Hvala lijepo, poštovani gospodine predsjedniče, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Pučki pravobranitelj je hrvatska inačica institucije ombutsmana čiji korijeni, odnosno preteče su još u starom vijeku, rimski pučki tribuni, zatim u Kini cenzori i juani, a kasnije u srednjem vijeku i španjolska institucija justicije, pa sve do u novije doba švedskog justicija ombutsmana, osnovanog 1809. godine da u ime Parlamenta kontrolira rad državne administracije i sudaca. Međutim, tek od polovine prošlog stoljeća institucija dobiva svoj sadašnji oblik i od prvog modernog ombutsmana osnovanog u Danskoj 1955. godine, dakle pred točno 50 godina, naglo se širi i danas postoji gotovo u svim Europskim državama, te ukupno u više od 130 država u čitavom svijetu. Širenje kruga država koje su uvele ombudsmane prati posljednjih godina i jačanje njihove uloge u pravnim sustavima te s tim u vezi i materijalno i kadrovsko jačanje njihovih ureda koji postaju respektabilne institucije sa visokim stručnim i moralnim autoritetom. Institucija pučkog pravobranitelja Republike Hrvatske uvedena je Ustavom Republike Hrvatske 90. godine, Zakonom o pučkom pravobranitelju iz 92. godine uređen je pučki pravobranitelj prema tom Danskom modelu kao parlamentarni, s obzirom da je opunomoćenik Hrvatskog sabora, imenuje ga Sabor, izvješća podnosi Hrvatskom saboru, zatim nacionalni jer njegov djelokrug pokriva i državnu i lokalnu upravu, opći za razliku od specijalnih pravobraniteljica za djecu i ravnopravnost spolova i … s tri zamjenika koji na njegov prijedlog bira Hrvatski sabor. Uz središnju i područnu državnu upravu djelokrug pučkog pravobranitelja pokriva i sva tijela s javnim ovlastima u dijelu u kojem ta tijela na temelju javnih ovlasti rješavaju u upravnim stvarima. Prvenstveno povodom pritužbi građana, a zatim na vlastitu inicijativu pučki pravobranitelj razmatra pojedinačne slučajeve ugroženosti koje su im prilikom izvršavanja poslova iz svoje nadležnosti pričinili organi državne uprave, tijela s javnim ovlastima ili djelatnici u tim organima i tijelima. Ocjenjujući postupke i akcije tih organa i tijela pučki pravobranitelj nije ovlašten davati obvezujuće naloge niti ukidati ili poništavati akte, njegove su ovlasti davanje obavještenja, prijedloga, upozorenja i preporuka, a tijela kojima su upućena dužna su se o njima očitovati. Kada ta tijela ne postupe prema prijedlozima, upozorenjima i preporukama Pučki pravobranitelj može o tome obavijestiti Hrvatski sabor i javnost bilo putem redovnih godišnjih izvješća, bilo putem posebnih obraćanja neposredno ili preko Saborskih odbora. Dakle, tu se radi o jednoj dodatnoj, fleksibilnoj i manje formalnoj ali jednostavnijoj i jeftinijoj zaštiti koja u ne malom broju slučajeva može osloboditi građane mukotrpnog i dugotrajnog formalnog postupka ili im omogućiti da svoja prava ostvare brže i potpunije. Posebno je važno što se intervencije pučkog pravobranitelja ne ograničavaju samo na ocjenu zakonitosti rada uprave u užem smislu, nego na poštovanje načela i zahtjeva dobre i građanima prijateljske upravne prakse, često i sa stajališta načela pravičnosti i morala. Kroz takvu vrstu zaštite pučki pravobranitelj djeluje u dva smjera, upozorava na moguće ugroze i povrede prava i pomaže njihovom ostvarenju kroz odnose građana i uprave ali i doprinosi demokratskoj kontroli uprave a time njenom poboljšanju i unapređenju. U tom pogledu rad i djelovanje pučkog pravobranitelja u najvećoj mjeri je određen pritužbama građana na postupanja odnosno ne postupanje upravnih tijela a nešto manje na nezakonitost i nepravilnost njihovih odluka i akata. S obzirom da je Izvješće dosta veliko i sadrži dosta statitičkih i drugih podataka o pritužbama i radu po pritužbama kao i ocjene o postignutim rezultatima stoga neću ponavljati u ovom uvodnom izlaganju, navest ću samo sumarno nekoliko ključnih pokazatelja. U 2004. godini u radu je bilo ukupno 2710 predmeta od čega novih 2011 pismenih pritužbi. U ured je osobno pristupilo 1067 građana, a telefonski se uredu obraća 20 do 25 građana dnevno. Sveukupno oko 6 do 7 tisuća građana godišnje se obraća Pučkom pravobranitelju. Relativno najveći broj pritužbi odnosi se na dugotrajnost postupaka i ne donošenje rješenja u zakonskim ili bar primjerenom odnosno razumnim rokovima. Dugotrajnost postupka najčešća je u oblastima i pitanjima koja su direktno ili indirektno povezana s posljedicama ratnih zbivanja i raspada bivše države. U strukturi pritužbi dominiraju prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja, zatim imovinska, povrat imovine i stambena prava, prava iz obnove i druga prava stradalnika i branitelja Domovinskog rata a nešto manje statusna prava, dakle državljanstvo, stranci, graditeljstvo, urbanizam, zaštita okoliša, policija, osobna sigurnost i drugo. Dugotrajnost postupka u nekima od tih oblasti uvjetovana je objektivnim okolnostima, kao što je veliko povećanje priliva predmeta u kratkom vremenskom razdoblju uslijed čega primjena novih propisa, ili uslijed početka primjene novih propisa ili programa ali zbog ograničenih materijalnih i financijskih sredstava što sve utječe na rješavanje osnovanih i opravdanih zahtjeva građana baš u pitanjima mirovinsko invalidskog osiguranja, povrata imovine, obnove i stambenog zbrinjavanja. Međutim, valja reći da se u pravilu ipak ne radi o okolnostima koje se nisu mogle predvidjeti i na vrijeme poduzeti potrebne mjere. U tom smislu poznato je da su saborski odbori povodom rasprava o ranijim izvješćima već pozivali i prozivali i ministarstva i Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje da poduzmu odgovarajuće organizacijske, kadrovske i druge mjere, te izvrše raščlambu uzroka neažurnog rada. Očito je da sve te mjere nisu dovele do bitnog poboljšanja, to statistike i izvještaj pokazuje i stoga ponovno valja upozoriti da je u pogledu svoje važne funkcije rješavanja o upravnim stvarima, a to znači o pravima i pravim interesima svojih građana državna uprava još uvijek prilično zapuštena i potrebne su mjere kako bi se stanje popravilo. Ovom prilikom ponovit ću samo neke od mjera koje sam nadam se s dovoljno argumenata predložio i u Izvješću. Provoditi stalan sustav praćenja i ocjenjivanja i rješavanja u upravnom postupku po upravnim oblastima i za državnu upravu u cjelini. U tom smislu treba ojačati i osposobiti Središnji ured za upravu i utvrditi obvezu redovnog izvještavanja Vlade i Hrvatskog sabora, saborskih odbora. Vrlo je važno da Središnji ured za upravu promptno intervenira kada se ukazuje, dakle ne na kraju godine tek nego u toku rješavanja. Pri pripremi i donošenju propisa obavezno uračunati i predvidjeti posljedice u pogledu rješavanja o upravnim stvarima uključujući eventualno propisivanje posebnih rokova kada god je to potrebno. Naime, poznato nam je da važi opći zakonski rok, iz Zakona o općem upravnom postupka a da ima oblasti, neću spominjati denacionalizaciju i neke druge u kojima je sasvim jasno i očito da se taj rok ne može poštovati. Pri pripremi propisa Sabor bi mogao voditi računa da se u nekim oblastima uvedu i posebni rokovi. Također je potrebno u tim situacijama osigurati materijalne uvjete u onim odjelima i službama u kojima se predviđa velik priliv predmeta u kratkom vremenu, zatim treba ojačati odjele u središnjim državnim tijelima koje rješavaju po žalbama, i što je vrlo važno obvezati ih i osposobiti za rješavanje predmeta u meritumu kada je god to moguće, poznato je da naši organi uprave, a na žalost i upravni sud vrlo često pristupaju ukidanju rješenja pa čak i onda kada bi sami mogli riješiti upravnu stvar na taj način vraćaju se predmeti na ponovni postupak i u jednom krugu, dva ili tri puta, građani dvije, tri godine ne mogu doći do svojih prava. I vrlo važno poštovati obvezu upravnih tijela da u slučaju kada ne mogu održati zakonske rokove uvijek na prikladan način izvijeste javnost i stranke. Ono što smatram da je važno to je da se te mjere mogu provesti brzo, paralelno i relativno neovisno o drugim potrebnim promjenama i reformama u upravi, mi na žalost vrlo često idemo u izmjene zakonskih propisa kao da je to jedino rješenje za poboljšanje rada, međutim, čini mi se da je koji puta dobro i analizirati stanje i poduzimati manje značajne ali vrlo korisne mjere. Uz sve navedene mjere na duži rok valjalo bi nastaviti u određenim oblastima decentralizacijama i prenošenjem upravnih poslova naravno i sredstava i rješavanje upravnih stvari na lokalnu razinu sve bliže građanima i svakodnevnoj kontroli putem lokalnih tijela što bi iskustvo to pokazuje moglo dovesti do ažurnije i kvalitetnijeg upravnog rješavanja. Uvažene gospođe i gospodo zastupnici! Osim na dugotrajnost upravnog postupka građani se u velikom broju žale i na dugotrajnost sudskih postupaka i način rada sudova iako za razliku od na primjer Danske u kojoj zakon izričito zabranjuje ombudsmanu postupanje u vezi sa sudovima u Hrvatskoj takve izričite zabrane nema, nema dvojbe o tome da su sudovi isključeni iz djelokruga pučkog pravobranitelja. To međutim građani ne znaju ili ne žele znati jer se broj pritužbi na sudove upućene pučkom pravobranitelju godinama ne smanjuje. Oko 12 do 15% svih pismenih pritužbi odnosi se na sudove dok se broj takvih usmenih bilo dolaskom u ured, bilo telefonskih penje i do 40%. To rječito ukazuje na dugotrajnost kao a najveći problem hrvatskog pravosuđa, kao i na opće uvjerenje građana da unutar postojećeg sustava koji uključuje sudove, predsjednike sudova, Državno sudbeno vijeće i Ministarstvo pravosuđa ne mogu riješiti svoje probleme dugotrajnih postupaka niti dobiti prave odgovore na svoje pritužbe. I najnoviji podaci o broju neriješenih predmeta i o dugotrajnosti postupaka pokazuju da sve mjere od promjena zakonskog okvira do kontrola unutar samog sustava ne daju odgovarajuće rezultate. Poboljšanju nije doprinijela ni brzopleta Ustavnog zakona Ustavnom sudu Republike Hrvatske kojem je teret rješavanja pitanja dugotrajnosti sudskih postupaka prebačena isključivo na Ustavni sud čime se problem pro futuro uopće ne rješava a Ustavni sud se nepotrebno opterećuje velikim brojem predmeta od kojih bi najveći broj bilo učinkovitije rješavati pravovremeno na nižim instancama. Očekivanja da će sudstvo dobro funkcionirati ako se nadzor i kontrolu nad radom sudaca i sudova uspostavi pretežno ili isključivo unutar samog sustava nisu se pokazala opravdanim. U hrvatskom sudačkom tijelu nema dovoljno sposobnosti i snage za potrebne promjene a često su i cehovski interesi jači od društvenih. Stoga se ni ukupno stanje unutar sustava ne ocjenjuje dovoljno kritično a bez toga nema ni pritiska za promjenu stanja. S druge strane Ministarstvo pravosuđa nije bar do sada bilo spremno preuzeti potrebnu kontrolu vjerojatno bojeći se i prigovora da bi se time ugrozila neovisnost sudstva i utvrdila prevlast izvršne vlasti nad sudbenom. Suočene sa sličnim problemima mnoge su europske pa i van europske države povjerile parlamentarnim ombudsmanima i zaštitu prava građana kad su ona ugrožena ili povrijeđena radom ili neradom sudaca i sudova. Ovlasti su u pojedinim državama različite pa ne uključuju uvijek sve vrste sudova. Ono što je uglavnom svima zajedničko je pravo ombudsmana da intervenira zbog dugotrajnosti postupaka ili očitih zlouporaba u postupku. U tom slučajevima uobičajene ovlasti ombudsmana su pravo uvida u sudske spise, ovlasti, upozorenja, prijedloga i preporuka kako sudovima tako i državnim tijelima koje donose propise i mjere s tim u vezi ali i predlaganje stegovnih i drugih postupaka. S obzirom na sve navedeno u izvješću sam iznio svoje stajalište da bi valjalo dobro i ozbiljno razmotriti potrebu i mogućnost sudjelovanja pučkog pravobranitelja kao samostalne i nezavisne institucije u nekim oblicima kontrole rada sudova te da bi u tom smislu bilo dobro temeljito izučiti dobra pa i loša iskustva drugih. Za sada to stajalište nije naišlo na dobar prijem udruge sudaca, doduše po mojoj ocjeni bez valjanih argumenata. Ta zapuštenost i odsustvo učinkovitih kontrolnih mehanizama i u upravnom rješavanju i u postupanju sudova imaju za posljedicu priličan nered u kojem je nažalost u velikom broju predmeta građanima nemoguće predvidjeti kada će njihova stvar biti riješena pa čak ni kada će biti uzeta u rad a da ne govorimo o nekom redu prvenstva u rješavanju prema javnim i poznatim kriterijima. Takvo stanje po prirodi stvari najviše pogađa one slabije nezaštićene moći i novcem jer pogoduje pristranosti i korupciji svih vrsta od prijateljskih usluga pa do dobro naplaćenih zlouporaba. Iako kao posljedica ratnih i s tim povezanih političkih zbivanja još uvijek postoje najrazličitije podjele u društvu čini se da se stvara ili je već stvorena i nova podjela koja će uskoro nadjačati ako već nije sve druge a to je podjela na siromašne i slabe, i bogate i moćne, podjela koja je u jednom govoru već najavljena kao podjela na otpisane i odabrane. I dok će podjele na bogate i siromašne uvijek biti podjela na slabe i moćne pred državnom upravom i sudovima je nedopustiva i pogubna za društveni moral i koheziju. I zato e hitno potrebno uvesti red i pravnu jednakost u upravnoj i sudsko rješavanje uključujući i besplatnu pravnu pomoć i drugu pomoć slabijima i neukima ali prije svega red, jasne kriterije te predvidljivost i izvjesnost u pogledu rokova i načina postupanja. Pri tom nije najmanje važno istaknuti i činjenicu da se danas među velikom većinom tih slabih i siromašnih ne nalaze samo oni koji ni u kojem društvu ne bi mogli uspjeti nego i veliki broj nekad uspješnih visoko obrazovanih, zaslužnih i poštenih ljudi koji su izgubili i posao i dostojanstvo u maglama hrvatske pretvorbe i tranzicije a s obzirom na životnu dob nemaju šansi za novi početak. Obveza je države da uredi upravo i sudstvo na način da funkcioniraju prema svima jednako i da pred njima ne bude odabranih i otpisanih. Strogo poštovanje materijalnih i postupovnih propisa i kontrola nad radom upravnih službenika i sudaca mora onemogućiti njihovo često arbitrarno postupanje koje je obično u korist jačega. A kad sam kod slabih i siromašnih ili otpisanih meni je dužno da kao opunomoćenik ovog Sabora čijem uredu se godišnje obraća nekoliko tisuća građana upozoriti zastupnike i na ono čega u izvješću nema jer se ne radi o formalno-pravnim postupcima ali je svakodnevnica pučkog pravobranitelja, njegovih zamjenika i zaposlenih u uredu. Obraća nam se veliki broj ljudi koji traže pomoć i barem mjesto na kojem će biti saslušani. Kažu da se nemaju više kome obratiti. Nezaposleni bez stana ili šansa da do stana dođu, osiromašeni i izmučeni dugogodišnjim sporovima i tjeranjem pravde ali i osjećajem bespomoćnosti i nepravde bez mnogo nade da će se njihovo stanje poboljšati. Dolaze i radnici koji ne primaju plaće i oni su koji su ostali bez posla mnogi u pretvorbama na hrvatski način. Iako je najviše starijih ima i dosta mladih. Mnogi od njih su obrazovani i ne znaju zašto ne mogu doći do svoje šanse. Zajednički osjećaji svih je nepravda i odsustvo vjere da će se njihovo stanje brzo promijeniti. Gotovo bez iznimke ukazuju na nezakonitost i korupciju kao uzroke svih njihovih nevolja, traže od države da o njima vodi više računa uvjereni da se proračunski novac još uvijek neracionalno troši, da ima nepotrebnog rasipanja i luksuza, neprimjerenog socijalnim prilikama kao i da socijalna davanja treba ravnomjernije raspodijeliti. Iako sam svjestan da građani koji se obraćaju pučkom pravobranitelju nisu u svemu reprezentativni uzorak njihov broj pa i struktura zabrinjavaju. Dužnost mi je na to upozoriti uvjeren da i za te ljude mora biti mjesta u svim budućim projektima i programima. Konačno, podsjećam da sam u svom nastupnom obraćanju Saboru kad sam bio izabran napomenuo da ću podsjećati Sabor na velike probleme malih ljudi pa to činim i ovom prilikom. U svom dijelu izvješća posebno sam naglasio i pitanje povrata imovine, obnove i stambenog zbrinjavanja kao pitanja bez čijeg učinkovitog rješavanja dio hrvatskih građana pretežno Srba povratnika ne može ostvariti temeljna prava pa ni početne pretpostavke za normalan život u Republici Hrvatskoj. Donošenjem zakona i drugih propisa kao i programima Vlade Republika Hrvatska izrazila je spremnost za njihovu punu integraciju u hrvatsko društvo. Ipak, u izvješću su podrobnije analizirane prepreke i nedostaci, mnogi povratnici uz velike teškoće ostvaruju povratak i punu realizaciju prava koju im jamči zakon i spomenuti programi. Početno dobro ozračje uz potporu najvećeg dijela oporbe svojim javnim i jasnim stajalištima osigurala je hrvatska Vlada ali i potpomognuta odgovornom i pragmatičnom politikom vodstva srpske manjine. Važno je nastaviti dovršiti programe povratka i obnove i uspostaviti punu normalizaciju odnosa posebno na područjima posebne državne skrbi. Potrebno je otklanjati prepreke i otpore kojih nažalost još uvijek ima i u tijelima državne uprave i u lokalnim sredinama. Čini se da neki dužnosnici, službenici teško prihvaćaju i ne razumiju da u tim pitanjima nema mjesta političke arbitrarnosti i da se radi o pravnim pitanjima uređenim hrvatskim propisima i odlukama Vlade Republike Hrvatske ali i o hrvatskom nacionalnom interesu da se svim građanima osigura jednakost pred zakonom. Posebno ukazujem i na pitanje programa stambenog zbrinjavanja bivših nositelja stanarskog prava. Program još nije ušao u fazu pune realizacije budući da se još uvijek rješava tek prva grupa prioriteta. Osiguranje smještaja za privremene korisnike, bez čega ne može biti završen proces povratka imovine. Kako ne bi došli u pitanje rokovi a time i program u cjelini valja osigurati uvjeta da se počne sa rješavanjem stambenog pitanja najhitnijih slučajeva. Sve to treba doprinijeti normalizaciji odnosa i otklanjanju prepreka za integraciju povratnika u hrvatsko društvo. Ali ni samo to nije dovoljno. Za njihovo potpuno uključivanje a bez kojeg nema stabilne i europske Hrvatske potrebno je dosljednije nego do sada osigurati i ostvariti važna manjinska prava, posebno zastupljenost u predstavničkim tijelima sukladno zakonu odgovarajući na zastupljenost u sudstvu, upravi i javnim službama, jednakost u zapošljavanju i društvenim šansama. Ne izvršavanje zakonskih obveza u tim pitanjima ne smije biti samo stvar dobre volje a takve propuste i ponašanja valja i pravno sankcionirati. Posebno valja sankcionirati ne tako rijetke pojave govora mržnje i nacionalne nesnošljivosti te ih potpuno onemogućiti u javnom, političkom diskursu. I na kraju ali ne i najmanje važno. Izvješće sam završio prijedlogom kadrovskog i materijalnog jačanja institucije pučkog pravobranitelja. Vodeći računa o mogućnostima predložio sam program kojem bi se počevši od ovogodišnjeg rebalansa do proračuna za 2006. i 2007. godinu stvorili normalni uvjeti za rad ureda tako da bi ured 2008. godine imao ukupno 32 zaposlena kako je to i predviđeno pravilnikom o unutarnjem redu pučkog pravobranitelja još iz 2002. godine. Za usporedbu navodim da uredi … [[Govornik se ne razumije.]] u najmanjim europskim državama danas imaju dvostruko više zaposlenih nego hrvatski ured, dok se većina ureda u razvijenijim državama kreće od 50 pa čak i do 150 zaposlenih. Pri tome napominjem da je promjenama Ustava 2000. godine pučki pravobranitelj dobio nove ovlasti i dužnosti koje zahtijevaju i posebne eksperte pa i drugačije metode rada od dosadašnjih. U tom smislu potrebno je dopuniti Zakon o pučkom pravobranitelju iz 92. godine koji nakon promijene Ustava nije mijenjan. Posebno je potrebno pobliže urediti ovlasti pučkog pravobranitelja u odnosu na sigurnosne službe i Oružane snage te zaštitu lokalne samouprave u odnosu na tijela državne uprave. U tom smislu podsjećam na višegodišnje zaključke Hrvatskoga sabora i odbora a koji nažalost nisu realizirani niti u pogledu izmjene zakona niti kadrovskog i materijalnog jačanja, niti u pogledu odgovarajućeg prostora za rad ureda. Također podsjećam na činjenicu da je jačanje institucije predviđeno i nacionalnim programom zaštite i promicanja ljudskih prava a preporučeno je bez iznimke i u svim nalazima, izvješćima međunarodnih institucija, eksperata upućenih Republici Hrvatskoj. Uvjeren sam da je volja Hrvatskog sabora manifestirana i izborom novog pravobranitelja konsenzusom da tu instituciju ojača i osposobi za stvarnu ulogu svojeg opunomoćenika za parlamentarni nadzor. Stoga u tom dijelu ne očekujem samo podršku već i konkretne odluke o realizaciji i starijih zaključaka i novih prijedloga. Hvala lijepo.
Zahvaljujem pučkom pravobranitelju. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Gospođa Zdenka Babić-Petričević, Odbor za useljeništvo, izvolite.
Hvala gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo. Odbor za useljeništvo Hrvatskoga sabora razmotrio je na 16. sjednici održanoj 24. svibnja ove godine izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu koje je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnio pučki pravobranitelj Republike Hrvatske aktom od 15. travnja ove godine. Odbor je navedeno izvješće razmotrio kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi su članovi odbora se osvrnuli na sljedeća pravna područja. Povreda i ugrožavanje statusnih prava, imovinsko i stambena prava, imovina oduzeta za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine, prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, prava iz mirovinskog i zdravstvenog osiguranja, izbjeglice i prognanici, prava političkih zatvorenika. Uočena je nedorečenost regulative te primjena zakona temeljem … [[Govornik se ne razumije.]] pravilnika i naputaka. To se vidi iz odgovora Ministarstvo unutarnjih poslova pučkom pravobranitelju od 30. prosinca 2002. godine u kojem se MUP poziva na pravilo prema kojemu se pod iseljenikom podrazumijevaju osobe koja se iselila iz Hrvatske u namjeri da u inozemstvu stalno žive te precizira da se radi o pravilu o tzv. ekonomskoj emigraciji između dva svjetska rata, znači iz posebnih krajeva Republike Hrvatske. Takvim obrazloženjem MUP odbija primjenjivati članak 11. Zakona o državljanstvu na zahtjeve primitak u hrvatsko državljanstvo Hrvata iseljenih u Makedoniju, Crnu Goru, Bugarsku i Drugdje. U daljnjoj raspravi bilo je posebno govora i o pravima političkih zatvorenika, mnogi su već umrli a nisu dobili odštetu. Predloženo je da Odbor za iseljeništvo predloži izmjene i dopune Zakona o pravima političkih zaposlenika. Nakon provedene rasprave Odbor je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak: Prihvaća se izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu. Hvala.
Hvala lijepo. U ime Odbora za pravosuđe, predsjednik Odbora gospodin Rade Ivas, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, pučki pravobranitelje, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora razmotrio je na 26. sjednici održanoj 24. svibnja 2005. godine izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu. Odbor je predmetno izvješće razmotrio u svojstvu zainteresiranog radnog tijela u dijelu koji se odnosi na rad pravosudnih tijela i provođenja zakona koji su u nadležnosti ovog Odbora. Uvodno, pučki pravobranitelj je istakao da je iz izvješća razvidno da raste broj predmeta kojim se građani pritužuju na rad sudova. Ured pravobranitelja u 2004. godini zaprimio je 294 pritužbe. Građani se uglavnom pritužuju na dugotrajnost sudskih postupaka i nepravilnost u radu sudova. U posebnom dijelu izvješća istaknuti su odnosi, područja i pojave koji zaslužuju pažnju svih državnih lokalnih tijela sa konkretnim prijedlozima. Posebno je istaknuta potreba uvođenja efikasnog sustava praćenja i ocjenjivanja rješavanja u upravnim stvarima, postizanja efikasnosti rada u središnjim tijelima po žalbama, obveza središnjeg državnog ureda za upravu za redovito izvješće Hrvatskom saboru i Vladi Republike Hrvatske. U raspravi su članovi Odbora ocijenili da izvješće o radu pučkog pravobranitelja kvalitetno izrađeno, da korištenje metodologijom i navođenje konkretnih primjera zorno ukazuje na problematiku s kojom se susreće pučki pravobranitelj kao opunomoćenik Hrvatskoga sabora sa zadaćom zaštite ustavnih i zakonskih prava građana u postupku pri tijelima s javnim ovlastima. Izvješćem je naglašena problematika, određenih područja sa prijedlozima mjera što ga bitno razlikuje od ranijih izvješća pučkog pravobranitelja. U dijelu izvješća koji se odnosi na pritužbe građana, na rad sudova, Odbor je svjestan činjenice da se povećava broj predmeta kojim se građani pritužuju na rad sudova, bilo zbog dugotrajnosti postupka ili nepravilnosti u radu sudova. Isto tako odbor je svjestan činjenice da pučki pravobranitelj nije ovlašten utjecati na rad sudova jer i sam odbor dobiva predstavke sličnog ili istog sadržaja, a nema ovlasti kontrole sudstva nit u dijelu dugotrajnog vođenja postupka nego se koristi ustupanjem predmeta nadležnim ministarstvu ili eventualnim slanjem požurnice sudovima. Upravo ta, ta onemogućenost utjecanja na rad sudova dovodi do, do nezadovoljstva javnosti i nepovjerenja u pravni sustav. Uzimajući u obzir ustavnu odredbu trodiobe vlasti članovi Odbora suglasni su u ocjenu da se ne provodi nikakvi oblik kontrole sudbene vlasti. Stoga se svaki pokušaj upozorenja na neučinkovitosti rada sudova može smatrati zadiranjem u zajamčenu samostalnost i neovisnost sudova. Zamišljeni oblik kontrole i nadzora nad radom sudova isključivo unutar pravosudnog sustava nije se pokazao učinkovitim. Osim toga i sam izbor sudova, odlučivanje o stegovnoj odgovornosti sudova također je isključivo u okviru sustava. Predloženo je da se u pravu poboljšanja postojećeg stanja i postizanja efikasnost rada sudova uvažavajući ocjenu stanja i prijedloga mjera pučkog pravobranitelja jedna sjednica Odbora posveti funkcioniranju sudbene vlasti s naglaskom na odnos zakonodavne vlasti prema sudbenoj kako bi se odgovorilo na prijedloge pučkog pravobranitelja i zahtjeve javnosti u smislu poboljšanja učinkovitosti sudbene vlasti. Odbor se zalaže s mišljenjem, slaže s mišljenjem pučkog pravobranitelja u dijelu izvješća u kojem govori o nedostacima u radu državnih tijela, uprave i tijela s javnim ovlastima i podržava predložene mjere. S obzirom da najviše prava građana ostvaruju upravo u upravnim postupcima ocjena je članova Odbora da je nužna rasprava u Hrvatskom saboru i Vladi o rješavanju upravnih postupka i redovito izvještavanje Hrvatskog sabora o radu središnjeg državnog ureda za upravu. Članovi Odbora podržali su prijedlog pučkog branitelja u pravcu kadrovsko ekipiranje materijalnog jačanja Ureda pučkog pravobranitelja kako bi se kroz dogledno vrijeme osigurali kadrovski i materijalni uvjeti za obavljanje ustavnih ovlasti pučkog pravobranitelja. Ocjenjeno je nedopustivim da se rad pučkog pravobranitelja na terenu financira sredstvima međunarodnih donatora. Nakon provedene rasprave Odbor je, Odbor za pravosuđe jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje sljedećih zaključka: Prihvača se izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu i drugo, preporuča se Vladi Republike Hrvatske da razmotri mišljenja, primjedbe i prijedloge iznijete u raspravi o izvješću kao i prijedloge i preporuke pučkog pravobranitelja sadržane u izvješću radi poduzimanja mjera za učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela i tijela koje imaju javne ovlasti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Molim Odbora za ratne veterane, gospodin Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi pučki pravobranitelji, gospodine, dame i gospodo Odbor za ratne veterane Hrvatskog sabora na svojoj 13. sjednici održanoj 18. svibnja 2005. godine razmotrio je izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu koje je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio pučki pravobranitelj Republike Hrvatske aktom od 15. travnja 2005. godine. Odbor je izvješće razmotrio u dijelu u kojem ono obrađuje pritužbe branitelja i stradalnika Domovinskog rata. Tijekom prošle godine prema riječima pučkog pravobranitelja evidentiran je pad novozaprimljenih predmeta za 16%. 2 tisuće i 11 u odnosu na 2 tisuće i 389 iz 2003. godine. A ukupan broj riješenih predmeta koji su bili u radu u 2004. godini iznosi 1329 ili 49%. Razlog smanjenja novozapremljenih predmeta je u činjenici manjeg broja obiđenih županija u 2004. godini tj. u 2004. godini obiđeno je 5 županija, a u 2003. 10 te u činjenici da su obiđene županije sa manjim intenzitetom ratnih posljedica što je jedan od osnovnih razloga pritužbi građana. Broj pritužbi hrvatskih branitelja i stradalnika iz Domovinskog rata u odnosu na 2003. godinu smanjen je za 26% sa 371 na 275 pritužbi. Osnovni razlog obračanja je u dugotrajnosti vođenja upravnog postupka te je Ured intervenirao kod nadležnog ministarstva u požuiravanju postupaka. U kraćoj je raspravi istaknuto da su statusni problemi hrvatskih branitelja uglavnom riješeni te se u idućim godinama ne očekuje rast broja predmeta sa takvim problemima. Članovi Odbora podržali su mjere predložene od strane pučkog pravobranitelja u ubrzanju rješavanja upravnih postupaka. A to su: uvođenje učinkovitog sustava praćenja i ocjenjivanja rješavanja u upravnim stvarima kao po područjima tako i za državnu upravu u cjelini. Pojačavanje službi koje rješavaju po žalbama, osiguravanje materijalnih i kadrovskih uvjeta u onim prvostupanjskim tijelima koja imaju velik priliv predmeta u kratkom vremenu te propisivanje posebnih rokova za rješavanje kad je potrebno u pojedinim upravnim područjima. Također je uočen iako većinom nije predmet izvještajnog razdoblja problem osiguravanja sredstava za rješavanje, za rješenja o prevođenju prava na važeći Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji jer stranke dobivaju rješenja s obrazloženjem da će isplata uslijediti po osiguravanju sredstava za tu namjenu u Državnom proračunu Republike Hrvatske te se uglavnom radi o mirovinskim, invalidskim pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje sljedećih zaključaka: Pod 1. prihvača se izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu. Pod 2. obavezuje se Vlada Republike Hrvatske da osigura potrebna financijska sredstva za kadrovsko, materijalno i prostorno jačanje Ureda pučkog pravobranitelja prema planu predloženom u izvješću. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege zastupnici. A gdje drugdje nego u Hrvatskom saboru raspravljati o temi i problematici koja je na dnevnom redu? Radi se naprosto kako se ostvaruju ljudska prava u Republici Hrvatskoj. O pogledu na ostvarivanje ljudskih prava institucije pučkog pravobranitelja pa za uvod evo nekoliko podataka. U 2004. godini pučki pravobranitelj pokrenuo je 1120 ispitnih postupaka u državnoj vlasti, a na njegov zahtjev nije mu odgovorilo 227 puta državna uprava. To znači da je brojka od 1120 na «N-tu» poziciju povećala broj nezadovoljnih građana Republike Hrvatske sa ostvarivanjem ljudskih prava u Republici Hrvatskoj. Ako pođemo od ocjene pučkog pravobranitelja o stanju ljudskih prava u Republici Hrvatskoj a to treba poći tako pa ću citirati još jedanput: «Zapuštenost odnosno i odsustvo učinkovitih kontrolnih mehanizama u upravnom rješavanju dakle u rješavanju države, u postupanju sudova imaju za posljedice nered u kojem u velikom broju predmeta» naši građani ja dodajem «ne mogu predvidjeti kada će njihova stvar biti riješena pa čak ni kad će biti uzeta u rad bez reda prvenstva u rješavanju prema javnim poznatim kriterijima. Takvo stanje po prirodi stvari najviše pogađa one slabije i nezaštićene, nezaštićene moći, novcem ili politikom ja dodajem. To pogoduje prisutnosti korupcije svih vrsta u državnoj upravi. U ovakvoj situaciji jači, moćniji, bez pravila i nepristranih sudaca pobjeđuju i kad nisu u pravu. Dalje pučki pravobranitelj nastavlja. I dok će podjela na bogate i siromašne uvijek biti, podjela na slabe i moćne pred državnom upravom i sudovima je nedopustiva, pogubna za društveni moral i za društvenu koheziju. Ja dodajem ovakva podjela u hrvatskom društvu je završena ili je pri kraju. Taj proces je uzrokovan brojnim razlazima, a po našem mišljenju današnja situacija prožeta je razlazima pretvorbe i privatizacije na hrvatski način mitom i korupcijom opet na hrvatski način, kriminalom, nejasnom državnom politikom, neefikasnom državnom upravom, vrlo malom socijalnom osjetljivošću vlasti i Vlade Republike Hrvatske. Međutim, kad pogledamo u zakone i deklaracije obveza je države urediti državnu upravu i sudstvo na način da funkcionira prema svima jednako i zakonito i da pred njima ne bude odabranih ili otpisanih. Opet je to navod iz samog izvješća. Kolegice i kolege zastupnici, ocjene pučkog pravobranitelja imaju za nas povećanu težinu ako se znade da je pučki pravobranitelj opunomoćenik Hrvatskog sabora, a naša zadaća je da mi štitimo pučkog pravobranitelja, ali istodobno ustavna i zakonska, ljudska prava naših građana pred našom državom, pred našom vlašću, pred tijelima koje imaju javne ovlasti. Za sada pučki pravobranitelj navodi da ne može postupati pred sudovima. Međutim, njegovu inicijativu i ocjenu da sam sustav ne rješava probleme koje uočavamo dugi niz godina, daje zapravo toj inicijativi da se ozbiljno razmotri u ovom Saboru, pogotovo ako možemo se sjetiti naših ocjena da rješenje problema neefikasnosti ali ne samo neefikasnosti sudovanja i suda ne može se riješiti vrlo dobrom osmišljenom tehničkom i tehnološkom modernizacijom sudova i sudstva. Naravno, pučki pravobranitelj je institucija u hrvatskom društvu koja kao povjerenik Hrvatskog sabora ima pravo i dužnosti, pravo i obvezu da od državne uprave i od Vlade i od Hrvatskog sabora zatraži program mjera koji će u vrlo kratkom roku omogućiti da se od državne uprave posebno kad se radi o rješenjima koja se izdaju na temelju evidencije dobiju ta rješenja u zakonom predviđenom roku, u roku od 30 dana. Takva situacija generalno nije u hrvatskoj državnoj upravi. Kad je riječ o programu mjera koje sam pravobranitelj predlaže, ja mislim da je nedovoljno da ovaj izvještaj završi sa prihvaća se. Zabrinjavajuće je pogledati statistiku kojom nas pravobranitelj informira o stanju predmeta u pojedinim djelatnostima. Treba reći da je pravobranitelj samo iz područja pomoći građanima da ostvare prava iz mirovinskog sustava ove godine vodio 563 predmeta. 563 predmeta, ako se tome doda da pojedini predmet ne riješi se u roku od tri godine. Zamislite kakva je situacija u Republici Hrvatskoj kad se mirovinski zahtjevi rješavaju u roku od tri godine. Tome treba dodati i nerješavanje statusa ili problema cijelih skupina kao što je problem Roma, što je također pravobranitelj ovdje naglasio. Iz izvješća koje je zapravo vrlo ilustrativno i indikativno mogli bismo izdvajati primjere za primjerom i vjerujte da bi u ovakvoj situaciji stvorili krivu sliku kad bismo tako postupili, naprosto jer izvještaj pučkog pravobranitelja nije točan uvid u stanje ljudskih prava u Republici Hrvatskoj to valja reći. To je pogled sa negativne strane na ostvarivanje ljudskih prava u Republici Hrvatskoj, naprosto jer je to zadaća pučkog pravobranitelja kad se ne ostvaruju prava da intervenira. Ali, ne smijemo se uljuljkati. Podaci i primjeri koji su u izvješću navedeni obvezuju ovaj Sabor, ovaj Dom, da ovo izvješće prihvati sa točnim rokovima od kada će zatražiti, do kada će nam Vlada morati predložiti program mjera za promjenu, hitnu promjenu ovakvog stanja u državnoj upravi. Kad je riječ o sudstvu možda je prijedlog pučkog pravobranitelja da se ne izvan sustava pravosuđa radi neka inspekcija ne sudovanja, ne sudovanja koja mora ostati autonomna za svakog suca, ali rada i efikasnosti rada možda ima i glavu i rep, ali bi onda trebalo promijeniti Zakon o pučkom pravobranitelju, možda čak i ustavne odredbe. Sve u svemu, naše stajalište je da je zaista ilustrativno i indikativno i govori o uzrocima, o padu povjerenja građana u vlast u Republici Hrvatskoj općenito i u Vladu Republike Hrvatske. Povjerenje se ne dobija deklarativnim nastupima, obećanjima ili dobrim pričama. Treba poduzeti i predložiti konkretna rješenja, zadužiti konkretne institucije, odrediti rokove i termine i ovaj Sabor kao nadzor nad radom državne uprave to je jedna od zadaća i funkcija ovog Sabora morao bi u slijedećem izvješću reći da smo napravili korak ka boljoj, pravednijoj, poštenijoj i efikasnijoj državnoj upravi i da smo onda izvršili jednu od svojih funkcija. Na kraju što reći? Ne može se ne prihvatiti izvješće, ali ne može se ni pomiriti sa izvješćem. Zbog toga Klub SDP-a očekuje da će osim zaključka prihvaća se izvješće biti predložen program mjera i aktivnosti koje će do slijedeće godine poboljšati ostvarivanje ljudskih prava u Republici Hrvatskoj, posebno pred tijelima državne uprave. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je u ime Kluba SDSS-a gospodin zastupnik Milorad Pupovac.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju, gospođe i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora. Ja zapravo ovaj izvještaj pučkog pravobranitelja ili možda bolje reći narodnoga advokata, jer o tome je zapravo riječ u punom i pravnom smislu te riječi, razumijem i kao dio priče o nama zastupnicima Hrvatskoga sabora i o Saboru kao takvom. I to zato što je on naš zastupnik, naš povjerenik u pitanjima funkcioniranja državne uprave, u pitanjima funkcioniranja institucija vlasti i kao što smo čuli, indirektno je u pitanjima funkcioniranja sudbene vlasti, u onome zbog čega zapravo mi sjedimo i po čemu sjedimo u ovim klupama. Sjedimo u ovim klupama zato što predstavljamo suverenu volju naroda koji nas je birao, hrvatskog naroda koji nas je birao. A birao nas je u vjeri da upravo mi ovdje i ovaj Sabor može na najbolji način zastupati tu suverenu volju i to u dvjema stvarima. U pravima i u dobrom životu. Kako sada stvari stoje mi u tom pogledu na žalost ne obavljamo svoj posao. Da je kojim slučajem ovdje na dnevnom redu neka deklaracija kakvih je ovaj Sabor usvojio u proteklih mjeseci i godina poprilično, ovdje bi vrvilo od diskusije zastupnika i prilično angažiranih riječi i diskusija. Danas nažalost toga interesa i te energije ovdje nema. Što samo pokazuje do koje mjere mi zapravo cijenimo ono što je naš osnovni posao. A to je da na osnovne suverene volje naroda koji nas bira osiguramo ono zbog čega nas bira, pravo i dobar život. Pravo u smislu dobre vlasti koja će raditi i u interesu naroda i dobar život koji će se moći oblikovati pod vodstvom te vlasti. Nažalost mi tu problematiku, mi ta pitanja ne smatramo i ne držimo svojim prioritetom. Jer da to držimo onda pučki pravobranitelj ne bi bio u situaciji da moli novac, da traži novac za svoju osnovnu aktivnost i da taj novac dobiva lakše od međunarodnih organizacija koje su ovdje ne potvrda našeg suvereniteta nego potvrda neke vrste prisustva Međunarodne zajednice ili udjela u njezinom suverenitetu, nego što ga dobiva od naše Vlade i od naše države. Time neću reći ništa loše o onima koji pomažu pučkom pravobranitelju i njegovom uredu. Ali htio bih samo tu činjenicu učiniti jasnom i prezentnom za nas i za našu javnost. Drugim riječima, sve dok je tako mi ćemo problem ljudskih prava, sloboda, funkcioniranje naših institucija, bilo upravnih, bilo izvršnih, bilo sudbenih smatrati prvenstveno vanjsko-političkim pitanjem pa tek onda eventualno unutrašnje-političkim pitanjem. Ja mislim da je vrijeme da se s tom činjenicom i tom vrstom političkog razumijevanja barem u ovom Saboru prekine. Imali smo pučkog pravobranitelja u prošlom mandatu koji je unio novu političku filozofiju u smislu građanstva i otklanjanja onih posljedica u kojima se nije moglo vidjeti ili onih, one atmosfere u kojima se nije moglo vidjeti građanstvo i u kojem se nije moglo vidjeti princip vladavine kao vladavine građanskih, građana, kao vladavine građanskih i ljudskih prava. Danas imamo pučkog pravobranitelja koji nas usmjerava u svojem izvještaju na pitanje funkcioniranja institucija vlasti, države. I u krajnjoj liniji koji nas naravno upućuje na to kako mi sami funkcioniramo ovdje. Ako stvarno nije moguće da naša Vlada, iako su to pojedini saborski odbori tražili još za proteklu godinu, ponovili to i u ovoj godini, poveća iznos sredstava za rad Ureda pučkog pravobranitelja, onda kolegice i kolege ja mislim da nama ne preostaje ništa drugo nego da mi kao gestu protesta ili dobre volje kažemo da ćemo od svoje plaće odvajati iznos tako da taj ured može barem simbolički dobiti neku vrstu podrške. Ionako smo u javnosti prokazani kao oni koji zapravo ne radimo ništa a primamo velike plaće. Prema tome ako doista Vlada za ovaj segment djelovanja ne samo Sabora nego djelovanja jedne važne institucije u našoj demokraciji, nije u stanju odvojiti potrebna sredstva da bi pučki pravobranitelj mogao putovati Hrvatskom, da bi mogao poslati svoje timove i pomoći lokalnim sredinama da prevladaju svoje teškoće, pomoći predstavnicima vlasti da se ponašaju u skladu sa principom dobre uprave. Onda doista nama ništa drugo ne preostaje nego da kažemo, u redu gospodo ako vi to niste u stanju financirati evo mi ćemo preuzeti dio toga jer je prirodnije i bolje da mi kao zastupnici Hrvatskog sabora izdvojimo 500 ili tisuću kuna, nego da imamo situaciju kakvu imamo. A to je da nam ljudi iz različitih međunarodnih organizacija koje su prisutne ovdje pomažu da ovaj ured može funkcionirati koliko-toliko pristojno. Drugu stvar koju bih htio kazati, tiče se one teme koju je u svojem izvještaju otvorio pučki pravobranitelj. U ovom izvještaju za razliku od ranijih izvještaja, to je pitanje funkcioniranje sudbene vlasti. Na kojem se raspravljalo na Odboru, kojem i sam pripadam, Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina na jedan konstruktivan, na jedan produktivan način. Čujem i isto tako i na Odboru za pravosuđe također prema izvještaju koji je podnio predsjednik kolega Ivas, a radi se naprosto o slijedećem. Pučki pravobranitelj upozorava na činjenicu na osnovi onoga što ima kao pritužbe i kao predstavke građana, a da dobar dio teškoća proizlazi iz nefunkcioniranja sudova, bilo zbog dugih rokova, bilo zbog nekih drugih razloga. Ja mislim ako su zastupnici u ovom Saboru s pravom u hrvatskoj javnosti prestali biti "svete krave" koje ne smije nitko ni dotaći, ni ukazati na teškoće, na slabosti, na bilo što drugo. Ako su političari općenito u Hrvatskoj prestali biti "svete krave" koje se moraju, mogu pokrivati i bilo nacijom, bilo institucijom, bilo čime drugim. Onda ja mislim da je također došlo vrijeme, a ovaj izvještaj upućuje na to, da je vrijeme da i oni koji se pokrivaju nezavisnošću sudstva i od sebe prave "svete krave" da također prestanu to biti i da doista budu u funkciji onoga što se zove institut nezavisnog sudstva a to znače da rade u funkciji građana, a ne u funkciji razvlačenja, odugovlačenja i ne znam čega sve ne drugoga. I u tom smislu ja mislim da ovaj Sabor ne dovodeći u pitanje trodiobu vlasti. Naprosto treba dati mogućnost svojem ovlaštenom opunomoćenom predstavniku, Uredu pučkog pravobranitelja i pučkom pravobranitelju da može izreći svoje mišljenje i svoju ocjenu i svoj nalaz o tome što smatra slabostima u pojedinim predmetima ili u grupama predmeta ili u fenomenima kada je u pitanju sudbena vlast. Mi ćemo vjerojatno sljedeći tjedan imati na dnevnom redu pitanje predsjednika Vrhovnoga suda kojem zapravo po funkciji i predsjedniku i Vrhovnom sudu pripada dobar dio pitanja toga kako funkcioniraju sudovi i kako funkcionira sudbena vlast. U raspravi koju smo imali prije nekoliko mjeseci o Vrhovnom sudu smo konstatirali da institut nezavisnosti sudstva je bio poželjan, dobro došao i pozdravili smo ga, ali nije donio rezultate zato što su se doista neki sakrili iza toga instituta. Sakrili su svoju nekompetentnost, sakrili su svoju ne radišnost i sakrili su svoju privrženost nečem trećem, a ne tom institutu nezavisnog sudstva i naravno vladavini zakonitosti i vladavini prava i to treba reći. To zastupnici ovoga Sabora imaju obavezu reći ne zato što oni dobivaju kritike i zbog onoga zašto su krivi i zašto nisu krivi jer tako će uvijek biti i tako treba biti nego zato što imaju određenu odgovornost i ta odgovornost kao onoga tko je donosilac zakona, onoga koji ovdje omogućava da zakoni počnu stupati na snagu, ne može stati samo sa činom glasanja i zato imamo pučkog pravobranitelja, da može kazati kako doista stoji stvar sa provođenjem zakonitosti, kako doista stvar stoji sa funkcioniranjem zakonitosti i ako je potreba i nužda da kažemo da ta zakonitost treba bolje funkcionirati onda ga ovlastimo, dajmo mu tu snagu da to može reći. Naravno kada kažem dajmo mu tu snagu da to može reći, mislim prije svega na institut javnog iskaza. Pučki pravobranitelj treba imati mogućnost da on i njegov ured javno kažu ono što smatraju bitnim, ono što smatraju važnim, ono što smatraju važnom porukom o kojoj javnost treba biti obaviještena i u tom smislu ovaj Sabor bi se trebao, ja mogu jedino pledirati na to, da pučkom pravobranitelju omogućimo, otvorimo prostor da bude jedna od snažnih komponenti javnoga govora o tome kako doista stvar funkcionira u pogledu vlasti, kako doista stvar funkcionira u pogledu uprave i kako stvar doista funkcionira u pogledu zakonodavstva. Mi teško možemo zamisliti situaciju u kojoj se nadležna tijela pa čak i parlamenti kao što se može pročitati u slučaju ombudsmana Europske unije, da se parlament ispričava građanima bilo Bruxellesa, bilo Pariza, bilo Londona zbog činjenice da nisu na vrijeme dobili obavijest o tom kako je završio nekakav natječaj za zapošljavanje. Drugim riječima tu vrstu osjećaja odgovornosti institucija, države, sudova po kojoj će oni znati da ne samo obavljanje poslova nego istovremeno isprika za neobavljeni posao je sastavni dio toga kao što je naravno i naša obaveza da u slučajevima kada nismo napravili ono što bismo trebali napraviti da se suočimo s tim i da kažemo jesmo pogriješili. Ali kao što mi uspostavljamo neku vrstu mehanizama, na žalost još uvijek nedovoljno djelotvornih, tako istovremeno treba uspostaviti mogućnost mehanizma i kontrole onih koji na žalost do ovoga momenta nemaju osjećaj da ih itko nadzire, da ih itko kontrolira i da oni kojih se to najviše tiče, građani mogu na bilo koji način utjecati na to hoće li oni raditi bolje ili neće, hoće li raditi više ili neće, hoće li raditi pravednije ili neće. Pučki pravobranitelj sasvim sigurno nije jedini koji može to promijeniti, ali uz nas zastupnike u Saboru on i drugi dakako, on je nesumnjivo jedan od osnovnih mehanizama koji može tome doprinijeti. Utoliko neću govoriti o specifičnim pitanjima ovoga izvještaja, o njima je u svojoj uvodnoj riječi tako govorio sam pučki pravobranitelj da ne ostavlja prostora ni za kakvu posebnu … ni za kakav separatan interes u tom pogledu. U ovom trenutku ja mislim da imamo posla sa izvještajem koji otvara prostor samo za dvije stvari ili dva zahtjeva ovoga Sabora. Jedan je da mu se omogući da ima što je moguće bolje pretpostavke za rad, drugi je da mu se omogući da može ne proširiti svoje ovlasti nego da može komentirati na osnovi postojećih ovlasti ono što smatra u sudbenoj vlasti lošim stanjem i treće naravno da se zajedno s njim izborimo za veći prostor u javnoj raspravi, u javnoj diskusiji, u javnosti za ono što je područje njegovog rada, da ga se u pravom smislu te riječi agensom naroda, odnosno narodnim odvjetnikom. Gospodine potpredsjedniče hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Ivo Lončar.
Gospodin koji je govorio kao i obično u svom teatralno emotivno demagoškom govoru rekao je nekoliko dezinformacija i neistina. On je rekao da zastupnici trebaju izdvojiti po 500 do 1000,00 kuna za rad pučkog pravobranitelja. O demagogiji i neistinitosti toga neću govoriti, ali mogu gospodina upozoriti da je to nemoguće po Zakonu o državnim dužnosnicima i Zakonu o saborskim zastupnicima. Očito da je s te strane gospodin neinformiran. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Molim da se ne komentira tko kako nastupa sa ove govornice, nije mislim to u redu. Kluba HNS-a PGS-a uvaženi zastupnik Dragutin Lesar.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ja vjerujem da sam dobro provjerio i siguran sam da o ovom izvješću nismo dobili mišljenje Vlade. Ja ga do prije pola sata nisam našao iako je Vlada dala svoje mišljenje o svim ovim izvještajima koji su do sada bili na dnevnom redu što me iskreno začuđuje, ne želim vjerovati da Vlada smatra da izvješće pučkog pravobranitelja ne zavređuje stav Vlade ili da nisu dužni saborske zastupnike izvijestiti što oni misle o onome što je konstatirano kao statistika, ali posebice i onaj zadnji desetak lista papira koji je u naslovu prijedlozi pučkog pravobranitelja u otklanjanju uzroka problema na koje nas upozorava. Pa zbog toga što Vlada nije dala svoje mišljenje u pisanom obliku ja ću pretpostaviti ili ponašat se kao da Vlada je rekla da prihvaća ovaj izvještaj. S time pretpostavljam da su prihvatili i sve prijedloge koje u ovom dokumentu je pučki pravobranitelj dao nama kao naš povjerenik za zaštitu ljudskih prava u Republici Hrvatskoj koji svojim podacima i konstatacijama ukazuje na nešto što je poboljšano ili dobro i na ono što nije dobro. Izborom pučkog pravobranitelja mi smo ga poslali i rekli u ime Parlamenta, molimo vas štitite ljudska prava u ovoj državi i pomažite građanima da ostvaruju svoja prava na lakši način. Oni su to radili, došli su s izvještajem pred nas i ajmo samo par podataka ili konstatacija uzeti u razmatranje. U toku prošle godine bilo je 2 tisuće 11 novih predmeta i 699 prenijetih iz ranijih razdoblja, što znači da je u prošloj godini bilo u obradi 2 tisuće 710 predmeta od čega je i riješeno tisuću 326, oko 50%. Činjenica da je 50% predmeta riješeno govori na to da i pučki pravobranitelj ima ogromnih problema u tome što tijela s javnim ovlastima ili tijela državne vlasti, naprosto ne reagiraju. Ne surađuju na otklonu problema ili rješavanja pojedinačnih slučajeva. Također se konstatira da je broj novoprimljenih predmeta u prošloj u odnosu na 2003. nešto manji. Što vjerojatno djelomično je i posljedica da smo u međuvremenu izabrali i formirali Ured pravobraniteljice za djecu pa i za ravnopravnost spolova, da je dio predmeta koji je ranijih godina bilo kod pučkog pravobranitelja sada završavao tamo. Možda je jedan od razloga manjeg broja predmeta i to što su i građani vidjeli da u velikom broju slučajeva, a posebice kada se problemi odnose na pravosuđe, pučki pravobranitelj nema nadležnosti. A možda i u nekim dijelovima, sektorima ranijih problema došlo zaista do poboljšanja rada državnih službi, institucija, tijela s javnim ovlastima pa je i manje problema bilo. Drugo što je konstatirano u ovom Izvješću da terenski rad pravobranitelja, dakle, posjet terenu i prošloj i u pretprošloj godini pokazao se izuzetno korisnim za građane i za sam Ured pučkog pravobranitelja, da takvu praksu treba nastaviti. Jer posebice onaj dio stanovništva koji nema materijalna sredstva teško dolazi u Zagreb da bi neposrednom razgovoru, prijemom dobio savjet, informacije ili imao riješen problem. Ali se isto tako konstatira da je posjet ili terenski rad Ureda pučkog pravobranitelja bio moguć zahvaljujući donaciji Norveške i OESS-a. Ja želim vjerovati zbog onoga što i kasnije u Izvješću piše da Norveška i OESS će nastaviti dalje financirati ili djelomično financirati Ured pučkog pravobranitelja kada već u državnom proračunu Republike Hrvatske na prijedlog Vlade i Sabor nije osigurao dovoljno sredstava. Dakle, ovdje se predlaže da se takav način rada nastavi i želim vjerovati da će Vlada izmjenama Proračuna za ovu godinu udovoljiti zahtjevu ako sam dobro izračunao za negdje oko 670 tisuća kuna nužno potrebnih sredstava u ovoj proračunskoj godini. Broj predmeta po područjima, na prvom mjestu je 536 predmeta koje je pučki pravobranitelj imao s područja mirovinskog osiguranja. 536 ili to vam je 40% svih predmeta. 2003. u strukturi broja predmeta, novih pristiglih s područja mirovinskog je bio 16%, prošle godine 28%. Dakle, skoro svaki treći predmet koji je prošle godine došao do pučkog pravobranitelja odnosio se na područje mirovinskog osiguranja. Sjetite se rasprave o Izvještaju Fonda mirovinskog osiguranja kada smo ukazivali na to da i prema njihovom izvještaju postoji ogromno veliki broj žalbi kojih rješavaju u prvom i drugostupanjskom postupku. Da su rokovi rješavanja žalbi besramno dugi i da nitko, ni na onaj izvještaj Mirovinskog fonda iz Vlade nije reagirao i pokrenuo pitanje odgovornosti bilo koga u tom sustavu ili tijelu s javnim ovlastima. A kako to izgleda taj jedan od tih 536 predmeta s mirovinskog područja? 17. prosinca 1999. godine jedna osoba podnijela je žalbu mirovinskoj službi. 17. prosinca 99. 12.8.2003. pučki pravobranitelj traži očitovanje Mirovinskog fonda o predmetu, ne dobija odgovor. Ponavlja upit 17.11.2003., ne dobiva odgovor. Ponavlja upit 26. siječnja 2003., zahtjev, prigovor je predan 99. da bi 24. veljače prošle godine pučki pravobranitelj bio izviješten da je rješenje mirovinske službe od 9. siječnja te 2004. godine priznato pravo podnositelju pritužbe na mirovinu od 1.7.99. godine. Dakle, od prosinca 99. do veljače 2004. je trebalo mirovinskoj službi da riješi predmet, pazite, i da odgovori pučkom pravobranitelju da je predmet riješen. To je 536 životnih priča građana Hrvatske koji je prošlo otprilike ovakvu sliku. Možda u Vladi ovo Izvješće nitko nije pročitao pa će ti isti ljudi i dalje ostati na svojim funkcijama, a pučki pravobranitelj će nam iduće godine dati izvještaj da takvih predmeta nije 536 nego tisuću 536, a možda će neki od njih i biti nagrađeni i proglašeni najboljim državnim službenicima. U Izvještaju se konstatira da tijela koja se oglušuju na zahtjev pučkog pravobranitelja su Ministarstvo zaštite okoliša – Građevinska inspekcija, Ministarstvo pravosuđa – Uprava za građansko pravo. Ponavljam, Uprava za građansko pravo oglušuje se na zahtjeve pučkog pravobranitelja kada on pokušava riješiti problem građana. Ministarstvo obrazovanja, Ministarstvo financija, Ministarstvo poljoprivrede i Državni ured za upravljanja državnom imovinom. To je 6 tijela državne vlasti koje su konstatirane kao tijela koja se najčešće oglušuju za zahtjev pučkog pravobranitelja. Vlada prihvaća ovu konstataciju u Izvješću i pretpostavljam da će čelni ljudi tih resora ubrzo biti promaknuti. Područje pravosuđa, sudstvo, naš povjerenik za zaštitu ljudskih prava kojega smo mi imenovali i izabrali prije nekoliko mjeseci nas upozorava da hrvatski sudovi krše ljudska prava. Zbog besramno drugih rokova rješavanja sudskih predmeta. Pučki pravobranitelj nema ovlasti i nadležnosti u pravosuđu. Predlaže da se razmotri mogućnost proširenja ovlasti. Predlaže da se razmotri mogućnost proširenja ovlasti pučkog pravobranitelja na pravosuđe. Vlada je to prešutno prihvatila. Tako ja tumačim šutnju Vlade. U Izvještaju također stoji jedna konstatacija koja je za mene jako bitna. Bez jače državne potpore ionako siromašne lokalne zajednice u pristupanju rješavanju pitanja Roma suočene i s nezadovoljstvom većine za čije potrebe također nema dovoljno sredstava, možda baš zato. Paradoksalno i najviše pritužbi na odnos prema Romima i diskriminaciji se javlja baš u onim sredinama koja je za položaj Roma učinjeno najviše i u kojima su započeti, ali nisu dovršeni programi i mjere za poboljšanje njihovih životnih uvjeta. I sugeriraju, za dugoročno stvaranje ravnopravnih uvjeta za romsku djecu uz predškolski odgoj i učenje Hrvatskog jezika u svim većim romskim zajednicama potrebno je osigurati sredstva, ali i veće ovlasti, samostalnost u procjeni i poduzimanju mjera, socijalnim službama na terenu. Te su službe čini se sputane formalnim i birokratskim postupcima, suprotno prirodi socijalnog rada i nemaju mogućnost selektivnog izbora mjera potrebnog radi stimuliranja ili korigiranja poželjnog ponašanja. Pučki pravobranitelj nadležne upozorava i da u ovlastima socijalne službe mora doći do promjene ako istinski želimo početi rješavati problem jedne nacionalne manjine i zajednice o Romima. Želim vjerovati da je netko odgovoran u socijalnim službama ove države ovo pročitao i da će se očitovati kroz prijedlog promjene Zakona. I za kraj tri stvari. U proračunu za ovu godinu ured pučkog pravobranitelja za službena putovanja ima 75 tisuća kuna, pravobraniteljica za djecu 140 tisuća kuna, a pravobraniteljica za ravnopravnost spolova 99 tisuća. Za intelektualne usluge ured pučkog pravobranitelja ima 3 tisuće, pravobraniteljica za djecu 100 tisuća i pravobraniteljica za ravnopravnost spolova 206 tisuća kuna za ovu godinu. To je konstatacija stanja, državni proračun, Vlada svojim mišljenjem ili stavom nije opovrgla ove činjenice. Pučki pravobranitelj nadalje nas upozorava da u ovoj godini treba dodatnih 670 tisuća kuna i želim vjerovati da će taj novac biti osiguran u izmjenama državnog proračuna ili pričuvama s kojima može raspolagati ministar financija i premijer. I završavam sljedeće, u ocjeni i prijedlozima citat, i dok će podjele na bogate i siromašne uvijek biti, podjela na slabe i moćne pred državnom upravom i sudovima je nedopustiva i pogubna za društveni moral i koheziju i zato je hitno potrebno uvesti red i pravnu jednakost u pravo i sudsko rješavanje uključujući i besplatnu pravnu i drugu pomoć slabim i neukim, i prije svega red, jasne kriterije, te predvidljivost u izvjesnosti u pogledu rokova i načinu postupanja. Pučki pravobranitelj predložio je da Republika Hrvatska osigura instituciju pravne i druge pomoći slabim bespomoćnim neukima pred pravosuđem u kojem oni jesu nejednaki. S obzirom da prijedlog zaključaka kojega bi naš klub dao u tom smislu da Vladu obavežemo da recimo u tri mjeseca dođe s prijedlogom projektom takvog zakonskog rješenja neće biti prihvaćen, to sam siguran, molim i apeliram na vladajuće klubove zastupnika da oni svojim prijedlogom zaključka Vladu obavežu da u roku od 6 mjeseci izvoli predložiti realizaciju ovog prijedloga Pučkog pravobranitelja kako bi građanima Hrvatske koji ne mogu sami i zbog neznanja i sredstava dobiti pravdu u Hrvatskom pravosuđu i država u tom smislu pomogne. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Što se tiče mišljenja Vlade, Vlada na današnjoj sjednici će imati izvješće o radu pučkog pravobranitelja. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Tomljanović.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, kolega je netočno kazao, i to dva puta, da je pučki pravobranitelj ne opunomoćenik, nego da je on povjerenik Hrvatskog sabora nadležan za zaštitu ljudskih prava. To je netočno jer je pučki pravobranitelj opunomoćenik Hrvatskog sabora koji štiti ustavna i zakonska prava građana u postupku pred državnim upravnim tijelima koje imaju javne ovlasti kako je to propisano člankom 92. Ustava Republike Hrvatske.
Zahvaljujem. Koristim priliku na galeriji pozdraviti zapovjedništvo Ratne škole "Ban Josip Jelačić". U ime Kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine pravobranitelju, kolegice i kolege. Pred nama je Izvješće o radu pučkog pravobranitelj za 2004. godinu i što se tiče Izvješća mislim da sa Izvješćem o radu pravobranitelja možemo biti zadovoljni međutim, ono što je puno bitnije zapravo kroz ovo izvješće mislim da je potrebno sagledati i ocijeniti rad državnih tijela Republike Hrvatske jer ono što je u ovom Izvješću navedeno to je de facto jedna mala zbirka pritužbi koje građani Republike Hrvatske upućuju pučkom pravobranitelju, a u postupku ostvarivanja svojih ustavom zajamčenih prava pred državnim tijelima. E sada ako ćemo ocjenjivati kako funkcioniraju naša državna tijela temeljem ovakvog Izvješća to je već jedan drugi oblik rasprave i ovdje pučkom pravobranitelju moramo odmah reći sasvim sigurno nitko nije došao u ured i nitko mu nije pisao da bi pohvalio državna tijela, nego se uglavnom obraćaju kada postoje određeni problemi. Kada sve ovo sagledamo vrlo jasno vidimo da su i nadalje problemi u pravosuđu i da dolaze brojne primjedbe na rad pravosuđa i naravno ukupne državne administracije. O pravosuđu smo već ovdje puno razgovarali prošle godine i ako bismo ovo ocjenjivali vidimo dosta je bilo pritužbi na sporost sudskih postupka i to nije uopće sporno, međutim, ipak moram upozoriti kada smo ocjenjivali stanje u pravosuđu za 2004. godinu došli do statističkog podatka da je broj zaostataka u pravosuđu smanjen za 7%, ja sam rekao nije to nekakav dramatičan zapravo napredak i kada bismo tako išli trebalo bi nam 15 godina da riješimo sve zaostatke koji su bili. Međutim, ipak nakon što smo uveli određene mjere i nakon što smo promijenili Zakon o sudovima u dijelu gdje smo dali veće ovlasti sudskim savjetnicima i predsjedniku Vrhovnog suda da predmete sa sudova koji su opterećeni raspoređuje na sudove koji su manje opterećeni ipak možemo ocijeniti da se radi o jednom napretku također kada pogledamo stanje vezano za zemljišne knjige, i tu se nešto dešava, vidimo otvaraju se ove gruntovnice koje su sada informatizirane nešto se događa u tom segmentu, to daje jednu nadu, to daje jedno ohrabrenje da ćemo u ovom mandatu ipak nešto napraviti i da će hrvatska Vlada postići određene pomake jer sasvim sigurno pitanje pravosuđa je jedno vrlo bitno pitanje i na našem putu ka Europskoj uniji jer ne moramo ga mi uređivati radi nikoga nego isključivo radi nas samih. I vidimo uloga pučkog pravobranitelja u odnosu na pravosuđe je zapravo minimalna i tu se vidi jedno nepoznavanje naših građana sa samom funkcijom i ulogom pučkog pravobranitelja i tu podržavamo u svakom slučaju ove prijedloge koje je pravobranitelj postavio vezano za određene zakonske izmjene kojima bi se redefinirala uloga pučkog pravobranitelja u odnosu na pravosuđe. Tu naravno možemo doživjeti određene primjedbe da bi ojačavanje funkcije i redefiniranje zapravo uloge pravobranitelja bilo zadiranje u neovisnost pravosuđa ali mislim da se toga ne bi trebalo bojati, mislim da ove mjere koje se predlažu da ima pravo uvida, da ima pravo tražiti da se predmet brže riješi pa da ima čak pravo tražiti stegovnu odgovornost. Mislim da to nisu mjere kojima bi se moglo reći da se zadire u neovisnost pravosuđa. Što se tiče same državne administracije također je prigovor da ti postupci traju sporo, da traju dugotrajno što isto nije sporno ali ono što u izvješću definitivno stoji i što hrvatska Vlada mora uvažiti da mi i Vlada a i mi kao Sabor nemamo jedno cjelovito izvješće o rješavanju tih upravnih stvari. Znači, nemamo jednu preglednu statistiku koliko se godišnje po ministarstvima tih predmeta zaprimi, koliko ih se riješi, koliko ih se ne riješi i takve stvari. To je ono što zapravo moramo imati da bismo mogli relevantno ocijeniti da li naša administracija dobro radi ili loše jer ovo što je u izvješću napisano njima se javljaju naravno samo ljudi koji imaju probleme. I ja tu moram reći da sam i prošle godine kad je išlo izvješće o radu pravobranitelja za 2003. godinu ja sam i tada rekao da postoji jedna mjera zapravo koja ništa ne košta a koja bi mogla biti učinkovita a to je vezano za žalbeni postupak u upravnom postupku jer upravni postupak je za razliku od sudskog postupka on je brži, on je elastičniji, on bi morao biti efikasniji i tu sama prvostupanjska tijela koja su donijela određena rješenja i određene upravne akte imaju ono ovlaštenje da mogu po žalbi sama promijeniti svoje rješenje. I tu mislim da treba taj institut i to mi je drago što je i pučki pravobranitelj u svom izvješću rekao taj institut treba koristiti jer naprosto postoje odluke upravnih sudova koje su za određene stvari tipske i koje su jasne i sada ako upravno tijelo dobije žalbu za koju već zna da postoji sudska praksa upravnog suda koja će žalbu ili tužbu pred upravnim sudom uvažiti mislim da ne treba čekati i ne treba zatrpavati upravni sud sa tolikim sporovima nego samo upravno tijelo treba po toj žalbi zapravo promijeniti svoje rješenje. I u svakom slučaju to je zaista mjera koja apsolutno ništa ne košta ali to je mjera zapravo na kojoj treba Vlada inzistirati i ministri pojedinačno svaki u svom ministarstvu da se ona provodi a to kako se to provodi zaista mogli bi vidjeti jedino ako bismo i mi imali cjelovito izvješće rješavanja tih upravnih stvari po našim ministarstvima. Zato u tom dijelu apsolutno podržavam svih ovih pet mjera koje je pučki pravobranitelj ovdje predložio. I treće, ono što je bitno, mislim da zaista evo instituciju pučkog pravobranitelja moramo razvijati, moramo je učiniti što transparentnijom jer pučki pravobranitelj je institucija zapravo preko koje će mudra Vlada vidjeti zapravo gdje sustav ne funkcionira i zato je i interes i Vlade i nas da razvijemo instituciju pučkog pravobranitelja jer preko toga ćemo vidjeti koje su nam slabe točke u funkcioniranju naše državne administracije i moći ćemo pravodobno i dobro reagirati. I zato, mislim zaista nije u redu da nam obilaske po županijama financiraju druge države, međunarodne institucije, za to moramo iznaći novce. Nije u redu, svake godine se provlači problem i prostora i svega toga. Mislim da unatoč tome što su veliki pritisci, svi znamo koliko nam je državni proračun opterećen, svi znamo koliko je i vanjski dug i deficit državnog proračuna ali preraspodjelom sredstava mislim da se moraju iznaći sredstva da se pučkog pravobranitelja smjesti onako kako to zaslužuje ta institucija. A i vidimo iz ovih statističkih podataka pučki pravobranitelj u drugim državama zapravo, pa čak i manjim od nas zapravo to je jedna institucija koja i zapošljava više ljudi što je naravno opet u suprotnosti sa svim ovim drugim zahtjevima da se administracija smanjuje, da država previše troši, te troškove treba smanjivati. Ali treba naravno u toj priči onda vidjeti što je tu značajno a što nije. Ovo je institucija na kojoj ne bi trebali štedjeti, ovo je institucija na kojoj ne bi trebali uskraćivati sredstva. I zato evo Klub Hrvatske demokratske zajednice, mi smo svjesni svih ovih problema koji su ovdje. Podržavamo ovo izvješće ali svjesni smo svega ovoga što ovdje piše i u svakom slučaju zalagat ćemo se da Vlada sukladno mogućnosti i iznađe rješenja koja se ovdje već i predlažu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Antičević.
Pa netočno je što je kolega utvrdio da je ovogodišnje odnosno smanjenje broja predmeta za 7% u 2004. godini rezultat izmjene Zakona u sudovima gdje je omogućeno da se izmještaju pojedini predmeti sa jednog suda na drugi sud. To je jedna mjera koja svakako može nečemu malo pridodati, međutim smanjenju postupaka mogu donijeti i rezultiraju upravo sustavno mjere koje su i poduzete zadnjih nekoliko godina. Među njima je značajna izmjena Zakona o parničnom postupku koja govori upravo o rokovima pod prijetnjom čak bitne povrede postupka. Zatim, govori o otvaranju čitavog niza sudova, o velikom zapošljavanju. Samo pet stotina ljudi zaposleno je u zemljišnjik koji gdje smo mi za vrijeme koalicijske vlasti podignut je zajam kod Svjetske banke … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]] i preoblikovale zemljišne knjige koje su započele za vrijeme našeg mandata. Nažalost, ukinut je Ovršni zakon koji bi puno pridobio upravo ovoj situaciji koja evo nažalost sada eskalira.
Zahvaljujem. Ne možete raspravljati. Povreda poslovnika Bošnjaković.
209. nisam ja to rekao. Ja sam rekao da je 7% predmeta smanjeno i to je naprosto statistički točno. Ja sam samo rekao da je ovo jedna od mjera koje smo mi u prošloj godini donijeli a nisam rekao da je ta mjera direktno u toj vezi i zapravo povrede, nije ovo bio ispravak nego je zapravo više bila replika pošteno govoreći.
Zahvaljujem. U ime Kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni gospodine pučki pravobranitelj, uvažena gospodo zastupnici! Možda će ovo zazvučati kao hereza, međutim jasno je svaka zemlja mora imati pučkog pravobranitelja, mora ga imati i Republika Hrvatska ali dozvolite mi da budem skeptičan prema pravobranitelju za djecu i ravnopravnost spolova. Dobro, netko će reći da te institute priznaje i poznaje Švedska ali Hrvatska nije Švedska. Možda po pitanju Hrvatska ima, sigurno ima više problema od jedne Švedske ali moje je mišljenje da bi ta dva pravobranitelja trebala biti dvije referade pri pučkom pravobranitelju pa bi onda došli na onaj broj ljudi o kojima je pučki pravobranitelj govorio. Konačno, slažem se sa svima onima koji su rekli da nije logično a to govori ta strana 135 da troškovi na primjer pravobraniteljice za djecu, nemam ništa protiv nje da me ne bi netko krivo shvatio, su 2,8 puta veći nego pučkog pravobranitelja ili pravobraniteljice za ravnopravnost spolova čak 3,5 puta veći od pučkog pravobranitelja. Međutim, namjerno ističem baš taj podatak, ne stoga da bih rekao da čitam i kraj izvješća pučkog pravobranitelja već stoga da izrazim na neki način i solidarnost nas zastupnika sa Uredom pučkog pravobranitelja. Čitava javnost proziva zastupnike, Sabor im ne plaća ni telefone, nemamo urede itd. ali ne znam, ne spominje recimo da na Hrvatskoj radioteleviziji 200 ljudi prima veće plaće od ministra a nešto slično je i u ovom izvješću. Istina, kada su privatni mediji po srijedi tu ću šutjeti iako bi mogao govoriti i o privatizaciji tih medija ali kod državnih institucija red bi se morao znati i ne može voditelj jedne javne ustanove imati veću plaću od premijera ili predsjednika države. No, sad to nije bitno. Pučki pravobranitelj nije ništa drugo doli rame za plakanje. De facto on je bez moći kao što smo i mi zastupnici bez moći. Mi možemo tražiti neku informaciju ali koju možemo ili ne moramo dobiti. I utoliko mislim da je i dio istupa uvaženog kolege Pupovca malo prije bio dobar dio demagogije. Međutim, ovo izvješće je na neki način i lakmus papir sa kojim problemima se građani Hrvatske nose. Prvo da se razumijemo. Jadan onaj koji se obraća zastupniku ili pučkom pravobranitelju. Onaj tko to čini je sirotinja, kojem niti Bog u ovoj zemlji više ne može pomoći. Obraćaju nam se ljudi koji su izgubili i posljednju nadu i sada se hvataju nas kao pojedinaca, koji pogotovo ako nismo iz redova vladajuće stranke možemo samo plakati zajedno sa tim ljudima nad njihovom sudbinom, nad sudbinom parlamenta pa ako baš hoćete i nad sudbinom pučkog pravobranitelja. Govorim to i stoga jer se ovaj Parlament sustavno od pojedinca marginalizira, podcjenjuje, omalovažava i to uvijek od gospode koja imaju moć, a ja ponavljam da moć nije u ovom Parlamentu, ona je prije svega u krupnom kapitalu izvršne vlasti i jasno medijima. I to je to. Ali Sabor treba pljuvati stoga jer isto tako svi oni jako dobro znaju da nikome od ovoga Sabora ne prijeti nikakva opasnost jer zapravo to je institucija bez moći. Koji su glavni problemi u ovom Izvješću? Prije svega rad sudova, dugotrajnost sporova, često sam čuo prozivke na račun sudova i nemam namjere ih braniti, zaštitili smo ih zbog neovisnosti, to je u redu, ko ličke medvjede, to je dobro, jasno kada bi radili, ali ljudi su nezadovoljni iako je logično da uvijek u takvim sporovima jedna strana gubi spor, druga dobiva i jasno je da ona koja gubi mora biti nezadovoljna. Međutim, da parnice sa druge strane moraju trajati 10, 15, 20 godina one ne moraju. I ja se pridružujem građanima da je ta kasta postala na neki način privilegirana i veliki problem u ovom trenutku pa i po samu neovisnost pravosuđa. Apsolutno su nedodirljivi, to je dobro, ali nije dobro da zbog takvog ustavnog položaja Hrvatska ima milijun i pol ili dva milijuna ne riješenih predmeta, možda je tome krivac i ovaj Parlament koji nije dovoljno pojednostavio postupke, ali ni suci se zasigurno nisu pretrgli od posla. Nedavno sam pročitao … [[Govornik se ne razumije.]] Ustavnog suda, koji je ukinuo, to je strana 35 da sindikalnu članarinu plaćaju i oni koji nisu članovi sindikata. Ja isto držim da je to u redu, to je ispravno samo što nisam znao da je tu inicijativu pokrenuo pučki pravobranitelj. Međutim, sindikalna scena ne smije gospodo zamrijeti. Istina, sindikati ili sindikalne vođe su također političari, političari par excelanse, da se razumijemo, ali treba pronaći načina da najjači sindikati u ovoj zemlji, po županijama mogu nastaviti egzistirati. Ima sindikata koji su od onog bivšeg jugoslavensko naslijedili imovinu, ima oni drugi koji nemaju i tu su i oni u neravnopravnoj poziciji. A zašto moraju egzistirati? Jer ćemo se složiti da je najveći problem, danas u ovoj zemlji, on je univerzalan, prije svega nezaposlenost, dobro, nezaposlenošću se ne trebaju baviti sindikati ali na to trebaju upozoravati, ali radne prilike sigurno u Republici Hrvatskoj nisu idealne. Negdje na drugom mjestu ističe se problem mirovina. Istina ponekad se na rješenju mirovina o čemu je govorio gospodin Leko, zna čekati 10, 12 mjeseci, 14 mjeseci poglavito ako je netko radio od bivših jugoslavenskih republika. To je naprosto nezamislivo. Zamislite da netko ne dobije plaću 10 ili 12 ili 14 mjeseci ili da ne dobije mirovinu 10, 12, 14 mjeseci ili kao što je gospodin Leko spomenuo 3 godine ili 36 mjeseci. Međutim, i to želim reći. Iako to nije problem za 2004. on je problem iz 2005., tiče se tzv. dvostrukog oporezivanja tzv. slovenskih mirovina. Ja znam da će 10. 6. ili na Brijunima ili u Puli, gospoda Sanader i Janša potpisati ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, to valja pozdraviti jer 14 tisuća građana Republike Hrvatske uglavnom uz granicu prima slovenske mirovine. Međutim, šta se dešava, mi za ovu situaciju krivimo njih, oni krive nas. I ono što je naročito bitno da se takav jedan ugovor potom što je moguće prije ratificira i u našem i u Slovenskom parlamentu jer to je naprosto život. Ljudi gube u ovom času po 500, 1500 kuna, riječ je o staračkoj populaciji i red je da se i to stavi adacta. Jednom riječju, molim i daleko brže rješavanje kada je mirovinski zavod po srijedi glede izdavanja rješenja našim umirovljenicima, ili, da, umirovljenicima. Zanimljivi su i tzv. radni sporovi. Država duguje po raznim osnovama gotovo 10 milijardi kuna, ona će sigurno izgubiti 50% tog iznosa, to je negdje 5 milijardi kuna. Kada bi sve te presude odjednom stigle na naplatu, država bi bankrotirala. I o tome jasno političari, ne sada sudovi moraju voditi računa da jedno ne obećavaju a da drugo ne, onda rade. Npr. PDV 20% ili usklađivanje mirovina sa plaćama pa se sada od toga vidimo odustaje, tj. vraća se na ono što je bilo do 2003. godine itd., itd.. Stanarsko pravo. To je sigurno ogroman problem. Tu je i sporazum o sukcesiji, međunarodni ugovori imaju snagu iznad zakona i taj problem Hrvatska će morati razriješiti. Želim citirati, toga se nije nitko dotakao do sada, stranicu tri, pučkog pravobranitelja, gdje kaže da s jedne strane izraženo je mišljenje da je riječ o važećem pravu koje je obuhvaćeno i Sporazumom o sukcesiji, odlaganje njegova rješenja u skorijoj bi budućnosti moglo izazvati brojne probleme, posebno imajući u vidu kako je rečeno uspješno rješavanje toga pitanja u Bosni i Hercegovini. Nasuprot tome izražen je stav da se radi prvenstveno o političkom a ne pravnom pitanju, odnosno da nema zakonskog uporišta za aktualiziranje toga pitanja kao da se i pri njegovom razmatranju trebaju imati u vidu okolnosti u kojima je i došlo do gubljenja spomenutog prava. Međutim, stanarsko pravo je na neki način paravan, pod navodnicima, jasno da to nije isto, tom nekom vlasničkom, stvarno pravnom odnosu. Neće mi nitko reći tko je npr. otišao iz Siska 92., a prije toga znamo što se događalo u gradu, da se je pod navodnicima "dobrovoljno odrekao stanarsko pravo". Mislim tu će biti te trajne, gospodo polemike. Postavlja se pitanja čemu sve to, onaj tko je napustio grad sa JNA, to je druga stvar, ali sada je u goroj poziciji taj stanar od onoga tko je recimo koncem 90.-ih godina aboliran itd.. Što ćemo konačno sa onima koji su za vrijeme tzv. Brijunske deklaracije zamijenili stan pa su na kraju ostali i bez svog i onog drugog iako su bili, pustimo i to upozoravani na to da ne čine ali sve je učinjeno lege artis i ako u tome budu treći prosuđivali, mislim da će stati na stranu nosioca stanarskog prava. IDS, baš IDS se izborio da stanari u tzv. stanovima JNA ne plaćaju onaj višak kvadrata, oni koji su tamo živjeli znaju šta je to. Da li je netko to IDS honorirao na izborima sumnjam ali znam da smo pomogli mnogima od Pule, Rijeke, Zagreba, Splita i imamo razloga se time ponositi. To zasigurno je tako. Isto tako mislim da ovdje se često spominje problem ovoga što se dešavalo nakon "Oluje". Ti pojedinci valjda nisu shvaćali kada su to radili da ruše hrvatsku imovinu, jasno u vlasništvu srpskog stanovništva a tragedija je potpuna što se to dešavalo nakon okončanja rata a činilo se da se oni ne bi više vratili. Ali zašto se ne bi vratili ako ljudi nisu ogrezli u krvi? Zašto ne bi nastavili živjeti gdje su živjeli? Zašto ne bi bili pokopani na mjestima gdje su pokopani i njihovi preci itd..? Dvije rečenice o povratu imovine. Prvo stanarima u tzv. nacionaliziranim stanovima treba pripasti stan u kojemu žive 50, 60, ne znam koliko godina. Neki od '45. naovamo. Tu, tu je IDS decidiran kao i kod tzv. optanske imovine da optanti taj problem moraju isključivo rješavati u Rimu. Ne rješavati u Zagrebu ili Ljubljani. Istina je, treba država isplatiti onih 35 milijuna dolara plus riješiti 5 tisuća 236 osoba koje su dobile tzv. otpust iz jugoslavenskog državljanstva što je problem, ali to treba riješiti što prije iako je vjerojatno državna logika jasna. Svaki dan kašnjenja, jedan podnositelj zahtjeva manje. Međutim riječ je o 5 tisuća 236 osoba od 196 tisuća ezula koji su nakon Drugog svjetskog rata napustili Hrvatsku. O Romima ja ovdje neću trošiti riječi. Njima valja pomoći jer način na koji žive danas, 2005. godine je neshvatljiv. Za kraj samo bespravna gradnja koja se spominje. Poznajem prilike u Istri pogotovo recimo na području Marčane. To je katastrofa. Tu ništa ne pomaže. Prostor je devastiran međutim drskosti nikada kraja. Obalu valja zaštititi i to mora biti «conditio sine qua non» međutim tamo gdje je istu moguće uklopiti u prostorne planove to također treba učiniti ali prije toga još jedanput pozvati ljude da se discipliniraju. Konačno župan županije Istarske je gradio podrum bez dozvole. Srušili su mu ga i nitko jasno nakon toga ili prije toga isto tako to, takva stanja ne može tolerirati. Govorim to stoga jer je udar na obalu od ljudi iz Istre, izvan Istre, nema tu nikakve razlike, takav da je to problem kojem se mora svatko suprotstaviti. Međutim isto je tako pitanje tko prodaje tu zemlju? Ne prodaje ga ni županija ni općina. Prodaju ga mali ljudi koji se na taj način rješavaju sebi neke probleme. To je bit. Sve u svemu ovo izvješće vidim kao na neki način rame za plakanje, ali sirotinja kaže poslovica je i Bogu teška. Onaj tko ima ima. Taj se sigurno pravobranitelju ili zastupniku neće obratiti. Obratit će se direktno ili odvjetnicima ili pod navodnicima sudovima. I što reći? IDS naravno podržava ovo izvješće. Za kraj možda samo jedan osoban slučaj. Meni se nedavno obratila jedna žena, starica iz Pule koja je devedesetih godina imala kuću u gradnju, ali i stan bivše JNA. To je bila neka prizemnica, ništa, u fazi najranije gradnje. Izgubila je spora i danas naprosto sa nekih hiljadu i pol, dvije tisuće kuna, ne znam koliko ima penzije mora plaćati tržnu najamninu u vojnom stanu. Ja sam svjestan da je njoj učinjena nepravda međutim sve je potkrijepljeno sudskim odlukama odnosno, odlukama da i danas se jasno ljudi u Ministarstvu pozivaju samo na odluku suda. I konačno taj stanar je bio muzičar u JNA. To je paradoks. Nije bio ni general ni oficir ni agresor, ali tko u ovoj zemlji da razumije te male ljude i ja ću se upravo sa tim primjerom obratiti pučkom pravobranitelju kada drugdje ne uspijevam ništa «vis avis» te osobe učiniti.
Hvala lijepo kolega zastupniče. U ime Hrvatske stranke prava kolega zastupnik Pero Kovačević. I jedna obavijest sukladno članku 207., stavku 2. Poslovnika isteklo je vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Izvolite kolega zastupniče.
Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege, poštovani pučki pravobranitelju sa suradnicima. Naime jučer i danas razmatramo tri bitna izvješća i to pravobranitelja za djecu, pravobranitelja za ravnopravnost spolova i sada pučkog pravobranitelja gdje svi oni znači pravobranitelji nastupaju kao opunomoćenici Hrvatskoga sabora. A u izvješćima poglavito ovome se iskazuje nemoć. Znači jedna nemoć kad nadležna tijela uopće ne reagiraju na zahtjeve pučkoga pravobranitelja, a pučki pravobranitelj nastupa kao opunomoćenik Hrvatskoga sabora. I sad uzmimo popis institucija znači državnih koja se najčešće oglušuju o zahtjeve pučkoga pravobranitelja i to su vam: Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo obrazovanja, znanosti i sporta, Ministarstvo financija, Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva te Državni ured za upravljanje državnom imovinom. I šta sad tu kazati? Znači pučki pravobranitelj nastupa kao opunomoćenik Hrvatskoga sabora. Mi koji, Hrvatska navodno ima parlamentarni sustav. Pa kakvi su ovo ministri dužnosnici koji ne reagiraju na zahtjev opunomoćenika Hrvatskoga sabora? I kako mi možemo prijeći preko te činjenice da oni koji odgovaraju Hrvatskome saboru ne odgovaraju i neće odgovoriti na zahtjev pučkog pravobranitelja, a kad on nastupa kao opunomoćenik znači to je ista situacija je li potpisivao predsjednik Šeks, je li on nastupa. I mi sad vrlo jednostavno prelazimo preko te situacije umjesto da se odlučimo danas da potpredsjednica odnosno predsjednik Sabora iskoristi svoje ovlasti i kaže uvaženim ministrima da izvole doći u 3 sata, u 15 sati u sabornicu i ovdje pred saborskim zastupnicima kazati zašto omalovažavaju pučkog pravobranitelja? Zašto omalovažavaju Hrvatski sabor? Zašto to rade? Zašto se igraju sa ljudskim sudbinama? Ako mi tako ne počnemo razgovarati i na taj način poduzimati odgovarajuće mjere događat će se što se uvijek događalo. Mi ćemo ukazati na znatan broj problema koje je iskazao i pučki pravobranitelj u svome izvješću. Ta izvješća ćemo izdvojiti, a stanje će i dalje biti isto. Stanje će i dalje biti isto ko što je bilo, ko što je iskazano u ovome izvješću. Ko što je iskazano u izvješću za 2003. godinu. Prema tome u ime Kluba Hrvatske stranke prava tražim od vodstva predsjedništva Sabora da izvoli pozvati ministre, odgovorne dužnosnike da dođu u 15 sati u hrvatsku sabornicu i kažu zašto ne rade svoj posao? Zašto omalovažavaju Hrvatski sabor? Zašto omalovažavaju instituciju pučkog pravobranitelja? Samo tako se može napraviti reda da mi počnemo odgovorno obnašati se prema onome što je naša zadaća, a naša je zadaća ako smo opunomoćili, a jesmo pučkog pravobranitelja da mu onda pomognemo u tome dijelu da on može izvršavati svoje poslove jer on nažalost prema sadašnjem stanju stvari i prema sadašnjim zakonskim rješenjima nema nikakvih mjera. Može javno to kazati. Pitanje tko će to i objaviti. Pitanje tko će to i objaviti. Prema tome ovo je zahtjev Kluba Hrvatske stranke prava jer će nam se dogoditi ko što se uvijek događalo. Usvojit ćemo izvješća. Neće biti riješen ni problem sredstava dovoljnih za rad pučkog pravobranitelja niti će biti riješeno pitanje prostorija niti ništa drugo. Opet ćemo doći nagodinu, raspravljat ćemo ovo izvješće. Opet ćemo govoriti o tome kako i ovo izvješće dokazuje da nama pravna država ne funkcionira, da nama ne funkcioniraju tijela državne vlasti. Znači središnja tijela državne vlasti. Da nam ne funkcioniraju ni tijela sa javnim ovlastima. U biti da oni nisu servis građana. Da oni postaju svrha sama sebi. Oni postaju svrha sama sebi jer kako kazati za bezbroj ovih slučajeva što su ovdje navedeni. Zbog toga je prema ocjeni Kluba HSP-a ovo izvješće daleko i kvalitetnije od ona dva druga izvješća koja smo razmatrali jer su se bar potrudili ukazati na primjere znači, od ovih 2 tisuće 710, na primjere koji oslikavaju u svakome području situaciju kakva je. I sad normalno ako nama ne funkcionira i neučinkovita je državna uprava automatski to mora imati odjeka i na sudstvu zbog toga jer svi ti predmeti koje ne riješava središnja državna uprava, znači tijela središnje državne uprave ili tijela s javnim ovlastima na kraju završavaju na sudu. Završavaju na sudu jer građani nemaju nikakve pravne mogučnosti nego im je jedina ta pravna mogučnost obratiti se sudu. A sad kad se dođe na sud znamo i sad kakva je situacija. Ima i ovdje slučaj, ja vam mogu reći bezbroj slučaja iz onoga što radimo mi zastupnici Hrvatske stranke prava. Mi održavamo uredovne dane i recimo ja sam na području svoje izborne jedinice imao negdje oko 38 uredovnih dana, preko 1000 i nešto stranaka je bilo i uspjelo se pomoći ljudima u preko 70% slučajeva. Znači, to je još jedan od načina gdje tako rade i druge moje kolegice i kolege iz kluba. To je jedan još od načina gdje mi zastupnici možemo izravno djelovati i poduzimati mjere i pomoći ljudima u ostvarivanju svojih prava. Dalje što je bitno, vidimo i sami kakve zakone dobivamo. Uopće ovo izvješće proizlazi slijedeće, da se u državi uopće ne provodi upravni nadzor. Ministarstva su zaboravila da je njihova jedna od glavnih zadaća provođenje upravnog nadzora, a s druge strane ona su zaboravila da su odgovorni za stanje u određenom području koje pokrivaju. E sad, kakva je to odgovornost za stanje u području kad imamo popis ovih šest, sedam tijela državne, središnjih tijela državne uprave koja čak ne odgovaraju, a znamo kakvo je stanje u njihovom području, kakvo je stanje recimo u području bespravne gradnje, kakvo je stanje u području mirovinskog osiguranja i rješavanja ovih zahtjeva, kakvo je stanje vezano za pitanje prava branitelja, kakvo je stanje vezano za izbjeglice, kakvo je stanje vezano za političke zatvorenike. Nikakvo stanje. Stanje je alarmantno loše i zbog toga ne možemo samo prelaziti preko svega ovoga što ovdje je iskazano jer za svako od ovih područja ja vam u ime Kluba HSP-a mogu navesti druge primjere koji nisu sadržani u izvješću, nisu se ljudi obraćali znači pučkom pravobranitelju, možda neki i jesu gdje također i ukazuje istu tu problematiku. Recimo pod povrede i ugrožavanje statusnih prava. Govorio je gospodin Kajin o Hrvatskoj radioteleviziji. Imam slučaj gospodina Rajka Dedaja koji ima ovršnu presudu suda da ga Hrvatska radiotelevizija mora vratiti na posao. Ona to ne radi. Znači, ona se oglušuje o ovršnu presudu hrvatskoga suda. Ona to ne radi i šta sad tu kazati? Imamo situaciju recimo imovinska i stambena pitanja, slučaj 6 obitelji hrvatskih ratnih vojnih invalida i branitelja s područja Splita. To su obitelji Buljan, Erceg i druge koji su dobili od Ministarstva obrane stanove i na kraju normalno izgubili su povratom stanarskog prava oni su izgubili, deložira ih se, a nitko od ovih nadležnih tijela nije im odgovorio šta, kako u takvim slučajevima. Znači to je riječ o hrvatskim ratnim vojnim invalidima koji su kao s tim stanom su zakonski, papirnato bili riješeni. Sad oni će biti deložirani, završit će na ulici, a država ništa u tome slučaju ne reagira. Također, je i situacija postoji vam vezano za prava političkih zatvorenika. Postoje i ovršne isprave da se to mora platiti, ali na žalost slučaj gospođe iz Križevaca gdje ništa nije učinjeno. Znači, bezbroj je takvih primjera, bezbroj je primjera da se po četiri, pet godina rješava pitanje prava iz mirovinskoga osiguranja kao što je ovdje i pobrojano u izvješću i za to nitko ne odgovara. Pazite, i onda, normalno pučki pravobranitelj razmišlja o tome, rok je 60 dana za rješavanje bar da nešto se napravi da ispada koliko toliko pravna, ajmo produžiti rok. Po nama ne produžiti rok, nego ići po onome institutu, ako nije napravljeno na vrijeme revizija, znači automatski se smatra da je na snazi prvostupanjsko rješenje, a onda u takvim slučajevima odgovornost treba snositi čelnik onoga tijela državne uprave odnosno ovlaštene osobe koje to rješavaju pa će onda država ići regresnom tužbom protiv njih i naknaditi taj cijeli dio. Jer to je jedini način da se ta inertna birokracija, državna uprava koja je postala svrha sama sebi da se sjeti da oni su tu radi hrvatskih građana i da moraju provoditi hrvatske zakone, da moraju pridržavati se hrvatskih zakona i na vrijeme i pravovremeno. I to je onaj dio gdje se automatski može postići da pravna država počne funkcionirati, da tijela središnje državne vlasti počnu funkcionirati, a također i tijela s javnim ovlastima i onda ćemo automatski imati i manji pritisak na pravosuđe čim počne djelovati i funkcionirati središnja državna uprava i tijela s javnim ovlastima daleko manje predmeta će završavati na sudovima. A kakve se reforme rade u pravosuđu najbolje vam je vidljivo kad Ministarstvo pravosuđa ne odgovara pučkom pravobranitelju, a kažu da rade reforme. Prema tome, sve ovo treba pomno i pažljivo pročitati i vidimo puno situacija kako se ne radi. Evo recimo dalje situacije. Šta ovo izvješće govori? Znači, o ovome dijelu što mi govorimo u ime Kluba HSP-a to se govori u smislu da je potrebno i zakonski reagirati, ne samo ovim mjerama i političkima i pravnima nego i zakonskima, a to je ona situacija uvođenje instituta pravne pomoći, uvođenja instituta pravne pomoći kako pri sudbenoj vlasti tako i pred središnjim tijelima državne uprave. Recimo, kad je tko od vas otišao u neko središnje tijelo državne uprave i rekao je hoću dati izjavu, zahtjev usmeno na zapisnik. Ne znam dal vam to tko u tijelima državne uprave radi. Ja sam otišao i rekao sam veli dajte mi zahtjev. Velim ja ne, ja vam zahtjev prema ZUP-u dajem usmeno na zapisnik. Izvolite reći da sam ja nepozvan došao kod vas, sad je toliko, toliko vremena i tražim to i to. Ali veli: «Mi to ne radimo.» Pa reko, ali to u zakonu hrvatskome stoji da to vi morate napraviti. Zašto ne napravimo situacije kad inspekcija nešto utvrdi da ima i konkretne mjere da može poduzeti. Recimo u ovoj varijanti, ako ministar ne odgovara nek mu se uzme 50% plaće, drugi put da mora ići na odgovornost Hrvatskom saboru i glasuje se o njegovom povjerenju ili nepovjerenju. Znači, to su te mjere gdje se može učinkovito poduzeti nešto da bi se situacija popravila. I sad opet dolazimo na ovo pitanje funkcioniranja sudstva. Mislim da je sudski pravobranitelj tu u pravu da bi on morao imati određene mogućnosti reagiranja, pogotovo u ovim slučajevima odugovlačenja i dugog trajanja razno raznih sudskih postupaka jer postoji bezbroj primjera takve naravi da se dobije recimo i presuda Upravnog suda. Onda se ta presuda ne ispoštuju pa se opet mora ići na Upravni sud. Ja sam konkretno tako išao u sporu sa Ministarstvom obrane. Imao sam se pravo vratiti na službu u Oružane snage. Gospodin Radoš je u to doba smatrao da sam ja politički nepodoban, pa je došlo do šutnje administracije. Išao sam na upravni spor. Dobio sam upravni spor zbog šutnje administracije. Na žalost, nije ni onda napravljeno po tome, nego je kao donešeno rješenje da ja odustajem od zahtjeva kad to nikad nisam dao. Opet sam dobio novu presudu Upravnog suda. Evo, to je samo jedna od situacija. Govorim ja svoj osobni primjer, a takvih primjera, slučaj recimo radnika koji su nezakonito otpušteni u INI, u INI su nezakonito otpušteni. Četiri se, uspjelo je dobiti, ako taj postupak traje od 2000. godine i to stalno traje, traje, prvostupanjska, drugostupanjska opet iako je jasno vidljivo da je napravljen propust nezakonito. Ali nikome ništa, nikome ništa, a takvih situacija u svakom području, svakom području imate. Bit će ih sve više ukoliko mi ne shvatimo jednu stvar da se mi moramo ponašati ono bez obzira što Vlada i ovi ministri mislili. Ali mi moramo se ponašati po Ustavu i njih pozivati na odgovornost u svim ovim slučajevima kad ne udovoljavaju zahtjevima, a sama činjenica gledajte u ovome dovoljno govori kako će se riješiti ovi ostali slučajevi ako se ovako dalje nastavi ne odgovarati, a svi će se oni hvaliti i govorit će kako su za uspostavu pravne države, kako je u njihovom području stanje odlično. Sad vidimo kakvo je stanje i prema tome ako usvojimo izvješće bez poduzimanja mjera nagodinu ćemo imati istu situaciju ako ne i goru. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega zastupniče. U ime Kluba Hrvatske seljačke stranke kolega zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. Uvijek je rasprava o Izvješću o radu pučkog pravobranitelja prilika da ponajprije porazmislimo, da damo odgovore i da ocijenimo koja je uloga i mjesto hrvatskog Parlamenta, parlamentarne demokracije i kroz našeg opunomoćenika kakav ugled imamo, jer taj ugled koji mi imamo je najjače oružje i najjača legitimacija u ruci pučkog pravobranitelja. Dignitet ovog Doma, svih nas pojedinačno predstavlja onaj uteg koji pučki pravobranitelj ima ocjenjujući, rješavajući i pokušavajući naći najbolje, najpravednije odgovore na brojne pritužbe koje građani Republike Hrvatske imaju. Broj predmeta, struktura predmeta ne svjedoče i počesto se ne mogu dovesti u korelaciju sa sadržajem onih najvažnijih načela koja se žele postići. Zašto? Neupitno je da su izvješća o radu pučkog pravobranitelja svake godine dotjeranija. Da su podebljana sa razno raznim strukturama, da su pojašnjena sa brojevima koji su obrađeni i koji nisu, sa onima kojima se udovoljilo i kojima se nije udovoljilo. No ključna zadaća kod rasprave po meni u hrvatskom Parlamentu je odgovor na pitanje na koji način pomoći Uredu pučkog pravobranitelja da ostvaruje u potpunosti ona prava koja mu po Ustavu i po zakonu pripadaju. Kako izbjeći opstrukcije počesto organa državne uprave, županijskih tijela, općinskih i gradskih koji ne odgovaraju ili koji krivo odgovaraju na traženje Ureda pučkog pravobranitelja. Koje su mjere koje možemo poduzeti i koje imamo na raspolaganju kao hrvatski Parlament da one nedostatke, probleme pojedinačne ali i grupne kad su u pitanju hrvatski umirovljenici, kad su u pitanju pojedine strukture ovog društva, kad su u pitanju oni koje počesto stavljamo na red siromašnih. A siromašnih i bogatih je i bilo, a nažalost vjerojatno će tih razlika postojati i ubuduće. I društvo je nekako prihvatilo te norme. Zato Hrvatska i jest socijalna država, pa onda politikom svake Vlade pokušava izjednačiti odnos bogatih i siromašnih i mjerama poduzeti one mjere da izjednači odnose i poboljša kvalitetu života za one siromašnije. Ali ono što ne smije prije svega ovaj Dom dozvoliti, a ono za što se državni, pardon, pučki pravobranitelj mora izrekom zalagati jest da ne smiju postojati slabi i nemoćni koji čekaju pred državnom upravom. A da na drugoj strani postoje moćni koji ostvaruju i onako ona prava koja im i ne pripadaju. Prema tome zadaća kod rasprave o stanju i o ovom izvješću je zadaća kako postići mehanizme kojima se slabi i nemoćni koji su u većini slučajeva predmet svih ovih tužnih životnih priča i sudbina, kako dovesti da državna uprava na svim razinama, da lokalna i područna regionalna samouprava se odnosi prema njima jednako vrijedno i sa istim respektom kako se odnosi prema onima koji imaju. Ako sama državna uprava, a to je i ovdje izrekom potvrđeno, kroz svoja ministarstva i svoja tijela ne nađe vremena i ne daje makar zadovoljštinu odgovora na traženje pučkog pravobranitelja a da pri tom ne snosi nikakve sankcije. Onda kakav primjer i koje mogućnosti dalje stoje na raspolaganju našem opunomoćeniku ili prevedeno nama samima. Prema tome, mi možemo ovo izvješće u normativnom smislu pohvaliti. Mi možemo kazati da je postignut ogroman napor da su postignuti poboljšice u određenim segmentima. Evidentno je da je došlo do podijeljenosti kod pritužbi. Pritužbe iz mirovinskog osiguranja sa razlogom jasno rastu. One su povezane isključivo sa socijalnom osjetljivošću. One su povezane sa onom strukturom naših građana koji evidentno žive najlošije i najteže. I evidentno je da upravo na tom polju zapinje socijalna osjetljivost državne uprave i da na tom polju leži najveći udarac koji naši građani svakodnevno primaju prilikom ostvarenja svojih prava. A što su stariji, što su nemoćniji to su i bespomoćniji. Prema tome socijalna kategorija koju imamo moramo braniti svugdje i na svakom mjestu i moramo pomoći da se pučkom pravobranitelju stvore i uvjeti da može kroz sankcije ovaj Dom regulirati one koji ne odgovaraju, koji neće da se uključe na zahtjeve pučkog pravobranitelja da se pojedini slučajevi rješavaju. Postoji čitav niz pritužbi koji se odnose na razne pozicije življenja raznih struktura. Ja ću navesti samo neke za koje držim da do sada nije bilo govora o njima. Iako pitanje urbanizma, graditeljstva, zaštite okoliša ili gradnje ne zauzima neko strahovito mjesto ali je ipak u porastu u odnosu na 2003. godinu, taj problem kod građana izaziva ogromnu traumatizaciju, ogromne probleme, ali uvijek neshvaćanja, neshvaćanja uzroka i posljedica. Uzroci koji su doveli do ovakvog stanja u urbanizmu, ovakvog stanja u prostoru, ovakvog stanja u graditeljstvu, ti uzroci su daleko značajniji i dokle se oni u potpunosti ne sagledaju posljedice ovakvog stanja koje danas imamo a koje jest zabrinjavajuće, ali i u tom zabrinjavajućem stanju i u takvim okolnostima postoji struktura građana čija su ljudska, građanska, civilizacijska i životna prava također ugrožena. Jer dopustiti ćete, ako čovjek u svojoj općini, u svome gradu ne može 30 godina doći do kvalitetnog prostornog plana, ako mu se ne može omogućiti da konzumira zakonom zajamčena prava i ako se pri tom odluči da ipak svoju obitelj, a mora to organizirati da uredi svoj život, tada je naravno on prekršitelj jer je na nelegalan način sagradio neki objekat. Ali naravno postoji i ona druga strana da mu nije omogućeno da to učini. A sadašnjom procedurom ta se situacija kao što je to vidljivo iz tiskovina, dodatno zakomplicirala pa eto u posljednjih desetak dana kažu da je došlo do potpunog zastoja u gradnji, posebno kod tzv. ZOP-a ili zaštićenog obalnog pojasa. Jer uredba Vlade, ova zadnja, je potpuno nerazumljiva pa je ne mogu tumačiti ni tijela državne uprave koja su zadužena da ih provode, ali oni ih ne znaju ni tumačiti. Prema tome, problema ima svugdje. Ali najvažnija zadaća ovog Doma po meni jest da autoritetom i legitimitetom koji imamo i koji smo prenijeli našem opunomoćeniku, zatražimo od onih koji polažu računa i nama, a to je izvršna vlast, da ona ako već ne možemo druge strukture pozvati na ovakav način odgovornosti, da njih pozovemo. Prema tome izvršna vlast se mora zaključkom koji treba biti sadržan prilikom glasovanja o Izvješću o radu pučkog pravobranitelja natjerati, prisiliti, sankcionirati da mora odgovoriti na sve ono što je pučki pravobranitelj zatražio od njih i da građani moraju imati pravo na odgovor od svoje Vlade i to je ključna stvar i to je ono najviše što u ovom momentu možemo učiniti i vjerujte da ispravimo samo one koji su nama odgovorni, iduće izvješće će biti daleko kvalitetnije, a vjerujte da i čovjek i institucija mogu nositi onoliko tereta koliko mogu. Možemo mi njima staviti još tereta, ali se on neće moći nositi, a samim time se neće ni riješiti. Prema tome moramo mjerama koje stoje na raspolaganju ovom Domu, urediti postupanje u onim slučajevima kada djelovanje državnih tijela nije u skladu sa zakonom i sa Ustavom. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Sljedeći je na redu u ime Kluba nacionalnih manjina, kolega zastupnik Nikola Mak. Izvolite kolega zastupniče.
Gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege, gospodine pučki pravobranitelju sa suradnicima. Ovo Izvješće o radu pučkog pravobranitelja u 2004. godini kojeg potpisuju dva čelnika ove važne institucije našeg demokratskog sustava, s tim što se čekalo čak pet mjeseci do izbora novog pučkog pravobranitelja. To je svakako bilo vrlo loše i odraz je našeg shvaćanja o njegovoj ulozi i važnosti, s stoga je još pohvalnija naša ocjena o njihovom radu i učincima. Klub nacionalnih manjina je razmotrio ovo izvješće ne samo s gledišta ugroze prava nacionalnih manjina već i iz općeg gledišta o nekim pravima građana Republike Hrvatske te ću o tome najprije iznijeti naše ocjene, mišljenja i prijedloge. Prije svega ponavljamo, naša prošlogodišnja zapažanja, da prvostupanjska tijela ureda državne uprave u pravilu jasno i savjesno i stručno, a u realno mogućim vremenskim granicama donose prvostupanjska rješenja u postupku denacionalizacije. Međutim, potom se vrlo često nepotrebno i šikanirajuće u proces uključuje državno odvjetništvo i lokalna vlast te se suvišno opterećuju drugostupanjska tijela Ministarstva pravosuđa i na dugi rok odgađa nešto što je bilo moguće riješiti u prvom stupnju. Naime mi svi govorimo o prvostupanjskim tijelima i o drugostupanjskom tijelu, a potpuno izgubimo iz vida da se netko u međuvremenu umiješao u proces, a to je Državno odvjetništvo, odnosno nekadašnje javno pravobraniteljstvo i lokalna vlast koja po principu sigurno je sigurno donosi birokratizirajuće žalbe i na taj način oni su nešto začeli, a isključuju se iz vidokruga javnosti, a u vidokrugu javnosti ostaju prvostupanjska tijela i ostaje Ministarstvo pravosuđa kao drugostupanjskog kada je riječ o procesu denacionalizacije, a u Ministarstvu pravosuđa zbog malobrojnog stručnog osoblja i opterećenosti i drugim drugostupanjskim postupcima ne stignu to riješiti u zadovoljavajućem vremenu. U takvim slučajevima postavlja se jedno temeljno pitanje, u čijem interesu rade Državno odvjetništvo i predstavnici lokalne vlasti? Pa zar nisu i oni tijela tih građana, dapače ti građani ih i financiraju. I stoga i ovo što smo danas čuli od kluba HDZ-a i ovo što predlaže gospodin pučki pravobranitelj u svojim zaključcima, da smjelije prvostupanjska tijela kada prime žalbu i kada prime odgovor na žalbu da oni koriste one zakonske ovlasti koje imaju već sada i da riješe. Samo iskreno govoreći ja bih volio vidjeti koji će to ured državne uprave na terenu, čelnik te državne uprave, referenti koji to rješavaju koji će uzeti tu hrabrost na sebe i to rješavati u okviru ovih zakonskih mogućnosti. Međutim ta mogućnost postoji i treba inzistirati pa i ova podrška vašem zahtjevu da se to češće primjenjuje je put da skratimo muke, nepotrebne muke građanima. Iz ove kritike izuzimamo naravno one slučajeve koji jesu sporni i gdje postoje jasni argumenti za pokretanje drugostupanjskog postupka. Na takve žalbe građani u pravilu i ne iznose prigovore pučkom pravobranitelju. Dakle mi smatramo da državno odvjetništvo i lokalna vlast s mnogo više pažnje i samokritičnosti trebaju sudjelovati u tim procesima pa će tada biti i manje pritužbi pučkom pravobranitelju. U radu pučkog pravobranitelja pohvaljujemo izlazak iz zagrebačkog ureda i razgovore u pojedinim županijama. To je primjer i za ostala centralizirana tijela naše države te u proračunu pučkog pravobranitelja treba osigurati dovoljno sredstava za još intenzivniji rad izvan Zagreba za razliku od nekih primjedbi koje su ovdje iznesene mi smatramo da treba koristiti i sredstva stranih donatora jer nije važno koje je boje mačka nego je važno je li lovi miševe ili ne lovi. S posebnim zadovoljstvom bilježimo društvenu osjetljivost s kojom se pučki pravobranitelj odnosi prema problemima pripadnika nacionalnih manjina i to ne samo prema Romima, naravno prema Romima koji zaslužuju najveću pažnju zbog svog općeg teškog položaja nego i pripadnicima svih ostalih nacionalnih manjina. Kada je o Romima riječ treba istaknuti da se i međunarodna zajednica od iduće godine uključuje u rješavanje njihovih osobnih problema u programu «Desetljeće za Rome» unutar kojeg je i naš nacionalni program za Rome koji je usvojen 2003. godine. To će svakako pridonijeti da se smanji broj pritužbi pučkom pravobranitelju iz ove populacije. Iz ovog izvješća posebno navodimo dio koji upozorava nas o mogućoj segregaciji romske djece u nižim razredima osnovnih škola. Ovdje ukazujemo i upozoravamo na iznimnu osjetljivost i složenost tog problema koji nije crno-bijeli kako se to često površno pojednostavljeno i onda naravno krivo promatra i interpretira u domaćoj i stranoj javnosti te se stvara pogrešna slika u pravo o onim sredinama koje su najviše učinile u školovanju romske djece i inače u rješavanju problema romske populacije za što je najzorniji primjer grad Čakovec i Međimurska županija. Klub nacionalnih manjina posebno cijeni i podržava jasno jezgrovite prijedloge koje na kraju izvješća iznosi novi pučki pravobranitelj od stranice 124 do 139 pri čemu naravno ističemo njegovu senzibilnost za probleme romske populacije. U tim prijedlozima vidimo realno polazište za izlazak iz dosadašnjeg začaranog kruga ponavljanja problema i mogućih rješenja. Ako u 2005. godini svi oni koji su odgovorni za stanje o kojima se govori u ovom izvješću ne otklone uzroke navedenih problema, a oni su zapravo neriješeni već niz godina, tada će i rad pučkog pravobranitelja imati sve manje smisla i učinka, a to bi bio vrlo loš znak naše demokracije. Stoga i Sabor kod donošenja zakona i Vlada i lokalna vlast u njihovoj primjeni ne smiju biti zadovoljni papirnatim konstatacijama i zaključcima o ovom Izvješću. Građani Hrvatske zaslužuju efikasnu zaštitu svojih prava, a najbolja zaštita bit će onda kada pučki pravobranitelj neće imati što raditi. No, to je sigurno daleka budućnost. Do tada omogućimo pučkom pravobranitelju da što efikasnije ostvaruje svoja zakonska prava i obveze. Hvala lijepo.
Hvala vama, kolega zastupniče. U ime Kluba HSLS-a, LS-a i DC-a, kolega zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Štovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, štovani gospodine Malčić, štovane kolegice i kolege. Čini mi se, ovo je 10., 11. izvješće pučkog pravobranitelja u ovom Parlamentu i bojim se da se ništa ne mijenja. Ja sam obično citirao Remarka pa smo rekli na zapadu ništa novo. Mogli bi sada citirati jednu isto mudru arapsku poslovicu: "psi laju, a karavane prolaze." I budimo iskreni prema sebi bojim se da se ništa dramatično neće dogoditi i iduće godine kada budemo, 2006., kada budemo ovdje primali, kad ovdje budemo slušali i referirali o Izvješću za 2005. godinu. Što to pokazuje? Pokazuje zapravo da svako ovo izvješće i naš odnos prema njemu zapravo odvija se samo u jednome ritualu. Pučki pravobranitelj ima zadatak da napiše izvješće. To Izvješće je napisano korektno, iscrpno je, temeljito je, analitično je i s te strane čovjek je obavio svoj posao. S druge strane, mi to Izvješće primimo, imamo poneku opservaciju o njemu, ali se ništa bitno ne mijenja i to je ono što doista mora da bude frustrirajuće. Takvo ponašanje je nedopustivo i očito mnoge stvari u našem društvu nisu sređene. E sada, tko je odgovoran za takvo stanje da se zapravo ništa bitno ne promijeni i da ćemo, eto već i sada možemo sa punom odgovornošću reći da će se i izvješće kada budemo raspravljali iduće godine, neće bitno ništa promijeniti. Pokoja, kažem, opservacija, pokoja primjedba, pokoja pohvala, a i dalje ćemo konstatirati da nam čitav niz institucija zapravo ne radi jer jednostavno, čak zdravom razumskom logikom, ako mi hvalimo izvješća pučkog pravobranitelja onda možemo zaključiti onim argumentima a contrario da doista postoji čitav niz institucija koje svoj posao ne rade nikako. I mi očito se s tim, sa takvom spoznajom slažemo kada ništa bitno ne mijenjamo. Ja znam da Parlament ili ovakve rasprave nisu najbolje mjesto za otvaranje teorijskih rasprava što nam je to činiti jer očito nešto je trulo u državi Danskoj kada je to tako moguće. Ja sam ovdje govorio već u nekoliko navrata o tome da postoji zapravo dupla država. S jedne strane imate državu koju možete, odnosno ono što država misli o sebi i mi kao Parlament, to su Narodne novine koje donosi zakone, a onda nešto postoji i pored toga. Nešto je pored Narodnih novina, neko drugo pravo, neki drugi odnosi koji upravo, zapravo to što u Narodnim novinama piše na vrlo elegantan način derogira. A da se derogira upravo pokazuje i ovaj veliki broj pritužbi prema pučkom pravobranitelju gdje čovjek također mora napisati u velikom broju slučajeva da je nenadležan. E sada, ako tu imate jedna lokalna razina da ste za veliki broj, da su načelnici, gradonačelnici, župani nenadležni pa onda, ne znam, i Sabor očito se slaže sa tom konstatacijom da mi zapravo ne možemo apsolutno puno ili gotovo ništa učiniti onda u čemu je problem. Da li treba legislativu mijenjati, da li kako i na koji se to način, da se uvedu određene sankcije, da se netko za svoje ponašanje bude primjereno sankcioniran, odnosno kažnjen ili pohvaljen ako to zaslužuje. Jasno je da ministar pravosuđa ne može i ne smije utjecati na rad sudova, tj., institucije, njihova autonomnost je ogledalo svake demokracije pa i naše. Ali očito da od nekih problema, sve i da hoćemo, ne smijemo zatvarati oči i jednostavno, kažem, eto složiti se s time pa onda uvijek misliti da se to događa drugima. Jer mi smo inače ovako ex-teritorijalni, biti saborski zastupnik omogućava nam neku drugačiju poziciju pa se to kažem događa nekim drugima. Pa to je, mislim, i sam gospodin Malčić rekao i neki su zastupnici ponovili da zapravo taj odnos sa pučkim pravobraniteljem, upravo sa tom neprobojnošću naših institucija ima naši hrvatski građani koji pripadaju onom segmentu koji obično podvodimo pod rubriku "sirotinja, siromašniji ljudi, ljudi koji su iz nekih razloga u nepovoljnom položaju". Odnosno, obično što teorija zove "slabi subjekti". Očito da smo mi napravili čitav niz grešaka u našem strukturiranju našega društva, da naše društvo očito nije konherentno kad se tako nešto treba događati. Mi tu i tamo, opet ... [[govornik se ne razumije.]] da nam privatizacija nije baš uspješna. Da su neki koristeći neke stare političke moći iskoristili da onda, da te političke moći pretvore u neke nove tipove ekonomske moći. I to je ta konstatacija. Mi govorimo o tome da bi trebalo nešto, napraviti neku reviziju, ali obično se o tome govori pred izbore i obično su to dio nekih obećanja. Ali kad se dođe u situaciju da se nešto od toga realizira onda se od toga očito odustaje jer bit će da je politički odnos snaga, da nije dobar. Mi inače se isto kunemo rekonstruiranjem gospodarstva, ali zaboravljamo da ta rekonstrukcija onda iza sebe ne prati rekonstruiranje demokratskih institucija. Prije ... [[govornik se ne razumije.]] znači, Parlamenta, države, društva u cjelini i da se onda to itekako krepko osjeća upravo u ovim našim svakodnevnim odnosima gdje je upravo ona činjenica da se suočavamo sa velikim brojem upravo ovih tragičnih slučajeva koji onda pomoć traže i kod pučkog pravobranitelja. On je, kako je netko ovdje rekao, rame za plakanje i upravo doista djeluje frustrirajuće kada pročitate dolje napomenu, pučki pravobranitelj nije nadležan. E sada tko jest ili tko bi trebao biti nadležan ili tko će preuzeti tu odgovornost da to doista ne odgovarajuće stanje mijenja na bolje. Ja mislim nitko drugi nego Parlament i Parlament doista se mora izboriti da preuzme onu ulogu da on kreira te bitne političke, gospodarske odnose u našem društvu. A ne, kažem, ovako da ritualno prihvaćamo, hvalimo izvješća da odgovaraju žanru, da su temeljita, da su iscrpna, a onda, ne znam, upravo konstatiramo svake godine da razumni rok za donošenje presuda. Da dok nas ne opomene Europski sud u Strasbourgu i dok to ne postane dio, tek to onda postane dio naše javnosti, a mi zapravo živimo s takvim slučajevima svakodnevno. Nema općine, nema grada u našoj Hrvatskoj gdje mi osobno ne znamo za te slučajeve, ali upravo zbog toga što poštujete autonomnost sudstva, što ne želite i ne smijete ni na koji način politički djelovati jednostavno život, taj paralelni život, ta dupla država, to drugo lice države koje nije nimalo sjajno, kažem, što ova izvješća i pokazuju. Upravo u tom smislu mislim da je krajnje vrijeme da to mi nešto, da se nešto učini. Da za ovo ponašanje kažemo da nije bilo sjajno, da je pripadalo tom nekom, ajde, periodu tranzicije, da tranzicija je, želimo vjerovati da je pri kraju i da izgrađivanje ovih demokratskih institucija je nešto što je nužno. Mislim, neću reći nikakvu, neću izmisliti toplu vodu kad kažem da nije dovoljno, nije dostatno demokratske ustanove samo stvarati već ih treba izgrađivati, njegovati i razvijati. Mi očito smo skloni zapravo čak po neki puta da idemo u inflaciju ovih demokratskih institucija, ustanova. Evo, dva dana imamo čak nekoliko ... [[Govornik se ne razumije.]] za ravnopravnost spolova, za djecu, pučkog pravobranitelja. Ali kažem, bojim se da osim te činjenice što ćemo ritualno prihvaćati sa manje-više odobravanja ta izvješća, da se stanje u društvu neće mijenjati, a mislim upravo da je Sabor najpozvaniji da se to promijeni. S tim jednostavno, opet ću pripast, budući sam to već nekoliko puta govorio i pretprošli puta sam rekao da gotovo ništa se nitko ne bi primijetio da čovjek pročita staro izvješće, jer situacija se samo mijenjate godinu, odnosno određeni odnosno broj predmeta neke statistički odnos koje je područje društva manje ili više ugroženo ali manje-više sve drugo ostaje isto. Ja ne bih htio doista da citiramo i Remarka pa da na zapadu ništa nova, ili opet ovako relavitiziramo sve pa da kažemo "eto psi laju a karavane prolaze", nego ovo doista može biti jedan povod da se a mislim da smo si negdje obećali 2002. ako se ne varam jednu tematsku raspravu u ovom parlamentu o stanju ljudskih prava u Hrvatskoj, mislim da to kao društvo i kao parlament se možemo sa time suočiti, i da doista pogledamo tom stanju u oči i da doista budemo svjesni da nismo baš tako lijepi, pametni … kao što mislimo ali svakako da ima lijeka ovom. Što kažu lijek je pod nogom samo treba pomjeriti nogu odnosno učiniti određene korake koji mogu biti bolni, koji mogu biti ovakvi onakvi, ali svakako da bez sankcioniranja određenoga nerada određene pomalo opstruiranja, funkcioniranja pravne države, a kažu po tome … ali pravna država funkcionira i koliko smo u stanju suspendirati moć pojedinca odnosno i moć države da zapravo možemo govoriti o jednome modernome građanskome demokratskom društvu sada kako mislimo, svi mislimo privatno da jesmo i da takvi trebamo biti. Ali kažem očito postoji nešto što je iza. Kažem opet o ovim financijskim problemima, da nas Norveška Vlada, prije toga Kanada, OESS da oni moraju financirati mislim da nam to doista ne treba jer onda još samo mali je korak od toga da netko kaže da je kolega Malčić i njegov ured da su plaćenici u funkciji nekih drugih službi to smo već takve, primjere smo imali. Mislim da ova država, zapravo ovo treba raditi zbog same sebe a ne zbog toga što je to dobro, ili dobra preporuka za ovo ili ono članstvo u bilo kojoj međunarodnoj ili europskoj asocijaciji. Eto, u tom smislu i u ime Kluba HSLS DC LS-a što zapravo reći i Izvješće čini ambivalentnim s jedne strane, ureda čovjeka koji je to po jednoj dobroj tradiciji dobro napravio, a s druge strane jedno nezadovoljstvo očito da postoji čitav niz institucija koje doista svoj posao ne rade dobro i koji izazivaju upravo frustrirajući osjećaj kod svakog građana ove države pa tako i nas saborskih zastupnika koji bi s jednom takvom praksom trebali konačno prekinuti. Mislim što sam na kraju isto bih trebao reći ritualno da se ovo izvješće prihvaća ali to doista nema previše smisla, to se samo po sebi predmnijeva i neće imati nikakvog učinka ako ne dođe do promjene prakse pa ja bih volio kao rijetko kada u životu da budem demantiran i da doista izvješće 2006. upravo sadrži iza toga da slijedi da je netko snosio određenu konzekvencu zato što je neki predmet zavlačio 5, 10, 15 ili 20 godina ili … nekom čovjeku netko onemogućio dovoljnu mirovinu odmah a ne nakon nekoliko mjeseci, jer danas je vrijeme kompjutera, informatizacije, mislimo da ti izračuni doista moramo poći od samih sebe što bi nekom značilo nama bilo kojem čovjeku tako i nama da ne dobije plaću po nekoliko mjeseci, onda zamislimo čovjeka koji doista čeka tu mirovinu kao ozeblo sunce a tamo netko se s time zapravo šali i ruga se zapravo svima nama. E da do toga ne dođe kažemo da bi doista volio da Izvješće bude što je moguće kraće sa što manje ovih slučajeva jer to bi bio neki naš ideal ali ipak da iduće godine znamo za određene sankcije spram onih koji svoj posao ne rade onako kako, sukladno pozitivnim zakonima Republike Hrvatske, onim zakonima koje možemo pročitati u Narodnim novinama, a ne onima koji se zapravo provode i koji vrlo često služe kao supstitucija za ovu vladavinu prava. Hvala.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Nema više prijavljenih klubova, možemo početi sa pojedinačnom raspravom. Prva je za pojedinačnu raspravu prijavljena kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani pučki pravobranitelju sa suradnicima, kolegice i kolege. Vrlo kratko razdoblje je trebalo našem pučkom branitelju da bi se susreo i uočio prava slabih svu njihovu tugu, svu njihovu bespomoćnost, svu njihovu beznadnost, beznađe, možda trenutnu apatiju ali ipak i ljutnju i bijes i ne mirenje sa situacijom. Svakako treba odati priznanje i prihvatiti ovo izvješće ali ni u kom slučaju ne smijemo se pomiriti sa ovakvim stanjem i treba u svakom slučaju predložiti zaključke i usvojiti zaključke da se ovakvo stanje promijeni. Pučki pravobranitelj ukazuje da podjela na siromašne i bogate ne smije rezultirati takvom podjelom pred pravosudnim i upravnim našim tijelima, te konstatira da je bogatih i siromašnih uvijek bilo, i to je točno. Ali je još istinitija tvrdnja da nikada u povijesti Hrvatske nikada nije bilo siromašnijih i nikada nije bilo bogatijih, i ne samo to nego taj trend ide i nastavlja se, on nije završen, dakle bogatiji postaju još bogatiji, a siromašnijih je sve više i postaju siromašniji. Prema tome, iluzorno je očekivati da će oni koji su pauperizirani koji su siromašni da mogu ostvariti ikakvu pravdu pred sudom ili pred državnim tijelima. Možemo se čuditi zbog čega je tako ali svi znamo iz života da gotovo nema nekog obijača trafike koji nije završio pred sudom, i bio dobro i prilično kažnjen za to, ali ne sjećamo se da je netko pokrao, opljačkao i banke, i u pretvorbi razno razne zlouporabe i nezakonitost a da je stvar privedena kraju i dobio zasluženu kaznu. I mislim da je preskromno ustvrdio naš pučki pravobranitelj da možda ovo nije reprezentativni dio našeg stanovništva, na žalost jeste. Jer bogati nisu ugroženi, ni pred državom, njezinim tijelima upravnim, ni pred pravosudnim. Jučer smo imali i izvješće koje je danas završeno i o nasilju nad djecom, odnosno dječje pravobraniteljice i pravobraniteljice za ravnopravnost spolova. Već je tu jasno kada se pojavi koji pijanac koji tuče svoju ženu i djecu završit će odmah u zatvoru, odmah će mu biti izrečena mjera, ali ukoliko je jedan čovjek koji je u kravati koji čine inače i počesto i neotkriveno kriminal bijelih ovratnika, koji je na određenom položaju, vlada strašna predrasuda da takvi takva zlodjela ne čine. Pa prema tome, ako malo gledamo strukturu osuđenih onda ćemo vidjeti da se efikasnost našeg sustava, kako pravosudnog tako i onoga administrativnog isključivo reflektira i ostvaruje na siromašnima ali ne na bogatima. Zato eto pučki pravobranitelju nema pritužbi od strane bogatih pred vas, pred vašim uredom, pred vašim suradnicima. Ako ih zapadnu takve nevolje oni se snađu na drugačiji način. I treba sada ovdje više konačno progovoriti bez imalo mucanja, mi smo kao koalicijska vlast bili opterećeni strašnim uplitanjem u pravosudnu vlast pa smo stvorili takvi zakonski instrumentarij čije posljedice vidimo i ovdje. I dalje vrlo velika neefikasnost sustava, iako su ogromna sredstva uložena da bi se stanje popravilo što nije dovoljno a niti je dovoljno ni u materijalnom smislu ali ponajmanje u tome. Ponajmanje je dovoljno za jačanje moralnog habitusa državnih dužnosnika pa i onda i pravosudnih dužnosnika. To vi ovdje otvoreno govorite i svaka vam čas i svaka podrška. Neovisnost pravosuđa nije neovisnost od zdrave pameti, od zdrave logike, nije neovisnost od zakona. Mi smo u tom smislu i žalost je da taj zakonski prijedlog nije prihvaćen predlagali kazneno djelo kršenja zakona od strane suca koji je u hrvatskom pravnom sustavu oduvijek postojao. To postoji i u Ustavu. Tu bi se onda stvari razbistrile jer imate jedan paradoks koji se događa u pravosuđu da upravo ti silnici i moćnici kojima izgleda ne može ništa ni samo pravosuđe oni kad se otvore istraga prijavljuju takve savjesne istražne suce ili raspravne kako bi ih dekoncentrirali i destabilizirali u njihovim ovlastima i u njihovom poštenom poslu, dok oni drugi nemaju ni prijave. Prema tome, očito je da treba nešto učiniti ali ukoliko, ja ću se ponovo vratiti na ono što mi se čini najbitnijim. Ukoliko siromašni postaju siromašniji, bogati bogatiji sve ove mjere neće uroditi pravim rezultatom. Mislim da je tu srž problema bez obzira što su takve teorije kao danas nepopularne odnosno nedavno nepopularne a mislim da postaju sve popularnije jer su istinite. Međutim, državna politika ove Vlade jeste upravo da štiti bogate a ne siromašne. Samo nekoliko primjena. Ukinute su brojne povlastice pod parolom odnosno opravdanjem da su se tim povlasticama koristili eto samo bogati jer siromašni nisu ni došli u priliku i da to strašno opterećuje proračun. I koji su sada rezultati toga? Da su povlastice ukinute a koje su dovodile do jednog pravnog reda da se svatko stimulira i da prijavljuje porez i da mu se on onda vraća ukoliko je preplaćen. Međutim, državna blagajna je sve siromašnija i nikad gore naplate. A da to nije slučajno govori još jedan podatak. Da smo mi omogućili sada ova Vlada a mi smo ranije bili onemogućili vlasnicima tvrtki koji su likvidirali svoju tvrtku zato što su zapali u dugove, zato što nisu državi platili njezina davanja, poreze i obvezna osiguranja niti isplatili plaću radniku da je takvom vlasniku nemoguće osnovati novu tvrtku ali danas imamo neku novu parolu hitro, ali hitro samo za takve. I oni mogu osnovati tvrtku iako su ostavili u očaju radnika i njegovu obitelj i nisu mu platili plaću, niti su platili državu. Ali za državu to nije briga. Prema tome, stvaraju se mehanizmi koji pogoduju samo bogatima a ne i siromašnima. Još nešto. Vlada uporno odbija sankcionirati neisplatu plaće kao kazneno djelo. Egzistira u našem pravnom sustavu pravo na plaću i tako se svi takve prijave odbacuju jer eto nitko nikome nije uskratio pravo a to što ga on ne može ostvariti koga briga. Mi smo to bili predložili, to je bilo i usvojeno ali ukinuto za vrijeme ove vlasti i ponovo Vlada to odbija sankcionirati. Dakle, takve situacije nisu slučajne. One su koncept ove Vlade gdje će siromašni, gdje će prava siromašnih biti sve siromašnija i sve slabija. I treba podršku dati vlasti ukoliko je nakanila učiniti ono što i predlaže pučki pravobranitelj da nema sustava ni u Europi ni u svijetu gdje dijeli izvršna a djelom i zakonodavna vlast na ovaj način ne kontrolira sudbenu i obrnuto. Pa i u našem Ustavu zagarantirana je trodioba ali i međusobna kontrola i tu imate našu podršku ukoliko to imate hrabrosti jer imate podršku da to učinite. Jer vidimo da ovakav sustav više ne funkcionira. Mi smo imali odmah od toga upravo jer je javnost bila jako senzibilizirana i još uvijek je koliko je vrlo kritična na spram pravosuđa toliko bi bila još kritičnija ako se netko usudi drznuti u neovisnost pravosuđa. Mi smo imali groteskne stvari da je ovaj Sabor dao otkaz jednom pravosudnom dužnosniku jer se nije javio na posao a prethodno je bio ubijen. Dakle, zbog tih monstruoznih stvari upustili smo se u ovakvu situaciju da više ne možete kontrolirati situaciju zašto neki predmet stoji petnaest godina i da se to smatra napadom na pravosuđe. Nije to napad na pravosuđe. Dakle, ono što se može i mora kontrolirati to je potrebno kao što se. Na kraju krajeva to građani i očekuju a oni jako fino znaju razlikovati što je a što nije napad na pravosuđe. I još samo možda jedna rečenica što se tiče same administracije. Nedopustivo je da u ministarstvu kao drugostupanjskom tijelu u svim gotovo ministarstvima imate šablonizirane odgovore na prvostupanjska rješenja. Žalba se odbija jer ti i ti razlozi ne bi doveli do drugačijeg. Dakle, uopće nema pravog razloga niti su navedeni i onda se Ustavi sud opterećuje normalno tim predmetima jer žalba odnosno drugostupanjsko rješenje uopće nema razlog. Dakle, to su stvari koje treba kontrolirati i to je naša dužnost. Zato predlažem da mi usvojimo ove prijedloge koje je dao pučki pravobranitelj i da ga osnažimo u novčanim, dakle u ovom iznosu u proračunskom smislu jer i dalje on će biti, njegove ovlasti će biti slabe i nedostatne kolika su upravo i slaba i nedostatna njegova sredstva. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak netočnog navoda kolega zastupnik Markovinović. Izvolite!
Hvala, gospođo dopredsjednice. Naime, ispravak krivog navoda u kombinaciji s izjavom država pomaže bogatima a ne siromašnima. E sada, ilustracija tog je bila povratu poreza. Povrat poreza, točno, bio je moguć do tri puta po 12 tisuća kuna, dakle 36 tisuća kuna što nitko od siromašnih nikad nije uspio dobiti. I sad još uvijek vrijedi. On nije na 12 tisuća kuna ali ja bi zamolio kolegicu da stvarno kad ilustrira podatke neka ne koristi udžbenik "kako isprati mozak biračima". Vjerojatno stranački.
Poštovani kolega, moram vas upozoriti da vi niste ispravili netočan navod. [[Upadica se ne čuje.]] Mislim da niste. Mislim da ste tumačili što je kolegica htjela ili nije htjela reći. Ali u redu. Imamo povredu poslovnika. Izvolite, kolegice!
Evo, prije povrede poslovnika dozvolite pravo da koristim pravo na samopomoć. Kolega je rekao da mi ispiremo ljudima mozak. Vi ste isprali ljudima đepove a za mozak ćemo lako. Kolega je povrijedio članak 209. stavak 2. poslovnika jer koji govori i članak 208. jer se iza tog instituta ispravka netočnog navoda zloupotrebljava ga i on vrši iskvarak mog točnog navoda. I zbog toga je, a takav institut ovdje ne postoji. Prema tome, on je povrijedio članak 209. stavak 2. i članak 208. ali mislim, predlažem da budete blagi prema njemu jer nikakva kazna ne pomaže.
Kolegice, meni se čini da ćemo mi nakon ovih vaših rasprava morati ići još jednom na izmjene poslovnika. Vidim da će biti dosta maštovitih dopuna i izmjena kako bi se to sve uklopilo. [[Upadica se ne čuje.]] Molim vas, nemojte dobacivati iz klupe. Imamo još jednu povredu poslovnika. Izvolite, kolegice Babić-Petričević!
Gospođo dopredsjednice, pozivam se na članak poslovnika 214. stavak 5. Kolegica je povrijedila poslovnik svojim neistinama. Hrvatska demokratska zajednica ne ispirava i nije isprala nikome mozak jer i da je htjela i da je radila nije mogla nijedan dio što je njena partija učinila 50 godina. Ona je isprala Hrvatsku i osiromašila Hrvatsku pa njeni potomci evo danas pokušavaju namećati ono što su namećali 50 godina i radili 50 godina.
Hvala lijepo. Čini mi se da je stanka nužna. Proglašavam stanku do 15 sati.
Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa radom o Izvješću o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu. Poštovani zastupnik Nenad Stazić izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Izvješće pučkog pravobranitelja nikada ne daje kompleksnu sliku stanja ljudskih prava u nekoj zemlji. Pučki pravobranitelj dakako u svom izvješću daje prikaz i statistiku samo onih građana koji se njemu javljaju kao pritužitelj i ta je slika nužno fragmentarna. U izvješću se tako ništa ne govori o stanju vjerskih prava i sloboda, o slobodi medija, o svim drugim aspektima, mnogim aspektima ljudskih i građanskih prava. Zbog toga ovo izvješće treba promotriti ne samo sa aspekta onoga što u njemu piše nego i sa aspekta onoga što u njemu ove godine nema, a bilo je mnogih prijašnjih godina je bilo. Na žalost u izvješćima pučkog pravobranitelja imali smo prilike čitati o daleko grubljim kršenjima ljudskih prava nego što se to događa danas i s tim u vezi može se zaključiti da se stanje ljudskih prava u Hrvatskoj svake godine mijenja na bolje. Kada bi netko kao vanjski promatrač usporedio stanje ljudskih prava u Hrvatskoj prije 10 godina i danas onda bi možda mogao zaključiti da se tu radi o dvije različite države, da to uopće nije ista zemlja. Podsjetimo se, pa prije desetak godina, možda nešto malo više, ljudi su ubijani, nestajali, rušeni su im domovi, spaljivane kuće, tajne službe uhodile su novinare, prisluškivane su cijele redakcije. Takvo se stanje počelo radikalno mijenjati 2000. godine i mijenja se na sreću, sve do danas. Ide na bolje, ide sporo, ali na bolje ide. Ovakvih stvari, ovakvih događaja u izvješću pučkog pravobranitelja danas na sreću više nema i nadamo se da ih više neće u buduće ni biti. Ako se i dogodi danas da tajne službe iziđu iz okvira svojih ovlasti da vode neovlašteno razgovor sa novinarima onda oko toga izbije skandal, onda se o tome raspravlja u Hrvatskome saboru, onda se o tome raspravlja u javnosti, onda intervenira Predsjednik Republike, njegov prethodnik pokojni predsjednik nije na taj način uvijek reagirao, imao je razumijevanja za kršenje ljudskih prava od strane tajnih službi i u tom smislu možemo biti zadovoljni. Međutim pučki pravobranitelj danas je otvorio jednu prevažnu temu i dobio je snažnu podršku nekih klubova. Mislim da ta tema zaslužuje nekoliko riječi. Radi se o njegovu zahtjevu da se djelokrug pučkog pravobranitelja proširi i na sudbenu vlast. Sam podatak da čak 40% pritužbi građana se tiču djelovanja sudbene vlasti. Djeluje alarmantno. To je zvono na uzbunu. Oko toga se svi moramo zabrinuti. Stvar je zapravo postala paradoksalna. Sudbena vlast umjesto da bude zaštitnik ljudskih prava postala je onaj dio državne vlasti koji u najvećoj mjeri krši ljudska prava. Ometa ispunjenje pravde, a građani očekuju ispunjenje pravde i s pravom zaključuju da je država ta koja im je tu pravdu dužna osigurati. Pravosuđe je dakle brana ne jedina, ne jedina, opravdanom očekivanju građana. Jedna od brana je svakako i politika, ali građani se s politikom obračunaju lako, smijene ju na izborima svake četiri godine. Druga ozbiljna brana je državna uprava, činovnici. S njima građani već malo teže izlaze na kraj, ali zato je izvršna vlast ona koja bi trebala kontrolirati državnu upravu i učiniti ju efikasnom i staviti ju u službu građana. Pa je donekle preko izbora izvršne vlasti, preko politike i ta državna uprava donekle pod kontrolom građana barem posredno. Kad je o sudovima riječ onda možemo zaključiti da je taj sustav izvan svake kontrole. Ne čudi dakle, da je predsjednik Udruge sudaca gospodin Sesa snažno ustao protiv inicijative pučkog pravobranitelja. Njegova reakcija je bila nervozna, gotovo panična. To je sasvim logično, jer što će pravosuđu kontrola kada je njima ovako puno ljepše. Zašto da upravni sud recimo radne sporove rješava kao što to zakon kaže, hitno, kada ih može rješavati pet-šest godina a da se ništa ne dogodi, da nitko za to ne odgovara. Zašto sudac ne bi dopustio da mu desetak kaznenih spisa ode u zastaru? Kada nikome zbog toga ne polaže račune. Nikome. A kada ode jedan kazneni spis u zastaru onda je učinjena ogromna nepravda nekome, jer je netko prije toga počinio neko kazneno djelo. U tom kaznenom djelu netko je oštećen i kada spis ode u zastaru nemarom suca onda je oštećenik pretrpio strašnu nepravdu. A imamo sudaca kojima je desetak i više spisa otišlo u zastaru, kaznenih. Nikom ništa. Zašto neki sudac ne bi donio nepravomoćnu oslobađajuću presudu o tome da li je netko prepisao ili nije, magistarski rad samo dva dana prije apsolutne zastare. Zašto ne bi u obrazloženju napisao da je to uobičajena praksa da znanstvenici prepisuju jedan od drugoga. Zašto to ne bi napravio kada nema nikakve posljedice, a trebao je utvrditi da li je tekst «A» istovjetan tekstu «B» i to nije uspio u zastarnom roku napravit. Zašto neki drugi sudac ne bi u obrazloženju presude za optuženika srpske narodnosti konstatirao da je optuženi kriv jer njegovi preci već 400 godina tlače hrvatski narod. Zašto ne bi tako napisao nešto kada i dalje sudi i nakon takvog obrazloženja sudi gospodo. Sudi! Zašto ne bi sutkinja Domić pol Brača upisala na dvije osobe kada i dalje prima sudačku plaću? Dan danas prima sudačku plaću i ovaj mjesec će dobiti sudačku plaću. Ne sudi, suspendirana je, ali joj plaća ostaje, jer Državno sudbeno vijeće još nije našlo ni vremena ni razloga da sutkinju Domić razriješi sudačke dužnosti. Zašto ne bi sudac desetke milijuna eura s računa jedne banke prebacio na račun i u džep čovjeka koji je bio suđen kao član zločinačke organizacije? Zašto ne bi tri suca visokog trgovačkog suda uporno pogodovala strankama u postupku? Kad su sigurni da će Državno odvjetništvo odbiti kaznene prijave protiv njih kao što je i učinila. Sustav gospodo, sustav pravosuđa ne može popravljati sam sebe. Imali smo povjerenja u to, ali se pokazalo da on to ne može. I potpuno je u pravu pučki pravobranitelj kad kaže: «U hrvatskom sudačkom tijelu nema dovoljno sposobnosti i snage za potrebne promjene, a često su i cehovski interesi jači od društvenih.» S druge strane, Ministarstvo pravosuđa nije bar do sada bilo spremno preuzeti potrebnu kontrolu, vjerojatno bojeći se i prigovora da bi se time ugrozila neovisnost sudstva i utvrdila prevlast izvršne vlasti nad sudbenom. Takvo stanje po prirodi stvari najviše pogađa one slabije, nezaštićene moći i novcem, jer pogoduje pristranosti i korupciji svih vrsta, od prijateljskih usluga, pa do dobro naplaćenih zloupotreba. Dioba vlasti uključuje međusobnu suradnju i uzajamnu provjeru nositelja vlasti. Neka vrsta parlamentarne kontrole ne samo da je tu moguća, ona je i potrebna. Primjer su Finska, Slovenija, Švedska, Poljska. Ne zatvarajmo zato kolegice i kolege oči pred ovim problemom na kojeg s pravom upozorava pučki pravobranitelj. Recimo otvoreno. Pravosuđe samo iz sebe to ne može riješiti, ministar, ministrica pravosuđa, Vlada to sama iz sebe ne može riješiti. Možemo mi. Ne samo da možemo, donesimo odluku, hoćemo, hoćemo. Omogućimo pučkom pravobranitelju da intervenira zbog dugotrajnosti postupka ili očitih zloupotreba ovlasti kod sudova. Zadužimo naš Odbor za Ustav da pripremi promjene zakona i zadužimo Vladu da konačno pučkom pravobranitelju kod rebalansa proračuna udvostruči predviđena sredstva kako bi mu ured mogao raditi. Hvala.
Hvala lijepa. Jedan ispravak netočnog navoda. Poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, zastupnik gospodin Stazić rekao je citiram: »Prethodni predsjednik», pretpostavljam da se misli na predsjednika Tuđmana, «je imao razumijevanje za kršenje ljudskih prava.» Gospodine zastupniče, jest moderno prekrajati povijest u svezi gospodina predsjednika Tuđmana, ali ne možete neistinom u ovom visokom i časnom Domu pokušat ispraviti povijest. Predsjednik Tuđman je preokrenuo jedan sustav u kojem su se gazila ljudska prava i ne samo ljudska prava, nego i ljudi i ljudski životi u jednu demokraciju kojoj ljudska prava i poštivanje ljudskih prava isticao kao najvišu vrijednost i riječju i djelom.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine pravobranitelju, gospodo zamjenici, kolegice i kolege. Vrlo kratko ću se osobno pridružiti naravno onima koji su iskazali sve pohvale na ovo vrlo stručno izvješće, ali osim struke koja se iz njega vidi ja bih čestitala gospodinu pravobranitelju i na osobnoj hrabrosti i na stručnoj hrabrosti, pa čak i građanskoj hrabrosti da iznese sve ono što on vidi kao problemom i kao negativnim pojavama u našem društvu bez obzira na segmente gdje su nastali, a sve bi nam to trebalo poslužiti isključivo zbog jednoga kao upozorenje da na određenim mjestima u državnoj upravi ili u određenim ministarstvima nešto ne štima i da tu treba naravno poboljšati učinkovitost rada, a sve s ciljem da naši građani ostvare i jedno jedino pravo od svih onih ljudskih prava o kojima smo danas slušali oni bi ovdje trebali ostvariti svoje pravo na konzumaciju hrvatskih zakona, svoje pravo na pravo i pravo na pravdu. Dakle, to je ono osnovno što sve institucije Hrvatske države na čelu sa Vladom pa i nama kao dijelom zakonodavne vlasti trebaju omogućiti našim građanima. Ono čega se mi ne možemo dakle ovdje odreći to je suosjećanje, dakle sa svima onima koji su nakon što su iscrpili sve mogućnosti legalnog sustava se bili prisiljeni obratiti javnom pravobranitelju i možda čak iz svega ovoga vidimo da i dosadašnji novac koji jest premali za djelatnost koju gospodin pravobranitelj želi poboljšati i obavljati. Čak i taj novac nije bio problem, nego je bilo problem što se nije dakle moglo utjecati na određena tijela, a svi smo ustanovili da je najveći problem sa sudbenom vlašću, odnosno sa sudstvom i to je ono što bi nas trebalo zabrinuti. Vrlo aktivno sam učestvovala u radu Odbora za ljudska prava i nacionalne manjine i Odbora za pravosuđe kojih sam član i jedan zaključak koji mislim da neće izazvati pobunu da tako kažem sudbene vlasti, niti to znači miješanje zakonodavne vlasti u sudbenu vlasti jest da se preporuča Odboru za pravosuđe da razmotri odnos Hrvatskoga sabora i sudbene vlasti samo s jednim ciljem, a to je ostvarivanje javnosti rada i poboljšanje učinkovitosti njegovog rada. Jer, ono što se ovdje treba ustanoviti ne kako se sudi, zašto se sudi, nego da li se uopće sudi, iz ovoga što ispada da se uopće ne sudi. Dakle, ako jedan predmet traje da tako kažem, ja nisam pravnik pa nek mi bude dopušteno ako ne upotrijebim stručni termin, a nije ni bitno, dakle, ni svi građani koji na svojim leđima osjećaju tu neučinkovitost nisu pravnici. Dakle, ako neki predmet leži po nekakvim ladicama desetak godina, a ja osobno znam takovih nekoliko, dakle i kao načelnica općine i predsjednica izvršnog vijeća gdje sam u ulozi dakle države koja traži svoja prava bila u toj sporosti sudstva dakle involvirana i kao svjedok i na različite načine svjedokom da još nisu završene, onda se tek pitam na koji način dakle oni koji manje znaju, imaju manje novaca, imaju manje da tako kažem veza, a na kraju ako svi moramo imati vezu to sam već jednom rekla, onda je i veza bez veze, jer se u toj inflaciji veza dakle ni s vezom ne može sustav poboljšati. Dakle, jedino što nama kao zastupnicima ovdje mora biti, dakle nastojanje da se te greške ispravljaju. Ja ću reći isto ne vodeći računa kao što nije ni gospodin pravobranitelj vodio pišući ovo izvješće računa o tome što će se njemu osobno dogoditi, da li će imati netko nekakve primjedbe, tako ću ja reći da u nekoliko instanci ili institucija, evo u nekim ministarstvima naiđete na čuda odgovora koja vam se daju ovog tipa. Kad pitate zašto neki predmet nije završen onda se kaže pa od nas 500 samo nas 5 radi, pa ne možemo mi to stići. Dajte vi one koji niš ne rade. Ali sad, kaže se ne radi se tu o drugima, dajte vi riješite predmet. Ili, tužit ću vas na kraju ministar je odgovoran za sve to. Ministar nema pojma šta mu tamo neki deseti službenik ili petnaesti govori. Dakle, ona vam kaže pa onda će on otpustiti nas tu pet pa opet će opet ostati ne znam 495 nesposobnih. Na žalost, ja sad moram reći dakle, bez obzira na promjenu vlasti, birokratski aparat je ko aždaja sa ne znam koliko glava. Dakle, iz tog aparata proizlazi i niz problema ljudi koji su kao pojedinačni slučajevi opisani u ovom izvješću, ali ukazuju na opću pojavu, a opća pojava je da se, dakle građani ipak razlikuju po nečem. Ne vidi se dakle njihovo sveobuhvatno pravo na brzinu postupka, na pravičnog postupka i na postupanje po zakonom propisanim uvjetima u određenom vremenu. I zbog toga, ja se nadam da će u ovom vremenu koje nam predstoji od čitanja i rasprave u ovom izvješću, pa do slijedeće godine kada ćemo ponovo imati izvješće biti pomaka u organizaciji i sudbene vlasti i državne uprave i da će naši građani imati osjećaj da ih što ova Vlada deklarativno i čini i u organizaciji i u obraćanju službenika i u obradi predmeta podupire djelatno i da će to građani znati cijeniti. Dakle, sav rad pravobranitelja treba biti u biti detektiranje slabih točaka, a nas kao zastupnika i Vlade, ispravljanje tih slabih točaka i poboljšanje cijelog sustava trodiobe vlasti. Dakle ponavljam, vraćam se na vrijeme kad je postojao Županijski dom ipak je bio nekakvi mali, … dakle Županijski dom ipak malo veće ovlasti je imao i kod biranja sudaca i kod imenovanja nego što ga sad ima dakle ovaj jednodomni Hrvatski sabor. I zbog toga dakle kontrolirati sudsku vlast u smislu obavljanja posla ne znači zadiranje u njenu samostalnost, jer mi tu trodiobu vlasti poštujemo, ali je u nekim zemljama i u zapadnoj Europi i bliskim a nama imamo i druge solucije. Pa ja mislim i predlažem dakle da Sabor pojača svoju ulogu kontrole sudbene vlasti. I to je ono što bi možda pomoglo u rješavanju dijela ovog problema, ne naravno svih. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ratko Gajica. Nema ga. Poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Uvaženi pravobranitelju sa suradnicima. Pa svoju raspravu započeti ću citirajući jedan od stavova ili stav Odbora za pravosuđe, a koji je naveden u Izvješću o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu od 24. svibnja 2005. Naime, u predmetnom izvješću doslovce se navodi, citiram. Uzimajući u obzir ustavnu odredbu trodiobe vlasti članovi odbora suglasni su u ocjeni da se ne provodi nikakav oblik kontrole sudbene vlasti, ponavljam, nikakav oblik kontrole sudbene vlasti, stoga se svaki pokušaj upozorenja na neučinkovitost rada sudova može smatrati zadiranjem u zajamčenu samostalnost i nezavisnost sudstva. Završen citat. Nedvojbeno je da je ovakav stav rezultat analize izvješća pučkog pravobranitelja pogotovo u dijelu razmatranja problema rada sudova odnosno sudbene vlasti te njezine neučinkovitosti u smislu rješenja predmeta ili dugotrajnosti rješavanja konkretnih sudskih postupaka. Taj problem je evidentan i on se u ovakvim izvješćima pojavljuje iz godine u godinu i usudio bih se reći iz godine u godine sve više se naglašava kao problem. Uistinu pučki pravobranitelj nije ovlašten niti nadležan štititi pravo građana u sudskim postupcima s jedne strane. Ali s druge pak strane veliki broj građana mu se obraća konkretnim pritužbama na rad sudova i to najviše zbog dugotrajnosti sudskih postupaka. S jedne strane stalno se ističe nenadležnost pučkog pravobranitelja za ta pitanja, a s druge pak strane unatoč svim nastojanjima broj pritužbi se ne smanjuje nego povećava. Očito na taj način hrvatsko pravosuđe u izloženom smislu postaje pomalo problem, ili problem s aspekta ljudskih prava u smislu očitovanja ili nalaza pučkog pravobranitelja jer uistinu nema veće nepravde od zakašnjele pravde. A problem, a možda još to i pogubnije jest zapravo opće uvjerenje građana da unutar postojećeg sustava, dakle sustava sudstva, sudova, Državnog sudbenog vijeća i Ministarstva pravosuđa se ne može riješiti ili ne mogu se riješiti problemi dugotrajnih postupaka a ne može se dobiti niti pravi odgovor na konkretne pritužbe građana. Treba se složiti s mišljenjem da su očekivanja da će sudstvo dobro funkcionirati ako se nadzor i kontrola nad radom sudaca uspostavi pretežno, rekao bih isključivo unutar samog sustava nisu se pokazala učinkovitim u izloženom smislu. U hrvatskom sudačkom korpusu pojavile su se i te ocjene, nema dovoljno snage za korijenite i potrebne promijene, a često što i nije nekakvo iznenađenje se upravo cehovski očituju vezano za navedenu problematiku. Međutim ako se sada na kratko vratimo na uvodno iznesen citat, nesporno je da se nalazimo na ustavno-pravnom području reguliranja trodiobe vlasti razrađene člankom 4. Ustava Republike Hrvatske. Naime, u Republici Hrvatskoj državna vlast jest ustrojena na načelu diobe vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudbenu. Ali ista je ograničena Ustavom zajamčenim pravom na lokalnu i područnu regionalnu samoupravu. Međutim načelo diobe vlasti uključuje oblike i međusobne suradnje i uzajamne provjere nositelja vlasti propisne Ustavom i zakonom. Dakle smisao načela diobe vlasti nije organizacijsko i funkcionalno odvajanje triju temeljnih grana vlasti koje bi onda kako se često pogrešno tumači djelovanje neovisno jedna o drugoj. Jer takvo odvajanje ne samo što nije moguće provesti već bi sam takav pokušaj djelovao razorno na jedinstvo pravnog sustava i djelotvornost vlasti. Uistinu smisao je primjene načela diobe vlasti u tome da organizacijski omogući uzajamnu provjeru i ravnotežu između nositelja najviših državnih funkcija, a isti ustavno-pravni institut ima i dvije dimenzije, to je horizontalna dimenzija, dakle gdje se uređuju odnosi između zakonodavne, izvršne i sudbene vlasti, ali i vertikalne dimenzije dakle odnos između središnje vlasti i lokalne samouprave utemeljene s jedne strane na ustavnoj razdiobi vlasti, a s druge pak strane Ustavom zajamčenim pravom na lokalnu samoupravu. Ovdje je vrlo bitno naglasiti da ovakva razrada ustavnih odredbi ne dovodi u pitanje samostalnost i neovisnost sudbene vlasti jer u krajnjoj liniji prema izričitoj odredbi članka 115. Ustava Republike Hrvatske sudbena vlast uistinu je i samostalna i neovisna. Međutim, tu samostalnost i neovisnost ni na koji način ne diraju međusobni oblici suradnje i uzajamne provjere nositelja vlasti jer tako uspostavljeni odnos ni u kom obliku se ne odnosi niti se treba odnositi na odlučivanje u konkretnim stvarima. Pitanje sudskih odluka, razloge njihovog donošenja i sve drugo vezano za konkretnu jurisdikciju apsolutno treba svrstati u sferu i formalno-pravne i stvarne nezavisnosti i samostalnosti sudstva i te grane vlasti. U dosljednoj razradi ovih ustavnih načela naravno treba naglasiti i poseban položaj Ustavnog suda, kao ustavne iznimke koja nije svrstana ni u jedan od tri oblika državne vlasti i gdje se zapravo radi o jednoj vrsti međuvlasti koja nadzire i zakonodavnu i izvršnu i sudbenu vlast. Nadalje, nakon analize samog izvješća sigurno se nameće da je potrebno pokrenuti procese koji će uvesti red i pravnu jednakost i upravno i sudsko rješavanje jer i ti koji se procesi moraju temeljiti prije svega na redu, odgovornosti, profesionalnosti ali i jasnim kriterijima predvidljivosti u izvjesnosti i postupanju u pogledu rokova te načina postupanja u konkretnim pravnim stvarima. I da zaključim. Strogo poštivanje materijalnih i postupovnih propisa, ali i kontrola u izloženom smislu nad radom i upravnih službenika i sudaca mora onemogućiti njihovo prečesto, a kako je to i navedeno u izvješću i činjenično potkrijepljeno, arbitrarno postupanje nerijetko u korist jačeg. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ivo Banac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Gospodine pučki pravobranitelju. Kolegice i kolege. U ovoj bi se raspravi ograničio na dva ključna pitanja u vezi s Izvješćem pučkog pravobranitelja. Posve je očito da postoji velika suglasnost o tomu da izvješće ukazuje na sustavne ukorijenjene probleme. Članovi Odbora za pravosuđe podržali su prijedloge pučkog pravobranitelja u pravcu kadrovskog ekipiranja i materijalnog jačanja ureda kako bi se kroz dogledno vrijeme osigurali kadrovski i materijalni uvjeti za obavljanje ustavnih ovlasti pučkog pravobranitelja. Ocijenjeno je nedopustivim da se rad pučkog pravobranitelja na terenu financira sredstvima međunarodnih donatora. Zato je dobro što je Odbor za ratne veterane donio prijedlog zaključka Hrvatskom saboru kojim bi Sabor obvezao Vladu Republike Hrvatske da osigura potrebna financijska sredstva za kadrovsko, materijalno i prostorno jačanje Ureda pučkog pravobranitelja prema planu predloženom u ovom izvješću. Ovo je kroničan problem i svakako treba podržati ovaj zaključak te naglasiti izuzetnu važnost dovoljnog proračuna za obilazak županija kako se ne bi dogodilo kao primjerice ove godine, da pučki pravobranitelj nije mogao biti u istoj mjeri dostupan u svim županijama što opet dovodi građane u neravnopravan položaj. Isto tako su potrebna sredstva za daljnju informatizaciju Ureda. Svakako treba podržati zahtjev za povećanjem proračuna Ureda pučkog pravobranitelja koji je predložen u Izvješću za 2004. godinu. Također je dobro što je nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe predložio Hrvatskom saboru sljedeći zaključak: Preporuča se Vladi Republike Hrvatske da razmotri mišljenja, primjere i prijedloge iznijete u raspravi o izvješću kao i prijedloge i preporuke pučkog pravobranitelja sadržane u izvješću radi poduzimanja mjera za učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela i tijela koja imaju javne ovlasti. Članovi Odbor za ratne veterane podržali su mjere predložene od strane pučkog pravobranitelja u ubrzanju rješavanja upravnih postupaka i da ne citiram dalje, naveli niz razloga zašto je to potrebno. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo isto je tako posebno naglasio ovaj kronični strukturalni problem i rekao je da je činjenica što je mišljenje članova Odbora da je zaštita ljudskih prava, odnosno zaštita ustavnih i zakonskih prava građana u postupcima pred državnom upravom i tijelima s javnim ovlastima nedostatna. U radu državne uprave i tijela s javnim ovlastima nema odgovarajućeg praćenja učinkovitosti rada, a niti pozivanja na odgovornost na neizvršavanje poslova. Zato predlažu da je potrebno poduzimati odgovarajuće kadrovske, organizacione i druge mjere, utvrditi razloge neažurnog rada te ustrojiti sustav koji će pratiti broj riješenih predmeta, rokovi u kojima su riješeni, načine rješavanja itd. Dakle svakako moramo podržati i zahtijevati provedbu predloženih mjera vezanih uz ubrzavanje rješavanja upravnih postupaka i zato također moramo podržati zaključak Odbora za ratne veterane te predložiti da se još pojača umjesto «preporuča se Vladi» bilo bi bolje reći «obvezuje se Vlada da će na temelju predloženih mjera za ubrzavanje i rješavanje upravnih postupaka izraditi akcijski plan za ubrzavanje rješavanja ovih postupaka» itd. Radi se o kroničnom strukturalnom problemu koji se uredno prenosi iz godine u godinu, a u stvarnosti se ništa ne mijenja. Prilično je jasno što treba poduzeti. Sve ključne mjere od revizije preko disciplinskih mjera, monitoringa i unapređenja sustava su navedena u samo jednoj rečenici Izvješća Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo i pitanje je zašto se onda ništa značajno ne poduzima. Moram naglasiti da se politička volja za zaštitom ljudskih prava očituje tek kada Vlada zaista i uzme u obzir mišljenja, primjedbe i preporuke iznijete u Izvješću pučkog pravobranitelja, inače će se jedino moći zaključiti da je Vladi stalo do pozitivnog imidža, a ne do stvarnih problema i zaštite ljudskih prava svih građana. I na kraju jedna kritika. To je jutros bilo izneseno u raspravi na stranici 135 Izvješća imamo jedan niz statistika usporednim planiranim izdacima za 2005. godinu srodnih institucija gdje se govori o nizu izdataka za Ured pučkog pravobranitelja, za pravobraniteljicu za djecu i za pravobraniteljicu za ravnopravnost spolova. Meni se čini da ovo uopće nije trebalo biti uvršteno u ovo izvješće prije svega zbog toga što se radi o Izvješću za 2004. godinu, a ovdje su podaci za ovu godinu, ali ima i važniji razlog. Naime ovdje je na djelu jedan selektivni pristup. Točno je da su pravobraniteljice imale više proračunskih sredstava za službena putovanja, za usluge promidžbe i informiranja i posebno za intelektualne usluge, ali to ne govori o stvarnom proračunu za ove ustanove, jer kada smo upoznati sa cijelim proračunom onda znamo da je za pravobranitelja, za pučkog pravobranitelja proračun mnogo veći, da ima mnogo više ljudi u tom uredu, da je niz plaća veći, da su veći koeficijenti i na kraju svi su ovi prijedlozi upućeni ministarstvu i ono obično pozitivno reagira ukoliko se traže sredstva za pojedine djelatnosti. Zato se nikako ne bih složio da je ovaj ured zapostavljen niti bi se složio sa onim što je kolega Kajin jutros rekao, odnosno da se uredi dvaju pravobraniteljica treba staviti u isti ured sa Uredom pučkog pravobranitelja. Mislim da su ovo različite ustanove i da trebaju ostati posve neovisne jedna o drugoj. Hvala vam.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Rade Ivas, izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani pučki pravobranitelji, kolegice i kolege. Prema Ustavu Republike Hrvatske pučki pravobranitelj je opunomoćenik Hrvatskoga sabora koji štiti ustavna i zakonska prava građana u postupku pred državnom upravom i tijelima koja imaju javne ovlasti. Pučki pravobranitelj razmatra pojedinačne slučajeve ugroženosti prava građana koji su im prilikom izvršavanja poslova iz njihove nadležnosti počinila tijela državne uprave, tijela s javnim ovlastima ili djelatnici u tim tijelima ako tvrdi da se radi o povredi prava s elementima kaznenog djela, prekršaja ili povreda radne discipline, može i predložiti pokretanje odgovarajućih postupaka. Na ovo Izvješće pučkog pravobranitelja kao i Izvješće pravobranitelja za djecu i pravobraniteljice za ravnopravnost spolova ukazuju na svu nemoć od opunomoćenika Hrvatskoga sabora. S jedne strane tijela državne uprave na upit pučkog pravobranitelja ne odgovaraju vidimo u preko 500 predmeta, s druge strane pučki pravobranitelj nema ovlasti štititi prava građana u sudskim postupcima. O ovim problemima pučki pravobranitelj govori u svom izvješću. On upozorava, citiram: «na zapuštenost državne uprave između ostalog jer nema evidencije o postupanju sa prigovorima građana, ali zbog neurednog postupanja po žalbama". Također ističe, citiram: "neodgovornost i pogubnost za društveni moral i kohezu, podjelu na slabe i nemoćne pred državnom upravom i sudovima, te je zato potrebno uvesti red, pravnu jednakost u upravnom i sudskom rješavanju, uključujući i besplatnu pravnu i drugu pomoć slabim i neukim". Država upravo ima obavezu da ona uvede red u upravi i sudstvu na način da funkcionira prema svima jednako. Stoga, poštivanje materijalnih i postupovnih propisa i kontrole nad radom uprave, upravnih službenika, sudaca, mora onemogućiti njihovu često arbitrarno i samovoljno postupanje. Iako pučki pravobranitelj ne štiti prava građana iz Izvještaja vidimo u sudskim postupcima, iz Izvještaja vidimo da se veliki broj građana obraća upravo pučkom pravobranitelju sa pritužbama. To ukazuje na problem hrvatskog pravosuđa, da se unutar postojećeg sustava, znači sudstvo, državno sudbeno vijeće, Ministarstvo pravosuđa ne mogu riješiti problemi dugotrajnih postupaka pred sudovima niti građani mogu dobiti odgovore na svoje pritužbe. Očekivati da će sudovi dobro funkcionirati, a da nadzor nad njihovim radom i radom sudaca bude isključivo u nadležnosti sudova pokazuje se neučinkovitim. Sa ovim problemima suočavale su se i mnoge europske zemlje te su oni zato suočeni s ovim problemima povjerili svojim pravobraniteljima da pravo i zaštitu prava građana kad su ona povrijeđena ili ugrožena radom sudaca. Ti ovlasti su različite, ali ih možemo uglavnom svesti na pravo na uvid u sudski spis, ovlasti upozorenja, prijedloga, preporuka kako sudovima tako i državnim tijelima koje donose propise i mjere s tim u vezi, ali i prijedloge stegovnih postupaka. Zato je i vrijedna inicijative, pažnje ova inicijativa da se izmjeni Zakon o pučkom pravobranitelju kako bi se njegova nadležnost proširila i na nadzor sudova. Ovo ne bi bio presedan, ustvari tim bi našeg pučkog pravobranitelja približili pravobraniteljima u drugim europskim zemljama. Što se tiče ovogodišnjeg Izvješća možemo kazati da je ono kvalitetno izrađeno, da je korišteno metodologijom i navođenjem konkretnih primjera zorno prikazuje problematiku s kojom se susreće pučki pravobranitelj. U Izvješću je naglašena problematika određenih područja s prijedlozima mjera što ga bitno razlikuje od ranijih izvještaja pučkih pravobranitelja. Kao i prethodnih godina i u ovom Izvješću navodi se da se intervencija pučkog pravobraniteljstva najčešće traži u slučajevima povrede ljudskih prava uzrokovane dugotrajnim sudskim i upravnim postupcima, te ignoriranjem normi nacionalnog i međunarodnog pravnog poretka o nepovredivosti vlasništva. No prvi put od početka djelovanja pravobranitelja možemo kazati da je u ovoj godini došlo i do pada podnošenja pritužbi pučkom pravobranitelju. Prošle godine građani su zatražili intervenciju pučkog pravobranitelja 2 tisuće 011 puta, a godinu dana ranije u 2 tisuće 389 slučaja što predstavlja pad za 16%. Mislim da je ovaj pad uvjetovan smanjivanjem broja županija, obilazaka broja županija. Naime, u 2004. godini obišlo se 5 županija dok je godinu dana ranije pučki pravobranitelj obišao 9 županija i to uglavnom onih županija koje se nalaze na području posebne državne skrbi. Broj pritužbi hrvatskih branitelja i stradalnika iz Domovinskog rata također je smanjen u 2004. godini za oko 36% što ukazuje da su se određeni statusni problemi hrvatskih branitelja gotovo riješili. No najveći pritužbi u ovoj godini izašli su od umirovljenika i to umirovljenika koji su stekli mirovinu u Bosni i Hercegovini zbog kašnjenja njihovih isplata. Institucija pučkog pravobranitelja vremenom se u Hrvatskoj afirmirala kao malo koja institucija no iz raznih razloga čini se kako postoji opasnost da se dio te afirmacije otopi. Tome mogu pridonijeti teškoće u materijalnim uvjetima poslovanja, loš financijski položaj koji onemogućava zapošljavanje stručnjaka koji su potrebni. Loši smještaj u stambenoj zgradi. Zato podržavam prijedlog pučkog pravobranitelja koji idu u pravcu kadrovskog ekipiranja i materijalno jačanje ureda kako bi se kroz dogledno vrijeme osigurao kadrovski i materijalni uvjeti za obavljanje ustavnih ovlasti pučkog pravobranitelja. Također smatram da je nedopustivo da se rad pučkog pravobranitelja na terenu, obilazak županija, financira sredstvima međunarodnih donacija kao i nabava računala, uredske opreme, te stručne literature. Na kraju mogu kazati da je Izvješće kvalitetno napravljeno, da se iz njega može čitati obim posla, problemi, ali i prijedlozi kako sve to riješiti. Zato ovo Izvješće ću podržati. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi kolega je rekao kako ovo Izvješće puno kvalitetnije od ranijih izvješća. Po nama u Klubu HSP-a to nije tako. Naime, iz ovoga Izvješća se ne vidi neka veća učinkovitost pučkog pravobranitelja u zadnjem izvješću u odnosu na prošlu godinu, u odnosu na godinu prije i odnosu na ovo cijelo razdoblje. Naime, svi ti problemi koji su iskazani i u ovome Izvješću nazočni su već godinama. Nazočni su godinama i svake godine se događa u ovoj sabornici kad se razmatra takovo jedno izvješće da se opet to sve govori, a na kraju se ništa sustavno ne poduzima. Prema tome, kvaliteta će za nas biti kad pučki pravobranitelj bude imao veću učinkovitost. A kad će on imati veću učinkovitost, imat će onda kad ministri počnu odgovarati. A danas, gospodine predsjedniče Sabora, nema nikoga iz Vlade, a nikoga ni od ministara, a imate i na stranici ovdje u početku koji sve ministri odgovaraju. 20% predmeta je kazneno, da nema odgovora od ministara. Prema tome, ovo je samo dokaz kako ministri, Vlada i podcjenjuje ovaj Hrvatski sabor i samog pučkoga pravobranitelja koji je opunomoćenik Hrvatskoga sabora. Znači, on u ovome slučaju potpisuje se kao i vi, predsjedniče Sabora, znači ima i vašu ovlast. I dalje, kolega je kazao da nema problema kod branitelja. Dođite kolega u Klub HSP-a pa ćete vidjeti dnevne pozive branitelja. Ja sam govorio danas u ime Kluba HSP-a slučaj 5 obitelji iz Splita koji su dobili stanove od Ministarstva obrane. To su sve hrvatski ratni vojni invalidi. Sad ih se deložira, niti im odgovara Ministarstvo obrane niti im odgovara Ministarstvo branitelja. Takvih problema je sve više i više i nije baš. Ja bi volio da je takva situacija da nema problema, ali nažalost ima. Ima, branitelji zovu i radi toga kad će dobiti onaj dio razlike mirovine. Normalno, nije osigurano u proračunu. Problema je stvarno puno i nemojmo misliti da je nešto divno i krasno. Dapače, situacija i stanje je sve gore i gore. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Rade Ivas.
Poštovani predsjedniče. Uvaženi kolega Kovačević u svojoj replici, dio njegove replike ja i mogu prihvatiti, međutim ovo Izvješće za razliku od dosadašnjeg izvješća ima jednu kvalitetu više, a to je da on točno naglašava probleme određenih područja i da daje mjere kako te probleme riješiti. To do sada nismo imali u izvještajima pučkog pravobranitelja. Drugo, činjenica je da je u izvještaju prikazano da je 26% manje zahtjeva s područja statusnih problema hrvatskih branitelja, ja nisam kazao da su problemi hrvatskih branitelja riješeni, ima ih, bit će ih još dugo, ali po izvješću njih je manje u ovoj godini i sigurno je to rezultat smanjenja tih problema, a da će problema stradalnika Domovinskog rata, sudionika domovinskog rata biti i dalje sigurno će ih biti.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Niko Rebić izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, pravobranitelju, kolegice i kolege. Sukladno Zakonu o pučkom pravobranitelju pučki pravobranitelj podnosi jednogodišnje izvješće o svom radu Hrvatskom saboru, o poštivanju i stupnju ustavnih zakonskih prava građana u protekloj godini. Kako i svake tako i ove godine dobili smo uredno, i pregledno jednogodišnje izvješće o radu pučkog pravobranitelja po metodologiji kako je propisano u uredu pučkog pravobranitelja. Ipak što ovo izvješće čini posebnim i različitim od dosadašnjih je činjenica da je mandat pučkom pravobranitelju istekao u lipnju 2004. godine a zamjenicima krajem studenog 2004. godine, dakle novo izabrani pravobranitelj koji podnosi izvješće stupio je na dužnost početkom prosinca i proveo je na poslu jedan mjesec, u prošloj godini zato i ne treba čuditi da je ovo izvješće statistički pregled predmeta koji ne sadrže cjelovit prikaz stanja i stupnja poštivanja ustavnih i zakonskih prava građana već pregled uočenih najbrojnijih pojava kršenja ljudskih prava te njihovih uzroka. Ono što mi se čini važnim naglasiti iz rasprave koju smo vodili prošlu godinu o izvješću pučkog pravobranitelja u kojoj su istaknuti problemi s kojima se suočava pučki pravobranitelj u svome radu, zapravo gotovo da bi se svi zaključci sa rasprave sa svih saborskih odbora kada su u pitanju problemi s kojima se susreće ured pučkog pravobranitelja u svom radu, a to je prostor, materijalna sredstva, kadrovi, uredovni dan po županijama da bi bili bliže građanima, dakle mogli bi se u cijelosti ponoviti a to znači da od svih tih zaključaka iz prošle godine malo toga se realiziralo. Želim se posebno osvrnuti na onaj dio izvješća za 2004. godinu koji po meni nije dobro odrađen u protekloj godini a odnosi se na posjet županijama, jer u 2003. godini pravobranitelj je posjetio 10 županija, a u 2004. 5 i to je razlog što je smanjen broj novo zaprimljenih predmeta. Iz izvješća je vidljivo da je za vrijeme posjeta upravo mojoj županiji Splitsko-dalmatinskoj posjetio gotovo sve gradove ali ne i područja koja su bila okupirana u Domovinskom ratu, naime, treba znati da u Splitsko-dalmatinsko županiji samo dvije jedinice lokalne samouprave su područja od posebne državne skrbi, bile su okupirane to je grad Vrlika i općina Hrvace i začudo da pučki pravobranitelj nije našao shodno mislim bilo bi za očekivati da su to bile jedinice lokalne samouprave na području županije koje će prve posjetiti, ali vjerojatno, tamo je važno kakvo je stanje ljudskih i drugih prava građana, jer su i problemi sigurno kudikamo veći nego u ostalim dijelovima naše županije. NO, vjerojatno je riječ o zadnjoj godini mandata, pa više i nije bio tako temeljit. Ono što držim da nije tako dobro da za razliku od nekih, ja mislim da nije dobro da OESS financira ili sufinancira rad pučkog pravobranitelja u obilasku županija, jer on je opunomoćenik ovoga Sabora a znači mi mu trebamo davati takve zadatke koje će se osigurati sredstva u proračunu da bi on taj posao koji mi očekujemo da izvrši dakle, nikakvo sufinanciranje od nikakvih OESS-a ili nekih drugih donatora jer zapravo pučki pravobranitelj nije nevladina udruga da bi koristio takva sredstva nego iz ovoga Sabora mi smo dužni osigurati sredstva da bi mogao odraditi ono što i ovaj Sabor ali i društvo od njega očekuje. Ono što izvješće razlikuje od ovih dosadašnjih izvješća to je kritički osvrt na rad pravosuđa i sudova jer je očito da su mnoga Ustavna i zakonska prava građana ugrožena dugotrajnim sudskim postupcima. Poznato je da pučki pravobranitelj ne štiti prava građana u sudskim postupcima pred sudovima zato je važno da je ukazao na probleme građana i da zapravo kao Sabor i kao društvo moramo priznati da nemamo mehanizme kontrole nad pravosuđem i sudstvom, a sve to skrivati iza tobožnje neovisnosti sudskih vlasti, čini mi se da je pučki pravobranitelj u svome izvješću dotakao problem od kojega svi zaziru a evidentno je da su u sudstvu i pravosuđu postoje ogromni problemi a utjecaj i kontrola u ovome domu ne postoji od ukidanja Županijskog doma. Dakle, evo oni koji su ukinuli Županijski dom, nije bitno ukidali su oni i puno važnije stvari ali sada vidimo kako je taj Dom ipak imao nekakvu funkciju. Pučki pravobranitelj sugerira i neka rješenja kontrole i utjecaja na rad sudova koja postoje u drugim državama, a da se ne dovodi u pitanje trodioba vlasti odnosno neovisnost sudbene vlasti to je iskorak u izvješću pravobranitelja bez obzira na rizik da bude prozvan da se miješa u rad pravosudne i sudbene vlasti. Međutim, činjenica je da neefikasno pravosuđe ugrožava ustavna i zakonska prava građana i zato mislim da je dobro da je pravobranitelj progovorio na ovaj način. Dio izvješća o povratu imovine, obnovi i stambenom zbrinjavanju koji govori da će od još 1000 zauzetih kuća do ljeta ove godine biti vraćeno vlasnicima 750, držim dosta dobrih. Ono što mi nije baš najjasnije a to je veliki broj zahtjeva za stambeno zbrinjavanje bivših nositelja stanarskog prava, pa se kaže da je već sada 8000 zahtjeva. Taj broj mi je prevelik, a 2500 zahtjeva izvan područja od posebne državne skrbi. Ovo otvara niz pitanja jer se to odnosi samo na bespravno deložirane nositelje stanarskih prava, ili i na sve one koji su u zakonskoj proceduri izgubili stanarsko pravo. Ja mislim da je ovo vrlo kompleksno pitanje i mislim da je ovo pitanje zapravo za počet ga rješavati u ovome Saboru bi trebalo održati jednu posebnu točku koja bi govorila o nositeljima stanarskih prava tko su ti, da ne bi došli u pogrešku dakle da neke nagrađuje, posebno ako su oni u skladu sa zakonom ostali bez stanarskih prava, i ja znam stotine koji su živjeli u gradovima i koji su na poziv nekakvih ratnih truba otišli s druge strane barikade. Mislim da bi zaista to trebala biti jedna posebna točka o kojoj bi trebao raspraviti ovaj Sabor prije nego što dođe do bilo kakvih rješavanja na temelju, dakle zbrinjavanja na temelju gubitka stanarskog prava. I na kraju, ja zaista želim prihvatiti prijedlog programa za jačanje institucije pučkog pravobranitelja kroz tri godine kako je i navedena jer je pučki pravobranitelj stekao ugled među narodom i treba ga približiti građanima. Dakle, moje je mišljenje da bi konačno i Hrvatska se trebala približiti barem po broju znači ako Slovenija ima u Uredu pučkog pravobranitelja 35 ljudi pa i Hrvatska sa 15 da dođe na 32. Mislim da to nije niti previše, da bi to bilo dostatno i da bi građani koji su dakle već navikli na ugled i mislim da je pučki pravobranitelji obilazeći županije napravio neke dobre stvari, stekao povjerenje građana. Dakako da ću prihvatiti ovo izvješće ali evo i založiti se da u proračunu za sljedeću godinu, dakle da ne ostanemo samo na zaključcima nego da konačno evo i proširimo taj Ured pučkog pravobranitelja na dobrobit građana Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Josip Đakić. Izvolite! [[Upadica se ne čuje.]] Ispričavam se. Poštovani zastupnik Miroslav Korenika replika.
[[Govornik naknadno uključen, ne čuje se.]] govoreći o obilascima županija odnosno pojedinih naselja u županijama kolega Rebić je doslovce rekao da posljednju godinu mandata odnosi se očito na gospodina Klarića. On i nije bio tako temeljit u tim obilascima i svome radu. Čini mi se na jednoj strani da je to nekorektno jer gospodina Klarića ovdje nema a i sami ste na kraju utvrdili ili tijekom svoje rasprave da gospodin Klarić i tadašnji a i sadašnji Ured pučkog pravobranitelja prvo u svome radu i djelovanju je ograničen kako financijski tako kadrovski pa i prostorno. A vrlo često, a to smo saznali i tijekom današnje rasprave i jučer kada smo govorili o pravu na pristup informacije šutnjom administracije. Prema tome, u najmanju ruku nekorektno je onda govori da je gospodin Klarić radio nekorektno ili netemeljito jer sjećamo se svaka vlast se na neki način "bojala" njegovih izvješća jer je on očito vidio stanje u državi onakvo kakvo realno jest, možda čak i puno ljepše nego što stvarno je. Pri tome vam moram reći još jednu stvar za kraj. Rekli ste da i oni koji su ukidali Županijski dom da su ukidali druge stvari. Vaša većina može bez problema ako želi ponovo vratiti Županijski dom pa ja se nadam da ćete to onda napraviti ili je to samo vaša pusta želja koja nema veze sa radom vaše stranke.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Niko Rebić.
Dobro. Dakle, uvaženi zastupnik Korenika mislim da govoreći ja sam upravo apostrofirao u obilasku Splitsko-dalmatinsku županiju. Zapravo, počeo sam sa tim da pučki pravobranitelj ako obiđe i bude u svim velikim gradovima Splitsko-dalmatinske županije a ne dođe u jedine dvije jedinice lokalne samouprave koje su u ratu Domovinskom bile okupirane, koje imaju silne probleme. Dakle, onda mislim da se u zadnjoj godini mandata opustio ili to ne vezujem za sredstva. Mislim da to sa sredstvima nije povezano. Dakle, on zapravo je trebao ući u županiju upravo u te ratom najpogođenije dijelove da bi onda u središtu županije u Splitu, u Kaštelima, Solinu, Sinju itd. u tom smislu. A što se tiče ukidanja Županijskog doma, pa mislim da ništa novo nisam rekao ako kažem šta je sve vaša partija ukinula. Ali dakle, šta je bitno? Bitno je da sam ja govoreći o ukidanju Županijskog doma rekao da je tada prestao svaki utjecaj ovog Sabora, svaka kontrola sudske pravosudne vlasti. Ni vaša, evo imali ste četiri godine. Mislim da ste vi u tome toliko pretjerali da zapravo nemamo nikakve i posljedica toga je zapravo četiri godine vaše vladavine da smo potpuno sudbenu vlast i rad sudova dugotrajnog procesa dakle na sudovima a i naravno kršenje građanskih prava i sloboda Ustavom zajamčenih kod vas se najviše povećalo i to su činjenice.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Đakić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi gospodine pučki pravobranitelju, gospodo zamjenici, uvažene kolegice i kolege! Uključujući se u raspravu o Izvješću o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu želim reći da izvješće koje je podnio pučki pravobranitelj Hrvatskom saboru obuhvaća pravna područja te analizu pritužbi građana na određene nepravilnosti u radu sudova i ustanova te dugotrajnost u vođenju postupaka kao i nedostaci u radu državne uprave i tijela sa javnim ovlastima, te beskonačnost u rješavanju upravnih postupaka iz čega proizlazi da sveukupni birokratski aparat teško mijenja svoje navike rada i praksa ukazuje na nužnost poduzimanja mjera spram odgovornosti i sankcioniranja svih koji dodatno guše rješavanje nagomilanih predmeta, te neprovođenje pravomoćnih rješenja ili nepoštivanja zakonskih rokova u sudskim, revizijskim i drugim postupcima. Neovisnost pravosuđa ne znači da u tom segmentu ne postoji otklona od zakona ili pristranost u tumačenju zakonskih odredbi te je nužno poduzimati određene mjere i prijave protiv onih koji vidno zbog pristranosti ili možebitnog neznanja obespravljuju najugroženije i najsiromašnije. Prava obespravljenih, zanemarenih i prevarenih sigurno trebaju doživjeti i kroz pučko pravobraniteljstvo svoju satisfakciju jer oni se najteže u današnjem društvu snalaze. No, od ovih svih obrađenih tema koje su navedene u izvješću i svih segmenata koji su jasno i zorno prikazani ja ću se osvrnuti i na hrvatske branitelje i članove njihovih obitelji i stradalnike Domovinskog rata koji jasno i nedvosmisleno u ovom jednom zornom primjeru govori se o postupcima priznavanja prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji i najčešći je razlog obraćanja vašem uredu dugotrajnost postupaka. Naime, mora se konstatirati da i kroz same udruge proizašle iz Domovinskog rata niz pritužbi, žalbi i molbi za spas tih ljudi koji su kroz jedno određen četverogodišnje vrijeme doživjeli totalno obespravljenje, koji su u nagomilanim svojim teškoćama puno puta i dizali ruku na svoj vlastiti život i na život svojih obitelji jer nisu iznašli mogućnosti ni za pristojan život a kamoli ni za svoja prava koja su zakonom bila zagarantirana. Moram reći da ono što sam rekao da birokratski aparat koči nagomilane probleme i njihovo rješavanje u ovom vašem izvješću nedvosmisleno se govori o tome što ste poduzeli u svojim zakonskim ovlastima kao pučki pravobranitelj te ste tražili požurivanje predmeta i uvid koji vam je došao te je jasno vidljivo da člankom 131. stavkom 4. Zakona o pravima hrvatskih branitelja određena revizija koja nije provedena u tri mjeseca zapravo se smatra više i nepotrebnom i rješenje postaje pravomoćno te ću navesti članak toga zakona koji govori ako protiv rješenja prvostupanjskog tijela koje podliježe reviziji nije izjavljena žalba a revizija ne bude izvršena u roku od tri mjeseca od kada je drugostupanjsko tijelo zaprimilo predmet smatra se da je revizija obavljena i da je danas suglasnost na rješenju. To je jasno i dvosmislena zakonska odredba koju treba poštivati i stoga bi niz predmeta bilo puno prije riješeno i donesena drugostupanjska rješenja i ljudi ostvarili svoja prava što nije u ovom predmetu bilo moguće. Ali nije bilo moguće iz jednog razloga što si je neki službenih u Ministarstvu obrane dao za pravo da ne odgovori i ne dostavi za 2000. godinu obrazac za … [[Govornik se ne razumije.]] plaću i tako je ovaj nesretni čovjek koji je naveden ovdje samo po inicijalima ostao obespravljen kao i u nizu drugih slučajeva gdje zorno objašnjavate što se dogodilo po državnim službenicima i namještenicima, po birokraciji koja nije zakonski sankcionirana ničime. No, njihovi ministri ili njihovi voditelji ureda ili bilo koji njihovi nadležni šefovi ili kako su se zvali su nužni vjerojatno i na našu, vašu preporuku ili na prijavu osobe koja je oštećena njihovim postupcima izreći im opomenu jedanputa, drugi puta a treći put im dati i otkaz. I kada se bude tako radilo o državnim službenicima i namještenicima koji ne odrađuju svoje zadaće jer su naučili vjerojatno iz sistema u sistem, iz vlasti u vlast oni dolaze, odrade dva predmeta na dan i lijepo obrađuju svoje poslove privatne ili prijateljske, i tako ostaju oni najugroženiji slojevi bez pravne zaštite i bez donošenja rješenja ili odrađenih potreba za njih po uredima, ustanovama i upravama. Osvrnuti ću se malo i na ono što se zove obilazak županija. Vidljivo je da je kroz taj obilazak i moja županija Virovitično-podravska obuhvaćena. I mogu reći da postoje određene stvari koje upozoravaju također na prava obaveze i lokalnih i županijskih vlasti. Naime, htio bih se osvrnuti da je potrebno se upoznati sa županima, njihovim suradnicima, gradonačelnicima i općinskim načelnicima, ali budite uvjereni da oni nikada neće prezentirati stvarno stanje zbog svojih političkih opredjeljenja i zbog svoje vlasti koja je trenutačno u toj županiji ili općini, nikada nisu iskreni ni prema vama ni prema svojim građanima u prezentaciji trenutačnog stanja. Ovdje nisam našao da je navedeno da je Virovitičko-podravska županija druga po razvijenosti, po nerazvijenosti u Republici Hrvatskoj, da je sa nagomilanim teškoćama i da je sa nezaposlenošću od 10 tisuća i 500 nezaposlenih jedna od katastrofa koje se doživljavaju na njezinom području i da je nužno, to se župan nije pohvalio niti određeni načelnici i gradonačelnici nisu izrekli zorno što ih najviše muči i kako bi trebalo dalje rješavati. Građani su zapravo najiskreniji u svojim iskazima, težnjama i traženjima, i treba puno puta u obilasku županija slušati samo njih i samo od njih izvući ono što je najveći bol i tegoba na područjima regionalne i lokalne samouprave kako bi se znale poduzeti i određene mjere za daljnji, za daljnji napredak i za daljnji boljitak ili za stvarnu pomoć koja je najnužnije u onom stanovništvu koje živi zapravo najugroženije. Stoga moram reći da ovo smanjenje ili povećanje broja predmeta od ukupnih, može biti dvosmisleno i neka je možda o pravima hrvatskih branitelja i na pola od ove cifra koja je navedena smanjen broj i to je neki napredak ali još masa obespravljenih vapi za pravom i tko zna kada će ga dočekati. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje radi po svojem, službenici u Ministarstvu po svojem, u drugom Ministarstvu po svojem i teško je stvarno onima koji nemaju osobno na telefonu onoga koji mu može pomoći, doći do pravde, lutajući i obijajući vrata svakakvih ureda na kraju dolazi do vas koji ne možete stići na sve one koji zapravo su ostali bez svojih prava. Nadamo se da ćemo i kroz vašu djelatnost a i kroz djelatnost svih drugih i kroz utjerivanje u red birokratskog aparata doći do onog momenta kada će biti i 70% manje u vašem uredu prijava i traženja pomoći. Hvala vam lijepo.
Hvala vama poštovani kolega Đakić. Na redu je poštovani kolega Dorić. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, najprije mi dozvolite da pozdravim gospodina pučkoga pravobranitelja i njegove suradnike, da im se zahvalim na vrlo kvalitetnom izvješću i da vam se ispričam što evo morate danas cijeli dan sjediti ovdje i slušati ovu raspravu koja po meni teče u krivom smjeru. Naime, to nije samo slučaj sa vašim izvješćem, to je slučaj sa gotovo svakim izvješćem i zato je moja zamolba sljedeća. Mi bi kolegice i kolege u istinu trebali 90% vremena u razmatranju izvješća posvetiti ne problemima, ne povijesti tih problema, evo čak smo sada proširili na povijest Sabora nego na način kako biti pomoć ljudima, u ovom slučaju pučkom pravobranitelju da efikasnije i kvalitetnije rade. Drugo, ja mislim da možemo također pokušati izvući ono što je gospodin Đakić sada lijepo rekao da iz njihovog izvješća trebali smo ih još priupitati da li one mogu locirati prema određenim državnim ili županijskim tijelima i ljudima gdje se gomilaju ti problemi, gdje su opstrukcije, pa da znamo povući, jasno i predložiti određene konsekvence prema time ljudima. To je bit, bi trebao biti bit ove rasprave. Ja bih također želio naglasiti da mi je jako žao da nismo dobili očitovanje Vlade, jer kada bi ga imali imali bi vjerojatno i prijedlog mjera koje oni žele poduzeti da bi se pomoglo u radu institucije pučkog pravobranitelja, pa bi tada mogli u istinu raspravljati o onom što sam maloprije rekao o metodama, konkretnim metodama kako da pomognemo pučkom pravobranitelju. Da li su to samo financijski ili i neki drugi organizacijski oblici. Ja bih još nešto rekao, naime žao mi je da ovdje zaista nema predstavnika Vlade, zato što je Vlada vjerojatno preko naše stalne misije u Vijeću Europe dobila i materijale Vijeća Europe vezano za ovo pitanje i prijedloge i preporuke Vijeća Europe ne samo nama nego i svim punopravnim članicama Vijeća Europe i ti su prijedlozi za mene vrlo vrijedni i o njima smo trebali danas raspravljati sa gospodinom Malčićem, vidjeti što on misli o njima i jasno pokušati naći najkvalitetnija rješenja. Iz tog razloga mi dozvolite da ukratko samo spomenem šest osnovnih zaključaka i na kraju tu preporuku koja je ključna od strane Vijeća Europe i zamoliti ću gospodina Malčića da u svom završnom onda obraćanju se eventualno očituje što on misli o tom prijedlogu. Najprije je Vijeće Europe konstatiralo sa zadovoljstvom da je institucija pučkog pravobranitelja odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] saživjela u velikoj većini zemalja članica Vijeća Europe uključujući i Hrvatsku. Da je broj predmeta s kojima se građani obraćaju … [[Govornik se ne razumije.]] u stalnom porastu što je nešto drugačije nego u nas, no čuli smo i moguće obrazloženje zašto je to tako. No, u drugim zemljama pa i zemljama Europske unije raste gotovo geometrijski broj prijava prema … [[Govornik se ne razumije.]] Treće, evidentno je sve veća efikasnost, učinkovitost u rješavanju problema građana temeljem rada pučkih pravobranitelja. I to Vijeće Europe konstatira vrlo jasno. Četvrto, zbog posebnih problema i pitanja unutar pojedinih država odlučuju se ponekad, a to je slučaj i sa Republikom Hrvatskom da se osnuje institucija «ombutsmana» za djecu, ravnopravnost spolova i tako dalje i tako dalje što se također pozdravlja. Međutim nešto drugo je u toj raspravi posebno podvučeno i tu bih vas želio kolegice i kolege zamoliti za malo pažnje. Naime u nekim zemljama je došlo do decentralizacije, ja bih rekao ili dislokacije ureda. Nije ured samo u glavnom gradu već u regijama tih zemalja. Evo Italija je dobar primjer gdje su uvedeni regionalni «ombutsmani». Zašto regionalni? Da bude što lakše dostupan građanima tih zemalja. Pa je preporuka kongresa lokalnih i regionalnih vlasti Vijeća Europe svim zemljama članicama da se nastoji uvesti institucija regionalnog «ombutsmana». Dakle regionalni uredi. Posebno se traži i moli od regionalnih vlasti kod nas dakle županijske samouprave i o gradskim središtima u tim regijama da se angažiraju oko nalaženja prostora za rad ombutsmana da on kad dođe na teren ima gdje primiti građane, da se ne povećavaju troškovi vaši nego da u tome sudjeluje i lokalna i regionalna samouprava i da jasno gradovi, županije pomognu u obavješćivanju svojih građana da se mogu obratiti u te i te dane, ured taj i taj gdje će biti nazočan ombutsman ili njegovi suradnici. Pa bih jako volio vidjeti da li i vi mislite da bi na taj način i mi saborski zastupnici mogli u svojim županijama zatražiti pomoć od regionalne i lokalne samouprave, zajednice županija, saveza gradova da naš saborski Odbor za lokalnu i regionalnu samoupravu se također uključi sa takvom jednom zamolbom jer mislim da su ti prijedlozi, te inicijative Vijeća Europe svakako vrlo vrijedne i da ih ne smijemo zaobići već bi bilo danas jako zgodno s njima raspravljati. Naime o njima raspravljati i sa vama i sa predstavnicima Vlade kojih nažalost ovdje nema. Ja bih samo na kraju još želio reći da mi je jako drago da sam čuo od kolega iz HDZ-a da će oni podržati kao saborska većina ovo izvješće. Nadam se da će onda jasno prihvatiti i pomoći da se pojedina pitanja koja su ovdje spomenuta u smislu unapređenja rada, institucije pučkog pravobranitelja također riješe u što kraćem roku jer je to ključno pitanje u ovom trenutku. Ako mi ovdje imamo zaista većinu ljudi koji će u tom pravcu kada budemo prihvaćali proračun, kada budemo prihvačali pojedine inicijative Vlade u biti tu inzistirali, to je izuzetno važno. Meni osobno je jako neugodno, kolegice i kolege jako neugodno kada norveška Vlada pomaže institucije ombutsmana u Hrvatskoj dakle indirektno u biti pomaže što? Pomažu ljudskim pravima smatrajući da nedovoljno sami se angažiramo u tom području. Ja bih više volio da se norveška Vlada angažira u tehnološkoj obnovi i u drugim investicijama, a manje u zaštiti ljudskih prava kad je u pitanju Hrvatska. Hvala lijepa.
Hvala vama poštovani kolega Dorić. Na redu je poštovani kolega Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju. Pa svake godine kada imamo izvješće o radu pučkog pravobranitelja na neki način nije bilo sporno hoće li saborska većina, bilo tko bio na toj dužnosti dati potporu izvješću pučkog pravobranitelja ili ne? Međutim ono što je puno bitnije u svemu tome je kakva su uistinu ljudska prava u Republici Hrvatskoj? I možemo sami sebi ipak priznati da su ljudska prava zaštićenija svake godine sve više i više. To se vidi ne sa, možemo mi govoriti o broju predmeta međutim broj predmeta ne znači da zakonski ljudska prava nisu relativno dobro i korektno zaštićena. Međutim što se uistinu događa na terenu da to tako nazovemo po našim županijama i gradovima to je nešto sasvim drugo. Međutim da bi pučki pravobranitelj mogao biti daleko učinkovitiji nego što jest dolazi upravo, nadovezat ću se na ono što je izrekao i kolega Dorić, stvarne mogučnosti koje Ured pučkog pravobranitelja ima. Jesmo li mi svi ovdje zaista za to da se Uredu pučkog pravobranitelja na jednoj strani omogući da korektno i kvalitetno radi ili nismo? Stalno je to deklarativno jesmo. Međutim ja ponovno naglašavam što se iz ovog izvješća i vidi da Ured pučkog pravobranitelja kao opunomoćenika Hrvatskoga sabora jednostavno radi u neodgovarajućim uvjetima. Od financijskih, kadrovskih i prostornih. I možemo, ja postavljam i sebi i vama svima pitanje: želimo li uistinu pomoći? Jer ako nekakva, svi se zalažemo i zaklinjemo i pred Europom i pred samima sebe u ljudska prava i u njihovu zaštitu međutim kada dođe proračun, a bilo je upozorenja vezanih i uz rad pučkoga pravobranitelja, pa i sam sam bio jedan od onih koji je upozoravao na to međutim većina ima odgovornost da omogući kvalitetniji, bolji rad pučkog pravobranitelja. Ne treba stvarati bilo kakvu konkurenciju između pučkog pravobranitelja ili pravobraniteljice za ravnopravnost spolova ili za ravnopravnost djece. Svi su oni ovom društvu potrebni. Međutim idemo im barem pokušati omogućiti podjednake uvjete djelovanja. Upravo zbog toga ja osobno ću se založiti prihvačajući ovo izvješće. Znači da se i u rebalansu proračuna osiguraju novci i za sljedeću godinu, ali još i za ovu koja je aktualna. Da ti uvjeti budu puno bolji i kvalitetniji. Ne dvojim u to da će i pojedine županije i gradovi kao sjedišta županija naći sredstava iako su i oni,moramo i to naglasiti u dosta teškoj financijskoj situaciji ovoga trenutka jer se proračuni ne pune onako kako bi trebali kao niti državni, ali ipak će naći načina da pomognu. Međutim ono što bih ja htio da možda iz ove rasprave se ipak ustanovi da svima nama bude jasno. Zašto pučki pravobranitelj često puta ne može djelovati na kvalitetniji način uz ove koje možemo reći da su objektivni? Objektivno nema dosta ljudi, nema prostora, nema kadrova međutim jučer se ovdje raspravljalo u ovom visokom domu o pravu na pristup informacija. Ako pučki pravobranitelj treba čekati i po nekoliko godina da dobije informaciju od pojedinih tijela državne vlasti onda možemo sami sebe zapitati kako to izgleda običnom, malom čovjeku? On ne samo da nema šanse da dobije informaciju ili da dođe do podataka koji su, koji njemu život znače. On često puta ne može doći ni do osobe u pojedinom ministarstvu ili tijelu državne uprave koje bi tu informaciju trebalo i bilo dužno pružiti. Znači jedna od stvari koja je još uvijek rak rana hrvatskoga društva to je šutnja administracije. Na drugoj strani osobno smatram da bi trebalo i mijenjati zakonski okvir i da se da mogućnost da pučki pravobranitelj inicira prema, prema Hrvatskom saboru čiji je opunomoćenik sa promjenama određenih zakona. U šutnji administracije puno slučajeva imate posebno sada kad krenu ova rušenja građevinskih objekata na Jadranu da zbog šutnje administracije se može nekome srušiti objekt za koji je on uredno tražio papire ili često puta i dobio pa se nešto mijenja međutim jedno isključuje drugo, ruši se. Nisu li na taj način ugrožena ljudska prava jer jednostavno netko namjerno ili nenamjerno šuti ili proizvodi štetu osobi kao građanin? Na drugoj strani, evo ukazat ću na jedan problem i molit ću, možda će u završnom obračunu pučki pravobranitelj nešto reći o tome jer i meni su se kao zatupniku javljali ljudi koji imaju problema. Uputio sam ih prema pučkom pravobranitelju međutim on po zakonskim propisima ovoga časa nije nadležan. Problem koji je vrlo opasan u hrvatskom društvu. Imate ljude koji su podigli kredite, imaju jamce za te kredite i najčešće stradavaju jamci. Ja znam da je u ovom društvu ovoga časa vjerojatno jedna od najopasnijih stvari biti jamac nekome za kredit. Međutim imate ljudi koji su podigli kredite, imaju imovinu, prepisali su ih na bližu ili daljnju rodbinu. Jamci otplaćuju kredite i jednostavno ovi jamci ne mogu ništa. Uzima im se ne ono što je zakonski dopuštano jedna trećina plaće ili primanja koja imaju nego i puno više jer naše banke itekako se znaju osigurati kad nešto daju a sirotinja postaje sama još veća sirotinja. I na žalost ovoga časa ima na tisuće obitelji u Hrvatskoj koje su u takvoj situaciji. Mislim da bismo u okviru ovog izvješća, a znam da je takvih upita bilo prema Uredu pučkog pravobranitelja, on je u pravu on jednostavno nije nadležan, ali čini mi se da ni mi kao ovaj Visoki dom moramo osjetiti i takvu i imati više socijalne osjetljivosti i prema takvim slučajevima jer se događa da se raspadaju obitelji, da ljudi idu na ulicu, da jednostavno nemaju od čega živjeti i socijalni slučajevi. Oni koji su digli novce i koji su kupili imovinu jednostavno nitko im ne može ništa i smiju se ovima u lice. Evo na kraju dajem potporu znači ovom izvješću jer ova izvješća kroz ovih evo gotovo 6 godina koliko sam ja u Saboru nisu nikad bila ugodna za slušati. Međutim ona su stvarnost življenja u Hrvatskoj. Međutim dajem potporu znači izvješću, dajem potporu da se ostvare kadrovski, materijalni i financijski uvjeti da Ured pučkoga pravobranitelja može još kvalitetnije i bolje raditi. I da onda u tom slučaju ne trebamo dvojiti da uvijek oni koji su nezadovoljni koji su slabiji tražiti će nečiju zaštitu. Često puta je to i neopravdano. Međutim nemojmo da imamo mrlju svi na svojoj vlastitoj savjesti da ljudi nemaju kome se požaliti, to vidimo i na saborskom Odboru za predstavke i pritužbe i to je jedna od institucija kojoj se nezadovoljni građani obraćaju kada nemaju više kome, a pučki pravobranitelj je izgleda posljednja institucija u ovoj državi koja ima volju i kani nešto napraviti. Hvala lijepo.
Hvala vama poštovani kolega. Na redu je poštovani kolega Bekavac. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodine pučki pravobranitelju sa suradnicima. Kolegice i kolege. Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu sukladno Zakonu o pučkom pravobranitelju jest pregled njegova rada i podataka o stupnju poštivanja ustavnih i zakonskih prava građana u protekloj godini. Svakako treba uzeti u obzir činjenicu da je izvješće za 2004. godinu rađeno u okolnostima promjene pučkog pravobranitelja gdje je gospodina Antu Klarića zamijenio gospodin Jurica Malčić. Zbog toga ovo izvješće po mom mišljenju ne sadrži cjeloviti prikaz stanja i stupnja poštivanja ustavnih i zakonskih prava građana, već sadrži samo pregled uočenih najznačajnijih i najbrojnijih pojava kojima se pučki pravobranitelj susreće u svom radu. U svojoj raspravi posebno bi se osvrnuo na pritužbe o radu sudova. Iz izvješća je razvidno kako je veliki broj građana zatražio pomoć od pučkog pravobranitelja zbog predmeta koji godinama čekaju na rješavanje. Tu se često radi o ljudskim sudbinama i rješavanju njihovih … i životnih problema, pa ne čudi toliki broj pritužbi. U nemogućnosti rješavanja svog problema građani se obraćaju pučkom pravobranitelju u nadi da im je to posljednja slamka spasa. Međutim, na njihovu žalost pučki pravobranitelj nije ovlašten rješavati probleme takve vrste već građane uputiti na način rješavanja njihovog problema ili poslati požurnicu za konkretan slučaj nadležnim institucijama. To dodatno izaziva nezadovoljstvo građana koji se sa svojim problemom vrte u krug i ne vide izlaza iz tog začaranog kruga te gube povjerenje u pravnu državu. Nadalje se zbog obrane svojih prava pučkom pravobranitelju obraćaju građani koji nisu kupili stan prema uvjetima Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo. Nažalost dolazi do sukoba interesa bivših stanara u privatnim stanovima koji se smatraju oštećenima i diskriminiranima te vlasnika stanova koji često na krajnji i neprimjereni način pokušavaju isprazniti stan. Ovaj problem zahtijeva žurno rješavanje kako bi se otklonile postojeće nedoumice i sporovi pa smo svjedoci nemilih događaja deložacija iz stanova prikazanih u medijima. Rekao bih nešto i o pravima u području prostornog uređenja, graditeljstva i zaštite okoliša gdje su isto tako u tijeku 2004. godine građani obraćali pučkom pravobranitelju zbog povrede svojih prava. Ovdje je naročito došlo do izražaja činjenica zanemarivanja prava susjeda u postupcima koje provode građevinski inspektori. Građanima se nedopušteno oduzima svojstvo stranke i zainteresirane osobe koja ima pravo pred tijelom državne uprave zaštititi svoje interese. Prisilno izvršenje rješenja građevinskih inspektora o uklanjanju bespravne gradnje ne izvršava se pravodobno ili ne izvršava uopće. Stoga je prisutna i pojava uzurpacije a naročito javnog dobra. Ovakvim je stanjem nezadovoljna u prvom redu lokalna vlast u jedinicama lokalne samouprave. Jedinice lokalne samouprave radi zaštite svog područja ne raspolažu sredstvima kojima bi mogle izricati mjere zabrane ili obustave gradnje ili narediti uklanjanje pojedinih objekata pa se u tom segmentu osjećaju nedjelotvornima i bespomoćnima. Nedostatak prostorno planske dokumentacije razlog je pravne nesigurnosti građana. Pojedinim područjima i parcelama namjena se mijenja dokumentima prostornog uređenja, a za te promjene vlasnici u pravilu doznaju nakon što su već stupile na snagu. Institut javne rasprave ne oglašava se dovoljno i na pravi način, pa građani ne dobivaju pravodobnu informaciju o mogućnosti stavljanja primjedbe na prostorni plan. Pučki pravobranitelj je Ustavom Republike Hrvatske prvenstveno pozvan štititi ustavna i zakonska prava građana u postupku pred državnom upravom i drugim tijelima s javnim ovlastima. Evidentno je da je najveći broj pritužbi građana na rad i postupanje tih tijela. Daleko najveći broj pritužbi upućen je zbog dugotrajnosti postupka i ne donošenja rješenja u zakonskom roku od 60 dana ili bar u nekakvom razumnom roku. Iako za prekoračenje rokova postoje i objektivni razlozi kao što je veliki priliv predmeta u kratkom vremenskom razdoblju, složenost samog postupka i nedostatak materijalnih sredstava treba svakako kazati da se u pravilu ne radi o okolnostima koje se nisu mogle predvidjeti. Zabrinjava činjenica da ne postoji stalan i uhodan sustav nadzora izvršnih predstavničkih tijela u rješavanju u upravnom postupku. Svakako bi trebalo uvesti sustava koji bi osiguravao praćenje i ocjenu broja riješenih predmeta zbirno i po svakom službeniku, rokovima, načinu rješavanja, ukinutim, poništenim ili izmijenjenim rješenjima. U svom izvješću pučki pravobranitelj se isto tako osvrnuo i na probleme građana koji se odnose na povredu statusnih prava, zatim probleme koji se odnose na imovinu oduzetu za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine te isto tako na prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. I na kraju svakako treba uzeti u obzir činjenicu da je pučki pravobranitelj gospodin Malčić kratko na ovoj odgovornoj funkciji pa nismo u mogućnosti sagledati njegov rad u cijelosti a što ćemo moći tek u izvješću za 2005. godinu. Prihvaćam ovo izvješće i podržavam inicijativu da se Uredu pučkog pravobranitelja povećaju sredstva i da se iznađe rješenje za adekvatne prostorije u kojima će djelovati, kako bi zasigurno bolje i efikasnije obavljao svoj odgovoran posao.
Hvala lijepa poštovani kolega. Na redu je poštovana kolegica Zdenka Babić-Petričević. Izvolite kolegice.
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo, gospodine pučki pravobranitelju Malčiću. Ja neću početi moju kratku raspravu vezano za izvješće koje ste vi uputili nama i karakterizira ga da je ono dobro, obimno, bolje ovo nego od one prošle godine, pohvalit vas i vašu građansku dužnost što ste sve učinili. No međutim to je vaša sveta dužnost s obzirom da morate poštivati Ustav Republike Hrvatske. Ja ću iznijeti nekoliko činjenica o kojima ja često razgovaram sa ljudima koje ja predstavljam u Hrvatskom saboru a to su hrvati koji žive izvan granica Hrvatske države. No međutim nešto mi je zasmetalo kod vas, a ovdje mi danas svi se pozivamo na Ustav, svaki zakon koji je donesen u Hrvatskom saboru donosi se na osnovu Ustava Republike Hrvatske. Ja ću gospodine Malčiću citirati Ustav Republike Hrvatske, članak 14. koji glasi: «Svi su pred Ustavom i zakonom jednaki.» Pa evo u vašemu izvješću rekla sam da neću vam davati ocjenu, nisam za to ja u Hrvatskom saboru nego smo zato u Hrvatskom saboru da budemo vama pri pomoći da se rješavaju ovi problemi koji su veliki. Negdje se oni smanjuju, negdje se povećavaju i zato me iznenadilo kad ste vi i u vašem uvodnom govoru, a ovdje se i počesto raspravlja o Hrvatskom saboru kada se govori o ljudskim pravima i zaštiti ljudskih prava i stavlja se negdje prioriteti kada se radi o zaštiti ljudskih prava pa govorimo o ljudima i svi ti ljudi koje mi zagovaramo i govorimo o njihovim problemima u Hrvatskom saboru ne bi trebali biti primarniji jedni od drugih. Čovjek je čovjek. Ovdje je rekao kolega da pravda ona najgora kada dođe kasno, počesto mrtvi dožive pravdu, ali ona nije tada dovoljna, ali je to tako, pravda je počesto kao paučina ali bolje je doživjeti ikada nego nikada. Pa danas citirat ću vas u vašem uvodnom govoru ste rekli sljedeće, u svom dijelu izvješća posebno sam naglasio i pitanje povrata imovine, obnove i stabilnog zbrinjavanja kao pitanja bez čijeg učinkovit rješavanja bio hrvatskih građana pretežno Srba povratnika ne može ostvariti temeljna prava pa ni početne pretpostavke za normalan život u Republici Hrvatskoj. Apsolutno. Ja se zalažem da svaki čovjek na, svaki hrvatski građanin ima pravo na normalan život u Republici Hrvatskoj ne prejudicirajući jedne od drugih i ponavljam i pozivam se na Ustav Republike Hrvatske i govoreno je danas nekoliko puta o onima koji su u vrijeme Domovinskog rata napustili iz opravdanih ili neopravdanih razloga, ali nisu morali napustiti Republiku Hrvatsku, vraćaju se i neka im se rješavaju stambena pitanja i neka im se rješava trajno krov nad glavom, kako se to kaže ključ u bravu. Ali vam ne mogu iz ljudskih razloga ja prejudicirati jedne, a zapostavljati druge. U Republiku Hrvatsku vrijeme Domovinskog rata, odnosno u vrijeme agresije na Republiku Hrvatsku i Bosnu i Hercegovinu su se uselili ne svojom voljom, bili prognani i prognani su sa svojih ognjišta Hrvati iz Bosne i Hercegovine, Hrvati iz Vojvodine, Hrvati iz Janjeva i o njima ste isto u vašemu izvješću na stranici 128 ali bez posebnog naglaska, ukazali na njihove probleme, citirat ću vas: Što se tiče povrata imovine u Hrvatskoj još uvijek ima oko tisuću zauzetih kuća od kojih bi najveći dio oko 750 čiji vlasnici traže povrat i neka traže povrat, trebao biti vraćen do ljeta 2005. godine. Uz objektivne probleme kao što je to nedostatak smještaja za privremene korisnike, pučki pravobranitelj intervenirao je u većem broju slučajeva kada su privremeni korisnici neopravdano bili favorizirani na račun vlasnika. Možda ima i ovakvih slučajeva, ali molim vas ako naglašavate probleme jednih, a nemaju krova nad glavom u Republici Hrvatskoj onda nemojte na sporedni kolosijek staviti probleme drugih, jer ova Vlada i dok sam bila zastupnica u opoziciji, sam rekla da treba riješiti trajno smještaj i jednima i drugima, ne na uštrb nekih drugih. Uz ono što Ustav propisuje pravo na svoje vlasništvo, jer su Hrvati prognani iz Vojvodine, iz Bosne i Hercegovine i iz Janjeva, postali i hrvatski državljani. Na žalost njih je jedan dio ostao samo u Republici Hrvatskoj, u matičnoj državi koja je po Zakonu o strancima prestala biti matična država, jer ako Hrvat dođe sada bez hrvatske putovnice i to su vam ljudi pisali posebno iz iseljeništva u Republiku Hrvatsku njih se tretiraju kao stranci do onog momenta dok ne dobiju ne putovnicu nego rješenje za primitak u hrvatsko državljanstvo i od tog momenta ne mogu ja, makar još uvijek ističem Hrvatska država kao matična država. Pa evo ova usporedba je meni neprihvatljiva. Ja sam za to da se rješavaju jedni i drugi problemi, da jedni od drugih ne mogu biti primarniji, da nekoga staviti na prvi kolosijek a druge vratiti na posljednji peron. A da je tomu tako, na žalost ja sam u ponedjeljak u jutro, u ponedjeljak poslije podne bila na pokopu u Posavini i srela sam ljude one koji su prognani sa svojih ognjišta iz Bosne i Hercegovine, onda mi je došao jedan hrvatski branitelj iz Korača i rekao je gospođo Babić otišao sam na moju oranicu moga oca i samo sam htio nešto probati, očistio sam oranicu i pripremio je za proljetni usjev, ali kada sam došao nakon tri dana, nećete vjerovati gospodine pučki pravobranitelju, da je na toj oranici bilo više smeća koje pretpostavljam da su prikupili sve smeće tog područja i donijeli na oranicu, Stipe neću ga prozivati prezimenom i tako se radi i odnosi se prema dijelu hrvatskih državljana koji bi ustvari morali imati povratak na svoja ognjišta kao što Srbi imaju povratak na svoja ognjišta. Ako bude vaše izvješće ne po broju nego ako budete u vašemu izvješće istom mjerom naglašavali probleme onda ću vam ja dati u ovomu dijelu vašega izvješća itekako neću prolaznu ocjenu nego podršku. Ja nemam pravo niti su mi zakoni u ruci. No, drugo, gospodine još nešto ću vam ukazati, a to je, jeste li bili, rekli ste da ste obilazili županije, da ste obilazili područja od posebnog državnog interesa, od posebne državne skrbi, povratnici neka se vraćaju, dolaze na izbore i neka se to sve radi. Da li ste bili u Biskom kod Trilja, odnosno između Dugopolja i Trilja? Da li ste bili u barakama gdje godinama žive prognani Hrvati iz Bosne i Hercegovine? Molim te, gospodin pučki pravobranitelj ako misli o svom svakom građaninu mora znati gdje je Bisko i tamo žive ljudi iz Bosne i Hercegovine protjerani u barakama na jedan neprimjeren način. Zašto oni nisu u ovom izvješću? Zašto nisu u izvješću Hrvati iz Bosne i Hercegovine, istina ne možete sve obuhvatiti koji žive u Lašćevićevim barama? Pa evo ako se na ovakav način radi i pokušava da se srazmjerno rješavaju problemi koji se trebaju rješavati onda će to biti prava zaštita ljudskih prava, a svi koji su otišli iz Republike Hrvatske nisu morali, neka se vrate na svoja ognjišta ali ja ću to podržavati u nadi da se neće vratiti i neće dobiti krov nad glavom oni koji su ubijali Republiku Hrvatsku. No, međutim, sada nešto drugo, a to je zahtjevi za primitak u hrvatsko državljanstvo. Vaš predstavnik je bio kod nas na Odboru za useljeništvo. Mi smo vam počesto ukazivali da se na taj način Zakon o hrvatskom državljanstvu mnogi ne pridržavaju članka 16. i članka 11. postojećega Zakona o hrvatskom državljanstvu i da u prepiskama između vas i Ministarstva unutarnjih poslova danas sam citirala, nemam više vremena citirati što to znači danas i tko je iseljenik. Znači iseljenik je samo oni koji je odselio iz Republike Hrvatske, iselio iz Republike Hrvatske između dva svjetska rata a što su ovi mnogi drugi, beskućnici. No, međutim, u nadi da ćete stvarno konstruktivno razmišljati i ne prejudicirati probleme jer je svaki čovjek, njegov problem je za njega najveći problem. Pa se neće događati da Hrvati čekaju na ...
Vrijeme.
... Hrvatsko državljanstvo, dozvolite mi gospodine dopredsjedniče, godinu i po dana ili više godina. Nego, mi se često poistovjećujemo i gledamo se kako smo mi isto kao Židovi, odnosno kao Izrael. Mi smo ni u tome kao Izrael prihvaća svoje pleme izgubljeno u Indiji. A mi našim Hrvatima koji, odnosno generacijama koje žive već, treće generacije u europskim zemljama, a da ne govorim o problemima Hrvata iz južne Amerike. Čekaju po 5 godina, a Hrvati koji su iselili u Makedoniju ...
Hvala lijepa, kolegice.
Evo, još samo jedno ...
Gotovo.
... Srbiju i Crnu Goru ...
Dosta smo vas pustili.
... molim vas, bez dokumenta nikako ne mogu dobiti Hrvatsko državljanstvo, a dokument je neminovan, a ne mogu iskoristiti ono što koriste srpski građani ...
Ispravak netočnog navoda, poštovani kolega Pero Kovačević. Izvolite kolega.
Pa ispravljam netočan navod uvažene kolegice jer je više puta pitala sadašnjeg pučkog pravobranitelja je li je on bio u posjetama ovih 5 županija koje su obiđene u 2004. godini. Pa nije mogao biti kad nije bio pučki pravobranitelj, nego je tek od 1. prosinca prošle godine. ... [[Upadica se ne razumije.]] Pa kako nije ispravak, kako je on mogao biti kad nije bio pučki pravobranitelj. ... /Govornici govore u glas, ne razumije se.7 ...
Nastavljamo, povreda Poslovnika. Recite kolegice. Izvolite, povreda Poslovnika. Recite.
... [[Govornica naknadno uključena.]] ali vam moram reći, nisam prozvala gospodina pučkog pravobranitelja što nije obišao sve županije jer je nemoguće. Ukazao sam samo na dva mjesta i još jednom molim ako niste, Bisko i Barake Lavčević. A gospodine kolega, slušajte i operite uši.
No, no, molim vas lijepo. Molim vas lijepo, nema potrebe da se tako odnosite jedno prema drugom. Ovo dakako nije bila povreda Poslovnika nego lagano lukavstvo da se pokuša odgovoriti na ispravak netočnog navoda kao da je replika, a nije to. Ja bi molio da si ne dobacujete iz klupa. Na redu je poštovani kolega Piplović, ali njega koliko vidim nema. Gubi pravo govora o ovoj temi. Želi li pučki pravobranitelj uzeti završnu riječ? Da. Riječ ima pučki pravobranitelj, gospodin Malčić. Izvolite.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, štovane gospođe i gospodo. Obzirom da je Izvješće pučkog pravobranitelja ima 140 stranica i da je cijeli dan danas bila rasprava ja ću nastojati ne zamarati vas puno, ali želim samo istaknuti neke naglaske koje mislim da su potrebne reći nakon ove rasprave. Prvo, ja ću reći da sam ohrabren ovom raspravom kao što sam bio i ohrabren kad je na sporazumni prijedlog svih stranaka ovaj puta izabran pučki pravobranitelj. Ovom prilikom ću se zahvaliti na povjerenju i onim zastupnicima koji tada nisu iz poznatih razloga bili na glasovanju. Međutim, to je već bila prva činjenica koja me ohrabrila. Druga je zaista današnja rasprava u kojoj u najvećoj većini se nije moglo zaključiti da tu postoji nekakva lijeva i desna strana u pogledu ocjene zaštite ljudskih prava. Mislim da je rasprava u tom smislu u cjelini bila korisna i dobra. I ja zahvaljujem svima koji su nam dali podršku, a također zahvaljujem i onima koji imaju kritičke opservacije na rad pučkog pravobranitelja i nastojat ću sve te primjedbe ispitati i očitovati se na njih. Ono što je potrebno reći ovog trenutka to je da se treba shvatiti da pučki pravobranitelj ipak prvenstveno postupa prema pritužbama. Dakle, on ima mogućnosti postupati i na svoju vlastitu inicijativu, ali temeljna baza njegovog postupanja su ipak pritužbe. U tom smislu Izvješće može se nekome činiti malo i pre negativno intonirano. Međutim, ja sam upozorio na početku Izvješća da se tu ipak ne radi o cjelovitom ocjeni stupnja poštivanja ljudskih prava, nego dakle na temelju onoga rada koji pučki pravobranitelj na temelju pritužbi i drugih saznanja ima. Zbog toga se ja ispričavam i onim dijelovima uprave i onim tijelima državne uprave, i lokalne i države, koji dobro radi. Jer i takvih ima, međutim nije posao pučkog pravobranitelja da hvali niti da daje u tom smislu ocjene. Tako da molim da se, ja stojim inače iza svih ovih ocjena koje se odnose u pojedinim oblastima. Dali smo i određene primjere, itd. Međutim, ne treba iz toga zaključiti da je stanje tako negativno kao što jest u Izvješću jer Izvješću jest dužnost na ukaže na one pojave koje su upravo negativne, koje treba ispraviti. U tom smislu ja naglašavam, spomenuta je bila tu nekoliko puta Vlada, zašto nema Vlade, zašto nema očitovanja, itd. U ranijim nekim raspravama o Izvješću pučkog pravobranitelja je na neki način bilo i zamjereno Vladi da se očituje jer pučki pravobranitelj kontrolira Vladu, a ne Vlada previše Izvješće pučkog pravobranitelja, itd. Međutim, ja vas upozoravam da ovaj puta smo i mi sa Vladom imali suradnju potrebnu, da sam ja bio na Vladinim koordinacijama, da su se Vladina tijela, ministarstva, itd., očitovala na nalaze pučkog pravobranitelja i da sam ja jako zadovoljan reakcijama na koje sam tamo naišao. Mislim da je Vlada otprilike išla prema zaključku da će se sva državna tijela uputiti na daljnju suradnju s pučkim pravobraniteljem kako bi se otklonile one pojave negativne o kojima smo u Izvješću naveli. Dakle, u tom smislu mislim da je, da ne treba negodovati u tom smislu što se Vlada neposredno ne očituje na Izvješće. Mi imamo suradnju s Vladom, a ja sam pogotovo početkom ove godine i uveo praksu priličnih konzultacija sa pojedinim Vladinim resorima koji po meni već sada daju dobre rezultate. Pri tom sad valja naglasiti samo da je bilo osvrta na onu našu rečenicu da koja su to ministarstva koja nam se najčešće oglušuju. Dakle, nisu to ministarstva koja se uopće oglušuju. To su ministarstva u kojima ima nekoliko slučajeva. To je već napredak u odnosu na sve ono što je bilo prošlih godina. Postotak očitovanja Vlade i odgovora na naše zahtjeve svake godine sve više raste. Nismo do kraja zadovoljni s njim jer ipak je bilo oko 20% takovih koji nam nisu odgovarali u roku. Međutim, kažem, samo prozivanje ne znači da se tu stvari već na neki način nisu popravile. Ono što mislim također da treba naglasiti to je pitanje materijalnih sredstava, dakle, proračuna. Ja sam uvrstio odnos prema sredstvima pravobraniteljice za djecu i pravobraniteljice za ravnopravnost spolova samo kao jednu ilustraciju i to sa njihovim dopuštenjem. Moje osobno stajalište je da kad su već osnovani ti specijalizirani pravobranitelji da ne bi bilo opravdano sada ih spajati u jedan ured, ali bi se oštro protivio novim, osnivanjima novih pravobraniteljstava. Nekoliko takovih prijedloga je već ušlo na neki način u proceduru. Bar do onog trenutka dok se ovom Uredu ne omoguće nekakvi temeljni uvjeti za rad. Mislim da nije dovoljno sa Sabor na neki način samo poziva Vladu da osigura sredstva za rad pučkog pravobranitelja. Ovaj Sabor donosi proračun, ja nakon ove rasprave zaista očekujem da neće ove godine s tim biti problema, tim više što se tiče rebalansa već imam na neki način pismo, obećanje ministra Šuker a vjerujem da ćemo u izradi proračuna za sljedeću i godinu 2007. da ćemo i ostvariti sredstva prema onom prijedlogu koji smo dali. U odnosu na zadnju raspravu gospođe zastupnice, ja bih samo rekao da rezultat toga što su posebno istaknuta pitanja povrata imovine, Srba povratnika je upravo zato što mi postupamo po pritužbama. 80% pritužbi koje mi u tim oblastima imamo, povrata imovine, stambenog zbrinjavanja su upravo te pritužbe. Dakle, to su ljudi koji su se nama obratili, dakle to je najveći broj pritužbi s kojima mi radimo. Ja vam obećavam da ukoliko bude ne samo ovih pritužbi, nego bilo kakvih saznanja o problemima drugih ljudi koji imaju sličnih da ću se ja osobno angažirati da ti problemi nađu mjesto ne samo u ovom izvješću nego i specijalnom izvješću Saboru, i da ću se potruditi da interveniram u njihovu korist koliko je god to moguće. Dakle, ovo nije rezultat neke moje opredijeljenosti nego je to rezultat zaista toga što je to najveći broj pritužbi. S druge strane to nije pitanje politike, za mene je to provođenje hrvatskih zakona i programa Vlade koja uživa podršku većine u ovom Saboru, zbog toga je to našlo mjesto i u našem Izvješću. Samo da kažem još što se tiče sudova, ja sam zadnja osoba koja bi mogla dovoditi u pitanje nezavisnost i samostalnost sudstva, bio sam 8 godina u Ustavnom sudu ja znam da je najveća tekovina demokratska nezavisnost i samostalnost sudstva ali u svim uređenim zemljama dioba vlasti ne znači mehaničku podjelu ona ne znači neodgovornost. Naša ustavna odredba o međusobnoj suradnji i provjeri nositelja vlasti, ne samo da daje pravo nego i nalaže ja bih rekao ovom parlamentu da otvori o tome na neki način raspravu, da li će to biti u okviru ureda pučkog pravobranitelja ili na neki drugi način kroz saborski Odbor za pravosuđe to je drugo pitanje, ali smatrao sam svojom dužnošću da na temelju velikog broja pritužbi građana o tome Sabor upoznam. Očekivao sam da neće biti vaš najbolje prihvaćeno iz redova sudaca, mislim da u zadnje vrijeme već tonovi postaju pomirljiviji i da će se moći nešto napraviti. Što se tiče rada na terenu tj. regionalnih eventualno ombudsmana moram vam reći da za sad o tome uopće ne razmišljamo, ako razmišljamo onda je to u smislu uredovnih dana po županijama i terenu, smatramo da je Hrvatska premala, i zbog materijalnih sredstava naš ured ne bi bilo dobro da se osnuje nekakve regionalne ispostave ali zalagat ću se za uredovne dane u županijama i na terenu. Ova konkretna pitanja što se tiče zakona o Hrvatskom državljanstvu itd., to ponavljam, spreman sam da o tome ne samo razgovaramo nego da interveniramo u svim slučajevima kada je to moguće, međutim, upozoravam pučki pravobranitelj nije općeniti zaštitnik ljudskih prava koji kao nevladine udruge, ili ne znam koja druga tijela daje opće ocjene, on ipak kao temeljno pitanje ima pritužbe građana i na temelju tih pritužbi temelj njegovog rada je uglavnom u tome. Na kraju ja vam još jedanput zahvaljujem, zaista sam ohrabren upravo zato što mi se čini da nije bilo podjela na temeljnom pitanju a to je u ocjeni potrebe da se pred upravom pogotovo, a pred sudovima zaštite ljudska prava na način kako je to predloženo. Hvala lijepa.
Hvala vama gospodine pučki pravobranitelju. Poštovane kolegice i kolege, zaključujem raspravu povodom ove točke glasovat ćemo sutra vjerojatno.
Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu. Imamo cijelu seriju zaključaka. Prvo. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2004. godinu. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 90 glasova za i 3 glasa suzdržana donesen predloženi zaključak. Evo sad ćemo na slijedećem glasovanju provjeriti. Idemo drugi zaključak. Ovo bi bila jako relativno bitna povreda odredaba glasovanja. Sukladno prijedlogu Odbora za ratne veterane dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Obvezuje se Vlada RH da osigura potrebna financijska sredstva za kadrovsko, materijalno i prostorno jačanje Ureda pučkog pravobranitelja prema planu predloženom u izvješću. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Sa 90 glasova za i 3 suzdržana prihvaćamo predloženo izvješće. Sukladno prijedlogu Odbora za pravosuđe i Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Mišljenja, primjedbe i prijedlozi iznijeti u raspravi o izvješću kao i primjedbe, prijedlozi i preporuke pučkog pravobranitelja dani u izvješću dostavljaju se Vladi RH radi poduzimanja mjera za učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela i tijela koja imaju javne ovlasti. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. 90 glasova za, jednim suzdržanim i 2 protiv prihvaćeni predloženi zaključak. Sukladno prijedlogu Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Preporuča se Odboru za pravosuđe da razmotri odnos Hrvatskog sabora i sudbene vlasti sa ciljem ostvarivanja javnosti i poboljšanja učinkovitosti njezinog rada. Odbor predlaže odboru, drugom odboru. To je malo. Dobro, uključimo se pa možemo glasovati. Rezultat. 14 za, 29 suzdržanih, 46 protiv. Nemamo ništa protiv da Odbor za pravosuđe razmotri po prijedlogu Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina prijedlog njihovog zaključka i sukladno prijedlogu Kluba zastupnika SDP-a dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Obvezuje se Vlada RH da do prvog jesenskog zasjedanja Hrvatskog sabora pripremi i u saborsku proceduru uputi izmjene propisa kojima bi se pučkom pravobranitelju omogućilo efikasno praćenje rada sudova i predlaganje mjera za bolju pravnu zaštitu građana. Uključimo se da možemo glasovati. Rezultat. 30 glasova za, 47 suzdržanih, 13 protiv. Takav je rezultat. Zaključak nije prihvaćen.
Prelazimo na sljedeću točku - Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u godini 2004. Sukladno Zakonu o Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti dostavljeno je navedeno Izvješće, raspravu je proveo Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, njegova izvješća ste primili na sjednici. Vlada Republike Hrvatske dostavila je svoje mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Izvolite, riječ ima akademik Cvetnić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Izvješće koje ste dobili samo je sažetak 108. knjige ljetopisa u kojoj je potpuno prikazan cjelokupan rad Akademije u prošloj 2004. godini. Samo da napomenem Knjiga u kojoj je cjelokupni prikaz rada obaseže nešto preko 700 stranica. Prošla godina je bila za našu Akademiju još jedna uspješna godina na svim područjima u znanstvenom i umjetničkom radu, u radu akademijinih razreda, njezinih zavoda i jedinica, te znanstvenih vijeća na zasjedanjima akademije u radu predsjedništva i njegovih odbora, u nakladničkoj djelatnosti kao i u građevinsko-obnoviteljskim zahvatima na akademijinim građevinama. Na dan 31. prosinca 2004. Hrvatska akademija je imala 150 redovitih članova, zatim 141 dopisnog člana, te 81 člana suradnika pa iz toga slijedi da je ukupno Akademija u prošloj godini imala 372 člana, u svim kategorijama članstva. U Protekloj godini Akademija je održala 2 redovite skupštine, jednu izbornu skupštinu i 2 svečane sjednice. Predsjedništvo Akademije održalo je protekle godine 9 redovitih sjednica. Na sjednicama predsjedništva raspravljalo se naročito o kriterijima za dodjelu akademijine nagrade istaknutim znanstvenicima i umjetnicima. Elaboratu Hrvatska temeljena na znanju i primjeni znanja, kojeg je pripremila radna skupina sastavljena od akademijinih članova i vanjskih suradnika, na programu obilježavanja obljetnice akademijinih utemeljitelja i dobrotvora biskupa Josipa Jurja Strossmayera osnivanju znanstvenog vijeća Hrvatske akademije za državnu upravu, pravosuđe i vladavinu prava, na problemu ukidanja lektorata Hrvatskog jezika na nekim Njemačkim sveučilištima, reprogramiranju realizacije kapitalnog projekta zgrade Kemijskog laboratorija na Strossmayerovu trgu broj 14., zaključku Hrvatskog sabora o prihvaćanju Izvješća o radu Akademije u 2003. godini, na sadržaju nacrta teksta Akademijina statuta uz jedinstveno mišljenje da se ne ide na donošenje novog Statuta nego da izmjenu i dopunu onih odredaba koje je nužno promijeniti radi postizanja bolje organizacije rada Hrvatske akademije. Na osnivanju fundacije "Ružićkina kuća" i nastojanjima fundacije da se što prije obnovi rodna kuća Lavoslava Ružička u Vukovaru koja je devastirana u vrijeme Domovinskog rata. Zatim, na prvom kongresu Hrvatskih znanstvenika iz domovine i inozemstva, te u njegovim zaključcima. Zatim, dalje na nezadovoljavajućem odnosu Hrvatske radiotelevizije prema praćenju rada Hrvatske akademije, obilježavanju važnih obljetnica, pokroviteljstvu i organiziranju brojnih znanstvenih skupova i o izboru u znanstvena i istraživačka zvanja djelatnika Akademije. I godina 2004. bila je uspješna u pogledu rada i daljnjeg materijalnog jačanja zaklade Državnim proračunom za 2004. zakladi Hrvatske akademije osigurano je 2 milijuna 774 tisuće i 520 kuna kao dio naknade za oduzete akademijine stanove. Novčana imovina zaklade iznosila je krajem 2004. oko 2 milijuna 630 tisuća eura te 2 milijuna i 600 tisuća kuna. Međunarodna suradnja Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti bila je u prošloj godini razvijena i raznolika tako da je u tom razdoblju povećan opseg i kvaliteta djelovanja predstavnika Hrvatske akademije u međunarodnim udrugama u kojima je ona aktivan član a i posebno je aktivno uključena u rad europske znanstvene zaklade. Hrvatska akademija ima dogovore ili sporazume o znanstvenoj suradnji s akademijama Albanije, Austrije, Bosne i Hercegovine, Bugarske, Češke, Francuske, Italije, Kine, Kosova, Mađarske, Makedonije, Njemačke, Poljske, Rusije, Slovačke, Slovenije i Velike Britanije. Tijekom prošle godine naša je akademija potpisala nove sporazume o suradnji s Kineskom akademijom društvenih znanosti te sa Švedskom kraljevskom akademijom. Izašao je iz tiska III. Svezak edicije "Hrvatska i Europa" na hrvatskom jeziku barok i prosvjetiteljstvo koji obuhvaća 17. i 18. stoljeće što je svečano predstavljeno u preporodnoj dvorani. Pripremljen je za tisak II. svezak na francuskom jeziku i nastavljen lektorski rad na II. svesku engleskog izdanja, prikupljen je 41 prilog za IV. svezak a za V. i posljednji svezak pristigla su 33 od ukupno 62 priloga. Dovršena je glavna studija prirodne osnove te je pokrenuta studija zatečenog stanja za izradu valjanih rješenja krajobrazno vrtno-arhitektonskog uređenja i obrade svih segmenata Arboretuma Trsteno. Nastavljeno je uređenje i obnova maslinika, izrada muzejskog programa te izrada projekata istraživanja flore i faune u okviru istraživanja bio raznolikosti zaštićenih područja u Hrvatskoj. Tiskan je prvi prospekt "Arboretum Trsteno" na hrvatskom i engleskom jeziku. Djelatnost se akademije odvijala u devet razreda, 17 jedinica i 15 znanstvenih vijeća. Akademijina se znanstveno-istraživačka djelatnost odvija osim u razredima i u drugim jedinicama kao što su zavodi, centri, laboratoriji i kabineti. Akademija ima 17 takvih jedinica u Zagrebu i izvan Zagreba. U Zagrebu djeluju osam a ostalih je devet jedinica smješteno izvan Zagreba i to dvije jedinice sa sjedištem u Dubrovniku a po jedna u Splitu, Zadru, Rijeci, Varaždinu, Osijeku, Vinkovcima i Trstenom. Prošle godine osnovana je nova znanstveno-istraživačka jedinica u Bjelovaru. Znanstveno-istraživačka jedinica akademije tijekom 2004. radile su na 45 znanstvenih te na jednom suradničkom projektu. Riječ je o tzv. matičnim projektima, dakle o projektima čija se istraživanja odvijaju uglavnom u akademiji i čiji su glavni istraživači isključivo ili redoviti članovi akademije ili drugi znanstvenici iz akademijinih zavoda i instituta. Osim ovih projekta u akademiji je tijekom 2004. realiziran niz drugih znanstvenih i umjetničkih zadataka koje su pojedini razredi njihovi odbori a napose znanstvena vijeća i muzejsko-galerijske jedinice odredili kao cilj svojega znanstvenog i umjetničkog djelovanja u duljem vremenskom razdoblju. U okviru muzejsko-galerijske djelatnosti djeluje gliptoteka, kabinet grafike, Strossmayerova galerija starih majstora i Hrvatski muzej arhitekture. U sastavu stručnih službi akademije radi arhiv i knjižnica. O njihovim važnim djelatnostima nalazi se u ljetopisu podrobno izvješće. U arhivu se nastavlja proces kompjuterizacije cjelokupne aktivnosti akademije. Akademija je prošle godine posebnu pozornost posvetila izdavačkoj djelatnosti jer i na taj način možemo prikazati svoj rad i rad svojih članova. Od svoga osnutka do konca prošle godine akademija je objavila ukupno 4 tisuće 279 svezaka različitih edicija. U 2004. objavljeno je 90 svezaka a među tim naslovima nalazi se 36 knjiga zbornika i spomenica, 37 svezaka časopisa i 17 kataloga umjetničkih izložaba te dva CD-a. Iz završnog računa akademije za prošlu godinu proizlazi da je za cjelokupno poslovanje akademije utrošen iznos od 68 milijuna 109 tisuća 420 kuna te je na taj način ostvaren višak prihoda nad rashodima u iznosu od 8 milijuna 583 tisuće 220 kuna. Iskazani višak prihoda rezultat je s jedne strane racionalnog i skrbnog poslovanja akademije te isto tako i drugih okolnosti koje su dovele do toga da sva osigurana sredstva nisu utrošena u tekućoj godini. Primjerice, sredstva za nakladnički projekt Hrvatska i Europa i sredstva za rad na znanstveno-istraživačkim projektima čija se realizacija nastavlja i u ovoj godini. Ipak, najveći dio sredstava u iznosu od 6 milijuna 680 tisuća kuna koji je namjenski trebao biti utrošen za podmirenje obveznih doprinosa za mirovinsko i zdravstveno osiguranje na stalne mjesečne nagrade akademika isplaćene 2003. godine uz suglasnost nadležnih ministarstava na čemu im posebno zahvaljujemo prenamijenjeno je za projekt rekonstrukcije i uređenja zgrade Kemijskog laboratorija na Strossmayerovom trgu u akademijinu knjižnicu. Taj rad je u tijeku. Prema tome, iskazani višak prihoda nad rashodima nisu slobodna nego rezervirana sredstva za dugoročne projekte akademije a posebno za kapitalnu investiciju. Zahvaljujem.
Hvala vama, gospodine akademiče. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Izvolite, kolega Pavlic!
Poštovane dame i gospodo! Dopustite dakle da u ime matičnog Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu iznesem naše izvješće. Dakle, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskoga sabora razmotrio je na svojoj 14. sjednici koja je održana 20. svibnja ove godine izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u 2004. godini. Odbor je pitanje raspravio kao matično radno tijelo a uvodno obrazloženje je podnio predstavnik predlagatelja izvješća. Članovi odbora istakli su povoljne programske i financijske pokazatelje djelovanja svih organizacijskih oblika Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u 2004. godini. Izražavajući uvjerenje da je potrebna najšira društvena potpora takvim projektima kao što su obnavljanje i oprema prostora za Hrvatsku akademiju znanosti i umjetnosti, uspješan nastavak znanstveno-izdavačkog projekta Hrvatska i Europa. Izvješće pokazuje pojačanu međunarodnu suradnju i to ne samo s preko 20 akademija širom svijeta već i s drugim važnim znanstveno-istraživačkim i umjetničkim ustanovama od međunarodnog značaja. Slijedom toga odbor je donio slijedeći zaključak. Odbor predlaže Hrvatskom saboru da prihvati Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u 2004. godini. Hvala.
Hvala lijepa, kolega Pavlic. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Nema potrebe. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Prvi na redu su klubovi zastupnika. Molim kolegu Pavlica u ime Kluba IDS-a. Izvolite!
Poštovane dame i gospodo, poštovani potpredsjedniče, predstavnici Akademije i Ministarstva, evo dopustite da se ukratko u ime Kluba IDS-a uz, dakle, jednog člana MDS-a, izjasnim o dakle, ovom podnesenom Izvješću. Mišljenja smo bili dakle, da je bilo potrebno ipak osvrnuti se o ovom Izvješću prvenstveno zbog toga da damo potporu radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Čuli smo dakle u izvješću da je rad Akademije 2004. godine bio izuzetno bogat ali ono što bismo mi htjeli posebno naglasiti i rad, tj. izrada elaborata Hrvatska temeljena na znanju i primjeni znanja. To je jedan od do sada najopsežnijih dokumenata Hrvatske koji se bavi ovom problematikom a svi se slažemo da je znanje i primjena znanja, da je ili bi barem trebalo biti jedan od osnovnih strateških pitanja razvoja Hrvatske. Pa dopustite dakle o tom elaboratu kažem nekoliko riječi, tj. da izdvojim nekoliko vrijednih informacija koje nam taj elaborat predstavlja. Pa odmah u prvoj rečenici ističe se, dopustite da citiram: da "Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti smatra svojom dužnošću zazvoniti za uzbunu zbog stanja u kojemu je hrvatsko društvo s obzirom na znanje i njegovu primjenu u razvitku i ukazati na perspektive.". Mislim da je ovo jako bitno za naglasiti i da je zabrinutost koje iskazuje naša Akademija dakle, itekako opravdana. Jer oni isto tako ističu da Hrvatska se treba znanjem izvući iz kruga slabije razvijenih zemalja i spriječiti da se produbi njezina sadašnja tehnološka zaostalost. Nažalost dakle, ta tehnološka zaostalost postoji, o tome nam govore i mnogi podaci. Između ostaloga, dakle, tu imamo i podatke i o polaznom položaju za budući razvitak u obrazovanju u Hrvatskoj određen je stanjem obrazovanosti stanovništva. Prema tim podacima popisa stanovništva iz 2001. godine to je stanje sljedeće. Govori se dakle, o obrazovanosti stanovništva od 15 godina na dalje. Tako u Hrvatskoj imamo 2,86% stanovništva bez škole, 15,76% sa nepotpunom osnovnom školom, 21%, 20,75 sa samo osnovnom školom, 27,24% sa školom za zanimanja od 1 do 3 godine te škole za KV iz VKV radnike. 15% škola za zanimanje četiri godine i više, 4,8% imamo stanovništva sa završenom gimnazijom 4,0% imamo višu školu i stručne studije i 7,27% stanovništva ima završen fakultet ili umjetničku akademiju. Dakle, svi uvijek ističemo da sa takvim obrazovnim nivoom ne možemo ući u konkurenciju sa ostalim zemljama pa i sa nekim susjednim zemljama koje nam nas i u tim parametrima već i sada su nas prestigle. I Mađarska koja ima negdje čini mi se 15% udio stanovništva sa fakultetom ili umjetničkim akademijama. A još je gora … [[Govornik se ne razumije.]] ako gledamo npr. i naše županije. Dakle, gdje imamo maleni broj studenata ili npr. u Međimurskoj županiji imamo tako samo negdje oko 2,5 do 3% stanovništva sa visokom ili višom stručnom spremom. A broj stanovnika na 1000 stanovnika u Hrvatskoj je negdje u prosjeku 22, dakle, na 1000 stanovnika što je jedan mali dakle prosjek, u gradu Zagrebu je to nešto više 31%, da bi to u drugim županijama bilo još i manje. Mislimo da je to na što moramo itekako obratiti pažnju. Dakle, ovom elaboratu, toj deklaraciji se ističu šest glavnih tema koja ja neću elaborirati, samo ću ih istaknuti dakle, kao mogućnost gdje se može unaprijediti dakle naše, naša situacija što se tiče znanosti i obrazovanje. Dakle, u Deklaraciji se ističe da je znanje postala glavna proizvodna snaga u ljudskom društvu i glavni uvjet uspješnosti, nažalost eto čuli smo preko ovih podataka da tu ne možemo konkurirati ni sa susjednim zemljama a kamoli tek sa zemalja u Europskoj uniji ili razvijenim, drugim razvijenim zemljama. Također se ističe da Hrvatska treba znanjem unaprijediti tehnološki razvitak i time spriječiti produbljavanje njezine sadašnje tehnološke zaostalosti. Evo tu nam također činjenice neke govore da samo polovica hrvatskih tvrtki ima neku vrstu istraživačke djelatnosti a svega 32% ih uspijeva realizirati u inovacije. Pri tome su najuspješnije tvrtke iz energetskog i kemijskog sektora, sve je to na jako niskoj razini, dakle, ne možemo se usporediti sa nekim državama gdje neke firme, tvrtke imaju same dakle, kao tvrtke daleko razvijeniju inovativnost uspoređujući ih recimo sa cijelom Hrvatskom ukoliko u Hrvatskoj uzmemo dakle, i državne institucije i gospodarstvo. Ono što se u deklaraciji također ističe je da o razvoju obrazovanja težište treba prvenstveno biti na poboljšanju kvalitete nastave i na adekvatnim sadržajima. U znanstvenom je radu prva i trajna zadaća poboljšanje kvalitete i primjena svjetskih kriterija vrednovanja. Težište treba staviti na primjenu znanja. Također treba se usmjeriti prema uvođenju i učvršćenju vladavine prava bez koje nema razvijenog društva, ovdje smo malo prije govorili dakle, kada je bilo riječi o raspravi o pučkom pravobranitelju. Dakle, to su te neke osnovne točke oko kojih bi trebali svi dakle, se složiti, dogovoriti, postići konsenzus jer nažalost ovim npr. ulaganjima koja imamo znanost i obrazovanje o našim proračunima koji su negdje na visini čini mi se od 4,5% bruto društvenog proizvoda godišnje. Ta ulaganja su premala, ta ulaganja su tek toliko dakle, da se zadrži sadašnja razina a ukoliko bi htjeli sustići neke države za koje mislimo da su … [[Govornik se ne razumije.]] od nas, ta ulaganja bi morala biti na negdje 17% bruto društvenog proizvoda godišnjega, a mi smo koliko vidimo daleko još od toga. Dakle, još jedanput ističemo vrijednost ove dakle, Deklaracije i nadamo se dakle da će ona naići na što bolji primjer i da će se oživotvoriti i u politici Vlade i u drugim institucijama ove države. Ono na što bismo još htjeli dakle upozoriti to bi bila naša želja da se nastavi decentralizacija rada akademijinih razreda i drugih jedinica. Eto čuli smo dakle da postoji 17 jedinica akademije od kojih je osam u Zagrebu, da je 9 van Zagreba, dvije jedinice su u Dubrovniku, jedna je u Splitu, Zadru, Rijeci, Varaždinu, Osijeku, Vinkovcima i … [[Govornik se ne razumije.]] da je prošle godine otvorena nova jedinica dakle i u Bjelovaru i naša je želja da svaka naša regija, svaka županija dobije jednu takvu jedinicu koja bi dakle obrađivala i njezine specifičnosti. Ono na što bismo možda imali primjedbu je nakladnička djelatnost, dakle, čuli smo da je Akademijina naklada bila dosta dakle plodotvorna, brojna, da je izdano 90 svezaka ali ono na što bismo htjeli upozoriti da je samo izdano 2 CD-a. Mislimo da bi to trebali ipak malo sve skupa modernizirati i da bi što više izdanja trebalo biti dakle, na tim modernijim nosačima informacije, da li je to DVD ili CD kako bi oni bili na kraju krajeva i prihvatljiviji i dostupniji upravo mlađoj populaciji. Eto uz ove primjedbe i uz podršku radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti još jedanput dakle zahvaljujem i na ovom izvješću i na radu Akademije. Hvala lijepa.
Hvala vama poštovani kolega Pavlic. U ime Kluba HSS-a poštovani kolega Ledinski. Izvolite kolega.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici Vlade i Akademije. Kolegice i kolege. Dozvolite mi da uvodno kažem da će Klub Hrvatske seljačke stranke prihvatiti ovo izvješće o radu HAZU-a za proteklu godinu. A dozvolite mi da naglasim nekoliko stvari koje mislim da su bitne, a vezane su o, za izvješće za proteklu godinu. A mislim da bi se i svi mi možda trebali zamisliti nad tim. Posebno i reagirati na određenim razinama pa tako i na političkim institucijama. Zabrinjavajući je podatak na prvoj stranici izvješća gdje stoji da je prošle godine zahvaljujući izboru novih članova došlo do manjih smanjenja životne dobi redovitih članova Akademije. Tako da je prosječna dob akademika u travnju 2004. godine iznosila 73,5 godina. U predstojećim izborima za nove članove Akademije vodit će se računa o preporuci predsjedništva da se ne predlažu kandidati stariji od 70 godina. Problem je dakle u tome što nema dovoljno mladih znanstvenika da bi se osigurala zamjena starijoj akademskoj zajednici. Kad kažem da su najvažniji redoviti i radišni mladi ljudi onda to znači da su nam silno potrebne kvalitetne, kvalitativne promjene od obitelji, vrtića, osnovnih i srednjih škola, fakulteta. Bez preusmjeravanja djelovanja svih institucija društva odnosno najboljih znanstvenika, tehničara, poduzetnika, menađera i svih ostalih najboljih nemamo izgleda za budućnost i odgovorni ćemo biti za sve težu situaciju u našem društvu i državi. Moram reći da smo posebni zahvalni našim akademicima na elaboratu «Hrvatska temeljena na znanju i primjeni znanja 2004. godine» no pitanje je koliko je ta deklaracija opće poznata pa i nama zastupnicima, a onda dalje poslovnom, industrijskom i svim drugim sektorima. Posebno onima u sudstvu. Koliko su poruke naših akademika ozbiljno shvatili svi oni kojih se tiču. Situacija u našem društvu je nažalost takva da treba žurno ovaj hvalevrijedan elaborat akademika doći u ruke svima koji su na svim položajima, pozicijama, a rekao bih posebno i svim onima i na radnim mjestima. Da ga svi mogu temeljito proučiti i svaki sa svog položaja učiniti ono što tamo stoji da zaživi u praksi. Prvu Deklaraciju koju su naši akademici napravili još 2002. godine i predstavili je javnosti nažalost podaci iz nje nisu urodili plodom jer jednostavno nije došlo do svih onih do kojih bi trebala. A u toj Deklaraciji Akademija je izrazila spremnost i nju nadopuniti, operacionalizirati i jednostavno predložili da se ta inicijativa saživi praktički u cijelom našem društvu. Ova dopunjena Deklaracija se temelji na toj prvoj i ujedno je značajno proširena. Moram reći da znanje i tehnološka primjena znanja i dalje su takovi da Hrvatska pomalo zaostaje i ukoliko se ne počne mijenjati bit ćemo svi odgovorni za njezino sve evidentnije zaostajanje. Usprkos svim prednostima koje očito ne znamo ili nećemo iskoristiti. Nedostatak znanja i njegova primjena kod nekad uspješnih poduzeća a danas imamo priliku vidjeti da čak ta poduzeća prestaju sa određenim proizvodnjama. I to su, uz to treba dodati ozbiljne nedostatke pravnog, pravosudnog sustava pa i slabosti državnog aparata sa zastarjelim oblicima organizacije funkcioniranja te niza drugih slabosti, manjkavosti, nefunkcioniranja na mnogim razinama. Nužno je žurno i temeljito, a to mislim da bi trebalo poći prije svega od ove naše kuće ove od Hrvatskog sabora da krenemo u kvalitativne promjene. Zbog toga su i naši akademici i osnovali Znanstveno vijeće Akademije za državnu upravu, pravosuđe i vladavinu prava koje vjerujem da bi dalje trebalo od, napraviti jedan dio posla. Koliko su naši akademici aktualni i koliko njihovu stručnost treba iskoristiti govori i priopćenje od neki dan sa stranica našeg evo Sabora ovdje gdje su stručnjaci misije Europske komisije za procjenu temeljnih prava u Republici Hrvatskoj posjetili Sabor 25.5. da je stručnjak misije rekao kako je zabrinjavajuća tema nameće situacija u hrvatskom sudstvu zbog sporosti rješavanja sudskih predmeta i zatrpanosti sudova brojnim neriješenim spisima. Zanima ga kako Hrvatska riješi, kani riješiti ove probleme? Naravno mi kao zastupnici se ne možemo mijenjati u sudske odluke, ali tu se prije svega radi o organizaciji sudstva, o njegovoj organizacijskoj strukturi, a tu je odgovornost sigurno države. Ujedno smatra da Hrvatska ima apsolutno prevelik broj općinskih sudova. Naravno situacija u našem sudstvu nam je odavno poznata. Dalje, po tome možemo reći da nam je sigurno jedna potreba akademika sigurno potrebna i u svakoj grani. A samo sam sudstvo naveo kao primjer. Preduvjet bržeg gospodarskog razvitka je pravna sigurnost, predvidivost i pouzdanost institucionalnog okvira gospodarske djelatnosti. Normalnog funkcioniranja pravosuđa i opća atmosfera stabilnog poretka koju stvara vladavina prava. Nadalje kako stoji u proširenoj deklaraciji iz 2004. godine na stranici 50. za popravljanje stanja u pravosuđu i upravnim tijelima presudna je razina znanja tamo zaposlenih stručnjaka koja ne odgovara ni današnjim potrebama. Samo znanje primjereno potrebama može unaprijediti rad u tim institucijama. Stoga su istodobno sa donošenjem propisa potrebni hitni intenzivni zahvati u podizanje kvalitete rada svih koji primjenjuju pravo kako bi razlika između kvalitete propisa i načina njihove primjene bila što manja. Na strani 51. Deklaracije pravo jedne zemlje čine propisi, sudska praksa i pravna literatura uzeti kao cjelina. Zato moraju biti dostupni svakome jer svatko ima prvo znati što se na njega primjenjuje. Dužnost je države da učini sve kako bi se to postiglo. Država bi time ispunila zadaću čije je ispunjenje temelj za ostvarenje većine njenih funkcija. Dobra je vijest od 30. svibnja ove godine o informatizaciji hrvatskog pravosuđa, otvaranju sudačke mreže koja sadrži internet stranice svih sudova i državnih odvjetništava u Hrvatskoj, više tisuća internet stranica sudskih vještaka i tumača sa mogučnošću naprednog pretraživanja. Pretraživač nadležnosti koji građanima sa određenim pravnim interesom omogućava da saznaju koji je sud ili Državno odvjetništvo nadležan za odlučivanje za pojedino područje kao i baza sudskih presuda koja se također može vrlo detaljno i lako napredno pretražiti. Između ostaloga raspravljali su i o prvom kongresu hrvatskih znanstvenika iz domovine i inozemstva te o njegovim zaključcima. Hvala akademicima što su raspravili i o tome. Znamo naime kako je na primjer Irska dijaspora pomogla svojoj domovini da izađe iz krize. Ono što možda zabrinjava je vjerojatno to što određene tematske aktivnosti Akademije se dovoljno možda medijski ne prate u raznim medijima tako da informacije koje bi mogle doći do nas na vrijeme ne dođu u pravo vrijeme i u tom dijelu mislim da bi trebalo vidjeti i sa uredništvima posebno da kažem evo televizije, radia da informacije budu na vrijeme prezentirane široj javnosti. Isto tako nužno je kreirati uvjete koji će omogućiti stvaranje i primjenu novih znanja. Marginalna je uključenost djelatnosti istraživanja i razvoja u gospodarstvu. U našem gospodarstvu nema potrebne kritične mase znanja i obrazovanja. Istraživanje i razvoj jedini domaći izvor novih proizvoda i usluga. Na kraju ću citirati dio deklaracije koji mislim da mene se posebno dojmio. A predlažem svim zastupnicima da posjete Internet stranice naše akademije i da prouče deklaraciju koja mislim da može pomoći u mnogim našim zajedničkim, dalje našem zajedničkom radu. Evo citat iz te deklaracije. Dug znanosti, znanstvene racionalnosti i obrazloženosti mora prožeti sve bitne djelatnosti u društvu i političke odluke valja donositi na temelju svih raspoloživih znanja i informacija te njihove političke analize. Kompetentnost bi trebala postati glavnim mjerilom u odabiru ljudi i u ocjeni prijedloga društvom koje uči a ne ponavlja svoje ranije pogreške. Kada govorimo o financijskom stanju u akademiji onda bih posebno se želio založiti da kod budućeg rebalansa proračuna koji će biti da se ta sredstva ne smanjuju. A vidjeli smo da je u prošloj godini dio sredstava je rezerviran i ostao za određene potrebe akademije. I na kraju da zaključim Klub HSS-a podupire prihvaćanje ovog izvješća za proteklu godinu. Hvala.
Hvala lijepa. Klub HDZ-a poštovani zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo. U samom Izvješću o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u 2004. godini između ostalog stoji: Bila je to za našu akademiju još jedna uspješna godina na svim područjima u znanstvenom i umjetničkom radu, u radu akademijinih razreda, njezinih zavoda, jedinica te znanstvenih vijeća na zasjedanjima akademije, u radu predsjedništva itd. U Izvješću o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u 2003. godini potpuno isto: Bila je to za našu akademiju još jedna uspješna godina na svim područjima, u znanstvenom i umjetničkom radu, u radu akademije i razreda, njezinih zavoda, jedinica itd. Nadam se da to nije forma koja se ponavlja svake godine. Svakako o tome bi trebalo voditi računa. Evo nekoliko osnovnih podataka o članstvu akademije. Na dan 31. prosinca u izvješću piše Hrvatska je akademija imala 150 redovitih članova, 104 u znanstvenim, 46 u umjetničkim razredima. Iz toga slijedi da je na kraju prošle godine akademija imala ukupno 372 člana u svim kategorijama članstva. Ono što želim posebno naglasiti da to nije mala snaga i ostaje pitanje da li taj broj ljudi i rad i utjecaj koji akademija ostvaruje u društvu međusobno korespondiraju. Čini mi se da imamo pravo tražiti i više. Dalje. Zahvaljujući izboru novih članova došlo je do smanjenja životne dobi redovitih članova akademije, tako da je prosječna dob svih akademika na kraju 2004. godine iznosila 73 i pol godine. Preporuka da se u predstojećim izborima za nove članove akademije itekako treba voditi računa o stavu predsjedništva da se za nove redovite članove ne predlažu kandidati stariji od 70 godina. Ovaj broj nažalost je slika demografske stvarnosti Republike Hrvatske. Starimo, stare nama institucije i sve to ima odgovarajuće posljedice na njihovu produktivnost, na njihovu energiju i na sve ono što bi u društvu te institucije kao stožerne, duhovne i intelektualne trebale ostvariti. Iste karakteristike potpuno stoje i u izvješću za prethodnu godinu. Nisam imao prilike gledati izvješće za 2002. godinu. Nešto o radu predsjedništva akademije. U izvješću stoji da na sjednicama predsjedništva akademije se raspravljalo uz donošenje odgovarajućih odluka o financijskom planu za 2004. godinu, tijeku predlaganja kandidata za nove članove akademije, kriterijima za dodjelu akademije nagrade istaknutim znanstvenicima, umjetnicima, elaboratu Hrvatska temeljena na znanju i primjeni znanja. O tome smo razgovarali i prošle godine i čini mi se da danas razgovaramo o jednom istom dokumentu o kojem smo govorili pred godinu dana. Dalje. Radna skupina sastavljena od akademijinih članova vanjskih suradnika dala je izvješće o financijskom poslovanju i završnom računu. Rečeno je nešto i o osnivanju Znanstvenog vijeća Hrvatske akademije za državnu upravu, pravosuđe i vladavinu prava i mislim da je to jedna dobra, korisna i vrijedna inicijativa o kojima će vjerojatno neki drugi koji su za to kompetentniji govoriti. Govorilo se o pokretanju rasprave, o kriterijima prosudbe znanstvenog rada. O tome se govori desetljećima. Govorilo se je i o inicijativi Europske komisije te srpske i crnogorske Akademije nauka i umjetnosti i organiziranju skupa predsjednika akademija zemalja jugoistočne Europe i uspostavi suradnje s kineskom akademijom tehničkih znanosti. I ono što bih htio posebno istaknuti, razgovaralo se i o sudjelovanju Instituta "Ruđer Bošković" u projektu razvoja znanosti i tehnologije temeljenom na zajmu Svjetske banke. Također nešto što je neobično, što se moglo čuti i na predsjedništvu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti odnosi se na konstataciju o nezadovoljavajućem odnosu Hrvatske radiotelevizije prema praćenju rada Hrvatske akademije. Znači citiram ono što stoji u vašem izvješću. Nije čudno zbog toga da su i mnogi drugi prepoznali i ja bih rekao nedostatnu odgovornost Hrvatske radiotelevizije prema nekim važnim segmentima hrvatskog društvenog, političkog, znanstvenog života koji itekako mogu imati veliki utjecaj na razvoj Hrvatske. Prema tome još jedan put naglašavam na predsjedništvu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti konstatirano je nezadovoljavajući odnos Hrvatske radiotelevizije prema praćenju rada Hrvatske akademije. Svakako to ima svoj širi politički značaj i o tome vjerojatno će se i nekim drugim prilikama razgovarati. Rad akademijinih razreda i drugih jedinica kao što stoji u izvješću odvijao se u 9 razreda, 17 jedinica i 15 znanstvenih vijeća. I ono o čemu bi htio posebno reći nešto više, znanstvena vijeća su jedan oblik fleksibilnosti rada Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti koji omogućuje da se akademija koncentrira na neke važne društvene i druge probleme. Zaista, rekao sam to i prošle godine i rekao sam to nekoliko puta i naglasiti ću ponovno i ovom prilikom, mislim da je sazrio trenutak, da su stvoreni uvjeti da se i u okviru Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti utemelji znanstveno vijeće koje bi se bavilo Domovinskim ratom. Završilo je 10 godina od, znači prošlo je 10 godina od 1995. godine, dovoljna vremenska distanca da se ozbiljno, odgovorno, znanstveno, utemeljeno govori o svem onom što je itekako važno za hrvatsku povijest, za hrvatsku budućnost. I jedan takav znanstveni savjet, odnosno znanstveno vijeće trebalo bi i moglo bi ugledati svjetlo dana posebno što postoji razred za društvene znanosti koji bi u principu bio nadležan i odgovoran da pokrene jedan takav projekt. Ja sam čuo i na drugim mjestima želju da se takvo znanstveno vijeće utemelji i mislim da će vjerojatno u svom radu predsjedništva akademije o takvim inicijativama razmisliti. Nekoliko riječi o financijskom izvješću. Ukupna sredstva kojima je prošle godine raspolagala Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti iznosila su 76 milijuna 692 tisuće itd. kuna i bila su za četvrtinu veća od sredstava iz 2003. godine. U taj su iznos najvećim dijelom uključena sredstva osigurana iz državnog proračuna 85%, zatim sredstva osigurana iz drugih izvora financiranja Ministarstva znanosti obrazovanja i športa, Ministarstva kulture, Gradskog ureda za kulturu Zagreba, županija, gradova i drugih pravnih i fizičkih osoba 12%. I naglašavam ono što držim da je posebno važno, sredstva ostvarena vlastitom djelatnošću akademije iznosila su samo 3,7%. I bit ću slobodan reći sljedeće. Ako su tih 3,7% sredstava proračuna Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u prošloj godini mjera za vrijednost tržišta znanja onda to nije dobro jer ta mjera vrijednosti tržišta znanja koja pokazuje razmjenu znanja između Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti kao stožerne institucije i svih ostalih drugih dijelova društva iznosi 3 milijuna kuna. Za jedno društvo koje želi snažniji sveukupni društveni razvoj, napredak itd. onda mislim da je to neprihvatljivo i mislim da akademija treba i može imati snage da u toj suradnji sa ostalim dijelovima hrvatskog društva sudjeluje aktivnije, energičnije na dobrobit svih. Na kraju znanje je vrijednost, na kraju znanje je koje ima svoju mjeru i na tome bi trebalo svakako inzistirati. Ti brojevi za prošlu godinu gotovo su isti 3,87%. Nekoliko riječi o onome što smo danas ovdje čuli o Deklaraciji o znanju u Hrvatskoj utemeljenoj na znanju i primjeni znanja, o tome smo govorili pred godinu dana. Ono što želim istaknuti istaknuo sam prije godinu dana u svom izvješću, to je jedan važan dokument i tražili smo tada da se rad na tom dokumentu intenzivira. Čini mi se da dokument gotovo nema značajnijih promjena i ne bi bilo dobro da jedna takva važna inicijativa i doprinos Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti ostaje na toj razini u završnoj formi. Vi ste lijepo naglasili i mislim da nije dobro da se to nije čulo, snažnije i jače i šire u hrvatskoj javnosti, da Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti smatra svojom dužnošću zazvoniti na uzbunu zbog stanja u kojem je hrvatsko društvo s obzirom na znanje i njegovu primjenu u razvitku i ukazati na perspektive. Ta poruka i taj stav nas obvezuje da u tom smislu činimo korake dalje jer ne bi bilo dobro i ne bi bilo prihvatljivo da ostanemo samo na jednom ovakvom deklarativnom dokumentu koji je važan, ali u svakom slučaju nije dovoljan i nije dokument koji može u smislu praktičkih vrijednosti dati svoj potrebni doprinos. Ja sam u prošloj raspravi kada smo govorili o Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti, govorio i ovoj Deklaraciji o znanju i istaknuo sljedeće. Ovaj dokument, citiram: Ovaj dokument štampan je u svega 500 primjeraka. Trebalo bi učiniti sve da se ovaj dokument štampa barem u 50 tisuća primjeraka i da se distribuira u hrvatskom društvu jer je on jedan od najboljih dijagnoza suvremene Hrvatske i problema s kojima se suočava ne samo hrvatsko gospodarstvo nego i hrvatsko društvo i znanost u cjelini. I također predložio sam da u tom smislu i o toj temi imamo odgovarajuću konkretnu koncentriranu raspravu na kojoj bi sudjelovali ne samo predstavnici akademije nego i svi oni koji u svom institucionalnom smislu odgovornosti mogu dati odgovarajući doprinos. Naglasio bih na kraju sljedeće. Klub HDZ-a daje snažnu potporu radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti te s posebnom pažnjom prati njen rad kao i sva izvješća no slobodni smo dati i određene prijedloge i inicijative: a) Očekujemo snažniji nastavak rada na Deklaraciji o znanju. b) Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti treba imati i voditi te preuzeti stožernu ulogu na tom projektu. c) Uključiti predstavnike ostalih akademija kada govorimo posebno o znanju, ulozi i mjestu znanja u razvoju hrvatskog gospodarstva, povećanju konkurentnosti hrvatskog proizvoda, onda jedna takva akcija treba imati širi angažman. Mogu reći kao izvanredni član Hrvatske akademije tehničkih znanosti da suradnja ne samo sa Hrvatskom akademijom tehničkih znanosti nego i drugim akademijama u tom smislu može biti od posebne koristi. Ono što bi trebalo spriječiti, a vidi se ne samo u ovom izvješću, da postoje na žalost u Hrvatskoj mnogobrojne zaklade. Zakladu ima Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti, sutra ćemo raspravljati o Zakladi za razvoj znanosti i zapošljavanju itd. Veliki broj zaklada, veliki broj inicijativa, velika fragmentacija ionako male i siromašne hrvatske znanstvene scene u smislu potencijala, a posebno financijskih sredstava. Sredstva koja vi imate na raspoloženju su premala a neke druge zaklade imaju bitno veća sredstva. Objedinjavanje rada na tom području itekako je važno. Hrvatski sabor vjerujem gospodine predsjedniče prihvatiti će svaku inicijativu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u tom cilju i davati potporu njenom radu kao i do sada, ali sa punim pravom očekivati više jer to akademija može, a mi s punim pravom i očekujemo u tom smislu puno više nego što je do sada napravljeno. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Klub HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Najprije bih pozdravio akademika Cvetnića i državnog tajnika gospodina Uzelca. Zahvaljujem se akademiji dakako na ovom izvješću i odmah ću na početku reći da će klub HNS-a PGS-a podržati Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u prošloj godini, jer za nas dakako nije upitno da je akademija sa svojih 9 razreda, 17 jedinica i 15 znanstvenih vijeća u prošloj godini odradila vrlo dobar posao. Nije upitan ni značaj Hrvatske akademije u našem društvu, nije upitna ni činjenica da je to najviša kulturna i znanstvena institucija u našoj državi. Nije upitno da se svi slažemo i da želimo pomoći Hrvatskoj akademiji u promicanju naše znanosti i naše umjetnosti i njenom povezivanju sa znanstvenim i kulturnim institucijama širom svijeta. Nije upitno da rad Hrvatske akademije trebamo dalje financirati neposredno iz državnog proračuna i nije upitno da moramo izdvojiti što više sredstava za vaš rad. Međutim nešto ipak sad moram reći i u sasvim drugom kontekstu. Već sam kod prethodne točke rekao što mislim o našem radu glede analize pojedinih izvješća i o onome što bi mi trebali činiti, a što ne činimo kod tih izvješća. Prije 20 minuta pitao sam potpredsjednika Arlovića koliko ima prijavljenih. Rekao mi je tri kluba i dvije pojedinačne prijave. Dozvoljavam da je od tada bila još koja prijava, ali ovaj ćemo posao oko deklaracije o znanju, oko svih vaših aktivnosti obaviti za sat vremena, a prije nekoliko tjedana o jednoj drugoj Deklaraciji o antifašizmu bavili smo se dva dana i posao dakako nismo stigli ni dovršiti. Ja sam bio jedan od onih koji je ostao na podužem popisu koji nisu imali priliku ni govoriti. To dakako kolegice i kolege nije dobro. To definitivno nije dobro. Posebno ako znamo da Europska unija kojoj se želimo približiti, u koju želimo ući upravo u ovom segmentu u sljedećih šest godina, baš u ovom segmentu će povećati sredstva za dva i pol puta, sa 19 milijardi eura na 73 milijarde eura, a naš interes gotovo nikakav. Naime, ja smatram da ovo Izvješće dakako treba čitati i na način da čitamo između redaka i da pokušamo potražiti neke naše zaključke, obveze, zadatke. Najprije bih se pitao može li hrvatsko društvo bolje iskoristiti svoje akademski obrazovane građane, a posebno one najpoznatije i najkvalitetnije. Da li se i na koji način koordiniraju natječaji za znanstveno-istraživački rad koji raspisuje, čuli smo maloprije, od prethodnog govornika i ministarstvo i akademija i Zaklada za znanost pa i mnoge druge institucije. Da li su usklađeni kriteriji kod odabira i prihvaćanja pojedinih projekata. Da li je moguće da predlagatelj dobije negativnu recenziju svog projekta kod jedne institucije, državne ponavlja, a kod druge institucije da dobije zeleno svjetlo i financiranje. Da li je, da li su dogovorena prioritetna područja istraživanja i suradnje, da li se ta područja baziraju temelje na strategiji razvoja naše zemlje. Dalje, kolegice i kolege, moramo se pitati, a znajući da su osnivačka i vlasnička prava nad mnogim kulturnim ustanovama prenijeta u procesu decentralizacije na županije i gradove? Da li gradovi i županije koriste usluge naših akademika u zaštiti svoje kulturne baštine, u zaštiti svoje povijesne baštine, kolika je suradnja sa državnim institucijama i od strane naših jedinica lokalne i regionalne samouprave? Da li je logično da ogroman broj akademika čija je prosječna starost, čuli smo, 73 godine vodi znanstvene projekte financirane od Ministarstva znanost, obrazovanja i športa? Ja mislim ne. Logično bi bilo da su oni savjetnici na tim projektima, a da su voditelji projekata ljudi u najkreativnijoj životnoj dobi. Ja ću vas samo oštro podsjetiti da u nekim zemljama je limitirano da voditelj projekta ne smije biti stariji od 60 godina već smije nakon te dobi biti isključivo savjetnikom. Dakle, postoji i vrlo, vrlo strogi redoslijed obveza članova društva i akademske zajednice u odnosu na državne projekte, posebno one koje država želi da budu najperspektivniji, najkvalitetniji. Nadalje, zaklada HAZU brine se i o usavršavanju u inozemstvu. Za svaku pohvalu. Ponovno pitam da li je kod usavršavanja, kod stanja i odabira ljudi za to usavršavanje postoji ikakva koordinacija, ikakvo usklađivanje sa slanjem ljudi na usavršavanje od strane fakulteta, znanstvenih institucija, gospodarskih subjekata, itd., itd. Ne mislim ovdje na privatni sektor, govorim samo o javnom sektoru. Da li je logično da danas u doba interneta i svih mogućih pomagala u oblasti informatičko-komunikacijskih tehnologija čak 102 zaposlenika u akademiji od ukupno 225, dakle 40% otprilike, pripada administrativnom i pomoćnom osoblju. Da li se fond knjiga i časopisa koji se naručuju i obnavljaju u akademiji vrši u dogovoru sa visokoškolskim ustanovama, sa znanstvenim institucijama da bi se izbjeglo ponavljanje pojedinih naslova, posebno kada ustanove djeluju unutar istoga grada. Nije problem otići u susjednu biblioteku i pomoći si na taj način. Da li Vlada i njega ministarstva, da li mi saborski zastupnici, Sabor i naši odbori, posebno Nacionalni odbor kojeg smo formirali namjeravaju i na koji način uključiti i naše akademike i našu akademiju cijelu u buduće pregovore u pripremu pretpristupnih projekata, u proces približavanja Europskoj uniji uvažavajući njihovo iskustvo, njihovu stručnost, njihovo poznavanje stranih jezika i njihove brojne veze sa europskim institucijama? Da li su spomenuta znanstvena vijeća, npr. u ovlasti turizma, gospodarstva ili za tehnologijski razvoj, povezana sa turističkom zajednicom, sa Gospodarskom komorom, sa Obrtničkom komorom ili pak sa nadležnim ministarstvima? Kolika je njihova suradnja i koordinacija? Popis je jako dug, namjerno sam izbacio još neka intrigantnija pitanja, ali kolegice i kolege mislim da na Izvješće moramo na ovaj način također pristupiti mu, na ovaj način ga analizirati i gledati. U maloj zemlji koja ima relativno slabe financijske resurse mi nemamo više pravo, ponavljam nemamo više pravo na paralelne sustave, na nepovezane sustave, na nepostojanje koordinacije u segmentu razvojne politike, na neadekvatno korištenje naših kadrovskih potencijala, na obrazovanje i usavršavanje kadrova koje se ne temelji na gospodarskim i drugim razvojnim, stvarnim potrebama ove zemlje. Na disproporciju između znanstveno-stručnog u odnosno na administrativno osoblje barem u državnim institucijama. Ne možemo se miješati u privatni sektor, ali tamo gdje možemo trebamo to činiti. Meni je osobno jako žao da danas nema ovdje ni ministra znanosti ni ministra kulture. Bio je prošle godine možda, nije, ne znam. To nije dobro. Ja mislim da su ovo važna pitanja, itekako važna pitanja i da ne možemo preko koljena samo tako od oka ili samo parcijalno sagledavajući dijelove ovog Izvješća njemu pristupiti obzirom na enorman značaj segmenta znanosti u Hrvatskoj sutra. Barem želim u to vjerovati jer će isključivo taj segment kao što su prethodnici rekli, je li tako, Hrvatskoj omogućiti da uđe u podjelu rada na našem starom kontinentu i to u ujedinjenoj Europi. No nadam se da će oni barem prelistati onda fonograme sa ovih nekoliko rasprava i da će ubuduće biti puno više koordinacije između akademije, ministarstva, naklade za znanost o kojoj ćemo razgovarati vjerojatno za sat, dva i drugih državnih institucija. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Ivo Banac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine akademiče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. U Hrvatskoj se ne smatra ukusnim dovoditi u pitanje djelatnost niza ustanova od nacionalnog značaja. No budući da će hrvatski porezni obveznici u vrlo skoroj budućnosti od ovog Sabora tražiti objašnjenje o prioritetima javnih troškova, dakle, grubo rečeno početi postavljati pitanja o tome hoćemo li štedjeti na zdravstvu ili na nekoj drugoj javnoj djelatnosti. Mislim da je vrijeme da počnemo razmišljati o svrsishodnosti i financiranju niza ustanova, posebno onih što su javnosti nedovoljno poznate ili tu i tamo poznate po stanovitim duhovnim ekscesima. Ako je vjerovati vrlo oskudnom Izvješću o radu Hrvatske akademije, što smo primili kao sažetak ... [[Govornik se ne razumije.]] ova je država prošle godine potrošila nešto oko 73 milijuna 847 tisuća kuna na Hrvatsku akademiju znanosti i umjetnosti. Kažem "oko" jer pravog podatka nemamo, tek znamo da je državni ulog za potrebe HAZU 2004. godine bio oko 90 tisuća 29 odsto od ukupnih sredstava. Iz državnog proračuna, iz raznih ministarstava. Kad se uzme u obzir kakve su potrebe znanosti i umjetnosti u Hrvatskoj to i nije mnogo, ali ni to akademija nije uspjela potrošiti te je, veli se, zbog skrbnog poslovanja, citiram: "ostvaren višak prihoda nad rashodima u iznosu od 8 milijuna 583 tisuće kuna". Inače, potpuno se slažem s ovim što je rekao kolega Dorić, mislim da moramo postaviti niz pitanja o financiranju sektora unutar akademije. Ali ovdje ću reći par stvari koje nisu sustavne, koje se mogu čak tumačiti kao subjektivne. Meni se čini da Hrvatska akademija treba, da nju kao ustanovu moramo usmjeravati prema ozbiljnijim projektima, te stvarati prepreke akademskom … što je doseglo vrhunac, potpuno nepotrebnom izjavom o položaju Hrvatskog jezika iz veljače ove godine, kao da hrvatski jezik uopće može biti ugrožen osim od onih koji bi ga napravili predmetom sprdnje i zadavili svojim maštovitim neologizmima. Meni se čini da znanstvenu javnost moramo poštedjeti sumnjivih simpozija kao onog od pred desetak dana o Strossmayeru u kojemu je bilo, pazite originalnosti čak 8 referata na temu STrossmayer i, STrossmayer i talijani, STrossmayer i Mađari, Bugari, Makedonci, Rusi, Česi, Slovenci, Slovaci samo o njima i baš tim redom da bi onda jedan akademik matematičar a zapravo politički marginalac održao referat pod naslovom biskup STrosmayer, Srbija i Crna gora. Kao što vidite naši akademici imaju smisla za humor, usput budi rečeno među uzvanicima se nije pojavio jedini strani znanstvenik, što je u zadnjem desetljeću obranio disertaciju o STrossmayeru koja je usput budi rečeno prevedena na Hrvatski tako da to nije nikakve nepoznanica. Daleko od toga kolege i kolegice da bih osporavao sve što Hrvatska akademija radi, mnogo toga je izvrsno ali loše predstavljeno, mnogo je toga dobro ali provincijalno, ali mnogo toga je ili nepoznato ili loše. Neću govoriti o prirodnim znanostima, medicini, nizu umjetnosti ali sa autoritetom govorim da su akademijini razredi za razne humanističke discipline, književnost i društvene znanosti prosječni ili loši dakle ispod razine naših ograničenih mogućnosti. Nije riječ o svima ali je riječ o mnogima. Ako je naš cilj izvrsnost posebno u znanosti i kulturi, izvrsnost mora biti stimulirana, to znači da ne možemo biti zadovoljni ovakvim šturim izvješćem u kojemu nema, doslovno nema niti jedne programatske naznake ili samokritične misli, o intelektualnosti da ne govorimo. Meni se čini da nešto nije u redu s radom ustanove koja se tako postavlja. Činjenica je da ova zemlja svakim danom sve više gubi korak sa svjetskim trendovima u znanosti i kulturi. Ako će Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti živjeti na državnim jaslama a mislim da ne mora, mi imamo pravo postaviti neka pitanja u ime onih koji plaćaju račun. Nadam se da će iduće godine izvješće o radu HAZU biti bolje ali se također nadam da će odgovorna ministarstva upozoriti upravo hrvatske akademije da je na njima da generiraju sredstva za rad naše Akademije što se ne može postići pričama i dobrim željama nego kritičnom raščlambom o resursima, mogućnostima, projektima i potrebama. Hvala vam.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Marko Turić.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče uvaženi akademiče. Ovo Izvješće predstavlja sažeti dio opširnog izvješća koji se nalazi kako je navedeno ljetopisu, redovitoj godišnjoj publikaciji akademije još od 887. tako ja izračuna, koji je zapravo njen administrativni glasnik. Izvješće sadrži podatke čuli smo već i u aktivnostima akademije, redovitim skupštinama i svečanim sjednicama kao izvješće o radu, Predsjedništva akademije i akademijinih odbora. Vidljivi su moramo reći pozitivni pokazatelji rada akademije u programskom i financijskom smislu. Isto tako značajna je i akademijina znanstveno-istraživačka djelatnost pogotovo na tzv. matičnim projektima dakle onima čija se istraživanja obavljaju uglavnom u akademiji i čiji su glavni istraživači isključivo ili redovni članovi akademije ili drugi znanstvenici iz akademijinih zavoda i institucija. Aktivnosti kao što su obnavljanje i oprema prostora za knjižnicu, Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, kao i radovi na znanstveno istraživačkom projektu, Hrvatska i Europa treba pružiti slažem se najširu potporu. U tom svjetlu cijenim nije na odmet spomenuti i nezadovoljavajući odnos Hrvatske radiotelevizije prema praćenju sveukupnog rada Hrvatske akademije. Također valja napomenuti da rad akademijskog odbora za međunarodnu suradnju zatim, međunarodna suradnja Hrvatske akademije bila je vrlo dobro razvijena i raznolika kako smo mogli vidjeti iz ovog izvješća, te posvećen opseg i kvaliteta djelovanja predstavnika akademije u međunarodnim udrugama. Ova međunarodna aktivnost pokazuje ne samo pojačanu suradnju sa akademijama širom svijeta nego i suradnju s važećim znanstveno istraživačkim i umjetničkim ustanovama od međunarodnog značaja, a sada malo drugačije. Budući da živimo u zahtjevnim izazovnim vremenima a akademija je mjesto gdje su mudre glave na okupu, negdje, bio bih radostan iščitati iz sljedećeg izvješća kako akademija silno, strateško promišlja u nacionalnom interesu da se taj glas, te kuće jače prolomi jer je to silno važno i potrebito. Ja kao zastupnik sada ću predložiti nešto a to je da Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti iz svog društvenog razreda da svog predstavnika u novoosnovani Hrvatski memorijalni centar Domovinskog rata. Mislim da bi to bilo jako dobro, jako korisno, na koncu od tada ona ima ime hrvatska, od tog trenutka, da ne elaboriram drugo. I na kraju u tom svjetlu se pridružujem svima onima koji će prihvatiti ovo izvješće. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ivo Josipović, izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvaženi akademiče, državni tajniče, kolegice i kolege. Počet ću s jednom anegdotom, kada je jedan uvaženi profesor sa fakulteta s kojega dolazim bio kandidat za člana Akademije, a riječ je o zaista vrhu naše struke, onda su bile neke dileme jer da je možda uvaženi profesor premlad za članstvo. Duhovi su se smirili kada se ustanovilo da on ima 68 ili 69 godina pa da bi mogao proći. Ovu anegdotu govorim iz razloga što ona otvara koncepcijsko pitanje što akademija jest i koja je zadaća u društvu, je li ona počasno mjesto za one koji su svojim dosadašnjim radom zadužili ovo naše društvo a sasvim sigurno ona u tom dijelu ispunjava tu zadaću ili je barem moto razvoja hrvatskog društva sa svim onim znanstvenim potencijalima koje ima i koji bi trebali pomoći da vrh naše pameti pomogne da se riješe brojni problemi koje kao društvo u razvoju i tranziciji imamo. Po mom sudu svo uvažavanje izvješća za kojeg ću naravno osobno glasati jer mislim da pokazuje jednu razvijenu djelatnost imam primjedbu za koju bih volio da se na tijelima akademije na neki način razmotri, a to je pitanje da li akademija ne samo svojom strukturom jer je možda šteta da je orijentirana na nešto stariju generaciju nego i načinom djelovanja da li možda premalo daje ovom našem društvu. Ne zato što ono što bi se radilo o akademiji ne bi bilo vrijedno, pametno i vrhunski možda u nekim svojim segmentima jer je riječ zaista o zaslužnim ljudima koji su puno postigli u znanosti nego mi se čini da je i to je česta boljka institucija koja imamo premala interakcija između akademije i društvene zajednice. Kada to kažem ne prigovaram samo akademiji nego prigovaram i društvenoj zajednici posebice državnim tijelima i ministarstvima kroz dugi niz godina. Dakle, ne mislim da je to sada pitanje ovog trenutka koje možda nedovoljno iskorištava tu silnu pamet koja se koncentrirala u akademiji. Bilo je spomena ovdje o savjetu ili kako se zove za pravosuđe, upravu itd. Tijelo se sastane ali nekog osobitog odjeka u javnosti pa čini mi se ni u praktičnim segmentima djelovanja državnih institucija i društva ne vidim a po onome kako to izgleda bojim se da neće biti. Zato je moja primjedba ili moj prijedlog i akademiji i onima koji upravljaju resursima države da razmisle o tome da se bolje i više iskoristi akademija. Ona to može, ona to zna, ima potencijale i da se razmisli o projektima koji bi pomogli odmah i sada hrvatskom društvu jer hrvatsko društvo zaista puno toga od znanosti treba. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Akademiče Cvetnić, želite li završnu riječ? Izvolite!
Ja bih se zahvalio gospodi zastupnicima koji su danas puno govorili o akademiji, ponavljam puno jer akademija nije čest gost na javnim tribinama a Sabor je ipak javna tribina i da su govorili iskreno i sa željom da se rad akademije još više poboljša. Akademija je ustanova koja traje 144 godine sa svim boljkama koje takve ustanove imaju. Ta činjenica donekle utječe na to da je akademija takva kakva je. Ja bih samo upozorio da ovaj prosjek koji je nekoliko gospode isticao 73,5 godine odnosi se na akademike, ne na članove akademije nego na akademike. Dakle, na redovite članove kojih ima 150. Ja bih upozorio da gro aktivnih u punoj aktivnosti ljudi u akademiji su članovi suradnici. Oni su u pravilu 50 ili djelom, dobrim djelom ispod 50 godina. Ti članovi akademije su većinom i nositelji projekata o kojima je bila riječ u kojim projektima su akademici mogu reći i svoje iskustvo savjetnici ili suradnici na projektima. Prema tome, to je činjenica koju sam želio istaknuti. Dalje je bila primjedba na nakladničku djelatnost akademije. Naime, u tom smislu da je premalo dva CD-a. Mi svakako nismo zadovoljni s tim pokazateljem suvremene nakladničke djelatnosti akademije, ali iz godine u godinu taj broj će rasti i raste pa djelom i na uštrb klasičnih izdanja naših kojih je ove godine bilo ne samo 90. To je 90 koje je akademija izdala direktno nego još 19 koje je akademija sufinancirala. Znači, praktički 109 edicija u godini što iznosi nešto preko 2 edicije tjedno u akademiji koja nije primarno izdavačka institucija. Prema tome, naš cilj, naša želja je i potreba na koncu konaca da bude što više CD-ova a manje koliko to bude moguće odnosno papirnata izdanja svesti na mogućnost koja bude prihvatila. Ja bih se najviše zahvalio gospodinu zastupniku Ćosiću koji je i lani i ove godine bio vrlo aktivan sa svojim korisnim prijedlozima i sa željom da akademiju unaprijedi. Ja se sjećam brojaka, doslovno je gospodin zastupnik ove godine ponovio za deklaraciju 500. Još ste rekli pa neka ih bude 50, i to bi bilo premalo, 50 tisuća a ne 500. Međutim, akademija se eto kreće brzinom kojom se može kretati u okvirima u kojima se kreće. Još je bila jedna primjedba na broj administrativnih članova u akademiji. Da ne bi to ispalo da zgrada akademije ima sto i nekoliko administrativaca. Ni najmanje, ni približno. Ja bih opet podsjetio da Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti ima 19 svojih jedinica uz upravu akademije koje su locirane kao što smo vidjeli u devet ili deset gradova. Svaka od tih ima potrebe da ima svog čuvara ako ništa drugo, da ima dva ili više svojih vatrogasaca, Trsteno konkretno. Prema tome, to su ti administrativci koji su se utopili u ukupni broj akademijinih radnika. Ja bih samo još ako dozvolite, nema gospodina Banca ali on je prigovorio to da piše u izvještaju oko u financijskom izvještaju. U ovom financijskom izvještaju kojega ste vi primili koji je sažetak 7 stotina stranica ljetopisa možda je navedeno aproksimacija. Nisu uzeti recimo zadnja tisuća ili zadnjih deset tisuća u tom zbroju ali u akademijinu izvještaju, financijskom izvještaju koji se nalazi u ljetopisu svaka kuna primjena od Vlade odnosno od države, od proračuna ili dobivena na drugi način je opravdana. Prema tome, nema niti jedne lipe koja nije opravdana. Ja bih još zahvalio na brojnim sugestijama o kojima ću ja izvijestiti upravu najprije a onda će uprava staviti i na predsjedništvo ono što će smatrati korisnim. Ja bih želio samo istaknuti da su vrlo korisni prijedlozi došli i od gospodina profesora Josipovića koje ćemo također razmotriti na akademijinoj upravi. Ja vam zahvaljujem još jedanput na vašoj želji da raspravljate i ako mogu reći na vašoj podršci izvješća koje je Hrvatska akademija podnijela vama ukratko ali i u obliku ljetopisa koji su dostavljeni u Sabor. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem i zaključujem raspravu. Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u 2004. godini. Sukladno prijedlogu Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu dajem na glasovanje zaključak. Prihvaća se Izvješće o radu HZU-a u 2004. godini. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Sa 88 glasova za, 3 suzdržana, jedan protiv donesen predloženi zaključak.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo, ja ću evo nastojati što je moguće kraće iznijeti izviješće Hrvatske banke za obnovu i razvitak za 2004. godini u koje je HABOR kao državna razvojna i izvozna banka uspješno poslovao ne samo u financijskom smislu nego i u onom što je važnije, djelatnom smislu potpore hrvatskom gospodarstvu. Prije svega želim naglasiti da je ovo financijsko izvješće i izvješće u poslovanju potvrdila nezavisna revizija, odnosno revizorska kuća međunarodnog ugleda … [[Govornik se ne razumije.]] , da je hrvatska Vlada na sjednici 20. svibnja ove godine potvrdila to izvješće a isto tako i Odbor za gospodarstvo i matični Odbor za financije i državni proračun. Ukupna bilančna suma Hrvatske banke za obnovu i razvitak 31. prosinca 2004. godine bila je 11 milijardi i 760 milijuna kuna što je oko za, oko 14% više nego na kraju 2003., dakle, prethodne godine. Ukupno odobreni krediti su dakle kroz 2004. bili 3 milijarde 253 milijuna i ukupno izdana jamstva odnosno garancije 2 milijarde i 85 milijuna, dakle, ukupna aktivnost HABOR-a u financijskom smislu u 2004. bila 5 milijardi 338 milijuna kuna. Na kraju godine, 2004. kapital je iznosio oko 4 milijarde i 580 milijuna kuna i bio je oko 39% ukupne bilančne sume. Ukupni prihodi su bili oko 670 milijuna, ukupni rashodi 530 milijuna i iskazana dobit na kraju izvještajnog razdoblja, odnosno 2004. godine iznosila je oko 136 milijuna kuna. Kreditni reiting na kraju 2004. godine, odnosno konkretno u prosincu je podignut isto i istovremeno kao i Hrvatskoj državi po po mudisu na baa3 i po standard … [[Govornik se ne razumije.]] na 3b. Moram naglasiti da je HABOR član … [[Govornik se ne razumije.]] , Udruženja banaka srednje i istočne Europe i praškog kluba udruženja i izvozno osiguravajućih agencija. Mi smo u prošloj godini počeli sa otvaranjem područnih ureda da bi bili što bliže korisnicima HABOR-ovih kredita pa smo otvorili područne, regionalne urede, u Splitu, Puli i Osijeku i planiramo u ovoj godini otvoriti još tri područna ureda u Gospiću, Rijeci i Dubrovniku. Moram naglasiti da je jedan u protekloj godini, jedan program je imao izuzetno veliko povećanje u odnosu na prethodnu 2003. godinu, to je program pripreme robe za izvoz koji je za 350 puta premašio naše plasmane u prethodnoj godini i mislimo da je to izuzetno značajno. Na kraju evo mogu kazati da povećanje hrvatskog izvoza u 2004. godini, od oko 17% sigurno ima utjecaj ili je rezultat i rada odnosno djelovanja HABOR-a u poticanju izvoza ali i u osiguranju izvoza od političkih ili komercijalnih rizika. U smislu poticanja izvoza potpisali smo i dva okvirna sporazuma sa Gospodarskom bankom iz Bosne i Hercegovine i Prior bankom iz Bjelorusije, dakle, otvorili smo okvirne kreditne linije gdje je moguće kreditirati kupnju bilo koje robe hrvatskog porijekla u tim dvjema državama. Radimo i pregovaramo i sa i dogovaramo slične okvirne ugovore i sa sličnim bankama. Osiguran izvozni promet od političkog i komercijalnog rizika je bio oko 600 milijuna kuna i tu je povećanje za 190% u odnosu na prethodnu godinu. Moram naglasiti da su isplaćene i četiri odštete od oko pola milijuna kuna ili 500 tisuća kuna. Želim to naglasiti da HABOR iza izdanih polica osiguranja izvoza stoji, dakle, ukoliko se ne naplati od kupca hrvatskog proizvoda da mi isplaćujemo štete. Ugovor o reosiguranju Rumunjskoj sa OKB-om, Austrijskom bankom i Hermesom, njemačkom osiguravajućom agencijom proglašen je po uglednom časopisu trade and … [[Govornik se ne razumije.]] poslom godine. Dakle, eto sudjelovali smo sa tim uglednim ustanovama u poslu godine. Potpisano je pet sporazuma sa izvoznim bankama, izvozno kreditnim agencijama Bugarske, Perua, Rusije, Maroka i Tunisa i na kraju godine 2004. smo imali potpisana 27 sporazuma. Moram istaći jedan sporazum koji smatram da je vrlo značajan za budućnost i stranih ulaganja i hrvatskih ulaganja u inozemstvu, to je potpisan ugovor sa MIGOM, specijaliziranom ustanovom Svjetske banke za poticanje ulaganja. Naime, na temelju tog potpisanog sporazuma sa MIGOM, sva ulaganja stranih investitora u Hrvatskoj mogu biti reosigurana dakle, kod te međunarodne financijske ustanove a isto tako i moguća su reosiguranja ulaganja hrvatskih poduzeća u inozemstvu. Naime, vidimo na koje probleme nailaze velika hrvatska poduzeća koja žele preuzeti 10, 15 ili 20% tržnog udjela neke zemlje da to jednostavno ne ide bez ulaganja i otvaranja radnih mjesta u tim zemljama. Isto tako sa Ministarstvom poljoprivrede pripremili smo program kreditiranja dugogodišnjih nasada i program kreditiranja razvitka govedarske proizvodnje u smislu zaštite hrvatske poljoprivrede približavanjem Hrvatske, ulaskom u članstvo Europske unije. U veljači 2004. godine izdali smo euro obveznice u iznosu od 300 milijuna eura koje su uvrštene na kotiranje na Luxemburškoj burzi ali i prvi put na Zagrebačkoj burzi i tako smo omogućili da hrvatski investitori mogu na tom sekundarnom tržištu obveznica trgovati i kupovati obveznice HABOR-a. Seminare za početnike gdje ih pokušavamo što više i privući u ulaganje u malo i srednje poduzetništvo i obrtništvo u 2004. godini, prošlo je oko 700 polaznika i do sada smo preko 2200 polaznika je prošlo kroz te HABOR-ove seminare. HABOR je i isto u svojoj funkciji i nakani da nastoji regionalno što ravnomjernije razviti gospodarstvo Hrvatske, sklopio ugovor sa gradom Gospićem i gradom Kninu o posebnoj podršci i poticanju poduzetništva na tim, na tim područjima. I evo samo na kraju ću kazati nešto što smo evo već gotovo na pola godine, ove 2005. godine učinili. Potpisani su još 3 sporazuma s austrijskim OKB-om, jordanskom agencijom i kineskom agencijom «Cinea shor» prošli tjedan. Uveden je novi program kreditiranja pripreme turističke sezone gdje kreditiramo pripremu sezone samo za kupnju hrvatskih proizvoda želeći što više povezati sjever i jug Hrvatske. Zatim sa Fondom za zaštitu okoliša Hrvatske smo sklopili ugovor o subvencioniranju kamatnih stopa u kreditnim programima namijenjenim zaštiti okoliša, energetskoj učinkovitosti i korištenjem obnovljivih izvora energije. HABOR prvi u Republici Hrvatskoj prošle godine postaje članom financijske inicijative programa Ujedinjenih naroda za okoliš. Uveden je novi program kreditiranja projekata zaštite okoliša, energetske učinkovitosti i obnovljivih izvora energije i sporazum o partnerstvu za tehničku potporu između HABOR-a i USED-a. Ugovor o sindiciranom kreditu u iznosu od 160 milijuna EUR-a HABOR je postigao kamatnu stopu «juribor» uvećan samo za maržu od 35 bazičnih bodova godišnje. To je najjeftinija sredstva koja je ostvario ne samo HABOR nego bilo koja bankarska i financijska ustanova Republike Hrvatske. I evo na, na kraju ali to je bilo na početku ove godine dakle u siječnju 2005. godine snizili smo kamatne stope za buduće kredite, ali isto tako što je možda prvi put u povijesti hrvatskog bankarstva da smo snizili kamatne stope na prije odobrene kredite što nije beznačajni iznos. Dakle radi se o glavnici kredita 2 milijarde i 200 milijuna kuna za 448 korisnika kredita. Kamatna stopa za izvoznika za te prethodno odobrene kredite svedena je na 5% na godišnjoj razini, a za sve ostale korisnike 7%. Na taj način se HABOR odrekao oko 330 milijuna kuna već mogućih prihoda dakle ugovorenih prihoda želeći na taj način potaći hrvatske gospodarstvenike da ta oslobođena sredstva koriste za modernizaciju, otvaranje novih radnih mjesta i ulaganje u promidžbu, posebnu promidžbu izvoza hrvatskih proizvoda. I na kraju jedna, jedna novost koja je vezana za raspravu prethodne točke dakle povezivanja znanosti i gospodarstva. Uvodimo program kreditirnja pronalazaka i tehničkih poboljšanja jer vidimo da je to jedina mogućnost da Hrvatska odnosno hrvatsko gospodarstvo poveća izvoz ali isto tako i ojača poziciju hrvatskih gospodarstvenika na našem domaćem tržištu. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Odbor za financije i državni proračun. Ne? Odbor za gospodarstvo razvoj i obnovu. Ne. Otvaram raspravu. Klub HDZ-a. Poštovani zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, predsjedniče uprave, kolegice i kolege. Evo ovih smo se dana naslušali sasma dovoljno o svim izvješćima sa potpuno različitim ocjenama. I ako osobno mogu ocijeniti onda ovo izvješće može biti sinteza pozitivnih ocjena koje ima dobru ambalažu, ali i dobar sadržaj. No bez obzira što je dobro pripremljeno gospodine predsjedniče uprave čini mi se da bi ga još bolje u idućem izvješću trebalo odnosno izvještajnom razdoblju trebalo malo očistititi od kumulativnih podataka pa da se koncentriramo na izvještajno razdoblje kako bismo još bolje mogli iznijeti ocjene u tom razdoblju koje su bile iznimno karakteristične. E upravo zato iz nešto proširenog izvješća ja samo sam dužan ili smatram potrebnim, nužnim reći u uvodu da je banka formirana 1992. sa dva osnovna cilja: obnova i razvoj i ravnomjerni razvoj države. A zašto to kažem u uvodu? Upravo zato što se u 2004. godini uočava još više kako smo čuli i u idućem razdoblju da se zapravo poslovi HABOR-a prilagođavaju vremenu i zadacima u kojem potpuno normalno kada se završi faza obnove da se prelazi na fazu razvoj pa evo izvoza, pa kamata i sveg ostalog što naravno čini potpuno novi sadržaj u poslovanju Hrvatske banke za obnovu i razvoj. O aktivnostima u prethodnoj godini smo čuli sasma dovoljno i mislim da uglavnom smo svi zadovoljni time i da banka izvršava svoje zakonom postavljene ciljeve i prihvaćene programe tijekom godine. Karakteristično za ovo razdoblje da je pokrivano malo i srednje poduzetništvo kao i do sada. Da su čak se uključili u razvoj poslovnih zona što također čini nove sadržaje posebno u ravnomjernom regionalnom razvoju, a to mislim i na onaj komunalni dio koji je i u prethodnoj godini, ali i u budućem razdoblju treba biti prihvačen. Zatim dugogodišnji nasadi, ovo je prilagodba radi brzine približavanja eventualno Europi da se i u tom području mogu postići interesi hrvatskog društva i da se također može ravnomjerno razvijati. Čuli smo da i doprinosi, to posebno ističem i pohvaljujem doprinos razvoju tržišta kapitala posebno domaćem tržištu kapitala jer ono se tek postupno uhodava i ovo je značajan doprinos tom tržištu. Jednako tako ističem posebno mrežu i novi razvoj na prostoru Hrvatske države, ali i također umrežavanje u čitav niz sličnih kreditnih banaka i agencija u svijetu kako bi postigli cilj posebno oko osiguranja izvora naravno jednim dijelom, a još više oko plasmana naših proizvoda i usluga na strana tržišta. U prethodnoj godini, u prethodnoj godini posebno ističemo aktivnost osiguranja izvoza, kreditiranja ali i osiguranja izvoza bez iznošenja broja ostvarenih pojedinačnih predmeta i ukupnog iznosa ali posebna aktivnost jer mi se čini kad budemo razmatrali izvješće da je izvoz u ove, u ovoj godini u svakoj slučaj, u ovoj izvještajnoj godini u svakom slučaju u korelaciji između kreditnih sredstava koja su plaćena preko HABOR-a i po rezultatima koji su postignuti u 2004. godini. Smatram da ovo povećanje osiguranja u izvozu i direktno kreditiranje izvoza dat će u ovom razdoblju, u ovoj godini 2005. još veće rezultate jer se efekti preklapaju u iduću izvještajnu godinu tako da već sada posebno ističem taj poseban značaj. Vidjeli smo da je ukupna bilančna masa povećana negdje oko 14%. Ja ću otprilike iznijeti podatke naravno po sjećanju. Negdje oko 14% što govori o značajnom porastu bilančne mase ukupnih sredstava u tom razdoblju. Naravno da se jedan dio izvora je, vidjeli smo iz sindiciranih kredita, iz emisije, iz sredstava koja su unešena izvana ali isto tako da će se u idućem razdoblju razmatrati i sigurno uvećavati ta sredstva kako bi se taj cilj postigao. Razlika od nekih 136 milijuna dobiti možda samo kratak osvrt na to. Dobit je ostvarena. Naravno da je ona većinom ostvarena od kamata i od drugih prihoda. Ova politika da se kamate smanje znači da onda u 2005. podsjećam da se sjetimo tada da se opredjelilo radi smanjenja kamata da ćemo naravno imati nešto onda i manje rezultate. Može se eventualno prigovoriti da onda ta sredstva kod proširenja može se financirati još onda više izvoznika ili više dugogodišnjih nasada, međutim cijeni da u ovom razdoblju još uvijek slabe privrede posebno novih početnika da onda tako smanjena kamata znači značajan poticaj. Posebno ističemo područje posebne skrbi koja upravo kroz ovaj sustav i sniženih kamata, ali i alociranih sredstava na taj prostor mogu postići nekakve rezultate. U tom smislu kroz ovu dobit i kroz politiku novih kamata podržavam ovo izvješće. Smatramo da se u idućoj godini također treba to izvješće temeljiti na ovakvoj politici odnosno rezultati koje ćemo postići kroz to i kroz ovaj financijski efekt koji na kraju daje izvanredno dobre rezultate. Sve zajedno svjedoči da ovo izvješće u odnosu na ova izvješća koja smo slušali do sada ima potpuno drugu refleksiju na događanja u društvu i da su ti efekti postignuti. Možda smo previd ali opet nekakva korelacija između troškova, jer se u izvješću vidi da su i rasli troškovi. Ali bitno je da su oni sa svega 9 i nešto posto značajno sporiji rast imaju nego što je bilančna masa i nego što je to ostvarena dobit. Prema tome podržavamo takav rad, podržavamo takvo izvješće i mislim da bez posebnih primjedbi HDZ može ovo izvješće predložiti i podržati na usvajanje. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, poštovani predsjedniče Uprave Hrvatske banke za obnovu i razvitak. Kratko ću se osvrnuti na godišnje financijsko izvješće Hrvatske banke za obnovu i razvitak. Iako mislim da rad treba analizirati od osnivanja Hrvatske banke za obnovu i razvitak kako bi se dobila prava slika o radu. Poznato je da je Hrvatska banka za obnovu i razvitak osnovana 1992. godine sa strateškim ciljem potpore obnove i razvitka Republike Hrvatske sa naglaskom na poticanje razvoja područja od posebne državne skrbi i otoka. Zadaća joj je utvrđena smjernicama u pravcu poduzimanja aktivnosti, financiranja i osiguranja izvoza, financiranje razvoja gospodarstva malog i srednjeg poduzetništva te infrastrukturnih projekata. Kako su joj ciljevi i zadaće postavljeni dugoročno tako se i uspješnost njihova ostvarenja mora analizirati i mjeriti kroz parametre dugoročnih obilježja. Efekti poduzetih aktivnosti biti će mjerljivi i moći će se ocjenjivati znatno kasnije. U tom kontekstu ovo izvješće za 2004. godinu treba promatrati kao u jednom dijelu segmentu višegodišnjeg dugoročnog rada. Ono je dio kontinuiteta i ako se promatra samo za sebe gubi se cjelovita slika. Financijski rezultati poslovanja HABOR-a u 2004. godini bili su vrlo dobri iako se uspoređuju sa prethodnim godinama a i sa ranijim godinama iz čega se vidi tendencija porasta i uspona u radu. Isto tako HABOR je prema izvješću revizije poslovao u skladu sa zakonskim propisima i međunarodnim računovodstvenim standardima. Hrvatska banaka za obnovu i razvitak ostvarila je svoje zadaće posebno na području jačanja aktivnosti i poticanja izvoza kroz poslovnu suradnju s međunarodnim agencijama kroz zajednički izlazak na treća tržišta te kroz razmjenu informacija, iskustava i znanja. Za svoje aktivnosti HABOR je dobio međunarodno priznanje te podigao svoj krediti rejting. Sve to ukazuje da se HABOR nalazi na dobrom putu ostvarenja svojih ciljeva i zadaća. Međutim u samom izvješću je mnogo globalnih općenitih pokazatelja i mnogo je prostora dano financijskim izvješćima sa stajališta struke i revizora. Smatram da bi se izvješća o kojima raspravljaju zastupnici u Hrvatskom saboru trebali biti prilagođeni potrebama onih kojima su namijenjeni a to je u ovom slučaju tako da se vidi da li su realizirani ciljevi u osnivanju HABOR-a. Tako npr. iz podataka da je za financiranje izvoza odobreno 1,82 milijardi kuna kredita, mi ne vidimo koje su to tvrtke dobile kredite ili bar koje djelatnosti, u koje su regije, područja otišla ta sredstva, koji su to proizvodi koje izvozno stimuliramo. Ista je situacija i s drugim kreditnim programima. Recimo za kreditiranje malog i srednjeg poduzetništva odobreno je 175 milijuna kuna. Ali kojim djelatnostima da li proizvodnim ili uslužnim? Da li u Zagrebu ili područjima od posebne državne skrbi? Pohvalno je da u 2004. godini održano 24 seminara za poduzetnike početnike te ih je 672 uspješno završilo ali samo u Zagrebu i Splitu. Ali što je s ostalim gradovima? Zar se nisu mogli ravnomjernije teritorijalno raspodijeliti? Značajna je tendencija smanjenja kamatnih stopa pa makar na teret smanjenja dobiti. Ali zanimljivo bi bilo usporediti koliko je sredstava odobreno po kamatnoj stopi od 2%, koliko po 4% ili 6 i 7. Odnosno po kategorijama korisnika i namjeni ulaganja. Interes građana budućih poduzetnika i otvaranje više područnih ureda po županijama, u prosincu 2004. godine prema izvješću otvoren je u Puli a u veljači ove godine u Osijeku. To je za pohvalu u odnosu na ranije godine. Znam da su za otvaranje područnih ureda potrebna sredstva, prostor i kadrovi. Ali zar ne bi trebalo iskoristiti iste ciljeve i pravce aktivnosti pa poslovno interesno i dogovorno iskoristiti potencijale postojećih državnih institucija. Pri tom mislim na FINA-u, HAMAG, prilikom otvaranja tih područnih ureda. Vezano za zajedničke poslovne interese nameće mi se pitanje u kojoj mjeri postoji suradnja između programa koje potiču Ministarstvo gospodarstva rada i poduzetništva, Ministarstvo poljoprivrede i programa koje kreditira HABOR. Na taj način smanjili bi se troškovi, povećala efikasnost i pronalazili pravi programi koje treba poticati i razvijati. Možda bi bila dobra izrada jednog izvješća o stanju i razvoju poduzetništva, malog gospodarstva i izvoza koja bi objedinilo aktivnosti svih državnih institucija i službi koje se bave tom problematikom. Tako bi se dobila cjelovita slika i predodžba o stanju na tom području i lakše utvrdili ciljevi, pravci i strategija razvoja i sigurna sam da bi se racionalnije mogla utrošiti raspoloživa sredstva. To bi mogao inicirati HABOR. Na kraju smatram da je izvješće trebalo detaljno iskazati pokazatelje po pojedinim područjima regijama i djelatnostima jer je strateški cilj osnivanje HABOR-a regionalno usmjeravanje sredstava radi uravnoteženja razvitka svih područja Republike Hrvatske. Inače sa financijskog i stručnog bankarskog stajališta izvješće je u redu i predlažem da se kao takvo prihvati sa dodatnim pojašnjenjima i dopunama. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predsjedniče uprave, kolegice i kolege. Evo također nekoliko riječi o izvješću HABOR-a za 2004. godinu. Ono što je vidljivo iz samog konteksta izvješća je dakle da HABOR ostvaruje strateške ciljeve i glavne pravce aktivnosti zacrtane već osnivanje tada HKBO-a iz 1992. godine. To je kao što je i rečeno već, potpora obnovi, razvitku gospodarstva, ravnomjernom regionalnom ujednačenom regionalnom razvoju i naravno skrbi i poticanju izvoza malog i srednjeg poduzetništva i financiranja infrastrukturalnih projekata. Pa je tako od 1992. do 2004. godine odobreno ukupno 41 milijardu 377 milijuna kuna kredita i garancija što složiti ćemo se, nije malo. 2004. godine HABOR je zaključio sporazume o poslovnoj suradnji s 6 inozemnih banaka i izvozno kreditnih agencija s ciljem jačanja trgovinske razmjene i gospodarske suradnje između Republike Hrvatske i zemalja potpisnica tih sporazuma. Po programu kreditiranja pripreme izvoza i samog izvoza roba u 2004. godini odobreno je preko milijardu i 300 milijuna kredita uz kamatnu stopu od 4% na godišnjoj razini što je prihvatljiva kamata. Osiguran je izvozni promet za 336 kupaca u 33 zemlje. A ukupna vrijednost izvoznog prometa u 2004. godini za taj segment je 596 milijuna kuna. Mislim da je dobro da i HABOR nastavlja s organizacijom seminara za sve podnositelje zahtjeva za kredite, za kredit za početnike i na taj način je do sada od 2001. godine tu obuku prošlo preko 2 tisuće polaznika i siguran sam da su stekli ona saznanja koje u drugim slučajevima i na drugim mjestima ne bi mogli. Za podržati je i smanjenje kamatnih stopa na kredite odabrane prethodnih godina izvoznicima na 5%, ostalim gospodarskim subjektima na 7% jer se i na taj način rasterećuje gospodarstvo a znamo kolike su kamatne stope bile prethodnih godina. Poslovni rezultat HBOR-a je pozitivan i to 136,3 milijuna kuna i ono je na svoj način dakle pokazatelj kvalitete rada HBOR-a. Koncem 2004. godine ukupna bilančna suma povećana je za 13,8% u odnosu na isti datum prethodne godine i ta stopa je i veća od stope povećanja broja zaposlenosti i od stope povećanja operativnih troškova koji dakle sadržavaju opće administrativne i druge troškove. Ono što bih posebno želio podržati je nastavak organiziranja, odnosno nastavak ustrojavanja regionalnih područnih ureda jer držim da zaista treba približiti ponude HBOR-ovih kredita i programa krajnjim korisnicima, dakle poduzetnicima obrtnicima i kao što je to učinjeno u Puli koncem prošle godine, u Osijeku ove godine, držim da bi to trebalo nastaviti i u drugim poglavito županijskim središtima u Hrvatskoj. Evo ja bih s time završio svoju raspravu, naravno predlažem da podržimo Izvješće HBOR-a za 2004. godinu.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Milan Meden. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, predsjedniče uprave, kolegice i kolege zastupnici. Prema odredbama Zakona o HBOR-u financijsko izvješće za prošlu godinu Vlada je ocijenila pozitivno. Imali smo prilike vidjeti i pozitivnu ocjenu međunarodne revizorske kuće … [[Ne razumije se.]] a isto tako vjerujem da će i današnja rasprava u Saboru dati pozitivnu ocjenu. Kada govorimo o analizi financijskih izvješća priloženih iz bilance 2003. i 2004. godine one zapravo predstavljaju temelj svim financijskim analizama za izračun uspješnosti HBOR-a bilo da se radi o likvidnosti, vrijednosti imovine, kapitala itd. itd. Pregled izvješća nam daje zapravo podatak kontinuiranog rasta kredita i neto aktive po … to zapravo znači i rast ukupnog plasmana kredita. Uvidom u neto dobit od 136 milijuna 343 tisuće kuna za prošlu godinu konstatira se da je HBOR uspješno poslovao, no moram primijetiti da u odnosu na 2003. godinu to zapravo znači smanjenje za 20%. Svih ovih godina HBOR je provodio projekte za razvitak hrvatskog gospodarstva kroz programe poticanja izvoza, financiranja razvoja gospodarskih djelatnosti, poticanja malog i srednjeg poduzetništva i financiranja infrastrukturnih projekata. Budući se radi o državnoj banci držim da je neophodno promatrati utjecaj HBOR-a na javni sektor i na proračun, a poželjno je u tvrditi pozitivni utjecaj HBOR-a na cjelokupni proračunski proces jer on ima ulogu na cjelokupno hrvatsko gospodarstvo, odnosno provodi se makroekonomska fiskalna politika. Kada govorimo o HBOR-u meni se zapravo nameće pitanje koji su izvozne djelatnosti u Hrvatskoj koje je potrebno financijski snažnije podupirati jer kao takve najuspješnije smanjuju proračunski deficit. Nameće nam se i odgovor. Rast turističkog prometa posljednjih godina potvrđuje da je Hrvatska na putu da turizam postane aktivni generator razvoja gospodarstva, a turizam je jedan od najvećih pokretača razvoja gospodarstva u Republici Hrvatskoj i ključna je komponenta nacionalnoj ekonomiji i vanjskotrgovinskoj razmjeni. Turizam predstavlja oko 22% hrvatskog BDP-a odnosno 40% cjelokupnog izvoza. Iz samog ovog zapravo izvješća nisam mogao vidjeti kako je paket kreditnih programa u ovu najvažniju izvoznu granu, dakle u turizam. Pregledom ostalih dostupnim materijala bilo na Internetu ili na nekim drugim materijalima primijetio sam snažne poticaje u programu «Poticaj za uspjeh» kako ste ga vi nazvali koji se provodi od 1. listopada 2002. do čini mi se do listopada 2005. godine u suradnji sa Ministarstvom gospodarstva i Ministarstvom mora i turizma. Ciljevi ovog programa svakako su bili rast zapošljavanja, razvoj malog obiteljskog poduzetništva, sprječavanja sive ekonomije, zatim je tu povećanje kapaciteta s tri i više zvjezdica u turizmu, gradnja novih objekata, kvalitetnog sadržaja, produženje sezone itd. itd. Kako mi podaci zapravo koji bi bili potrebni za ovakvu financijsku analizu nisu bili dostupni za prošlu godinu onda sam napravio mali preslik podataka iz ove godine kako bi mogao usporediti sa bilancom izvješća iz prošle godine. Tako je npr. u prvom kvartalu ove godine odobreno 53 milijuna kuna kredita upravo za ovaj program poticaj za uspjeh, a od ove godine HBOR je pokrenuo i programsko kreditiranje pripreme turističke sezone i do ove godine je investirao kreditno 10 milijuna kuna koliko sam našao podatak u ovom plasmanu. Po svim drugim kreditnim programima za turizam iz HBOR-a do sada je ove godine po programu kreditiranja potpore turističkom sektoru odobreno oko 295 milijuna kuna kredita za investicijska ulaganja hotelsko-turističkih tvrtki. Koliko smo danas imali prilike čuti od predsjednika uprave HBOR-a kreditna aktivnost je za prošlu godinu iznosila oko 5 milijardi kuna i zapravo postavlja se pitanje da li bi veća programska ulaganja upravo u najveću izvoznu djelatnost, dakle hrvatski turizam i njemu komplementarne djelatnosti ujedno predstavljale i manji hrvatski deficit. Naravno da su pozitivni i neophodni programi povoljnih dugoročnih kreditiranja koja će pospješiti uspostavljanje dugoročnu financijsku ravnotežu svih ostalih gospodarskih subjekata i na taj način povećava se stabilnost, uspješnost poslovanja, stvaraju se bolji preduvjeti za ulazak gospodarskih subjekata dakle u nove investicije. Financijski pokazatelji HBOR-a su pozitivni iako HBOR posluje pozitivno, nama u Saboru je korisna informacija kakvi su sveukupni dodatni financijski učinci poslovnih subjekata u koje je HBOR plasirao kreditna sredstva. To vjerujem da nije teško pitanje, mjerljivo je kroz poslovanje tih poslovnih tvrtki kao centara odgovornosti. Može se analizirati njihovo … [[Ne razumije se.]] ili kakav je povrat uložen od kapitala s obzirom na tržišnu vrijednost kapitala koje je HBOR uložio u ove subjekte. Mislim da bi upravo ovakva izvješća koja bi bila sastavni dio kao dodatak ovom izvješću bila korisna i za saborske zastupnike, a vjerujem i za nadležne matične odbore za financije i ostale odbore. Tada možemo … govoriti o ispunjenju strateških ciljeva postojanja HBOR-a i njenom utjecaju na hrvatsko strateško pitanje broj jedan kao što sam rekao, a tu je prije svega smanjenje proračunskog deficita. Ostalo je pitanje kako da HBOR zapravo zadrži svoju povijesnu dominantnu ulogu. Što je to što je čini posebnim u odnosu na ostale bankarske, bankovne i ne bankovne financijske institucije, prvenstveno mislim na mirovinske fondove, osiguravajuća društva, investicijske fondove i ostale zapravo komercijalne banke. Mogli smo primijetiti da je ovog desetljeća obilježen gotovo … [[Ne razumije se.]] rast razvoja na području financija, deregulacija i financijska liberalizacija financijskih institucija plasiraju kapital van svojih granica. Znači kapital zapravo danas više ne predstavlja monopol. Danas uspjeh bilo koje tvrtke, regije i države ovisi o sposobnosti privlačenja ljudi koji postižu rezultate. Pri dobivanju i zadržavanju kvalitetnih ljudi postojeće je strateško pitanje broj jedan. Danas kao što sam rekao kapital više nije … snaga, sposobni pojedinci pokreću sve procese i predstavljaju ključ konkurentnosti i to dokazuje da je znanje novo bojno polje i za korporacije i za države i vjerujem da će HBOR u svoje buduće kreditne programe prilagoditi upravo navedenim strateškim odrednicama koje su neophodni za razvoj Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Vladimir Pleško. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine predsjedniče uprave, ja neću kao što su to moje kolege do sada načelno govorili i gledali financijsko izvješće, ja ću pokušati reći nekoliko načelnih riječi o izvješću znači koje smo dobili od Hrvatske banke za obnovu i razvoj. Reći ću to iz sljedećih razloga, što smatram da u Republici Hrvatskoj u sljedećem razdoblju treba maksimalnu brigu posvetiti upravo svim gospodarskim granama koje razvijaju proizvodnju, koji potiču proizvodnju i koji razvijaju izvoz i potiču izvozničke poslove. Upravo zato ću se i osvrnuti na one glavne strateške ciljeve koje je u osnivanju Hrvatske banke za obnovu i razvoj koji su i stavljeni u razvojnu, znači, osnove Hrvatske banke. A to je potpora obnove i razvitku gospodarstva Republike Hrvatske te regionalno usmjeravanje sredstva radi uravnoteženja razvitka svih područja Republike Hrvatske. Također, u osnovno o Hrvatskoj banci za obnovu i razvoj treba reći i glavni pravci aktivnosti, a to su aktivnosti prema financiranju izvoza, osiguranje izvoza, financiranje razvoja gospodarskih djelatnosti, poticanje malog i srednjeg poduzetništva i financiranje infrastrukturnih projekata. Zbog čega sam naveo ovih nekoliko stvari i glavni, znači, gospodarski moto koji bi trebala imati Republika Hrvatska pa tako i sve institucije koje su u okviru Vlade Republike Hrvatske i Republike Hrvatske u cijelosti? Upravo iz tog razloga što smatram da svaka kuna koja je zarađena vani kroz izvoz, koja je zarađena i u, znači, bruto nacionalnom dohotku došla iz proizvodnje da vrijedi dvostruko. Upravo zato i moram podcrtati da u ovom Izvješću me vrlo jako obradovalo jačanje, znači, svih aktivnosti koje govori o poticanju izvoza, znači širenje poslovne suradnje sa izvoznim bankama i izvozno-kreditnim agencijama, kreditiranje izvoznika i osiguranje da će svih izvoznih poslova Republike Hrvatske, ali isto tako i treća Međunarodna konferencija za poticanje izvoza koja je održana u Hrvatskoj. Također bi htio reći da je tijekom, prema Izvješću, tijekom 2004. godine HABOR po programu kreditiranja pripreme roba za izvoz i izvoza robe hrvatskim izvoznicima ukupno odobrio 1,3 milijarde kuna kredita uz kamatu od 4% što je u svakom slučaju za pohvaliti. Znači, u angažmanu koji se daje hrvatskim gospodarstvenicima. Također želio bih i reći da je za pohvaliti za počinjene provedbe Programa kreditiranja izvoza okvirno kreditnim linijama, bankama inozemnih kupaca. Također za pohvaliti je i tijekom 2004. godine ukupno osigurani izvozni promet, znači, za 336 kupca u 33 zemlje. Isto tako i ukupna vrijednost osiguranog izvoznog prometa tijekom 2004. u iznosu od 596 milijuna kuna. To su one osnovne stvari kojima se Banka za obnovu i razvoj bavila tijekom prošle godine i smatram da je to sve hvale vrijedno i da treba dalje poticati na Banku da se i dalje razvijaju takvi programi. Ali ono što je najbitnije i na čemu zahvaljujem i Banci za obnovu, Hrvatskoj banci za obnovu i razvoj, a to je nešto što se do sada praktički nikada nije dogodilo na ovim prostorima. A to je smanjenje kamatnih stopa, znači za sve partije kredita koje su nekad prije bile ugovorene. Danas možemo razmišljati o gospodarstvu, ali samo na jedan način, a to je dostupnošću sredstava koje će u gospodarstvo biti imputirane kroz jeftinoći kreditnih obveza. Znači, ako je 2% manja kamata na kredite, za 2% se može povećati ukupni gospodarski potencijal Republike Hrvatske. I upravo iz takvih razloga smatram da Hrvatska banka za obnovu i razvoj je u tijeku ove godine počela maksimalno ostvarivati svoje strateške ciljeve i ja ju ohrabrujem da i u sljedećim godinama još više ide prema takvim, znači, strateškim, razvijanju tog strateškog cilja, smanjenju kamata i potenciranju svih izvozničkih i proizvodnih djelatnosti u Republici Hrvatskoj. Jer jedino na takav način možemo obnoviti gospodarstvo Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala lijepa. I poštovani zastupnik Jure Bitunjac, izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, predsjedniče Uprave Hrvatske banke za obnovu i razvitak, kolegice i kolege. Čitajući i razmišljajući o samom Izvješću ja se pridružujem stavovima odbora, klubova i zastupnika kad je riječ o ocjeni rada i financijskim izvješćima za 2004. godinu. U proteklih 13 godina možemo reći i tu se možemo složiti da je banka ispunila sve svoje zakonom predviđene obveze, odnosno odluke Vlade Republike Hrvatske, ali možemo reći da je ona u međuvremenu postala respektabilna financijska institucija, cijenjena u domaćim poslovnim krugovima, a kako vidimo i u financijskim krugovima Europe i svijeta. Meni je drago budući da dolazim iz Dalmatinske Zagore što je banka uložila veliki napor od svog osnutka do danas kad je riječ o ravnomjernom razvoju Republike Hrvatske, odnosno područja kao što je Dalmatinska Zagora, kao što su naši otoci koja su, nažalost, oduvijek bila ekonomski na neki način inferiorna. Što se tiče samih pasmana, kao što vidimo iz samog Izvješća ona su išla u dva pravca. S jedne strane kad je riječ o komunalnoj infrastrukturi, obnovi i ulaganju u kapitalne objekte, a s druge pak strane ulaganja u samo gospodarstvo. Dopustite mi da budem na neki način, što ovo sad budem govorio da to bude van konteksta. Radi se o ulaganju u komunalnu infrastrukturu tamo negdje 93., 94., 95. i 96 godine. Uvod u opskrbu na području Dalmatinske Zagore, Imotski Sinj, itd. Gdje je Hrvatska banka za obnovu i razvitak, a pod kapom, na neki način, Hrvatskih voda uložila značajna sredstva, ali obveze sve prema Hrvatskoj banci za obnovu i razvoj servisiraju Hrvatske vode. Moram reći da je taj odnos 70:30 gdje je krajnji korisnici, znači jedinice lokalne samouprave i komunalna društva snose, odnosno su u obvezi pod tim kreditima 70% a 30% Hrvatske vode. To je van postojećih modela i van bilo kojih modela koji su prisutni kad je riječ o razvoju vodoopskrbi i odvodnje. Poglavito u područjima brdsko-planinskim i područjima od posebne državne skrbi. To se je dogodilo, ja sam i u izvješću za prošlu godinu to naglasio i moram ponoviti ponovo. Da sa 31.12.2004. godine taj iznos za područje o kojem govorim iznosi 120 milijuna kuna. Da je županija dala, jedinice lokalne samouprave garanciju, a super garanciju na neki način, super jamstvo dala je Županija splitsko-dalmatinska. Ja bi iskoristio priliku pa bi apelirao na Ministarstvo financija, odnosno na Vladu Republike Hrvatske da se taj problem sagleda. Da se pokuša riješiti i moj bi bio prijedlog da se u jednom trokutu Ministarstvo financija, Hrvatske vode, županija uz asistenciju na neki način nas zastupnika s tog područja pokuša iznaći rješenje jer se jedinicama lokalne samouprave i komunalnim društvima onemogući bilo kakav razvitak, bilo kakvo strateško zaduživanje u smislu razvoja i radnih zona, itd. Ovo nije stvar Hrvatske banke za obnovu i razvitak, ovo je problem kojega trebamo riješiti na drugim razinama, kao što sam rekao. I ja se nadam da ćemo doći u poziciju u kojoj su bila ona područja gdje se vodoopskrba, odvodnja rješavala putem kredita Svjetske banke kada je država de facto kao jamac otpisala kompletna potraživanja tim područjima. Ne bi želio sad govoriti koja su to područja. Dopustite mi da se vratim na temu o kojoj riječ i to vrlo kratko. Ja bi pozdravio politiku Hrvatske banke za obnovu i razvitak kad je riječ o razvoju gospodarstva, poglavito malog i srednjeg poduzetništva. Naime, ako tražite kredit za automobil za neku uvoznu robu, to nije problem dobiti. Međutim, ako otvarate obrt, ako otvarate poduzeće, tvrtku onda se javlja iks problema i de facto nema banke koja će to kvalitetno i na odgovarajući način pratiti. A da bi se na neki način olakšali ti prvi koraci onih koji počimaju, koji ulaze na neki način u svijet biznisa. U tom smislu smatram da Hrvatska banka uz adekvatno praćenje, ali i konzalting usluge koje daje, skupa sa Hrvatskom gospodarskom komorom, sa Ministarstvom gospodarstva, Udrugom poslodavaca u edukaciji i stručnoj pomoći, mislim da i tu je polučila dobre rezultate. I ja bi ovom prilikom, ne samo za ukupne rezultate koje je banka ostvarila u ovih proteklih 13 godina, čestitao predsjedniku Uprave i svim djelatnicima i užem vodstvu Hrvatske banke za obnovu i razvitak u takvoj politici i takvom pristupu a u smislu oživljavanja Hrvatskog gospodarstva i stvaranja jedne konkurentne privrede. Pozdravio bih svakako sniženje kamatnih stopa u 2004. godini, a kada je riječ o analitičkom prikazu koji bi trebao biti prisutan ja sam tu rezerviran, jer bi mogli doći u jednu poziciju da … gdje je banka, plasirala sredstva na koja područja a ne polazeći od programa koji su dostavljeni, mogli bi mi kao zastupnici doći u jednu situaciju, još imam 15 sekundu, da na neki način ti podaci, odnosno neka naša razmišljanja mogu otići u krivom smjeru. Uglavnom smatram da je njihov posao koji rade da je dosta bio transparentan i da sve podatke sada kod nas može dobiti. Hvala gospodine predsjedniče, i hvala svima koji ste me slušali.
Hvala lijepa. Želi li predsjednik uprave? Ako držite da je potrebno, izvolite, ako držite da nije potrebno onda. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu, sutra nastavak u 9,30 sa temom Godišnje Izvješće o radu Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj RH za 2004. godinu i dalje prema točkama dnevnog reda. Prekidam sjednicu, nastavak u 9 i 30 sutra. Godišnja financijska izvješća Hrvatske banke za obnovu i razvitak za 2004. godinu. Dajem na glasovanje odluku o potvrđivanju godišnjih financijskih izvješća HBOR-a za 2004. godinu. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Sa 87 glasova za i 4 suzdržana donesena predložena odluka.