanje, molim vas da glasujemo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. 493. amandman zastupnika Vlahe Orepića na članak 32. Odbor je prihvatio u izmijenjenom obliku, budući predlagatelj nije bio prisutan i nije se izjasnio da li amandman u izmijenjenom obliku prihvaća ili ne prihvaća, molim zastupnika da se izjasni o izmijenjenom amandmanu.
Prihvaćam.
On onda postaje sastavni dio Poslovnika. Ne trebamo glasovati, jel? Ne trebamo. 494. amandman Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista na članak 32. Odbor nije prihvatio, predlagatelj je tražio glasovanje, molim vas glasujmo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. 495. amandman Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e na članak 32. odbor nije prihvatio i predlagatelj je tražio glasovanje. Molim vas glasujmo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. 496. amandman zastupnika Gorana Aleksića na članak 32. odbor nije prihvatio, a budući predlagatelj nije bio prisutan na izjašnjavanju o amandmanu. Glasovat ćemo o predloženom amandmanu kojeg odbor ne prihvaća. Glasujmo molim vas. Amandman nije dobio potreban broj glasova. 501. amandman Kluba zastupnika SDP-a na članak 33. odbor je prihvatio i postaje sastavni dio Poslovnika. 509. amandman Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista na članak 37. odbor nije prihvatio. Predlagatelj je tražio glasovanje. Molim vas glasujmo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. 518. amandman Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista na članak 39. odbor nije prihvatio. Predlagatelj je tražio glasovanje. Molim glasujmo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Prelazimo sada na odlučivanje o Konačnom prijedlogu Poslovnika o izmjenama i dopunama Poslovnika Hrvatskog sabora. Naglašavam da je za donošenje Poslovnika potrebna natpolovična većina svih zastupnika 76 po članku 252. Poslovnik. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Poslovnika o izmjenama i dopunama Poslovnika Hrvatskog sabora. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 91 za, 7 suzdržanih i 18 glasova protiv donesen Poslovnik o izmjenama i dopunama Poslovnika Hrvatskog sabora.