Poštovani g. predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, poštovana ministrice zajedno sa suradnicima, poštovana gđa. Krišto, članovi predsjedništva Hrvatskog … [[Govornik se ne razumije.]] sabora, poštovani studenti, Sveučilišta u Mostaru. Pred nama je Prijedlog deklaracije Hrvatskog sabora o položaju Hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini na prijedlogu Odbora za Hrvate izvan RH. Koji je smisao, odnosno, koji je cilj, svrha ove rasprave i ove deklaracije, pitanje. Hrvatski narod u BIH je autohtoni i prema Ustavu jedan od 3 konstitutivna naroda, ali konstitutivna prava hrvatskog naroda u BIH su narušena, nametnutim promjenama Ustava i izbornog zakona. Temeljem čl. 10. skrb i zaštita dijelovima Hrvatskog naroda u drugim državama je Ustavna obveza RH. Očuvanje političkog … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatskog naroda u BIH je zbog geostrateških prilika, prvorazredni strateški, hrvatski, državni i nacionalni interes. Uzimajući u obzir činjenicu da je RH u svoje ime, ali u ime Hrvata iz BIH, potpisnica 2 međunarodna sporazuma Washingtonskog, koji je stvorena federacije BIH i Dejtonskog kojim je stvorena država BIH, a s obzirom da su ti sporazumi grubo narušeni na štetu Hrvata nametnutim amandmanima, na Ustav i entiteta i promjenama izbornog zakona, a što je potvrdio Ustavni sud BIH, RH ima i obvezu koji proizlaze iz sporazuma što podrazumijeva praćenje, poštivanje implementacija tih sporazuma i djelovanje s pozicije konstitutivnih naroda, da se vrati u Ustave jednakopravnosti. Hrvatska kao članica EU obvezuju dokumenti i stajališta institucija EU, te podupirače aspiracije BIH prema članstvu u EU, Hrvatska ima pravo i obvezu pratiti implementaciju, odluka institucija EU. Ovdje ću citirati samo dio jednog paragrafa iz rezolucije Europskog parlamenta, iz veljače 2017. o izvješću o napretku BIH, u kojem se citira, poziva da se nastavi niz reformi, kako bi se BIH preobrazila, u potpunu učinkovitiju, uključivo i funkcionalnu državu, temeljenu na vladavinu prava, koji jamči jednakost i demografsku zastupljenost, svih konstitutivnih naroda i građana te poziva sve političke vođe da rade na uvođenju nužnih promjena uključujući reformu izbornog prava, uzimajući pri tom u obzir načela iznesena u ranijim rezolucijama, kao što su načela federalizma, decentralizacije i legitimnog nastupanja. Te stavak 17. kojim se naglašava, ponovno citiram, važnost nedavne odluke Ustavnog suda predmet Ljubić, o načelu konstruktivnosti i ravnopravnosti svih konstitutivnih naroda da izaberu svoje zakonite političke predstavnike na temelju opravdanih razmjene zastupljenosti u domu narodu parlamenta federacije BIH. Znajući da ništa od ovoga još nije implementirano u BIH o čemu i svjedoči nedavno održavani izbori u BIH, Hrvatska ima i pravo i obvezu na to ukazivati i tražiti da se implementira s ciljem ubrzanog pristupa BIH EU. Uzimajući u obzir činjenicu, da Hrvatska kao punopravna članica EU i NATO ima interes i odgovornost, i obvezu brinuti o regionalnoj sigurnosti i stabilnosti i imajući u vidu da nestabilnost u BIH može imati negativne implikacije za RH, te da je politička gospodarska i društvena situacija u BIH iznimno osjetljiva, imajući u vidu geopolitičke aspiracije i djelovanje subjekata međunarodne zajednice kojima nije interes priključenje BIH EU i NATO-u, RH ima obveze koje proizlaze iz članstva u ovim asocijacijama, na polju stabilnosti, sigurnosti i svekolikog napretka jugoistoka Europe. Kolegice i kolege zastupnici, odmah na početku želim otkloniti sa su razlog i povod ove rasprave u ovom dokumentu nedavno održani opći izbori u BIH. Istina je međutim, da su rezultati ovih izbora dodatno potvrdili potrebu rasprave o položaju Hrvata u BIH, jer su rezultati pokazali nepoštovanje, Ustav nejednakopravnosti Hrvatskog naroda u BIH. Naime još tijekom 8. saziva Hrvatskog sabora odbor koji predsjeda je imao tematsku otvorenu sjednicu s temom hrvatskog pitanje BIH. Nažalost u hrvatskoj javnosti, i tada, a ni kasnije nije bilo dovoljno sluha niti interesa za to pitanje. Tijekom 9. saziva Hrvatskog sabora, odnosno, odbora, 10. lipnja '18. g. održana je također tematska sjednica otvorena Odbora za Hrvate izvan Hrvatske s temom deklaracija Hrvatskog Sabora o položaju Hrvata u BiH-a i europskom putu BiH-a kojom prilikom je članovima odbora ali i pozvanim predstavnicima institucije RH prezentiran nacrt deklaracije. Kolegice i kolege zastupnici, sudjelujući u radu Hrvatskog sabora kao zastupnik pune tri godine imao sam prilike komunicirati i sa tzv. običnim hrvatskim građanima ali i s mnogim osobama iz političke, kulturne i medijske sfere i zaključio da ovi u većini dobronamjerni ljudi imaju nedovoljno znanje o BiH-a i o strateškom hrvatskom državnom i nacionalnom interesu očuvanja konstitutivnosti i političkog subjektiviteta Hrvata u BiH-a. Radi pravilnog poimanje države BiH-a i položaja Hrvata u BiH-a važno je podsjetiti se na kojim povijesnim i političkim principima je BiH-a utemeljena. Tijekom cijele povijesti pogotovo novije počevši od otomanskog do komunističkog perioda u BiH-a su postojale tri jasno definirane identitetski utemeljene grupe koje su činile ogromnu većinu stanovništva. Princip jednakopravnosti tri nacije su jasno utkani i u prvi moderni dokument koji govori o državotvornosti BiH-a i njenog unutarnjeg uređenja. U Rezoluciji usvojenoj na prvom zasjedanju ZAVNOBiH-a održanom u Mrkonjić Gradu 1943. izražena je citiram: „Odlučnost naroda BiH-a da njihova zemlja koja nije ni srpska, ni hrvatska, ni muslimanska nego i srpska i hrvatska i muslimanska bude zbratimljena zajednica u kojoj će biti osigurana puna ravnopravnost svih Srba, Muslimana i Hrvata. ... [[Govornik se ne razumije.]] BiH-a definirana kao višenacionalna država a činjenica da se taj datum danas u BiH-a obilježava i kao službeni dan državnosti svjedoči da je na čelo pune ravnopravnosti sva tri konstitutivna naroda sastavni dio njene političke povijesti BiH-a ali i glavna karakteristika njene sadašnje državnosti. Osamostaljenje BiH-a, paralelno sa ... [[Govornik se ne razumije.]] krize u bivšoj Jugoslaviji tekli su politički procesi definiranja budućnosti same BiH-a u kojima su akteri bili tek izabrani politički predstavnici tri konstitutivna naroda predstavljeni po nacionalnim strankama, HDZ BiH-a u ime Hrvata, SDA u ime Muslimana i Bošnjaka i SDS u ime Srba. Odmah su na vidjelo izašli različiti pogledi na ustroj BiH-a kako glede njenog unutarnjeg uređenja tako i njenog položaja u nekoj eventualnoj budućoj zajedničkoj državi. Pri tome je muslimansko bošnjačka strana zagovarala neovisnost države za unitarnim, unutarnjim uređenjem. Srpska strana je zagovarala ostanak cijele BiH-a ili barem njenog većeg dijela u nekakvoj krnjoj Jugoslaviji. Hrvatska strana je zagovarala izlazak iz Jugoslavije i federalni ustroj po nacionalno teritorijalnom principu tj. federalne jedinice sa nacionalnom većinom jednom, drugom i trećeg naroda. Važno je naglasiti da su i danas skoro 25 godina nakon uspostave mira u BiH-a na političkoj sceni prisutne slične političke paradigme što svjedoči da u BiH-a još uvijek nije riješeno ni međunacionalno pitanje niti je postignut stabilan konsenzus glede njenog unutarnjeg ustroja. BiH-a je proglasila nezavisnost nakon referenduma održanog 29. veljače i 1. ožujka '92. godine na kome je glasovalo 66, 7% stanovnika BiH-a s pravom glasa od kojih su njih 99,7 podržali neovisnosti. Vidimo rezultate referenduma, razvidno je kako je najveći postotak izlaznosti zabilježen u većinskim hrvatskim općinama i sredinama a uzimajući u obzir i činjenicu da su Hrvati tada činili 17,4% stanovništva te da su Srbi skoro potpuno bajkotirati taj referendum. I jasno je da bez Hrvata ne bi bilo natpolovičnog odaziva na referendum a time niti neovisnosti BiH-a. Međutim, već prilikom definiranja referendumskog pitanja na vidjelo su izbile političke i konceptualne razlike u odnosu na buduću samostalnu državu između predstavnika dva naroda koji su podržali neovisnost BiH-a Muslimana, Bošnjaka i Hrvata. Hrvati su inzistirali na sljedećoj definiciji referendumskog pitanja, citiram: „Jeste li za suverenu i nezavisnu BiH-a, državnu zajednicu konstitutivnih i suverenih naroda hrvatskog, muslimanskog i srpskog u njihovim nacionalnim područjima kantonima, tzv. Livanjsko pitanje?“. Skupština Republike BiH-a je unatoč tom glasovima muslimansko bošnjačkih zastupnika izglasala pitanje, citiram: „Jeste li za suverenu i nezavisnu BiH-a državu ravnopravnih građana, naroda BiH-a, Muslimana, Srba, Hrvata i pripadnika drugih naroda koji u njoj žive?“. Iako hrvatski politički predstavnici nisu bili zadovoljni sadržajem referendumskog pitanja koji nije eksplicitno definirao princip teritorijalnog federalizma kojega su tada podržavali i predstavnici Međunarodne zajednice, podsjećam kao preduvjet za nezavisnost BiH-a. Hrvatski politički predstavnici su ipak pozvali Hrvate da podrže nezavisnost BiH-a, političke i konceptualne razlike koje su pred referendumsko vrijeme opterećivale odnose bošnjačkih i hrvatskih predstavnika u sličnom obliku vidljive su i danas u federaciji BiH-a gdje Bošnjaci zastupaju politiku unitarizma. Elementi takve unitarističke politike i danas su sastavni dio političke agende određenih bošnjačkih tzv. građanskih stranaka i nacionalnih a reproduciranje unitarističkog narativa se zaogrće u sintagme građanska država, izborno načelo jedan čovjek, jedan glas a sve sa ciljem političke dominacije brojnijeg naroda danas Federacije BiH-a a sutra možda u čitavoj BiH-a. Hrvati se pak bore za očuvanje i provođenje načela konsocijacije i federalizma kao jedinih načela koji imaju kapacitete urediti društvene i političke odnose u višenacionalnim državama poput BiH-a. Daytonska BiH-a Opći okvirni sporazum za mir u BiH-a ili Daytonski mirovni sporazum parafiran je u Daytonu na kraju mirovne konferencije 21. studenoga '95. godine a službeno je potpisan u Parizu 14. prosinca. Daytonski sporazum je ustrojio BiH-a kao asimetričnu konfederaciju dva entiteta. Entitet Republika Srpska, izrazito centralizirana, unitarna struktura sa apsolutno srpskom etničkom većinom i dominacijom. A drugi entitet Federacija BiH-a decentralizirana federalna zajednica koju čini 10 kantona od kojih 5 ima bošnjačku, 3 hrvatsku većinu a 2 su mješovita. Ali na razini entiteta sama federacija ima izrazitu bošnjačku većinu preko 70% u preambuli ustava iz Daytona kao Aneksa 4. Dejtonskog mirovnog sporazuma piše. Citiram: „Bošnjaci, Hrvati i Srbi kao konstitutivni narod zajedno s ostalima i građani BiH ovim uređuju Ustav Bosne i Hercegovine“. Hrvati su dakle, prema ustavu jedan od tri konstitutivna ustavotvorna naroda u BiH. Iako je Dejtonski mirovni sporazum rezultirao uspostavom mira u BiH, on nije rezultirao funkcionalnom državnom strukturom. Istina u prvih 5,6 godina nakon Daytona bilježen je određeni stalni napredak u funkcioniranju institucija i porast povjerenja između konstitutivnih naroda u federaciji i povjerenja u institucije. Nakon 2002. kada se desila nametnuta revizija Daytona svjedočimo stagnaciji, pa čak i nazadovanju po ovim pitanjima. Politička nestabilnost, eskalacija nepovjerenja između tri konstitutivna naroda, nepovjerenja u institucije pa i u samu održivost države, politička radikalizacija pa sve do prijetnji ratom, ideološka i vjerska radikalizacija, zastoj na euroatlantskom putu i porast utjecaja sila kojima nije u interesu euroatlantski put BiH, to je sve dovelo do toga da danas mnogi unutar izvan BiH, BiH vide kao potencijalni sigurnosni rizik za neposrednu regiju i za Europu. Zašto je to tako? Naime, iako je Aneks 4. Dejtonskog mirovnog sporazuma Ustava BiH utemeljen na ispravnim principima, ovi principi nisu dosljedno operacionalizirani kroz preostali dio ustava. Samom činjenicom da je za tri konstitutivna naroda su predviđena dva entiteta u kojima su Hrvati u oba dva malobrojniji. Stoga je Ustav iz Daytona predvidio regulatorne konsocijacijske ustavnopravne aranžmane u vidu …/nerazumljivo/… parlamenta u Federaciji BiH i na razini države BiH. Izvorni ustav iz Daytona je i Hrvatima jamčio solidne instrumente zaštite kolektivnih prava, a izborni zakon je i Hrvatima omogućavao da izaberu legitimne predstavnike u institucije ustavima predviđene za narodno zastupanje, a to su Dom naroda Federacije BiH te Predsjedništvo BiH. Uz to je u Vladi Federacije BiH koja je u Washingtonu stvorena kao bošnjačko-hrvatski entitet bio na snazi paritet dva konstitutivna naroda, Hrvata i Bošnjaka, gdje je Hrvat bio ministar, Bošnjak bio zamjenik i obratno, a vladao je određeni institut veta čak i u vladi federacije. S obzirom da sam u to vrijeme bio ministar u toj vladi u tri uzastopna dvogodišnja mandata, mogu vrlo vjerodostojno svjedočiti da je funkcionalnost vlade i međusobno povjerenje između partnera dva narod bilo na primjerenoj razini. Proces dekonstituiranja Hrvata započet je 2000. godine, nametanjem izmjena izbornog zakona na inicijativu voditelja misije OESS-a Roberta Berija, koje su omogućile da brojni bošnjačko-muslimanski zastupnici u županijama izabiru Hrvate u Dom naroda federacije, a rezultat je tzv. Vlada alianse za promjene iz 2001. bez hrvatskog izbornog legitimiteta. Proces dekontrituiranja Hrvata nastavljen je od strane visokog predstavnika OHR-a Petrića iz 2002. godine, koji je uz podršku dijela predstavnika Vijeća za implementaciju mira zloupotrijebio odluku Ustavnog suda BiH iz 2000. godine tzv. Odluku o konstitutivnosti tri naroda na čitavoj teritoriji BiH, nametnuvši preko 70 amandmana na ustave entiteta što je dezavuiralo ustavne i zakonske mehanizme institucionalne pozicije Hrvata u federaciji, a u entitetu Republika Srpska Hrvati nisu dobili ništa. Nakon toga Hrvati gube mogućnost izbora legitimnih narodnih predstavnika u Dom naroda Federacije BiH, a posredno i do narušavanja hrvatskog legitimiteta na razini parlamenta BiH. O tome svjedoče činjenice, da od 58 izaslanika Doma naroda federacije, većinske županije uvijek mogu izabrati najmanje 37 izaslanika što je natpolovična većina. Od toga 14 od 17 izaslanika Bošnjaka, najmanje 3/4 kluba Srba, skoro čitav klub ostalih i uvijek kada to zažele 1/3 kluba Hrvata. S obzirom da je 1/3 svakoga kluba dovoljna da predloži predsjednika i dopredsjednika Federacije BiH koji u konačnici potvrđuje Zastupnički dom u kojem Bošnjaci opet imaju apsolutnu većinu, a koji imenuje Vladu federacije, koji opet u konačnici potvrđuje zastupnički dom, desilo se i još uvijek se može desiti da se izabere dakle vlast u federaciji bez hrvatskog izbornog legitimiteta i to se desilo dva puta kao što znadete i to je bilo vrijeme opće marginalizacije Hrvata u BiH, kako glede raspolaganja rezultatima svoga rada, raspolaganja resursima, odlučivanjima o investicijskim ciklusima itd. Isto svjedočimo i nakon netom održanih izbora, iako su hrvatske stranke okupljene oko Hrvatskog narodnog sabora dobile preko 90% glasova Hrvata, Bošnjačke strane pokušavaju izbornim inženjeringom na temelju neustavnog izbornog zakona doći do kontrolnog paketa 1/3 kluba Hrvata i na taj način i po treći put formirati izvršnu vlast u federaciji bez hrvatskog izbornog legitimiteta. Uzmemo li u obzir da su u skladu osporeni s osporenim izbornim zakonom BiH Bošnjaci mogu bez ijednog hrvatskog izbornog glasa izabrati i oba člana predsjedništva BiH koji se bira iz Federacije BiH, što se i dogodilo evo po treći put izborom Željka Komšića na mjesto hrvatskog člana predsjedništva na neto održanim izborima, postaje potpuno jasno zašto dakle bošnjačka politika ne želi provesti izmjenu izbornog zakona temeljem odluke Ustavnog suda. Što se tiče entiteta Republika Srpska niti prije, niti nakon ovih intervencija u ustav entiteta i izborni zakon Hrvati nisu imali nikada, bili u stanju izabrati legitimne političke predstavnike u institucije entiteta. Međutim, sve kad bi i Hrvati dobili mogućnost izbora legitimnih predstavnika u domove naroda i predsjedništvo, sukladno odluci Ustavnog suda to još uvijek ne rješava poziciju hrvatskog naroda u vladama entiteta. Naime, slijedom nametnutih promjena ustava u Vladi Republike Srpske koja čini 17 članova, 9 su Srbi i samo 3 su Hrvati, redovito imenovani od srpskih stranaka, a u Federaciji BiH od 17 članova 9 su Bošnjaci, a 5 Hrvati tako da u Vladi Republike Srpske sve odluke uvijek mogu donijeti srpski, a u Vladi Federacije bošnjački članovi. Ustavni sud BiH-a je u svojoj odluci iz prosinca tzv. ... [[Govornik se ne razumije.]] tzv. Predmet Ljubić, jasno odlučio da je postojeći Izborni zakon BiH neustavan jer onemogućava konstitutivnim narodima izbor legitimnih političkih predstavnika u institucije Ustavom predviđene za legitimno predstavljanje konstitutivnih naroda i naložio je njegove izmjene koje će to omogućiti i to ne samo za dom naroda već citiram „na svim administrativno-političkim razinama što u prvom redu uključuje i Predsjedništvo BiH“. Prijedlog Izbornog zakona, sukladan odluci Ustavnog suda koji su blagovremeno u proceduru uputile stranke okupljene oko Hrvatskog narodnog sabora BiH-a a koji je uključivao izbor Doma naroda u federaciji i izbore za Predsjedništvo BiH-a, prihvaćen je u Domu narodu, parlamentarne skupštine BiH-a, istina uz protivljenje bošnjačkih delegata koji su pri tom podnijeli priziv pobjede vitalnog nacionalnog interesa Bošnjaka. Ustavni sud je odbio taj priziv, međutim u međuvremenu je bošnjačka većina u zastupničkom domu Parlamentarne skupštine BiH-a odbacila ovaj prijedlog. Kolegice i kolege, BiH se danas i od nezavisnih stručnjaka i političkih subjekata se titulira citiram kao „nedovršena država, podijeljena država i podijeljeno društvo, distopija itd.“ Posljedice su sveopći zastoj i zaostajanje čak i za susjedima ispred kojih je BiH nekada debelo bila. Ipak ključna rasprava u BiH-u u zadnjih nekoliko godina vezana je za dvije odluke dva suda. Europskog suda za ljudska prava iz Strasbourga poznati predmet ... [[Govornik se ne razumije.]] i odluke Ustavnog suda BiH-a poznate kao predmet Ljubić. Odluka ... [[Govornik se ne razumije.]] traži da pripadnici grupe ostalih, konkretno u odluci ... [[Govornik se ne razumije.]] mogu kandidirati i biti izbrani za člana Predsjedništva BiH-a. Nije sporno da treba omogućiti svakom građaninu da se kandidira za članak Predsjedništva, sporno ej to što bošnjačka strana iskrivljuje meritum odluke i predlaže da se ona implementira na način da se bira jedan član Predsjedništva Republike Srpske a dva iz federacije. Takvo tumačenje odluke ... [[Govornik se ne razumije.]] ignorira vrhovno načelo Daytonskog sporazuma i Ustava, načelo konstitutivnosti međusobne ravnopravnosti naroda kao i odluke Ustavnog suda BiH-a. Vezano za odluku Ustavnog suda tzv. Predmet Ljubić. Ustavni sud je u svom obrazloženju ušao u bit predstavljanja konstitutivnih naroda, institucija vlasti u BiH i ovdje navodi samo jedan citat iz obrazloženja odluke iz prosinca 2016. Citiram Ustavni sud podsjeća da se prema općem načelu demokracije, pravo na demokratsko odlučivanje ostvaruje legitimnim političkim predstavljanjem koje mora biti utemeljeno na demokratskom izboru onih koje predstavlja i čije interese zastupa. U onom smislu veza između onih koje predstavlja i njihovih političkih predstavnika da svim administrativno-političkim razinama je ta koja omogućava legitimitet predstavnicima zajednice. Dakle samo legitimitet predstavljanja stvara temelj za stvarno sudjelovanje i odlučivanje“, kraj citata. Kolegice i kolege zastupnici, u BiH-u su održani opći izbori 7. listopada usprkos činjenice da Izborni zakon nije izmijenjen sukladno odluci Ustavnog suda i usprkos činjenice da je Ustavni sud stavio van snage određene članke Izbornog zakona, nužne za dovršetak indirektnih izbora odnosno izbora za Dom naroda federacije. Kako se bez Doma federacije ne mogu izabrati predsjednik, dopredsjednici Federacije BiH-a, Vlada federacije niti konstituirati parlamentarna skupština BiH-a, oni koji su neodgovorno ušli u avanturu raspisivanja izbora bez validnoga Izbornog zakona, danas pokušavaju bajpasirati tražeći od Središnjeg izbornog povjerenstva da dodijeli mandate u Domu naroda Federacije i svjedočimo dakle u jednom medijskom pa u političkom kaosu. Međutim podsjećam, samo Parlamentarna skupština BiH-a ima ovlasti i obvezu implementirati presudu Ljubić kako je ustavni sud BiH-a izrijekom naložio u svojoj odluci. Izvorni zakon BiH-a je državni zakon i samo zakonodavac na razini države a to je Parlament BiH-a, ima ovlasti izmijeniti i dopuniti državne zakone. Bilo šta drugo, uključujući i neustavni pokušaj Središnjeg izbornog povjerenstva da implementira izbore, bio bi udar na ustavno-pravni poredak kršenju Ustava BiH-a a time i Daytonskoga sporazuma. Kolegice i kolege zastupnici, mislim da mogu u ime svih vas ustvrditi da Hrvatski sabor potvrđuje potporu suverenitetu, teritorijalnom integritetu i neovisnosti BiH-a kao državi 3 ravnopravna konstitutivna naroda te opredijeljenost da sa BiH razvijamo dobrosusjedske odnose podržavajući napore na afirmaciji puta BiH-a prema EU-u. jačanje suradnje u europskom duhu. U BiH-u postoje snažno deklarirani konsenzus glede članstva u EU-u kako među političkim predstavnicima tri naroda tako i među samim građanima. Međutim deklarativno opredjeljenje za članstvo za članstvo u EU-u nije kod svih praćeno konkretnim zalaganjem. Sama činjenica da u BiH nije implementirano više odluka Ustavnog suda BiH-a kao niti odluka Europskog suda za ljudska prava iz Strasbourga, govori o deficitu na podjeli vladavine prava temeljnom uvjetu za članstvo u EU, ipak ponajviše zalaganje hrvatskih političkih predstavnika te uz snažan zagovor političkih predstavnika RH uključujući samog premijera Plenkovića, BiH je prošle godine predala aplikaciju za kandidatni status i odgovorila na pitanje kroz mehanizam koordinacije. RH snažno podupire opredjeljenje BiH-a za euroatlantske integracije i pruža političku potporu i tehničku pomoć kroz razne načine, kao što je stupanje prijevoda pravne stečevine EU, prenošenje iskustava pristupnog procesa a ovo informalizirano u sporazumu o europskom partnerstvu koji je potpisan za vrijeme zajedničke sjednice Vlade RH i Vijeće ministara BiH-a u srpnju u prošle godine u Sarajevu. Kolegice i kolege zastupnici, kršenjem Ustava i neprovedbom odluke Ustavnog suda glede izmjena Izbornog zakona nakon ovih izbora, BiH je uvedena u institucionalnu i ustavnu krizu sa neizvjesnim ishodom. ... [[Govornik se ne razumije.]] i konstitutivnost i politički subjektivitet hrvatskog naroda u BiH-u i RH je obvezna djelovati temeljem članka 10. Ustava. RH kao potpisnica Daytona i članica Vijeća za implementaciju mira u BiH-u, dužna je reagirati na kršenje Daytona kod upravnog odbora Vijeća za implementaciju mira i Vijeća sigurnosti UN-a temeljem čijeg mandata odlučuje ured Visokog predstavnika u BiH-u. Pozdravljamo napore predstavnika Vlade RH Europskom vijeću, te bilateralno, kao i reakcije svih hrvatskih euro zastupnika nakon izbora u BiH. Rasprava u Saboru i usvajanje ove Deklaracije treba joj biti dodatna obveza i potpora. U ovoj fazi neophodno je u BiH kroz izmjene Izbornog zakona omogućiti izbor legitimnih predstavnika tri konstitutivna naroda i stabilizirati političke odnose. U drugoj fazi, gdje je kao zalog same održivosti i funkcionalnosti BiH neophodno pristupiti korjenitim promjenama Ustava koje će BiH ustrojiti na načelima federalizma uz simetričnu poziciju tri konstitutivna naroda, kako glede administrativno teritorijalne organizacije, tako i glede institucionalnih prava. Temeljem strategije i Zakona u odnosima RH s Hrvatima izvan RH, posebice čl. 53. i 54. RH treba poduprijeti razvoj obiteljskih gospodarstava i malog i srednjeg poduzetništva Hrvata BiH radi održivog ostanka Hrvata na svojim ognjištima jer ostanak Hrvata u BiH kao političkog subjekta je strateški, državni interes i dugoročno zalog teritorijalnog suvereniteta RH. Sama činjenica da je RH, BiH identificirala kao programsku državu u svojoj vanjsko političkoj strategiji, svjedoči da je RH, BiH tretira kao svog strateškog partnera zainteresiranog za stabilnost, prosperitet i europski put BiH, što je i u ovoj Deklaraciji snažno istaknuto i upravo zbog toga, RH je dužna reagirati na trenutne zabrinjavajuće i protuustavne procese u BiH i pomoći BiH na njenom euroatlantskom putu, te poštivani u dosljednom provođenju načela Dejtona, te vrhovnoga načela Ustava BiH, načela konstitutivnosti, međusobne ravnopravnosti konstitutivnih naroda bez standardizacije prava konstitutivnih naroda Ustavu i Izbornom zakonu na jednak način. BiH ne samo da nema europsku budućnost, već je upitna i budućnost same države BiH. Očekujem, dakle, uz današnju raspravu, osvijetlim ovo pitanje s više aspekata, uključujući i one koje ja nisam dovoljno elaborirao u svom uvodnom izlaganju. Očekujem, dakle, uz eventualne Amandmane prije glasovanja, ovu Deklaraciju učinimo još koherentnijom s ciljem da Institucijama RH damo snažan instrument i potporu i zastupanje u strateške državnih i nacionalnih interesa glede ostvarenja ustavnih prava Hrvata u BiH, europskog puta i prosperiteta prijateljske i susjedne BiH, naše programske države. I na kraju, kolegice i kolege, jedinstvo koje smo imali u Domovinskom ratu, jedinstvo koje smo u ovom Saboru pokazali glede puta RH u EU i uključenja u NATO. Traži od nas da ovoj temi ne pristupamo stranački, već nacionalno. Kolegice i kolege, kome je upućena ova Deklaracija vrlo često se postavlja pitanje u pripremi ovoga dokumenta. Ona je u prvom redu upućena Hrvatima u BiH da im se da temeljna nada i obećanje da RH stoji iza njih, da iza njih stoji 8 milijuna Hrvata u RH i izvan RH koje zastupa ovaj HS. Ona je upućena svekolkoj hrvatskoj političkoj javnosti i onoj zainteresiranoj i onoj nezainteresiranoj da ih zainteresiramo za ovo strateško, državno i nacionalno pitanje. Ona je upućena i političkim elitama iz međunarodne zajednice, znači, saveznici u EU i NATO koji podržavaju, dakle, europski put BiH i njezinu stabilnost, ali i cinicima iz međunarodne zajednice koji su podržavajući pravo jačega, pokušavaju riješiti pitanja, a ne na načelima pravde i ona je na kraju upućena i političkim elitama u BiH, posebice dijelovima tih političkih elita, druga dva naroda, koji zapravo su radili do sada, još uvijek rade na dekonstituiranju hrvatskog naroda. Evo, ja očekujem takvu raspravu i očekujem jedan konsezus u ostvarenju ove rezolucije. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Imamo sve zajedno 18 replika. Krećemo s prvom, poštovani kolega Zekanović, izvolite.
Poštovani kolega Ljubić, evo jedan dobro pripremljen govor pola sata, međutim, bojim se da ćemo mi uskoro donositi neku novu Deklaraciju, pa neku treću Deklaraciju, pa 5-tu Deklaraciju. Ja u Deklaraciji nisam vidio rješenje. Ne vidim zapravo što se nudi i bojim se da nitko kroz ovu raspravu koja će trajati vjerojatno cijeli dan, neće to rješenje ponuditi, al, ja ću ga ipak izgovoriti ovdje. Izgovoriti ću zato što stvarno mislim da hrvatski narod treba biti suveren u svojoj domovini BiH, kao što bi trebao biti suvereni u svojoj domovini RH i zbog toga što je preglasan, obespravljen i prevaren od strane bošnjačke većine u Federaciji BiH više puta i zato što je pred istrebljenjem. Jedino rješenje koje se nitko neće usuditi reći ovdje, ali ja ću ga odmah na početku izgovoriti je, treći entitet. Ko god to izgledalo kao znanstvena fantastika, to je jedini spas za hrvatski narod i osim toga, drugog spasa nema.
Odgovor, izvolite.
Kolega Zekanoviću, dakle, ja znam da, ovaj, podržavate hrvatski narod u BiH i znam da ćete podržati ovu Deklaraciju. Dakle, jer ona u svom, dakle, političkom sadržaju, izričaju, zapravo je prilagođena karakteru ovoga dokumenta. S druge, ovaj, vrlo je lako izgovoriti, dakle, bombastičke riječi, ali iza onoga što izgovorimo, ovaj, slijedi odgovornost i provedba. Cilj ove Deklaracije je upravo da omogući, evo danas govorimo o HS, Institucijama RH, da legitimno i legalno pravo, dakle, zastupanja načela Dejtona, je ravnopravnost naroda BiH implementiraju, dakle, i dogovore tamo gdje se to moguće utjecati. Dakle, mi nemamo u BiH snagom svojih ruku mogućnost da napravimo korijenite Ustavne reforme, ali se isto tako nadamo i uvjereni smo da ćemo zajedničkim zalaganjem uz pomoć RH doći do rješenja koja će omogućiti ravnopravnost hrvatskog naroda.
Hvala, kolega Stazić, izvolite.
Pa nije točno kolega da vi ovu štetnu Deklaraciju predlažete bez obzira na rezultate posljednjih izbora u BiH. Tvrdite da ta pravila su na štetu hrvatskog naroda, ali po tim istim pravilima je ranije Dragan Čović bio biran na tu funkciju, pa što onda niste predlagali Deklaraciju? Što se onda niste bunili? Vama smeta što je izabran Željko Komšić, Hrvat, da, Hrvat, ali ne član HDZ-a, to me podsjeća na situaciju '97., kad Franjo Tuđman nije htio priznati rezultate izbora u Zagrebu. Odbio je četiri legalno izabrana gradonačelnika. To je demokracija po ala HDZ. Ako rezultati izbora HDZ-u ne odgovaraju, onda ne valjaju izborna pravila, onda nećemo priznati rezultate, onda nas ne zanima biračka volja našeg ljubljenog hrvatskog naroda.
Odgovor, izvolite.
Kolega Staziću, dakle, prvo nije istina da mi nismo reagirali. Dakle, kad je prvi put formirana Vlada alianse bez hrvatskog legimiteta, organizirali smo Hrvatski narodni sabor i referendum Hrvata u Bosni i Hercegovini, koji su nam to-bož ... [[Govornik se ne razumije.]] Kada je izabrana dakle Vlada platforme i Željko Komšić, drugi put, dakle reaktivirali smo Hrvatski narodni sabor i ja sam nakon toga, dakle, uložio Ustavnu tužbu, i priziv na izborni zakon koji to omogućava. I Ustavni sud je presudio, dakle prihvatio argumentaciju, dakle, iz moje Ustavne tužbe i naložio da se izmijeni izborni zakon Bosne i Hercegovine na način da se omogući izbor legitimnih političkih predstavnika sva tri konstitutivna naroda, citiram: „ …na svim administrativno političkim razinama.“ A to jeste Dom naroda, to jeste Predsjedništvo, jer su to institucije Ustavom predviđene. Željko Komšić nije personalno pitanje, Željko Komšić je za nas ustavno pitanje. Kolega Čović je novim izborima dobio 25% glasova više nego na prošlim izborima. Samo slučajno, jer se Komšić nije tada mogao kandidirati, jer netko dakle pogodan za izbor, on je tada bio izabran. Hvala lijepo.
Hvala. Hvala vam. Molim vas da se držimo vremena. Kolega Vučetić, izvolite.
Evo, zahvaljujem kolega. Danas smo čuli o mnogim problemima u Bosni i Hercegovini, međutim niste se osvrnuli na onaj, o statusu hrvatskog naroda. Istina je da hrvatski narod ima problema u odnosu prema bošnjačkom ili srpskom narodu, ali ima problem i sa svojim legitimnim izabranim predstavnicima, primjerice s Draganom Čovićem. Kad je Dragan Čović bio izabran, da je onoliko inventivnosti koliko je upotrijebio u osobnoj, profesionalno bogaćenje, da je tu inventivnost usmjerio prema bogaćenju demokratskom i demokratskih procesa, onda bi u Bosni i Hercegovini, Hrvati bili u kud i kamo drugačijem položaju nego su sad. Dakle, položaj Hrvata nije samo položaj i problem u odnosu na ostale konstitutivne narode i na način kako je to riješeno, nego i očituje se u tome kako ga predstavljaju njegovi po vama legitimno izabrani predstavnici.
Odgovor, izvolite.
... [[Govornik se ne razumije.]] Vučetiću, dakle, i ja sam na neki način legitimni predstavnik Hrvata, dakle, bio u parlamentu Bosne i Hercegovine, pa sada sam i ovdje, ovaj, i u Hrvatskom saboru, isto tako kao predsjednik Glavnog vijeća Hrvatskog narodnog sabora koji je reaktiviran upravo zahvaljujući suradnji gospodina Čovića, kojega vi spominjete i mene, i u koji je okupljeno dakle, 12 ili 13 hrvatskih političkih stranaka i u kojem je okupljeno preko 90% hrvatskog izbornog legitimiteta na ovim izborima, i ovdje su danas dakle, predstavnici čak i blokova koji su na nove izbore išli, dakle, suprotstavljeni ili u kompeticiji i svi smo danas složni, zajednički, zapravo da je neophodno izmijeniti izborni zakon, implementirati ga na način da se Hrvatima omogući izbor legitimnog predstavnika, a onda kada mi dobijemo ovu mogućnost izbora svojih legitimnih predstavnika bez straha da nam drugi izabiru predstavnike u Dom ... [[Govornik se ne razumije.]] predsjedništvo, e onda se i kod Hrvata stvaraju uvjeti da tako kažem, za taj unutar hrvatski politički pluralizam koji mi svi želimo, dakle, ali dotle, dakle, mi smo prisiljeni jednostavno da glasujemo nacionalno. Hvala vam lijepo.
Hvala. Kolega Klisović, izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora. Poštovani kolega Ljubić, molim vas odgovorite mi na jedno pitanje. Smatrate li da je gospodin Željko Komšić legalno izabran član predsjedništva Bosne i Hercegovine? I to vas molim da mi odgovorite samo sa da ili ne. Hvala.
Odgovor, izvolite.
... [[Govornik se ne razumije.]] Klisoviću, ni vaše pitanje nije bilo u jednu riječ, pa neće ni moj odgovor biti. Dakle ovaj, izbor Željka Komšića je trenutno politička činjenica i sa tom činjenicom Bosna i Hercegovina će izgleda morati živjeti ovaj 4 godine. Međutim ono o koga se svi mi ovdje slažemo, jasno je da taj izbor nije u skladu sa ... [[Govornik se ne razumije.]] , nije u skladu sa legitimnim predstavljanjem tri konstitutivna naroda. Ako bi ... [[Govornik se ne razumije.]] ulazili u dublju analizu toga svega, pa i analizu dakle ove odluke Ustavnog suda, pa i u analizu određenih drugih članaka Ustava iz Daytona, a nemam vremena da to sad ... [[Govornik se ne razumije.]] u ovoj minuti, onda bismo mogli čak zaključiti da nije u skladu ni sa ... [[Govornik se ne razumije.]] , međutim, ja želim reći ovdje da je to danas politička činjenica i mi danas ovdje moramo uložiti napore da izmijenimo izborni zakon da se to više nikad ne može desiti, i da se u prvom redu Dom naroda Bosne i Hercegovine, izabere na način da su tamo zastupljeni legitimni predstavnici naroda. Hvala lijepa.
Kolega Orepić, izvolite.
Gospodine Ljubiću, vi ste mene uspjeli uznemiriti, svaka vam čast. Teško to, ovaj kad vi govorite o provedbi prava, ja se stvarno uznemirim. Potreba za skrbi hrvatskog naroda u Republici Hrvatskoj je neupitna, neupitna, i to nitko ovdje siguran sam ne dvoji. Pošto ste dio kontinuiteta, vi i vaš veliki vođa, i akademski građanin Republike Hrvatske, gospodin Čović i ovaj odgovorni za stanje u kojem se nalaze Hrvati u Bosni i Hercegovine, smatram da trebate tu prepoznati tu odgovornost, i u skladu s tom odgovornosti govoriti. Govorite o ravnopravnosti naroda. Slažem se i to treba zagarantirat svakako, al' ja vam govorim o činjenici neravnopravnosti samih Hrvata između samih sebe u Bosni i Hercegovini koji se dijele na one vaše malobrojne, koji su bahati i one samoostvarene, skromne ljude koji drže vas i takvu elitu. Zato da bi napravili prvi korak, za boljitak hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini, podnesite vi i vaš veliki vođa ostavku.
Hvala. Odgovor, izvolite.
... [[Govornik se ne razumije.]] Orepiću, cijenim to što se zalažete za ravnopravnost Hrvata u Bosni i Hercegovini, za mene je u vašoj ovoj raspravi, replici, jedino to važno. Međutim tema ove Deklaracije i rasprave u ovom Saboru, ni cilj, nisu ni Ljubić, ni Čović. Dakle, mi smo prolazna [[Upadica: jeste, jeste.]] mi smo prolazna da tako kažem kategorija i usvajanjem izbornog zakona, temeljem principa koje mi zalažemo, lakše ćete se nas riješiti, ako se želite riješiti, jer će se omogućit dakle Hrvatima unutar hrvatskih politički pluralizam. Dakle, ovdje danas dakle nije tema, dakle ovaj čak i ono što je prošlo. RH imala je i dobrih pokušaja u prošlosti, međutim, tu pokušaji nisu urodili plodom. Jer imamo situaciju da je Hrvatskom narodu, dakle, njegovim kolektivnim pravima, sve manje i manje i danas dakle, strateški nacionalni, ako hoćete g. Orepiću koji živite i rođeni ste na jugu Hrvatske i državni interes i zalog, dugoročno hrvatskog teritorijalnog suvereniteta, opstanak Hrvata u BIH, Čović i Ljubić su nebiti, tako da vas neće biti na životu.
Hvala. Molim vas da ne dobacujete, kolega Babić Ante, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, pozdravljam poštovanu ministricu sa suradnicima i predstavnike Državnog ureda za Hrvate izvan RH, poštovani kolega Ljubiću, vi ste zapravo i predložili ispred odbora, jedan korektan politički tekst, za koji ne bi trebalo biti puno primjedaba, a cijela vaša rasprava se zapravo svodila na to, Ustavno pravno, institucionalno i zapravo ravnopravnosti sva 3 konstitutivna naroda. Ustav federacije govori o federalnim jedinicama, to ste i sami rekli, dakle, sam Ustav, a govorite o federalnim jedinicama danas u BIH zapravo blasfemija. Zbog čega zapravo toliki amunizitet prema federalnim jedinicama u BIH, a po meni BIH se kao država može jedino urediti kao decentralizirana, pravna i socijalna država sa federalnim jedinicama, sa jednakim pravima o odgovornosti. Hvala.
Odgovor izvolite.
Kolega Babiću dakle, jedini način kako BIH može biti prosperitetna, funkcionalna i stabilna je da se konstituira na načelima federalizma kako je to i preporučila revolucija Europskog parlamenta. Jer u Europi ne postoji ni jedna više nacionalna država da nije federacija, a postoje mnoge mononacionalne. Međutim, oni koji su na tragu … [[Govornik se ne razumije.]] politike u BIH, koji žele politike dominacije, u dijelu BIH, jednom entitetu, jer u čitavoj BIH zapravo se protive konstituiranje BIH na načelima federalizma. Danas mi u BIH dakle, imamo sličan sindrom koji smo bili svjedoci u predvečer raspada bivše države dakle, da većinski narod zapravo pokušava državu pretvoriti u svoju nacionalnu državu ili barem njezin veći dio. Prema tome to je ono što nije u interesu BIH, ja sam rođen tamo, ja sam patrijot te države, ali ja želim biti ustavni patrijot, u prvom redu i želim da takvi budu svi građani u BIH, da zalažemo se za tu državu, zato što je ona naš interes. Hvala lijepo.
Hvala. Kolegice Vranješ, izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Na temelju Ustava na temelju Dejtonskog sporazuma, na temelju Washingtonskog sporazuma naša je dužnost da brinemo o narodu u BIH. Ja mogu sada prozivati oporbu ili one koji se protive ovoj deklaraciji i reći da upravo oni imenom i prezimenom su pridonijeli da se smanji brava Hrvata u BIH više ili manje. Ali ono što je ključno da svi budemo jedinstveni i mogu ovdje reći da sve politike su nekad u prošlost su doveli do toga da okrećemo leđa Hrvatima u BIH i da je vrijeme da to prestane i da doista pomognemo svom narodu, kao članica EU naša je dužnost da pratimo što se dešava i da pomažemo našem narodu u BIH.
Odgovor izvolite.
Kolegica Roščić Vranješ, dakle, upravo cilj ove deklaracije je zapravo da osvijetli i u hrvatskoj politički, svekolikoj javnosti, to strateški interes RH. I cilj je dakle, Hrvatska je do sada imala dobrih, ja bih rekao poteza i pokušaj i to razne vlade ne sada tu, i zato sam u obrazloženju ove deklaracije čak i izbacio neke stvari koje sam imao prije u njoj koje su bile kritika za određene, dakle, prije upravo želeći u ovom Saboru da kreiramo konsenzus oko ovoga pitanja. Dakle ova deklaracija, kada ju usvojimo, a mislim da ćemo ju usvojiti s jednim širokim konsenzusom treba biti putokaz i obveza svim vladama, da to ne bude odvoje jednoj, drugoj, političkoj opciji, nego da to bude obveza na način što je to deklaracija o Domovinskom ratu koja je donijeta u ovom Hrvatskog sabora, na način kao što su to odluka o prekidu arbitraže npr. oko Savudrijska vale itd. itd. To je cilj ove deklaracije, cilj deklaracije je da kreira konsenzus u ovom saboru ovo je strateško pitanje za Hrvatsku državu. Za Hrvate.
Hvala. Kolega Stier, izvolite.
Hvala g. predsjedniče. Kolega Ljubić zagovornici politike centralizam u BIH, sigurno će kritizirati ne samo ovu deklaraciji, nego i bilo koji napor koji se čini da se osigura pravo svakog naroda u BIH da može izabrati svoje legitimne predstavnike, bilo koji napor da se ustanovi kako su i separatizam, ali i centralizama, ti koji koče razvoj BIH. Kao što je ustanovila i ona rezolucija Europskog parlamenta, prvo 2014. a onda i one koji su slijedile. Molim vas kolega ispravite me ako sam ja u krivu, ali upravo eksponenti te politike centralizma su odbacili i takvu rezoluciju Europskog parlamenta. I mislim da u tom kontekstu moramo i danas imati u vidu, da će biti onih koji će govoriti da li se smije ili ne smije nešto reći u ovom Hrvatskom saboru. A isto tako su kritizirali da li se smije ili ne smije nešto reći u Europskom parlamentu.
Odgovor izvolite.
Želim se zahvaliti i vama osobno i vašim kolegama, Piculi i ostalima i g. Plenkoviću, koji su dakle, doprinijeli da se takva rezolucija Europskog parlamenta donese. Druga stvar, tada sam bio član parlamenta BIH i predložio sam inicijativu da se parlament BIH upozna sa tom rezolucijom, odbijena je upravo od onih unitarista i centralista o kojima govori rezolucija. S druge strane, ova deklaracija treba biti podrška onim političkim … [[Govornik se ne razumije.]] Bošnjacima, kojih ima, i ima ih puno više nego što se javljaju. Da im ne napravim štetu, ja ću ovdje spomenuti samo nekolicinu … [[Govornik se ne razumije.]] dekana političke znanosti u Sarajevu, … [[Govornik se ne razumije.]] od … [[Govornik se ne razumije.]] koji je stvarao SDA itd. itd. koji svi kažu nije pošteno nije moralno da Bošnjaci Hrvatima biraju predstavnika. Zapravo ova deklaracija treba također ohrabriti te Bošnjake, jer mi samo s njima na kraju krajeva možemo dogovorit rješenja BIH, a … [[Govornik se ne razumije.]] BIH onda i sa Srbima, dakle, evo, i to … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Kolega Sokol, izvolite.
Hvala g. predsjedniče. Kolega Ljubić, slušao sam replike na vaše izlaganje i čini mi se da su one, pogotovo s oporbene strane odvele rasprave u krivom smjeru. Znači tu se, znači oni su okrenuli priču u smislu je li Dragan Čović ovakav ili onakav. Mislim da tu opće nije poanta cijele priče. Poanta cijele priče da je on izabran legitimno od strane Hrvata sa preko 80% glasova Hrvata u BIH. I on je njihov legitimni predstavnik, bez obzira da ulazimo u priče kakav je on je li ovakav ili onakav. I to je ono što treba naglasiti. S druge strane ja se pitam, što bi bilo kada bi u Hrvatskoj Hrvati poželjeli birati recimo manjinske predstavnike u ovom Saboru? Kakva bi onda bila reakcija? S tim da napominjem da naravno Hrvati u BiH nisu manjina, nego su konstitutivni narod. Dakle, o tome se treba naglasiti, pravo Hrvata da biraju svoje legitimne predstavnike, svojom slobodnom voljom, tko god oni bili. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Dakle, slažem se kolega Sokol, ja sam to rekao malo prije, dakle, da izbor gospodina Komšića za člana predsjedništva nije personalno pitanje gospodina Komšića. Našao bi se netko drugi, našao bi se npr. Edin Fejzić iz Goražda, koji je u Hrvata se deklarirao itd. ukoliko ga većina želi izabrati, mogla bi ga izabrati ili neki Marko Marković. Nije to personalno pitanje Dragana Čovića, dakle, jer se to pokušava se stvari, dakle, personalizirati, da bi se, dakle, onaj koncept, dakle, samog Ustava i dogopravnosti dezavuirao. Dakle, ovaj, bilo tko da je bio protukandidat sada, izbor bi bio isti. Prema tome, želim reći, dakle, ovo je konceptualno pitanje, ustavno pitanje i mi ga na takav način bi trebali i prepoznati i na takav način bi se RH trebala odrediti, a persone, osobe su, dakle, ovdje zapravo efemerne. Hvala lijepo.
Zastupnik Bunjac, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Ljubić, možete li mi, molim vas reći koji je interes hrvatskog naroda u BiH da koalira sa Miloradom Dodigom, čovjekom koji negira ubojstvo 7000 Bošnjaka u Srebrenici i koji smatra da je Ratko Mladić veliki heroj i čak njegovog sina želi postaviti za predsjednika Republike Srpske, kada se zna da je Ratko Mladić razorio Vrliku, Kijevo, razarao Zadar, Šibenik, sravnio sa zemljom Škabrnju, znači, u biti radio je zločine koje bi trebalo procesuirati čim prije na međunarodnom sudu ili još bolje na hrvatskom i vi sada takvoga čovjeka, dakle, podržavate kao neko rješenje za BiH. Znači, meni je to jednostavno posve neshvatljivo da Hrvati u BiH surađuju sa ratnim zločincima koji su počinili zločine u RH.
Odgovor, izvolite.
Kolega Bunjac, dakle, upravo uspjeh BiH je moguć samo dogovorom legitimnih predstavnika 3 konstitutivna naroda. Gospodine Dodig,… [[Govornik se ne razumije]] predstavljaju većinski legitimitet srpskog naroda i dakle, bilo tko hoće stabilizirati BiH, treba razgovarati s onima koji nose legitimitet. Legitimitet Bošnjaka nose SDA najviše, SDP nešto manje itd., itd. i mi s njima moramo razgovarati da bi dogovorili BiH. Imamo dilemu, evo upravo na vašoj diskusiji, imamo dvije snažne političke opcije u Republici Srpskoj, jednu koju predlaže gospodin Dodig, koji je bio za vrijeme bay the way kritičan prema Radovanu Karadžiću, njegov protivnik. Imamo drugu politiku koja je počinila genocid u Srebrenici, treba li s njima da koaliramo ili sa Dodigom koji je tada bio protiv te politike, ali je to nebitno, dakle, nije to pitanje stranke s kojom ćemo koalirati, to je pitanje, dakle, onoga tko predstavlja legitimitet jednog, drugog ili trećeg konstitutivnog naroda, dakle, mi želimo da idemo zastupljeni po ovim legitimnim predstavnicima, pa hoće [[Upadica: Hvala]] li naš predstavnik biti Božo Ljubić ili Drvosejdić, to je naša stvar.
Hvala vam. Kolega Petrov, izvolite.
Gospodine Ljubić, ja stvarno želim da bilo hrvatskog naroda stvarno kuca u BiH. Ja mogu danas vidjeti gdje mnogi u oporbi koriste svoje zlatne sekunde kako bi izgovorili da im je Komšić okej, da moglo bi se u ovom Sabor danas štošta reći o brojnim političarima i s jedne i s druge strane i ne bi sve bilo lijepo, ali ja želim da ova rasprava danas prođe na način da zaista Hrvatima u BiH ponudimo konkretna rješenja i ja vas zato moram pozvati. Prva verzija Deklaracije koju ste ponudili je bila konkretna, tko, zbog čega je doveo do toga da verzija koju nam date je ogoljena, to je problem, a ono što ću vam reći, ako politike prema BiH nisu konkretne, onda se ne razlikuju od politika [[Upadica: Hvala]] Stjepana Mesića prema BiH.
Hvala vam, odgovor izvolite.
Kolega Petrov znamo se osobno jako dugo itd. i znam da podržavate, dakle, ravnopravnost hrvatskog naroda BiH i vjerujem da ćete podržati i ovu Deklaraciju kakva god ona bila. Ja vam želi reći, dakle, istina je da je prvi tekst bio nešto duži, ali u političkom sadržaju ovaj nije ništa manje, dakle, učinkovit. Samo su, da tako kažem, terminološki, određene stvari ispeglane, da u prvom redu, ako hoćete RH ne otežavamo, dakle, to legitimno, legalno pravo da zastupa Hrvate izvan RH i da budem pošten, dakle, moja je želja da ova Deklaracija bude ovdje usvojena maksimalnim konsenzusom i vlasti i oporbe i nadam se da će to tako biti i na taj način smo je također, da tako kažem, ažurirali, ažurirali smo je i zbog nekih događaja koji su se desili u međuvremenu, desili su se u međuvremenu izbori, nakon što je prvi tekst, dakle, prezentiran Saboru, desio se, dakle, prijam praktički BiH u Menderekšen plan u NATO-u itd. i sve su stvari trebale su se naći [[Upadica: Hvala vam]] u drugoj rezoluciji.
Kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Gospodine Ljubiću, prije godinu dana, studenti iz Herceg Bosne, tako udruga se zove, su došli ovdje sa 20 zahtjeva koje ste vi potpisali. Ne vidim ih u Deklaraciji. Zbog čega ste, to niste stavili u Deklaraciju, zbog čega ste izbjegli ono što ste vi potpisali, između ostaloga, tada predstavnicima studenata Udruge Herceg Bosne. Koji je razlog da ljudi koji su krvarili zajedno sa hrvatskom vojskom, gdje sam i ja bio godinu dana u HVO-u, nije na taj način valoriziran, kako ste potpisali i još 20-tak mjera u ovoj Deklaraciji nije na taj način valorizirano, tko vas je stisnuo? Ovo je ozbiljno pitanje. Zbog čega ova Deklaracija nije onakva kakvom ste je vi tada potpisali?
Hvala, odgovor izvolite.
Kolega Bulj, ja mogu reći da ja stojim apsolutno iza teksta ove Deklaracije. S druge strane cijenim vaš doprinos obrani i Hrvata u BiH. U to vrijeme sam i ja bio član saniteta HVO-a i nosim čin pukovnika odatle i bio sam i ministar u Vladi RH Herceg Bosne koliko hoćete. Prema tome ono što sam potpisao tada i sada stojim iza toga. Istina malo naslov je bio poslije iskonstruiran ali nisam imao u svojoj stranci zbog toga problema, kao što vidite još sam uvijek na čelu dakle Odbora za Hrvate izvan RH. Međutim to je dokument tog tipa, ovo je dokument drugog tipa. Dakle i terminologija u ovom dokumentu i sadržaj treba biti prilagođen karakteru jer će se ovo čitati i neka se čita i treba se čitati i u Washingtonu i u Berlinu i u Briselu i u Sarajevu i u Beogradu. I prema tome ona treba biti takva da nam omogući da riješimo hrvatskog pitanje u BiH-a a ne da izgovorimo nešto pa bježi sa scene. Hvala lijepa.
Kolega Panenić, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Ljubić, naravno da pitanje opstojnosti Hrvata u BiH-a je ključno pitanje, fundamentalno pitanje cijelog hrvatskoga naroda. Ali upravo sad kada ste spomenuli, vi tražite konsenzus, konsenzus oko mlake vodite. Mi govorimo o Deklaraciji jer nas sada slušaju vjerojatno svi Hrvati iz BiH-a i očekuju da donesemo snažna stajališta, da zastupamo, ne da opet radimo neke cenzure, kompromise jer naši političari, zapravo ne naši političari, izabrani, legitimno izabrani od Hrvata u BiH-a prečesto su napravili kompromise radi vlastitih probitaka, uveli u brojne korupcijske afere. S druge strane imamo druge koji negiraju opet pravo na samoodređenje i mi onda imamo Deklaraciju koja opet nije dovoljno konkretna, koja ne pruža prave mjere, koja će stvarno potaknuti neke promjene. Da li ćemo imati takav pristup, da li ćemo odobravati i takva događanja tamo mislim da se od nas očekuje ovdje stvarne, konkretne mjere. I zato kažem, boriti ću se za onaj izvorni sadržaj deklaracije.
Hvala vam. Odgovor izvolite.
Kolega Paneniću dakle, ja bih molio evo kada bude vremena da sjednemo skupa i prođemo kroz te deklaracije i samo mi recite što nema a što bi trebalo biti pa ću ja objasniti. Dakle to je prva stvar. Druga stvar i u svom uvodnom izlaganju, sad ponovo kažem, dakle ova rasprava treba da kreira, dakle ... [[Govornik se ne razumije.]] maksimalni konsenzus, možete uložiti amandmane u petak je glasovanje, sjeti ćemo, organizirati ćemo novu sjednicu odbora ako treba da se očitujemo o tim amandmanima i da dođemo do konsensualnog rješenja. Razgovarao sam sa vašim klubom, razgovarao sam sa još nekim klubovima, podnio sam svima da razgovaram pismeno koji su to željeli, tko je god to želio s njima sam razgovarao i objašnjavao. Prema tome, ja očekujem ... [[Govornik se ne razumije.]] amandmane i sve ono što bude u skladu sa karakterom dokumenta koji usvajamo i sve ono što bude da tako kažem produktivno i za one koji će nositi ovaj proces, ne zaboravite da ovaj proces treba nositi Vlada, predsjednica, institucije RH, hrvatska diplomacija, dakle trebamo sročiti takav dokument da njima ne otežavamo taj posao. Hvala lijepo.
Hvala vam. Kolega Maras, izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Ljubić, činjenica da nažalost danas moramo donositi ovu Deklaraciju je i potvrda neuspješne politike koja se vodila i prema našim ljudima u BiH-a čiji ste i vi predstavnik. Znači malo prije ste rekli da je gospodin Čović i vi da ste prolazni, ali evo od '95. do danas nikako da prođete. Znači to je konstanta koja funkcionira jedino je sad nastupila velika pomirba nakon 2006. godine. Činjenica da smo se doveli u ovu situaciju sigurno ne, kako bih rekao ne opravdava to da se proteklih godina radilo jako puno propusta i činjenica da se ne razgovara ovdje o duhu Daytona nego se razgovara o onome šta je potpisano tamo, znači od '95. nadalje. I još jedno moje pitanje vama, zanima me kako to da Bošnjaci nisu na prošlim izborima našli nekog hrvatskog predstavnika, je li Željko Komšić jedini koga u BiH-a na taj način mogu izabrati Bošnjaci? Hvala lijepo.
Hvala vam. Odgovor, izvolite.
Kolega Maras, prvo da kažem, ok, nismo ni mi bezgrešni u BiH-a, bilo je grešaka u BiH-a, bilo je grešaka i ovdje, kada je proces dekonstituiranja se odvijao 2001. godina, ... [[Govornik se ne razumije.]] amandman na Izborni zakon, Petričevi amandmani na Ustav entiteta 70 amandmana 2002. iz RH nitko nije reagirao. Ja nisam htio u svom uvodnom izlaganju prozivati tko je tada bio, vidi ... [[Govornik se ne razumije.]] tko je tada bio i na Pantovčaku i dakle i u Banskim dvorima, ali to je bilo vrijeme kada je trebalo reagirati kod vijeća sigurnosti i upravnog odbora vijeća za implementaciju mira. A to zašto smo mi ovdje još uvijek od '95. godine, pa evo narod nas bira, mislim, ja vjerujem i siguran sam ako dođemo do izmjena Izbornog zakona kada će se omogućiti unutarhrvatski politički pluralizam da će ovi mladi ljudi gore koji su politički educirani i to puno više možda od mene jer sam ja ortoped a oni su politolozi da će oni zauzeti naša mjesta. Hvala lijepo.
Hvala. Kolega Šuker, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Ljubić, nažalost ova rasprava ... [[Govornik se ne razumije.]] sabornice će se pretvoriti danas u obračun sa HDZ-om BiH-a i sa gospodinom Čovićem. Međutim, mi smo imali priliku o konkretnosti ove Deklaracije raspravljati prije nekoliko dana i kada smo raspravljali o proračunu. Isti ovi koji kritiziraju Deklaraciju su tražili da se skinu sredstva sa ... [[Govornik se ne razumije.]] za bolnicu u Mostaru i kampus u Mostaru. To su dva najkapitalnija projekta da tako kažem za opstanak Hrvata u BiH-a. I ne bi bilo danas podružnice i sveučilišta niti u srednjoj Bosni, niti u Orašju, da nije bilo toga. I to su činjenice. Kolega Maras, elementarna pristojnost koja se donosi od kuće je da drugom ne upadate u riječ.
Kolega Šuker, molim vas, kolega Šuker, ja ću opomenuti zastupnika, izvolite.
Hvala lijepo. Dakle to su činjenice koje se mogu vidjeti iz podnesenih amandmana. Mi imamo tijekom godine niz puta priliku kroz određene zakonske propise raspravljati o pomoći Hrvatima u BiH-a.
Hvala. Molim vas još jednom kolegice i kolege da ne dobacujemo iz klupe, imamo mogućnost govoriti i da držimo ovu raspravu na jednoj dobroj razini kao što je to bilo do sada. Izvolite kolega Ljubić.
Kolega Šuker, dakle kao utemeljitelj Medicinskog fakulteta u Mostaru, osobno i kao dakle i kliničke bolnice u Mostaru ja mogu izraziti zahvalnost svima iz RH i svim Vladama koji su u tome pomogli. Pa evo imamo, osobno ste bili ministar financija ali i Vladam SDP-a. Ja sam bio ovdje i kada je bila Račanova Vlada, razgovarao sa Budišom, razgovarao sa Mimicom, ja sam ovdje, gospodinom Milanovićem i njegovim ministrima, dakle da mi nismo imali kontinuitet te pomoći, mi danas ne bi dakle imali jedno od najboljih sveučilišta u BiH-a, garantiram možda najbolji Medicinski fakultet, niti kliničke bolnice. I cilj je dakle i ove rasprave da to nastavimo. I upravo u Deklaraciji kažem nastaviti pomoći. Hvala vam lijepo, a naravno zahvaljujem svima koji su pomogli.
Kolega Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, kolega Ljubić, Klub zastupnika HDZ je puno prije održavanja općih izbora u BiH odlučio predložiti, a onda i usvojiti ovakvu deklaraciju. To želim reći kako bismo jasno poslali poruku da ovu deklaraciju niti donosimo, niti promatramo kroz optiku izbora Željka Komšića odnosno ne izbora Dragana Čovića. Ovu deklaraciju hoćemo prvenstveno donijeti kako bi ispunili svoju ustavnu obvezu, pa ako hoćete i Hrvatski sabor a to da bude jamac u zaštiti nacionalnih interesa hrvatskog naroda u BiH. Stoga me žalosti, moram reći da jedan dio oporbe kroz ovu deklaraciju ne može se izdignuti iznad svojih partikularnih i stranačkih interesa, pa ih pozivam da do kraja dana se priključe u raspravi o ovoj deklaraciji na način da doprinose njenom, njenom tekstu jer možda je važnije od samog teksta deklaracije uputiti poruku da je Hrvatski sabor jedinstven oko svih [[Upadica: Hvala vam.]] ovih odredaba [[Upadica: Hvala.]] koje smo u ovoj deklaraciji naveli.
Izvolite odgovor.
Kolega Bačiću, kao predsjednik kluba naravno moram se zahvaliti da je parlamentarna većina se složila dakle da ovaj dokument dođe danas na dnevni red. S druge strane ovaj valjda su kolege i sa lijeve i sa desne strane primijetili da evo za ove tri godine i ja i kolega Raguž itd. se na neki način otklanjamo od onih tema koje svjetonazorski, ideoloških itd. ovdje dijele hrvatsko društvo upravo želeći dakle ovaj sačuvati tu našu poziciju ovdje za ono za što smo izabrani, to je zastupanje Hrvata izvan RH. Bio bi jako nesretan ako bi se o ovome pitanju vodile, da tako kažem, još stranačke utakmice, isticao neki međustranački poeni i zato sam i zamolio u svom uvodom izlaganju da idemo u tom smjeru i ja vjerujem da ćemo mi na kraju do toga i doći. Mislim, OK, sasvim legitimno ljudi iznose svoja različita stajališta, svoje različite ocjene s kojima sa ja nekima mogu složiti, s nekima ne složiti, ali cilj je da kraju, na kraju dana što kažu Englezi ovaj dođemo do rješenja koje će biti stav politike u Hrvatskoj, ne samo vlasti već i oporbe. Hvala lijepo.
Kolega Đakić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, pa kolega Ljubić dobro ste definirali sve kako je izigran zapravo izborni zakon i kako Ustavni sud BiH jasno doneo odrednice po kojima mora se provesti izbori. To nije učinjeno od aktualnih vlasti i naravno da hrvatski narodi doživljaju nepravdu po ko zna koji puta u BiH. Šteta koja je učinjena je nepovratna. Ona je u dalekosežnim posljedicama u funkcioniranju BiH kao države, u zapravo njezina stabilnost je time i narušena i normalno da Hrvatska država mora poduzimati korake koji će spriječiti to kao potpisnica i Washingtonskog i Daytonskog sporazuma ima svoju obavezu da brine i skrbi o miru u BiH.
Odgovor izvolite.
Klanjam se kolega Đakiću i ja sam to reko u svom uvodnom izlaganju ovaj malo je duže bilo, možda se nije moglo sve uhvatit i tako ja sam reko dakle, čak i kada realiziramo odluku Ustavnog suda temeljem izbornog zakona mi još uvijek nismo riješili hrvatsko pitanje u BiH jer nismo riješili dakle hrvatsku poziciju u vladama entiteta. Prema tome, to je puno šire pitanje ono traži dakle jednu, jednu ovaj široku podršku ovaj i zapravo nažalost mi Hrvati smo dolje u jednoj marginalnoj poziciju, mi nismo se u stanju politički ni medijski ovaj suprotstaviti tom jednom unitarističkom pa i separatističkom narativu koji je prisutan u BiH, ali zato tu RH i ova deklaracija treba biti jedan institucionalni odgovor i dogovor u Hrvatskom saboru, kao što je bio institucionalni pristup, dakle strategija i zakon …/nerazumljivo/… utemeljenju središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan RH tu pozdravljam gospodina Zvonko Milasa, jer dakle i prije je Hrvatska pomagala. Međutim, to se sada radi na sustava način, projektno financiranje mi želimo da ova deklaracija doprinese [[Upadica: Hvala.]] jednom sustavnom pristupu ovom pitanju. Hvala lijepo.
Idemo zadnja replika, kolega Bauk, izvolite.
Poštovani kolegice i kolege, ova replika je jedina poslovnička mogućnost da se prije obraćanja Vladi, obraćanja Vlade izrazim svoje očekivanje od predstavnika Vlade, jer Vlada je sukreator vanjske politike. Gospodine Ljubiću, dakle obraćanje je Vladi ne morate odgovorit, al dobro. Dakle, gospođo ministrice molim vas da nam u [[Upadica: Kolega Bauk, sad znadete da kršite Poslovnik, ali govorit će predstavnica Vlade i ministrica vanjskih i europskih poslova.]] dobro, OK, onda kolega Ljubiću da sam ja na mjestu predstavnice u obraćanju bi reko sljedeće. Prvo objasnit na koji će način deklaracija pomoći Vladi i predsjednici kao sukreatorima vanjske politike i kako će popravit položaj Hrvata u BiH. Drugo, iznijeti jasne argumente kojima kojima će se osporiti tvrdnja da se radi o miješanju u unutarnje stvari druge države i treće kome je po vašem mišljenju namijenjen ovaj ili izmijenjen tekst. Kome se mi obraćamo? Zahvaljujem.
Kolega Ljubić, izvolite.
Kolega Bauk bez obzira što nisam tražen u odgovor ja imam pravo odgovoriti, a ministrica će kasnije govorit pa će ona reć šta ima reći itd. Ja prvo želim reći dakle da ovaj dokument treba bit instrument Vladi, a ne otežanje Vladi i zapravo i sigurno je dakle moramo bit pošteni, ovo stavlja na leđa Vlade najveći teret. Međutim, ako je Vlada spremna prihvatiti taj teret onda Vlada zna i kako će ga i nositi i kako će ga prezentirati. Ja tvrdim da u ovoj deklaraciji nema ni jedne tvrdnje ni jedne riječi koja bi bila suprotna već donešenim dokumentima bilo Ustavu BiH, bilo odluci Ustavnog suda, bilo u dokumentima dakle EU, rezolucije EU, ako hoćete i kongresa SAD-a koju ću ja citirat kasnije kad dobijem priliku da govorim 5 minuta. Prema tome, ovaj smatram da svatko onaj ko želi da iščitamo skupa od slova do slova, ja sam u stanju da odgovorim na svaku tvrdnju i pobijem dakle svaku stigmu eventualnog miješanja u unutarnje stvari BiH. Ovo je deklaracija Hrvatska, zapravo pod navodnicima se miješa [[Upadica: Hvala.]] samo svoje obveze. Hvala lijepo.
Sada ću zamoliti poštovanu Mariju Pejčinović Burić, podpredsjednicu Vlade i ministricu vanjskih i europskih poslova da iznese stav Vlade, 15 minuta, izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici, kolegice i kolege i pozdravljam naše goste iz BiH. Deklaracija o kojoj o položaju hrvatskog naroda u BiH o kojoj danas raspravljamo važan je dokument kojim se potvrđuje privrženost ispunjavanja ustavnih i međunarodnih obaveza RH prema pripadnicima hrvatskog naroda u BiH-u i prema BiH-u. Obaveza posebne skrbi RH za hrvatski narod u BiH-u proizlazi iz niza nacionalnih akata te međunarodnih ugovora i rezolucija. Iz stavka 2. članka 10. Ustava RH u kojem je navedeno da se citiram“ Dijelovima hrvatskoga naroda u drugim državama jamči osobita skrb i zaštita RH“, završen citat i Zakona o odnosima RH s Hrvatima izvan RH, Strategija o odnosima RH sa Hrvatima izvan RH, Strategija razvoje suradnje RH, Strategije nacionalne sigurnosti RH te Washingtonskog i Daytonskog sporazuma kojih je RH potpisnica posebice članak 1. Daytonskog sporazuma koji govori o tome da će strane u potpunosti poštivati međunarodnu suverenu jednakost i članak 5. u kojem strane pozdravljaju i odobravaju i postignute dogovore o Ustavu BiH-a izložene u Aneksu 4 i obvezuju se da će citiram „u potpunosti poštovati i zalagati se ispunjavanje njegovih odredbi“, završen citat. Nakon ulaska RH u članstvo EU-a i NATO-a, ta je brig dobila i dodatnu dimenziju. Posebno ključnim držim nekoliko aspekata koji su snažni i značajni za položaj Hrvatskog naroda u BiH-u. Prvo, bilateralni odnosi. S BiH-om kao jednom od nama najvažnijih susjednih zemalja izuzetno imamo dinamične i sveobuhvatne odnose. Politički okvir tih odnosa je savršeno jasan, to je puna podrška suverenitetu i integritetu i teritorijalnoj cjelovitosti BiH-a kao države sastavljene od dva entiteta i tri konstitutivna naroda i ostalih građana. Uzimajući u obzir tisućljetnu međunarodno vrlo povezanu povijest, zajedničku granicu dugu preko 1000 km koja je sada i vanjska granica EU-a, intenzivnu gospodarsku suradnju, sve bolju infrastrukturnu povezanost te činjenicu da je hrvatski narod u BiH-u jedna od tri konstitutivna naroda, to je posve razumljivo i logično. O značaju njegovanja tih odnosa i pozornosti koju ova Vlada tome posvećuje, svjedoči i održavanje zajedničke sjednice Vlade RH i Vijeća ministara BiH-a početkom srpnja 2017. na kojoj je raspravljano o više od 50 točaka dnevnog reda te zacrtan put za daljnji razvoj i napredak bilateralnih odnosa. Drugo, europski put BiH-a držimo strateški važnim za budućnost hrvatskog naroda u BiH-u ali i za sveukupne odnose sviju država. Hrvatska je uvijek snažno podržavala i podržavat će europski put BiH-a. Na hrvatsku inicijativu, EU je 2014. g. odlučila o novom pristupu u odnosima sa BiH-om. To je bila važna prekretnica kojom je otvoren put za napredak BiH-a prema EU. Bez tog hrvatskog angažmana, BiH danas sigurno ne bi bila u situaciji da sada može očekivati da u idućoj godini dobije pozitivno mišljenje komisije o svojoj kandidaturi za članstvo. Iduća je godina važna godina u kojoj bi BiH mogla započeti brži put prema članstvu u EU. Posljednjih nekoliko mjeseci ponovno se na hrvatsku inicijativu u najvišim tijelima EU-a u Europskom vijeću uz snažnu angažiranost predsjednika Vlade Plenkovića te u Vijeću za vanjske poslove, u Europskom parlamentu, vode rasprave o stanju u BiH-u s naglaskom na važnost poštovanje odluke Ustavnog suda vezane na jednakopravnost Hrvata s druga dva konstitutivna naroda u BiH-u te na uklanjanje prepreka koje stoje na putu punoj posvećenosti europskim integracijama BiH-a. Ovdje bi istaknula i naš bilateralni doprinos europskoj transformaciji BiH-a, koji je institucionaliziran potpisivanjem ugovora o europskom partnerstvu između Vlade RH i Vijeća ministara BiH-a 7. srpnja 2017. u Sarajevu koji je stupio na snagu ovo ljeto. Time dodatno utvrđujemo spremnost da stručna znanja kao iskustvo iz vlastitog pristupanja EU-u, ponudimo BiH kako bi ubrzala svoj put prema EU-u. Treće, u okviru NAO-a prije nekoliko dana završena je osmogodišnja rasprava te je BiH-u ponuđeno aktiviranje akcijskog plana reformi i tu je hrvatski doprinos bio među najsnažnijima. Nadalje, Hrvatska posvećuje veliku pozornost pitanju jednakopravnosti i zaštiti interesa hrvatskog naroda u BiH-u pri raspravama i u drugim međunarodnim forumima, spomenut ću primjerice rasprave u Vijeću sigurnosti UN-a povodom šestomjesečnih izvještaja Visokog predstavnika u BiH-u. Četvrto, o potpori koju Vlada daje Hrvatima u BiH-u. ova Vlada više nego bilokoja prethodna usredotočena je poboljšanje položaja i unaprjeđenje života hrvatskog naroda u BiH-u. U posljednje 2 g. učinjen je značajan pomak u obliku konkretnije i kontinuirane potpore kako strateškim institucijama, tako i ostalim značajnim programima i projektima pomoći Hrvatima u BIH. Na taj način je od 2016. do danas ukupno osigurano 320 milijuna kn u novcu. Ako bi tome pribrojili još i ono što radi Hrvatski državni ured za stambeno zbrinjavanje ova brojka bi bila i znatno veća. Sredstva se dodjeljuju što posredstvom Središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan RH ili putem nekoliko ministarstava i HZZO-a. Potpora je vidljiva ne samo kroz povećanje financijskih sredstava, već i kroz angažman i izravnu suradnju čime se nastoji osigurati uvijete za kvalitetni održivi ostanak i razvoj svih područja života Hrvata u BIH. Primjerice u cilju poticanja ostanka mladih, broj stipendija koje dodjeljuje Hrvatska vlada, povećan je više nego dvostruko sa 200 na 400 stipendija godišnje za one koji studiraju u BIH te dodatnih 100 stipendija za studente iz BIH koji studiraju u Hrvatskoj. Pritom povećan je i sam iznos stipendija. Iznos sredstava za projekte i programe Hrvate u BIH povećan je od 20%. Taj iznos danas iznosi 24 milijuna kn. Podržani su veći strateški važni projekti škole, bolnice, domovi zdravlja, studentski domovi za starije i nemoćne, infrastrukturni projekti, kao i projekti koji pružaju mogućnost otvaranju novih radnih mjesta. Predanost u dobivanju financijske potpore, imali su i programi i projekti koji se provode u partnerstvu s lokalnom zajednicom u BIH, vodeći računa da potpora bude zemljopisno raspoređena na cijelom području BIH. U cilju prijenosa iskustva i znanja iz područja europskih integracija u BIH, u organizaciji hrvatskih institucija i stručnjaka, održano je niz seminara i radionica o upravljanju projektima, mobilnosti, konkurentnosti na tržištu rada, mogućnosti povlačenje sredstava i pretpristupnih programa itd. itd. Ovime treba pridružiti i izravnu financijsku potporu iz državnog proračuna Sveučilišnom kliničkom centru u Mostaru, te potpore sveučilištu u Mostaru i HNK. U 2018. g. otvoreni su konzulati u Livnu i Vitezu, te uredi Hrvatske gospodarske komore u Sarajevu i Mostaru, nakon 4 g. stanke, HRT je ponovno otvorila dopisništvo u Sarajevu i Mostaru, pokrenuta je i zrakoplovna linija Mostar Zagreb. Kroz posebna sredstva za financiranje kulturnih, obrazovnih, znanstvenih, zdravstvenih i ostalih programa i projekata od interesa za Hrvatski narod u BIH, Vlada Republike Hrvatske pruža važnu pomoć i potporu udruga ustanovama Hrvata u BIH, te kroz njih osnažuje i orobljuje Hrvatski narod u njegovom nastojanju za održivim ostankom te podupire i čuva nacionalni identitet Hrvatskog naroda u BIH. RH zagovora i nastojati će zagovarati punu primjenu Dejtonskog mirovnog sporazuma pridržavajući se njegova teksta ali i duha koji ravnopravnost konstitutivnih naroda u BIH, kao i svih građana BIH stavlja na prvo mjesto. RH će nastaviti jačati bilateralne odnose sa BIH, u svim područjima od zajedničkog interesa. Kao potencijalni kandidat za članstvo u EU, BIH, sve češće je tema na dnevnom redu institucija EU, a biti će još i više, ako će napredovati na tom putu. RH će u tim raspravama nastaviti snažno podržavati europski put BIH, uživajući njezine specifičnosti i zalažujući se za prava rješenja za uspješnu europsku budućnost i jednakopravnost Hrvatskoga naroda u BIH. BIH je još uvijek predmet redovnih rasprava u Vijeću sigurnosti UN-a gdje će Hrvatska također nastaviti pridonositi da se u raspravi sagledava važnost položaja konstitutivnih naroda u BIH. Zaključno, Vlada Republike Hrvatske nastaviti će pružati pomoć Hrvatskom narodu u BIH, u skladu sa svojim obavezama odgovornostima i mogućnostima. RH vitalno je zainteresirana za dobrobit hrvatskog naroda u BIH, kao i za boljitak naše susjedne zemlje. Hrvatska je bila i biti će najveći zagovornik europskoga puta BIH i u tome se nikada nećemo umoriti. To je naš zalog za opstanak i ostanak Hrvatskog naroda u BIH, to je zalog za stabilnu i prosperitetnu BIH s kojom želimo dalje graditi odnose suradnje i prijateljstva. Hvala.
Zahvaljujem potpredsjednici Vlade. Idemo sa replikama, prvi je na redu poštovani kolega Klisović, izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora. Poštovana gđa, potpredsjednica Vlade i ministrice, govorili ste u ime vlade, pa vas molim da mi odgovorite na sljedeće pitanje. Smatra li Vlada Republike Hrvatske g. Željka Komšića legalno izabranim članom predsjedništva BIH iz reda Hrvatskog naroda? Molim vas da mi odgovorite sa da ili ne.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Klisoviću. Potpredsjednica Vlade gđa. Burić Pejčinović, izvolite.
Hvala lijepo. Vi dobro znate što piše u Ustavu BIH. Znate isto tako što piše u Dejtonskom sporazumu. Dakle, nitko ne spori legalnost izbora, ono što se spori je legitimnost predstavljanja hrvatskog naroda. Hvala lijepo.
Zahvaljujem na odgovoru potpredsjednice Vlade. Prelazimo na sljedeću repliku, poštovana kolegica Sanja Putica, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ministrice vanjskih poslova i potpredsjednica Vlade, sama činjenica da ste ovdje danas, cijelim svojim timom u Hrvatskome saboru, ali i ukupno zalaganje Hrvatske vlade intenziviranje odnosa sa cijelom BIH, a posebno sa hrvatskom zajednicom tamo govori dovoljno o svemu što je ova vlada napravila za BIH i za Hrvate, pa i izaslanstvo RH u parlamentarnoj skupštini Vijeća Europe, a posebice naš klub u Europskom parlamentu. Posebno bih iz vaše rasprave naglasila potporu institucije kulture, medija a posebno obrazovnim institucijama, koji je itekako danas u kontekstu kojom se Hrvati u BIH, nalaze nužna za očuvanje njihovog identiteta. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Putici, odgovor, poštovana potpredsjednica Vlade, izvolite.
Hvala lijepo što ste naglasili ovaj dio mog izlaganja, mislimo da je za čuvanje identiteta Hrvata u BIH upravo ovaj dio koji ste vi istaknuli jedan od presudnih i kao najmanji konstitutivni narod, Hrvati sigurno trebaju dodatnu potporu upravo da se očuva identitet koji je tamo više stoljetni, da ne kažem i duže od toga. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanoj potpredsjednici na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Uvažena ministrice, vi ste u svom izlaganju u ime Vlade, govorili činjenice, naveli ste alate da Hrvatska ima svoj Ustav, ima obaveze prema Hrvatima u BIH, i drugim državama gdje su Hrvati, da je Hrvatski narod konstruktivan, međutim, je na papiru, lijepo to napisano, međutim, u stvarnosti nema ništa od toga. Naveli ste određene mjere ove vlade koja je poduzela, svaka mjera je dobra, međutim, realnost je drugačija. Prije g. dana ovdje su bili studenti Herceg Bosne inicijativa koji su dali 20-tak svojih inicijativa u deklaraciji nema. Ja sam očekivao od vas da ćete vi govoriti o budućnosti, ali možemo i o prošlosti. Odnos hrvatskih vlada je bio katastrofalan prema Hrvatima u BIH. Nepoštovajući naš Ustav, a to je dovoljno kazati, da naše generale u HAG-u nitko nije posjetio do 2016. koji su presuđeni na … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovani kolega Bulj, od, poštovana ministrice, izvolite.
Hvala lijepo. Nisam shvatila do kraja, što je tu pitanje, dakle, vlada je radi, ono, to je bio naglasak mojeg izlaganja i nastaviti će raditi u okvirima onima kojima je moguće. Prema tome, vrlo je jasno što hrvatska vlada, ova vlada misli o budućnosti Hrvata u BIH. A da je savršeno, mi ne bi uopće imali potrebu donositi ovakav dokument, odnosno, vi ne biste trebali raspravljati o tome i donositi. Prema tome, u jednom se slažemo, Hrvati u BIH trebaju snažnu potporu Hrvatske, onako kako je zacrtano u Ustavu i u drugim dokumentima koje sam navela. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj potpredsjednici vlade na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Ante Bačić, izvolite.
Hvala potpredsjedničke Hrvatskog sabora. Poštovana potpredsjednica Vlade i ministrice vanjskih poslova sa državnom tajnicom i suradnicima, svjedoci smo ove zadnje 2 g. i moramo to definitivno pohvaliti i čestitati sve napore i vlade i ministarstva povodom pitanja Hrvata u BIH i svih diplomatskih akcija koje su se vodile u zadnje vrijeme, ali me zanima vaš komentar, tj. suradnja s ministarstva sa visokim predstavnikom BIH i točnije vaš komentar na njegovu nedavnu izjavu, a to je da treba napraviti katalog pozicija u kojima se nalaze Hrvati u BIH, pa onda pričati o neravnopravnosti Hrvata. Hvala.
Zahvaljujem kolega, odgovor, poštovana potpredsjednica, izvolite.
Ja mogu samo ostati na tome da Hrvatska i ministarstvo, dakle, hrvatska Vlada stoji na onome što sam ja ovdje izrekla. Dakle, mi se zalažemo za punu potporu i provedbu Dejtonskog sporazumu prema slovu i prema duhu. Sve ostalo proizlazi iz toga. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeća replika poštovani kolega Mladen Madjer. izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana ministrice, rekli ste, da i s time se slažem da moramo imati potpunu podršku Hrvati u BIH, a evo ja vam upućujem pitanje koje su upravo Hrvati iz BIH, uputili tu da vas mogu pitati, a to je kako će se hrvatska Vlada ponašati prilikom posjete kako oni navode nelegitimnog izabranog Željka Komšića, da li će slijediti postupak gradonačelnika, načelnika i župana koji su proglasili nepoželjnim u tim mjestima. Pa me zanima i njihov upit kako će se Vlada Hrvatske, prema dolasku g. Komšića odnositi.
Predsjedništvo ima pandan u predsjednici s naše strane, prema tome Vlada tu nema što govoriti, a o tome hipotetski što će se događati u budućnosti ne mogu odgovoriti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem na odgovoru potpredsjednici Vlade. Sljedeća replika poštovani kolega Petar Škorić, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče, uvažena ministrice kolegice i kolege. Hrvatskoj se često prigovora i oni koji nas žele zaustaviti u zauzimanju prava hrvatskog naroda u BIH, da se nemamo pravo miješati u probleme druge države. Ja podsjećam da ni jedna država na svijetu ne može se mjeriti u tom pogledu sa RH, jer RH je potpisnica svih sporazuma od Washingtonskog, Dejtonskog, dakle, imamo i međunarodne mehanizme i uporište i obvezu praćenja ispunjavaju li se te obveze. Nažalost svjedoci smo različitih faza od Washingtonskog sporazuma koji je predviđao u jednoj fazi i konfederacije s Hrvatskom. Zamiranja praćenja tih obveza i sporazuma pogotovo 2000. na ovamo. Prema tome, apsolutno ohrabljuje danas činjenica da aktualni državni politički vrh svojim postupcima, a i kroz djelovanja od dolaska ove vlade, šalje jasnu poruku da će Hrvatska ustrajati u zaštiti prava interesa hrvatskog naroda, prema tome aktiviramo sve one sporazume koje … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem poštovani kolega Škorić. Odgovor poštovana potpredsjednica Vlade. Izvolite.
Mogu samo potvrditi da smo, da je ova Vlada u potpunosti posvećena tome da hrvatski narod u BiH uživa sve ono što je predvidio Daytonski sporazum, ponavljam u slovu ali i u duhu. I upravo dio problema koji je nastao je u tome da se duh Daytonskog sporazuma u jednom dijelu od strane visokih predstavnika u prošlosti tumačio na krive načine i došli smo do ovog trenutka u kome hrvatski narod nije de facto jednako pravan drugima dvama konstitutivnim narodima. I na tom tragu Hrvatska zastupa, nastupa i zastupati će Hrvate u BiH i njihovu jednakopravnost u svim forumima. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj potpredsjednici Vlade na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Nenad Stazić. Izvolite.
Kažete ministrice da u potpunosti priznajete i poštujete suverenitet BiH, ali ovom Deklaracijom traži se promjena Ustava u toj zemlji. Što biste vi kao ministrica vanjskih poslova napravili da npr. Dodik, Milorad Dodik ili Narodna skupština Republike Srpske ili Aleksandar Vučić ili skupština a Republike Srbije ili Borut Pahor ili slovenska skupština donose Deklaraciju u kojoj od Hrvatske traže promjenu Ustava? Da li biste vi to shvatili kao napad na suverenitet RH kao što bih ja shvatio ili biste prema tome gledali blagonaklono?
Zahvaljujem poštovani kolega Stazić. Odgovor potpredsjednica Vlade, izvolite.
Gospodine Staziću, RH traži samo poštivanje Daytonskog sporazuma i ustavnih odluka Ustavnog suda BiH. Samo to.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanoj potpredsjednici Vlade. Sljedeća replika poštovani kolega Hrvoje Zekanović.
Poštovana ministrice, kao ni od kolege Ljubića, ni od vas nisam čuo rješenje, niste imali hrabrosti ga izgovoriti a nažalost nitko ga još nije izgovorio osim mene a ja ću ga drugi put ovdje izreći. Treći entitet, zašto se bojite izgovoriti treći entitet? Zašto nudite neka rješenja koja zapravo i nisu rješenja? Zašto donosimo deklaracije ako stvarno ne želimo pomoći hrvatskom narodu? Sami ste lijepo rekli, istaknuo je kolega Ljubić, znači da je situacija za hrvatski narod u BiH katastrofalna. A vi niste, odnosno nitko nije ponudio ništa konkretno, jednostavno smo ustanovili stanje, rekli smo da je loše a nitko se ne usudi izustiti jedino rješenje za hrvatski narod, a to je ja ću ga reći evo četvrti put danas treći entitet.
Zahvaljujem, odgovor, poštovana potpredsjednica Vlade. Izvolite.
Pa ja bih se vratila na karakter ovog dokumenta o kojem mi razgovaramo a to mi omogućava da možda se referiram i na nešto što je prije bilo govoreno upravo na sadržaj Deklaracije kakav je on danas pred vama. Dakle Hrvatska enciklopedija kaže da je deklaracija izjava političke, pravne ili druge naravi u obliku svečane izjave koja sadrži temeljna načela ili stajališta o nekom važnom pitanju. Dakle toliko o sadržaju što u njemu treba biti a o tome kako će se urediti BiH moraju suvereno odlučivati tijela BiH. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj potpredsjednici Vlade na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena ministrice, rekli ste da ova Deklaracija obvezuje Vladu i vas da tu privrženost jedinstvenoj BiH, Hrvatima u BiH konkretiziramo. Jer ovdje piše da je ključno za njeno funkcioniranje BiH da svi njeni konstitutivni narodi i građani budu ravnopravni, da Hrvati budu ravnopravni, da imaju puno povjerenje i vjeruju u njenu budućnost. A jedna od budućnosti je i kako ste rekli put u EU. Pa građani, posebno Hrvati očekuju konkretne odgovore kako će se Hrvatska na tom europskom putu BiH postaviti vezano uz problem neravnopravnog, nepravednog Izbornog zakona, ne riješenih ratnih zločina pa i ekoloških incidenata koji se pojavljuju prema Hrvatskoj iz BiH. Hvala.
Zahvaljujem kolega Vlaović. Odgovor poštovana potpredsjednica Vlade. Izvolite.
Hvala lijepa. Naša privrženost mislim da govori iz svake rečenice o kojoj sam ja spomenula. Dakle naša privrženost je prije svega pravima konstitutivnih naroda odnosno u ovom slučaju jednakopravnost konstitutivnih naroda i jednakopravnost hrvatskog naroda sa svima drugima. Mi tu privrženost već sad svjedočimo, već na tome radimo, već o tome govorimo u svim forumima gdje je za to prilika. Ja sam sada prije 2, 3 dana bila na Vijeću za vanjske poslove gdje smo razgovarali o zemljama iz okruženja pa i o tome, i u tom sam kontekstu govorila prije 3 tjedna ili sad skoro mjesec dana na našu inicijativu smo tražili raspravu samo o BiH i dobili takvu raspravu i upravo isto tako polazili ş pozicije o kojoj, koju zastupamo i sada. Dakle mi mislimo da bez jednakopravnosti konstitutivnih naroda, bez primjene ustavnih odluka koje se tiču te jednakopravnosti konstitutivnih naroda, bez primjene ustavnih odluka koje se tiču te jednakopravnosti BiH ne može ići dalje na europskom putu.
Zahvaljujem poštovanoj potpredsjednici Vlade na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Možda ću reći nešto što se mnogima ovdje neće svidjeti ali Željko Komšić je isto legitiman koliko i Andrej Plenković. Evo, nadam se da ste shvatili, to vam ovdje u Hrvatskom saboru ne smeta a na sav glas se bunite protiv toga kada se to radi u drugoj, kada se radi o slučaju iz druge države. I jedno pitanje za ministricu, da li misli da bi hrvatskom članku predsjedništva u BiH-a trebao biti prioritet, interes BiH ili interes Republike Hrvatske, i drugo pitanje, ovdje je govorila kol'ko je puta otvarala u zadnja dva, tri tjedna, mjesec dana, teme na vijećima ministara, mene zanima koliko puta je otvarala te teme prije izbora u BiH, kada HDZ-ov kandidat nije postao član predsjedništva, koliko je to puta otvorila naša ministrica ove teme o kojima danas govorimo u zadnjih dvije godine prije izbora u BiH? Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Marasu. Odgovor, poštovana podpredsjednica Vlade, izvolite.
Pa gospodine Maras, vidite da ne poznate tehnologiju rada u institucijama Europske unije. Vijeće za vanjske poslove je jedno tijelo koje odlučuje, prije dolaska rasprave na Vijeće, ima niz rasprava prije. Republika Hrvatska se u svim, na svim razinama rasprave uvijek za isto zalaže, a to je ono o čemu smo i danas govorili. Dakle, jednakopravnost hrvatskog naroda, izmjene izbornog zakona koje nisu napravljene sukladno ustavnoj presudi u slučaju Ljubić, dakle to je tema koju u Europskoj uniji svi vrlo dobro znaju, upravo zato što je Hrvatska nju stalno podizala na svim razinama, dakle i prije izbora, i zadnje 2 godine ako pitate, ali koliko ja znam Hrvatska se uvijek zalagala za jednakopravnost hrvatskog naroda sa ostala dva konstitutivna naroda u Bosni i Hercegovini. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj podpredsjednici Vlade na odgovoru. Želi li možda izvjestiteljica Odbora za zakonodavstvo uzeti riječ? Ne. Hvala lijepo. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovani kolega, podpredsjednik Sabora gospodin Božo Petrov, izvolite.
Poštovane kolegice i kolege zastupnici, poštovani predstavnici Vlade. Prije svega pozdravljam sve Hrvatice i Hrvate iz Bosne i Hercegovine. S jedne strane mi je drago što napokon u ovom Visokom domu raspravljamo o problemima, naravno o položaju, o značaju hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini. S druge strane osjećam i žalost što to nismo napravili ranije i na kvalitetnijoj razini. Zbog toga danas na današnji trenutni prijedlog Deklaracije koji smo dobili, uputit ćemo amandmane. Oni su konkretni, oni su strateški mjerljivi, oni su strateški orijentirani. Oni mogu biti početak jednog kraja, kraja politike u kojoj se ne štite prava, ne štite temeljne slobode Hrvata u Bosni i Hercegovini. Kraja podržavanja jednog, mogao bih reći nedefiniranog, štetnog i nimalo državničkog odnosa Republike Hrvatske upravo prema Hrvatima u Bosni i Hercegovini. I mislim da je krajnje vrijeme da konačno preuzmemo odgovornost za ono što nas obvezuje Ustav Republike Hrvatske. Ustav nas obvezuje na brigu upravo Hrvatima o vlastitim državljanima u Bosni i Hercegovini. Ako mi nećemo stati u zaštitu temeljnih prava i sloboda tih ljudi u Bosni i Hercegovini, od koga možemo očekivati da to napravi? No, nažalost, upravo neki u Republici Hrvatskoj očekuju da će tu ulogu preuzeti nametnuti, nelegitimni, protuustavno izabrani gospodin Komšić, a možda i neki koji ga iz Hrvatske podržavaju. Ovih desetljeća često se moglo čuti kako se Hrvati iz Bosne i Hercegovine gleda s visoka, kako ih se stavlja u građane drugoga reda. To je nažalost bila politika. To se moglo čuti i u ovome Visokom domu, to se moglo čuti od saborskih zastupnika nekad prije nažalost od nekih saborskih zastupnika koji su i u ovom sazivu Hrvatskog sabora. A ja ću vas upozoriti da je činjenica da Republika Hrvatska postoji upravo zbog tih Hrvata koji su je branili za vrijeme Domovinskog rata, a ono što je važno i o čemu politički akteri Republike Hrvatske trebaju razmišljat kad budu donosili, kad budu odlučivali o ovoj Deklaraciji, je i sljedeće, bez Hrvata iz Bosne i Hercegovine možete očekivati demografski slom i kolaps Republike Hrvatske. Osim odlaska ljudi iz Hrvatske, dijelom negativni trendovi, demografski negativni trendovi Republike Hrvatske su i to što je Hrvatska godinama i desetljećima iscrpila upravo tu populaciju Hrvata iz Bosne i Hercegovine ne vodeći računa o strateškom, kvalitetnom, dugoročnom angažmanu upravo po tom pitanju. Vodite o tom računa kad budete htjeli donijeti ovu Deklaraciju koja je u vezi koju ste nam vi dali jedna topla nota podrške i ništa više. Da, načelo vi pričate pozitivno o Hrvatima u Bosni i Hercegovini, ali nažalost načelno. Načelnu podršku ne možete niti opipati, niti okusiti, od načelne podrške se ne živi. Nemojte težiti tome da Deklaracija bude opće prihvaćena, taj argument sam danas čuo u raspravi, taj argument sam čuo i na saborskom Odboru za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Vaš je argument ovakve Deklaracije, rekao bih ogoljene i bez konkretnih mjera, težnja da svi saborski zastupnici u ovome Visokom domu prihvate tu Deklaraciju. Moj stav je da deklaracija treba biti konkretna, da treba omogućiti tim ljudima u BiH-u da ostanu tamo, da žive tamo, da osnuju svoje obitelji tamo a ne u Munchenu, Stuttgartu i negdje drugo. Ne možete koristiti deklaraciju da bi ona poslužila kao team building za ove saborske zastupnike ovdje i to sam vam rekao na saborskom odboru, ona treba biti konkretna, ne topla nota podrške, ne nešto što ste slali već 20 g. I zato ću vam na kraju reći ako politike prema Hrvatima u BiH-u nisu konkretne, onda se ne razlikuju od politika Stjepana Mesića i sličnih prema tim istim Hrvatima u BiH-u. S obzirom da ovaj iz nekih razloga, još meni uvijek nejasnih, ispravljeni tekst deklaracije nije potpun, jasan, do kraja definiran kao klub zastupnika predložit ćemo amandmane o čijem će usvajanju ili odbijanju i postojati, ovisiti naša podrška ovoj deklaraciji. Naš prvi amandman se odnosi na međunarodno djelovanje i vanjsko političke nužnosti za zaštitu Hrvata u BiH-u. ako već tražimo da RH izvještava članice Vijeća za provedbu mira u BiH-u, zašto me bismo u deklaraciju uvrstili i neophodnost i krajnje je vrijeme da se krenu izvještavati, zahtijevati reakcije i drugih, ne manje važnih međunarodnih institucija kao što su članice Vijeća za ljudska prava UN-a, Vijeće EU-a, Europsko vijeće, Parlamentarna skupština Vijeća Europe te Organizacija za europsku sigurnost i suradnju. Također, zašto ne bi bili konkretni i definirali da nadležna tijela RH kao npr. MVEP, izvještaj trebaju podnijeti bare dva puta godišnje kako navedenim institucijama tako i Hrvatskom saboru kako se ne bi događalo opetovano izbjegavanje odgovornosti jer je činjenica da se ovo ne radi. bez jasnog definiranja kad, tko i u kojem vremenu, koliko puta šalje, nitko ne radi, ovo se ne radi iako je zapisano da se treba raditi. Prvi korak ukoliko zaista želimo podržati Hrvate u BiH-u i zaštititi ih od nametnutih izmjena i kršenja Washingtonskog i Daytonskog sporazuma, a sve pod pokroviteljstvom političkog Sarajeva i djelom međunarodne zajednice oličene funkcijom Visokog predstavnika jest konkretno upoznati domaću i međunarodnu javnost te navedene institucije sa svakim kršenjem i izmjenom Ustava BiH-a na štetu hrvatskog naroda. Nakon toga stvaramo elemente i za prijeko potrebno uklanjanje takvih štetnih izmjena što smo i amandmanom konkretno predložili. Drugi naš amandman odnosi se na dopisno i elektroničko glasovanje. Ako Norvežani, ako Švicarci, ako Finci, ako Francuzi na dam izbora imaju mogućnost glasovati na ovaj način a da se ne voze ili ne putuju avionom po 10 sati, u čemu je problem da to imaju i Hrvati iz BiH-a? U čemu je problem da svi budemo jednaki kako bi trebali biti po Ustavu RH? Ne vidim razloga zašto dopisno i elektroničko glasovanje ne bismo napravili da ono bude zajedničko, da bude demokratska stečevina. Elektroničko glasovanje na kraju krajeva od Hrvatske očekuje Europski parlament. I to su rekli zajedno sa Europskim vijećem. Uvođenje elektroničkog glasovanja i to na svim razinama vlasti je bilo nešto što su vladajući obećali u svom predizbornom programu. Ako ste zaboravili, okrenite stranicu 60. vašega programa, u njoj stoji da ćete na svim razinama vlasti uvesti elektroničko glasovanje. Zato ne vidim razlog da ovaj amandman odbijete. Treći amandman odnosi se na pravnu pomoć pripadnicima HVO-a te valorizaciju uloge HVO-a. I s tim trećim amandmanom želimo konkretno pomoći Hrvatima u BiH-u. Iskreno se stvarno nadam da ćemo po ovom pitanju postići konsenzus budući da se radi ponovit ću, o ljudima koji su branili i stvarali RH i BiH, znamo kako su branitelji HVO-a diskriminirani pred pravosuđem BiH-a tako što im se u pravilu sudi po drugom i strožem zakonu u odnosu na pripadnike armije. Znamo i kako pravosudni organi BiH-a selektivno postupaju prema pripadnicima HVO-a, putem političkih kvalifikacija. U tom smislu RH dužna je zaštititi svoje državljane, pružiti im osnovnu pravnu potporu, u potpunosti valorizirati ulogu HVO-a u obrani RH a i BiH-a. Upravo je to predloženo našim trećim amandmanom. Naš četvrti amandman također za cilj ima pravednost. A trenutna diskriminacija hrvatskih studenata iz BiH je nepravda. Zato smatram da je važno u Deklaraciju uvrstiti zahtjev nadležnim tijelima u RH da prestanu diskriminirati hrvatske studente sa prebivalištem u BiH prilikom dodjele stipendija. Trenutna diskriminacija ogleda se u tome da postoje dvije odvojene liste gdje su hrvatski studenti iz BiH limitirani u ostvarivanju svojih prava na stipendiju. Stipendije bi se trebale dodjeljivati po jedinstvenoj rang listi za sve studente koji su hrvatski državljani, naravno ako ispunjavaju uvjete iz članka 6. Pravilnika o uvjetu i načinu ostvarivanja prava na državnu stipendiju. Također, dodatno bodovanje postoji za stipendije ... [[Govornik se ne razumije.]] za djecu branitelja HV-a ali ne i za branitelje HVO-a. Ne vidim razloga zašto su hrvatski državljani u ovom slučaju mlađi na bilo kakav način drukčije ocijenjeni, zašto ne budu jednaki. S obzirom na sve navedeno a amandmanima predloženo za kraj vas želim samo jednu stvar pitati hoćemo li se početi ponašati državnički, suvereno, onako kako dolikuje jednoj europskoj zemlji ili ćemo postati dio saborske statistike koja je ostavila hrvatski narod u srcu Europe da trpi dokidanja temeljnih ljudskih i političkih prava. Hvala vam kolege zastupnici.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Boži Petrovu. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika Neovisnih za Hrvatsku poštovani kolega Zlatko Hasanbegović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ministrice, Visoki dome. Ovih dana slušamo savjete sa raznih strana kako bi se Sabor trebao distancirati od svake rasprave o BiH i položaju njezinih Hrvata kao da je riječ o Lihtenštajnu a ne i Hrvatskoj domovini te i Ustavom definirano među ostalim i Hrvatskom državom. Nije pitanje zašto Hrvatski sabor i hrvatska državna politika raspravljaju i odlučuju o BiH već pravo pitanje glasi i 1991. i 1993. kao i danas 2018. što i kako se raspravlja i odlučuje, čini li se to ispravno i u interesu hrvatskoga naroda i države ili krivo i nasuprot autentičnim interesima Hrvatske države i Hrvata u BiH. O tome su se lomila nacionalna koplja i '90.-tih i u treće januarskoj eri nakon 2000. o tome se lome koplja i danas, lomiti će se i sutra. Ne radi se ovdje ni o ustavnoj obvezi, niti od Daytonskom-pariškom sporazumu kao o izvoru svih problema a koje je potpisala kao jedna od tri ugovorne strane i RH. Ne radi se ni o tome da Sabor ima pravo raspravljati o BiH, barem jednako kao i Američki kongres ili britanski Dom lordova ili bilo koji od trećerazrednih briselskih činovnika, diplomata i ... [[Govornik se ne razumije.]] a što čine svakodnevno bez da ih je itko ikada u tome bilo što prigovorio. 150 godina BiH je stožerna točka hrvatskog nacionalnog pitanja. Stoljeće i pol Hrvati se u njoj bore i krvare za opstanak i za svoja temeljna narodna prava. I svaki pogled na zemljovid iznova nam govori. Sve dok će postojati Hrvatska država i sve dok će Hrvati postojati kao narod Hrvatska će sudbina biti povezana i uvelike ovisna o prilikama i sudbini BiH te ostvarenju autentičnih hrvatskih interesa na cjelokupnom njezinu području. Nisu ni visoki predstavnici ni Brisel ni Tadić jučer ni Vučić danas, Karađić jučer a brat Dodik danas mjera hrvatskih interesa. Hrvatske narodne i državne interese ne smiju niti mogu određivati srpske težnje i potrebe Srpske države i prekodrinske kvazi države niti samoubilačko protuhrvatsko sektaštvo i kratkovidnost bilo koje bošnjačke politike. Ali te interese ne mogu definirati niti bilo koja uska perspektiva koja gubi iz vida opće hrvatsku sliku a još manje korumpirana politika koje kakovi udbaški poslovno kriminalni lobiji povezani sa Beogradom i Banjalukom sa stranim središtima moći i kombinacijama velesila. To se ne postiže neobvezujućim papirnatim kamilica deklaracija, ispravnim verbalnim nadmetanjem koje je već nastupilo a trajati će satima u sabornici a još manje praznim junačenjem koje nikoga ni na što ne obvezuje. To se postiže promišljanjem naše prošlosti, sadašnjosti i budućnosti. Postiže se razboritom državničkom politikom koja je u ovom trenutku u Zagrebu kojom vlada hrvatsko-srpska koalicija nema niti u tragovima. Hrvatski narod i državni interes je kristalno jasan. osiguranje potpune politike, pravne i državne jednakopravnosti, narodne opstojnosti života Hrvata u cijeloj BiH koja radi sebe i radi nas treba biti mirna, stabilna i pravedno uređena da bi kao takva bila jamac opstanka jednakopravnosti Hrvata, ujedno i saveznik i prijatelj hrvatske države. Ta jednakopravnost mora se zrcaliti u svakom djelu narodnog života od izbornog zakonodavstva do stvarnog položaja Hrvata u svakoj grani vlasti na svim razinama. Budimo jasni i konkretni, krenimo od temelja. Izvor hrvatskog drugorazrednog položaja u BiH-u predstavlja njezin ustavno-pravni temelj rođen u Daytonu a Izborni zakon je tek derivat te činjenice. Dvoentitetska podjela zemlje na entitet zvan Republika Srpska nastao na genocidu i biološkom uništenju Hrvata i Bošnjaka i federaciju, kao takav je sistemski okvir hrvatskog drugorazrednog položaja koji se u svojoj biti ne može promijeniti kozmetičkim izmjenama izbornog zakonodavstva i zato je dirljivo vidjeti koliko se truda ulaže kako bi se ignoriralo i previdjelo i u ovoj deklaraciji biološko, ratno istrebljenje Hrvata s područja entiteta RS od Bosanke Posavine preko Prijedora do Banja Luke. Ono što jest ostvarivo danas i sad i što je u ovom trenutku minimum minimuma hrvatskih političkih zahtjeva iza kojih treba stati hrvatska država jest korjenita reforma izbornog zakonodavstva na svim razinama i otklanjanje svih nedostataka i ograničenja koja krše načelo jednakopravnosti i legitimnog hrvatskog političkog predstavljanja a ne samo nekih o kojima se selektivno i dnevno politički govori o ovoj kamilici alibi deklaraciji. Kada je riječ o izborima za članove Predsjedništva na kojima je po treći put izborom Željka Komšića, titoističkog mahalskog uličnog demagoga, prodavača magle, uzurpatora i rušitelja BiH-a, pogažena politička volja hrvatskog naroda, mogućnost takve izborne manipulacije izravno proizlazi iz odredbe Daytonskog Ustava kojim su potom pretočene i u Izborni zakon uz prešutnu suglasnost hrvatske politike, točnije sestrinskog HDZ-a, potvrđeno i pristajanje na sudjelovanje u svim izbornim procesima od poraća do danas. Naime, ustavnom odredbom da Predsjedništvo kao državno tijelo za razliku od Parlamenta kao par excellance nacionalnog a ne građanskog predstavništva što god o tome mislili titoistički kvazi građanski tzv. antinacionalistički nacionalisti i antifašistički fašisti, čine 3 člana, jedan Srbin, ali isključivo biran u Republici Srpskoj te po jedan Bošnjak i Hrvat ali isključivo birani i federaciji o čemu niti slova u ovoj deklaraciji iz prava na legitimno nacionalno predstavništvo te ustavnoj dikriminaciji i segregaciji, podvrgnuti su svi Hrvati i Bošnjaci u Republici Srpskoj te svi Srbi u federaciji u kojoj nemaju pravo biti birani i birati članove Predsjedništva iz naroda kojima pripadaju. Ono što je ključno, ovu vrstu prešućene diskriminacije Hrvata iz entiteta RS, brata Milorada, potvrdio je, tj. ospori i Europski sud za ljudska prava u Strasbourgu, slučaj Pilav protiv BiH ali zanimljivo g. Ljubiću, ni o tome i kako to promijeniti u deklaraciji, niti slova. Dakle primjerice kada bi se g. Ljubić odlučio sutra preseliti u Derventu koja je dio BiH-a, a ne Srbije, bilo bi mu se zabranjeno kandidirati za hrvatskoga člana Predsjedništva. U vezi s Izbornim zakonom, posebice izborom članova Predsjedništva, diskriminatorske odredbe moguće je cjelovito a ne parcijalno ukloniti samo na slijedeći način i to je meritum rasprave o kojoj nažalost u ovom Saboru kompetentno, konkretno i na temelju činjenica bez jeftinog parolaštva, može govoriti manji broj zastupnika nego što ima prstiju na jednoj ili dvije ruke. Prvo, potrebno je promijeniti diskriminatorsku odredbu Ustava BiH-a koja treba glasiti Predsjedništvo BiH čine Hrvat, Bošnjak i Srbin bez navođenja entiteta. Ovu odredbu treba pretočiti u Izborni zakon na jedan od dva moguća načina. Prvi da se članovi državnog Predsjedništva biraju neposrednoj u jednoj izbornoj jedinici koju čini cijela država a ne entiteti te uz odredbu kojom bi onemogućila i u tom slučaju moguću pojavu gaženja hrvatske političke volje i političkog štetočinstva a la Komšić, da srpskog člana Predsjedništva biraju birači u biračkom popisu izjašnjeni kao Srbi, bošnjačkog kao Bošnjaci te hrvatskog kao Hrvati. Drugi mogući način koji bi onemogućio svaki pokušaj budući slučaj Komšić jest izbor članova Predsjedništva u Parlamentarnoj skupštini uz potvrdu Doma naroda a što je još 2006. jamčio tzv. travanjski paket ustavnih promjena iza kojih je stajala tadašnja američka administracija i koji je trebao biti tek početak daljnje ustavne nadogradnje. Umjesto da hrvatski državnici odgovorno prihvate ove ustavne promjene, pristupilo se političkom avanturizmu i stranačkom spletkarenju. Na ustavne promjene tada pristaju i notorni tzv. hrvatski prijatelj Milorad Dodik ali i HDZ BiH i akademik Čović te SDA pa i kvazi građanski SDP iz kojeg je kasnije pobačen Komšić ali ih je u parlamentu srušila neprincipijelna koalicija između Harisa Silajđžića te tadašnjeg HDZ-a gospodina Ljubića utemeljenog na poticaj i uz blagoslov Ive Sanadera. Ne principijelna koalicija motivirana kako stoji na WikiLeaks-u objavljenoj depeši tadašnjeg američkog veleposlanika, citiram neutaživom glađu za vlašću Harisa Silajdžića i osvetom Bože Ljubića kako piše autokratu Draganu Čoviću koji je godinu dana ranije na Saboru HDZ-a pobijedio Ljubića, citiram najvjerojatnije zahvaljujući izbornim manipulacijama. Neodgovorno odbijanje travanjskog paketa 2006. godine ključan je trenutak sa dalekosežnim katastrofalnim posljedicama kojim je začet tekući sunovrat BiH te omogućeno gaženje političke volje hrvatskog naroda i ... [[Govornik se ne razumije.]] Komšić što je i jedini povod i uzrok ovoj današnjoj saborskoj raspravi. Zašto na ovo podsjećam? Zato što hrvatska javnost te Hrvati u BiH moraju znati da su u poratnom urušavanju njihova političkog položaja u federaciji uz bošnjačko samoubilačko političko sektaštvo i zlouporabe izbornog sustava pridonosili i oni hrvatski politički predstavnici koji sjede u politici otkad znam za sebe i koji danas svoju političku odgovornost žele podijeliti među ostalom i s onima koji u takvoj neodgovornoj i protuhrvatskoj politici nikada nisu niti će ikada sudjelovati. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hasanbegoviću na ovoj raspravi. U ime predlagatelja poštovani kolega Božo Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice zastupnici. Gospodine Hasanbegoviću, jako sam vam zahvalan što ste potaknuli neke stvari u ovoj svojoj raspravi. Pa kada ste govorili i o onim pitanjima o kojima baš ni ne znate mnogo. Dakle evo ja sam nešto čuo o kvantnoj fizici, čuo sam i o nekim sporednima dakle između opće teorije relativnosti i kvantne fizike, ali ne bih se usudio razgovarati sa kvantnim fizičarima o tom problemu. Dakle, da vam prvo kažem dakle, rekli ste ovdje, ovdje se ne radi ni o Daytonsko ... [[Govornik se ne razumije.]] sporazumu, radi se upravo oko Daytona. Radi se o tome da je u Daytonu nakon upornog pregovaranja postignuta jedna kakva takva ravnoteža u poziciji tri konstitutivna naroda koja je onda narušena intervencijama visokog predstavnika 2002. godine uz veliko asistiranje, dakle bosansko bošnjačkih unitarista. O tome niste rekli ni riječi i upravo je to problem zbog čega je Ustavni sud donio presudu kakvu je donio temeljem moje apelacije i upravo je to problem o kojemu mi danas kao Hrvati razgovaramo. S druge strane kamilica deklaracija. Dakle, deklaracija je takva kakva priliči dokumentu ili karakteru dokumenta. I nije istina da u Deklaraciji i u obrazloženju se ne tretira presuda Sejdić – Finci upravo nije provedena do današnjega dana zato što se muslimansko bošnjačka strana protivila provođenju presude na način da se omogući dakle predstavnicima nacionalnih manjina da se kandidiraju ali u isto vrijeme da se omogući konstitutivnim narodima da budu legitimno zastupljeni ili barem na jednak način da budu, imaju legitimitet koji danas Hrvati, jasno je nemaju. Na kraju krajeva u BiH 4 godine nisu ratovali Židovi i Romi, niti nacionalne manjine već su ratovale vojske tri naroda. Rat koji je imao dijelom i elemente agresije ali i značajnim dijelom elemente građanskog rata. Travanjski paket gospodine Hasanbegović, ne znate o njemu ništa. Travanjski paket je predviđao ukidanje Doma naroda BiH i svođenje na nešto što je nekakav usko definirani, vitalni nacionalni interes i zato je Ljubić bio protiv toga, Ljubić je bio protiv ukidanja drugoga doma na razini države, doma naroda. Drugi razlog konstituiranja doma naroda kako ga je predviđao travanjski paket je zapravo predviđalo da se nakon općih izbora u BiH svi Hrvati, svi Srbi, svi Bošnjaci i svi ostali koji budu izabrani u parlamentarni, zastupnički dom imaju zasjedanje ad hoc izabiru dom naroda. Šta se dešava? Velike bošnjačke stranke, velike srpske stranke na vrh svojih lista stave svoje podobne Hrvate i onda oni se sastanu nakon općih izbora kao ad hoc klub Hrvata, Bošnjaka i ostalih i izabiru i dom naroda. Pa bismo mi imali dakle u svakom izbornom ciklusu, a taj dom naroda je onda trebao da izabere predsjednika države. Dakle mi nikad ne bi imali više legitimitet. A znate šta se sad radi? Sada se radi o kantonalnim skupštinama gdje Hrvati nisu prošli u kantonalnim skupštinama, npr. ... [[Govornik se ne razumije.]] kanton da se tjeraju Bošnjaci koji su ušli u parlament da daju ostavke i da bi na njihova mjesta došli, da tako kažem podobni Hrvati da bi se onda došlo do kontrolnog paketa jedne trećine u domu naroda federacije i da bi se dakle Hrvatima izabrao dakle i vlada federacije i predsjednik federacije itd., itd.. I na kraju upravo način kako ste vi diskutirali propisujući ustavna rješenja za BiH je način kako ne bi trebala raditi Hrvatska i Hrvatski sabor. Mi znamo hrvatski legitimni predstavnici u BiH u Hrvatskom narodnom saboru, ... [[Govornik se ne razumije.]] rješenja koja bi omogućila i kandidiranju svakom građanu BIH ali i mogućnost da svaki narod izabere svoje legitimne predstavnike. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Boži Ljubiću, imamo nekoliko replika, poštovani kolega Zlatko Hasanbegović, izvolite.
Poštovani g. Ljubiću očigledno me niste dobro slušali, nisam uopće spomenuo presudu Sidić Finci, nego sam spomenuo presudu u slučaju Pilav protiv BIH. Ja bi vas molio ako možete izaći, objasnite što je bit slučaja Pilav zašto ta presuda suda za ljudska prava nije provedena i zašto to uopće ne spominjete u ovoj deklaraciji. Drugi ako je travanjski paket bio gaženje prava hrvatskoga naroda, zašto je na taj travanjski paket pristao akademik Čović, znači li to da je on bio spreman gaziti hrvatska prava i zašto ste se nakon toga ponovno spojili sa akademikom Čovićem u matičnoj stranci majci, tu istu osobu kandidirali kao člana predsjedništva iz reda Hrvatskoga naroda.
Zahvaljujem kolega Hasanbegović, odgovor, kolega Ljubić, izvolite. Poštovani kolega Hasanbegović, možete li isključiti mikrofon, hvala.
Dakle vrijeme od 1 min mi ne dozvoljava da ekspliciram slučaj Pilav, ali poznat mi je naravno. Što se tiče tramvajskog paketa, dakle, tada je podršku većini hrvatskih zastupnika 5 od 6 legitimno izabranih koji su podržali protivljenje takvog travanjskom paketu, dali su sve kulturne i sve znanstvene institucija Hrvata u BIH, i uključujući biskupsku konferenciju. Ako baš hoćete ovdje, upravo je to bio razlog, zašto smo se u tom momentu politički razišli g. Dragan Čović i ja. I tada je većina zastupnika … [[Govornik se ne razumije.]] BIH i u parlamentu federacije stala na stranu koju sam ja zastupao. Kasnije, naravno, … [[Govornik se ne razumije.]] kada smo se vi suočili sa situacijom da većinsko bošnjačke, unitarističke, centralističke snage pokušavaju dakle, formirati vlast u BIH bez Hrvata, dakle, naravno sjeli smo i dogovorili smo se i još uvijek taj dogovor traje i ovdje su danas predstavnici, moji nasljednici u stranci koju sam osnovao i predstavnici HDZ-a BIH, … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem poštovani kolega Ljubić. Prelazimo na slj. repliku, poštovani kolega Mirando Mrsić, izvolite.
Poštovani g. Ljubiću Hrvatska je dužna po Ustavu skrbiti o Hrvatskom narodu BIH a ne o ovakvim deklaracijama, kao što ne želimo da se drugi miješaju u unutarnje stvari Hrvatske, mislim da se ni Hrvatska, ne može i ne smije miješati u unutarnje stvari BIH. HDZ je kriv za ono što se je dešavalo u BIH, jer je dio vlasti. I politika HDZ je ta koja je dovela do problema koji se sada nalaze u BIH. Deklaracijom se neće ništa popraviti, Hrvati će biti u lošem položaju BIH, jedino što se s ovom deklaracijom kupuju glasovi glasaća u BIH. I ono što je još najgore i ponižavajuće za HDZ da ste se udružili sa Miloradom Dodikom čovjekom koji negira cjelovitost i državnost BIH i koji veliča osuđene ratne zločince. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mirandu Mrsiću, odgovor, kolega Ljubić, izvolite.
Dakle ni jednom rečenicom, ni jednom riječju, dakle, Hrvatska se u ovoj deklaraciji ne miješa unutrašnjoj stvari BIH, Hrvatska je jedino dakle, slijedi svoje obveze temeljem svog ustava i temeljem međunarodnog sporazuma kojega je potpisala i točka. Što se tiče s kim ćemo mi pregovarati u BIH, BIH trebaju 3 konstitutivna naroda, odnosno, legitimni predstavnici 3 naroda u izabranim izborima, pregovarati i dogovarati i riješene o formiranju vlasti i rješenje za promjenu izbornog zakona i za promjenu Ustava itd. itd. Alternativa Dodikom je SDS, na srpskoj strani. Dakle, pitam vas ja s kim biste vi radije pregovarali? Mislim da je odgovor jasan. Prema tome kolega Mrsiću molim vas lijepo da danas opet ponavljamo razgovarajmo mi danas o politici Hrvata BIH o politici RH dosada, već razgovaramo o budućnosti.
Zahvaljujem kolegi Ljubiću na odgovoru. Sljedeća replika, poštovani kolega Tomislav Sokol, izvolite.
Hvala lijepo kolega Ljubić mi ovdje vidimo nažalost veliko nerazumijevanje uopće o čemu se radi u BIH. Znači mi tu … [[Govornik se ne razumije.]] imamo 2 velika problema, jedan je pitanje izbora predsjedništva i hrvatskog člana predsjedništva, ali još veće je pitanje doma naroda, kako doma naroda na federalnoj razini, tako doma naroda na državnoj razini. Zalagati se za neka rješenja, ko Hrvatima onemogućuju da kroz dom naroda utječu i na izbor predsjednika federacije i na sve ostalo na što mogu utjecati jest za Hrvatski narod u BIH jako opasno. I ključni moment upravo platforme je bio kada je bilo onih 5 kroz 17 koji zapravo omogućilo da se hrvatski legitimni predstavnici izbace iz vlasti. Dakle, to je ono što treba naglašavati. Znači ovo nije pitanje smo Komšića, to je jedan moment, možda povod, da su neki možda jače reagirali nego prije, ali problemi su dublji problemi su institucionalni i probleme treba rješavati na taj način. A dom naroda je ono što je najvažnije po meni, Ustavno kada pogledate njegove nadležnosti, ulogu itd. u cijeloj toj priči. Hvala.
Zahvaljujem kolega Sokol, odgovor, kolega Ljubić, izvolite.
Kolega Sokol, … [[Govornik se ne razumije.]] 5 minuta iako nisam bio planirao primarni. Dakle, ovdje se uporno pokušava i problem je što se to pokušava u BIH, stvari personalizirati. Kao da je pitanje neravnopravnosti Hrvata personalno pitanje ili Željka Komšića ili Dragana Čovića ili Bože Ljubića itd. Ustavno pitanje, elementno ustavno pitanje i mi ga možemo riješiti samo ako ćemo ga na takav način tretirati. Prema tome dom naroda, naravno, predsjedništvo je važno na simboličkoj razini, ali dom naroda iz kojega se derivira vlada koja raspolaže resursima koje narod stvara i koje odlučuje, je zapravo bit i zapravo ono zbog čega ova deklaracija danas ima smisla. Još uvijek u BIH nije donošena odluka o izboru doma naroda federacije BiH, …/nerazumljivo/… BiH i zapravo i Hrvatski sabor i Hrvatska vlada i diplomacija moraju ukazati onima koji još uvijek imaju temeljem dakle mandata Vijeća sigurnosti u OHR-u mogućnosti da svaki drugi pristup osim izmjene izbornog zakona je protuustavan.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Ljubiću na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani podpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolega Ljubić vi ste se referirali odmah nakon gospodina Hasanbegovića zato što je jednim dijelom rekao da je ova deklaracija kamilica, zapravo je on u smo dijelu rekao da je nekakav titoistički i mahalački prodavač magle Željko Komšić, izabran glasovima titoista. Ja koliko znam Željko Komšić je dobio oko 240.000 glasova ne vjerujem da su to glasovi samo titoista već i predstavnika bošnjaka odnosno muslimana. Hvala.
Odgovor kolega Ljubić, izvolite.
Zahvaljujem kolega Babiću, dakle opet svoditi dakle problem Hrvata na trenutni dakle izborni ciklus ili personalno pitanje je zapravo način kako da se pitanje ne riješi. Dakle, poznate su meni presude Europskog …/nerazumljivo/… i Sejdić-Finci i Pilar i Zornić, dakle ali sve te presude imaju isti cilj da se zapravo BiH ovaj konstituira na tzv. građanskom principu, na principu jedan čovjek jedan glas, da bi se zapravo relativizirala konstitutivnost ili da bi se negirala konstitutivnost naroda u BiH, a zapravo ja sam to i u svom uvodom izlaganju nešto rekao. Dakle, od moderne povijesti BiH, od otomanskog, od strugarskog, starojugoslavenskog, komunističkog perioda, BiH je uvijek bila utemeljena na sličnim konsocijacijskim temeljima i ona jedino takva može se razvijat i opstati i postati stabilna. Dakle svaki, dakle svaka mimikrija da tako kažem te građanštine ovaj BiH odvodi dalje od rješenja.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Ljubiću na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a poštovana kolegica Vesna Pusić, izvolite.
Hvala gospodine podpredsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege, nema nikakve sumnje da Hrvatski sabor naravno može i treba raspravljati o susjednim državama s kojima treba i želi dobre odnose, nema naravno nikakve sumnje da može i treba raspravljati o položaju Hrvata u BiH i Srbiji, Crnog Gori, Mađarskoj, Austriji i drugim zemljama. Međutim, ovaj tekst deklaracije koji je pred nama kao prijedlog nije o položaju Hrvata u BiH. O ništa ne govori o Hrvatima u Republici Srpskoj, Bosanskoj Posavini, srednjoj Bosni, Sarajevu čak ni u Hercegovini. Govori samo o HDZ-u BiH, a posredno govori i o HDZ-u RH. Ovo je deklaracija o stavu HDZ-a prema BiH, ako moramo točno definirati o čemu se u ovom predloženom dokumentu radi i kao takva zahtijevajući promjene ustava, promjene izbornog zakona, promjene regulative i zadužujući hrvatske dužnosnike da na tome rade i to provode direktno i flagrantno miješanje u unutrašnje stvari BiH. Tri povjerenika EU za BiH rekla su što o tome misle, rekla su da je nedopustivo takvo miješanje RH u unutrašnje stvari BiH. Hrvatska odnosno predsjednik Vlade i Ministarstvo vanjskih i europskih poslova odgovorili su pristojnijim riječima, pristojnijim rječnikom potpuno isto ono što je bezobraznijim rječnikom rekao Milorad Dodig. Da li smo mi došli do toga da Dodig vodi hrvatsku politiku prema BiH? U ovom času Dodig diktira ili je barem primjer naše reakcije ne situaciju u BiH i na reakciju europskih povjerenika za BiH bivših. Takvo ponašanje i ova deklaracija direktno su protiv ugleda, utjecaja i naročito ponavljam i podvlačim, direktno su protiv interesa RH. Ova deklaracija ide protiv našeg ugleda, protiv mogućnosti da utječemo na bilo koje odluke na međunarodnoj razini i protiv interesa RH. Tko će Hrvatsku nakon ovog još uzimati ozbiljno kad govori o susjedima, a o drugim temama nas ionako ne pitaju. Ova deklaracija se poziva na Ustav RH, jedan dio jednog članka Ustava RH, pa ću se i ja pozvati na Ustav RH. Pozivajući se na slovo i duh Ustava RH, Hrvatski sabor, Vlada, sve institucije RH imaju prije svega i iznad svega štititi interese RH i svih njezinih građana, štititi interese Hrvata i svih drugih građana RH, njenih stanovnika. Građane RH njeni porezni platiše ujedno su i poslodavci svih vas, svih nas, oni plaćaju postojanje ovog Sabora, građani RH, njeni porezni platiše su poslodavci Vlade, svih državnih dužnosnika, svih činovnika i službenika jer ih oni uzdržavaju i bez njih nijedna institucija RH nema svrhu ni razlog za postojanje bez građana RH koji su prvi interes ovog Sabora. Prva zadaća ovog Sabora i svih institucija RH, ovaj Sabor nema razlog za postajanje i institucije ove države nemaju razlog za postojanje. Naša prva zadaća su građani RH, interesi RH i oni ljudi koji su nas ne samo ovdje izbrali nego koji i uzdržavaju sve one institucije. Sve ostalo je izvedeno iz ove naše primarne zadaće, sve ostalo je sekundarno odnosno od drugorazredne važnosti u odnosu na ono što je prva zadaća, interes RH i interes njenih građana. Dati ću nekoliko primjera da ilustriram ovo što sam uvodno rekla iz preambule, iz samog teksta ovdje predložene deklaracije koja je puna neistina, poluistina, fabrikata i de facto neke vrste moglo bi se reći, predizborne kampanje. Podsjeća se u preambuli između ostalog na Europsku rezoluciju i izvješće o napretku BiH-a, opetovano se citira, citiram “da se svi građani mogu kandidirati pod jednakim uvjetima“, završen citat, u BiH-u, i citira se cijelo vrijeme ili navodi, ne citira nego samo navodi, presuda u slučaju Sejdić-Finci. I jedno i drugo dokida između ostalog i ovakvo Predsjedništvo, jedan Hrvat, jedan Bošnjak, jedan Srbin. Jel' itko od vas čitao presudu Sejdić-Finci? U tom slučaju i Sejdić i Finci zašto su i tužili, mogu biti članovi Predsjedništva. I nema više garancije da će biti, ne samo da neće biti zabrane od hrvatskog odnosno srpskog odnosno bošnjačkog naroda nego ne treba biti niti Hrvat niti Bošnjak niti Srbin nego naprosto bilokoji građanin BiH-a. to je bit presude Sejdić-Finci i ona se ne može provesti ne zato što Bošnjaci neće, nego zato što, mislim, možda ju oni neće ali to nije bitna prepreka. Ono što je bitna prepreka je Ustav. Ne može se provesti zbog daytonskog Ustava, ne može se provesti zbog Daytonskog sporazuma jer je u sukobu sa temeljnim odredbama Daytonskog sporazuma. To je poteškoća. Te stvari se stalno navode kao neka i ta presuda između ostalog se navodi kao neka ilustracija tobože otpora jedne od grupacija u ovom slučaju bošnjačke protiv provedbe Europskog suda za ljudska prava bez svijesti da je to direktno protiv onog za što se vi pokušavate zalagat u ovoj deklaraciji, čak preko toga. Ono poništava i ovu malu činjenicu predstavnika tri konstitutivna naroda u Predsjedništvu u svojoj biti i zato se ne može provest, dakle to je obmana samo zato da bi se reklo evo oni ne daju provest europske odluke, ne da Ustav, ne da Dayton i u tome je poteškoća. Govori se u preambuli same deklaracije o činjenici da su Komšića izabrali ili nisu izabrali, naravno da su ga izabrali Bošnjaci odnosno da su za njega glasali Bošnjaci, to je iz svega vrlo vjerojatno, ali nije protivno nijednom dokumentu na koji se ovdje pozivate. Možemo reći da to nije pravedno, možemo reći da bi trebalo biti drugačije uređeno ali formalni, arhitektura da tako kažem BiH-a je apsolutno u skladu s tim, prema tome, čovjek je izabran na isti način kap što je prije njega izabran Čović a prije njega opet Komšić, dakle očito je da je cijela buka pa i potreba za ovom deklaracijom se pojavila nakon ovih izbora, šta god vi tvrdili, nakon što Čović nije prošao u Predsjedništvo. Tu vjerojatno postoji puno veći interesi od onih koje se na prvi pogled mogu vidjeti ali to je u podlozi cijelog vrlo skolastičkog objašnjavanja šta je namjera i šta je svrha ove deklaracije. Da pređem obzirom da mi vrijeme ističe, da prijeđem na sam tekst deklaracije. Hrvatska, naravno poziva se ponovno na činjenicu da ima obvezu voditi brigu o Hrvatima izvan Hrvatske kao u Srbiji, kao u Crnoj Gori, Mađarskoj, Austriji itd., dakle svugdje pa i naravno u BiH-u. Zamislite ove članke predložene Deklaracije, da u svakom članku tamo gdje piše BiH, samo napišite RH i da bilo koja zemlja u susjedstvu, recimo, kaže, za uspješno, kao što ovdje piše, citiram članak prvi, za uspješno funkcioniranje BiH na svim razinama, ključno je da svi njeni konstitutivni narodi i građani budu ravnopravni, da u nju imaju puno povjerenje i vjeruju u njenu budućnost, apsolutno. Sad zamislite u Parlamentu Srbije donose Deklaraciju i kažu, za uspješno funkcioniranje RH na svim njezinim razinama, ključno je da svi njezini građani, nacionalne manjine i dominantni narod u nju imaju puno povjerenje i vjeruju u njenu budućnost. Ja bih se složila da je to ključno, ali bih bila jako protiv toga da meni u Parlamentu Srbije, BiH, Mađarske, neke druge zemlje određuju šta jesmo i nismo napravili i ocjenjuju šta moramo i ne moramo napraviti. Od ovoga što ovdje piše, neće se dogoditi, naravno, ništa, osim što će RH izgubiti ugled. To je politika, završiti ću citirajući Stjepana Kljujića od neki dan na promociji njegove knjige u Sarajevu, Izdaja Bosne. Kaže Kljujić i citiram, Zagreb je krvnik bosanskih Hrvata, Sarajevo ih je dokrajčilo, no to je već drugi par rukava. To je prvi predsjednik HDZ-a BiH neprijatelj izbora Komšića, kritičar mnogih stvari koje se događaju u BiH ovako govori o politici Zagreba službenog odnosno RH prema BiH. Na toj istoj promociji, promotor Franjo Topić, svećenik, ne, naročito poznat kao razbarušeni liberal, godinama čelnik Hrvatskog kulturnog društva Napredak kaže, danas se borba za vlast prenosi na cijele narode, a borba oko fotelja tretira se kao sukob dva naroda. Ne treba ništa više. Franjo Topić je točno ocijenio o čemu se ovdje radi. Mogu samo reći kako u BiH, tako i u HDZ-u RH, to je ova Deklaracija, mi naravno to nikada nećemo podržati braneći čast ovog Doma i braneći čast RH.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Vesni Pusić. Imamo povredu Poslovnika, poštovani kolega Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegica Pusić je povrijedila čl. 238. Poslovnika navodeći neistinu, kako bi osnažila svoju promašenu političku raspravu. Naime, netočno je i to je vrlo lako provjeriti kolegice Pusić da je ova Deklaracija uvrštena u dnevni red HS-a tri mjeseca prije održavanja općih izbora u BiH koji su se održali 7. listopada. Dakle, ova vladajuća većina u HS-u je htjela o ovome raspravljati neovisno o rezultatima izbora za člana predsjedništva BiH. Prema tome, kako biste svoj nastup opravdali, pokušavate i ono što je potpuno jasno [[Upadica: Zahvaljujem]] razvidno i o čemu se ovaj Sabor očitovao dizanjem ruku [[Upadica: Zahvaljujem…]] i uvrštavanjem ove točke dnevnog reda.
…kolega Bačiću, sadržajno ste možda u pravu što se tiče neistina jer je puno neistina ovdje izrečeno, ne samo danas, nego i prije, ali, nažalost, čl. 238. Poslovnika ne govori o neistinama, to je stvar političkog stava i izričaja, a hrvatski građani će odlučiti i vrednovati te sve izjave i te sve stavove. Dakle, u konačnici smatram da nije povrijeđen Poslovnik. Prelazimo na slijedeću raspravu, u ime predlagatelja poštovani kolega Božo Ljubić, izvolite.
Kolegice Pusić, vjerujte, iznenadila me vaša rasprava, s obzirom na stajališta koja ste nekada iznosili o BiH i položaju Hrvata, ja sam prije vjerovao da ćete ovu Deklaraciju proglasiti kamilicom kao kolega Petrov. Pa ja ću radi naše javnosti, ali i radi vas, da vas podsjetim, citirati što ste govorili nekada, citiram, Dejtonski Sporazum je neupotrebljiv, BiH treba novi Ustav, ona je istaknula da je Republika Srpska politička činjenica, da Hrvati BiH u dosadašnjim uvjetima nemaju osnova za svoj politički utjecaj, te da je Željko Komšić, citiram, nametnut Hrvatima, zahvaljujući rupi u Zakonu, to je govorila Vesna Pusić, predsjednica Odbora HS za praćenje pregovora sa EU 2010.-te godine, Večernji list. 3. travanj 2014.-te godine intervju za Federalnu televiziju, urednica Duška Jurišić na upit je li treći entitet i dalje opcija, ona odgovora, mislim, citiram, da je za BiH apsolutno ključno da pođe od činjenice da ima 3 konstitutivna naroda, ne samo što su najmalobrojniji narod Hrvati, nego zbog toga što je to prvi pluralizam na koji je BiH navikla, to je defakto jedini pluralizam koji ima tradiciju i od toga pluralizma idemo i gradimo nešto što je demokratski ideal građanskog pluralizma, ali ako nismo svladali ni to, kako ćemo biti u stanju svladati puno višu razinu pluralizma. S toga stajališta 3 je puno korisnije i stabilnije, nego 2. Dva uvijek omogućava izravni sraz i konflikt, tri usložnjava, ali istodobno stabilizira izravni konflikt. Osim toga, postoje te 3 etničke skupine u BiH i ovo je zemlja i oni se moraju imati pravo da se u toj zemlji osjećaju se predstavljeni i da se osjećaju dobro. To je po meni ključno za uspjeh BiH. Vesna Pusić, intervju Slobodna Europa 11. studenoga 2011.-te godine, ministrica vanjskih poslova, Mirjana Rakela pita da li još uvijek mislite da bi u BiH trebao postojati pored sadašnja dva još jedan hrvatski nacionalni entitet i dva građanska. Zar to ne bi i onako složene prilike u BiH dodatno pogoršalo. Ministrica Pusić odgovara, po mom mišljenju ih ne bi pogoršalo jer ovo što postoji ih je dovelo u jednu pat poziciju, poziciju iz koje se BiH mora na neki način, sasvim novi način, ponovo uspostaviti i početi ponovo graditi državu. Sugestija il ideja sa 5 entiteta, 3 koja priznaju postojeće stanje na terenu i 2 koja projeciraju poziv na buduće stanje je samo jedna od „x“ ideja, mi kao zemlja u regiji moramo bit u stanju preuzeti odgovornost za vlastitu regiju i zato moramo biti u stanju otvoreno razgovarati o različitim opcijama. E gledajte ako je ova deklaracija miješanje u …/nerazumljivo/… a šta su ove izjave, dakle odakle ta sada ovaj transformacija. I na kraju gospođo Pusić, dakle hrvatski porezni obveznici plaćaju sve na ovdje, ali isto tako u Hrvatsku ulazi godišnje 3 milijarde EUR-a od Hrvata izvan RH od kojih veliki broj dolazi iz BiH i ja ovdje jamčim i dokazat ću to da su Hrvati iz BiH koji tamo žive i sada najveći investitori pod navodnicima od strane u RH. A što se tiče Sejdić Finci, Hrvatski narodni sabor je predložio rješenja koja bi omogućila i Sejdiću i Finciju i Pilavu i Zorniću svima da se kandidiraju i da budu izabrani, a da tri naroda ostvare isti legitimitet. Mislim da ima vremena dovoljno da kažem, prijedlog je bio federacija jedna izborna jedinica, Republika Srpska druga, ustav, ustav to priznaje u federaciji BiH sve općine podijelimo, A, B, C. A su koje imaju 2/3 bošnjačku većinu, B su koje imaju 2/3 hrvatsku većinu i C su koje nemaju 2/3 većinu nijednoga naroda i svi se kandidiraju i Zornić i Pilava i Čović i Komšić itd., itd. 3 člana, 2 člana predsjedništva federacije su oni koji su dobili većinu glasova u općinama A i C, dakle dvotrećinske bošnjačke i dakle ovaj C i drugi član iz federacije je onaj koji je dobio većinu glasova u B i C. Prema tome jasno je da će biti izražen legitimitet, dakle većinski narod jer je federacija formirana kao bošnjačko-hrvatski entitet, a Republika Srpska kao srpski entitet, jer joj to ime kaže ustavom. Mislim nisam joj valjda ja dao. I prema tome, imamo rješenja naravno ovaj mi smo spremni za promjenu ustava ali da sva tri naroda budu dovedena u istu poziciju glede ostvarenja svog legitimiteta u zastupanju pa da se naravno omogući svakom građaninu i Zorniću i Pilavu i Sejdiću i Finciju i za mene je apsolutno prihvatljivo da hrvatski predstavnik u predsjedništvu bude Dervo Sredić ako su ga izabrali Hrvati, a ne Božo Ljubić ako će ga izabrati Srbi ili Bošnjaci. Dakle, tu je …/nerazumljivo/… u BiH ne može drugačije bit nego predstavnička demokracija, a ne pripadnička demokracija.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Boži Ljubiću na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika, poštovana kolegica Vesna Pusić, izvolite.
Hvala lijepa, sa svime što je rekla Vesna Pusić, a vi ste citirali se u potpunosti slažem. Dejtonski sporazum i dalje mislim da je krajnje problematičan i uvijek sam mislila da je krajnje problematičan zato što je bio osmišljen da se zaustavi rat, a ne da se na njemu gradi država. Ali je na njemu država izgrađena, to je naprosto u ovom trenutku činjenica i od toga ne možemo dalje. Dakle, to je činjenica koju imamo i s kojom smo suočeni i iz nje proizlaze i ustav i sve ostale odredbe. Ponavljam još jedanput, uz svo dužno poštovanje, prva briga ovog sabora su građani RH koji ovdje žive, ovdje plaćaju poreze i interese RH, to je naša prva zadaća, ja se ne sjećam da smo ikada toliko razgovarali o Hrvatskoj [[Upadica: Zahvaljujem.]] koliko smo danas o BiH.
Zahvaljujem kolegice Pusić, o Hrvatskoj razgovaramo svaki dan možemo i jedan dan u godini i o Hrvatima u BiH. Odgovor kolega Ljubić, izvolite.
Kolegice Pusić, dakle ja sam iznio citate iz vaših izjava, dakle dok ste bili službena osoba u RH upravo da ovaj problematiziram dakle vašu tezu o navodnom miješanju RH. S druge strane slažemo se mi da je Dejtonski sporazum dakle neupravljiv. Reći ću vam ali nemam vremena za to da sad kažem reć ću kasnije u raspravi, dakle ovaj međutim dok mi dođemo u situaciju da budemo u stanju promijeniti Dejtonski mirovni sporazum odnosno Aneks 4. dakle mi moramo osigurati izbor legitimnih predstavnika tri konstitutivna naroda jer se i na zadnjim izborima 2013. 97% građana BiH izjasnilo kao Srb, Bošnjaci ili Hrvati. Dakle, oćemo li mi dizajnirati izborni zakon i odnose BiH prema 3% ljudi ili prema 97% ljudi to je osnovno pitanje. Dakle, ja polazim od realne činjenice da u BiH postoje tri konstitutivna naroda i rješenja moraju polaziti od toga, a svim građanima omogućit da se kandidiraju.
Zahvaljujem kolega Ljubiću, na ovom odgovoru na repliku. Slijedeća replika poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Kolega Ljubiću, kažete da je kolega Petrov rekao da je ovo kamilica, da ovo je kamilica, nije to samo reka kolega Petrov to je rekao i kolega Brkić. Pa vi ste potpisali prije godinu dana, inicijativa studenata Herceg-bosne, amandmane koje smo mi sada dali, vi ste potpisali, koji ću vam dati amandmane na ovu deklaraciju, ovo je kamilica, ovo ne smije biti samo deklaracija HDZ-a kako oni deklaratorno stoje ovo treba biti opća deklaracija svih nas ako je moguće, ako nije moguće onda je to vaša deklaracija, to je vaš politički stav. A vi ako nekome drugome branite da da deklaraciju i da da amandmane koji će stati u zaštitu pripadnika HVO, studenata i svih grupa dolje na ovom ljudi na području BiH gdje su Hrvati onda vi to smatrate kamilicom, da ovaj prijedlog je kamilica. Zbog čega ste vi odustali od onih ideja zbog kojih smo, koje ste potpisali to bi vi trebali odgovori ovdje.
Zahvaljujem, poštovanom kolegi Bulju. Odgovor kolega Ljubić, izvolite.
Kolega Bulj, ja mislim da se ja i kolega Petrov možemo složit jer oba dvojica smo liječnici, ja sam bio, čak bio i profesor i predamnom je polagao ispit iz ortopedije dakle oko toga da je kamilica lječiva, ljekovita, dakle ovaj toliko o kamilici. A što se tiče Izjave koju sam potpisao prošle godine, naravno da sam je potpisao sa punom sviješću, ovaj što potpisujem, ali isto tako ta Izjava u značajnom mjeri napravljena po dokumentima koje sam ja kreirao u Hrvatskom narodnom saboru i tako dalje, i tako dalje. Prema tome nemamo mi tu velike razlike, međutim imamo razlike oko toga, dakle, mi nastojimo dakle da donesemo Deklaraciju koja će hrvatskoj Vladi, predsjednici, institucijama omogućiti da učinkovito zastupaju interese Republike Hrvatske, a interesi Republike Hrvatske su također i opstanak hrvatskog naroda Bosne i Hercegovine kao političkoga subjekta na svojim ... [[Govornik se ne razumije.]] , to je cilj. I naravno bilo bi vrlo loše kad bi se ovaj dokument shvatio, dakle, glasovanjem, diskusija kakva jeste, kao dokument jedne stranke, ... [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem kolega Ljubić na odgovoru. Prelazimo na sljedeću repliku, poštovani kolega Marko Sladoljev, izvolite.
Hvala gospodine podpredsjedniče. Poštovani kolega Ljubić, pa kol'ko su Hrvati u šizofrenoj situaciji u Bosni i Hercegovini svjedoci, evo jedna inicijativa inače još nije formalno zapravo, nekim formalizirana u parlamentu BiH, pojavila se kao Izjava jednog bošnjačkog političara da se petak proglasi kao neradnim danom u Bosni i Hercegovini, pošto Bošnjaci većine, čine većinu u Federaciji, i po sadašnjem izbornom zakonu, dakle, i za koji ste vi suodgovorni jer niste inzistirali na promjeni izbornog zakona od prije, to bi se moglo, dakle, biti izglasano. Dakle, većinski narod će proglasiti petak, zato što je to u njihovoj religioznoj kulturi kao neradni dan i oni mogu proglasiti tu Hrvate.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Ljubić, izvolite.
Pa dobro, dakle, svakave inicijative su legitimne, ali ja sam uvjeren da ta inicijativa dakle, neće dobiti većinu, dakle, prolaz u ovaj, ... [[Govornik se ne razumije.]] institucijama Bosne i Hercegovine. A što se tiče šizofrenosti situacije, evo da ja branim svoju, tako da kažem prvu domovinu, svoj zavičaj, Bosnu i Hercegovinu, na osnovu ove rasprave ovdje u Saboru, rekao bi da je i ovdje situacija prilično šizofrena. Međutim, nadam se da neće biti takva, da će biti ekumena kad budemo glasovali. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Ljubić na odgovoru. Sljedeća replika, poštovani kolega Miro Kovač, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedatelju. Gospodine Ljubić, imam dva pitanja. Prvo pitanje, kako objašnjavate metamorfozu kolegice Pusić? Znači, čuli smo ovo miješanje, misaono miješanje u politiku Bosne i Hercegovine, ako hoćete misaonu agresiju na unutarnje uređenje Bosne i Hercegovine, a danas otklon od takvog nekakvog misaonog uplitanja u stvari u Bosni i Hercegovini, znači to. A drugo pitanje je, ima li ikakve reakcije, neko pismo nekog bivšeg visokog predstavnika u Bosni i Hercegovini o tom misaonom prekrajanju Bosne i Hercegovine? Jel vam možda to poznato, vi ste dokumentarist pa možda to znate. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Kovaču. Poštovani kolega Kovač, samo malo kolega Ljubić, nisam ja završio, sjedite, zvat ću vas. Poštovani kolega Kovač, ja bih vas lijepo molio da ne omalovažavate svojim izričajem bilo kojeg saborskog zastupnika i zastupnicu. Izvolite, odgovor.
Pa ne bih kolega Kovač govorio o metamorfozi, ... [[Govornik se ne razumije.]] malo viša kategorija, dakle, ovaj, promjene, već u promjeni stajališta možda, ali mislim da se ne radi ni o tome, ja čak mislim da kolegica Pusić ima ista stajališta koja je imala i prije, dakle, da se Bosna i Hercegovina treba rekonstruirati na jednak način i glede administrativno teritorijalne organizacije, i glede institucionalnih prava. Međutim šta je? Ovaj, legitimno je dakle da oporba zapravo nađe neki nišu gdje će napadati poziciju, i ja to jedino tako mogu tumačiti. A što se tiče visokih predstavnika, ja sam to rekao, oni nemaju nikakav kredibilitet niti ikakvu relevantnost i opće tome ne treba pridavati pažnju, pa na kraju krajeva i ministrica je jasno rekla da to nije imalo nikakav odjek u Europskom vijeću. Radi se o ... [[Govornik se ne razumije.]] ljudi koji su izravno doprinijeli štetama za Bosnu i Hercegovinu, gospodin ... [[Govornik se ne razumije.]] je nametnuo Status koji je Ustavni sud poništio, koji je omogućavao četverostruko veću vrijednost glasa u jugoistočnom dijelu Mostara gdje žive Bošnjaci, u odnosu na jugozapadni gdje žive Hrvati. Prema tome kakvu relevantnost i kredibilitet ima takva osoba da govori ... [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Zahvaljujem poštovanom kolegi Ljubiću na odgovoru. Imamo povredu Poslovnika, poštovana kolegica Pusić, izvolite.
Hvala lijepa. Reagiram po 238., na misaonu agresiju, dakle, smatram to krajnje uvredljivim obzirom na konzistentnost mojih stavova i dosljednost u mojim stavovima. Što se tiče metamorfoze, ja sam ovdje na početku rekla da naravno da se o tome može razgovarat, i treba razgovarat. Deklaracija je nešto sasvim drugo, Deklaracija parlamenta je intervencija države, a razgovarat apsolutno možemo o svim temama.
Zahvaljujem poštovana kolegica Pusić, ja bih vas lijepo moli da ne zloupotrebljavate institut povrede Poslovnika ubuduće. Ne smatram da je povrijeđen Poslovnik na bilo koji način. Prelazimo na sljedeću repliku, poštovani kolega Tomislav Sokol, izvolite.
Hvala lijepa. A kolega Ljubić referirali ste se na izlaganje kolegice Pusić gdje je ona opet govorila o stvarima kojima ne zna previše, a to je Ustav Republike Hrvatske. Znači, ona je tu spominjala porezne obveznike, valjda one koji plaćaju porez na dohodak, a to je vrlo mali postotak hrvatskih građana, no ja ću, koji bi kao trebali valjda jedini o svemu odlučivati, ja ću citirati članak 1. Ustava, Vlast proizlazi iz naroda i pripada narodu kao zajednici slobodnih i ravnopravnih državljana>, državljana, znači još jednom ću ponoviti državljana za one koji teže shvaćaju. Znači Hrvati u BiH su praktički 100% državljani Republike Hrvatske, i Ustav Republike Hrvatske ne pravi nikakvu distinkciju između državljana koji žive u Hrvatskoj dio vremena, ne žive u Hrvatskoj dio vremena, i tako dalje. I to je ono što treba naglasiti. Nikakvi porezi, porezni obveznici, porezi na dohodak od kojih je oslobođena većina građana Hrvatske pa ga ... [[Govornik se ne razumije.]] tu se spominje, porez se spominje samo na jednom mjestu i to nema veze sa političkim pravom. I to je ono što treba ponavljati, jer je taj mito poreznim obveznicima, već se ponavlja 20 godina.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sokolu. Odgovor poštovani kolega Ljubić, izvolite.
Zahvaljujem kolega Sokol, dakle vi kao pravni stručnjak to sigurno znate bolje objasnit nego ja, međutim apsolutno se slažem s vama. Dakle, hrvatski državljani su oni koji imaju pravo biti predstavljeni u Hrvatskom saboru, s druge strane vratimo se u 91.-vu godinu, na postrojavanju Zbora narodne garde (ZNG) u Kranjčevićevoj, ja tvrdim da je bilo polovica ljudi ili izravno iz BiH Hrvata ili podrijetlom iz BiH i tada je nitko nije pitao kada se ginulo za Dubrovnik, Vukovar, Škabrnju itd. jesmo li plaćali porez ili nismo plaćali porez. Ovo je hrvatski Sabor, ovo nije Sabor RH, dakle, ovo je Sabor svih Hrvata i kao takav sam ja, Hrvat izvan RH, danas ovdje u prilici da razgovaram s vama ravnopravno o ovom pitanju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Ljubiću na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega prof. Miroslav Tuđman, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Ljubić danas u nekoliko navrata se pokušao nametnuti teza da je ova Deklaracija miješanje u unutarnju politiku BiH, što je zapravo jedno licemjerje s obzirom da u ovom Saboru svaki tjedan svjedočimo o unutrašnjem miješanju EU, pa donosimo i Zakone po hitnom postupku, pa bismo onda mogli reći da smo u jednoj, na neki način, šizofrenoj situaciji. Međutim, svjesni smo toga da Europa danas teži ujednačiti vrijednosti na kojima očekuje svoj razvoj i prosperitet, BiH isto tako teži, deklarira se da joj je cilj, u najmanju ruku europske integracije, prema tome, naša je obveza zalagati se za načela i vrijednosti po kojima BiH mora biti konstituirana i sa toga stajališta [[Upadica: Zahvaljujem]] a ne samo sa stajališta Ustavne [[Upadica: Zahvaljujem poštovanom kolegi Tuđmanu]] [[Govornik se ne čuje]]
Odgovor kolega Ljubić, izvolite.
Kolega Tuđman, svaka tvrdnja ili konstatacija u ovoj Deklaraciji je temeljena na međunarodnim dokumentima, čija je RH ili potpisnica ili član. Pa prema tome, ako rezolucija europskog parlamenta jasno govori o zastoju BiH na reformama, euroatlanskom paktu itd., jasno ukazuje šta je problem, da je problem nepostojanje mogućnosti zastupanja konstitutivnih naroda i preporuka da se BiH konstituira na načelima federalizma i legitimnog zastupanja, šta to drugo znači, već je to preporuka EU da se ide ka promijeni Ustava Izbornog Zakona. Dakle, izrijekom u točki 17. Rezolucije se govori o presudi Europskog suda za ljudska prava u predmetu Ljubić i traži da se ta presuda implementira, ta Rezolucija je donijeta 2017.-te godine. Prema tome, i ponavljam što sam rekao… [[Govornik se ne razumije]] dakle [[Upadica: Zahvaljujem]] članice EU ima pravo aspirant uz EU ukazati na [[Upadica: Zahvaljujem…]] u njenom interesu.
...Ljubiću na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu, u ime kluba zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Željko Raguž, izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, ministrice sa suradnicima, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnice. Kolega Ljubić u svom uvodnom obraćanju naznačio je nekoliko najbitnijih sporenja u političkom životu BiH koji ilustriraju neravnopravni položaj hrvatskog naroda u odnosu na druge narode u BiH, kada je u pitanju izbor članova predsjedništva BiH, kada je u pitanju izbor za dob naroda Federalnog Parlamenta, Doma naroda Parlamentarne Skupštine BiH, Vijeća naroda u Republici Srpskoj, izbora u gradu Mostaru i niz drugih primjera i mislim da zbog ponavljanja ću nastojati izbjeći širu razradu spomenutih pitanja. Ali su me kolege zastupnici koji su danas govorili u ime klubova potakli da se osvrnem na jedan dio koji je zanemaren ocjenama političkih odnosa u BiH u vremenu rata u BiH i poslijeratnom vremenu do, evo zadnjih godina političkog života BiH. Naime, ovdje smo mogli čuti niz diskvalifikacija kada su u pitanju, recimo, Srbi u BiH i to je dobijalo kod nekih kolega i dimenziju antisrpstva koja se pokušava legitimirati na tragičnom ratu u RH i stradanju i Hrvata i Srba u ratu u RH. Pa je legitimnim predstavnicima srpskog naroda u BiH govoriti sa diskvalifikacijama, ali isto tako s druge strane voditi računa kada se spominju bošnjački politički predstavnici da se to radi biranim riječima ko da oni jednostavno ne sudjeluju u političkom životu BiH i ko da nisu u dobrom dijelu i uzročnici činjenice da danas u HS-u se raspravlja o BiH. O čemu se tu radi? Naime, legitimno je u političkom životu RH govoriti o srpskom, velikosrpskom, hrvatskom, velikohrvatskom programu kada je BiH u pitanju, a tabu je tema spomenuti muslimansku politiku u BiH, danas bošnjačku politiku u BiH. A zbog čega se to događa? To se događa iz jednostavnog razloga nepoznavanja činjenica o stvarnosti BiH, bilo suvremene BiH, bilo povijesti BiH, pa ću ja kratko navesti kako je krajem 8o.-tih godina kada su se nadzirali procesi raspada odnosno krize u bivšoj Jugoslaviji, da se unutar intelektualnih krugova bošnjačkoga naroda pojavila ključna dvojba hoće li se Bošnjaci zauzimati za BiH u kojoj će oni dominirati na čitavom prostoru BiH-a ili će se odlučiti za dio teritorija BiH-a kako su u zaključcima sa svojih sjednica to konstatirali koji oni mogu prosperitetno nadzirati, koji će imati ekonomsku i prometnu logiku. Pa upravo je to dakle u temelju problema današnje BiH o kojoj danas u okviru ove deklaracije razgovaramo. Slična stajališta srpske strane u BiH-u ili hrvatske strane u BiH-u su sotonizirana i u političkom životu RH i na međunarodnoj razini dok su se konkretna stajališta dakle, ... [[Govornik se ne razumije.]] dostupna međunarodnoj i znanstveno i političkoj javnosti, jednostavno stavljala pod tepih i nastojalo se na taj način dodatno zamagliti problem BiH-a. Nakon rata u BiH-u koji se ovdje također pogrešno prezentira po svojim ključnim posljedicama prije svega razmjera etičkog čišćenja na području BiH-a, stradanja u BiH-u, vrlo se lako ulazi u ocjene o stanju u Republici Srpskoj i stradanja hrvatskog naroda u Republici Srpskoj. Da, točno je, dakle kao posljedica rata bilo prisilno, bilo zbog ratnih okolnosti sa područja Republike Srpske odnosno područja pod nadzorom vojske Republike Srpske u BiH-u nedostaje 140 000 Hrvata. Sa područja pod nadzorom bošnjačke vojske, armija BiH-a nedostaje 170 000 Hrvata. O tome se ne govori, ističe se samo ova dimenzija, dakle pomjeranja stanovništva je bilo i u drugim susjednim državama BiH-a i o tome se ne govori već se jednostavno fokusira na dimenziju, ovisi sa koje strane želite govoriti jednostrano o BiH-u. Pa upravo su ove činjenice u temelju dakle i presude ustavnog suda ko konstitutivnosti naroda o kojoj je govorio g. Ljubić. Naime, razmjere etničkog čišćenja na području BiH-a su precizno utvrđene od nadležnih međunarodnih, političkih i znanstvenih institucija. Dakle sa područja pod nadzorom HVO-a usred takvih okolnosti ili progona stanovništva, protjerano 12 000 ne Hrvata, dakle Bošnjaka i Srba. Sa područja pod nadzorom armije BiH-a protjerano je 529 000 Srba i Hrvata. Sa područja pod nadzorom vojske Republike Srpske protjerano je ili su napustili to područje kao posljedica rata, 586 000. Dakle možemo kazati Srbi su odgovorni za 47% etničkog čišćenja odnosno pomjeranja stanovništva, Bošnjaci za 43%, Hrvati za 9%. Ali nećemo ovdje licitirati tim brojkama ali to je stvarnost BiH-a koja je konstatirana i u presudi Ustavnog suda na temelju zahtjeva Alije Izetbegovića da se ocijeni ustavnost odredbi Ustava federacije i Ustava Republike Srpske upravo iz razloga ovoga etničkog čišćenja. Pa Ustavni sud u toj presudi navodi da je etnička homogenizacija na području Republike Srpske realizirana na slijedeći način. 1991. na tom području je 54% Srba, 1997. je 96% Srba. Na području Federacije BiH-a 1191. je 52% Bošnjaka, 1997. 72% Bošnjaka. Kada je u pitanju etnička homogenizacija o ratu u BiH-u Hrvata, ona je samo 0,14‰, sa 22,14 na 22,27. Zašto je Alija Izetbegović inicirao ocjenu ustavnosti? Pa jednostavno iz razloga što je bio više na kraju svoga životnoga puta a njegov ključni politički program se sastajao iz dva ključna detalja, to je negiranje kolektivnih i nacionalnih prava naroda u BiH-u, pod krinkom da će Bošnjaci kao dominantni većinski osigurati dakle perspektivu BiH-a kao buduće bošnjačke države. Kada to nije mogao realizirat tijekom rata, kada je vidio da je na izmaku snaga, onda je želio osigurati prostor Federacije BiH-a kao svoj bošnjački entitet. Alija Izetbegović je u tome uspio i mi zato danas razgovaramo o dekonstituiranju Hrvata u BiH-u a koje je licemjerje govoriti o ravnopravnosti naroda BiH-a, ilustrirat ću slijedećim činjenicama. Na području Federacije BiH-a zato što nema Srba koji mogu osigurati predstavljanje srpska naroda u političkom životu entiteta Federacije BiH-a, zastupnici skupštine Republike Srpske su pokrenuli ocjenu ustavnosti odredba, Ustava županija, statuta općina zato što Srbi nisu konstitutivni u praktičkom smislu, u smislu realizacije ravnopravnosti i konstitutivnosti. Ustavni sud BiH-a je odbacio takva njihova dva zahtjeva i 36 zastupnika iz Skupštine Republike Srpske i Mladena Bosića, bivše predsjednika SDS-a BiH-a. a onda se Bošnjak, predsjednik Vlade i Federacije, zajedno sa nekoliko Bošnjaka pojavljuje kao zastupnik srpskih interesa i on pokreće tužbu za ocjenu ustavnosti. Dakle radi se o vrhunskom licemjerstvu koje ne uvažava realnosti BiH-a. Ovdje se govori ocjene kako eto, prevaziđen je Daytonski mirovni sporazum a mi smo Hrvati u BiH-u godinama slušali kako to treba poštivati, kako iza toga stoji svjetska sila i mi smo to poštovali, neovisno što je dobar dio odredaba Dejtonskog sporazuma bio na našu štetu. Ali zapitajmo se budimo realni, jesu li se Hrvati i Bošnjaci borili za Republiku Srpsku? Nisu. Jesu li se Srbi borili za identitet federacija BIH? Nisu. Pa Dejtonski mirovni sporazum je samo konstatirao realnost u političkom životu BIH čega je Alej Izetbegović kao politički filozof bio svjestan i želio je to uz pomoć određenih stranaca u Ustavnom sudu BIH i 2 Bošnjaka, što je on i najavljivao u tisku prije donošenja presude Ustavnog suda, želio je dakle, ostaviti u političkom životu BIH svoju političku baštinu, a njegova politička baština je muslimanska država na području BIH veća ako Bog da da se za to steknu uvjeti. Za sada na području federacije BIH. Zato Hrvati potpuno prirodno temeljem te ambicije snaga uticanja i u strukturama europskim država i drugim ključnim svjetskim silama jednostavno su u problemu. Kome će se Hrvati obratiti i od koga će tražiti pomoć, gdje će se to razgovarati o našim problemima u BIH? Prirodno je u RH u hrvatskome Saboru, bez ambicije je da se mi miješamo iz Hrvatskog sabora u poetičku i sadašnjost i budućnost BIH. Ali Hrvatska kao članica EU, treba zagovarati vladavinu prava. Vladavina prava će osigurati mir i stabilnost BIH, a vjerujem da je to ambicija iz svih članica EU. E sada kako to postići? Pa jednostavno ponavljam više puta u okviru rasprave realnim ocjenama stanja u BIH, neke kolege ovdje koje su govorile o miješanju u političke prilike u BIH, oni nisu svjesni da su oni prihvatili jedan obrazac, jedan stereotip koji je nastao kao posljedica uticanja propagande svjetskih sila, koji to opet rade radi svojih razloga, te je potpuno legitimno miješati se u prilike u BIH, ako ćete podupirati sve to što bošnjačka politika u BIH radi, pa i nasilje nad hrvatskim narodom. Ovdje neki kolege i danas su zagovarali nasilje nad hrvatskim narodom u BIH jer je to legitimno, tako to hoće zapadni svijet kojemu mi pripadamo, a to što je na štetu hrvatskog naroda, pa i to nije neki problem. Dakle, zaključno RH, treba prestati sa okretanjem glave od BIH. Nažalost to se i događa, RH je svjesna konteksta u kojemu se nalazi hrvatski narod. Treba na svim međunarodnim razinama gdje ima uticanja otvarati pitanje BIH, naravno u okviru međunarodnih standarda i realnih političkih odnosa. RH kroz svoje institucije, kroz svoju državnu politiku treba podupirati i institucije medija, kulture i obrazovanja u BIH, koje će pomoći održavanju političkog subiktiviteta i identiteta hrvatskog naroda u BIH. Klub HDZ-a će na ovu deklaraciju uložiti i 2 amandmana. Stavak 21. mijenja se i glasi na naš prijedlog, uvažavajući ulogu i značaj Hrvatskog vijeća obrane i obrane BIH, pozdravljamo rješavanje statusnih i egzistencijalnih pitanje braniteljske populacije invalida i stradalnika Domovinskog rata, koji donosi novi Zakon o pravima Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji. Amandman 2. u čl. 6. dodaje se stavak 8 koji glasi, da Ministarstvo vanjskih i europskih poslova RH jednom godišnje podnese izvješće Hrvatskom saboru o provedbi deklaracije Hrvatskog sabora o položaju hrvatskog naroda u BIH. I ja bi predložio da se mi puno ne uvjeravamo, nećemo mi promijeniti stajalište o BIH, kolege koji misle da ne treba pomagati hrvatskom narodu u BIH. Hvala.
Zahvaljujem na vašoj raspravi. Prelazimo na slj. raspravu, u ime Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnosti, reformista i nezavisnih zastupnika raspravu će podijeliti kolega Jankovics i kolega Mišić, izvolite kolega Jankovics.
Poštovani g. potpredsjedniče, cijenjena ministrice, državna tajnice, državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Ja ću ovu kratku raspravu započeti od kraja, dakle Klub naš podržati će ovu deklaraciju, kada vidimo amandmane, onda ćemo o njima odlučiti. Podržati ćemo ju zato što smatramo da ona pruža jednu potporu, jasnu nedvosmislenu javnu hrvatskom narodu u BIH, druga stvar je da ljudi koji u ovom Hrvatskom saboru sjede, koji su odande, podupiru to, oni vide da je to dobro, njihovo mišljenje je nama važno. A s 3 strane, eventualno ne podržavanje ove deklaracije, bi poslalo više nego katastrofalno poruku upravo hrvatskom narodu u BIH. Ja mogu samo dodati da je ostala prva varijanta, podržali bi i nju. Rasprava koju smo čuli do sada u Hrvatskom saboru, bila je prečesto vezana uz imena osoba uz imena političkih stranaka, naša rasprava je načelna i imena članova predstavništva iz reda hrvatskog naroda su za ovu raspravu i relevantna također i to s koje su stranke smatram teškom pogreškom, nedržavničkom i nedostojnim da se rasprava svodi na to iz koje je stranke član predsjedništva hrvatskog naroda u BIH i smatram da time oni koji to govore, rade ozbiljnu pogrešku. Pitanje smatramo strateškim na nivou nacionalnog interesa RH, a nikako međustranačkim obračunom. S obzirom da postoji dosta velika mogućnost nesporazuma ili da se namjerno ne razumije sve ono što govorimo za ovom govornicom smatramo neprijepornim reći da nitko pretpostavljeni prije nas, nije sporio teritorijalni integritet naših susjeda BiH s kojima želimo dobrosusjedske odnose, podupiremo ih na njihovom europskom putu, ali isto tako podupiremo i Ustav RH koji u čl. 10. propisuje skrb o Hrvatima koji žive izvan RH. Jasno nam je da je između prve i druge varijante razlika prije svega zbog toga što ne želimo, nitko ne želi, nitko razuman ne želi da ugrozimo poziciju Hrvata u BiH na način da nas se optuži da se miješamo u unutarnje stvari susjedne zemlje. Dakle, i to je razlog zbog kojeg smo odlučili podržati ovu Deklaraciju u formi u kojoj je ona u promijenjenoj varijanti. Ovdje je nekoliko govornika prije nas, na kraju svoje rasprave koja nije bila vezana uz meritum, završila pitanjem što je rješenje. Dakle, ako se oko nečega ovdje, svi prije mene su se mogli složiti, a to je da izbor Željka Komšića nedvosmisleno nije volja hrvatskog naroda. Dakle, na izborima 7. listopada izabran je u ime hrvatskog naroda netko tko nije volja hrvatskog naroda u BiH, oko toga je ovdje do sada bilo suglasje. Dakle, ne govorimo o pitanju legaliteta, govorimo o pitanju legitimiteta. Ono što je rješenje i kako vidim, dakle, izmjenom iz prve u drugu varijantu, ova Deklaracija je jedan vapaj, jedan pokušaj dobivanja potpore međunarodne zajednice da se uskladi Izborni zakon sa stvarnim potrebama triju naroda koji žive u BiH. To je zadatak, kako ove Deklaracije, tako i našeg Ministarstva vanjskih poslova i cijele hrvatske politike. Da li to radimo bilateralno, da li to radimo multilateralno, to je stvar Ministarstva vanjskih poslova. Ja mogu pozdraviti ono što je ministar vanjskih poslova Slovačke prije neki dan rekao, bivši visoki povjerenik za BiH, gospodin Miroslav Lajičak, citiram, Komšićev izbor je u skladu sa Ustavom, ali ne i u skladu sa duhom Dejtonskog Sporazuma. Dakle, to je ono u kojem smjeru hrvatska diplomacija treba ići, pokušati osvijestiti Međunarodnu zajednicu za koju je sasvim jasno da ima potpuno prioritete nego što je BiH, da ne govorimo samo o EU, o Brexitu, migrantskoj krizi, o nadolazećim izborima, da nikome, dojam je ta Bosna, osim nama, nije važna, to je zadaća da ih probamo afirmirati da zajedno izradimo novi konstrukt, dakle, novo rješenje koje će biti u skladu sa potrebama naroda koji žive u BiH. Taj put je nedvosmisleno dug, trnovit, drugog puta ne vidimo. Jasno je kako rekoh da to mnogim važnim čimbenicima, kako preko Atlantika, kako je s ove strane Atlantika trenutno nije prioritet. Osim stava kluba kojeg će mi još kolega Mišić djelomično iznijeti, ja osjećam potrebu izraziti potporu hrvatskoj politici prema hrvatskom narodu u BiH i kao zastupnik mađarske manjine ovdje, zato što je sasvim jasno da istu politiku ima i Mađarska prema Mađarima koji žive u Mađarskoj i okolnim zemljama, dakle, podupiremo, ne diramo ničiji teritorijalni integritet, ali podupiremo vlastite sunarodnjake u toj zemlji, osim ustavne obveze, to mora biti nešto na čemu se svi zajedno, koji ovdje sjedimo, trebamo usmjeriti i trebamo raditi i kako rekoh, osim kluba, ja to podupirem i osobno i da završim ovaj moj dio prije nego kolegi Mišiću predamo riječ, izražavam potporu hrvatskom narodu u BiH, želim im da istraju, kako u ime kluba, tako i u osobno ime.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Jakovicsu. Raspravu nastavlja poštovani kolega Mišić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora, poštovana ministrice, državna tajnice i državni tajniče sa pomoćnikom, ja vam se zahvaljujem što ste danas prisutni, što možemo malo raspravljati i o BiH, o zemlji koja je toliko propatila kroz ovo stoljeće da stvarno vrijedno je o tome i raspravljati. Gledajući danas BiH, mogu slobodno reći kao Hrvat koji sam se i rodio u BiH da sam jako jako nezadovoljan do današnjeg dana o politici koja se vodila u BiH. Ovo danas što raspravljamo, vjerojatno je to već davno, davno prije, naši političari koji su vodili BiH, malo o tome voditi računa. Znamo Vašingtonski Sporazum kada je bio Dejtonski, Ustav BiH, Rezolucija o BiH i danas Deklaracija o kojoj mi raspravljamo. Kada se sjetimo BiH prije rata i BiH danas i Dejtonskog Sporazuma, ja bih slobodno rekao, tada je zabijen jedan nož u leđa BiH, koji ni danas ne može izaći iz toga i ne znamo kako će se sve to završiti. Pravima Hrvata su Ustavom BiH osigurana, međutim ta su prava samo deklarativno, Hrvati u BiH praktično nikakva prava nemaju. Da li je to Federacija, da li je to Srpska Republika i ova Deklaracija bi se trebala odnositi i na Srpsku Republiku i Federaciju. Hrvatski Ustav isto daje pravo da se brinemo o Hrvatima izvan RH, što mogu reći do sada, što se tiče BiH, nisam baš primijetio da je to bilo toliko vremena i toliko posvećeno baš BiH. Posebno ću naglasiti Bosansku Posavinu gdje smo bili većinski narod sa 40% istjeranog, skoro 200 000 Hrvata o kome se šutilo danima, o kome se ništa dalje nije raspravljalo i Hrvati su, naravno, danas spali na 5%, ustvari nemaju nikakva prava u Srpskoj Republici, ama baš nikakva, ne mogu biti birani, ne mogu birati, jednostavno ih nema, nisu se vratili jel su im kuće porušene, jedino se malo katolička Crkva pokušava boriti za ta područja gdje su ljudi istjerani, proganjani i zamislimo 200 000, 150 000 Hrvata koji su ostali bez doma koji nikad nitko nije pokušao popraviti i pokušao riješiti, a vidjeti i danas poslije 25 godina da su sva sela do Dervente spaljena i nitko ne pokušava tu naći rješenje. Nadam se ova Vlada i ovo sada što imamo rukovodstva u hrvatskoj državi i imam ja osobni dojam da se ipak nešto pokreće, da se ipak nešto radi, moram se zahvaliti i Uredu za iseljene Hrvate i Zvonku, posebno Milasu, vi ste možda prvi čovjek koji ste pokušali Bosansku Posavinu i Srednju Bosnu, pa i čitavu BiH obići i uz vaše nastojanje mislim da su puno svjetla zasjala bar u očima Hrvata, Bosanskih Posavljaka koji su vidjeli nekakav napredak, al, to je vrlo, vrlo mali, al, nadam se da će to na kraju krenuti u bolji smjer. Crkva koja se bori, koja jednostavno želi da Hrvati opstanu u BiH, ako gledamo povijesno BiH do dolaska Turaka Osmanlijskog Carstva, Bosna je bila i svi kraljevi su bili Hrvati i bili su vezani za Hrvatsku. Dolaženjem Austro-Ugarske, tada su Hrvati malo progledali, malo su imali jedan svoj dom, malo lakši život poslije Turaka i nešto se tu rješavalo, čak dosta puno i napravilo. Za vrijeme Jugoslavije i jedne i druge, Hrvati su ponovo bili proganjani na koje kakve političke, a i na druge načine istjerivani i proganjani iz BiH. Ako gledamo znači, povijest, povijesno je Bosna najviše bila Hrvatska. Danas gdje smo, nema nas, svatko ima pravo, čak nam oduzimaju konstativnost koju mi imamo i postavu i po svemu i ova Deklaracija o kojoj raspravljamo danas i ovo Komšićevo izabrano mjesto člana predsjedništva smatram da to nije u redu, da mi Hrvati moramo, pa makar i promjenom Ustava BiH tražiti da mi Hrvati možemo birati našeg predstavnika. Mislim da ovo je došlo vrijeme da se to o tom ne govori, jasno, bilo je to par navrata gdje su birani predstavnici, ali zašto to nije prije rađeno, ja to ne znam, mislim da je to vrijeme. Druga stvar, gledajući da smo dobili dvije Federalne, Federalnu jednu jedinicu i Srpsku Republiku, naravno, da to nije dobro ni za Bosnu, nije dobro ni za Hrvate koji tamo žive, da li u Federaciji, da li u Srpskoj Republici. Šta tu napraviti. Naravno, mi kao država ne moramo biti ono, kao što smo rekli maloprije neke kolege koji su rekli kamilica, mi moramo biti jasni. Ja promatram Slovence koliko traže u Europskom parlamentu i traže ono što njima pripada i ono što oni smatraju da su u pravu, ne trebamo se niti mi ustručavati iz HS-a, pa čak i naša Vlada i naši ministri vanjskih poslova, mislim da morate biti malo jasniji, pa i naši branitelji HVO-a koji su zapostavljeni, koji su branili RH ujedno, a i BiH. Mi nemamo televiziju u Sarajevu, nemamo našu televiziju hrvatsku, a svi drugi imaju, nemamo radio, to moramo imati, moramo biti informirani što se dešava. Tko poznaje BiH vidjeti će da je BiH, posebno hrvatska područja, ja ih dobro poznajem, ja sam tamo živio, a gledajući u budućnosti da bi taj narod, ako se politika bude složila i jedna, i druga i treća, mogao sretno živjeti jel narod bi želio živjeti u BiH, manje politizirati, više živjeti, a naši političari, posebno hrvatski, moraju biti jasni, moraju štititi sve Hrvate, bez obzira da li se nalaze u Srednjoj BiH ili Posavini. Do sada ja bi mogao reći da to nije bilo baš dovoljno i mislim da mogu slobodno izraziti jedno nezadovoljstvo u ovom današnjem vremenu koje se do sada provelo ovih 25 godina BiH i u nadi sam danas, ove zadnje tri godine koje promatram, pa ja mislim da je došla i svijest političara i u BiH da mi moramo tražiti svoj prostor, svoje mjesto i tražiti čak i promjenu Ustava, pa mogla bi Bosna biti slična, možda se danas, sutra, napraviti kao Belgija ili Švicarska, pa da svatko ima svoje pravo, a posebno u Ustavu da Hrvati mogu birati svoje predstavnike u Vladi, u predsjedništvu i tu ne treba odustati od toga, ali mi moramo biti čvrsti, a ne tako, ne kamilica biti. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mišiću, kolegi Jankovicsu na ovim raspravama. Budući da je prošlo 13 sati, temeljem čl. 249a. mogućnost iznošenja stajališta klubova zastupnika, nitko se nije javio, nastavljamo onda sa raspravom po ovoj točki dnevnog reda. U ime kluba zastupnika SDSS-a poštovani kolega Milorad Pupovac, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika SDSS-a smatra da je ovo ozbiljna tema, kao što inače je pitanje BiH ozbiljna tema, tako je i pitanje položaja Hrvata u BiH dodatno ozbiljna tema. Ono što mi znamo o stanju Hrvata u BiH, posebno demografskom je nesumnjivo razlog za ozbiljnu zabrinutost, tokom ratnih godina, povratnih godina, što zbog rata u BIH, što zbog rata u Hrvatskoj, Hrvati u BIH, su u značajnoj mjeri demografski oslabljeni i smanjeni. Taj proces se nažalost nastavlja. I za nas kao zastupnike u Hrvatskom saboru, neovisno o tome, kojoj etničkoj grupi mogli pripadati, to je sasvim sigurno razlog, da se zapitamo kako i na koji način štete koje su nesumnjivo urađene u vođenju hrvatske politike prema BIH, pa onda i prema hrvatskom narodu u BIH, kako i na koji način te štete ne ponoviti, a s druge strane kako učiniti, da nove okolnosti, koje potiču ljude na odlazak bile one političke bile one ekonomske ili socijalne, kako utjecati na to, da se to promijeni, da se to zaustavi. U protivnom, doći ćemo u situaciju da Hrvati u BIH, dođu na broj koji će ugroziti njihov položaj. Što se tiče teme, o tome ću reći sljedeće, u ime Kluba Samostalne demokratske srpske stranke, nesumnjivo je da Hrvati u BIH imaju pravo na predstavljenosti u predsjedništvu BIH. Ali nesumnjivo je da izborno rješenje može rezultirati rezultatom, po kojem jedan od dva naroda, osim Hrvata, dakle, bilo Bošnjaci ili Srbi, može utjecati na to kako će biti ishod tog, biti toga izbora. I ako postoje potvrde da se je to događalo ili da se to događa, onda treba učiniti sve da se izbjegnu takvi rizici i takve mogućnosti. Jer neovisno o tome, što nije nigdje izrijekom kazano koji kandidat treba biti izabran, da li onaj iza kojega stoji većina hrvatskog naroda ili iza onog kojeg stoji manji dio hrvatskog naroda, a ostalo su pripadnici naroda jednog ili drugog, Bošnjaka ili Srba, nema nikakve sumnje da treba izbjeći taj rizik da se jednom od naroda, u ovom slučaju najmalobrojnijem narodu u BIH, a to je hrvatski narod, bože dogoditi da mu predstavnika se izabere glasovima jednog od dva druga naroda. Posebno, ako je to ima za cilj određenu vrstu političkog uticanja i definiranje političkih odnosa unutar BIH između 3 konstitutivnih naroda. Ovdje naši kolege koji su pisali ovu deklaraciju tvrde da se je upravo to dogodilo u slučaju posljednjih izbora i da se događalo u slučaju nekih ranijih izbora. Je li to tako, u cijelosti, ja to ne mogu tvrditi u ime Kluba SDSS-a ali znam da takva mogućnost postoji, vidimo je. I spadamo među ove klubove u ovom saboru, koji kada o toj temi već raspravljamo mislimo da bi trebalo pronaći izborno rješenje, koju bi trebalo tu mogućnost smanjiti na minimum. To je prvo, drugo, što se tiče kampanje koja se vodi iz BIH o toj stvari i Hrvatske o toj stvari, a to znači o rezultatu izbora, za koje neki kolege smatraju da su apsolutno negativni, a neki kolege opet smatraju da su u skladu s nekim principima, mi mislimo da ta kampanja, bila ona dolazila iz BIH, bila ona dolazila iz Hrvatske, ako je prekomjerno intonirana, ako nosi u sebi tonove koji šire nepovjerenje pa i uvrede, pa imaju karakteristike onoga što bi se moglo nazvati uplitanje u stvari, na koje s e ne može na tako direktan način nitko uplitati, onda o toj stvari moramo razmisliti. O toj stvari sigurno moramo razmisliti. Ja moram reći da se meni ne sviđaju niti reakcije, nekih izabranih članova predsjedništva BIH, koji kada komentiraju protukandidate ili kada komentiraju rezultate izbora ili kada komentiraju ono što dolaze kao izraze zabrinutosti i z Hrvatske, sasvim sigurno ne doprinose tome, kao će se situacija u BIH stabilizirati, ne doprinose, nesumnjivo. Taj jezik je nedemokratski, taj jezik nije jezik povjerenja. Slično bih mogao reći i za pojedine poruke koje su došle s naše strane i trebali bismo učiniti sve da ovoj stvari pristupimo na način da ne produbimo nepovjerenje između BIH i Hrvatske i da ne produbimo nepovjerenje između naroda u BIH, jer time nećemo olakšati položaj Hrvata u BIH, samo ćemo ga otežati. A kao što sam rekao i interes Kluba zastupnika SDSS-a kao jednog od klubova u ovom saboru jeste da se taj položaj ne otežava, nego da ga se olakša i da se pojača i osnaži i budućnost učini izvjesnijom nego što je ona to ovoga trenutka. Treću stvar koju bismo htjeli reći i tiče se Dejtonskog sporazuma, obje su potpisnice Dejtonskog sporazuma iz naše regije a to je naša zemlja, i Republika Srbija, Hrvatska i Republika Srbija su se obavezale na stvari koje su u tom trenutku bile najvažnije a to je nećemo se uplitati u poslove BiH-a. Ne samo da ćemo poštivati teritorijalni integritet i cjelovitost nego ćemo zapravo pustiti BiH da unutar sebe raspravi stvari koje treba raspraviti. Mi smo se na to obavezali. Potpisom u Daytonu. Loše iskustvo koje smo u tom pogledu imali prije potpisivanja Daytonskog sporazuma nas je dovelo u takvu situaciju. Kako mi možemo uz takvo ograničenje djelovati da pomognemo Hrvatima u BiH-u, možemo. Na temelju Ustava, na temelju međunarodnih akata i na temelju onoga što proizlazi iz obaveza svake zemlje pa onda i iz obaveza Ustava same Republike BiH gdje je dio argumentacije u ovom obrazloženju građen na tome, na kontinuitetu ustavnog, unutrašnjeg uređenja i ravnopravnosti triju konstitutivnih naroda. Na tome možemo inzistirati. Naravno to će doći nužno u koliziju sa činjenicama da imamo dva entiteta i sa činjenicom da imamo pravo građana. Dakle barem još dva konstitutivna elementa će se u toj cijeloj priči kad raspravljamo o BiH-u. I ne trebamo ih gubiti iz vida i ne trebamo jedni druge optuživati zato šta netko više prednost više daje građanskom modelu, netko daje više prednost nacionalnom modelu, mi raspravljamo ovdje o tome. Ovoga trenutka je pitanje nacionalne ravnopravnosti, ponovno izbila u prvi plan. I mi to respektiramo. I mislim da to trebamo uvažiti ali znamo da to nije jedini način kako se stvar u BiH-u može riješiti. U tom pogledu mislim da bismo mi kao zemlja bili kredibilniji kada bismo na vlastitom ustavnom prostoru i u vlastitim međunarodnim obavezama, postupali na način na koji pozivamo da se postupa u BiH-u. Istovremeno kad je potpisan Daytonski sporazum, nešto prije toga u istom paketu, u istom sklopu stvaranja mira na prostoru bivše Jugoslavije je potpisan Erdutski sporazum. Poštujemo li mi Erdutski sporazum? Držimo li mi do Erdutskog sporazuma? Ili ga smatramo mrtvim slovom na papiru? Nažalost, ovo drugo. Vidi se po tome koliko obljetnica prođe od vremena kad je potpisan Erdutski sporazum, na kojem ne sudjeluje netko značajniji predstavnik države. Vidi se po tome koliko se poštuje članak 11. Erdutskog sporazuma i oni dokumenti koji su iz njega proistekli. Koliko je vremena potrebno da se registriraju srpske manjinske škole u istočnoj Slavoniji? Da se prenesu osnivačka prava na tri općine? Drugim riječima, koliko smo mi u stanju prakticirati elemente nacionalne ravnopravnosti unutar naše vlastite zemlje? Ja znam da to nije jednostavno ali baš zato što nije jednostavno, kao što nije jednostavno ni u BiH-u, moramo tražiti rješenje kao odgovorni ljudi. Što se tiče same deklaracije, ovaj Sabor je donio niz deklaracija, pa stvarnost politička nije postala bolja zato što smo mi donijeli te deklaracije. Ovaj Sabor je donio niz deklaracija pa ono što se htjelo postići tim deklaracijama, nije postignuto. Ja ne bih volio da to se dogodi i sa ovom deklaracijom, prvo što bih volio, i pod tim pretpostavkama, Klub zastupnika SDSS-a će se rukovoditi prilikom glasanja, volio bi da se ova deklaracija dodatno usuglasi između klubova. Ne zato što ne vidim problem, ne zato što podcjenjujem problem položaja Hrvata u BiH-u nego zato što ne bi htio da to izazove već viđene podjele koje su se djelomično osjetile u replikama ovdje u ovom Saboru oko pitanja statusa i položaja Hrvata u BiH-u. Inače, kao što sam rekao, ponovit ću to za kraj, da, postoji problem u vezi sa načinom na koji se bira predstavnik iz redova hrvatskog naroda u Predsjedništvo BiH-a. to otvara mogućnost da većina pripadnika glasača hrvatskog naroda ima osjećaj da njihova volja nije došla do izražaja. I ako mene pitate, kao što sam to činio na nizu drugih mjesta, domaćih i međunarodnih, to ću činiti i ubuduće ne samo za ovom govornicom uz puno uvažavanje pripadnika ostala sva naroda. S druge strane, činjenica je da postoje retoričke, polemičke razmjene između Hrvatske i BiH-a koje ne doprinose tome da taj problem bude ozbiljno tretiran nego da zapravo Hrvatsku uvuče u raspravu od koje ona neće imati koristi a u BiH-u se povedu rasprave u kojoj neće biti koristi za odnose između nijednog od ta tri naroda. Posebno neće biti koristi za Hrvate. Dakle mi smo zato da se povede ozbiljna briga pozdravljamo neke od elemenata Deklaracije koji se tiču socijalnih, ekonomskih , kulturnih i drugih oblika podrške pripadnicima Hrvatskog naroda u BIH.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Pupovcu. Prelazimo na slijedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika ŽIVOG ZIDA I SNAGE, poštovani kolega Ivan Pernar. Izvolite
Uvažene dame i gospodo moja je dužnost kao zastupnika reći istinu i samo istinu. I to ću napraviti i ovom priliko. Na žalost istina je takva da mnogi Hrvati u BIH svoje spasioce vide u Katoličkoj crkvi i u HDZ-u. Iz tog razloga smatram da je moja dužnost razotkriti te lažne spasioce Hrvatskog naroda u BIH. Počet ću od uloge Katoličke crkve koja je na žalost mračna, povijesno gledano. Svi znaju da se Carigrad odnosno tadašnji Konstantinopol današnji Istambul uspješno borio protiv osmanlijske invazije. Međutim rimski Papa Pontifeks Maximus koji sebe smatra vrhovnim svećenikom iako u Bibliji jasno piše da je vrhovni svećenik samo jedan a to Isus Krist odbio je pomoći Istočnoj crkvi s mišljenjem da je bolje da se eliminira Istočna crkva kršćanska nego da ona opstane. Umjesto da pomogne kršćanima na istoku Papa je vodio vjerske ratove protiv zapadnih kršćana, protestanaka koji su odbili biti pod njegovom čizmom, njegovim jarmom. Svojedobno je bio sukob između dvojice Papa, jedan u Rimu, drugi u Avignonu u Francuskoj, i jedan drugoga je nazivao antikristom. I tada je John Wycliff, istaknuti reformator postavio pitanje jesu li i jedan i drugi u pravu kad za onog drugog govore da je antikrist. Ono što vam hoću reći je slijedeće, ako odete na Wikipediu mladi ljudi to mogu otići, vidjet će jedan članak pod dojmljivim naslovom BIH u Osmanlijskom carstvu, mogu u bilo kojem trenutku na njega otići. U njemu piše slijedeće krstiani su prigrlili islam, korijeni masovne islamizacije su prethodnih 250 godina vjerskih sukoba između rimokatoličke crkve i crkve Bosanske. O čemu se radi, u BIH je po svemu sudeći postojala crkva koja je bila slobodna od Rima i od Pape. Rimski prvosvećenik to nije mogao prihvatiti i zbog toga su tlačili te ljude i oni su ih zapravo prisilno pokatoličili. Znači oni su tjerali ljude da prihvate religiju koju nisu htjeli. To nije moja teza, to je teza koja piše na Wikipediji Hrvatskoj. I što se dogodilo kasnije? Ti ljudi koji su bili prisiljeni prihvatiti katoličku religiju kad su došli Turci vidjeli su da se Turci prema njima bolje odnose od rimskog Pape i tada je Bosna šaptom pala, jer su oni masovno prigrlili islam. To što se dogodilo u Bosni nije se dogodilo niti u Bugarskoj, gdje je bila Istočna crkva, gdje je ostala do današnjeg dana Istočna crkva, niti u Grčkoj, niti U Makedoniji, niti u Srbiji niti u Crnoj Gori. Dogodilo se upravo u BIH zbog politike Katoličke crkve. Druga stvar narodi koji su živjeli u BIH u to doba, odnosno mi Hrvati i Srbi, mi smo bili bratska plemena i među nama nije bilo nikakvih sukoba. Štoviše uvijek smo bili pod stranim jarmom i tuđom vlašću koja nas je htjela podjarmiti. Protiv Franačke države smo se borili zajedno i Srbi i Hrvati, borili smo se zajedno protiv Avara, borili smo se zajedno i protiv Turaka. Ali dok smo se mi borili protiv Turaka i dok su Turci nabijali glave na kolac mislite da je rimski Papa mrdnuo prstom da pomogne ljudima. Jel mislite da je? Malo sutra, malo morgen rekli bi Nijemci. Prepustio nas je na milost i nemilost i Srbe i nas Hrvate. I sad što se događa, dolazi I. svjetski rat i Hrvatska u tom nesretnom ratu staje na stranu Austro-ugarske. I Austrougarska je vodila politiku istu kao i Hitlerova Njemačka, a to je divide et impera. U politici divide et impera, podijeli pa vladaj, okreću se mali narodi jedni protiv drugih kako bi se lakše moglo nad svima vladati. To ste imali prilike vidjet kod Hitlerove okupacije Čehoslovačke, kada je uzeo Česima Sudete i Slovake uzeo kao svoje saveznike, Možete si mislit kolko mu je stalo do Slovaka, potom je u Hrvatskoj okrenuo Hrvate protiv Srba, potom je u Ukrajini reko Ukrajincima vaši neprijatelji su Rusi. Gdje god je mogla strana čizma je okretala bratske narode jedne na druge. To je bila i politika Austro-ugarske, politika koja će dovesti do prvog puta u povijesti rata između Hrvata i Srba, koji nije bio naš rat, ako ni II. Svjetski rat. Međutim, sada se želim osvrnuti na tragičnu ulogu HDZ-a u BIH. Ja znam da će mnogi kolege iz HDZ-a reći gospodine Pernar to šta vi iz Živog zida pričate to nije istina, međutim ja ću sada ne govoriti moje riječi već ću govoriti, odnosno citirati, riječi prvog predsjednika HDZ-a BIH, kako bi njegove riječi danas ovdje vas osudile i kako bi on danas ovdje govorio umjesto odnosno ja umjesto njega, jer on ovdje ne može biti. Kaže čovjek slijedeću misao, Stjepan Kljuić, veli, Kljuić je predsjednikom HDZ-a BIH postao prije rata, artikulirao hrvatsku politiku u razdoblju u kojem se vodila borba za osamostaljenje BIH i obranu od srbijanske agresije, a politički eliminiran kad ga je po naputcima iz Zagreba, na čelu stranke zamijenio Mate Boban. Kljuić nikada nije oklijevao kazat kako ga je uklonila politika čiji je cilj bila podjela BIH po etničkim granicama, a u subotu je to ponovio konstatirajući da je žrtva, ali da je to sam tražio odbijajući odustati od načela za koje se držao da su vrijedna borbe. Ja tvrdim da je Zagreb krvnik bosanskih Hrvata. Sarajevo ih je dokrajčilo, no to je već drugi par rukava – kazuje Kljujić ustvrđujući da pokojni hrvatski predsjednik Tuđman Bosnu i Hercegovinu nije ni volio, niti ju je poznavao, a pri tome je inzistirao na tome da ga se bez pogovorno sluša u provedbi politike koje je sam osmislio. On kaže sljedeće, on kaže da je HDZ-ova politika koja je težila podjeli Bosne i Hercegovine dovela Hrvate i Bošnjake do rata, do rata koji je bio besmislen, do rata koji je bio nepotreban i taj rat je bio nametnut. Nametnut je bio od Zagreba. Međutim, bilo je ljudi u BiH koji su se protivili tome ratu. Jedan od njih bio je general HOS-a Blaž Kraljević u čijim jedinicama su se zajedno borili i Hrvati i Muslimani odnosno Bošnjaci. Međutim, zajedništvo Hrvata i Bošnjaka nije bilo prihvatljivo Tuđmanovoj politici jer je njegova politika bila usmjerena k podjeli BiH. I s ciljem provedbe te politike počinjeni su ratni zločini za koje su kasnije ljudi i od pravomoćno osuđeni na Međunarodnom sudu u Den Haagu. Na žalost, do današnjeg dana HDZ-e nije odustao od te politike i na žalost veže se sa figurativno rečeno i sa „crnim vragom“ kako bi ju nastavio provoditi. Netko će reći, netko će reći da Hrvati odnosno da Zagreb nije kriv za stradanje Hrvata u BiH. Ali ja ću vam reći odgovorno da jest. Ja ću vam odgovorno reći da se Zagreb trebao miješati u politiku Bosne i Hercegovine, ali ne na ovaj način. Srbija se trebala miješati u politiku u Hrvatskoj. Trebala je utjecati na bosanske Srbe odnosno hrvatske Srbe, ali ne na način da ih tjera u pobunu, nego da ih tjera da prihvate mirovni sporazum Z4, da odlože oružje kao što je bilo u Istočnoj Slavoniji da budu mirno reintegrirani da žive u Hrvatskoj kao svojoj zemlji. Danas krajina ne bi bila pusta. Ali na žalost srpska politika nije težila dobrobiti Srba u Hrvatskoj, nego je težila ideji da svi Srbi žive u jednoj državi, a bez micanja Srba iz Hrvatske to nije bilo moguće i zato je Beograd odnosno Milošević gurao te ljude u pobunu. A na kraju kada su u toj pobuni ostali bez svega onda je Milošević rekao svojedobnom vođi tih krajiških Srba u Hrvatskoj kada ga je pitao što da radim, on mu je rekao - ubi se. To mu je rekao. To mu je bio savjet za njega. I što se dogodilo? Pogledajte u Sarajevu što se dogodilo. Sramota i užas. Tamo je nakon Daytona srpske vođe su zapravo dale direktivu svim Srbima da se isele iz Sarajeva, egzodus 150 tisuća sarajevskih Srba koji se nakon rata dogodio. Zar to nije etničko čišćenje Srba u Sarajevu? A sve s parolom da svi Srbi žive u jednoj državi. Ta luđačka parola na žalost da svi Hrvati žive u jednoj državi po svemu sudeći iako ju nikada nije izrekao vjerojatno nije bila strana ni Franji Tuđmanu, a govorim to iz razloga što je očito da su Hrvati iz Bosanske Posavine žrtvovani odnosno razmijenjeni za Srbe iz Krajine. Srbi iz Krajine van, Hrvati iz Bosanske Posavine van i evo vam Hrvati u Hrvatskoj, Srbi u Republici Srpskoj. To je bila politika koja se vodila. Međutim, ono što je ključno nikada neću zaboraviti trenutak kada sam otišao u Kruševo kraj Mostara na obljetnicu atentata na Blaža Kraljevića, atentata kojeg nisu njega ubili ni Bošnjaci, ni Srbi, ubili su ga Hrvati. I do današnjeg dana njegovi suborci i suvremenici tvrde da je iza tog ubojstva stajalo tadašnje političko rukovodstvo HDZ-a. Da se radi o političkom ubojstvu jasno je iz jednog ključnog detalja. Razlika između političkih ubojstava i svih drugih je u tome što politička ubojstva se nikada do kraja ne razjasne i nikada se ne nađu njihovi krivci odnosno nalogodavci. Zašto? Zato jer su nalogodavci ti koji su na vlasti. Na isti način na koji je ubijen Blaž Kraljević, ubijen je i Ante Paradžik. To svi vi znate. Ni Antu Paradžika nisu ubili ni Srbi, ni Bošnjaci. Ono što mi u Hrvatskoj imamo je jedna hunta, jedna protunarodna vlast koja radi sve s ciljem da uništi hrvatski narod i u Bosni i Hercegovini i u Hrvatskoj. HDZ-e govori da bi hrvatski entitet pomogao Hrvatima. Ma je li? Pa evo vam, u Hrvatskoj imamo Hrvatsku državu. Kako pomažete Hrvatima? Koji je rezultat vladavine HDZ-a u Hrvatskoj? Imate apsolutnu vlast, sve da tako kažem, centre moći ste zauzeli koji ste mogli, instalirali ste svoje uhljebe u njih. I što? Hrvatska propada, Hrvatska propada, Hrvati bježe iz nje. To je rezultat vladavine HDZ-a u Hrvatskoj. To je rezultat Hrvatske vlasti za Hrvate. Ona vaša parola da Hrvati biraju hrvatskog predstavnika u BiH znate na što me to podsjeća? Pa na parolu japanskog cara Hirohito koji je govorio – Azija Azijcima ili Azijatima kako već, a zapravo je mislio Azija Japancima. Mi želimo okupirati cijelu Aziju, to je bila parola. Mandžuriju, Indokinu, gdje već sve ne. Na taj način s istom parolom da Hrvati biraju svog predsjednika zapravo HDZ-a želi da Hadezeovac Dragan Čović bude član Predsjedništva BiH. A što je taj čovjek napravio za Hrvatski narod od kada je tamo? Što se zbiva sa hrvatskim narodom? Je li moguće da dok hrvatski narod nestaje iz Bosne i Hercegovine, on gradi vilu odnosno njegova obitelj, hacijendu koju se ne bi posramili ni narkobosovi u Kolumbiji, zar vas to nije sramota? Da za jedan kvadrat njegove vile više ste spremni raseliti vlastiti narod i upropastiti ga [[Upadica Brkić: Kolega Pernar…]] Je li moguće, g. Brkić da se mijenja [[Upadica Brkić: Kolega Pernar…]] tok rijeke zato da bi prolazila kraj jednog čovjeka i da on … [[Govornik nije uključen.]] [[Upadica Brkić: Kolega Pernar.]] Nećete me ušutkavat, g. Brkić … [[Govornik nije uključen.]]
/Upadica Brkić: Izričem vam opomenu temeljem članka…/ [[Govornik nije uključen.]] 239., molim vas. Temeljem članka 240. izričem vam opomenu s oduzimanjem riječi, molim vas, vratite se na svoje mjesto.
… [[Govornik nije uključen.]]
Poštovani g. Pernar, temeljem članka 241. izričem vam stegovnu mjeru udaljenja sa sjednice do kraj današnjeg dana i određujem stanku do 14 sati a dotle molim saborsku stražu da g. Pernaru pokaže izlazna vrata iz sabornice. Hvala lijepo. STANKA U 13,33 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 14,05 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, ja bi vas zamolio da zauzmete svoja mjesta, nastavljamo s radom plenarne sjednice. Prije nastavka imamo jednu zamolbu poštovanog zastupnika Arsena Buka, koji se pozvao na čl. 233. Poslovnika Hrvatskog sabora, da mu se temeljem tog članka odobri produljenje vremena za pojedinačnu raspravu po točki dnevnog reda Prijedlog deklaracije Hrvatskog sabora o položaju Hrvatskog naroda u BIH na 15 min, temeljem čl. 233. Hrvatski sabor odlučuje o produženju predviđenog vremena poslovnikom kako za raspravu u ime Kluba, tako i za pojedinačne rasprave, pa evo, ja dajem na glasovanje, tko je za, da se g. Arsenu Bauku omogući produljenje vremena za pojedinačnu raspravu sa 10 na 15 min? Protiv? Zahvaljujem većinom glasova zamolba nije podržano. Prenesite predlagatelju. Prelazimo na daljnji rad, poštovana kolegica Marija Jelkovac, jel ostajete od povrede Poslovnika? … [[Upadica se ne čuje.]] Hvala lijepo. U ime predlagatelja, poštovani kolega Božo Ljubić, nije nazočan. Dobro, u ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Bernardić - Klisović će podijeliti raspravu, izvolite kolega Bernardić.
Hvala vam lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena ministrice, uvažene kolegice i kolege, danas je vrijeme da otvoreno i argumentirano porazgovaramo o statusu Hrvata u BIH i iznijeti ću neke činjenice. Dejtonski sporazum je osigurao mir nakon rata, ali je sada potrebno nadograditi politički sustav koji može jamčiti ono što nam je cilj, funkcionalniju i pravedniju BIH unutar postojeće granice. I SDP će podržati sva nastojanja koja su na tragu očuvanja jedinstvene BIH, kao zajednice 3 ravnopravna naroda, u kojoj su i koji su u svemu jednakopravni. Jer samo na tim osnovama, BIH može biti prosperitetna zemlja. No to prije svega, mora biti izazov politike u BIH, kako ga ja vidim. A za Hrvatsku, ključno će pitanje biti, kako Hrvatima u BIH, osigurati punu ravnopravnost koja im je garantirana Ustavom i to je ono što je naše pitanje i naš cilj. No, moramo upozoriti na još neke činjenice, činjenica je također da su 3 bivših visokih predstavnika međunarodne zajednice u BIH, Schwarz Schilling, Bild, … [[Govornik se ne razumije.]] nedavno u pismu poslanom visokoj predstavnici Europske unije za vanjsku politiku i sigurnost Federichi Mogerini, napali službeni Zagreb optužujući ga, da se miješa u unutrašnje poslove BIH, te zbivanja u njoj pogrešno prikazuje Hrvatskoj pa i svjetskoj javnosti. I onda na to se nadovezujemo. Što se pak tiče izbora hrvatskog člana predsjedništva, činjenica je da je on izabran u skladu s odredbama istog zakona, koji je vrijedio kao i kod izbora, na kojima je 2 puta izabran i Dragan Čović i ne sjećam se da je netko tada protestirao. Vjerojatno ni današnja deklaracije o položaju Hrvata u BIH, ne bi bilo u Hrvatskom saboru da je za člana predsjedništva izabran taj isti Dragan Čović iz HDZ-a toliko o vašoj brizi za Hrvate u BIH. Najviše zabrinjava to što se briga RH za Hrvate koji žive u nama susjednoj i prijateljskoj državi svodi na brigu isključivo za interese jedne jedine stranke, HDZ-a, Hrvati u BIH, i HDZ nisu istina. HDZ BIH nije jedina politička opcija koja artikulira glas Hrvata u BIH. Ono što je porezano, gospodo ,da se vi skrivate iza navodne brige, a ustvari vam je cilj sasvim nešto drugo, cilj su vam glasovi Hrvata u BIH. I mi za razliku od vas, ne tražimo glasove Hrvata u BIH, naš cilj je bolji život ljudi i iskrena pomoć BIH na njenom europskom putu. Pred kraj, zaštita Hrvata i zaštita njihovih interesa u BIH da, ali svakako ne na ovakav način, po principu zavadi pa vladaju. Zbog takvih vaših pogubnih politika, BIH je napustilo preko 400 tisuća Hrvata, dogodio se egzodus, i samo ih, molim vas, nemojte vi više pomagati da ne bi upali u još veće probleme i nevolje.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bernardiću, nastavak rasprave, poštovani kolega Joško Klisović, izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče Sabora. Prije svega želio bi u ime Kluba SDP-a jasno i glasno istači sljedeće, SDP nije zadovoljan položajem Hrvata u BIH, posebice u pogledu njihove ravnopravnosti u kontekstu proklamirane jednakopravnosti i 3 konstitutivna naroda. Ta nejednakopravnost se ogleda u pravnom okviru te posljedično tome i u stvarnom životu. To je stanje neodrživo i treba ga promijeniti. Drugo. SDP-e traži da Republika Hrvatska u tom kontekstu igra konstruktivnu ulogu kako u bilateralnim odnosima sa Bosnom i Hercegovinom koji se temelje na uzajamnom poštovanju i nemiješanju u unutarnje poslove, tako i u radu sa međunarodnim partnerima i saveznicima kojima je stalo do održive i funkcionalne Bosne i Hercegovine te regionalne stabilnosti i sigurnosti u Jugoistočnoj Europi. I treće. Politika je SDP-a, nadam se i Republike Hrvatske poštovanje pune suverenosti i teritorijalne cjelovitosti Bosne i Hercegovine. Osuđujemo sve politike i aktivnosti koje su vodile ili bi mogle voditi dezintegraciji Bosne i Hercegovine ili nasilnom prekrajanju njezinog unutarnjem političkog i ustavnog uređenja kako kroz institucije BiH, tako i izvan institucija Bosne i Hercegovine. Sve što ću ja danas izgovoriti u ime Kluba SDP-a treba gledati isključivo kroz ove tri točke koje sam vam naveo. SDP-e je podnio amandmane na Deklaraciju i tek kada vidimo kako će ih vladajuća koalicija tretirati odlučit ćemo kako ćemo glasati. Deklaracija se odnosi na položaj Hrvata u Bosni i Hercegovini. No, jedna tako, mogla se odnositi na sve Hrvate izvan Republike Hrvatske. To bi bilo i ispranije. Kroz takvu Deklaraciju mogli bismo sagledati koje aktivnosti Republika Hrvatska može poduzeti da unaprijedi njihov položaj u država njihovog prebivališta. U nekima od njih čak se negira i njihov hrvatski identitet u nama susjednim državama koje nisu Bosna i Hercegovina. Vladajuća stranka smatra da to treba učiniti samo za Hrvate u Bosni i Hercegovini i zato danas imamo ovu Deklaraciju pred sobom koju nam predlaže zastupnik sa liste za dijasporu porijeklom iz Bosne i Hercegovine. Predlagatelj Deklaracije naveo je i adresata ove Deklaracije. Rekao je da su to Hrvati u Bosni i Hercegovini. Ako su to Hrvati u Bosni i Hercegovini, ja se nadam da oni znaju hrvatsku poziciju i poziciju hrvatskih političkih stranaka. Što se tiče SDP-a kazao sam, nismo zadovoljni njihovim položajem u Bosni i Hercegovini i smatramo da se on mora promijeniti. I u tom smislu ćemo im dati naravno potporu i svojim djelovanjem. Hrvati u Bosni i Hercegovini sjećaju se da SDP-e nikada nije ostavio ih na cjedilu i kada je gorilo, kada je bio rizik od nasilja onda je hrvatski premijer i predsjednik SDP-a otišao u Mostar i djelovao da se nasilje zaustavi. Ako je adresat Bosna i Hercegovina, onda želimo poručiti Bosni i Hercegovini da želimo graditi dobre susjedske odnose bez miješanja u unutarnje stvari jedne ili druge države, ali da svaka demokratska država počiva na jednakosti svojih građana i svojih naroda i zato je to važno. Ako upućujemo Bošnjacima i Srbima kao konstitutivnim narodima onda im želimo reći ispred SDP-a, prihvatite ruku bosansko-hercegovačkih Hrvata i zajednički dogovorite reforme s kojima ćete svi biti zadovoljni, jer to vam je jedini način da stvarno funkcionirate na način gdje ćete biti sretni jedni, drugi i treći kao i drugi građani Bosne i Hercegovine. Međunarodnoj zajednici ako je i ona adresat, želimo kazati SDP-e nikada neće podržati jednostranu politiku u Hrvatskoj na realizaciji svojih posebnih interesa kroz miješanje u unutarnje stvari susjedne države ili unutarnje političke procese. Osudit ćemo svaki pokušaj mikromenadžeriranja političkih procesa u Bosni i Hercegovini iz Zagreba i nećemo biti dio takvih procesa. SDP-e smatra da Deklaracija koja je pred nama nije način koji će popraviti položaj Hrvata u Bosni i Hercegovini. Deklaracija neće potaknuti promjene u Bosni i Hercegovini. Ona neće na konstruktivan način i za nas željeni način privući pažnju međunarodne zajednice na problem ravnopravnosti Hrvata u BiH. Neće niti potaći Europsku uniju i SAD na snažniju aktivnost glede ovog pitanja. Ona bi mogla naići na njihovo neodobravanje, na neodobravanje kod Hrvatskoj ključnih saveznika i partnera u međunarodnoj zajednici koji hrvatsku poziciju i aktivnosti percipiraju sve više kao pokušaj jednostranog promicanja svojih vlastitih interesa u BiH a manje kao brigu za cijelu Bosnu i Hercegovinu, a što Hrvatskoj posljedično umanjuje vjerodostojnost kada se govori o Bosni i Hercegovini u međunarodnoj zajednici s našim partnerima. Dalje, ako se ova Deklaracija usvoji, ne usvoji konsenzusom ukazat će se na razlike u politici prema Bosni i Hercegovini i to prvenstveno glede načina i instrumenata vođenja te politike kod parlamentarnih stranaka u ovom Saboru. Njezina najveća vrijednost upravo je konsenzus parlamentarnih stranaka. Prema raspravi kojoj smo svjedočili jutros taj konsenzus na žalost nije postignut. Ova bi Deklaracija mogla zategnuti odnose sa ključnim političkim snagama u Bosni i Hercegovini o kojima ovise promjene kako nacionalnim tako i nadnacionalnim i tu mislim nas političke stranke u Bosni i Hercegovini i na konstitutivne narode. Takva situacija neće olakšati položaj Hrvata, nego će ih otežati. Ona bi mogla i dodatno opteretiti bilateralne odnose sa Bosnom i Hercegovinom što također neće pomoći Hrvatima u Bosni i Hercegovini, a mogla bi izazvati i hrvatske susjede da naprave nešto slično prema Hrvatskoj ili prema Bosni i Hercegovini. Pa gdje se onda treba koncentrirati vanjska politika Republike Hrvatske da bi dovela do konkretnih rezultata u smislu poboljšanja položaja Hrvata u Bosni i Hercegovini? Jesmo li mi uopće jasno definirali ciljeve naše vanjske politike prema Bosni i Hercegovini? Da li su to možda dobri bilateralni odnosi sa Bosnom i Hercegovinom? Da li je to razvijeni gospodarski odnosi sa Bosnom i Hercegovinom? Jesu li to institucionalna i praktična ravnopravnost Hrvata u BiH bez miješanja u političke procese i odluke sukladno načelu nemiješanja u unutarnje stvari susjedne države? Je li to integracija BiH u NATO i Europsku uniju? Je li to održivost i funkcionalnost Bosne i Hercegovine stabilnosti, sigurnost BiH-a kako se ne bi ugrozila nacionalna sigurnost Hrvatske. Ako su to ciljevi vanjske politike RH, zašto ih nismo do sada ostvarili? Da li je možda bio pogrešan pristup? Pristup koji je često bio prisutan u hrvatskoj vanjskoj politici posebice kad je na vlasti HDZ, konfrontacijski pristup. Konfrontacijski pristup prema ključnim političkim snagama u BiH-u, prema BiH-u pa nekad i prema međunarodnim partnerima. Bilo je važno biti drčan, reći što je naša istina, što i kako je. Nije to najvažnije, najvažnije je biti mudar i znači navigirati, naći načina kako ostvariti svoje interese. I ponavljam još jednom što je već se bilo čulo sa ove govornice, politika prema BiH-u, ne može biti vođenje stranačke politike, stranačke politike s ciljem osiguravanja održavanja na vlasti HDZ-a BiH-a. To mora biti državna politika. Nije HDZ BiH-a jedini koji artikulira interese i političke stavove Hrvata u BiH-u i ne može se izjednačiti sa Hrvatima u BiH-u. prema tome, naša politika se mora koncentrirati na međunarodne partnere koji zajedno s nama mogu stvoriti političko ozračje za reforme u BiH-u koje bi uključivale i pravnu i stvarnu ravnopravnost Hrvata u BiH-i. Pri tome treba jasno definirati koji su ključni elementi ravnopravnosti i objasniti zašto i kako se oni dobro uklapaju u dugoročnu održivost i funkcionalnost BiH-a te su sukladni interesima svih građana BiH-a. Uloga ovlasti i način biranja Doma naroda Federacije BiH-a i Parlamentarne skupštine BiH-a, najvažnije i ako ne i jedini element ravnopravnosti tri konstitutivna i zaštite njihovih legitimnih interesa. Dakle zaključno, bez jasno definiranih ciljeva vanjske politike RH prema BiH-u, uključujući i elemenata na kojima počiva ravnopravnost konstitutivna naroda i građana BiH, i dalje ćemo se kao hrčak u kavezu bjesomučno okretati uvijek isto kotač i to uvijek u prazno. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Klisoviću i poštovani kolegi Bernardiću na ovoj raspravi. U ime predlagatelja, poštovani kolega Božo Ljubić, izvolite.
Gospodo kolege i kolegice, dame. Kolege i kolegice iz SDP-a. Dakle iskreno nisam vjerovao da ću morat ovdje izlazit za govornicu nakon vaših rasprava jer sam računao da dijelimo tu svijest o nacionalnoj državnoj odgovornosti kada je u pitanju hrvatski narod u BiH-u. Dakle, najlakše je reći podržavamo ravnopravnost hrvatskog naroda BiH-a, teritorijalni integritet i suverenitet BiH-a itd., itd. Međutim, 20 g. i više, 23 g. nakon Daytona je prošlo, Dayton je promijenjen na štetu hrvatskog naroda ali i na štetu BiH-a, 2002. g. kada je bila SDP-ova Vlada ovdje u Banskim dvorima i predsjednik Mesić na Pantovčaku, desile su se te promjene koje su omogućile čitav lanac događaja ... [[Govornik se ne razumije.]] Hrvata koji se dešavao kasnije. Nitko nije reagirao. Danas su Hrvati u BiH-u dovedeni na rub gubitka političkog subjektiviteta i nestanka. Mi smo danas u opasnosti da gubimo kao narod BiH-a, ne kao i Hrvati iz BiH-a, naša ... [[Govornik se ne razumije.]] 500 000, svoj problem riješimo najlakše moguće ... [[Govornik se ne razumije.]] Ali Hrvatska dugoročno gubi. Ovim procesima, pa čak i ovim izborima u BiH-u, ovo je težak šamar Hrvatskoj, ovo zapravo dovodi u inferiornu poziciju u jugoistočnoj Europi. Hrvatska ako neće biti faktor u jugoistočnoj Europi, ona je suradnicima i EU i NATO-u zapravo marginalna zemlja. Nije Hrvatska važna za EU ili za NATO ili za svjetsku zajednicu sa problemom Koreje, Pakistana i Afganistana itd. Važno je reći drugu stvar, g. Bernardić. Ne borimo se nitko ovdje za glasove, ... [[Govornik se ne razumije.]] na listi HDZ-a, mi ne odlučujemo tko će biti ovdje većina, tko će vladati. S druge strane, neradi se ... [[Govornik se ne razumije.]] o jednoj stranci, o jednom čovjeku. Ovdje politika tu je g. Ilija Cvitanović, dakle predsjednik HDZ-a 1990., na ove izbore su išli oni, ja nisam član nijedne stranke da vam kažem sada. Išli su dakle odvojeno, u dva suprotstavljena bloka, danas Hrvatski narodni sabor je donio jedinstvenu odluku i apsolutno stojimo složno u zastupanu hrvatskih legitimnih interesa u BiH-u. I nećemo zategnuti odnose sa BiH-om, zar mislite da će ova deklaracija iritirati npr. Srbe u republici Srpskoj? Neće. hoće ova deklaracija iritirati Hrvate u BiH-u? Neće. možda par njih u Sarajevu koji žive. Koga može iritirati samo one koji zapravo uporno rade već evo 18 g. na dekonstituiranju Hrvata u BiH-u. Pa koji je problem da se pošalje Hrvate tima? Dakle tim političkim elitama poruka da Hrvatska zapravo stoji iza svojih obveza i glede Daytona i glede položaja hrvatskog naroda u BiH-u. Ja i dalje želim vjerovati i to sam vjerovao jučer nakon sastanka koji smo imali u klubu HDZ-a, da ćemo doći do formulacije ove deklaracije koja će biti podržana u ovom Saboru jer slažem se s vama, loša će biti poruka ako ovu deklaraciju podrži samo HDZ ali neka ne podrži nitko, mi koji smo dole odgovorni, mi ćemo se boriti, dakle i ostajemo pri sloganu „Mi sami“ ako je to potrebno ali RH dakle ja znam da ćemo sa RH to lakše uraditi i mi se nemamo kome drugomu obratiti osim RH. Ovdje se miješaju svi, ... [[Govornik se ne razumije.]] zajedničkih skupština Bakiru Izetbegoviću stranački. Saudijska Arabija ima svoje paradžemat u BIH. Alezijski fondovi tu grade, Katar ima svoju televiziju sa sjedištem u Sarajevu, nitko se ne miješa. Samo će se Hrvatska miješati ako ukaže dakle, na povrede Ustava ništa više. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Boži Ljubiću, imamo nekoliko replika, poštovani kolega Nenad Stazić, izvolite.
Kažete lako je reći, podržavamo suverenitet BIH, vama to nije lako reći, jer ga u stvarnosti ne podržavate. Jer potičete miješanje Hrvatske u unutarnje stvari druge zemlje. Kažete 2002. g. kada je Račan bio u Banskim dvorima, a Mesić na Pantovčaku, nije se reagiralo, znate zašto? Zato što su i Račan i Mesić poštivali suverenitet druge države. Tu je velika ogromna razlika između HDZ-a i ljudi koji su tada bili u Banskim dvorima i na Pantovčaku, dakle to nije bila greška, što oni nisu reagirali, nego je to bio izraz jedne sustavne poštene politike i uvažavanja druge zemlje. Kažete koga može iritirati, pa već su vam 3 bivša predstavnika međunarodne zajednice u BIH poručila da njih iritira, iritirate međunarodnu zajednicu, ako nikog drugog i mene iritira.
Zahvaljujem g. Staziću. Ja bi sve poštovane kolegice i kolege zamolio da razmislimo svi o svojim riječima, da ne bi ova rasprava o ovoj plemenitoj nakani o deklaraciji više odnemogla nego pomogla Hrvatskom narodu u BIH. Imamo odgovor na repliku poštovani kolega Božo Ljubić izvolite.
G. Staziću vi meni govorite o ne zalaganju suverenitet BIH. Ja sam bio šef najveće ratne kirurgije u Sarajevu '92. g. najgibeljnije godine u ratu šef te kirurgije. Ja sam 2 g. kao ratni ministar zdravstva Republike Federacije ulazio u Sarajevu kao komandos bez svijetla niz planinu … [[Govornik se ne razumije.]] i prošao ispod tunela piste Sarajeva preko 40 puta, kroz pistu. Dok su neki veliki bosanski patrijoti se skrivali u trezoru Narodne banke i u podrumu predsjedništva BIH. Ja sam dakle, se borio za BIH i izložen pogibeljima i danas se borim, to je moja domovina, to je moj zavičaj to je moja zemlja i sve što radimo je da i ta država postane prihvatljiva i za moj narod i za sve narode i za sve građane u BIH.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Ljubiću, sljedeća replika poštovani kolega Joško Klisović, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora, pa g. Ljubić, pa ne smatrate li valjda da su odluke visokih predstavnika, amandmanima, zakonodavstvo BIH, posljedica politike SDP-a ili ponašanje SDP-ove Vlade. Pa nisu se oni skuhale u trutku kada smo mi bili na vlasti, kuhale su se puno prije toga, kada mi nismo bili na vlasti, a tko je bio? HDZ Hrvatski u Hrvatskoj, HDZ BIH u BIH. Pa nije SDP prihvatio ona rješenja o Dejtonskom sporazumu za koje sami kažete da dovde u pitanje i krše jednakopravnost Hrvata u BIH. Nismo to mi napravili, ali smo otišli u Mostar, predsjednik SDP-a je otišao, kada je gorjelo, kada je trebalo zaustaviti eventualnu eskalaciju daljnjeg nasilja i toga ste svjesni i zato nećemo nikada ostaviti Hrvate u BIH na cijedilo, bez obzira što nam drugi imputirali i svoje greške i grijeh ove prebacivali nama. Pa to nije investicija o konsenzus ako hoćete oko ovog pitanja. Hvala.
Zahvaljujem, odgovor, kolega Ljubić, izvolite.
Kolega Klisoviću teškom mukom sam dakle to izreći. Međutim, 2001., 2002. g. nije HDZ bio u BIH na vlasti, u BIH, jer je to bilo vrijeme kada je Beri promijenio izborana pravila i kada je bila vlada tzv. alijansa i bez hrvatskog izbornog legitimiteta. 2002. ne, nije ni Račan ni Mesić, nisu oni donijeli te amandmane, ali je Hrvatska šutjela tada, ali ti amandmani su dakle, mijenjali iz osnova Dejtonskog strukturu BIH. Dakle ti amandmani su zapravo poništili one konsolidacijske ustavno pravne aranžmane koji su Hrvatima koji su malobrojniji oba dva entiteta onemogućuje legitimno zastupanje, u tome je problem. Dakle Hrvatska je bila dužna kao potpisnica Dejtona reagirati na kršenje Dejtona, o tome ja govorim, nije reagirala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Ljubiću na odgovoru, sljedeća replika poštovani kolega Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Kolega Ljubić koliko je ova tema bitna za SDP, ja mislim da dokazuje činjenica da je Klub SDP-a u dva navrata o ovome raspravljao. Ja se mogu zapitati retorički koliko je to klubova u ovoj sabornici učinilo, jer mi se iz rasprave na Odboru za Hrvate izvan RH, čini da ni Klub HDZ nema jedinstveni stav o tome. Dakle, toliko o investiciji o konsenzusu. Druga stvar koju smo predlagali i koja mislim da bi bila dobra da smo napravili uvedemo u daljnje konzultacije i da izbjegnemo di su … [[Govornik se ne razumije.]] onome ovdje. Zašto? Zato što se pitam, da li je ovo zapravo prava platforma za ovakvu raspravu. Da li je to parlament koji naravno može raspravljati o vanjskoj politici ili je to vlada i predsjednica a podsjećam vas da je potpisnica Washington sporazuma Dejtonskog sporazuma i sukladno Zakonu o Hrvatima izvan RH, također ima neke obaveze prema Hrvatima. Dakle, mislim da smo to sve mogli izbjeći da je postojalo više sluha sa vaše strane.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hajdukoviću, odgovor kolega Ljubić.
Kolega Hajdukoviću rekao bi da su prijedlozi iz vaše replike vrlo razne. Međutim, ja želim reći da je ova deklaracija službeno opticaj ovdje u parlamentu, još od 10. lipnja ove g. i ja sam uporno pozivao i vaše predstavnike i preko kolega koji tu sjede i preko kolega koji tu ne sjede da sjednemo i razgovaramo o tom pitanju. Nije bilo odaziva, nije to moja greška. Dakle s druge strane, i danas i još uvijek imamo vremena da sjednemo i da razgovaramo, međutim, prema Poslovniku Hrvatskog sabora deklaracija je dokument u kojem Hrvatski sabor izražava stajališta u određenim unutarnjim i vanjskopolitičkim pitanjima, jasno je tko provodi i tko kreira vanjsku politiku, međutim, ako vlada kojoj ova Deklaracija dakle stavlja na teret jedan novi zadatak na leđa ako prihvaća da taj teret i prihvaća ga dakle nositi ja ne vidim problema zbog čega bi Sabor imao bilo kakve rezerve sa ovom Deklaracijom. A koliko sam i mogao razumjeti iz razgovora sa vašim kompetentnim kolegama za vanjsku politiku u tekstu te Deklaracije nema ništa sporno. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Ljubi na odgovoru. Sljedeća replika, poštovana kolegica Marija Jelkovac. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani kolega, pa slažem se s vama da ova Deklaracija nije i ne izražava stav HDZ-a i da ustvari ovoj raspravi nije dobro kao što su to, kao što je to učinio kolega Bernardić da se potiču ovakvi stavovi. Mislim da bi se na ovoj temi zaista svi trebali zaista stvarno zapitati o današnjem položaju Hrvata u BiH o tome da im je zaista ugroženo njihovo ljudsko i političko pravo da budu zastupljeni i da mi kao Hrvatska država trebamo prema Ustavu pomoći im da u najskorije vrijeme ta nepravda prema njima kao konstitutivnom narodu bude ispravljena. Ako ovo danas svedemo na to čiji je to interes, SDP-a, HDZ-a ili neke druge političke opcije u ovom Saboru mislim da nismo napravili ništa. Ovo treba biti interes svih nas u Hrvatskom saboru. Hvala.
Zahvaljujem kolegice Jelkovac. Odgovor kolega Ljubić. Izvolite.
Pa ja vjerujem evo da ćemo na kraju dana što kažu i doći do takvog stajališta jer zbilja i predstavljanje samog dokumenta i sam sadržaj dokumenta i čitav način kako smo dolazili do njega ja ću podsjetiti dakle, onaj tekst koji je za neke ovdje bio zapravo puni tekst a ovo navodno ogoljeli itd. i … [[ne razumije se]] prihvaćen na Odboru za Hrvate izvan Republike Hrvatske uključujući i predstavnike SDP-a. Dakle, ovaj tekst koji sada imamo ovdje je također dakle bio predstavnik SDP-a tamo, istina rekao je da je on da tako kažem pozitivno suzdržan. Prema tome, ja bih volio da tako i ostanemo, da se sjednemo sutra da ako imate neki amandman ili amandmane da ih ozbiljno razmotrimo jer bi bilo za Hrvatsku vrlo važno da ovaj dokument bude usvojen maksimalno mogućim konsenzusom. Neće svi glasati, jer smo čuli danas neke rasprave koje sigurno ukazuju na to da bi čak njihova podrška bila upitna. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Ljubiću. Prelazimo na rasprave u ime klubova. U ime Kluba nezavisnih zastupnika poštovani kolega Marko Vučetić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pozdravljam predstavnike Vlade i poštovane kolegice i kolege. Današnja rasprava samo u onoj fazi koju sam i slušao, to je uglavnom 80% me je umorila u tolikoj mjeri da imam problem sa strukturiranjem misli da bude koliko toliko sustavno. Jer se radi o klasičnom nerazumijevanju i povijesnog i političkog trenutka u kojem se nalazimo i u kojem se nalaze Hrvati u Bosni i Hercegovini. Ono, mi smo danas uglavnom raspravljali o tome kakav je to položaj Hrvata i da je on neravnopravan u odnosu na ostala dva naroda, na Bošnjake i Srbe to je istina. Međutim, tužna je istina i ja ovu Deklaraciju i čitavu ovu raspravu promatram kao izraz jedne Deklaracije i manifestacije političke tuge, a nitko nije uzeo u obzir da Hrvate, Bošnjake i Srbe ipak povezuje nešto i nešto im je zajedničko iako oni to ne bi htjeli. Prema statističkim podacima i Hrvati, i Srbi i Bošnjaci u Bosni i Hercegovini nestaju. Najprije će po svemu sudeći nestati Hrvati. Mi sa svim svojim političkim snagama, znanjima, iskustvima i mogućnostima da napravimo projekciju pozitivne građanske, političke budućnosti bi se trebali tome suprotstaviti. Danas postoje Hrvati u Vojvodini kojih je ispod 3%. O njima ne pišemo deklaracije jer su u smislu broja i prebrojavanja beznačajni na žalost. O njima bi isto trebali pisati deklaracije. U Boki i Kotorskoj odnosno Crnoj Gori postoji Hrvata kojih ima 1%. Prošle godine sam održao stanku upozoravajući na to da dolazi do otimanja hrvatske kulture i baštine u Boki Kotorskoj. To je ono s čim se mi moramo suočiti da je svaka deklaracija i ova današnja da je to politički odgovorna riječ koja treba proizvesti politički odgovorno djelovanje. Koliko smo mi svjesni toga da ova naša današnja politička riječ treba proizvesti političko odgovorno djelovanje koje će uzeti u obzir stvarnost sadašnjeg trenutka i onog prema kojem idemo. Stvarno sadašnjeg trenutka da je hrvatski narod jedinstven u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini, ali je i stvarnost kada promišljamo ono u čemu se nalaze Hrvati u Bosni i Hercegovini da uzmemo u obzir i uvijek pred očima imamo stvarnost granice između Hrvata u Bosni i Hercegovini u Hrvata u Hrvatska stoji granica. Tu granicu trebamo uvijek podignuti gotovo na razinu religijske svetosti. Kada promišljamo o položaju Hrvata onda promišljamo o položaju Hrvata u Bosni i Hercegovini u zemlji koja ima svoj suverenitet. Hrvatska ima svoj suverenitet i ima obvezu skrbiti i voditi računa o Hrvatima i u Bosni, i u Crnoj Gori, i u Vojvodini ma za koga oni glasovali. Ono što ni meni ne odgovara u tekstu ove Deklaracije je što je gotovo hrvatski narod u ovoj raspravi u saborskim prepucavanjima sveden na razinu nečega što će demokraciju doživljavati isključivo putem etnokracije i partitokracije odnosno putem toga da jedan narod bude usmjeren prema jednoj stranci i prema tome da bira predstavnike te stranke. Vidjeli smo da je u Bosni i Hercegovini i kada su Hrvate predstavljali legalno i legitimno izabrani predstavnici da je bilo lakše promijeniti tok rijeke nego promijeniti tok demokratskih procesa s tom stvarnošću se mi trebamo suočavati, da ćemo lakše djelovati kao demijurzi koji će učiniti zahvat u geografiji nego kao oni odgovorni političari koji će proizvesti takvo političko djelovanje da će Hrvati biti ravnopravni, konstitutivni narod koji će živjeti u građanskoj zemlji. Koji će shvaćati da je pripadnost svom narodu bogatstvo, da se ono očituje i putem politika da se očituje u svakidašnjem životu, i da se ova dijalektika i komunikacija između demokracije ne odigrava na način da demokracija komunicira s nekim narodom nego da komunicira s građaninom i svakim pripadnikom jer imajmo na umu da u BIH postoje mnogi Hrvati kojima se čak i oduzima hrvatstvo. Jedan od njih je primjerice franjevac Drago Bojić. On ima nešto drugačije poglede na politiku i on ima pravo izražavati takve poglede na politiku jel to je politika koja shvaća da je građanin širi od stranke, da su osobne i građanske slobode šire od stranačkih sloboda i da su povijesno značajnije. Drago Bojić upozorava, Ivan Šarčević, još jedan franjevac, upozoravaju na to da Bosna ne smije postati zemlje u kojoj djeluje sukobljeni, kolektivni sukobljeni nacionalizmi. Politike, stranačke politike, politička djelovanja i promišljanja nisu u funkciji ostrašćivanja i stvaranja nepremostivog nacionalizma u kojem neće biti moguća komunikacija među narodima i u kojem neće moguće bit da pripadnik nekog naroda bez ikakvog kompleksa shvaća da je on i građanin svijeta i da je građanin Europe. Mi to u Hrvatskoj jesmo. Europski put će omogućiti BIH da građani BIH ujedno postanu i građani Europe. To je ono prema čemu mi trebamo težiti. Jasno je da ne smijemo negirati sadašnju stvarnost u kojoj se nalaze Hrvati i da Hrvatima trebamo pomagati i da je 80% teksta ove Deklaracije, tekst ove Deklaracije ja ga pozdravljam. Ne pozdravljam ga isključivo u onom smjeru u kojem je na jednoj pseudo razini sadržano ono da predstavnik Hrvata može biti samo Hrvat kojeg mi promatramo, po onoj mjeri koju smo mi odredili. Da bude pripadnik te stranke, da bude pripadnik tog povijesnog konteksta da bude pripadnik te norme te vrijednosti i pripadnik tog povijesnog viđenja. Svi Hrvati u BIH su Hrvati na koje se odnosi ova Deklaracija. Ukoliko postoji Hrvati koji promišljaju svoje Hrvatstvo na način da su oni građani Europe, da su građani svijeta da imaju problem s ovom Deklaracijom onda i mi bismo trebali imati problem s ovom Deklaracijom i trebali bi je usmjeriti i trebali bi je učinit takvim da ona ne bude problematična ni Hrvatima u Bosni ni Hrvatima u Hrvatskoj. I da ne bude ona koja će ostrašćivati koja će nas dovoditi u situacije i pozicije da budemo oni koji će dovodi do političke i biološke smrti Hrvatskog naroda u BIH a da će prije toga ustupiti naša politička smrt odnosno smrt našeg političkog uma koji nije u stanju izaći iz ukopanosti u nekakve dosadašnje povijesne strukture i povijesne kontinuitete kojih smo bili sudionici. Meni je sasvim jasno iz dosadašnje rasprave da se ovom Deklaracijom brane i mnoge osobne povijesti. I da su mnoge osobne povijesti i mnogi osobni benefiti stečeni u BIH i da bi ova Deklaracija sad trebala biti gotovo biblijskog karaktera da opravda i podigne na razinu svetosti mnoge osobne povijesti. Ona to nije ova Deklaracija treba biti ona koja će se suprotstaviti izumiranju i neravnopravnosti Hrvata u BIH. Jasno je da nije legitimno, legalno jest, da pripadnici drugog naroda biraju političkog predstavnika za neki drugi narod. Ukoliko netko smatra da je to i legalno i legitimno u ovom slučaju jest legalno ali nije legitimno onda predlažem da u BIH napravimo jedan pokus makar misaoni pokus i da zamislimo kako bi to bilo da Bošnjaci biraju građanskog Hrvata, da Hrvati biraju građanskog Srbina i da Srbin bira građanskog Bošnjaka kao svog predstavnika. Vjerujem da bi to proizvelo mnogo nezadovoljstvo ali poznavajući mentalitet balkanskog naroda koji nije u stanju nadići vlastite pozicije da bi se mnogi osjetili i zadovoljnima i da bi osjetili zadovoljstvo makar što su drugi nezadovoljni. Ova Deklaracija i način na koji ćemo promišljati i položaj Hrvata u BIH i ukoliko će nam to biti polazišna točka da promatramo položaj Hrvata u svim državama i u svim zemljama onda nju svakako treba pozdraviti. Ukoliko ona nije, ukoliko se ona zatvara samo u jedan korpus pogotovo stranački, eksplicitno ili implicitno sadržan u Deklaraciji onda ova Deklaracija nije ništa druge nego preuranjeni ali ipak izvjesni epitaf Hrvatima u BIH. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Vučetiću. U ime Kluba zastupnika HSS-a, poštovani kolega Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege zastupnici, uvažena ministrice sa suradnicima u ime Kluba HSS-a moram reći da nismo ni mi zadovoljni sa položajem Hrvata u BIH, ali isto tako da moramo naglasiti da je težak položaj i Hrvata u Srbiji i Crnoj Gori i u drugim zemljama u okruženju. I više puta je danas ovdje izrečena dilema da li je dobro da danas raspravljamo o Deklaraciji o stanju i položaju Hrvata u BIH ili ne. MI kažemo da, dobro je da se razgovara samo je to trebalo i puno prije činiti, jer već više puta smo čuli da su sve Vlade do sad propustile reagirati čuli da su sve Vlade do sada propustile reagirati kad se Amandmanima mijenjao Dejtonski Sporazum i ta je to izvor najvećeg dijela problema Hrvata u BiH. I da, mi moramo, prije svega, ovdje voditi brigu o RH, o poreznim obveznicima i kvaliteti života naših građana, ali imamo i Ustavnu obvezu voditi brigu o Hrvatima izvan domovine i zato smo ZA raspravu o Deklaraciji i zato i postavljamo pitanje zašto predlagatelju nije ranije stavio u proceduru u raspravu u HS. Rečeno je ovdje već da je 3 mjeseca prije održavanja izbora u BiH bilo upućeno u proceduru. Zašto nije održana i rasprava prije nego što su održani izbori? Možda bi nešto i promijenili, možda bi nešto postigli i zato sada ovako možemo reći da je ovo prigodničarski, pred Božić, Došašće je, dajemo nekakvu novu nadu Hrvatima u BiH. Treba im dati nadu, ali da li im dajemo stvarnu nadu, dali će se ovom Deklaracijom nešto bitno i brzo promijeniti. Svjesni smo da to ne ide tako brzo i da treba biti realan u tome i da osim ove Deklaracije moramo pokazati, kako je rekla ministrica, privrženost hrvatskom narodu u BiH sa konkretnim mjerama i aktivnostima. Više puta je spomenuta ustavna presuda kada je, evo rečeno da je neustavna izmjena Amandmanima Dejtonskog Sporazuma, u ovoj presudi u slučaju Ljubić i to ovdje želim još jedanput istaknuti da treba naći modele kako to riješiti jer to nije pitanje ni HDZ-a, ni SDP-a, ni HSS-a, nego je to pitanje očuvanja nacionalnog korpusa Hrvata u BiH jer ovo je jedna, kako oni to kažu, šižofrena situacija koja Hrvate defakto tjera ili da isele iz BiH ili da se pokušaju ujediniti oko jedne političke opcije i sačuvati svoje pravo, svoj status, međutim, vidimo da obzirom na to da ih je preko 400 000 iz BiH iselilo, više jednostavno na taj način nije moguć i da moramo tražiti druge modele kako da Hrvati dobiju svoja prava i da se tamo razvije i pluralizam. U toj presudi jasno je navedeno da Dom naroda nije Dom kantona, te da je konstitutivno zastupanje naroda nešto što se treba provesti na svim administrativno političkim razinama. U sadašnjoj situaciji to nije tako jer je Izbornim zakonom omogućeno da se iz većinskih bošnjačkih kantona u Dom naroda Federacije BiH biraju delegati koji za potrebe izbornog inženjeringa, postaju Hrvati. Primjer takvog apsurda jeste i Bosansko Podravinska županija ili kanton koji po popisu ima samo 23 stanovnika Hrvata i koji njih 23 izaberu jednog delegata u Dom, dok recimo, zapadnohercegovačka županija u kojoj ima preko 100 000 Hrvata, bira samo dva delegata. To je jednostavno neodrživo, a i ona podjela na po 17 delegata Bošnjaka, Srba i Hrvata se manipulira upravo takvim jednim inženjeringom. I često se čuje stav da se treba zalagati za legitimno zastupanje sva tri naroda, da sva tri naroda, ali jedino hrvatski narod je u ovoj trenutnoj situaciji ugrožen jer ne ostvaruje svoja izborna prava i ne bira svog predstavnika sam u tijela BiH. Često se čuje iz bošnjačkih medija da se izborno Povjerenstvo treba primijeniti popis stanovništva iz 91.-ve, to jednostavno nije dobro jer je situacija drastično promijenjena, čuli smo već preko 400 000 je iselilo Hrvata iz BiH i to opet služi samo za politički inženjering i manipuliranje kvotama, hrvatskim i srpskim kvotama. Činjenica da ovakav izborni sustav neće bitnije pomoći povratku Hrvata u BiH jer sigurno da nije dobro da se puno njih nije vratilo ni u Tuzlanski kanton, ni u Bosansko Podravinski, ni Unsko Sanski, ali ni u Bosansku Posavinu, gdje je preko 150 000 Hrvata se iselilo i sigurno tu neće pripomoći ako i budu imali jednog, dva ili tri delegata Hrvata, nego se mora puno ozbiljnije prioniti i tom izmijenjenom izboru zakona, ali i rješavanju drugih pitanja, od gospodarskih, radnih mjesta, zastupljenosti u državnim tijelima i na taj način omogućiti radna mjesta da ljudi imaju od čega i živjeti tamo, a ne samo da imaju izborna prava. Za ovakvu situaciju u Bosni po ljudima iz, Hrvatima iz BiH krive su, evo sve dosadašnje Vlade koje nisu reagirali kad se Amandmanima mijenjao Dejtonski Sporazum i sigurno da nije dobro da se šutjelo. Kažu HDZ u RH i tada vladajući su se bavili problemima RH, što je u redu, ali trebali su učiniti nešto više da se zaustavi izmjena Dejtonskog Sporazuma, a ne producirati afere Sanader, INA itd. i velim, zbog toga što su se bavili sami sobom, nisu vodili brigu o Hrvatima u BiH. A isto tako, po njima je kriv i HDZ u Bosni jer se po ovom pitanju često odustajalo od principa za koji se sad zalaže. Gospodin Čović i ostali su često ponavljali da se neće kandidirati ako se ne izmjeni izborni zakon, a ipak su se kandidirali radi fotelja i iznevjerili narod koji im je davao podršku zadnja dva ciklusa, a oni kažu bez razloga jer ništa nije napravljeno od onoga što su obećali ljudima i obično kažu radilo se samo o floskulama. Citirao sam ono što sam dobio mailom od tih ljudi. I naravno naš je stav, RH treba pomoći Hrvatima u BiH, ali ne prigodničarski, kako to sad vladajući čine. Još jedan detalj želim posebno istaknuti, a to je, evo sad suradnja Hrvata sa tzv. Republikom Srpskom, sa gospodinom Dodigom, kao da se zaboravio Domovinski rat, da su iz Bosanske Posavine iz takozvane Republike Srpske najveći dio granata je došao i na Slavonski Brod i na Novu Gradišku, pa i na Istočnu Slavoniju. Da je jedan razred djece poginuo u Slavonskom Brodu i da još uvijek nisu riješeni ni problemi oko ratnih zločina, uništene imovine i da je činjenica da se jako malo Hrvata vratilo u Bosansku Posavinu. Učinjeni su neki pomaci s osnivanjem Središnjeg ureda za Hrvate izvan domovine. Ali treba poštovano reći da je najviše napravila crkva, franjevci i biskup Komarica i veliko im hvala. Međutim to je puno premalo da bi se dogodio ozbiljniji povratak Hrvata na ta područja. Obnova kuća i imovine i povratak njihove imovine u njihovo vlasništvo što vidimo da ide presporo i to još manje motivira njih da se vrate na ta područja. Treba reći i da su Hrvati iz Bosne i Hercegovine pomogli nama u Domovinskom ratu i da smo mi njima pomogli i da smo ih i primili nakon što su istjerani iz svojih domova u Slavoniji pa i šire. I ono što nas je tada krasilo to je jedno jedinstvo u Domovinskom ratu i što je krasilo njih ono što se čudilo domaće stanovništvo kako njih 20, 50 nije problem da se skupe da obnove, da nam sagrade kuću da jedni drugima su pomagali. Jedan takav pristup treba i sada nama u politici kada je riječ i o Hrvatima u Hrvatskoj, ali i o Hrvatima izvan Hrvatske i mislim da jedan takav pristup nam sigurno treba i zato se HSS zalaže. Ono što želim dodatno istaknuti, to je sljedeća godina gdje bi Bosna i Hercegovina trebala dobiti značajniji brži korak k ulasku u Europsku uniju. I tu je upravo sada uloga nas, politike naše Vlade i naših ministarstava da se kvalitetnije i bolje postavimo. I nije dovoljno samo ova Deklaracija, nego kao što sam rekao, treba ona biti podloga i zadatak Vladi i resornim ministarstvima da naprave konkretne mjere i aktivnosti sa rokovima kada će se što odraditi i provoditi da se ne dogodi da opet godinu dana se niti jedan sastanak ne održi, da se ne dogodi da se ni jedna mjera ne pokrene i da opet kažemo nismo pomogli Hrvatima, nije riješeno pitanje problema Hrvata u Bosni i Hercegovini. To je ono što je izostalo i u ovoj Deklaraciji i nadam se da će nakon toga, nakon ovog usvajanja ove Deklaracije uslijediti konkretno plan i program Vlade Republike Hrvatske sa konkretnim mjerama i aktivnostima kako pomoći Hrvatima u Bosni i Hercegovini. Ako to ne napravimo, onda nam uzalud i ova rasprava danas. Jer pokazalo se da imamo problem i u svojoj državi sa iseljavanjem, da nam mladi odlaze, da nemaju povjerenja ni u ovoj dom, ni u Vladu jer jednostavno ne vide budućnosti da će imati kvalitetniji život. Prilika je da promijenimo te politike kako gospodarske, tako i vanjsko-političke i da budemo konkretniji u realizaciji istih, Prilika je to da riješimo i pitanje neriješenih granica, pitanje Schengena, pitanje migrantskih kriza, ali sigurno kroz jednu gospodarsku suradnju, kroz prometnu povezanost da ojačamo i poziciju Hrvatske pa ćemo onda imati i bolju ekonomsku mogućnost pomoći Hrvatima u Bosni i Hercegovini. Jer nama u Slavoniji je nepojmljivo da se stopira ili sporo ide izgradnja koridora 5C dok istovremeno Dodik s kojima mi sada surađujemo gradi ceste prema Bijeljini, prema Beogradu. Naravno njemu je interes i autocesta i put prema Zagrebu i sada tu mi odmah reagiramo i dajemo izmjenu prostornog plana, novi most kod Stare Gradiške. E onda kada je već tako kada mi dajemo ustupke, onda moramo biti i čvršći u pozicioniranju politika i interesa Republike Hrvatske. I naravno, već je rečeno i mi iz HSS-a se zalažemo da ovakve deklaracije ugradimo i politike i mjere i aktivnosti i za Hrvate, i u Vojvodini, i u Crnoj Gori i u svim zemljama gdje ima Hrvata. Jer malo nas je. Moramo biti jedinstveni i moramo imati one politike koje kreiraju bolji život svih Hrvata u Hrvatskoj, ali i izvan domovine. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Vlaoviću. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a poštovani kolega Stjepan Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana potpredsjednice Vlade sa suradnicima, kolegice i kolege. Dakle, pred nama je cjelodnevna praktički rasprava oko Deklaracije. Međutim, s jedne strane čuli smo neke stavove kako se mi jednostrano miješamo u odnose druge države da to nije dobro, a s druge strane mi smo i obveznici mirovnih sporazuma. Ne jamci, nego obveznici. Jamci su Amerika, Njemačka. Mi imamo i ustavne odredbe, Zakon o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske gdje upravo u članku 2. se navodi da su tu u smislu zakona Hrvati upravo i pripadnici hrvatskog odnosno suverenog i konstitutivnog hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini. Tako da nije onako sve baš … [[ne razumije se]] Mi imamo obvezu sigurno i kada govorimo o stabilnosti i sigurnosti regije, ali prije svega kada govorimo o položaju konstitutivnog naroda koji je u našem Ustavu i u zakonu. Spomenuta Deklaracija ima mislim apsolutno neke stvari koje bi volio istaknuti koje su izuzetno dobre. Prije svega kada govorimo o točki 6. gdje se jasno ističe cilj poboljšanja položaja Hrvata u BiH konkretnim mjerama i podrška Bosni i Hercegovini na putu prema euroatlantskim integracijama dakle, prije svega Europskoj uniji i NATO-u. Ostale stavke mislim da nije potrebno nabrajati. Prije svega, mjesta kako se gdje glasovalo, za kojeg kandidata i da je to sada najgoruće pitanje Hrvata u Bosni i Hercegovini jer da sada nije izabran hrvatski predstavnik koji nema legitimitet hrvatskoga naroda da se dogodilo kao što je bilo, možda zbilja ne bi bilo toliko povika, a problem bi i dalje bio ostao isti. I generalno mi s ovom Deklaracijom nećemo riješiti nikakvi problem. Ona na jednoj simboličnoj razini kao takva na razini nama nije sporna. Apsolutno da i mislim da su svi ovdje rekli da žele poboljšati status i BIH u regiji i hrvatskog naroda u BIH. Ono što je žalosno za Hrvate u BIH, za njihov dugoročni opstanak je apsolutno doveden u pitanje, a ujedno za njihov kako bi rekao više egzistencijalni opstanak, najžalosnije je to što bi Hrvatska tu napravila svojim ulaskom u EU, gdje su oni dobili otvorena vrata europskom tržištu rada i tamo ima mnogo veliki broj njih potražilo svoju sreću, svoj posao, svoju budućnost. Malo je nažalost, to postala tamo surova brutalna stvarnost. I smatramo da je apsolutno važno redefinirati odnose, da nikakvim jednostranim političkim akcijama, deklaracijama, mi to nećemo, ovdje, to smo svi svjesni napraviti. Mi trebamo pokazati da nas je briga, da nam je to obveza, ali moramo okupiti sve one iste strane koje su potpisivale one mirovine sporazume, prije svega Washington '94. koji je kreirao federacije, kasnije Dejtonske, da se svi sjednemo za stol i dogovori način funkcioniranja BIH, koja je u jednom paradoksalnom dijelu zapravo najdecentraliziranijih država svijeta. Pogotovo fiskalno, znači kada gledamo njihov proračun centralna vlast najmanje korisnog tog proračuna, ne znam, jednoznamenkastim iznosima se u odnosu na ukupan proračun, ali ujedno to je njihov najveći problem, jer imaju samo u odnosu na nas 4 puta više ministara, dužnosnika, što sve ne, čak s nekim primanjima koje su veće nego kod nas u Hrvatskoj. Dakle, sigurno da je potrebno napraviti puno, da ova deklaracija koliko god ona bila na svojoj razini i simbolična i da se iskaže ta obveza, ona neće sama po sebi ništa riješiti. I mi moramo sve strane staviti za stol, mi moramo napraviti, ono što je nekada bilo rješenje ratnih problema '90. sada moramo naći rješenje dugoročno održivi položaja svih konstitutivnih naroda u BIH, prije svega u Hrvatskoj. Kada govorimo o BIH, to je isto još jedan od brojnih paradoksa, to je država naroda i kao takva mislim da je jedna rijetkih u svijetu, da nije država svojih građana, prije svega kada govorimo o presudi koja to jasno i zorno prikazuje sa … [[Govornik se ne razumije.]] Finci, gdje zapravo je određenim manjinama uskraćen pristup organima vlasti, onda, predstavništava na najvišim organima vlasti. Zato ovdje sigurno i sa ovog mjesta mi želimo isto iskazati potporu rješavanja tih problema, radi i europske budućnosti BIH i stabilizacije, jer nama trebaju prijateljske zemlje da budu što ajmo reći i na načelima EU, da se što bolje razvijaju, da su što naprednije i naravno pogotovo kada govorimo jednom od konstitutivnih naroda Hrvatima u BIH, što bolji i da zapravo ne dolazi do ovakvih iseljavanja koji su u ogromnoj mjeri tamo prisutni. Tako da zaključno, smatram da ovo može biti početak, ali sigurno nije niti bilo kakav kraj rješavanju nekakvih problema. I da ukoliko sve strane, ali baš sve strane sjednice da se naprave i sa svim jamcima tih sporazuma koji su sjeli i Washington i Dejtonskog za stol, da se riješi i tu na toj razini rješavaju pitanja ključne za BIH, jer to je mjesto i to je vrijeme, i to je način na koji se jedino može riješiti. Ne možemo mi nažalost ovdje, ja bi volio da možemo ali mi ovdje, bilo kakvim jednostavnim odlukama, aktima, zaključcima, bilo čemu, zakonima, ne možemo riješiti problem, prije svega Hrvata u BIH, ali ono što je još bitnije svih građana BIH i funkcioniranja te države. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Čuraju, prelazimo na pojedinačne rasprave, poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Uslijed 2 desetljeća šutnje institucije RH, o jednom od najvećih problema vanjsko političkih, to su Hrvati u BIH. Naravno da taj problem je u drugoj državi, ali u državi gdje su Hrvati konstitutivni narod, na papiru, nažalost, hrvatska diplomacija, koja nije radila u skladu s Ustavom, i državne politike su od Hrvata u BIH, dovele na manijsku razinu, nacionalne manjine u brojnim državama imaju puno veća prava od Hrvata u BIH i od toga se hrvatska politika ne može oprati. Niti deklaracijom Kamelica niti bilo kojom drugom deklaracijom. Jedino deklaracijom zajedničkom u interesu opstanka ljudi na tim područjima. Prije svega ovdje bi pozdravio u ovom pojedinačnom govoru, u ime Kluba je govorio kolega Petrov, i iznio je 4 amandmana, ali ja bi ovdje pozdravio prije svega one koji bi trebali biti stup promijene politike, oni koji će se izboriti da Hrvati budu konstitutivan narod, ne samo na papiru i u formi i da se ovdje poziva ministrica vanjskih poslova na Ustav, na razno razne deklaracije, međunarodne sporazume, kada smo svjesni da na terenu u BIH je tako. Ovdje među nama pozdravljam predstavnike, tj. politički formu studenata, sveučilišta u Mostaru oni su stup promjena, oni su stup nade i oni su oni koji moraju ostati tamo, oni su oni koji moraju slobodarski razmišljati, a ne biti ovisni o političkim kastama, kako u Herceg Bosni, Čovićevoga HDZ-a, tako i političkih elita u RH. Zbog čega to govorim? Zbog toga što ne smijemo od toga naroda stvarati, našega hrvatskog naroda, živim u Dalmatinskoj Zagori, naslonjen sam na dio BiH, na Livanjski dio, na ljude iz Herceg Bosne, zbog toga što ih ne smijemo varati i lagati. Ponoviti ću, prije godinu dana ovdje je bio prosvjed studenata iz Herceg Bosne gdje smo potpisali, kolega Ljubiću, vi ste potpisali, 20 mjera, između ostaloga i Deklaracija, a u ovoj Deklaraciji se ne nalazi ono što je trebalo biti u ovoj Deklaraciji. Ja vjerujem da je kolega Brkić i brojni drugi… [[Govornik se ne razumije]] kamilica Deklaracija, da je to činjenica. Mi živimo u okolnostima gdje imamo 3 naroda u BiH, gdje je interes RH i interes Srbije, kao susjednih zemalja da se riješi taj problem. I naravno, Srbija je riješila svoj problem jel ima svoj entitet, imaju svoju zasebnu Republiku, skoro imaju, imaju riješeno. Šta Hrvati imaju u BiH? Međutim, mi se više bavimo kako će premijer i naše Ministarstvo vanjskih poslova riješiti problem Ukrajine, Krima, nego kako riješiti problem u, u Institucijama EU, u diplomatskim zborovima, u diplomaciji, kako će promovirati, kako će govoriti o problemima u BiH, od izbornoga Zakona, pa do svih problema koje imaju Hrvati u BiH jel taj narod je jedino na papiru konstruktivan, u donošenju odluka on je počinjen. Više nacionalne manjine u RH trenutno kolege iz HDZ-a imaju vlast nacionalne manjine, nego konstituiran narod Hrvati u BiH, ako možete, demantirajte me. Znači, manja prava ima hrvatski narod u BiH politički, nego nacionalne manjine u RH. Zašto Ministarstvo vanjskih poslova šuti kod otvaranja poglavlja Srbije, zašto ne uvjetujemo da se riješi problem Hrvata u BiH i Srbiji, zašto ne uvjetujemo BiH, Sarajevu poličkome, Sarajevu i njima ne uvjetujemo ulazak u EU, BiH da se riješi pitanje Hrvata na isti način kako se je riješilo i pitanje Srba. Zašto mi ne koristimo te alate? To su alati i to je naša ustavna obaveza, naša ustavna obaveza da skrbimo o Hrvatima u BiH. Imamo li mi to snage? Imamo li mi to snage napraviti za Livno koje iseljava, imamo li to za Tomislavgrad, imamo li to za Grude, imamo li to za Travnik, imamo li to za Bugojno, gdje, ne znam ima li uopće više Hrvata. Mi ne smijemo prikazivati te ljude da traže samo novac, ti ljudi su ponosni, ne smijemo mi Hrvati, oni traže novac, moramo im davati novac, moramo biti šteta i stvara se u javnosti percepcija da su to ljudi koji moramo stvarati ljudima uvjetima, poglavito ovi mladi, uvjete da ostanete dole i da se borite, a RH im mora omogućiti iste uvjete kao što imaju Srbi i kao što imaju Bošnjaci, da oni donose odluke kako će živjeti u BiH i na koji način će upravljati i razvijati ekonomski i gospodarski BiH. A stvarati ovisnike i prikazivati ih samo kao ljude kad ih se koristi da moraju biti na adresu u RH, to možemo riješiti kroz Zakone da njihova prava budu ostvarivana za one koji su branili RH ostvarivano u BiH, a ne ih koristiti samo u lokalne izbore u određene skupine, šta nije dobra poruka, ti ljudi to ne zaslužuju, oni ne zaslužuju, oni moraju biti slobodni građani, Hrvati, koji imaju i državljanstvo i hrvatsko. I to je minimum praga ministrice Burić, minimum naših alata, da Hrvati imaju u BiH isto što imaju Srbi, imamo alate, sjećam se kad je RH ulazila u EU, morali smo locirati, uhititi, transferirati, tada za vrijeme Sanadera sve što smo imali, dokumente, nisu se dekvalificirali dokumenti iz Domovinskoga rata, tajni dokumenti, iz ureda predsjednika se slale na tone do dodvorništva, e sad imamo alate, sad smo mi članica EU ako se već pozivamo na EU, zašto ne riješiti na taj način… [[Govornik se ne razumije]] ono što je normalno, što je prirodno da jedan konstitutivan narod bude ravnopravan sa drugim konstitutivnim narodima i formula vrlo jednostavno, ni manje, ni više, jel ponavljam, Hrvati u BiH, gospodo iz HDZ-a, gospodine Ljubiću, gospodine Raguž, vi ste predstavnici, kolega Glasnović, koji nije ovdje trenutno, vi ste predstavnici toga naroda, vi morate se boriti za to, al, vi morate i kazati narodu zbog čega ova kamilica narodu u BiH, zbog čega ova kamilica o Deklaraciji. Nije dovoljna Deklaracija HDZ-a, ovo mora biti Deklaracija HS-a, da Hrvati imaju ista prava u BiH, kao što imaju Srbi i kao što imaju Bošnjaci, a to trenutno nemaju, prije svega, ne biraju predstavnika, legitimitet njihovih predstavnika nije izbor Hrvata, a to su mogle političke elite Hrvata koji predstavljaju blokirati do sada ne ulaziti u koalicije ni s SDA, ni sa SDSS-om, niti nijednom drugom strankom jer ste to obećali da nećete ići na izbore, da nećete se kandidirati ako se to ne ostvari, niste to napravili. Izborni zakon je toliko kompliciran da se ne zna ništa i vrlo lako izborna promidžba što se tiče Hrvata se odradi. Glasajte za nas jer će biti izabran netko treći. Ali to nije dovoljno za gospodarski razvoj, ekonomski razvoj, politički razvoj, to je dovoljno za jednu političku kastu koja upravlja tim dijelom. Nama trebaju prije svega iskoristiti diplomatske linije koje imamo to Ministarstvo vanjskih poslova mora raditi a ne dodvoravati se Vučiću i ostalim okolo. Nego jasno, ono što imaju Srbi u BiH to moraju imati i Hrvati, ni manje ni više. Već kad drugačije ne može jer je očito da u 20 godina drugačije nije moglo ići. Imamo li mi to snage zajednički donijeti ravnopravno po Bogu i po čovjeku što je pravedno e to je sada pitanje kao deklaraciju i kao našu ustavnu obavezu i Ministarstvo vanjskih poslova koje ima svoje alate očekujem da će to iskoristiti da će Hrvati biti ravnopravni u BiH.
Zahvaljujem kolegi Bulju na ovoj raspravi. Prelazimo na sljedeću raspravu poštovani kolega profesor Miroslav Tuđman, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Tema sigurnosti i samoodrživosti BiH je nešto o čemu se raspravlja i u institucijama EU i u NATO-u i u Parlamentarnoj skupštini NATO-a a jedino se osporava ovdje da se to raspravlja i u Hrvatskom saboru jer je to navodno miješanje u unutarnje poslove odnosno politiku BiH. Ja bih ovdje stvar na neki način još izoštrio pa rekao da je ova tema obvezatna i za Hrvatski sabor i za hrvatsku politiku i da kada ne bi bilo Hrvata u BiH. Zašto? Zato što je BiH zajedno sa Kosovom, Srbijom, Makedonijom, u trbuhu ako hoćete i NATO saveza kojega je Hrvatska član zajedno sa Crnom Gorom i Albanijom i EU. Prema tome to je legitimna tema o kojoj se mora raspravljati. Ovdje o čemu vjerojatno postoji konsenzus ipak to je da je ključni problem prijetnja ravnopravnosti odnosno pitanje konstitutivnost triju, triju naroda. Međutim, razlike nastaju u tome što neki misle čak da ne treba ništa činiti odnosno da će se samo riješiti ili pak da to trebaju riješiti tri konstitutivna naroda, odnosno BiH unutar sebe. Međutim činjenica je da tog dogovora nema i da ne može doći naprosto zato što danas prevladava teza i kod Bošnjačkog naroda i kod dijela, velikog dijela Međunarodne zajednice da je unitarna politika ona koja jača opstojnost i sigurnost BiH a da federalno uređenje vodi njezinu raspad. Takvoj su politici u velikoj mjeri doprinijela i ova tri bivša predsjednika Međunarodne zajednice koja zapravo sada traže alibi za svoje djelovanje jer oni kako su čuli donijeli su nekih 70-ak izmjena Daytonskog sporazuma koji funkcionira kao Ustav BiH a sve na štetu hrvatskoga naroda ili primarno na štetu konstitutivnosti Hrvatskoga naroda u BiH. Zato smatram da ne bi bilo neracionalno tražiti od aktualnoga predstavnika visokog predstavnika Međunarodne zajednice, odnosno Vijeća sigurnosti da se ide na reviziju tih odluka odnosno da se ide na implementaciju ustavne presude kako suda BiH o tome da mora se promijeniti izborni zakon jer ovaj Izborni zakon u BiH nije donijela Skupština BiH. Prema tome, može se tražiti da ovaj predstavnik izmijeni taj zakon kako bi bio u skladu sa ustavnim odlukama i suda BiH i ovoga suda u Haagu. Ono što je danas anatema govoriti ili zagovarati načela federalizma u Federaciji BiH je jedan naprosto paradoks jer nešto što se zove federacija a da ne možete govoriti o načelima tog federalnog uređenja naprosto znači da su stvari zablokirane i da ne može doći do dogovora ne samo o proporcionalnoj zastupljenosti Hrvata kako se zove u ovoj Deklaraciji, kako se zagovara u ovoj Deklaraciji nego zapravo o paritetnoj zastupljenosti u vlasti u BiH. Ono što nas iskustvo kako BiH ali isto tako i povijesti uspješnih ili neuspješnih i manje uspješnih više nacionalnih država uči i obvezuje da se kako u BiH tako i u EU shvati i prihvati kako nema zaštite i promocije individualnih ljudskih prava ako se prethodno ne osiguraju kolektivna prava. O ključnim rezolucijama od UN-a do nekih drugih ističe se da su kolektivna prava, ishodište i okvir unutar kojih se mogu rješavati i regionalna, osobna prava. S time u svezi s obzirom na vrijeme dozvolite ja bih predložio još neke dopune ili korekcije ove deklaracije, neke manje izmjene ako će biti uredništvo koje je redakcija toga teksta pa bi tamo, na tome se ne bi zadržavao, pa tamo to rekao, međutim mislim da je ovdje ovo što sam doduše već napomenuo u ovoj preambuli gdje se ističe na što se sve poziva, ovdje bi trebalo isto tako reći da u onom stavku gdje se podsjeća na amandmane visokog predstavnika, treba staviti da se poštuju ustavna načela i legitimna zastupljenost na paritetnoj osnovi u sastavu i federacije i BiH-a. S druge strane, u 6. točci bi trebalo dodati kako se kaže, sve stavke počinju da se nastavi itd., suradnja RH i BiH-a na zajedničkim strateškim projektima poput prometne, cestovne, željezničke infrastrukture pod uvjetom da se Hrvatima kao konstitutivnom narodu BiH-a osigura sva kolektivna i osobna prava. S druge strane mislim da bi trebalo dodati jednu točku koja u ovoj deklaracija nije naznačena ili ne u dovoljnoj mjeri a to je da bi mogla biti napisana u ovako: u cilju regionalne sigurnosti na jugoistoku Europe, Hrvatski sabor očekuje da Vlada RH i hrvatski zastupnici u EU-u i Vijeću Europe zagovaraju u institucijama EU-a one vrijednosti i pravne obveze koje će Hrvatima u toj nacionalnoj BiH-a osigurati sigurnost i garantirati ravnopravnost“. Ovo je naprosto jedna dimenzija koja se obvezuje, naša aktivnost koja nije usmjerena samo prema BiH-u nego i prema euroatlantskim asocijacijama kojih je Hrvatska član tako da sa što se tiče i ove dimenzije koja mislim da je implicite sadržana ali ako je izrijekom na ovaj način stavimo onda će to biti puno preciznije. Možda još jedna ovdje napomena u ovoj 6. točci, 1. alineja, na kraju da se kaže da se zauzme za puno poštivanje, ovdje kaže samo Daytonskog mirovnog sporazuma, trebalo bi dodati i teksta „i duha Daytonskog sporazuma“ jer to postoje razlike i mislim da bi o tome trebalo isto tako voditi računa.
Zahvaljujem se poštovanom kolegi Tuđmanu. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Petar Škorić, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Tuđman, govorili ste o načelima federacije koji se praktički ne provode, gdje se radi otklon od nacionalnih federalnih jedinica i to naravno dovodi do neodrživost takvog modela, znamo svi da federacija nije nastala sama od sebe već je nastala kao izraz ravnopravne volje dva nacionalna identiteta, dva naroda hrvatskog i bošnjačkog i znamo sve o paritetima koji se nažalost ne poštuju. Mi se danas ne smijemo bojat ukazat na činjenicu da ovakva federacija s otklon od nacionalnih federalnih sastavnica nije prihvatljiva. U Hrvatskoj ne smije biti tabu tema i jasno isticanje da bi optimalan model, dakle i radi zaštite Hrvata u BiH-u bilo zajednička država gdje bi praktički imali mogućnost da imamo tri savezne republike gdje bi se na neki način osigurala potpora i konstitutivnost sva tri naroda i osigurala budućnost BiH-a kao države.
Zahvaljujem. Odgovor, poštovani kolega Tuđman.
Hvala. Kolega Škorić, dobro ste ovo primijetili, zato bi možda još jednu nadopunu ovom dokumentu trebalo staviti, tamo na početku da se pozivamo i na Washingtonski a ne samo na Daytonski sporazum zato što je u Washingtonskim sporazumima posebno naglašena ta konstitutivnost i ravnopravnost triju naroda zato što je Washingtonski sporazum zapravo bio dogovor da će dvije republike po ovom Stoltenbergovom planu ravnopravnost stupiti i graditi iste odnose. Nažalost zbog demografskoga faktora i demografskih odnosa, danas imamo dvije bošnjačke politike unitarnu i hegemonističku, jedna je unitarna pod sloganom građanske BiH-a a druga ova hegemonistička pod jednom drugom osnova koje napravo majorizacijom žele istisnuti Hrvate kao politički subjekt u federaciji.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Tuđmanu. Slijedeća replika poštovani kolega Josip Đakić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Tuđman, dobro ste ustvrdili da i Washingtonski i Daytonski sporazumi govore o tome da su tri naroda konstitutivna u BiH-u, da tako mora biti i danas. Ono što je Ustavni sud presudio u BiH-u u Izbornom zakonu, trebalo je biti poštivano prije samih izbora i trebali su biti zastupljeni da Hrvati biraju hrvatskog predstavnika a ne ovako kako je to učinjeno jer da nije Hrvatska sudjelovala u pomoći BiH-u, u tim teškim vremenima '95. g., kao i danas svi skupa jasno moramo i ovom deklaracijom reći koliko je potrebna danas pomoć BiH-u kako bi sva tri naroda trebala biti konstitutivna jer stabilnost i funkcionalnost današnje BiH-a ovisi također i o odlukama koje se donose i u Hrvatskom saboru i hrvatskoj Vladi. Pomoć je sigurno na tragu toga kako bi živjeli u miru, sretni i zadovoljni i na europskom putu, bez toga siguran sam, da neće biti ni stabilnosti ni funkcionalnosti ali ni mira.
Poštovani kolega Đakić, odgovor, kolega Tuđman, izvolite./…
Hvala. Da je BiH, ondašnja republika, današnja država zemlja tri konstitutivna naroda, to stoji već u socijalističkom onome Ustavu i to ne bi trebalo biti sporno, međutim, bile su različite politike od 90.-tih godina gdje je srpska politika bila za ostanku Jugoslavije odnosno priključenje Jugoslaviji ili samostalna republika, a Bošnjaci su zagovarali od početka do danas unitarnu BiH. Upravo taj model federalnoga uređenja, tronacionalne BiH, ključ kamen i kamen spoticanja i tu nam na žalost, bez angažmana međunarodne zajednice, da se jedno takvo jedno rješenje, a rješenje može varirati s obzirom da ti federalni modeli se razlikuju, bez angažmana međunarodne zajednice, teško da ćemo doći do stabilne i sigurne BiH.
Zahvaljujem. Slijedeća replika poštovani kolega Domagoj Mikulić, izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Tuđman. Spominjali ste visoke predstavnike i apsolutno ste u pravu kada ste rekli da oni sada peru ruke od svih svojih brojnih propusta. Tako je i Schwarz-Schilling ne tako davno osudio i kritizirao da se RH miješa unutar stvari u BiH. A isto tako je ne tako davno isticao kako je upravo HV 1995. spasila BiH i spriječila vjerojatni genocid i čudno je da se upravo sada zauzima za Komšića, a oni su jedni od tih koji su odgovorni što hrvatski narod nije jednakopravan sa bošnjačkim i sa srpskim narodom u BiH, gdje im se uskraćuje pravo na jezik, pravo na medije i pravo na vlastite strukture.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Tuđman, izvolite.
Mislim da je došlo vrijeme da se postavi pitanje odgovornosti politika koji su ovi međunarodni predstavnici vodili jer s jedne strani oni očigledno nisu imali konsenzus cijele međunarodne zajednice da provode takvu politiku, s druge strane međunarodne okolnosti su se uvelike promijenile i mislim da bi trebalo ispitati tu osnovu da se traži od Vijeća sigurnosti, od aktualnog predstavnika, visokog predstavnika međunarodne zajednice, da se, ako ne ide drukčije, promijeni postojeći izborni zakon njihovom odlukom.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Tuđmanu. Sljedeća replika poštovani kolega Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče HS, poštovani profesore Tuđman. Zapravo, moja replika je na tragu gospodina Mikulića, kažete da neki klubovi i zastupnici su danas spominjali pismo od Carla Bildta, Schilling i Paddy Ashdowna, upućeno europskoj potpredsjednici Europske komisije gospođi Federici Mogherini i sad bismo se mi trebali zapravo preplašiti toga pisma i uopće ne reagirati na njega. Zapravo, ta trojka i mnogi drugi međunarodni čimbenici u BiH su derogirali Daytonski sporazum i od svega toga su napravili jednu veliku i nepopravljivu štetu, štetu koja će se dugo morati ispravljati. I zapravo, mi smo se naslušali takvih direktiva u prošlosti i nagledali i mislim da je vrijeme da se na takve objede i takvih međunarodnih čimbenika na pravi način odgovori.
Zahvaljujem kolega Babić. Odgovor, poštovani kolega Tuđman.
Kolega Babić, ako govorimo o izjavama ovih predstavnika, te izjave isto tako osciliraju. 90.-tih godina, prije Daytona, Carl Bildt je Izetbegoviću rekao, a to sam Izetbegović piše u svojim memoarima, Carl Bildt je Izetbegoviću rekao, možete imati ili 30 vlasti u 100% BiH, odnosno 100% vlasti na 30 teritorija Bih, ali ne možete imati 100% vlasti na 100% teritorija. I to je ta jedna, ako hoćete, poruka, dilema, odnosno ono što ocrtava odnos snaga i ambicije pojedinih lidera u BiH pa je sve to skupa argumentacija da se ide na valorizaciju rada ovih visokih predstavnika u zadnjih 20-tak ili više godina.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Tuđmanu na odgovoru. Prije nastavka, pozdravljam na galeriji profesorice i profesore te učenice i učenike Gimnazije Josipa Slavenskog iz Čakovca. Dobrodošli. [[Pljesak.]] Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Nenad Stazić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Nikakve koristi od ove deklaracije ni za koga biti neće, a štete će biti brojne, možda i nesagledive, ne samo za Hrvate u BiH, nego prije svega za RH, koja će se opet još jedanput osramotiti pred svijetom zbog miješanja u unutarnje stvari druge zemlje. Hrvati u BiH preživjeli su svašta. Preživjeli su osmanlijsku dominaciju, preživjeli su Austro-Ugarsku nakon aneksije Bosne, preživjeli su I. Svj. rat, preživjeli su stari Jugoslaviju, II. Svj. rat, preživjeli su II. Jugoslaviju, onu socijalističku, gdje su ostvarili punu ravnopravnost s druga dva naroda kroz politiku bratstva i jedinstva, koja je tada bila službena politika, kad su sklapali međuetničke brakove, kad su zajednički slavili vjerske blagdane, jedan drugome odlazili u posjet i čestitali. A to je zapravo bio najbolji modus vivendi za sva tri naroda u BiH. A onda je 90-te godine došao HDZ i Franjo Tuđman i kao posljedica toga Hrvata u BiH je pola manje. Zar zaista nemate intelektualne i moralne smionosti da uvidite koliko je ta politika prema BiH bila loša? Koliko je bila pogubna, prije svega za Hrvate tamo? Zar nemate, zar ne uviđate koliko je bilo pogrešno osnivanje Herceg Bosne, kao fiks ideje Franje Tuđmana o obnovi Banovine Hrvatske, osnivanje HVO-a, slanje hrvatske vojske u BiH, rat besmisleni, idiotski rat sa Bošnjacima, logori koji su osnivani tamo, rušenje mostarskoga mosta, zločini, prije svega u Ahmićima gdje je najmlađa žrtva imala 3 mjeseca, a njegovog krvnika tog djeteta Darija Kordića danas u RH grle i ljube popovi katoličke Crkve. Predstavnici Hrvata osuđeni su na Međunarodnom sudu u Hagu kao krvavi ratni zločinci i ta presuda će ući u povijest i u povijesne udžbenike i odande je neće izbaciti nikakva vaša Deklaracija. I ova Deklaracija neće donijeti ništa dobro nikome. Da li RH pomaže Hrvatima u BiH? Pomaže, prije svega financijski i to je dobro, to je plemenito pomagati drugima iako Hrvati iz RH odlaze jer nemaju uvjete za život. Da li nama to Hrvati vraćaju nekako, zahvalnošću nekakvom, pa da, evo, vratili su nam Glasnovića, hvala im i na tom [[Upadica potpredsjednik: Poštovani kolega Stazić, ja vas molim, tijekom vaše rasprave nemojte omaložavati nikoga od zastupnika HS-a]] ja sam samo rekao da su Hrvati izabrali Glasnovića i poslali ga u ovaj HS [[Upadica potpredsjednik: Razumijemo se što smo rekli]] [[Govornik se ne razumije]] [[Upadica potpredsjednik: Izvolite, nastavite]] Kažu da je ova Deklaracija, ma nije, od kamilice ima neke koristi, od ovoga neće biti nikakve. Ovo je eklatantno miješanje u unutarnje stvari druge zemlje, o tome su govorila i 3 povjerenika EU, Schwarz - Schilling, Pedi Ešdaun, Karl Bild koje je premijer Plenković posprdno nazvao tri umirovljenika, zaboravljajući da svaki od njih ima utjecaj u Međunarodnoj zajednici i ugled koju Plenković nema, niti će ikada imati, niti sada kao aktivni premijer, a ni kada bude on umirovljenik. Šta kažu ta tri povjerenika, da se to ogleda i u nedavnim pokušajima predstavnika hrvatske Vlade da ospore legitimnost izbora Željka Komšića za hrvatskog člana predsjedništva BiH. Dakle, prije ove Deklaracije, to je ušlo, zamislite, i u ovu Deklaraciju jer se tu kaže, utvrđujući da je hrvatski član predsjedništva BiH po treći put izabran većinom glasova bošnjačkoga naroda. Ministrice, a što biste vi rekli da se u parlamentu neke strane zemlje napiše da ste vi npr. postavljeni na svoju funkciju nelegitimno ili da je bilo tko ovdje izabran nelegitimno i da RH treba promijeniti svoje izborne propise. Pa jel biste vi to shvatili kao miješanje u unutrašnje stvari naše zemlje? Ja bih, vi očito ne, nemate smjelosti. Tu se ističe i ključna važnost izmjene, dakle, izbornog Zakona BiH, to se traži, a onda, molim vas lijepo, dolazi najsmješnija stvar, a to je, upozoravajući da je svako narušavanje jednakopravnosti konstitutivnih naroda uvod u nestabilnost i mogući poticaj iseljavanja iz BiH, posebice pripadnika hrvatskoga naroda, a umjesto Sabor da se brine o tome što tri autobusa dnevno odlaze iz RH, pa bismo trebali ovdje predložiti jednu Deklaraciju o položaju Hrvata u Irskoj, to bi imalo puno više smisla. Pa danas je Hrvata u Njemačkoj više nego Hrvata u BiH, pa ajmo se brinuti o njihovom položaju, pa ajmo razgovarati o tome zašto tri autobusa dnevno odlaze ministrice, pa pitati tko je za to kriv, a ne se ovako eklatantno miješati u poslove druge zemlje. Nije ovo briga za Hrvate, to je sukob unutar HDZ-a, između radikalne desnice i Plenkovića, i radikalna desnica pritišće Plenkovića da se ovakva Deklaracija donese, ona je navodno imala tri varijante i ta prva njezina varijanta s kojom je desnica eventualno mogla biti zadovoljna, ublažena, ublažena tako da ju neki nazivaju kamilicom. Najavljuju se Amandmani, ova se Deklaracija ne da popraviti Amandmanima, nikako. Ona je pogreška sama po sebi, a takvu strukturalnu pogrešku nemoguće je ispraviti nikakvim Amandmanima, ovu Deklaraciju treba odbiti ad limene i zaboraviti je što je moguće prije.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Staziću. Imamo povredu Poslovnika, poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala vam lijepo. Kolega Stazić je povrijedio čl. 238. gdje govori da HS ne treba donositi Deklaraciju, da se ne može popraviti stanje, spominjao je mostove, da Hrvati su radi istine, da ne vrijeđamo članak, Hrvati su najzaslužniji za opstanak BiH. Hrvatsko vijeće obrane i HVO po potpisu Izetbegović i Tuđman su najzaslužniji da se ne dogodi genocid veći od Srebrenice, od ratnog zločinca Ratka Mladića koji je napravio u bihaćkoj enklavi. Prema tome, Hrvati su svojim opredjeljenjem branili i RH [[Upadica: Hvala]] i BiH od velikosrpske agresije.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Miru Bulju. Ja bih vas molio da kod vašeg izričaja ne omaložavate nikoga i zlouporabili ste Institut povrede Poslovnika jel Poslovnik nije ničim povrijeđen. Imamo još jednu povredu Poslovnika, poštovani kolega Nenad Stazić, izvolite.
Al ovaj puta čl. 33. koji govori o predsjedniku i potpredsjednicima Sabora koji vode sjednicu. Kolega Miro Bulj je iskoristio pravo na svoje tri replike i on više ne može replicirati. Ali sada namjerno krši Poslovnik i pod povredom Poslovnika, replicira meni. Vi ste dobro čuli što on govori, dobro ste čuli. Možda niste mogli predvidjeti što će reći ali kad je počeo govoriti, vaša je dužnost bila da ga prekinete i da mu date opomenu.
Zahvaljujem poštovani kolega Stazić na brizi. Ja bi vas lijepo molio da me ne učite mom poslu … … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Hvala vam na tome, izričem vam opomenu temeljem članka 239. jer ste zloupotrijebili institut povrede Poslovnika. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Vama kolega, Stazić. Imamo replike, poštovani kolega Miroslav Tuđman, izvolite.
Kolega Stazić, nažalost moram reći da količina neznanja, nepoznavanja činjenica i racionalnog odnosa prema Hrvatima u BiH-u naprosto kod vas je nemjerljiva ali s druge strane i neispravljiva a pogotovo ne u ovako kratkom vremenu koje nam stoji na raspolaganju u replikama. Ovdje ste između ostalog spomenuli i Banovinu Hrvatsku, pa ne znam da li imate elementarnoga pojma što Banovina Hrvatska u diktaturi kralja Aleksandra znači? To je bilo prvo priznanje kakvog takvog političkog i nacionalnog identiteta u toj Jugoslaviji u kojoj vi tvrdite da je od početka do njezinog kraja, teku med i mlijeko i bratstvo i jedinstvo i ljubav sva tri naroda. Kad bi imalo znali činjenice o položaju Hrvata i u BiH-u za to vrijeme, ne biste mogli to govoriti.
Zahvaljujem poštovani kolega Tuđman na replici. Odgovor, poštovani kolega Stazić.
I treba znati da je kralj Aleksandar ubijen '33. i da njegove diktature u to vrijeme nije bilo.
Poštovani kolega Pupovac, nisam vas dozvolio riječ, niste se javili, temeljem članka 239. izričem vam opomenu. Izvolite, kolega Bulj, nadam se da neće zloupotrijebiti ponovno povredu Poslovnika, izvolite.
Kolega Pupovac j povrijedio članak 238. Meni ste znali često zabranjivati govoriti zbog ovoga, ja mislim da je demokratski raspravljati, na ovaj način dio većine u ovome Parlamentu opstruira vrlo bitno pitanje o kome raspravljamo a to su Hrvati u BiH-u. Znači ponavljam, dio parlamentarne većine, kolega Pupovac je dio parlamentarne, ometa funkcioniranje, da ne bi bila smo kriva oporba. Hvala lijepo.
Kolega Bulj, zlouporabili ste institut povrede Poslovnika, izričem vam opomenu temeljem članka 239. Poštovani kolega Stazić, izvolite odgovor na repliku.
Kolega Tuđman, pa meni je posve prirodno i jasno i logično i dobro je da je tako, da vi branite postupke svoga oca. Ali on se pozivao na tu obnovu Banovine Hrvatske i zbog toga je osnivao Herceg-Bosnu. Pa nisam ja za to kriv. Katastrofalne posljedice sam vam nabrojio toga. Katastrofalne, zbog toga su ga napustili najbliži suradnici. Mesić, Manolić, Kljuić u Bosni, zbog njegove loše politike u BiH-u. Što se pak tiče bratstva i jedinstva, a slušajte, ja vam nisam kriv ali to je bila službena politika i ljudi su tako živjeli. I ti međukonfesionalni brakovi koji su tada sklapani je to što su ljudi živjeli zajedno u poštovanju, u slozi i u ljubavi, to je ono što je nekima 90-te godine smetalo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Staziću na odgovoru. Poštovani kolega Glasnović, ja vas molim, nemojte ometati kolegu Stazića dok govori sa vašim upadicama. Imamo slijedeću repliku, poštovani kolega Petar Škorić, izvolite.
Hvala lijepa. Evo poštovani kolega Staziću, u vašem govoru dakle punom gorčine navođenja poput pojmova zločini, logori, besmislenost rata, pozivanje na tri povjerenika i sve ostalo, praktički branite nam da ovdje raspravljamo o načinu izbora u BiH-u, o izboru Komšića čiji je prvi potez bilo protivljenje građenja Pelješkog mosta, slijedeći potez vraćanje Titove slike u svoj ured, meni je jasno zbog čega ga branite, za svu silu, evo i bošnjačkih političara i akademika i znanstvenika koji ne prihvaćaju takav pristup, međutim vi kao i kroz vašu diskusiju već ste i ranije bili osvrtali se da ste pogriješili '45. što niste posao dobro odradili jer da ste ga odradili, vjerojatno ne bi danas bilo ni Hrvatske a i Hrvatska bi u svojoj zemlji bila ... [[Govornik se ne razumije.]] status nacionalne manjine.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Škoriću. Odgovor, poštovani kolega Stazić, izvolite.
Ništa ja vama ne branim da vi raspravljate o čemu god hoćete i da raspravljate kako god hoćete, to je odraz, vaše rasprave su odraz vašeg intelekta i vašeg znanja pa i ova replika. Bolje će vas procjenjivati drugi, ja sam vas davno procijenio. Može raditi ovaj Sabor i raspravljati o čemu god hoće ali prijedlog ove deklaracije je eklatantno miješanje u poslove druge države i to sam vam dokazao na tekstu, na tekstu te deklaracije i ministrica mi ne može odgovoriti u ime Vlade što bi ona napravila da se u Parlamentu bilo koje druge države donosi ovakva deklaracija o Hrvatskoj. Znam što biste vi napravili, skočili biste u zrak, počeli vikati da je to agresija na Hrvatsku a tu agresiju, tu vrstu agresivne politike prema BiH-u, vi sada zagovarate.
Zahvaljujem kolegi Staziću. Slijedeća replika, poštovana kolegica Marija Jelkovac, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolega Stazić, sukladno Poslovniku, znamo šta je deklaracija, dakle njome izražavamo svoje stavove, imamo pravo izraziti svoje stavove o svim važnim pitanjima, a ja smatram da je pitanje Hrvata u BiH u ovom trenutku jedno zaista važno pitanje. Ako vi ne smatrate da je to tako, to je slobodno vaš stav, ne morate se zbog toga kriti iza stavova međunarodnih stručnjaka. Ja mislim da kako imaju pravo izreći svoj stav, da tako i mi Hrvati u RH i ovaj Visoki dom ima pravo zastupati interese hrvatskoga naroda, pogotovo u BiH gdje je hrvatski narod, konstitutivni narod. S druge strane, zar mislite da majka ne treba brinuti o djetetu koje više ne živi s njom? Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Jelkovac. Odgovor kolega Stazić, izvolite.
Da, hrvatski narod u BiH je konstitutivan narod i baš zato što je konstitutivan narod može se brinuti i treba se brinuti o samom sebi i o svom položaju. Njegov položaj proizlazi iz Dejtonskog Sporazuma. Znate vi tko je potpisao taj Sporazum? Milošević s jedne strane, Tuđman s druge strane, kao dva umješača u zbivanju u BiH i Izetbegović koji je došao s toga teritorija, pa što se niste bunili kad je Tuđman to potpisao, gdje ste onda bili, zašto onda niste rekli ne valja taj Dejtonski Sporazum, tu Hrvati nisu dovoljno zaštićeni. Znate zašto? Jel znate zašto? Jer petlje niste imali zucnuti bilo što Tuđmanu, ni vi, ni bilo tko s ove strane.
Zahvaljujem. Slijedeća replika poštovani kolega Željko Raguž, izvolite.
Kolega Staziću, vi nemate problem sa činjenicama, vi imate problem sa jednostranim korištenjem činjenica koje su vam poznate. Ja se nadam da ćete u nekoj budućoj prigodi uz stradanje Bošnjaka na području općine Vitez u Središnjoj Bosni kazati koliko je stradalo i Hrvata u ratu na području općine Vitez. Uz 116 Bošnjaka tragično stradalih u Ahmićima, stradala su i 653 Hrvata u općini Vitez za 318 dana opsade bošnjačke vojske enklave Hrvata u Središnjoj Bosni. Također vi selektivno ističete potpisnike Dejtonskog Sporazuma, vi znate da osim Miloševića, Tuđmana, Izetbegovića, da su brojne Anekse potpisali Nikola Koljević, Jadranko Prlić, Krešimir Zubak, Mate Granić i niz drugih. Vi jednostavno selektivno koristite činjenicu odnosno radite…/Upadica: Zahvaljujem poštovanom kolegi Ragužu… [[Govornik se ne čuje]]
Odgovor kolega Stazić, izvolite.
Sukob s Bošnjacima, na žalost, inicirali su Hrvati, na moju veliku žalost, da su to predstavnici moga naroda. Hrvati su bili žrtve, naravno da su bili žrtve u tom sukobu. Žrtava je bilo na obje strane. Ali to da se danas katolički popovi cmaču i grle sa osuđenim ratnim zločincem koji je djecu ubijao u Ahmićima, to ne pogađa bošnjački narod, to pogađa mene, trebalo bi pogađati i vas kao predstavnika toga naroda.
Zahvaljujem. Slijedeća replika poštovani kolega Josip Đakić, izvolite.
Pa kolega Staziću tvrdite da je pogubna politika koja je osnovala hrvatsku zajednicu Herceg Bosnu. Čudi me da u tom svom izlaganju niste rekli da je osnovana i Republika Srpska koja nije prirodna cjelina u BiH nikad bila, bila je BiH kao Republika i molim vas kad vam to ne smeta što je novoosnovana Republika Srpska, ja vas molim da cinizam vaš koji upotrebljavate kod ove Deklaracije, ne bude i podsmjeh koji koristite, daljnja briga za Hrvate u BiH jer do sada niste ničime, nikada pokazali ni empatiju, ni žaljenje za stradanje, ni razumijevanje što se tamo dogodilo. Ja bih ipak više volio da je ostala i Herceg Bosna, kao i Republika Srpska [[Upadica: Zahvaljujem]] i bošnjački enditet, pa neka budu 3 naroda… [[Govornik se ne čuje]]
Zahvaljujem kolega Đakić. Odgovor kolega Stazić, izvolite.
Ja kolega Đakiću, ne samo da smatram da je Republika Srpska, osnivanje Republike Srpske bilo pogubno, ja mislim da je i njezin sadašnji opstanak poguban. Ja mislim da je to greška kakve nema. Ali vidite, tu Republiku Srpsku je potpisao isto vaš bivši predsjednik, Tuđman, Dejtonom, nisam ja izmislio Republiku Srpsku, ali da je politika u Bosni sa osnivanjem Herceg Bosne, pa inače ne bi bila ukinuta, nju Međunarodna zajednica nikada nije priznala, a posljedice su to da je broj Hrvata prepolovljen, pa to su činjenice, pa nisam tome ja kriv, pa dajte to prigovorite onima koji su to supotpisali, ja nisam, niti bi ikada.
Zahvaljujem. Slijedeća replika poštovani kolega Željko Glasnović, izvolite.
Poštovani kolega, evo, vi ste tipični Komšićev birač, naravno, zašto ga volite, zato jel vi isto imate isto sliku krvavog bravara u vašem dnevnom boravku i vi mrzite samo, hidrantom mrzite zato, vi ste se cijeli život borili protiv hrvatske države, vama sve smeta što je veza s RH. Da vas pitam jedno kratko pitanje, jeste li ikada bili u partiji, jeste radili za Udbu, jeste nekoga otkucavali, šta ste radili u bivšem sustavu i kako možete braniti taj sustav koji je pobio pola milijuna ljudi i potjerao milijun i pol Hrvata odavde potjerao, ekonomske, većinom Hrvata, koje ste vi zvali višak radne snage i sad tučete, po ovoj državi živite, gdje tučete po ovoj državi, to je vama sada super. Govorite o ratu i stanju u Bosni o kome pojma nemate, niste povjesničar, vi ste samo čisti agipropovac i jel bi ovako branili hrvatske zatvorenike u bivšoj Jugi koji su mučili elektrošokovima, prisilno hranili i sad ste veliki demokrat, veliki jugozon boj gdje je sada postao veliki demokrat.
Zahvaljujem kolegi Glasnoviću. Odgovor kolega Stazić, izvolite.
Da, kad bih morao birati između Komšića i Čovića, izabrao bih Komšića, to ste u pravu. Zato što je, kad bi vidio onu vilusinu koju je Čović napravio sve sa svojih deset prstiju bilo bi mi jasno o kakvom čovjeku se tu radi i da taj čovjek ne može imati moje povjerenje. Da vam odgovorim nisam nikada bio u partiji, nisam nikada bio u sustavu, nisam nikada bio ni zatvorski čuvar, i nikada nisam u zatvoru nikoga premlaćivao. Višak radne snage, danas, tri autobusa dnevno odlaze, kao višak radne snage pod ovom vladom, pod ovom većinskom strankom, pod ovim premjerom, a vi ih sve podržavate.
Zahvaljujem kolegi Staziću na odgovoru. Imamo još jednu repliku, poštovani kolega Stevo Culej, izvolite.
Dužno poštovani kolega Staziću, kažete da je Komšić legitimno izabran, jeste, izabran je po pravilnicima, po istim onakvim po kojima ste i vi izabrani da budete predsjednik Odbora za istraživanje žrtava rata ili poračje, tj. komisije. Zamislite vas izaberu za predsjednika te komisije da vi istražujete žrtve rate i poračja, a osobno vaš predak i oni za koje se zalažete cijeloga života su premlatiti te žrtve. I vi ćete vjerodostojno utvrditi, stanje, broj ubijenih, nestalih žrtava rata i poračja. E moj kolega Staziću, [[Upadica: Zahvaljujem kolega Culej.]] da je Hrvatska ovisila o Stazićima, Pusićima, Manulićima i sličnima, ne bi bilo ni Bosne a ni Hrvatske. Opomenite me, hvala.
Zahvaljujem. Više navrata sam vas zamolio, temeljem čl.239. izričem vam opomenu, niste se držali teme u vašoj replici, izvolite, odgovor kolega Stazić.
Komšić je izabran po istim onim pravilima, po kojima je izabran prije toga Čović. Ali nitko se nije bunio kada je Čović izabran, znate zašto? Zato što je bio član HDZ-a, nitko nije rekao ne valjaju ta pravila, ma bila su odlična, ali ako se izabere Hrvata koji nije član HDZ-a onda vama ta pravila ne valjaju, onda bi vi ta pravila mijenjali. Nisam nikada bio član niti jesam bilo kakve komisije za utvrđivanje, ne znam odakle vam to. Dapače ja sam ovdje preložio zakon koji je usvojen o ukidanju Vukojevićeve komisije, zato jer je ta Vukojevićeva komisja, u svom izvještaju sabora napisala ali flagrantne neistine. I takav jedan revizionistički izvještaj, da tu komisiju s njom se ništa drugo nije moglo napraviti, nego ju ukinuti, ona je bila potpuno nekompetentna. A sada, pitao bi vas ali ne mogu, koji moj predak? Kakav moj predak, kakve gluposti vi tu lupetate?
Zahvaljujem poštovanom kolegi Staziću. Molim vas, poštovane kolegice i kolege, ja bi vas zaista molio i apeliram na vas, budite svjesni da ovu vašu raspravu danas gleda, puno Hrvatica i Hrvata, kako u Hrvatskoj, tako i u BIH, tako i u inozemstvu. Mnogi se nakon ovih naših sadržajnih rasprava, pitaju Bože moj, nemojte nas više braniti kada ste takvi. Pa ajde nemojmo ih razočarati, nego se vratimo na smisao ove deklaracije i koju poruku šaljemo sa tom deklaracijom i razinu raspravu svedimo na razinu ovog Visokog doma. Pozivam sada u ime Vlade, poštovanog potpredsjednicu Vlade, Mariju Burić Pejčinović, izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče Hrvatskog sabora. G. zastupniče Staziću, više puta ste naveli puno stvari koje nisu i činjenično točne, ne mogu ih sve i neću demantirati u vremenu koje imam, ali ću krenuti od one s kojom ste krenuli i više puta provukli kroz vašu raspravu, a to je da se Hrvatska miješa u unutarnje poslove BIH. To jednostavno nije istina. Dakle, Hrvatska je potpisnica Dejtonskog sporazuma i kao takva ima pravo bdjeti nad time kako se taj sporazum provodi. Ima i drugih osnova po kojima Hrvatska ima pravo, možda ste zaboravili, možda ste propustili notirati da je Hrvatska članica EU, a da je BIH potencijalni kandidat za članstvo u EU i kao takva Hrvatska je vrlo pozvana propitivati i vladavinu prava i razne druge kriterije koje BIH kao potencijalna članica treba provoditi na tom putu u kojima se priprema za europske integracije. Vladavina prava u ovom kontekstu upravo u primjeni presude ustavnog suda BIH. Kada se pozivate na 3 uvažena visoka bivša, međunarodna službenika, oni nisu povjerenici EU, oni su visoki predstavnici i to je jako velika razlika. Mislim da već to pokazuje da možda ne znate do kraja s kojeg aspekta mogu nastupati i ono s čime su oni izišli vani, se može osporiti kroz niz razloga, kroz niz pozicija, jedna od njih je da su oni u tom pismu, zapravo uzeli za sebi za pravo, osim što prozivaju Hrvatsku, što nemaju nikakvo utemeljenje, da sugeriraju i da instruiraju suvremenu instituciju, koja se zove Vijeće EU, o tome kako bi trebalo presuđivati, odnosno, prosuđivati o određenim kriterijima i isto tako za Europsku komisiju, što bi ona trebala u budućnosti reći o BIH. Što se tiče drugih, možda bi se sada zaustavila na jednoj od onih stvari, na kojima ste gradili dosta onoga u vašem govoru, a to je o životu Hrvata u BIH i položaju Hrvata u BiH tijekom bivše države. Pa dozvolite da o tome, ima nas ovdje a i ja spadam među njih koji su, koji o tome ponešto više znaju jer smo u to vrijeme živjeli tamo. Pa onda dozvolite da se s vama vrlo malo složim o tome kako ste to romansirano prikazali i iz toga zaključili da je sve bilo savršeno. Dakle, nije bilo savršeno, postojali su problemi i ako možda ne znate a statistike su poznate najviše se Hrvata u to vrijeme upravo u BiH iseljavalo iz krajeva gdje su Hrvati bili većinski. Dakle ima razloga zašto su Hrvati u to vrijeme bili u nekom položaju koji možda nije bio jednakopravan. Mislim da za ostale stvari se sada neću referirati ali sa ovih nekoliko činjenica koje ste vrlo ja bih rekla grubo falsificirali ste zapravo pokazali da ne samo da ne cijenite Hrvate u BiH nego i za ovu raspravu niste dobro proučili ni Daytonski sporazum niti što je presuda u slučaju Ljubić Ustavnog suda BiH, niti što čini i može činiti temelj za RH i Vladu RH da reagira kada je u pitanju položaj Hrvata u BiH i kada je u pitanju njezina uloga kao članice EU. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imate 4 replike. Prvu replika ima gospodin Glasnović.
Poštovana ministrice, hvala što ste nas spasili od agitpropovaca koji govore o stvarima, ubacuju se u ... [[Govornik se ne razumije.]] postorojbi gdje nigdje nisu bili i nemaju pojma kako je rat počeo, gdje je završio. To nisu povjesničari nego agitpropovci. Za ova tri mušketira ovaj ... [[Govornik se ne razumije.]] Carl Bildt i ovog trećega treba njih proglasiti persona non grata u Hrvatskoj i preporučio bih gospodinu ovome Bildtu da ide tamo ljetovati negdje tamo u Islandu a ne na Korčuli gdje ima kuću, naravno, on je tamo došao znamo zašto je došao dole isto kao ... [[Govornik se ne razumije.]] od Jugoslavena i krvavog bravara je dobio tamo poziv. I na kraju recimo zašto se ovi ljudi ne educiraju? Jesu li ikad pročitali knjigu Charles Schrader koji je napisao knjigu rat u srednjoj Bosni, Amerikanac pukovnik koji govori šta se je tamo događalo. To bih rekao na kraju i evo persona non grata i neka se ovaj ... [[Govornik se ne razumije.]] brine o logorima u Keniji za koje još nije isplatila odštetu Velika Britanija.
Dobro. Gospodin Bauk.
Poštovana gospođo ministrice, jasno je da je pitanje doma naroda puno kompleksnije od pitanja izbora člana predsjedništva. Naime, Zakon o izboru članova predsjedništva nije se uopće mijenjao, on nije promijenjen od Daytonskog sporazuma a moje pitanje glasi, imamo li argumenata da tvrdimo da taj zakon nije u skladu sa Daytonskim sporazumom pa da onda imamo pravo reći da je on prekršen? I imate li informacija, ima li u Međunarodnoj zajednici suprotnih mišljenja, dakle onih koji tvrde da je upravo tako dogovoreno u Daytonu? Hvala.
Dobro. Gospodin Mišić.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana ministrice, pa vidim kada je pitanje BiH onda imaju svi pravo raspravljati i oni koji znaju i koji ne znaju. Neki trećerazredni briselski činovnici raspravljaju i kritiziraju bosansku politiku i BiH. Znajući da je bio referendum u Srpskoj Republici gdje nitko iz Brisela nije ustao i komentirao tu priču. Deklaraciju koju danas donosimo vidimo da ipak nekima smeta ali govoreći o europskim novinarima pa ću vam spomenuti Deutche Welle piše Jovan Vukosavljević ... [[Govornik se ne razumije.]] Jovan Vukosavljević ... [[Govornik se ne razumije.]] Nikola Vukobratić i slične takve novine kada se napišu u Europi, napišu se protiv Hrvatske, interesantno odmah istog trenutka novinari to prihvaćaju kao protiv Hrvatske ustvari to Srbi pišu za te novine i za te listove i onda propagiraju sve kontru Hrvatske [[Upadica: Hvala..]] Prema tome naša borba za BiH i ovu Deklaraciju [[Upadica: Gospodine Mišić, hvala...]] je upravo u tijeku. Hvala.
Hvala lijepa. I na kraju gospodin Domagoj Mikulić.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Poštovana ministrice Burić, ovakve izjave koje možemo čuti sa one strane sabornice upravo su temelj politike onih koji provode sustavno gaženje prava Hrvata u BiH i onaj tko razumije politički duh Daytona, tko razumije političku situaciju u BiH i pri tome drži do sebe, ne bi probleme Hrvata tako relativizirao. I pojedine rasprave danas ovdje vidim i kao ismijavanje problema našeg naroda u BiH ali ja ih ne krivim, pa češće je i Angelina Jolie bila u BiH nego pojedini iz ovog Sabora. Hvala.
Hvala i vama. Idemo dalje sa pojedinačnim raspravama. Gospodin Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Vaš prethodnik gospodin Brkić kaže da se vratimo i da govorimo u duhu ove Deklaracije Hrvatskog sabora o položaju Hrvatskog naroda u BiH pa ću to i učiniti. I zapravo iako je i u samom prijedlogu ove Deklaracije ako se iščitava i kolege saborski zastupnici koji su je čitali je zapravo sve temeljito i razložno obrazloženo a ja ću pokušati nekako u kraćim crtama staviti nekoliko svojih misli pazeći zapravo na svaku riječ i na svaku izgovorenu rečenicu kako ne bi na bilo koji način povrijedio prava bilo kojeg naroda u BiH naravno misleći pri tome na svoj vlastiti hrvatski narod. Dakle cilj hrvatske politike po meni u BiH je potpuna ustavno pravna i institucionalna ravnopravnost hrvatskog naroda sa ostala dva konstitutivna naroda u BiH i niti jedno institucijalno rješenje koje ne polazi od tog standarda za nas ne bi trebalo biti prihvatljivo. Trenutna pozicija Hrvata u BiH daleko je od, kako ustavnopravne tako i institucijalne i stvarne ravnopravnosti. Hrvatski narod, uostalom, kao i drugi narodi jedan je narod koji sada u najvećem broju živi u svojoj državi, RH, ali je njegova država i BiH i nikada se neće odreći svog prava na BiH kao svoju drugu državu, drugu domovinu. Hrvati u BiH ne traže ništa više, ali neće i ne mogu pristati na ništa manje nego što imaju druga dva konstitutivna naroda. Hrvati u BiH jesu najmalobrojniji narod, ali nisu manjina nego su jedan od tri konstitutivna naroda. Aktualne političke tendencije u BiH i ponašanje prema Hrvatima je ispod razine kakve imaju pojedine nacionalne manjine u nekim državama, da ne spominjem RH. Institucijalna neravnopravnost Hrvata u BiH prepoznata je i od mnogih stranih važnih međunarodnih čimbenika, a nadam se da ju je prepoznao i politički predstavnici druga dva konstitutivna naroda u BiH. To je problem koji mora biti riješen jer je hrvatski identitet jedan od temelja identiteta BiH. Ustavno pravo i institucijalna ravnopravnost sva tri konstitutivna naroda uvjet je opstanka BiH kao jedinstvene države, to posebno naglašavam. Odugovlačenje rješenje hrvatskog nacionalnog pitanja u BiH ne ide u prilog euroatlantskoj integraciji BiH kao države, a time i stabilnosti cijelog jugoistoka Europe. Bez rješenja hrvatskog pitanja, nema ni rješenja ostalih problema u BiH. Hrvatska kao država ima legitiman interes u održanju stabilnosti BiH i imamo pravo reći što mislimo o položaju Hrvata u BiH, jer o stabilnosti BiH ovisi i stabilnost Hrvatske. Hrvatska je postala punopravna članica EU i u interesu joj je da to postane i BiH, ali prvi i nezaobilazan uvjet, kao što sam već istakao, za ubrzanje procesa BiH u EU i NATO je rješavanje hrvatskog pitanja u BiH. Hrvatski interes je i interes EU, a to je stabilna BiH koja slijedi europske standarde. Ja mislim da je došlo vrijeme da legitimni politički predstavnici sva tri konstitutivna naroda u BiH konačno sjednu i započnu, ili bolje rečeno, nastave ozbiljne razgovore o održivom ustavnom pravnom uređenju BiH kao višenacionalne države tri konstitutivna naroda i svih njenih građana. BiH se može urediti kao decentralizirana pravna i socijalna država sastavljena od federalnih jedinica s jednakim pravima i odgovornostima. Koliko će federalnih jedinica biti, mislim da uopće nije toliko bitno. Koliko se zapravo dogovore legitimni predstavnici triju naroda, ali prilikom konstituiranja samih federalnih jedinica, pored povijesnih i zemljopisnih kriterijima, mora se voditi o računa i o etničkim kriterijima. U federalnim jedinicama u kojima je pojedini narod većinski narod, morala bi se zajamčiti ravnopravnost drugim narodima i građanima, čime bi se uspostavila istinska ravnopravnost svih naroda i građana na teritoriju cijele BiH. Uostalom, koliko znam, HDZ BiH već je izradio osnove Ustava BiH i mislim da je to jedna dobra platforma za konstruktivne razgovore i dogovore o ustavnom uređenju u BiH. Poučeni dosadašnjim iskustvom, Hrvati ne bi trebali i nikada neće pristati na takva rješenja gdje će ih u institucijama na bilo kojoj razini vlasti predstavljati i zastupati pod navodnike Hrvati koji nisu izabrani većinskom voljom hrvatskog naroda u BiH, a ne bi htjeli ni željeli da se stvori takav sustav koji bi u tu poziciju doveo i druge narode, Bošnjake i Srbe. Legitimni politički predstavnici hrvatskog naroda u BiH treba imati punu potporu RH i RH će prihvatiti svaki dogovor kojeg prihvati legitimni predstavnici Hrvata u BiH. Ne moram posebno isticati da je legitimna volja većinska volja Hrvata u BiH prema ovim zadnjim općim izborima, o tome smo danas dosta govorili, povjerenje dala drugoj osobi. Prema tome, mislim daj je krajnje vrijeme za uspostavu istinskog i iskrenog dijaloga s ovim političkim strankama bez fige u džepu. Svaki pokušaj rješavanja hrvatskog pitanja u BiH mimo legitimnih predstavnika hrvatskog naroda u BiH i protiv njihove volje vodi BiH u slijepu ulicu. Recimo, za početak, a vidim da je to bilo i u Deklaraciji, jednog istinskog dijaloga i kao znak dobre volje, valjalo bi iskoristiti pitanje uspostave televizijskog kanala na hrvatskom jeziku u BiH, kojim se suprotstavljaju bošnjačke stranke u parlamentarnoj skupštini BiH. Podrška samoj uspostavi recimo tog televizijskog kanala na hrvatskom jeziku sa sjedištem u Mostaru, bio bi jasan signal Hrvatima u BiH da su i političke stranke bošnjačkog naroda spremne na istinski dijalog sa političkim predstavnicima Hrvata u BiH, na rješavanju i tog hrvatskog pitanja u BiH. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Imate 4 replike, prvo pitanje ima g. Tuđman.
Vi ste govorili o potrebi da 3 konstitutivna naroda se dogovore na osnovana federalnim zasadama o uređenju BIH i s time sam potpuno suglasan s vama. Međutim, ono što danas nije bilo riječi ovdje i o čemu premalo govorim, a to je da dio presudan utjecaj međunarodne zajednice, koje je kreirala današnje rješenje, ustavno rješenje BIH, na način da je došlo do ovih zapreka kao i instalacija, odnosno, osnivanje Hrvatske televizije. Ono što bi trebalo recimo podsjetiti, a ovdje je danas bilo riječi, je pa Hrvatska je kreirala i pristala na Republiku Srpsku. To uopće nije točno. Ako čitajte Aliju Izetbegovića, on sam priznaje da ga je … [[Govornik se ne razumije.]] da pristane na Republiku Srpsku i tako da se u Daytonu o opstojnosti Republike Srpske uopće nije raspravljalo, nego se je, čak se nije raspravljalo ni o onim procentima 51, 49 jer je to bilo prethodno dogovoreno.
Hvala. G. Babić, izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] poštovani prof. Tuđman, da ja sam danas tijekom dana u replici rekao da nešto što se zove federacija je sastavljeno od federalnih jedinica i ja tu ne vidim nikakav problem. U samom objašnjenju ove deklaracije zapravo stoji kada se gleda jedan povijesni kontekst recimo od vremena Austrije, gdje se spominju 3 naroda, tada Hrvati, Muslimani i Srbi, zatim odluka … [[Govornik se ne razumije.]] komunističke Jugoslavije, moderne BIH, dakle, nigdje nije bilo prijeporno pitanje 3 naroda Bošnjaka, Hrvata i Srba. Ono što nije dobro, jer ako pogledamo da Hrvatski narod danas u BIH ne može konzumirati ta prava, zapravo dovodi do određenih frustracija, a te frustracije, dijelom proizlazi iz onoga što ste vi rekli u vašoj replici.
Hvala gđa. Maksimčuk.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Babiću, danas u ovom važnom dokumentu za Hrvatski narodu u BIH, slušamo od jednih da je on kamilica od drugih da je miješanje u unutarnju politiku BIH ali, mi danas raspravljamo samo o onome što je Hrvatska kao potpisnica Dejtonskoga sporazuma dužna učiniti a to je brinuti o provođenju istoga. Ali, ako ni zbog čega drugoga, onda zbog onih 553 tisuće Hrvata koje po zadnjem popisu još uvijek žive u BIH, koji su ravnopravni uz ostala 2 naroda, brinuti o svome narodu, nije miješanje u unutarnju politiku, ja ne smatram da je to tako. Neki su rekli da se sramotimo današnjom raspravu, ako je sramoćenje govoriti o svome narodu u drugoj državi, onda neka se i sramotimo, evo mi danas govorimo o tome. Hvala lijepo.
Hvala i vama. G. Babić, da.
Hvala vam poštovana kolegice Maksimčuk, što ste nam zapravo pomogli da ponovim neke stvari. Dakle, u svojoj raspravi sam jako pazio na svaku riječ i na svaku rečenicu, jer po onoj staroj … [[Govornik se ne razumije.]] ne bih volio da me sutra netko proziva za bilo koju krivu izgovorenu riječ. Dakle, ja sam pazio na to. Dakle, što se tiče same konstitutivnosti, govorimo o konstitutivnosti 3 naroda, Hrvata, Srba i Bošnjaka i to je polazište za rješavanje svih problema u BIH. Po zadnjem popisu stanovništva je 563 tisuće Hrvata. Oni jesu najmalobrojniji narod, ali su konstitutivni narod u BIH. Dakle, to polazište mora biti polazište za sva druga i buduća institucionalna rješenja u BIH.
G. Sladovljev.
Hvala g. potpredsjedniče. Poštovani kolega Babić, dijelom se slažem u vašoj raspravi, međutim, ne slažem se s jednom činjenicom, a to je su strane institucije, da li prepoznali položaj Hrvata u BIH i da su dale podršku. Mislim da je sadašnji položaj Hrvata prvenstveno poraz hrvatske politike, političara Hrvata u BIH, onda isto tako hrvatske politike u Hrvatskoj, ali i europske politike. Paradoksalna je činjenica da su Hrvati u BIH, jedini zagovaratelji euro integracija, da su upravo ti institucija, ostavljeni na cjedilu i mislim da ova deklaracija koju šaljemo i poruku prema Europi, neće pokazati zapravo koliko je nama stalo do Hrvata u BIH.
Hvala vam. G. Bačić, da.
Hvala vam. Poštovani kolega Sladoljev slažem se, sam se uvjerio u to što govorite i na godišnjoj skupština … [[Govornik se ne razumije.]] i u nekim stvarima jer ovdje nazoči naša poštovana ministrica, koja je na vijeću ministara zapravo govorila o toj temi prije 2 tj. i tada smo dobili izvješće da 8 država je zapravo razgovaralo o tome, … [[Govornik se ne razumije.]] Bugarska 18. Neke zemlje to uopće ne shvaćaju. Činjenica je da i veliki dio političara u RH, i veliki, a većina građana u RH ne shvaćaju situaciju u BIH, odnosno, taj komplicirani politički sustav. Ja to s jedne strane razumijem. Ali na nama je i mi smo o tome često razgovarali i na predstavništvu stranke i na klubu, da imamo jednu inicijativu, kako kroz našu diplomaciju, ali i kroz sve međunarodne situacije, gdje god to možemo, da zapravo objašnjavamo realnu, stvarnu i istinitu sliku o BIH, a … [[Govornik se ne razumije.]] se čini položaj Hrvata u BIH.
Hvala. Sada će g. Ante Babiću replicirati g. Ante Babić [[Upadica: Bačić.]] Bačić.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Babiću, vi sami dolazite iz Dalmatinske zagore, koja je pogranični dio sa BIH drago mi je što ste u početnom dijelu svog izlaganja upravo pobili tezu pojedinih zastupnika da je ova deklaracija zapravo miješanje u unutarnju politiku BIH, ali spomenuli ste i sami faktor stabilnosti, koliki je faktor Hrvata u BIH, ali i općenito pitanje BIH bitno za stabilnost RH i cijelog našeg susjedstva, bitno je za naglasiti da ova Deklaracija i ovo pitanje nije miješanje u unutarnje stvari BiH, ovo je čin najizravnije aktivne politike RH u svoj najvažniji vanjskopolitički prioritet, a to je očuvanje ravnopravnosti hrvatskoga naroda, posebice mira i stabilnosti u našem susjedstvu.
Hvala. Gospodin Babić.
Dakle, kolega Bačiću, u pravu ste, ja zapravo živim na samoj granici sa BiH i često te probleme koji proživljavaju Hrvati BiH doživljavam i osobno i uvijek ću raditi na tome da pomognem Hrvatima u BiH, pomažem svom narodu. Dakle, uostalom, to je i ustavna obveza nas svih ovdje u HS-u. Ono što ste rekli, dakle, je li to miješanje u unutarnje stvari BiH, ja sam u svom izlaganju rekao da je za hrvatsku državu prihvatljivo ono što je prihvatljivo legitimnim predstavnicima hrvatskog naroda u BiH, dakle, ono što je prihvatljivo njima, treba biti i prihvatljivo hrvatskim vlastima, ma tko ona bila, danas sa HDZ-om, sutra s nekim drugim, ali ono što je prihvatljivo legitimnim predstavnicima Hrvata u BiH, mora biti prihvatljivo i hrvatskoj Vladi.
Hvala i vama. Sada nastavljamo sa pojedinačnim raspravama. Gospodin Miro Kovač, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedatelju. Slušam kolege koje se non stop ispričavaju, znači, ona stara latinska… [[Govornik se ne razumije, govori latinski]] koji se ispričava, samog sebe optužuje. Znači, za dva dana 14.12. planiramo usvojiti ovu Deklaraciju, opće stajalište HS-a o položaju Hrvata u BiH. 14.12. ispalo je tako, nije bilo planirano, koji je to dan, dan kada je u Parizu potpisan Dejtonski Sporazum, znači, mi ćemo 23 godine poslije Sporazuma koji je potpisan u Parizu, usvojiti Deklaraciju HS-a. Krajnji je čas, krajnje je vrijeme da se to u RH dogodi, mi smo htjeli da se to dogodi prije izbora u BiH, prije općih izbora, ispalo je dobro da će biti na obljetnicu potpisivanja Sporazuma iz Dejtona, 14.12., simbolika je važna, ispalo je tako, to je pozitivno. Kada je predsjednik Tuđman došao prvi put iz Dejtona, počeo sam tada friško raditi u uredu predsjednika Republika, znači, predsjednika Tuđmana, obratio se jednom poslanicom hrvatskoj javnosti, rekao je da je citiram, u okviru Dejtonske Konferencije smo postigli i veoma važne Sporazume, golemog značaja za oživotvorenje Vašingtonskih Sporazuma o stvaranju Bošnjačko Hrvatske Federacije i o njezinom povezivanju sa RH. RH je bošnjačko muslimanska delegacija, potpisale su Sporazum o oživotvorenju Federacije BiH uz svjedočenje predstavnika SAD-a, EU i Njemačke, Francuske, Velike Britanije itd., Rusije s dodatkom o prirodnom statutu Mostara kao jedinstvenom gradu s više općina. Toliko o tome. Znači RH je imala aktivnu ulogu u pregovorima, aktivnu ulogu u stvaranju Federacije, u stvaranju ovakve BiH, to je bio status tada RH koja je spasila BiH i položaj Hrvata u BiH koji su spasili BiH i od tada, 23 godine poslije toga, se konstantno degradirala pozicija Hrvata u BiH, konstantno, pali su na vrlo niske grane Hrvati u BiH, od te jake pozicije 95.-toj godini jesu Hrvati u BiH zajedno sa Hrvatskom vojskom i Armijom BiH oslobodili velike dijelove Bosansko Hercegovačkog teritorija. Znači, prva vrlo važna rečenica Hrvati u BiH i RH su spasili BiH. Druga stvar, tko su prve žrtve rata u BiH, Hrvati, selo Ravno, početkom listopada 91.-ve godine? Tko je zaustavljao tenkove prvi u BiH? Hrvati. Tko je, nakon 23 godine, tko su najveće žrtve demografske u BiH, Hrvati, u odnosu na 91.-vu godinu ima ih samo još 71,6%, kad pogledate postotak Srba, ima ih negdje 80% u odnosu na 91.-vu godinu, a Bošnjaka 93%. Znači, najveći gubitnici rata u BiH su Hrvati koji su se prvi oduprli agresiji Srbije i JNA, to su brojevi, to su podaci, od toga se ne može pobjeći, što god tko govorio, a naravno da su Hrvati i žrtve ovakvog ustroja BiH, ustroja kakav jest, on je kao takav prihvaćen, imamo dva enditeta i tri naroda. I sada imamo situaciju da u toj Federaciji u kojoj većina Hrvata živi, imamo dva naroda, imamo Bošnjake i Hrvate i ostale i sada imamo onaj paradoks, onu ironiju u povijesti o kojoj je govorio na jedan drugi način kada je izbio rat u bivšoj Jugoslaviji, kriza, o kojoj je govorio Johann Georg Reissmuller koji je umro prije dva dana kad i predsjednik Tuđman, koji je pisao tekstove u France… [[Govornik se ne razumije]] on je rekao, napisao o Srbima u ratu u bivšoj Jugoslaviji, u veljači 91.-ve godini. Citiram, mentalitet gazdinskog naroda tjera slojeve Srba koji određuju politiku na to da druge narode u Jugoslaviji tretiraju kao objekte svoje volje za podjarmljivanje. On je govorio, znači, o opsjeni gazdinskog naroda, e to se danas događa u Federaciji. Naši prijatelji Bošnjaci podliježu toj opsjeni gazdinskog naroda A zaboravljaju da je zbog toga propala Kraljevina Jugoslavija. Naravno, propala je u prvom redu zbog napada Hitlerove Njemačke. Ali raspala se zbog toga vrlo brzo jer je tada većina Srba u tim slojevima koji su upravljali, bila pod dojmom gazdinskog mentaliteta. Danas imamo isti fenomen u Federaciji BiH-a. Znači imamo mentalitet, mi smo gazde, mi ćemo odrediti kamo će ovaj brod ploviti i to je vrlo opasno. Ako se nauči lekcija Kraljevine Jugoslavije onda se loše piše BiH-u. Naši prijatelji Bošnjaci moraju shvatiti da bez pravednog ustroja, bez ravnopravnosti svih triju naroda, nema sreće, nema budućnosti u BiH-u, nema sreće i budućnosti u Federaciji BiH-a. Mi smo u ovom Hrvatskom saboru postigli nekoliko krucijalnih stvari u ovoj našoj mladoj političkoj zajednici, mi smo stara politička zajednica u mladoj državi, to je prvo konsenzus o državnosti i o priznanju državnosti. Drugi konsenzus je bio o Domovinskom ratu, imamo Deklaraciju o Domovinskom ratu. Treći konsenzus o europskom putu. Sad je potreban konsenzus u Saboru pute deklaracije isto tako o položaju Hrvata u BiH-u. Ja zaista apeliram na kolegu u oporbi koji malo „koji su nesigurni“ da shvate ozbiljnost trenutka. Opstojnost Hrvata u BiH-u je ugrožena i svaki glas razuma je potreban i potrebna je snažna poruka Hrvatskoga sabora kad je riječ o BiH-u i tamošnjim Hrvatima. Ako Kongres SAD-a može jučer usvojiti Rezoluciju o Sjevernom toku II, ako njemački Parlament usvaja Rezoluciju o Armencima u I. svj. ratu, pa ljudi moji, zar mi ne možemo usvojiti Deklaraciju o položaju Hrvata u BiH-u? Pa ja se loše osjećam moram reći, da to uopće moram naglašavat, mislim koga se mi uopće bojimo? Mi se nemamo koga bojati, mi imamo ustavnu obvezu, imamo međunarodnu obvezu jer smo potpisali sporazum iz Daytona, ja sam uvodno citirao predsjednika Tuđmana i rekao koji je bio njegov doprinos, doprinos Hrvatske i doprinos Hrvata u BiH-u kad je riječ o BiH-u. Bez Hrvatske, BiH-a ne bi bilo. Ne bi je bilo i to moramo govoriti. Mi smo odgovorni za to da ona i dalje postoji. Bila bi parcelirana. Prema tome, treba usvojiti ovu deklaraciju sa što više glasova, treba biti svjestan obveze koju RH ima, mi šaljemo poruku hrvatskoj Vladi, hrvatskoj Predsjednici, hrvatskoj javnosti, imamo očekivanja, hvala bogu ta očekivanja se uslišuju, imamo poruku prema međunarodnoj zajednici, prema europskoj javnosti, Hrvatski sabor ima odgovornost za stanje u BiH-u. Želimo stabilnu, funkcionalnu BiH a to neće ići bez Hrvata u BiH-u. Ne želim gledati film o relikvije relikviarum Hrvata u BiH-u. o nekakvim reliktima pa ćemo ih gledati u nekakvim muzejima, u Kninu ili negdje drugdje u Hrvatskoj, ne, mi želimo da Hrvati opstanu i nećemo dopustiti da se ne daj bože sutra, što naravno lege artis, neće nikad biti moguće da će netko predlagati tko će biti biskup i kardinala Hrvata u BiH-u. Taj film nećemo gledati, zato mi ovdje postojimo, imamo svoju obvezu, ne samo mi u HDZ-u, mi nemamo u HDZ-u monopol nad tumačenjem stvari Hrvata u BiH-u, imaju kolege iz SDP-a. Ja želim da budu isto toliko unijeti, uneseni u to i druge kolege iz oporbe kao mi u HDZ-u, idemo se oko ovog organizirati i dat snažnu podršku Hrvatima u BiH-u. Hvala lijepa.
Hvala i vama, g. Kovač. Ja bi preporučio budući da ste bili na rubu kršenja članka 240. ... [[Govornik se ne razumije.]] narodima, da govorimo o političkim liderima tih naroda a ne o narodima kao takvima. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] O političkim liderima naroda a ne o narodima kao takvima da govorimo. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Vo ste koristili sintagmu „gazdinski narod“ … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] u dva navrata a šta kaže članak 240.? Članak 240. kaže da opomena sa oduzimanjem riječi koju neću dati, ali upozoravam, izriče se zastupniku i kada poziva na nasilje ili mržnju, što nije slučaj odnosno kada vrijeđa hrvatski narod, vjerske, nacionalne i druge zajednice, spolne, rodne i druge skupine te strane države i međunarodne organizacije i njihove predstavnike. To je sintagma koja zapravo se odnosi na jedan narod. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Da, dat ću vam riječ. Na dva naroda.
Uvaženi predsjedatelju, ja sam citirao čovjeka koji se zove Johan ... [[Govornik se ne razumije.]] koji je napisao tekst u veljači '91. g. i ogovori o mentalitetu gazdinskog naroda. Ja ću to ponoviti gdje hoćete, i u Hrvatskome saboru, hvala lijepa.
Dobro, dobro. Ali ovaj autor nije ovdje pa ne mogu o njemu govoriti, jel' da, mogu govoriti samo o onome koji ga citira ali ostat ćemo na tome, preporučujem da se govori o političkim liderima a ne o narodima, samo to. Gospodin Mišić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Kovač, pitam se danas što je to konstitutivnost naroda u BiH-u? Što je to ravnopravnost kad ovih 25 g. ustvari ga nema? Spomenuli ste da su Hrvati spasili BiH i to je totalna istina i prava istina, da nije bilo Hrvata, pitanje da li bi bilo BiH-a. Žrtve koje smo podnijeli, nijedan narod nije podnio. Gubici Hrvata, ovo dobro ste rekli, o ironiji povijesti, gazdinstvo kad ste spomenuli Srbe pa i Muslimane danas koji misle kad imaju federaciju, da mogu upravljati ako su većina. Ne, onda to nije konstitutivni narod Hrvatske, onda to nije pravda. Mi ne želimo njima oduzeti bilo šta ali želimo da imamo isto što imaju oni. Mi nemamo televiziju, ... [[Govornik se ne razumije.]] radio, ... [[Govornik se ne razumije.]] ništa hrvatsko a imamo konstutivnost naroda a što to znači? Pravo kao svi drugi. A da ne pričamo o Srpskoj Republici da tamo nikakva još veća prava nemamo, ... [[Govornik se ne razumije.]] nitko ne postavlja pitanja, Međunarodna zajednica mora reviziju napraviti BiH i ponovno odraditi jedan dio priče koju do sada nisu uradili. Hvala.
Vrijeme. Gospodin Kovač izvolite odgovor.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedatelju znači ponoviti ću, uvjeren sam, siguran sam zdrava logika to nalaže da nema rješenja bez dogovora sa Bošnjačkim narodom u BiH, Bošnjački narod u BiH je pluralan, ima dosta ljudi koji to razumiju i znaju da bez tog mentaliteta, sa tim mentalitetom da oni samo odlučuju o budućnosti Federacije BiH da tu nema sreće. I pokazalo se i u slučaju rekao sam i Kraljevine Jugoslavije i SFRJ, da takav način postupanja dovodi do propasti. Ja sam uvjeren da će doći do konsenzusa i da će zdrava logika i pamet pobijediti ali je važno da Hrvatska kao država i da Sabor kao takav pošalje jasnu poruku i da na taj način djeluje. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Škorić, pojedinačna rasprava.
Hvala lijepa, poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene ministrice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Evo nadugo i naširoko raspravljamo o položaju, o statusu hrvatskog naroda. Evo gledajući prošlost dakle ne tako davne 1995. godine nakon završetka rata, velikih hrvatskih pobjeda i potpisivanja Daytonskog sporazuma vjerovali smo kako je nastupilo vrijeme mira, vrijeme osiguranja ravnopravnosti sva tri konstitutivna naroda u BiH kako je to zamišljala i Međunarodna zajednica ali i RH kao jedna od potpisnika tog sporazuma. Nažalost evo nakon više od dva desetljeća ponovno smo svjedoci orkestriranih napada koji dovode i u pitanje u samu opstojnost hrvatskog naroda u BiH i koji su perfidniji nego ikada do sada. Bošnjačko političko vodstvo nažalost nije odustalo od cilja stvaranja unitarne BiH, svoje ciljeve i pravo lice pokazuju stalno i to se više i ne pokušavaju sakriti. Zato ni mi više ne smijemo šutjeti i dalje zatvarati oči pred tim činjenicama. Hrvatski narod BiH je danas na braniku svog opstanka, ali i europskih vrijednosti u BiH. Slučajno ili ne o ovoj temi raspravljamo upravo na današnji dan kada je 1519. godine Papa Leon X dao Hrvatskoj naslov Antemurale Christianitatis - predziđe kršćanstva u pismu hrvatskom banu i junaku u borbama protiv Turaka nepobjedivom banu Petru Berislaviću. Realno je da naš interes, da BiH jednog dana bude članica EU, članica NATO-a ali to nije niti može biti jedini odgovor na pitanje opstanka ni naše države a kamoli pitanje spasa za hrvatski narod u BiH. Mi moramo imati alternativu u slučaju da kako sada stvari stoje ostala dva naroda imaju rezerve prema tim ciljevima i nastoje na temelju njih dobiti i izboriti što povoljniji status na račun i na štetu hrvatskog naroda u BiH. Ne smijemo dopustiti da Hrvati u BiH postanu moneta za potkusurivanje ostala dva međunarodna, dva naroda pred Međunarodnom zajednicom. Niti smijemo od Međunarodne zajednice očekivati zaštitu naših interesa ako mi to sami ne nametnemo kao pitanje našeg prioriteta. Naša je obveza, imamo na to pravo, ne samo da imamo na to pravo već imamo i ustavnu a posebno važno i u međunarodnim sporazumima utvrđenu dužnost štiti interese svog naroda u BiH. Stoga smatram da mi u ovoj Deklaraciji moramo snažnije naglasiti da Washingtonski sporazum priznaje postojeće realnosti na području BiH, da Federacija BiH ne nastaje ne iz ničega nego iz volje, iz vojski i iz područja te administrativnih uprava pod kontrolom Republike BiH odnosno armije BiH te Republike Herceg-Bosne i HVO-a te da je to naš ulog u federaciju i da taj ulog nije ni bezuvjetan niti može u niti u jednom trenutku nestati. Vrijeme je da se prestanemo sramiti samog spomena imena Herceg-Bosne pojma koji je upravo upornošću bošnjačkih političara a vidimo danas i nekih u ovom Visokom hrvatskom Domu nažalost postao nepoželjan u javnom prostoru. Napominjem da je samo postojanje takve organizacije hrvatskog naroda očuvalo hrvatski narod od nestanka i opasnosti koju mu nažalost danas ponovno prijeti. Nažalost danas se i mi u Hrvatskoj ponašamo kao da to nije postojalo i kao da toga nema. Upravo i zbog toga je i bilo moguće da se od 2000. godine u najvećoj mjeri da ne kažem potpuno zanemari status Hrvata u BiH da se kriminalizira žestokim kampanjama u samoj Hrvatskoj Republika Herceg-Bosna i HVO, da je postalo posve normalno u hrvatskom javnom diskursu emitirati i promovirati čitav niz netočnosti, laži i kleveta o hrvatskom narodu u BiH o famoznim Hercegovcima, da se javno kriminalizira istaknute vojne i političke prvake hrvatskog naroda bez ikakvih argumenata i najčešće s klasičnim krivotvorinama nastalim u bošnjačkim obavještajnim službama. Stoga ne treba čuditi ponašanje ni Međunarodne zajednice niti ad hoc tribunala u Hagu a pogotovo ponašanje bošnjačkog rukovodstva. To su posljedice činjenice da smo u Hrvatskoj zapravo dopustili takav razvoj stvari i svojim nečinjenjem zapravo poticali takvo ponašanje. Zašto? Zato jer nismo imali jedinstven stav i jedinstvenu politiku. A vidimo što se više RH udaljava od rasprave, od budućnosti BiH da je Hrvatima u BiH sve teže i da ih je u BiH sve manje. Podsjećam da je na temelju Washingtonskog sporazuma koji je i mirovini i državni sporazum između dva suverena naroda gdje se Hrvatska pojavljuje kao jamac potpisan i sporazum o posebnim odnosima između Federacije BiH i Republike Hrvatske koji umjesto da se provodi i razvija što je i započeo u prvim godinama svog djelovanja, on se zapravo potpuno ignorira i stavljan je po strani za vrijeme Račanove Vlade. Taj Sporazum nikada nije Hrvatski sabor poništio, a niti ga je Federalni parlament poništio, nije osporen niti pred bilo kojim nadležnim međunarodnim tijelom i nije u suprotnosti s Daytonskim sporazumom, čak štoviše, njegova izvorišna sastavnica je preduvjet tog političkog akta. Danas, Srbija na temelju tog posebnog sporazuma sa Republikom Srpskom ostvaruje legalnu i legitimnu suradnju, međunarodno valjanu, a mi smo se odrekli istih prava na poseban položaj u odnosu prema interesima našeg naroda u BiH, pri čemu smo čak i dopustili da nam u okviru Hrvatske i za nacionalnih krugova spočitava miješanje u tako zvane unutarnje stvari BiH. Kakvo miješanje? Pa mi smo prema međunarodnim sporazumima, koji smo i supotpisnici dužni izravno pratiti, pa i utjecati na konačno i optimalno rješenje i uređenje države Bosne i Hercegovine, koja očito ovakva kakva jest, ne valja, a nažalost s tim se slažu i međunarodni predstavnici. Od tih sporazuma koji se tiču posebnih odnosa Hrvatske i Federacije BiH, ovo tijelo ne smije odustati. Upravo nam to treba biti jedan od instrumenata za legitimnu borbu za očuvanje opstojnosti i interesa hrvatskog naroda. Hrvatska je kao potpisnica i jamac Daytonskom sporazuma, istodobno i jamac Ustava Bosne i Hercegovine, koji je sastavni dio tog Sporazuma, zato je Hrvatska dužna štitit taj iznimno važni dokument i temeljni dokument susjedne nam zemlje, od napada, dolazili oni izvana ili iznutra, od strane jednog konstitutivnog naroda koji taj dokument i sve druge dokumente nastoji derogirati i degradirati. Naglašavam kako je pozivanje na Ustavnu obvezu Republike Hrvatske obvezujuća stvar za političke, ali i ostale institucionalne aktere u Republici Hrvatskoj. No, isto tako nije bitan međunarodni temelj našeg djelovanja prema BiH, jer u svoj Ustav svaka država može staviti što god hoće. To su najvažniji međunarodni sporazumi od kojih je najvažniji nama Sporazum o posebnim odnosima s Federacijom u ovom trenutku. Zato predlažem da se u preambulu Deklaracije svakako ugradi i Sporazum o posebnim odnosima, kao međunarodni ugovor koji širom otvara vrata Hrvatskoj na međunarodno valjano djelovanje u zaštiti i promicanju interesa Hrvata u BiH. Zaključno, smisao i cilj ove Deklaracije mora biti poziv svim sudionicima javnog i društvenog života u Hrvatskoj, posebno sudionicima nacionalnih politika da se u samoj Hrvatskoj odmah treba mijenjati potpuno klima za ponašanje prema našim interesima u BiH, te poticanje, pa i obvezivanje na svijest da je ugrožavanje interesa Hrvata u BiH zapravo izravan udar na Republiku Hrvatsku. Zato je bilo evo i primjereno reagirati na prijetnju ratom, koju smo čuli, gledali na našoj televiziji od Bakira Izetbegovića, dakle, na način kao izravnu prijetnju hrvatskom narodu u cjelini, i takvo ponašanje osuditi u našoj zemlji. Ova Deklaracija je zato u svojoj biti, Deklaracija o najvažnijim sve hrvatskim interesima, nije joj prvenstveni smisao samo skrb za Hrvate u BiH, nego joj je ultimativni poziv, briga o svojim sveukupnim hrvatskim nacionalnim interesima. Tko to ne shvaća i tko potiče predstavnike druga dva naroda, te njihove javne promotore da u Hrvatskoj nema svijesti o tome i da u Republici Hrvatskoj imaju saveznika ili uporišta za svoje imperijalne i nepoštene ciljeve, izravno radi protiv hrvatskih nacionalnih interesa, dakle ne samo protiv Hrvata u BiH. Tko izravno ruši temeljne pretpostavke za bilo kakvu mogućnost održanja zajedničke države BiH, pri čemu je pozivanje na jedinstvenu BiH, obična floskula i maska, koju smo imali prilike iskusiti i s Miloševićem, i Jugoslavijom. Na koncu, smisao i cilj ove Deklaracije mora biti i otvoreni poziv svim sudionicima političkog i javnog života u Hrvatskoj, da se u Hrvatskoj mora promijeniti klima prema našim interesima u BiH, i podizanje svijesti da se udarom na Hrvate u BiH, vrši udar i na Hrvatsku kao takvu. Naša dužnost je brinuti o ukupnim nacionalnim interesima, a interesi hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini su njihov bitan dio. Hvala lijepa.
Hvala i vama na točnosti. Gospodin Mišić, replika.
Hvala podpredsjedniče Sabora. Kolega Škoriću, vi ste spomenuli spas naroda u jednom vašem, u jednoj riječi. Šta to znači? Rekli ste europske vrijednosti Bosne i Hercegovine koje bi željeli i Hrvati koji pomažemo Bosni i Hercegovini da do toga dođe, međutim ako gledamo kako stoji Bosna i Hercegovina, i narodi Bosne i Hercegovine, ja smatram da i ova deklaracija o kojoj danas razgovaramo, mislim da ima jedan preduvjet i trebalo bi da sjednu svi narodi, bošnjački, srpski, hrvatski, da raspravljaju poslije 25 godina o situaciji u Bosni, da vidimo gdje smo danas. Kada bi vidjeli i kad bi svi realno gledali, vidjeli bi da su Hrvati stvarno podcijenjeni, stvarno izbačeni iz institucija u onom smislu da imate sva prava, a nemate nikakva. Pa stoga mislim da bi bilo vrijeme da i međunarodna zajednica isto sjedne sa istim političarima i pokuša riješiti Bosnu. Hvala.
Hvala. Hvala, vrijeme. Znam da je jedna minuta premalo, ali takav je odgovor na repliku. Gospodin Škorić.
Hvala lijepa. Evo kroz svoje izlaganje, dakle nastojao sam ukazati na naše neke unutarnje probleme i nedosljednost prema Bosni i Hercegovini, i prema interesima Hrvata u Bosni i Hercegovini, i potrebno je i te odnose mijenjati. Nesporno je da postoje međunarodni ugovori koji su i jači, i od naše ustavne obveze u zaštiti interesa i prava u Republici Hrvatskoj, međutim ako se ovdje, evo i danas u Hrvatskom saboru uporno ponavlja propaganda, dakle i osuđujemo sva zločine u Ahmićima, a u istom trenutku prešućuje, prešućuju zločini koji su počinjeni u Trusini, isti dan kad su se dogodili i slučajevi u Ahmićima, gdje je pobijeno i poklano sve što je moglo hodati, onda praktični dolazimo do situacije da to postaje vrlo čudno i time šaljemo jednu lošu poruku o zaštiti interesa svog naroda u susjednoj državi. Prema tome pitanje tko to za koga radi, i za čije interese, i jel netko možda kupuje stanove posuđenim novcima kao što je to radio i bivši predsjednik Mesić?
Gospodin Bačić, izvolite.
Hvala poštovani.
Ne pardon, pardon, ispričavam se, gospođa Maksimčuk prije. Da, da je prije bila, da, ispričavam se.
Hvala podpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi kolega Škoriću, ja ću još jednom ponoviti da je naše pravo i obveza štititi hrvatski narod u BiH. Kada je trebalo braniti RH tada nije bilo dvojbe, više tisuća Hrvata iz BiH se uključilo u obranu RH, danas kad taj hrvatski narod očekuje da ćemo ovdje u ovoj sabornici barem imati konsenzus kad raspravljamo o ovom bitnom dokumentu, a tiče se Hrvata u BiH, mi evo kao što vidim nemamo ga. Ova deklaracija je vrlo bitna, jer svi oni koji su prošli taj put, svi oni koji su morali napustiti svoje domove, vratit se na zgarište, krenuti iz početka znaju kako je to, svi oni koji su ostali bez uspomena, svi oni kojima su dobri susjedi rekli, da odite večeras će doći po vas, ti isti susjedi su ušli u njihove kuće i svi ti isti Hrvati trebaju ponovo živjeti tamo i mi im moramo znači evo ovdje danas stati i naša je obveza i pravo štititi ih.
Odgovor gospodin Škorić.
Evo u pravu ste, dakle upravo mi iz ovog visokog doma šaljemo poruku, šaljemo klimu, šaljemo ohrabrenje našim sunarodnjacima u susjednoj BiH. Od našeg ponašanja u Hrvatskoj ovisi sutra i njihova budućnost. Međutim, puno je primjera dakle u prošlosti gdje mi nismo osudili ponašanja koja se događaju gdje se ljudi druge nacionalnosti imenuju, prozovu da su Hrvati pa tom ključu dobiju mjesto veleposlanika. Mi ovdje ne reagiramo kad nam nekakav poznati glumac koji djeluje s velikobošnjačkih pozicija isti dan po diskrecijskoj, na temelju diskrecije dobije domovnicu od strane ministra unutarnjih poslova, a s druge strane kad naši dokazani prijatelji poput Halida Bašlića traže to, ta procedura traje godinama. A da ne kažem da i Hrvat iz BiH kad traži domovnicu da postupak traje od 12 do 24 mjeseca. I tim sitnim porukama mi šaljemo poruku koliko nam je stalo do interesa Hrvata u BiH.
Hvala, sada stvarno gospodin Bačić, izvolite.
Hvala puno gospodine podpredsjedniče, kolega Škoriću u prvom dijelu vašega spominjali ste cijeli ovaj povijesni okvir oko odnosa RH i BiH i naglašavali ste stalno kako nije bilo jedinstvene politike, ali ste i poslije svoje izlaganje završili da treba promijeniti klimu odnosa prema BiH. Zato bi volio, pošto ste vi i dopredsjednik Gradskog vijeća grada Splita, volio bih da baš u tom duhu optimizma i naglasite da među prvim rečenicama koje je izjavio naš gradonačelnik Opara kada je stupio na mjesto gradonačelnika da je naš prirodni bazen ide duboku i u BiH i da on Split vidi od splitskih do kupreških vrata. Tako se ponaša i KBC Split, tako se ponaša i sveučilište u Splitu, a vjerujem i ovom deklaracijom ako uspostavimo konsenzus tako bi se mogla ponašati i cijela Hrvatska. Hvala.
Odgovor gospodin Škorić.
Hvala u pravu ste. Granice mogu podijeliti zemlje ali ne mogu podijeliti jedan jedinstveni narod. Prema tome, vodimo takvu politiku da naš narod osjeća da je jedinstven to je i naša ustavna obveza, riječ je o hrvatskim državljanima gdje oni živjeli i ono što je zasigurno pozitivno u svemu ovome, ohrabruje i što nas ohrabruje činjenica da se aktualni državni vrh aktivno politički djeluje i u svim svojim postupcima šalje jasnu poruku da će Hrvati, da će Hrvatska ustrajati na zaštiti interesa Hrvata u BiH. Možda je to iznenadilo i bošnjačke kreatore uzurpacije hrvatskih ustavnih promjena jer reakcija službenog Zagreba koji je prvi put nakon 2000. godine snažno politički zastupa zaštitu Hrvata na jednakopravnost sa ostalim konstitutivnim narodima BiH. Prema tome, tim smjerom trebamo nastaviti i siguran sam da ćemo zaustaviti daljnje napuštanje BiH od stane Hrvata.
I zadnja replika gospodin Stričak.
Hvala podpredsjedniče, kolega Škoriću vi ste u svojoj raspravi dotakli se nedavne prošlosti odnosno Domovinskog rata i rata u BiH gdje je jasno svima poznato da upravo vojna suradnja Hrvatske vojske, HVO i Armije BiH i njihove vojno-redarstvene operacije dovele do potpisivanja Dejtonskog sporazuma odnosno do uspostave mira. Moram naglasiti da u tim vojno-redarstvenim operacijama sudjelovala je i legendarna Varaždinska VII. Gardijska brigada „Pume“ odnosno da je više „Puma“ poginulo na bojištu BiH nego li Hrvatske od 92 poginula, 50 ih je poginulo u BiH. Upravo bi to trebao biti poticaj bošnjačkom narodu da radi na konstitutivnosti sva tri naroda, jer kad je bilo najteže najveći prijatelj BiH i bošnjaka je bila upravo RH.
Hvala, gospodin Škorić, odgovor.
Hvala lijepa, u pravu ste, dakle kolko je god Hrvatska pomogla BiH, tolko su i Hrvati iz BiH pomogli Hrvatskoj. Pa evo ako se prisjetimo i analize pripadnika postrojbi Hrvatske vojske iz redova hrvatskog naroda iz BiH to je riječ je o ogromnom broju ljudi koji su se uključili u obranu. Prema tome, na svaki način djelovali smo jedinstveno ni međunarodnoj zajednici, ni međunarodnim predstavnicima koji su bili u BiH nije smetala uloga predsjednika Tuđmana i tadašnjeg hrvatskog vodstva koji je spriječio novi najveći genocid u Europi, poslije Srebrenice, koji je zaustavio rat, gdje smo u tom trenutku dakle nismo imali problema sa bošnjacima koji su gledali u nama osloboditelje, međutim nažalost nismo nastavili takvu politiku, a nismo ju nastavili iz razloga što je bilo puno tih koji su osporavali i u Hrvatskoj i koji su i slanje postrojbi u BiH [[Upadica: Hvala.]] i spašavanje BiH proglašavali zločinom [[Upadica: Hvala lijepa.]] i odlaskom u tuđu državu.
Idemo dalje sa raspravama, pojedinačnim, gospodin Tomislav Sokol.
Hvala gospodine podpredsjedniče, pa mi smo danas kroz ovu cjelodnevnu raspravu doista čuli svašta. I ja moram priznati da i je zapravo žao. Naime prije nekoliko godina se činilo kako u Hrvatskoj doista postoji jedan visoki stupanj konsenzusa oko važnosti opstanka Hrvata u BIH, oko njihove ravnopravnosti konstitutivnosti, no nakon ovoga što smo čuli sa strane oporbe, čini se da to nažalost nije slučaj. Tu je svašta rečeno, bilo je različitih manipulacija, istina Bog, neki su ostali dosljedni, kao kolegica Pusić, onome što govore već 25 g. i zapravo rade na dekonsitutiranju i oduzimanju prava Hrvatskog naroda u BIH, ali meni je žao što su neki drugi oporbeni zastupnici u velikoj mjeri krenuli tim putem i govorili neke stvari koje bismo prije čuli od lobista, od neke bošnjačke stranke a ne od zastupnika u Hrvatskom saboru. Pa evo, samo da se referiram na neke stvari, prvo priča o miješanju unutarnje stvari BIH. Prvo, Hrvatska je jedna od supotpisnica Dejtonskog sporazuma, koji je osnova Ustava i kompletnog uređenja BIH. Drugo hrvatski Ustav RH, koji je najviše pravni akt RH, koji nas sve obvezuje, kaže, već sam citirao, čl. 1. vlast u RH proizlazi iz naroda i pripada narodu kao zajednici slobodnih i ravnopravnih državljana, svih državljana, bez obzira gdje živi. U Hrvatskoj ne postoje državljani, prvog i drugog reda. Kada bi postojali to bi bio aparhaj, to bi bilo nešto u stilu nekih afričkih država iz prošlog stoljeća. Dakle, u Hrvatskoj su svi njeni državljani jednakopravni, uključujući i državljane RH koji žive u BIH. Dapače čl. 10. Ustava daje izričitu obvezu RH da brine i štiti prava interese državljana RH, koji žive i borave izvan RH. Dakle, to nije pitanje, hoćemo li se mi ili nećemo baviti Hrvatima u BIH nego je to naša ustavna obveza, dužnost, i onaj koji to radi, zapravo možemo reći da krši Ustav RH. Drugo što se tiče same uloge Hrvata u BIH, kolega Stazić je rekao da su Hrvati napravili Bošnjake, inicirali hrvatsko-bošnjački rat i sl. Ja bi opet naglasio, to je više puta spomenuto, ali treba to ponavljati i dalje i dalje, znači Hrvati su spasili BIH. Bez hrvatskih glasova na referendumu koji je bio 29.2. i 1.3.'92. g. sigurno ne bi bila izglasana nezavisnost BIH. Ako je izlaznost bila 63% Hrvate je tada bilo 17% u BIH, matematika je jasna. I tu je RH itekako odigrala ključnu ulogu, kako bi BIH uopće bila samostalna. Drugo, Hrvatska je tijekom rata brinula više od pola milijuna, Bošnjačkih, prognanika, izbjeglica u RH. Što je Hrvatsku koštalo milijarde i milijarde. Pa sa da je ne znam koja to država i koji to narod koji je vršio agresiju na drugi narod i napada drugi narod, istovremeno skrbi o izbjeglicama tog drugog naroda. Također RH je a to bi se dalo raspravljati koliko je to bilo pametno, obučavala i naoružavala jedinica BIH, od kojih su neki kasnije napali te Hrvate kao što je bilo primjerice u Travniku. I to su one stvari koje treba staviti u kontekst, i to je ono što mislim da svakako treba rasvijetliti. Dalje, pitanje EU i europskog puta BIH, ja ću reći nešto što svi manje-više znamo. Jedino je hrvatski narod, koji je većinski u BIH želi europski put BIH zbilja istina. Znači Srbi više gledaju prema Rusiji, Bošnjaci prema Turskoj i nekim drugim državama, Hrvati su ti koji se zalažu za poštivanje europskih načela, poštivanje europskoga … [[Govornik se ne razumije.]] , i ulazak BIH u EU. I to je ono što također treba naglasiti i dužnost je RH da im u tome pomogne. Što se tiče opstanak BIH, da. Znači opstanak BIH i ono što su Hrvati oduvijek htjeli, međutim, najveća odgovornost za opstanak jedne multinacionalne države na najbrojnijem narodu. Vidjeli smo primjer iz SFRJ. Znači u SFRJ, je upravo bila situacija gdje najbrojniji narod, to su bili Srbi, pokušao uzurpirati vlast i oduzeti pravo i jednakopravnosti i kolektivna prava malobrojnijim narodima, slično kao što se to sada događa u BIH i znamo što se tada dogodilo. I upravo zbog toga ako je netko garant opstanka BIH, to su Hrvati, ali opet Hrvati kao jednakopravan narod sa svim mogućim mehanizmima zaštite. Također spominjalo se je Dragana Čovića, Željka Komšića, tko je bolji kandidat, nije itd. To je sve za usmjeravanje priča u potpunom krivom smjeru, ono što je bitno da je Dragan Čović dobio 80% glasova Hrvata, čiji je on predstavnik i duh Ustava BIH i … [[Govornik se ne razumije.]] sporazuma i njegova svrha a zakoni se trebaju tumačiti prema svrsi Ustava, pa je onda pitanje, je li izborni zakon, koji je donesen u vrijeme dok hrvatskih predstavnika nije bilo u tijelima BIH, je li takav izborni zakon ustavan ili nije. Prema svrhovitom tumačenju Ustava, a svrha Dejtonskog ustava je da Hrvati imaju svoje predstavnike, bi se moglo reći da nije. No također je bila priča je li nam, da li izboran zakon kada je izabran Čović kada nije Komšić i sl. Pa Komšić bi bio izabran i 3 put da se je mogao kandidirati. Znači Komšić je bio 2 puta izabran glasovima Bošnjaka, bio bi izabran i 3 puta da je imao mogućnost se kandidirati 3 put za redom i svaki put su ga izabrali Bošnjaci. I mislim da se tu naš stav nije promijenio. Ali ono što je bitno je da je onaj tko je legitimni predstavnik Hrvatskog naroda, za kog su Hrvata i glasali plebicitarne, taj koji Hrvate treba zastupati. I to je ono, to je ono što je ključna stvar u cijeloj priči. Dakle, uopće nisu bitna imena, uopće nisu bitni pojedinci, je li netko lažni socijaldemokrat ili nije, bitno je tko je legitimni predstavnik kojeg naroda. Također to je kolega Glasnović spomenuo Titoiste. Komšić je nekad bio u SDP-u sada je u demokratskoj fronti, međutim, treba biti otvoren. Znači, onaj tko je odradio glasove, ovaj put za Komšića, nisu bili samo tzv. građani iz BIH nego je to bila i SDA. SDA i njihovi ljudi na terenu, koji su sve samo ne građani, samo ne nekakvi otvoreni širokog duha i slično, oni su odradili priču za Komšića, upravo zato da bi Hrvatima pokazali prema njihovoj logici gdje im je mjesto. Dakle tu ne govorimo samo o Titoizmu, o nekakvoj građanskoj BIH, nego govorimo o direktnom uzurpiranju prava hrvatskog naroda, od strane bošnjačkih političkih stranaka i bošnjačke političke elite. I to je ono gdje se mi, gdje se zapravo trebamo usmjerit, gdje trebamo usmjeriti cijelu raspravu. Što se tiče doma naroda, znači dom narod je ono što je ključ. Znači Komšić i pitanje predsjedništva je simbol, ali dom naroda je ključ, jer o domu naroda, ovisi konstituiranje vlasti na federalnoj razini i na državnoj razini. I to je upravo ondje gdje su visoki predstavnici, od kojih neki sada poput Petrića da oprostite nam sole pamet, su i odgurali najveću ulogu da se Hrvatima oduzme njihova prava, da sada ne ulazimo u sve detalje, mislim da je to već bilo spomenuto, ali upravo su tamo oduzeti mehanizmi zaštite Hrvata i to je na kraju krajevima što je bilo … [[Govornik se ne razumije.]] je onaj dio koji je Ustavni sud sada ocijenio protuustavnim, a to je dio gdje Bosansko-podrinjski kanton gdje ima možda 100 Hrvata može birati jednog predstavnika Hrvata u domu naroda, jednako kao što može birati i Posavski kanton gdje ih je možda 20 ili 30 tisuća. Znači, mi govorimo o čistoj diskriminaciji. E sad, što se tog dijela tiče, ovdje opet, kad govorimo o miješanju unutarnjih stvari, pa mislim poštivanje odluka Ustavnog suda je dio europske pravne stečevine. Ako je BiH kandidat za ulazak u EU i ako se tamo neke stranke, neke instituciju oglušuju o presudi Ustavnog suda, pa na nama je dužnost kako parlamenta jedne države EU da na to upozorimo. I to je potpuno jasno, to je u skladu sa svim europskim načelima i to je na kraju krajeva u skladu s onom praksom koju je Hrvatska morala proći da bi ušla u EU. Tako da, te priče koje smo ovdje slušali s one strane jednostavno ni na koji način ne stoje. Također, spomenut je Carl Bildt i spomenut je njegov ugled u međunarodnoj zajednici. O tome bi se dalo raspravljat, ali činjenica da je taj gospodin, kad je počela Oluja tražio da se zbog Oluje uvedu sankcije RH. Znači, to je taj ugledni gospodin, kojeg neki ovdje u Saboru citiraju. Pa ako je gospodinu Staziću Carl Bildt ugledan, onda moramo se zapitati koji je stav g. Stazića o Oluji i nekim drugim stvarima. I to je upravo ono što sam rekao, gdje mi trebamo stvarno nekim osnovnim stvarima imati konsenzus. Uglavnom, da zaključim, Deklaraciju treba podržati, svakako. Ona je u skladu s Ustavom, sa svim propisima i ono što je posebno bitno, RH treba podržati svako ono rješenje, kao što su i moje kolege govorili koje podržavaju i za koje zalažu legitimni predstavnici Hrvata u BiH. HS ne može nametati rješenje, za razliku od nekih suverenista koji govore da HS treba reći treći entitet. Ja bih rado rekao nešto takvo, ali HS i RH ne mogu niti imaju mogućnost niti trebaju donositi takve odluke. O tome mogu odlučiti jedino tijela BiH temeljem dogovora legitimnih predstavnika naroda i zato je prvi korak da Hrvati mogu imati legitimne predstavnike u tijelima BiH kako bi mogli s drugim legitimnim predstavnicima drugih naroda, tko god oni bili, mogli razgovarati i mogli pregovarati. I to je ono, to je onaj smjer u kojem trebamo cijelu ovu raspravu usmjeriti, a ne sviđa li se nekome Bakir Izetbegović, Željko Komšić, SDS, Milorad Dodig ili nešto slično. Bitno je tko su legitimni predstavnici naroda koji ih mogu zastupati i koji mogu takav dogovor postići. Dakle, da završim, opstanak Hrvata u BiH je od ključnog strateškog interesa za RH, on je to bio za Domovinskog rata, bez Hrvata u BiH sigurno se Hrvatska ne bi mogla obraniti i upravo zbog toga svi imamo ne samo pravo nego i obvezu učiniti sve da im pomognemo. Hvala.
Hvala i vama. Imate dvije replike. Gospođa Maksimčuk.
Uvaženi potpredsjedniče HS, uvaženi kolega Sokol. Slažem se sa svim u vašoj raspravi, ali evo ja ću još jednom ponoviti. Hrvati u BiH i Hrvati u Hrvatskoj su jedan narod, ali stječe se dojam da o njima govorimo pozitivno samo onda kada ostvare dobre rezultate, kroz sportska, kulturna i zabavna natjecanja odnosno sadržaji. Tko može samo zaboraviti onaj dolazak naše reprezentacije iz, odnosno naših vatrenih iz Rusije i kad znamo da je pola te reprezentacije iz BiH. Ma ne traže Hrvati iz BiH ništa što im ne pripada po Ustavu, ali neće pristati ni na ništa manje. Hvala.
Gospodin Sokol, odgovor.
Hvala lijepa. … [[Govornik se ne razumije.]] se slažem s vama, i to je ono što nije dobro. Hvati iz BiH su dali ogroman doprinos sportskom razvoju RH, ali ne samo sportskom, pogledajte naše istaknute znanstvenike, pisce, novinare, neki od najpoznatijih novinara u RH iz nekih prošlih vremena koji su upravo iz BiH i svakako su dali veliki obol ovom našem društvu. Međutim, činjenica je da na žalost, neki u RH danas zbog svojih partikularnih interesa, zapravo čine sve kako bi njihova prava u BiH umanjili. Ali mislim da se moramo boriti protiv toga, znači moramo se boriti protiv politike Stjepana Mesića i Vesne Pusić nego se doista moramo braniti i boriti za interes tog dijela hrvatskog naroda.
Hvala vama, gospođa Putica.
Hvala potpredsjedniče HS. Pa kolega Sokol, ponavljali ste nekoliko puta u svojoj raspravi pojam uzurpacije prava Hrvata u BiH. Znamo svi što se dogodilo s izbornim zakonom i po kakvom je zakonu danas, odnosno prije neki dan izabran predstavnik Hrvata u BiH. Međutim, ja bih naglasila i recentnim primjerom u Hrvatskoj, ne samo uzurpacije prava Hrvata u BiH, nego i nas u Hrvatskoj u kojem su neki visokopozicionirani članovi SDA i političari u BiH osporavali pravo Hrvata da gradi Pelješki most i da poveže maticu zemlju odnosno Dubrovnik s maticom zemljom. Hvala lijepo.
Odgovor, g. Sokol.
Pa hvala lijepo, dobro da ste to naveli jer je upravo ono za što se nas optužuje radi ti bošnjački političari, a to je da se miješaju u unutrašnje političke stvari druge zemlje. Znači, Pelješki most je na području RH, RH je izašla više u susret BiH nego što je trebala jer ga je digla, i to je povisilo cijenu, na 55 m, da bi ogromni brodovi mogli uplovljavati u Neum, koji nikad neće uplovljavati u Neum i to je povisilo trošak, samo kako bi Hrvatska održala dobrosusjedske odnose s BiH. Zauzvrat dobivamo napade, dobivamo prijetnje, tužbama, sudovima itd. Dobivamo jednu raspravu i napad i verbalne i sve druge napade na hrvatske dužnosnike, uključujući i predsjednicu, na vrlo na žalost, jednoj primitivnoj razini. I to je ono što nije dobro, ali ta odgovornost njena nama, odgovornost za takvu politiku je na bošnjačkim političkim predstavnicima, bojim se da će im se to obiti o glavu.
Hvala i vama. Idemo dalje sa raspravama, gosp. Raguž, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, iako je nedvojbeno kako je dijalog među narodima u BiH ključan za budućnost BiH, u Saboru RH važno je da se govori realno koliko je to moguće, o problemima sa kojima se suočava BiH i posebice hrvatski narod u BiH. U tom smislu važno je razumjeti današnji politički kontekst u BiH i usporediti ga, možda sa nekim sličnima, danas je bilo niz takvih poveznica sa razdobljem rata u BiH. Otprilike, danas su Hrvati u političkom smislu negdje kao tijekom rata u BiH u drugoj polovici 1993. godine. Pa upravo u toj drugoj polovici 1993. godine nakon što su u potpunosti umirene crte sukoba između armije BiH i vojske Republike Srpske 260 tisuća pripadnika armije BiH usmjerilo je svoja ofenzivna djelovanja prema 40 tisuća pripadnika HVO-a. Tada se izravno umiješalo u pograničnim dijelovima BiH i nekoliko tisuća pripadnika HVO-a što je kasnije tumačeno kao agresija na BiH. A što bi se dogodilo da tih nekoliko tisuća pripadnika HVO-a nije se uključilo u tom razdoblju uz prijetnje sankcijama od strane Vijeća sigurnosti UN-a? Pa dogodio bi se, dogodio bi se još veći progon hrvatskog stanovništva u BiH. Danas upravo na sličan način tumačeći reakcije bivših visokih predstavnika mi prihvaćamo logiku da treba odobriti u političkom smislu nastavak političkog nasilja nad hrvatskim narodom u BiH. Potpuno je prirodna reakcija što se trojica bivših visokih predstavnika u BiH brinu za svoju političku baštinu koju su ostavili u BiH a oni se nemaju sa čime pohvaliti. Ja sam danas kazao da je ključno za sadašnje probleme u BiH razumijevanje jedne presude iz 2000. godine o konstitutivnosti naroda na čitavom području BiH koja je kasnije od strane visokih predstavnika zlouporabljena na način da su u politički život BiH nasilnim mjerama nametnuli 111 amandmana na ustav entiteta Federacije BiH i entiteta Republike Srpske. Manje je poznato da su za 23 godine Daytonske BiH visoki predstavnici u BiH nametnuli ... [[Govornik se ne razumije.]] zakon i propis, 249 izvan sudskih odluka 99 imenovanja i da sa takvim jednim pristupom su naravno znali što rade pa su se i zaštitili da ne može o njihovim postupcima i odlukama raspravljati niti ustavni sud BiH niti jedna međunarodna pravosudna institucija. Zašto su imali potrebu to da rade? Pa upravo svjesni činjenica da su napravili niz kršenja i međunarodnog prava kada su donosili ove odluke, nametali zakone posebice kada su pristrano to raditi u korist jednoga od naroda u BiH prije svega Bošnjaka. Da to nisu radili ne bi danas imali ovu raspravu u Hrvatskom saboru. Isto tako treba razumjeti da otpor provedbi presude u predmetu Ljubić upravo je usmjeren na tu političku baštinu visokih predstavnika u BiH i kako sam kazao, dakle političku baštinu Alije Izetbegovića da se na određenom dijelu teritorija BiH napravi muslimanska BiH. E sada ove naše dvojbe o kojima mi danas govorimo da li se Hrvatska sa ovom raspravom, sa inicijativama na europskoj razini miješa u unutarnja pitanja BiH. U unutarnja pitanja BiH miješaju se sve zemlje koje imaju interesa i to je dio diplomatske tradicije, dakle prostora bivše Jugoslavije nakon rata na području bivše BiH. Hrvatska to najmanje nažalost radi i zato imamo posljedice o kojima danas govorimo. Potpuno je legitimno u političkom životu BiH čuti od Bakira Izetbegovića kako je njegov otac ostavio BiH u amanet Erdoganu odnosno neoosmanističkoj Turskoj. Potpuno je legitimno slušati kako je evo prigodom nedavne službene posjete predstavnika vehabijske monarhije Saudijske Arabije ona dala značajan doprinos u razvoju BiH. Potpuno je legitimno slušati kako ... [[Govornik se ne razumije.]] Iran ima svoj utjecaj u BiH preko niza institucija. To radi i Rusija, to rade sve druge zemlje. Ovo što čujemo kako Hrvatska ne treba dakle zagovarati vladavinu prava u BiH pa to je ništa drugo nego jedan kompleks manje vrijednosti koji jedan broj kolega pokazuje danas u raspravi u Hrvatskom saboru prema problemima koje ima hrvatski narod u BiH. Da bi mi izašli iz toga kompleksa manje vrijednosti mi ćemo trebati a nas dvojica, dakle gospodin Ljubić i ja se suzdržavamo od ocjena, prilika u RH i razumijemo jer nama brojne te prilike nisu jasne, razumijemo jedan dio dobronamjernih kolega koji nisu informirane određenim činjenicama. Ali ono što žalosti da neki koji jesu informirani pokazuju netrpeljivost, mržnju i koji odobravaju nasilje koje se provodi nad hrvatskim narodom u BiH. Nečuveno je da se ovdje mogu čuti iste teze koje smo mi Hrvati u BiH slušali 1993. godine tijekom provedbe „Operacije Neretva '93.“. Pa upravo spomenuti Željko Komšić ovih dana kaže kako su Hrvati iz središnje Bosne u opasnosti i kako ove rasprave koje se provode u političkoj javnosti RH upravo njih dovode u opasnost. Pa tko to njih može dovesti u opasnost? Misli li on to na svoje glasače? Dakle oni koji imaju dvojbe je li Željko Komišić legitiman, legalan, samo neka se zapitaju, neka provjere te činjenice Izborni zakon u BiH nametnut je od visokog predstavnika. Po tom izbornom zakonu oni koji prigovaraju gospodin Čović je izabran za hrvatskog člana predsjedništva a po tom istom zakonu u više navrata gospodin Komšić je nametnut Hrvatima u BiH. Oni koji ne razlikuju ova dva pojma „izabran“ i „nametnut“ imaju problema sa korektnošću prema Hrvatima BiH-a i bilo bi krajnje vrijeme da razumiju da tu svoju nekorektnost trebaju korigirati. Hrvati u BiH-u ne očekuju ni od koga bilokakvu pomoć niti smatraju da je netko nama nešto dužan napraviti. Oni koji u našoj sudbini ne vide i svoju budućnost u smislu izazova političke stabilnosti, mira, nesigurnosti koja sa može reflektirat i na pozicije RH u njezinom izravnom susjedstvu u BiH-u, sigurno nisu nit naši sugovornici niti oni koji mogu doprinijeti jednom odgovornijem odnosu RH prema BiH-u. Hrvatski narod u BiH-u, naravno da će sa zahvalnošću cijeniti sve one koji dobronamjerno poduzimaju u okviru svojih nadležnosti sva ona pitanja posebice na međunarodnoj razini koja mogu pomoći rješavanju nezavidne političke pozicije hrvatskog naroda u BiH-u. Pa zar nije dovoljno podsjetiti da 2001. je smijenjen hrvatski član Predsjedništva Jelavić, da ne 2005. smijenjen hrvatski član Predsjedništva Čović, da su Bošnjaci u tri navrata 2006. i 2010. i 2018. izabrali Komšića, to je značilo i imenovanje hrvatskih diplomata. Dakle nas se uskraćuje da komuniciramo sa međunarodnom diplomatskom javnošću. Nametanjem izbora Komšića za hrvatskog člana Predsjedništva, nas se sprječava da komuniciramo sa javnošću, sa političkom javnošću u BiH-u kada nam se prijeći da imamo radio-televizijski kanal na hrvatskom jeziku, na se sprječava da komuniciramo sa korektnim djelom Bošnjaka koji sigurno razumiju da ovo što se događa Hrvatima nije niti u njihovu korist. Hvala.
Hvala i vama. Imate dvije replike, prvu ima g. Klarić.
Uvaženi kolega Raguž, spomenuli ste današnje govornike koji su spominjali da se Hrvatska ne bi smjela miješati u unutarnja pitanja BiH-a. Tko god tako govori, tko god takvu poruku iz ovog Sabora šalje, ne samo da ne želi dobro BiH-u nego ne želi dobro i Hrvatskoj jer ne postoji dva naroda, postoji samo jedan narod, hrvatski narod, i u Hrvatskoj i BiH-u, naša je naprosto dužnost da o tome govorimo, da se o tom brinemo, da se brinemo o tom jedinstvenom narodu, o svom narodu. Svi drugi se petljaju u te stvari, svi drugi nešto nameću, jedino mi bi trebali šutit, do kad? '91. se to pokazalo, pokazuje se i dandanas u sportskim rezultatima koje je spomenula kolegica Ljubica. Ne radi se o dva naroda, ne radi se o dvije države samo u tom smislu, jedan je narod, hrvatski narod i ako mi ovdje nećemo govoriti o tome, tko će? Hrvatski sabor za to i postoji.
Hvala. Odgovor, g. Raguž.
Pa kako sam kazao i kao ste istakli, upravo trebamo govoriti da potaknemo dijalog u BiH-u sa svim onima koji cijene da će politička stabilnost, mir u BiH-u ovisiti upravo od dijaloga, ali isto tako i jednoga korektnoga, preciznog stava RH prema situaciji u kojoj se nalazi hrvatski narod u BiH-u.
Hvala. G. Mikulić.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Raguž, danas smo čuli nekoliko puta tezu da je Komšić izabran po istom zakonu kao i Čović, spomenuli ste i vi i to je istina da po istom zakonu omogućuje se da se izabere legalan i legitiman predstavnik hrvatskoga naroda no Komšić je nametnut a ne izabran što je dokaz da je ovaj zakon i neustavan zakon, nikad nije donesen u Parlamentu BiH-a što Dayton i propisuje već ga je nametnuo OHR. Po istom zakonu kojim je biran Čović nametnu je Komšić i protiv tog zakona, što je argument protiv tog zakona a ne argument za taj zakon i ono što je možda bitno naglasiti, spomenuo je to i naš kolega, da Komšić nije nametnut treći put samo zato jer se ne može kandidirati tri puta za redom. Hvala.
Hvala. Odgovor, g. Raguž.
Ma ne samo kada je u pitanju izbor hrvatskog člana Predsjedništva već pokušaj nametanja predstavnika hrvatskog narodu događaju se i događali su se u političkom životu BiH-a u više ciklusa. I za vrijeme utemeljenja Vlade alijanse, Vlada i platforme, za vrijeme imenovanja i Predsjednika Federacije BiH-a. Dakle moramo razumjeti da se ne radi o incidentima, da u raspravama po tom pitanju ne trebamo unositi detalje koji su nevažni, radi se o jednoj sustavnoj politici negiranja prava Hrvata da imaju svoje političke predstavnike u političkom životu BiH-a, prava na političko predstavljanje koga je BiH prakticirala i u nekim gorim vremenima za vrijeme osmanske okupacije, austrougarske okupacije BiH-a i čudi da danas u suvremenoj BiH uopće postoje nasljednici takvih ambicija negiranja političkog predstavljanja.
Hvala vam. Idemo dalje sa raspravama, g. Ivan Lovrinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ako neka više nacionalna zajednica ili država želi opstati i razvijati se, onda ti narodi moraju prije svega jedni prema drugima imati povjerenja i moraju postići visoku razinu suradnje. Ključno je pitanje kako postići i povećati stupanj povjerenja u BiH-u nakon svega što se tamo desilo? Da su Nijemci, Francuzi, Englezi i ostalo narodi zapadne Europe nakon II. svj. rata stalno se bavili II., I. svj. ratom i još dublje u prošlost, ništa ne bi bilo od projekta EU-a. Zašto to govorim? Zato što su silnice i sile unutar same BiH-a prije svega koji proistječu iz političkih vodstava sva tri naroda ali i silnice između narodnog okruženja prije svega velikih sila takve da BiH andrićevski rečeno žele zadržati prokletom avlijom Balkana i Europe. Mi znamo što je bila BiH tijekom povijesti i iz toga treba izvući zaključke. Postavlja se pitanje čije to interese provodi, odnosno čije interese provode političke strukture, politički predstavnici tri naroda u BiH od Bošnjaka, Hrvata i Srba. Ako uđemo u detaljniju analizu onda ćemo vidjeti da se oni najmanje bave interesima svojih naroda, dobra, mira, budućnosti, suradnje a zaokupljeni su jedni drugima. No, odmah da kažem ovdje je dosta puta rečeno Daytonski sporazum je svojevrsni Ustav BiH i on je temelj za tu državu i odnose među tri naroda koji tamo žive. Tamo je jasno zapisano da su sva tri naroda konstitutivni narodi ali se pokazalo da je konstitutivnost Hrvata u BiH ostala samo na papiru. Zašto je ona ostala na papiru to treba pitati prije svega predstavnike, političke predstavnike Hrvata u BiH a i političke strukture koje su vodile Hrvatsku od njenog osnutka pa do danas. Dakle, koji su uzroci lošeg stanja u BiH a time i položaja hrvatskog naroda tamo? Najprije treba reći da sva tri naroda u BiH vode ljudi rata a ne ljudi mira i kao takvi dok se oni ne promijene u BiH se neće moći očekivati pozitivni zaokret. Vidite u jednom trenutku Izetbegović priziva Tursku, Dodik Rusiju, Čović zapad i jedni druge hrane kako nacionalizmima svojim tako znači i svojim partnerima na koje računaju iz svijeta. Tako BiH ne može opstati. Mi imamo tamo u političkom životu svojevrsni način politike koji se zove upravljanje nacionalizmima kao da jedni drugima nabacuju lopte kad im treba u svom entitetu prilikom izbora ili nekih drugih znači važnih događaja a prije svega to. Nadalje, po takvim političkim strukturama u BiH ne odgovara EU, vidite da je njima odgovarala EU a i EU da riješi problem BiH onda bi BiH trebala ući u EU prije Hrvatske. Ja sam to prije 5 godina 6 govorio na jednom skupu u Sarajevu. Međutim, vidite naprosto da to nije tako. Znači nije im stalo da uđu, da se približavaju standardima. Zašto? Da je BiH ušla u EU onda bi političke strukture koje predvode tri naroda u BiH bile najvjerojatnije razvlaštene a oni to ne žele. Nadalje, snažni su izraženi geopolitički interesi Turske, Rusije i zapada prema BiH a stvar je u tome da politički predstavnici sva tri naroda moraju se jedini drugima više okrenuti jer je to jedini recept za bolju budućnost. Kada pogledamo ne samo hrvatski narod kojeg naravno najmanje ima u BiH i ostala dva naroda su jednostavno nesretni. Zašto? Jer se iseljavaju iz BiH i oni su ugroženi. Nešto se više iseljavaju Hrvati, zašto? Jer Hrvati imaju dvije putovnice i oni su u isto vrijeme i građani EU. Onog trenutka kada se liberalizira režim rada a to se već sada događa doći će do snažnog odljeva radne snage iz bošnjačkog i srpskog korpusa. Taj usisivač iz Njemačke, Francuske, Nizozemske, Austrije, on će usisati najveći dio radne snage i ovaj će prostor oko kojeg se vidite sada krve jedni s drugima a drugi s trećima on će se sve više prazniti. Međutim ono što je na sceni a vidimo to su migracije sa istoka i sa juga, sa Afrike, može dovesti do toga da jednostavno promijeni potpuno taj prostor BiH ili da ga homogenizira. To još ne znamo ali to ćemo vidjeti. No postavlja se ključno pitanje kako vratiti povjerenje, suradnju i vjeru u zajednički suživot u BiH. Ponavljam to neće moći napraviti ljudi koji su znači, koji su iz rata, koji su se bavili kriminalom i kojima njihovi sami narodi ne vjeruju. Što se tiče ove Deklaracije ovdje je jedino pozitivno što se razgovara o Hrvatima u BiH. Mi znamo da Deklaracija sama po sebi neće riješiti težak položaja Hrvata u BiH. Pa uostalom ona kasni najmanje 15, 20 godina. Zašto nije prije ova deklaracija došla u Sabor? S druge strane kako Hrvatska može pomoći Hrvatima u BiH a i čitavoj BiH? Pa mi vidimo da je Hrvatska država slaba, ovdje se slušaju tuđi interesi. Prema tome, kada postane ovo jaka država, moderna a to samo može nova struktura, nove političke strukture i novi ljudi koji će doći u Hrvatskoj onda možemo pomoći više i hrvatskom narodu u BiH ali i čitavoj BiH, znači sva tri naroda jer neće biti napretka ukoliko bude sumnje, ukoliko bude neistinitog, neotvorenog pristupa tu se ne može razvijati. Da bi se razumjela BiH i tamošnji život nije dovoljno čitati knjige, novine ili portale. Ili morate tamo biti rođeni ili da ste proveli jedan dio života. Ja sam tamo rođen, završio osnovnu školu, gimnaziju i razumijem o čemu pričam. A tko to, tko to ustvari predstavlja Hrvate u BiH ili bori se za njihove interese pa to radi manje-više ista politička struktura, samo se pojavljuju novi ljudi. I ona je uvijek sa istog geografskog prostora, kad ste vidjeli predstavnike Hrvata iz Srednje Bosne iz Posavine u značajnijem broju, niste ih vidjeli, nema tu otvorenog razgovora i nema tu znači, nema tu sreće. Znam komuniciram s tim ljudima, oni nemaju dovoljno povjerenja u predstavnike hrvatskog naroda, a kamoli da imaju Bošnjaci ili Srbi pazite. Prema tome, ovo je jedan veliki posao ali moramo o tome otvoreno govoriti i kako prema predstavnicima Hrvata u BiH, tako i prema predstavnicima bošnjačkog i srpskog naroda u BiH. Nacionalne manjine u Hrvatskoj mogu biti dobar most za razvoj suradnje, znači bošnjačka manjina ovdje i srpska znači za jedan novi most i jednu novu stranicu u razvoju BiH. BiH mora ostat suverena, ona mora biti stabilna iako se sve čini da se ona naprosto da ostane bure baruta, da ostane za potkusurivanje velikih sila itd., itd. Ona ne smije ostati sirotica, angažman Hrvatske mora biti otvoren, iskren, on ne smije ići u tom smjeru da se podržavaju političke strukture koje, od kojih su neke kriminalne, to ne može. Znači to je samo na sramotu hrvatskog naroda, o tome moramo vrlo otvoreno razgovarati. Sve dok se to ne dogodi neće biti sreće u BiH. I zato sa ovog mjesta pozdravljam sve Hrvate u BiH posebno moje u Srednjoj Bosni, ali pozdravljam i sve građane BiH i konačno da se sva tri naroda izaberu u nove političke strukture i ljude koji će ih vodit prema budućnosti, a ne prema prošlosti.
Hvala, imate dvije replike, gospodin Žagar.
Hvala podpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi kolega Lovrinović s obzirom da ste vi ekonomist, to me potaklo da vam repliciram. Dakle, što je garant političke stabilnosti, ekonomske stabilnosti? Ovdje sam danas čuo da postoje mnogi interesi istoka, zapada. Meni se u ovoj deklaraciji najviše sviđa kad kaže da RH treba ulagati. Ekonomski interes je dobar interes, neka ulažu svi koji imaju interese prema BiH, neka otvaraju radna mjesta, pa ćete vidjeti vrlo brzo kako će se ljudi sami dogovoriti. Dok ljudi nemaju za kruh, dok ljudi nemaju posla, dok je ljudima teško onda se s njima lako manipulira, to se uvijek pokazalo u povijesti, pokazuje se danas. Dakle ljudima posla, ljudima kruha, standarda i sve će to doći na svoje samo od sebe.
Hvala, odgovor gospodin Lovrinović.
Ma kolega Žagar, potpuno se slažem, kako je započela, to stalno ponavljam, EU pa upravo na tome da svi imaju koristi od toga. Ako Hrvatska je da se razumijemo, BiH je najvažniji vanjskotrgovinski partner Hrvatskoj, to je jedina zemlja s kojom mi imamo u vanjskoj trgovini suficit. Prema tome to kapilarno povezivanje sa BiH, sa dijelovima gdje žive naši ljudi, ali i ostali, dakle ovdje nije riječ o vođenju nacionalističke ekonomske politike prema BiH. Ti narodi neće se pitati o prošlosti, o vjerskim razlikama i ostalo ako budu bolje živjeli, njih treba upravo okrenuti tim pitanjima, ali političke strukture koje vode sva tri naroda, one to ne dopuštaju. Zašto? Jer one gube kontrole, kontrolu, gube svoju moću, vi tamo ne možete zaposliti ni u jednom narodu čistačicu, a da onaj glavni šef ne kaže može il ne može. Dakle, ekonomska ulaganja, poduzetništvo okupit ćete ljude zajedno iz sva tri naroda da surađuju.
Hvala, gospodin Raguž.
Kolega Lovrinoviću, vi kao Hrvat iz Središnje Bosne ne biste trebali takvim izjavama amnestirat političko nasilje nad hrvatskim narodom u BiH kad kažete kako će predstavnici Bošnjaka i Srba imati povjerenja u političke predstavnike Hrvata kad hrvatski narod nema u njih povjerenja. Kolega Lovrinoviću vas demantiraju izbori svih ovih godina nakon prvih demokratskih izbora 1990. Ja vjerujem da ste vi to samo u žaru rasprave kazali ipak nemojte tako logicirati to nije dobro, a pogotovo što to ne stoji.
Hvala lijepa. Odgovor, odgovor da.
Uvaženi kolega Raguž, što rekoh, rekoh, niti u žaru već je promišljeno. Dakle, nisam govorio samo o hrvatskom narodu, u sva tri naroda njihovi narodi na izborima je to tako. Znate kad dođe stani pani ljudi podlegnu strahu onda se priklanjaju onom što je jer nemaju druge opcije. Međutim, nema sreće ponavljam u sva tri naroda dok ih predvode ljudi i stranke, političke strukture koji su ih dosada vodile, to će u BiH ići teško. U Hrvatskoj ide teško, ali morat će doći do toga jer neće doći do promjena. Dakle, mi se moramo osloboditi takvog jednog zagrljaja da ne kažem političkog nasilja stranaka koje su dosad bile, otvoriti prostor svim ljudima, a prije svega ekonomskoj suradnji jer ona otvara međusobno povjerenje, a sve ostalo se zna. Ja sam vrlo jasno rekao da je hrvatski narod konstitutivan, strateški [[Upadica: Hvala.]] najvažnija država nam je BiH.
Hvala lijepa, idemo dalje s raspravom, gospodin Glasnović, a pardon ispričavam se gospodin Glasnović, imao i mi predlagatelja gospodina Ljubića, ispričavam se. Ispričavam se gospodinu Glasnoviću i Ljubiću isto.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Dakle evo sa jednim veliki uvažavanjem pratim ovu raspravu i mogu reći da su se ovdje čule različite teze i sigurno da će doprinijeti dakle ovom pitanju da ga riješimo. Međutim, neke teze koje su iznošene ovdje sa njihovom logikom dakle ja moram polemizirati. Naime, logika da bi u BiH sve bilo drugačije da se promijene političke elite, ne stoji to bi značilo da zapravo treba promijeniti narod. Naime, evo već 23 godine nakon Daytona, narodi biraju da tako kažem slične političke elite i glasuju na sličan način, to jest glasuju nacionalno. To znači da ovo uređenje u Bosni i Hercegovini zapravo inducira i praktički diktira ponašanje političkih elita. Na sastanku sa predstavnicima Europskog parlamenta prije nekoliko godina, rekao sam da u Bosnu i Hercegovinu dovedete Šveđane ili Fince, nakon 5 godina bi se njihovi politički predstavnici ponašali kao što se danas ponašaju ovaj, predstavnici Srba, Hrvata i Bošnjaka, a to samo govori da ustavna pozicija i međunacionalno pitanje u Bosni i Hercegovini nije riješeno. Kada to bude riješeno, a na to ukazuju i međunarodne institucije, na to ukazuju mi, onda ćemo sigurno doći do prilike da jedan bolji unutar narodni pluralizam kroz sva tri dakle, konstitutivna naroda. Ono što ja ovdje želim istaći i ovo nije dakle, ovo nisu teze predstavnika političkih Hrvata u Bosni i Hercegovini, ja ću vam samo citirati par dakle paragrafa iz rezolucije Europskog parlamenta. Pa rezolucija 6. veljače 2014. godine o napretku Bosne i Hercegovine kaže: Pozdravljam šest točaka sporazuma koji je postignut u Briselu 01.listopada 2013. godine, a žali što centralističke snage opstruiraju njegovu provedbu, i naglašava da je važno slijediti načelo federalizma i legitimnog predstavljanja, kako bi se osigurao put BiH u Europskoj uniji. Dakle, upravo načela federalizma, a Bosna i Hercegovina nije danas utemeljena na načelima federalizma, dakle nema poziciju da pozicija Hrvata nije ravnopravna Ustavu socijalna dva naroda, a posebice izborni zakon je dodatno napravio distorziju onih rješenja koja su u Daytonu preko konsonicasijskih ustavno-pravnih angažmana omogućavala Hrvatima legitimitet. Nadalje, dakle, nastavlja rezolucija Europskog parlamenta iz 2017., pa se poziva dakle na Odluku Ustavnog suda, točka 17., kaže naglašava važnost nedavne Odluke Ustavnog suda o načelu konstitutivnosti i ravnopravnosti triju naroda da izaberu svoje zakonite političke predstavnike na temelju opravdane i razmjerne zastupljenosti u Dom naroda parlamenta Federacije Bosne i Hercegovine. I nepravedno je, neopravdano je, zapravo bolje je reći optuživati hrvatske predstavnike u Bosni i Hercegovini za stanje u kojem se mi nalazimo kada evo dakle, rezolucije Europskog parlamenta ukazuje na problem. Dakle, jednostavno to nije ni opravdano. Ili dalje, točka 18. rezolucije kaže: izražava zabrinutost da se u procesuiranju slučaja ratnih zločina primjenjuju različiti zakonski standardi, i istina da se primjenjuju, na jednoj strani se primjenjuje stroži, na drugoj strani blaži Zakoni. I točka 37., poziva, citiram:“ nadležna tijela da zajamče medijski pluralizam i osiguraju emitiranje programa na svim službenim jezicima u BiH.“ Dakle, to su, to su konstatacije dakle Europskog parlamenta, i one su na neki način, na jednoj blagoj formi, diplomatskoj formi ako hoćete, al' da to netko ne shvati pežurativno ovaj, unesene i u ovu rezoluciju. I druga stvar, ne stoji da samo jedan dio Bosne i Hercegovine, jedan dio Hrvata je zastupljen. Kolega Lovrinoviću, u aktualnom sazivu predsjednik Federacije je Bosanac iz Busovače, Srednje Bosne, predsjednica Doma naroda Federacije iz Kiseljaka, ministrica obrane, jedna od tri u Vijeću ... [[Govornik se ne razumije.]] je iz Viteza, ministar prostornog uređenja je iz Žepča, ministar pravde u Vladi Federacije iz Posavine, prema tome, nemojmo dakle, mi odavde slati poruke koje će generirati podijele unutar Hrvata u Bosni i Hercegovini, kao što je rekao kolega Raguž, svi izbori pokazuju da hrvatski predstavnici koji dobivaju legitimitet, a to su predstavnici stranaka hrvatskog Narodnog sabora, istina HDZ BiH je najbrojniji, imaju otprilike jednaku podršku u svim dijelovima Bosne i Hercegovine.
Da, replika gospodin Lovrinović.
Uvaženi kolega Ljubić. Nisam tad ni pomišljao da se bavim politikom, al' kol'ko znam i čuo sam za vas, vi ste u toj politici stalno, jel' tako? I jasna je moja poruka, dakle i vama kao predstavnicima, vi nikad nećete vidjet da vi griješite, već griješi ili narod, ili griješe oni koji u vas upiru prstom, jel' tako? I to je ta zavodljivost politike, opijenost politikom da jednostavno nikad ne uviđate svoju grešku. Ja sam zadnji koji bi svojim raspravama dijelio hrvatski narod i to ste do sad možda mogli primijetiti, ako niste, vaš je problem što tako govorite. Ali očito da vas boli ovo što sam govorio, ali dok mi ne počnemo ovako razgovarati, otvoreno, i pitat se o pravim pitanjima i upirat prstom o pravim problemima, nećemo homogenizirati hrvatski narod i nećemo izrađivati puteve suradnje sa drugim narodima u Bosni i Hercegovini.
Hvala. Odgovor, izvolite gospodin Ljubić.
Pa ja se vraćam opet na onu tezu, dakle, narodi uporno biraju određene političke elite i birat će sve dotle, dok se Bosna i Hercegovina ne ustroji na način da se odagnaju svi strahovi, a najbolji put da najmalobrojniji narod nema straha. Ja ću vam sada reći pošteno, dakle u Bosni i Hercegovini prema procesima i odlukama naroda, građana, birača, upravljaju tri straha. Na jednoj strani strah od Bošnjaka, možda da će izgubiti državu u kojoj jedino ... [[Govornik se ne razumije.]] utočište, strah ili zabrinutost Srba da mogu izgubiti entitet jer smatraju da su riješili svoje ovaj, nacionalno pitanje entitetom Republike Srpske, strah Hrvata koji je opravdan da će izgubiti potpuno politički subjektivitet i prava na Bosnu i Hercegovinu, a zapravo put je da se dođe do rješenja, ... [[Govornik se ne razumije.]] izborni zakon, da svaki narod može biti zastupljen po svojim legitimnim političkim predstavnicima, a onda dogovore legitimnih političkih predstavnika da dođemo do ustavnog rješenja koja će Bosnu i Hercegovinu učiniti dakle, funkcionalnom i upravljivom.
Hvala. Hvala lijepa. Gospodin Glasnović, pojedinačna rasprava.
Poštovana ministrice, kolege. Evo, mi svi znamo da je, da BiH ima najsloženiji politički sustav na svijetu, što ja znam, ne znam drugog takvog sustava. Evo kad bi došao dolje Machiavelli, on bi postao Miki Maus, jer dolje se vodi naravno rat drugim sredstvima i to je očito, i sve ove rasprave moraju se svesti na jednu stvar, a to je opstanak Hrvata u Bosni i Hercegovini. 05.05.2017. kad je bila ustavna kriza ja sam predao 5 zahtjeva, o tom sam jučer govorio Vladi, to je potpisala jedna od zahtjeva, to mi je drago i vidjet ovdje iz Bušića ovdje, jedan je bilo da se sazove plenarna sjednica po pitanju položaja Hrvata u BiH-u i dijaspore. To je potpisano, evo nas danas ovdje. Bolje kasno nego nikada. Mi znamo kakve obaveze Hrvatska ima prema Hrvatima BiH-a, to smo čuli 10 puta danas, znamo za Washingtonski sporazum, znamo za Daytonski sporazum, znamo da su Hrvati žrtve političkog inženjeringa, po tome je deklaracija na mjestu. Ali govori bi o nekim drugim stvarima. Spomenuo sam danas tri mušketira, Ashdowna, Karla Bilta i ovog trećega mušketira, oni uopće nisu važni, to su drugorazredni činovnici koji nisu mogli nać BiH na zemljopisu, na zemljopisnoj karti. To su totalni nebitni a mi smo djelomično krivi za toga. Imate ovdje, sjede karakteri ovdje koji uopće nisu znali da ima Hrvata u BiH-u, zastrašujuće. To povijesno neznanje i nepismenost. Sjede ovdje. Genetski anarhisti i bivši komunisti i drugi karakteri, neću reć sada koji a svi znamo. Trebinjska biskupija je starija od Zagrebačke biskupije. Trebinjska biskupija, starija. Tko zna o tome? Govorio bi malo ovdje o genezi rata jer gubimo se non-stop po ovim raspravama a još nije došlo na vidik kako je i gdje je počeo taj rat. Govorili smo danas naravno, selo Ravno. Selo ravno, prve hrvatske žrtve. Ali prvo kršenje integriteta teritorijalnog BiH-a se dogodilo u 7. mj. '91. g. kad su četnici iz Savo krajine prešli u ... [[Govornik se ne razumije.]] , općina Grahovo, spalili kuće i odveli Hrvate kao taoce u Knin. Postoji taj dokument a znate odgovor MUP-a BiH-a? Ne možemo ništa napraviti, totalna impotentnost i to je tako. Sjećamo onda naravno selo Ravno, referendum gdje su Hrvati spasili BiH, sjećamo se onaj sporazum koji je odbio Alija Izetbegović po kojem bi dobio 48% teritorija bi dobili Srbi a danas imaju 49%. Evo Hrvati, sjećamo se Herceg-Bosne, pad Vukovara, sjećamo se Hrvata iz BiH-a koji su branili Vukovar, koji su bili na hrvatskim bojištima '91. g. i desetke milijuna dolara maraka koji su dolazili ovdje od Hrvata izvan BiH-a. To nije smetalo onda ovim nekim karakterima meni desno ovdje, da su dobivali lovu od tih ustaša i da su im ustaše branili teritorijalni integritet RH, to nije smetalo a sad ih smetaju Hrvati BiH-a. Veliki salonski stratezi, nema ih puno ovdje vidim danas, evo tu su skliznuli negdje. Onda idemo dalje, imamo dalje. Ovako, imamo žrtve u BiH-u, više od 100 000 mrtvih i to je ta tragedija, ta silna tragedija koja se mogla spriječiti '91. g. ali se nije spriječila. Sjećate se ovo nije naš rat. Više od 50% tih, skoro 50% su bošnjački civili. Tako je, a zašto je to tako bilo? Zato jer ... [[Govornik se ne razumije.]] razoružan isto vrijeme kad je bilo razoružano ovdje. Teritorijalna obrana i sve je oružje otišlo u tamo većine, gdje su većine, srpski narod u BiH-u, to je također povijesna činjenica i do '92. g. 3. mj. podijeljena je Srbija ta JNA, velikosrpska armada podijelila je 800 000 cijevi je podijelila članovima SDS-a i mi smo opet bili goloruki i gaće preko koljena, spremni ali Hrvati su bili spremniji nego neki drugi karakteri sad. Ali mene zabrinjava jedna druga stvar, dokumenti su itekako relevantni jer se taj rat još vodi, taj se rat vodi drugim sredstvima, svaki dan se Hrvatska napada u medijskom prostoru, vodi se drugi rat ma drugim prostorima, to vidimo svakodnevno. Arhive, gdje su arhive, šta je u arhive ... [[Govornik se ne razumije.]] svi su muđahadini došli u BiH preko Hrvatske, da preko Hrvatske, tko normalan bi naoružavao neprijatelje, znamo za pola milijuna Bošnjaka, većinu koja su bili ovdje izbjeglica. Znamo za naoružavanje i to je totalna laž da su Hrvati pokrenuli rat dole sa Bošnjacima, on je počeo na lokalnoj razini, mi još nemamo službenu povijest II. svj. rata, kamoli ovog rata i to se mora razjasniti. Sad ću vama pročitati jedan dokument od vojnog krila Armije BiH-a, to ne zanima naše SIS-ovce bivše jer oni su ganjali preljubnike i švercere kave a kako je radio naš KOS, kontraobavještajna služba? Evo ovo je dokument od Vojnog krila Armije BiH-a iz '94., 7 mj. nakon potpisivanja Washingtonskog sporazuma, još su ovi operativci ovdje, ovo je zastrašujući dokument. Dolazi iz Tuzle 53 učesnika, komora iz Tuzle i imaju svoje ljude ovdje, evo šta piše ovdje? Svitac, njihov agent, ovo piše, ND, ovaj je bio šef eskadrile hrvatskog zrakoplovstva na Plesu, njihov suradnik je u potpunosti razumio šta je od njega tražio Svitac, isti je spreman na suradnju koja će se proširiti prilikom slijedećeg susreta kontakta. Imali su cijelu mrežu u Hrvatskoj, gore od Zagreba do vojne policije u Splitu i ništa, šta smo onda ovdje odradili, te su krtice još ovdje. Da ne govorimo o drugim glavama, mi ne trebamo ustvari 5. kolonu jer imamo je ovdje u ovim bivšim ... [[Govornik se ne razumije.]] komunistima, Jugoslavenima, oni su već ovdje s nama, znamo od kada, od '45. Ali ovo je dio toga, oni su dio tog projekta. Šta je s našom medijskom strategijom po pitanju BiH-a? Tu smo pali, pali smo tu na ispitu, to je zašto većina Hrvata u Hrvatskoj nikad nije čulo o selu Briševo, o selu Trusini, Uzdolu, 80% Srba ne zna da se Srebrenica dogodila. Tako funkcioniraju njihovi mediji. Uopće nemate službenu povijest, nijednu knjigu nemate u Srbiji o ovom prošlom ratu na teritoriju BiH-a. Tu ću nastaviti. Nas je zadužio hrvatski narod u BiH-u jer HVO, to sam jučer spomenuo, ta 4 zborna područja su se sačuvale granice sadašnje RH. Kad je stao rat, 51% teritorija sadašnje federacije također su držale hrvatske snage. Molim mister Šuker, 50 sklekova, govorimo ovde. Morali bi ovde 51% su održali hrvatske snage predsjednik Tuđman nikad nije govorio o recimo HV, HVO iste snage od 23.000 pripadnika hrvatskih snaga zadnji, zadnji godinu rata 11.000 ste bili pripadnici HVO-a. Koji ste danas margelinizirani. Zašto smo ovde danas? Moramo provest ove mjere do kraja, za ovaj zakon …/nerazumljivo/… HVO, za HVO 2019. godine te retroaktivne mjere. Meni je drago da je tu gospodin Milas iz središnjog ureda jer oni su poboljšali 17,5% su poboljšali potporu Hrvatima BiH, to je također premalo, jer reko sam jučer HVO dobiva manje od 1% i to žulja neke karaktere. Taj 1% žulja karaktere jugozomboide da Hrvati dole dobivaju 1% zastrašujuće. Evo to znači ko govori o katastru, većina katastra u BiH je hrvatski katastar vjekovima, tamo su sve katoličke crkve bile džamije izgrađene na temeljima katoličkih crkvi. Moramo se držati skupa ova deklaracija po pitanju inžinjeringa to se vidi sa Mjeseca, al ove druge probleme moramo riješit da Hrvati opstanu dole, tamo gdje su bili stoljećima. Ovo drugo je samo puka priča, neko je spomenuo ovdje trgovinsku razmjenu, mi smo 100 milijuna EUR-a u plusu sa Hrvatima u BiH. Ja apeliram na vas, ne znam oće doć do ovih glava ovdje nema mister Stazića ovdje koji mene tu pegla maloprije, mislim da je otišo tamo klonit se tamo drugu ovome … /nerazumljivo/… u dnevnom boravku, ali ja se nadam da ćemo nać koncenzus ovde i za Hrvatsku i svi uz Krista protiv komunista. Hvala.
Imate jednu repliku gospodina Zekanovića.
Poštovani kolega Glasnoviću, evo bilo mi je zadovoljstvo vas slušati i drago mi je da ste naglasili taj dio hrvatske povijesti o kojoj se ne govori u Hrvatskom saboru. Da ste spomenuli HVO, da ste spomenuli da su upravo oni također zaslužni da je Hrvatska danas sačuvana u ovim granicama u kojim je. I zbog svoga sudjelovanja u obrani hrvatskih prostora u BiH, ali i zbog sudjelovanja i u Domovinskom ratu na prostoru RH, a to danas svi zanemarujemo. I ono zapravo danas i olako uopće govorimo o Hrvatima u BiH zanemarujemo tu njihovu veliku ulogu i u Domovinskom ratu na prostoru RH, a vi ste lijepo naglasili da su upravo svojim, svojom borbom i obranom hrvatskih prostora u Bosni i sačuvali i granice naše Hrvatske, zajedničke.
Dobro, hvala. Nisam vidio nikakav znak odgovora, znači da se slažete i da tu nema, ovaj idemo dalje sa pojedinačnim raspravama, gospodin Branimir Bunjac.
Hvala lijepa podpredsjedniče sabora, uvažene kolegice i kolege, predstavnici ministarstva, ministrice. BiH vrlo je bitna za sudbinu Hrvatske u cjelini i na neki način mogla bi nam biti poput svojevrsnog bračnoga partnera, naša bolja polovica koja nas unapređuje na svaki način. S Bosnom imamo najdužu kopnenu granicu, tamo žive ljudi čiji jezik razumijemo, a između ostaloga to je i prema postojećem Ustavu domovina hrvatskoga naroda. Ako bi se poslužili riječima Ante Starčevića, oca domovine, u Bosni živi najčišći i najnepokvareniji dio našega naroda koji lakše može bez nas, nego mi bez njega. Za Starčevića je život ljudi u BiH bio važniji i znamenitiji nego život pariških proletera i njemačkih mudraca, a stanje toga naroda je za Hrvate korisnije i potrebitije nego zapadna civilizacija koja smućuje pamet, truje srce i ubija nam život. I Ante Starčević ne samo da je tako govorio nego je on i tako djelovao, pa između ostaloga nije mogao smisliti Nijemce do te mjere da nije htio čak niti pivo piti, a kad je umro, nije se htio pokopati u Zagrebu gdje je prevladavao njemački jezik nad hrvatskim, kojeg je smatrao ponjemčenim gradom, pa je tražio da ga odnesu u selo Šestine i da ga pokopaju tamo jer je to primjerenije mjesto za njega, nego recimo Mirogoj. To je vrlo zanimljivo usporediti takvo razmišljanje sa razmišljanjem današnjih hrvatskih političara koji upravo u Njemačku i u neke druge zemlje Belgiju odlaze po mišljenje što bi trebao raditi hrvatski narod u svojoj vlastitoj domovini. Međutim, ovdje je vrlo važno dodati da se je Ante Starčević protivio bilo kakvoj podjeli naroda u Hrvatskoj i BiH na vjerskoj osnovi, po klerikalnoj liniji po kojoj je katolik Hrvat, pravoslavac je Srbin, a musliman je Bošnjak. Sve je popraćeno sirovom nacionalističkom retorikom koja onu drugu vjeru ne samo da isključuje, nego je želi trajno eliminirati iz zajedničkoga prostora. Ante Starčević bio je među hrvatskim političarima 19. stoljeća najveći antiklerikalac, jer je smatrao da crkve kulturno unazađuju hrvatski narod, da služe tuđinskim ugnjetačima Hrvatske i da vjerska podjela Hrvata na katolike, hrvatskog naroda na katolike, muslimane i pravoslavne pogoduje širenju nacionalnoga razdora. Za Antu Starčevića dobri kršćani su bili oni koji u biti koji ne slijede svoje svećenstvo, a njegova osnovna ideja bila je Bog i Hrvati, a ne katolici i Hrvati. Na sličnom tragu kasnije govori drugi veliki političar hrvatskoga naroda, Stjepan Radić. Stjepan Radić koji je uvijek okupljene pozdravljao sa rečenicom: „Hvaljen Isus i Marija, dolje popovi.“. Osnovna je misao, dakle, Ante Starčevića je bila ta da izbjegavajući podjele svi zajedno radimo za svoj narod i domovinu, a kako će se tko zvati i kako će se tko deklarirati, neka mu bude kako god drago, jer bilo kakva nesloga među nama, uzdržava i ojačava vanjske centre moći. I govorio je da su u Hrvatsku dobrodošli i Srbi i Židovi i Romi jer je, između ostalog rekao da je gladnome i smrznutom Srbu posve jednako kao istom takvome Hrvatu. Rekao je, citiram: „Neka nas proglase i hotentote, neka se svaki zove svojim posebnim imenom, a samo da svi budemo slobodni i sretni.“ Eto, tako je govorio istinski domoljub, a ne lažni domoljub. Tako je govorio čovjek sa domovinom u srcu, a ne čovjek sa rukom na srcu, a srcem u Bruxellesu. I da, zaprepastili bi se između ostaloga da je majka samoga Ante Starčevića bila pravoslavne vjere, ali se on zbog toga nije osjećao ništa manje Hrvatom, nego su ga dapače, nazvali ocem domovine i sagradili mu dom u centru Zagreba. I ne morate uopće niti sumnjati da su ga uskogrudni ljudi, tadašnji vrli hrvatski političari, Ante Starčevića nazivali buntovnikom, neznabošcem, antikristom i čovjekom koji radi protiv Boga, ljudi i crkve, ali usprkos svemu tome on je do dana današnjeg s pravom priznat kao najveći hrvatski političar čija bista stoji na ulazu u ovu dvoranu i čiji lik krasi najveći hrvatsku novčanicu u opticaju, onu od 1000 kn. I bilo bi vrlo zanimljivo saznati, kako bi današnja većina, današnja Vlada, današnji HDZ-ovi zastupnici govorili o Anti Starčeviću kad bi se kojim slučajem mogli s njime susresti uživo. Ja si nekako mislim, otvaram si, da bi se mi u Živom zidu s Antom Starčevićem bolje složili nego gospoda Ljubić i gospodin Plenković jer je i naše mišljenje da bi se građani, bilo Hrvatske, bilo BiH trebali udružiti i sami se dogovoriti o svojoj sudbini bez stranih uplitanja. Umjesto vjersko-nacionalističkih koncepata i identiteta, trebali bi se okrenuti identitetu boljega života, višega standarda i ljepše budućnosti. Stanovnici BiH morali bi se okrenuti održivom gospodarstvu bez da upadnu u zamku podložništva prema stranim bankama i korporacijama poput aktualnih hrvatskih vlada. Trebali bi se okrenuti svom vlastitom suverenitetu, a ne politici EU i NATO-a koja ne nude rješenja, a kako ih nisu donijela Hrvatskoj, neće ih donijeti ni BiH. Dovoljno je vidjeti pobunu koja se širi po čitavoj Europi neovisno o tome, dakle, tko pripada kojoj naciji i kojoj vjeri, kojoj rasi. Za BiH bilo bi bitno odbaciti koncepte dominacije jednih nad drugima, a osobito odcjepljenja teritorija. S te strane, naravno, prvenstveno je potrebno odbaciti ideologiju Velike Srbije koja je uzrokovala agresiju i rat u BiH. Republiku Srpsku treba razmontirati i detronizirati ekipu koja je trenutno vodi jer ta politika i dalje misli da je Ratko Mladić nešto pozitivno, a da su u Srebrenici i mnogim drugim mjestima nije dogodio genocid nad stanovnicima BiH. I da, da su Hrvati mogli sami odlučivati o tome 1995. HV osvojila bi Banja Luku, velikosrpski agresor bio bi poražen, i Bosna bi danas bila mirna i stabilna zemlja, daleko prosperitetnija nego što jest. Ali, možemo zahvaliti prvenstveno SAD-u koji je zabranio da se Banja Luka osvoji i rekao da će bombardirati Hrvatsku ako to učinimo. Također, licemjernim politikama Velike Britanije i Francuske, ali na žalost jednim dijelom upravo i politici HDZ-a koja je pregovarala sa Slobodanom Miloševićem, stvarala Herceg Bosne, a danas je u koalicijom sa velikosrbinom Miroslavom Dodikom. I pitanje se postavlja, što mi s tom koalicijom dobivamo? Koji je smisao te politike? Zar samo taj da Velika Srbija bude na 90 km udaljenosti od Zagreba? Hvala vam lijepo, nastavit ću u završnoj riječi.
Hvala lijepa, imate jednu repliku, gospodina Sladoljeva.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Bunjac, slažem se s većinom vaše rasprave, pogotovo o Ante Starčeviću. Ono što mi je žao da ste na neki način podcijenili ulogu katoličke Crkve za Hrvate u BiH i niste spomenuli fra Didaka Bundića koji je se bacio poslom koji bi se barem deklarativno trebao baviti Živi zid i svi mi, naravno i često govorite tu o gladnoj djeci, on je naime, 17 000 djece spasio iz Hercegovine i nije gledao na vjeru, naciju i poslao ih je u Slavoniju, tako da uloga katoličke Crkve, pogotovo u franjevaca u BiH je nemjerljiva.
Odgovorite slobodno, gospodin Bunjac, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Sladoljev, slažem se da je uloga franjevaca nemjerljiva i isto tako franjevci su ustvari puno puno duže u Bosne, praktički od samih početaka još i od Osmanskog osvajanja, prisutni u BIH i odigrali su vrlo važnu ulogu. Ova klerikalna idemo reći retorika o kojoj sam govorio nažalost, nastala je tek krajem '19. st. i početkom '20. st. i nažalost nastala je u Bosni koja je bila protektorat, a vidimo da danas, je jednako takvo stanje, znači BIH bila je protektorat i ostala protektorat. Hvala lijepo.
Idemo dalje sa raspravama, g. Branko Bačić.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče, poštovana potpredsjednica vlade, državna tajnice, državni tajniče sa suradnikom. Već 9 sati, koliko traje rasprava o deklaraciji o položaju hrvatskoga naroda u BIH iz onoga što tijekom ove rasprave, možemo iščitati, da je sa strane oporbe i … [[Govornik se ne razumije.]] prije svega dvojba oko toga treba li i zašto Hrvatski sabor donosi posebnu deklaraciju kojom se očituje o stanju o političku situaciji u susjednoj državi. To može biti legitimno pitanje i ono jest legitimno, n o s druge strane kada iščitavamo samu deklaraciju, onda ćemo vidjeti da u preambuli te deklaracije, ona se vezuje na 4 strateška dokumenta, a prije svega na Ustav RH, koji prije svega Sabor u nalaže tu obvezu trajne brige i zaštite naših sunarodnjaka u svijetu a posebno u BIH. I to je definirano samim Ustavom čl. 10. Ustava RH, definirana sa strategijom u odnosima RH sa Hrvatima izvan RH, zakonom o odnosima RH s Hrvatima izvan Hrvatske i strategijom nacionalnom sigurnosti. U pripremu za ovu svoju raspravu, pročitao sam fotograme, donošenja ova 3 zadnja dokumenta osim Ustava i u svim tim raspravama koje su tadašnji saborski zastupnici iznosili izlagali, prilikom donošenje tih dokumenata, gotovo se u cijelosti poklapa sa našom današnjom raspravom. Dakle, i prije, za vrijeme rasprave o tim dokumentima, s jedne strane su se čuli glasovi o štetnosti koja može donošenjem tim dokumenata prouzročiti našim sunarodnjacima, do nekakvo opravdano, brinuti o položaju Hrvata u BIH. Ja držim da je ova strategija nužna i baš upravo sada da se, ova deklaracija da se o njoj Hrvatski sabor očituje. Ona je namijenjena kako je to već rekao jutros u ime predlagatelja, kolega Ljubić, prije svega našim sunarodnjacima u BIH, prije svega namijenjena je hrvatskoj politici, onim čimbenicima u hrvatskoj politici koji provode hrvatsku vanjsku politiku. Ona je namijenjena svim ostalim, druga 2 naroda Bošnjacima i Srbima, u kojima jasno želimo iskazati, stav Hrvatske kada je u pitanju položaj Hrvata u BIH, ali ona je isto tako svojevrsna pokazatelj svijesti Hrvatske države i o položaju Hrvata u BIH i međunarodnim političarima, koji na razini bilo EU, bilo UN-a određuju, odlučuju, participiraju u rješavanju problema u BIH. Dakle, potpuno je legitimno da Hrvatski sabor donese ovakvu jednu deklaraciju kojom će se izjasniti o položaju Hrvata. A ono što ova deklaracija želi, traži, to je na tragu dokumenata koji su na, temelju kojih je stvorena ovakva BIH, sa 2 entiteta. Ova deklaracija prije svega želi i traži da hrvatski narod u BIH bude politički narod, to znači da prije svega u svim tijelima vlasati od županija ili kantona pa preko entiteta, do parlamentarne skupština BIH i dopredsjedništva BIH legitimni predstavnici Hrvatskog naroda budu oni koji će izabrati Hrvatski narod u BIH. I to je nešto što držimo da je početak bilo koje rasprave o toj jednakopravnosti i konstitutivnosti Hrvata u BIH. Već sam prije ne posebno pred održavanja općih izbor a u BIH, u ime Kluba HDZ-a citirao … [[Govornik se ne razumije.]] koji je govorio o izborima u BIH. Ali, evo, za ovu moju pojedinačnu raspravu, dozvolite mi da pročitam 3 po meni, vrlo važna citata i misli koje su pojedini političari i uglednici u BIH a dolaze i pripadnici su bošnjačkog naroda, rekli o potrebi ono što i mi ovdje u Hrvatskom saboru, a vjerujem i vrlo velika većina hrvatskog naroda zagovara a to je ta izborna jednakopravnost i legitimnost u zastupanju hrvatskog naroda u BIH. 2006. g. kada je prvi put izabran Željko Komšić u neposebnoj debati, u toj izbornoj utakmici, njemu je … [[Govornik se ne razumije.]] tada rekao slijedeće, kako je Komšićev izbor od strane Bošnjaka, glavni razlog za nezadovoljstvo Hrvata u BIH. On je vrlo jasno razjasnio kako se BIH ne zasniva na građanskom već na etičnom predstavljanju. Ukoliko Bošnjaci biraju bošnjačke predstavnike, Srbi srpske, onda smatram da nije pravedno prema Hrvatima da netko za njih bira njihovog predstavnika, mislim da bi to bilo opasno za BiH i da će to Hrvatima ogaditi BiH, dakle to su riječi Harisa Silajdžića iz 2006. godine. Reis-ulema Husein Kavazović, veliki muftija Islamske zajednice u BiH ... [[Govornik se ne razumije.]] općih izbora 7. listopada ove godine u BiH na pitanje Večernjeg lista o strahu Hrvata od toga da će im brojniji Bošnjaci na izborima birati predstavnike u vlasti Kavazović je odgovorio da se mora poštovati Ustav. Tamo gdje je predviđeno da se predstavnici biraju kako bi štitili kolektivne interese, to i činimo ali to ne može biti na račun ravnopravnosti naroda i svih građana na svakom pedlju BiH. Ne smatram dobrim, kaže Husein Kavazović da pripadnici jednog naroda biraju zastupnike iz drugog naroda gdje god je ravnopravnost u zastupljenosti naroda u institucijama vlasti, ustavom određena i zajamčena. I na kraju ću pročitati treći citat dekana Fakulteta političkih znanosti iz Sarajeva ... [[Govornik se ne razumije.]] koji je izjavio da je nekulturno i nepošteno da Bošnjaci nametnu Hrvatima Željka Komšića za člana predsjedništva BiH ocjenjujući da je nezadovoljstvo Hrvata tim političkim potezom posve opravdano, prenose dakle mediji u BiH. On dalje govori, Bošnjaci znaju i trebaju znati da nije pošteno da oni Hrvatima biraju člana predsjedništva tj. njihovog predstavnika. To kaže taj je potez besmislen i rekao bih nekulturan. Rekao je kako su opravdani prosvjedi i nezadovoljstvo Hrvata protiv nametanja probošnjačkog političara hrvatskih korijena Željka Komšića za člana državnog vrha. Nezadovoljstvo je kaže on apsolutno opravdano međutim ta se situacija mogla i trebala riješiti. Hrvati moraju znati da izmjena Izbornog zakona neće biti temelj za uspostavu trećeg entiteta kao što to smatraju Bošnjaci rekao je Filandro. Po njegovom mišljenju slučaj Komšić predstavlja jednu veliku političku ... [[Govornik se ne razumije.]] koju su napravili ljudi koji su bili politički nepismeni. Sasvim je normalno da Hrvati imaju svog čovjeka koga smatraju da je njihov predstavnik bez obzira što Ustav kaže. Ako imate moralni stav neka onda svatko izabere svog predstavnika. Dakle iz ovih citata se jasno može vidjeti da i u BiH postoji itekako u velikom dijelu bošnjačke zajednice glas razuma koji podržava ono što ovaj Hrvatski sabor ima namjeru donijeti sa ovom deklaracijom. Stoga je meni čudno da pojedini predstavnici, političari u Hrvatskoj mogu uopće dvojiti oko ovakve deklaracije, ona može biti dijelom i izmijenjena, možda amandmanima i prihvaćena ali prije svega bi pokazali zrelost ovoga Sabora i ovog 9. saziva Hrvatskoga sabora kada bismo ovakvu jednu deklaraciju uvažavajući one amandmane koji su u duhu ove tradicije, ove deklaracije usvojiti ih i time poslati najveću poruku našim sunarodnjacima u BiH da Hrvatska država, ako hoćete i njeno najveće predstavničko tijelo Hrvatski sabor ima jasan stav o zaštiti i o brzi i o položaju naših sunarodnjaka u RH. Meni je čudno kada pojedini naši ovdje kolege u Saboru ističu tri visoka povjerenika u BiH koji su svojim pismom na određeni način zamjerili Hrvatskom saboru što bi se sa ovom deklaracijom miješale unutarnje političke prilike i stvari u BiH. Ali bih ja također spomenuo onda i Miroslava Lajčaka koji je isto bio jedan od povjerenika koji drugačije mišljenje dijeli i govori da je potrebno Hrvatima osigurati legitimnost da sami biraju svog predstavnika a na kraju krajeva i Federica Mogherini je rekla da je nužno i očekuje izmjenu izbornog zakonodavstva. Hvala.
Hvala. Hvala lijepa. Nema replika. Idemo dalje. Gospodin Domagoj Mikulić.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovana potpredsjednice Vlade, poštovana državna tajniče, državni tajniče sa suradnikom, kolegice kolege. Pred nama se danas nalazi dokument za koji se iskreno nadam kako će dobiti široku podršku svih nas saborskih zastupnika i poslati jednu vrlo jasnu poruku traženja i ispunjavanja naših ustavnih i međunarodnih obveza prema BiH odnosno prema Hrvatima u BiH. Čuli smo već danas dugačak je popis rezolucija, međunarodnih ugovora i naših nacionalnih akata koji nas obvezuju na posebnu skrb za naš narod u BiH i naveo bih neke od njih a to je Ustav RH, Washingtonskih i Daytonski sporazum, Zakon o odnosima RH s Hrvatima izvan RH, Strategija o odnosima RH s Hrvatima izvan RH i brojni drugi. Odnos prema Hrvatima u BiH unazad 2 godine definitivno se promijenio i to se očitava iz brojnih posjeta najvišeg državnog vrha susjednoj zemlji pa sve do zajedničke sjednice Vlade RH i Vijeća ministara BiH kada je potpisan ugovor o europskom partnerstvu kao podrška na europskom putu BiH i evo sve do danas kada imamo na saborskoj raspravi Deklaraciju o položaju hrvatskog naroda u BiH. Svima nam je dužnost poboljšanje položaja Hrvata u BiH i bolji život našega naroda kako kroz financijsku pomoć, tako i kroz stipendije studentima koji su i danas ovdje bili s nama sa sredstvima za konkretne projekte koji su na korist Hrvatima u BiH ali i u konačnici i svim onim ostalim narodima koji žive tamo. Dobar put je i otvaranje konzulata u Vitezu i Livnu, dopisništva HRT-a u Mostaru i Sarajevu, uredi Hrvatske gospodarske komore u BiH. Ono što je bitno za naglasiti da je kroz sve navedeno RH ne ugrožava ostale narode u BiH već upravo suprotno nastoji ublažiti i pomoći ugrožavanje hrvatskog naroda te zato pomaže i podupire interes našeg naroda te na taj način čuva naš nacionalni identitet. Važno je da smo jedinstveni u stavu, da i dalje nastavimo pomagati hrvatski narod u BiH kroz inzistiranje na primjeni Daytonskog sporazuma koji najviše ističe poštivanje ravnopravnosti sva tri konstitutivna naroda. Niti u jednom trenutku povijesti, hrvatski narod nije negirao prava ostalih naroda, upravo zbog stabilnosti i boljitka BIH. Isto tako ni u jednom trenutku Hrvati u BIH, nisu … [[Govornik se ne razumije.]] BIH kao svoju domovinu, domovinu ¸u kojoj žele živjeti. Da nije tako čemu sva ova borba da ostvare svoja prava. I mi ne smijemo odustati u isticanju položaja našeg naroda u BIH, ne smijemo odustati od traženja rješenja, ne smijemo odustati od zahtijevana poštivanja Ustavnog suda, po pitanju izbornog zakona, sve dok ne stvorimo pretpostavke, da Hrvatski narod bude jednakopravan sa bošnjačkim i sa srpskim narodom. Važno je naglasiti danas, kako ovo nije staračko pitanje, kako se ne uplićemo u unutarnji ustroj BIH, da ne ističimo etikete o ovoj deklaraciji, već da svi zajedno kao Sabor RH, jedinstvenim sustavom poslažemo snažnu poruku Hrvatima u BIH, da smo uz njih i da nećemo odustati. Da svi zajedno pošaljemo poruku međunarodnim zajednicama, da trenutno imamo neravnopravan odnos između naroda u BIH, jer ovo u konačnici jest naš izrazito bitan vanjsko politički prioritet. Očuvanje konstitutivnosti i ravnopravnosti hrvatskog naroda u BIH i sve s ciljem popravljanja narušene ustavne pozicije, očuvanja, mira i stabilnosti u susjednoj BIH. Hvala.
Hvala i vama. G. Klarić, replika.
Uvaženi kolega … [[Govornik se ne razumije.]] spomenuli ste Dejtonski sporazum koji spominje konstitutivnost ta 3 naroda. Oduvijek, ali baš oduvijek, još od vremena Austrougarske spominjali su se 3 konstitutivna naroda, Srbi, Hrvati, Muslimani, za vrijeme Jugoslavije Srbi, Hrvati, Muslimani. Dejtonski sporazum isto tako. I ova deklaracija i ova rasprava u Saboru je dobra jer se govori o tome i konačno treba javno progovoriti. I svi potezi koje je vlada napravila u ove 2 g. trebala je odavno prije napraviti. I konačni naš cilj je upravo taj put prema EU čiji su najveći zagovornici u BIH, upravo Hrvati.
Odgovor g. Mikulić.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Klarić, pa vrlo je važno govoriti o cjelokupnoj problematici, vrlo je važno što to govorimo upravo ovdje u Saboru, u ime svih onih koji evo već dugi niz godina ne mogu se izboriti za svoja prava u svojoj zemlji. Hvala.
Hvala i vama. Na redu je sada g. Klisović.
Hvala g. potpredsjedniče Sabora. Poštovane kolegice i kolege zastupnici. Već sam u intervenciji u ime Kluba SDP-a naveo 3 ključne točke naše pozicije. I moram ponoviti još jedanput, da mi u SDP-u i ja osobno nismo zadovoljni položajem hrvatskog naroda u BIH. Mislimo da je on neodrživ i da se takvo stanje treba promijeniti. Ravnopravnost koja je proklamirana Ustavom BIH, nije proživljavana u stvarnom životu Hrvata. I tu se Hrvatska mora aktivirati bilo kroz bilateralne odnose sa BIH, bilo putem intenzivnih konzultacija i diplomatskog djelovanja sa članicama međunarodne zajednice, koje su u stanju stvoriti jednu konstruktivnu, političku atmosferu za promijene ovog stanja. No mi jednako tako, nismo jasno definirali, koji su to indikatori sve neravnopravnosti Hrvata u BIH. Vrlo često se danas u diskusiji ovdje spominjalo predsjedništvo BIH, to je krunski dokaz da Hrvati nisu ravnopravni. Kada uđemo u genezu cijele priče oko toga, kako je dogovoren način izbora članova predsjedništva, onda shvatimo da je to u Dejtonskom ugovoru, aneksu 4 što je Ustav BIH. I tamo se kaže da je Hrvata, Srbin i Bošnjak, da su članovi predsjedništva, ali se biraju u Republici Srpskoj, Srbin od strane svih građana tog entiteta a Bošnjak i Hrvat u federaciji od strane svih građana federacije. I što smo ovdje dobili? Dobili smo ustvari jedan kompromis koji zakonodavstva, koji bi onda legitimitet dalo, svaki narod bira svog predstavnika i građanskog. Svi građani u federaciji, svi građani u Republici Srpskoj, biraju Hrvata ili Bošnjaka s jedne strane, odnosno, Srbina s druge strane. Dakle, 2 koncepta su e prožela i dobili smo ovakvo jedno rješenje s kojima mnogi nisu zadovoljni. No moramo uzeti u obzir da smo mi, RH, pa i Hrvati u BIH pristali na to rješenje u Daytonu. I to je ovjekovječeno potpisom predsjednika Tuđmana u ime RH. Nije zadovoljavajuće, dobro treba ga mijenjati, to je jedan indikator koji se spominje, ali ja mislim da nije najvažniji, posebice ako se uzme u obzir presuda Europskog suda u slučaju … [[Govornik se ne razumije.]] koji ne ide ka tome da se jačaju izborni legitimitet u predsjedništvu 3 naroda, odnosno, njihovih predstavnika, nego ide k tome da i razvodni cijelu priču, pa uvodi i druge manjine, druge narode koji žive u BIH, kao također, da moraju imati pravo da njihovi ljudi istaknu kandidaturu, da to ne bude samo zatvoreno za Hrvata, Srbina i Bošnjaka, nego da mogu Židovi, Romi ili bilo koji drugi stanovnici BIH se kandidirati. Dakle, ide u potpunom obratnom smjeru od onoga što bi mi htjeli. Drugi važan indikator ravnopravnosti za koje ja mislim da je možda najvažniji iako nije jedini i mislim da se tu moramo koncentrirati, je pitanje doma naroda. Načina izbora predstavnika u dom naroda, uloga i ovlasti doma naroda, uključujući pravo veta ako je vitalni i nacionalni interes bilo kojeg naroda pa i Hrvata ugrožen. Tu nitko ne smije birati Hrvatima predstavnike. I to ne kažem samo ja, ili SDP, to kaže i Ustavni sud BIH. Danas čitam na portalima BiH da se sastalo predsjedništvo BiH, da su kazali da žele ući u EU. Predani su ispuniti sve uvjete za ulazak u EU, krasno, mi ih u tome svi podržavamo, ali jedan od osnovnih principa na kojem je utemeljena EU je vladavina prava. E pa gospodo draga, dosta je i kod vas fraza, ako želite ući u EU poštujte pravnu državu. Prvi način kako ćete to dokazat je implementirajte presudu vlastitog Ustavnog suda o načinu izbora zastupnika u Dom naroda. Dakle, predmet Ljubić. Implementirajte presudu vlastitog Ustavnog suda u Mostaru, tad ćete uvjeriti i mene i vjerujem većinu zastupnika u Hrvatskom saboru, ali i šire izvan ove zemlje Hrvatske da ste stvarno ozbiljni u tome da želite pravnu državu u svojoj vlastitoj zemlji. Dakle, ono što se meni čini da i mi sami moramo utvrditi prioritete i vidjeti, ako želimo pomoći Hrvatima u BiH da poboljšaju svoj položaj, što je broj jedan, što je broj dva, a na što ne treba gubiti previše energije, koncentracije jer nećemo uspjeti u tome. Meni se čini da Dom naroda je ključan, al nije jedini. Naglašavam, čini mi se da bitka za predsjedništvo BiH je unaprijed, teška riječ izgubljena, ali zbog presude Europskog suda Sejdić-Finci vrlo je složeno da ćete dobiti da Hrvata biraju samo Hrvati. Jer time defacto negirate mogućnosti ostalim narodima koji nisu tri konstitutivna da imaju svog predstavnika il da se za njega glasa. To je jedna stvar. Druga stvar, kako ćemo doći do onog što želimo, dakle prvo moramo utvrdit što želimo, a onda kako doć do toga. Sami očigledno ne možemo, niti mogu sami Hrvati u BiH, a niti pojačan angažman Hrvatske će stvari prelomit, jer da je to moglo tako biti to bi već bilo zadnjih 25 godina. Dakle, nešto u našem pristupu i načinu do sada nije bilo dovoljno dobro da dovede do željenog učinka. I tu vas pozivam da zajednički osmislimo kako dobiti one koji su nam potrebni, a to su Bošnjaci u BiH za jedan konstruktivni razgovor da bi stvari promijenili jer sami to ne možemo, kako uspostaviti povjerenje koje očigledno nedostaje između Hrvata, Bošnjaka i Srba, svako ima neke svoje strahove koji ga blokiraju da vjeruje onom drugom. Bošnjaci se boje da neće im se rasturiti BiH jer Dodik svako malo najavljuje referendum ili izdvajanje Republike Srpske iz BiH. Srbi se boje da će im neko rasturiti Republiku Srpsku, stečevinu Dejtonsku odnosno ratnu budimo iskreni. A Hrvati se boje ako se nastavi ovaj status quo ovo stanje koje imamo, da će uskoro nestati, iseliti il neće više biti narod dovoljno velik i snažan da bi bio uvažen kao politički narod u BiH. Dakle, postoji previše nepovjerenja i strahova koji blokiraju konstruktivni razgovor i reforme koje bi omogućile Hrvatima jednakopravnost. Ako ne možemo sami idemo potražiti pomoć izvan. I tu je uloga RH da sa moćnim saveznicima koji imaju interes za ovu regiju kao što su SAD, kao što je Njemačka, kao što je Francuska ili općenito EU pokušamo naše argumente plasirati, uvjeriti ih i zajedno s njima kreirati atmosferu koja će dovest do promjene. Da li je to Dejton 2? Ne znam, možda, ako nikako drugačije možda tako. Da li je to kroz institucije BiH? Još bolje, ako se tri naroda mogu dovoljno povezati, zajedničku viziju budućnosti države uspostaviti, povjerenje na tu razinu dići koje će omogućiti takav slijed događaja u BiH. Ali ako ne ide, idemo na međunarodnu konferenciju idemo se dogovorit da je to možda put Dejton 2. Još par riječi, pošto mi vrijeme ističe oko učinka ove naše deklaracije danas. Rekao sam u ime Kluba SDP-a jedini učinak je ako je konsenzualno usvojimo i pošaljemo poruku svijetu, Hrvatima u Bosni kao i BiH kao državi da imamo jedinstvenu poziciju oko ovih pitanja. No rasprava je ukazala da tome nije tako, razni amandmani su podneseni vidit ćemo kako će stvar na kraju završiti, da li će amandmani koji su podneseni biti i prihvaćeni. Ali najgore od svega što možemo poslati sa ovog našeg današnjeg zasjedanja je da imamo različite poglede na stvar. Mi možemo različite poglede imat na instrumente i način izvršenja politike koju želimo i ostvarenje naših ciljeva, ali ne bi trebali imati različite poglede na same ciljeve. I zato deklaraciju treba usmjeriti prema ciljevima, a otvoriti jednu ozbiljnu debatu, pogotovo između sukreatora vanjske politike u RH o tome kako te ciljeve implementirati. Jer niti jedna hrvatska vlada, što god da je probala i nastojala ipak nije uspjela ih ostvariti. Dakle ne kritiziram niti A, niti B, niti C vladu, samo konstatiram očigledno moramo sjest zajedno i dogovorit modus operandi kako ostvarit ono što svi skupa želimo, govorimo [[Upadica: Hvala.]] tako da i ove žučne rasprave više ne budu potrebne.
Hvala lijepa, replika od gospodina Klarića. Jednu repliku samo imamo.
Kolega sa velikim dijelom vaše rasprave se mogu složiti i zar nije najjača poruka sa današnjeg zasjedanja sabora i ove teme upravo ovo što ste na kraju spominjali, da konačno ovaj Hrvatski sabor pošalje jasnu poruku, da nam nije nebitno, da smo i te kako zainteresirani, da želimo, hoćemo dati snažnu poruku i podršku svome narodu u RH i da nam je zato potreban koncensus i da se ne možemo prepucavati na način da nam netko govori da se ne smijemo miješati u pitanje druge države, jer to nije samo druga država, u toj drugoj državi živi i naš narod i naša je obveza i dužnost se brinut o njemu i bit u tome jedinstveni. I to je cilj i to je najjača poruka ove današnje rasprave koja bi trebala proizaći iz nje. Sve ostalo su floskule i politička prepucavanja, jer su itekako bitni ti ljudi koji žive tamo a naš su narod.
Hvala. Odgovor, g. Klisović.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Da to je važna poruka i mislim da smo tu poruku Hrvatima u BIH poslali, ali ne samo njima, mi tu poruku moramo formulirati na takav način, da oni koji su ključni za promjenu tog statusa i položaja nezadovoljavajućih Hrvata u BIH, također budu zadovoljni njome, odnosno, budu spremni na promjene. Dakle, formulirati promjenu na način, da i Bošnjaci u BIH osjete našu dobronamjernost a ne naše petljanje u njihove stvari. Formulirati poruku da i Europa i naši NATO saveznici također prihvate našu poruku kao poruku dobre vjere, kao brige za cijelu BIH, a ne samo za Hrvate, a naravno da će Hrvatska brinuti prvenstveno za Hrvate, ali za sve njih. Jer bez njihovih dodatnih političkih angažmana, mi nećemo uspjeti promijeniti situaciju u BIH, odnosno, položaj hrvatskog naroda u BIH.
Hvala lijepo. Sada je na redu g. Vlaho Orepić, nema ga, gubi pravo, g. Milijan Brkić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnici, poštovana potpredsjednice hrvatske vlade, državna tajnice, državni tajniče i poštovani g. pomoćnice ministrice. Danas slušajući ove rasprave o deklaraciji, o statusu i položaju Hrvata u BIH imao sam dojam ponekad, kao da se nalazim u domu naroda parlamentarne skupštine BIH, jer neki naši kolegice i kolege očito govore jezikom kao neki koji govore u BIH, umjesto da zastupamo interese hrvatskog naroda, umjesto da smo jedinstveni na ovaj temi, na kojoj bi najmanje trebali politizirati, na kojoj bi najmanje trebali stenčariti, nažalost, neki su današnju sabornicu iskoristili za razno razno politikantstvo i za razno razne poruke koje nisu primjerene ako želimo nešto dobro učiti našem narodu u BIH. Naš narod u BIH gleda u Hrvatsku, gleda u nas, gleda u institucije RH i jednostavno želi ruku sigurnosti i potporu i oslonac, da su oni sigurni u BIH, da će opstati, ostati i da ćemo se mi boriti za njihov status, za njihovu jednakopravnost i za njihovu konstitutivnost u BIH. Također pozdravljam, ne znam da li su još tu i studenti iz Sveučilištu u Mostaru i politički predstavnici hrvatskog naroda iz BIH, iz HNS-a dakle, ne iz Hrvatske narodne stranke, g. Čuraj, nego iz Hrvatskog narodna sabora. Hrvatski narodni sabor, za one koji ne znaju sačinjavaju, odnosno, članice su 13 političkih stranka hrvatskog predznaka, dakle, 13 političkih stranaka. Dakle, to ne govorimo o HDZ-u … [[Govornik se ne razumije.]] samo, HDZ BIH je najveća straka, ali 13 političkih stranaka su zajedno u Hrvatskom narodu saboru i bore se za političke interese Hrvata u BIH. Tako da neki kolege u Hrvatskom saboru moraju znati da politički interesi Hrvata u BIH se ne provode samo kroz politike HDZ BIH nego primarno i prvenstveno kroz politike, stavove i određene projekte, određene programe HNS u BIH. Ova deklaracija nije deklaracija HDZ-a Hrvatske, ovo je deklaracija Hrvatskog sabora. O ovoj deklaraciji smo mi počeli razgovarati negdje, .ni mi se u svibnju ili u lipnju ove g. Dakle, na vrijeme, da li smo o njoj mogli razgovarati prije da li smo o njoj trebali razgovarati puno ranije? Svakako da jesmo. Zašto razgovaramo danas? Zašto ćemo razgovarati sutra, možemo postaviti pitanje svi sami sebi i svima nama i našim prethodnicima. Ali, ako ćemo se vraćati u prošlost, to sigurno neće promijeniti položaj našeg naroda u BIH. Sigurno s time nećemo unaprijediti njihov status i njihov položaj i mislim da će nas to samo dovesti u daljnje podijele. Koliko se sjećam a g. Ljubić neka me ispravi na Odboru za Hrvate, koji je predlagatelj ove deklaracije, mi smo onu prvu verzije deklaracije jednoglasno podržali. Dakle, ne znam od kuda sad razmimoilaženje u stavu oko deklaracije. U sadržaju deklaracije, svatko od nas sigurno ima nekakve svoje prijedloge, nekakva svoja razmišljanja, ja osobno sam rekao, na zadnjem Odboru za Hrvate, vidjevši da u deklaraciji je izbačeno HVO, da je deklaracija, bez strasti, bez emocija, bez boje, okusa i mirisa, misleći primarno na one koji su najzaslužniji za stvaranje Hrvatske države i najzaslužniji za stvaranje, odnosno, jedinstvenu i obranjenu BIH, a to su pripadnici Hrvatskog naroda, odnosno Hrvatskog vijeća obrane, g. Bulj jako dobro zna, a i svi mi. Ako želimo se vratiti malo u prošlost, da Hrvatska nije branjena samo u Hrvatskoj, da se Hrvatska branila i na području BIH. Ali, isto tako, onaj tko je pošten, tko je iskren, tko želi dobro hrvatskom narodu, mora priznati da su hrvatske snage u BIH, ušle na područje BIH temeljem dogovora i temeljem sporazuma Splitskog Izetbegović-Tuđman. Dakle, nije se Split branio na Klisu, nije se Sinj branio gore na Kamenskom, nego se je branio na Kupresu, branio se u Livnu, Dubrovnik se nije branio gore samo na Srđu itd., itd. Ako ćemo te stvari zaboravljati, ako te stvari nećemo artikulirati i ako mi nećemo imati taj stav ja sam čvrst i odlučan i ne zaboravljati povijesne činjenice, povijesnu istinu, ja ne znam kako možemo očekivati od nekih drugih političkih čimbenika, kako u BiH, tako i u EU, da oni zastupaju interese hrvatskog naroda, ako se mi sami sramimo svoje povijesti, svoje prošlosti, svojih činjenica, na kraju krajeva, moji predgovornici su kazali, čini mi se da je kolega Sokol o tome govorio, nema ga sad tu, što je sve RH napravila u agresiji velikosrpske i četničke armade i sile na BiH što se tiče skrbi i zbrinjavanja progranika iz BiH, izbjeglica. Primarno Bošnjaka, a da ne govorimo o naoružavanju komponente armije BiH preko teritorija RH. Dakle, to mnogi zaboravljaju, ali da to ne bi zaboravili, mi to moramo naglašavati stalno i konstantno. Da bi razumjeli položaj Hrvata u BiH moramo živjeti s tim narodom, ja sam možda privilegiran u tome dijelu jer sam rođen u BiH, pa možda o ovoj temi znam malo više, ali oni koji nisu rođeni u BiH, oni koji imaju emociju prema hrvatskom narodu, a mi smo nedjeljiv narod koji živimo u dvije države, trebali bi, ako ništa, saslušati taj narod, otići u BiH, pitati ih kako im je, a ne da nekima bude iz poniženja uopće otići u BiH, ne da u nekim bivšim Vladama, u vanjskim poslovima, ima onih koji kažu da mjesto u BiH nije dovoljno otmjeno da bi oni išli raditi dole u BiH i zastupati interese hrvatskog naroda. Dakle, nismo mi ovdje ekskatedra, nego smo izabrani od strane naroda, da slušamo taj narod i da im pomognemo u onome dijelu u kojem im možemo pomoći. Da nije situacija sa hrvatskim narodom u BiH tako alarmantna, sigurno Odbor, na inicijativu gospodina Ljubića i gospodina Raguža, ne bi išao sa ovim prijedlogom donošenja Deklaracije. Velim opet, možda smo trebali puno prije, ali bolje ikad, nego nikad. Ja se iskreno nadam da ćemo ovu Deklaraciju kad je budemo donosili odnosno kad je budemo izglasavali, da ćemo je donijeti sa što većim stupnjem odnosno sa što većom razinom suglasja u HS-u, da to bude jedna jaka poruka politička, kako našem narodu u BiH, a tako i političkim čimbenicima u BiH, a isto tako i političkim čimbenicima u EU, a i našim partnerima, misleći na veliku silu odnosno SAD. Namjera ove Deklaracije je jasno definirati aktualni politički trenutak u kojem se nalazi naš narod u BiH i razmotriti sve mogućnosti i načine kako pomoći našem narodu u BiH. Ja se osobno ne zanosim da ćemo, a mislim da se slažete s time da ćemo mi sa ovom Deklaracijom riješiti sve probleme u BiH našeg naroda, nitko ih nije riješio do sada sve, ali to ne znači da ćemo kukati nad tom činjenicom, nego idemo se boriti, nećemo odustajati od toga. Mi nemamo pravo odustati od borbe za opstojnost hrvatskog naroda u BiH. Već su moji predgovornici kazali više puta da mi imamo ustavnu obavezu, čl. 10., neki tu govore da se miješam u unutarnje stvari BiH, nisam još vidio inicijativu s njihove strane da su podnijeli prijedlog izmjene Ustava da taj članak brišemo, pa onda ako neće biti tog članka, onda ćemo se mi mimo Ustava miješati u to, a budući dok imamo ustavnu obavezu, budući da smo i supotpisnici i Vošingtonskog i Dejtonskog Sporazuma gdje smo se obvezali na neke stvari, a Dejtonski Sporazum je predvidio BiH po principu 1,2,3, to gospodin Klisović bolje zna od mene i malo mi je dao optimizma i nade sa ovom vašom raspravom da ćemo ipak postići nekakvo suglasje u HS-u, da ipak postoje neke stvari nad kojima nećemo se baviti i sitničariti. Dakle, jedna država, dva entiteta i tri naroda [[Upadica: Vrijeme, ispričavam se]] Hvala lijepo.
Ali imate tri replike, pa ćete moći sve nadovezati. Gospodin Bunjac, prva replika gospodin Bunjac, molim vas.
Hvala lijepa. Gospodine Brkić, po jednoj strani vi ovdje pozivate na čim veće suglasje i konsenzus, ne samo vi, nego i vaši kolege iz HDZ-a, ali koliko mi vidimo, vi se samo ne možete dogovoriti o tome što je to Deklaracija o BiH. Znači, ako sam ja dobro shvatio, vi imate potpuno suprotno mišljenje od gospođe Burić odnosno od gospodina Plenkovića i jasno je da su vama neka rješenja ovdje nametnuta, isto kao što vam je bila nametnuta Istambulska Konvencija protiv koje ste vi i 14 zastupnika glasali i po meni bi bilo bolje da ova onda rasprava nije niti došla u ovom obliku na dnevni red jer mi ispada kao još jedno gubljenje vremena, da ne kažem fijasko, jer nas pokušavate uvjeriti u ispravnost nečega s čim se i sami ne slažete. Znači, daj se dogovorite bar vi u jednoj stranci, što bi to trebala biti Deklaracija o BiH, pa onda recite da i mi onda pokušamo to skupa s vama prihvatiti. Hvala lijepa.
Gospodin Brkić, odgovor izvolite.
Zahvaljujem poštovani kolega Bunjac, zahvaljujem se na vašoj replici, ali vi očito ne slušate što ja govorim ili niste najbolje shvatili ono što sam ja govorio. Dakle, ja sam rekao da svatko od nas sigurno ima svoje mišljenje, svoje stavove, što bi neke stvari trebalo ubaciti u ovu Deklaraciju, ali da je Deklaracija i donošenje ove Deklaracije jaka politička poruka našem narodu u BiH, a ovakve rasprave vaše i sličnih kolega koje rade na podjeli našeg naroda na stalnim svađama i pokušajima svađa, mislim da neće doprinijeti ničemu dobrom hrvatskom narodu, kako i u RH, tako i u BiH, dosta više svađa, dosta je više podjela, dosta je ispraznih riječi, dosta je gubljenja vremena. Mi smo ovdje izabrani da radimo konkretne i korisne stvari za hrvatski narod i nadam se da ćemo na tom tragu zaista i raditi u budućnosti. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospođa Jelkovac.
Hvala lijepo. Poštovani kolega dobro ste naglasili, u ovom važnom političkom trenutku za Hrvate u Bosni i Hercegovini, ne postoji pozvanija institucija od Hrvatskog sabora, koja bi u ovom trenutku govorila o problemima Hrvata kao konstitutivnog naroda u BiH. Zato smatram da svi oni koji danas govore da je ova Deklaracija pokušaj miješanja u probleme druge države, ustvari bježanje od odgovornosti, jer mi smo jedan narod, naša je dužnost brinuti se o hrvatskom narodu u BiH, oni ne samo da očekuju od nas utočište i sigurnu luku, i da budemo tu da im pomognemo, nego moramo poslati i svim u međunarodnoj zajednici da mi jesmo ti koji će uvijek brinuti o hrvatskom narodu, pogotovo kada se radi o konstitutivnom narodu u BiH.
Hvala lijepa. Gospodin Brkić.
Zahvaljujem gospodine podpredsjedniče, poštovana kolegice Jelkovac. Mislim da je želja svih nas da Bosna i Hercegovina napokon postane funkcionalna država i mislim da svi mi, svatko na svojoj razini i svatko na svojim poslovima koje obnaša, moramo raditi na tom pitanju. Ono što je činjenica da Hrvati od samostalnosti Bosne i Hercegovine, '90-tih godina, nikad nisu željeli i Hrvati su se uvijek iskreno zalagali za jedinstvenu Bosnu i Hercegovinu. I nikada nisu željeli ni bilo kakve ideje separatizma, što su dolazile od nekih drugih naroda, a isto tako i ideje o unitarizmu Bosne i Hercegovine, i to je činjenica. I Hrvati su bili po meni jedini garant i osigurač opstojnosti jedinstvene Bosne i Hercegovine kroz cijelu ovu povijest turbulentnu, ovih 25 godina. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospodin Šuker.
Hvala lijepo gospodine podpredsjedniče. Kolega Brkić, današnja rasprava u Saboru je pokazala da odluka i Odbora i Vlade, da se ide s ovom Deklaracijom itekako ispravno, jer mnoge kolege još uvijek kad su Hrvati iz Bosne i Hercegovine u pitanje koriste za obračun sa HDZ-om. To su ljudi koji nikad nisu stupili s nogom u Bosnu i Hercegovinu, nisu vidjeli što se dogodilo Hrvatima na području Republike Srpske, da je praktički sa osnivanjem Republike Srpske ozakonjeno etničko čišćenje, ne znaju ustavno-pravni poredak Republike Bosne i Hercegovine, i dobro je, da tako kažem, kolega Ljubić i Raguž nanjušili da ova tema mora doći na raspravu u Saboru, naprosto da Hrvati u Hrvatskoj, Hrvati u Bosni i Hercegovini, vidi što tko stvarno misli, a ne što deklaratorno misli, jer neke kolege s druge strane Sabornice su danas jasnu poslali poruku Hrvatima u Bosni i Hercegovini što misle o njima, a isto tako ova strana je na svoj način poslala svoju poruku.
Hvala. Hvala lijepa. Gospodine Brkić, odgovor.
Zahvaljujem gospodine podpredsjedniče, poštovani gospodine Šuker. Nažalost, u pravu ste što se tiče nekih kolega, ali bez obzira na njih, bog im dao zdravlja, mi moramo raditi na jedinstvu i na zajedništvu bar o ovim strateških i krucijalnim temama, kad je u pitanju opstanak hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini. Vrijeme je došašća, a tamo na onom adventskom vijencu postoje 4 svijeće, kažu da svaka od njih simbolizira, jedna simbolizira mir, jedna simbolizira ljubav, jedna simbolizira vjeru i jedna simbolizira nadu, nadam se da ćemo mi danas iz Sabornice poslati našem narodu u Bosni i Hercegovini poruku, odnosno da će naš narod u našim riječima prepoznati emociju ljubav prema njima, da ih nismo zaboravili. Nadam se da ćemo im pružiti mir u njihovim srcima, nadam se da ćemo našim dijelima i našim riječima, njima uliti ponovno nadu i da će oni i dalje vjerovati da nisu sami i da imaju oslonac u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom, gospodin Tomislav Žagar.
Hvala podpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena podpredsjednica Vlade, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Eto, imam potrebu i ja reći par riječi vezano uz Deklaraciju koju danas, o kojoj danas raspravljamo. Prije nego što to učinim, samo bih htio ipak konstatirati kako su neke kolege u svojim raspravama spominjali kako oporba, koristim riječ, zbirnu imenicu oporba, ima određene stavove protiv ove Deklaracije, moram to ispraviti, nije tako. Nije tako. Neke kolege iz oporbe, nije istina da cijela oporba, mislim da je to omaška. Dakle, mi se, da se sjetim onih riječi, malo šaljivih, mi se Zakona ne moramo držati kao pijan plota, ali Ustava se moramo držati. Ustava se moramo čvrsto držati, to nas obvezuje, nas kao zastupnike, sve ono što smo na kraju krajeva i za sve ono što smo prisegnuli ovdje u Hrvatskom saboru. I tu je Ustav jasan, mi se moramo brinuti za pripadnike našeg naroda izvan granica Republike Hrvatske, ali ono na čemu trebamo, što trebamo imati na umu, da te granice ne prijeđemo, a ne mislim na fizičke granice, nego na granicu u kojoj će ta pomoć prerasti u odmoć. I zbog toga sam i na Odboru sam rekao, inzistirao sam na tome, da je stigla Vladina zapravo, Vladin prilog ovoj Deklaraciji, i to je dobro, na to ću se kasnije vratiti. Ali sad mi samo dozvolite da kažem još par ovako osobnih stvari. Danas je kolega Hasanbegović, kad je govorio u ime Kluba rekao sljedeće u ovom Saboru na prste jedne ruke možemo nabrojati zastupnike koji su kompetentni da o ovoj temi razgovaraju>, ja sam se malo, kako reče kolega Orepić, u jednom trenutku uznemirio, čak sam se malo i uvrijedio, međutim kad sam bolje razmislio, vidite ja sam član Odbora za Hrvate izvan domovine, naravno motivacija kad sam ušao u ovaj Odbor je bila to što iz mojeg, tamo iz Slavonije, iz dijela kojeg živim, većina ljudi je otišla, tamo '70-ih godina prošlog stoljeća, '60-ih, '70-ih, pa i iz moje obitelji, u Njemačku najviše, jedan dio je otišao u Australiju, Ameriku, znači, neki u Švicarsku, otišli su ljudi u Francusku čak, po dijelovima svijeta. I ja sam prosječan građanin Republike Hrvatske koji o situaciji u Bosni i Hercegovini zna prosječno, nešto više od prosječnog građanina, jer sam, naravno, zašto sam zastupnik nešto i učio, a moram priznati da sam i danas u ovoj raspravi naučio od nekih kolega i kolegica nešto više od toga. i zato smatram da je ova rasprava dobra da se odvija u Hrvatskom saboru, ona istina dugo traje, nadam se da i naši da i Hrvati u BiH, ne samo Hrvati i građani BiH, građani RH slušaju ovu raspravu, da će oni steći bolji uvid o svim problemima koji se tiču Hrvata i drugih naroda u BiH. Sad se vratimo na samu, na samu deklaraciju kolega Joško Klisović moram pohvaliti njegovu raspravu, kasnije kolega Milijan Brkić i vidim da ovdje postoji zapravo dobar temelj da se donese ta deklaracija i da ona bude na korist na kraju da ispuni svoju svrhu. Ali ja da ne duljim, vratio bi ponovo na Ustav, ono što mene zanima evo tu su predstavnici Vlade, tu je i kolega Ljubić, u skladu s ovim što je i kolega Klisović postavio kao pitanje, opet se vraćamo na diplomaciju, što će ova deklaracija, hoće li doista pomoći, ne samo ovoj Vladi, nego svakoj budućoj vladi i predsjedniku RH u ovom slučaju predsjednici, sutra će možda bit predsjednik ili predsjednica, da doista učini sve jer po Ustavu RH članku 94., 99. i 110. vlada i predsjednik države su sukreatori vanjske politike. Hoće li pomoći doista da se izborimo i da ova deklaracija bude temelj da oni u diplomatskim nastupima se izbore kako netko reče kod naših prijatelja u svijetu da se ove stvari implementiraju i da doista položaj Hrvata u BiH ne može biti, ne bude više diskriminirajući. Jer sve i kad se ne bi radilo o Hrvatima, kad bi bilo riječ o drugom narodu, ja bi uvijek bio na toj poziciji nitko ne treba biti zakinut za svoja prava. Nama se često događa, evo mi vjerujem da ste i vi to doživjeli i kad gledate nekakvu sportsku utakmicu pa uvijek navijate za onoga koji gubi, dakle u ljudskoj prirodi je da se borimo za one koji su u težoj poziciji, a kad je to riječ o hrvatskom narodu za koji nas Ustav veže onda tu nemamo zapravo isprike, a kako reće neko davno ne znam tko je rekao, ako drvo nismo zasadili prije 20, 25 godina najbolje vrijeme da ga zasadimo sada. Najljepša vam hvala.
Hvala lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Gordana Marasa, izvolite.
Hvala lijepo gospodine podpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, poštovani predstavnici ministarstva, dug je danas dan i rasprava o vrlo važnoj temi i ja mislim da nitko niti u saboru danas nije spomenuo, a i inače ne misli da hrvatski zastupnici i Hrvatska država ne bi trebala pomoći i pomagati ljudima, našim ljudima koji ne žive u Hrvatskoj i to radimo, to rade sve vlade, radi i ova Vlada, čuli smo danas i konkretne podatke. Al ovdje se ne radi o tome, ovdje se radi o jednoj situaciji koja nije od jučer i ovdje se radi o tome kada se ko malo ja bi rekao oko toga zainteresira ili pokrene raspravu oko toga. I činjenica je od toga ne možemo pobjeći da je HDZ to napravio to u trenutku kada nije prošao kandidat koji je bio član njihove stranke, jer prije 4 godine, prije 4 godine kada je on prošao te rasprave nismo imali, a ista je situacija bila potencijalna da se desi i prije 4 godine na izborima u BiH. Isto tako smo čuli ovdje ministricu koja nije rekla da je potezala ta pitanja prije izbora u BiH, nego je navela dva sastanka koja su se desili nakon toga. I onda se postavlja pitanje, da li ćemo ono što bi trebali iskoristi i utjecaj i poziciju Hrvatske kao zemlje članice EU i da li ćemo pomoći da BiH nađe svoj europski put, jer ja mislim da je ključno pitanje šta EU želi sa BiH i kako omogućiti da ta zemlja nađe svoj europski put i da tamo ljudi žive normalno, da budu uređeni kao zemlja kako treba, znači da mogu ljudi živjeti tamo, da se ne iseljavaju, jer nisam čuo baš previše ovdje rasprava niti od kolega koji dolaze od tamo zbog čega se Hrvati iseljavaju, pa nije razlog samo, samo to što ne mogu birati svog člana predsjedništva, odnosno mogu ali ga ne mogu birati na način na koji možda misle da bi trebalo birati, nego se ljudi iseljavaju zbog toga šta BiH je nažalost u ovom trenutku koja ne nudi preveliku perspektivu svim svojim građanima. Gospodarstvo nije dobro, vidjeli smo kakva je situacija primjerice sada i što se tiče onečišćenja zraka u Sarajevu, znači te stvari su one koje bi Hrvatska trebala koristiti utjecaj i omogućiti, omogućiti da BiH nađe svoj europski put jer je to najviše u interesu ako hoćete i Hrvata u BiH. I ono šta meni isto tako nije drago čut ovdje u raspravama i pogotovo od kolega koji su i inicijatori ove deklaracije, danas je gospodin Ljubić govorio u ime, u ime odbora da jedna situacija im ne odgovara, ali kada u Hrvatskoj imamo evidentno izdaju birača, prevaru birača jer oni koji su birani na parlamentarnim izborima u Hrvatskoj da bi glasali protiv HDZ-a sada dižu dvije ruke za HDZ, a to im je OK. Tu ne vide ništa sporno. To je super, zato jer se radi o HDZ-u. I to je problem koji meni smeta, da se sve gleda iz fokusa da li to odgovara HDZ-u ili ne odgovara HDZ-u. I zato sam rekao ujutro da legitimitet Andreja Plenkovića isto legitimitetu Željka Komšića, identičan. Znači, ako se vi žalite da tamo nisu Hrvati izabrali predsjednika odnosno člana predsjedništva, pa nisu ni ovi zastupnici koji su ovdje u ime birača mogli glasati za Andreja Plenkovića, to vam ne smeta, to vam je OK. Šta gospodin Ćuraj koji je ušao liste SDP-a i HNS-a glasa sad za Plenkovića da ne nabrajam sada koliko ovdje zastupnika ima može ih se već na dvije ruke, možda i fali kad imaš dvije ruke i preko toga, preko 10 koji glasaju za Vladu Andrije Plenkovića to je onda HDZ-u sasvim u redu i tu nema apsolutno nikakvog problema, štoviše oni žele da ih bude još i više. Tako da eventualno ne bi možda se gospodin Ćuraj i ovo društvo zamislili da su prevažni, pa ovaj Zakon o udžbenicima ne prođe da mogu i bez njih imati većinu. Znači to je kolegice i kolege, ovdje veliki problem šta raspravljamo iz totalno krivih motiva jer ovi razlozi o kojima se ovdje govori nisu od jučer, nisu ni od prekjučer, ti razlozi su već desecima godina i kažem, prije 4 g. nije bilo nikakvog problema kada je g. Čović izabran, onda nismo imali deklaraciju, nismo imali ovako ozbiljne razgovore, i teme koje smo raspravljali ovdje u Hrvatskom saboru mada mi je iskreno malo čudno da je Željko Komšić jedini Hrvat u BiH-u kojeg mogu izabrati Bošnjaci. Kako to da nisu našli nikoga prije 4 g.? to je zbilja čudno, valjda je on jedini koji na taj način može dobiti podršku bošnjačkog tijela jer da je ovo istina da Bošnjaci mogu automatizmom izabrati člana Predsjedništva, onda ne bi ni prije 4 g. bio izabran vjerojatno ni Čović, našli bi nekog drugog. Znači Komšić se ne nije mogao kandidirati, rekli bi ajde uzet ćemo Milijana Brkića pa ćemo njega kandidirati i on bi postao član Predsjedništva. Znači nije to baš samo tako jednostavno i pojednostavljeno kako se ovdje nama želi predstaviti, očito jedan dio ljudi nije zadovoljan niti politikom HDZ-a koja se vodi u BiH-u, nešto je o tome, pričali smo ujutro i sa kolegom Ljubićem koji je konstanta i on i g. Čović su od '95. u vrhu HDZ-a, malo su se svađali, malo su se mirili, ali ne može biti interes napih građana u BiH-u, interes HDZ-a. Znači interes treba biti to da što se slažemo svi ovdje, da naši ljudi dole mogu kvalitetno živjeti, da budu konstitutivan narod, da ih bude više a ne da ih bude manje, da im se kroz državni, koliko to možemo, omogući određene stvari ali ne smije biti primarno u fokusu šta se ja slušam šta ljudi govore, primarno ljudi percipiraju evo to sad HDZ-u to ne odgovara pa idemo onda potencirati zato šta Čović nije izabran. To nije ono što je dobro. Ja bi volio kada bi razgovarali na način šta se propustilo napraviti u zadnjih 20 i nešto godina jer mnogi govore o duhu Daytona ali duh je jedno, papir je drugo. Možda se nije trebalo ni u startu potpisivati te neke stvari koje su sada sporne, koje se ne mogu raščistiti. Znači sa te strane, moja poruka svima je da na treba iz svojih osobnih razloga čisto stranački gurati jednu temu na svjetlo dana samo u trenutku kada to nekoj stranci odgovara nego se problemom treba sustavno baviti, konstantno mi imamo određeni utjecaj, ne treba se miješati u stvari druge također zemlje, znači postoje načini na koje se može pomagati naše ljudi, Hrvate koji su konstitutivan narod u BiH-u tako da evo ja bi molio kolege iz HDZ-a, molio bi i ministricu da mi odgovori ono što sam je pitao ujutro, koji su to točno sastanci bili, gdje ona upozoravala na Vijećima ministara odnosno da li je možda premijer Plenković, njega ću pitat kad bude izvještaj o sjednicama predsjednika Vlada znači Europskog vijeća ovdje, da mi kaže točno koje su to sjednice bile, sigurno je dizao na svakoj sjednici ruku prije nego što su ili izbori u BiH-u i vjerojatno je šteta da to hrvatski građani ne znaju jer premijer Plenković je sigurno dizao ruku na svakoj sjednici Europskog vijeća i protestirao protiv ovakvog načina izbora dok nije HDZ-ov kandidat izgubio i onda je nažalost evo neshvaćen, morao još jednom dodatno poentirati odnosno govoriti o tome a na 10-ak, 20-ak sjednica prije, neuspješno je pokušao uvjeriti svoje kolege premijere europskih država da tu nešto nije korektno prema jednom od konstitutivnih naroda u BiH-u. Znači ja bi vas molio da se klonimo stranačkog diskursa, da gledamo šta je u interesu ljudi, da gledamo šta je u interesu BiH-a kao zemlje jer tamo žive Hrvati, u BiH-u, da se potrudimo da EU ponudi europski put BiH-u kako bi to bila što kvalitetnija zemlja i kako bi zemlje prosperirala kako bi se to što prije sve skupa odvilo jer to će jedino osigurati kvalitetu života našim ljudima tamo i mladim ljudima koji su ovdje bili sa fakulteta i onima koji rade i onima koji nažalost sada ne rade jer nemaju posla ili se sele iz BiH-a da bi radili negdje drugdje. To je ja mislim ono šta bi trebali raspravljati i na koji način bi se trebala Hrvatska postaviti u ovom pitanju. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu povredu Poslovnika poštovanog zastupnika Čuraja. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Zahvaljujem potpredsjedniče. Povrijeđen je Poslovnik u članku 232. o temi rasprave, 238. stavak 1., stavak 6. Naime kolega Maras, vjerojatno želeći biti teatralniji u svom izlaganju, nepravedno uopće ne s temom povezuje i mene osobno sa ovom temom. Naime sigurno birači Osijeka i Osječko-baranjske županije nisu glasali a dobili smo nas dva kandidata, više nego ovih svih SDP-ovih kandidata na listi da vas slušamo ili ne daj bože kolegu Bernardića.
Hvala lijepo. Procjenjujem da ipak nije povrijeđen Poslovnik. Imamo replike. Recite kolega Maras, u čemu je povrijeđen Poslovnik?
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, povrijeđen je članak 33. u vođenju, trebali ste odmah čim ste vidjeli da se ovo svelo na repliku kod kolege Čuraja jer nema hrabrosti čovjek dignut žutu pločicu pa koristi povredu Poslovnika da bi mi replicirao. Znači trebali ste mu odmah taj trenutak oduzeti riječ da mi ne replicira. Hvala lijepo.
Kolega Maras, ja vama oduzimam taj trenutak riječ jer niste gledali i po običaju pričate uvijek ono što vi želite a uopće ne u vezi sa stvarima jer je kolega Čuraj dignuo i repliku … … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Da, e, sad smije, jel? Hvala lijepo što mi pomažete u vođenju sjednice. Baš vam hvala, ja to inače ne bih znao. Prva replika će biti poštovanog zastupnika i potpredsjednika ovog Visokog doma, g. Milijana Brkića, izvolite.
Zahvaljujem kolega potpredsjedniče. Poštovani kolega Maras, s jednim djelom vašeg izlaganja sam se čak i usuglasio i osjeća se u vašim riječima, u vašem izričaju da ste zabrinuti za status hrvatskog naroda u BiH i to mi je drago. Što se tiče pokretanja cijele ove priče oko Deklaracije, niste bili tu, žao mi je. O tome smo već govorili, dakle, inicirana je negdje u svibnju, odnosno lipnju ove godine, dakle puno prije izbora općih koji su bili 7. listopada u BiH. Što se tiče konkretno kandidata iz redova hrvatskog naroda koji je bio kandidat za člana predsjedništva, on nije kandidat HDZ-a, on je kandidat Hrvatskog narodnog sabora. Hrvatski narodni sabor okuplja 13 političkih stranaka hrvatskog predznaka. Dakle, ja vas molim da to imate u vidu i da kad ubuduće to govorite da znate i tu činjenicu. Što se tiče gospodina Komšića, on nije treći put izabran, nije ni mogao bit jer je takva zakonska [[Upadica: Hvala.]] procedura. Da je mogao bit, sigurno bi bio izabran.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Hvala lijepo. Ja ću opet ono šta ja hoću reć, potpredsjedniče. Tako da, što se Komšića tiče, rekao sam da nije valjda on jedini Hrvat kojeg Bošnjaci mogu izabrati. Znači, činjenica je da se on nije mogao tri puta kandidirat, a u tom interregnumu su mogli izabrati, ne znam, gospodina Šukera. Znači, s te strane postoji mogućnost da se netko drugi kandidirao da ga izaberu Bošnjaci. Znači, nije to crno-bijeli svijet, automatizmom Bošnjaci mogu izabrati Hrvata za člana predsjedništva jer onda inače ne bi bio vjerojatno gospodin Čović izabran. Inače, on je član HDZ-a. To je bila moja opaska, bez obzira što ga je kandidiralo još 12 velikih stranaka iz BiH, ali ovdje je on isključivo član HDZ-a i tad se digla najveća buka, to nije samo moj dojam, to je dojam velike većine hrvatske javnosti. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeće replike, poštovane zastupnice Vranješ, izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Maras, odlično je to što vi sve što ste naveli da mi trebamo napraviti, kao Sabor se nalazi se u ovoj Deklaraciji. Znači, gotovo sve. Ona ima 6 stranica bez obrazloženja, imali smo svi vremena je pročitat, što ste spomenuli zaštita okoliša u 2. st., gospodarska pitanja su isto tu, ako vam je teško pročitat 6 stranica, imamo 4. i 5. stranicu koja isto tako ponavlja sve ono što ste vi rekli. Ali, nije mi jasno da ste jutros bili na raspravi, da vas danas nije bilo, možda ste pratili, a po onome šta ste rekli se ne vidi da ste pratili raspravu, da ovo pitanje svodite na politiku, na predstavnika HDZ-a, na bilo kakve izbore. Znači 6 stana ima, bez obrazloženja, imate dalje obrazloženje, valjda ćete do petka pročitat. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Hvala lijepo, ja sam pročitao i mi smo dali amandmane. Znači, ono… Koliko? [[Upadica: Molim vas, ne iz klupa.]] Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Morali bi malo energičnije, ali i ovo nije loše. Znači [[Upadica: Kad sam previše energičan, opet mi zamjerate.]] Vrijeme, molim vas, da. Hvala lijepa. Znači, što se tiče ovoga, ja sam pročitao, mi smo dali amandmane i sudjelujemo u raspravi, ono što je nama bitno, bitno da se taj problem sustavno rješava, da se Hrvatska ne miješa u unutarnje stvari druge države i da se to ne gleda, meni je to osobno bitno, da se to ne gleda iz perspektive stranke, šta opet kažem, nije to moje mišljenje, to ljudi vide. I ljudi na taj način reagiraju. Nikad se ovakva buka ne bi digla da se ne radi o članu HDZ-a. Nikad. Evo, da je gospodin Ljubić tako ne izabran, vjerojatno bi bila puno manja buka. Je li se vratio Ljubić u HDZ? Ne znam, ako se vratio, onda bi bila isto tako velika buka. Hvala lijepa.
Sljedeće replike, poštovanog zastupnika Stjepana Čuraja.
Zahvaljujem. Kolega Maras, zapravo na jedan način sam ja imao ispred kluba rasprave, samo malo brkate pojmove. Dakle, gospodin Komšić je legalno izabran, ali nema legitimitet. Znači, to su dva osnovne razlike kad ste ovo htjeli zorno prikazati i mene osobno koristiti, neka vam bude, mislim da nije na čast, ali ne možemo to uvijek očekivati da bude. Dakle i to sam istakao. I mogu se i složiti. Pa to nije jedini niti najveći problem Hrvata u BiH. To je sad neki povod, ali mi s ovim ćemo na jednoj simboličnoj razini nešto napraviti, ali ako ne sjednu svi oni akteri koje sam i rekao, svi oni koji su sudjelovali u Washingtonskom i Daytonskom sporazumu, sada u ovo mirno vrijeme, kad se rat stavlja sa strane, nema napretka nigdje. Dakle, izabrani član predsjedništva je legalno izabran, po zakonu koji su birani do sada, ali on nema legitimitet onog konstitutivnog naroda. Zahvaljujem.
Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Hvala lijepa. Ista stvar kod vas, gospodine Čuraj. I kod vaših kolega iz HNS-a. I još nekih zastupnika u HS kojih mi je, iskreno, nekada i žao kada se nađu u takvoj situaciji, ali sami su takvu sudbinu birali. Dakle, izabrani su legalno, ali nemaju legitimitet dizati ruku za Andreja Plenkovića. Vrlo jednostavno. Zato šta, da ste vi, gospodine Čuraj, trčali tamo po Osječko-baranjskoj županiji i govorili: „Ej, glasaj za mene, ali za dvije godine ću dignuti ruku za Andreja Plenkovića, nemoj nikom reć.“, ne bi nitko glasao za vas. Ne bi dobili dva glasa. Ili mislite da bi dobili još i više glasova? Možda bi dobili još i više glasova. Možda smo mi u SDP-u promijenili, krivu taktiku smo primijenili. Možda smo trebali govorit, trebat glasat za Plenkovića, možda bi onda uzeli sve glasove HDZ-u. Znači, nemate vi legitimitet, o tome se radi. Vi ste na izborima govorili neću Andreja Plenkovića, sad glasate za njega. Ne na izborima, govorila ste jedan dan prije nego što ste promijenili odluku. Vaš predsjednik stranke je ušao u anale [[Upadica: Hvala vam lijepa.]] hrvatske politike kao najnevjerodostojniji političar [[Upadica: Hvala.]] koji u Hrvatskoj postoji. Hvala lijepa.
Povreda poslovnika je Stjepan Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Dakle, opetovano, mislim, trebali ste opomenuti kolegu, dakle, apsolutno 232. i 238. ne priča o temi rasprave, koristi i odstupa od ponašanja s pravilima, opet osobno koristi. Ako vas toliko brinu rezultati, imate rezultate iz nedjelje, HNS, maltene samostalno 17% u Osijeku, SDP, GLAS, HSS, ne znam tko sve nije, 7%. Eto vam taj legitimitet, eto vam to što su birači htjeli, a mi, dva kandidata HNS-a dobili više glasova nego cijeli SDP tamo.
Hvala. Ja prosuđujem da nije povrijeđen Poslovnik i molim vas, sve skupa, lijepo, lijepo vas molim da se držimo teme, da govorimo o Deklaraciji, da ne koristimo priču o Deklaraciji koja je itekako važna za hrvatski narod u BiH, a onda i za RH, za bilo kakve stranačke i slične, ja bih rekao, rasprave koje možemo uvijek u nekim drugim prilikama koristiti. Ovo je nešto oko čega mi se čini da bi trebali prilično biti jedinstveni, a čini mi se da zapravo jesmo, samo nemojmo odlaziti od teme previše. Vi inzistirate na povredi Poslovnika. Dobro, ajde izvolite.
Da vas i pohvalim malo. Znači, lijepo ste zborili, ali je povrijeđen čl. 33. trebali ste odmah opet oduzeti taj čas riječ gospodinu Čuraju jer on ne shvaća da se ovdje radi o legitimitetu. Cijeli dan pričamo o legitimitetu. On nema legitimitet. Ivan Vrdoljak nema legitimitet da glasa za premijera Andreja Plenkovića [[Upadica: Dobro, nemojte opet]] vrlo jednostavno. Znači to [[Upadica: Nemojte opet sad vi, nemojte sad vi opet]] to je jasno, ovi sjajni rezultati koje je ostvario na 7%-tnoj izlaznosti zbilja jesu relevantni [[Upadica: Ja ću koristiti onda vaš dobar savjet, pa nemojte i vi nastaviti dalje, molim vas]] Hvala lijepo.
Prosuđujem da naravno nije povrijeđen Poslovnik i držimo se, molim vas, svi skupa teme. Slijedeća pojedinačna rasprava biti će poštovanog zastupnika Arsena Bauka.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Nekad je bila ona kritika i samokritika, ajmo najprije na samokritiku, da malo nešto kažem o nama, o HS-u. Tri naglaska iz ove Deklaracije koje sam uspio izvući su slijedeći, provođenje presude Ustavnog suda, promjena izbornog Zakona i legitimno predstavljanje. Kad bi se to primijenilo na RH rekli bi se ovako, presudu Ustavnog suda oko Zakona o pobačaju provesti nećemo u roku kada je to donio naš Ustavni sud. Izborni Zakon nećemo promijeniti, nismo još ni pobrojali potpise za referendum koji je došao od naroda. Što se tiče legitimnog predstavljanja, to je gospodin Maras sad elaborirao, pa onda nema potrebe da to dodatno govorim. To je ono što bi se moglo reći iz naše perspektive, a sada idemo na perspektivu BiH. Prvo, postoje nekoliko mitova. Jedan je koji smo rekli, nećemo pristati na ništa manje, pristali smo 95.-te u Dejtonu, RH je pristala jer tri konstitutivna naroda, dva entiteta. Okolnosti zbog kojih se to dogodile su bile tada povijesne i kad netko to nije zamjerao tada jer su bili sretni, jer smo bili sretni što se završio rat, što su stvoreni preduvjeti za integraciju Podunavlja i na kraju krajeva, kako je gospodin Ljubić rekao, što je prije promjena od strane visokog predstavnika, to je funkcioniralo, tu temu smo završili. Dakle, pristali smo, ali sad ne moramo pristati na manje od onoga što smo pristali tada, to bi mogla biti točna formulacija. Drugo, slovo i duh, dakle, tko je ovlašten tumačiti slovo, a tko duh. Slovo je ovlašten tumačiti, tko, Ustavni sud BiH, a duh, duh su ovlašteni tumačiti oni koji su to potpisali i samo možemo postaviti pitanje je li Zakon po kojem se biraju članovi predsjedništva BiH u skladu s onim što je dogovoreno u Dejtonu i ako nije, onda mu moramo konstatirati, draga gospodo, prevarili ste nas, točka i tražiti da se ta prevara ispravi. Treće pitanje, miješanje u unutarnje stvari druge države. Da budem vrlo direktan, mi ne raspravljamo o Zakonu o radu u BiH, ne raspravljamo o tržišnoj utakmici, raspravljamo o nečemu što proizlazi iz Međunarodnog ugovora koji je potpisala RH. Postoje dva principa, imaju latinski nazivi, ali ja ću reći na hrvatskom, da ne bi napravio neki lapsus jer latinski baš ne govorim. Dakle, jedno je, ugovori se moraju poštivati, pakta sun servanda, a drugo je, Kraljevstvo Kraljevstvu ne propisuje Zakone, regnum regno non preskibit leges. U ta dva, između ta dva principa se nalazi ova naša rasprava. Dakle, ono što je potpisano u mirovnom Sporazumu koje je potpisao i RH, obvezuje RH i obvezuje sve strane koji su potpisali i ako smatramo da je to u nečemu prekršeno, naš je zadatak da na to reagiramo i to možemo napraviti ovom Deklaracijom utvrđujući da postojeći izborni Zakon u BiH ne osigurava legitimno predstavljanje konstitutivnih naroda u predsjedništvu, što je suprotno duhu Dejtonskog Sporazuma, što je rekao gospodin Miroslav Lajčak, četvrti povjerenik, pa onda to ne bi trebao biti problem reći bilo kojem zastupniku u HS-u i drugo, da postojeći Zakon u BiH što se tiče izbora članova predsjedništva, ne garantira svim državljanima, građanima BiH, pravo kandidiranja, što je u suprotnosti sa Konvencijom o ljudskim pravima Vijeća Europa, što tvrdi europski sud u Strasbourgu. I kao što imamo pravo reagirati na kršenje ljudskih prava u bilo kojem dijelu svijeta i o tome dati izjavu, imamo pravo to napraviti za BiH, točka. Prema tome, ja nemam nikakve dileme da mi o ovome možemo raspravljati i da mi o ovome možemo zauzeti stajalište. O sadržaju stajališta, o tajmingu, o taktici, neka Vlada kaže svoje, ali ako mi to imamo pravo i nemamo problem to formulirati, ne vidim nikakav problem da to mi napravimo. Treće, jedna od temeljnih vrijednosti socijaldemokracije, solidarnost između ostalog i solidarnost sa slabijima. Od konstitutivnih naroda u BiH i od većih naroda u federaciji ko je tu slabiji, Hrvati, to govore brojke, po broju. Je li moguće njihovo preglasavanje, moguće je, u zakonu to je matematički neosporna činjenica, je li izmjenom broja zastupnika u federalnom domu naroda visok predstavnik olakšao preglasavanje, jeste, jer nije isto kad izabereš 5 od 17 i 5 od 30, to je malo komplicirano objasnih pa neću, neću u to ulaziti. Prema tome zadaća socijaldemokrata je da brinu o onima koji su slabiji, ne samo socijaldemokrata u Hrvatskoj, nego i socijaldemokrata u BiH i socijaldemokrata u Europi. A mi smo potpuno obrnuli priču, možda se gleda tko je slabiji u nekakvom generalnom, svjetskom, politici itd., al to je to. Dakle, ono što treba, treba još reći. Željko Komšić je legalno i po njegovom mišljenju legitimno izabran član predsjedništva, prvo on ne govori da je on legitiman predstavnik hrvatskoga naroda, drugo on smatra da to ne treba ni biti, to je jasno rekao. On je legitimni predstavnik onih građana koji su glasali za njega, jel to duh Dejtonskog sporazuma, mi tvrdimo da nije. Točka. Prema tome ako netko se kandidira u svojoj državi, izađe na izbore, dobije najveći broj glasova od svih kandidata u toj izbornoj jedinici onda mu nije baš u redu reć da nije legitimno izabran jer on je dobio više glasova i od predstavnika bošnjačkog naroda, dapače on je legitiman predstavnik bošnjačkog naroda ako ćemo tjerat mak na konac, a ne gospodin Zaferović. I u tom smislu je vrlo oprezno potrebno govoriti o situaciji u BiH, imam još 2 minute a nisam još uopće spomenuo ovaj drugi entitet. Ponašanje njihovih legitimnih predstavnika koji dovode u pitanje smisao postojanja države BiH, koji se prema simbolima države BiH odnose na najmanje rečeno neprimjereni način, koji negiraju genocid u Srebrenici, to je znate ono nisam još uspio doć do toga a pri kraju sam rasprave zato sam zaželio da pričam malo dulje. Na kraju krajeva, postavlja se pitanja građanskog ili etničkog principa. U zastupničkom domu parlamenta federacije, parlamenta BiH, parlamentarne skupštine BiH je građanski princip u potpunosti. U Domu naroda trebao bi biti etnički princip i tako je i napravljeno. I sad se postavlja pitanje predsjedništva, ovdje imamo jednu kombinaciju građansko-etničkog principa gdje se za Bošnjake i Srbe primjenjuje etnički, a za Hrvate građanski i to nije pošteno. Rješenje je u potpunom građanskom principu i ono što treba definirati je kako postaviti izborne jedinice za izbor predstavnika građana u kojim će se moći kandidirati bilo tko, birati bilo tko. Teoretski može se dogoditi da ni jedan Hrvat ne bude u predsjedništvu nakon takvih promjena, a može se dogodit da budu sva tri i obratno, ali slaganjem granica izbornih jedinica može se u najvećoj mjeri definirati da onaj koji bude izabran sa dijela teritorija, da ga se može smatrat legitimnim predstavnikom jednog od konstitutivnih naroda, a da bi se izbjegle aluzije na treći entitet i na bilo šta drugo te izborne jedinice mogu imati nekakav presjek skupova da se tako matematički izrazim i onda bi svi vjerojatno bili jednako nezadovoljni ali ne bi bilo onih koji su potpuno nezadovoljni i onih koji su potpuno zadovoljni jer je sada u tom smislu ravnoteža koja bi trebala postojati i ravnopravnost konstitutivnih naroda narušena i smatramo da Hrvatska može dati izjavu o tome, ako je sprema tu izjavu dobro argumentirati. Hvala.
Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovane zastupnice Ljubice Maksimčuk, izvolite.
Hvala podpredsjedniče Hrvatskoga sabora, evo što reći nakon 10-to satne, a možda već i sad duže rasprave a da se već do sada nije čulo ovdje u ovoj sabornici, ali evo pokušati ću reći ono što nisam uspjela reći kroz replike. Naravno da je strateško naše nacionalno pitanje je pitanje položaja Hrvata u BiH, Dejtonski sporazum je rezultirao uspostavom mira, ali na žalost nije rezultirao funkcionalnom državnom strukturom u BiH i naravno da se neću složiti da je ovo miješanje u unutarnja pitanja BiH nego baš upravo u skladu s Dejtonskim sporazumom RH je dužna promicati provođenje ustava BiH. RH se zalaže za načela vladavine prava, ali čime se podrazumijeva ravnopravnost Hrvata u odnosu na dva ostala konstitutivna naroda. Stabilna BiH je naravno od interesa za RH iz razloga što tamo živi 553.000 Hrvata po zadnjem popisu, ali i zbog 1.000 i više kilometara granice koje imamo sa BiH. Svjesni smo da ne smijemo napraviti niti jedan krivi potez, niti jednu krivu riječ kako bismo naštetili našim Hrvatima u BiH i upravo zato mislim da je ovaj dokument koji danas imamo pred sobom napisan pomno da bi upravo išao u prilog kako bismo zaštitili naš narod u BiH. Kada je u pitanju pomoć za infrastrukturne zdravstvene, znanstvene, obrazovne i kulturne projekte tu moram pohvaliti ovu Vladu koja je stvarno uložila truda i povećala financijski za oko 17,5% u proračunu. Naravno da je za opstanak i bolji položaj Hrvata to veoma važno i bitno, Hrvati imaju pravo na obrazovanje i svoje javne medije na hrvatskom jeziku, pravo na slobodu odlučivanja u političkom životu, promicanje zajedničkog suživota, međureligijskog dijaloga te kulturne raznolikosti. U svojim replikama sam pokušala reći da mi o Hrvatima govorim pozitivno samo ako oni naprave dobre rezultate u sportskim, kulturnim, obrazovnim i zabavnim sadržajima ali evo, ja moram ponoviti da smo svi bili sretni kada se naša reprezentacija vratila iz Rusije i kada smo u toj reprezentaciji imali gotovo polovicu reprezentativaca koji su podrijetlom iz BiH-a. Još jednom napominjem da Hrvati ne traže ništa više od onog što im pripada po Ustavu jer su i oni ravnopravni uz ostala dva naroda u BiH-u. Naravno da europski put, povijesni put, povijesna prilika za BiH, sigurno da ćemo svi pomoći na tom putu BiH-u, da čim prije uđe ali danas smo čuli ovdje kroz raspravu od pojedinih kolega da je najveći interes hrvatskog naroda za ulazak u EU-u, da onaj dio srpskog naroda to vidi u Rusiji, Bošnjačkog vidi u Turskoj ali evo, ja sam sigurna da ćemo jednim velikim konsenzusom izglasovati ovaj dokument jer to zaista bi puno značilo Hrvatima u BiH-u i nadam se evo, rasprava kako ide kraju, da će to i biti tako. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike, jedna je poštovanog zastupnika Anđelka Stričaka.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice Maksimčuk, vi ste svoju raspravu više usmjerila na suradnju i pomoć RH Hrvatima u BiH-u. Navela ste da upravo RH najviše pomaže BiH-u na europskom putu, da je tijekom rata također najveća pomoć dolazila iz RH i vojna i pomoć oko zbrinjavanja izbjeglica prognanika, liječenja svih potrebitih pa i ranjenika odnosno cijela rasprava se odvijala temom suradnje. Također naglasila ste i dandanas RH pomaže BiH-u izgradnjom znanstveni, obrazovnih, infrastrukturnih i svih ostalih projekata. Upravo to je ključ pa te zdravstvene ustanove ne koriste samo Hrvati nego i pripadnici ostalih naroda.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Maksimčuk. .
Hvala poštovani potpredsjedniče. Pa da kolega Stričak, obveza je naša pomagati Hrvatima u BiH-u, ja sam i naglasila i pohvalila Vladu RH koja doista ulaže mnogo u infrastrukturu zdravstvene, znanstvene, obrazovne i druge ustanove u BiH-u jer naravno da smo mi ti koji moramo pomoći tom narodu, pomagali smo i u onim ratnim vremenima ali nismo primili i pomagali samo Hrvate u BiH-u, pomagali smo i Bošnjake, tako da smatram da je evo ovo naša obveza i da ćemo ustrajati na tom putu.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Arsena Bauka.
Poštovana kolegice, ja čak mislim da miješanje unutarnje stvari druge države nije nešto što je poželjno ali ovdje se radi po meni o dva principa, prvo je poštovanje međunarodnih ugovora i drugo je poštivanje vladavine prava. To se baš ne bi moglo nazvati miješanjem unutarnje stvari druge države. Uostalom, danas je Predsjedništvo BiH-a izrazilo sumnju u ustavnost jednog zakona RH i traže način kako da pred Ustavnim sudom RH ospori i Ustavni sud će temeljem tog zahtjeva vjerovatno donijeti nekakvu odluku kakva će biti, to je sad stvar, mi ćemo ako donese odluku da moramo nešto promijeniti, to provesti. Prema tome, to je jedna stvar. Druga stvar, što se tiče ponosa ne samo na pripadnike hrvatskog naroda iz BiH-a koji igraju za hrvatsku reprezentaciju, ja sam ponosan na pripadnike hrvatskog naroda kada vode reprezentaciju BiH-a i kada ona ostvari uspjeh i žao mi je ako se ponekad državni simbol ili himna BiH-a nailazi na omalovažavanje u područjima koje mi volimo zvati većinski hrvatski. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Maksimčuk.
Hvala lijepa. Pa uvaženi kolega, ja nisam ni rekla da se trebamo miješati niti da se miješamo nego znači mi poštujemo odluke legitimno izabranih predstavnika Hrvatskoga naroda u BiH-u a što se tiče ovih obilježja, o tome ne bi govorila, ja sam govorila o uspjesima hrvatske reprezentacije, oni će ostati zabilježeni u svim slijedećim i mlađim naraštajima.
Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovane zastupnice Dragice Vranješ.
Kada se potpisao Daytonski sporazum, nikome nije palo na pamet situacija da će doći do preglasavanja najmalobrojnijeg naroda i da ćemo doći u tu situaciju da se ovaj duh Daytona tako krši. Vjerojatno nam ni danas ne može past na pamet šta budućnost nosi na prostorima BiH-a. Je li moguće da mi raspravljamo o zaštiti Hrvata u BiH-u a da pritom ne štitimo i Hrvate u Hrvatskoj? Doista nije, jer mi ovdje u ovim svim aktivnostima ne samo da imamo obvezu nego doista štitimo sami sebe i svoja prava. Je li moguće imati sigurnu državu, to smo vidjeli '90.-tih, ukoliko ona svlada rat, ukoliko je nesigurnost, vidjeli smo odakle smo branili naše interese i odakle smo održavali sigurnost. I danas je tako iako je rasprava počela malo na takav način jer se ja mislim previše svjetla dalo onim zastupnicima u manjini kao što je i gđa. Pusić kojoj ovdje više ne želim ja davati vremena u ovoj raspravi jer mislim da se mali broj ljudi može poistovjetiti sa njom, a svaki ima pravo na svoje mišljenje. Mislim da svima je jasno da naš Ustav, da Daytonski sporazum a naročito Washingtonski sporazum nam daje obvezu a da bilokakva provedba naših dokumenata nacionalnih, razvoja gospodarski, sigurnost, naročito i strategija o odnosima RH sa Hrvatima izvan RH, Zakon o odnosima RH s Hrvatima izvan RH, Strategija nacionalne sigurnosti nam jasno ukazuju što nam je činiti. Danas se puno toga reklo, ovaj dokument bez obrazloženja mislim, ima 6 stranica i on doista je sažet, u njemu je sinteza svega onoga što je jako bitno. On na početku spominje i ono što mi stalno spominjemo da potvrđujemo suverenitet, teritorijalni integritet i neovisnost BiH. Iako, danas su se izgubile takve teme iz fokusa, on u dobrom dijelu govori o puno drugih stvari nego što je to samo kršenje izbornog procesa, odnosno duha Daytonskog sporazuma i legitimiteta samih izbora. On govori i o zaštiti okoliša i o suradnji prekograničnoj i o poljoprivrednim gospodarstvima, mislim, moramo podsjetiti da neto izvoz Hrvatske u BiH je oko 3 milijarde kuna i da sve druge sfere razvoja RH o tome ovisi. Mi smo dužni brinuti se kao članica EU i NATO-a o regionalnoj sigurnosti i svakako bi bilo presmiješno uopće dalje tvrditi da bilo koji predstavnik odnosno kandidat na izborima hrvatskog naroda koji ima potporu preko 80 glasova hrvatskog naroda, ne bi trebao biti predstavnik hrvatskog naroda. Zbog toga sve građane pozivam da pročitaju zadnjih ovih 6, 7 natuknica koja nalažu tijelima RH što im je činiti. U njima je puno šira problematika, a naravno da je sad najaktualnija ona vezana za izborni proces. Svakako pozivam i sve nas ovdje da surađujemo sa BiH kroz institucije koje predstavljamo, kroz udruženja koja predstavljamo jer doista nije moguć razvoj, u onoj, nije moguć, neke poglavlja neke probleme u RH nije uopće moguće riješiti ako ona postoje u BiH, a razvoj možda nije moguć u onoj mjeri u puno poglavlja ukoliko imamo loše stanje u BiH, kao našom susjednom državom, s kojom imamo najdužu granicu. Hvala.
Hvala lijepa, imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Ante Pranića.
Hvala uvaženi potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kolegice Vranješ, replicirat ću vas u onom dijelu prekogranične suradnje i dotaći se vjerojatno u raspravi nečega što dosad se nije dotaklo. Mi znate da postoje Interregovi, programi prekogranične suradnje i znamo da postoje recimo, prekogranična suradnja Italija-Hrvatska, omotnica 236 milijuna eura. A sada trenutno je na snazi Interreg između Hrvatske, BiH, Crne Gore, gdje mi biramo partnere. Konkretno, evo grad Vrgorac je izabrao grad Livno za partner. Gdje imamo omotnicu osiguranu samo od 67 milijuna eura. I to nikako ne koristimo kao Hrvatska, kao članica EU, da ta omotnica bude 4 puta veća. I da novcima, baš iz te omotnice Interrega pomognemo Hrvatima u BiH, prije svega, što se tiče prekogranične suradnje. Tako da, zaista mislim da moramo veće koristit članstvo EU [[Upadica: Hvala.]] i nije samo pitanje ovdje Ministarstvo vanjskih poslova [[Upadica: Hvala.]] nego Ministarstva regionalnog razvoja i europskih fondova.
Odgovor poštovane zastupnice Vranješ.
Kolega Pranić, mislim da ste vi ovdje promašili ovdje ono ključno. Znači, ključno je ono da mi trebamo podržavati BiH na putu prema EU, to je ključno i tada doista će biti moguće da sredstva za suradnju sa BiH budu znatno veća. I to je ono što je realno. A sve drugo su naknapanja. Hvala.
Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića, izvolite.
Poštovani dopredsjeniče, poštovana ministrice, drage kolegice i kolege. Evo došlo je na red dugo očekivana Deklaracija o statusu hrvatskog naroda u BiH. Dakle, imamo jedan dokument na samo 6 strana, evo lijepo je to kolegica Roščić istaknula. Jedan lijepi dokument i stvarno, evo ja se slažem sa svim što ovdje piše. Ja stvarno nemam zamjerke i ne bi ništa izbacio. Međutim, ubacio bi jedno 20 strana koje nisu navedene jer ovdje imamo, evo, za one koji nas gledaju preko malih ekrana ili će pogledati ili će možda netko prenijeti, ovdje kaže, evo mi kažemo, što mi želimo zapravo. Da Hrvatska će zagovarati i podržavati, da Hrvatska želi da BiH bude u EU, potpora institucijama obrazovanja, potpora malom poduzetništvu, projekti, ulaganja u razvoj itd., itd. Ali, nemamo niti jedno konkretno rješenje za ono radi čega raspravljamo ovdje. A to je istrebljenje hrvatskog naroda u BiH. Znači, Hrvata uskoro u BiH biti neće. Hrvata je 1991. godine, za one koji ne znaju bilo 800 tisuća, pa 2000., pa onda, uglavnom danas su negdje, da skratim, na možda 400-tinjak tisuća Hrvata u BiH. To je, znači, duplo manje. I broj se rapidno smanjuje. A zapravo, što je bio triger, što je bio okidač uopće za ovu Deklaraciju, odnosno za ovu raspravu? Evo tu su kolege mnogi istaknuli, problem je što hrvatski predstavnik koji je bio kandidiran ispred HDZ-a i još 12 manjih stranaka, nije uspio, nije bio jedini hrvatski kandidat, da se razumijemo, bilo ih je još nekoliko, koji također nisu uspjeli, znači, doći, dospjeti u predsjedništvo. I sad se spominje, spominje se tu gospodin Čović, a nitko ne spominje gospođu Zeleniku i neke druge npr. E sada, da je koji, igrom slučaja, stvarno gospodin Čović bio izabran, da li bi mi danas o tome govorili, ja ne znam, ali reći ću ovo. Već se ovaj slučaj dogodio dva puta hrvatskom narodu. Dva puta! Na jedan perfidan, podmukao način, Bošnjaci muslimani su preglasali Hrvate. Dva puta. Pa smo šutjeli. Sad odjednom govorimo. Jesmo se sad mi probudili konačno? Ma nismo se probudili! Da smo se probudili, pa ne bi napravili ovakvu Deklaraciju, koja je super, ali u njoj nema rješenja. Podupiremo, zalažemo se, nastojat ćemo, participirat ćemo, sudjelovat ćemo, ali u čemu? Pa Hrvatska, ljudi moji, evo ima tu dosta pravnika, je potpisnica Daytonskog sporazuma. Hrvatska nije neki promatrač, ona je potpisnica Daytonskog sporazuma. Znači, ima pravo da utječe i na promjenu tog sporazuma. Pa nije to Sveto pismo, nego se radi o jednom Sporazumu koji se može mijenjati, naravno, ako netko ga je potpisao, to zahtjeva, traži jer nešto u njemu ne valja. Ja se vraćam u ono srž koju sam ja jutros istaknuo, evo ga, ponovo ću istaknuti. Dakle, koje je rješenje za hrvatski narod? Raspravljamo, koliko sati, teško je izračunati, 10-tak, 12 sati raspravljamo, a nitko nam nije ponudio odnosno usudio se izgovoriti, evo ja ću ga treći put danas izgovoriti, a to je upravo treći entitet. E zašto je to hereza reći? Zašto se, evo mi u HS-u bojimo reći da hrvatskom narodu u BiH jedina šansa za opstanak je treći entitet, pa će netko reći, ma ne to ne smije biti, onda nam dolazi velika Srbija pred 100 km od Zagreba. Pa ljudi moji, pa Srbi već imaju svoj entitet i imati će ga i nakon ove Deklaracije, imali su ga prije ove Deklaracije i imati će ga. Hrvati ga, na žalost, nemaju, a neće ga imati ni nakon ove Deklaracije. Njihov status će biti da su manjima u Federaciji BiH odnosno da će i dalje biti preglasavani odnosno da i dalje neće moći o ničemu odlučivati. I sada, ja se pitam, zašto nitko to ne izgovara odnosno koji su argumenti protiv. Ajmo sad ovako po redu malo pokušati to vidjeti. Hajde, dobro, kome je u interesu Federacija uopće? Federacija je u interesu, prije svega, Međunarodnoj zajednici, e Hrvati su tamo žrtvovani da se usred Europe ne stvori jedna isključiva muslimanska država, pogotovo u današnje vrijeme, evo imali smo danas u Strasbourgu od jednoga, pazite, rođenog muslimana u Francuskoj, imali smo, evo, ubio je troje ljudi, a ozlijedio je tko zna koliko i sad je to problem. Znači, Međunarodna zajednica to ne želi da se dogodi i to je problem, ok. Kako će oni napraviti da se to ne dogodi? Pa žrtvovati ćemo hrvatski narod, on će biti tamo, ajmo reći, nekakav korektiv koji će utjecati na to da ta Federacija ne bude etnički homogena. Pa do kada? Pa dokle Hrvata ima, to će ići, kad ih ne bude biti, neće biti ni korektiva, ali koga briga, Međunarodnu zajednicu nije briga, a očito nije briga ni HS jer mi osim empatije koju smo ovdje izrazili, evo slušao sam kolegu Brkića i stvarno ste vi to lijepo govorili, vidi se da osjećate, ali rješenje niste ponudili, nažalost, a rješenje je ovo o čemu ja govorim. Dakle, e sada, tko se još boji trećeg entiteta? Kaže, kako ćemo mi npr. evo ga, Posavljaci se jako boje i razumijem ih. Posavina, nažalost, čak i većim dijelom nije ni u Federaciji BiH. Međutim, u čemu je razlika? Zašto mi ne bismo onaj dio, a možemo napraviti i enklave odnosno eksklave, kako god kažete, RH i napraviti jedan hrvatski entitet koji neće biti teritorijalno povezan. Pa ljudi moji, svaki narod se brani teritorijem, narod koji nema teritorij, pogotovo u jednom turbulentnom prostoru kao što je BiH, nažalost, gubi bespovratno bitku. I toga moramo biti svjesni. Tek onda kada budemo znali tj. kada Hrvati u BiH, naravno i mi Hrvati u RH, budemo znali što je naše, što je od Hrvata u BiH, e onda ćemo moći računati na njihov opstanak. Do tog trenutka, ja mislim, za Hrvate pomoći nema. A mi ovdje evo sramežljivo kažemo ma dajte, ma molim vas Bošnjaci, muslimani, molim vas smilujte se, pa nemojte više to raditi, pa nemojte slijedeći put preglasati naše predstavnike, ne ka, nego ke, više ih ima. Pa oni će napraviti slijedeći put istu stvar, pa ja bih se rugao s Hrvatima i njihovom politikom. Ali ovo zapravo lijepo zvuči, ovo je sve što treba danas Andreju Plenkoviću, da imaju oni Deklaraciju, da formalno zadovoljio Hrvate u BiH, a nakon ovoga, svi znate, nema ništa, ništa se neće promijeniti. Ja očekujem od predsjednice RH i premijera Andreja Plenkovića, evo sutra, kad imaju Vijeće za nacionalnu sigurnost, zajedničku izjavu, želimo da se promijeni Dejtonski Sporazum i da izađu sa konkretnim prijedlogom, zašto ne? Jel to nekakvo Sveto pismo? Pa to je Sporazum koji je RH potpisala, puna su, pogotovo HDZ-ovcima, usta Franje Tuđmana, pa to je Franjo Tuđman potpisao i da je znao da je ovakva situacija, siguran sam da bi kao suverenist došao za ovu govornicu i rekao, e, ovo ne valja, idemo to promijeniti. A mi donosimo Deklaracije, zalažemo se, mislimo, smatramo, potičemo, ma ovo nije rješenje za hrvatski narod, nije loše, super, sve lijepo, prekrasno, ali nema rješenja. Ipak, da zaključimo ovu cijelu priču, da odnos većinskog Bošnjačko muslimanskog naroda u BiH prema Hrvatima nije ovakav, mi danas ne bi raspravljali, ali u politici i u svijetu kakav je nesavršen, nažalost narodi se moraju sami brinuti za sebe, ne mogu očekivati da će netko drugi zbog toga što ima empatiju prema hrvatskom narodu, voditi računa o njihovim pravima, nego će iskoristiti mogućnosti koji im pružaju Sporazumi da se nametnu odnosno da prosperiraju. Evo, toliko od mene, hvala.
Hvala. Imamo repliku poštovane zastupnice Vranješ.
Kolega, prije svega, ja se nadam da ćete vi podržati ovu Deklaraciju i jako je lijepo to što vi govorite, ali ni vi ne nudite rješenje, zašto ne priča o trećem entitetu, ali vi ste kao osoba koja dođe, ne znam, recimo, ženi doma, djeca su gladna, umiru od gladi i kažu kakva korica kruha, daj im kolač, eto upravo tako vi raspravljate i time ne doprinosite ničemu, a i samim tim prijedlozima kada bi bili ostvarivi, pitanje je bi li se sve riješilo. Mi ovdje jasno u ovoj Deklaraciji govorimo i o puno drugih teških tema kao što su i nerazriješeni slučajevi ubojstva Hrvata u BiH od povratnika do najviših dužnika, nejednak tretman i sami ste prošli tjedan ili prije dva tjedna, kako se sjećam, govorili upravo u posljedici koja je takva kakva je zbog nejednakog tretmana pripadnika svih naroda za procesuiranje ratnih zločina. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Zekanovića.
Draga kolegice Vranješ. Dakle, ja sam ovdje jasno rekao što je po meni jedini, jedina mogućnost da se Hrvate spase, vi ste to sad isto izgovorili po prvi put, ali opet onako stidljivo na način kako je zapravo i očekivano. Međutim ja ću ovdje reći jednu stvar koju sam propustio reći u raspravi, a možda i nisam ni trebao, ali evo sad ću izgovoriti ipak, kome odgovara još ova situacija? Nažalost odgovara HDZ-u u Bosni i Hercegovini. U onome trenutku kada bi hrvatski narod imao svoj entitet, onda bi se tek pluralizam u Bosni i Hercegovini unutar hrvatskog naroda mogao razmahati, ovako kada postoji uvijek potencijalna opasnost od preglasavanja Bošnjaka s jedne strane, e onda se Hrvati okupljaju oko najveće stranke. I to je jednostavno i logično, i to je tako. Uvijek kad je neka turbulencija ljudi idu zajedno, nacionalno se povezuju, tako da možda što mi ne tražimo odnosno vi ne tražite treći entitet, a ja ga tražim, možda leži ovdje, u ovom što sam sada rekao, a ja se nadam ne.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Ante Bačića. Izvolite.
Hvala poštovani podpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo mislim da smo na izmaku ove rasprave i hvala bogu velik broj zastupnika se javio za riječ i vidjeli smo da puno zastupnika i vuče svoje korijene, i neku su i rođeni na području Bosne i Hercegovine. Ja ću uzeti malo za pravo, zadnjih godinu, dvije dana i u suradnji sa i određenim Udrugama, i mladeži dolje u Bosni i Hercegovini, prošli smo stvarno i uzduž i poprijeko, i pričao sam sa mnogim kolegama, i za ovu raspravu sam iskoristio priliku upravo da mi oni pošalju jedan, jedan dopis, tako da ću iskoristiti to da ga u cijelosti pročitam, da ga koristim na takav način u svojoj raspravi. Poštovane zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora, današnji izgled Bosne i Hercegovine, u ustavno-pravnom smislu te riječi, rezultat je mirovnih napora postignutih u Washingtonu i Daytonu mirovnim sporazumom. Svi značajni ustavno-pravni stručnjaci, politički analitičari i druga zainteresirana javnost je složna u jednoj stvari. Kako su gore spomenuti mirovni procesi svoju najznačajniju vrijednost imali u zaustavljanju krvavog rata u BiH, nedovršeni i nepravedni mir od donošenja Daytonskog sporazuma do danas na stalnoj kušnji već gotovo 25 godina. Toj nesavršenosti dodatno urušavanje doprinijele su naknadne, nasilne, selektivne, pristrane intervencije u Ustavu, izborno zakonodavstvo predstavnika međunarodne zajednice i to najčešće uglavnom na štetu najmalobrojnijeg hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini. Prema izvornim dokumentima iz Daytona i Washingtona, hrvatski narod je autohton, najstariji narod u BiH, konstitutivan, tvorbeni narod BiH i tu konstitutivnost su Hrvati zadržali do dana, ali nažalost samo papirnato i deklaratorno. Brojnim narušavanjem Ustava, intervencijama visokog predstavnika, dodatno su reducirana prava hrvatskog naroda, koja su imala prema izvornim dokumentima. Već više od 20 godina Hrvati u BiH svoju ustavno-pravnu poziciju opisuju tamnicom hrvatskog naroda. Nedavno smo imali priliku čuti i visokog predstavnika BiH kako bi prethodno trebali napraviti katalog pozicija na kojima se nalaze Hrvati u BiH, pa onda pričati o neravnopravnosti Hrvata. Također svjedočimo kako se pojedini mediji u BiH predstavnici tako zvane građanske političke opcije, propeli na zadnje noge optužujući nas da se miješamo u unutarnje stvari BiH, te da imamo puno bilateralno otvorenih pitanja između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine, i da to prije svega trebamo rješavati. Pošto znamo da nas ovdje slušaju i gledaju u cijeloj Bosni i Hercegovini, te da su jako zainteresirani za ovu temu, imamo potrebu kazati, kako ova Deklaracija koja se nalazi pred nama, pred vama, u kojoj su taksativno navedene neuralgične točke koje tište hrvatski narod u BiH, zapravo pravi katalog prava Hrvata u BiH, koje visoki predstavnik ne želi čitati, niti doprinijeti njihovom ostvarenju. U razgovoru s kolegama, poznanicima i prijateljima duž cijele BiH o ovoj Deklaraciji, mnogi su govorili kako ovaj dokument zapravo predstavlja malo svijetlo, tračak nade, upaljenu svijeću u BiH, tamnici hrvatskog naroda u navodnicima, kako je sami zovu. U tom pogledu, pozdravljamo donošenje ovog prijedloga Deklaracije koji je pred nama i službenim politikama ... [[Govornik se ne razumije.]] hrvatski narod u BiH, želimo poručiti kako mi možda imamo otvorena pitanja između dviju država koja ćemo rješavati na međusobno zadovoljstvo i uz puno uvažavanje, ali Republika Hrvatska nema otvorena pitanja s Hrvatima u BiH koji žele da u njihovo ime i govorimo, i koji izražavaju zadovoljstvo što se ovaj dokument danas našao pred nama, kada već nemaju priliku u BiH u svojevrsnom medijskom mraku i na svom mediju, i sami o tome govoriti. Zbog toga pozdravljaju izjavu predsjednika Vlade Republike Hrvatske prije nekoliko dana kako od ovih pitanja od interesa za hrvatski narod u BiH bez obzira na sve pritiske koji dolaze, neće odustati. Ovo nije miješanje u unutarnje stvari Bosne i Hercegovine, ovo je čin najizravnije aktivne politike Republike Hrvatske u svoj najvažnijoj vanjsko političkom prioritetu, a to je očuvanje konstitutivnosti i ravnopravnosti hrvatskog naroda u BiH, popravljanje narušene ustavne pozicije te očuvanje mira i stabilnosti u svom susjedstvu. Hrvatima u BiH prijeti asimilacija, majorizacija, te gubitak političkog, ali i nacionalnog subjektiviteta, dakle neravnopravan položaj je blag termin s obzirom na procese koji su se provodili, koji su na sceni i za koje postoje opravdana prijetnja. Trenutna politička pozicija Hrvata je između srpskog separatizma i bošnjačkog unitarizma, suštinske razlike u pogledu na položaj konstitutivnih naroda i uređenje BiH nema između stranaka sa sjedištem u Banja Luci, kako niti sa strankama sa sjedištem u Sarajevu. Na nivou BiH apsolutno nepovoljan položaj Hrvata glede izbora članova predsjedništva BiH, hrvatski član predsjedništva BiH može biti izabran, ne da se za njega glasa manjina Hrvata, već da nema niti jednog jedinog hrvatskog glasa. Doslovno da niti sam za sebe ne glasa. Izuzev predsjedništva BiH položaj Hrvata je neravnopravan i u zastupničkom Domu parlamentarne skupštine BiH, naime u istome na sceni entitetsko glasovanje, to znači kako bi bilo koja Odluka prošla, mora biti odgovarajući broj glasova zastupnika iz oba entiteta. S obzirom kako su Hrvati manjina u oba entiteta to znači da za bilo koju odluku u zastupničkom domu treba suglasnost Bošnjaka i Srba, ali ne i Hrvata, bez Hrvata se može. Na razini entiteta Federacija BiH vlada FBiH čini 8 ministara Bošnjaka, 5 Hrvata, 3 Srbina i predsjednik vlade koji je do sada uvijek bio Bošnjak. Odluke se donose relativnom većinom i stog već slijedi kako je moguće da se bilo kakva odluka u vladi donese, a da za istu ne glasa niti jedan hrvatski ministar. U zastupničkom domu koji je u vladi odluke se donose isto većinom glasova, dakle moguće je da svaka odluka u zastupničkom domu koja je u vladi prođe a da za istu ne glasa niti jedan hrvatski zastupnik bez obzira, na stranačku, regionalnu ili bilo koju drugu pripadnost. Tako se mogu donijeti zakoni i drugi akti koji ne da nisu u interesu Hrvata već rade tj. izravno su protiv samih interesa Hrvata. Zbog toga je važna provedba odluke Ustavnog suda BiH u predmetu Ljubić koja zorno ukazuje na gore navedene probleme, ali i nacionalističke politike većinskog naroda koji ne žele ni čuti odluku Ustavnog suda koja bi se trebala sprovesti, a ne samo komentirati. Dakle, pored izmjena niza drugih zakona elementarna pretpostavka poboljšanja položaja hrvatskog naroda je izmjena izbornog sustava, prema presudi u predmetu Ljubić, a stvarne suštinske promjene očuvanja ustavne pozicije hrvatskog naroda trebale bi se dogoditi ustavnim promjenama u BiH, koja je dužna napraviti u procesu pridruženja EU čiji je kandidat i na čijem putu upravo najveću podršku i konkretnu pomoć ima u službenoj politici Zagreba, čime je RH uistinu promovira u stvarnoga prijatelja i iskrenog susjeda BiH. Duboko uvjereni u promjenu političkog ustava u dijelu bošnjačkog politike vjerujemo kako će to biti najispravniji pristup u rješavanju problema u BiH kao i otvoreno Hrvatsko pitanje. To je preduvjet ravnopravnosti svih konstitutivnih naroda u BiH kao i balansa između građanskog i nacionalnog kao jedinog mogućeg ispravnog rješenja u BiH. Vjerujemo kako će ova deklaracija biti podrška tom nastojanju i korak u očekivanom smjeru BiH. Ovim putem moram zahvaliti kolegama iz mladeži BiH, neka se drže, mi smo tu uvijek ćemo ih čuvat. Hvala.
Hvala lijepa, sad ćemo prijeći na završne riječi u ime Kluba zastupnika i prvi će govoriti u ime Kluba zastupnika HDZ-a, završno poštovani zastupnik Željko Raguž. Izvolite.
Poštovani dopredsjedniče Hrvatskog sabora, ministrice sa suradnicima, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici, evo nakon cjelodnevne rasprave o deklaraciji vjerujem da možemo biti zadovoljni svim izgovorenim danas u Hrvatskom saboru iz razloga što držim neovisno od ocjena kako se ipak radi samo o deklaraciji, kako je ograničen njen domet i utjecaj, da je ovo jedan zaokret u odnosu na razumijevanje prilika u BiH bar kada je u pitanju Hrvatski sabor, što će biti i instrument naravno u realnim okvirima i Ministarstvu vanjskih i europskih poslova RH kada je u pitanju dimenzija promicanja rasprava iz Hrvatskog sabora i zaključaka odnosno izglasavanja u petak deklaracije u Hrvatskom saboru o politici prema BiH i traženje partnera u EU za zauzimanje RH da se promijeni položaj hrvatskog naroda u BiH. Da se osigura legitimno predstavljanje i da se na jedan realniji način priđe svim zabludama koje se stvaraju u političkom životu ne samo BiH, RH i u europskoj političkoj javnosti kada je u pitanju rasprava o balansu između nacionalnoga i građanskoga, kada je u pitanju politički život BiH. Tu se u raspravama, političkim raspravama na europskim forumima razumijeva kao i već to traje više godina, kao prelazak iz Dejtonske u europsku fazu BiH. Međutim, ono što se zaboravlja u okviru tih rasprava, a što je posebice važno je činjenica da za razliku od niza europskih zemalja u BiH ne postoji bosansko-hercegovačka nacija, pogotovo ne postoji bosanska nacija, čak su i Bošnjaci koji su bili zagovornici i te vrste manipulacije odustali od takvoga jednoga projekta. Činjenica nepostojanja bosansko-hercegovačke nacije u BiH odnosno činjenica postojanja tri nacije u BiH, tri politička entiteta, Bošnjaka, Srba i Hrvata, govori da se previše riskira kada je u pitanju mir, stabilnost i razvoj BiH, kada sve ono što je u dobrom djelu bilo izbalansirano u Dejtonskim rješenjima za BiH, zbog uticaja lobiranja i različitih interesa pokušava se realizirati kroz načelo jedan čovjek, jedan glas, načelo liberalne demokracije koja se može prakticirati u zemljama gdje postoje izgrađene nacije, u Njemačkoj, Italiji niz drugih zemalja. Ono što može biti uzor i europskoj diplomaciji, europskim forumima, zalaganju RH da pomogne Hrvatima u BiH je upravo podvlačenje ovih pojmova, značaj ovih pojmova, realni utjecaj ovih pojmova u političkom životu BiH, a uvijek će biti i bilo je tako da oni koji je najviše u višenacionalnoj zemlji da padaju u napast, dakle ambicija dominacije nad drugima, a dominacija je u višenacionalnim zemljama uvijek bilo vrelo za sukobe i urušavanje takvih zemalja. Međutim, napast i ambicija dominacije je ono što je provjereno u povijesti višenacionalnih zemalja nešto od čega oni koji su brojniji rijetko odustaju, neovisno o činjenici da su svjesni na kraju toga puta da rade i protiv sebe. Tako se, na žalost događa i u BiH. Ali, neovisno o svemu ovome, cijenim da će potreba dijaloga među narodima u BiH prevladati sve ambicije dominiranja jednih na drugima, pomoć RH u tom pravcu je značajna, lobiranje europskim institucijama također i cijenim da će klub HDZ-a tijekom sutrašnjeg dana nastojati doći do zajedničkih stajališta [[Upadica: Hvala.]] oko amandmana koji su predložili drugi klubovi i izglasati u petak Deklaraciju. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sljedeći klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e. Završno će govoriti poštovani zastupnik Branimir Bunjac.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, ministrice sa suradnicima. Znači, pažljivo sam slušao raspravu cijeli dan, ovdje skupa s vama. Moram reći da sam 1992. početkom stupio kao dobrovoljac u redove HOS-a. Nikada nisam bio član HSP-a niti ću biti, ali mi je ipak u toj postrojbi odgovarala jako jedna stvar, a to je da su Hrvati i Bošnjaci bili saveznici, prijatelji i braća koji su zajedno branili RH i to puno prije nego je počeo rat u BiH. Koliko me pamćenje služi, mislim da je barem 30% HOS-ovaca bilo iz Bosne, Bošnjaka, muslimanske vjeroispovijesti i svi su oni, dakle, velikim srce, velikom hrabrošću branili našu domovinu zajedno s nama. To isto raspoloženje, uvjerenje mogu posvjedočiti i danas, znači smatram jednostavno da Bošnjaci ne predstavljaju neprijatelja Hrvatima i smatram da bi u najmanju ruku bilo potrebno da se s Bošnjacima dogovorimo, ako se već s njima ne možemo ujediniti. Ova politika koja ide za koaliranjem sa Miloradom Dodikom, znači sa nositeljem velikosrpske politike sa Republikom Srpskom, mi je krajnje neprihvatljiva i jednostavno smatram da je to za interese hrvatskog naroda u BiH izrazito štetno, a usput želim još jednom napomenuti, da je rat između Bošnjaka i Hrvata najveći vanjskopolitički poraz suvremene Hrvatske. Slušajući ovu vašu raspravu, ja nisam uspio shvatiti na koncu, što je pisac želio reći? Da li je ovo deklaracija o položaju Hrvata u BiH, da li je ovo deklaracija o položaju HDZ-a u BiH, da li je ovo deklaracija o izbornom zakonu ili je ovo deklaracija o gospodinu Draganu Čoviću? Ako je to deklaracija od g. Čoviću, a stekao sam nekakav dojam da je to glavni razlog zašto je došlo do ove rasprave, onda moram reći da toga čovjeka Živi zid ni na koji način ne može podržati, ne samo zato što surađuje sa Miloradom Dodikom, najuže, znači čovjekom koji smatra da je Ratko Mladić veliki heroj, i koji dakle smatra da u Srebrenici nije bilo genocida nego čovjek koji je poznat kao ( 04:10) pokretač kaputa, predstavnik duboke države, izrazito štetan za sve moguće interese hrvatskoga naroda u BiH. Ako me pitate da li bih volio da g. Čović bude u predsjedništvu BiH, ja ću vam reći da, ne samo da bih volio, nego bih volio da sva tri predstavnika budu iz HDZ-a. Naravno, teoretski nije moguće, ali ja bih to volio, ali onda bi konačno pale maske i onda bi se konačno vidjelo da politika HDZ-a u Bosni vodi rezultatima koji predstavljaju dakle, povećavanje korupcije, iseljavanje, siromaštvo i u konačnici nestanak Hrvata u BiH. Niste nas uvjerili da ova deklaracija ima bilo kakav pozitivan učinak za Hrvate u BiH jer između ostaloga, između redova se provlači ozbiljno sumnja da se radi tek o stranačkom interesu radi manipulacije glasovima Hrvata u BiH i dobivanje izborne podrške, prije svega u samoj Hrvatskoj, kako na nacionalnoj, tako i na lokalnoj razini. Iz toga razloga, Živi zid neće podržati tekst deklaracije o BiH, a također pozivamo, iako znamo da će to biti vrlo teško, ali pozivamo Hrvate u BiH, da svoje glasove daju Živom zidu, ukoliko doista žele prosperitet, bolju budućnost i viši standard, neopterećenu budućnost prošlošću i svim onim zlim stvarima koje su proistekle iz nacionalističkih i vjerski isključivih politika početkom 90-tih godina. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sada će u ime Vlade govoriti poštovana ministrica Marija Pejčinović Burić. Aha, oprostite, oprostite, moram vas prekinuti, ja naime, nisam vidio, tek sam sad dobio da se i u ime SDP-a završno javio poštovani zastupnik Arsen Bauk.
Poštovane kolegice i kolege. Rasprava je trajala preko 10 sati, čak nije bilo ni jedne stanke tijekom rasprave. Bila je ona jedna, prisilna. Što mora biti glavna poruka ove deklaracije? Jedna je poštivanje međunarodnih ugovora, druga je poštivanje vladavine prava. To je ono što nam niko ne može prigovoriti da istupamo iz nečega što je diplomatski običaj i što je dobar običaj odnosa između država. Dakle, mi jako dobro znamo gdje su granice, gdje pokazujemo dokumente iako to neki misle da ne znamo. A također mislimo da znamo što je dozvoljeno, a što nije dozvoljeno u odnosima dvije suverene države. Prema tome, očekivanje poštivanja međunarodnih ugovora i vladavine u što spadaju presude međunarodnih sudova i domaćih sudova je nešto što, na što možemo upozoriti. Neke stvari možemo konstatirati, ne samo u našim susjednim državama, možemo konstatirati bilo gdje u svijetu i to ne bi trebao biti problem. Način na koji to radimo ne smije odudarati od uobičajenih diplomatskih praksi, a vjerujem da Vlada RH i zato podpredsjednica i ministrica vanjskih poslova ovdje o tome mora brinuti. Također, mislim da moramo naglasak u deklaraciji staviti na obaveze državnih tijela RH i u jednom dijelu se spominje lokalnih samouprava kako bi se poboljšao položaj Hrvata u BiH, da moramo jasno i osuditi neke pojave u deklaraciji da ona ne bi bila, da se izrazim rječnikom koji čuo beskrvna, dakle nije problem izraziti stav u kojima se nešto i osuđuje i također da u našim raspravama sa vrlo pažljivim riječima govorimo na način koji neće povrijedi nikoga, a kojima ćemo jasno izraziti svoj stav. Nadam se da ćemo u postupku odlučivanja o predloženim amandmanima klubova koji su iz predložili postići dovoljnu razinu suglasja da deklaracija može biti donesena sa pristojnim brojem glasova, ako se to i ne dogodi Klub SDP-a će se u svojim politika, u svojim zalaganjima zalagati za očuvanje teritorijalnog integriteta BiH, očuvanje ravnopravnosti konstitutivnih naroda BiH tamo gdje je ona očuvana, a dostizanje tamo gdje nije dostignuta. Za poboljšanje statusa hrvatskog naroda u BiH i svugdje gdje on živi što nam je ustavna zadaća, za očuvanje interesa RH u međunarodnoj zajednici da hrvatski građani ne bi snosili posljedice loših odluka hrvatskih političkih elita, kako se to kaže. I u konačnici za dostizanje europskih standarda u našem susjedstvu da se te zemlje što prije ako to one žele priključe EU. Nesumnjivo je da je izmjena izbornog zakona u BiH, da će nedvojbeno biti jedan od uvjeta za ulazak te zemlje u EU, prvenstveno zbog toga što je, što je dio njihovog zakonodavstva suprotan europskoj konvenciji o europskim pravima i na isti način kao što su od Hrvatske tražili neke standardi tako ćemo i mi kao članica EU u procesu pregovora tražiti da i druge države zadovoljavaju neke standarde. Bilo bi bolje da se to dogodi, da se to dogodi davno prije. Također, ne trebamo biti u defanzivnom stavu prema međunarodnoj zajednici jer za dobar dio stvar koje se tamo dogodilo oni snose odgovornost. Prema tome, želeći doprinjeti ciljevima, plemenitim ciljevima koje bi ova deklaracija trebala imati ostajemo na raspolaganju za dalje razgovore o ovom tekstu. Hvala.
Hvala vam lijepa. Sada će govoriti poštovana podpredsjednica Vlade i ministrica vanjskih poslova, gospođa Marija Pejčinović Burić u ime Vlade RH.
… [[Govornik nije uključen.]] razgovarali, ja bih prije svega željela zahvaliti gospodinu Ljubiću i gospodinu Ragužu, našim zastupnicima na inicijativi za donošenje ove deklaracije o položaju hrvatskog naroda u BiH, ali isto tako i matičnom odboru, Odboru za Hrvate izvan RH. Mislimo da je današnja rasprava pokazala koliko je bilo važno o ovome razgovarati, ne moramo se složiti sa svime što smo čuli, ne moramo, možda nije sve bilo vezano ni uz temu o kojoj smo razgovarali, ali mislim da je duljina rasprave i broj onih koji su uzeli riječ pokazala da je bilo zaista pravo vrijeme i da je dobro da smo to napravili. Nadamo se da će amandmani koji su podneseni biti konstruktivni te da će se deklaracija moći usvojiti sa što širim konsenzusom, jer ovo je ipak deklaracija Hrvatskog sabora i bilo bi jako dobro da pokažemo što šire jedinstvo o tome što mislimo i što želimo za hrvatski narod u BiH. Radi se o iznimno važnom dokumentu, o položaju Hrvata kao jednog od tri konstitutivna naroda u BiH i kao takvog njega podupire Hrvatska vlada. Vrijednost ove deklaracije je u jasnoj i nedvosmislenoj poruci, potpore hrvatskom narodu u BiH, ali i poruci prijateljstva samoj BiH, državi tri konstitutivnih i jednakopravnih naroda. Nadam se da će ova deklaracija o položaju hrvatskog naroda u BiH biti iskaz potpore svih nas neovisno o našoj političkoj i bilo kakvoj drugoj pripadnosti. Hvala još jednom.
Hvala lijepa, sad će u ime predlagatelja još govoriti poštovani zastupnik Božo Ljubić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče HS-a, zahvaljujem svim kolegicama i kolegama koji su danas diskutirali, posebice onima koji su imali energije i strpljenja da ostanu do ovih sati, zahvaljujem se potpredsjednici Vlade i ministrici vanjskih poslova, gospođi Mariji Burić Pejčinović i njenih suradnicama i suradnicima i državnoj tajnici gospođi Bušić, državnom tajniku gospodinu Milasu, pomoćniku ministra gospodinu Grigiću, državnoj tajnici Zgombić Metelko i mogu reći na kraju ove rasprave da ja kao predlagatelj odnosno osoba koja govori u ime Odbora… [[Govornik se ne razumije]] RH sam zadovoljan tonom ove rasprave. Naravno, čuli su se različita stajališta, s nekima se od njih slagao, s nekima nisam, ali najvažnija je stvar i dobitak, dakle, ove rasprave da smo ovu važnu temu od strateškog državnog i nacionalnog interesa za RH stavili u fokus hrvatske političke svekolike javnosti. Mislim da smo i Hrvatima u BiH poslali poruku da je RH uz njih. S druge strane, mislim da smo osvijetlili značaj BiH i odluke koje se u BiH donose, pa i onih koji ih donose i evo, danas HINA javlja večeras, prva odluka predsjedništva BiH glasi da predsjedništvo je jednoglasno zaključilo da pošalje notu generalnom tajniku Ujedinjenih nacija depozitarus Sporazuma o sukcesiji bivše države glede provedbe hrvatskog Zakona o raspolaganju državnom imovinom da prema odluci predsjedništva krši Sporazum o sukcesiji. Prema tome, ove naše dvije zemlje zapravo su upućene jedna na drugu i kao što je rekao kolega Tuđman u svojoj raspravi, čak i da nema Hrvata u BiH, RH se, dakle, baviti BiH. S druge strane, nažalost, zbog još uvijek nedovršene države, ja ću to reći u svoje ime, BiH predstavlja još uvijek, dakle, i određeni razlog za zabrinutost, posebice za njene susjede. Ja ću ovdje, evo, citirati odnosno parafrazirati bolje, par da tako kažem stajališta nezavisnih, dakle, pa čak nepolitičkih osoba u ovom momentu. Dakle, Bogić Bogičević, član predsjedništva bivše države, svi znamo da je to osoba koja je spriječila taj udar JNA na predsjedništvo, kaže, 3.5. ove godine, ovo države ni viđelo nije, sijemo klice za novi rat, BiH je neuspjeli i još uvijek otvoren projekat svjetskih sila. Vesli Klark, bivši zapovjednik NATO-a pod čijim zapovijedanjem je uspostavljen mir na Balkanu za Vošington post u travnju 2018. kaže, Balkan će eksplodirati, EU i SAD moraju odmah reagirati. I dok SAD i Europa spavaju, druge sile preuzimaju dominaciju, pa se onda tu referira Nautica, i Kremlja, Turske, Saudijske Arabije itd. Džonatan Ilevicki, bivši savjetnik Ričarda Holbruka, kreatora Dejtonskog mirovnog Sporazuma upozorava, postoji ta tendencija kaže, citiram, kreiranja statusa stabilnosti kada je u pitanju BiH, situacija u BiH je statična. Činjenica da je situacija statična, sve ove godine ne znači da je stabilna situacija, u stvarnosti postaje u jednu ruku, sve manje stabilna. Dakle, to su ocijene ljudi koji zapravo zbog temeljem pozicije, dakle, u bivšoj administraciji svjetskih sila, Međunarodnim organizacijama, govore o tome gdje su nekada participirali. Ja ću vam sad tu biti malo osoban, pa ću, možda čak i zloupotrijebiti poziciju da govorim u ime predlagatelja. Ja sam, dakle, bio prvi ministar u Vladi Republike i Federacije BiH nakon Vošingtona, prije Dejtona. I naravno, kao ministar zdravstva vodio sam računa o svemu što se dešavalo u BiH, posebno o stradanju građana BiH svih naroda i svih vojski, ako hoćete. I bio sam sretan kad je potpisan taj Sporazum iz Dejtona jer sam znao da svaki dan rata, svaki novi dan rata, znači desetine novih smrti i ranjavanja. Međutim, kako je tada Sarajevo bilo još uvijek u ratu, jedino mjesto u gradu gdje je bilo povremeno struje i vode, gdje se moglo u jednom krilu Holiday Inn-a relativno sigurno stanovati, svi mi hrvatski ministri delegirani od strane HDZ-a BiH iz Mostara, smo stanovali u Holiday Inn-u, a tri godine se družili kao u samostanu praktički. I hrvatski pregovarač odnosno pregovarač u ime Hrvata iz BiH Krešimir Zubak dolazi iz Dejtona i nama dakle, jednu večer u Dejtonu podrumu, dakle, Holiday Inn-a kaže kakav je Sporazum postignut. Ja njemu kažem ovako, Krešo, ako takva država ikada profunkcionira, ja ću spaliti sve svoje diplome, od osnovne škole do doktorata znanosti jer bi to značilo da u životu ništa naučio nisam. Sve moje diplome su još uvijek, nažalost, čitave. Prema tome, to je problem BiH i to je problem svih njenih naroda i svih njenih građana. I RH kao prijatelj BiH, RH koja BiH podržava na Euro integracijama, integracijama u NATO, smatram da treba i ukazivati na neke stvari kako tu državu učiniti, dakle, uporabivijom, kako je treba učiniti prihvatljivijom za sve njene narode, jer će onda biti time i stabilnija. Danas je m nogo bilo govora o tome i ja mislim da smo apsolutno odbacili sve stigme i sve insinuacije o navodnom miješanju RH o unutrašnjem pitanju BIH. I mislim da o tome u ovom momentu nema potrebe više govoriti. Ono što trebamo znati svi mi ovdje i tu se slažem dakle, s nekim kolegama i sa nekim amandmanima koji predlažu da se valorizira uloga Hrvata zapravo i uspostavi Hrvata iz BIH i uspostavi RH i njenoj obrani, posebice hrvatske sile HVO-a. Da se Hrvati nisu umiješali dakle, kada je Hrvatska napadnuta '91. g. možda danas ne bi bilo Hrvatske. Kolega Škorić je to lijepo rekao, čini mi se citirajući gradonačelnika Oparu, kada je govorio gdje su interesi Splita, da su oni u dubini, pozadine, sve do Kupresa. Dakle, kada su dva korpusa, tenkovska, tenkovske brigade, krenule prema Kupresu, nisu krenule preko Kupresu, krenule su prema Trilju da u nekoj sljedećoj fazi presjeku Hrvatsku, ne kod Zadra, već kod Splita. Tada je dakle, Širokobriježani, moji su stali na put na granici Širokobriješke i Mostarske općine i zaustavili tu kolonu pa su rekli ne idemo mi u Trilj, mi idemo u Kupres itd. Da ne govorim o tome, o ulozi Hrvata u obrani itd. S druge strane da se Hrvatska nije umiješala kada su napadnuti Hrvati u BIH i kada su napadnuta BIH na razne načine, dostavom oružja, prijavom izbjeglica iz BIH, svih nacija i to najvećim broju Bošnjaka iz BIH, da Hrvatska nije temeljem medudržavnim sporazuma koje su potpisale g. Tuđman i g. Izetbegović, sudjelovalo u slobodnjačkim operacijama, bojim se da bi se u najmanju ruku u regiji Bihaća desio Genocid, višestruko veći od Srebrnice. Prema tome, te stvari zapravo treba priznati i treba ih valorizirati na pravi način. Hrvati u BIH, i dakle, imaju definiraju svoju strategiju i nitko nema pravo više reći, vi ne znate što hoćete, mi bi vam pomogli ali vi ne znat što hoćete. Hvati u BIH su se udružili u asocijaciju Hrvatskog narodnog sabora BIH, koja broji 13 stranaka, evo još uvijek sam ja predsjednik gl. vijeća te asocijacije i mi imamo 6 deklaracije do sada koje su donesene, od prve deklaracije iz Novog Travnika, dakle, HNS osnovan, kada smo se sastali, susreli sa prvim znacima dekonsitituiranja 2001. g. nakon nametnutih pravila tadašnjih predstavnika OSS-a Berija i amandmana g. Petrića pa onda slijedom do deklaracije koja je donešena prije 4 g. i tim deklaracijama mi točno definiramo za kakvu državu se mi zalažemo, pa čak i njezin ustavni ustroj. Prema tome, nije primjereno, niti da ja govorim s ove pozicije, zastupnika u ovom Saboru, niti da Vlada ni Sabor propisuje kako će se doći do rješenja. Međutim, ono što Hrvatska može i treba, a to je podržati rješenja koja će biti temeljena na principima Daytona, a principi Daytona su ispravni, jer definiraju BIH primarno, državu 3 ravnopravna konstitutivna naroda. Nažalost, Hrvati u BIH, i o tome je bilo govora i o tome je govorio kolega Raguž, dakle, mi u ovome momentu smo dobili jednu situaciju, ne možemo izabrati legitimne predstavnike, predsjedništvo BIH, pokušava nas se eliminirati iz vlasti federaciji. Na vijeću ministara to neće biti moguće zato što tu ipak se utakmica odvija u troje, ali, mi koji nemamo medijske, da tako kažem mogućnosti, da komuniciramo niti međusobno, pa Hrvati iz Neuma i Hrvati iz Orašja, nisu u stanju ni sami da se upoznaju do kraja, a posebice da Hrvati upoznaju širu, evo i Hrvatsku i europsku javnost po svojoj poziciji, Hrvatska nam je tu potrebita. Dakle mi nismo sami u stanju da se suprotstavimo tome narativnu, bilo separatističkom, bilo unitarističkom ali zato Hrvatska to može i Hrvatska to radi naravno. Dakle, da zaključim, Hrvatska se nije niti se treba miješati u unutarnja pitanja BIH, ali Hrvatska se naravno treba miješati u svoje obveze, ako prema Hrvatima BIH, tak i prema sporazumima koje Hrvatska potpisala. Ono što mogu reći sada zaključno, prije dakle, sutrašnjeg dana i prije petaka kada očekujem izglasavanje ove deklaracije, dobio sam amandmane, nisam imao prilike, nastojao sam pratiti požurno ovu raspravu da pročitam, međutim, ja smatram da uz dobru volju, dakle, uz pristup koji smo danas svjedočili ovdje, sa svih strana sabornice, možemo doći do rješenja koja će biti prihvatljiva za jedan široki konsenzus o ovoj deklaraciji. Ja želim na taj način apelirati, na sve one koji će sutra o tome sudjelovati odlučivati, da priđemo tome u dobroj vjeri, konstruktivno i da onda u petak izglasamo ovu deklaracijom sa najvećom mogućom većinom u ovom Saboru, jer će to biti poruka svima onima koji se to tiče, da upotrijebi onu frazu. A u svom uvodnom izlaganju sam jasno rekao koga se to tiče. Zahvaljujem se svima vama i želim vam ugodan ostatak večeri.
Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege kolega Ljubić, na kraju današnje rasprave, možda bi mnogim kolegama, koji su danas govorili a i pomalo ružno bilo pametno da su pročitali deklaraciju o Domovinskom ratu, koja je u ovom viskom domu, usvojena ja mislim u listopadu ili studenom 2000. g. sa praktički … [[Govornik se ne razumije.]] Tada bi vidjeli koliko ne poznaju vlastitu povijest, a ne mogu govoriti o tuđoj. Ja ću vam samo pročitati, citirati ću jedan dio te deklaracije, kolegica Bušić i ja samo tada bili u Hrvatskom saboru i razlog je za njeno donošenje, veli, radi zaustavljanja radikalne politizacije Domovinskog rata i zabrinjavajućeg polariziranja hrvatskog društva, što može imati dalekosežne posljedice zastupnički dom Hrvatskog sabora, Hrvatskog državnog Sabora donosi Deklaraciju o Domovinskom ratu. I onda dalje govori o zajedništvu domovinske iseljene Hrvatske, zajedništvu svih Hrvata. I možda je mnogima danas trebala ta Deklaracija da se podsjete i da ne govore, ne ... [[Govornik se ne razumije.]] ovo pitanje onako kako su ga ….
Hvala lijepa. Time bih zaključio raspravu o ovoj točci a glasovati ćemo o njoj kada se steknu uvjeti. Kolegice i kolege ovako, sad ćemo preći na izjašnjavanje o Amandmanima o zadnjem prijedlogu, dakle, o prijedlogu Deklaracije HS o položaju hrvatskog naroda u BiH. Imamo, ako vas slučajno zanima šta radimo ovdje, onda ovaj imamo 21 Amandman na taj prijedlog. Kad odradimo te Amandmane, nakon toga, ako neki klub želi biti će vrijeme za iznošenje stavova klubova, a onda ćemo pristupiti glasovanju, ja predviđam da će to biti negdje u dva sata. Evo, tako da otprilike možemo znati rasporediti si vrijeme. Kao što sam rekao, dakle, sada ćemo prijeći na izjašnjavanje o Amandmanima na prijedlog Deklaracije HS o položaju hrvatskog naroda u BiH. Podnositelj je Odbor za hrvate izvan RH. Rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli klub zastupnika HDZ-a, klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista i klub zastupnika SDP-a. Sukladno čl. 201. st. 1., a u svezi s čl. 214. Poslovnika, o Amandmanima se izjašnjavaju predlagatelj, te Vlada ako nije predlagatelj. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim Amandmanima, to je poštovani predsjednik Odbora za Hrvate izvan RH, kolega Božo Ljubić i počinjemo sa prvim Amandmanom kluba zastupnika HDZ-a.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, gospođo državna tajnice, Amandman 1 kluba HDZ-a, Amandman se djelomično prihvaća, te se mijenja i glasi: Uvažavajući ulogu i značaj HVO-a u obrani BiH pozdravljamo rješavanje statusnih egzistencijalnih pitanja braniteljske populacije, invalida i stradalnika Domovinskog rata. Kratko obrazloženje, radi se o važnom elementu koji pokazuje jedinstvo Hrvata u RH s Hrvatima izvan RH.
Molim predstavnicu Vlade, državnu tajnicu u Ministarstvu vanjskih i europskih poslova Zdravku Bušić da se… [[Govornik se ne čuje]]
Vlada se slaže s tim.
2.-gi Amandman kluba zastupnika HDZ-a. Aha, pardon. Molim klub da se…
Klub HDZ-a prihvaća Amandman u izmijenjenom obliku. Hvala.
Hvala lijepa. Molim sada da se predlagač izjasni o drugom Amandmanu kluba zastupnika HDZ-a.
Amandman drugi se prihvaća u cijelosti.
Predstavnica Vlade poštovana državna tajnica.
Također i s drugim Amandmanom Vlada se slaže. Hvala.
Predstavnik kluba, poštovani zastupnik Raguž, postaje sastavni dio Zakona. Idemo na prijedlog kluba zastupnik MOST-a nezavisnih lista, Amandman br. 1.
Amandman prvi se ne prihvaća. Obrazloženje, predložene aktivnosti obuhvaćene su u postojećem tekstu, alineje jedan, te su djelomično u suprotnosti s pravilima diplomatskog postupanja. Naime, u postojećem tekstu Deklaracije, Institucije RH se pozivaju da izvješćuju u prvo redu potpisnike i jamce Vašingtonskog i Deklanskog mirovnog Sporazuma, a to su članice vijeća za … [[Govornik se ne razumije]] BiH, te Vijeće Sigurnosti UN čiji je mandat ima Ured visokog predstavnika BiH. Naravno da to podrazumijeva izjvešćivanje ostalih međunarodnih Institucija, kao što su Vijeće Europe, USS i druge Institucije koje je predlagatelj Amandmana i naveo. Nadalje, u Amandmanu 2 kluba zastupnika HDZ-a koji je u cijelosti prihvaćen, obvezuje se Ministarstvo vanjskih i europskih poslova RH da jednom godišnje podnosi Izvješće HS-u o provedbi ove Deklaracije.
Molim očitovanje predstavnice Vlade.
Vlada se slaže sa stajalištem otpora.
Molim predstavnika kluba, poštovani zastupnik Petrov.
Vi ne želite prihvatiti da RH uloži sve napore u ispunjavanje ustavnih dužnosti, da RH osim izvještavanja članica Vijeća za provedbu mira u BiH, izvještava i traži reakcije od ne samo tog vijeća nego i od drugih ne manje važnih međunarodnih institucija, koje smo vam naveli, od Vijeća za ljudska prava Ujedinjenih naroda, od Vijeća EU, od Europskog vijeća, od parlamentarne skupštine Vijeća Europe te organizacije za europsku sigurnost i suradnju. Sve to ste mogli napraviti, sve to ste odbili. Osim toga mi smo tražili upravo ovim amandmanom da se jasno precizira, da se ubaci unutra koliko puta godišnje će se trebati izvještavati te institucije da se ne bi prebacivala odgovornost tih nadležnih tijela, da se ono daje i hrvatskom tijelu od strane Ministarstva vanjskih poslova i ovim međunarodnim institucijama. Odbili ste to. Što ste napravili, rekli ste da će Ministarstvo vanjskih poslova izvještavati Hrvatski sabor, a da vas podsjetim upravo ste vi s ovom vladajućom većinom promijenili Poslovnik pa ta izvješća koja će slati ministarstvo vanjskih odbora čitat će se na saborskim odborima, ne ovdje. Saborski zastupnici kao niti cijele javnost neće znati što se događa sa Hrvatima u BiH. Reći ću vam da ste licemjerno opet ponudili lažnu ruku mira i pomoći Hrvatima u BiH. Baš vi opet ste ih ostavili na vjetrometinu, na milost i nemilost drugima. Tražim glasovanje.
Hvala. Amandman broj 2 Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista.
Amandman broj 2 se ne prihvaća. Obrazloženje, predloženi amandman nije u skladu s predmetom i ciljevima deklaracije.
Predstavnica Vlade, poštovana državna tajnica.
Vlada se također slaže sa stajalištima odbora. Hvala.
U ime kluba poštovani zastupnik Petrov.
Gospodine Ljubić, vi kao predstavnici Hrvata iz BiH ovim odbijate da upravo ti Hrvati kao i državljani Hrvatske imaju pravo na pravedno glasovanje. To odbijate, dopisno glasovanje podsjetit ću kako saborske zastupnike tako ću podsjetiti i hrvatsku javnost koja u ovom trenutku gleda. Dopisno glasovanje ste baš vi iz Klubova HDZ-a sa asistencijom SDP-a 2010. ukinuli upravo tim Hrvatima u BiH, ukinuli ste dopisno glasovanje koje vam mi sad smo dali mogućnost da ga vratite. Vi ste ga ukinuli, odbijate ga i sada. A što se tiče elektroničkog glasovanja koje ste također odbili ovim amandmanom pa elektroničko glasovanje vam traži Europski parlament, uputio je taj dopis kako Hrvatskom saboru tako i Vladi. Podsjetit ću vas još jednom, na 60. stranici predizbornog programa vaše stranke stoji, 2016. da ćete uvest elektroničko glasovanje, gdje je problem, pa zar nije demokratska stečevina i drugih zemalja poput Finske, Norveške, dopisno glasovanje, pa ako druge zemlje mogu glasovati elektronički pa zašto ne bismo omogućili, kako hrvatskim državljanima i u RH, tako i Hrvatima u BiH, da imaju pravednu mogućnost glasovanja, pa biti biran i birati je temeljno ljudsko pravo. Vi ga ukidate gospodine Ljubiću i branite takvo stajalište Vlade, ja vas molim da razmislite o tome još jednom. Tražim glasovanje.
Amandman broj 3. MOST-a nezavisnih lista.
Amandman broj 3. se ne prihvaća. Obrazloženje, navedeni prijedlozi obuhvaćeni su u postojećem tekstu deklaracije, naime amandmanom Kluba zastupnika HDZ-a se posebice ističe uloga i značaj HVO u obrani BiH te se zauzima za rješenje statusnih i egzistencijalnih pitanja braniteljske populacije, invalida i stradalnika Domovinskog rata. Nadalje, to se već sve reflektira u Zakonu o pravima Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Dodatno u točki 5. deklaracije stoji citiram: „Hrvatski sabor očekuje rasvjetljavanje svih dosad nerazriješenih slučajeva ubojstava Hrvata u BiH od povratnika do najviših dužnosnika te učinkovito procesuiranje ratnih zločina uz potpuno jednak tretman pripadnika svih naroda i uklanjanje bilo kakvih političkih konotacija od takvih slučajeva što uključuje i tretman svih ratnih operacija uz puno uvažavanje međudržavnih sporazuma na kojima su bile pravno utemeljene te potiče jačanje suradnje nadležnih institucija RH i BiH.„ Zapravo sve ovo što ste vi tražili to vam …/nerazumljivo/… sublimirano u ovoj deklaraciji i amandmanu HDZ-a koji je prihvaćen.
U ime Vlade, poštovana državna tajnica.
I u ovom slučaju Vlada je sasvim suglasna sa stajalištima odbora. Hvala.
U ime kluba …/Upadica Božo Petrov: Poštovani predsjedavajući moram uložit jednu primjedbu prije nego mi pustite ja bih molio da zamrznete trenutno odbrojavanje vremena, o čemu se radi. Kolko sam razumio poštovani kolega Ljubić je rekao da prihvaća naš amandman, govoreći da naš amandman je već inkorporiran u deklaraciju, a ja ću podsjetiti gospodina Ljubića/… ne čekajte [[Upadica Božo Petrov: Da ovo ne stoji, pa ne znam jel on prihvatio je li naš amandman točno ovako stoji, je li postoji riječ pravna pomoć prije nego krenem obrazlagati amandman]] ovako, dobro [[Upadica Božo Petrov: Želio bih pojašnjenje.]] Molim vas recite prihvaćate li ili ne prihvaćate kolega Ljubić.
Amandman se ne prihvaća, a u obrazloženju [[Upadica: Dobro, sve ostalo ste objasnili.]] je navedeno zapravo da je sublimirano ono što je u amandmanu traženo.
Poštovani zastupnik Petrov u ime kluba.
Onda je bi bio, ispričavam se, onda je bio lapsus linguae Gospodine Ljubiću, poštovani zastupniče Ljubiću ja ću reći da vi kao predstavnici Hrvata iz Bosne i Hercegovine odbijate dati pravnu pomoć braniteljima Hrvatskog vijeća obrane za koje znate da su sustavno diskriminirani pred zakonima, pred pravosuđem Bosne i Hercegovine i da im se u pravilu sudi po drukčijem i strožem zakonu. Odbijate im s ovim dati pravnu pomoć. Nemojte se pokušati izvući nikada na to da se branite stajalištem svoje stranke. Vi ste slobodni ljudi. Vi birate stranku u kojoj ćete biti i kada izaberete stranku onda izabirete njezina stajališta. Stajališta HDZ-a koliko sam razumio i stajalište vas osobno je da ne date pravnu pomoć braniteljima Hrvatskog vijeća obrane. Ja vas podsjećam cijenjeni kolege zastupnici, obraz nema cijenu i narod pamti, posebno one koji dolaze iz Bosne i Hercegovine, a vidjet ćemo kada se bude glasovalo za koji sat o ovim amandmanima hoće li također i saborski zastupnici drugi poput sada gospodina Ljubića također iznevjeriti i branitelje Hrvatskog vijeća obrane, i hrvatske studente i hrvatski narod. Tražim glasovanje.
Četvrti amandman je također Kluba zastupnika Mosta – nezavisnih lista.
Amandman se ne prihvaća. Obrazloženje. Predloženi amandman nije u skladu s predmetom i ciljevima Deklaracije te diskriminatoran za dio hrvatskih državljana koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini. Osim toga, bitno je naglasiti da je ta problematika u djelokrugu Središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan Republike Hrvatske koji navedene zadaće uspješno realiziraju i čija izvješća su redovito jednoglasno prihvaćena u ovom Domu.
U ime Vlade poštovana državna tajnica.
Ja se u potpunosti slažem sa stajalištima Odbora.
U ime Kluba poštovani zastupnik Petrov.
Zastupniče Ljubić, pojasnit ću hrvatskoj javnosti. Vi odbijate. Da bude jasno što odbijate. Odbijate biti pravedni prema svim Hrvatima neovisno o tome odakle dolaze i neovisno o tome je li žive u Republici Hrvatskoj ili su Hrvati iz Bosne i Hercegovine, pa se s pravom mogu pitati čija stajališta i koga vi branite. Ja ću reći također da mi je kolega Bauk potvrdio da SDP-e neće glasovati za vašu Deklaraciju, a to vam znači da ste toliko petljali, toliko trgovali, toliko pokušavali se svidjeti svima da ste razvodnili već postojeću Deklaraciju sa amandmanima SDP-a, a oni vam ih neće podržati. Preveslali su vas. Preveli vas žedne preko vode. Razumijete što su vam napravili? Ismijali su vas, vi to ne vidite. Jadan narod. Jadan narod kojeg vi branite na ovakav način gospodine Ljubiću. Imali ste mogućnost. Dali ste prvi prijedlog i to ću vam za kraj reći. Prvi prijedlog Deklaracije bio je konkretan gospodo zastupnici i draga hrvatska javnosti, bio je konkretan. Svi ovi amandmani su stajali koje smo mi ponudili u prvom nacrtu. Sve se izmijenilo kroz deset dana. A ja ću vam postaviti pitanje gospodine Ljubiću. Tko, kad vas je natjerao da pogazite svoju riječ i svoja stajališta da zaboravite Hrvate i hrvatski narod koji ovdje trebate braniti da razvodnite dodatno Deklaraciju, da usvojite dodatno SDP-ove amandmane a oni vas na kraju prevare? I hoćete li kao 2010. zauzvrat dati Hrvatima još manja prava? Tada su izgubili dopisno glasovanje. Hoće li sada izgubiti sve? Tražim glasovanje.
Hvala. Sada ćemo prijeći na amandmane Kluba zastupnika SDP-a. Molim da se očitujete o 1. amandmanu Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman 1. se ne prihvaća. Obrazloženje. Postojeći naslov i sadržaj Prijedloga deklaracije u cijelosti odražavaju ciljeve koji se Deklaracijom žele postići.
Stav Vlade molim poštovana državna tajnica. U ime Kluba poštovani zastupnik Klisović.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Mi smo ovaj amandman predložili upravo da bi ova Deklaracija bolje odrazila smisao i svrhu zbog koje se donosi. Dakle, nije smisao i svrha samo ukazati na položaj Hrvata u Bosni i Hercegovini. To mi svi dobro ovdje znamo, a znaju i sami Hrvati u Bosni i Hercegovini. Smisao ove Deklaracije je u stvari vidjeti što Hrvatska može napraviti na poboljšanju njihovog statusa u Bosni i Hercegovini. Jer ako to nije smisao, onda ona stvarno nema smisla. Prema tome, zato smo i predložili promjenu naziva Deklaracije, da je to Deklaracija o aktivnostima potrebnim od strane Republike Hrvatske za poboljšanje statusa Hrvata u Bosni i Hercegovini. Nije zadaća Sabora raspravljati o Ustavu, izbornim zakonima ili unutarnjoj političkoj situaciji u susjednoj državi. To mi radimo za našu državu. Ali je zadaća Sabora po Ustavu, zato imamo Odbor za Hrvate izvan Hrvatske da raspravi o Hrvatima koji žive izvan naše domovine uključujući i one u Bosni i Hercegovini. To je razlog zbog čega smo predložili. Vanjsku politiku po Ustavu definira Predsjednik države i Vlada. Prema tome, nema što Sabor se i u to na taj način uplitati, ali ima naravno pravo reći što misli o statusu Hrvata u Bosni i Hercegovini odnosno na koji način i što državni organi ove zemlje trebaju učiniti kako bi se on poboljšao. A što se tiče pozicije SDP-a, ja bih molio gospodina Petrova da ostavi gospodinu Bauku da kaže što će Klub SDP-a napraviti jer SDP-e ne treba trbuhozborca u vidu Mosta. Što je Most mislio, pokazao je 2015. godine. Hvala.
Tražite li glasovanje ili? [[Upadica Klisović: Da.]] Da. 2. amandman Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman broj 2 SDP-a se ne prihvaća. Obrazloženje. Amandman ne popravlja izričaj dok se istovremeno gubi ključna poruka o dogovoru kao jedinom načinu za ostvarivanje napretka, jačanje povjerenja u federalnim višenacionalnim zajednicama.
Stav Vlade. Poštovana državna tajnica.
Suglasni.
U ime Kluba će očito poštovani zastupnik Bauk?
Zahvaljujem. Kada bi se prihvatio naš amandman stavak 6. preambule glasio bi: „Naglašavajući da su tri konstitutivna naroda u Bosni i Hercegovini Bošnjaci, i Hrvati i Srbi ustavna kategorija te da su u federalnoj višenacionalnoj zajednici što Bosna i Hercegovina nedvojbeno jest, stabilnost i napredak mogu ostvariti dogovorom i korištenjem mehanizama koji jačaju međusobno povjerenje u strogo poštivanju ustavnog poretka.“ Ništa se iz bitnosti poruke ne bi izgubilo, osim što bi izostanku riječi „samo“ mi sa sebe skinuli to da mi mislimo da smo mi ovlašteni tumačiti kako se treba raditi stvari u Bosni i Hercegovini samo tako i nikako drugačije. I zbog toga, zbog korektnosti prema susjednoj međunarodno priznatoj i suverenoj državi da se ne ponašamo tutorski i da im govorimo to se može samo tako i nikako drugačije, tražim glasanje o amandmanu. Hvala.
Hvala. 3. amandman Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman 3. se djelomično prihvaća i molio bih da pozorno saslušamo obrazloženje. S obzirom da u obrazloženju amandmana SDP-a se navodi, citiram: „Smatramo da sporazum lidera stranaka iz 2013. nije mjesto u Deklaraciji Hrvatskoga sabora isti bi imao važnost ako ga prate odgovarajuće izjave tijela Europske unije.“ završen citat. S obzirom na činjenicu da sadržaj i poruka stavka 7. Deklaracije se nalazi u Rezoluciji Europskog parlamenta od 6. veljače 2014. o izvješću o napretku Bosne i Hercegovine. Naime u točci 2. Rezolucije stoji sljedeće, citiram: „Pozdravlja 6 točaka sporazuma koji je postignut u Bruxellesu 1. listopada 2013. godine, ali žali što centralističke snage opstruiraju njegovu provedbu. Naglašava da je važno slijediti načela federalizma i legitimnog predstavljanja kako bi se osigurao put BiH u EU.“ završen citat. Nakon ovog objašnjenja SDP-e na Odboru se složio da ostane postojeći tekst Deklaracije.
Suglasni smo s obrazloženjem.
Prvo Vlada. Poštovana državna tajnica.
Vlada je suglasna sa stajalištem Odbora.
Poštovani zastupnik Bauk u ime Kluba.
Suglasni smo s objašnjenjem i povlačimo amandman. Hvala. Dakle, mi smo suglasni s objašnjenjem gospodina Ljubića i prihvaćamo ono što je on rekao i ne tražimo glasanje.
O tome, nego to objašnjenje postaje sastavni dio amandmana, ovaj Deklaracije. Pardon. Postaje sastavni dio Deklaracije. Dobro. Amandman broj 4 Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman broj 4 se prihvaća. Prihvaća se.
Postaje sastavni dio Deklaracije. Amandman broj 5. Pardon. Mišljenje Vlade. Oprostite.
Suglasni.
Dobro. Amandman broj 5 Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman se djelomično prihvaća te se mijenja na način da se prva riječ iz stavka 11 mijenja i glasi: „Podsjećajući“. Obrazloženje. Ostatak amandmana nije u skladu s ciljem Deklaracije koji je vezan za položaj hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini, a ne svih naroda u Bosni i Hercegovini.
Vlada.
Gospodine potpredsjedniče.
Samo malo kolega Bauk. Predstavnica Vlade poštovana državna tajnica.
Vlada je suglasna sa stajalištem Odbora.
U ime Kluba poštovani zastupnik Bauk.
Može li državna tajnica da kaže da je Vlada suglasna sa svim stajalištima Odbora, pa da onda, kada je. Jel' tako? Dakle, što se tiče samo formalno. Iako to nije intencija našeg amandmana, ovo djelomično prihvaćanje po našem viđenju popravlja tekst Deklaracije pa smo suglasni s djelomičnim viđenjem, a sukladno Poslovniku tražit ćemo glasanje o ostatku našeg amandmana. Jel' tako? Ok. Dakle, naš amandman glasi: „Primjećujući da važeći Izborni zakon ne osigurava legitimnu zastupljenost predstavnika konstitutivnih naroda u Predsjedništvu BiH što nije u skladu s duhom Daytonskog mirovnog sporazuma, iako time ne dovodi u pitanje legalnost izbora do sada izabranih dužnosnika. I dva. Ne omogućuje kandidiranje svim građanima Bosne i Hercegovine što je suprotno Europskoj konvenciji o ljudskim pravima.“ Ovaj prvi dio je rekao gospodin Miroslav Lajčak da nije u duhu Daytonskog mirovnog sporazuma. Smatramo da je korisno za cilj Deklaracije a očito nemamo isto viđenje o cilju Deklaracije, da se u tekstu Deklaracije obzirom i na izjavu potpredsjednice Vlade ne spori legalnost izbora do sada izabranih dužnosnika. To je potpredsjednica rekla. I drugo, da se u ovaj dio uključi i presuda Seidić – Finci Europskog suda za ljudska prava. Naime, intencija ove Deklaracije jest da na ovaj ili onaj način zahtijevamo promjenu Ustava i Izbornog zakona Bosne i Hercegovine. Ali to ne radimo zato što mi to želimo jer na to nemamo nikakvo pravo, nego zato što to susjednu državu obavezuju presuda Europskog suda za ljudska prava i presuda njenih ustavnih sudova. I to treba biti poruka ne zato što mi to hoćemo, jer ja smatram da mi to ne smijemo tražiti, nego zato što to zahtjeva vladavina prava i međunarodni ugovori. Hvala. Tražim glasanje.
Dakle, ako ja mogu dobro interpretirati vas, vi se slažete sa prvim dijelom koji postaje time sastavni dio Deklaracije, a u drugom dijelu tražite glasovanje. Jel' tako? Dobro. Hvala. 6. amandman Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman 6. se ne prihvaća. Obrazloženje. Amandman ne predlaže bitno ništa novoga u odnosu na postojeći tekst.
U ime Vlade poštovana državna tajnica.
… [[Govornik se ne razumije]] suglasna.
U ime kluba SDP-a poštovani zastupnik Bauk.
Kao što sam objasnio u prethodnom obrazloženju Amandmana, dakle, ovaj važeći tekst kaže, ističući ključnu važnost izmjene izbornog Zakona BiH, dakle, možda je važnost izmjene izbornog Zakona BiH ključna, ali to je za BiH ključna. Za HS je relevantno međunarodni Sporazumi i vladavina prava i zato bi to preformulirali na način ističući važnost provedbe odluke Ustavnog suda BiH, slučaj u predmetima Ljubić i Mostar, kako bi se otklonila mogućnost izbora hrvatskih dužnosnika bez hrvatskog izbornog legitimiteta u Dom naroda Federacije, posebno parlamentarne skupštine BiH. Dakle, važna poruka je, mi ne tražimo, naša poruka, da vi promijenite vaše Zakone jer ste vi suverena država, a kraljevstvo kraljevstvu ne propisuje Zakone rečeno je u HS-u odnosno u Požunu 1790.-te godine. Ali imamo pravo tražiti poštivanje međunarodnih ugovora i poštivanje vladavine prava. To je uostalom kao zemlji koja ima aspiracije za ući u EU iz dužnost nas kao članica EU. I to bi bilo, to bi otupilo sve oštrice koje idu na RH da se miješa u unutarnje stvari druge države i zbog toga tražimo glasanje. Hvala.
Sad idemo na 7.-mi Amandman kluba zastupnika SDP-a.
Amandman je povučen koliko ja imam ovdje evidenciju. Dakle, ako smijem [[Upadica: Naravno]] obzirom da je u objašnjenju rečeno da je izraz kojim smo mi tražili brisanje na isti način navedeno u Ustavu Federacije BiH, prihvatili smo objašnjenje i povlačimo Amandman.
Dakle, povučen je Amandman, dobro. Amandman br., 8. kluba zastupnika SDP-a.
Amandman br. 8 se djelomično prihvaća, te se tekst u st. 16. iza riječi, godine, mijenja i glasi, čemu i politička i tehnička pomoć RH dala značajan doprinos, obrazloženje, važno je u Deklaraciji istaknuti značajan doprinos RH europskom putu BiH, dakle, naglasak je na ovome i, što znači nije jedina RH dala doprinos, ali je i RH dala prinos.
Stav Vlade, poštovana državna tajnica.
Da, Vlada je suglasna.
U ime kluba poštovani zastupnik Bauk.
Obzirom da se radi o izričajnoj stvari koja ne mijenja suštinu Deklaracije, prihvaćamo ovo objašnjenje i za Amandman 8 i za Amandman 9, kako je rečeno jučer na Odboru ako je tako gospodin Ljubić pročitao.
Dakle, povučen je, povlačite Amandman. Prihvaćate u izmijenjenom obliku, dakle, tekst, da i postaje sastavni dio Deklaracije. Hvala. Moram formalnosti reći i Amandman 9.
Amandman 9 se djelomično prihvaća, te se u tekstu u st. 17 iza riječi godine mijenja i glasi, citiram, u čemu je i politička i tehnička pomoć RH bila od velikog značaja. Obrazloženje, dakle, važno je u Deklaraciji istaknuti značaj doprinosa RH Euroatlantskim aspiracijama BiH, naravno, ovo i podrazumijeva da je i RH doprinjela tom.
U ime Vlade poštovana državna tajnica suglasna, vi ste već prihvatili taj, ako sam dobro shvatio kolegu Bauka i postaje sastavni dio Deklaracije, dakle. Sad idemo na Amandman 10 kluba zastupnika SDP-a.
Amandman 10 se djelomično prihvaća tako da se u st. 20 preambule tekst mijenja i glasi, naglašavajući važnost bilateralnih odnosa između RH i BiH, HS pozdravlja posvećenost svih dosadašnjih Vlada RH u jačanju odnosu s BiH, posebno zajedničku sjednicu Vlade RH i Vijeće ministara, dakle, nastavak je ovoga teksta kao što je bio u izvornom tekstu Deklaracije. Dakle, naglasak je na ovome da je promijenjeno umjesto Vlade RH, svih dosadašnjih Vlada.
Stav Vlade molim, poštovana državna tajnice.
Vlada je suglasna s ovim Amandmanom.
U ime kluba poštovani zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujemo. Također djelomično smo suglasni sa obrazloženjem predlagatelja, pa prihvaćamo ovaj prvi dio, a o ostatku našega Amandmana tražimo glasanje.
Dobro, dakle, ovaj prvi dio postaje [[Upadica Bauk: Što je pročitao gospodin Ljubić, postaje sastavni dio prijedloga. O cijelom Amandmanu tražimo glasanju, ono što nije prihvaćeno]] Dobro. Amandman br. 11. kluba zastupnika.
Povlačimo.
Amandman br. 12.-est kluba zastupnika.
Amandman se ne prihvaća. Amandman se ne prihvaća. Obrazloženje, Amandman nije u skladu s ciljem Deklaracije koji je vezan za položaj hrvatskog naroda u BiH.
Stav Vlade.
Suglasni.
Hvala. U ime kluba poštovani zastupnik Bauk.
Amandman je potpuno i bez ostatka u skladu s ciljem Deklaracije kako je mi vidimo, a ja ću još jednom pročitati Amandman. HS osuđuje sve postupke i politike koje su imale ili imaju za cilj dezintegraciju BiH, njenu podjelu, ugrožavanje teritorijalnog integriteta, te narušavanje konstitutivnih naroda i građana, što nije u skladu sa ciljevima. Narušavanje ravnopravnosti konstitutivnih naroda i građana neće biti. Ugrožavanje teritorijalnih integriteta, neće biti. Podjela BiH, neće biti. Dezintegracija BiH, ni to. Pa šta onda nije u skladu? Nije valjda nešto od ovoga suprotno cilju Deklaracije. Zbog toga, ne možemo prihvatiti ni Deklaraciju, zbog ovog Amandmana. Dakle, ne možemo, ne želimo nositi teret HDZ-ove politike iz 90.-tih prema BiH, riješite nas toga tereta pa onda tražite od nas da podijelimo. Tražim glasanje.
Amandman broj 13 Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman se u cijelosti prihvaća, samo se riječ „slučaj“ mijenja u riječ „predmet“ s čime se predlagatelj složio na Odboru.
Suglasna.
Hvala lijepa. Dakle prihvaćeno je. Amandman broj 14 Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman se djelomično prihvaća te se u tekstu točke 4 briše riječ „nužnih“. Obrazloženje. Predloženi tekst se u biti ne razlikuje od postojećega. Slaže se da prihvaćenom izmjenom se poboljšava izričaj ove točke.
Stav Vlade poštovana državna tajnica.
Stajalište Vlade je suglasni smo.
U ime Kluba poštovani zastupnik Bauk.
Potpredsjedniče, obzirom da iako je formalno predlagatelj iskoristio naš amandman da popravi svoj tekst obzirom da ta popravka popravlja tekst mi se slažemo sa time da ovo što je pročitao gospodin Ljubić postane sastavni dio Deklaracije. A zbog toga što smatramo da naš naglasak kao prijateljske susjedne države druge suverene države mora biti na poštivanju međunarodnih obveza i poštivanju vladavine prava a ne na izričaju koji implicira miješanje u njihove unutarnje političke odnose i tražimo da promijene zakon zato što to mi mislimo da treba, da je ovaj izričaj koji stavlja naglasak na provedbu odluke Ustavnog suda Bosne i Hercegovine, a ne Europskog suda za ljudska prava bolji od toga da mi kažemo da će proces izmjena izbornog zakonodavstva koji će osigurati to i to itd. da će biti dobar i zbog toga tražimo glasanje o ostavku našeg amandmana. Hvala.
Dakle, tražite glasovanje o amandmanima? Da. I napokon članak 15. Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman 15 se ne prihvaća. Obrazloženje. Tekst ovoga amandmana implicira da se Hrvatska miješala ili se namjerava miješati u unutarnje pitanje Bosne i Hercegovine što nije točno i nadam se da niti kolega SDP-a svojim amandmanom nisu htjeli to konstatirati, jer naime u samoj ovoj točci preambule ove Deklaracije stoji da Hrvatski sabor snažno podupire cjelovitost, suverenost i teritorijalni integritet Bosne i Hercegovine i da se kroz sve dakle točke Deklaracije to dodatno … [[ne razumije se]] Na taj način otpadaju sve da tako kažem stigme ili insinuacije da bi se ovom Deklaracijom na bilo koji način htjelo to što je evo i ovim amandmanom s kojim prije nije bio zadovoljan kolega Bauk to negirati. Dakle, apsolutno odbacujem od bilo kakve stigme da se Hrvatska namjerava miješati u unutrašnje pitanje Bosne i Hercegovine.
Stav Vlade, poštovana državna tajnica Bušić.
Vlada se apsolutno slaže sa stajalištima ovog Odbora i predsjednika Odbora.
U ime Kluba SDP-a poštovani zastupnik Klisović.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Poštovani gospodine Ljubić, poštovana predstavnice Vlade. Ovim se amandmanom ništa ne insinuira. Ovim se amandmanom iskazuje jasan stav Republike Hrvatske koji, evo pročitat ću vam, Hrvatski sabor zahtjeva od svih državnih tijela da pri provođenju vanjske politike Republike Hrvatske prema Bosni i Hercegovini uključujući i provedbu ove Deklaracije dosljedno poštuje načelo ne miješanja u unutarnje poslove druge države. E pa gledajte. Ako želite imati ikakve odnose, a posebice dobrosusjedske sa Bosnom i Hercegovinom, morate poštivati ovo načelo. Načelo ne miješanja u unutarnje poslove drugih država je naša obveza iz Povelje Ujedinjenih naroda. A nadasve, ovo načelo je načelo koje očigledno ako ćete odbiti ovaj amandman razlikuje politiku SDP-a i HDZ-a. Ni nećemo biti nikada dio politike koja se zalaže za miješanje u unutarnje stvari susjedne države. Zato ne vidimo što je sporno u ovom amandmanu. Ovo je politički stav Hrvatskoga sabora kojim se traži od svih državnih organa da pri vođenju politike prema Bosni i Hercegovini, pri implementaciji mjera hrvatske politike prema Bosni i Hercegovini poštuju doslovno načelo ne miješanja u unutarnje poslove susjedne države. Što je tu sporno? Za nas ništa. Za one koji imaju suprotan, drugačiji politički stav mnogo toga, a upravo suprotan politički stav je i doveo do mnogih nevolja koje danas Hrvati imaju u Bosni i Hercegovini uključujući i tretman Hrvata od strane njihovih partnera u Federaciji Bosne i Hercegovine. Hvala. Molim vas glasovanje o amandmanu.
Tražite glasovanje? Hvala lijepa. Dobro. S time smo završili sa ovom točkom i kao što smo najavili.
Sada idemo na prijedlog Deklaracije Hrvatskog sabora o položaju hrvatskog naroda u BiH-u, podnositelj je Odbor za Hrvate izvan RH, rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli Klub zastupnika HDZ-a, Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista, Klub zastupnika SDP-a. Izjašnjavanje o amandmanima proveli smo na početku današnje sjednice, sada ćemo glasovati o amandmanima koje predlagatelj i Vlada ne prihvaćaju. Dakle idemo redom, prvi je amandman Kluba zastupnika HDZ-a koji je prihvaćen u izmijenjenom obliku, kao takav postaje sastavni dio zakona. Amandman dva istog kluba zastupnika je prihvaćen. Onda idemo na amandmane Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Prvi amandman Vlada ne prihvaća i predlagatelj ne prihvaća, molim glasujmo. Utvrđujem da nije dobio potreban broj glasova. Idemo sad na drugi amandman istog kluba zastupnika, predlagatelj i Vlada ne prihvaćaju. Utvrđujem da nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 3 istog kluba zastupnika nije prihvaćen niti od predlagatelja niti od Vlade, molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 4 istog kluba zastupnika ne prihvaća niti predlagatelj niti Vlada. Nije dobio potreban broj glasova. Idemo sada na amandmane Kluba zastupnika SDP-a. Prvi amandman ne prihvaća predlagatelj, niti Vlada, pa moramo glasovati. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 2., Vlada i predlagatelj isto tako ne prihvaćaju, pa vas molim da glasujemo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 3., prihvaćen je u izmijenjenom obliku što je podnositelj amandmana prihvatio, pa postaje sastavni dio Zakona. Amandman, izvolite kolega Grmoja, povreda Poslovnika.
Poštovani predsjedniče. Znači dogodio se ovdje jedan, ja bih rekao slučaj koji nismo mogli još vidjeti u hrvatskoj Sabornici. Naime, kod prihvaćanja amandmana, rečeno je da se prihvaća samo dio amandmana odnosno prihvaćena je samo jedna riječ, to je amandman onda onaj nakon je li?
Ne, to nije taj amandman.
Dobro, nakon toga ćemo onda povredu Poslovnika.
E sad ste, onda šta, da vam sad dam opomenu?
Dajte mi opomenu.
Dakle, niste pratili,
Pogriješio sam, dajte mi opomenu, dajte mi opomenu,
Neću vam dati opomenu, jer ste priznali da ste pogriješili, ali pratite, molim vas,
Može, ja znam da vi uživate u tome.
Je, je jako uživam da. Ja sam poznati sadist. 4. amandman je prihvaćen. Idemo na amandman broj 5., on je prihvaćen u izmijenjenom obliku, što je podnositelj amandmana prihvatio, ali traži glasovanje o drugom dijelu amandmana i tu nećemo to prihvatiti, nego ćemo glasovati o cijelom amandmanu jer ne možemo prihvatiti … [[Upadica: govornici govore istovremeno, te se ne čuju.]] nemojte molim vas, nemojte mi se ubacivati, dakle nije moguće glasovati o polovici amandmana, glasujemo dakle o cijelom amandmanu, … [[Upadica: govornik se ne čuje.]] Jel me slušate što vam govorim? Dakle, mi ne možemo glasovati o pola amandmana, glasujemo o amandmanu u cjelini, a to smo riješili na Odboru da se nema više izjašnjavanja, nego ćemo glasovati. Izvolite sad kolega Grmoja.
Poštovani predsjedniče. Dakle, povrijeđeni su članci 201. i 202. Poslovnika. Naime, znači, predstavnik Kluba HDZ-a odnosno predstavnik Vlade je rekao da prihvaća jednu riječ, znači da ona postaje sastavni dio ove Deklaracije, a nakon toga su kolege iz SDP-a tražili glasovanje, znači o ostatku njihovog amandmana. Znači, mi ne znamo sada bez obzira što vi govorite sada, da ćemo glasovati o cjelokupnom amandmanu SDP-a, mi ne znamo što je predstavnik Vlade prihvatio i kako izgleda sada taj tekst Deklaracije.
Vrijeme je isteklo. Kolega Grmoja, Sabor je tu autonoman i nama nije važno što je tu rekla Vlada, mi ćemo odlučiti, saborski zastupnici će odlučiti. Izvolite kolega Bauk.
Gospodine predsjedniče. Nisam siguran jesam vas dobro shvatio, ali vi će te mi objasniti kao nisam. Dosadašnja praksa je bila da ako predlagatelj djelomično prihvati amandman, a onaj koji je podnio amandman se ne složi sa time u cijelosti, da vi konstatirate da amandman, da djelomično prihvaćeni amandman postaje sastavni dio Prijedloga, a da se glasa o ostatku. Ako tome nije tako, ako tome nije tako, u tom slučaju prihvaćamo obrazloženje predlagatelja i ne tražimo glasanje o ostatku amandmana.
Onda je amandman u izmijenjenom obliku sastavni dio Deklaracije. Idemo na 6.-ti amandman, ne prihvaća niti predlagatelj, niti Vlada, pa moramo glasovati. Molim glasujmo. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 7., je povučen, pa nećemo ni glasovati. Amandman broj 8., prihvaćen je u izmijenjenom obliku, s čime se podnositelj amandmana suglasio, on postaje sastavni dio u izmijenjenom obliku. 9.-ti amandman je prihvaćen u izmijenjenom obliku s čime se složio podnositelj amandmana, postaje sastavni dio Zakona odnosno Deklaracije. Amandman broj 10., prihvaćen u izmijenjenom obliku s čime se složio podnositelj, ali traži glasovanje u drugom dijelu amandmana, pa vas molim, kakav je stav sada? Jednom rečenicom.
Tražimo da se glasa o amandmanu.
Onda glasajmo o amandmanu, jer tako traži podnositelj amandmana. Nije dobio potreban broj glasova. Idemo na amandman broj 11., on je povučen. Amandman broj 12., ne prihvaća niti predlagatelj, niti Vlada, pa glasujmo o njemu. Utvrđujem da nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 13., je prihvaćen u izmijenjenom obliku, s čime se podnositelj složio. Amandman broj 14., je prihvaćen u izmijenjenom obliku, s čim se složio podnositelj amandmana, ali traži glasovanja o ostatku amandmana. Kakav je tu stav?
Tražimo glasanje.
Glasujmo onda i o ovom amandmanu. Nije dobio potreban broj glasova. I idemo na 15.-ti, zadnji amandman, koji ne prihvaća niti predlagatelj, niti Vlada. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Nije replika pretpostavljam, nego nešto drugo. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući. Tražim stanku zbog konzultacija Kluba o glasovanju, moram istaknuti da ste danas odbili apsolutno sve amandmane MOST-a i to ne iz razloga što su bili nekonstruktivni, bili su iznimno konstruktivni, ali odbili ste ih zato što smo dio oporbe, usudio bi se čak reći, odbili ste ih jer vam nije stalo do ljudi. Odbili ste amandmane koji se odnose na potpomognuta područja, na brdsko-planinska područja, odbili ste amandmane na kazneni zakon, odbili ste amandmane na Deklaraciju o položaju Hrvata, odbili ste štititi ljude, profesore i učitelje od nasilja u školama, odbili ste pomoći najnerazvijenijim krajevima Republike Hrvatske, gdje se masovno ljudi iseljavaju, uništili ste im i nadu, i Božić. Ljudima u Bosni i Hercegovini zalupili ste vrata ispred nosa, ostavili ste ih ponovo kao što ih ostavljate zadnjih 25 godina, a samo ću vas jednu stvar podsjetiti, usvajanjem 5.-og SDB-ovog amandmana, svjedočite Ljubić protiv Ljubića i poništavate Odluku Ustavnoga suda, gospodine Ljubiću. I ono samo što ću vam za kraj reći, postavit ću vam pitanje što niste napravili, gdje vam je ovršni zakon koji ste najavili ove godine? Znate li da je do ove godine, do danas, stiglo novih 8 milijuna predmeta za ovrhu? Što s tim čekate?
Javlja li se još koji Klub za stanku? Ako ne, nastavljamo u 14:30 minuta. SJEDNICA PREKINUTA U 14,21 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 14,30 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, molim vas da zauzmete mjesta kako bismo nastavili sa glasovanjem. Dajem na glasovanje prijedlog Deklaracije Hrvatskog sabora o položaju hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 81 ZA, 4 SUZDRŽAN-a i 11 glasova PROTIV, donesene Deklaracija Hrvatskog sabora o položaju hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini.
Sada bih predložio da objedinimo sljedeće 2 točke, dakle Konačni prijedlog Zakona o prestanku važenja Zakona o poticanju zapošljavanja i Konačni prijedlog Zakona o tržištu rada. Da li se slažete da ih objedinimo? Evo, nitko nije protiv, hvala vam lijepa. Onda ćemo dakle raditi ta dva zakona po hitnom postupku prvo i drugo čitanje. Radi se o zakonima: - Konačni prijedlog Zakona o prestanku važenja Zakona o poticanju zapošljavanja, s Konačnim prijedlogom Zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 546; - Prijedlog Zakona o tržištu rada, s Konačnim prijedlogom Zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 545; Predlagatelj je oba Vlada RH temeljem članka 85. Ustava RH i članka 172., 204. i 206. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Sukladno članku 206. Poslovnika prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvaćen je prijedlog predlagatelja da se ovi zakonski prijedlozi rasprave po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za rad i mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovana državna tajnica u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava, Majda Burić. Izvolite za oba zakona.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, dobra večer svima, poštovani zastupnici i zastupnice u Hrvatskome saboru. Dakle pred nama je Prijedlog Zakona o tržištu rada kao i Konačni prijedlog Zakona o prestanku važenja Zakona o poticanju zapošljavanja. Pa prije svega imam potrebe reći i nekoliko okvirnih, općenitih podataka vezano uz hrvatsko tržište rada. Dakle imamo rekordno nisku stopu nezaposlenosti od '90.-tih godina i osamostaljenja RH. Na današnji dan broj nezaposlenih jest 147 tisuća i 316 osoba. Stopa nezaposlenosti iznosi 7,7%, lani u isto vrijeme bila je 11,1%. Također imamo treću najveću stopu rasta zaposlenosti u EU od 3,8%, stopa zaposlenosti porasla je na 61,1% u odnosu na lanjskih 50,2%. Također imamo i 71 tisuću više zaposlenih u odnosu na isto vrijeme lani kao i 50-ak tisuća uključenih u mjere aktivne politike zapošljavanja godišnje. Dakle to su općeniti podaci koje valja istaknuti i to su rezultati rada ovog ministarstva i općenito Vlade Andreja Plenkovića. Samo za zapošljavanje u posljednje 2 godine za to smo osigurali 4,5 milijarde kuna što je nikad više u hrvatskoj povijesti. Za ovu godinu to su 2,5 milijarde kuna od čega je 900 milijuna kuna upravo iz DSF-a odnosno europskog socijalnog fonda. Što se tiče Zakona o tržištu rada treba reći da je njime, da će se njime omogućiti jedinstveno uređenje tržišta rada u RH kao i to da će se sustavno urediti aktivnosti HZZ-a, odnosno Hrvatskog zavoda za zapošljavanje koje će doprinijeti većoj zapošljivosti i jačanju pozitivnih kretanja na tržištu rada. Dakle radi se o usklađivanju sa Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima koji će stupiti na snagu 1. siječnja iduće godine i to u dijelu koji se odnosi na ukidanje doprinosa za zapošljavanje od 1,7% i u dijelu koji se odnosi na obavezno osiguranje sezonskog radnika u poljoprivredi. Naime važećim Zakonom o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti doprinos za zapošljavanje predviđen je izvorom sredstava za financiranje djelatnosti zapošljavanja te je stoga nužno promijeniti način financiranja ovih djelatnosti. Cilj samog zakona kao što sam već i rekla jest na jedinstven način urediti i područje tržišta rada u RH i to preuzimanjem sadržaja važećeg Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti i dijela sadržaja Zakona o poticanju zapošljavanja koji će se staviti van snage. Važno je ovdje napomenuti da ukidanje doprinosa za zapošljavanje neće ni na koji način utjecati na visinu i opseg prava za vrijeme nezaposlenosti. Dakle jamči se zadržavanje postojećih prava za vrijeme nezaposlenosti bez obzira na ukidanje doprinosa za zapošljavanje a sredstva će se osigurati u državnome proračunu. Također se jamči zadržavanje prava na novčanu pomoć u istom opsegu i visini i stalnom sezoncu i osobi na stručnom zapošljavanju za rad bez zasnivanja radnoga odnosa. S obzirom da se ukida doprinos za zapošljavanje na odgovarajući način će se ovim zakonom utvrditi uvjeti za ostvarivanje prava za vrijeme nezaposlenosti osobama koje su prestale obavljati samostalnu djelatnost. Napominjemo i to da je u odnosu na, vezano uz prava pomoraca u međunarodnoj plovidbi da tu promjena nema. Također osigurali smo i to da obrazovanje na koje se upućuje nezaposlena osoba bude usklađeno sa aktualnim i predviđenim potrebama na tržištu rada, procijenjenim kompetencijama osoba i profesionalnim uvjetima i u tom smislu predviđena je obaveza vrednovanja obrazovnih programa od strane HZZ-a, Hrvatskog zavoda za zapošljavanje a u cilju unapređenja istih. Osim toga ovim zakonom omogućuje se i rad samog sezonca izvan sezone u razdoblju produženog mirovinskog osiguranja radi angažmana na posebnim događajima. A u tom slučaju stalnom sezoncu će se obustaviti isplata novčane pomoći te nastaviti po prestanku toga eventualnoga angažmana. A vezano uz drugi zakon, vezano uz Zakon o poticanju zapošljavanja već sam i sama rekla da njegov sadržaj u potpunosti se preuzima ustvari ovim prvim zakonom, Zakonom o tržištu rada i stoga se predlaže da se Zakon o poticanju zapošljavanja stavi izvan snage s obzirom da će Zakon o tržištu rada objediniti i na jedinstveni način urediti samo tržište rada. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo dvije replike, prva je poštovanog zastupnika Ante Bačića, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice sa suradnicima. Evo upravo vezano za ove dvije točke prestanka važenja zakona i donošenja Prijedloga Zakona o tržištu rada, malo ste skromno napomenuli pa bi volio državna tajnice Burić, da još jednom ponovite koliko se potrošilo vezano za poticaje za zapošljavanje u ovih 4,5 milijarde kuna u zadnje 2 g. Vlade i premijera Plenkovića i zanima me konkretno rezultati posebice sa skupinu mlađu populaciju? Hvala.
Hvala vam poštovani gospodine…
Mogu vam ja dati prvo riječ? [[Upadica Burić: Oprostite.]] Evo odgovorit će poštovana državna tajnica u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava, Majda Burić, izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora i moje isprike. Poštovani g. Bačiću, tako je, 4,5 milijardi kuna u 2 g. Vlade A. Plenkovića za poticanje zapošljavanja, samo u ovih godini 2,5 milijarde kuna od čega je 900 milijuna osigurano iz Europskog socijalnog fonda. A spomenuli ste mlade, ono što treba spomenuti da je broj mladih osoba koje sklapaju ugovore na određeno vrijeme a koji prelaze na neodređeno vrijeme, da broj takvih ugovora vrlo brzo raste, iz godine u godinu i u prva 4 mj. ove godine takvih je mladih osoba koji su ugovore na određeno produžili na ugovore na neodređeno, 41 641 osoba mlada u RH, stopa nezaposlenih mladih se sa 50% u 2013. g. smanjila na 21% u 2018. g.
Hvala lijepa. Slijedeća replika je poštovane zastupnice Anke Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvažena državna tajnice, mi zaista imamo priliku u ovom Saboru o glavnini zakona raspravljati u prvom ili drugom čitanju, vrlo malo zakona dobivamo po hitnom postupku, nešto veći je postotak takvih zakona sad što vežemo uz ukidanje agencija, uz osnivanje inspektorata, vi ste se odlučili s ovim zakonom ići po hitnom postupku, ne znači da ja to mislim da je lođe ali me zanima koji su sve razlozi bili za to. Hvala lijepo.
Odgovor poštovane državne tajnice Burić.
Zahvaljujem poštovana gđo. Mrak-Taritaš, pa vjerujem da ste iščitali sve materijale jer znam da ste vrlo precizna zastupnica tako da pretpostavljam i da ste pročitali da se radi o usklađivanju sa Zakonom o doprinosima koji je dio porezne reforme i koja stupa na snagu s 1.1.2019. g. i koja će sve nas građane i poduzetnike rasteretiti za dodatnih 6 milijardi u 400 milijuna kuna. S obzirom da je tome tako, trebalo je nastupiti i horizontalno usklađivanje vezano i uz ovaj Zakon o tržištu rada i upravo tu leži razlog za hitnu proceduru donošenja ovoga zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne, onda idemo na raspravu, prvo klubovi zastupnika i prvi Klub zastupnika biti će onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Ante Babić.
... [[Govornik nije uključen.]] Sabora, poštovana državna tajnice sa suradnicima, s obzirom da opet su stanja vezana za ovaj zakon, zapravo iznijeto je jako veliki broj podataka, ja se neću ponavljati, nastojat ću ne ponavljati određene stvari koje ste vi iznijeli u svom izlaganju pa ću samo nekoliko stvari reći za ovu objedinjenu raspravu. Dakle tržište rada je sigurno jedno područje gdje se može najbolje procijeniti stanje nacionalnog gospodarstva a cilj svake Vlade i ekonomije jedne države je blagostanja njenih građana odnosno što je moguće viši standard. Kad govorimo o značajkama tržišta rada, može se dobro uočiti kompatibilnost sa obrazovnom sustavom odnosno nekompatibilnost, obrazovni sustav bi trebao biti instrument unaprjeđenja cjelokupne nacionalne ekonomije. Trenutno tržište rada u RH otkriva dosta nepovoljnu strukturu i otežanu dinamiku promjene posebice sa ostalim članicama EU-a. S obzirom da smo mi ovih mjesec dana imali cijeli niz, jedan set, paket poreznih zakona, izmjene i dopune poreznih zakona, poslije toga smo imali izmjene i dopune 6 mirovinskih zakona dakle kod mirovinskih fondova samog zakona vezano za mirovinsko osiguranje i osiguravajuća društva, dakle reći ću samo kratko i ministar Marić kada je govorio o tim poreznim zakonima onda je zapravo govorio da se trebala pronaći niša gdje bi se zapravo rasteretilo poslodavce odnosno cijenu rada i onda se zapravo pronašao taj dio vezan za doprinose odnosno ukidanje doprinosa od ovih 1,7% što je rekla državna tajica ali i kod ozljeda na radu. Time je zapravo taj rezultat jednog fiskalnog efekta bio oko 900 milijuna kuna više za poslodavce u smislu smanjenja troškova i cijene rada. Naravno da bi se ova ušteda trebala reflektirati u povećanoj zaposlenosti ali i povećanjem plaća od strane poslodavca. Ovim drugim zakonom se vrši usklađivanje zapravo zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima koji će stupiti na snagu od 1.1.2019. g. i preuzimaju se odredbe Zakona o poticanju zapošljavanja koji se odnosi na obavezno osiguranje za sezonske radnike u poljoprivredi kao što ste i vi rekli. Međutim, treba još jednom naglasiti jer smo imali određene upite danas kako će Zakon o tržištu rada zapravo preuzeti sadržaj Zakona o poticanju zapošljavanja, potrebno je reći da ukidanje doprinosa za zapošljavanje neće utjecati na visinu i opseg prava za vrijeme nezaposlenosti. Sva prava i visina prava ostaju, institut osiguranja za slučaj nezaposlenosti ostaje i nadalje ali će se sredstva osiguravati iz državnog proračuna. Još možda nešto pred sad kraj. Možda jedan podatak koji možda državna tajnica nije rekla. Dakle, možda jedan podatak koji možda državna tajnica nije rekla. Dakle, jako je važno možda istaknuti zbog zapošljavanja i ugovora o zapošljavanju tijekom 2018. godine zaposleno je ukupno 152.848 osoba, od tog broja 91,7% zaposleno je na temelju zasnivanja radnog odnosa, dok je 8,3% zaposleno na temelju drugih poslovnih aktivnosti to je vezano kod stručnog osposobljavanja za rad bez zasnivanja radnog odnosa odnosno kod registracije trgovačkih društava il obrta, rada na ugovor o djelu. Jer to je često predmet rasprave u ovom Hrvatskom saboru pa je, pa sam posebno želio iznijeti ovaj podatak ne govoreći o onim stvarima o kojima ste vi zapravo rekli. Ovaj zakon ide u hitnom postupku iz opravdanih razloga, zbog same porezne reforme kako sam rekao, koja ima za cilj porezno rasterećenje poslodavaca, kao i jedne horizontale usklađenosti propisa s poreznim propisima što smo, što je bio čest slučaj u Hrvatskom saboru. I Klub HDZ-a će podržati oba ova prijedloga zakona. Hvala.
Hvala lijepa, posebno na ekonomiziranju s vremenom jer imamo još 5 zakona za proći. Slijedeći klub zastupnika biti će onaj GLAS-a i HSU-a, u ime kojeg će govorit poštovana zastupnica Anka Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo poštovani podpredsjedniče sabora, uvažena državna tajnice sa suradnicima, to vam je tako neko dobije raspravu u dobro vrijeme, a neko dobije raspravu u malo manje dobro vrijeme i slažem se evo počeli smo evo već je skoro 9 sati, malo prije 9, imamo dosta zakona što ne znači da ne trebamo o nekim stvarima raspravljati i ne trebamo nešto reći. Ja se nekako uvijek osjećam malo nelagodno, imate neke stvari, dobijete neke zakone, dobijete neka obrazloženja kad bez obzira što sjedite sa dijela u kojem je oporba, ja nemam nikakav problem da i pohvalim neki prijedlog koji dobijemo. Mi ne dobijemo, to moramo reći prijedloge koji su ujednačeni, različiti su, ovo je jedan prijedlog koji vama valja pohvaliti iz jednostavnog razloga, ja sam namjerno htjela da naglasite da je razlog hitnoća, taj 1. siječanj kad morate i primjenjivati i neke druge stvari. Jednako tako je apsolutno jasno da ono što ste vi uvodno rekli da je ovo zakon koji objedinjuje i neke druge stvari, ali u ovom zakonu ima dosta zgodnih podataka. Jeste vi dobili, uzimali podatke koji su bili u prvih 10 mjeseci 2018. pa ste uspoređivali 2017., 2018. dakle tržište rada je jedna tema koja u Hrvatskoj, ja se mogu složiti da svima ona nije jednako važna i da neke druge teme su onako više intrigante pa vijeća dobiju više rasprave u ovom saboru, ali ovo je izuzetno važna tema, jer kroz ove podatke se otvara niz problema o kojima treba raspravit. Ja pri tom moram reći da ćemo mi u Klubu GLAS-a i HSU-a podržati ovaj zakon, dakle mi nemamo problem kad je nešto dobro reć da je dobro, kad nešto nije jednako tako reć d nije. Iz jednostavnog razloga, dakle oni podaci koji su ovdje intrigantni o kojima treba voditi računa je, kad vidite da je u prvih 10 mjeseci 2018. u odnosu na 2017. otprilike je bilo, kad to usporedite cijelu 2017. i 2018., vidite da je isti broj ovih vrijednosnih kupona odnosno radnih dana za sezonski rast u poljoprivredi i ona, ništa ne razumijem, dobro, dobro. Dakle, kad vidite, vidite da je to otprilike ista brojka i da ovaj, ah nešto drugo, vidite da je to ista brojka i kad vidite neiskorištenih u postotku je to negdje isto. Dakle 1,36, 1,26. To znači da tu nemamo pomaka, to znači da je otprilike isto se vrijednosni kupon odnosno broja dana daje i 2017. i 2018. Sad je pitanje da li pomaka nemamo zato što nije potrebno više, ili pomaka nemamo zato što bez obzira koliko dajete neće imati ko raditi. Dakle, tu u odnosu na tržištu rada i što hoćemo napravit jedan odličan podatak, koji zapravo treba promisliti, ja inače sad samo jedna digresija, kad govorim o svim zakonima, zakone ne treba gledati sad je netko doneso zakon, imamo zakon, njega tu stavimo, po njemu radu, pogotovo zakon. Ovaj zakon vi morate pratiti na razini, njegovu realizaciju na razini ja bih rekla svaka tri mjeseca, da vidite što je dobro, da vidite što nije dobro i što eventualno nekim drugim zakonima treba mijenjati da bi bilo dobro. To je taj tip zakona, to je zakon koji živi, zakon gdje uopće nije nikakav problem da vi za 6 mjeseci dođete i kažete to ne bi trebao biti problem, odredbu koju smo predvidjeli u ovom zakonu nije dobra, želimo da se izmjeni jer želimo poboljšat. Dakle, ja sam tu gledala 2, 3 stvari koje su me zanimale jer je i to stvar koju treba Hrvatska napravit pomak i nešto što trebamo promijeniti. Dakle, ovo je jedna stvar, ako mi otprilike u iznos imamo vrijednosne kupone odnosno radnih dana vezano uz poljoprivredu i otprilike isti postotak onih koji su neiskorišteni to znači, ključno pitanje je da li nam je to dosta ili nije dosta, ako nam nije dosta što napraviti da bude? Ako nam nije dosta zato što nema tko radit onda je to problem koji vi ne možete riješit zakonom nego se treba riješit nečim drugim. Ja uvijek govorim primjere koji su iz stvarnog života, pred jedno dvije godine ja sam bila u jednom dijelu grada Zagreba u kojem se ljudi bave poljoprivrednom i srela sam zaista mlade, mlade ljude, mlade dečke koji su ostali na svojim OPG-ovima i ja ih pitam kako ide, pa jel imate dosta i kaže ide dobro i sad bilo je ljetno doba, dakle bilo je doba košnje, spremanje sveg što je potrebno za zimsko doba i ja velim jel imate kog radit, oni kažu ne. Nudimo 500 kuna dnevno, nemamo kog radit i kupujemo strojeve da zamijene ljude. Dakle, to je jedna metoda da to napravite, dakle to je nešto što je važno. Važno je između ostalog kad gledate tko su nezaposleni i sad ja uvijek imamo neke podatke koji govore da su u starijoj životnoj dobi, odnosno jednoj pristojnijoj životnoj dobi da tako kažem veća nezaposlenost muškaraca od žena, ali tu vidite da tome nije tako i vidite nešto što cijelo vrijeme ponavljamo. A to je, da je dugotrajna nezaposlenost povezana sa nižom razinom obrazovanja i višom životnom dobi. Ovdje stoji podatak da otprilike oni koji su stariji od 59 godina se skoro pa ne mogu zaposliti. I sada je samo tu tema, da li smo mi dovoljno zreli, kao društvo, kao država da vidimo koji su to poslovi u kojima bi se ljudi koji su nižeg obrazovanja i višoj životnoj dobi, ipak nešto malo zaposlili. Ja nekako mi se čini, da tu primjere uvijek treba tražiti vani. Pri tome, zaista ih je nekad teško raditi, jer je kod nas neka tradicija bila drugačija, nego što je to bilo u zemlji u koju volimo gledati, pogotovo zemlje iz Skandinavije, odnosno, zemlje koje su imali dugogodišnji kapitalizam, gdje nije bio problem da netko radi i tako cijeli život dva sata dnevno, pola radnog vremena. Dakle, to nije ništa neobičajno, ja prvi puta, kada sam krenula raditi, pa kad sam sa svojim kolegama, rekli, ja radim u jednom birou 6 sati, dnevno, a u drugom birou, meni je to bilo nesagledivo, jer je to to kod nas bilo apsolutno, mi nismo, mi smo drugačije živjeli. Ono što ja recimo vidim, to mi je nekako Nizozemska ili Danska primjer, da ljudi koji su veće životne dobi, nižeg stupnja obrazovanja, rade neke poslove koji su njima prihvatljivi, na jedno kraće radno vrijeme. To vam je jedan vrlo jednostavan posao. U trgovini imate starijih životnih doba ili muškarca ili ženu, koji vam pomaže stavljati stvari u vrećicu. Mi kada dođemo u glavi, dakle, mi moramo doći do nekih stvari u glavi, da bi to pokrili zakonom i da bi to funkcioniralo. Mi prvo moramo doći u glavi, da nije nikakav problem, da vi u jednom doba svog života, radite u jednoj firmi, ne znam, dva dana u tjednu, u drugoj firmi 3 dana u tjednu. Ili da imate apsolutno neke druge uvjete. Dakle, mi prvo do toga moramo doći, jer smo mi svi navikli, radno vrijeme, radni tjedan, od ujutro navečer, tako su išle naše mame i očevi išli su od 6 do 2 pa su radili i subotom. Mi, dakle, to je stvar u glavi, još se nismo navikli. A onda je i tema, da zaista postoje poslovi, koji ljudi koji su malo veće životne dobi, dakle, malo više životne dobi i nižeg stupanja, to mogu raditi. Dakle, ovo je jedan primjer, gdje recimo 6 sati tjedno u nekoj samoposluzi, netko pomaže, kada vi nešto kupite, da vam savi u vrećicu i da vam to doveze do auta, dobiva tu neku naknadu i samim time se čovjek bolje osjeća. Ja često znam s ove govornice reći još jednu drugu stvar, a to je, ja to uvijek gledam i koristim vlastite primjere i to kada je bio riječ o studenskom radu, sam jednako tako rekla. Moja djeca, kada su dobila đeparac bilo je sve ok, no međutim, kada su oni radili i zaradili za svaku kunu su točno znali za što ću je potrošiti. Dakle, čovjek se bolje, ja sam sigurna bolje osjeća kada radi, nego kada ne radi. I tu ima još jedna stvar, kada gledate strukturu potreba, sa zavoda za zapošljavanje i kaže 73,7% potreba čine traženi radnici na određeno vrijeme, a 26,3 na neodređeno vrijeme. To je onaj dakle, to se veže jedno s drugim. Dakle, mi često govorimo o tome radu na određeno vrijeme, i tu se treba gledati koji su kontekst, koji su to poslovi koji je to način. I uvijek se tu misli, aha, uzima me na određeno vrijeme, zato što mu ne trebam ili bilo što drugo. No, liberalizacija tržišta rada, liberalizacija svih odnosa, doći će do toga, da će netko će se naći u situaciji, ne želim, želim ugovor na 2 g. da vidim jel mi je kod tebe dobro. Jer kad mi kod tebe prestane biti dobro, ja ću otići negdje dalje ili želim ugovor na godinu dana. Što zapravo i neću više dužiti, što zapravo hoću reći? Ovaj zakon, je jedan zakon kojim vi popeglavati stvari i preuzimate nešto iz drugog zakona, dakle, nije on nikakav revolucionaran i neće on dovesti nikakve velike novosti, vezano uz doprinose ste ga morali donijeti po hitnom postupku da bi sve funkcioniralo. Ali, ja zaista moram pohvaliti Ministarstvo, koje je u obrazloženju dalo niz podataka koji nama ko saborskim zastupnicima, koji između ostalog se i važnije razviju gospodarstvo, zaposlenost, nezaposlenost i imamo podataka s kojima možemo baratati. A ja ukazujem na neke činjenice, kojima mi svi zajedno, prvenstveno vi, a i mi svi zajedno trebamo voditi računa. Kod nas u Hrvatskoj, će stvari biti bolje, kada mi sami, budemo spremni drugačije promišljati, drugačije razmišljati. Moramo razmišljati o tome da je i tržište rada otvoreno, da je liberalno u smislu, da ja sam biram tamo gdje hoću ići, da ja idem poslodavcu koji će mi nuditi nešto više, nešto bolje, koji će mi dati mogućnosti, neke benefite koje ja nemam, onaj problem koji imam, i koji se trebamo suočiti i probati riješiti je stvarno ljudi koji imaju niže obrazovanje i koji imaju više godine jer su oni nezaposleni i tu probati naći neke druge uvjete i neki drugi način, jer je to nešto, jer što mi u ovom trenutku imamo, i nekako ću s tom misli završiti. S jedne strane imamo ljude koji tvrdimo da su nam nezaposleni i na birou. S druge strane imamo veliku potrebu za radnom snagom. I ta potreba za radnom snagom, nije sa visokom ili srednje obrazovana, ta potreba je i za nižim obrazovanjem. Druga stvar, koliko smo mi prilagodljivi i hoćemo se mijenjati, a treća stvar da zaista trebaju biti neki poticaji, koji će poticati i te ljude, da se mijenjaju, da rade, a naravno i poslodavci da imaju određene uvjete i načine na koji ih mogu zaposliti. Ja sam uzela nešto više vremena nego kolega prethodni, ali nekako sam imala potrebu da s jedne strane, bez obzira na ove kasne sate, kažem, dobili smo nešto što je materijal koji nam može služiti za inače, da ne dobijete svaki puta od oporbe da vas kudimo i sve ostalo, nego da vas koji put i pohvalimo. A bez obzira na to, da svi krenemo promišljati, što učiniti, da stvari promijenimo, jer vjerujte u jednom, ovaj apel, koji svi turisti, svi ljudi koji se bave turizmom, kažu, mi iduće g. nećemo moći raditi, jer nećemo imati koga zaposliti, nije uzaludan, on je stvaran. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći Klub zastupnika je onaj HNS-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Probati ću biti što kraći, mislim da je već sada, srž sva rečena, tako da želio bi izbjeći svakako neko ponavljanje nepotrebno. Dakle, Zakon o tržištu rada s kojim mi naravno iz svih razloga koji su rečeni i ukidanjem doprinosa, objedinjavanjem drugih dvaju Zakona, stavljamo sve pod jednu kapu, znači kad govorimo i o naknadama i ono što je bitno i što je ovdje izuzetno dobro rečeno da se jamči zadržavanje prava na novčanu naknadu za nezaposlene, dakle ono radi javnosti, bez obzira što sada poslodavci neće imati obvezu uplaćivanja doprinosa u slučaju nezaposlenosti odnosno za zapošljavanje, i dalje ostaje sve isto što se tiče svih prava. Ono što je isto bitno, da ukidanje praktički neće, neće nešto bitnije značiti ni u poslovanju samoga Zavoda koji se time financirao, s obzirom da će se sva sredstva osigurati u državnom proračunu, i to je izuzetno bitno, i kad imamo ovaj, i Zakon zato što znamo da prije svega mi kroz Zavod smo radili veliki niz mjera, poticanja zapošljavanja i tu je mislim ona sama srž zapravo ovog Zakona o tržištu rada, jer on kako regulira prava koja su manje više sada svima poznata, i za mirovinsko, i za zdravstveno odnosno i u slučaju otkaza, i naknade za nezaposlenost, i tako dalje, on svakako regulira i samo stanje na tržištu rada što se tiče omjera broja zaposlenih, omjera broja nezaposlenih, njihovih prekvalifikacija, poticanja poduzetnika u kojem smjeru mi želimo ići i ono što je bitno, ovdje izuzetno su, to je i kolegica Mrak-Taritaš dobro rekla, podaci navedeni, meni je vrlo drago vidjeti da praktički skoro gotovo 99% kupona odnosno radnih dana za sezonski rad u poljoprivredi iskorišteno, znači ta mjera i taj način kojim smo osigurali našim sezoncima i sva prava koja im proizlaze iz tog rada, su očigledno polučila i dobre rezultate i mislim da je apsolutno dobra, dobra mjera i bila. Ono što je meni dobro vidjeti i ovaj podatak u 2018. godini, a odnosi se na relativan opseg zapošljavanja, dakle vrlo jednostavno kao omjer zaposlenih iz evidencije zasnivanjem radnog odnosa i prosječnog broja nezaposlenih, maltene smo došli u omjer 1:1, odnosno to je nekih 90,6% u 2018. godini, što je sigurno jedan dobar pokazatelj, s obzirom na prethodna odnosno ako se ja ne varam da je to već 10%-tni rast u zadnje dvije godine, znači sa 60, 70% u 2016.-toj, pa 70% u 2017.-oj. Ono što je bitno, naravno i dalje je tu i mjera zasnivanja radnog odnosa što se tiče stručnog osposobljavanja i da je ona otvorena i onima starijima od 30, ako govorimo o struci u kojoj nisu imali mjere, međutim, kako je tu tržište rada reagiralo? Naravno, onda više u nekim slučajevima nisu se tražili jedna godina iskustva u struci, nego dvije. To je tržište. Mi kad govorimo o nekim državnima, tamo je, su, to je i dalje poštovano kao minimalno jedna godina iskustva rada u struci, kao osnovni uvjet za onaj prvi dio zaposlenja najosnovniji, međutim već na tržištu su počeli drugačije se to gledati na ta stručna osposobljavanja, i tu je tržište malo to korigiralo, jer opet i dalje traže dodatno ono pravo iskustvo, iako je ta mjera polučila svoj efekt i sigurno da mladi ljudi su, koji su dobili ona, odškrinuli vrata tržište rada i zapravo smatram da cijela, cijeli ovaj Zakon naravno mora biti i uvijek ići ruku pod ruku sa Zakonom o radu, kad govorimo i o liberalizaciji tržište rada, ali i kada govorimo i o pravima. Mi ovdje govorimo i spominju se podaci o sklapanju broja ugovor na određeno, neodređeno, zašto naši mahom privatnici sklapaju ugovore na određeno? Vrlo jasno, zato na taj način mogu utjecat, kontrolirat, regulirat svoje zaposlenike. Ne zato što oni ne žele dat, nego zato što znaju, ako nekom moraju dat poslovno, ne poslovno uvjetovani otkaz, nego skrivljeni otkaz, da je to jako teško dokazivo, da prema Zakonu o radu, mahom koji ide uvijek ... [[Govornik se ne razumije.]] radnika, oni vraćaju, da ne kažem neradnike na posao, jer to su stvari koje su zbilja teško dokazive. Ja ne kažem da strana nema dvije medalje, ali mi moramo ovdje zbilja govoriti da taj institut uopće manje-više ne postoji, da nema razlike, da tome trebamo ići i kroz Zakon o radu koji sada ovdje nije ključna tema, ali kroz ova poticanja na samom tržištu rada, jer mislim da sami dio Zavoda i to je dobro što se radi preko svih, i ministarstvo to radi, i korištenje milijarde fondova, upravo okrećemo radnu snagu ka onome di je najpotrebnija, i gdje najviše ima potražnje. I to je onaj glavni cilj koji mora proisteći iz ovoga Zakona, kad se govori o privlačenju europskih sredstava, korištenju europskih sredstava, ulaganju, poticanju naših poslodavaca, ali i ono što je izuzetno dobro, otvaranju vlastitih obrta, vlastitih firma, dakle samozapošljavanja, koji sigurno i dalje mjere se sve nastavljaju koje su i bile, praktički mi ovdje spajamo dva Zakona, dovodimo nešto pod jedan krov, ali meni je izuzetno bitno da se još dalje radi na unapređivanju i da mi kad govorimo o Zavodu za zapošljavanje, govorimo o mjestu gdje će dobivati naknadu, nego mjestu gdje će se prekvalificirati, gdje ćeš dobit poticaje, gdje ćeš lakše osnovati svoj biznis ili obrt i na taj način konkurirati tržištu rada i zarađivati svoju plaću koja treba biti dostojna. Tako naravno Klub HNS-a će podržati ove izmjene i mislim da, evo tu ima i zbilja i podataka o kojima treba reći da je prosječni iznos novčane naknade za vrijeme nezaposlenosti isplaćen korisnicima bio 2150 kuna, mislim da je to ovaj, puno premalo, naravno što se tiče nekog mogućnosti života, ali nije tu naknada da ti omogući ... [[Govornik se ne razumije.]] život, nego da ti da to prijelazno razdoblje u traženju poslova. Naravno da mi imamo i jednu vrst nezaposlenosti koja je svugdje normalna između poslova i da ovo smanjenje nezaposlenosti i jesu uvijek za pozdravit, da je rekordno niska nezaposlenost, međutim nama je bit što raditi, kako iskoristiti sve te ljude koji možda i nemaju tolike poticaje traženja posla, odnosno kako im napraviti zanimljivija, produktivnija odnosno plaćenija radna mjesta jer tada bi bilo puno naših problema riješeno kad bi zapravo bile veće plaće za sve te poslove, jer neki ljudi zbilja odlaze raditi nešto što ovdje ne bi radili samo zato što je veća plaća, to nam mora biti jasan znak u kojem smjeru moramo ići. Evo još jednom, Klub HNS-a podržava ovaj Zakon o tržištu rada. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Sljedeći Klub zastupnika je Klub Nezavisnih zastupnika, u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena državna tajnice sa suradnicima, kasni je sat pa eto nastojati ću biti konkretan. Što mi to kao klub zamjeramo ovom zakonskom prijedlogu? Naime, i što je to loše u njemu? Naime, ovim zakonskim prijedlogom se reguliraju prava nezaposlenih osoba i politika poticanja zapošljavanja i politika prema nezaposlenima. Mi smo imali ovdje poreznu reformu i s tom poreznom reformom ukinut je doprinos za zapošljavanje pa će se u buduće naknada za nezaposlene financirati ne više iz sredstava doprinosa koji su na plaće do sada plaćali poslodavci već iz sredstava državnog proračuna. Naš dosadašnji sustav prava za vrijeme nezaposlenosti temeljio se na sustavu osiguranja od rizika nezaposlenosti pa je poslodavac za radnika osiguranika uplaćivao doprinos za zapošljavanje pa je radnik temeljem tog sustava osiguranja od rizika nezaposlenosti ostvarivao pravo za vrijeme nezaposlenosti uključujući i naknadu za nezaposlene. S obzirom da se visina doprinosa određivala u postotku od plaće radnika time je imalo logike da se i visina naknade za nezaposlene osobe određuje u odnosu na osnovicu koja je ovisila o plaći radnika. Uz propisani najniži i najviši iznos naknade na koju nezaposlena osoba ima pravo. Novim Zakonom o doprinosima i novim Zakonom o tržištu rada se Hrvatska odmiče od sustava osiguranja za rizik nezaposlenosti jer poslodavac više nije u obvezi uplaćivati doprinos za osiguranje od rizika nezaposlenosti za radnika već će se naknada za nezaposlene osobe osiguravati u državnom proračunu. Argument Vlade da se time mijenja samo način financiranja naknade za nezaposlene te da se ne zadire u sustav ne drži vodu. Ovim zakonom je postavljen temelje za promjenu sustava utvrđivanja visine naknada za nezaposlene jer je samo pitanje vremena kada će i koja Vlada na ovim temeljima izmijeniti sustav da se svima isplaćuju iste naknade, da one možda ovise o imovinskom cenzusu i slično jer to više nije osiguranje. Sustav naknada za nezaposlene bi se trebao revidirati na način da se preispitaju uvjeti za ostvarivanje prava na naknadu za nezaposlene, njezino trajanje, iznos i obuhvat. Što bi još trebalo razmotriti ovim zakonom? Uvesti obvezu javljanja na Zavod u trenutku otkaza ugovora o radu a ne prestanka radnog odnosa, uvesti novčanu naknadu u slučaju sporazumnog prestanka ugovora o radu. Neke države imaju na iznos od 50% plaće, sada to nemaju pravo. Osigurati osobama na stručnom osposobljavanju pravo na naknadu troškova prijevoza i slično. Dakle ovaj zakon je trebao biti usmjeren na osiguravanje dostojne socijalne sigurnosti građana te osigurati uvjete za dinamičnu politiku tržišta rada. Nažalost ovaj zakon to nije osigurao. S time u vezi smo pripremili amandmane i ja ću ih sad ukratko pročitati. Amandman 1. na članak 13., u članku 13. dodaje se novi stavak 2 koji glasi: Zavod je radi dobivanja informacija o tržištu rada, zapošljavanju i pomoći u pronalaženju posla i povećanju mogućnosti zapošljavanja poslodavac dužan prijaviti radnika kojemu teče otkazni rok nakon otkaza ugovora o radu zbog poslovnih ili osobno uvjetovanih razloga. Obrazloženje: U cilju ubrzanja postupka traženja novog radnog mjesta radniku kojem je otkazan ugovor o radu predlaže se uvesti obvezu poslodavca da radnika još za vrijeme tijeka otkaznog roka prijavi Zavodu kako bi radnik prije isteka radnog odnosa dobio sve odgovarajuće informacije o mogućnostima zapošljavanja. Na članak 41., u članku 41., stavku 1. iza točke 2. dodaje se točka 3. koja glasi: Naknadu troška prijevoza od mjesta prebivališta, boravišta do mjesta rada. Ne treba posebno obrazloženje, dakle osobama na stručnom zapošljavanju se plaćaju troškovi prijevoza. Amandman 3. na članak 44. u članku 44. iza stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji glasi: Iznimno od stavka 2. ovoga članka radnik kojemu je radni odnos prestao na temelju pisanog Sporazuma o prestanku radnog odnosa sa poslodavcem ima pravo na novčanu pomoć u iznosu od 50% osnovice utvrđene stavkom 1. ovoga članka. Ovim amandmanom se omogućuje radnicima kojima je radni odnos prestao na temelju Sporazuma o prestanku radnog odnosa, pravo na novčanu naknadu za vrijeme nezaposlenosti koja je utvrđena u iznosu od 50% osnovice. S obzirom da je u tom slučaju stanje nezaposlenosti uvjetovano voljom radnika predlaže se novčanu naknadu utvrditi u iznosu od 50% osnovice. Na taj način se radnicima kojima je radni odnos prestao na ovaj način pravo na socijalnu sigurnost osigurava za vrijeme nezaposlenosti. Amandman 4. na članak 46. U članku 46. stavak 1. riječ devet zamjenjuje se sa riječju 6. Obrazloženje: Navedenom odredbom propisani su uvjeti za stjecanje prava na novčanu naknadu. Uzimajući u obzir činjenicu da se u svijetu rada događaju značajne promjene u korist fleksibilnosti radnih odnosa kako u odnosu načina rada tako i u odnosu na oblike zapošljavanja te se fleksibilnost radnih odnosa mora odražavati i na fleksibilnosti sustava socijalne sigurnosti, posebice u slučaju nezaposlenosti. Ovaj zakon ne uvažava okolnost da u Hrvatskoj postoji raširena pojava fleksibilnih oblika zapošljavanja od rada na određeno vrijeme, sezonskog rada, agencijskog rada i mnogih koji rade u fleksibilnim uvjetima zbog uvjeta od 9 mjeseci rada u 24 mjeseca ne ostvaruju pravo na naknadu za nezaposlene. Zbog nefleksibilnih kriterija za ostvarivanje prava na novčanu naknadu mali obuhvat radnika koji ostvaruje to pravo i to samo njih 17%, među najmanjim postocima u EU. Ovdje je bilo riječi kada se govorilo o Zakonu o pomorcima i oni su obuhvaćeni tim. Dakle uvjeti za ostvarivanje prava na novčanu naknadu moraju biti fleksibilniji kada bi obuhvat nezaposlenih osoba bio veći jer time uvelike su na šteti mladi radnici koji po prvi puta ulaze na tržište rada pa možda niti ne mogu ostvariti tražene kriterije i zato mnoge države imaju posebne uvjete za mlade radnike. Osim toga uzimajući u obzir činjenicu da se zahtjeva 9 mjeseci rada da bi se ostvarilo pravo na naknadu za nezaposlene mnogi sezonski radnici koji rade u sezoni a nisu u kategoriji stalnog sezonca ne ostvaruju pravo na novčanu naknadu jer rade primjerice samo 7 mjeseci u godini čime je ta kategorija radnika stavljena u izuzetno nepovoljnu socijalnu situaciju. Stoga u cilju povećanja sveobuhvatnosti korisnika novčane naknade za vrijeme nezaposlenosti predlaže se skratiti uvjet prethodnog rada sa 9 na 6 mjeseci. I amandman 5. na članak 48. U članku 48. stavak 1. točka 2. briše se. Uzimajući u obzir interese i poslodavca i radnika u postupku restrukturiranja poslodavaca u cilju ubrzavanja postupka restrukturiranja i zaštite socijalnih interesa radnika predlaže se brisati točku 2. kako bi se omogućilo radnicima kojima je radni odnos prestao pisanim sporazumom sa poslodavcem, stjecanje prava na novčanu naknadu. Naime, upravo zbog činjenice da radnici prema sadašnjim odredbama zakona nemaju pravo na naknadu za nezaposlene u slučaju sporazumnog prestanka radnog odnosa poslodavci moraju pribjegavati otkazima ugovora o radu u slučaju ako radniku i odgovara prestanak radnog odnosa sporazumom što značajno usporava i poskupljuje postupak restrukturiranja poslodavaca. I amandman 6. na članak 52. u čl. 52 st. 1 brojka 60 zamjenjuje se brojkom 70%. Ovim amandmanom predlaže se povećati iznos novčane naknade za vrijeme nezaposlenosti na 70% osnovice za prvih 90 dana korištenja novčane naknade. Kako bi se povećao iznos naknade za nezaposlene u tom razdoblju, imajući u vidu da je prosječna isplaćena naknada za nezaposlene izrazito niska, koja sada prema podacima HZZ-a iznosi oko 2200 kn. Tako bi se nezaposlenim osobama osigurao primjeran dohodak u prvih 90 dana nezaposlenosti. Ovo sam morao pročitati zbog javnosti, naravno, vi ste, amandmani su priloženi i molim vas da se o njima očitujete pa ćemo sukladno tome i glasati o zakonu. Najljepša vam hvala.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu rasprava. Prvi se javio poštovani zastupnik Ivan Lovrinović. Nema ga, gubi pravo na govor. Zatim se javio… Molim? A, kolega Maras se odjavio, dobro, nisam znao. Prema tome, time bismo završili raspravu o ovoj točci. Ja ću je zaključiti, a glasovat ćemo o oba zakona kad se steknu uvjeti. Sad ćemo preći na izjašnjavanje o amandmanima u konačnom prijedlogu Zakonu o tržištu rada-hitni postupak, 1. i 2. čitanje, PZ br. 545, predlagatelj akta je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, zastupnik Goran Maras i Klub nezavisnih zastupnika. Molim predsjednika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima, poštovana državna tajnica Majda Burić, izvolite. Najprije Odbor za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio [[Upadica: Ne, nego samo…]] Prvi amandman postaje sastavni dio zakona. Drugi amandman.
Drugi amandman se također prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Treći amandman.
Treći amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Četvrti amandman.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Peti amandman.
Amandman se također prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Šesti amandman.
Amandman se ne prihvaća. A obrazloženje jest što predložena formulacija ove odredbe se odnosi na suglasnost Vlade RH koja se daje isključivo nakon odluke Upravnoga vijeća Zavoda o donošenju statuta. Dakle, statut je već donesen, ali će stupiti na snagu nakon davanja suglasnosti Vlade RH.
U ime Odbora za zakonodavstvo, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Uz navedeno obrazloženje, odustajemo od amandmana.
Dakle, povučen je amandman br. 6. Amandman br. 7.?
Amandman br. 7 također se ne prihvaća s obrazloženjem da odredba čl. 92 st. 1 Prijedloga zakona upućuje na nadležnost tijela koje podrazumijeva do 01.04. iduće godine Ministarstvo rada i mirovinskog sustava i Inspektorat rada, a od 01.04. iduće godine, Državni inspektorat. Predloženim amandmanom obuhvatila bi se samo nadležnost inspektorata rada do 01.04. odnosno do stupanja na snagu novog Zakona o državnom inspektoratu.
U ime Odbora, poštovana zastupnica Jelkovac.
Hvala. Uz navedeno obrazloženje, povlačimo amandman. Hvala.
Amandman je povučen. Osmi amandman.
Osmi amandman se prihvaća.
Deveti amandman.
Deveti amandman se također prihvaća.
I osmi i deveti postaju sastavni dio zakona. Sad idemo na amandman poštovanog zastupnika Gordana Marasa.
Amandman se ne prihvaća budući da je predmet uređenja ovog zakona definiran čl. 1 Zakona kojim se jasno navodi da se njime uređuje tržište rada samo kroz određene propisane aktivnosti. S obzirom na to, zajednički nazivnik za propisane aktivnosti upravo jest tržište rada, a u cilju pravne sigurnosti i transparentnosti potrebno je urediti tržište rada u RH jedinstvenim Zakonom, suočljivim nazivom, kao što je ovaj do sada, što do sad nije bio slučaj.
Zastupnik nije ovdje, pa ćemo o Amandmau glasovati. Slijedeći Amandman je kluba Nezavisnih zastupnika. Prvo, Amandman 1. tog… [[Govornik se ne čuje]]
Amandman 1. se ne prihvaća. Naime, nema zapreke da se radnik tijekom trajanja otkaznoga roka prijavi HZZ-u i to u evidenciju tražitelja zaposlenja, kako bi koristio usluge Zavoda odnosno dobio sve potrebne informacije vezano uz mogućnost zapošljavanja.
U ime kluba poštovani zastupnik Žagar.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena državna tajnice, nema zapreke, ali možemo pretpostaviti da niti svi radnici ne znaju točno svoja prava, pa u tome smislu bi bilo bolje da je to obaveza poslodavca da na to on radnika prijavi da bi se na taj način omogućilo što brže pronalaženje posla. Dakle, ovdje samo pitanje znaju li svi radnici ta svoja prava i mogu li ih iskoristiti i naravno, onda bi bilo i bolje da to poslodavac koji je, pretpostavimo, sa svojom pravnom službom, sa svima, više informacija. Tražim glasovanje.
Amandman 2.
Amandman 2. se također ne prihvaća. Uvjetima i načinima korištenja sredstava za provođenje mjera izričito je propisano da je trošak prijevoza za vrijeme stručnog osposobljavanja za rad bez zasnivanja radnog odnosa tzv. sora, obaveza poslodavca. Prema tome, u slučaju da poslodavac ne preuzme navedenu obavezu, HZZ neće mu odobriti korištenje te mjere.
Poštovani zastupnik Žagar u ime kluba.
Dakle, ovdje je cilj, a vidim da i vi to govorite, cilj je da se mladim ljudima koji su na stručnom osposobljavanju, omogući naknada za osiguranje putnog prijevoza i zbog toga smo taj Amandman stavili. Nisam sad siguran, ne mogu sada, nisam siguran da sam do kraja razumio da vi tvrdite da je to omogućeno ovim, pa zbog toga ipak tražim glasovanje.
Amandman 3. istoga kluba.
Amandman 3. se ne prihvaća. Kod osiguranja valja razlikovati je li do osiguranog slučaja došlo krivnjom odnosno voljom nezaposlene osobe ili nije. Cilj je pružiti materijalno pravnu zaštitu za vrijeme nezaposlenosti onim osobama koje nisu mogle utjecati na ulazak u nezaposlenost.
Poštovani zastupnik Žagar u ime kluba.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena državna tajnice, ali ipak bi bila dobro da se ostavi mogućnost da 50% te naknade koriste i oni koji su sporazumno došli do raskida radnog odnosa jer teško mi je vjerovati da netko bi sporazumno ili svojom voljom izašao iz svijeta rada, a da nema osiguran neki drugi posao. Postoje i oni granični slučajevi gdje, čak i da ako je možda po nekakvom vidom ucijene ili nečega drugoga došlo do te situacije, pa zbog toga bi ova mjera bila jako dobra. Tražim glasovanje.
Amandman 4. istoga kluba.
Amandman 4. se ne prihvaća. Uvjet od 9 mjeseci rada u posljednja 24 mjeseca jest Zakonom propisani minimum, minimalni uvjet za ostvarivanje prava na novčanu naknadu za vrijeme nezaposlenosti i smatramo da je to sasvim prihvatljivo i razumno za sve kategorije nezaposlenih.
Poštovani zastupnik Žagar u ime kluba.
Uvažena državna tajnice, dakle, s obzirom da se i radni odnosi mijenjaju u RH da postoji sve više oblika fleksibilnih radnih odnosa, kako u odnosu na način rada, tako i na oblike zapošljavanja. Ta bi se fleksibilnost trebala očitovati i u fleksibilnosti sustava socijalne sigurnosti, a ovdje govorimo o slučaju nezaposlenosti. Dakle, Zakon bi trebao uvažavati okolnosti da u RH postoji raširena pojava fleksibilnih oblika zapošljavanja. Mnogi rade u takvim oblicima. Ono što pokazuju podaci, zbog nefleksibilnih kriterija za ostvarivanje prava na novčanu naknadu, mali je obuhvat radnika koji ostvaruju to pravo. I znate koliko? Samo 17% njih. To je među najmanjim postocima u EU i na to upozorava i EU da u RH taj mehanizam se ne ostvaruje. 9 mjeseci je dug period, posebno za ovakve oblike rada, sezonskog rada, i zbog toga smo smatrali da je 6 mjeseci ipak primjereniji period. Tražim glasovanje.
Amandman 5. istoga kluba.
Amandman br. 5. se ne prihvaća. Naime, kod osiguranja valja razlikovati je li do osiguranoga slučaja došlo krivnjom odnosno voljom nezaposlene osobe ili nije. Cilj je pružiti materijalno pravnu zaštitu za vrijeme nezaposlenosti onim osobama koje nisu mogle utjecati na ulazak u nezaposlenost.
U ime kluba, poštovani zastupnik Žagar.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena državna tajnice, dakle, ovdje je stvar jasna, poslodavac koji dolazi u teškoće, ne omogućuje se zapravo da on sporazumno sa radnicima otkaže Ugovor o radu da bi oni imali svoja prava, već činjenicom da treba dati radnicima otkaz. I to je na neki način fleksibilizacija i ovoga zakonskog prijedloga, zato smo predložili taj Amandman jer moramo misliti i o poslodavcu da njemu onda poskupljuje, ovo mu poskupljuje čitav postupak restrukturiranja, u tome smislu je ovaj Amandman predložen, žao mi je što ga odbijate, tražim glasovanje.
I Amandman 6.-ti toga kluba.
Amandman 6.-ti se također ne prihvaća. Naime, predloženo povećanje iznosa novčane naknade predstavlja pasivnu mjeru, što nikako nije u skladu sa preporukama EU, koje su usmjerene na poticanje aktivnih mjera, a ne pasivnih mjera.
Poštovani zastupnik Žagar u ime kluba.
Pa dobro, uvažena državna tajnice, sve zavisi s koje strane gledamo. Naknada je naknada, ako je zovemo pasivnom mjerom sa stajališta Ministarstva, ali ona ako se poveća, ona može biti aktivna mjera, jer kod nas i nezaposlena osoba da bi tražila posao treba određena sredstva. Svako povećavanje naknade za vrijeme nezaposlenosti pomaže osobi koja je u trenutku nezaposlena da lakše dođe do posla. Kod nas je i pitanje Hrvatskog zavoda za zapošljavanje nakon ukidanja doprinosa za zapošljavanje iako postoji, iako ste vi to više puta naglasili da se ništa neće promijeniti da će dalje biti financirane sve mjere iz drugih izbora. Ali i opet postoji opasnost da mnogi nezaposleni neće imati adekvatnu skrb. A najveća, najbolja skrb je zapravo da im se omogući veća naknada za vrijeme nezaposlenosti. Tražim glasovanje.
Hvala lijepa.
Konačni prijedlog Zakona o tržištu rada, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 545. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, zastupnik Gordan Maras i Klub nezavisnih zastupnika. Izjašnjavanje o amandmanima proveli smo na početku jutarnje sjednice, sada ćemo glasovati o amandmanima koje predlagatelj ne prihvaća. Idemo redom, prvo je Odbor za zakonodavstvo, prihvaćeni su 1. 2., 3., 4., 5., 6. nije prihvaćen pa je povučen i 7. je isto tako povučen, 8. je prihvaćen i 9. je prihvaćen. Idemo sada na amandman zastupnika Gordana Marasa, on nije prihvaćen pa ćemo o njemu glasovati. Nije dobio potreban broj glasova. Idemo sada na amandmane Kluba nezavisnih zastupnika, prvi amandman nije prihvaćen pa molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 2., isto tako nije prihvaćen od Vlade. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 3., nije dobio potporu Vlade. Klub nezavisnih zastupnika, rekao sam, sad njihove čitam, 6 ih ima. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 4 istog kluba zastupnika nije dobio potporu Vlade. Nije dobio ni potreban broj glasova. Amandman broj 5 Vlada ne prihvaća, molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. I amandman broj 6 istog kluba zastupnika Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Pa dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o tržištu rada, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 80 za, 14 suzdržanih i 3 glasa protiv donesen Zakon o tržištu rada.
Sada predlažem da temeljem čl. 247. objedinimo raspravu o sljedeće dvije točke, dakle radi se o Konačnom prijedlogu izmjeni zakona o Vladi RH i Konačnom prijedlogu zakona izmjenama i dopunama zakona o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i drugih središnjih tijela državne uprave. Oba su hitna postupka, prvo i drugo čitanje, radi se o zakonima PZ br. 553 i 547. Da li se slažete da ih objedinimo? Da, nitko nije protiv. Prema tome, slažemo se. Predlagatelj je Vlada RH, temeljem čl. 85. Ustava RH i čl. 172. i 204. Poslovnika HS. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovi zakonski prijedlozi rasprave po hitnom postupku, sukladno čl. 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno čl. 197. Poslovnika. Rasprave su proveli Odbor za zakonodavstvo te Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Želi li predsjednik predlagatelja dodatno obrazložit oba zakona? Da. Poštovani državni tajnik u Ministarstvu uprave, Darko Nekić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pozdravljam sve zastupnice i zastupnike. Dakle, ova dva prijedloga zakona rezultat su rada Vlade RH na provođenju reforme javne uprave, a utemeljeni su i u strateškim dokumentima RH. Prije nego što smo predložili ove prijedloge, napravljena je analiza svih pravnih osoba s javnim ovlastima i ustanovljeno je da se djelokrug jednog dijela njih preklapa sa djelokrugom središnjih tijela državne uprave te da poslove koje sada obavljaju navedene agencije, zavodi, fondovi, instituti, zaklade, trgovačka društva i dr. pravne osobe s javnim ovlastima sa spiska iz Zaključka Vlade RH od 02. kolovoza 2018. mogu obavljati i središnja tijela državne uprave uz daleko manje troškove, a kroz ustrojstvene jedinice unutar njih. Analiza je također pokazala da je broj pravnih osoba s javnim ovlastima prevelik i zbog toga je nakon provedene analize Vlada RH na 110. sjednici održanoj 10. kolovoza 2018. donijela Zaključak kojim se prihvaća prijedlog smanjenja broja agencija, zavoda, fondova, instituta, zaklada, trgovačkih društava i dr. pravnih osoba s javnim ovlastima, što predstavlja prvi fazu procesa reforme. Prije ovog Zaključka u strateške dokumente RH je ugrađeno provođenje ove reforme. U akcijski plan provedbe strategije razvoja javne uprave za razdoblje od 2017.-2020. predviđena je mjera 13. Normativno uređenje i racionalizacija sustava pravnih osoba s javnim ovlastima agencijskog tipa, a u nacionalni program reformi 2018. predviđena je mjera 133. Racionalizacija sustava pravnih osoba s javnim ovlastima agencijskog tipa u okviru kojeg je predviđeno i spajanje i ukidanje agencija. Također je predviđena reformska mjera 115. Objedinjavanje gospodarskih inspekcija. Sukladno Zaključku kojeg sam već spomenuo, središnja tijela državne uprave preuzimanju, dakle poslove i ovlasti agencija, zavoda, fondova, zaklada i drugih pravnih osoba s javnim ovlastima koje odgovaraju njihovim upravnim područjima. Ovim zakonima, znači dopunjuje se njihov djelokrug, i to u MUP-u se dopunjuje djelokrug poslovima koji je do sada obavljao Državni zavod za radiološku i nuklearnu sigurnost, Državna uprava za zaštitu i spašavanje, osim vatrogastva, ali uključivo inspekciju vatrogastva koja ostaje u MUP-u, Ured za razminiranje Vlade RH, Hrvatski centar za razminiranje i Agencija za prostore ugrožene eksplozivnom atmosferom. U Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja, dopunjuje se djelokrug poslovima koje je do sada obavljala Agencija za ozakonjenje nezakonito izgrađenih zgrada i Hrvatski zavod za prostorni razvoj. U Ministarstvu poljoprivrede dopunjuje se djelokrug poslovima koje je do sada obavljala Hrvatska poljoprivredna šumarska savjetodavna služba i Hrvatska poljoprivredna agencija. U Ministarstvu zaštite okoliša i energetike, dopunjuje se djelokrug poslovima koje je do sada obavljala Hrvatska agencija za zaštitu okoliša i prirodu. U Ministarstvu mora, pomorstva i infrastrukture dopunjuje se djelokrug poslovima koje je do sada obavljala Agencija za vodne putove. U Ministarstvu regionalnog razvoja i fondova EU dopunjuje se djelokrug poslovima koje je do sada obavljala Agencija za regionalni razvoj RH. I Ministarstvo zdravlja, dopunjuje se djelokrug poslova koje je do sada obavljala Agencija za kvalitetu i akreditaciju u zdravstvu i socijalnoj skrbi. U, također, Državni zavod za mjeriteljstvo, dopunjuje se djelokrug poslovima koje je do sada obavljao Hrvatski mjeriteljski institut. Središnji državni ured za razvoj digitalnog društva, dopunjuje se djelokrug poslovima vođenja središnjeg registra državne imovine i preciznije se određuje djelokrug svih poslova. Središnji državni ured za obnovu i stambeno zbrinjavanje, dopunjuje se djelokrugom poslovima sukladno posebnim propisima, kojim se određuje stambeno zbrinjavanje na potpomognutim područjima. Također se i u Ministarstvu državne imovine dopunjuje djelokrug poslova predviđen novim Zakonom o upravljanju državnom imovinom, kao i u Ministarstvu hrvatskih branitelja, briše se pojam zatočeni u svrhu usklađenja s novim Zakonom o hrvatskih braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji koji je usvojen prošle godine. Sukladno zaključku, prijedlogom Zakona predviđeno je ukidanje dvije državne upravne organizacije i to Državne uprave za zaštitu i spašavanje i Državnog zavod za radiološku i nuklearnu sigurnost, te ukidanje dva ureda Vlade RH, Ureda za razminiranje i Ureda za suzbijanje zloupotrebe droge. I na kraju, dakle, sukladno prijedlogu Zakona predviđeno je ustrojavanje Državnog inspektorata i Hrvatske vatrogasne zajednice kao Središnjeg tijela državne uprave. Dakle, evo, nastojao sam ukratko doista prikazati sve ono što je obuhvaćeno ovim Zakonima, a stojim na raspolaganju za odgovor na sva pitanja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo više replika, prva je poštovana zastupnica Anka Mrak Taritaš.
Hvala lijepo. Uvaženi potpredsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče. Riječ je o jednom tijelu koji će rasprava o tome biti sutra, a iz nadležnosti Ministarstva regionalnog razvoja i fondove EU, riječ je konkretno o Agenciji za regionalni razvoj RH. Kada je ta Agencija osnovana ona je onda osnovana i bilo je obrazloženje da je potrebno tako da bi se moglo kontaktirati odnosno na adekvatan način povlačiti određena sredstva iz Fondova EU jer da to nije moguće direktno preko Ministarstva, nego je potrebna Agencija. Riječ je o Agenciji koja ima negdje 100-tinjak zaposlenih. Na Odboru za zakonodavstvo koje je bilo neki dan, ja sam pitala državnu tajnicu koja je bila iz nadležnog Ministarstva odnosno pomoćnicu, sada više nisam točno, da li se je dobilo, bio je i državni tajnik, da li se dobilo mišljenje da će se i dalje moći funkcionirati od Europske komisije i u tom trenutku toga mišljenja nije bilo. Da li je to mišljenje u međuvremenu ishođeno?
Hvala. Odgovor na repliku poštovanog državnog tajnika.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Znači, mi smo kontaktirali više puta sa Ministarstvom regionalnog razvoja i dakle, ovaj Zakon koji smo mi u stvari objedinjavali, dobili smo garancije, da je sve, što je potrebno napravljeno kako bi Zakon mogao ići u proceduru. Hvala.
Slijedeće rasprave poštovane zastupnice Sonje Čikotić, izvolite.
Poštovani državni tajniče, možete li mi objasniti kriterije temeljem kojeg su odabrane ove 54 Agencije i zašto Zakon o Agencijama koje imaju javne ovlasti, nije poslan u proceduru koja je predviđena u prvom tromjesečju 2018. godine, hvala.
Odgovor, poštovanog državnog tajnika.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle, što se tiče Zakona, dakle, na dan 28.4. prošle godine, a pretpostavljam da govorite o Zakonu, znači, tom, dakle, zatečen je Zakon u takvom stanju da je, u stvari su mu falile prijelazne i završne odredbe i ostali su neki sporni momenti koji su se ticali, znači, samog teksta Zakona. Vlada RH je nakon toga, znači, analizirala i taj, dijelom napravljeni Zakon i donijela je odluku, dakako, da se na osnovu ovog, donijela je u stvari Zaključak 2.8. da se krene, znači, nakon analize sa ove 54, znači, Središnja tijela državne uprave u spajanje.
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Ivana Čelića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, pa puno je lakše osnivati Agencije, Zavode, Fondove, nego ih ukidati i ja pozdravljam odluku Vlade RH vezanu za racionalizaciju troškova. Mene zanima razmišljate li i o daljnjim ukidanjima odnosno pripajanjima tih Agencija, Zavoda i vezano za Zakon o pučkom pravobranitelju. Naime, 2012. godine je bilo zamišljeno i razgovaralo se da bi posebni pravobranitelji pripali pučkom pravobranitelju. Je li se razmišljalo možda o tom pravcu ili će se ostati za sada u ovakvom obliku kako je do sada? Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor, poštovanog državnog tajnika.
Zahvaljujem. Dakako, slažem se sa vašim mišljenjem da je puno teže raditi na smanjenju broja Agencija. Ako ste pažljivo pročitali ovaj materijal koji ste dobili na klupe, onda ste vidjeli da je to ustvari prva faza, znači, predviđena je odnosno nakon analize ovo je prva faza u smanjenju broja Agencija, Zavoda, Instituta i sličnih organizacija. A što se tiče pučkog pravobranitelja, nažalost, ne mogu vam ovog trenutka odgovoriti na to pitanje jer o tome ne znam ništa trenutno. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Želi li izvjestitelj Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i prvi će u ime kluba zastupnika vrijeme podijeliti poštovani zastupnici Anđelko Stričak i Ivan Šuker. Prvo poštovani zastupnik Stričak, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice i kolege, danas raspravljamo o prijedlogu Zakona o izmjeni Zakona o Vladi RH. Navedeni Zakon u čl. 27. st. 1. propisuje urede koje osniva Vlada za obavljanje stručnih poslova, a među kojima su Ured za razminiranje i Ured za suzbijanje zlouporaba droga. Nedavno je premijer Plenković u izvješću rada Vlade jasno naglasio da su njeni politički i gospodarski ciljevi, stabilnost, te nastavak sa započetim reformama koje su bitne za život naših sugrađana odnosno da bude što kvalitetniji. Upravo zbog toga Vlada je od početka mandata inicirala donošenje ili izmjene 266 Zakona. Posjetiti ću vas da se upravo u mandatu aktualne Vlade provodi već treće porezno rasterećenje građana i poduzetnika. Od Nove Godine biti će prepolovljene stope PDV-a za svježe meso ribu, jaja, voće i povrće, čime će se građani poduzetnici rasteretiti za 2,7 milijardi kuna. Također, minimalna plaća povećana je za 504 kune odnosno za 23,9%, potpore za rođenje djeteta povećane su za 50% odnosno sa 2663 kune na 3991 kunu. Nakon punih 20 g. povećane su osobna invalidnina i doplatak za pomoć i njegu za 20%. Na početku mandata aktualne Vlade bilo je 325 000 građana u blokadu zbog 43 milijarde kuna duga, Vladinim mjerama taj broj je smanjen za 284 000 građana a iznos blokade na manji od 19 milijardi kuna. Sve to postiglo se upravo potezima aktualne Vlade. Vlada sada nastavlja sa svojim reformama i planira ukinuti ili spojiti ukupno 54 državne institucije tj. agencije, zavode, fondove, trgovačka društva, institute, zaklade i druge pravne osobe sa javnim ovlastima upravo kako bi javna uprava bila što učinkovitija, brža, jednostavnija i transparentnija. To će biti nastavak kvalitetnijih reformi, dovest će do racionalizacije državne uprave i tijela s javnim ovlastima ali i imati određene financijske uštede. Zašto je dobro da se Ured za suzbijanje zlouporaba droga pripoji Zavodu za javno zdravstvo? Zavod za javno zdravstvo već ima uspostavljenu mrežu stručnih timova koji su opremljeni i educirani po tom pitanju ali i uspostavljenu suradnju sa drugim institucijama kao što su škole, CZSS-i, sudstvo, policija, probacijski ured, udruge građana te bolničkim sustavom. Najbitnija u svemu je dobra prevencija i edukacija kako učenika tako i roditelja za što su zaduženi timovi školske medicine. Naglašavam da je ta mreža suradnje na županijskoj razini dobro uspostavljena i dobro funkcionira. Kada govorimo o razminiravanju, bitno je naglasiti slijedeće. Prema podacima kojima je u rujnu '95. g. raspolagao Glavni stožer HV-a, u RH je postavljeno oko 3 milijuna protuoklopnih i protupješačkih mina u omjeru 1:1 te je teritorij zagađen sa 100 000 neeksplodiranih granata. Kada govorimo o veličini površine zagađenoj minama i topovskim projektilima, radi se oko 300 000 ha zemljišta a za uklanjanje neeksplodiranih projektila, trebalo je pogledati još oko milijun ha zemljišta. Iako je od '98. do 2017. utrošeno oko 5,4 milijarde kuna sredstava od čega iz državnog proračuna RH 3,1 milijarda kuna, donacija i potpora 1,1 milijarda kuna od čega od Svjetske banke 256 milijuna kuna te 938 milijuna kuna od strane pravnih osoba, RH neće moći ostvariti svoj najvažniji cilj a to je okončati proces razminiravanja do 2019. g. Podsjećam da je na dan 31. 12. 2017. u RH još uvijek oko 440 km2 minski sumnjivog područja koje je potrebno razminirati. Iz svega navedenog, vidljivo je koliko je Ured za razminiravanje bitan i zbog čega je pripojen upravo MUP-u. Zanimljivo je sada ovdje u Hrvatskom saboru ovih dana slušati tko je protiv učinkovitije, brže, jednostavnije i transparentnije javne uprave odnosno ukidanja tj. pripajanja 54 državnih institucija. Protiv su upravo oni koji redovito Vladu prozivaju da ima previše zaposlenih, previše dužnosnika, da javna uprava spora je i neučinkovita te je preveliko opterećenje za gospodarstvo i slično. Zanimljivo je da se ti isti uvijek pojave uoči lokalnih izbora te predlažu ukidanje županija a potom se kandidiraju za župane. Pozivaju i na ukidanje gradova i općina a potom se kandidiraju za gradonačelnike i načelnike. Tu se ne radi samo o populizmu i demagogiji već i licemjerju jer kako drugačije okarakterizirati kandidaturu za dužnost koju smatraš da treba ukinuti? Stoga predlažem da se podrže ove izmjene Zakona o Vladi RH jer vode učinkovitijoj, bržoj, jednostavnijoj i transparentnijoj javnoj upravi. Klub zastupnika HDZ-a će podržati donošenje ovog zakona, hvala.
Nastavit će poštovani zastupnik Ivan Šuker, izvolite-
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče. Pa evo u ovim kasnim satima raspravljamo o temi koja je bila vrlo interesantna prije nekoliko mjeseci kad se moglo bez jasnog i određenog prozivanja određenih agencija ovdje licitirati da ima previše agencija, da ih treba ugasiti itd., i to je nažalost bila vrlo česta priča u ovoj sabornici međutim sad kad je Vlada predložila nešto, e sad to opet ide dobro. Međutim ono što bih ja želio reći u ime kluba HDZ-a i postaviti potanje svima vama, kad bi vama sad netko ili građanima postavio neko pitanje šta radi ta i ta agencija, i ako mi u tu u Saboru znali reći, ako to ne bi znali reći poduzetnici, a pogotovo građani RH onda jasno da se ta agencija nije etablirala i nije svoj posao radila onako kako je trebala raditi jer u jednom trenutku kad je Hrvatska bila u jednoj pozamašnoj fazi završetka pregovora za ulazak u EU-u, onda je bila manija osnivanja tih agencija jer to je bilo i kao direktiva iz EU-a da određene poslove s kojima bi se trebale zaštititi građani i oni koji pružaju određene usluge, to će se najbolje odvijati i raditi preko agencija međutim to se nažalost iskreno govoreći, ako izuzmemo par agencija, nije dogodilo. I ono što je meni ovdje najbitnije, ministri koji su predložili ove promjene će slijedeće godine prilikom izvršenja proračuna položiti račun o tome kako se određeni poslovi odvijaju. Dakle oni su ti koji su odgovorni za posao i oni su ti koji predlažu promjene. Međutim ja se sjećam prije nekoliko godina, zbog spašavanja proračuna se jedna agencija koja je bila i za koju ja dandanas smatra da je izuzetno bitna da bude samostalno, ugurala unutar ministarstva ali najbitnije je da je ta agencija sa sobom donosila u proračun 630 milijuna kn. I onda nitko nije govorio o tome, dal ta agencija radi dobro radi se o HERA-i, ili ne radi dobro, nego je daleko bitnije bilo tih 630 milijuna kn, da slika proračuna bude bolja. Dakle, mi u Klubu HDZ-a smatramo da je vlada temeljem zaključka iz kolovoza postupila, u proteklih nekoliko dana samo imali priliku raspravljati o zakonima, koji reguliraju ove izmjene i promjene, nema potrebe neke stvari ponavljati. Ja bi ovdje se osvrnuo na 2 po meni vrlo bitne stvari, a to je Zakon o osnivanju državnog inspektorata za institucije koja je po meni radila odlično svoj posao. Međutim, nekom je u datom momentu falilo, malo važnosti, malo snage, pa je mislio ako je inspekciju doveo u svoje ministarstvo, da će biti veća faca i bolji ministar i mi smo jednu instituciju, koja se godinama gradila nažalost … [[Govornik se ne razumije.]] I to je ono što nije dobro. I ono što ću reći, kada sam govorio u ime državnih inspektorata, da se držimo Zakona o fiskalnoj odgovornosti, onda bi danas netko mogli postaviti pitanje, jer prilikom predlaganja zakona o tome da inspekcija ide negdje, je netko temeljem Zakona o fiskalnoj odgovornosti morao predvidjeti efekte tog posla pa bi sada vidjeli dal to je ili nije u redu. Također, jedan zakon, jedna novina, ali ja bi se kod ovoga što ću sada reći, osvrnuo ipak, mi smo ovdje u ovoj sabornici, godinama vodili rasprave o vatrogastvu. Međutim, mi smo nažalost, rasprave o vatrogastvu vodili uvijek, nekako kasno, poslije sezona gdje su bili požari, gdje smo gledali one stravične scene, gdje su se vatrogasci, pripadnici MUP-a, MORH-a građani borili protiv vatrene stihije i uvijek se je onda o vatrogastvu govorilo na jedan način. Ja se nadam da osnivanjem središnjeg državnog tijela Hrvatska vatrogasna zajednica i novim Zakonom o vatrogastvu, konačno posložiti priča oko profesionalnog vatrogastva i oko Dobrovoljnog vatrogastva, iz jednostavnog razloga, što smo financiranje profesionalnog vatrogastva, riješili Zakon o financiranju jedinice lokalne samouprave, gdje smo jedinicama lokalne samouprave koji su osnivači javnih vatrogasnih postrojbi, dodjeli sredstva udjel o porezu na dohodak. Međutim, dobrovoljna vatrogasna društva su ostala na određen način visjeti na grbači jedinice lokalne samouprave. I ono što je vrlo bitno, kao što ovdje govorimo o središnjem uredu, u Hrvatske vatrogasne zajednice, ja mislim da budući čelni čovjek tog tijela bi trebao razmišljati o nekakvom, središnjem, neću reći deponiju, deponij je obično za dotrajala stara sredstva, ali nekakvom središnjem prostoru, gdje će biti određena materijalna dobra pohranjena i koja će se po ljetu seliti tamo gdje bude trebalo. Jer glupo je da pojedine cisterne u pojedinim vatrogasnim društvima … [[Govornik se ne razumije.]] možda imaju po 1000 ili 2 km stara su po 20 i 30 g. Također bi što se tiče vatrogastva, rekao da je Klub HDZ-a uputio nekoliko amandmana, koji se odnosi prije svega na status zaposlenih sada u vatrogasnoj zajednici i mislim da sa ova 4 predložena amandmana smo definirali neke stvari koje su nejasne, zapravo sa 3 amandmana, s tim da se 4 amandman odnosi na državni inspektorat. Dakle, zbog svega navedenog i zbog svega što smo govorili u ovih proteklih dana, kada smo mijenjali … [[Govornik se ne razumije.]] ovih zakona, da bi ove promjene stupiti na snagu, Klub HDZ-a će podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Sljedeći Klub zastupnika je onaj GLAS- a i HSU-a u ime kojega će govoriti poštovana zastupnica Anka Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Nekako mislim da u životu treba više vjerovati svojim očima nego nečijim riječima, pa tako i u slučaju objedinjene rasprave o ova dva zakona. Kod nas je dosta često običaj, da ono što netko radi, pokaže krasno, ono što je netko prije radio je jako loše. I onda se uvijek vračam u povijest tko je šta radio i kako je radio. Ja moram priznati da bi se osobno osjećala izuzetno loše, da sada govorim ili radim drugačije, nego što sam to radila prije i to neću nikada činiti. I s ove govornice ću jasno reći, da zaista postoje agencije, postoje neke stvari koje treba ukinuti. Ali jednako tako, ne možete staviti sve u isti koš. Jednako tako da kada je bio, kada se odlučio taj Državni inspektorat, inspekcije premjestiti u Ministarstvu, ja sam tu imala jednu izrazitu dvojbu i u raspravi u Državnom inspektoratu sam rekla da nered ne treba rješavati neredom. Ali, jednako tako mi je neodoljivo da ne kažem sljedeće, kada je ova vlada premijera Plenkovića dolazila, onda smo imali jedno ministarstvo manje nego što imamo sada i to je jedno ministarstvo smo vrlo onako stavili iz jednostavnog razloga što je postoji čovjek koji je htio biti ministar, pa se u zadnjoj noći formiralo ministarstvo, o tome tko što radi i kako radi. Jednako tako, da vas podsjetim da je premjer Plenković rekao, da će biti manje državnih dužnosnika, da će biti manje, da će biti državni tajnici, da neće biti pomoćnici ministara, nego će biti ravnatelji, ne samo da ih ima manje, nego ih ima više. Ja sam kao saborska zastupnica uputila 2 puta upit vladi, koliko ima državnih tajnika i pomoćnika, svaki puta sam dobila onako vrlo zanimljiv odgovor, da i u najmanju ruku kažem bahat, a to je da stranicama ministarstva, odite pa si pogledate. Pa sam onda otišla na neke stranice ministarstva, pa su još bili stari državni dužnosnici, toliko o tome. Da je dolazi premjer u ovaj sabor i da kaže da želi smanjiti broj ministarstava na recimo 14 ili 15 da ih ujedinjuje prema određenim poslovima koji se radi, mi bi bili prvi koji bi za to digli ruku, ali, vjerujte mi, bez obzira na kasne sate ima nas malo, to se desiti neće. Jednako tako je krenulo sa 54 agencije, jučer smo čuli, dakle želim reći nešto o agencijama, a ona ću i o Državnom inspektoratu, a jučer smo čuli da ih ipak neće biti 54 nego jedno 44, 45 jer su se neki izborili da to ipak ne budu. Neodoljivo imam potrebu zaista da vas podsjetim i da nas podsjetim sve zajedno kada je išlo iz Hrvatske savjetodavne službe se išlo formirati Hrvatsko poljoprivredno šumarska savjetodavna služba. Imali smo zakon u dva rasprave, u prvoj raspravi i drugoj sam vrlo aktivno sudjelovala i pitala sam zašto, zašto to radite, zašto to ne može ostati Hrvatska savjetodavna služba, zašto to radite, zašto uopće kapacitirate tada su tu svi izginuli da objasne da to baš tako mora biti, da su to procesi. I vidi čuda, u veljači stupio na snagu zakon koji je definirao da imamo Hrvatsku poljoprivrednu savjetodavnu službu, dolazimo kraj godine i to nam više uopće ne treba, svi oni argumenti, zašto nam treba, kako nam treba, ako to nemamo će maltene i poljoprivreda i stočarstvo i šumarstvo propast, to sad više uopće nije važno, to ćemo sad ukinut, bit će u ministarstvu i sve će funkcionirat. Što to nismo znali pred godinu dana? Što to onda nismo napravili, zašto onda nismo rekli, ljudi moji ta služba ne treba, bit će jedna služba u okviru ministarstva, nego je 2. kolovoza Vlada donijela odluku i to smo krenuli bez kriterija. Dakle, mala djeca se igraju izmišljenog svijeta i u tom izmišljenom, barem u doba kad sam ja bila, danas se vjerojatno funkcioniraju na ovim pametnim mobitelima pa igraju izmišljene igrice, izmišljenog svijeta i to tamo funkcionira. U stvarnom svijetu to imate malo problem. Ja mora priznati da jedan problem koji imam, koji je meni moja mama uvijek zna govorit, rekla sam ti, i ja sad sve češće ponavljam to i rekla sam ti. Ja ću vam tu navesti tri agencije, dakle da je napravljena jedna suvisla analiza, da se utvrdilo zašto nešto da, zašto nešto ne, da se odabralo 10, 15, 20 i pokazalo da procese koji oni rade se radi i negdje drugdje mi u Klubu GLAS-a i HSU-a ne bi imali nikakav problem da glasamo za. Imamo Hrvatsku agenciju za zaštitu i okoliš koja ima 95 zaposlenih, koji su sad, koji sad nisu državni službenici ili namještenici, koji će nakon ovog zakona i nakon svega postati državni službenici i namještenici, dakle bildat ćemo još to sve zajedno, što je s jedne strane jedan problem, s druge strane je problem ljudi moji oni rade poslove koje se, agencija ta radi poslove koji se ne mogu radi u ministarstvu. I ona ćemo dobiti po ušima i onda ćemo za 6 mjeseci ići ponovo se vraćati na staro, ja to nikada ne mogu razumjeti. Ako sad znamo da imamo nekakav problem, zašto uđemo u to da bi nam onda neko dao po prstima ili po ušima i da bi se za 6 mjeseci vraćali nazad. Jednako tako državni tajniče namjerno sam navela Agenciju za regionalni razvoj, jer ona je, dakle ona ima 95 zaposlenih i ona kad je bila osnovana, je tad osnovana sa argumentima da ministarstva i središnja tijela ne mogu raditi te poslove i da zato mora biti agencija. Ako komisija kaže predomislili smo se, pokazuje se da se to drugačije funkcionira, sve 5. Ali što će biti ako kaže ne? Za 6 mjeseci pred ovaj isti sabor ćete doći i reći evo ipak moramo tu agenciju vraćat, zašto moramo svaki put učiti na pogreškama, zašto svaki put trebamo dobiti po prstima, zašto ne uđemo kao u bilo koji, dakle kad doma nešto radite onda si složite nekakav projekt i onda u tom projektu idete i znate što možete, što ne možete. Ja to razumjet neću. Meni je žao što se to dešava, meni je žao što mi o tome moramo raspravljat, žao mi je iz jednostavnog razloga što se s jedne strane prema ljudima koji se ponašamo, koji tu rade se ponašamo da nam je svejedno. Mi vrlo teško dobivamo kvalitetan kadar, bez obzira na sve zajedno ako želite, kvalitetan stručni kadar vrlo teško dobivate uopće u javnu upravu odnosno u državnu upravu iz jednostavnog razloga što stvari ako dobro funkcioniraju, oni će ostati na tržištu il će više zaraditi. Ovako ćete ljude koje ste uspjeli dobiti u te agencije, a dobili ste ih drugih razloga što se tamo moglo i nešto više platiti nego što možete u ministarstvu, otići će. Svi koji mogu otići, otići će. I dobit ćemo ponovo u ministarstvu ljude s kojim nećemo znati što ćemo raditi odnosno neće biti adekvatni ljudi. Zašto to radite? Pa dajte malo poslušajte, dakle postoje ljudi koji imaju iskustva, pa nije oporba samo tu da kriči da kaže da vi nešto ne radite dobro, meni je jednako stalo do ove zemlje ko što je stalo i vama. Meni je jednako stalo da nemamo, da se ne moramo sramotit, meni je stalo do toga da dobijemo kvaliteta kadar koji će radit kvalitetne poslove, ovako će svi oni iz agencija koji znaju da će doći u ministarstvo na lošiju plaću otići će jel vapi. Dakle, ovaj problem koji imate cijelo vrijeme da kad dobijete u ministarstvo kvalitetnog pripravnika, kad ga obučite, kad vam dobro radi, kad ga možete da vam on ne ostaje nego ga tržište pojede. I onda i kad pogledate radnu snagu po ovaj po uredima vidite da su to ljudi koji imaju nešto više godina, koji ovaj su pred penzijom, da nisu, a smisao je toga da neko nauči nekog drugog. Toliko o agencijama i toliko što će se desiti. Ja ću pri tom navesti posebno Ministarstvo graditeljstva i prostornog razvoja, odnosno tamo ukidate Hrvatski zavoj za prostorni razvoj, ništa se dramatično u ovoj zemlji neće desiti što tog zavoda neće biti. Ali Hrvatska će biti jedna jedina zemlja od svih 28 odnosno 27 članica EU koja će ostati bez zavoda, koja će pokazati da joj prostorno uređenje i prostorni razvoj baš i nje prebitno. U ministarstvu to što kolege koji su sad ovo misle da će se moć raditi ti poslovi, neće se moći raditi ti poslovi jer će biti inkopatibilni i jednostavno kad tamo će biti nekakvi sastanci gdje se donose ne znam prometna politika vezano uz prostorni razvoj EU o pravcima, tamo gdje će pisati Hrvatska biti će prazno. Ako to tako želimo sve OK. Ovaj zavod je bila posebna jedinica, on se je mogao djelomično financirati i svojom djelatnošću izvana, on to sada u ministarstvu ne može. Kada je bio zavod mogao se je financirati izvana, dakle još nekim drugim djelatnostima u ministarstvu je na državni proračun. Toliko o uštedama. I zanimljivo je, dakle postoji i Agencija za ozakonjenje nezakonito izgrađenih zgrada. To je jedina agencija koja je bila osnovana i gdje su ljudi uzimali na određeno vrijeme i bilo je na Odboru za zakonodavstvo a pretpostavljam da će doći ta se agencija ukida. Smisao je i bilo da se osnuje agencija, da na određeno vrijeme rade određeni posao i kada je posao da se oni ukinu i po tim uvjetima su ljudi bili zaposleni i to nikom nije bio problem osim činjenice da sada kada gledate što će raditi Ministarstvo da će Ministarstvo preuzeti dio poslova za ozakonjenje što uopće nije bila ideja, drugim riječima zaposliti će se neki ljudi za neke poslove što se uopće nije trebalo zaposliti i to uopće nije bila ideja. Ali toliko o tome. Ta agencija kada dođe, ja ću naravno biti za to da se ukida je nastala tako na određeno vrijeme za određeni posao. Sada na mala vrata neki poslovi idu u ministarstvo. Uopće nije bila ideja da Ministarstvo radi te poslove nego je ideja bila nekakva druga i tu ćemo otvoriti neka nova radna mjesta. Vama svima zajedno na dušu. Dolazim do inspektorata. I to, ja moram priznati kada se je odlučilo da veliki inspektorat se nekako podijeli, ja sam tu imala dileme, te dileme sam jasno i rekla i činilo mi se da to baš i nije najpametnije, ta odluka je bila donesena i u raspravi o Državnom inspektoratu sam rekla nemojte nered rješavati neredom. I ja nemam ništa protiv da jedan dio poslova ide u državni inspektorat. Ono što opet ponavljam nije dobro da u državni inspektorat ide građevinska inspekcija. Dakle netko tko će biti na čelu, to su vam kao da na jednom mjestu imate kruške, svinjske polovice trenirke i cipele, to vam je sada Državni inspektorat. Tko će s time baratati. I možda recimo šta ja znam traktore. Dakle imate različite stvari. Tko će s tim baratati? Kako će to funkcionirati? Pri tome moram ponoviti i nekako to osjećam kao svoju obavezu. Da ste se i odlučili da sve što je vezano uz građenje, da sve inspekcije koje su vezane uz građenje zaista budu zajedno u Državnom inspektoratu ja bih rekla mislim da nije dobro, mislim da ste krivo odlučili ali tako jeste. Ali nije tako. I opet dakle, primjer eklatantni, u ovom trenutku je najviše bespravne gradnje na pomorskom dobru i to ne zgrada nego oni molova, pa netko je sebi uredio plažu, pa je netko napravio ono pero da, sve ostalo. Za to građevinska inspekcija ne može raditi sama nego mora prvo biti inspekcija koja je iz Ministarstva pomorstva, prometa i infrastrukture, koja djeluje na pomorskom dobru. Ona ostaje u Ministarstvu a ova je u Državnom inspektoratu. Danas je ta koordinacija bila problem, kako se biti ubuduće ne znam. Dakle, ja principijelno da ste se odlučili za Državni inspektorat koji bi bio na otprilike tragu onog što je bilo, mi bi u klubu GLAS-a i HSU-u rekli ono što je prije napravljeno nije baš dobro, ovo je, evo pokriti se po ušima i ajmo dalje napraviti. No međutim, nered rješavate neredom, trebati će jedno vrijeme da se to ustroji, kada se ustroji tu će opet biti brdo problema. Ja cijelo vrijeme govorim o tim nesretnim tablama. U ovom trenutku u ovoj zemlji sigurno najviše zarađuju ljudi koji rade table jer te table mijenjamo kako nam padne na pamet odnosno ljudi sjede na istom mjestu i rade otprilike iste poslove ali mi mijenjamo table. Drugim riječima, principijelno, ja nemam ništa protiv i dapače mislim da je dobro da smanjimo broj i zavoda i agencija i namjerno sam tu govorila samo o nekim. Ali ljudi moji, minimum je trebalo ući u problem i trebalo je saslušati ili ljude ili koji znaju i trebalo je odraditi tako da ne možete sve ukinuti i ne mogu svi poslovi ići u ministarstva jer ministarstva ipak i kao središnja tijela državne uprave rade nekakve drugačije poslove. Kao prvo ministarstva ne mogu zarađivati novce. Ili ćete možda promijeniti pa će i to moći? Pa, OK, a zavodi, agencije one su mogle raditi dio, dio svog budžeta dobiti na tržištu. Dakle već je i tu jedan problem. Ali vama na dušu. Nažalost, ja ću tu ponoviti riječi koje moja mama meni zna reći: „Jesam ti rekla.“. Ja sam skoro pak sigurna da ćete barem sa dvije ili tri agencije kroz sljedećih pola godine doći i reći ipak ih moramo ostaviti, moraju biti na životu jer ne možemo funkcionirati. Hvala.
Hvala lijepa. I sljedeći Klub zastupnika je onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, poštovani državni tajniče. Što se tiče Zakona o Vladi obzirom da se radi o simboličnoj promjeni, mi ćemo to simbolično podržati. Što se tiče Zakona o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i drugih središnjih tijela državne uprave to je zakon na kojem se potvrđuje parlamentarna većina a kako mi nismo dio parlamentarne većine onda nećemo podržati. Što se tiče konkretnih rješenja obzirom da Zakon o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i drugih središnjih tijela državne uprave samo na neki način sankcionira ono što je posebnim zakonima već ili je ili će biti uređeno o svim konkretnim promjenama smo se već izjasnili prilikom rasprava o tim zakonima ili ćemo se izjasniti prilikom rasprava kada dođu zakoni koji će tek doći na dnevni red po ovom pitanju. Dakle što se tiče Državnog inspektorata već smo o tome raspravljali ili nismo raspravljali jer smo se protivili objedinjavanju 33 zakona, želio bih ipak nekoliko rečenica reći kako primjećujemo da se mijenja status Hrvatske vatrogasne zajednice (HVZ), da to još ne prate konkretne izmjene Zakona o vatrogastvu i drugih Zakona koji bi se ticali rada HVZ-a, da bi se dobije, dakle, još jedna državna upravna organizacija i da očekujemo do 1. siječnja 2020.-te godine kada ta odredba stupa na snagu da se i o tome detaljno raspravi. I što se tiče izbornih obećanja ili političkih Deklaracija, htio bih primijetiti da je izmjenama Zakona o sustavu državne uprave povećan broj državnih dužnosnika u Ministarstvima na način da pomoćnici ministra su ostali državni dužnosnici, a da svako Ministarstvo je dobilo određeni veći broj državnih tajnika, što nije u skladu sa predizbornim obećanjima. Što se tiče 22:00, milim da je za ovo doba dana sasvim dovoljno rečeno, hvala.
Hvala vam lijepa. I sad će govoriti u ime kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista poštovani zastupnik Miro Bulj i zastupnica Sonja Čikotić, prvo poštovani zastupnik Bulj.
Zahvaljujem uvaženi predsjedavajući. Kolegice i kolege, uvaženi tajniče. 54 Agencije, uprave, sve šta ne, se sada ovim Zakonom ukida, u biti u isto vrijeme i primljeno je u Ministarstvo Lovre Kuščevića 2700 ljudi, što je nekakav nesrazmjer. Vi gasite da bi prošao isključivo lex Mikulić, to je činjenica, da bi dali, centralizirali moć u ruke. Ja sam osobno za gašenje, međutim, imam nekoliko pitanja. Od ove 54 Agencije, Ustanove, mi, uvaženi tajniče, imamo, znači, i gašenje tj. prodaju, točnije prodaju određenih državnih tvrtki ili državnih produkcija, kao što je HP produkcija, evo-tv, gdje piše tamo da se prodaje. Evo-tv pokriva 94% signalom RH, u 100%-tnom je vlasništvu RH, svi znamo da je to namijenjeno HT-u koji je najveći monopolist u RH, koji ima najveću dobit na području Europe u RH, taj veliki gigant. Možete li mi objasniti, uvaženi tajniče, zbog čega se prodaje evo-tv koji ima 30 zaposlenika, koji ima godišnje prihode 57 milijuna kuna, 20 milijuna ima, znači, dobiti s tim da nas upozorava Europsko vijeće da monopol nije dobar u telekomunikacijama, moramo da nam kontroliraju cijeli hrvatski sustav što se tiče telekomunikacija i sad odjednom prodajemo evo-tv. Znači, od 54 ove Agencije, kako kažete, prodaje se evo-tv koji je u vlasništvu Hrvatske pošte u 100% vlasništvu, a imamo dobit. Zbog čega to prodajemo inače monopolistu? To je ključno pitanje. Znači, vi kroz ovo kažete ukidamo Agencije, a zna se zbog čega se ukidaju, one se samo preimenuju, biti će pod jednom paskom. Zbog čega prodajemo državnu imovinu monopolistu HT-u koji ima najveću dobit u RH, 42% marže, dok na području Europe, ne EU, nego Europe, u prosjeku je 20% dobiti. Znači, pola manja dobit je u zemljama odakle dolaze, a ovdje im se pogoduje, dal je to možda utjecaj dinastije Mišetić na Vladu, to sam pitao i premijera ovdje, pa nisam dobio neko zastupničko pitanje, nisam dobio odgovor. Zbog čega prodajemo kroz, znači, kroz priču smanjujemo Agencije, ovdje se pojavilo da se prodaje HP produkcija koja je u vlasništvu države u 100%-tnom vlasništvu. Od vas očekujem precizan odgovor. Zbog čega? Jer je to državni interes da imamo evo-tv, a ne da pridamo satelitske tv monopolistu, 6% tržišta sad obnaša, znači, povećan je i broj korisnika evo-tv-a. I tko ima dobit? A u 7.-mom mjesecu HAKOM nije dao rješenje evo-tv-u za produženje tj. HP produkciji koja je u vlasništvu Hrvatske pošte, a znamo da je Hrvatska pošta u vlasništvu. Zbog čega se na ovom popisu od 54 Agencije, kako vi kažete, ukidamo, hvale se ovdje, evo kolega Šuker ispred je hvalio. Zbog čega se nalazi HP produkcija evo-tv? Ja ne vidim niti jedan razlog zašto bi mi to dali monopolistu, HT-u? Zašto to ne bi ostalo u hrvatskim rukama, te imali dobit i ne vidim niti jedan razlog zbog čega monopol nad tim. I još jedan problem, Hrvatski centar za razminiranje, znamo što znači, vi ga pripajate MUP-u. Naš je stav da od 1.1.2019.-te se to ne smije ugasiti. To je prije svega napravljeno bez ikakvih procjena minski ugroženih područja u RH, znamo šta je taj Centar odradio na području RH, poglavito u okupiranim područjima, zbog čega ga pripajate MUP-u? Kad taj Centar je mnogo napravio, puno ljudi poginulih, ranjenih, al da bi nam omogućili da imamo prostore koji su čisti, gdje se vraćaju naši ljudi da žive, a i nemamo uopće procjenu, mi nismo dobili procjenu koliko je miniranih područja. I mislim i dati ću Amandman da od 1.1.2019.-te godine ne smije se ugasiti Hrvatski centar za razminiranje prije svega zbog ljudi koji su stručni, koji rade taj teški posao u interesu javnoga dobra i da ćemo onda da bude to barem godinu dana pa da vidimo od 01.01.2020. i da u roku iduće godine vidimo triba li ugasiti, tj. pripojiti ga MUP-u, a naravno, kad ga pripojimo MUP-u on je doslovno ugašen. Hrvatski centar za razminiranje ne zaslužuje ovakav kraj. Još jednom, odgovorite mi precizno na pitanje zašto prodajemo Evo TV, tko vam je naredio da se to proda, pod krinkom gašenja 54 agencije, ili se, ja sam apsolutno prvi da se radi brojni uredi da se ugase, ja sam im predložio da se ugasi ured bivšeg predsjednika Stipe Mesića, šta je i prošlo na Saboru, ne tako jednostavno ali je prošlo, ugašen je ured. I takvih bezbroj ureda, agencija, međutim, zbog čega ste ugasili, zbog čega gasite Hrvatski centar za razminiranje, mi nismo dobili nikakav odgovor. Želim da mi na ova dva pitanja date odgovor. Vjerujem da ćete dati razuman odgovor, što se tiče Evo TV poglavito, ali Hrvatskog centra za razminiranje, jer dosta je pogodovanja i dodvoravanja stranim tvrtkama koje ne rade u interesu hrvatskog gospodarstva nego u Njemačkoj. Meni je puno bitniji hrvatski narod, od Angele Merkel, Macrona, Tuska, Junckera i svih tih briselskih činovnika. I ne zanima me koji će vaš šef stranke biti na listi za europski parlament, oće li bit europskog vijeća ili neće, mene zanima zašto prodajete nacionalni interes, a to je u ovom slučaju Evo TV, koji ima 6% sad tržišta i koji je u porastu i koji ima dobit. Hvala lijepo.
Hvala. Nastavit će poštovana zastupnica Sonja Čikotić.
Poštovane kolegice i kolege. Nacionalni plan reformi i ono što je došlo iz europske komisije za period od 4. mj. 2017. do 4. mj. 2018. godine, jasno kaže: „U području reforme javne uprave nema napretka.“ Ono što želim reći, što mi je izuzetno žao je što je u prvom tromjesečju 2018. Vlada nije ispunila plan svojih zakonodavnih aktivnosti, a to jest da je izostalo uređenje, znači pravog područja, osoba, odnos pravnih osoba, agencija sa javnim ovlastima. Točnije, vi niste uredili pravni okvir, znači, agencija s javnim ovlastima, kako bi regulirali na koji način će se zapošljavati tamo osobe, na koji način će se tamo nagrađivati osobe, na koji način će te osobe, recimo, koje rade horizontalne poslove, ili one računovodstveno-tehničke, u jednoj agenciji neko tko obračunava plaću, imati veću plaću od nekoga tko taj isti posao radi u ministarstvu. Naprosto, to je sve izigrano, to nije napravljeno. Dolazite sa zaključkom iz kolovoza 2018. godine zaključkom Vlade bez i jednog jasnog učinka. Znači, hoće li biti manje potrebe za prostorom, hoće li se koristiti manje opreme, hoće li biti manji energetski troškovi, hoće li biti manja masa plaća. Manja masa plaća neće sigurno biti jer proračun za 2018. predvidio je za službe, javne službe 27,9 milijardi kn, dok je ta ista masa 29,1 milijardu kuna u 2019. godini. Dalje, što želim reći jest da iz ovog ministarstva često dolaze reforme. Dolaze reforme, u smislu, eto, bila je i reforma vezano za nagrađivanje i kažnjavanje službenika. Ona bi iznosila 0,5% plaće. Ako neki državni službenik ima plaću 6 tisuća kuna i vi ga kaznite sa 0,5%, to je 30 kn. Ako ga nagradite, to je i dalje 30 kn. Ono što želim reći, 54 agencije je ukinuto, zapravo nije ukinuto, građani to moraju jasno znati. Naime, svi zaposleni iz tih agencija nastavit će koegzistirati u državnoj službi, ali ne više u agenciji, nego u ministarstvima. Mnogi onih su zapravo i potekli iz tih ministarstava. Ovo nije reforma, ovo je zapravo preseljenje službenika iz jedne institucije u drugu, u ovom slučaju ministarstvo. Isto tako, jučer smo imali prilike čitati u medijima kako zapravo će doći do, doći će do otpuštanja 500 zaposlenih u državnoj upravi. Jedan moj kolega, ne mogu ga sad citirat, ali reći ću, kažu: „Žalosno je na kraju, što je sva reforma javne uprave pala na jednu igru-kamen, škare, papir jer kažu da se sada otpušta 500 državnih službenika i da su oni u ministrovim škarama.“ Nadalje, ne znam kako se misli otpustiti 500 službenika kroz otpremnine jer naime, u proračunu Ministarstva uprave nije predviđen taj novac 2019. Isto tako, u istom navedenom članku jasno stoji da će svi ti zakoni temeljem kojih se planira poslati 500 državnih službenika, biti na snazi sa 1.1.2020. Isto tako, htjela bi istaknuti da reforme nema ni u 2018., pa sada neće biti ni u 2019. Imamo dva potpisana projekta, jedan je Razvoj kompetencijskog okvira, a drugi Uvođenje sustava kvalitete u javnu upravu. Oba projekta potpisana su u 2. mj. 2018., vrijedna su 53 milijuna kuna. Do sada, po odgovoru, službenom odgovoru ministra Kuščevića, dosad je utrošeno u reformu javne uprave ista dva projekta ukupno 127 tisuća kuna, za projekt kompetencijskog okvira, a za projekt uvođenja sustava kvalitete u javnu upravu utrošeno je 57 tisuća kuna, znači ni 200 tisuća kuna, od ugovorena 53 milijuna kuna, prema odgovoru resornog ministra uprave. Samo bi htjela još dodati, da smo mi svakako za smanjenje broja agencija, no međutim, one bi trebale imati određene kriterije. Naime, mi moramo znati da agencije, agencijski tip javnih osoba sa određenim ovlastima, imali su određene kriterije za osnivanje. To bi svakako značilo, učinkovitije, racionalnije i kvalitetnije funkcioniranje jer javna uprava bi trebala biti servis građanima. Omjer troškova i koristiti znači ono što je povoljnije za hrvatske građane. Ovo što se sada događa je zapravo stihija. Vi ste trebali u 5. mjesecu 2018. godine prema nacionalnom planu reformi koje je ova Vlada poslala prema Europskoj komisiji ukinuti 20% agencija. Vi predviđate tek u 4. mjesecu 2019. godine izradu zakona koji će definirati znači djelovanje agencija sa javnim ovlastima a sada ih ukidate. Po kojem ključu? Koliko će ih biti ukinuto? Hoće li to biti reforma kao ona reforma koja je već najavljena o nagrađivanju državnih službenika sa 0,5% plaće, 0,5% je 30 kuna. To baš ne zvuči motivirajuće a zvuči se i kao da nema plana pa se predlaže stihijski bez plana i ne zna se što se zapravo želi postići. Mi smo ostavili u 4. mjesecu 2018. godine Zakon o agencijama, ono je trebalo imati nekoliko glavnih načela. Prvo načelo je bilo jedinstveni zakoni za osnivanje, on sada ne postoji. Agencije nisu za profit, to jasno treba biti svima, ovim zakonom bi došlo do ukidanja agencija, znači trajnog ukidanja nekih agencija a ne zbrinjavanje tih zaposlenika unutar sustava ministarstava, ista plaća isto radno mjesto. Suglasnost ministara na pravilnike o sistematizaciji, suglasnost i na određene načine na koji se mogu dodjeljivati dodaci i bonusi. Isto tako bili smo za to da se izrade programski ugovori s ministarstvima. Znači da agencije svake godine imaju određene ciljeve koje trebaju ostvariti, određeni broj zahtjeva koji trebaju obraditi ili određeni broj ugovora koji trebaju obraditi, ovisno za što je agencija osnovana, na taj način bi mogli pratiti u što smo to uložili javni novac. Javni novac prikuplja se od porezne sirotinje i onda eto umjesto 27,9 milijardi kuna koliko su iznosile plaće u 2018. godini za 2019. je planirano 29,1 milijarda kuna, toliko o racionalizaciji. Hvala.
Hvala lijepa. Sada će u ime predlagatelja govoriti državni tajnik poštovani Darko Nekić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo ja ću nastojati iz svih ovih rasprava izdvojiti ono što sam zapisao. Ali ono što mislim da je važno na početku spomenuti, znači svako ministarstvo znači analiziralo je agencije iz svog djelokruga i na osnovu tih analiza znači Ministarstvo uprave je napravilo prijedlog zakona. Mislim da je to važno za spomenuti zato što znači zbog svih ovih pitanja koja su bila postavljena u ovim dosadašnjim raspravama. Što se tiče jednog pitanja koje je ovdje spomenuto usput a nema nikakve veze sa ovim zakonom znači a to je pitanje pomoćnika i ravnatelja, Ministarstvo uprave je napravilo i pustilo u proceduru Prijedlog zakona o sustavu državne uprave koji će uskoro doći na vaše klupe u ovom Saboru i kojim je doista predviđeno znači ukidanje mjesta pomoćnika ministra ali o tom potom kad dođe na dnevni red negdje poslije nove godine imati ćete priliku i o tom zakonu reći pokoju riječ. Što se tiče Državnog inspektorata, znači sve analize koje su napravljene pokazale su da sustav funkcioniranja inspekcija po ministarstvima nije bio dobar i da je napravljena pogreška onog trenutka kada se ukinuo Državni inspektorat. Zbog toga i ide ovaj prijedlog znači da se ponovno osnuje Državni inspektorat i da sve ove inspekcije budu u okviru Državnog inspektorata. Naše je mišljenje i kroz ovaj zakon smo uostalom to i predvidjeli znači da će puno bolje funkcionirati nego što je to bilo do sada. Dakle što se tiče pitanja koja ste mi postavili vi gospodine Bulj, znači na neka od njih mogu a na neka ne mogu odgovoriti ali svakako mislim da ste pogriješili kada ste rekli da je u Ministarstvo Lovre Kuščevića primljeno 2 tisuće 700 ljudi, vjerujem da je to bio nekakav lapsus, znači Ministarstvo uprave otprilike ima isti broj zaposlenih kakav je imalo i na dan 28.4.2017., u tom sam siguran jer sam jutros vidio te podatke. Dakle, što se tiče ovih izlaganja a vezanih uz reforme uključujući i reformu plaća, znači uredba vezana uz reformu plaća nalazi se tek u nacrtu. I priča o 0,5% nagrađivanja ili ne nagrađivanja dakle je samo jedna od varijanti te uredbe. Znači ta uredba se uostalom i nije mogla donijeti dok Zakon o plaćama nije znači bio usvojen. Što se tiče potpisanih projekta netočan je podatak da su potpisana samo ova dva projekta koja je uvažena zastupnica spominjala. Znači na dan današnji a danas je 12. ili 12.12. Ministarstvo uprave je potpisalo ugovore za 6 projekata i prema ZNS-ovima znači povućeno je, odnosno poslan je zahtjev za povlačenje više od 4 milijuna kuna sredstava. Znači netočan je podatak da su samo dva projekta ugovorena. Zanimljivo je da smo imali na raspolaganju znači razdoblje od 2014. do evo 2018. a još je zanimljivije da 2014., 2015., 2016. i 2017. nije potpisan ni jedan ugovor. Znači svih ovih 6 ugovora potpisano je u 2018. godini. Dakle i na kraju što se tiče Zakona o agencijama koje je uvažana zastupnica, nažalost nije ovdje, spominjala, već sam joj i u svom uvodnom izlaganju rekao da taj zakon nije bio napravljen 28.4. Ja sam osobno potpisivao primopredajni zapisnik i dobio tada na stol spomenuti Zakon koji nije imao ni prijelazne, ni završne odredbe, a ni onaj glavni dio teksta Zakona nije bio dorađen jer je u gotovo svakome od članaka bilo nekoliko varijanti kako bi taj Zakon trebao izgledati. Evo, ja sam pokušao odgovoriti na sva ova pitanja koja ste postavljali, a na koje sam naravno, ja mogao odgovoriti. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo više replika, prva je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Niste odgovorili na neka pitanja, na neka ću vam ja. Reka sam državnoj upravi, javnih službenika je više 2700. Drugo, 880 milijuna kuna se nalazi, da točno, tribali ste povući iz sredstava, povukli ste samo do drugog mjeseca, znači, 4 milijuna. Jedno pitanje niste odgovorili, ali vrlo bitno je pitanje. Zamolio bih vas da točno odgovorite, precizno. Od 54 Agencije, Ustanove, koje gasite, ne gasite, prebacujete, nalazi se da se prodaje evo-tv, prodaje se, piše. Možete li mi odgovoriti kojom analizom je doneseno, tko je analizirao da tvrtka koja je u dobiti, da se proda stranom teleoperateru koji ima monopol, a to je u vlasništvu Hrvatske pošte i koja je u 100%-tnom vlasništvu RH. Zamolio bih vas za precizan odgovor, zbog čega se prodaje evo-tv na popisu ove 54, nalazi se, gdje vi govorite Agencije, vaših reformi?
Slijedeće replike poštovane zastupnike Branke Juričev- Martinčev. Ja sam dao prvo riječ kolegici Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Pa poštovani državni tajniče, kao što ste rekli, ovim izmjenama Zakona će se u biti racionalizirati sustav. Ja bih nadopunila ono što je rekla kolegica Čikotić, naime, ona je iznijela podatak da su rashodi državnog proračuna za zaposlene u narednoj godini se predviđaju u iznosu od preko 29 milijardi, što je više, gotovo 3 milijarde više nego što je bilo u izvršenju za 2017.-tu godinu. Međutim, treba naglasiti da će rashodi za zaposlene koji utječu na visinu manjka, viška, biti za dvije milijarde niži, što znači da dvije milijarde kuna rashoda za zaposlene, financirati će se iz Europskih fondova, što znači da se radi o zaposlenjima osoba koje će isključivo raditi na tim projektima.
Hvala lijepo. Evo, poštovani zastupnik Bulj je zatražio stanku, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi predsjedavajući. Ja mislim da je vrijeme za stanku. Mi ovdje govorimo o reformama, o gašenju, ukidanju ili spajanju Ministarstva određenih Agencija i ostaloga smanjenje. Međutim, ja tražim od predstavnika Vlade cijelo vrijeme da mi da odgovor zbog čega se prodaje evo-tv stranom teleoperateru, koji je u dobiti, koji je, znači, godišnje ima 57 milijuna kuna prihoda, 20 milijuna kuna ima dobiti, ja mu postavljam pitanje, radi 30 djelatnika, ne mogu dobiti odgovor, zbog čega se na popisu ovih 54, kako vi kažete reformskih Agencija, prodaje evo-tv u vlasništvu države. Ja ću na ovome drviti, ako bude tribalo, straža će me iznositi. Narodu se mora odgovoriti zašto se pogoduje stranom teleoperateru koji ima najveću dobit u RH na štetu naših građana. Tražim taj odgovor, al, ozbiljno mi odgovoriti, nemojte, ja sam zastupnik naroda u ovom trenutku, vi ste predstavnik Vlade, tražim od vas uvaženi predstavniče Vlade RH zašto se prodaje, iz Hrvatske pošte tj. u vlasništvu Hrvatske pošte koja je 100%-tnom vlasništvu evo-tv, zbog čega RH, HAKOM nije dao u 7.-mom mjesecu njima odobrenje da mogu imati program taj, nego 6% tržišta, sadašnjeg 99% pokrivenosti je RH signalom, mi prodajemo stranom teleoperateru i on se nalazi na popisu, kolega Bačić je to isto jučer vidio, na popisu 54 ove, kako vi kažete reformske, gašenje reformskih Agencija. Zamolio vas da u ovih 10 minuta nazovete predstavnika Vlade zaduženog za to da da odgovor meni i javnosti, meni kao zastupniku, a javnosti koji je puno bitniji, zbog čega ovo radite protiv interesa hrvatske države, a u interesu stranih teleoperatera [[Upadica: Hvala]] Tko je nad vama? Il je Dinastija Mišetić ili?
Naravno da ću vam dati stanku da se konzultirate sa kolegom Sladoljevom oko toga, pa onda ćemo se vidjeti u 22:35 minuta. Napominjem da još imamo 4 Zakona za raspraviti, hvala lijepa. [[SJEDNICA PREKINUTA U 22,27 SATI]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 22,36 SATI]] Kolegice i kolege, stanka je završila, sigurno su i konzultacije kluba završile, a javila se bila prethodno, poštovana zastupnica Anka Mrak Taritaš, pa će ona sada govoriti, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, da niste imali završno izlaganje, ne bi imali replike, ali što je tu je. Vezano uz državno inspektorat, vi ste rekli da je državni inspektorat vezan uz ovlast gospodarstva. Ovlast gospodarstva, vrlo široko tumačite, ako je u državnom inspektoratu i građevinska inspekcija. Da je tu dio vezan uz kvalitetu proizvoda, da, ali nije. I bez obzira dakle, ne možete to objasniti jer i dalje su vam neke inspekcije ostale u ministarstvima. Da ste odlučili sve inspekcije u državni inspektorat, pa bez obzira što mi o tom mislimo, imate opravdanje. Ali i dalje nisu sve inspekcije u državnom inspektoratu. Tu su vezane uz ovlast gospodarstva i došla je građevinska inspekcija ničim izazvana ili nečijim ipak da.
Hvala lijepo. Kolega Bulj je dignuo povredu poslovnika, u čemu je kolegica Mrak povrijedila poslovnik?
Ja bi se ispričao, ja sam digao prije repliku, tj. povredu poslovnika na vašu digresiju nama da smo se konzultirali. Ne samo što se nismo konzultirali, nismo imali dovoljno vremena, ali smo dali vremena tajniku, da doznaje zašto se prodaje EVOTV HP produkcija u vlasništvu RH, nismo dobili odgovor.
…/Upadica Reiner: Po čemu je povrijeđen poslovnik, molim vas?/…
Povrijedili ste čl. 33 gdje ste vi kao predsjedavajući dužni osigurati bar minimalnu pristojnost, a ne da ti na taj način vi govorite nama jesmo se konzultirali. Mi smo se konzultirali mi, nego smo dali [[Upadica Reiner: Pa vi ste zatražili da damo]] mogućnost da klub da mogućnost tajniku, da nazove odgovorne osobe u vladi, da nam da odgovor zbog čega se je povuklo prodaja EVO TV-a
…/Upadica Reiner: Za to se ne može tražiti stanka, vi ste zlorabili institutu poslovnika i dajem vam opomenu./…
… [[Govornik se ne razumije.]] predsjedavajući, kroz nekakve reforme. Ovo je i dalje prodaja i tezgarenje kao što ej bilo u vrijeme privatizacije.
Isteklo vam je osim toga, vrijeme. Time zaključujem raspravu o ove dvije točke, a o njima ćemo glasovati kada se steknu uvjeti. Dobro jutro poštovane kolegice i kolege. Počeli bismo sa radom i kao što je najavljeno krenut ćemo sa amandmanima na prijedloge koji smo raspravili ovih zadnjih dana. Pa ćemo krenuti najprije sa izjašnjavanjem o amandmanima na Konačni prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o Vladi Republike Hrvatske, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 547. Predlagatelj akta je Vlada RH, rasprava je zaključena, amandman je podnio Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenom amandmanu, poštovani Darko Nekić, državni tajnik u Ministarstvu obrane.
Zahvaljujem gospodine podpredsjedniče, amandman se ne prihvaća, naime zaključkom Vlade od 2. kolovoza prihvaćen je prijedlog smanjenja broja agencija i u tom prijedlogu su precizno utvrđeni rokovi. Navedenim zaključkom obuhvaćen je i Ured za razminiranje s utvrđenim rokom provedbe aktivnosti 1. siječnja 2019. godine. Budući da sve poslove tog ureda kao i opremu i pismohranu i drugu dokumentaciju preuzima MUP ne stoji tvrdnja predlagatelja amandmana da bi stupanjem na snagu 1. siječnja 2019. tog zakona na bilo koji način došlo do ugrožavanja sustava osipanja kadrova i onemogućavanja završetka EU projekata. Hvala.
Hvala, izvolite u ime kluba zastupnika, poštovani Miro Bulj.
Hvala lijepo. Uvaženi tajniče centar, Hrvatski centar za razminiranje ima veliku i značajnu ulogu u razminiranju na području RH poslije Domovinskoga rata. Vi nama niste dali analizu koliko je još ostalo prostora koji je još nerazminiran. HCR ima stručne ljude, obučene ljude i kao sam rekao dali su veliku ulogu. Broj mnogi su i poginuli, mnogi su ranjeni, prevelki je značaj da ovako preko koljena ugasimo odmah 1.1.2019. godine. To su vam ukazali i sindikat HCR-a, niste bili s njima stupiti u kontakt, da se godinu dana odgodi ovaj zakon, da se premosti taj dio prebacivanja na ovaj način oni ostaju ni na zraku, ni na zemlji. Zamolio bih vas zbog vrlo značajne institucije, zbog toga što još je ogromno područje RH nije razminirano, da tu instituciju na ovaj način ne obezvređujete, ti ljudi to nisu zaslužili, brojni od njih su i Hrvatski branitelji. Ovo što radite preko koljena jedno vrlo bitna institucija kao HCR, a velki dio površine hrvatskog prostora gdje je bio okupiran od srbočetnika i dalje je miniran. Odgodite ovo za godinu dana, ustrojite to kako treba i na taj način to preustrojite, a nemojte lomiti preko koljena tako bitnu instituciju kao šta je HCR. Kolege zastupnici ne dozvolimo da Hrvatska Vlada ove institucije lomi preko koljena, koje su značajne za naše živote, za Hrvatsku, a poglavito za ono područje koje je bilo okupirano. Tražim glasovanje.
Hvala lijepa, prvo molim ovaj za vrijeme dok je kolega Bulj govorio puno kolega je govorilo, nisam ga htio prekidat radi toga, ali molim vas dajte budimo tiho kad netko govori da se čuje što govori. Imamo 144 amandmana, velik je poso pred nama, ako ćemo bučati neće, neće biti baš dobro.
NASTAVAK NAKON STANKE u 14,06 SATI Poštovane saborske zastupnice, poštovani saborski zastupnici, molim vas da zauzmete svoja mjesta kako bismo krenuli sa glasovanjem. Krećemo sa prvom točkom, to je Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o Vladi RH, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 547, predlagatelj akta je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandman je podnio Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista, izjašnjavanje o amandmanu proveli smo na početku današnje sjednice. Sada ćemo glasovati o amandmanu kojeg predlagatelj ne prihvaća pa vas molim da glasujemo. Utvrđujem da nije dobio dovoljan broj glasova. Sada idemo na glasovanje, naglašavam da je sukladno članku 252. Poslovnika Hrvatskog sabora za donošenje ovog zakona potrebna natpolovična većina svih zastupnika, dakle 76. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o Vladi RH, molim glasujmo. Utvrđujem da je sa 80 glasova za, 11 suzdržanih i 4 glasa protiv donesen zakon o izmjeni Zakon o Vladi RH.
Sada prelazimo na: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o plovidbi i lukama unutarnjih voda, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 548. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, temeljem čl. 85. Ustava RH i čl. 172. i 204. Poslenika Hrvatskog sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda, prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku, sukladno čl. 2014. poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, sukladno čl. 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Želi li predstavnik predlagatelja da da dodatno obrazloženje? Da. Poštovana državna tajnica u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture, gđa. Maja Markovčić Kostelac, izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući, poštovane zastupnice i zastupnici. Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama unutarnjih voda, proizlazi iz zakona koje ste prethodno raspravili, ali dozvolite mi da uvodno kažem, nekoliko riječi o grani prometa, koji je predmet zakona, koji danas predlažemo izmijeniti. Unutarnja plovidba je grana prometa koja ima veliki još nedovoljno iskorišten potencijal i upravo s toga i u skladu s politikama EU, ali i vlastitom gospodarskom politikom, ova vlada, kroz niz investicija u različite segmente unutarnje plovidbe, ali i kroz redefiniranje institucionalne arhitekture koje uređuje ovo područje, nastoji osloboditi upravo gospodarski potencijal ovog vida prometa. Tako konkretno u lučku infrastrukturu, u ovom trenutku, u Slavonskom Brodu, u Osijeku, u Vukovaru, provode se projekti vrijedni 37,6 milijuna kn, iz državnog proračuna, te 43 milijuna eura, iz različitih vidova europskog financiranja. Kada govorimo o brodarstvu u unutarnjoj plovidbi, u ovom trenutku u upisnike u RH, upisano je 285 plovnih objekata, od koji je 63 u raspremi. Kako bismo osigurali modernizaciju i podizanje tehničke opremljenosti, a time i sigurnosti, brodara, u skladu i sa onime što provodimo u pomorskom gospodarstvu, Vlada Republike Hrvatske, priprema program obnove flote u skladu sa smjernicama o pravnim o potporama, dozvoljenim potporama za unutarnju plovidbu koji će ubrzo biti usvojen. Kada govorimo o plovnim putevima, njihovo održavanje je preduvjet, za konkurentnost luka, naime, bez pouzdanosti i dostupnosti plovnih putova, ne možemo uopće govoriti o mogućnosti razvoja prometa a time niti konkurentnosti lučkog sektora. I upravo zbog toga, želimo posebno potaknuti održavanje i izgradnju plovnih puteva, jer s njegovom dinamikom, do sada ne možemo biti zadovoljni. Istovremeno, a radi osiguranja efikasnijeg načina upravljanja ovim sustavom, Vlada Republike Hrvatske, je predložila i osnovana je upravo za unutarnju plovidbu unutar Ministarstva mora prometa i infrastrukture, čime se je oslobodila mogućnost da radi racionalizacije, ugasimo sada, aktivnu Agenciju za unutarnje plovne puteve. A upravo gašenje te agencije predmet je ovoga zakona. Njezine funkcije preuzeti će nadležna uprava za unutarnju plovidbu, prednost će biti u tome što ćemo osigurati kvalitetnije planiranje imati ćemo veću učinkovitost i smanjiti ćemo troškove. Stoga predložim da usvojite ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne otvaram raspravu, prvi će govoriti u ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Pero Ćosić, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena predstavnice predlagatelja iz Ministarstva mora, prometa i infrastrukture, gospođo državna tajnice, uvažene kolegice i kolege. Sukladno zaključku Vlade RH iz kolovoza ove godine, zaključku o smanjenju broja agencija i drugih pravnih osoba sa javnim ovlastima predviđen je prestanak rada Agencije za vodne puteve s 1. siječnjem 2019. godine. Cilj ovog zaključka Vlade su uštede na troškovima odnosno rasterećenja državnog proračuna. Upravo odredbama ovog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o plovidbi i lukama unutarnjih voda sa Konačnim prijedlogom Zakona uskladiti će se postojeći zakonodavni okvir sa tim zaključkom Vlade te izbrisati Agencija za plovne, za vodne puteve iz sudskog registra kako bi se osigurao nesmetan, nastavak daljnjeg nesmetanog obavljanja poslova iz nadležnosti Agencije Ministarstva mora, prometa i infrastrukture će preuzeti sve poslove, zadaće, prava i obveze, nekretnine, sredstva za rad, opremu, financijska sredstva i ono najvažnije radnike agencije. Važno je također napomenuti da se uštede neće činiti otkazima radnika već ukidanjem vodećih radnih mjesta kao što su ravnatelji, pomoćnici ravnatelja, ukidanje raznih dodataka na plaće koje nemaju ostali državni službenici i namještenici a naravno neće se više trebati ustrojavati sredstva za rad članova upravnih vijeća agencije jer njihov mandat prestaje sa danom brisanja agencije iz sudskog registra. Pametno upravljanje novcem poreznih obveznika, racionalizacija troškova i suzbijanje bujanja državne administracije neophodno je za ubrzavanje rasta našega gospodarstva pa vjerujem da će tome pridonijeti i ova odluka budući da očekujemo sada kada je sve na jednom mjestu veću racionalnost i učinkovitost u radu, naime procesi rada i aktivnosti potrebnih za obavljanje svih poslova iz djelatnosti agencije ubrzati će se i pojednostaviti jer će se svi obavljati u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture u njegovoj unutarnjoj ustrojbenoj jedinici, upravi unutarnje plovidbe. Stoga smatram da je dobro što je ova Vlada vratila odnosno uspostavila upravu za unutarnju plovidbu kao posebnu ustrojbenu jedinicu pri Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture jer ovaj ustrojbena jedinica može prihvatiti poslove agencije za plovne puteve a iz toga su izuzeti poslovi RIS-a, nacionalne riječne informacijske središnjice koja je bila u sastavu agencije kao ranije i 4 lučke kapetanije na unutarnjim plovnim putevima koje su bile u nadležnosti ovoga zakona. Poslovni RIS-a prebacuju se upravo u sigurnosti plovidbe u istom ministarstvu kao i 4 lučke kapetanije na unutarnjim vodama što je regulirano Zakonom o lučkim kapetanijama koji je u drugom čitanju odnosno u konačnom prijedlogu zakona bi na raspravi u ovom Domu prije 2 dana. Ovim značajnim izmjenama Zakona o plovidbi i lukama na unutarnjim vodama unutar kojeg se još reguliraju poslovi 4 javne ustanove lučke uprave Sisak, Slavonski Brod, Vukovar i Osijek kao i luke u istoimenim gradovima. Stoga sam mišljenja da bi zbog ovih značajnih izmjena ovaj zakon mogao uskoro u proceduru donošenja novog i cjelovitog zakona. Ministarstvo kao središnje tijelo državne uprave neće više odlučivati o žalbama na akte agencije nego će ih samo donositi i tako olakšati i ubrzavati rješavanje zahtjeva upućenih od strane gospodarskih subjekata što će rezultirati podizanjem kvalitete i efikasnosti u području javnih usluga. Kada govorimo o vodnim putovima moramo podržati svaku promjenu koja vodi ka boljoj efikasnosti sustava, naime riječni promet u RH najslabije je razvijena grana prometa sa dosta neiskorištenog prometnog potencijala. Hrvatska je pored jadranske i podunavska zemlja kroz koju prolazi 7. dunavski koridor koji povezuje sjeverozapad i jugoistok Europe europskom mrežom vodnih puteva, razvoj unutarnje plovidbe vodnih puteva i luka unutarnjih voda od gospodarskog su interesa za RH a mreža unutarnjih vodnih puteva u RH kao što sam rekao integrirana je u europsku mrežu vodnih puteva a RH je međunarodnim ugovorima prihvatila tu činjenicu. Možemo reći da od približno 1000km klasificiranih vodnih puteva oko 600km su međunarodni vodni putovi a pored toga planira se i izgradnja višenamjenskog kanala Dunav-Sava u dužni od 61km. Članstvo u EU otvorilo je nove prilike za poboljšanje prometa na unutarnjim vodnim putovima, povoljan zemljopisni položaj Hrvatske i unutarnjih vodnih puteva u srcu Europe kao i najisplativiji i siguran način prijevoza u usporedbi sa drugim vrstama prijevoza glavne su prednosti ovog prometnog sektora. Međutim u RH sektor ima i puno slabosti i infrastrukturnih ograničenja. Kada kažem da ima puno slabosti prvenstveno mislim na stanje plovnog puta koji ne odgovara propisanim klasama međunarodnog plovnog puta. Kod infrastrukturnih ograničenja moram ukazati na nedovoljnu razvijenost luka, nedovoljnu izgrađenost operativnih obala sa potrebnom opremom kako što su dizalice, skladišta i naravno ukazati na zastarjelost plovnih jedinica i da je starost naših plovnih jedinica u prosjeku veća od 40 godina. Što se tiče europskih ciljeva kao što je smanjivanje cestovnog prometa roba u smislu preusmjeravanja na 30% tereta u željeznički promet ili vodni promet u razdoblju do 2030. godine ili više od 50% do 2050. godine Hrvatska unutarnja plovidba obzirom na prostorni raspored plovnih puteva navedenim ciljevima može pomoći uglavnom širenju, uglavnom unutar širih europskih projekata. Naime, što se tiče unutarnje plovidbe, plovidba orijentirana isključivo mogu samo reći na plovidbu između Slavonskog Broda i Siska gdje se prevozi nafta, sirova nafta za Rafineriju Sisak a sva ostala je orijentirana na međunarodni promet. U vidu boljeg povezivanja jadranskih luka sa Europom važno je izgraditi i višenamjenski kanal Dunav-Sava. Primjer je taj da kada se iz luke Ploče željeznicom prevozi teret koji se utovara u Slavonskom Brodu na brod i dalje ide plovnim putem, izgradnjom ovoga kanala Dunav-Sava taj put prema zapadu skratio bi se čak 400 kilometara i siguran sam da bi tada ovaj put bio puno interesantniji za prijevoz robe iz Bosne i Hercegovine, kao i drugih dijelova svjetskih destinacija. Dakle, izgradnjom ovog višenamjenskog kanala, povezali bi se hrvatski unutarnji lovni putevi, znači Sava sa Dravom i s Dunavom, unutarnji plovni putevi također sa Europom, a put prema zapadnoj Europi skratio bi se 400 kilometara, tada bi se znači, ove plovidbe zaista povećao, a benefiti izgradnje ovog kanala su višestruki. Kanal bi bio višenamjenski i kao takav s jedne strane služio bi poljoprivredi za navodnjavanje i odvodnju, a s druge strane za smanjenje opasnosti od poplava jer u pravilu, visoki vodostaj odnosno vrh vodnog vala rijeke Save i Dunava se vremenski nepodudaraju. Iz stranih iskustava možemo zaključiti da različite zemlje, imaju različite organizacijske oblike koji obuhvaćaju tematiku vodnih puteva i u većini europskih država upravljanje je, i tehničko održavanje vodnih putova na unutarnjim vodama, organizirano kao zasebna služba neovisno od problematike pomorskih plovnih puteva izuzev Nizozemske i Njemačke koje imaju Agenciju nadležnu za more i unutarnje plovne puteve, i zbog njihove specifičnosti odnosno njihovih velikih rijeka povezanih sa morem i lukama na njima, tu imamo dosta mješovite plovidbe, znači i veliki prekooceanski brodovi plove do tih velikih luka. U dosta zemalja tehničko održavanje usko je povezano sa vodno-gospodarskom problematikom, pa se čak i odvija putem vodno-gospodarskih službi, i to je i razumljivo jer je održavanje ... [[Govornik se ne razumije.]] vodnih putova na prirodnim rijekama prvenstveno kategorija regulacije rijeka za malu vodu, odnosno za plovidbu. Na nama je da nađemo model koji nam je, koji nam najbolje odgovara i u tom smislu doprinosimo gospodarstvu i sigurnosti plovidbe, pored ušteda naravno treba nam i efikasno upravljanje unutarnjim plovnim putevima i značajna ulaganja u vodne puteve. Europa upućuje na razvoj ovog vida prometa, o projektima je nešto govorima i državna tajnica i nadam se da će njihovom realizacijom, da će njihova realizacija doprinijeti rastu gospodarstva što je i temelj ove zakonske odluke. Još bi napomenuo da više od 80% riječnih plovnih putova nalazi se u Slavoniji, Srijemu i Baranji, i realizaciji ovog projekta je svakako bitna za realizaciju sveukupnog projekta Slavonija. Zbog rasterećenja državnog proračuna, a nadamo se i većoj efikasnosti uprave i razvoja plovnih putova, Klub Hrvatske demokratske zajednice, podržati će Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o plovidbi i lukama na unutarnjim vodama s Konačnim prijedlogom Zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o ovom Prijedlogu Zakona, a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o plovidbi i lukama unutarnjih voda, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 548, predlagatelj akta je Vlada RH, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje navedeni konačni prijedlog zakona. Utvrđujem da je većinom glasova, 94 za, 3 suzdržana donesen zakon o izmjenama i dopuni Zakona o plovidbi i lukama unutarnjih voda.
Idemo na sljedeći Zakon, to je Konačni prijedlog Zakona o kvaliteti zdravstvene zaštite, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ broj 549, predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske temeljem članka 85. Ustava RH i članaka 172. i 204. Poslovnika hrvatskog sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku, sukladno članku 204. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, te Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani državni tajnik u Ministarstvu zdravstva, Željko Plazonić. Izvolite.
Zahvaljujem se poštovani podpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege, saborski zastupnici i zastupnice. Dakle, nacrtom Prijedloga Zakona o kvaliteti zdravstvene zaštite sa Konačnim prijedlogom Zakona, određuju se načela i sustavi mjera za ostvarivanje i unapređenje sveobuhvatne kvalitete zdravstvene zaštite u Republici Hrvatskoj. Ujedno se propisuje postupak akreditacije zdravstvenih ustanova, trgovačkih društava koje obavljaju zdravstvenu djelatnost te privatnih zdravstvenih radnika kao i procjena zdravstvenih tehnologija, a sve radi osiguranja i smanjivanja rizika po život i zdravlje pacijenata. Navedenim zakonskim prijedlogom brišu se odredbe Zakona o kvaliteti zdravstvene zaštite i socijalne skrbi koje se odnose na osiguranje i unapređenje kvalitete usluga u socijalnoj skrbi. Zakonom o kvaliteti zdravstvene zaštite i socijalne skrbi osnovana je Agencija za kvalitetu i akreditaciju u zdravstvu i socijalnoj skrbi, a djelokrug poslova Agencije za kvalitetu i akreditaciju u zdravstvu od 01. siječnja 2019. godine, prenosi se na Ministarstvo zdravstva. Poslovi čije obavljanje će preuzeti Ministarstvo zdravstva su: provodi postupak akreditacije nositelja zdravstvene djelatnosti, provodi postupak provjere uspostavljenosti standarda kvalitete, provodi postupak procjene zdravstvenih tehnologija, vodi bazu podataka procijenjenih zdravstvenih tehnologija, uspostavlja sustav za procjenu novih ili već postojećih zdravstvenih tehnologija, surađuje sa pravnim i fizičkim osobama na području procjene zdravstvenih tehnologija, ostvaruje međunarodnu suradnju na području procjene zdravstvenih tehnologija, vodi registar danih akreditacija nositelja zdravstvene djelatnosti, te osigurava bazu podataka koja je vezana uz akreditiranje, unapređivanje kvalitete zdravstvene zaštite, edukaciju i procjenjivanje medicinskih tehnologija, organizira edukaciju na području osiguranja unapređenja i promicanja kvalitete zdravstvene zaštite, te procjenjuje zdravstvenih tehnologija. Zatim nadzire standard nezdravstvenih osiguranja, obavlja i druge poslove na području osiguranja, unapređenja, promicanja i praćenje kvalitete zdravstvene zaštite. Donošenjem zakonskog prijedloga, izbjeći će se pojava pravnih praznina, a sve u cilju osiguravanja nastavka aktivnosti i kontinuiteta poslova koje je do sada obavljala Agencija na području sustava kvalitete zdravstvene zaštite. Na taj način, osigurat će se provedba zaključaka Vlade Republike Hrvatske o smanjenju broja Agencija, Zavoda, Fondova, trgovačkih društava, Instituta, Zaklada, i drugih pravnih osoba sa javnim ovlastima, a koje je Vlada Republike Hrvatske donijela 02. kolovoza 2018. godine. Novine, koje su uvedene ovim zakonskim prijedlogom odnose se i na dopunu Odredbi koje se tiču načela sigurnosti pacijenta, a koje se ostvaruju provedbom mjera kojima se treba ostvariti podizanje svjesnosti o sigurnosti pacijenta, razvoj i unapređenje sustava, praćenje i mjerenje sigurnosti pacijenta, kao i izvješćivanje na tom području, smanjenje rizika za neželjene događaje te razvoj istraživanja na području sigurnosti pacijenta. Također nositelji zdravstvene djelatnosti u cilju osiguranja i unaprjeđenja kvalitete zdravstvene zaštite, mogu sukladno zahtjevima međunarodno priznatih standarda, steći i međunarodnu akreditaciju. Mjerila za priznavanje međunarodne akreditacije, pravilnikom propisuje ministar. Radi osiguranja učinkovite, djelotvorne i jednako visokokvalitetne i jednako dostupne zdravstvene zaštite u svim zdravstvenim djelatnostima na svim razinama zdravstvene zaštite te na cijelom području RH, ministar koji je nadležan za zdravstvo donosi plan i program mjera za osiguranje, unaprjeđenje i promicanje i praćenje kvalitete zdravstvene zaštite. Planom i programom mjera utvrđuje se prioriteti za poboljšanje kvalitete zdravstvene zaštite te mjere za uvođenje jedinstvenog sustava standarda kvalitete zdravstvene zaštite, kliničkih pokazatelja kvalitete i pokazatelja sigurnosti pacijenta. Utvrđene mjere obvezne su provoditi svi nositelji zdravstvene djelatnosti radi uspostave tzv. hrvatskog standarda kvalitete zdravstvene zaštite i procjene sigurnosti pacijenta. Ministarstvo nadležno za zdravstvo provodi obvezno praćenje pokazatelja kvalitete zdravstvene zaštite a koji su utvrđeni planom i programom mjera u RH. U zdravstvenim ustanovama osniva se povjerenstvo za kvalitetu zdravstvene ustanove. Akreditacijski postupak je dobrovoljan, on se obavlja na zahtjev nositelja zdravstvene djelatnosti a sukladno akreditacijskim standardima. Akreditaciju rješenjem daje odnosno uskraćuje ministarstvo koje je nadležno za zdravstvo. Evo toliko bi bilo u mojoj promemoriji, ja bi samo rekao da smo mi na ovaj naš tekst dobili nekoliko amandmana na članak 2., na članak 11. i 12. kao i na članak 22. Svi se amandmani praktično odnose na nomotehničke dopune i promjene pa smo ih sve prihvatili. Evo hvala vam lijepo. Ovo su amandmani koje nam dao Odbor za zakonodavstvo Sabora, hvala lijepo.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne, otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a prvi će govoriti poštovani zastupnik Ivan Ćelić.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, evo danas smo u više zakona se referirali na zaključak Vlade RH o smanjenju broja različitih institucija. Zakonom o kvaliteti zdravstvene zaštite i socijalne skrbi s obzirom da je u to vrijeme postojalo zajedničko Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, osnovana je i Agencija za kvalitetu i akreditaciju zdravstva i socijalne skrbi. Gledajući sve parametre u proteklih 7 g. možemo slobodno reći da ta agencija nije ispunila svoja očekivanja i nekako se stekao dojam danas kao da je to sad proizvoljno preko noći donesen zaključak Vlade RH. Tri državna zdravstvena zavoda koja su se pripojila, jedan dio HZJZ-u, jedan Hrvatskom zavodu za hitnu medicinu kao i Ured za suzbijanje zloporabe droga i Agencija za kvalitetu i akreditaciju zdravstva i socijalne skrbi su zapravo agencije i zavodi koji su nakon podrobne analize Ministarstva zdravstva dali prijedlog i onda je na osnovu na tog prijedloga donesen zaključak Vlade. Kada govorimo o ovome zakonu, važno je razlikovati određene pojmove. Naime, svaka osoba ima pravo na zdravstvenu zaštitu i na mogućnost ostvarenje najviše moguće razine zdravlja a cilj svakog zdravstvenog sustava je unaprjeđenje i poboljšanje kvalitete zdravstvene zaštite. Kvaliteta zdravstvene zaštite podrazumijeva skup mjera poduzetnih tijekom zdravstvenog postupka čiji je rezultat povoljan ishod liječenja. Time se sprječavaju neželjeni događaji koji mogu prouzrokovati negativan ishod liječenja. Vrlo važan pojam koji se tiče ovoga zakona jest i akreditacija koje priznanje za pružanje kvalitetne i sigurne zdravstvene zaštite ali i najučinkovitija metoda vanjskog vrednovanja rada. Ovdje je vrlo važno spomenuti i procjenu zdravstvenih tehnologija koja predstavlja multidisciplinaran, stručan, nepristran, objektivan, baziran na načelima medicine utemeljene na dokazima i transparentan proces procjene kliničke učinkovitosti i sigurnosti uz ekonomsku analizu novih ili već postojećih zdravstvenih tehnologija i ta procjena zdravstvene tehnologije može se odnositi na procjene jedne tehnologije za jednu indikaciju u usporedbi uz dosad najboljom postojećom te za procjenu više tehnologija za jednu indikaciju ili jedne tehnologije za više indikacija u usporedbi sa dosad najboljom postojećom. Završi produkt procjene zdravstvenih tehnologija je pisani dokument koji treba sadržavati određene domene. Glavni korisnici procjena zdravstvenih tehnologija u svijetu su ministarstva zdravstva bilo da se radi o donošenju odluka o kapitalnim investicijama u zdravstvu, o donošenju novih zdravstvenih programa kao što su nacionalni programi za borbu protiv različitih vrsta raka. Korisnici su također nositelji državnih i privatnih zdravstvenih osiguranja, uprave bolnica, dakle sve u svrhu daljnjeg donošenja konačne objektivne odluke u zdravstvenoj politici. Kako bi se kao što je rekao državni tajnik, izbjegle određene pravne praznine, s obzirom da djelokrug poslova agencije od 1. siječnja 2019. g. se prenosi na Ministarstvo zdravstva, iz tog razloga je potrebno usvojiti Konačni prijedlog Zakona o kvaliteti zdravstvene zaštite i Klub zastupnika HDZ-a će podržati konačni prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Ovim zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o kvaliteti zdravstvene zaštite, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 549, predlagatelj akta je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo koje je predlagatelj tijekom rasprave prihvatio te postaju sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o kvaliteti zdravstvene zaštite. Utvrđujem da je većinom glasova, 96 za i 3 suzdržana donesen Zakon o kvaliteti zdravstvene zaštite.
Sada prelazimo na: - Konačni prijedlog Zakona o sudskim pristojbama, drugo čitanje, P.Z. br. 441 Predlagatelj akta je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da, poštovani državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa, Juro Martinović, izvolite.
... [[Govornik se ne čuje.]] Hrvatskog sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici. Dakle Zakonom o sudskim pristojbama propisuje se način naplate sudskih pristojbi za radnje koje sud poduzima na zahtjev stranke u sudskim postupcima. Dakle, plaćanje pristojbe mora biti tako uravnoteženo da ne odvrati ljude da se obraćaju sudovima, dakle ta pravo na pristup sudu se ne smije time osujetiti, ali isto ona ne smije biti tako niska da bi doprinijela objesnom parničenju stranaka. Izradi novog Zakona o sudskim pristojbama pristupilo se prije svega radi uvođenja odnosno daljnjeg poticanja elektroničke komunikacije sa sudovima te radi usklađivanja s drugim važećim propisima koji su stupili na snagu nakon zadnjih izmjena i dopuna Zakona o sudskim pristojbama, a posebno uzimajući u obzir činjenicu da je nakon donošenja, dakle '95. godine je ovaj zakon donijet, važeći tekst zakona mijenjan 6 puta. Vezano za poticanje elektroničke komunikacije sudova sa strankama ovim konačnim prijedlogom zakona predlaže se smanjenje sudskih pristojbi za podneske podnesene elektroničkim putem u iznosu od 50% od propisane pristojbe. S tim da se za podneske koje stranka podnese elektroničkim putem plaća pristojba u trenutku podnošenja podneska, dok za podneske koje stranka od suda zaprimi elektroničkim putem pravo na umanjenje od 50% iznosa sudske pristojbe ima samo ako pristojbu plati u roku od 3 dana od zaprimanja podneska. Poticanje elektroničke komunikacije rezultirat će administrativnim rasterećenjem sudova, što će za posljedicu imati ubrzanje sudskih postupaka te osiguranje bolje naplate sudskih pristojbi. Sastavni dio važećeg zakona je Tarifa sudskih pristojbi kojom se utvrđuje iznos pristojbene obveze pa je radi omogućavanja fleksibilnosti izmjena i dopuna sudskih pristojbi ovim konačnim prijedlogom zakona predloženo tarifu propisati uredbom Vlade RH. Osim navedenog konačni prijedlog zakona je u odnosu na tekst važećeg zakona izričajno i normativno dorađen. Prilikom pripreme ovog zakona, dakle vodili smo računa i o socijalnoj komponenti, dakle da na stanovit način omogućimo svim onim koji su socijalno ugroženi ili osobe koje su oni po zakonu obvezni uzdržavati da ih se može u sudskom postupku oslobodit sudske pristojbe, s tim da smo za neke kategorije naših građana propisali izravno oslobođenje, poput ratnih vojnih invalida i još niz kategorija građana. Evo to bi bilo to za uvod.
Hvala lijepo, imamo jednu repliku, poštovane zastupnice Ljubice Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine podpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, pa evo spomenuli ste da su ovim zakonom neke kategorije građana oslobođene od plaćanja sudskih pristojbi. I to je odlično, to je dobro, to će pomoći našim građanima. Međutim, među tim osobama koje su oslobođene od plaćanja sudskih pristojbi nema i osoba s invaliditetom. Moje mišljenje je da su osobe s invaliditetom pripadaju, većina njih, najsiromašnijoj skupini građana, stoga evo ja ću podnijeti amandman, pa vas molim da razmotrite da se i osobe s invaliditetom oslobodi od plaćanja sudskih pristojbi. Dakle, one osobe koje svoj status mogu dokazati valjanom ispravom Zavoda za vještačenje i … / Upadica: Hvala./… profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom. Hvala vam.
Odgovor poštovanog državnog tajnika.
…/nerazumljivo/… reći dakle da ćemo sa dužnom pozornošću razmotrit ovaj prijedlog. Smatramo ja u ovom trenutku ne vidim važnih razloga da ga ne uvažimo, pa mogli bi se očekivat da bi ovaj amandman mogao biti prihvaćen.
Hvala. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i prvi će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Ante Bačić.
Hvala gospodine podpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče Martinović, poštovana pomoćnice ministra Šimunđa Nikolić, pred nama je Prijedlog Zakona o sudskim pristojbama, drugo čitanje, evo kao što nas je i državni tajnik upoznao na samom početku, ovim zakonom propisuje se način naplate sudske pristojbe za radnje koje sud poduzima na zahtjev stranaka u samim sudskim postupcima. Pozdravljamo normalno ovim putem donošenje novog prijedloga zakona jer sama činjenica da od '95. mijenjan 6 puta, ali evo i radi uvođenja same elektroničke komunikacije sudova, ovo je bitna izmjena vezano za same sudske pristojbe. Glavni cilj je i poticanje elektroničke komunikacije, samih sudionika u sudskim postupcima tako da se ovim prijedlogom i predlaže smanjenje sudskih pristojbi za podneske podnesene elektroničkim putem u iznosu od 50% od propisane pristojbe i za podneske koje stranka podnese elektroničkim putem plaća pristojbu u samom trenutku podnošenja podneska. Dok za podneske koje stranka od suda zaprimi elektroničkim putem, pravo na umanjenje od 50% iznos sudske pristojbe ima samo ako pristojbu plati u roku 3 dana od zaprimanja podneska. Samim ovim izdvajanjem tarifa sudskih pristojba iz ovog zakona te njeno propisivanja uredbama o tarifi sudskih pristojbi koje donosi Vlada RH vjerujemo da će se osigurati jednostavnih postupak potrebnih izmjena i dopuna u budućnosti. Što se tiče samih uplata i troškova predujma vještačenja automatski se dokaz treba dostaviti u spis i to od strane suda, što ažurnije u pisanom obliku, jer nekad se samo ročište održi i nepotrebno ako nije stigao spis o dokazu o uplati. Znamo i da u nekim sudovima i to smo raspravljali u prvom čitanju ovoga zakona ne treba se dostavljati potvrda o uplati pristojbe jer samo računovodstvo sudova automatski stavi doznaku, dok u nekih, nekim drugim sudovima opet to nije način i nije praksa kako se radi te se sve mora slati preporučeno poštom. Što se tiče samog e predmeta aplikacije, što je zanimljivo i što smo isto upozorili u prvom čitanju Ministarstva pravosuđa, tada smo uvidjeli da se ne pokrivaju prekršajni i upravni sudovi u RH. Naime, Upravi sud čak ni nema e oglasnu ploču, gdje se automatizmom mogu skidati sve presude već se sve šalju poštom, što definitivno nije ni efikasno ni ekonomično i vjerujemo da će se uskoro i to promijeniti. Razlike između dva čitanja su vezane za vrijeme stupanja na snagu Zakona da se uskladi sa nacionalnom programom reformi, evo, kao što nam je državni tajnik rekao, sve vezano za osobe koje su i oslobođene plaćanja sudskih pristojbi, a i ove mogućnosti, što vjerujemo da će se usvojiti Amandmanom naše kolegice Lukačić vezano za osobe sa invaliditetom, tako da sve u svemu uz te male izmjene i taj Amandman budući i samu elektroničku komunikaciju sudova, vjerujemo da imamo ispred sebe kvalitetan prijedlog i HDZ i njezin klub će podržati. Hvala.
Hvala. Slijedeći klub zastupnika onaj HNS u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Stjepan Čuraj.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Vrlo kratko, s obzirom da sam o ovome raspravljao i u prvom čitanju, sad da se ne ponavljam, ovo vrijeme, sve ono zapravo što je tada bilo rečeno i ono što sada smo čuli, da kako mislimo da u klubu HNS pozdravljamo ove izmjene i prije svega, ova digitalizacija koja je i na ovaj način predložena sa financijskim efektima, dakle, sa 50% umanjenja plaćanja tarife ako se govori za podneske koji su podnesene elektroničkim putem i koje su također zaprimljene i samim rokom od 3 dana, mislim da to apsolutno će doprinijeti rasterećenju sudova u onom administrativnom smislu, ne u samom… [[Govornik se ne razumije]] samog suda kojega najčešće opterećuje. Ono što je dobro, također, i to volimo isto reći da na ovaj način ništa ne ukidamo, kao što je bilo do sada, dakle, i dalje stoje uplate u biljezima do 100,00 kn i u računovodstvu se ovi načini uplaćivanja vrijede i sada, samo ovime na jedan pravilan način stimuliramo e-poslovanje odnosno samu digitalizaciju, ako hoćete i samih sudova. Također bih napomenuo i čl. 26. koji govori o izmjeni visine pristojbe na obveze u slučaju da sud utvrdi novu vrijednost, dakle, gdje se to uvodi kada se pristojba plaća prema novoj vrijednosti predmeta spora, od dana donošenja rješenja, dakle, i u slučaju preinačenja zahtjeva i djelomičnog rješenja zahtjeva kada se kao vrijednost spora uzima promijenjena vrijednost za sve podneske i radnje nakon takve promijene, dakle, ona, ajmo reći da je pravednija i odgovara stvarnoj i onaj dio koji vidim da je naveden u primjedbama koje predlagatelj nije prihvatio. Međutim, sad ne sjećam se teksta iz prvog čitanja, kada govorimo o oslobođenju, mislim da je to čl. 10., o oslobođenju plaćanja pristojbe. Naime, u prvom čitanju sam napomenuo bio kako je procedura ishođenja od oslobođenja, dakle, iz Zakona, ako se ne varam, 2003.-će bila prilično jednostavnija, gdje se samo trebala ishoditi Potvrda porezne i izjava dati sudu, sada to zaseban upravni postupak koji to otežava, produžuje i onaj koji nisu možda pravne struke, sigurno im otežava pristup samom sudu. Ovdje je navedeno da će se to rješavati prema Posebnim propisima i tako je i u samom obrazloženju rečeno, pa bih ja iskoristio onda ovu priliku da, s obzirom da se tu radi o Zakonu o besplatnoj pravnoj pomoći, da se zbilja o tome razmisli na pojednostavljenju ako govorimo o nekom lex specialisu u odnosu na ovaj Zakon o pristojbama, barem kod toga dijela da se to onda u tom, nekim daljnjim izmjenama Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći, proba to olakšati, liberalizirati i omogućiti onima zbilja koji imaju slabije imovinsko stanje s obzirom na broj članova domaćinstva i sve da ih te pristojbe koje nisu nekada ni jeftine ako govorimo o nekih običnih 500,00 kn za neki podnesak, nekome tko ima po članu obitelji možda 1.000,00 kn, to im puno znači, tako da s te strane, a uputu njihovih prava, najčešće znači upravni postupak, nove biljege, nove neke dokumente itd. i onda to ih možda i odvraća od samoga suda i zato bi tu čisto iskoristio priliku da se razmotri jer mislim da je ovdje u čl. 10. dobro stavljeno da će se uređivati prema Posebnim propisima, tako da su odškrinuta ta vrata, da se to može i urediti, ne samo ovim Zakonom. Tako da zaključno, klub HNS-a također još samo da, smatram da izdvajanje tarife sudskih pristojbi da se rješavaju Uredbom koje donosi Vlada će sigurno omogućiti fleksibilnost i brže i promptnije rješenje ukoliko se vidi da dolazi do nekih nesrazmjera ili bilo kakvih potrebnih korekcija. Još jednom zaključno, klub HNS-a prihvaća ovo u ovakvom prijedlogu kako je predloženo.
Hvala. U ime kluba SDP-a govoriti će poštovani zastupnik Orsat Miljenić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, pomoćnice, kolegice, kolege, evo, kasni sat je, ja zahvaljujem što ste čekali, ali evo, šta je tu je, to nam je posao svima. A, pa dobro, nama je nekako posao, nismo dovukli, mi tu sjedimo tako. U svakom slučaju, prvu stvar, apsolutno podržavam ovo što radite u Zakonu, dakle, ova intencija da se ljude zapravo potiče da idu, znači, da prelaze na elektronski način postupanja u sudskim postupcima je nešto što je dobro i sviđa mi se što ste izabrali pristup poticaja, ne kažnjavanja. Do sada je uvijek dao puno bolji rezultat kad se nekoga potiče, kada mu se da da plati manje, nego kada se eventualno penalizira. Nadam se da će i vjerujem da radite na ovome da će ovo pratiti odgovarajuće elektronske platforme, tako da će ljudi to stvarno moći odnosno stranke i provoditi, da će to biti sa stupanjem snage aktivirano. I, pa tu se neću puno zadržavati, Zakon je takav kakav je, ovaj što je kolegica predložila Amandman, apsolutno i mi ćemo podržati, ali mislim da, koliko sam shvatio, da ćete ga vi prihvatiti, pa će onda postati sastavni dio Zakona i to je nešto što je potpuno ispravno. Znam da su kasni sati, neću duljiti, međutim, ima jedna stvar, koju možda bismo trebali razmišljati za budućnost, ona se tiče ovoga Zakona, ne sada jer nije obuhvaćena u rješenju, ali ona je jedna strateška stvar a to je obzirom da smo mi s vremenom u Hrvatskoj izgradili funkcionirajući sustav besplatne pravne pomoći, obzirom da i ovaj zakon propisuje čitav niz ajmo reći socijalnih kategorija građana ali i vrsta postupaka u kojima se pristojba ne plaća a i predviđa kao što ste i sami rekli mogućnost da se oslobodi od plaćanja pristojbi mislim da bi, da je došlo vrijeme da razmislimo da li možemo ne plaćanje pristojbe povezati sa postupanjem suda. Ja znam da smo to već jednom imali, da je to srušio Ustavni sud, međutim to je bilo u vrijeme kada mi nismo imali niti sustav besplatne pravne pomoći niti smo imali ovako široki sustav oslobođenja sudskih pristojbi. Ali sada kada mi kao država, kao društvo možemo svakom zajamčiti tko nema da će biti oslobođen, je li tako, onda ne vidim nikakav razlog da oni koji imaju ne plate, a ne plate sudsku pristojbu da sud po tom postupa. I ne vidim kako bi to ugrožavalo na bilo koji način pravo građanima za pristup sudu. Evo svi mi ovdje koji sjedimo s našim plaćama koji je razlog da eventualno ne platimo sudsku pristojbu i da sud po tome postupa. Odite u bilo koju drugu djelatnost gdje ne platite, neće se postupati. Dakle to je nešto što bi trebalo po meni biti iskorak za budućnost, s čime bi se oslobodio čitav niz sudskih postupaka koji se vode samo zato što su jeftini ali s druge strane rasteretili bi se i sudovi i porezna uprava brojnih postupaka naplate takvih pristojbi gdje stranke zapravo nisu ni zainteresirane vrlo često jer što, dobiti će pravnu zaštitu a onda ako se naplati, naplati u nekom ovršnom postupku država. I to je nešto na što se gubi energija i novac. Kažem, ako mi možemo osigurati a možemo kroz besplatnu pravnu pomoć da svatko onaj tko nema bude oslobođen sudske pristojbe onda ne vidim razloga zašto onima koji imaju ne bismo rekli ako ne platite neće sud raditi. I to je nešto što bi nam pozitivno utjecalo na pravosudni sustav, utjecalo bi posebno na pravnu disciplinu u ovoj zemlji. Kažem, ovo je bio preveliki iskorak sada, sigurno ste imali na umu i tu odluku Ustavnog suda o kojoj govorimo međutim ona je donesena u drugom vremenu i uvjeren sam da bi ovakvo rješenje danas prošlo. A vama bi se oslobodilo, pogledajte samo koliko sudovi vode desetina tisuća ovršnih postupaka radi naplate sudske pristojbe i to plaćamo svi mi iz poreza. I umjesto da sud radi nešto drugo bavi se naplatom sudske pristojbe, protiv koga? Protiv onoga tko ima, tko je mogao platiti a nije htio platiti. I to je loše. Dakle ja jesam za to da mi proširimo krug građana koji će biti oslobođeni, da apsolutno funkcionira sustav besplatne pravne pomoći ali nakon toga da se postavi jednostavno pravilo ili si donio papir da si oslobođen ili moraš platiti a ako ne platiš sud ti neće postupati. Dakle to je crno bijelo i to je vrlo pošteno i vrlo socijalno. Pošteno je prema onima koji uredno plaćaju porez i svi su zaštićeni, svi će dobiti pravnu zaštitu. Evo, neću duljiti to je samo za razmišljanje i za nekakav sljedeći korak. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Time zaključujem raspravu. Pardon, glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Sada ćemo prijeći na izjašnjavanje o amandmanu za Konačni prijedlog Zakona o sudskim pristojbama, drugo čitanje, P.Z. br. 441. Predlagatelj akta je Vlada RH. Rasprava je zaključena a amandman je podnijela zastupnica Ljubica Lukačić. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenom amandmanu. Poštovani državni tajnik Josip Salapić, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče, amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona.
Konačni prijedlog Zakona o sudskim pristojbama, drugo čitanje, P.Z. br. 441, predlagatelj akta je Vlada, rasprava je zaključena. Amandman je podnijela zastupnica Ljubica Lukačić. Izjašnjavanje o amandmanu proveli smo na početku današnje sjednice, Vlada je prihvatila amandman i on postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o sudskim pristojbama. Utvrđujem da je većinom glasova, 94 za i 3 suzdržana donesen Zakon o sudskim pristojbama.
Pa ćemo prijeći na: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, drugo čitanje, P.Z.E. br. 384; Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi sa člankom 190. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa Juro Martinović. Izvolite.
Još jednom hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Dakle drugo čitanje, konačni tekst, potreba donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona proizlazi prvenstveno zbog potrebe usklađenja domaćeg kaznenog materijalnog zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU i s tim u vezi smo uskladili naš materijalni, kazneni propis, dakle Kazneni zakon sa Direktivom, o suzbijanju turizma, sa Direktivom dakle Europskog parlamenta i Vijeća iz 2017. o suzbijanju prijevara počinjenih protiv financijskih interesa Unije kazneno pravnim sredstvima. S Direktivom iz 2008. o zaštiti okoliša putem kaznenog prava, zatim Konvencijom o provedbi sporazuma iz Šengena, Konvencijom Vijeća Europe protiv trgovanja ljudskim organima. Uz navedeno provedeno je i usklađivanje kaznenog zakonodavstva, kazneno djelo pranja novca iz članka 265. KZ-a s preporukama iz izvješća o četvrtom krugu evaluacije RH o sprječavanju pranja novca i financiranja terorizma koje je usvojeno na 42. plenarnoj sjednici Odbora stručnjaka Vijeća Europe o procjeni mjera sprječavanja pranja novca i financiranja terorizma moneyval. Ostale izmjene i dopune predlaže se pooštravanje zakonske kazneno pravne politike kažnjavanja u odnosu na kaznena djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta propisano u Glavi XVII. Kaznenog zakona. Cilj predloženih izmjena usmjeren je na jače ostvarenje generalno preventivnih učinaka kažnjavanja spolnih delikata počinjenih na štetu djece. Predlaže se pooštravanje sankcije za kazneno djelo izazivanja prometne nesreće u cestovnom prometu kada je to djelo počinjeno sa namjerom a kao posljedicu je izazvalo smrt jedne ili više osoba dakle podiže se gornja granica zapriječene kazne sa 12 na 15 godina i time nam to ulazi u ingerenciju županijskog suda, u nadležnost županijskog suda. Predlagatelj konačnim prijedlogom zakona predlaže propisivanje novog samostalnog kaznenog djela prisile prema zdravstvenom radniku u članku 315.a Kaznenog zakona kao reakcije na pojavne oblike prisila usmjerenih prema zdravstvenim djelatnicima u svezi s obavljanjem njihove zdravstvene djelatnosti kao javne službe. Zaključno, predmetnom četvrtih izmjena i dopuna KZ-a su izmjene nomotehničke naravi kao i otklanjanje nedostataka i dvojbi koje proizlaze iz zakonskog teksta a koje su uočene u praksi primjene KZ-a. Važnije razlike nastale između prvog i drugog čitanja, imam potrebu naglasiti, u odnosu na prijedlog zakona, predlagatelj u konačnog prijedloga zakona izmijenio ili dodao slijedeće. Usklađenje sa Konvencijom o provedbi sporazuma iz Schengena. Dakle tu se snažnije ističe i naglašava načelo in dubio pro reo koje se mora primjenjivati u schengenskoj zoni u koji se mi pripremamo ući, dakle s obzirom da ta zona postaje sve više jednopravno područje i načelo „ne dvaput o istom“ će se primjenjivati ako je netko suđen u jednoj od država ugovornica Schengena, to bi bio razlog da mu se ne sudi u drugim državama. Pooštravanje zakonske kazneno-pravne politike kažnjavanja spolnih delikata počinjenih na štetu djece, i to je novina nastala između dva čitanja. Usklađenje s Konvencijom Vijeća Europe protiv trgovanja ljudskim organima, usklađenja s Direktivom o zaštiti okoliša putem kaznenom prava i pooštravanje sankcije za kazneno djelo izazivanja prometne nesreće u cestovnom prometu sa smrtnim posljedicama. Hvala vam na pozornosti, štovana gospodo.
Hvala. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića.
Poštovani državni tajniče, evo ja sam dana, jutros uložio amandman i dalje volio bi da se o njemu dobro razmisli sad kad imamo priliku donositi novi KZ a radi se o jednoj sitnici zapravo a jako je bitno, dosta je aktualno. Da se službenom osobom proglase odgojitelji, učitelji, nastavnici, stručni suradnici, odgajatelji, ravnatelji u predškolskoj, osnovnoškolskoj i srednjoškolskoj ustanovi te nastavnik i suradnik u ustanovi visokog obrazovanja. Dakle imamo situaciju da je država dala mandat ovim ljudima da obavljaju ovaj svoj posao kao i službenim osobama u jedinicama lokalne samouprave, regionalne samouprave, državnim službenicima, bilogdje a nisu zaštićeni odnosno ako se nešto desi, moraju privatnim tužbama tražiti pravdu i smatra, da to nije pošteno. A još jedna jako bitna stvar, ako bi slučajno kod njih bilo iskrivljenog ponašanja kao kod službene osobe, onda bi odgovarali također po članku ovog zakona.
Hvala. Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Dakle, ukratko s obzirom da je replika u pitanju. Nema laganih i malih zahvata u kazneno-pravnoj sferi, dakle uvijek kada diramo kazneno-pravne propise, mi ustvari radimo nešto, koristimo alate koji se samo iznimno koriste za zaštitu društvenih dobara za koja smo se opredijelili štititi. Dakle kroz kazneno-pravni aspekt radimo zaštitu najvećih društvenih vrednota. Dakle nije točno da te kategorije koje vi želite posebno zaštititi nisu zaštićene, dakle oni su zaštićeni kao i svi građani od bilokakve ataka na njih. Dakle u ovom trenutku osobno smatram a nije to bilo nepoznato ni radnoj skupini koja je radila na ovom zakonu, da takva stvar nije prihvatljiva i da nema kazneno-pravnih relevantnih razloga da se prihvati snažnija zaštita od one uobičajene zaštite koju imaju svi za učitelje i nastavnike.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne, otvaram raspravu i prvi će u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista govoriti poštovani zastupnik Sladoljev, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Osim usklađenja sa direktivama EU Konvencijom o provedbi sporazuma i Schengena, Konvencijom Vijeća Europe protiv trgovanja ljudskim organima, preporukama izvješća o četvrtom krugu evaluacija RH, sprječavanju pranja novca i financiranju terorizma, ovaj prijedlog zakona dodatno uređuje još neka iznimno važna područja. Kao važna novina koju pozdravljamo i za koju sigurno postoji konsenzus među svim zastupnicima u Hrvatskom saboru je pooštravanje zakonske kazneno-pravne politike kažnjavanja u odnosu na kaznena djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djece. Jače ostvarenje predmetnim učinaka kažnjavanja spolnih delikata počinjenih na štetu djece smatramo kao civilizacijski iskorak i ovdje ga snažno i beskompromisno podržavamo. A značajna izmjena koja se predlaže također se odnosi na zastarijevanje teških kaznenih djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta s kojim se ... [[Govornik se ne razumije.]] okolnost propisana smrt djeteta. Nadalje, ovim prijedlogom zakona uvodi se pooštravanja zakonske kaznene politike kažnjavanja u odnosu na kazneno djelo izazivanja prometne nesreće u cestovnom prometu sa kvalificiranom težom posljedicom. Vidjeli smo iz niza primjera koje su blage kazne i blaga sudska praksa po ovom pitanju stvorile opće nezadovoljstvo građana i dodatno poljuljale povjerenje u vladavinu prava. Pozdravljamo pooštravanje politike kažnjavanja u ovom pravcu, pitanja koja su možda ovdje postavljaju je preuzimanja u nadležnosti u rješavanju ovih predmeta od strane županijskih sudova. Naime, županijski sudovi nadležni su za postupanje u prvom stupnju za sva kaznena djela za koje je propisana kazna od 12 g. na više osim ako posebnim zakonom nije drugačije propisano. Zagovaramo upravo to no da se ipak nadležnost u postupanju ostavi na općinskim sudovima. Smatramo kako je nepotrebno prebacivati nadležnost u postupanju na županijske sudove te da se po ovom pitanju trebala praviti iznimka. Također smatramo da je svaki KZ i inače svaki zakon, treba čitati znakove vremena. Ovaj zakon djelomično je on ... [[Govornik se ne razumije.]] dakle on pooštrava kazne u vezi djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta, dakle on je na neki način iščitao ono što se nije to događalo prije 15, 20 g. i pozdravljamo ali evo i kolega Zekanović i ja ću dakle spomenuti pošto mi je to struka da sam i ja uložio amandman na praktički ovaj što se tiče učitelja, profesora i na neki način da ih se proglasi službenim osobama i da ih se zaštitimo na taj evo dodatni način, upravo jer je znak vremena što smo zadnji put mogli i zadnjih 10-tak dana biti svjedočeni, dakle bezbroj svjedočanstva profesora u svojim školama. Mislim da je dobro da se otvori rasprava o tome. Mislim da je dobro da su ta svjedočanstva izašla van, mislim da ta svjedočanstva su autentična, da ne bi profesori pisali bez veze, mislim da je to bila tabu tema u školi, da su se profesori bojali govoriti o tome jer su bili, jer su mislili da će biti proglašeni lošim profesorima i onima koji ne znaju držati disciplinu i ovaj slučaj Franje, profesora Franje u Čakovcu je otvorio jednu bitnu temu. Vi ste već rekli da ne postoji neki, dakle u ovom trenutku politička volja da se dodatno zaštiti dakle ta struka, ali ja bi vam samo spomenuo da se ovdje ne radi samo o, o toj struci nego se radi zapravo o zaštiti ostalih učenika u razredu. U cijeloj toj raspravi oko zaštite učitelja i profesora i te inicijative mi smo zaboravili jednu činjenicu, a da zapravo 98% djece tu trpi, zapravo da trpi cijelo naše obrazovanje. Naravno da se mora voditi računa i o nekim objektivnim okolnostima, ali mislim da nitko ne bi volio da ga na njegovom radom mjestu gađaju kredom, da mu psuju, da mu nose noževe na radno mjesto, a da sustav ne reagira. Ja mislim da sustav treba poboljšati, mislim da ovaj amandman ne bi riješio skroz znači nasilje u školi i nasilje prema profesorima od strane pojedinih učenika, ali mislim da bi poboljšo trenutno sadašnju situaciju koja je neizdrživa. Pa bi molio, evo da još jedanput razmotrite taj amandman, a ja ću se očitovati kada će biti glasovanje o amandmanu.
Hvala lijepo. Slijedeći klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Irena Petrijevčanin Vuksanović, izvolite.
Hvala lijepa poštovani podpredsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovana pomoćnice ministra, s obzirom da je već skoro ponoć, ja ću biti vrlo kratka. Oni koji prate ovu temu znaju da je prije nekoliko mjeseci Klub HDZ-a predložio izmjene Kaznenog zakona s ciljem bolje prevencije i kažnjavanja spolnog zlostavljanja, iskorištavanja djece i prvo čitanje smo prošli i danas imamo konačni prijedlog koji je radi praktičnosti i radi bolje organiziranosti objedinjen s drugim izmjenama Kaznenog zakona. Iako je skoro ponoć treba vrlo kratko reći nekoliko osnovnih informacija da se zna što je poboljšano ovim prijedlogom zakona koji je predložio Klub HDZ-a, a postignuto je konsenzusom s Ministarstvom pravosuđa da dođemo danas u drugo čitanje. Ove izmjene zakona dobili smo praktički nakon pa gotovo nije bilo ovakvih izmjena nikad. Dobili smo nezastarijevanje i progona počinitelja spolnog zlostavljanja djeteta, ali i nezastarijevanje izvršenja sankcije nad tim počiniteljem. I to je stvarno velika stvar i bitno je reći da je ovaj naš prijedlog uz potporu struke ušao u Kazneni zakon jer toga nije nikad prije bilo. I pazite sada ne samo da su dignuti rasponi kazne, nego zločinac tj. počinitelj tog spolnog zlostavljanja je sad doveden u situaciju da mu mi praktički nećemo oprostiti nikada. On živi u ne zastari, a do sad je u cijelom Kaznenom zakonu bilo samo u nekoliko članaka, nekoliko kaznenih djela su spadala u ne zastaru to je recimo bio genocid, teško ubojstvo, terorizam. A sad npr. imate situaciju, ako počinitelj počini teško kazneno djelo uslijed koje je recimo smrt djeteta i doslovce pobjegne u susjednu zemlju recimo BiH i recimo u toj zemlji bude 10, 15, 20 pa 30 i više godina i recimo nakon tog vremena se počinitelj vrati u svoju državu Hrvatsku ponovno će ga dočekati izvršenje te kazne koja je uz to sad još i pooštrena ovim izmjenama Kaznenog zakona. Dakle, osim što smo unijeli ne zastarijevanje izvršenja kazne i ne zastarijevanje progona mi smo sad dobili i strože kazne, dobili smo maksimum koliko trpi Kazneni zakon i to treba reći da se jasno ovdje čuje da ne bi bilo za 5, 6 mjeseci da neki klubovi kažu da se nije promijenilo nešto što se promijenilo. Ja znam da malo ljudi, vrlo malo ljudi ovo gleda ali ovo se treba reći radi istine i radi svih činjenica. Još nekoliko informacija, također kratko, za kaznena djela spolne zlouporabe djeteta mlađeg od 15 godina prihvaćen je naš prijedlog od strane Ministarstva pravosuđa, prijedlog Kluba HDZ-a i kazne su podignute maksimum koliko trpi Kazneni zakon, na 10 odnosno na 12 godina. Isto tako za kaznena djela spolne zlouporabe djeteta starijeg od 15 godina. Prihvaćeni su i naši prijedlozi za sve ostale članke, mamljenje djece, podvođenje djeteta, zadovoljenje pohote pred djetetom, dakle svi članci praktički od 158. do 166. su mijenjani i prihvaćen je naš prijedlog Kluba HDZ-a dakle u dogovoru sa našim Ministarstvom pravosuđa. Drugim riječima, sve kazne u glavi 17. Kaznenog zakona kojim hrvatski pravosudni sustava kažnjava ova kaznena djela spolnog zlostavljanja iskorištavanja djece su sada mijenjane. I pri tom je struka i to treba naglasit, vodila računa da to bude usklađeno sa ostalim glavama Kaznenog zakona jer znamo da je Kazneni zakon organski zakon da ga je teško mijenjat i kad se mijenja da opći dio mora biti usklađen sa posebnim dijelom. Vrlo kratko na kraju, imamo već sada u Zakonu sve mehanizme da se osoba okvalificirana kao pedofil ne zaposli ni u školi, ni u vrtiću, ni u igraonici. Ako se unatoč tome zaposli, ponavljam, onda je to greška i propust odgovorne osobe koja zapošljava takvu osobu, a ne pogreška u Zakonu i to treba jasno naglasiti. Svi koji su pročitali izmjene ovoga Zakona i moraju stati uz tvrdnju da se ovdje radi o jako bitnom poboljšanju kaznenog Zakona, a ono što nije predmet kaznenog Zakona, e, pa to nije ni moglo biti uređeno kaznenim Zakonom. I na kraju, ove izmjene kaznenog Zakona, prošle su između dva čitanja i stručnu skupinu sačinjenu od sudaca i stručnjaka kaznenog prava pri Ministarstvu pravosuđa i mogu s radošću reći da nije bilo značajnijih prigovora sa stručnog aspekta. Svi smo se složili da je ono što želimo i mi kao klub HDZ-a i Ministarstvo pravosuđa i u konačnici Vlada, želimo pojačati zaštitu djece, želimo bolje kažnjavati ta kaznena djela i želimo bolje nadzirati te osobe koje su počinile ta kaznena dijela i to smo postigli. Pri radu stručne skupine otvorio se još niz i drugih stvari o drugim Zakonima koji nisu kazneni Zakon, koji treba poboljšati i sigurni smo da ćemo u nekom budućem radu otvoriti prostor za te izmjene, ali već i sada je učinjen veliki korak unaprijed i zato na kraju hvala svim kolegicama i kolegama u Ministarstvu pravosuđa, klubu HDZ-a, ministru, Vladi, svima koji su sudjelovali i dali podršku ovim izmjenama kaznenog Zakona da prođu u ovom obliku jel ovo je jako važno društveno pitanje. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba zastupnika HNS-a govoriti će poštovani zastupnik Stjepan Čuraj.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovani, još jednom, državni tajniče, suradnici, kolegice i kolege. Ja neću sada ponavljati, svakako da pozdravljam i prihvatiti ćemo ove prijedloge, konačne prijedloge Zakona, izmjena i dopuna kaznenog Zakona. Naravno, apsolutno se slažemo i ovdje je navedeno da je u čl. 7. dopunjen čl. 81. st. 2. Kaznenog Zakona s teškim djelima spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta itd. Ono što ja samo želim iskoristiti vrlo kratko malo statistike zato što kaznena djela iz domene kaznenopravne zaštite djece i obitelji jer se posljednjih godina bilježi porast i otkrivanja i prijavljivanja takvih djela. Dakle, nije jedno i drugo, dakle, prati i u 2017.-toj, to je riječ o 5274 kaznena djela, što je gotovo 10% povećanja odnosno 9% u odnosu na 2016.-tu. Od toga je najbrojnije kazneno djelo povreda djetetovih prava 1125. Naravno, tu su oni najteži oblici zlostave djeteta, spolno zlostavljanje, iskorištavanje djeteta i kaže da sveukupno 616 je prijavljeno tijekom 2017.-te kaznenih djela protiv spolne slobode i protiv spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta, što je 11,6% sveukupnog broja kaznenog djela ovih koje sam naveo. Dakle, gotovo svako deveto je upereno protiv spolne slobode i spolnog zlostavljanja. I sad najčešće ta djela, ja ne bih sve te kvalifikacije, niti, mislim nisu baš za čitanje sve moguće kvalifikacije, međutim, sigurno da javnost se treba s time upozoriti, da se treba senzibilizirati, da naravno, kazne moraju pratiti i postrožiti se vezano i kvalifikacije samih djela, samo ću reći da je od tih svih bilo čak i 28 djela silovanja, bludnih radnji 40 itd., iskorištavanje djece za pornografiju 185, spolne uporabe djeteta mlađeg od 15 godina 184, dakle, to se događa, to je među nama i svako žmirenje na oči odnosno kada zažmirimo, kada vidimo, kada mislimo, doprinosi ovoj negativnoj statistici. I to, samo ovim putem želim upozoriti javnost da je zapravo tu riječ kada je o toj cijeloj statistici sveukupno je oštećeno 468 djece odnosno djeteta, a od strane 272 počinitelja. I to je mislim dovoljan razlog da se i pristupi ovakvim promjenama i to je nešto što treba napomenuti, ne treba žmiriti, koliko god gnjusno to bilo, koliko god ne želili to prihvatiti, to očigledno se u RH događa i je u porastu i s time se trebamo uhvatiti u koštac u najozbiljnijem smislu. Evo, zahvaljujem.
Hvala vam lijepa. Slijedeći klub zastupnika SDP-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Orsat Miljenić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče i svi, već sam vas sve pozdravio, pa neću opet. Ovdje se i kroz raspravu proteže jedna teza koja je vrlo popularna, ljudima je drago čuti, a to je povisimo kazne, pa će sve biti u redu. To nije tako. Ja nisam protiv povišenja kazni, ako je to konsenzus nek se dignu, mogu ići još gore, ali ako netko misli da će suzbiti određeni problem povećanjem kazne, to jednostavno nije tako. Nigdje na svijetu nema primjera da se to tako dogodilo. To tako ne ide. Zemlje sa najliberalnijim kaznama, Skandinavske, imaju najmanje zločina. To je tako. Zemlje sa najoštrijim kaznama od kojih još uvijek imaju smrtnu kaznu, ima ih puno više. Vi imate zemlje, uzmite SAD, jedna savezna država ima smrtnu kaznu, druga nema, a dijeli ih ulica. Nijedan počinitelj ne prijeđe ulicu da bi počinio ubojstvo tamo gdje nema smrtne kazne, dakle, ona nije odvraćajuća, ona ne sprječava. Oštra kazna ne sprječava. Ona je dobra, jer mi kao društvo šaljemo poruku i zato ja nisam protiv toga, ali ovdje je puno važniji problem a to je što se događa u praksi. Mi ovdje recimo imamo povećanje za promet smrtnu posljedicu u prometu sa 12, na koliko, 15 maksimalno, je li tako? A da li je ikad u praksi izrečeno više od 5? Ja ne znam, možda je, ako je 7, 7. Znači mi u praksi imamo maksimum 7 izrečenih ikad a sada ćemo povećati sa 12 na 15. Pa što ćemo s time dobiti? Možda šaljemo poruku ali u praksi će i dalje biti ovih 7 i o tome se radi. Nije ovo prvi put da mi posežemo za postroženjem kazni a da se u praksi ništa ne mijenja. Znate koliko smo puta povećavali kazne u gospodarskim kaznenim djelima? Puno puta. Nema Vlade koja to nije napravila. Napraviti ćete i to vi vjerojatno do kraja mandata. Doći ćete, povećati ćete i reći ćete sada ćemo sve stroge kazne, neće toga više biti. A tog više nego ikad. Dakle to nije odvraćajući sustav. Ponavljam, on je dobar na razini poruke, ali ja samo ne bih htio da se mi ovdje zavaravamo i da zavaravamo javnost da smo sada riješili problem. To ne rješava problem. Kao što ne rješava problem ni ne znam uvođenje Kaznenog zakona u škole kao što se ovdje predviđa, predlaže od nekih kolega koliko sam shvatio za bacanje krede da bude kazneno djelo što nije realno. Kao što, ja moram priznati gledao sam ovu vašu izmjenu za liječnike i ja zapravo nisam shvatio što vi hoćete s time postići u ministarstvu i ovdje u zakonu sada jer zapravo vi stavljate prisilu. Znači ona će se primijeniti ako netko spriječi liječnika ili zdravstvenog radnika da obavi svoju dužnost. To je malo nelogično jer znači što, ja ću nekog spriječiti da me liječi pa ću onda biti kazneno odgovoran. Mislim, razumijete? Mislim da ovo nije bila intencija što se htjelo ali ovo što ovdje piše u praksi ne vidim s čime će rezultirati. Jer mi kažemo prisila u sprječavanju njegovog posla. Znači pacijent koji se počeo buniti da nije dobro liječen ga ne sprječava u sprječavanju posla a to su prijetnje itd.. Kad vi prijetite liječniku? Prijetite mu jer niste zadovoljni ali ne prijetite mu, ne smiješ sada to raditi, ne smiješ me liječiti jer ću ti razbiti glavu a to piše ovdje i u tom slučaju je to kazneno djelo. Nije logično. Ne znam, ne stignete više razmisliti ali ovo što piše ovdje u praksi neće donijeti do ničega. Lijepo zvuči, lijepo izgleda, to je tako napravljeno ali neće se dogoditi ništa. Jer kažem nije logično da netko prijeti nekom da ga ne bi liječio ili da ga prisiljava silom itd.. Dobro, međutim, ovo što ste rekli, ja se slažem svako zadiranje u Kazneni zakon je osjetljivo i možda je ponekad bolje dirati manje nego da se ugrozi cijeli sustav. I ovdje je jedan vrlo, vrlo oprezan pristup, ja bih se složio i s vremenom sve će se provesti kroz praksu i vidjeti će se što se i kako primjenjuje, pa i ovo pooštrenje kazni što smo s time dobili, hoćemo li imati manje ili više. Hrvatski problem nije kazna, hrvatski je problem neotkrivanje kaznenog djela i kada se kazneno djelo otkrije dužina postupka ti je najveće. I to vam nije samo ovdje, to vam je u svim dijelovima. Zemlja koja ima uspješnu borbu protiv kriminala oni prvenstveno rade na otkrivanju počinitelja i brzini sankcija. Kada onaj zna da će biti otkriven i da će mu sankcija doći vrlo brzo tada se ne odlučuje na kazneno djelo. Ako on zna da je sankcija vrlo stroga ali postoje veliki izgledi da nikada neće biti osuđen, u što Hrvatska spada, jer mi nažalost po dužini ovih najtežih kaznenih djela spadamo u to da je kod nas izgledno da neće biti pravomoćne presude dugo, dugo ili da je neće biti uopće, e onda to počinitelja uopće ne odvraća. Znate to vam je kao u ovim zemljama gdje im režu ruku kada kradu pa svejedno kradu, pa im odrežu jednu pa kradu s drugom, to je to. Ali kada on zna da će svaki put biti otkriven pa kada je kazna i manja ali kada je brza e onda smo uspješni. To nije stvar Kaznenog zakona, to uopće nije kazneno. I zato ja kažem ovo što vi ovdje mijenjate ja podržavam, ja nemam s time problem a ja samo kažem nemojmo se zanositi da ćemo s njim postići nešto revolucionarno jer nećemo. Evo, hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu za koju se javila poštovana zastupnica Željka Josić. Izvolite.
Zahvaljujem. Pa evo ja moram se samo javiti čisto zašto što ovdje se tiče nešto i liječnika i iako je pravna struka kako kaže gospodin Miljenić nije za to da piše prisila prema zdravstvenom djelatniku ali očito ne zna s kakvim se situacijama mi se susrećemo tako da mi u svakom slučaju kao liječnici pozdravljamo ovakve oblike, odnosno ovakav oblik zakona koji je usmjeren prema zdravstvenim djelatnicima i što ste ovim člankom regulirali na neki način i zaštitili liječnike kod obavljanja njihove djelatnosti. Kako ne bi došlo sada do nekih zabuna da liječnicima to ne treba ja ću samo reći nekoliko statističkih podataka na temelju zadnjih nekoliko anketa. Više od 90% liječnika izjavilo je da je doživjelo neki od oblika nasilja za vrijeme obavljanja liječničke djelatnosti, oko 70% ih je doživjelo nasilno ponašanje bilo od svojih pacijenata ili njihovih obitelji a samo je 28% liječnika prijavilo jedan od tih incidenata. Više od 60% ih nije nikad prijavilo nikakav incident. Zašto? Zašto što su se naravno bojali da će se to ponavljati. Naravno sustav sigurnosti i fizičke zaštite u većini bolnica nije djelotvoran. Morate znati da postoji samo jedan portir ili uopće ne postoji niti to. Tako da ja u svakom slučaju pohvaljujem što ste izmjenama Kaznenog zakona se sjetili i nas i što ste prihvatili naše zahtjeve koje je predlagala i liječnička komora i što smo našli konsenzus oko naše zaštite. Ono što ne treba nikako zaboraviti da Kaznenim zakonom naši pacijenti posebnom glavom Kaznenog zakona bili su na neki način zaštićeni i to u glavi 9., gdje kaže kaznena djela protiv zdravlja ljudi, jel', gdje se štiti i zdravlje kao opće javno dobro i time je propisan i niz kaznenih djela za koja su mogli odgovarati samo i isključivo liječnici, stomatolozi ili drugi zdravstveni radnici. I zato je osobno smatram da se na ovaj način uravnotežilo liječnička djelatnost koja se sada može obavljat bez ikakvih, recimo to tako, nasilja, a da svaki naš pacijent može dobiti adekvatno zdravstvenu zaštitu. Zato još jedanput pozdravljam ove izmjene kao i onu izmjenu koja se tiče zaštite djece i što ste pooštrili kazne kod kaznenih dijela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta, jer kao i svaka majka, smatram da svako dijete može imat, mora imat bezbrižno djetinjstvo. Hvala.
Hvala lijepo. Time zaključujem raspravu o ovoj točci, a glasovat ćemo o njoj kad se steknu uvjeti. Time smo završili današnji rad, a počet ćemo sa radom sutra, u četvrtak, u 9:30 sati i prva točka bit će Konačni prijedlog Zakona o udžbenicima i drugim obrazovnim materijalima za osnovnu i srednju školu, drugo čitanje, PZ broj 451. Želim vam ugodni dan, budući da smo, evo par minuta do ponoći svega. SJEDNICA PREKINUTA U 23,55 SATI Sljedeći je, izjašnjavanje o Konačnom prijedlogu zakona, Izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, drugo čitanje, P.Z.E. br. 384. Predlagatelj akta je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio zastupnik Marko Sladoljev i zastupnik Hrvoje Zekanović. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. Državni tajnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo. Amandman Marka Sladoljeva, amandman se ne prihvaća. Mišljenja smo kako su kategorija osoba koje su obuhvaćene predmetnim amandmanom kao mogući oštećenici ili žrtve pojedinih kaznenih djela iz kataloga Kaznenog zakona već sadržane u definiciji odgovorne osobe iz članka 87. stavka 6. Kaznenog zakona. Kada je učinjeno kazneno djelo počinjeno prema istom prilikom izričito ili stvarno povjerenih poslova s područja djelovanja pravne osobe.
To je dakle bilo o amandmanu kolege Sladoljeva je li tako?
Tako je.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Dakle ja sam u saborskoj raspravi rekao da je intencija ovog zakona dobra jer se odnosi na strože kažnjavanje pedofila i nezastarijevanje tih zločina ali da je zakon također trebao prepoznati znak vremena a znak vremena vidjeli smo zadnjih mjesec dana da učitelji i profesori ne mogu obavljati svoj posao za koji su plaćeni. Tisuće svjedočanstva učitelja i profesora je izašlo na vidjelo po društvenim mrežama. I ova dakle odredba zaštita učitelja i profesora ne bi zaštitila samo učitelje i njih nego i drugu djecu koja žele raditi, koja želi učiti i roditelje, dakle njihove, dakle smatramo da je ovaj amandman dobar. Sutra će biti prosvjed učitelja i sve ih pozivam dakle da dođu, da pokažu i da izvrše pritisak na zakonodavnu vlast kako bi se promijenila ta odredba i tražim glasovanje o amandmanu.
Hvala lijepo. Sljedeće obrazloženje je poštovanom zastupniku Hrvoju Zekanoviću.
Dakle, kao što sam naveo u amandmanu a ponoviti ću, odgojitelji, učitelji i nastavnici, stručni suradnici, odgajatelji, ravnatelji u predškolskoj, osnovnoškolskoj, srednjoškolskoj ustanovi te nastavnik i suradnik u ustanovi visokog obrazovanja s obzirom da su dobili mandat od države odnosno RH da obrazuju i odgajaju našu djecu moraju biti odnosno imati status službene osobe. Nije dopustivo da sutra ako su ugroženi nasiljem od strane, na poslu od strane npr. učenika, studenata da se moraju privatnim tužbama zaštiti nego ih mora zaštiti država. Ako već država službenim osobama smatra, odnosno u tu kategoriju stavlja jako mnogo poslova kao što su državni dužnosnici i službenici, nositelji pravosudne dužnosti i suce porotnike, članove sudbenog vijeća, javne bilježnike, zašto država ne bi zaštitila i ove kojima također daje mandat za obavljanje poslova. Također ovdje pozivam ispred svoje stranke HRAST, sve nastavnike, profesore, učitelje, sutra na Trg Bana Jelačića, nekada se odazovu, neka dođu i neka kažu svoje glasno ne, ovakvom odnosu države prema profesora, ne ovakvom odnosu države prema učiteljima jer smatram, ponoviti ću a i moja stranka HRAST da je nedopustivo da se jedna velika kategorija nezaštićenoga, nezaštićenih djelatnika koji su angažirani, odnosno ponoviti ću treći put dobili su mandat od strane države da se ne stavi u kategoriju službene osobe.
I vi tražite glasovanje kao i kolega Sladoljev? [[Upadica: Naravno.]] Hvala.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, drugo čitanje, P.Z.E. br. 384, predlagatelj akta je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio zastupnik Marko Sladoljev i zastupnik Hrvoje Zekanović. Izjašnjavanje o amandmanima proveli smo na početku današnje sjednice, sada ćemo glasovati o amandmanima koje predlagatelj ne prihvaća [[Upadica: Ajmo za učitelje, svi za učitelje.]] Prvo idemo na amandman zastupnika Hrvoja Zekanovića, predlagatelj ga dakle, ne prihvaća. Utvrđujem da nije dobio potreban broj glasova pa idemo na amandman kolege Sladoljeva, Vlada ga ne prihvaća. Izvolite, glasujte. Nije dobio potreban broj glasova. Sada idemo na glasovanje o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, potrebna je natpolovična većina svih zastupnika, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 88 za, 28 suzdržanih i 1 glas protiv donesen zakon o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Sada krećemo sa: - Konačnim prijedlogom Zakona o udžbenicima i drugim obrazovnim materijalima za osnovnu i srednju školu, drugo čitanje, P.Z. broj 451. Predlagatelj je Vlada RH. Na temelju čl. 85.-og Ustava RH i čl. 172.-og u vezi s čl. 190.-tim Poslovnika HS-a. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje Zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Molio bih sada predstavnicu predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje, s nama je poštovana ministrica znanosti i obrazovanja Blaženka Divjak, izvolite.