Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Nakon dvogodišnjeg rada Uskoka ukauzala se potreba za izmjenama i dopunama Zakona o uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala i to u onom djelu koji bi se odnosio na osiguranje i jačanje normatinih ali i ostalih pretpostavki. Koji će garantirati Uskoku vodeću poziciju u suzbijanju i organiziranog kriminala i korupcije. Izmjenme ovoga prijeedloga zakona došle su na inicijatvu glavnog državnog odvjetnika, i mi smo unutar ministarstva pravosuđa 22. ožujka osnovali radnu skupinu za izradu ovoga nacrta prijedloga zakona koji je pred vama. U toj skupini bili su predstavnici i pravosudnih tijela koje provode zakona, predstavnici teorije materijalnog i procesnog kaznenog prava,koji su i također sudjelovali u donošenju prvoga teksta zakona. I sada što se mijenja ovim izmjenama i dopunama. U primjeni Uskoka pojavilo se nekoliko pravnih pitanja kao što su pitanje djelokruga i nadležnosti ureda i nadležnosti sudova. Članak 21. i 24. do 26. Zakona. Pojavilo se pitanje organizacije ureda i posebnih odjela sudova. Nadalje pitanje suradnja sa policijom i pitanje ovlasti ureda u predistražnom postupku. U pogledu ovoga provoga pitanja djelokruga i nadležnosti Uskoka u izmjenaam i dopunama zakona predložili smo promjene onih odredbi zakona kojima će se osigurati potpuna i nedvojbena nadležnost Ureda za kaznena djela počinjena od organiziranog kriminala i za korupcijska kaznena djela. Izmjene prije svega obuhvaćaju odredbu članka 21. i drugih odredbi u svezi nadležnosti ureda. Do sada iz nadležnosit ureda je bila izuzeta glavnina organiziranog kriminaliteta, posebno onoga koji je transnacionalan te izmjena članka 21. proširena nadležnost ureda na kaznena djela organiziranog kriminaliteta i korupcije, koja su taksativno navedena. Drugo pitanje bilo je organizacija ureda i posebnih odjela sudova. U ovom dijelu preuređene su odredbe o organizaciji i funkcioniraju rada Uskoka, i pitanje djelokruga i nadležnosti posebnih odjela u sudovima. Predloženo je i osnivanje novoga odjela za međunarodnu suradnju i zajedničke istrage. U pogledu trećega pitanja suradnja sa policijom izmjenjen su i dopunjene one odredbe o ovlasti Uskoka glede efikasnije funkcije suradnje sa policijom i državnim tijelima. Te one odredbek oje moraju osigurati vodeću ulogu u uredu pri vođenju izvida u prethodnom kaznenom postupku te garantirati efikasniju koordinaciju svih dražvnih tijela u detekciji i procesuiranju korupcije i oragniziranog kriminala. Nadalje preciznije su uređeni odnosi između državnog odvjetništva i redarstavnih vlasti u slučaju postojanja osnovne sumnje da je počinjeno kazneno djelo organiziranog kriminaliteta, kao i odnosi redarstvenih vlasti i ureda te ureda i drugih ustrojestvenih jedinica državnog odvjetništva. Odredbama o postupanju ureda i drugih državnih tijela preciziraju se odnosi između ureda, ravnateljstav policije, ministarstva unutarnjih poslova redarstvenih vlasti, porezne uprave. Ureda za sprečavanje pranja novca, i suca izvršenja. I u ovom četvrtom pitanju ovlasti Uskoka u predistražnom postupku tu se proširuju izvidne ovlasti ureda u pogledu podataka koji predstavljaju bankovnu tajnu, i u pogledu pokretanja postupka prisilnog oduzimanja prihoda. A što je bilo potrebno izmjeniti s obzirom na činjenicu da zakon o bankama propisuje mogućnost prikupljanja podataka o bankovnim računima građana, ali na način koji ne odgovara potrebama hitnog i učinkovitog postupanja. Što je sada novom odredbom članka 42a. otklonjeno i usklađeno sa konvencijom UNa o transnacionalnom organiziranom kriminalitetu.O posebnim istražnim tehnikama, i privremenom oduzimanju imovinske koristi pribavljene kaznenim djelima organiziranog kriminaliteta. NOva odredba daje mogućnost uredu da neposredno traži od banke podatke o sumnjivim transkacijama određene osobe, radi potrebne brzine u postupanju kod izvida kaznenog djela organiziranog kriminala i korupcije. I postupanje istražnog suca kad abanke odbiju postupiti po zahtjevu ureda. Također se predlaže da istražni sudac u vrlo kratkom roku nakon zahtjeva Ureda banci izda nalog za dostavljanje podatka koji su zaštićena tajna, ili nalog da prati sumnjivi platni promet na računima naznačene osobe. Također se proširuju ovlasti i suca da na prijedlog Uskoka provede i druge potrebne izvidne mjere. Istražne tehnike. Za sva korupcijska kaznena djela i za kaznena djela organiziranog kriminala što je u skladu sa preporukma "Grekoa". Zaključno. U ovim izmjenama i dopunama Zakona u Uskoku uzete su u obzir promjene Zakona o kaznenom postupku i svibnja 2002. godoine. Kaznenog zakona iz srpnja 2004. godine, novi Zakon o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela kao i Zakon o zaštiti svjedoka. I ovaj Zakon o izmjenama i dopunama zakona o Uskoku držimo da je nužno što prije usvojiti s obzirom da je donjet Zakon o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, a njihove promjene jedne su od glavnih pretpostavki u sklopu reforme pravosuđa Vlade za odlučnu borbu protiv korupcije i organiziranog kriminala. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestite Odbora? Odbor za pravosuđe, predsjednik poštovani zastupnik Rade Ivas, izvolite.
Poštovani predsjedniče, gospođo ministrice. Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora na 14. sjednici održanoj 18. studenoga 2004. godine razmotrio je Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta. Koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnjela Vlada Republike Hrvatske aktom od 27. listpada 2004. godine. Odbor je temeljem ovlasti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskog sabora o podnjetom prijedlogu zakona raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja istaknuo je da su u primjeni zakona o Uskoku pojavilo nekoliko pitanja kao što su pitanje djelokruga i nadležnosti Ureda i nadležnosti sudova, organizacija Ureda, pitanju suradnje s policijom, pitanje ovlasti Ureda u predistražnom postupku. PItanja djelokruga i nadležnosti Uskoka, posebno aktualizirano zauzimanje pravnog stajališta Vrhovnog suda Republike Hrvatske, da postoji prividni stjecaj između članka 333. Kaznenog zakona, i odredbe o kaznenom djelu u kojima je kao klafikatorna okolnost propisano počinjenje kaznenog djela u svojstvu grupe ili zločinačke organizacije. Prijedlogom zakona precizno se određuju nadležnosti ureda ustanovljavanje kataloga kaznenih djela, ustanovljuje se Odjel za sprečavanje pojave korupcije i za odnose sa javnošću, i Odjel za međunarodnu suradnju. Precizno se reguliraju odnosi redastavenih vlasti i ureda, precizno se reguliraju pitanje ovlasti Ureda u predistražnom postupku, posebice u pogledu prikupljanja podatka koji predstavljaju bankovnu tajnu. U raspravi su članovi Odbora podržali predloženi izmjene i dopune zakona u cilju postizanja učinkovitog postupka Uskoka i usklađivanja prema preuzetim međunarodnim obvezama. Na tekstu prijedloga zakona članovi Odbora istakli su određene primjedbe i prijedloge. Prijedlog zakona potrebno je uskladiti sa odredbama Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona to su ovi najnovije izmjene Kaznenog zakona. S obzirom na predložene izmjenu zakona u smislu djelokruga i nadležnosti ureda, te potrebe osnivanja novih odjela iznimno je važno i opravdano zapošljavanje novih djelatnika. Novim člankom 42a. data je mogućnost ureda da neposredno od banke traži podatke o sumnjivim transackijama na bankovnim računima. U slučaju da banka ne postupi po nalogu ureda istaknuto je da dana procedura mora biti jasna i određena. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje sljedećeg zaljučka: Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o Uredu sa suzbijanje korupcije, organiziranog kriminaliteta koj je podnijela Vlada Republike Hrvatske. I 2. sve primjedbe, prijedlozi i mišljennja iznijeta u raspravi o Prijedlogu zakona o izmjeni i dopuni Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta uputit će se Vladi da ih uzme u razmatranje prije izrade Konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović, izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo ministrice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege, ako kriminalitet ugrožava soicjalni i pravni poredak, osnovne vrijednosti čovjeka i zajednice, elementarne uvjete života, onda organizirani kriminalitet u tom smislu djeluje višestruko destruktivno. Svjestan upravo takve opasnosti, ali jednako tako i značaja borbe protiv korupcije, Klub SDP-a svesrdno podupire donošenje ovog Zakona. Ured, kao što smo čuli iz uvodnog slova gospođe ministrice, odnosno i sam zakon donesen je 2001. godine, a Ured je sam započeo radom u prosincu 2001. godine. Sam Ured imao je svoje porođajne muke, ali ako se samo malo prisjetimo i donošenja ovog Zakona vidimo da je tadašnja oporba bila vrlo skeptična, dapače smatrala je da je ovo jedan suvišan institut, suvišna institucija, te da je u okviru postojećeg državnog odvjetništva, kako je ustrojeno, moguće adekvatno suprotstaviti se ovom zlu. Međutim, evo danas SDP kao oporbena stranka podupire Vladu koja želi upravo raščistiti, normativno pojačati ovlasti USKOK-a i riješiti neke dileme koje su se evo u radu USKOK-a pokazale tijekom ovih godina. Međutim, odmah bih skrenula pozornost kako je USKOK u tom svom rađanju, u svom tom ustrojstvu, jer rađanje jedne institucije i za puno bogatiju državu, jedan je težak o odgovoran zadatak koji dakle uvijek prati i veliki trošak, dakle i velika materijalna sredstva. Dakle, susreli smo se, ali ja ovo sada napominjem kako u tom smislu više ne bi trebalo raditi. Ako se odlučimo za stvaranje jedne institucije, onda zakon bi trebao doći na zadnje mjesto. Treba onda u prvom redu misliti na materijalne uvjete, kako bi onda samim donošenjem zakona već počela ta institucija i raditi. To nije bio, to nije bila sreća da se dogodi sa samim USKOK-om pa je onda u to vrijeme samo ministarstvo odreklo se vlastitih nedostatnih prostora, kako bi omogućilo USKOK-u kakav takav rad. Jednako tako i druga materijalna neophodna sredstva u vidu automobila, kompjutera koja su i u to vrijeme bila nedostatna i u samom ministarstvu. Dakle, upravo takvi problemi koji ovako kad se raspravlja upravo o suštini stvari i mi ovdje ćemo ponekad smatrati da se oni podrazumijevaju, ali počesto nije tako. Ali, iskreno, odnosno stoji i jedan zaključak. Ako se iskreno želi riješiti neki problem, onda se za to uvijek i iznađu mogućnosti. Po jednostavnom principu, gdje ima volje ima i načina. I kao što smo evo imali već iz uvodnog slova prilike saznati, osnovna izmjena ide u tom pravcu da bi se otklonila pravna nemogućnost koja je upravo zbog i nepreciznosti i nejasnoća koje onda uvijek idu in favorem okrivljenika Vrhovni sud stao na stajalištu da nema realnog stjecaja, da postoji samo prividni stjecaj između članka 333. Kaznenog zakona, tj. samom kaznenog djela udruživanja radi počinjena kaznenog djela, ali da onda nema i počinjenja ovog drugog kaznenog djela za koji je upravo kada je i donoašan zakon smisao zakona bio da USKOK djeluje upravo u pogledu tih kaznenih djela, kao što su zlouporaba opojnih droga, naročito njezin kvalificirani oblik, kada je počinjena, kada su ti oblici, kada su ta djela počinjena u sastavu grupe ili udruženja, kao i neka druga kaznena djela. Međutim, uprvo zbog takve nemogućnosti odnosno očito smisao zakona je bio takav i to je bio cilj takav, ali ipak iščitavajući slovo zakona, očito je da je, odnosno rekao je manje nego što je to htio leks dicit minus quanvoluit i zato je zaista opravdana ova izmjena gdje izrijekom onda treba navesti da upravo ta kaznena djela koja su najčešće i trebaju biti i predmet radda samog USKOK-a upravo i potpadnu u djelokurg USKOK-a, jer kažem postojeća situacija dovela je do apsurda da upravo teže situacije rješavao je redovni sud, čak općinske nadležnosti, dok je onda USKOK-u ostao jedan dio kaznenih djela ulične korupcije koje onda i nije toliko sa aspekta organiziranog kriminaliteta, toliko poguban, odnonsno razoran. Jednako tako to je u tom smislu, upravo zbog postojećeg stanja doveo je USKOK i u jednu tešku situaciju u samom predistražnom postupku, gdje nije mogao zahtijevati provedbu posebnim izvidnih mjera. Međutim, ovdje kad smo upravo kod riječi kold izvidnih mjera treba napomenuti da je nužna i izmjena Kaznenog zakona da te izvidne mjere isto tako kao i korištenje agenta provokatora, tj. prikrivenog istražitelja, bude decidirano razriješeno, vidjeli smo također sporna stanja, odnosno sad već nesporna, s obzirom na stajalište Vrhovnog suda, da takvi usputni dokazi ne mogu ... [[govornik se ne razumije]] su ključni kod otkrivanja i dokazivanja puno težih djela, nego za ono za što su prvotno određeni. Zbog toga je nužno u tom smjeru i u tom smislu nadopuniti i Kazneni zakon kako bi onda upravo USKOK imao i pravi instrument u ovoj svojoj sada, ne proširenoj, nego pravoj djelatnosti koja i treba potpasti pod djelokrug USKOK-a. U Zakonu je potrebno ugraditi, odnosno Zakon predviđa ugrditi precizniju ugradnju odnosa između državnog odvjetništva i redarstvenih vlasti. To je sigurno potrebno, međutim samim nastojanjem izmjene USKOK-a bit će opet do jedne samo mjere to omogućeno. Sjetimo se značajne novele Zakona okaznenom postupku, jedne prve faze upravo značajnih promjena i odnosa između redarstvene vlasti i pravosudne vlasti u ovom segmentu državnog odvjetništva pokazuje se kao nužnim. I zato smatram da je druga faza reforme kaznenog postupka nužna, neizostavna, na njoj treba što prije poraditi, kako bi zaista onda konačno imali jednu liniju upravljanja, jer ovdje još uvijek koliko god se tom izmjenom Zakona o kaznenom postupku, a i samim postojanjem i Zakonom o USKOK-u injegovoj samoj djelatnosti, ta djelatnost, odnosno njiova funkcija želila približiti ipak tu postoje uvijek izvjesne napetosti. One postoje po prirodi same stvari. Uvijek je težnja od drevnih vremena izvršne vlasti, redarstvene vlasti da se koliko-toliko nametne pravosudnoj vlasti, a kada to nije moguće onda i izvjesnim opstrukcijama. Zbog toga nema drugog izlaza nego podrediti redarstvenu vlast u ovom segmentu državnom odvjetništvu. Tako ćemo onda imati jednu liniju zapovijedanja otkrivanja i osiguranja dokaza. I mislim da bez toga gdje državni odvjetnik nema mogućnost naloga redarstvenoj vlasti, da redarstvena vlast odgovara upravo državnom odvjetništvu u tom smislu nećemo onda postići pravi rezultat. Ponovo ćemo doći koliko-toliko ipak na onaj teren, pogotovo neuspješnosti vođenja postupka kada se prebacuju s jednog segmenta na drugi. Mislim da je konačno naše kazneno zakonodavstvo koje je evo dosta ažurno, sazrelo je vrijeme kada se ono ne mora više boriti sa zaostacima u tom segmentu da on da se reformira u tom smislu da istraga konačno nestane iz našeg oficijelnog redovnog kaznenog postupka. Na kraju krajeva je i sa izmjenama ZKP-a ustvari i vrlo mali dio postupaka određen je, odnosno prepušten je samoj istrazi. Ali inače sama ta reforma dobila bi do značajnije pozicije i onda značajnije i odgovornosti državnog odvjetništva, ali i veće discipline redarstvenih vlasti. Ovdje se napominje u ocjeni izvori potrebnih sredstava za provođenje zakona, da je za provođenje ovog zakona potrebno osigurati dodatna sredstva i to je zaista tomu tako, sredstva za informatizaciju ureda kao i za zapošljavanje novih djelatnika, ali jednako tako bit će potrebno osigurati i dodatna sredstva samoj policiji, redarstvenim vlastima koji su posve neadekvatno opremljeni da bi mogli pružiti ovakvu pomoć, odnosno udovoljiti traženju koje USKOK od njega i zahtijeva. Nije lako suprotstavljati se kriminalitetu, posebno ne organiziranom. Zato je potrebno osim znanja, vještina i hrabrosti, kažem posebno hrabrosti. Potrebno je ponekad i izložiti svoj život, to je doslovno rekao tako jednom prigodom i predsjednik Italije. Zato ljudi koji tu rade zaslužuju naše povjerenje i našu podršku. Ponekad često u javnosti se stvara i jedno nerazumijevanje između postupaka koji se obustave, a koje su nadležnosti redovnih tijela, a pogotovo USKOK-a, međutim treba napomenuti da USKOK nije sud, on ne odlučuje o krivnji, on se pokreće shodno kako se pokreću i sva ostala kaznena djela kada za to postoji sumnja. Ali zbog toga treba mu onda dati i određene instrumente i zato posebno pozdravljamo ovu izmjenu koja se odnosi na jedno apsolutno relativiziranje bankarske tajne, jer ona je osnovna prepreka borbi protiv korupcije i organiziranog kriminaliteta. Do sada smo imali jednu apsurdnu situaciju, USKOK je centralno tijelo za borbu, a i za prevenciju korupcije i organiziranog kriminaliteta. Međutim, po Zakonu o bankama svaka porezna uprava, svaki porezni inspektor može slobodno ušetati u banku i tražiti takve podatke. Jednako tako to je omogućeno i Uredu za sprečavanje pranja novca, a nije dozvoljeno USKOK-u. To je jedna apsurdnost, jedan apsurd koji onda upravo koji nije riješen jednim logičnim tumačenjem, jer su banke to uporno odbijale činiti, onda je eto nužna i ovakva izmjena gdje će izrijekom ako ne već u Zakonu o bankama, a onda sigurno u ovakvom jednom specijalnom zakonu biti to izrijekom rečeno i određeno. Dakle na nama je da stvorimo zakonske, ali i materijalne pretpostavke da ključne institucije države, a u to smatram upravo da je USKOK jedna od ključnih institucija države, da djeluje na način da bude sposobna ostvarivati svoju misiju. Što mi radimo u tom smislu kako bi ojačali općenito rad pravosudnih tijela, posebno ovih kojima je dana i posebna i odgovorna zadaća, što radimo upravo da bi i ojačali provedbu zakona. U kojoj mjeri same društvene strukture stimuliraju određena devijantna ponašanja. Kakav je stav vladajućih naspram ovom problemu? Je li on istinsko opredjeljenje ili puta fraza? Mislim da nije ovo niti mjesto niti je vrijeme kada govorimo o ovom problemu da o tome nagađamo, o tome će uskoro pokazati sama praksa bez obzira što mi o tome govorili ili mislili, međutim u svakom slučaju nije ohrabrujuće ono što se dogodilo u zadnjih deset mjeseci da je Hrvatska potonula samo u zadnjih mjeseci za 10 izbornih poena na toj stepenici, na toj jednoj ljestvici percepcije korumpiranosti. Zbog toga mislim da ovaj zakon treba poduprijeti, to čini i Klub SDP-a, ali jednako tako trebaju mu biti stvorene sve materijalne mogućnosti USKOK-u kako bi onda zaista ostvarili ono što ovdje govorimo. Nije ohrabrujuće to, evo jučer smo raspravljali o Državnom proračunu za 2005. godinu, da se smanjuju sredstva za rad USKOK-a. Ta sredstva treba povećati i u tom smislu amandmanom će djelovati i Klub SDP-a. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Josip Vresk. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Moram reći da sam sudjelovao na ovaj ili onaj način u radu Vlade kada je pisan ovaj propis i da već kod samog pisanja Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta su postojala dva oprečna mišljenja. Po jednom mišljenju nije trebalo osnivati posebni ured već je naprosto trebalo unutarnjom organizacijom državnog odvjetništva osnovati posebni odjel ili kako god se zove ta ustrojstvena jedinica, ali u svakom slučaju trebalo je izmijeniti Zakon o kaznenom postupku ili/i zakon, odnosno Kazneni zakon, tj. promijeniti ukupno kazneno zakonodavstvo, jer cilj svega prije jest osigurati efikasan progon svih počinitelja kaznenih djela, a napose onih najtežih oblika teških kazni i djela, a to su prije svega ona kaznena djela koja jesu u nadležnosti ureda, tj. USKOK-a, a to je organizirali kriminal. Po drugom mišljenju trebalo je osnovati jedno posebno državno tijelo koje je osnovano tim zakonom koji je kasnije noveliran, osnovan je ured po uzoru na neke europske zemlje i mi smo mislili da ćemo na taj način riješiti da problem počinitelja kaznenih djela prije svega organiziranog kriminala bude efikasniji i bude brži itd. itd. Ono što želim reći, a to govorim svaki puta kada se otprilike radi o izmjenama bilo Zakona o kaznenom postupku, bilo Kaznenog zakona da mi prije svega doista moramo napraviti jedan novi Kazneni zakon, moderni Kazneni zakon, a i potpuno novi Zakon o kaznenom postupku, jer postojeće izmjene Zakona o USKOK-u bojim se da neće u cjelini riješiti problem, a sada ću vam reći i zašto tako mislim. Naime, naš kazneni postupak je dalje neefikasan i dalje je spor, i dalje se kroz medije provlači da počinitelji najtežih kaznenih djela ostaju na slobodi, da sudovi sporo rade, da državna odvjetništva budu neefikasna itd. itd. S druge strane u kaznenom, u onom dijelu materijalno-kaznenog zakonodavstva mi i dalje imamo najteže pojavne oblike određenih društvenih poremećaja izvan kaznene zone. Nisu propisana kao kaznena djela, prije svega mislim na onaj moderni, kibernetički ili kako god ga želite nazivati, kriminal i bojim se da izmjenama koje smo napravili prije svega prihvaćajući konvencijsko pravo nisu zahvaćeni svi ti odnosi, odnosno sve te anomalije koje bi morale biti propisane kao kaznena djela i za njih naravno pripisana kazna. Ono što želim ovdje reći da se ovim Zakonom želi zapravo riješiti 3 stvari. Želi se prije svega organizirati drugačije sam Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala. Dakle, radi se na unutarnjem ustrojstvu koji je drugačiji od postojećeg Zakona. Druga je stvar, želi se dati veća ovlast USKOK-u. I treća stvar, želi se u ovaj zakon unijeti ono što je Republika Hrvatska potpisala ili je pristupila onome što nazivamo konvencije i to je konvencijsko pravo i tu doista ne možemo utjecati. Takvo je kakvo jest i to mora biti sastavni dio naših propisa. Što se tiče samog unutarnjeg ustroja organizacije i suradnje s policijom, mislim da je trebalo strogo razgraničiti što se rješava zakonom, što se rješava podzakonskim aktima, ali isto tako Vlada mora razmisliti da treba intervenirati u još jedan zakon koji se zove Zakon o policiji jer se bojim da samo ovakvom izmjenom to neće biti riješeno. Ono što se tiče ovlasti, naime, svi želimo da USKOK efikasno radi, ako je već osnovan. Mi doista moramo napraviti sve da bi to državno tijelo koje je u to vrijeme sakupilo jedan dio sudbenih ovlasti i jedan dio ovlasti Državnog odvjetništva, ali je pritom ostalo strogo razgraničenje između sudbene i upravne, tj., izvršne vlasti. Dakle, to državno tijelo mora biti efikasno i mora mu se i u ovoj zakonodavnoj sferi omogućiti da ono ispuni tu svoju društvenu funkciju. Reći ću vam samo nekoliko stvari za koje smatram da je trebalo napraviti ili ću ponoviti ono što sam prije govorio, izmjenama i kaznenom zakonodavstvu ukupno, a prije svega u materijalnom kaznenom zakonodavstvu. Vidjet ćete vrlo brzo da bi možda na taj način efikasniji rad USKOK-a bio sve izraženiji. Naime, mi rješavamo ovdje organizaciju, rješavamo ovlasti a nismo u materijalnom kaznenom zakonodavstvu riješili problem onog što se zove sakupljanje informacije o kaznenim djelima, odnosno njihovim počiniteljima. Mi i dalje imamo, volio bih vidjeti sudsku statistiku, bojim se da je poražavajuća. Nesankcionirano ili slabo, neću reći nesankcionirano nego loše sankcionirano lažno prijavljivanje, volio bih vidjeti podatke koliko je pravomoćnih presuda u kaznenom postupku izrečeno za kazneno djelo lažnog prijavljivanja. Bojim se da tu ti podaci poražavajući, a isto me tako zanima statistika koliko smo mi zaštitili one prijavitelje kaznenih djela za koje se goni po službenoj dužnosti, a napose kaznenih djela organiziranog kriminala. Naime, što želim reći? Vrlo odgovorno tvrdim da bi USKOK puno lakše radio kad bismo mi izmjenama, određenim izmjenama u kaznenom materijalnom zakonodavstvu maksimalno sankcionirali ono što se naziva lažno prijavljivanje, a isto tako i maksimalno zaštitili ono što se zove prijavljivanje kaznenih djela, odnosno njegovih počinitelja. I bojim se da je to vrlo veliki problem. Što se tiče samih ovlasti USKOK-a slažem se da mu budu date takve ovlasti iako ostaje problematična odredba iz članka 42. ovog Zakona, dakle, izmjena koji se odnosi na banke, odnosno davanje informacija USKOK-u o stanju na računima. Mi naime imamo Zakon o sprječavanju pranja novca koji nalaže prijavljivanje svaku gotovinsku uplatu preko određenog iznosa i to ne samo što se banaka tiče. Zakon se odnosi na puno više pravnih subjekata i bojim se da USKOK već takvu ovlast ima. Doduše ima ovlast prema bankama koje regulira i Zakon o bankama, ali je ovaj propis, odnosno ZKP, odnosno Zakon o sprječavanju pranja novca ovdje je ipak lex specialis u odnosu na Zakon o bankama. USKOK tu surađuje onda sa Uredom za sprječavanje pranja novca, ne sa bankama. Ali ako je to već tako, ja ću se složiti neka ostane i takva stipulacija članka 42., onda nije jasno zašto se ograničiti samo na novčana gotovinska sredstva. Pa nije to jedino što se stječe kaznenim djelima. Zašto onda ne proširiti takvu ovlast i pravilno stipulirati odredbu članka 42. i na ostale pravne osobe koje imaju informacija o nečemu što je pribavljeno kaznenim djelom, ne mora se raditi samo o novcu. Mora se raditi i o pokretninama, nekretninama, itd., itd. Zašto onda ne proširiti ovlast USKOK-a? Sugeriram predlagatelju da odredbu članka 42. popravi jer se bojim da nije problem samo u bankama. Problem je puno širi od ovoga što tu piše. I ono što mislim da treba napomenuti na kraju jest jedna stvar koji rijetko spominjemo, a često ju vidimo u medijima. Naime, uvijek je dobro kad se radi o ljudskim slobodama imati jasno propisano što koje tijelo države, u ovom slučaju državne sudbene vlasti, može raditi. Dakle, koja su njegove ovlasti i što znače te ovlasti u odnosu na ljudske slobode. Kad se one mogu ograničiti, na koji način, itd. Ali ovakvo proširenje ovlasti mislim da treba za sobom vući i adekvatnu izmjenu propisa o naknadi štete, prije svega, općih propisa, a ono i posebnih propisa. Zbog toga, znate, mi često volimo govoriti o tome da mora biti doista kazneni progon efikasan. Ali isto tako s druge strane stoje ljudska prava i ljudske slobode, što jamči Ustav Republike Hrvatske i bojim se da ovo neće biti dobro neintervenira li se i u propise koji reguliraju naknadu štete. Na kraju, sugeriram predlagatelju da popravi članak 42. ovog Zakona. Klub HSS-a će podržati ovaj zakon jer doista treba USKOK-u omogućiti da efikasnije radi, ali isto tako želim reći da bi bilo dobro da konačno vidimo na ovim klupama novi, ne novelirani nego novi Kazneni zakon, a prije svega novi Zakon o kaznenom postupku jer se bojim da upravo tu leži problem i smatram da će se time problem efikasnijih, ukupnih kaznenih postupaka pa i ovih kaznenih postupaka za koje je nadležan USKOK riješiti brže i kvalitetnije. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. U ime Kluba HNS-a, PGS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. USKOK je osnovan pred 2 godine, dakle, ne u trenutku kad smo se mi, da kažem tako, sudarili sa organiziranim kriminalom. Organizirani kriminal je svoje korijene našao sredinom 90-ih godina, barem u ovakvom obliku kakvom ga danas znamo i kakvom smo ga do tad gledali samo u američkim filmovima, u postupcima pretvorbe, u postupcima pljačke. Kad su se u javnom životu pojavili čudni likovi. I ti čudni likovi se godinama već pojavljuju u javnom životu, po neki put ih nazivamo uglednim poduzetnicima iz Zagreba, po neki put ih nazivamo šefovima zagrebačkog podzemlja, iste osobe. Ministri su u vladama do prije 2 godine meditirali o tome ima li u Hrvatskoj mafije, ima li su Hrvatskoj organiziranog kriminala, nema li. Jedni su mislili ovako, drugi su mislili onako dok se Vlada nije organizirala, kriminalci su se organizirali i to srazmjerno uspješno. Što se tiče ovog drugog dijela djelatnosti Ureda korupcije sa njom smo se u prošlom sistemu 50 godina upoznali. Svi znamo praktično sve detalje. Vjerojatno bi mogli podučiti razvijeni zapad nešto oko toga iz naših iskustava. Povod izmjena i dopuna ovog Zakona su recentni slučajevi kad se USKOK pokazao pomalo neefikasnim, da li nepripremljenim, ali u svakom slučaju ograničenim u djelovanju. Ova prva dva elementa, efikasnosti i premljenosti državni odvjetnik će vjerojatno ocijeniti već kako može ocijeniti, a što se tiče ograničenosti djelovanja sada imamo pred sobom Prijedlog zakona koji bi omogućio USKOK-u da funkcionira i promptnije i jasnije i efikasnije. Razlozi donošenja dakle to je bio povod, razlozi donošnja ovih Izmjena i dopuna zakona su već ovdje rečeni, ja bih pokušao možda pojednostaviti tako da i naši građani i mi sami da si to jednostavnim riječima ocrtamo. Prvo je promjena nadležnosti u smislu jasnog definiranja kaznenih djela, kojima se USKOK bavi, došlo je do promjena Kaznenog zakona na žalost u ovim ovdje izmjenama i dopunama sva nova kaznena djela nisu navedena koja se nalaze u izmjenama i dopunama kaznenog zakona, na Odboru za zakonodavstvo je dana primjedba i to će se najvjerojatnije ugraditi u Konačni tekst zakona. I na ovom planu evidentno je da se Hrvatska mora prilagoditi standardima konvencija koje je potpisala, konačno, koliko god posotojale po Europi granice ili ne postojale, za kriminalce kao što znamo ne postoje, oni su međunarodna organizacija koja funkcionira po sasvim drugačijim pravilima. DA bi se tome stalo na kraj potrebno je prilagoditi se konvencijama, ali isto tako uspostaviti bolju suradnju sa tijelima u drugim državama koji se bave istim poslom. Problem koordiniranja, usklađivanja rada drugim tijelima represije države je očito i on se na neki način ovdje rješava, mislim čak i dosta smisleno i organizirano. Zadnja točka kojom se bave ove Izmjene i dopune zakona su ovlasti u predistražnom postpku, prvenstveno ovlasti koje se tiču raspolaganja sa bankovnim podacima. U članku 21. zanimljiva je definicija tko sve je dužan prijaviti nešto što može ličiti na organizirani kriminal odnosno na kaznena djela iz članka 21. ovog Zakona, sva ta kaznena djela kojima se USKOK bavi. Sva tijela državne vlasti i sve pravne osobe koje u svom djelokrugu saznaju za okolnosti i podatke. Jasno je da ovo u svom djelokrugu treba izbaciti jer sva tijela državne vlasti, sve pravne osobe, konačno i svaki građanin ove zemlje dužan je prijaviti kazneno djelo bez obzira da li se to kazneno djelo odvija u njegovom djelokrugu ili nekom drugom. Ovlasti za energičnije mjere, učinkovitije, jasnije, izravnije mjere u postupku propisane su člancima 21 c, d, e, f definirane su dobro, ja se nadam da će nakon ove diskusije, nakon diskusije po odborima Ministarstvo bolje definirate te ovlasti, dakle uvrstiti unutra još neke postupke kojeje moguće uvrstiti, a koji bi išli u smjeru efikasnosti postupka. Čini mi se da je u članku 42a. koji govori o raspolaganju bankovnim podacima zapravo prikrivena potencijalna opasnost da se ništa ne učini. I po svim dosadašnjim propisima državno odvjetništvo imalo mogućnosti ući u bankovne podatke naravno sa nalogom nadležnog suca i tome slično. Neke druge državne službe kao što je Porezni ured, Ured za pranje novca imaju te ovlasti i sada svi dobro znamo iz vlastitog iskustva da porezni ured može ući pod bankovne podatke svakog od nas onda kada želi. Ako Izmjene i dopune ovog Zakona stavljamo moguću odredbu da službenici USKOK-a imaju pravo zatražiti bankovne podatke o osobama protiv kojih se vodi predistražni postupak to ja pretpostavljam nigdje exsplicite ne piše ali pretpostavljam da to znači usmeni zahtjev. Dakle, zamislite sliku službenik USKOK-a dolazi u banku, predstavlja se, kaže da radi na kojem prdmetu radi, traži bankovni podatak. Radi se o organiziranom kriminalu širokih razmjera i slično, banka odbija dati taj podatak, službenik se vraća sljedeći dan sa nalogom suca, čemu je služio ovaj njegov prvi posjet, pa samo da upozori kriminalci, ničemu drugome, samo da ih upozori. Dakle, ako službenik USKOK-a nema ovlasti poreznog inspektora da neposredno uđe u bankovne podatke onda mu ovo i ne treba i bolje da ne stoji tu. S druge strane, mene osobno zabrinjava činjenica da bilo koji službenik bilo koje službe a posebno represivne službe može usmenim nalogom dobiti bilo koji podatak o bilo kojem građaninu, to jednostavno nije dobro to nije u skladu sa nekakvim temeljnih civilizacijskim dostignućima i ako hoćemo liberalnom demokracijom. Ali u svakom slučaju ukoliko se želi imati efikasan postupak ovakva vrsta postupka nije to, ovo omogućava samo da se kriminalac upozori, i u tom roku dok službenik USKOK-a ne dođe sa pismenim nalogom, napravi sve što treba da se pokrije ili da jednostavno ode u Tursku. Još samo jedno pitanje, u članku 18. Izmjena i dopuna to je bivši članak 60. postoje sredstva kojima, koje ured koristi, financijska sredstva. Zadnja od tih sredstava nazivaju se sredstva za posebne potrebe, iskreno bi me zanimalo da mi netko jednostavnim riječima kaže što to zapravo jeste, da li je to financiranje agenta provokatora, da li je to nešto drugo ne znam ni sam što. Zanimalo bi me, mislim da bi javnost zanimalo zapravo kakvom vrstom i kakvom mogućnošću raspolaganja financijskih sredstava USKOK može nastupiti. Hvala.
Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici, sukladno članku 204. stavak 12. Poslovnika predložit ću dopunu dnevnog reda ove sjednice sljedećim točkama: Konačni prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, drugo čitanje, P.Z. br. 180 i drugo Prijedlog izmjena i dopuna financijskog plana Hrvatskih autocesta za 2004. godinu. Ima li tko od zastupnika primjedbu na uvrštenje neke od ovih dviju točaka na dnevni red? Nema. Gospođe i gospodo zastupnici dopuna dnevnog reda je utvrđena. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Gospodine predsjedniče netočan je činjenični navod uvaženog kolege koji je kazao da je organizirani kriminal nastao u ovakvom obliku početkom 90-tih godina vežući to za postupak pretvorbe i privatizacije. To uvaženi kolega nije točno, jer se iz same strukture i količine ovih kaznenih djela upravo vidi suprotno. Naime, s ovim vremenskim periodom ne možete povezivati nastanak ilegalno prebacivanje osoba preko granice, krađu automobila, krivotvorenje novca i vrijednosnih papira, međunarodnu prostituciju ilegalnu trgovinu oružjem itd. Hvala.
Hvala lijepa. Klub HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, država tajnice, žao mi je što nema ministrice pravosuđa. Prvo što je bitno kazati stajalište Hrvatske stranke prava i u ovome slučaju je istovjetno stajalištima hrvatskih građana, a to je da hrvatski građani i Hrvatska stranka prava s pravom očekuju odlučnu i učinkovitu borbu države protiv korupcije, organiziranog kriminala i grabeža. Kakva nam je pozicija znamo i sami da smo na dnu, odnosno da nam je korumpiranost velika, sami znamo što nam opet onemogućava ulaganja, zapošljavanje i sve ostalo što je s time povezano. Hrvatske građane ne interesira kako će se zvati specijalizirano tijelo u sklopu državnog odvjetništva koje će se boriti protiv korupcije, organiziranog kriminala, grabeža i svega onoga što ne doliči jednoj državi ko što je Hrvatska. Ali sadašnji naziv toga tijela USKOK sigurno ne odgovara razultatima toga tijela, to najbolje zna i gospodin Emil Tomljanović koji je iz Senja jer znamo što je USKOK. USKOK kad je negdje uskočio u borbi protiv Turaka tu trava više nije rasla. I bilo je riješeno kratko i jasno, operativno, profesionalno i odlučno. Sadašnji naziv ne odgovara. Samo se sjetimo slučaja bivšeg ministra vanjskih poslova, potpredsjednika Vlade doktora Mate Granića, tu se ne možemo oteti dojmu da to nije bilo u funkciji politiziranja, senzacijalizma i svega ostaloga što ovo tijelo ne smije imati, što ovo tijelo ne smije imati. To tijelo ne smije imati, ono mora biti profesionalno stručno, odgovorno, znači profesionalno, stručno, odgovorno. Ali nažalost u ovome slučaju je bio čisti senzacionalizam. Imamo i puno više takvih slučajeva, slučaj Canjuge, Batarela i još je onda zanimljivije čuti nakon presude, znači pravorijeka Vrhovnoga suda, ljudi u okviru tih institucija, pod krivim nazivom USKOK to komentiraju. Pazite, to komentiraju na način, a znamo kakva je situacija bila, ne za ove nego za prošle izbore u Sjedinjenim Američkim Državama da je Vrhovni sud presudio tko je izborni pobjednik i nije bilo komentara. Niti smije biti komentara u takvim slučajevima. A ovdje se to događa i što smo došli, došli smo u tu situaciju da se građani s pravom boje kako će se ova država boriti protiv korupcije, protiv organiziranog kriminala i protiv grabeži. Ako se hoće, ako je nakana, intencija ovoga zakona da se postigne profesionalnost, stručnost, odgovornost bez politiziranja, bez senzacionalizma moramo znači prvo napraviti reda da tamo rade ljudi koji znaju svoj posao i to u punom smislu, koji su odgovorni koji neće glumiti Elliota Nessa, bez ikakvih činjenica, bez bilo čega drugoga, koji neće imati sebe iznad svega, koji će imati iznad svega zaštitu pravnog poretka Hrvatske i sve ono što je bitno da bi mogao netko profesionalno, stručno i odgovorno obnašati tako važne poslove. Prema tome, ovakav način dosadašnjeg rada što bismo mi i trebali iako nismo uspjeli u okviru Izvješća o radu Državnog odvjetništva raspraviti, ali mislim da je ovo dobro sada točno se osvrnemo na sve probleme koji nas vode u tome dijelu. Prema tome, moramo tu stvarno puno, puno, puno napraviti a ne kao sad što smo napravili. I sad prije nego što krenem na odredbe koje se predlažu, dobro da je prvo čitanje, da nije drugo čitanje. Nažalost stječe se dojam da su pojedine ove odredbe, recimo to je članak 7. prijedloga zakona a vezan je za članak 21.a, 21.b i 21.c, a odnosi se na blokadu bankovnih računa stječemo dojam da je to možda čak upereno protiv generala Ante Gotovine i njegovih prijatelja ali ide se pod ovim načinom blokade bankovnog računa. A kako se to u praksi radi i odigrava ja ću vam reći u svom slučaju. Početkom negdje treći, četvrti mjesec prošle godine bio sam zvan na informativni razgovor u Policijsku upravu Zagrebačku vezano za davanje informacija o jednom kaznenom dijelu sada bivšeg ministra, odnosno kaznene prijave ne kaznenom djelu. I sad je taj razgovor trajao 5 minuta, 5 minuta je trajao zbog čega su me pozvali i onda me pita policajac, veli vi ste prijatelj s Antom Gotovinom, velim ja jesam, veli pa gdi je Ante Gotovina, rekoh tu dolje u kafiću dovezo, pa čeka me, veli pa nemojte tako, pa velim ja, vi ste policija, nisam ja policija, vi meni kažite gdi je Ante Gotovina i ja bih volio znati gdi je moj prijatelj, onda me pita dalje, još nije umro bio pokojni general Bobetko, veli vi ste prijatelj i sa generalom Bobetkom, rekoh jesam, veli vi se često čujete s njime i odete, što razgovarate preko telefona, velim ja vi to vjerojatno znate što razgovaram preko telefona, ali veli kad dođete kod njega što razgovarate, razgovaramo ono što ljudi mogu razgovarati, jedan takav ugledan čovjek, general, vojskovođa i sve ostalo, pa veli on ma nemojte tako govoriti, veli ja sam Hercegovac, rekoh ne bi reko da ste vi Hercegovac, jer Hercegovci vole i generala Gotovinu i vole generala Bobetka. Evo to je moj primjer. I sad ja na tome primjeru vam hoću reći, ako su ovlasti ogromne, a u tome procesu rade neodgovorni, nestručni, politizirani ljudi nećemo postići svrhu koja se želi postići ovim zakonom. I to je ono što je opasno, znači moramo stvoriti da bude u pravom smislu USKOK, kako se govori u Senju i znamo što je USKOK, ali da to budu ljudi odgovorni, stručni, profesionalni, nekorumpirani i sve ostalo. Jer gledajte na ovako nećemo ništa napraviti i nećemo ono napraviti što od nas hrvatski građani očekuju i zbog toga moramo, žao mi je što nema ministrice, poduzeti odgovarajuće mjere da bi došli do toga. Znači sve takve nakane koje su tome mi normalno da ćemo podržati, ali bojimo se ovih dijelova, bojimo se zbog toga kakav je dosadašnji način rada, jer i sami znate, gledajte ovu varijantu, vi kažete da ćete blokirati bankovne račune, nadam se da se to ne odnosi, da vam nije intencija bila general Gotovina i njegovi prijatelji, a to će onda značiti da će kriminalci raditi keš, neće više preko bankovnog računa raditi. Prema tome vodite računa i simulirajte sve i zaštitite interese Hrvatske države, hrvatskih građana bez politike, nego stručno, odgovorno i profesionalno. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Frano Piplović u ime Kluba DC-a HSLS-a.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici, gospođo Bagić. Poznata je činjenica da hrvatski pravni stručnjaci znaju pravit dobre zakone. Međutim, također je činjenica da često imamo problema sa provedbom tih zakona. Slučaj je to i sa ovim postojećim Zakonom koji imamo i koji danas, čije danas izmjene i dopune imamo na dnevnom redu Sabora. Klub DC-a i HSLS-a podržava, daje punu podršku ovim izmjenama i dopunama Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta u Hrvatskoj. Radujemo se ovim izmjenama i dopunama, jer vidimo u ovim izmjenama i dopunama napokon jednu istinsku dobru volju iskazanu političku volju za stvarni obračun sa korupcijom i kriminalitetom u Hrvatskoj. Ovdje je malo prije spomenuto, spomenut slučaj gospodina Granića i drugi slučajevi, gdje je USKOK izgubio bitku, pravnu bitku i na neki način je pred javnošću ismijan, izrugan. Vjerujemo da sada ovaj Zakon, ove izmjene i dopune dolaze u pravo vrijeme kako hrvatska javnost ne bi izgubila vjeru u institucije i mogućnost zaštite kako pojedinca tako društva, odnosno moralnih i društvenih vrijednosti. Uz to što se ovim zakonskim prijedlogom zakonodavstvo Republike Hrvatske usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe ovaj prijedlog Zakona precizno određuje ono čega nije bilo u dosadašnjem još uvijek važećem Zakonu o USKOK-u. Gospođa ministrica je to ovdje u svom uvodnom izlaganju navela, ja ću ukratko spomenuti, znači da imamo sada po prvi put jedan kataloški jedan pregled tih kaznenih dijela. Imamo po prvi puta ustanovljen, odnosno imat ćemo ustanovljen odjel za spriječavanje korupcije i za odnose s javnošću. Isto tako imamo po prvi puta ovdje odjel za međunarodnu suradnju. Također je precizno određen odnos redarstvenih vlasti i ureda. Zatim precizno je određeno, odnosno regulirano pitanje ovlasti Ureda u predistražnim postupcima. Ovje je također spomenuto isto tako precizno regulirano prikupljanje podataka koji predstavljaju bankovnu tajnu i u konačnici ono što je bilo prilično nejasno u ranijem Zakonu, znači Ured USKOK-a je dio državnog odvjetništva. Sve ovo znači, sve ove precizne odredbe upućuju kako bi znači Hrvatska država, hrvatsko društvo mogli konačno u konačnici dobiti jedan institut koji će se moći efikasno nositi sa korupcijom i organiziranim kriminalitetom. Međutim, ja sam počeo s ovom raspravom s ovim da znamo praviti dobre zakone, međutim, problem je sa njihovom provedbom. I čovjek se često puta pita, komu trebaju zakoni koji se neće moći provesti, koji imaju u sebi takve odredbe da ih je nemoguće u datom trenutku provesti. I mislim da je svakome jasno da takvi zakoni koji su neprovedivi da oni generiraju jedan nered, jedno nepovjerenje, jednu apatiju u društvu i dovode do jednog pada i reintinga političara kako onih u političkim strankama, tako i oni koji su u institucijama vlasti. Bili smo, bili mi toga svjesni ili poštovane kolegice i kolege. Mi smo u Hrvatskoj u ratu u jednom agresivnom ratu koji je hrvatskom društvu, državi i hrvatskim građanima nametnula korupcija. Učinci toga osvajačkog i agresivnog rata su vidljivi. Samo što mnogi među nama to ne žele vidjeti, ne žele prihvatiti tu činjenicu. Ja ću napraviti jednu usporedbu. Kao što je 1991. godine mnogi u Hrvatskoj nisu mogli vidjeti ili nisu htjeli vidjeti i vjerovati da će recimo famozna JNA biti okvir iz kojeg će se izvršiti agresija na Hrvatsku, tako isto tako izgleda da danas u našem društvu ima ljudi, skupina utjecajnih skupina koji ne vjeruju kako korupcija može ugroziti Hrvatsku i njene građane. Hrvatski sabor je nadležan za pokretanje rata i mira. Želim vjerovati da će ove izmjene i dopune Zakona o USKOK-u biti službeno proglašenje ratnog stanja u borbi protiv korupcije, mita i drugih socijalnih bolesti koje temeljito nagrizaciju hrvatsko društvo, državu, napose ekonomiju. Nije dovoljno samo proglasiti ratno stanje, treba okupiti stručnjake, treba uspostaviti organizaciju i nadasve logistiku. Organizaciju stvaramo ovim izmjenama i dopunama. Imamo i stručnjake. Međutim, ostaje sporno, ostaje sporna logistika. I što je to ovje logistika? Držim da je to politička volja, istinska bez fige u džepu, svih političkih stranaka i one koje su u poziciji i one koje su u opoziciji, civilnoga društva, svakoga pojedinca. Znači koji su spremni uhvatiti se u koštac sa korupcijom u svojim redovima. Kada je rat, u ratu mora biti žrtava. Pitanje je, tko će biti prva žrtva borbe protiv korupcije i kriminala u Hrvatskoj? Kako sada stvari stoje nitko ne želi biti prvi, nitko se ne želi žrtvovati. Mi smo u Hrvatskoj zapravo svi onako ušli. Posjetio bih recimo na jednu prispodobu iz starog zavjeta, Abraham po Bibliji naš praotac bio je na kušnji, htio je žrtvovati vlastitoga sina i svidi se Bogu Abrahamova spremnost na žrtvu, pa mu je ponudio supstitut, ponudio mu je ovcu. Šta ćemo mi ponuditi? Spremni smo izgleda često žrtvovati i zadnjeg kandidata kažem u "krivca" iz protivničkih redova. Ako pomno pogledamo ovaj materijal uz obrazloženje uz ovaj Zakon, vidjet ćemo da unutar strukture koruptivnih kaznenih dijela u 2002.-2003. godini primanje i davanje mita čine 94% ovih kaznenih dijela. Ovaj podatak je vrlo alarmantan, jer mito, njegovo primanje i njegovo davanje, te zlouporaba obavljanja dužnosti državnih vlasti najveća su zla za hrvatsko društvo i državu. Budući da opasno nagrizaju iznutra to društvo kao jedna specijalna vrsta socijalne crvotočine. Ovdje je bilo još riječi prethodni je prije mene spominjao, isticao opasnosti do kojih bi moglo doći u primjeni i provedbi ovih zakonskih propisa. Ja sam svjestan da je predlagatelj također svjestan mogućih opasnosti budući da nas iskustva u našem društvu upućuju na takve smjerove. Ja bih na kraju spomenuo da bih ipak trebalo kod nekih stvari ugraditi odgovarajuće osigurače da se recimo provedba ovoga Zakona ne bi pretvorila u svoju suprotnosti, da ne bi došlo do progona tzv. malih riba, a da velike na neki način pobjegnu, odnosno da ovaj Zakon onemogući da se, da onemogući obračun pojedinaca protiv pojedinaca osobito protiv onih koji su glasni i koji su na neki glasni i jasni. Eto u tom smislu završio bih svoju raspravu i dajemo punu podršku ovom prijedlogu Zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Klub IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni predstavnici Vlade, uvažena gospodo zastupnici! Slažem se sa svima koji su rekli prije mene da organiziranom kriminalu treba se suprotstaviti, treba ga goniti do kraj svijeta. Ako prema nekome treba biti nemilosrdan onda to su oni koji otimlju djecu, truju djecu drogom, bave se terorizmom koji ugrožavaju jednom riječju našu sigurnost. Tu ne smije biti nikakvog pardona. Njima treba najaviti rat pa kome opanci, kome obojci rekao bi naš narod. Tu trebamo tijelima državne vlasti, državnim institucijama isto tako dati "odriješene ruke". Jasno i te institucije koje se bave sprečavanjem organiziranog kriminala moraju biti nadzirane, moraju biti strogo kontrolirane jer hrvatska nas novija povijest uči a zasigurno je to tako bilo i prije da su i pojedinci, naglašavam i pojedinci iz tih institucija, ne institucije povezane sa podzemljem a trebaju se protiv njega boriti da su naglašavam pojedinci iz tih institucija na primjer obavještajnog miljea također bili u vezi sa drogom pa čak i u redovima visokih državnih časnika oružane vojske također je bilo onih koji su to činili. Znači, institucije moramo osposobiti za borbu protiv tog zla, moramo im dati odriješene ruke ali uvijek da u skladu sa zakonom mogu postupati i pritom ih moramo strogo nadzirati. Bez nadzora sve se može srušiti kao kula od karata i same institucije se onda mogu pretvoriti u ozbiljne prekršitelje ljudskih i svakih drugih prava. Ovdje je spomenut jedan samo primjer iz ovog prijedloga zakona gdje bi se sada pojedincima iz USKOK-a na temelju njihovog usmenog zahtjeva trebalo davati sve moguće informacije. Gospodo, mi nismo policijska država. USKOK ne može biti iznad Ustava Republike Hrvatske. Dvije rečenice samo o opojnim drogama. U Hrvatskoj je registrirano 18 tisuća 476 ovisnika a stvarnu brojku vjerojatno možemo dobiti množenjem tog broja sa tri, četiri ili pet. Ako pretpostavimo da su uz drogu uglavnom vezane mlade osobe onda je od ne znam 14 do 27, 30 godina nije bitno, onda je to još strašnije jer jedna desetina ili jedna osmina svejedno te populacije je direktno ugroženo. Što je sa njihovim roditeljima, obiteljima drugom prilikom. I oni su ugroženi. Pa nećete mi sada reći da se ne znaju neke stvari, da se nekim pojedincima to ne može dokazati. Pogledajte sada koje kuće posjeduju, u kojim stanovima žive, iz kojih su stanova u te kuće sve uselili pojedinci za koje znamo da se kreću u tom miljeu. Ono što zna svaki drugi građanin odjedanput ne zna policija, Državno odvjetništvo itd., USKOK. Svatko zna tko je diler ali zbog homerte šutnje koja vlada u društvu izgleda da se previše šuti. Konačno, od posljedica droge 1998. umrlo je 37 osoba a lani 2003. čak 95. I da li tu sada treba nešto dodati. No, iako imamo svake godine sve više registriranih ovisnika i zato sam taj primjer spomenuo zanimljivo da imamo sve manje iz godine u godinu prijavljenih osoba za taj po meni najrašireniji i ako baš hoćete i najstrašniji oblik organiziranog kriminala jer se iz njega sve ostalo nakon toga i regrutira. I da ne bi nešto ostalo u zraku 2003. prijavljeno je zbog kaznenih djela iz članka 173. to su oni koji se odnose na drogu 6 tisuća 28 osoba ili 9,2% manje nego 2004. a svi znamo da se to širi jednom progresijom. Znači, veći je problem, više ovisnika, više dilera a netko očigledno manje radi posao no što je radio pred godinu dana. Ono što je po Klubu IDS-a ključno u ovom dokumentu to je ovaj članak 4. odnosno članak 15.a. Ovdje evo kao što vidimo se formira Odjel za međunarodnu suradnju i zajedničke istrage i tu se između ostalog kaže da u skladu sa međunarodnim ugovorima i drugim sporazumima surađuje se sa nadležnim tijelima drugih država i međunarodnih organizacija, to nije sporno, određuje članove u zajednička istražna tijela koja se na temelju međunarodnog ugovora ili sporazuma ili na temelju uglavka za pojedinačni slučaj osnivaju radi istrage kaznenog progona na teritorij znači Republike Hrvatske. U stavku 2. u zajedničkim istragama na državnom području Republike Hrvatske Odjel za međunarodnu suradnju i zajedničke istrage nadzire primjenu domaćih pravnih propisa te poštivanje suvereniteta Republike Hrvatske itd. da ne čitam sve ove stavke. Gospodo, ono što je nužno mi moramo definirati pojam te zajedničke istrage. To moramo učiniti. To je ja mislim ono što je možda najveći propust u ovom zakonskom prijedlogu. Bez toga zakon neće biti potpun i stoga je dobro da se ovdje radi o prvom čitanju. Nemojte da se sutra nam dogodi ili da se vuče neka analogija sa onim famoznim slučajem cash o kojem se dosta sada govori tj. Gotovina odnosno gdje se sa stranim obavještajnim službama operativnim radnjama u Hrvatskoj pokušavalo doći do generala. Nema nikakve dvojbe, ja to stalno ističem. Gotovina mora u Haag, tamo mora braniti dignitet svoj, Hrvatske vojske i utoliko bi se i u članku 21.b gdje se navode koja su to kaznena djela zlouporabe opojnih droga i trgovanje ljudima i ropstvom, otmica, međunarodna prostitucija, podvođenje itd. možda trebao ubaciti i ratni zločin. No, nije sporna, ja ću reći posve otvoreno, ni suradnja Hrvatske obavještajne zajednice sa stranim obavještajnim službama. To je normalno, samo da li one mogu na tlu Republike Hrvatske voditi zajedničke istrage. E, to je sada bit i zato taj pojam zajedničke istrage u ovom zakonskom prijedlogu Hrvatske i stranih tijela a očigledno da će se te istrage u određenim radnjama obavljati na teritoriju Hrvatske treba jasno gospodo i nedvosmisleno definirati da se otkloni svaka sumnja. U ovom članku 15.a stavku 3. točki 2. kaže se da u slučaju osobito hitnih radnji koje su strana državna tijela prema posebnom sporazumu ovlaštena samostalno poduzimati na području Republike Hrvatske nadzire poduzimanje pazeći da strano državno tijelo pritome ne naruši nepovredivost doma ili pravo na osobnu slobodu, dostojanstvo osobe itd. Gospodo, držim da upravo taj članak 15.a treba izuzetno pomno definirati. Drugo, to je ovaj članak 21.b gdje se između ostalog spominju i otmice. Predlažem da čim se ona dogodi malo je takvih slučajeva bilo u Republici Hrvatskoj ali bilo ih je. Zadnji slučaj otet je sin generala Zagorca. Znači, ako se to dogodi kao i u Italiji odmah treba blokirati imovinu žrtve. Zašto? Da ne bi mimo organa vlasti sama pokušavala se nagoditi i time otežati poziciju ja ću reći prije svega sebi ali i policijskim institucijama. Izgleda to možda nekome apsurdno ali to je jedino logično. Ako se izbjegnu institucije i žrtvi biti će znatno teže. Tako je najjednostavnije i najefikasnije moguće se boriti protiv otmice. Što se tiče članka 42. o blokadi sredstava na bankovnim računima onih koji se bave jasno organiziranim kriminalom to je logično, o tome ja mislim da ne treba niti raspravljati. Banke moraju u tom slučaju na stranu bankovnu tajnu surađivati sa tijelima državne vlasti. No ako USKOK pogriješi onda tu banku koja i zbog toga može imati štetu valja rehabilitirati kao što nakon pogrešne procjene u slučaju bivšeg ministra Granića i gospodina Baga USKOK također mora tim ljudim uputiti ispriku iako znam da će oni biti najsretniji da ih USKOK nikada više ne spominje. No, to što je u tom slučaju učinjeno narušilo je njihov dignitet i netko naprosto u tom drugom koraku treba pod navodnicima “rehabilitirati” te ljude. Par riječi i o državnom odvjetništvu koje su bordinirano tijelo USKOKU ali prije toga kako doista šef USKOK-a može komentirati odluke Vrhovnog suda. Mi koji smo u policiji i možemo ali on zasigurno nema što to komentirati. Ono što je kada smo imali nedavno izvješće državnog odvjetnika ovdje ispred sebe što je mene zapanjilo, to su prijave kaznenih dijela na 100 000 stanovnika gdje se između ostalih kaže da najviše prijava na 100 000 stanovnika ima u Istri. Čak 4067. Potom je Primorsko-goranska županija sa 2729, nakon toga slijedi Zagreb. Znači ispada da na ovim prostorima gdje se nešto radi koji su gospodarski najrazvijeniji otprilike ima i najviše kriminala. To jednostavno ne stoji, to ne odgovara istini, dok s druge strane hrvatski prosjek je negdje 1900 i nešto. Zašto je tome tako ne znam, ali znam da tome nije samo posljedica tzv. tranzitnog kriminala ili velike koncentracije ljudi u sezoni. Znači gospodarski najrazvijeniji prostori tobože su i, tu imamo i najveću pod navodnicima “aktivnost” državnog odvjetništva. Za kraj. IDS podržava ovaj Zakon. Molimo da se ovdje definira ovaj pojam zajedničke istrage. U borbi protiv organiziranog kriminala imati ćete punu podršku IDS-a ali ponavljam USKOK ne može biti iznad Ustava i temeljnih ljudskih prava. To vrijedi i za naše obavještajne službe, to vrijedi i i za policiju, to vrijedi konačno i za politiku. Netko je prije spominjao mito. Kada bi ovdje ovaj dekriminalizirali davatelja vrlo brzo bismo došli do znatno većeg dijela počinitelja a ovako kroz kriminalizaciju i davatelja praktički štitimo primatelja. Dok se to ne izmjeni tu kruha nažalost neće biti. No, sve u svemu ponavljam, u borbi protiv organiziranog kriminala, tijela državne vlasti dobiti će punu podršku Kluba IDS-a.
Hvala. Ispravak netočnog navoda. Poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Želim ispraviti krivi navod gospodina Kajina kada tvrdi da hrvatski narod koristi jednu izreku u kojoj se spominju opanci, to nije točno, to će vam potvrditi vjerojatno i USKOK i druge službe koje se s time također bave.
Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite
Gosopdine predsjedniče, uvaženi predstavniče Vlade, predmetne izmjene i dopune zakona uvjetovane su problemima u smislu u prvom redu funkcioniranja USKOK-a kao i u smislu primjene zakona u Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta. Uvodno bih htio naglasiti i to da Klub zastupika Hrvatske demokratske zajednice apsolutno podržava ovaj Prijedlog i naravno njegovu što skoriju primjenu. Pitanja, odnosno ova pitanja svode se uglavnom na četiri osnovna elementa pa mi dopustite da o njima nešto kažem. Dakle, prvo je pitanje djelokruga i nadležnosti ureda u odnosu na nadležnost samih sudova. Drugo je pitanje vazano za organizaciju ureda i posebnih odjela sudova. Treće pitanje suradnje sa policijom odnosno sa Ministarstvom unutarnjih poslova i četvrto pitanja ovlasti ureda u tzv. predistražnom postupku. Što se tiče prvog pitanja, pravnim stajalištem Vrhovnog suda Republike Hrvatske određeno je da postoji prividni stjecaj između članka 333. Kaznenog zakona i odredbi o kaznenim djelima kojima je kao kvalifakotorna okolnost propisano počinjenje kaznenih dijela u sastavu grupe ili zločinačke organizacije. Dakle, takvim stajalištem Vrhovnog suda Republike Hrvatske ured nije imao mogućnosti za postupanje u nekim kaznenim dijelima organiziranog kriminaliteta gdje se u prvom redu misli na zlouporabu opojnih droga koje kazneno dijelo je počinjeno organizrano a također su i neka druga kaznena djela koja su nedvojbeno djela organiziranog kriminaliteta prešla u nadležnost redovnih sudova. U izloženom smislu znakovita je i pozicija ureda da tijekom predistražnog postupka za predmetna kaznena djela ne može zahtjevati provedbu posebnih izvidnih mjera. Što se tiče drugog pitanja dakle, treba naglasiti da je Republika Hrvatska ratificirala dva vrlo važna dokumenta Vijeća Europe. Naime, radi se o građansko pravnoj konvenciji, o korupciji kao i o kazneno pravnoj konvenciji o korupciji. Dakle, dokumenti Vijeća Europe. Nadzor provedbe Kaznenopravne konvencije o korupciji provodi skupina država za borbu protiv korupcije i organiziranog kriminala dakle pod nazivom ... [[Govornik se ne razumije.]] U smislu funkcioniranja USKOK-a i primjene gore navedenih dokumenata Republika Hrvatska dobila je nekoliko preporuka da bi se rad USKOK-a u kvalitativnom smislu unaprijedio. Te bitne preporuke odnose se s jedne strane na unapređenje rada a s druge pak strane sa suradnjom Ureda sa drugim državnim tijelima. Osim udovoljavanja međunarodnim obvezama na uspostavljanju središnjih tijela međunarodne susradnje u istragama transnacionalnog organiziranog kriminaliteta potrebno je nedvojbeno preinačiti i ustrojstvo postojećeg odjela za sprječavanje pojava korupcije ali i za odnose sa javnošću kako bi USKOK po svojoj strukturi konačno postao operativan. Poseban problem u dosadašnjoj praksi i Vrhovnog suda Republike Hrvatske i županijskih sudova a vezano za funkcioniranje samog USKOK-a jest taj da je potrebno precizirati ili dodatno precizirati pitanja nadležnosti. Naime, svi predmeti organiziranog kriminaliteta nisu jednako složeni pa je potrebno u dopuštenim slučajevima delegacije precizirati nadležnosti općinskih sudova za dodjeljivanje predmeta u rad dakle, za dodjeljivanje predmeta u rad nadležnih sudova. Nadalje, neophodno je potrebno preciznije regulirati odnose između državnog odvjetništva i redarstvenih vlasti u slučaju postojanja osnovne sumnje da je počinjeno kazneno dijelo organiziranog kriminaliteta. Isto tako, potrebno je utvrditi međusobne odnose ureda i drugih ustrojstvenih jedinica državnog odvjetnika odnosno državnog odvjetništva. Uvođenjem standarda sa naznakom organiziranog kriminaliteta članka 7. ovoga Zakona treba pojasniti, približiti kriminalističkom iskustvu tijela kaznenog progona . Svakako valja istaknuti i činjenicu da je dosadašnji predistražni postupak za kaznena dijela organiziranog kriminaliteta vođeno sukladno naravno općim odredbama Zakona o kaznenom postupku i posebnim odredbama Zakona o USKOKU. Ovdje se radi dakle o procesnim ili ...Ovdje se radi dakle o procesnim ili postupovnim odredbama. U praksi su se te odredbe potvrdile kao odgovarajuće, u pravilu kao odgovarajuće osim u pogledu prikupljanja podataka koji predstavljaju bankovnu tajnu. Odredbe Zakona o bankama u praksi su potpuno u izvjesnim situacijama onemogućavali hitno pribavljanje podataka o bankovnim računima i o transakcijama koje predstavljaju zaštičenu bankovnu tajnu, a najčešće se odnose ili su se odnosile na koristi, na koristi ostvarene kaznenim djelima. Dakle u smislu predmetnih izmjena predviđaju se posebni mehanizmi za pribavljanje podataka za potrebe ureda. Naposljetku ili na kraju s obzirom da se predloženim izmjenama i dopunama radi i o, u izmjenama u smislu ustrojstva novih ureda, odjela, mogućnosti novog zapošljavanja ja bih se usudio kazati dakle stvaranjem osnovnim materijalnih i normativnih pretpostavki za bolji i učinkovitiji rad Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala. U svakom, u tom smislu treba dakako i poduprijeti i sva ona nastojanja Vlade da i osigura evo, u ovom smo vremenu donošenja proračuna Republike Hrvatske za 2005. godinu, odgovarajuća sredstva u Državnom proračunu da bi se sve ove izmjene i dopune i u organizacionom smislu i u svakom drugom smislu zapravo mogle realizirati na način da se nakon donošenja ovaj Zakon može primjeniti, primjeniti i u praksi. Shodno svemu izloženom Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice će predložene izmjene i dopune podržati. Hvala.
Hvala lijepa. Klub zastupnika Libre, poštovani zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodo iz Ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Dakle najprije moram reći da u ime Kluba Libre podržavamo promjenu ovoga Zakona, ali to je prigoda da se malo više govori zapravo o širem, široj temi korupcije kao vrlo važnoj temi u svakome društvu, a pogotovo u društvima koja izrađuju najzahtjevnije demokratske institucije i naravno poštuju i žele poštivati te najviše standarde. Korupcija je problem koji umnogome otežava razvoj svake zemlje i zato je važno tome pitanju posvetiti posebnu pozornost, a naravno veza između korupcije i organiziranog kriminala je sasvim jasna. U korupciji uvijek sudjeluju i predstavnici institucija dakle najčešće državne vlasti, a najčešće imaju i veze s organiziranim kriminalom jer da tomu nije tako onda bi puno lakše došlo do borbe protiv toga velikoga zla. Stoga su to dvije povezane teme. Ja ću u ovome svome izlaganju malo više govoriti o korupciji nego organiziranom kriminalu uz napomenu naravno da prihvaćamo sve ove promjene koje se, koje su predložene u vezi sa Zakonom o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala. Svakako da treba pozdraviti usklađivanje sa konvencijama Vijeća Europe, dviju konvencija Vijeća Europe i Ujedinjenih naroda, a na naravno organizaciju USKOK-a koja bi išla u tom smislu, a posebice treba pozdraviti činjenicu da bankovna tajna može služiti ili je služila kao zaštita i kao barijera za rad Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala. To inače nije novo pitanje. To je pitanje s kojima se susreću mnoge zemlje. Vrlo je indikativno da je prije nekoliko godina Europska unija odnosno njena komisija zaprijetila Švicarskoj sankcijama zato što je Švicarska osporavala pravo komisijie Europske unije odnosno njenim istražnim tijelima odnosno zemljama članica Europske unije da dođu do podataka koji se nalaze u švicarskim bankama. Naravno po nekoj proceduri i uvijek u nekim kaznenim postupcima odnosno istragama ali to je dakle spor jedne nove institucije, jedne nove klime a to je da ne može biti zaštićeno nešto što može imati veze sa bilo kakovim kriminalom, a s druge strane jedne švicarske tradicije koja je naravno radi svojih interesa štitila tajnost bankovnih računa. Dakle čak ni u jednoj Švicarskoj ni u odnosima između Europe i Švicarske ti odnosi nisu do kraja razjašnjeni. Dakle indikativno je, ponavljam, da je Europska unija prije nekoliko godina prijetila čak sankcijama Švicarskoj ukoliko Švicarska nastavi dakle skrivati odnosno te podatke činiti nedostupnima istražnim tijelima država članica Europske unije. To govori o tome koliko je to važan problem. Kada govorimo o Hrvatskoj nažalost moramo reći da je Hrvatska ove godine, 2004. godine u indeksu percepcije pala sa 59. mjesta koje je imala prošle godine na 67. mjesto prema istraživanjima «Transparents Internationala.» To je vrlo, vrlo negativan podatak pogotovo ako se zna da je Hrvatska sa 3,9 zauzimala visoko mjesto, bolje nego prošli, proteklih godina, već 2001. godine. 2001. godine Hrvatska ima percepciju korupcije u indeksu 3,9 a nakon toga pada da bi 2003. godine imala percepciju korupcije 3,7, a ove godine 3,5. To je nešto što je vrlo, vrlo zabrinjavajuće. To je dakle percepcija korupcije. To nije korupcija koja se ispituje nekim egzaktnim metodama nego percepcijom građana i drugih subjekata u društvu koje smatraju da je društvo u toj mjeri korumpirano. To je nešto vrlo, vrlo nepovoljno, a ankete koje su provedene u Hrvatskoj ne od strane «Transparents Internationala» nego naših institucija pokazuju zapravo o vrlo nepovoljnom stanju percepcije hrvatskih građana o korupciji. Naime puno veći broj hrvatskih građana smatra da Hrvatskom caruje ili vlada korupcija nego što su sami imali priliku, ne priliku nego što su se sami u svome životu i radu susreli sa korupcijom. Šta to znači? To znači da građani misle da korupcije ima puno više nego što su je sami sreli odnosno generalno govoreći da je društvo korumpirano. To je jedna vrlo, vrlo opasna percepcija jer samo korak je od te percepcije da korupcije ima do stvarnog rasta korupcije. I zato je vrlo važno kako se ponašaju državni dužnosnici, kako se u tom smislu odnosi pogotovo članovi Vlade odnosno onih institucija koje su u poziciji raspolagati sa velikim iznosima državnih sredstava i zato pitanje odgovornosti državnih službenika pogotovo političara nije pitanje kaznene odgovornosti nego pitanje doista vrlo, vrlo strogih poštivanja najviših standarda i etičkih kodeksa. I zato o tome ćemo naravno govoriti ovih dana, ali takova činjenica stvara dojam, takvo postupanje stvara dojam da su zapravo svi korumpirani. A naravno ako su svi korumpirani onda je teško očekivati da će doći do nekakove borbe onih koji nisu korumpirani jer takovih nema protiv toga velikoga zla. Ja bih ovdje podsjetio na jedan zapravo veliki i dobar posao koji je ovdje u Hrvatskom saboru učinjen 21. ožujka 2002. godine kada je donešen Nacionalni program za borbu protiv korupcije, ali kako mi to već znamo donosimo programe a vrlo ih rijetko zapravo poštujemo. U tom programu stoje nekoliko vrlo, vrlo dobrih odredbi, a to je da je politika kažnjavanja korupcije preblaga to je zaključak ovoga Hrvatskog sabora. Ne sjećam se da smo u tom smislu nešto učinili ako je ova promjena zakona a ne mogu to procjenjivati, ide u smislu postroživanja kaznene politike protiv korupcije onda j eto svakako u skladu sa ovim što je bio zaključio Hrvatski sabor i u skladu sa općom tendencijom u svijetu. Korupcija je vrlo opasna djelatnost, i zato se ne može blago kažnjavati. Govoreći o tome u Hrvatskoj je problem što za građanina koji o tome nema posebnih saznanja dakle pitanj ekorupcije gleda kao običan prosječan građanin u koje dakleu tom smislu i sebe ubrajam. Je problem što evidentni za građanina, evidentni slučajevi korupcije završavaju oslobađanjem na hrvatskim sudovima. To je problem. Dok se to događa tako da će percepcija prosječnog građanina da su svi korumpirani, se naravno nastaviti i pojačavati Slučajevi kada netko sklopi posao izgradnje nekakvih zgrada unaprijed plati državnim novcem a onda izvođač propadne i država o dtoga ne dobije ništa čak, ni temelji ne budu zakplani, to dođe na sud i ta osoba bude oslobođena. Pa šta se tu uopće ima i treba suditi. Zar tu nije jasno da je taj koji je to učinio kriv. Ili slučaj kada netko privatnim pravnim osobama posudi velika državna sredstva a onda ih poslije oprosti i ne spori da je to učinio. I nakon toga se suduje po 5 godina i na kraju vjerojatno kao što se to već događalo u sličnim slučajevima bude oslobođen. U takvih slučajevima nije samo pitanje hrvatskoga pravosuđa. Pravosuđe ne može biti puno bolje od društva u kojem djeluje, nego je pitanje i hrvatskih zakona. Pitanje kvalitete zakona koji reguliraju ta pitanja i mogućnosti da hrvatsko pravosuđe da kvalitetna i brz pravorijek. Ali građaninu se čini da je to pitanje jasno. Da se radi o kriminalu da vjerojatno iza toga stoji korupcija. Da se radi o zlouporabi državnih sredstava, to je očito to nitko ne spori. A suduje se godinama i nakon toga se donose oslobađajuće presude. To poguno djeluje an svijst prosječnog građanina Republike Hrvatske u pogledu korupcije. A takova klina takova svijest naravno poguduje rastu daljnjem rastu korupcije. Govoreći o našem nacionalnom programu, treba reći da smo temeljem toga nacionalnog programa nešto učinili, ali daleko od onoga što bi trebali. Donjeli smo Zakon o sprečavanju sukoba interesa, osnovali povjerenstvo o sukobu interesa koji koje djeluje temeljem toga zakona. Zakon je loš, ne obuhvaća ni približno sve one slučajeve mogućega sukoba interesa. Zadražva se samo na najvišoj političkoj razini. Paradira se sa imovinskim karticama, ne gleda se tko je stvarno u sitauciju da bude korumpiran nego se zaviruje u tuđe imovinsko stanje, bez obzira kakvo je to stanje stečeno,. A to nije smisao zakona. Smisao zakona je bio da se utvrdi dali je netko dok je obnašao dužnost nešto stekao protuzakonito. Zloporabom. Dakle na toj razini smo mi do sada primjenjivali taj Zakon, ja se namda će ova situacija u kojoj se danas nalazimo biti takova da ćemo iz toga ipak izvući neke pouke. I doista i taj zakon a i rad povjerenstva učiniti efikasnijim u pogledu borbe protiv korupcije. Osnovan je ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala što naravno treba pozdraviti. Taj ured naravno ima puno poteškoća u svome radu, ali sigurno je dao neke rezultate i to je sigurno dobar smjer. Zato i pozdravljam ove promjene koje su najavljene. Osnovan je ured za javnu nabavu, i posebnim zakonom državna komsija za kontrolu postupaka javne nabave. Dvije vrlo važne intitucije. U držaavma u društvima gdje država tako snažna a po našem jučerašnjem proračunu smo vidjeli da je hrvatska država u društvu vrlo vrlo snažna više nego što bi po liberalnim gledištima trebala biti. Vrlo je važno regulirati pitanje postupaka javne nabave, dakle onih postupaka nabave u kojima sudjeluje država. Mi smo formirali Ured za javnu nabavu i Državnu komisiju za kontrolu postupaka javne nabave, ali zapravo po proračunima koje smo vidjeli jučer o njihovom ostvarenju proračuna, te dvije institucije nisu potrošile niti četvrtinu sredstava koje su im namjenjene. To ne može biti dobar znak. To su dvije vrlo važne institucije, pogotovo ova komisija koju je imenovao Hrvatski sabor pa bi trebala imati višu razinu nezavisnosti, ona je mislim za pola godine svoga djelovanja potrošila samo 8%. DAkle negdje oko 1 sedmine sredstava koji su joj bili na raspolaganju. Što naravno nije dobro i ne može biti dobro. Prema tome ta dva tijela a pogotovo ova Državna komisija trebale bi raditi svoj posao. Zakon o pravu na pristup informacijama smo donjeli proteklih godina. Ali u svom zastupničkom pitanju sam utvrdio temeljem odgovora Vlade da mnogi elementi toga zakona nisu provedeni. Kasni se sa provedbom toga također vrlo važnog zakona za borbu protiv korupcije. I na kraju, vrlo važno povjerenstvo za provedbu nacionalnog programa za borbu protiv korupcije Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege zastupnici jeste li čuli za takvo povjerenstvo? TEmeljem Nacionalnoga programa koji je usvojo Hrvaski sabor, Hrvatski sabor formira povjerenstvo za provedbu nacionalnog programa za borbu protiv korupcije. To povjerenstvo nije formirano o tome vrlo važnom povjerenstvu koje bi trebalo nadzirati sve ove druge institucije i postupke, nije bilo govora ni u Hrvatskom saboru ni u hrvatskoj javnosti. I kao naš doprinos i borbi protiv korupcije a naravno onda i konačnici i radu Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala, ja ću u ime Kluba LIBRE odnosno mi ćemo u ime Kluba LIBRE predložiti Hrvatskom saboru ostvarenje ove obveze iz Nacionalnog programa i formiranje povjerenstva Hrvatskog sabora za provedbu Nacionalnog programa za borbu protiv korupcije i organiziranog kriminala. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Rade Ivas. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. U cilju efikasnost suzbijanja korupcije i organiziranog kriminaliteta Hrvatski sabor je 28. rujna 2001. godine donio Zakon o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta. Ured je u 2002. godini podgao 396 a u 2003. 410 prijava optužio je 261 osobu, njih je 57 osuđeno. 255 prijava podignuto je iz koruptivnih dijela. Tu ima i djela koja se stavljaju an teret sucima, državnim odvjetnicima, županijskim upravnim tijelima što je zasigurno zabrinjavajuće. Ured je svakako najvažniji dio sustava u borbi protiv korupcije izmjene i dopune zakona o Uskoku koji su pred nama utjecati će na efikasnije djelovanje ureda. Ured se mora ojačati i kadrovski, i boljom opremom, i čvršće definiranim ovlastima. Ovim izmjenama pokušat će se riješiti nekoliko pravnih pitanja, koji su u dosadašnjoj primjeni ovoga zakona se pokazali spornim. Kao što je pitanje djelokruga i nadležnosti ureda i nadležnosti sudova, organizacija ureda i posebnih 0djela sudova, pitanje suradnje sa policijom, pitanje ovlasti ureda u predistražnom postupku. Tako će se ovim izmjenama i dopunama zakona promjeniti one odredbe kojima će se osigurati potpuna i nedvojbena nadležnost Ureda za kaznena djela počinjena od organiziranog kriminala i koruptivnog kaznenog djela. Izmjene prije svega obuhvaćaju odredbe članka 21. s obzirom na zauzeto stajalište Vrhovnog suda Republike Hrvatske prema kojem Ured nije nadležan u predmtima kaznenih djelaa počinjenih u sustavu grupe ili zločinačke organizacije. Naime, ovom odlukom iz nadležnosti Ureda izuzeta je glavnina organiziranog kriminaliteta, posebno onog koji je transnacionalan i radi kojeg je prema preuztim međunarodnim obvezama Republike Hrvatske, Hrvatska i odlučila osnovati USKOK. Ovakvim stajalištima Ured je doveden u poziciju da tijekom predistražnog postupka za navedena kaznena djela ne može zahtijevati provedbu posebnih izvidnih mjera, odnosno nije više bio nadležan za vođenje kaznenog postupka u odnosu na glavnine, oblike organiziranog kriminala. Zauzimanje ovakvog pravnog stajališta u nadležnost redovnih sudova i redovnih odvjetništva prešla su kaznena djela zlouporabe opojnih droga koja su počinjena organizirano, a zatim i druga kaznena djela kod kojih se kao kvalifikatorna okolnost propisano počinjenje tih kaznenih djela od strane osoba koje su se udružile za činjenje tih kaznenih djela. Kako ovo nije bila pravna intencija zakonodavca kod donošenja zakona o izmjenama i dopunama mijenja se točka 2. članka 21. na način da je ustanovljen katalog kaznenih djela za koje je nadležan Ured, s tim da se izrijekom navodi da je to, da je za ta djela nadležan Ured, samo ako ih počine grupa. Time se osigurava nadležnost Ureda za sve oblike organiziranog kriminaliteta propisane u članku 89. stavak 23. Kaznenog zakona. Sigurno da je ovdje greškom u članku 21.b stavak 1. propušteno usklađšivanje tog članka sa najnovijim izmjenama Kaznenog zakona, tako da bi to u proceduri trebalo ispraviti i dopuniti sa kaznenim djelima dječja pornografija na računalnom sustavu ili mreži, računalno krivotvorenje i računalna prijevara. Ovim izmjenama se adekvatnim noveliranjem zakona preuređuje rješenja koje će osigurati efikasno funkcioniranje Ureda. Mijenjaju se odredbe o ovlastima Ureda glede efikasne funkcijske suradnje s policijom i drugim državnim tijelima, te će se preciznije regulirati odnosi između državnog odvjetništva i policije u slučaju postojanja osnovane sumnje da je počinjeno kazneno djelo organiziranog kriminaliteta kao i preciznije regulirati odnos policije i Ureda, ali i primijeniti one odredbe koje moraju osigurati vodeću ulogu Ureda pri vođenju izvida u prethodnom kaznenom postupku. Trebalo bi preispitati i dosadašnja rješenja u odnosu na ulogu takozvanog krunoskog svjedoka odnosno pokajnika, te odredbe o osiguranju prisilnog oduzimanja svake dobiti ostvarene kaznenim djelima organiziranog kriminala i korupcije. Evo, ovoliko što se tiče ovih izmjena i mislim da ovakve izmjene ovog zakona treba prihvatiti. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodo iz Vlade, kolegice i kolege, naravno kriminal se sve bolje organizira na principu čvrstih kriminalnih pravila i da borba protiv kriminala zahtjeva u globaliziranom svijetu i bolju organizaciju države. Nije sporno. Međutim, u globalizaciji postoje i u ovom problemu dvostruki kriteriji, bilo da je riječ o međunarodnim odnosima, bilo da je riječ o samoj Republici Hrvatskoj. To ne ide u prilog javnosti, a niti preciznosti borbe protiv kriminala. Čini mi se da smo mi kod ovakvih prijedloga podlegli jednoj psihozi borbe protiv korupcije i organiziranog kriminala svim sredstvima bez hijerarhije čuvanja društvenih vrijednosti na kojima se mora temeljiti društvo. Naime i dalje u kaznenom pravu mora vrijediti pravilo da je smisao kaznenog progona, kaznenog postupka, kaznenog prava zaštita nevinog čovjeka, to je temeljna zadaća, a ne pod svaku cijenu, pod svaku cijenu i ne poštujući temeljna pravila, progoniti kriminal. Zašto to govorim? Zato što je povijest puna toga da se takva situacija najčešće zloupotrebljava. Čak i bliža i daljlnja povijest na to nas upozorava. Zbog toga po mojem sudu čak ni formulacija koja u zakonu stoji da je državno, da je USKOK državno odvjetništvo posebno državno odvjetništvo, stvara mogućnost konkurencije između državnog odvjetništva i USKOK-a što nije, nije dobro za čiste odnose u borbi protiv kriminala. Drugi problem je, a ovdje su već kolege na to ukazivale, što se kumulira ovlaštenje USKOK-a, a za to već postoje specijalizirana tijela u Republici Hrvtskoj. To opet nije u cilju čistih odnosa i preciznih ovlaštenja tijela koje želimo da se prvenstveno bori protiv organiziranog kriminala. Neosporno, neosporno je da u ovakvim okolnosima treba podržati USKOK, jer nije riječ samo o borbi protiv korupcije, a za tu borbu je temeljna, temeljna odluka politička potrebna, a ne Ured za borbu protiv korupcije i organiziranog krimninala. Naime, u Hrvatskoj i u svijetu je država najveći poduzetnik općenito, pa i u Hrvatskoj. Ona troši najviše društvenog novca i apsolutno politička volja može više doprinijeti suzbijanju korupcije nego jedan ured. Da je to tako, svaki dan mi to svjedočimo. Svaki dan o tome svjedočimo. Zbog toga se očekuje pritisak civilnog društva da država precizira svoje ovlasti, svoju proceduru i svoje postupke, a ne da više tijela omogući, recimo kao što je uvid u bankarske i bankovne račune. Za to već postoji Ured za sprečavanje pranja novca i korupcije koji imaju ta ovlaštenja pa bi u konkurenciji tih ureda samo došli do zloupotrebe tog ovlaštenja. Ako tome dodamo da cijeli bankarski sustav u svijetu počiva na povjerenju građanina štediša i banke, a to povjerenje se ne temelji više na tajni bankarskog računa, nego na diskreciji bankarskog poslovanja i bankraskog računa, možemo samo zamisliti, a banke nisu u našem vlasništvu, kakve bi sve posljedice mogle izazvati, da tako kažem zloupotreba kontrole računa ili uvida u račune građana u bankama. To ne znači da već sada Ured za suzbijanje pranja novca i Ured za korupciju ne mogu imati uvid u te račune. To je omogućeno već sadašnjim propisima. Zbog toga moja ocjena i jeste da Hrvatska ima izgrađenu infrastrukturnu, institucionalnu i pravnu za uspješnu borbu protiv korupcije i organiziranog kriminala, a tu je potrebno samo još nesporna politička volja. Nesporna politička volja, a to znači da sva tijela koja su predviđena u društvu funkcioniraju, a za to je naravno potrebna koordinacija, a to je Državno odvjetništvo. Zbog toga sam u uvodu i rekao da nije dobro da se USKOK zove specijalno državno odvjetništvo. Na kraju ili nije manje možda važno, riječ je o prvom čitanju Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o USKOK-u. Kolege pravnici koji su sada odvjetnici, upozorili su me na članak 42.b prijedloga zakona, kojim se omogućava, zakonski se omogućava ispitivanje prikrivenog istražitelja. Takva zakonska mogućnost nije usklađena sa cijelim korpusom dokaznog postupka predviđenog po Zakonu o kaznenom postupku što kolege odvjetnici smatraju da bi to bio vrlo jaka zakonska mogućnost za zloupotrebu ovog instituta pa je potrebno mijenjati zakona, a onda cijelu koncepciju Zakona o kaznenom postupku, a za sada je kao specijalni zakon da tako kažem lex specialis potrebno ga uskladiti sa važećim Zakonom o kaznenom postupku. To je članak 190. stavak 1. Zakona o kaznenom postupku i članak 42. Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o USKOK-u. I još jednu napomenu. Za uspješnu borbu protiv korupcije i organiziranog kriminala potrebno je da bude materijalno neovisan ured, ured potpuno materijalno neovisan i da se zbog svoje neovisnosti građanski nadzor nad djelovanjem tih službi također učini neovisnim. Dakle moramo imati lijevu i desnu stranu, zaštita nevinih ništa nije manje značajna nego zaštita ili borba protiv organiziranog kriminala i korupcije. U tom smislu ću i podržati, i poduprijeti i glasovati za promjene ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Gospodine predsjedniče, kolege i kolegice zastupnici. Uz osnivanje Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala išao je dobar marketing koji je obećavao ugroženima, obespravljenima i prevarenima pravdu, stanovništvu sigurnost, a kratica USKOK nas je neodoljivo podsjećala na pravednu i udarnu moć senjskih uskoka. Dakle poruka je bila, vi mirno spavajte, a mi ćemo pomesti zlo s naših ulica. Svi vi koji ste zloupotrebljavali pretvorbu završit ćete iza rešetaka, natječaji više neće biti namješteni i slično. Tome su odmah dali svoj prilog i tadašnji ministri, jer ako dodijele poslove svojim firmama logično je da nema korupcije. Spektakularna uhićenja do tada smo gledali samo u zapadnim krim-serijama, a u marketing su se uključili gotovo svi mediji. Televizija je učestalo prikazivala grubo privođenje osumnjičenika. Uslijedila je velika blamaža, traljavi dokazi, amaterski i nestručni pristup. Od USKOK-a i medija osuđeni i proglašeni kriminalci povezani u tzv. "zločinačku organizaciju" pušteni su na slobodu, rezultat je jadniji od nule. Nakon toga se USKOK izgleda povampirio jer je počeo hodati po grobljima. Novi spektakl s poznatim ličnostima, nove blamaže, nedostatni dokazi, ali ponovljeni linč glavnih aktera. Bivša koalicijska vlast kojoj je USKOK trebao poslužiti prije svega za političke obračune optužuje sudstvo za neefikasnost, ali vidi čuda, na čelu ministarstva je ministrica iz njihovih redova pa se i to brzo stišalo. Daljnje opravdanje neuspjeha i jada ureda su nedovoljna ovlaštenja, a to je jedino točno. U USKOK-u treba puno toga promijeniti, prije svega prvog čovjeka koji je uporno radio na osobnoj promociji, češće se pojavljivao u medijima od predsjedničkog kandidata što je apsurdno za slične urede u drugim zemljama. Priča treća. USKOK dobiva namjerno nepismeno napisanu anonimnu prijavu navodnih vijećnika Općine Sveta Nedelja s nekoliko nebuloznih pa čak i benignih optužbi. USKOK odmah reagira i organizira istragu. Pregledavani su ugovori trogodišnjeg razdoblja kojih je hvala Bogu itekako mnogo jer se puno radi. Nije nađeno ništa i nikom ništa. Bitno je da se nešto radi, a treba opravdati i plaću. To me neodoljivo podsjetilo na proljeće 2000. godine nakon 3. siječnja, samo onda je sličan posao, sličan papir potpisao općinski odbor SDP-a, angažirano je državno odvjetništvo, financijska i KRIM policija i onda ništa. Korupcija o kojoj smo se danas raspričali i gdje po nekakvim ljestvicama svjetskim padamo sve niže i jadnije, očito da informacije dolaze od naših stanovnika, a interesantno je da je on bio jedan od glavnih, onih koji objašnjavaju koliko ima korupcije, gospodin Josip Kregar kojega znamo iz afere iz posmrtne pripomoći i Croatia osiguranja pa onda se ne čudimo zapravo jer uvijek smo sami znali optuživati najbolje sebe. I poruka USKOK-u. Kriminal cvate, a vi ne reagirate pa postajete logistika kriminalu, jer vaš nerad navodi na pomisao kriminala nema i potražite novi posao u trač rubrikama žute štampe. Zahvaljujem.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega je izjavio da je USKOK bio organiziran tako da je trebao poslužiti za političke obračune. To jednostavno nije istina. USKOK je organiziran zato da bi smanjio organizirani kriminal, da bi spriječio korupciju, ni za kakve političke obračune. Hvala.
Poštovana zastupnica Milanka Opačić. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Ruža Tomašić.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Ne mogu se oteti dojmu da je ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona u Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta još jedan pokušaj da se izmjenom zakona nešto neučinkovito izmjenom i dopunom nekih člana pretvori u nešto što će biti djelotvorno samim time što su se napravile te izmjene i dopune zakona. To govorim zato što podaci pokazuju da je u 2003. godini za kazneno djelo iz članka 333. Kaznenog zakona u Uredu bilo prijavljeno 229 osoba. Od ukupnog broja prijavljenih 58 osoba je prijavljeno da su bili organizatori grupa, 169 je bilo prijavljeno da su bili pripadnici takvih grupa, a samo dvije osobe su bile prijavljene kao organizatori zločinačkih organizacija, dok nije bilo prijava protiv pripadnika tih zločinačkih organizacija. Što se tiče … kaznenih djela u 2003. godini, Ured je primio prijave protiv 108 osoba. Kaznena djela primanja mita bila su zastupljena sa 65 prijava, slijede kaznena djela davanja mita zastupljena sa 34 prijave, zlouporaba obavljanja dužnosti državne vlasti 5 prijava, a 4 prijave odnose se na kazneno djelo iz članka 343. Kaznenog zakona, protuzakonito posredovanje. Ali oni koji su pažljivo pratili crnu kroniku u 2003. godini, mogli su primijetiti kako je svega toga bilo puno više, a pogotovo … kaznenih djela. Najgore je u svemu tome što puno tih ljudi niti je privedeno, niti kazneno gonjeno, a pogledajte podatke koliko je osuđeno onih protiv kojih se vodio kazneni postupak, ali se zato žestoko obračunavamo sa sitnim kriminalcima iz kojih nitko ne stoji. Da li je ovdje riječ u sprezi kriminalnog miljea, te dijela policije pravosuđa ili se samo radi o neučinkovitosti nadležnih organa nemamo nikakvih dokaza, ali jedno znam sa sigurnošću, puno toga se neće i ne može promijeniti sve dok se politika bude upletala u rad pravosuđa i policije ma koliko mi mijenjali zakone. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Čehok, pet minutna rasprava u ime Kluba HSLS-a DC-a.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo, kolegice i kolege. Podsjetit ću vas da smo USKOK u Saboru osnivali baš isti dan, rekao bih da je puka koincidencija, ali tako se dogodilo kada se dogodilo ono stravično ubojstvo Vjeke Sliška i više se ne sjeća, Ina Kapija, čini mi se, na Cvjetnom trgu ured bijela dana pred hrvatskim građanima. Tada smo raspravljali o tome hoćemo li USKOK-u dati ovlasti da zadire u privatnost, hoćemo li mu dati ovlasti da može pratiti, prepraćivati, da može po sudskom nalogu poduzeti sve one potrebne radnje kako bi mogao i prevenirati mogući kriminal. Raspravljali smo tada o ljudskim pravima i baš tada, nekako čak se poklopilo i u satima, pale su dvije žrtve usred bijela dana, žrtve po svemu sudeći organiziranoga kriminala. Od tada do danas nažalost događale su se i drugi i bombaški i revolveraški obračuni u središtima Hrvatskih gradova, nedavno primjerice u Slavonskom brodu. Podsjetiti ću vas također da i unatoč tome što smo osnovali USKOK i unatoč tome što se bivša Vlada jako hvalila time kako policija radi svoj posao, dan danas ti kriminalni obračuni nisu rasvijetljeni i dan danas praktično ne znamo tko iz organiziranoga kriminalnoga podzemlja, polusvijeta čini i što čini. Pravosuđe koje nije učinkovito nije pravosuđe. Per definicionem da bi pravosudna vlast mogla ispuniti svoj smisao ona mora prije svega biti učinkovita i sustav mora biti konzistentan. Mi nažalost imamo USKOK za kojega ne može reći "čuvaj se uskočke ruke" ili "čuvaj se senjske ruke". To su uskoci nažalost kojih se zapravo u ovoj državi ne plaše ni mala djeca. I sve dotle dok će biti neučinkoviti naš pravni sustav praktično neće biti učinkovit i pravni sustav na neki način bit će pomalo smiješan i bit će zapravo osuđena na to da se bavi sitnim kriminalnim djelima ili da postupa po anonimnim prijavama koje su najčešće doista nepismene, umjesto da se bavi stvarno leglima organiziranoga kriminala. U ime Kluba mogu reći da podržavamo izmjene ovoga Zakona. Korupcija je sigurno rak rana hrvatskoga društva. Nažalost, na ljestvici korumpiranih zemalja smo sve više, na ljestvici konkurentnih zemalja razmjerno tome smo sve niže. Ja zato mislim da je došlo vrijeme da mi pokažemo političku volju da doista USKOK postane ono tijelo koje će se baviti svim oblicima organiziranoga kriminaliteta, ali jednako tako da i mi kao političari se konačno počnemo obračunavati sa korupcijom jer korupcija ne stanuje samo ovdje. Ona nije samo posljedica djelovanja organiziranoga kriminaliteta, ona prije svega često proistječe iz hrvatske javne administracije i javnih službi i danas u današnje doba je doista nezamislivo da imamo ovakvu administraciju i da se praktično često administrativne radnje povezuju sa koruptivnim radnjama. Mislim da je to moguće spriječiti, spomenut ću samo primjer svojega grada koji će od 1.12. imati reklamacijski centar i svaki klijent, svaki građanin moći će pratiti što se događa s njegovim pitanjem, što se događa sa bilo kakvom molbom ili zahtjevom koji je upućen javnoj službi. I nakon tjedan dana, ako se ne odgovara na to pitanje, na taj zahtjev, već će viša instanca, dakle, pročelnik ili zamjenik gradonačelnika, gradonačelnik znati da na pitanje nije odgovoreno tjedan dana. To je danas u doba elektroničke komunikacije moguće učiniti u bilo kojoj javnoj službi pa ću reći da baš tamo gdje ima najviše mogućnosti korupcije, recimo, izdavanje građevinskih dozvola i suglasnosti moguće je zamisliti takav elektronički program koji će omogućiti svakom građanu da nakon tjedan dana odmah vidi zašto mu nije odgovoreno, a da pročelnik nadležne javne službe isto tako vidi da neki službenik ne odgovara da bi se mogla na taj način spriječit korupcija. Jednako je tako u pravosudnim organima zbog sporosti sudstva. Prema tome, moguće je učiniti. Jednako tako, naša česta rasprava, sukob interesa. Gospođe i gospodo, kompliciramo i mistificiramo. Svuda u svijetu postoji jedan jednostavni model kojim se sprječava sukob interesa političara. To je imovinska i porezna kartica na kraju godine iz koje je vrlo lako moguće provjeriti koliko smo poreza prijavili, a koliko smo imovine stekli. Zašto takav jednostavan model ne radi u Hrvatskoj? Pa zato što nama vjerojatno tako odgovara. Prema tome, nemojmo raspravljati o povjerenstvima, o kojekakvim mistifikacijama sukoba interesa, dajmo poreznim organima pravo da ispitaju našu imovinu i koliko smo poreza prijavili. Vidjet ćete da nikakvog sukoba interesa više neće biti.
Hvala lijepa. Želi li državna tajnica, Snježana Bagić zaključni osvrt? Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Na kraju rasprave o Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta, u prvom čitanju, dozvolite mi zahvaliti svima onima koji su podržali ovaj tekst Zakona kao samo jednu od mjera, zapravo, koja će doprinijeti uspješnijoj borbi protiv organiziranog kriminaliteta. Dakako i onima koji su stavili primjedbe i prijedloge kako bi ovaj Zakon u drugom čitanju bio još bolji. Naime, i ova rasprava pokazala je da opći konsenzus postoji i tu ne može uopće biti rasprave niti dvojbe. Da borba protiv organiziranog kriminaliteta je nešto bez čega niti ovo društvo ne može opstati. S druge strane, kako se boriti protiv njega je posebno pitanje jer s obzirom na svoju prirodu, sofisticiranost, prikrivenost, mjere, uobičajene mjere nisu dovoljne. I zato, dakako da i ovlasti tijela koja su za to nadležna, a tu je u prvom redu USKOK moraju biti šire, ali one moraju biti ograničene, u granicama zakona. Prema tome, u ovdje je rasprava pokazala da u borbi protiv organiziranog kriminaliteta i korupcije možemo govoriti na dvije razine. Jedno je zakonodavni okvir koji mora biti dobar, dobro usklađen, s jedne strane. S druge strane su institucije koje su nadležne i ovlaštene za njegovu provedbu, koje moraju biti profesionalne, dobro osposobljene, stručne i međusobno dobro koordinirane. Zato kažem, ovaj Zakon je samo jedna mjera i njegova dobra provedba ovisi o onima koji su za to nadležni. Na dužnost Vlade Republike Hrvatske je da ponudi što bolji zakon ili okvir koji će ovaj Visoki dom u konačnici usvojiti i to se čini Prijedlogom zakona. O razlozima za njegovo donošenje već je dovoljno rečeno pa ja to neću za ovom govornicom ponovo ponavljati. Želim samo istaknuti da očigledno je najviše interesa probudila upravo odredba koja se odnosi na neke predistražne mjere kao posebne izvidne mjere kao što je ova oko uvida u bankarske, bankovne račune, a samo u svrhu i namjeru da se otkrije zapravo protupravno stečena imovinska korist koja postoji na tim bankovnim računima. Ona ne uključuje drugu imovinu i odnosi se samo na kaznena djela za koja je nadležan USKOK, dakle, organiziranog kriminaliteta i korupcije. Dakako da i tu treba napraviti ravnotežu protiv neovlaštenih uvida. Prema tome, predlagatelj će i o tome voditi računa prilikom predlaganja Konačnog prijedloga. Još jedanput zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta, prvo čitanje, Prijedlog zakona broj 189. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvača se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen sa 103 glasa za, 1 suzdržan i 5 protiv.
Idemo na sljedeću točku. a) Izvješće o radu Vijeća HRT-a i o provedbi programskih načela i obveza utvrđenih Zakonom o programima HR-a i HRT-a u razdoblju od 14. studenoga 2003. godine do 30. lipnja 2004. godine, b) Izvješće ravnateljstva o poslovanju HRT-a u 2003. godini, c) Izvješće neovisne revizije o obavljenoj reviziji financijskih izvještaja za 2003. godinu Sukladno članku 19. Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji Hrvatskom saboru dostavljena su navedena izvješća. Raspravu su proveli Odbori za Ustav, Poslovnik i poiltički sustav, informiranje i informatizaciju i medije, ravnopravnost spolova, ljudska prava i prava nacionalnih manjina, financije i državni proračun i Odbor za useljeništvo. Izvješća kojih ste primili na sjednici. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Gospođe i gospodo zastupnici, sada je 11 i 45 sati, u 15 sati bi trebali imati glasovanje. Plediram na klubove zastupnika, zastupnike koji su se prijavili da vodeći računa o tome vremenu kako bi mogli tu raspravu dovršiti, pokušamo tu raspravu uistinu i završiti do 15 sati. Molim predsjednik programskog Vijeća HRT-a gospodina Zdenka Ljevaka da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo. Izvješće o radu Programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije i provedbi programskih načela obveza po zakonu o Hrvatskoj radioteleviziji za razdoblje od 14. studenog do 30. lipnja 2004. godine je jednoglasno doneseno i jednoglasno se upućuje Hrvatskom saboru 9. srpnja 2004. godine. Ozračje u kojem je imenovano i konstituirano vijeće Hrvatske radiotelevizije bilo je u znaku podijele i unaprijed izrečenih sumnji u budućnost i učinkovitost vijeća u ovakvom sastavu. Često su mediji isticali kako je Vijeće sastavljeno od dviju političkih opcija te da će kratko trajati. Radi tih i sličnih ocjena, članovi Vijeća su se već na početku svog rada našli pod povećanim nadzorom javnosti. Takvo je stanje u znatnoj mjeri utjecalo na savjest i odgovornost članova Vijeća da se odupru bilo kakvim vrstama pritisaka i pronađu načine za odgovoran rad tog tijela kako u interesu javnosti tako i Hrvatske radiotelevizije. Visoka razin aodgovornosti ogleda se u činjenici da je Vijeće unato vrlo oštrim raspravama i često suprostavljenim stajalištima pojedinim članova uvijek dostizalo potrebnu razinu suglasnoti kako bi se odluke donosile potrebnom zakonom određenom većinom. Prvi vrlo važan zadatak i zahtjev Vijeća bio je donijeti statut, što je pretpostavka da se Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji u praksi počne primjenjivati. Budući je Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji propustio da se statutom riješi dosta važnih pitanja za funkcioniranje Hrvatske radiotelevizije gdje čak u 24 svoja članka daje takvu mogućnost članovi Vijeća su vrlo odgovorno prišli tom poslu te nakon nekoliko dugotrajnih sjednica izglasali Statut Hrvatske radiotelevizije i time stvorili pretpostavku daljnjem radu. Uzimajući u obzir financijska sredstva Hrvatske radiotelevizije koja se stječu iz pristojbe i obveze da Hrvatska radiotelevizija 10% od ukupno objavljenog televizijskog programa izuzevši informativne emisije, športske priredbe i igre te promidžbene poruke mora naručiti od neovisnih produkcijskih društava i za tu narudžbu programa, od neovisnih produkcijskih društava mora izdvojiti 10% godišnjeg proračuna, za proizvodnju televizijskog programa vijeće je posebnu pozornost posvetilo sprečavanju mogućnosti sukoba interesa. Zato je u odredbe Statuta Hrvatske radiotelevizije uvrštena odredba kojom je utvrđena nemogućnost odabira postupka javvnog natječaja onih produkcijskih društava, koja su u vlasništvu članova Vijeća zaposlenika Hrvatske radiotelevizije kao i članova njihove uže obitelji ili u kojima udjele u temelj udjele imaju u temeljnom kapitalu. Drugi vrlo važan zadatak Programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije bio je stvoriti uvjete za redovito poslovanje Hrvatske radiotelevizije odnosno raspisati natječaj i izvršiti izbor svih upravnih struktura predviđene Zakonom o Hrvatskoj radioteleviziji. Izbori glavnog ravnatelja, ravnatelja podružnica, direktora programa i glavnih urednika informativnih programa Hrvatskog radia i televizije provedeni su vrlo profesionalno na način koji ni u jednom trenutku ni jednom kandidatu u natječaju kao ni članu vijeća nije ostavilo dvojbu o ispravnosti postupka. Vijeće je svoj posao odradio transparentno i odgovorno potrebnom većinom dobivenih glasova tajnim glasovanje. Navedene zadaće obavljene su u najkraćem mogućem roku i vrlo su važne za stabilnost funkcioniranja u to vrijeme Hrvatske radiotelevizije u vremenu koje dolazi a to je vrijeme u kojem Hrvatskoj radioteleviziji prestaje monopol na području elektronskih medija. Dolaskom konkurencije kao javnom servisu, Hrvatskoj radioteleviziji kao javnom servisu postavljaju se vrlo složene i zahtjevne zadaće. Naime, kako je istaknuto na raspravama na Vijeću Hrvatske radiotelevizije pri donošenju Statuta pred njom je velika obveza temeljitog preustroja što treba rezultirati još kvalitetnijim programom i sadržajima koji su u općem interesu javnosti, a istodobno se očekuje smanjenje troškova u proizvodnji programa i provođenje racionalizacije u svim segmentima rada Hrvatske radiotelevizije. Neovisno o činjenici da se Vijeće pretežito bavilo u ovih 7 mjeseci na odrađenih 10 sjednica rješavanja prethodnih pitanja ono je uz sav svoj posao određivalo svoju ulogu vezanu za nadzor nad provedbom programskih načela i obaveza kroz rasprave o realiziranom programu između dvije sjednice. DA bi Vijeće Hrvatske radiotelevizije moglo što kvalitetnije obavljati svoj nadzornu funkciju u provedbi programskih načela, Vijeću Hrvatske radiotelevizije trebalo bi dostaviti stručno pripremljene analize i izvješće o provedbi programa, zato je vijeće od vodstva Hrvatske radiotelevizije očekuje ustrojavanje stručne službe koja će na temelju reagiranja javnosti obavljati analize programa i o tome izvještavati Programsko vijeće i Vijeće Hrvatske radiotelevizije. Osim takvih izvješća iz kojh bi se moglo iscijeniti reakcija javnosti Vijeće je ugradilo u Statu da direktori programa i glavni urednici dva puta godišnje rade izvješće za vijeće o kome bi vijeće trebalo raspravljati, ja imam još, zapravo završilo mi je termin, hvala vam lijepa, i ja stojim na raspolaganju za postavljena pitanja.
Hvala lijepa gospodine Ljevak. Glavni ravnatelj HRT-a gospodin Mirko Galić.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Veoma sam počašćen što imam još jednu priliku 5. u svom mandatu pred Hrvatskim saborom predstaviti i braniti poslovne rezultate, poslovanje ali i šire djelovanje Hrvatske radiotelevizije. Veoma sam zadovoljan i činjenicom da je još jedno izvješće koje ste dobili i koje ste sigurno dobro proučili pripremajući se za današnju raspravu u svom duhu i u svojim temeljnim rezultatima pozitivno. Pozitivno je na svim planovima, na kojima se ono može mjeriti ali iza tih pozitivnih temeljnih pozitivnih rezultata mi ne skrivamo sve probleme, propuste, slabosti koji se još uvijek pojavljuju i koji nisu tako lako otklonjivi. Radili smo na tome da održimo stabilnu crtu našeg razvoja i poslovanja, ja sam ovdje prije svega da branim poslovanje Hrvatske radiotelevizije, ali smo radili jednako na tome da otklonimo sve one slabosti koje smo u svom radu uočavali. Izvješće neovisne financijske revizije daje vam temeljnu ocjenu našega poslovanja koje je bilo, kao što se kaže prikazano objektivno i realno sa stanovitim slabostima i nepravilnostima koje su manje nego što su bile prethodnih godina ali su još uvijek prisutne i sa tendencijom poboljšavanja i poslovnih rezultata ali i poslovne politike. Želim u kratkom vremenu koje mi stoji na raspolaganju predstaviti poslovanje i djelovanje Hrvatske radiotelevizije u njenim bitnim segmentima, odnosno na bitnim planovima. Najprije na programskom planu. Hrvatski radio i Hrvatska televizija u prošloj su godini ostvarili prije svega svoju temeljnu, društvenu i zakonsku funkciju. Informirali su hrvatsku javnost i organizirali programe u skladu sa programskim orijentacijama koje su bile verificirane na Programskom vijeću. Hrvatski je radio emitirao dnevno, naglašavam dnevno 240 sati programa. Hrvatska televizija 57 sati programa, od toga 33 i po sata ili oko 60% što je zakonska obveza domaćeg vlastitog programa. Glazbena proizvodnja kao bitni dio kulturne funkcije i kulturne misije Hrvatske radiotelevizije koja se često zaboravlja imao je u 365 dana čak 127 nastupa. Riječ je o vrlo značajnom kulturnom djelovanju, pri čemu Hrvatska radiotelevizija podržava jedan važni dio hrvatske kulture, glazbu, ali uz glazbu podržava i drugi bitni dio hrvatske kulture, to je film, kao što podržava u manjoj mjeri i druge dijelove hrvatske kulture i umjetnosti. U prošloj godini koja je na dnevnome redu današnje rasprave Hrvatska je radiotelevizija pokrenula dva programa, jedan je "Glas Hrvatske", radijski program koji emitira 24 sata za hrvatsko iseljeništvo i dostupan je gotovo na svim dijelovima kugle zemaljske i drugi je "Slika Hrvatske", televizijski program koji se emitira istodobno iz Zagreba za područje sjeverne Amerike, južne Amerike, Australije i Novoga Zelanda u trajanju od 8 sati i sa ponavljanjem, tako da 3 ponavljanja tog programa od 8 sati su doista dostupna hrvatskom iseljeništvu na svim dijelovima Planete. Naravno da jedna od bitnih vrijednosti programa je i njegova neovisnost i sloboda koja je dosegla standarde koji vrijede u europskim državama i europskim televizijama. To je činjenica koja može veseliti i nas koji odgovaramo za Hrvatsku radioteleviziju i vas koji određujete zakonske uvjete koji nadzirete uspješnost ili neuspješnost djelovanja ovih dviju medijskih institucija. Razumije se da sloboda i neovisnost u velikoj mjeri su uvjetovani razinom profesionalnosti i profesionalne zrelosti. Ne jednom smo kazali, priznali i kažem i priznajem to i sada da na tom planu imamo problema, ali da njih ne mislimo rješavati nikako tako da bismo doveli u pitanje vrijednosti neovisno i slobodnog novinarstva, neovisno i slobodnog pluralnog informiranja. To je ona vrijednost koju danas, koja danas čini da Hrvatska televizija i Hrvatski radio ili Hrvatska radiotelevizija kao zajednička kuća nisu problem u odnosima između Hrvatske i europskih i drugih međunarodnih institucija, što je neko vrijeme, kao što je poznato, ona bila. Na poslovnom planu također je bilo stabilno s prihodima koji su rasli 12% u odnosu na plan i 10% u odnosu na prethodnu godinu s kojom se mjeri. Istodobno, da ne budemo previše zadovoljni, rashodi su rasli brže, rasli su za gotovo 14% više nego što je bilo planirano i za oko 11% više nego što su bili rashodi u 2002. godini. Borba protiv troškova i protiv, i za racionalizaciju predstavlja stratešku poslovnu obvezu i orijentaciju ravnateljstva i poslovnog vodstva Hrvatske radiotelevizije. No, uz sve uočene ili neke i mnoge neučene slabosti koje, i neracionalnosti s kojima smo suočeni moramo uvažiti i neke objektivno nove elemente koji su se pojavili, a to je da je s pojavom konkurencije porasla vrijednost svih prava koje kupujemo, da zbog toga da bismo zadržali naše najbolje kadrove morali smo podići primanja i u prosjeku, ali osobito za najbolje, najvrednije kadrove i u novinarstvu i u tehničkim i u drugim dijelovima kuće. No sve u svemu uz sve probleme koje smo imali, poslovna 2003. godina završila je sa 67 milijuna viška, to nije dobit koja bi bila profit u onom klasičnom smislu nekih drugih tvrtki ili poduzeća, ona je služila isključivo razvoju i dalje će bude li ostvarena, služiti interesima razvoja. Imamo na poslovnom planu određenih neraščišćenih starih sporova, poreznih prije svega, još iz vremena 98., 99. i 2000. ali i kasnije i oni su predmet razgovora, rasprava i procedure usklađivanja između Hrvatske radiotelevizije i nadležnih ministarstava, odnosno njihovih službi. Na razvojnom planu protekla godina je bila izrazito uspješna jer smo ostvarili gotovo sve ciljeve koje smo postavili u srednjoročno investicijskom planu, tako da smo velikim dijelom uspjeli ostvariti zacrtanu dinamiku digitalizacije naše tehnologije. Radio i televizija imaju gotovo u potpunosti završenu digitalnu opremu, ne samo u informativnom programu, koji je bio prvi na redu, nego i u ostalim programima tako da smo danas po stupnju tehnološke opremljenosti i digitalnog pogona mjerljivi sa boljim ili čak najboljim europskim radiotelevizijama. Kako se pali vrijeme za završetak, kazati ću još da su najveći problemi koji, s kojima smo suočeni na planu organizacije i racionalizacije unutrašnjeg poslovanja, koliko god smo poduzeli temeljite pripreme, angažirali vanjske i domaće revizorske i konzultantske tvrtke pripremili smo projekte i strateške programe za sve bitne poteze koje moramo vući da bismo smanjili opterećenja od ljudskoga rada do neracionalnosti s kojima smo u svom poslovanju suočeni. I za kraj bude li potrebno, sigurno će biti pitanja na koja ću odgovarati. Kazati ću da je protekla godina bila godina stabilnog razvoja, godina ulaganja u opremu, u novu tehnologiju i da je taj trend nastavljen i u ovoj godini. Hrvatska radio-televizija je prešla iz monopolskog položaja u položaj u tržišni položaj, gdje ima jaku konkurenciju dviju relevantnih ne samo europskih, nego i svjetskih televizija. Moramo naš program, i uopće naše produkcijske sposobnosti što više dizati, ali najveći i najbolji odgovor će biti dizati kvalitetu koja će biti na razini produkcijskihi tehničkih uvjeta s kojima raspolažemo. Zahvaljujem vam na strpljenju i na razumijevanju i cijeneći vrijeme ovdje ću stati. A sva moguća sporna pitanja koja će se javiti u raspravi, ja ću biti i voljan i spreman na njih naknadno odgovoriti. Hvala lijepa.
Hvala. Želi li netko od izvjestitelja, svi su podnijeli izvješća? Poštovana zastupnica predsjednica Odbora za informiranje, informatizaciju i medije, Željka Antunović, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodo kolegice i kolege. Odbor za informiranje, informatizaciju i medije Hrvatskog sabora razmotrio je još 21. rujna 2004. godine Izvješće o radu Vijeća HRT-a i o provedbi programskih načela i obveza utvrđenih zakonom i programima Hrvatskog radija i Hrvatske radio-televizije i to za razdoblje kao što smo i čuli od 14. studenog 2003. do 30. lipnja 2004. godine. Razmotreno je istovremeno i Izvješće ravnateljstva o poslovanju HRT-a, koje predsjedniku Hrvatskog sabora dostavilo programsko Vijeće. Također je razmotreno Izvješće neovisne revizije, revizije Zagreb d.o.o. o obavljenoj reviziji financijskih izvješća koje čini sastavni dio izvješća ravnateljstva o poslovanju. Posebno napominjem da je Odbor navedena izvješća razmotrio u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom obrazloženju istaknuto da je prema članku 19. Zakona o HRT-u Vijeće HRT-a dužno najmanje jedanput godišnje podnijeti izvješće Hrvatskom saboru o svojem radu i provedbi programskih načela i obveza utvrđenih zakonom u programima Hrvatskog radija i Hrvatske televizije kao i izvješća ravnateljstva o poslovanju. No, kako je Hrvatski sabor imenovao Vijeće tek 17. listopada 2003. godine, a konstitutivna sjednica Vijeća održana je 14. studenog 2003. ovo izvješće pretežno se bavi radom Vijeća HRT-a budući da je to bilo razdoblje konstituiranja, a manje provedbom programskih načela i obveza. Ova napomena je važna, s obzirom na kritičnosti koje su kasnije u raspravi izrečene. Znači, i samo Vijeće je utvrdilo da postoje neki nedostaci samog izvješća. U izvještajnom razdoblju dvije temeljne zadaće, bile su donošenje statuta HRT-a i stvaranje uvjeta za redovito poslovanje HRT-a, odnosno biranje čelnih ljudi, što je osiguralo dokidanje stanja privremenosti, te otvorilo prostor za snažnije restrukturiranje i razvoj koji očekujemo da se događa i da ćemo o tome biti izvješteni sljedećom prigodom. Naglašeno je da HRT-e već četiri godine za redom bilježi uspon. Poslovanje je stabilno, te je započet velik i značajan investicijski ciklus, što je malo prije ponovio i ravnatelj. Godina 2003. bila je godina razvoja i ulaganja u koje se proizvelo 12% više od plana, a 10% više od 2002. godine. Prihodi u toj godini bili su 55% s naslova pristojbe, a 35% s naslova marketinga. Dnevno emitirano 246 sati radio programa i 57 sati televizijskog programa. Čime Hrvatska radio-televizija stoji uz bok s radio televizijama razvijenih zemalja. U raspravi članovi Odbora konstatirali su da su izvješća dobra i da ih treba podržati, ali skrenuta je pozornost i na neke manjkavosti i nedostatke. Tako su iznesena sljedeća mišljenja, primjedbe i prijedlozi. Što se tiče programa, nedostaje analiza gledanosti pojedinih programa. Također nedostaje analiza domaćeg realiziranog programa, te razgraničenje proizvedenog programa od onog koji je samo obrađen. Važno je bilo naglasiti i vrijeme emitiranja, jer se recimo u programu za kulturu filmovi emitiraju iza 23 sata kada je gledanost vrlo mala. Također nije rečeno koliko ima programa iz europskog audio vizuelnog prostora, poštuje li se odredba Europske konvencije o prekograničnoj televiziji, te koliko je udio domaćeg programa? Istaknuto je i da je bilo potrebno osnovati i službu za gledatelje i voditi računa o zadovoljstvu gledanim programom, jer javna televizija mora voditi računa o raznolikosti programa i zadovoljenju potreba različitih interesnih skupina kao što su nacionalne manjine, religijske zajednice, invalidi i slično. Nadalje, postavljeno je pitanje digitalizacije HRT-a, te novih platformi i usluga koje se javljaju. Stim u vezi istaknut je problem što na državnoj razini ne postoji strategija digitalizacije, te je to predloženo kao jedan od zadataka samog Odbora za ubuduće. Kod investicijskih ulaganja uočena je prevelika razlika između planiranog i realiziranog. Pa je tako planirano za investicije 222 milijuna kuna, a realizirano oko 193 milijuna. U narednom izvješću bilo bi potrebno da se u financijskom dijelu pripremi i komparativna analiza s nekom drugom televizijom kako bi se dobio uvid u stanje na tržištu. Kao poseban problem istaknut je prevelik broj zaposlenih koji je na kraju 2003. bilo preko 3,5 tisuće. A iznesena je i primjedba da nije dana organizacijska i kadrovska struktura zaposlenih iz koje bi se vidjelo, kreiraju li program profesionalci i da li oni udovoljavaju potrebama struke, posla i vremena? Također nedostaje omjer zaposlenih i vanjskih suradnika u samom izvješću. Isto tako naglašeno je da je Dnevnik središnja informativna emisija i ujedno i nagledanija emisija u kojoj vijesti moraju biti razvrstane po njihovoj važnosti. Ovdje bitna profesionalnost novinara i otvorenost za svaku kritiku. Njihov zadatak je pružiti objektivnu informaciju oslobođenu političkih i svakih drugih pritisaka. Na kraju iznesena je i primjedba na jezik kojim se govori na televiziji, te je rečeno da bi takvo stanje trebalo ispraviti boljom edukacijom. Također je skrenuta pozornost i da emisije o jeziku idu u terminima koji nisu previše gledani. Članovi Odbora u raspravi su osudili sve pritiske na Vijeće HRT-a. Podržali su njegov rad koji je ocijenjen profesionalnim i odgovornim, a što se ogleda i u činjenici da je unatoč oštrim raspravama koje su prethodile i suprostavljenim stajalištima pojedinih članova većina odluka Vijeća donesena konsenzusom. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno s 9 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeće zaključke. Prihvaća se Izvješće o radu Vijeća HRT-a i provedbi programskih načela i obveza utvrđenih zakonom u programima HRT-a i Hrvatskog radija u razdoblju od 14. studenog 2003. do 30. lipnja 2004. godine. Isto tako prihvaća se Izvješće ravnateljstva o poslovanju HRT-a u 2003. godini zajedno sa Izvješćem neovisne revizije o obavljenoj reviziji financijskih izvještaja za 2003. godinu koja je njegov sastavni dio. Hvala lijepa.
Hvala. Želi li još neki izvjestitelj odbora? Odbor za useljeništvo predsjednica poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo! Odbor za useljeništvo je na 9. sjednici održanoj 3. studenog ove godine raspravio Izvješće o radu Vijeća HRT-a i o provedbi programskih načela i obveza utvrđenih Zakonom o programima o HR-a i HTV-a u razdoblju od 14. studenog 2003. do 30. lipnja 2004. godine te Izvješće Ravnateljstva o poslovanju HRT-a u 2003. godini koje je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavilo Programsko vijeće HRT-a. Odbor je izvješće raspravio kao zainteresirano radno tijelo za djelove izvješća koji se odnose na programe namijenjene Hrvatima u susjednim zemljama, hrvatskom iseljeništvu i hrvatskoj nacionalnoj manjini. U uvodnom izlaganju predstavnik HRT-a je informirao članove odbora o novoj programskoj shemi ustvrdivši da je to veliki kvalitetni pomak Vijeće HRT-a će i dalje pratiti rad Programskog vijeća HRT-a a za sljedeće izvješće programskog vijeća bit će jednogodišnje. Ravnatelj HRT-a gospodin Mirko Galić izvijestio je da je poslovanje HRT-a u četvrtoj godini uzastopno pozitivno. Provodi se digitalizacija ukupne proizvodnje. U svibnju je pokrenut 24-satni TV program Glasa Hrvatske. Sada se sluša diljem svijeta. HRT prelazi na nove tehnologije, glavne TV emisije mogu se gledati u svim djelovima svijeta. Do sada je HRT snosio sve troškove emitiranja za hrvatsko iseljeništvo. Sada se predlaže kodiranje programa za iseljeništvo u Kanadi i Sjevernoj Americi te će iseljenici da bi gledali TV programe morati kupovati posebne kartice. Za uzvrat se gospodo očekuje bogatiji program iz kulture, obrazovanja, gospodarstva i znanosti. Tijekom rasprave nezadovoljstvo je izrazila HVIDRA jer je već mjesec dana nije stigao odgovor na ponudu dokumentarne emisije koju je HVIDRA pripremila i poslala HRT-u. Nijednu rečenicu priopćenja nije se tada niti objavilo niti osvrnulo na ponudu HRT prema HVIDRA-i Republike Hrvatske. Ravnatelj gospodin Mirko Galić je odgovorio da mu to nije poznato a da će u dogledno vrijeme odgovoriti HVIDRA-i. Izneseno je i mišljenje da se u informativnom programu uočava negativan trend u prikazivanju hrvatske stvarnosti, posezanje za žutim temama i senzacijama. Javnost ima pravo znati i dobro kojeg sigurno ima i u našem hrvatskom društvu. Očekuje se od HRT-a da se promiče i dobro i sve one vrijednosti koje su vlastite zdravom, demokratskom i pluralnom društvu i da budu u službi objektivnog informiranja, tim više što HRT nije komercijalna televizija. U nastavku rasprave gospodin ravnatelj je iznio problem emitiranja za Hrvate u Bosni i Hercegovini, Crnoj Gori i Vojvodini jer je HRT izgubio pravo zemaljskog emitiranja pa Hrvatima u BiH ostaje mogućnost kablovskog ili satelitskog prijema programa HRT-a. Predsjednica Odbora za useljeništvo je najavila i zamolila jedan sastanak sa predstavnicima HRT-a, Hercegovačke televizije i predstavnikom KIS TV, Hrvatske televizije iz Kiseljaka i predstavnicima Ministarstva vanjskih poslova. Sudionici u raspravi naglasili su važnost ovoga pitanja tj. kako bolje informirati Hrvate u svijetu. Predloženo je da se Hrvatima u Bosni i Hercegovini zbog slabijeg ekonomskog stanja omogući pristup satelitskom programu HRT-a po simboličnim cijenama. Ravnatelj gospodin Mirko Galić je obećao pogledati predložene mogućnosti kako bi HRT Hrvatima u Bosni i Hercegovini bio dostupniji. Rasprava je završena obećanjima gospodina Galića da će povesti računa o iznesenim primjedbama zastupnika. Nakon provedene rasprave Odbor za useljeništvo odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru sljedeće zaključke: Prima se na znanje Izvješće o radu Vijeća HRT-a i provedbi programskih načela i obveza utvrđenih Zakonom o programima HR-a i HRT-a u razdoblju od 14. studenog 2003. godine do 30. lipnja 2004. godine; Drugo, prima se na znanje Izvješće Ravnateljstva o poslovanju HRT-a u 2003. godini. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni predstavnici Hrvatske radiotelevizije, uvažena gospodo zastupnici! IDS će glasati za ovo izvješće i borit ćemo se za neovisnost te medijske kuće. Vijeće Hrvatske radiotelevizije imenovano je 17.10.2003. godine na zadnjoj sjednici prošlog saziva Sabora. Znači, Hrvatsku radioteleviziju danas vode ljudi koji su uživali povjerenje većine, bivše saborske većine. Oko toga se mora biti na čisto. Što će učiniti sadašnja većina ne znam ali IDS se zalaže da se ne mijenjaju ljudi prije isteka njihova mandata. U vijeću je šest članova vijeća imenovano od većine koja je onda bila većina a sada je manjina a pet od manjine koja je sada većina. Znači, danas opozicija je u prednosti ali još jedanput ću ponoviti neka se ne mijenjaju ljudi prije isteka njihova mandata. Hrvatska radiotelevizija je javno poduzeće. Ono je poduzeće u 100% vlasništvu države i onaj tko je na vlasti ima odgovornost jasno da funkcionira sustav koji godišnje uprihoduje milijardu 393 milijuna kuna i to gotovo 771 milijun kuna od pretplate, milijun 200 tisuća građana Republike Hrvatske. Treba reći i to da je prihod Hrvatske radiotelevizije 2004. bio veći za 150 milijuna kuna u odnosu na 2002. godinu. Znači, Vlada je jasno odgovorna za uredno funkcioniranje Hrvatske radiotelevizije jednako kao INA-e, jednako kao Hrvatskih željeznica ne znam Hrvatske elektroprivrede, Brodogradnje ili Jadrolinije, to nije sporno. Međutim, sporno će biti ukoliko bi se išlo na ljude. Za mene nije međutim sporan sastav vijeća. Sporno može biti samo jedno, da ti ljudi koji jesu na čelu danas Hrvatske radiotelevizije omoguće uredno funkcioniranje Hrvatske radiotelevizije i ono drugo što je najbitnije da li će ti ljudi ili da li omogućuju neovisnost kada su informativne emisije po srijedi. Upravo ovo drugo je za nas koji sjedimo u ovome Saboru ključno, najbitnije. Prema tome, osobno ću se opredjeljivati spram ovog detalja da li će Hrvatska radiotelevizija voditi i da li i dalje vode ljudi koji će biti neovisni i od ljudi stranaka na vlasti i najjačih opozicionih stranaka jer neka politička opcija kao što je IDS zasigurno nema nikakav utjecaj na Hrvatsku radioteleviziju. No, ne žalimo se a bilo bi iluzorno tužiti se i lagali bi kada bi rekli da IDS netko marginalizira. Međutim, želim primijetiti sljedeće. Prvo, televizijski informativni program mijenja se na bolje. Kada govorim o tome da se mijenja na bolje onda jasno mislim na jedno duže vremensko razdoblje od recimo zadnjih četiri i pol, četiri godine. Ali i drugo nakon dosta žućne polemike koju je vodio predsjednik Sabora neposredno pred početak jesenjeg zasjedanja ovoga Doma, slučaj fitness i neke mise o ... [[govornik se ne razumije.]] ponovo se počinje primjećivati male procjene u centralnom Dnevniku ali sada u korist predsjednika Sabora. Ja ne bježim od činjenice da je, da parafraziram našeg predsjednika, predsjednik Republike reprezentativno zastupljen. Jasno jer on mora biti bez obzira što smo ušli u posljednjih mjesec i pol dana do predsjedničkih izbora, pa ne može danas, ne znam predsjednik Mesić imati isti timeing kao i neki drugi predsjednički kandidati. Kada oni budu bili predsjednici onda će zasigurno i oni biti u medijskoj prednosti prema nekim drugima. Drugo. IDS je naročito zaintresiran za poziciju Sabora, znači za praćenje ovih sjednica. Kad bi došle one u pitanje, onda mi se ne bi libili reći, Hrvatska radio, Hrvatsku radio televiziju ne treba platiti pretplatom. Zašto? Jer male stranke uglavnom tako mogu doći do medijskog prostora. To govori jasno i u hrvatskim medijima, u njihovom opurtionitetu, to govori o tome da poneka vijest, ideja ili upjeh nije vijest. Ponekad je vijest polarizacija i tome slično. Slažem se sa jednim istupom gospodina Šeksa kada je rekao da Sabor nema onu medijsku težinu koju treba imati jedan Parlament iznad, ja ću dodati kojeg može biti samo ... [[Govornik se ne razumije.]] i onda nam se evo vidimo ukida jedan sat prijenosa saborskih sjednica u onom vremenu od 9,30 do 10,30. Međutim, za tu poziciju opet nisu nam krivi ni ljudi na Hrvatskoj radio televiziji, ni gospodin Galić, ni Rončević već su za tu poziciju krivi ljudi koji vode ovaj Dom koji dopuštaju da izvršna vlast dominira predstavničkom vlašću. Iz te pozicije proizlazi ne samo onda medijsko zapostavljanje Parlamenta već i pod navodnicima jedna drugorazredna pozicija Parlamenta u javnom životu gdje se uspjelo zastupnike pretvoriti u javne lude odgovorne za sve a u biti nemoćno, pogotovo nemoćne, pogotovo ako su iz opozicije da utječu na bilo što što se dešava. Sve bi se to promijenilo, jasno kada bi došlo do neposrednih izbora zastupnika. Svaki novinar je u jačoj poziciji od zastupnika, od direktora recimo nekog medija, o tome uopće neću zboriti, o pomoćniku ministra što je, i svi znamo kakva javna funkcija ili u direktoru javnog poduzeća i uzorno govoriti. Još jednaput ću reći, sve bi se promijenilo kada bi zastupnike neposredno birali. No, bez obzira na sve pozicija Hrvatske radiotelevizcije mora biti objektivna, mora biti nepristrana, mora biti istinita i jasno kako ja to nekako doživljavam ravnomjerno zastupljena informacija. Jasno je i to da Hrvatska radiotelevizija mora biti dohodovna kuća, o tome nešto kasnije. Međutim, još jedanput ću ponoviti nemojmo dopustiti ukidanje prijenosa Sabora jer će se u tom slučaju sva moć preseliti na Vladu, na krupni kapital i na one koji odlučuju o tom javnom životu. Još jednu stvar ću reći. Novinari, ne samo Hrvatske radiotelevizije ne smiju se politički angažirati iako to čine u Istri redovito barem nekoliko mjeseci prije nego počinju izbori jer u protivnom dolazi u pitanje objektivnost, odnosno vjerodostojnost tih njihovih natpisa. Dobro je možda i to što je Hrvatskoj radioteleviziji došla konkurencija. Nije dobro što će to voditi otpuštanju radnika poglavito u tim malim možda studijima ali konkurencija sigurno ne mora biti loša stvar. No, jer u konačnici od svake konkurencije će profitirati ne znam, građani nižim cijenama, većom kvalitetom usluga, većim izborom kada su mediji po srijedi. Prijelomni trenutak za Hrvatsku radioteleviziju kako sam je to doživio je preuzimanje prijenosa nogometne utakmice Hrvatska-Švedska od njihovog rivala. To je jedan signal i jedan mastodont kakav je Hrvatska radiotelevizija također se mora početi mijenjati. Vi samo za vanjsku suradnju čuli smo i prije plaćate 203 milijuna kuna. To su autorski ugovori, ugovori o djelu, student servis dok za plaće se izdvaja 371 milijun kuna. Treba istaknuti i to je sigurno pozitivno dobro, investicije od 193 milijuna kuna jedino tako se jasno je televizija može nosititi sa konkurencijom ali nesporno je premalo možda programa sa toliko puno osoblja. O reviziji poslovanja neću trošiti riječi ali treba ponoviti prihod Hrvatske radiotelevizije je milijarda i 400 milijuna kuna a od pretplate se ubire 771 milijun kuna. Hrvatska radiotelevizija svi se slažemo ima ogromnu moć. Neto bi mogao reći da onaj koji kontrolira Hrvatsku radioteleviziju ako bi bilo takvog taj bi vladao Hrvatskom. Zato Hrvatska radiotelevizija ne smije se podvesti pod utjecaj ili interes bilo koje političke grupacije. Isto vrijedi jasno i za druge studije i licemjerno je, ne znam, kada pojedinci možda iz medija ispoljavanju te neme izborne aspiracije. Nemam ništa protiv ali onda neka se povuku 6 mjeseci pred izbore iz medijske kuće. Ako to ne učine, onda je sve farsa. Krupni kapital i mediji a ne stranke kao što javnost ponekad doživljava sutra će ako ne možda i danas vladati Hrvatskom, toga valja biti svjestan. Hrvatska radiotelevizija stoga, kao javna televizija iz toga se mora izvući svojom neovisnošću Hrvatske radi. Tragedija Hrvatske je da će zemlja jasno biti sve ovisnija ali tako je i drugdje i u svijetu od kapitala koji će upravljati ovom zemljom. Kapital su jasno i mediji. Najmočniji kapital su mediji. U mnogim zemljama političari su izvedenica medija. I stoga stvarno se postavlja pitanje kako doći do objektivnih, istinitih, stvarnih, jednom riječju nepristranih informacija. Jasno je, mediji moraju biti neovisni, neovisnost objektivnost na medijskom prostoru Republike Hrvatske mora na neki način predvoditi Hrvatska radiotelevizija jer je Hrvatska radiotelevizija najjači a samim time najutjecajniji medij. Ponoviti ću, znači medijsku neovisnost na prostoru Republike Hrvatske iako će mi netko dobaciti da sam tendenciozan mora predvoditi Hrvatska radiotelevizija ali ne da se ukida saborske sjednice, ajde, malo šale, i zato će se jasno IDS uvijek boriti. Nama kojma se ne znam, imputira vlast u Istri, postavlja se pitanje što imamo osim legitimiteta? Pa recimo proračun Županije Istarske je 7x manji od Hrvatske radiotelevizije ne može se utjecati gotovo na ništa, na policiju, sud, ne daj Bože ni zboriti o medijima neću ni govoriti. I upravo zato zainteresirani smo kao nitko možda u ovom Parlamentu, ili kao svi u Parlamentu da Hrvatska radiotelevizija ostane neovisna kuća. Nije bitno, ja ću reći tko će biti direktor, tko će biti ravnatelj, glavni urednik itd., član vijeća, bitno je da to budu odgovorni ljudi da shvate kakvom moći raspolažu i da ostanu objektivni i neovisni. I još jedanput ću reći, jasno te ljude ne treba mjenjati do isteka mandata pod uvjetom i ako, a ja sam u to duboko uvjeren kvalitetno rade i obnašaju svoj posao. Ništa više, znači ništa manje od toga! Klub IDS-a glasa za ovo izvješće i pustimo da članovima Vijeća, ravnatelju i drugima isteknu mandati. Eto, to je ono što sam mislio kazati. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Marija Bajt.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, govoreći o televizijskom prijenosu saborskih sjednica i ovom umanjenju za jedan sat, gospodin Kajin, je ustvrdio da su krivi ljudi koji vode ovaj Dom i kreiraju tv prijenose. To je ne samo netočno nego gospodin Kajin i obmanjuje hrvatsku javnost jer je to dio programske sheme i samostalne odluke vodstva Hrvatske radiotelevizije. A ujedno ako je netko prisutan u tv programima kako sveznajući zastupnik onda je to zaista kolega Kajin. Hvala.
I drugi ispravak poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovani kolega Kajin je ustvrdio da Vlada preko HRT-a dominira medijskim prostorom poštovani kolega Kajin je ustvrdio da Vlada preko HRT-a dominira medijskim prostorom i da je Sabor, a preko njega su i male stranke u podređenom položaju. Ja moram reći da to naprosto nije točno i gledajući sa stajališta stranaka onda moram reći da je uoči i zadnjih izbora HDZ bio u poziciji da kampanju vodi preko glasnika slično kao što je to bilo u staroj Grčkoj kad je Fidipid objavio pobjedu Atenjana nad Perzijancima 490. godine na maratonu. To je naša situacija bila uoči ovih izbora. Prema tome ova Vlada budući da HDZ čini u njoj većinu je apsolutno ova konstatacija koju je on iznio, apsolutno netočna. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika SDSS-a. Poštovani zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ravnatelju i predsjedniče programskog savjeta, kolegice i kolege. Ja također želim ovdje ustvrditi dvije stvari koje mi se čine da su nesporne i na kojima se vjerojatno slažemo. HRT je javna i samostalna ustanova i iz te pozicije ima pravo samostalno uređivati svoj program. To mislim nije sporno. Uz to čini mi se da, da ide i druga stvar, a to je da potpuna odgovornost iz te pozicije samostalnog uređivanja programa i samostalnosti proizlazi i odgovornost za, za rezultate i posljedice koje iz toga proizlaze. I ovo prvo da je HRT samostalna ustanova podržavamo bez rezerve. I ovo da ona za to nosi odgovornost mislim da također stoji bez rezerve naprosto zato što to jedno s drugim ide. Sljedeća stvar. HRT je močan, vrlo močan u oblikovanju mišljenja i ponašanja naših ljudi u izuzetno velikom broju i nezavisno od toga kakvog su obrazovanja i kakav im je novčanik. To, to znači da, da na javno mišljenje naročito u prizemlju HRT ima izuzetan utjecaj. Ja ću iz te pozicije utjecaja HRT-a i kakvo se mišljenje i ponašanje proizvodi reći dvije stvari: reći ću zapravo nešto što mi se čini da su dva fenomena. Prva stvar je, i to, to želim naglasiti, mislim na prostor i na ljude na područjima posebne državne skrbi ili ako hoćete na područjima povratka naprosto zato što je to i višestruko prostor sa, sa specifičnostima u kojima se živi. Prva je stvar, ja se naravno nadam da iz tog vremena pomalo izlazimo, ali ljudi na tim prostorima žive u uvjetima međusobnog suprotstavljanja. To možete staviti u navodnike i ne morate. Kad to kažem onda mislim u uvjetima suprotstavljenih interesa, onda mislim da su u uvjetima u kojima ljudi misle da jedni drugima smetaju. Onda mislim da, da se ponekad ili počesto ili ne razumiju. Ponekad se ne vole, poneki se i mrze. To je situacija koju moramo premošćavati postupno. Ja sam toga svjestan, ali ja želim samo reći da efekti koji proizlaze iz djelovanja HRT-a idu na to tlo. Sljedeću stvar koju moram reći, obični ljudi iz prizemlja stavljeni su u tu situaciju vrlo često preko svoje volje, mimo svoje volje. Naprosto stavljeni su u datu situaciju. Takvi su u velikoj mjeri podložni manipulacijama. Možda bih mogao reći i prevarama makar je to možda i preteška riječ. Uz to ide, uz to ide druga stvar kao fenomen. Upravo na tim prostorima svi gledaju što će reći radio i televizija. Svi gledaju. I svi, kako se to kaže, popiju zdravo za gotovo to što je rečeno. Ja ću reći jednu stvar koja je zgodna, koju sam čuo relativno ranije, koja vrijedi i za vrijeme iz kojeg smo nadam se izašli. Jedan je rekao meni simpatičnu stvar: prosječan Hrvat i prosječan Srbin misle da u ovom vremenu ne mogu zajedno. I onda, to vrijedi do onog trenutka dok na televiziji ne kažu drukčije. Možemo se mi složiti u tome ili ne moramo. Meni se čini da u tome nešto ima. Može biti, može biti i više od toga. Naravno ja, mogu se gospoda koja ovdje brane poziciju i izvještaj HRT-a, ne složiti s tim, ali ja mislim da iz toga proizlazi njihov izuzetan utjecaj. Čini mi se, ako hoćete, i ljudska i stručna odgovornost za to, za to kakvi se efekti proizvode. Hoću dodati još nešto. Ja mislim da i naravno neću soliti pamet ni ljudima od struke koji to bolje znaju nego ja. HRT nije samo ustanova koja posreduje informaciju jer bi samo to bila onda, onda bi to bilo tehničko pitanje. I ja mislim da je, to zapravo cijelo vrijeme pričam, HRT po mom mišljenju izuzetan subjekt u informiranju koji imaju ulogu, koji ima mogućnost, koji to zna raditi i koji nosi odgovornost. Zašto ja to spominjem? Zato što mi se čini da ponekad, ponekad ljudi s HRT-a i dakle najstručniji ponašaju se na način kao da zapravo posreduju informacije. I onda nešto ako se, ako, ako ja se postavim u poziciju da posredujem, da prenesem nešto. Onda nešto mogu reći ili ne reći. Onda nešto mogu naglasiti ili nenaglasiti. Mogu čak i krivo naglasiti. Onda nešto mogu prikriti. Onda nešto mogu pitati, a nekoga drugoga i ne pitati i tako dalje. Onaj tko je subjekt informiranja ne bi trebao na to zaboraviti jer inače ulazimo u zonu manipulacije. A zbog ovih fenomena koje sam ovdje spominjao medijska manipulacija vam je za dlaku moguća. I proizvodi strašne posljedice. Reći ću nešto što, što, u vezi s ovim kad, kad je, ja mislim da je zapravo ključna stvar: dajte da ljudima kažemo što su činjenice i što je istina. I činjenice i istina je ono što se naravno poznatom tehnologijom utvrdi da je to. Može to biti poslije istrage, može to biti poslije nečega što je posve jasno, može biti podrazumijeva se. Ali činjenica i, ne treba sad to puno obrazlagati. Ja se zalažem za, dakle ono što ja mislim da je važno. Ako činjenice i istina ukazuju da je netko kriv do mjere da je zločinac to treba snažno reći i takve treba snažno progoniti. E sad, tu nastaje granica u kojoj ja mislim da treba imati sjećaj za još nešto. A ako je netko pojedinačno to i to, ne mora biti njegova familija to, ne moga biti njegovo mjesto to i da ne nabrajam dalje. E to je nešto što je čini mi se i ljudski i stručno osjetljivo i čini mi se da tome treba pokloniti više pažnje. Ovdje ću napraviti jednu digresiju koja je proizvod jednoga iskrivl,jenog mišljenja. Ja znam jedan slučaj u kojemu žena je dobila rješenje da nema pravo na obiteljsku mirovinu jer je njen čovjek poginuo u ratu. Tek je nakon 3,4 godine ustavni sud rekako dajte ukinute takvo bedasto rješenje. E sada ja ne ulazimm ali hoću reći ovo, bojim se da takve odluke prizlaze ponekada iz razmišljanaj koje treba treba porapraviti i ovim modelom javnoga informiranja i u tome ponavljaa HRT ima izuzetno ulogu. Reći ću još dvije stvari koje mogu biti u zoni dojma ukusa ako hoćete. Prije ne tako davno jedna mlada cura u ulozi novinara sa mikrofonom pita čovjeka, je ste li vi dodavdje. To je malo komično. Znate. Malo komično. Ja se bojim da se ona boji da izgovori glas E suviše usamljeno. Što je smiješno. ja mislim da ta cura zaslužuje podršku, da ne ulazi u te sklopove da je oslbodimo straha i nju i mene i sve nas i ne zna koga sve ne, straha nekakvoga psihološkoga pa i ljudskoga u krajnjoj liniji. E to je svakako pojedinačan slučaj. Ja sam tu našo indikaciju da treba o tome povesti računa. I na kraju reći ću nešto što je ovdje kolegica Antinović spomenula ovo pitanje jezika. Pitanje jezika. Ja neću naravno HRTu dijeliti savjete u pogledu jezika. Ali ja mislim da je izuzetna šteta zašto je čini mi se čak i odbačen jezik koji je tako sjajno promovirao Oliver Mlakar. toliko .Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HNS PGS poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Danas je pred nama izvještaj Hrvatske radio telvizije u kojem se konstatira i ponavljaju zakonska određenja da je Hrvatska televizija javna televizija, da je Hrvatski radio javni radio, dakle javni servis građanima Republike Hrvatske. A u ime te javnosti Sabor je i osnovač i kontrolor i taj koji prima izvješće o njihovu radu. Imamo ispred sebe izvještaj i mišljenja uprave, revizije i programskog vijeća. Ono što nema ni u jednom od tih dokumenata je izvještaj gledatelja dakle te javnosti u čije ime i raspravljamo danas o ovim dokumentima. Nema izvještaja o gledanosti i slušanosti programa u kojima danas raspravljamo i dosta malo je rečeno o poziciji Hrvatske radio televizije u posebice televizije u trenutku kada je ona dobila izuzetno snažnu konkurenciju. Naime, Hrvatski radio je pod konkurencijom ili sa konkurencijom na svom tržištu već duže vrijeme i sve snažnijom. Dok je sama televizija tu konkrenciju počela dobivati tek nedavno. Mislim da bi u buduće bilo dobro da ovi godišnji izvještaji dolaze k nama da barem pute izvještaja o gledanosti o praćenju programa pa i zadovoljstvo programom dobivamo neposredno od te javnosti, a to se može svakako raditi na različite načine ispitivanja, anketiranja i svega ostaloga. Da nas se ne ispadne da raspravljamo u imejavnosti i g rađana koji TV pretplatu plaćaju jednoj televiziji a gledaju program drugih televizija. I kada got raspravljamo o Hrvatskoj televiziji te su rasprave žustre, polemičke, svakojakih pozicija. Međutim nisam svjedočio unazad desetak godina da bi takav sadržaj rasprave bio u Hrvatskom radiju. Naime, radi se o dijelu ist ekuće koji takođe ima informativni program , koji također ima politički program i zabavni i sportski i tu nema ili nije bilo barem nisam čuo, ni nekih afera ni vika ni galame. Ni nezadovoljstva ni nas političara u programu Hrvatskoj radija. A osim nacionalne mreže on emitiraju i na radio Sljemenu, radio Dubrovniku, Osjeku, Puli, Rijeci, Splitu, Zadru i Kninu. Dakle uz nacionalnu mrežu od tri programa još je regionalne programe. Pa imam osjećaj da ti odgovorni ljudi koji također prolaze imenovanja izbore izvještaavnja kroz čelne ljude, nešto manje u nekoj tišni rade rade i rade. Pa zbog toga nisu toliko do sada bili u interesu žiži javnosti onda kada su polemike zadovoljstva, nezadovoljstva. I zbog toga neću o programu i programskim osnovama, neću raspravljati o zadvoljstvu ili nezadovljstvu televizijskim programom,. Jer baš nekoga briga dali ja jesam zadovljan programom ili ne. Nego bi se osvrnuo na izvješće 11 ljudi kojie je Hrvatski sabor izabrao nazvao ih Programsko vijeće Hrvatske radio-televizije koje smo dobili na nepunu godinu njihova mandata. I to sad velim i na kraju ću ponoviti, u želji da im pomognem da njihovo godišnje izvješće ne bude ovakvo strukturirano kakvo je. Nego predsjednik je tu, nadam se da će me pratiti, nekoliko po meni potrebnih sugestija. Već u uvodu, dakle to je prvo, piše je Programsko vijeće zastupa i štiti interese javnosti u provođenju nadzora, unapređenja radijskog i televizijskog programa. Dakle ne ono što mi mislimo nego što javnost misli. Kako to Programsko vijeće komunicira sa javnošću? Jer štiti interese javnosti. kako su identificirali što je interes javnosti kojega bi oni kasnije trebali štiti. Pred nekim ili u ime nekoga, Dakle ta komunikacija sa javnošću u štićenju interesa je izuzetno bitna da vidimo dali ono što je programski osnovama utvrđeno da kasnije je i provedeno. DRugo, u ovom izvještaju se također spominje naznačava, da je nakon određenih problema jedan značajni posao obavljen, a to je bilo izbor imenovanje vodećih ljudi, tijela koja je trebalo napraviti, i spominju se određeni pritisci na pojedine članove Vijeća koji su se vršili tijekom imenovanja tih ljudi. Ja bih volio više da nikada takvih konstatacija ni u jednom izvještaju koje dolazi pred Sabor ne bude. Ili da se veli tko kakav i na koga je pritisak vršen. Ovo, nekakvih pritisci, od nekoga, na nekoga, ne može pisati u dokumentu koji se dostavlja državnom Parlamentu, Saboru. Treće, konstatira se da su sjednice VIjeća Hrvatske radio televizije javne i to je dobro. Međutim, onda smo i mi u Saboru i odnosno odgovorni ljudi u Saboru zakazali u smislu rada, ne samo čekajući njihovo izvješće. Naime, troje članova VIjeća, dakle tog istog VIjeća uputili su još 5. svibnja ove godine pismo u kojem upozoravaju da je uoči javne, 7. sjednice Vijeća koja je održana 28. travnja ove godine u Dežmanovoj ulici bilo i održana nekakva tajna sjednica Vijeća što oni smatraju protuzakonitim. I ako su tri člana VIjeća koja suprošla verifikaciju ovog Sabora, u Sabor tada reagirali, onda smo im trebali odgovoriti ili proslijediti nadležnim ustanovama. To nisam vidio ni čuo, a pitao sam i članove Odbora za informatizaciju i medije, ni na ODboru toga nije bilo. Četvrto. U skladu sa člankom 19. Zakona Vijeće nadzira provedbu programskih načela i u slučaju da utvrdi nepoštivanje, pisano upozorava glavnog ravnatelja, ravnatelje organizacijskih jedinice, te direktore programa o tome da li je i koliko je bilo pisanih upozorenja do sad. To je zapravo suština. Da li je, ne samo sad u ovom izvještaju nego uvijek je bitno da taj podatak dobijemo. Dakle, koliko puta je programsko vijeće išlo u pisanim upozorenjem kao najjačim sredstvom koje je zakon dao da upozorava da nešto u programu ili provođenju programa nije bilo dobro. Pretežiti dio ovog izvješća temelji se na rdu Vijeća, a manji je iz objektivnih razloga na provedbi programskih načela i obaveza. To je moja peta molba da u godišnjem izvješčću 99% izvješća bude provedba programskih načela, a možda samo 1% o radu samoga Vijeća. Nadalje, u ovom izvješću se spominje i to da se Vijeće jako puno truda uložili na izradu novog prijedloga etičkog kodeksa Hrvatske radio televizije i Vijeće je posebnu pozornost posvetilo sprečavanju mogućnosti sukoba interesa i to je jako dobro i vjerujem da u novom izvještaju upravo pitanje provedbe etičkog kodeksa i mogućeg sukoba interesa će također biti sastavni dio izvješća. Međutim, ovo Vijeće se već bavilo jednim sukobom interesa u sklopu Hrvatske radio televizije i u nejasnoći tumačenja članka 18. stavka 2. zakona o Hrvatskoj radio televiziji, zatražili su mišljenje Ministarstva kulture kao matičnog ministarstva koje je konkretni primjer o kojem se tražilo mišljenje, dalo mišljenje da se radilo o sukobu interesa. Nakon dobivanja tog mišljenja matičnog ministarstva očito nesigurni u točnost tumačenja članka 18. Hrvatska radio televizija od Sabora, od Odbora za zakonodavstvo traži autentično tumačenje zakona, koje je podnijeto 6. srpnja ove godine i sve do danas taj Odbor nije pokrenuo postupak da se provede ili odgovori Hrvatskoj televiziji na taj zahtjev, da se. Ako dakle postoji potreba i Hrvatska radio televizija traži pomoć Sabora u tumačenju propisa kako dalje ne bi griješili u svojem radu, onda je minimum što mi moramo napraviti da im na to odgovoirmo. Ili pokretanjem postupka ili ocjenom da ne postoji potreba za tumnačenje zakona, jer je odredba zakona u potpunosti jasna. Ali odšutjeti taj zahtjev, a iduće godine eventualno to koristiti kao razlog za neke druge poteze, ne bi bilo korektno od nas niti bi to smjeli napraviti. U tom izvješću se također spominje jedan slučaj, tako piše ovdje, prilikom utvrđivanja trajanja mandata pojedinim članovima Programskog vijeća, i to poglavlje završava rečenicom: Zakonitost rada Vijeća temeljem članka 48. stavka 2. nadzire Hrvatski sabor, pa bi s tog osnova Hrvatski sabor mogao donijeti odgovarajuću odluku. A prije toga se veli da jedino s čim su raspolagali je bilo rekla, kazala, bilo ne bilo, vidio, nisam vidio, i sad bi mi trebali donijeti odgovarajuću odluku. Ja na temelju rekla kazala nikad nisam i neću donašat. To je to. I završno. Ponavljam da sam ove primjedbe iznio ne u zloj namjeri, ne u želji razračuna ili obračuna, nego sada iznio svoje želje kakvu bi izvještaj želio dobiti iduće godine za ovu godinu i želim vjerovati da sam i predsjedniku i članovima VIjeća pomogao. Ali, danas sam ovdje u izvještajima radnih tijela umjesto definicija ili formulacija prihvaća se izvješće čuo, prima se na znanje. Želim vjerovati da moje slutnje nisu opravdane i da opet griješim, a čak i ja mogu pogriješit, da ovakve formulacije, prima se na znanje, nisu uvod u to da bi eventualno odbijanje ovog, ova dva izvještaja bili tek prvi korak ka novim kadrovskim smjenama ili čistkama, jer u Zakonu o prijenosu vlasti Hrvatska radio televizija i kadrovi nisu mogli ući, pa da se ne služimo sada ovakvim modelima. Ponavljam, vjerujem da ja nisam u pravu i da toga neće biti. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda. Poštovana zastupnica Željka Antunović, izvolite.
Želim ispraviti netočan navod kolege Lesara, i to kao predsjednica Odbora za informiranje, s obzirom da je rekao da je pitao članove Odbora i da Odbor nije raspravio o nekom pismu da sad ne trošim vrijeme o kojem je trebao raspraviti. Da je kolega Lesar pitao članove Odbora, pretpostavljam da bi pitao predsjednicu Odbora, dobio odgovarajući, zadovoljavajući odgovor i danas ne bi ovako napamet dovodio u sumnju nešto što je razjašnjeno, o čemu su relevatntna tijela raspravila i nije bilo nikakve potrebe niti da Odbor niti predsjednik Sabora niti bilo tko drugi u Saboru vodi nekakve posebne rasprave oko jednog pisma koje je sadržalo određene indicije, koje su nakon provjere utvrđene da nisu točne i mislim da uvlačenje poonovno jednog takvog pisma u ovu raspravu ne može koristiti nego štetiti jednom objektivnom sagledavanju.
Poštovani zastupnik Luka Roić, u ime Kluba HSS-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodo sa televizije, kolegice i kolege zastupnici. Već na samom početku rasprave o ovom izvješću reći ću da se radi o izvješću koje je nastalo nakon primjene novgo Zakona o Hrvatskoj radio televiziji, zakona koji je bio dugo pripreman, osporavan, ali čini mi se na kraju ipak uspješno donesen. Govorit ću o Hrvatskoj radio televiziji, o izvješćima koja su pred nama svjestan spoznaje da se prošle godine dogodila jedna nova pozicija i situacija na hrvatskom medijskom prostoru, da je Hrvatska radio televizija izgubila jedan program, da se u Hrvatskoj na velike vrata pojavile privatne televizije i da sada imamo neku novu poziciju. Do sada ili do tada, do nedavno monopoloskog položaja Hrvatske televizije o elektroničkom medijskom prostoru Hrvatske. Znači sada imamo jednu novu poziciju, konkurentnu poziciju u kojoj javna televizija unatoč mnogih ograničenja zakonskih mora opravdati onu ulogu koja joj je namijenjena i to nije lako. Ali ja ovdje posve otvoreno u ime HSS-a mogu reći i pohvaliti vodstvo HRT-a da je ona upravo uspješno obavila do sada taj novonastali zadatak i poziciju u kojoj se našla, jer složit ćete se ako nije previše pretenciozno sa ove govornice reći, da još uvijek daleko stoje na prvom mjestu kada je u pitanju elektronički medij u hrvatskom medijskom prostoru. Nadam se da će to i ubuduće biti tako, ne zbog toga što na čelu televizije ovog trenutka stoje ovi ljudi nego zbog toga što je to jednostavno obveza hrvatske javne televizije da čvrsto zauzme medijski prostor i da zastupa javnost na najbolji mogući način neopterećena bilo kakvim vlasničkim i bilo kojim drugim ograničenjima koja počesto sve medije dovode u velike probleme i zapravo ne mogu počesto naći izlaza iz tih problema. Ja neću ovdje govoriti o stvarima koja nisu strogo vezana za izvješće, pokušat ću unatoč stavu HSS-a da je ovo izvješće vrlo korektno, da ćemo ga podržati, da ćemo glasati za njegovo prihvaćanje. Pokušati ću ipak sa nekoliko riječi kritički govoriti o nekim dijelovima izvješća koja su predmet ovog našeg danas razmatranja. Izvješće koje tretira rad vijeća od 14. studenoga do 2003. do 30. lipnja 2004., Izvješće ravnateljstva o poslovanju 2003. godine kao i izvješće … televizijske kuće o financijskim izvješćima za 2003. godinu, mogu na neki način njihovu ocjenu u ime HSS-a započeti ovako. Izvješće o radu Vijeća HRT-a o provedbi programskih načela i obveza utvrđenih zakonom i programima Hrvatske radiotelevizije, Hrvatske televizije, Hrvatskog radija i Hrvatske televizije, a pretežno se bavi radom vijeća HRT-a, a manje provedbom programskih načela i obveza. Ako se znade da je Hrvatski sabor 17.10. tek prošle godine, imenovao vijeće, a da je konstituirajuća sjednica vijeća održana 14. studenoga 2003. onda je posve jasno zašto je tomu tako. Stanje privremenosti koje je trajalo evo sve do tada, koje nije dobro stanje za bilo kakav ozbiljan i dugoročan rad, dokinuto je biranjem čelnih ljudi Hrvatske radiotelevizije što je otvorilo prostor za snažnije restrukturiranje i razvoj. Iz izvješća se može zaključiti kako je poslovanje stabilno i već četiri godine za redom bilježi stalan uspon. Ovaj podatak za nas koji smo na neki način u ime vlasnika zaduženi nadzirati rad Hrvatske radiotelevizije, dovoljan da ovom izvješću damo pozitivnu ocjenu. Jer ako je poslovanje koje je do tada i uvijek gotovo redovito bilo u velikim problemima, stabilizirano, to je znak da se ovom kućom rukovodi na ispravan način. Započet je snažan investicijski ciklus, te je 2003. godina bila godina razvoja i ulaganja, a prihodi su najvećim dijelom to svi znamo, iz pristojbe 55%, iz marketinga 35% te bilježe također stalan rast. Iz izvješća se može iščitati kako se dnevno emitira 245 sati radio programa i 57 sati televizijskog programa što Hrvatsku televiziju stavlja uz bok radiotelevizija razvijenih zemalja. Ipak iz izvješća nije vidljivo koliki je postotak uvezenog programa, koliki je udio domaćeg programa, kako se poštuju odredbe Europske konvencije o prekograničnoj televiziji i kako je mišljenje gledateljstva o ponuđenim programima. U tom smislu korisno bi bilo osnovati službu za gledatelje koja bi provjeravala zadovoljstvo građana emitiranim programima. Nedostaje više pluralizma u cijelom programu, a ne samo u informativnom programu jer Hrvatska televizija kao javna televizija mora voditi računa o raznolikosti programa koja mora zadovoljiti interese različitih skupina nacionalnih manjina, religijskih zajednica i onih s posebnim potrebama invalida i tome slično. Iako je tehnologija bitno promijenjena i digitalizacija dovedena do kraja, nedostaje strategija digitalizacija na državnoj razini što bitno koči ukupan proces. Odnosi HTV-a, HR-a i glazbene proizvodnje u duhu su solidarnosti. Navikavanje na odvojene kase treba ići postupno, to smo svi upozoravali prilikom donošenja zakona. Znamo da smo odvojili na tri segmenta Hrvatsku radioteleviziju i vrlo je bitno da ni jedan od ovih segmenata ne bude zapostavljen, znači da izdvajanje mora biti suptilno, postupno i vrlo pažljivo kako neki programi pogotovo radijski programi, a naročito neki programi iz radija koji su vrlo bitni za nacionalne zapravo potrebe Hrvatske da budu vrlo kvalitetno i dobro tretirani. Kao i do sada poseban problem čini preveliki broj zaposlenih, to moramo ovdje reći, o čijoj organizacijskoj i kadrovskoj strukturi neznamo gotovo ništa. Kako bi znali kreiraju li program profesionalci i koliko oni po stručnim kvalifikacijama udovoljavaju potrebama struke, posla i vremena. Podatak da se u 2000. godine zaposlilo 430 novih djelatnika govori da se na HRT-u lako zapošljavalo i po tome je jedna od rijetkih radnih organizacija gdje se ne štedi na broju zaposlenih. Ne bi to bila ni toliko loša situacija da se nezna kako značajan broj zaposlenih dobija plaću, a ne radi, što može navesti na zaključak da se radi o nesposobnim novinarima ili drugim djelatnicima koji ne odgovaraju trenutnoj politici Hrvatske radiotelevizije, a što može kod nekih izazvati sumnju da se radi o revanšizmu ili eliminaciji politički neistomišljenika što nikako ne bi bilo dobro. Da bi demokracija u Hrvatskoj funkcionirala u svoj svojoj punini potrebno je da sloboda izražavanja ima najviši stupanj ustavne, zakonodavne i sudske zaštite. Zato je presudna i uloga novinara. Oni su glas javnosti i njoj su odgovorni i polažu joj račune. Oni moraju zbog prirode posla biti u latentnom sukobu, u latentnom velim sukobu sa političarima, jer njihova funkcija u demokraciji je ne samo informativna nego rekao bih prije svega kontrolna. Novinari kao glas javnosti moraju se otrgnuti potezanjima za rukave od strane političara, a političari bi trebali skinuti šape sa medija i na taj način prestati vraćati medijski prostor u mračna vremena. I zato dobra je pozicija kada možda ovakva izvješća polako izazivaju nezadovoljstvo svih, jer to je znak da je televizija i medijski prostor napokon polako slobodan i neovisan. Zato nemojte se bojati ako bude kritike, ako budete kritizirani od svih, to je znak da dobro radite. Nastavite u tom pravcu i ja vjerujem da imamo šansu da postignemo medijske slobode koje zaista svi želimo. I zato i ovoj političkoj medijskoj trakavici koja se u zadnje vrijeme odvijala na relaciji Hrvatski sabor, vodstvo Hrvatskoga sabora i Hrvatska televizija, ovo sam pisao onda kada je bilo izvješće, a to je davno već u 7. mjesecu, a u 9. smo o tome intenzivno raspravljali, kumovali su ja bih rekao i neki novinari koji su dozvoljavali da ih se poteže za rukave i na taj način proizvode skandale u pravilu uvijek od istih osoba. Znate kod nas u Dalmaciji kažu da bi od sebe trebalo raditi … [[Ne razumije se.]] da bi se došlo u fokus interesa naročito medijskog, i to je nedozvoljivo. Zato ću ja predložiti monitoring programskom vijeću kako bi izbjegli probleme ove vrste ovolikoj i onolikoj zastupljenosti u medijima, s tim bi svi bili zadovoljni i ispoštovali bi pravo jednih, a istovremeno ne bih povrijedili pravo drugih. Nalaz revizije, i o tome nešto. U 2003. godini pokazuju da su prihodi i rashodi premašivali planirane veličine. To vam je obično tako u javnim poduzećima, to stalno govorim, u svim javnim poduzećima pa tako i na televiziji. Povećanje prihoda omogućuje vam i beskonačno povećanje rashoda što često bude bez pravih potreba i ta se utakmica nikada ne zaustavlja što također nikako nije dobro. Kao i prethodna godina revizija pokazuje nastavak nekih grešaka, te greške nisu presudne, ali ja ću ih ipak nabrojiti. I ranijih godina, a i sada u nabavi roba gdje se često bez javnog nadmetanja odabire dobavljač. Cijene roba različito se fakturiraju u toku godine, ugovori sa dobavljačima zaključuju se na kraju godine i to čak po 50% jeftinijoj cijeni nego što je dobavljač zaračunavao tijekom godine. Javno nadmetanje za odjevne predmete u vrijednosti od 200 do 200 tisuća kuna godišnje nisu prikupljanje ponude. Prihodi su uglavnom pratili zacrtani plan iz 2003., a ostali poslovni prihodi i ostali izvanredni prihodi, prihodi od dotacija i subvencija premašili su zacrtani plan za čak 164,3%. Rashodi su bili u nekim stavkama u okviru plana, ali rubrika ostali rashodi premašuje plan za 275,2%. Premašaj se odnosi na knjiženja 3,8 milijuna kuna troškova iz prošle godine i izvanredne rashode od 2 i po milijuna kuna. Jednu opasku uputio bih vodstvu Hrvatske televizije, a odnosi se na slanje svojih djelatnika na usavršavanje u inozemstvo. Jer nije rijedak slučaj da se nakon takve obuke koja uglavnom nije jeftina, obučeni kadrovi nakon povratka iz inozemstva napuštaju Hrvatsku televiziju i odlaze na privatne televizije, a da nitko ne plati odštetu za uložena sredstva u osposobljavanje tih kadrova. Mišljenja sam da bi stipendije usavršavanja i druge vidove ulaganja u kadrove trebalo ugovorno riješiti gdje bi precizno bilo navedeno što se događa ukoliko bi takvi kadrovi napustili Hrvatsku televiziju nakon što je proveo jedno vrijeme na obuci u inozemstvu. Znam kako su odvjetnici ažurni ukoliko se zakasni sa plaćanje pretplate, iako se radi o gledateljima koji dobrano sudjeluju u financiranju televizije i mogu ponekad i opravdano zakasniti sa plaćanjem, pa bih molio da taj, da se isto tako budu ažurni u zaštiti pretplatničkih sredstava kada se troše neodgovorno za kojekakvo usavršavanje i druge egzibicije od kojih, kao što rekoh, Hrvatska televizija nema ama baš nikakve koristi. I kad govorimo o usavršavanju kadrova, više pažnje trebalo bi posvetiti boljem govoru na Hrvatskoj televiziji. Na javnoj televiziji ima previše lokalizama i to ne onih pravih lokalizama, već govora ulice, zagrebačke šatre, lošeg i krivog naglaska, a o prijevodima da i ne govorim. Na primjer, što to znači "đenja" kad imamo, svi znamo lijepu riječ "doviđenja". I molim da se na to i obrati pažnja. Ne šaljite kadrove vani nego ih šaljite profesoru Škariću, Siliću, Dulčiću i drugima od kojih mogu puno toga naučiti. Što se tiče financiranja Hrvatske radiotelevizije bilo bi bolje da se više sredstava ostvaruje iz vlastite proizvodnje jer ekonomska neovisnost medija ključan je uvjet za slobodu tog istog medija. Ipak uvijek najveći dio prihoda Hrvatska radiotelevizija i u buduće i do sada ostvaruje putem pretplate, što također omogućuje donekle neovisnost od politike, ali zato račune treba polagati javnosti. I ona mora znati u što se troši njen novac, jer pretplata je direktna veza medija i publike i uvijek je za kakvu takvu neovisnost, i uvjet je za kakvu takvu neovisnost Hrvatske radiotelevizije. Iz svega rečenog, vidi se da postoji određeni problemi koje su odraz zapravo našeg društvenog stanja i stanja u društvu. Sve ono što je na Hrvatskoj televiziji postoji i u našem društvu, ali ja bez obzira na sve te probleme koji postoje, s obzirom na izvješće i na pokazatelje koji su ovim izvješćima prezentirani mišljenja sam da je ovo izvješće vrlo kvalitetno, da je obećavajuće, da garantira javnoj televiziji onu ulogu koju od nje očekujemo. I da će i ubuduće ukoliko bude nastavljen ovaj trend, a nema razloga u to sumnjati, Hrvatska radiotelevizija ostati i biti neovisan medij, najjači u elektroničkom dijelu medija. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Klub HSP-a poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Šeks, vrhovnici Hrvatske radiotelevizije. Klub HSP-a pridao je veliku važnost ovim izvještajima, napravili smo brojne konzultacije. Ja osobno konzultirao sam se i sa gospodinom Antom Žužulom koji je ovdje u jednoj fusnoti spomenutu kao manje-više neka vrsta prevaranta. Ako je zbog programskih razloga istupio iz Programskoga vijeća. Ja ću ovom, na temelju odluke Kluba pokušati ovom izvješću pristupiti iz jedne perspektive oko koje smo se dogovorili, a to je perspektiva pretplatnika Hrvatske radne televizije. Marksisti su imali pravo da postoji opijum za narod, ali su krivo vjerovali da je on u crkvi i religiji. U modernim društvima opijum za narod je televizija, to je glavna industrija svijesti, kulturnih običaja, obrazovanja, zabave, uspjeha, neuspjeha i tuge. Poslanje Hrvatske i svake druge televizije koje bi trebalo biti prepoznato u Izvješću Programskog vijeća je informirati ljude, obrazovati ljude, zabaviti ljude i osigurati da na Hrvatskoj televiziji češće nastupa Lino Červar i hrvatski rukometaši, da se osjećaju pobjednicima. Dakle, ako gledamo iz te perspektive što je to uopće televizija, televizija je jedini autentični pučki medij. 1991. godine otišao sam dati prvi intervjuu u dramatičnom vremenu na BBC, prvi put sam dao intervjuu izvan Hrvatske na Engleskom jeziku i bio sam uzbuđen. Ovaj voditelj je primijetio o čemu se radi i rekao je "gospodine, vi dolazite iz jednog totalitarnog svijeta gdje vas uče da vas ovog trenutka gleda milijun, dva milijuna i deset milijuna ljudi i vi se zamislite na nekoj javnoj tribini, ispred vas stoji jedna ogromna masa ljudi". Televizija je medij koji trenutno gleda jedna domaćica koja kuha i djelićem pažnje promatra što se događa, jedan besposleni nesretni čovjek koji je izgubio posao u privatnom poduzeću, kasnije bi se to moglo reći u procesima tajkunizacije i zbog toga ono što nedostaje našem razmišljanju o Hrvatskoj televiziji je perspektiva pretplatnika. Bilo bi štoviše vrlo dobro da se novelacijama Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji uz Programsko vijeće predvidi i Vijeće pretplatnika. Moderne tehnologije omogućavaju takve informacijske baze da se može slučajnim ili nasumičnim izborom izabrati 15, 20 gledatelja koji su osnovi izvor primanja Hrvatske radiotelevizije i da oni daju svoj glas. Kao nekad Županijsko vijeće u ovom Visokom domu. Da to možda ne bude odlučujući glas, ali da taj čovjek kaže, "mene zanima da čujem nešto da će Hrvatska doista privatizirati Hrvatske autoceste, da li se u Hrvatskoj mogu uvesti vinjete na godišnjoj razini od 300 ili 400 kuna, da li se mogu povećati penzije, da li moje dijete može ići slobodno u tu i tu školu, šta je sa korupcijom u Državnoj upravi, zdravstvu, itd.". Drugo pitanje o kojem treba raspravljati je pitanje javnosti televizije. Ja osnovne probleme na televizijama kod nas vidim u problemu neobrazovanosti često urednika i novinara. Najnoviji tragični slučaj je slučaj Aleksandra Tijanića. Aleksandar Tijanić pojavio se na Hrvatskoj televiziji kao neka vrsta prirodne nepogode. Nigdje u svijetu, nigdje, ni u Francuskoj, ni u Nizozemskoj, ni u Mađarskoj, ni u Češkoj, ni u bivšoj Jugoslaviji nije bilo teorijske mogućnosti da se Aleksandar Tijanić, odnosno Goeblles jer on je bio ministar u Kabinetu ratnog zločinca koji će vjerojatno dobiti doživotnu kaznu u Haagu, ratni huškač i paradigma čitavog vala sličnih ljudi koji će na valu revizionizma stići u Hrvatsku. Ja sam ih osobno poznavao i prije 90. godine i poslije 90. godine i svi ljudi znaju da se tako nešto ne može dogoditi u jednoj civiliziranoj zemlji. Već se pojavio u Hrvatskim medijima Mikulić, pojavit će se, Mikelić, pojavit će se danas sutra, zašto ne i Šešelj na izravnom linku iz Haaga i onda ćemo se pitati što nam se to događa. Drugo je pitanje o kojem raspravlja ovo drugo izvješće, televizija kao poduzetnik. To je pitanje o kojem je i Luka nešto malo govorio sa puno entuzijazma i iz perspektive dobrodušnog otočkog gledatelja koji u televiziji gleda sve dobro i to mene jako veseli. On je spomenuo da ima viška radnika, da je loša organizacija, pitanje vođenja i upravljanja, honoraraca i nehonoraraca, viška manjka, ono što nas u Klubu HSP-a i mene brine je presedan prodaje 3. programa za što nije odgovorna Hrvatska televizije RTL-u koji se pretvorio u ono što je najgore moguće. Pojava RTL-ova programa na neki način je dala kompliment 1. i 2. programu jer sada i najbolji kritičari moraju zaključiti da ima nešto gore od Hrvatske televizije a to je RTL-ova televizija. Treći problem o kojem treba govoriti je televizija kao kulturni i civilizacijski poduzetnik. Gubitak jednog programa, okljaštrenje kulturnih sadržaja, obrazovnih sadržaja čitavog korpusa izvorne Hrvatske kulturne produkcije koji je bio vezano za Hrvatsku televiziju a ticao se tradicionalnih, obrazovnih, kulturnih, dokumentarnih emisija ostalo je dakako u području elitne kulture do daljnjega postoje veliki asambli, orkestri, postoji velika produkcija, međutim ako se ide ovim općim trendom, a ja bih taj opći trend nazvao jednim trendom stvaranja jednog bastarda između javne i komercijalne televizije gdje se Hrvatska televizija pokušava natjecati sa komercijalnim televizijama u dijeljenju komercijalnog promidžbenog kolača sa jednom čudnom suptilnošću, tu bih inače prijatelja ili poznanika Mirka Galića posjetio da sam uoči onih saborskih izbora poslao njemu osobno jedan etički kodeks o ponašanju urednika, novinara, i vodstva modernih televizija u izbornim razdobljima. Oglušio se na taj prijedlog, kod mene je kući u kompjuteru, on je rađen po najboljim iskustvima New York Timesa i francuskih televizijskih kuća koji ne dopušta ne samo televizijskim a ni drugim novinarima da budu glasnogovornici predsjedničkih kandidata, političkih stranaka, da na vlastitim automobilima, kućama ili čak članovima obitelji nose bilo kakve insignije, bedževe, znamenje bilo kojih političkih stranka i kandidata. Hrvatska televizija na žalost u ovom tužnom predpredsjedničkom razdoblju djeluje kao propagandni stroj drugih kandidata ne kandidata neovisnog HSP-a. Ako gledate jučer taj tužni događaj, prikazana su dva obreda, obred polaganja vijenca predsjednika Republike i predstavnika izvršne vlasti, obred polaganja u ime ovog Visokog doma u kojem je sudjelovao jedan predsjednički kandidat nije prikazan na Hrvatskoj televiziji. Televizija kao industrija političke svijesti. Rekao sam recimo Denis Latin ima propagandu mašineriju za jednog predsjedničkog kandidata, Stipu Mesića to nitko ne primjećuje. Kada su u pitanju sistemi manipulacije medijima u posttotalitarnim poretcima postoji dva sistema manipulacije. Jedan je nama iz ljutnje na koji se odlučio primjerice s punim pravom Vladimir Šeks, a drugi su puno suptilniji, kada dođete ujutro u neki hotel, onda zateknete vodstvo Hrvatske televizije sa nekim tajnim savjetnikom u doba kada pjevci tek kukuriču da se dogovaraju oko toga koliko, kako i što treba Hrvatska televizja činiti u predizbornom razdoblju. Postoji taj jedan sistem nevidljive manipulacije medijima i jedan sistem vidljive. Konačno HTV i Sabor, Damir Kajin smatra da bi trebalo biti više Sabora na Hrvatskoj televiziji, ja bih bio sretan da ga bude manje ili da se potpuno ukine, mi smo neka vrsta politička reality showa ili "Big brothera" političkog. Zamislite situaciju da se tako prenose druge institucije vlasti, da se na televiziji izravno prenose sjednice Vlade, Ustavnog suda, Vrhovnog suda, Ureda predsjednika Republike. Demistifikacija tih institucija i bijes ovih tv-gledatelja koji žele gledati ove športske programe, filmove, dokumentarne serije bi se usmjerio drugim kanalima a ne bi bio usmjeren samo na nas i zbog toga u distribuciji tog negativnog imidža treba puno učiniti da se Hrvatski sabor što manje a ne što više i konačno dakle, nešto o starom snu Antuna Vrdoljaka da Hrvatska televizija postane katedrala hrvatskoga duha. Kako on to mislio u to doba to bi trebao biti nekakav ideal svakog vodstva Hrvatske televizije. DA se zaustavi jedna divlja komercijalizacija, da se Hrvatska televizija učiniti racionalnim, dobro vođenim, proizvodnim i produkcijskim i upravnim i meneđerskim pogonom i da taj ideal pretvaranja Hrvatske televizije u jedno od zadnjih uporišta u kojima će se kultivirati hrvatski duh, hrvatski jezik, teatar, hrvatske filmske i dokumentacijske i druge sve sposobnosti i konačno Lino Červar, to je onaj ideal za koji se treba izboriti. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Željka Antunović.
Gospodine predsjedniče, iako pretpostavljam da će netočne navode u svezi sa spomenutim gospodinom Antom Žužulom članom Vijeća HRT-a ispraviti i predsjednik Vijeća ja ipak kao zastupnica ali i kao predsjednica Odbora za medije ne mogu ne ispraviti dva netočna navoda. Naime, gospodin Ante Žužul uvaženi član Vijeća HRT-a biran u ovom Saboru nije niti danas niti ikad prije spomenut u odnosu na njegov angažman u Vijeću kao kriminalac, što je ovdje bilo rečeno. I druga netočna činjenica je gospodin Ante Žužul nije istupio iz Vijeća HRT-a.
Hvala. I ispravak poštovani zastupnik Ivo Lončar.
Gospodine predsjedniče, kolega Letica je rekao da se uz postojeće Programsko vijeće osnuje i vijeće građana, završen citat. Protiv ovoga ne bih imao ništa i čime ću osporiti profesorovu tvrdnju. Dragi profesore, izvor svih zala na Hrvatskoj televiziji je aktuani Zakon o HRT-u. U sadašnjem programskom vijeću HRT-a dvije trećine članova su u sukobu interesa, jedni su izdavači, drugi su glumci čiji se filmovi tamo vrte, treći su kazališni radnici itd. Pazite, bivši predsjednik Vlade kao i svi članovi Vlade uvijek su govorili da su oni demokratska vlast i da su došli na dmeokratski način a u godinu dana dva puta su promijenili Zakon o HRT-u i ne zna koji je nakaradniji, treba promijeniti Zakon o HRT-u da više ne bi bilo ovih stvari o kojima ste vi govorili. I još nešto, kada je riječ o Hrvatskoj radioteleviziji program koji je sada tamo to je isključivo komercijalni program i najjača komercijalna televizija u Hrvatskoj, Hrvatska radiotelevizija, što je nedopustivo za javnu televiziju koja bi trebala biti javni servis svih svojihi građana. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sukladno članku 207. u 13 sati i 17 minuta isteklo je vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. PO ovoj temi je prijavljeno još 3 kluba i 31 zastupnik. Ja ću sada prekinuti sjednicu, nastavak, stanka, nastavak u 15 sati gdje ćemo glasovati o raspravljenim točkama dnevnoga reda a ovu temu ćemo nastaviti raspravljati idući tjedan. Nastavak sjednice u 15 sati i molim ključiće.
Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom. Poštovani zastupnik Frano Piplović u ime Kluba zastupnika DC-a HSLS-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege, gospodine Galić, gospodine … poštovanje. Umjesto argumentiranog i kvalificiranog jednog pristupa u dosadašnjem tijeku rasprave čini mi se u ovom izvješću Hrvatske radio-televizije za razdoblje studeni protekle godine i lipanj ove godine čini mi se da smo ipak imali nekih naglasaka koji mirišu na udvaranje Hrvatskoj televiziji i na jednu vrst … sitnog politiziranja Hrvatske televizije. Otprilike bilo je zadnji put rečeno kako ima nekih naznaka da bi moglo doći neprihvaćanja ovoga izvješća i time da bi se automatski mogla pokrenuti odgovornost, odnosno smjenjivanje, odstupanje sadašnjeg rukovodstva televizije. Ja mislim da je to preduhitreno da nema nekih dokaza, barem ako se pomno čita ovo izvješće za takav jedan zaključak. I rekao bih da je to ipak bio izlaz iz okvira i prava i dužnosti koje mi kao saborski zastupnici, odnosno Sabor kao osnivač Hrvatske televizije ima. Hrvatska televizija, odnosno Hrvatski radio imaju svoju upravu, imaju svoje direktore, imaju svoje urednike, imaju program, imaju programsko vijeće koje brine, ocjenjuje i procjenjuje da li je proizvodnja televizijskog i radijskog programa bila sukladna načelima i zakonskim propisima koji reguliraju ovu djelatnost. Pred nama su kažem, ovdje nekoliko izvješća za ovo proteklo razdoblje. Vijeće je kao nadležno koje treba to razmatrati, … [[Govornik se ne razumije.]] i ono je reklo svoje. Evo mi smo kao saborski zastupnici zadnji u ovome lancu razmatranja ovoga izvješća. Ono što bi nas trebalo zanimati i na što bi trebali staviti svi skupa naglasak, a to je naša obveza, raspraviti, odnosno ocijeniti da li je program Hrvatske radio-televizije u ovom proteklom razdoblju bio sukladan i temeljnim i programskim načelima i obavezama utvrđen zakonskim propisima. Sve tu drugo bi bilo preuzimanje ingerencija drugih odnosno, uplitanje u program na što nemamo pravo. Temeljno pitanje je da li je Hrvatska radio-televizija uz ovo da li je poštivala programska načela je temeljno pitanje da li i koliko ona je postala u ovom razdoblju javna televizija i gdje mi kao saborski zastupnici, kao oni koji se bavimo politikom, da li joj i koliko možemo pomoći da bi postala bolja javna televizija. Program proizvode novinari sukladno profesionalnim i stručnim standardima i etičkim načelima i to su također gabariti u kojima se treba kretati proizvodnja programa Hrvatske radio-televizije. Ušli smo u jedno razdoblje u kojem je Hrvatski radio, Hrvatska televizija u kom su izgubili monopol na području elektroničkih medija. Tu imamo na državnoj razini dvije nove koncesije, odnosno dva nova televizijska medija, imamo desetak lokalnih televizijskih medija, lokalnih i regionalnih. Imamo također dosta signala sa područja država koje su nastale nakon raspada bivše Jugoslavije koje također pokrivaju područje Hrvatske države, tako da naši gledatelji mogu gledati i te programe tako da i ti programi su na neki način jedna vrst konkurencije Hrvatskoj radio-televiziji u stvaranju programa, odnosno u postizanju onog javnog interesa koji mi kao društvo imamo putem Hrvatske radio-televizije. Znači dolaskom ove konkurencije pred Hrvatskom radio-televizijom postavljeni su vrlo složeni zahtjevi i vrlo složene zadaće sa osnovnim ciljem kako u svemu tome postati jedan vrlo kvalitetan javni servis, znači servis svih građana, svega onoga što je u interesu stabilizacije političke i svake druge Hrvatske države i hrvatskoga društva. Tako da, ovo sam sve naveo zbog toga što bi čini mi se, kada razmatramo ovakva izvješća trebalo Hrvatsku radio-televiziju, znači i televizijski i radijski program promatrati u svjetlu ove uloge i ovih okolnosti koje jesu. Klub DC-a i HSLS-a drži da se Hrvatska radio-televizija u razmatranom periodu držala programskih načela i obveza koje su utvrđene zakonom i programom i da nije bilo programskih odstupanja i povreda programskih sadržaja. U javnosti je početkom rujna ove godine jedna opaska predsjednika Hrvatskog sabora da u prikazivanju rada Hrvatskog sabora ima senzacionalizma i zanemarivanja događaja dovedena do jednog exesa, proglašeno je kao pritisak i uplitanje u program. Međutim na sreću ta napetost, taj exes je splasnuo, čini mi se da je ipak on bio ciljano podgrijavan, tako da su se strasti smirile. Međutim ostaje i dalje visiti u zraku nešto, da li je tu bilo sve u redu, odnosno da li tu postoji problem. Ja mislim da postoji, da tu postoji problem. Temeljno pitanje da li se, da li Hrvatska televizija može pratiti rad Hrvatskoga sabora onako kako to mi kao saborski zastupnici i kako kao Sabor želimo, odnosno da li novinari mogu pratiti Sabor onako kako oni to žele, odnosno kako to traži tržište informacija, odnosno mislim da ne može u ovim okolnostima se ne može niti, novinari mogu pratiti onako kako oni žele rad Hrvatskoga sabora, jer za to još uvijek nemamo uvjeta, a isto tako niti mi možemo tražiti od televizije da prati onako kako mi želimo i hoćemo rad Hrvatskog sabora. Da li ima dovoljno Sabora na Hrvatskoj televiziji, odnosno u središnjim informativnim emisijama? Budući da dolazim iz medija, da sam dugo jeo dosada taj kruh, čini mi se gledajući profesionalno da nema dovoljno Sabora, ali ima dovoljno možda čak i previše političara iz Sabora koji govore o stvarima i temama koje nisu bile recimo na dnevnom redu Sabora. Zašto uz ovo mjesto, uz ovu Vijećnicu one postoji i jedno drugo tržište informacija koje vrlo efikasno funkcioniraju ovdje u Saboru. To su kuloari, to je aula Sabora i uvijek se vuče novinara za rukav i da se informacija koja vjerojatno kada je ocjenjujete sa stajališta novinara i tržišnog plasiranja te informacije možda je vrlo zanimljivija i interesantnija nego jedan uporan rad, temeljit rad, strpljiv rad, cjelodnevni rad ovdje u Sabornici. I recimo kada se dovede do, kada dođe do exesa, ekscese, imali smo ih prilike vidjeti ovdje, izazove ih jedna ili druga ili treća strana, sad nije bitno, novinar, kamerman, urednik jasno reagira kao profesionalac, daje prednost takvom jednom činu, činu zanemari se uporan i strpljiv rad onih saborskih zastupnika koji ne znaju raditi, raditi pomoću exesa i tu se onda slažem s onim što je rekao predsjednik Sabora kada je dao onu opasku. Znamo da mnoge političke stranke u nedostatku sredstava želi se prikazati svojim potencijalnim glasačima. Da na ovakav način dobije jednu besplanu reklamu, jasno tu reklamu plaćaju svi poreski obveznici, odnosno oni koji plaćaju televizijsku pretplatu. Ali bilo bi onda ipak koreknije ako baš želimo takav tip reklame i da dođemo transparentno do svojih političkih istomišljenika i potencijalnih glasača da izdvojimo svoja sredstva, da odemo na Hrvatsku radio-televiziju platimo reklamu, ja mislim da bi to dobro došlo gospodinu Galiću i svim zaposlenicima, to je nova kuna u proračunu Hrvatske radio-televizije. Svatko je svjestan da je televizija jedno moćno sredstvo, da je to jedno čarobno ogledalce koje napravi sliku baš onako kako mi želimo i kako hoćemo, ali i netko drugi može napraviti našu sliku onako kako mi ne želimo. Temeljno pitanje također da li je bilo pritisaka na Hrvatsku radio-televiziju u ovome razdoblju? Ja ih nisam vidio. Međutim, postoje oni objektivni pritisci koji dolaze baš od te naše strasne želje da se nađemo u programu Hrvatske radio-televizije da se uguramo sa svojom porukom u program i osobito onaj dio programa koji najgledaniji. Znači tu nisam vidio da je bilo ograničenja medijskih i profesionalnih sloboda. I postoji drugi tip pritiska, to je taj pritisak koji dolazi od tržišta. Vi ako danas imate kad ste izgubili monopol imate nove medije elektroničke. Jasno da morate praviti program na način da bude i tržišno konzumiran. Što bi recimo na kraju mogli uputiti kao neke sitne zamjerke Hrvatskoj radio-televiziji u želji da imamo sve više javne televizije. Znači, da se u programu izbjegavaju emitirati oni sadržaji koji vrijeđaju, ima takvih sadržaja koji su na granici onoga da vrijeđaju javni moral, da vrijeđaju neke druge skupine građana itd. Dalje, bilo bi uputno da se povede računa o omjeru domaćeg i inozemnog programa o tim sadržajima. Ja znam da je skupo proizvoditi programe, to je najteži dio u radu televizije, ako se ima novaca lakše je kupiti programe. Međutim, čini mi se da imamo previđe inozemnih sadržaja i to baš takvih sadržaja koji često i ne zavrijeđuju da se nađu u programu Hrvatske radio-televizije kao javne televizije. I pod firmom ne otvorenosti, mislim da bi bilo uputno ne emitirati prožvakane sadržaje koje nam dolaze često od razno raznih agencije koje nude te sadržaje, da li su to domaće, da li je to inozemna proizvodnja. I nadalje, možda jedna opaska, da ali to je onda stvar više novinara, urednika da se ne bježimo najlakše forme televizijskih sadržaja sa računicom da što pitkija voda, to više kupaca. Mislim da i tu, to isto jedan problem koji može utjecati i na gledanosti televizije, odnosno na konzumiranje sadržaja koje ona plasira putem svog programa. Dalje, bilo bi dobro da bude malo više sadržaja, to sam vidio da su to primjedbe i pojedinih odbora u kojima se promovira naš kulturni, društveni, povijesni sadržaj, napose u okviru obrazovnog programa koji po meni i po nama poprilično stagnira. Ima jedan program, mislim kad govorim o televiziji HRT-u, znači tu su dva programa. Obično mislimo na televiziju i tu je najviše naglasak na televiziju, međutim, tu postoji Hrvatski radio sa svojim programoma. Ja bih recimo pohvalio posebno jedan dio programa to je Glas Hrvatske, znači jedan poseban dio programa Hrvatskoga radija koji je namijenjen iseljenoj Hrvatskoj, međunarodnoj javnosti i manjinama u Hrvatskoj, taj dio programa se emitira i na engleskom jeziku. Bilo bi lijepo da i Hrvatska radio-televizija ima barem dnevno jednu emisiju na engleskom jeziku, znači informativnu emisiju, jer to je ipak na jedan način i priprema Hrvatske radio-televizije za ulazak programski ulazak u Europsku uniju. To su recimo stvari koje bi bilo lijepo vidjeti, a ne samo da imamo na engleskom jeziku informativne emisije kada je vrijeme turističke sezone. I za sam kraj, evo ako se mogu na neki način pohvaliti, ja vjerujem ukoliko nas Hrvatska radio-televizija bude tehnički poduprla, a Hrvatski sabor prihvatio inicijativu Demokratskog centra, ona se sastoji u tome da smo uputili u proceduru prijedlog Zakona o parlamentarnoj televiziji, tako da će možda mnoge stvari, mnoge kojima se mi kao političari ovdje susrećemo biti riješene lakše, a i bit će Hrvatska radio-televizija će imati jeftiniji program, imat će vjerojatno daleko više sadržaja koje može ponuditi hrvatskoj javnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Petar Selem, izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvaženi gosti, kolegice i kolege. Prije nego prijeđem na razmatranje Izvješća o radu programskog Vijeća Hrvatske radio-televizije na tome ću se i zadržati, htio bi samo napraviti jednu malu digresiju u vezi s nekim stvarima koje su bile kazane već ovdje u prethodnoj diskusiji. U jednom trenutku je bila ovdje izražena velika bojazan da bi se dovelo u pitanje status vodećih ljudi na Hrvatskoj radio-televiziji. Čak je, čuli smo čak i apel, nemojte ih dirati. Htio bih reći da za Klub Hrvatske demokratske zajednice ovo uopće nije razgovor ni o kakvom personalnom pitanju, mi o tim stvarima uopće ne razgovaramo. Mi razgovaramo isključivo o Izvješću programskog Vijeća Hrvatske radio-televizije, o radu Hrvatske radio-televizije. Što se tiče Izvješća programskog Vijeća, ja u tom izvješću vidim recimo tako 3 razine, tri sloja. Prvo bi bilo zadovoljstvo Vijeća samim sobom, tj. Vijeće iskazuje veliko zadovoljstvo svojim radom, brojem svojih sjednica, poslom koji je obavljen, što je svaki hvale vrijedno i svaki ima pravo da bude zadovoljan sam sobom. Druga stvar, koja mi se čini možda zanimljivija je to, da Vijeće iskazuje stanovitu nelagodu svojim položajem i svojom funkcijom, tj. da Vijeće primjećuje da su zakonske odredbe fluidne, nedorečene, nejasne, tako da i kompetencije Vijeća ukoliko sam točno shvatio izvješće nisu jasno definirane, one se svode na to da Vijeće savjetuje da može dati sugestije da može sugerirati. Međutim, jasno, logično da se Vijeće sa takvim nejasnim kompetencijama ne može dobro osjećati. I konačno treća stvar, koja mi se čini apsolutno najvažnijom, to je onaj dio u kojem se Vijeće osvrće na program Hrvatskog radija i Hrvatske televizije. Tu mislim da Vijeće vrlo korektno priznaje da je taj dio izvješća dosta štur, dosta suzdržan i to opravdava razlog koji sam malo prije naveo. Mogu reći da bi se globalno složili sa osnovnim zakjučcima Vijeća što se tiče programa Hrvatske radio-televizije, tj. procijene rada programa Hrvatskog radija i Hrvatske televizije. Međutim, ono što meni nedostaje u tom izvješću, prije nego prijeđem na ove dvije posebne stavke ako hoćete, to je činjenica da se u tom izvješću zapravo nigdje ne govori o nekim najbitnijim stvarima. To su za mene pitanje nacionalnog nivoa informacije. Da li informacija koju daje Hrvatska radio-televizija odgovara jednom nacionalnom nivou? Prvo pitanje. Nedajem ni pozitivni ni negativni odgovor. Drugo pitanje, ne vidim nikakav stav u odnosu na moralne i etičke kriterije oblikovanja javnih poruka koje presudno utjeću na formiranje društvene svijesti. Ne govorim o zlikavcima sada, jasno. Nego, ne vidim unutra previše riječi ni o komercijalizaciji duhovnih vrijednosti i obezvrijeđivanju nekih ozbiljnih sadržaja. To su stvari koje u tom izvješću apsolutno nedostaju. Međutim, prijeđimo na ove malo konkretnije stvari. Vijeće pozitivno ocjenjuje rad Hrvatskog radija. Ja bih se s time suglasio. Hrvatski radio uz neke tehničke slabosti: prećesto ponavljanje iste forme doslovce, istih vijesti u emisijama u 3, 5, 7, 10 itd. Mislim da Hrvatski radio, pogotovo zahvaljujući svom trećem programu, koji je izvrstan, mislim da ono zaista ispunjava jednu misiju koju mora imati. I ste strane bih pohvalio taj dio izvješća, s njim sam, s njim sam potpuno suglasan. To je možda i razumljivo jer je radio, nije toliko izložen napasti komercijalizacije koliko je izložena televizija. Prema tome tu je radio, recimo tako, u mirnijoj, boljoj situaciji. Što se tiće televizije, tu stvari stoje nekako drugčije. I samo, i u samom Izvješću Vijeća osjećamo tu stanovitu notu nezadovoljstva, programom Hrvatske radio televizije posebno u odnosu na one kulturne, edukativne i sve one ostale sadržaje koje su bitne za jednu nacionalnu televiziju, to jeste javna ali i nacionalna televizija. Molim vas “nacionalna” shvatite u pravom smislu riječi. Tu, kažem, stvari ne stoje baš najbolje. Činjenica je da Hrvatska radio televizija još uvijek doprinosi hrvatskoj kulturi, npr. participacijom u snimanju filoma. Bez participacije Hrvatske radio televizije, Hrvatska kinematografija bi bila nesumljivo u mnogo težoj situaciji. Međutim, ono što apsolutno, mislim nije dobro, to je činjenica neporeciva i Vijeće je spomenulo, ja je želim malo još jasnije eksplicirati. A to je da kultura na Hrvatskoj radioteleviziji ide nizbrdo, to je činjenica. Ja ću vam navesti samo nekoliko pitanja. Pitanje programa ozbiljne glazbe. 2000. godine broj emisija ozbiljne glazbe na Hrvatskoj televiziji bio je 163. Ukupna minutaža 11 tisuća 105. Danas je ozbiljna glazba na Hrvatskoj radioteleviziji, na televiziji, pardon, oprostite, televiziji svedena na dva puta mjesečno, dvije emisije koje se emitiraju u 23,40, znači alala, je li, 23,40 i uglavnom se odnose samo na snimke koncerata. Upravo glazbena proizvodnja Hrvatske radiotelevizije, Hrvatske televizije, bila je čak i naša legitimacija pred svijetom. Emisije koje je snimala ta redakcija prodavale su se vani, dobivale su nagrade na međunarodnim festivalima. Ja ću vam spomenuti sve te misije kojih praktički više nema. Npr. portreti, baleti u vlastitoj proizvodnji, dokumentarno glazbene reportaže, prijenosi festivala, koncerti sinfonijsko, dobro to je još tu, koncerti hrvatskih inozemnih solista i ansabla, strani program, opera box i razne prigodne emisije. Mi smo danas u situaciji da kupujemo izvani čak i emisije o nekim našim vrhunskim umjetnicima koji su djelovali i u zemlji i u inozemstvu, npr. Sena Jurinac, Monika Leskovar itd.. Nažalost, potpuno je presaklo snimanje dramskih predstava, postoji dramski program ali je potpuno presaklo snimanje dramskih predstava koje je bilo i kulturalno izvanredno važno jer je stvaralo fundus povijesti hrvatskog kazališta. Snimanje najboljih dramskih predstava stvaralo je fundus povijesti hrvatskog kazališta. To je potpuno presaklo! Posebno bih spomenuo jednu stvar koja mi se čini jako, jako žalosnom a to je degradacija obrazovnog programa. Taj obrazovni program je bio izvrstan gospodo i gospođe, bio je izvrsan! Mi danas praktički tog programa koji je nekada imao tri sata dnevno, pa dva sata dnevno, sada ima, kažu mi, 15-ak minuta. Pad tog programa je nešto vrlo, vrlo loše po kulturu i po nivo, kulturni nivo ljudi ove zemlje. Čitajmo u Vijesniku izjavu direktorice programa da zapravo obrazovni program postoji ali ga ljudi ne vide. Kaže, on postoji a ljudi ne vide. Jer, kaže, on se skriva u nekakvim crtićima, u nekakvim drugim formama i oblicima. Znate, meni je to kao da mi kažu, više nećemu učiti ... [[Govornik se ne razumije.]] Cezara, nego ćemo svi po Asterixu i Obelixu savjet umjesto toga. Kažem, to je dosta, to je vrlo negativna stvar i tu se pokušava još jednom pričom koja, mislim, ne drži vodu, a to je, kaže se, ne može se emitirati obrazovni program jer prijenosi Sabora, pa smanjite prijenose Sabora pa će biti više obrazovnog programa. O prijenosima Sabora imam svoje privatno mišljenje, o tome neću sada govoriti. Imam jako precizno privatno mišljenje, ali kažem, o tome nije riječ. Međutim, činjenica je, da su prijenosi da se uvijek obrazovni program emitirao na prvom programu a sada se u tim terminima emitiraju sapunice Lugarnica, Oprah show i slične stvari. Sabor je znamo gdje! Prema tome, nisu te dvije stvari u koaliziji i ne treba tražitit taj ... [[Govornik se ne razumije.]] Posebno, mislim je negativno što se ovim, ovakvom orjentacijom su prestali i dokumentarni programi, obrazovnog sadržaja, koji su i bili vrlo kvalitetni, vrlo, vrlo kvalitetni. Prema tome, čini mi se da zaista postoji stanovito klizanje prema komercijalnosti u programu Hrvatske televizije koje nije dopustivo. Jer Hrvatska televizija se ne može natjecati sa RTL-om i sa drugim komercijalnim televizijama, njezina je zadaća posebna i specifična i ona zbog toga dobiva pretplatu. Dakle, ako govorim o pretplati, nego govorim o tom pitanju da li neki političar ima jednu minutu ili dvije nego da li televizija vrši svoju temeljnu, kulturnu funkciju koja je zadana. I ukoliko ona to ne vrši onda se zaista postavlja pitanje da li je ona javna, da li je ona nacionalna. To su bile tako neke primjedbe koje mi se čini da mogu biti korisne i Programskom vijeću i Hrvatskoj radioteleviziji. Prema tome, imajući sve ovo u vidu, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice će predložiti da se ovo Izvješće primi na znanje. Hvala gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. [[Pljesak!]] Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Antun Vujić.
Gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege, evo drago mi je da po prvi puta smo u prilici da kao Sabor raspravimo sumarno o tako važnoj djelatnosti kao što je medijska djelatnost u kontekstu Hrvatske radio televizije a nakon brojnih promjena pa i dramatičnih promjena koje su se događale posljednjih godina vezano za njezino ustrojstvo, za zakone, za osiguranje njenoga javnog položaja na način koji je vrlo, vrlo poseban a to je, poslje ću i obrazložiti, da je to zapravo jedini medij u Hrvatskoj koji ima funkciju javnoga medija i gdje cjelokupno zakonodavstvo i svi naši napori moraju tu funkciju i dalje unaprijeđivati i osiguravati. U tom smislu potrebno je reći nekoliko riječi o položaju HRT-a u kontekstu ukupnoga medijskoga zakonodavstva. Mi moramo biti svjesni kada govorimo o HRT-u, da ne govorimo isključivo o HRT-u nego upravo u relacijama između HRT-a i svega ostaloga što imamo u medijima. Naša medijska kretanja su i pozitivna i negativna. Nitko nije nikada osporavao punu slobodu medija ako su u pitanju tiskovni mediji ali otkrivali smo u medijskom zakonodavstvu i pokušavali to riješiti a nadamo se da smo riješili da ne postoji samo jedna vrsta ovisnosti medija ona vrsta ovisnosti koja je posljedica političkog pritiska. Postoje i unutrašnje vrste ovisnosti Postoje i unutrašnje vrste ovisnosti medija. One ovisnosti koje proistječu iz njihovog položaja na tržištu, iz grupa koje na manje transparentan način vrše također vrlo snažne političke utjecaje. U tom kontekstu ono što je kompletno medijsko zakonodavstvo pa onda je to sastavni dio i zakona o HRT-u pa onda i sada ove provedbe bilo je potrebno afirmirati onu vrstu autonomnosti koja zapravo osigurava ono za što je, što nam je i najvažnije, a to je funkcioniranje javnosti na bazi istinitih podataka, nefalsificiranih podataka, na bazi onih činjenica koje mogu biti uspoređene jedne sa drugima pa onda iz toga se izvlači ... [[Govornik se ne razumije.]] oni sudove i one zaključci koji zatim tvore demokratsko društvo i natjecanje u tom demokratskom društvu u ime različitih stranaka. Vrlo je značajno da i ovaj zakon kojega sada efekte raspravljamo kao i drugi zakoni koje smo donosili u tom razdoblju imaju potpunu potporu upravo onih istih organizacija koje su ranije bile vrlo kritične prema njima, a to znači organizacija civilnoga društva od Društva novinara Hrvatske do onih posebnih, do posebnih da tako kažem udruga koji se na jedan intenzivniji pa i stručniji način bave medijama koje ne bih želio sada sve citirati. U tom smislu ključna rasprava koja se vodila, a i koja danas predstavlja sadržaj, samo srce da tako kažem borbe za nezavisnost medija, televizije jest položaj regulatornoga tijela koje će ne u ime ovoga ili onoga, ove ili one političke strukture pa čak niti u ime Sabora osiguravati onu vrstu nezavisnosti koja će afirmirati na samom, u samoj televiziji stručnu autonomiju, visoku informativnu razinu i kretanja u korist dakle demokratske izgradnje društva. I u tom konkretnom slučaju imali smo dvije faze. Prvu fazu koja je krenula na taj način da se je formiralo tijelo tako reći jednom autogenezom civilnoga društva bez prisutnosti Sabora i uz potpuno isključenje Sabora, a koje je dalo to da predstavnici tada koji su imenovani zato da ne bi bilo politike u tome samome Vijeću su počeli ili barem neki od njih sa ponašanjem koje je čak išlo dotle, vi se sjećate tih rasprava, po kojima bi Vijeće HRT-a trebalo osnovati i pokrenuti čak i novu stranku koja se čak i nazvala Alijansa za treću Hrvatsku. U tom kontekstu smatrali smo nešto šta mislim da može biti zajednički predmet i sadržaj zajedničkog interesa bilo koje stranke u ovome Parlamentu. Da odnos između građana koji plaćaju pretplatu, između interesa Hrvatske kao države bude izražen prema HRT-u na način da se istodobno osiguraju funkcije autonomnosti na televiziji ali isto tako i omogući da se na neki način vrlo jasno postavi zaštitni mehanizam koji mora odgovarati ovome Saboru i to je ovaj trenutak koji se sada događa da dakle ovaj Sabor ima priliku da raspravlja o izvještajima, ne samo o izvještajima ravnateljstva nego i izvještajima programskoga Vijeća HRT-a kao regulatornog tijela kojega je on uspostavio na način koji je u tehnološkom smislu bio najnapredniji mogući način u odnsou na različite alternative koje smo imali. I zato je to istodobno odgovor onima koji možda sumnjaju ili možda na neki način ne razumiju do kraja situaciju vezano na položaj Vijeća HRT-a. Ono nema isti mandat kao Sabor, ono je i sastavljeno na način da izražava vrlo ujednačene strukture različitih političkih predlagača, ali budući da nema nikakav kontakt sa svojim konkretnim političkim i stranačkim predlagačima ono zapravo je i počelo pokazivati onu dinamiku koju sam ja svojedobno očekivao, a drago mi je da sam imao pravo premda je bilo mnogo sumnje oko toga, ono je postalo svoje vlastito vijeće. Upravo time što je imenovano na način da bude opozicija, da daje jednoga, vlast drugoga, da pokušaju naći one koji će im biti zajednički predstavnici i da na neki način nema majorizacije. Ja zaista u tom kontekstu prvenstveno mogu ocijenjivati u ime Kluba SDP-a dakako i ove izvještaje pa i izvještaj programskoga vijeća. Razumljivo mi je donekle da su oni zadovoljni sobom zato što bez obzira na određene pritiske koji jesu vršeni, oni su ipak očuvali vlastitu unutrašnju stabilnost, oni su ipak donijeli nekoliko vrlo, vrlo važnih stvari. Donesen je dakle statut koji je razradio ono što zakon nije do kraja razrađivao i mislim da ni ne treba zakon uvijek sve do kraja sve razraditi i prevladana je kriza koja je bila vrlo teška, a to je da tako kažem kriza rukovođenja samome televizijom. Vi se sjećate još do nedavno da je treći program, ako ga tako mogu nazvati, budući da je sada treći program televizije ukinut, se nije odvijao na samoj televiziji nego na, u medijima koji su govorili o televiziji. O sukobima, o neusuglašenosti između upravljačke strukture, novinarske strukture. Oni koji nose odgovornost i oni koji na neki način mogu eksponirati ... [[Govornik se ne razumije.]] i tako dalje i tako dalje. Ja moram odati priznanje upravo Vijeću u tom konkretnom kontekstu da je uspjelo nadvladati takvo dramatično stanje i stanje koje je dakle bilo javno podvučeno kao dramatično i uspjelo je uspostaviti takvu liniju odgovornosti unutrašnju koju je zakon propisao u kojem su se riješile glavne teme i u najmanju ruku što možemo reći to je da nemamo afere na televiziji onakve kakve smo imali prije donošenja toga zakona. Mislim da je to jedna vrlo važna komponenta. Iz te komponente je moguće prijeći nakon što, kako se ja nadam, prihvatimo ove izvještaje, u onu drugu fazu gdje bi se ja kritički pridružio kao i mnogi od nas pojedinci da li je neki program ovakav ili onakav? Je li bolje da bude više ovoga ili onoga? I na neki način nakon osiguranja stabilizacije u vođenju kuće i u realizaciji nezavisnosti kuće pa i u realizaciji medijskog informativnoga karaktera kuće možemo dakle govoriti o jednoj novoj perspektivi. Vrlo je važno da se ta stabilnost dalje nastavi. Vrlo je važno da osiguramo da pritisci koji mogu biti izraženi na način kako ću možda i ja sad reći da nisam zadovoljan sa nekim dijelovima programa ili svaki od nas ili Sabor kao cjelina nemaju tu vrstu utjecaja da se na neki način direktno sprovode u uredničkoj politici ili u konkretnim, da tako kažem, informativnim ili nekim drugim emisijama. Ključno je što treba razumijeti da Vijeću ne trebaju nikakvi dopunski zakonski propisi da bi ostvarivalo svoju autonomiju. Ono je upravo stipulirano u onim elementima u kojima je prethodno Vijeće nadilazilo svoje kompetencije. Ono i ne može uređivati pojedine emisije. Zato me začudilo što je jedan od klubova spominjao kako neka emisija koju je snimila neka udruga nije na, puštena a oni su očekivali da će biti. Pa naravno da nije puštena i ne treba niti biti puštena. Niti od ove udruge niti od one udruge jer novinarska struktura i, i profesionalni zakoni određuju što će biti i na koji način će, pušteno, a ne da očekujemo da će nam javna televizija biti poštanski sandučić za različite priloge koje će uređivati, iz kojih će se uređivati izvan, mislim, samih kuća, izvan same kuće i izvan da tako kažem novinarskih struktura. Također mislim da osim ovoga i ključnoga uspjeha Vijeća, da se može govoriti i o uspjehu ravnateljstva. Postignuta je dakle stabilizacija. Svjesno se kreće u odgovarajuće investicijske programe i ono što je najbitnije i gdje treba također biti dosta pažljiv i vagati težinu kritika koje ćemo dati, a to je okolnost da se televizija našla po prvi puta u javnom prostoru na način borbe za taj prostor u konkurenciji i ta konkurencija bi trebala da izađe kao jedna sretna stvar, ali dakako da ona, njen prvi lik je zapravo onda i ono što bi se mogao složiti sa gotovo svim našim ranim prethodnicima, a to je popuštanje u nekim aspektima koji baš nemaju karakter one vrste javne televizije koju bismo voljeli imati ali moramo biti da ta televizija uza sve to što ima i pretplatu mora funkcionirati i kao konkuretna televizija na tom javnom prostoru. Vrlo mi je drago da je upravo ono što je možda svima nama kao struktura svima nama koja je zadužena ne kao pojedinci da sebe vidimo ili ne vidimo u dnevniku nego kao odgovorni političari da se nađu da tako kažem, naši stavovi na odgovarajući način u najgledanijom emisiji da je upravo taj dnevnik i jeste najgledanija emisija, i da ona u velikoj mjeri sa svim našim kažem mogućim pojedinačnim nezadovoljstvima vrši svoju funkcije. Zakon o HRTu ovi izvještaji oni su zapravo samo jedan dio cjelokupnoga medijskog zakonodavstva. Ja ovdje moram upozoriti da je između ostaloga HRTe zaslužan već dugo godina i dakako da ono što se spomenulo i za snimanje filma i za čitav niz drugih elemenata Hrvatske kulture a dakako možemo kritzirati i što možda toga nema više. Ali on je zaslužan još za jednu stvar, što se iz pretpalte osigurava plularizam onih medija koji ne mogju biti komercijalni a prvenstveno sa lokalnim medija, bilo onih privatnih ili nekih drugih i što se u tom smislu i osiguravaju sredstva. Moram reći da za ono što neki misle da nedostaje a to je analiza meritumu određenih emisija sadržaja ovako ili onakvih nama ne dostaje osposobljenost jednoga tijela kojega imamo po zakonu. Ali nije još uvijek dovoljno proradilo to je Vijeće za elektroničke medije, koje je dakle utemeljno po zakonu o elektorničkim medijima. KOje već i raspolaže sredstvima ali nema mogućnost uspostave monitoringa još uvijek nije dovoljno poduprto od strane Vlade da se na neki način njegova uloga osjeti i pri valorizaciji i pri ocjeni i onih programa koji nisu samo programi ostalih medijskih kuća i programi HRTa. U kontekstu prihvatljivosto ovoga zakona i ovoga ovih izvještaja javljaju se i razne ocjene oko toga dali treba zakon unapređivati ili ne spominje se mogućnost donošenja i novoga zakona. Kada se ta rasprava pokrenula još nedavno onda je rečeno međutim i to, da najprije treba v idjeti do kojih će sve rezutata dovesti ovaj zakon. Ako trend imamo takav da on dovodi do pozitivnih rezultata a dovodi po ovim izvješćima, onda dakako njega treba korigirati kada dođe za to vrijeme, kad ase točno ustanovi koji elementi bi mogli biti bolji, ali ga se ne može nikako i nipošto naprasno mijenjati, a dane ugrozimo onaj sadržaj koji je postignut a to je kontakt ovoga Sabora i ove države sa javnom televizijom putem regulatornog tijela,čije je položaj vrlo jasno zakonski definiran i koji je počelo emanirati da tako kažem svoje pozitivne utjecaje. Meni je također osobito drago što su bez obzira na različite pristupe, razni klubovi u ovom ili onaj način izrazili podršku ovim izvještajima u ovoj fazi, i isto tako mislim da će uvažene kolege i gospodine Galić i gospodin LJevak kao predsjednik Vijeća uzeti u obzir i one kritike koje su se ovdje čule koje će možda biti snažnije u drugoj fazi kada vijeće i bude moglo više posvetiti svoje pažnje onome za što jeste ne samom konstituiranju i stabilizaciji cijeloga ovoga prostora medijskoga, nego isto tako i sadržaju emisija pa onda i sadržajima u omjerima raznih programa koje možda i nisu sretno izvagani. Na žalost eto vrijeme je ograničeno, o ovome se može nogo govoirti uz one krititike koje su se pogotovo sistematski izrazile u matičnom Odboru medijskom, Odboru za medije i informiranje. Klub SDPa će podržati ova tri izvještaja. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil u ime Kluba zastpunika Nacionalnih manjina. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, uvaženi kolegice i kolege. Klub nacionalnih manjima razmatrao je izvješće o radu vijeća HRTa te provedbu programskih načela i obveza utvrđenih zakonom u programima kako hrvatskog radija tako hrvatske televizije, za podnjeto razdoblje. I želimo skrenuti pozornost na nekoliko činjenica. Izvješće obuhvaća sam rad vijeća Hrvatske radio televizije manje provedbu programskih načela i obveza. Nedovoljno se vodi računa raznolikosti programa i zadovoljavanju potreba različitih interesnih skupina kao što su inavalidne, religijske zajednice, a posebno nacionalne manjine. Hrvatska televizija je 92. godine odnosno, od 92. godine emitira tjedni jednosatni multinacionalni magazin Prizna. Riječ je o jednom tv emisji koja se sustavno bavi nacionalnim manjinama u Republici Hrvatskoj. Kada je pokretana o Prizmi se razmišljalo kao o prijelaznom rješenje prema specijaliziranim manjinskim emisijama. Ta privremenost na žalost traje punih 12 godina. Tv Zagreb do 90. tih godina, je emitirala manjinske programe za TAlijane, Mađare, Čehe, Slovake, Rusine, i Ukrajince. NO s početkom rata emisije su ukinute. Od tada iz udruga nacionalnih manjina stalno stižu molbe za ponovno pokretanje specijaliziranih emisija. U međuvremenu Hrvatski sabor je u rujnu 97. godine potvrdio okvirnu konvenciju o zaštiti nacionalnih manjina , prema kojoj se Hrvatska obvezuje priznati pravo na slobodu izražavanja svakoga pripadnika nacionalne manjine, na primanje i širenje informacija i ideja na manjinskom jeziku, bez miješanja javnih vlasti, neovisno o granicama. Te da pripadnici nacionalih manjina ne budu diskriminirani glede pristupa medijima. Iste godine ratificirana je Europska povelja o regionalnim i manjinskim jezicima prema kojoj se Hrvatska obvezala u sklopu nadležnosti uz poštivanje načela neovisnosti autonomije medija u mjeru u kojoj radio i televizija imaju karakter javne službe, sačiniti adekvatne programe na regionalnim i manjinskim jezicima. 1995. Hrvatska je potpisala sporazum o zaštiti mađarske manjine u Hrvatskoj, i hrvatske manjine u Mađarskoj prema kojem obje strane priznaju pravo dviju manjina na informiranje putem tiska, radija i televizije na materinjskom jeziku. Iste godine isto je učinila i talijanska manjina. Prema Zakonu o HRTu iz 2003. godine Hrvatska televizija se među ostalim obvezuje proizvoditi i emitirati emisije namjenjene informiranju pripadnika nacionalnih manjina. Vlada Republike Hrvatske i Hrvatska radio televizija ugovorom će urediti međusobna prava i obveze, glede emisija namjenjenih informiranju pripadnika nacionalnih manjina. I na kraju navjažnije, prema Ustavnom zakonu o pravima o nacionalnih manjina iz 2002. godine članak 18. definira. Postaje radija, televizije na državnoj, regionalnoj i lokalnoj razini imaju zadaću proizvoditi i emitirati emisije namjenjene informiranju pripadnika manjina na jezicima manjina. TE omogućiti udrugaam i institucijama nacionalnih manjina sudjelovanje u stvaranju programa namjenjenog nacionalnim manjinama. U državnom proračunu osigurava se sredstva za sufinanciranje programa tv. postaja i to prema kriterijima Vlade na prijedlog savjeta za nacionalne manjine. Jednako tako Zakonom o elektorničkim medijima trebao se već davno osnovati fond za poticanje pluralizma, i raznovrnosti elekroničkih medija, sredstvima fonda poticati proizvodnju i objavljnivanje programskih sadržaja na lokalnoj regionalnoj razini, koji je od javnoga interesa.A osobito je važan za ostvarivanje prava građana na javno informiranje. Zatim za nacionalne manjine i tako dalje. SVe sam ovo nabrojila ukazujuću na visoko normirana prava nacionalnijh manjina glede informiranaj i pristupa elektroničkim medijima. A u provedbi smo na žalost na privremenom i prolaznom rješenju, tjednoj jednosatnoj emisiji Prizma iz 92. godine koja svakako daje značajan doprinos očuvanju identiteta manjina, ali po obimu ne zadovoljava niti potrebe manjina niti standarde koji su zakonom utvrđeni. Imajući u vidu da pluralističko društvo stvarne demokracije ne bi samo trebalo poštivati etnički, kulturni jezični identitet svakog pripadnika nacionalne manjine, već i stvarati prikladne uvjete koji bi joj omogućili da izrazili, sačuva i razvije taj identitet. Time zasigurno emisije na manjinskim jezicima u programu javne televizije postaju obveza. O tome bi Programsko vijeće HRT-a moralo konačno povesti računa. U izvještajnom razdoblju donijet je Statut Hrvatske radio televizije, izabrani su čelni ljudi čime su zaista stvoreni uvjeti za redovito poslovanje, prostor za restrukturiranje i razvoj. Poslovanje je kako navodi izvješće pozitivno i stabilno, uz određene investicijske aktivnosti. Vrlo malo se govori o racionalizaciji unutar same kuće obzirom na broj zaposlenih, broj vanjskih suradnika, a još manje kadrovskoj strukturi zaposlenih, a što bi posebno trebalo biti važno u ovoj tekućoj 2004. godini, budući da je smanjena jedna televizijska mreža na državnoj razini. I na kraju Klub nacionalnih manjina podržat će sva tri izvješća time da još jednom naglašavamo očitost neprimjenjivanja zakonom utvrđenih normi i prava nacionalnih manjina na specijalizirane emisije, na jezicima manjina na Hrvatskoj televiziji, dajući time još jedan kredit Programskom vijeću da isto riješi. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani glavni uredniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Ova prigoda koju imamo jednom godišnje raspravljati o ovim izvješćima ujedno je iprigoda i prilika da se i svi ovdje u Saboru, bilo opozicija, a naročito vlast preispitamo i preispitamo vlastitu odgovornost, a mislim da je tu najveća odgovornost vladajućih, kako da od kompletno medija, a naročito od Hrvatske radio televizije kao od našeg javnog medija učinimo odnosno omogućimo da Hrvatska radio televizija postane u što većoj mjeri slobodna, da se pretvori u sredstvo koje će istinski služiti općem dobru, tj. društvenom poretku koji bi bio položen na istini, koji bi bio sazdan na zahtjevima pravde, konačno ostvaren u znamenju slobode. Javna televizija, to ćemo se svi složiti, tako i naša, osim zabave, osim edukacije, naročito podupiremo takve programe, obavlja u izvjesnoj mjeri i poolitičku funkciju, i to na način da prenosi vijesti, da ih tumači, da upravo zbog toga utječe na mišljenje građana. U jednu ruku politički socijalizira građane. To je jedna jako važna misija, jer javna televizija u tom smislu, svi to skupa želimo, mislim da su tu naprvljeni ogromni pomaci, da upravo bude izraz te javnosti jer bez javnosti nema života demokracije, kako je jednom netko rekao, javnost je upravo kisik demokracije. I u tom smislu ta javnost može postati važnim čimbenikomo i korektivom politike. Na kraju krajeva, ona u dobroj mjeri upravo i služpi tom. Svaka državna vlast mora se stalno i iznova legitimirati, mora se stalno kontrolirati i biti u tom smislu odgovorna, pa i u ovom smislu koju ima naspram medija, naspram javne televizije. Ovdje je bilo dosta riječi da li se nekome sviđa program, jesmo li kritički raspoloženi, što tu treba mijenjati, nadopunjavati, što treba prešutjeti, također je i o tome bilo govora. Međutim, taj program ne treba se nama, pogotovo ovdje u Hrvatskom saboru, političarima, uopće sviđati u tom smislu. I ne sviđa nam se i neka nam se ne sviđa i ne treba da nam se sviđa. Kakva bi to bila televizija koju bi i gdje bi političari gledali svoju lijepu sliku? Takva televizija ne bi se svidjela javnosti. Ne bi se svidjela građanima. Ono što se zadnjih mjeseci događalo, naročito početkom godine nije nešto što je ohrabrivalo i nešto je što mora izazvati ozbiljnu zabrinutost kod svih nas. Kritičari medija za izvjesne propuste jedva čekaju priliku, iskorištavaju tu priliku za obuzdavanje novinara i discipliniranje medija, pa tako i Hrvatske radio televizije. Ja bih možda samo citirala izvješće za medije, Vijeća za medije Hrvatskog helsinškog odbora koje je izdalo 31. svibnja 2004. godine priopćenje za javnost u kojem upozorava: Citiram "Zabrinjavajuće gomilanje pritisaka na novinarstvo u razdoblju od intervencija i samog vrha do učestalog premlaćivanja pojedinih novinara. Zabrinjavajući niz incidenata koji je počeo prosinačkim upadom tadašnjeg glasnogovornika HDZ-a, a nastavio se intervencijom jednog ministra, brzopletom inicijativom promjena Zakona o HRT-u pa fantomskom Hebrangovom listom potkupljenih novinara koji pišu o zdravstvu, njegovim pritiskom na redakcije "Nedjeljom u 2", "Dnevnik HTV-a" itd. ". Završavam citat. I krug se tako zatvara. Istina je da novinari i griješe, ali to onda vlastodršci maksimalno žele iskoristiti nastojeći slobodu medija ograničiti što je više moguće u svoju korist, a na štetu javnosti kojoj sloboda medija jedina jamči informaciju o tome što se doista zbiva. Dakle, u ovakvim reagiranjima kao što je izjavilo svojim priopćenjem Vijeće za medije očito je da neki nisu puno naučili o odnosu medija i vlasti u demokratskom društvu i jednostavno u sklopu toga s takvim jednim političkim kontekstom i da imaju jednostvno razvijenu tu sklonost ponavljati iste greške. Zato je mislim i ovo sada vrijeme da se u tom smislu preispitamo. U ovakvim dakle slučajevima radilo se o nelegitimnom posizanju u prerogative koje ima i u jednom slobodnom društveu može imati samo medij, mogu imati samo mediji, pa u tom smislu i Hrvatska radio televizija. Sloboda izražavanja, a time i sloboda medija veoma je precizno, vrlo je precizno regulirano, tako i u našem Ustvu, ali u i gotovo svim ustavima, proklamacijama i deklaracijama i zakonima, pa i našem zakonu. Zakonom o HRT, o Hrvatskoj radio televiziji izričito je propisano da nadzorne ovlasti nad provedbom programskih načela Hrvatske radio televizije i ispunjenje njezinih javnih funkcija utvrđeni su zakonom, pripadaju isključivo Programskom vijeću i nikome drugom. Jasno su propisane i ovlasti Hrvatskog sabora, kada je Hrvatska, a i kada je riječ o Hrvatskoj radio televiziji, da bira i razrješava članove Programskog vijeća, a obveza je HRT-a da najmanje jednom godišnje i razmatra izvješće odnonso Hrvatskog sabora izvješće Programskog vijeća o svome radu, o radu Hrvatske radio televizije i o provedbi programskih načela, te izvješće ravnateljstva o poslovanju Hrvatske radio televizije. Dakle više, dakle ni manje. I nikakvo pozivanje na nekakva osnivačka prava države tj. Sabora, tu ne može niti smije imati ikakvog utjecaja. Za Hrvatsku radioteleviziju, za druge medije, osnivači i vlasnici su potpuno nebitni. Nije bitno u tom smislu tko je vlasnik. Da li je isto, niti tako oblik, da li je ona osnovana ili radi kao javna, da li je u formi trgovačkog društva. To su nebitne stvari za postulate i neovisnost medija. Međutim, očito je i s tim se mi moramo ovdje susresti, moramo otvoreno o tome progovoriti pa čak ne da bi jedni drugim nešto ovdje u Hrvatskom saboru, ovo nije trenutak da si jedan drugom to predbacujemo nego da jednostavno ispravimo greške. Jer očito je da neki političari još uvijek imaju ozbiljnih teškoća sa razumijevanjem značenja i funkcije radiotelevizije. Bitno je dakle, da Hrvatska radiotelevizija pa i drugi mediji budu autonomni u odnosu na vlast, da budu zaštićeni od svih političkih pritisaka i isto tako da budu zaštićeni od bilo kakvih financijskih ucjena. Sve ostalo mora biti prepušteno Programskom vijeću, novinarima, urednicima i samo regulatornim tijelima novinarske profesije. Naravno da je sloboda medija, da je sloboda novinara pa i na Hrvatskoj radioteleviziji nije jeftina. Sloboda izražavanja uvijek ima i jednu svoju cijenu, ali ovdje se također, ovdje je onda prigoda da si postavimo pitanje koliko mi svi ovdje smo odgovorni za tu slobodu, koliko širimo granice slobode, da li ih sužavamo ili izmišljamo neke nove perfidnije oblike utjecaja. Politika treba podupirati neovisnost medija, to jedna pametna politika i čini. S druge strane mediji moraju biti zaista samo u službi istine i ništa drugo. Dakle to su pitanja onda na koja mora odgovoriti i sama struka i dobro je da ona daje odgovore u zadnje vrijeme na to, mi je na to trebamo podupirati jer ukoliko ona opet i ne odgovori na ta pitanja u punini traženja odgovora, onda će uvijek politika nastojati da sama dade odgovore, a u svakom slučaju to onda neće biti pravi odgovori. Hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Sabora. Hrvatska radiotelevizija počela je i još uvijek se nalazi na jednom putu tranzicije iz državnog medija u javni servis. Nije bilo realno očekivati niti se to može dogoditi preko noći. To je dug i mukotrpan put. Prije svega zbog dugotrajnog negativnog nasljeđa. Hrvatska radiotelevizija je od svoga osnutka djelovala u uvjetima jednostranačkog, jednopartijskog sustava. Tada je bilo sasvim normalno da ta Hrvatska radiotelevizija bude glasnogovornik politike jedine vladajuće stranke. Ni u uvjetima zapravo jednostranačke vlasti u uvjetima višestranačkog sustava nije došlo do bitne promjene. Glavni ravnatelj Televizije bio je potpredsjednik najjače stranke, vladajuće stranke, ujedno saborski zastupnik i svima je to bilo normalno. Znači to jedno razdoblje izrazite otvorene dominacije politike nad Hrvatskom radiotelevizijom je nastavljeno i nakon uvođenja višestranačja u Hrvatsku. Do zaokreta dolazi 2000. godine odlukom da se Hrvatska radiotelevizija oslobodi političke kontrole. Zato je bila naravno nužna izmjena zakona. Bilo je tu i početnog lutanja, kada se naivno vjerovalo da će Vijeće Hrvatske radiotelevizije koje bi bilo sastavljeno na način da institucije civilnoga društva izravno pošalju svoje predstavnike u to Vijeće, osigurati neovisnost od politike. Bila je to zabluda napravljena u dobroj vjeri, ali ipak zabluda jer se pokazalo da to Vijeće tako izabrano ne ispunjava svoju funkciju, dapače da se pretvara u svoju suprotnost o čemu je i kolega Vujić nešto govorio pa da pojedini članovi Vijeća unutar toga depolitiziranog Vijeća osnivaju novu stranku i zapravo politički djeluju. To je dovelo dakako do kriznog stanja na Hrvatskoj radioteleviziji, do sukoba između uprave i programskog dijela i do jedne situacije koja je bila dalje neizdrživa. Stvorilo je to jedno stanje privremenosti koje nije omogućavalo normalno poslovanje i rad Hrvatske radiotelevizije. Donesen je novi zakon, postojeći zakon, zakon koji je sada na snazi, koji je razriješio sve te dvojbe. Da bi se proces ovaj nastavio, tranzicije iz državnog medija u javni servis, sada je potrebna stabilnost. Mi imamo ovdje u svim ovim izvješćima naznačene pozitivne trendove. Važno je osigurati stabilnost da se ti pozitivni trendovi nastave, da se nastavi taj put preobrazbe koji je dobro uznapredovao, koji pokazuje odlične rezultate. Svaka daljnja momentalna destabilizacija kuće značit će poništenje ovih napora. Kada govorimo o Programskom vijeću i njegovom izvješću onda ajmo prvo ustanoviti činjenice što je to Programsko vijeće napravilo. Ono je u kratkom roku donijelo statut, ono je u rekordnom roku uspjelo izabrati ravnatelja, direktore programa, ono je ostvarilo dobru suradnju s upravom. Na Hrvatskoj radioteleviziji više nemamo skandala, više nemamo svađa, više nemamo podjela. Uprava i Programsko vijeće surađuju, dobro surađuju u interesu kuće. To je ona stabilnost o kojoj govorim, koju je nužno održati, koju je nužno ohrabriti. Kada je riječ pak o poslovanju, četiri godine za redom vidimo stabilnosti i uspone. Četiri godine za redom stabilnost i usponi i to treba podržati. I toj upravi koja četiri godine za redom postiže dobre rezultate treba dati podršku, treba je ohrabriti, treba joj pomoći da se takvi uvjeti stabilnosti nastave da može dovršiti proces koji je započela. Gledajte, primjedbe je moguće iznositi koje-kakve, recimo kada je o poslovanju riječ možda odnosa radija i televizije prema zajedničkim poslovima i glazbenoj proizvodnji, ali to se da riješiti izmjenama statuta ili naprosto dogovorom između vodstava Hrvatskog radija, televizije, glazbene produkcije i zajedničkih poslova kako to u financijskom smislu ne bi bilo nikakvih zabuna. Kada je o programu riječ onda gledajte, možemo podijeliti onaj informativni program i ostali. U informativnom programu neće nikada biti svi zadovoljni s tim programom, ali što je tu važno, što je tu jedino bitno. Nije tu bitno da li je netko zadovoljan ili nezadovoljan. Bitno je to da je taj program neovisan od centara političke moći. A šta to znači? To znači da nitko, ali nitko ne može uređivati taj program, nitko osim ljudi na Hrvatskoj radioteleviziji. Jer ako se dogodi da bilo tko izvana počne uređivati taj program, onda mi više ne možemo govoriti o samostalnosti, o neovisnosti, o medijskoj neovisnosti Hrvatske radiotelevizije. Kad je o ostalom dijelu programa riječ pa opet vidimo rezultate, koji su tu dosezi. Hrvatski radio, evo, uzmimo samo taj mali segment koji godinama, decenijima nije bio uređen. Odnos, dakle, program za iseljeništvo. Uveden je 24-stani program, "glas Hrvatske". Televizija je uvela 8-satni program "Slika Hrvatske" za Sjevernu Ameriku, Australiju, Novi Zeland. Sad u Proračunu koji je jučer izglasan, nije odobreno, fali 500 tisuća kuna za te programe. Za te programe fali 500 tisuća kuna. Pa umjesto da se u Proračunu, da se novcima s tih 500 tisuća kuna pomogne Hrvatskoj radioteleviziji da ova dva programa unaprijedi, da ih može normalno provoditi, nema se razumijevanja. Koje su opasnosti? Najveću opasnost koju vidim, to su napadi na medijsku neovisnost. Kako su oni krenuli? Usudio bih se reći da su krenuli odmah nakon ovih zadnjih izbora. Najprije prigovorima na sastav Vijeća. Te Vijeće je to politički izabrano, te neće ono uspjeti izabrati ravnatelja, te ono je nekompletno, a neće se moći ni kompletirati, što se sve pokazalo netočno. Vijeće je kompletirano jednoglasnom odlukom Sabora. Jednoglasnom je izabran posljednji član toga Vijeća. Vijeće je obavilo sve svoje zadaće koje je Zakon stavio pred njih. Najavom izmjena Zakona, odmah. Najavom izmjena Zakona pa se od toga odustalo zbog, čini mi se, pritisaka izvana, prigovorima raznim o tome kako televizija prenosi, recimo, rad ili prati rad predsjednika Sabora. Nema programske neovisnosti bez financijske neovisnosti kuće, a najveći pokušaj udara je bio rješenje Porezne uprave. Ja sam gospodinu Mladineu uputio poziv da mi dostavi to rješenje Porezne uprave upućeno Hrvatskoj radioteleviziji gdje traži plaćanje PDV-a na prihod od pristojbi 83 milijuna kuna. Ma ne moram vam govoriti da nisam nikada dobio to rješenje. Nikakav odgovor od gospodina Mladinea nisam dobio, ali u mišljenju Vlade, gledajte šta stoji. HRT je uložio žalbu na porezno rješenje, a s tim u vezi Vlada Republike Hrvatske napominje da je Ministarstvo financija u tijeku rješavanja navedenog. Od travnja mjeseca do danas Ministarstvo financija nije riješilo žalbu Hrvatske radiotelevizije na to što je Porezna uprava naložila da joj skida s računa 73 milijuna kuna. To je prijetnja koja traje. Ako se skine 73 milijuna kuna s računa HRT-a nema financijske nezavisnosti. Bez financijske nezavisnosti nema programske nezavisnosti. Pa i danas, što znači najava Kluba HDZ-a da će se ova izvješća primiti na znanje, a u govoru gospodina Selema ja sam čuo dva prigovora. Na obrazovni program, da ga je nešto manje i da je u crtićima i da se ne snimaju dramske predstave. Ni riječi nije bilo o izvještaju Uprave. Ni riječi o Revizijskom izvješću, a predlaže se da se sva 3 izvještaja samo prime na znanje. Bojim se da je to najava. Bojim se. Volio bih da nisam u pravu, ali bojim se da je to najava napada na samostalnosti i neovisnost ove kuće i zato predlažem da sva ova 3 izvještaja jer nema ozbiljnih primjedbi na njih, da ih prihvatimo i da pomognemo i Upravi i Programskom vijeću da nastave rad u stabilnim uvjetima. Hvala vam, gospodine predsjedniče.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Kolega Staziću, glas Hrvatske nije upitan zbog 500 tisuća kuna koji su smanjeni Proračunom od 2004. godine, nije smanjeno, oni su smanjeni već od prošle godine, a vi dobro sami znate da glas Hrvatske funkcionira i preko satelita i nije ovisan od ovih 500 tisuća kuna. I vi ste ga smanjili.
Poštovani zastupnik Jure Bitunjac, drugi ispravak netočnog navoda.
Hvala, gospodine predsjedniče. Cijenjeni kolega Stazić je iznio jednu apsolutno pogrešnu tezu. Naime, da je HRT od početka bio u službi jedne politike i jedne stranke, a onda je došao SDP, državnu TV pretvorio u javnu, osigurao objektivnost, javnost i dostupnost svima. To apsolutno nije točno, kolega Stazić. Hrvatske televizija bila je i jest i trebala bi biti, promicati nacionalni interes s jedne strane, a s druge strane kad je riječ o dostupnosti, o čemu ste vi govorili, i njenoj objektivnosti, ja moram reći i promatrajući predizbornu kampanju, ovu zadnju koja je bila, da je HDZ bio u solidnoj, ja bi rekao solidnoj izolaciji kad je riječ o HTV-u. Prema tome, vaša ni prva ni druga teza ne stoje. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Petar Selem, ispravak netočnog navoda.
Ne stoji tvrdnja kolege Stazića da su moji prigovori odnosili samo na neko malo smanjenje obrazovnog programa ili ne snimanja dramskih predstava. Tko je slušao moje izlaganje čuo je da niz, mislim vrlo argumentiranih, preciznih primjedbi u odnosu na glazbeni program, na kulturni program u cjelini. Prema tome, tvrdnja kolege Stazića ne stoji.
I poštovana zastupnica Katarina Fuček.
Gospodine predsjedniče, gospodin Stazić je naveo obvezu Porezne uprave kao određeni politički pritisak. Samim time što je televizija javni medij ne isključuje njenu obvezu zakonitog poslovanja, te isto tako i postupanja po zakonima Hrvatske države. Hvala.
Poštovana zastupnica Milanka Opačić. ... [[Upadica se ne razumije.]] Odustaje od rasprave. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Poštovani predsjedniče, poštovani ravnatelju televizije, kolegice i kolege. Ja ću započeti s jednom konstatacijom prosječnog gledatelja i slušatelja Hrvatske radiotelevizije, koji ja vjerujem kao i u nogometu i u nekim drugim sportovima će uvijek iskazivati određeni pa i visoki stupanj nezadovoljstva televizijskim programom, a posebice onda naravno programom televizije za koju plaća pretplatu. Međutim, mi ovdje u ovoj sabornici nismo prosječni gledatelji, mi nismo prosječni slušatelji. Mi predstavljamo tu javnost i tu dovodimo se u jednu opasnost da sve ono što izgovorimo, da svaku našu ocjenu, da svaki naš sud se može shvatiti kao određeni oblik pritiska na tu javnu televiziju i na javni radio. Dakle, stoga, shvaćajući i tu opasnost da sve što izgovorim može se percipirati kao određeni pritisak, ja ću si ipak uzeti slobodu da iskažem nekoliko svojih osobnih viđenja i stavova o Hrvatskoj radioteleviziji. Prije svega, mi danas nismo i ne možemo raspravljati kao vlasnici Hrvatske radiotelevizije jer vlasnici Hrvatske radiotelevizije su građani. Mi možemo ovdje razgovarati o tome da li kad se govori o poslovanju Hrvatske radiotelevizije, da li su zadovoljeni oni ciljevi i uvjeti koje smo im postavili, odnosno koji su pred njih postavljeni ili nisu. Jer da smo vlasnici onda bi vjerojatno razgovarali o tome koliki je profit ostvaren, kolike su gledanosti pojedinih emisija. Ono što mene ovdje zanima je pitanje koliko se ulagalo u određene programe, koliko se ulagalo u stvaranje uvjeta za proizvodnju dobrog programa od studija do novinara. I vidim u izvješću, a posebno ovo što se i ove godine dogodilo, da su dakle, da se stvaraju barem u Zagrebu vrlo dobri ili izvrsni uvjeti za stvaranje vrlo kvalitetnog programa. Ono što moja primjedba ovdje može biti, to je da nekako mi se čini da se pomalo zanemarili se novinari, da bi u budućem razdoblju svakako trebalo stvoriti ili osigurati više novaca za usavršavanje novinara. Dakle, ne samo za, nije samo u pitanju plaća, nije samo u pitanju koliko će novinari biti plaćeni za svoj rad, nego je u pitanju koliko novinari će imati priliku biti poduprti od svoje kuće, dalje se usavršavati, otvarati nove vidike, stjecati nove sposobnosti, kako bi mogli proizvoditi nakon toga i bolji i kvalitetniji program. Jer za dobar program nije samo važno imati dobar studio, nije važno samo imati dobru kameru ili dobra reportažna kola za dobar program su prije svega potrebni dobri urednici, potrebni su dobri novinari, potrebni su oni koji će znati prepoznati dobru ideju, oni koji će je dobro znati osmisliti i oni koji će je naravno realizirati, pri čemu naravno su važni oni koji bi trebali za to sve osigurati novac, ali ovdje kod javne televizije ipak dio tog novca dolazi iz tv pretplate onda ipak držim da su važniji urednici i novinari primjerice od producenata ali nisu ni oni zanemarivi. Javna televizija nije ili ne smije biti zavisna samo od gledanosti, odnosno od gledatelja ona prije svega mora biti odgovorna prema pretplatnicima i prema javnosti stoga naša rasprava treba biti usmjerena prema tome koliko ovo što se činilo u proteklom periodu jest u skladu s onim što jest interes javnosti u Republici Hrvatskoj i to u cjelini ili nekim od njihovih posebnih segmenata. Budući da pretplatnici plaćaju pretplatu što je nekakav oblik sub poreznog davanja onda imaju pravo da im budu zadovoljeni njihovi interesi u mogućnosti da na televiziji, na radiju čuju ili vide ono što je od njihovog interesa. Pa i bez obzira na gledanost, bez obzira da li postoji jedan mali segment javnosti koji želi gledati, čuti, vidjeti nešto što drugi ne žele, ali budući da ti pretplatnici to plaćaju onda sasvim sigurno imaju pravo i to vidjeti, o tome su kolege prije mene govorili kako što je primjerice ozbiljna glazba ili obrazovni program. Sasvim sigurno je da obrazovni program neće imati gledanost jedne sapunice, ali je sasvim izvjesno da na javnoj televiziji mora biti puno više obrazovnog programa nego što ima sapunica i treba biti više ozbiljne glazbe nego što ima sapunica ili nekog drugog i da treba biti puno više ozbiljnog dramskog programa nego što su niskobudžetne sapunice, dakle govorimo o javnoj televiziji a ne o komercijalnim televizijama. Stoga može i brinuti pomalo bilanca za prošlu godinu gdje se udio pretplate ili ako hoćemo s druge strane udio prihoda od oglasa značajno povećao, dakle, ipak je HTV ili HRT ušao u borbu sa komercijalnim televizijama za gledanost odnosno za zakup ili za kupovinu oglasnog prostora a onda mora na žalost vjerojatno na uštrp ovih javnih interesa ponekad ići za tim da ima gledanije emisije gdje bi mogli onda i biti određeni, mogle se prodati oglasne minute. Ja bih ovdje želio upozoriti na neke stvari, dakle svodi se na prosjećnog gledatelja, prije svega mislim da u budućem periodu treba značajno televizija pojačati svoj regionalni program jer je činjenica da neke lokalne vijesti, lokalne teme ne mogu dospjeti do onoga što je kolega Selem govorio u nacionalni program ali te lokalne teme i lokalne vijesti mogu biti od velike važnosti za lokalno i mjesno stanovništvo. Županijske panorame u tome dijelom uspijevaju međutim one i minutažom i kadrovima i opremom ne mogu zadovoljiti interes javnosti regionalnog i lokalnog stanovništva i ja bih apelirao da se u budućem razdoblju svakako više pažnje posveti izgradnji i opremanju regionalnih tv studija i jačanju kadrovske komponente lokalnih studija jer mislim da je to komparativna prednost Hrvatske televizije pred komercijalnim televizijama koje nemaju tako razgranatu dopisničku mrežu i koji nemaju tako razgranati informativni program do krajnjem korisnika do pojedinca u pojedinom području Republike Hrvatske. Ne događa se sve u Zagrebu, ne događa se sve u velikim centrima, događaju se velike i važne stvari za prosjećnog za svakog građanina najvažnije je ono što se događa u njegovoj ulici u njegovom gradu i njegovoj regiji i to mora naći svoje određene minute na Hrvatskoj televiziji. Drugo što bih apelirao to je svakako da se značajno u budućem razdoblju podupre dokumentarni program. Dokumentarni program hrvatske televizije bio je jako poznat, bio je priznat, bio je jako nagrađivan, čini mi se da u proteklom periodu nije dobio takav značaj, nije dobio toliko prostora koliko je imao prije, a u ovako raznolikoj i prebogatoj Hrvatskoj ima izuzetno puno tema koje se mogu obraditi u dokumentarnom programu da se snime te dokumentarne emisije koje ne samo da će učiniti televizijom informativnijom i obrazovnijom nego što danas možda jeste nego će sasvim sigurno sačuvati to za neke buduće generacije. Svaka dokumentarna emisija koja je snimljena ostaje kao dio nacionalne kulture za buduća razdoblja. Nadalje, mislim da bi HTV ili HRT se treba otvoriti i mladim ljudima, HRT bi trebao kao javna televizija služit i kao mjesto ili kao mogućnost da mladi ljudi ili studenti ili oni koji su netom diplomirali dobiju priliku pokazati što su naučili na fakultetima, da dobiju priliku osposobiti se za ono što su radili. I u konačnici moja opservacija oko one polemike koja se vodila na početku kada je ova tema došla na dnevni red u Saboru, a to je koliko Sabor treba biti zastupljen na HTV-u. Ja osobno mislim da i mala gledanost Sabora od 2 ili 3% jest od interesa javnosti, mene brine zašto više građana nema potrebu gledati Sabor, ne da li treba biti prijenos od 2% ali to nije problem televizije to je problem ovdje nas u Saboru. Kada ćemo mi u Saboru odlučivati o važnim temama, kada će se ovdje voditi važne rasprave ja sam siguran da će više gledatelja gledati prijenos iz Sabora a tada neće postojati apsolutno nikakva dilema treba li to prenositi ili ne. Međutim, ako Vlada najavi da će odbiti sve amandmane i zna se da će biti izglasan državni proračun, oprostite ja kao prosjećni gledatlj nemam apsolutno nikakvog interesa gledati što se taj dan zbiva osim ako neću vidjeti da će neki od mojih zastupnika ili što će reći o tom amandmanu a kako će ovaj drugi iz druge stranke glasati. Dakle, ovdje se raspravlja o tome koliko smo mi ovdje u Saboru važni, koliko raspravljamo o važnim temama za Hrvatsku i građane u Hrvatskoj a ne o tome koliko televizija želi ili ne želi to prenositi. DA smo interesantniji za gledatelje danas više gledatelja želi vidjeti i čuti sasvim sigurno da bi televizija imala potrebu emitirati i prenositi tako gledani program. Dakle uz ove moje sugestije koje sam rekao ja ću osobno podržati sva ova Izvješća jer mislim da je HTV ili HRT ili da čini, da je učinio i da svakodnevno čini pomake, naravno u ovom segmentu u ovom području ne mogu se napraviti skokovi ali moramo biti zadovoljni ako se čine pomaci, ako imamo percepciju da su mediji u javnom vlasništvu neovisni da mogu slobodno odlučivati i uređivati o temama koje će imati ne samo u javnom programu, a naravno da ovdje mi kao predstavnici javnosti trebamo sugerirati da ostali segmenti programa koji nisu samo informativni i ostale uloge javnih medija, a to nije samo informativna budu zastupljeni prema onome što mislimo da bi kao predstavnici građana i na koji način bi trebali biti predstavljeni. Dakle, podržavam izvješća i želim da se ovakav napredak kakav je učinjen u proteklom periodu nastavi i u budućem razdoblju. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Katarina Fuček.
Moram ispraviti netočan navod gospodina zastupnika koji je u kontekstu ovlasti Sabora i njegove gledanosti rekao: "Kada ćemo mi ovdje raspravljati o važnim stvarima, onda će i gledanost biti veća." Sabor ima Ustavom utvrđene ovlasti i ne možete na taj način interpretirati njegove ovlasti, odnosno možete ih interpretirati na način kada ćemo mi prestati opstruirati Sabor sa bezveznim temama, onda će možda i gledanost biti veća, misleći na vas. Hvala.
Poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine ravnatelju, štovane kolegice i kolege. Ja bih se u ovom izvještaju dotaknuo samo jedne tablice, a radi se o tablici broj 13. gdje se govori o naknadi troškova za zaštitu skladatelja, naknadi troškova za zaštitu izvođačkih prava, te troškova za korištenje fonograma u iznosu od 47 milijuna i 265 tisuća. Tu je premašen plan za nekih 8 milijuna kuna. To je znači 7,28%. Ne postavljam uopće pitanje da li je to puno, da li je to malo, nego želim istaknuti da se tu radi o dvostrukom haraču. To je čisti harač kojeg plaćaju naši gledaoci televizije i slušatelji radija, a isto tako i svaki od nas, odlazeći u kafiće, odlazeći u muzeje, odlazeći u kina, jer svi mi kad jednom pogledamo taj njihov tarifni plan po kojem je Hrvatsko društvo skladatelja napravilo tarifu naknada za javnu izvedbu i priopćavanje javnosti glazbenih dijela, sjetimo se jednog ZAMP-a koji sve to naplaćuje dva puta. Prvo naplaćuje svim radio-postajama, naplaćuje Hrvatskoj radio-televiziji i to u dosta velikom postotku. Što se tiče Hrvatske radio-televizije kaže se ovako, 4,4% radio pretplate, 1,8% ubrane televizijske pretplate ili ako ugovorom nije dogovoreno drugačije, a 2% od bruto prihoda tih izvora za reklame, čestitke i pozdrave i slično. To znači jednom nam uzmu prilikom izvođenja programa, a drugi put nam uzmu na svim onim priredbama koje su oni definirali u svom tarifniku. A uzimaju nam na glazbenim priredbama, na zabavnim priredbama, na plesnim natjecanjima, u hotelima, u trgovinskim i drugim poslovnim prostorima, u prijevoznim sredstvima, u taksijima, u autobusima, u kinematografima, u muzejima, galerijama, izložbama, sportskim prostorima, zabavnim parkovima, plesnim školama, salonima za igre, aerobika i fitness, te na telefonskim uslugama, glazbenim automatima, a čak i od svirača, uličnih svirača. To znači da bi istom tom analogijom kad ja dođem u neki kafić gdje mi preko kave naplati slušanje određene radio-postaje koju ja iskreno rečeno ne želim slušati u tom kafiću ili dođem na izložbu pa gledam, recimo "Reinbranta" uopće me ne zanima što tamo svira bilo šta, bolje da ne svira ništa, ali to sam ja platio u ulaznici. A isto tako sam kroz pretplatu platio toj radio-postaji. Pitam se zašto smo zakonom dozvolili određenoj udruzi da donese tarifnik na kojeg mi uopće utjecati ne možemo. Svi do jednog ugostitelji nezadovoljni su takvim načinom. U ambulantama, u čekaonicama isto tako liječnici moraju platiti ZAMP. To je dvostruki harač gospodo. Zbog tog dvostrukog harača, smatram da ovih 47 milijuna kuna je puno, ne zato što ne znam na koji način ste vi dogovorili sa, za ta prava, da li je to bilo po ovih 4% ili 1,8% ili je bilo 2% od bruto prihoda ili po nekom drugom ugovoru, ali smatram bez obzira na koji način da je to puno, da taj dio u svakom slučaju treba smanjiti iz jednostavnog razloga što nam se dvostruko naplaćuje, a u nekim slučajevima i trostruko. Jer to bi isto bilo kad bi ja došao u kafić, sjeo pročitati novine i kad bi Hrvatskom novinarskom društvu plaćao zato što čitam novine u nekom kafiću. To bi bilo potpuno jednako. Ili pročitam bilo gdje novine, ajde idem platiti Hrvatskom novinarskom društvu, pa onda nek’ oni raspodjele. A pogotovo što se ta raspodjela ne može ni slučajno utvrditi na koji način je raspoređena, jer nikad nitko nije vidio koliko je koji izvođač dobio novaca. Zbog toga ja se slažem s ovim vašim izvješćem, vi jeste to toliko platili, smanjiti se ne može, ili se može, ne znam, to ćete vi vjerojatno reći, vjerojatno ćete u nekakvim budućim pregovorima pokušati taj dio smanjiti, ali ja apeliram i na nas ovdje da pod hitno donesemo izmjene i dopune zakona i da taj dio razriješimo, jer ljudi plaćaju dvostruko. To znači da i Turci vjerojatno ne bi propali da su imali ZAMP, imali bi dvostruki harač.
Poštovani zastupnik Frano Piplović.
Ja bih se složio s ovim što je rekao, ovaj, kolega, međutim zaboravio je spomenuti također još jedan vrlo važni faktor koji uvećava tu sumu sredstava kod HUZIPA i ZAMP-a, a to su lokalne radijske postaje koje također plaćaju velika sredstva i to je jedan problem koji u ovom Saboru moramo pod hitno riješiti i razriješiti, jer bojim se da će lokalno informiranje unatoč svemu tome što imamo i Hrvatski radio i Hrvatsku televiziju splasnuti pod teretom tih obveza. Ovo što je kolega Kapraljević rekao je zaista jedan veliki, veliki problem i pod hitno treba ići izmjene i dopune Zakona o autorskom pravu, jer ovakva jedna prepisanija koja je napravljena početkom 90-tih godina i sva ona prava koja su nekada imali u Jugoslaviji, ona su prenijeta a da uopće kritički nisu promišljena i da su na neki način izmijenjena prema našim mogućnostima, naše mogućnosti mislim nisu takva kakva su nam prava ovi nametnuli.
Poštovani zastupnik Ante Markov. Nema ga, gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Polazeći od činjenice da je Hrvatska radio-televizija servis u službi svih građana Republike Hrvatske, pa ću potcrtati to svi građana Republike Hrvatske i da pretpostavljam da postoji visoki stupanj korelacije između pretplatnika, gledatelja i javnosti. Dakle, postavit ću nekoliko pitanja koja se odnose na rad programskog Vijeća iz izvješća, ali na ono što je rekao gospodin Galić kad je prezentirao to izvješće, dakle ja sam si i zapisala, pa eto zanimalo bi me kao prosječnog gledatelja da tako kažem, ali i predstavnika onog dijela javnosti koji je na osnovu programa kojeg smo mi imali mene poslao u Hrvatski sabor raspravljati na kraju i o ovom izvješću, dakle kao prosječni gledatelj osobno isto tako smatram da Televizija ne samo što informira i što može birati između dvije krajnosti, a to je podilaženje javnosti ili u neku ruku i obrazovanje i odgajanje javnosti naravno ima sve mogućnosti između te dvije krajnosti. A budući da je programsko Vijeće utemeljeno da zastupa i štiti taj interes javnosti rečeno je da programsko Vijeće postupalo u skladu s programskom orijentacijom, pa bi onda ja mogla zaključiti ako nismo zadovoljni, a čula sam da ima određenih primjedbi onda bi mogla doći u pitanje i programska orijentacija, dakle programska orijentacija nešto što pretpostavljam nije Sveto pismo i što bi se moglo temeljem primjedbi javnosti onda možda u budućnosti promijeniti, tako da javnost bude zadovoljnija, nego što je danas. A onda je naravno pitanje i mogućnosti kontrole provedbe te programske orijentacije. I kad već o tome govorimo, naravno da mi je drago u izvješću vidjeti i podržati naravno da Televizija treba biti depolitizirana, pluralistički orijentirana, i u konačnici daleko od programa u službi vlasti, što ja kao prosječni građanin mislim da ne znači da mora biti protiv vlasti. Dakle, ona ne mora biti u službi vlasti, ali ne smije i ne mora biti niti protiv vlasti. Jer zašto bi Hrvatska televizija bila više protiv svoje vlasti, nego što je to Njemačka televizija, nego što je to Engleska televizija, nego što je to bilo koja druga javna televizija u europskim državama s kojima ćemo mi uskoro biti u zajedničkoj Uniji. Meni se ponekad desi, a putovala sam puno i nije mi se desilo u jednoj Engleskoj i nije mi se desilo u jednoj Njemačkoj da ne znam u kojoj sam državi. Ali mi se ponekad u Hrvatskoj kad gledam na primjer Dnevnik koji je najgledanija emisija po svim istraživanjima da nisam sigurna da sam u Hrvatskoj državi, jer pola Dnevnika i udarne vijesti kreću iz nekih zemalja, da ih sad ne nomiram ovdje, pa da ne mislite da sam protiv njih, nisam. Ali ponekad ne znam živim li u Palestini ili u Hrvatskoj državi. Dakle, važne su vijesti što se događa i na Bliskom istoku, al i nisu važniji od onog što se događa u Hrvatskoj i ne bi smjeli potrošiti dobar dio najgledanijeg termina i to je dakle ono što ću ja sad apostrofirati. Izbor tema i izbor termina je nešto što je ovdje bitno ne samo izbor programa, ali kao što oni koji dijele kršćanski svjetonazor znaju da je i propust grijeh, ja bi govorila više o onom što nije objavljeno, dakle izborom vijesti se na neki način formira sud javnosti o onom što se u Hrvatskoj dogodilo ili nije dogodilo. A ono što nije na Televiziji budimo naravno pošteni kao da se i nije dogodilo. I izbor termina je nešto što mislimo da će budući programsko Vijeće i programska orijentacija voditi računa, a reći ću to na jednom konkretnom primjeru. Dakle, prije nekih 2, 3 mjeseca se u Koprivnici otvarala nova najsuvremenija u Europi tvornica praškastih lijekova u vlasništvu Belupa i tu tvornicu je otvarao doktor Ivo Sanader predsjednik hrvatske Vlade, to je blo u 12 sati u podne. Ta vijest je objavljena, dakle forma je zadovoljena. Samo tog dana u Vijestima u 2 sata. Nije bilo niti popodne, niti u Dnevniku, niti u zadnjim vijestima dana, što mislim da ne treba biti, dakle omaž predsjedniku doktoru Ivi Sanaderu, ali treba biti omaž hrvatskoj pameti jer je to tvornica koja je napravljena hrvatskim znanjem, hrvatskom tehnologijom i hrvatskim novcima i treba biti po meni što više takvih pozitivnih primjera u informativnom programu onoga što se dobro desilo u Hrvatskoj. Dakle, naravno da nije vijest da je "pas ugrizao čovjeka, nego da je čovjek ugrizao psa" ako karikiramo novinarsku profesiju. Ali mislim da ne treba iznašati samo negativne primjere, nego treba poraditi i na prezentaciji onoga što hrvatski čovjek svojom pameću, svojim znanjem u Hrvatskoj državi radi, a toga ima puno više od onoga što Televizija prezentira da ima, dakle i to je zadaća Televizije stvarati nacionalnu samosvijest i razvijati osjećaj građana prema vrijednostima koje su zastupljene u većini hrvatskog pučanstva. Ja sad neću govoriti da me jako zabrinula jedna rečenica, nisam sigurna da li sam ja sebi nju dobro protumačila iz govora gospodina Galića kad je rekao. "Imamo problema sa profesionalnom zrelošću", ali ovo je sad pitanje "nećemo riješavati tako da dovedemo u pitanje stečena postignuća". Znači li to, ako je netko postignuo biti nekakav novinar koji, dakle griješi profesionalno nije zreo neće biti smijenjen, ja ne vidim razloga da se ta postignuća ne dignu na višu razinu, pa da se novinari koji inkotinuo krše načela koja su suprotna svemu onom za što se zalažemo budu maknuti. A o imenima naravno nećemo, sigurna sam da dobar dio gledatelja kad se pojavi lik onoga tko slaže Dnevnik, već unaprijed zna na koji će način koja tema biti prezentirana i što neće biti rečeno. Dakle, ja se zalažem da se što više prezentira pozitivni gospodarskih primjera, mladih znanstvenika, dobitnika raznih međunarodnih nagrada na svim područjima što imamo hrpe ljudi za koje se u Hrvatskoj ne zna, a jako su poznati diljem svijeta. Pa i oni naši najmlađi su zaslužili možda ponekad malo manje hororne crtiće, jer ja sam odrasla, ali ponekad se uplašim ponekog crtića, onda zamislite kako ih tek doživljavaju djeca od godine pa na gore, koji to ipak htjeli ili ne htjeli uz koliko god se trudili ponekad da ne gledaju televiziju previše i da ne stvaramo agresiju kod njih, ipak dakle gledaju. I na kraju nek mi bude dopušteno reći nešto malo i o financijskom izvješću i nešto ipak tu vidljivo, a to je da je u komercijalni prodaja ipak bila puno uspješnija od nabave i da nešto što se ponavlja iz godine u godinu ipak nije još uvijek riješeno, pa se ja pitam, šta je tek bilo prije? Ako je pozitivan pomak u financijskom poslovanju, u točki 5. na stranici 2., da se nabavljala roba gdje nije zaključen ugovor o nabavi, da nisu bili dobavljači odabrani u provedbenom postupku javnog nadmetanja, da su se nabavljale robe i usluge koje nisu bile čak ni predmet ponude u trenutku odabira, da su se fakturirale različite cijene i čak nema ni iznosa na koji se odnose te primjedbe revizije, a one se iz godine u godinu nisu ispravljale, pa se nisu ispravile ni u 2003., a radi se o iznosu od nekakvih 600-tinjak milijuna kuna što se je iz prihoda Televizije trošilo ukupno na materijalne troškove i usluge. Dakle, ja smatram kao ona koja je dužna se brinuti o novcima pretplatnika i interesu hrvatske javnosti da je Televizija dužna ispraviti te radnje u postupku nabave roba i usluga i da tu isprike zašto to do danas nije napravljeno govorim o 2003., nema. Očekujem da ćemo u izvješću koje ćemo komentirati sljedeće godine to izbjeći. Eto zahvaljujem i držim da je dio mojih primjedbi i dio primjedbi ljudi koji su istog mišljenja kao i ja. Hvala.
Replika, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Cijenjena kolegice, ¾ svoga izlaganja vi ste posvetili tome da podučavate urednike i novinare Hrvatske radio televizije kako moraju raditi. Pa ste se potrudili da im ukažete kako oni ne znaju vrednovati vijesti, kako oni ne znaju napraviti trijažu, kako ne znaju urediti emisije jer nekakav posjet premijera Sanadera u Koprivnici nisu dovoljno, dovoljno kvalitetno obradili nisu dovoljno bogato prezentirali javnosti. Onda ste potom utvrdili kako bi trebalo smjeniti novinare kada oni neprofesionalno rade. Pa tko će biti taj koji će odrediti da li oni rade profesionalno ili ne? Ja se samo nadam da to nećete biti ili bilo tko drugi, ili ja, ili bilo tko drugi od zastupnika u ovom Saboru. Jer ovo cijelo vaše izlaganje je zapravo jedan oblik pritiska na programsku, uređivačku samostalnost HRT-a. Ako će ti novinari koji uređuju informativne emisije strahovati od toga kako ćemo mi ovdje određivati njihove emisije, ocjenjivati ih, onda od njihove programske samostalnosti nema ništa, apsolutno ništa. A ako su to razlozi zbog kojega vaš Klub predlaže da se ova Izvješća samo prime na znanje a ne i prihvate onda je to opasna prijetnja medijskim slobodama u ovoj zemlji, pogotovo medijskoj uređivačkoj slobodi novinara i urednika HRT-a.
Hvala. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ivana Sučec-Takoštanec.
Kolega Staziću, po čemu bi moje izlaganje kojim sam samo željela ukazati na mogućnosti poboljšanja programske orjenatacije i provedbe te orjentacije na hrvatskoj televiziji bila veći pritisak od vašeg izlaganja u kojem ste po svaku cijenu htjeli zadržati postojeće stanje za koje vi mislite da je odlično, ja mislim da može biti bolje. Dakle, pritisci su i moji i vaš potpuno jednaki! I ne vidim razloga da je bilo tko ovdje osim vas, naravno mogao shvatiti da ja nekoga mogu pritiskati, ja samo želim javno raspravljati o onome što inače ljudi govore, ne svi, ne mogu doći u Sabor, ali govore kada razgovaraju o televiziji, o televizijskom programu, o onima koji ga rade i o svojim novcima s čijim novcima ga oni rade. Prema tome, vaš i moj pritisak su sasvim jednaki. Hvala.
Druga replika poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovana kolegica Sučec-Trakoštanec je izgovorila između ostaloga i ovo. A mislim da je to ovako, zaslužuje jedan komentar. Ima dakle novinara koji nisu zreli, eto neki prizori iz Palestine se prikazuju a eto nije objavljeno kada je naš premijer Sanader otvarao, bio prisutan otvaranju tvornice u Koprivnici. Zar vi zaista mislite da ste vi, a ja mislim da nije to nitko u ovoj dvorani, da ste mjera zrelosti novinara? I zaista onda imate ozbiljnih poteškoća sa shaćanjem što su to neovisni mediji, kakva treba biti neovisna radiotelevizija. Da li bi bio zreo taj novinar koji bi eto grozne prizore iz Palestine isključio? Koji bi eto u prvim udrarnim vijestima rekao gdje se nalazi trenutno naš premijer. Pa i smisao je i čitavog Zakona i primjene pa i Izvješća ovdje o kojem mi danas raspravljamo da se to upravo ne dogodi.
Odgovor na repliku, štovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Draga kolegice Antičević-Marinović, dr. Ivo Sanader je savršena mjera volje hrvatskih ljudi koji su omogućili da on vodi Vladu ove države na dobrobit svih građana i to je točno. A ja sam unaprijed se ogradivši od mogućih, dakle ovakih insinuacija rekla da je on otvarao, da nije on bitan, i to sam ponoviti ću, trebala reći kolegi Staziću, ali sam si ostavila vremena da to onda samo to kažem sada još i vama, nego je taj događaj bio i mjera pameti hrvatskih znanstvenika, hrvatskih tehnologa, hrvatskih farmaceuta, hrvatskih liječnika i na kraju hrvatskih pacijenata koji će imati hrvatski lijek, u Hrvatskoj državi a vjerojatno ćemo ga i izvoziti. I još jedanput ponvaljam, to je najsuvremenija tehnologija u Europi. I dakle, dr. Ivo Sanader je imao čast na poziv uprave tog poduzeća presjeći vrpcu i provesti sve koji su tamo bili, bilo je nekoliko tisuća, dakle uključiti to, neću ići na osobno i uspoređivati to sa otvaranjem liftova u sudovima jer to bi bilo stvarno ispod nivoa onoga što ja inače ovdje govorim. Ali u ovom slučaju dakle, tu vijest je svakako Hrvatska trebala čuti nekoliko puta a više od jedanput u 2 sata. Hvala. [[Pljesak!]]
I treća replika, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Pa ja se ovdje ne bih htio baviti starogrčkom filozofijom ni Parmenidom ni nekim drugim filozofima koji su govorili o tome što je savršena mjera, je li mjera svih stvari da jesu, nepostojećih da nisu, ali sigurno nitko od nas, pa ni doktor Ivo Sanader ni jedno živo biće nije savršena mjera pa tako ovaj, mislim da ga sada branim od vaših riječi a branim ponešto i od grčke filozofije. Vijeće Hrvatske televizije postoji baš zato da bi se bavilo uređivačkom politikom, kako se ona ostvaruje, programima itd.. Mi kao saborski zastupnici, kao profesionalni političari koji smo ruku na srce vrlo opterečeni svojim likom i djelom, ali izgleda više likom nego djelom pa mislimo da je mjera da li postojimo ili nepostojimo samo korespodentna minutama na televiziji. Mislim da bi ipak trebali biti nešto skromniji kada mislimo da bi mogli i uređivati, ne kritizirati. Da kritizirajte i vi ili ja ili hvalimo, nije bitno, ali ne pada mi napamet da bi neka vijest morala biti dvije minute vamo, tri tamo, četiri gore ili pet dole, jer to zaista nije, čini mi se naš posao ovdje. To nije naš, to nije naš posao. I zaista treba omogućiti Vijeću Hrvatske televizije da se bavi time a ima danas više televizija u Hrvatskoj pa možemo upaliti i CNN, pa kada vidimo da je pogreb Arafata glavna vijest svugdje na svijetu onda bi bilo čudnovato da bude nešto iz Koprivnice ili iz Splita glavna vijest a ne to. Onda bi govorilo o neprofesionalnoj televiziji. Ustvari, evo toliko.
Protagora je a ne Parmenid. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Nemam vremana ići u filozofske rasprave u različitim filozofskim pravcima kroz različito povijesno vrijeme ali ako se radi o Vijeću Hrvatske radiotelevizije poštujući svakog člana po na osob, duboko osobno, poštujući njihov rad kao tijela ja osobno ipak mislim da Vijeće samo sebi svrhom nije, dakle, da on ima određene zadaće. A da ipak javnost, dakle svi građani, zadnji onaj ventil, osigurać, kako god ga zvali ili kontrolni mehanizam koji ima pravo, ima pravo moralno, ima pravo materijalno, ima pravo nacionalno, ima pravo svako komentirati i predlagati, ne znači pritiskati, ne znači uređivati i ja ću i dalje ostati kod svog stava da smatram da tvornica Belupo je trebala biti tog dana na televiziji u drugom terminu i da svaka dobra vijest iz Hrvatske tog tipa treba biti u udarnom terminu da ju ne vide samo bolesni, domaćice i penzioneri i ne potcjenjujem ih, ali oni gledaju u neko vrijeme dok su drugi na poslu televiziju, a informativni program počinje s Dnevnikom navečer za one koji tijekom dana obavljaju druge aktivnosti i koji su zauzeti kao što smo na kraju i mi. I ti ljudi zaslužuju istinitu objektivnu i pravu informaciju. Zahvaljujem.
Poštovana zastupnica Katarina Fuček.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Zakonom o HRT-u propisano je da su Hrvatska televizija i Hrvatski radio mediji u službi javnog interesa što znači da im program mora biti raznolik s odgovarajućom zastupljenošću informativnog, obrazovnog, kulturnog i zabavnog sadržaja te dostupan svim građanima. Hrvatski radio i Hrvatska televizija kao javni mediji morali bi biti neovisni u odnosu na politički ili bilo koji drugi utjecaj te moraju promicati kulturu i poticati stvaralaštvo i promicati vrednote društva u kojem djeluju, a stoga i zbog toga važnu ulogu u zastupanju i zaštiti javnog interesa ima programsko vijeće Hrvatske radiotelevizije koje nadzire provedbu programskih načela i obveza utvrđenih zakonom. Da bi se uloga javne televizije mogla ostvarivati veliku i možda i presudnu važnost ima stabilnost u financiranju gdje je zakonom propisana pristojba, izravna veza između javnosti i Hrvatske televizije kao i obveza Hrvatske radiotelevizije da toj javnosti pruži objektivnu informaciju i programske sadržaje koji možda i nemaju veliku gledanost za razliku od komercijalnih televizija, javna mora biti servis svih građana, a ne određenih ciljnih skupina te pružiti gledateljima širok spektar mogućnosti. Osim kvantitete pružiti i kvalitetu. Znači, Hrvatska radiotelevizija kao javni medij u službi je javnosti, financira ga javnost i kontrolira ga javnost. Budući da je i zakonska obveza HRT-a podnošenje izvješća o radu Vijeća, podnošenje izvješća o poslovanju HRT-a Sabor ima važan zadatak i ulogu da u interesu javnosti razmotri djelovanje Vijeća i poslovanje HRT-a sve u cilju daljnjeg unapređenja rada HRT-a kao javnog medija koji kao takav mora biti podloga daljnjoj demokratizaciji društva i približavanju utvrđenim standardima razvijenog svijeta na području informiranja. Što znači da samim donošenjem Zakona o HRT-u, i formiranjem Programskog vijeća ne prestaje pravo osnivača ili pravo Sabora ili pravo javnosti da kritički raspravlja o svim segmentima poslovanja HRT-a posebno o provedbi programskih načela u cilju poboljšanja uloge javnog servisa građana. Sloboda i nezavisnost medija su osnovni indikatori demokratske zrelosti društva. I ako se sloboda medija u najvažnijim odrednicama temelji na slobodi izražavanja mišljenja, nepovredivosti i zaštiti ljudskog dostojanstva i osobnosti, neovisnosti od politike, slobodnom protoku informacija i otvorenosti javnih glasila za različita mišljenja, uvjerenja i raznolike sadržaje, dostupnost javnim informacijama, autonomnosti urednika, novinara i ostalih programskih sadržaja u skladu s programskim osnovama i profesionalnim kodeksom, osobnoj odgovornosti novinara i drugih autora priloga i urednika za posljedice njihova rada, neovisnosti medija u odnosu na moćne sponzore, onda u kontekstu toga moram spomenuti nedavni intervju jedne urednice emisije koja je na upit novinara je li sada možda jači pritisak određenih velikih korporacija na HTV veći u odnosu na političare, koja je odgovorila: «Apsolutno da». I mislim da će nam to u budućnosti biti veliki problem. Nedavno nas je jedna korporacija ucjenjivala time da se neće oglašavati više na HRT-u ukoliko zbog nekog određenog pozvanog gosta u emisiju. Kakav je bio medijski odjek tog pritiska? Nikakav odnosno slab. I da li je to pritisak i da li je to pritisak na slobodu medija i utjecaj na uređivačku politiku? Da. Da li mi u ocjeni toga imamo različite, različita mjerila što znači da uzimamo u obzir samo ono što nam odgovara, a ne uzimamo u obzir ono što nam ne odgovara, a moramo težiti da nam sve odrednice budu poštivane te u tom smislu svaki medij pa tako i TV kao javni medij mora imati snage prihvatiti dobronamjernu kritiku, ali i primjedbu u cilju otklanjanja profesionalnih i drugih propusta. Zato se i vraćam na onaj sastanak predsjednika Sabora sa predsjedništvom koji je bio ovdje spominjan i koji je u kontekstu poboljšanja, praćenja rada Sabora i suradnje sa Saborom zapravo bio medijski pritisak na predsjednika Sabora, a zaboravivši da on ima i zakonom odnosno Ustavom utvrđene ovlasti da preko Sabora i predstavlja i zastupa tu određenu javnost. Znači li to da današnja kritička rasprava od strane zastupnika bi morala biti zakočena određenim strahom od kvalifikacija na udar za slobodu medija? Ili bi u interesu medijske i cijele Hrvatske javnosti bilo to da se raspravlja slobodno i kritički i da javnost dobije objektivnu informaciju. Upravo s tim razlogom uvijek se raspravljalo o HRT-u bilo da se donosio novi zakon, bilo da su se podnosila izvješća i zastupnici u, koji u svojim mandatima zastupaju tu određenu javnost nastojali su uvijek ukazati na određene probleme s kojima se susreće HRT i sukladno tome pronaći odgovarajuća rješenja odnosno primorati HRT da otkloni nedostatke u svom funkcioniranju. Tako ako sustavno gledamo do sada su bili, a i iz ovih izvješća ne znamo da li su otklonjeni najopterečujući problemi HRT-a kao: nedefinirane ovlasti i odnosi između pojedinih tijela HRT-a, neusklađenost između programskih i poslovodnih funkcija, pad profesionalizma naročito u informativnom programu, političko komentatorska pristranost u odnosu na objektivnu informaciju, privatizacija pojedinih segmenata programa, nepoštivanje profesionalnih mjerila u odnosu odnosno pri izboru pojedinih urednika, nevrednovanje pojedinih događaja odnosno neadekvatno vrednovanje pojedinih događaja. A dagađa se i spominjalo se a i vidi se da su pojedina tijela HRTa glasnogovornici pojedinih političkih opcija.Upozoravam izvješće o kojem raspravljamo je izvješće za 203. godinu. I komericijalizacija izvan zakonom utvrđenih uvjeta. Kako bismo jasnije mogli pratiti odnose između pojedinih tijela i usklađenost tih funkcija, bilo bi dobro daje ovom izvješću priložena i organizacijska shema radi boljeg praćenja organizacijskog ustroja hijerarhije, delegiranja nadležnosti, i odgovornosti. Primjećena je i nefunkcionlanost nekih odjela, jer se paralelno s već postojećim otvaraju novi, što bi se moglo tumačiti da postoji formalna organizacija ali neformlani utjecaji. kako je po Zakonu osnovna djelasnost HRTa proizvodnja i emitiranje programa, pretpostavka je da je profesionalizam osnovno mjerilo i stalna težnja zadovoljavanju i postizanju što većih profesionalnih ciljeva. Tako je baš nezadovoljavajući, nepotpun podatak o broju zaposlenih. Ako je 31.12. 2003. bilo 3589 zaposlneih odnosno 430 više nego godinu rpije, imamo podjelu po spolu, a nemamo prilog kvalifikacijske strukture zaposlenih po pojedinim odjelima. Za javnu televiziju informativni program je vrlo bitan. To nije saom Dnevnik mada je on zbog tradicije i termina svakako najgledanija emisija. U tom slučaju HTV je obvezna pravodobno kvalitetno informirati hrvatsku javnost o svim pitanjima od javnoga interesa. Informacija mora biti točna, objektivno intepretirana, a kako će biti novinarski obrađena stvar je profesionalnog pristupa, i drugih elemenata što znači javnost ima pravo na informaciju a ne urednik pravo na prešućivanje. HTV se mora u infomrmativnom programu ne mora, ispričavam se, ne mora u informativnom programu natjecati sa komercijalnim teleivzijama, jer one mogu imati drukčiji pristup. Nisu javne ustanove, jer HTV ima i kadrovske i tehničke pretpostavke da kvalitetno informira svoje građanstvo bez senzacionalizma.
Zastupnice molim vas završite.
Bez politiziranja, i skraćivanja informacija. I dopustite predsjedniče.
Ne mogu dopustiti više.
Onda hvala.
Replika. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Poštovani predsjedniče, ja ću iskoristiti ove vrijeme da kolegici odgovorim na uvredu koju je uputila u ispravci netočnog navoda na moju raspravu ustvrdivši da ono što ja predlažem ili što mi predlažemo da je bezvezno. I da je zbog te bezveznosti toga što mi predlažemo tako mala gledanost prijenosa Sabora. Žao mi je što niste vi zaštitili mene i kolege kojima je ta uvreda bila upućena. Ali mislim da je nedopustivo od bilo koga da ustvrdi da je bilo koji prijedlog bilo kojeg zastupnika u Hrvatskom saboru bezvezan. To je prvo. I drugo da to naravno ima utjecaj na gledanost prijenosa Hrvatske televizije. Na žalost opet se ponavolja situacija da se smatra da oporba ne bi trebala ništa činiti, osim što bi eventualno mogla koji puta pohvaliti prijedloge Vlade. Ali ako to tako svedemo na tu ulogu Parlament onda nema potrebe da se sastajemo, osim petkom kad aćemo odlučiti jedino isključivo o mudrim prijedlozima Vlade. Mi ovdje imamo svi svoje ovlasti, mi imamo svoj izborni legitimitet, i oprostite kolegice Fuček ono što j evama bezvezno građanima Koprivničko-križevačke županije i izborne jedinice iz koje dolazimo i vi i ja, jako je važno. Jako je važno kako ste vi jučer glasali o amandmanima na Državni proračun i dali će dobiti neki novac. Dali će vratiti im se novac koji su uplatili u državni proračun. To je njima jako važno. I žele znati što je i kolko će dobiti u državnom proračunu. Žalosti me da vi imate stav da ono što ja predlažem da je bezveze i da što predlažu moje kolege. I molim predsjednika da u buduće sluša ovako i da ga zaštiti od uvreda.
O tom potom. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Katarina Fuček.
Gospodine Mršić to ste baš upravo vi utvrdili jer ste rekli da bi gledanost SAbora bila veća kad bismo mi raspravljali o važnim i bitnim stvarima. Ako nisu važne i bitne kakve su onda? Drugo. Rekla sam da se u skladu sa ustavnim ovlastima Sabor upravo bavi stvarima od javnog interes. A da pojedini prijedlozi vode u cilju opstrukcije rada toga Sabora i u tom kontekstu ste se vi našli. Hvala lijepa.
Druga replika poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, nadam se da ovo neće biti opstrukcija. Ali želim naprosto dvije stvari naglasiti. Istaći. Netočno se stalno govori da je Hrvatska radio televizija da ima samo javnu funkciju. Naime Hrvatska radio televizija ima samo 50% prihoda, koji se alimentira nabire ili skuplja iz pretplate. Zatim 50% sredstava treba osigurati iz komercijalne funkcije televizije pa samu televiziju dovodi, moglo bi se reći u nemogući položaj. Drugo, javna zaštita u javnog interesa javnog interesa u Hrvatskoj televiziji zaista je ugrađena Zakonom o Hrvatskoj radio-televiziji, dakle, institucionalno programskim vijećem Hrvatske radio-televizije, i tu bi trebalo inzistirati do kraja da ono ima svoju funkciju zakonsku bez uplitanja makar to bio i Sabor. To jeste smisao zakonski smisao toga Vijeća , a naša bi uloga morala biti nešto malo suptilnija vezana za razvoj Hrvatske radio-televizije bez utjecaja na program, ili uređivanje programa. Na žalost sve rasprave su išle u tom smjeru, da se ocjenjuje program pa makar i želja bila dobra objetivno je to zaista uplitanje u uređivanje. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Katarina Fuček.
Kolega Leko, 55% sredstava iz pristojbe koji dolaze u proračun Hrvatske televizije je negdje oko 700 milijuna kuna. To je značajan novac poreznih obveznika, odnosno gledatelja koji sudjeluju i u tom smislu i traže. I u tom kontekstu preko svih svojih predstavnika imaju pravo upućivati i kritike i prijedloge, i mislim da bi i sve ovo što se govori trebalo biti upravo shvaćeno na taj način. Gledatelji program gledaju obrazuju i zabavljaju se s njime. To je i obveza Hrvatseke televizije. Ali, isto tako emitiranje i proizvodnja nije iz izvješća vidljivo dali je onih zakonom obveznih 10% programa kupljeno od neovisnih produkcijih kuća odnosno proizvedeno na domaćoj hrvatskoj televiziji. Ako smo predstavnici građanau nekom smislu onda slobodno i s pravom postavljamo i takva pitanja, odnosno dužnost nam je da postavljamo takva pitanja. Kako bi sve ustanove u Hrvatskoj bile u jednako pravnom položaju postupanja po zakonima i obvezama po tim zakonima.
Treća replika. Poštovan zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepa. Kada je gospođa zastupica Katarina Fuček spomenula nevrednovanje pojedinih događaja, koji su bitni i važni za javnost. Javljam se replikom da iznesem jedan od ja mogu i reći nepriličnih postupaka Hrvatske televizije na dan najvećih stradanja hrvatskog naroda, a to je 18. studenoga Vukovar i Škabrnja. 18. studenoga na HTV-u, 1. program, prikazana je dokumentarna emisija "Doktor Njavro u Vukovaru 2002. godine". U emisiji su prikazana sjećanja dr. Njavre i dr. Vesne Bosanac o patnjama i stradanju njihovih pacijenata prilikom bombardiranja i ulaska okupacijske srpske vojske u vukovarsku bolnicu. Prikazani su dokumentarnim snimcima užasna stradanja civila, djece i zarobljavanje hrvatskih branitelja. Isto tako, prikazano je dokumentarnim snimcima život povratnika poslije mirne reintegracije, njihova tužna sjećanja na njihove najmilije koji su stradali u strahotama prilikom pada Vukovara. Zamislite, emisija je emitirana u ponoć, kako je jednom zastupnik Tadić rekao da samo su sove budne u ponoć. Znači, u terminu kada je najmanje gledatelja pred ekranima. Posebno je zabrinjavajuća rečenica koju je rekao doktor Njavro, a koja je potvrdila njegove slutnje, a ista glasi: Interesira me da li će uopće biti i kada prikazana ova emisija i u kojem terminu? Iz ovog još jednom nažalost možemo zaključiti, a i hrvatsko gledateljstvo, jer sam zamoljena ispred gledateljstva, kakav je odnos uređivačke politike prema Domovinskom ratu, hrvatskim braniteljima i našim najvećim stradanjima. Ovo je nažalost jedan od mnoštva ovakovih primjera na HTV-u o nevrednovanju događaja koji su za javnost važni i bitni pa da imalo ima uređivačke profesionalnosti i volje onda bi se barem na dan stradanja Vukovara emisija trebala staviti u najgledaniji termin. Sjećanjima o stradanjima u Škabrnji posvećeno je... /...Upadica: Hvala lijepa, hvala.../ ...samo pola minute.
Hvala lijepo, kolegice, hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Katarina Fuček.
Gospodine predsjedniče, kad je kolegica spomenula nevrednovanje događaja sigurno da sam govorila o neprofesionalnom pristupu koji je primijećen o neadekvatnom vrednovanju događaja na Hrvatskoj televiziji. Međutim, dopustite da u ovom trenutku dam primjer iz obrazovnog programa koji je već ovdje bio spomenut, koji u organizacijskoj shemi obrazovnog programa i dalje postoji u formalnom smislu tu se ništa nije promijenilo, ali u stvarnosti promjene su tako velike da zadiru u zakonom određena programska načela i obveze HTV-a kao javne televizije. U nekad određenim terminima obrazovnog programa na Hrvatskoj televiziji, što je već bilo rečeno, umjesto emisija koje su govorile o hrvatskoj kulturi, o znanosti, o književnosti, o povijesti i onome što doprinosi razvoju nacionalne svijesti i stvaranju atmosfere u kojoj će se cijeniti rad, znanje i naša nacionalna televizija, emitira već emitirane strane serije, dok emisije vlastite proizvodnje nemaju stalni termin, već zavise od prijenosa zasjedanja Sabora. Zaključak donesite sami.
Poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospoodine predsjedniče. Gospodo iz Hrvatskog radija i Hrvatske radio televizije, kolegice i kolege. Pa ja ću se u svom izlaganju osvrnuti na provedbu programskih načela i obveza utvrđenih zakonom o programima Hrvatskog radija i Hrvatske radio televizije. Iz navedenog izvješća razvidno je da i Hrvatski radio i Hrvatska radio televizija u 2003. godini ostvarila mnogobrojne i raznovrsne programe. Hrvatski radio zasigurno zauzima značajno mjesto u inoformiranju, obrazovanju i zabavi. U izvješću se iznosi da 70% ukupnog programa Hrvatskog radio proizvod je glazbenog programa, a ima i prednost dostupnosti na rdnom mjestu, putovanju i slično. I sama ga vrlo rado slušam. Ovdje mislim i na lokalne i regionalne radio postaje. Podatak da Hrvtski radio sluša 50% potencijalnih slušatelja govori tome u prilog, kao i podatak da je povećano zanimanje za oglašavanje i da ta vrsta usluga sudjeluje 30% u prihodima radia, što je svakako dobro, jer mu osigurava jednu financijsku stabilnost. Kada je pak riječ o Hrvatskoj televiziji, osvrnula bih se, evo kao što je i ovdje često isticano na informativni program. U izvješću se ističe da je Dnevnik središnja emisija, ujedno i najgledanija, što svakako nije sporno. U Dnevniku, kao središnjoj i najgledanijoj informativnoj emisiji vijesti bi morale biti doista raznovrsne, a gledatelju se treba pružiti objektivna informacija oslobođena političke obojenosti i bez pritisaka i u sve kolege su to i kolegice isticale i do sada. Ovdje bih htjela iznijeti jedno svoje, ovaj, viđenje. Naime, stvara se javno mnijenje, a evo i ovdje u sabornici da svako izneseno mišljenje, a vezano za izvješćivanje tumači se kao pritisak na neovisno novinarstvo. Da li je to odraz naše mlade demnokracije 15 godina ili briga da ljestvici o slobodi novinarstva ne padnemo niže, ne znam, ali mislim da u demokratskom društvu ništa ne smije biti zabranjena tema. Rasprava o izvješćivanju, iznošenje svoga mišljenja ne može se poistovjećivati sa, kao što se ovdje htjelo istaknuti sa discipliniranjem medija ili političkim pritiskom ili slabljenjem slobode medija i slično. Zato ocjenjujem značajno i stav Odbora za inormiranje, informatizaciju i medije da mediji trebaju uvažavati pravo na drugo mišljenje, pa i biti otvoreni za kritiku. Ponekad su središnje informativne emisije iz večeri u večer bave više senzacijama nevažne za društvo u cjelini i za njegovo informiranje. Previše je crne kronike, dok neke važne vijesti, ovdje bih se složila sa kolegicama koje su prije mene govorile, na neke važne vijesti, uspjesi, nagrade naših ljudi, manje ili više stidljivo se ili šturo iznose. Informativni program trebao bi davati više pozitivnih primjera, pogotovu iz gospodarskog života, a kroz Denvnik i druge informativne emisije treba izbjegavati senzacionalizam, nasilje i druge negativne pojave, te više se posvetiti životnim potrebama građana. HRT kao javna i nacionalna televizija, to moramo ipak naglasiti ovdje, kao javna i nacionalna televizija, morala bi vocditi računa o nacionalnim i javnim interesima, a što se sigurno ne poistovjećuje sa pritiskom i ... [[ne razumije se]] sa podržavanjem vladajućeg, vladajućoj stranci ili bilo kojoj drugoj. A kao izuzetno važan medij pridonijeti stvaranju jednog i stabilnog i pozitivnog ozračja. Ne mogu prihvatiti, evo ovdje izneseno isto tako mišljenje, da zbog potrebe da zadovolji tržište informacija HRT treba se baviti senzacijama, jer ipak ne zaboravimo prihod od pretplata više od 700 milijuna kuna, čini najveći dio prihoda, pa joj osigurava i jedno jednu stabilnost poslovanja i neovisnost. Zatim sam mišljenja da kvalitetni i informativne emisije, kao i neke i sada što se prikazuju emitiraju se ili u ranim ili u kasnim satima kada je gledanost manja. I da zaključim. Znači, treba nam više informativnih emisija u prikladno vrijeme, više emisija o gospodarstvu , pozitivnih primjera u gospodarstvu iz kojih ćemo nešto i naučiti i koji će nas potaknuti na stvaralaštvo. U izvješću se također navodi primjera praćenja posjeta Svetog oca Pape, što je mislim bilo na visokom nivou i profesionalno obrađeno i takvih uradaka bilo je i puno više i ne treba ih ovdje sve nabrajati. kada je pak riječ o produkciji domaćeg dramskog programa, sigurno da njegova proizvodnja skupa, no u financijskom izvješću Hrvatske radio televizije navedeno je da je u 2003. godini ostvarena dobit od 68 milijuna kuna. E, kad bi se možda jedan dio mogao upotrijebiti i za ovu, kao i filmsku produkciju i u tom pogledu vidim i neke napretke ovih zadnjih mjeseci. Osvrnula bih se također i na filmski program. U izvješću je navedeno da je prikazano više od 600 filmova, da je bilo 800 repriziranih, no ne mogu se oteti dojmu da reprize su često, da su u malim intervalima se ponavljaju, često puta i za nekoliko dana ili tjedana, da su filmovi nam puni nasilja, masovnih ubojica, psihopate i drugih devijantnih ponašanja, a vrlo rijetko možete pogledati film sa životnim temama iz kojih možete nešto i naučiti ili su takvi filmovi opet u nekom neprikladnom terminu. Zbog utjecaja na gledatelje potrebni su nam filmovi bez nasilja, jer to smo i tako proživjeli u skoroj prošlosti, a i sada neki od naših građana to proživljavaju u obitelji ili općenito u društvu, a poznato nam je da se pojedini gledatelji, a osobito djeca i mladež može poistovjetiti sa idolom i ulogom u filmu. Kada je pak riječ o religijskoj kulturi, imajući u vidu da smo zemlja sa visokim učešćem katolika po nekim pokazateljima jel' da smo najkatoličkija zemlja u Europi i nauk crkve morao bi biti snažnije zastupljen, jer to duh tolerancije činjenja dobra i promicanja općih ljudskih vrijednosti, a sve sa svrhom duhovne obnove stanovništva, a to nam je itekako potrebno. Ovdje svakako mislim na zastupljenost drugih vjerskih zajednica, ne samo Katoličke crkve. Mislim da bi HRT trebala imati službu za gledatelje i pored boljeg praćenja i zadovoljstva gledatelja kao i praćenja gledanosti pojedinih emisija. Istakla bih i potrebu jačeg razvoja lokalne i regionalne mreže i radija i televizije koji za informiranje građana o pitanjima koji se izravno tiču područja u kojem žive i rade imaju iznimno veliki značaj, mreža možda i zadovoljava ali su velike poteškoće u financiranju tih lokalnih medija, zato je bitno da Zakonom o elektroničkim medijima uspostavljen je Fond za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija u kojima bi HRT-u uplaćivala 3% od pristojbe, drugo je pitanje da li je to dovoljno i dostatno i da li se te obveze izvršavaju. I na kraju da zaključim. I Hrvatski radio i Hrvatska radiotelevizija su javne i nacionalne institucije koje svakako trebaju voditi računa o nacionalnim i javnim interesima, služiti informiranju i obrazovanju, prosvjećivanju, pomoći duhovnoj obnovi stanovništva što dijelom i čine, ali mislim da mogu učiniti i pozitivan i bitan pomak. Hvala.
Hvala lijepa. Replika, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Ma vidite poštovana kolegice, stvar je vrlo jednostavna. Nije zabranjeno iznošenje kritičkog mišljenja o programu, ali ako se to kritičko mišljenje iznosi iz pozicije moći, onda to ne bi moglo biti prihvatljivo. Kritičko mišljenje o programu mora ostati u sferi privatnosti. Ivi i ja smo gledatelji televizije, ne moram ja biti zadovoljan sa cijelim programom kao što i nisam, ali ne mogu poziciju zastupnika koristiti da iznošenjem tog kritičkog mišljenja na program vršim politički pritisak na uređivačku strukturu HRT-a, u tome je razlika. Kada ne bi bio predlagan zaključak prima se na znanje, a argumenti se iznosili isključivo takvi, isključivo takvi da nije dovoljno vrednovat posjet Sanadera, da nismo zadovoljni ovim ili onim dijelom informativnog programa onda ja ne bih ovako nastupao. Znate ima nešto što su bolji običaji kao što je npr. komentiranje, ne samo zakonska obveza nego i bolji običaji, komentiranje nepravomoćnih presuda. Ma ja mogu imati svoje privatno mišljenje o tome kako je npr. Ankica Tuđman oslobođena a Knežević osuđen na dvije godine uvjetno, valjda dvije godine uvjetno više ne smije nikoga prijavljivati da mu je davao mito. Ali to je moje privatno mišljenje. Ja s pozicije zastupnika nemam pravo komentirati nepravomoćne presude, a vi s pozicije zastupnika, vi ili ja ili bilo tko drugi ne može komentiranjem programa, iskazivanjem svog nezadovoljstva tim programom i to isključivo njegovim političkim dijelom, dakle onim dijelom informativnog programa koji prati političku aktivnost da to bude argument da se jedno kvalitetno izvješće ne prihvati. Znate tu je politički utjecaj. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo gospodin Stazić kaže da u svom političkom dijelu sam nezadovoljna, ja uopće nisam ovdje nikoga od … spominjala nego sam se osvrtala na ono što sam i kao gledatelj i kao zastupnik uvidjela i ne smatram se nikakva moć da mogu na nekoga i bilo u čemu utjecati. Govorili smo ovdje o utjecaju televizije kao javne nacionalne televizije koja treba poticati i opće ljudske vrednote, opće vrijednosti, davati više pozitivnih primjera, a zbog poznatog utjecaja na opće javno mnijenje i na razvoj svih situacija u društvu. Međutim, evo ovako kad sada raspravljamo mislim da bi ovo za ravnatelja Hrvatske radiotelevizije i za Vijeće trebalo da bude jedno zaista poticaj na jednu studiozno promišljanje. Ovdje kada gledamo vidimo jednu stranu koja ističe izuzetno zadovoljstvo. Ja ne mislim, nikako ne mislim da je to odraz demokracije i nepristranosti nego dapače mislim da su zadovoljni izvješćivanjem i jednu drugu stranu koja opet iznosi svoj stav. I jedni i drugi imaju pravo, ali bi svakako trebao biti poticaj za jednu objektivnu i nepristranu analizu o tome koji se isječci iz govora uzimaju i emitiraju, kako se često emitiraju, što se emitira i zaista stječem dojam kao gledatelj sada da ima puno senzacionalizma koji ne pridonosi nama i stvara se jedno crno ozračje kao da uvijek nam prijeti neka propast ili neka crna budućnost. Tako da mislim da bi Hrvatska radiotelevizija u tome mogla pridonijeti i u tom smislu sam i raspravljala.
Hvala. Poštovani zastupnik Zlatko Kramarić.
Hvala štovani gospodine predsjedniče Sabora. Štovane dame i gospodo, štovani predstavnici Hrvatske televizije. Nadam se da se nitko neće naljutiti što su me neke rasprave vratile u moju ranu mladost u vrijeme kada smo gledali, kada smo prije svakoga filma gledali onaj žurnal ili filmske novosti koji nas je redovito informirao gdje je tadašnji doživotni predsjednik ondašnje države gdje je bio, kog je posjetio, šta je rekao, kako su ga dočekali i kako su njegovi uspjesi ujedno i naši uspjesi. Nekako me, kako ipak zapravo se vrlo sporo ili gotovo nikako naš mentalni sklop ne mijenja, vidim da bi neki vrlo rado ponavljali taj obrazac ponašanja i da im se čini da je to zapravo idealna mjera koja bi ponovo na neki način valorizirala naše sadašnje stanje. Zato je svaka rasprava o Hrvatskoj televiziji, o njenom izvješću, o zakonima koji se donose o sastavu Programskog vijeća zapravo svaki puta bila ništa drugo nego rasprava o nama samima i uvijek se pokazala kako se politika odnosi prema jednoj takvoj činjenici i kako je politika zapravo jedina ona koja stvara probleme i koja i to smo isto nekoliko puta već o tim silnim raspravama ponavljali, da u svakom od nas čuči jedan mali totalitarist bilo on lijevi, desni, liberalni i da bi svatko zapravo želio da njegova slika i njegov lik i djelo da bude na pravi način prezentirano u medijima posebice u televiziji i kada se to čini onda obično nismo zadovoljni sa kvantitetom i kvalitetom te prezentacije i isto također ništa novo, tisuće i tisuće stranica i knjiga su napisane, a još tamo i … je rekao kaže, tko vlada znakovima televizija je par exellence, znak je da vlada i ljudima. I imam osjećaj da poslije svih izbora da je vrlo važno pobijediti na izborima i dobiti većinu u parlamentima, ali onda poslije tih izbora dolazi još jedni drugi, a to je kako na neki način podčiniti ili kontrolirati javne medije, odnosno prije svega televiziju se s pravom smatra najmoćnijim medijem. I u tome nema nekih prevelikih razlika između svih ovih naših političkih opcija. Netko to čini manje ili više diskretno, suptilnije, a nekom se učini upravo da je sama činjenica da je dobio jednu vrstu povjerenja, onda da isto da mu to omogućava da ima svoj neponovljivi stav o svemu, pa tako i o televiziji. Pa tako o tome što jest jest, u kojoj se sekundi mora pojaviti, koliko puta, koliko puta dnevno i koliko to sve dugo treba trajati. No ja isto pripadam ipak i onoj političkoj opciji koja neće bježati od toga da komentira, da na neki način ima odnos prema činjenici koja se zove Hrvatska televizija, ali ipak moramo si priznati da smo određeni put prevalili, tamo do onih 90-tih godina, kada nismo ništa drugo nego nastavak onoga što se zbivalo u 70. i 80. godinama kada su ljudi iz politike bili ravnatelji. Kada se jedan usudio da kaže, eto, da on dolazi iz jedne demokratske zemlje, iz Kanade i da je to samo po sebi samorazumljivo da će i onda, budući da on zna šta su demokratski uzusi, da će to biti takva i televizija. To je ipak se pokazalo da ne funkcionira. Pa onda smo imali onu situaciju da su nam neke međunarodne organizacije mjerile minutažu, pa tko se koliko puta, koja stranka, koja politička opcija ... [[Govornik se ne razumije.]] pojavljuje. Pa onda se opet kada smo ipak i od toga ipak i neki način to prevladali i kada smo shvatili da doista princip profesionalnosti i slobode i autonomije urednika, novinara, menadžmenta televizije mora biti nešto što je samo po sebi prednjeva, onda su opet neki se htjeli na to vrijeme vratiti i smatrali su da su sada oni zakinuti. No čini mi se da mi zapravo imamo uvijek jedan problem da definiramo što je to stvarnost. Mi bismo zapravo željeli da televizija bude bolja od nas, nego što mi to zapravo jesmo, a odnosno to je jedna dimenzija problema. A druga dimenzija problema, što je, da kad pokušavamo definirati što je stvarnost, pa stvarnost su svakako određeni uspjesi koji postižu naši športaši, naši znanstvenici, naša politika, kada ima, ali isto također stvarnost su i štrajkovi, stvarnost je i ovdje nezadovoljstvo, stvarnost je i veliki broj nezaposlenih ljudi. I sada uvijek je stvar u tome što mislimo da je važnije. Uvijek ako smo, pripadamo nekritičkoj poziciji onda mislimo da ovoga prvoga ima premalo, da ima premalo tih uspjeha i te apologetike, a ako pripadamo frustriranoj opoziciji onda nam se čini da ovoga drugoga, zapravo da je to važnije i nikako da se dogovorimo oko prioriteta. Mislimo da doista trebamo, a ja bih želio da ovaj reformski kurs koji postoji kao neki konsenzus svih političkih opcija u ovom društvu, da se on zapravo nastavi, da se na neki način upravo i može očitovati i spram, i u našem odnosu prema televiziji. Ako se i nadam se da ova prijetnje koje bi mogle dovesti do toga, koje bi se upravo možda mogle i danas sa činjenicom da bi se ovo izvješće primilo k znanju, bojim se da bismo se onda vrlo brzo počeli vraćati, vratiti u stanje iz sredine ili krajem 90-ih godina, a to stanje svakako nije bilo dobro i to stanje smo pokušali mijenjati. Kažem, iako i u tom mijenjanju toga stanja bilo je dosta i nespretnosti, bilo je čitav, bilo je od prolongiranja nekih vrlo važnih zakona i nekih odluka iz tog zakona koje se nisu promptno primjenjivale, ali ipak smo, kažem, smo došli u onu situaciju kada smo svi nezadovoljni, što može biti jako dobro jer to pokazuje se ili da novinari doista rade neovisno, da su i to također ljudi sa svojim određenim ideološkim preferencijama. Ali što je vrlo važno, ako želimo da živimo u jednome stabilnome, demokratskome društvu, da isto također priznamo i pravo i na pogrešku i pravo na neku možda eventualno lošu procjenu, što je to zapravo što jest ili što nije važno. U tom smislu ću kao zastupnik dati punu potporu daljnjoj neovisnosti televizije koja treba dalje da njeni principi doista budu principi demokratičnosti, pluraliteta, znači upravo ta različitost mora biti prisutna jer kažem, stvarnost nije ono samo što se meni ili nekome čini. Nitko nema monopol nad istinom i ovaj princip regionalizma, odnosno princip decentralizacije, tako da što veću važnost upravo dobivaju i pojedini centri, jer kažem, hrvatska se povijest, politička povijest Hrvatske ipak je povijest malih centara koji također i dalje treba poticati i da se život ne događa samo u Zagrebu, ne događa se samo na Pantovčaku, Markovog trgu, u sabornici, Vladi, nego da je život ipak puno složeniji od ovih zbivanja u nekim institucijama. Zato se ja isto i nadam da upravo ova činjenica da smo postigli konsenzus oko ovoga reformskog kursa koji je vrlo bitan i koji, i vladajuća stranka ga promovira, da bi bilo vrlo opasno ako bi se od toga kursa upravo odustalo na ovom odnosu prema televiziji. Jer zapravo, na neki način, tu se onda pokazuje i koliko je neko društvo, koliko je određena politička opcija spremna da se suoči i sa onom slikom koje možda neki svaki puta joj i ne ide u prilog, a da jednostavno shvati i da je to dio ove stvarnosti i da poneki puta ne treba za to kriviti loše, odnosno nosače, odnosno one koji donose vijest, nego poneki puta treba promijeniti vlastitu praksu. Treba pokušati nešto mijenjati u onome što se zove politički, gospodarski, kulturni život. U tom smislu kao čovjek koji ipak ima neko pravo jer sam tako govorio i onda kada sam bio i opozicija i dio pozicije prema odnosu u televizijama, pustimo da rade svoj posao. To su također ljudi koji imaju, kažem, to pravo i na grešku, ali duboko vjerujemo u političku i inu pismenost naše javnosti koja točno doista može procijeniti kada se određene manipulacije događaju, a najopasnije i nešto je zapravo nedopustivo, a to je da si dopustimo da ponovo vršimo nepotrebne političke pritiske na te ljude koji rade i da pokušavamo nekim aktivnostima, mehanizmima dovesti do promjene toga stanja u korist samo jedne političke opcije. Nadam se da se to neće dogoditi i nadam se da ćemo ipak odustati od filmskih novosti iz 60-ih i 70-ih godina. Hvala.
Poštovana zastupnica Jagoda Majska-Martinčević.
Poštovani gospodine predsjedniče ...
Pardon, ispričavam se, da. Replika, poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Ne pada mi napamet baviti se nečijim mentalnim sklopom, ali ne mogu ne reagirati na ovo obraćanje onako s visine kolege koji ne govoreći o sadržaju onoga što su prethodni kolege zastupnici govorili, govori o njihovom mentalnom sklopu pomišljajući što bi on mogao biti. Onda ću ja još jasno kolegi i pomoći i reći da moj mentalni sklop, a mislim i da mentalni sklop svakog intelektualca koji se bori za opće dobro nalaže jasno, glasno i bez obzira na posljedice koje će njegove izjave dovesti njemu samome. Dakle, se mora boriti za opće dobro i mora se boriti za ovaj napaćeni narod i ovaj narod u tranziciji, ima pravo na informaciju koju zaslužuje. Dakle, nećete mi valja, kolege, reći da je mentalni sklop našeg naroda bliži ovim sapunicama, a sad ću i to reći, nisam do sad govorila, u kojima ne vidite nijednog čovjeka ni da knjigu čita, nijedan lik da tako kažem, bez obzira kojem spolu pripadao, a kamoli da ima u ruci lopatu, zidarsku žlicu pa čak ni kompjutor. Dakle, sve što imaju to su telefoni. To je najbolje sredstvo komuniciranja. Ja neću reći da je to bliže mentalnom sklopu Hrvatskog naroda od nečeg drugog. Dakle, kolega, docirati s visine je puno lakše nego boriti se za konkretne promjene pa i na Hrvatskoj televiziji. Hvala.
Poštovana zastupnica Jagoda Majska-Martinčević. ... [[Upadica se ne razumije.]] To ste sada napravili [[Upadica: Ne, ne.]] Nije bilo, gospodine Kramarić. Ja bi vam sa zadovoljstvom dao riječ ili bi ponovno želio omogućiti da o reformskom kursu i drugim, ali niste jer sam vas pažljivo pratio, niste, bez problema bih vam dao ali niste pa vam ne mogu dati. Poštovana zastupnica Jagoda Majska Martinčević.
Hvala vam lijepa poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ravnatelju Hrvatske radiotelevizije, kolegice i kolege. Doista mogu razmjeti kolege iz oporbe koji kliču ovim Izvješćima a zabrinuti su zbog naše konstatacije da ih primamo tek na znanje a ne kako bi oni to željeli jer se za njih naime, tj. za oporbu mnogo toga od 2000. na ovamo i nije promijenilo u tom najvažnijem javnom mediju. Svi smo ravnopravni ali su neki ipak ravnopravniji ali danas i suptilniji osobito u politici na televiziji. Čuli smo ovdje da nije u redu da saborski zastupnici ističu primjere jer se na taj način miješaju u kulturu, u sport u bilo koji segment i to je direktni utjecaj a naravno ponajviše na politiku. Ja međutim, smatram da se moram umiješati upravo kao saborska zastupnica koju je netko izabrao, i taj netko s njom razgovara o mnogim problemima a pa tako i o televiziji a drugi mi razlog daje za pravo činjenica da sam u proteklih 30 godina bila autoricom oko 3000 emisija što na televiziji, što na radiju, prema tome mogu iz pozicije profesionalca također nešto govoriti. Najprije ono što vas sve tišti a to su informativno političke emisije, ja si dopuštam slobodu reći kako one doista ravnopravno ne zastupaju informacije Vlade, informacije onih koji su danas na vlasti i onih koji su danas u oporbi a osobito ne u odnosu na proteklo 40-godišnje razdoblje kada je Hrvatska demokratska zajednica bila potpuno izolirana medijski, tako i na televiziji, to je što se tiče utjecaja na medije. Naravno nitkom razumnom ne pada na pamet da se treba i telefonirati i urgirati i tražiti izrijekom da se nešto kaže ili ne jer kažem metode su suptilnije i kada vi danas pratite Dnevnik i niz radio emisija osobito u jutarnjem programu vi ćete u velikoj mjeri više čuti mišljenja današnje oporbe, dakle bivših ministara nego što se to pita onih koji su danas na vlasti pa su odgovorni za ono što rade. E sada, može li se neprofesionalizam mjeriti samostalnošću, jer i o tome je bila riječ, jer apriorno ustrajanja na ja ću reći "medijskim slobodama" nosi u sebi veliku opasnost, nosi kao, nosi neprofesionalizam kojem netko treba doista stati na kraj, ovdje je netko iz oporbe rekao tko će neprofesionalizmu stati na kraj, mi saborski zastupnici ne ali postoj mehanizmi koji trebaju stati na kraj. Krivim informacijama, izokrenutim informacijama, sadržajne naravi kao i lošem jeziku krivim izgovaranjima imena itd, to sve spada u posao profesionalaca a danas ja odgovorno tvrdim da je veći dio novinara ne samo na Hrvatskoj televiziji nego općenito u našim medijima nisu profesionalci, barem ne po onim uzusima po kojima se i u svijetu mjeri novinarski profesionalizam. Sada ću nešto citirati kako bih potkrijepila priču o neprofesionalizmu. Naime, u Jutarnjem listu, ja ću možda pronaći i datum, od 2. listopada današnja direktorica programa kaže sljedeće: "Stvarno bih željela da mi netko objasni zašto bismo uza sve obrazovne institucije u ovoj zemlji baš mi trebali imati obrazovnu funkciju". Pa ako gospođa šimić to ne zna ja ću joj citirati Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji koji kaže u članku 5. stavak 3.:"Informirati javnost o političkim, gospodarskim, socijalnim, zdravstvenim, kulturnim, obrazovnim...", i tu ću stati još se navode i drugi sadržaji. Hoće li mi netko reći da je gospođa direktorica programa profesionalac ako ne poznaja Zakon o vlastitoj ustanovi i sada ću naravno nastaviti ponovno o obrazovanju i kulturi jer je to moja uža struka s tim da ne mislim da su kultura i obrazovanje samo ono što je smješteno u geto, dakle u emisije određenog i specijaliziranoga tipa. Prethodnica gospođe koju sam citirala, bivša programska direktorica je dozvolila da u program uđe nešto što se zove i što se zvalo "Zlatni vrč", ne znam tko se sjeća hektolitara prolivenog piva u toj tzv. dramskoj seriji, emisije koja je apsolutno bila, odnosno serije koja nas je gnjavila dugi niz tjedana, na najnižoj mogućoj razini koja je ikada u Hrvatskoj prikazana da ne kažem bivšoj Jugoslaviji kada smo gledali kojekakve serije iz drugih centara. DA li je to pitanje profesionalizma ili nečeg drugog i tko će mi zabraniti da postavim pitanje o profesionalnosti urednika a da me se pri tom ne optuži da želim utjecati na bilo koga i bilo kako. Prema tome, hoću reći da profesionalizam novinara bez obzira bili oni u političkom programu ili kulturnom programu mora počivati na čvrstim i utemeljenim premisama za koje netko mora odgovarati, a nitko ni za šta ne odgovara, nema odgovnosti, kritike su bile loše, gledatelji su slali proteste, molim za koga smo to radili, to nije jedini primjer. Ja ću sada nastaviti i dalje. Ja se bojim da danas ovo što se događa u ovom prevažnom mediju ide putem "Zlatnoga vrča", ide putem komercijalizcije doduše u ovom istom novinskom tekstu, gospodin Galić s kojim se ja poznajem već jako dugo vremena, i vrlo često se susrećemo na koncertima i u kazalištu, kaže da bi on vrlo rado imao također jedan ... program u koje je samo klasična glazba ali da je to nemoguće platiti, prema tome, on mora napraviti balans da ne bi imao dugove između zabavnog i ovog drugog programa. Da balans, ali u tom balansu mora biti i mjere i ukusa i edukacije, ne mislim one edukacije koja je nekada bila zatvorena u male forme na školskoj televiziji ili školskom radiju, koja je bila izvrsna danas možda zastarjela po svojim metodama ali također misilm da je nedopustivo da se obrazovni program potpuno izgubi pa ga moramo mi primjećivati uklopljenog u nekakve druge emisije kao što mislim da je nedopustivo da je glazbeni program koji nema veliku gledanost, ali to nije mjerilo nigdje u svijetu pa ni kod nas spadne na dva slova. Mogla bih još dugo govoriti o raznim emisijama koje naprosto mijenjaju sliku, mijenjaju identitet, mijenjaju spoznaju prosjećnog gledatelja, a što je prosjećni gledatelj. To je jedna torta složena od domaćice, od filozofa, od djeteta, od stare bake to je prosjek. Za svakoga bi trebalo biti ponešto ali na jedan potpuno drugačiji način, jer krenemo li mi za komercijalizacijom TV Nove, RTL-a i kako se sve neće zvati nekakve buduće potpuno nezavisne televizije, mi ćemo doista imati "Ville Marie" i kako se sve to skupa zove. Dakle, jedan žarn i jedan oblik koji može postojati ali samo usput ako postoji i ono drugo. Ja se pitam zašto uvijek moramo kopirati inozemstvo lošim primjerima. Zašto ne bismo kopirali ili poslali ljude da nešto nauče na jedan BBC, da nauče kako se rade krimići, da nauče kako se rade dokumentarne emisije? Zašto? Ne. Mi dovodimo meksičke redateljice koje nam rade hrvatske sapunice. Ne znam zbog čega, da li zato da ne bude dugova, možda, ili da zaposlimo nezaposlene glumce, također ne znam. Ali mi je žao, naprosto mi je žao jer Hrvatska televizija danas ne daje onu pravu sliku Hrvatske države koja je …
Zastupnice molim vas, vrijeme je isteklo, završite.
Koja je u svojoj povijesti vrlo, vrlo ima dugo ima kulturu i mislim da je ta kultura potpuno zanemarena. Ja bih još govorila o glazbenoj proizvodnji, ali drugom prilikom. Hvala lijepa.
Da, molim. Povreda Poslovnika poštovani zastupnik Zlatko Kramarić.
Hvala gospodine predsjedavajući i gospodine predsjedniče Sabora. Ja moram doista prosvjedovati pozivam se na članak 213. vi osiguravate red u ovoj sabornici, u dvorani, ja sam se doista bio javio, a vi mi niste omogućili doista da ispravim, da repliciram kolegici i ne znam kako to više zbog vas, ovako, da se ne ostavi jedan dojam da vi ovdje također uvodite podobnost pa nekima dajete pravo na repliku a drugima ne dajete pravo na repliku. A doista na kraj pameti mi nije bilo da kad sam govorio o nekom moralnome, o mentalnome sklopu, prije svega i nikad nisam govorio s visine, nisam kriv, čak sam se spustio jednu dolje niže, tu ste me gore vi stavili, pa sam malo višlji nego neki drugi, ali kad sam govorio o mentalnom sklopu onda sam se doista samo borio da se ne uvodi duh … nazad ili duh inženjera duša ovih uopće kontrolora, bilo, koji doista imaju potrebu da imaju monopol nad istom i da misle da su upravo oni posjednici te istine. Ništa drugo, a to ste mi doista mogli omogućiti i bez ove povrede Poslovnika. Hvala. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, i treba.
Zastupniče Kramarić, pozivanje na odredbu članka 213. za povredu Poslovnika, ako za svih ovih godina koliko ste zastupnik niste uspjeli to pročitati, a i sada ste imali pred sobom Poslovnik pa ste čitali, taj članak 213. kaže: "Red na sjednici osigurava predsjedatelj i za remećenje reda na sjednici može zastupniku izreći stegovne mjere." I to je vaša povreda Poslovnika. Ja sam vrlo pažljivo pratio raspravu kao i službenik ovdje i niste i neistinito tvrdite da ste podigli pločicu. Neistinito tvrdite, niste ju podigli, ja sam svima i svakome do sada što sam dužan, kad se traži replika, odgovor na repliku, ispravak netočnog navoda, povreda Poslovnika davao. Zbog vas sigurno ne bih pravio nikakvu iznimku. I zašto bi ja bio vama uskraćivao odgovor na repliku, zašto bi ja imao nakanu i namjeru da možda skrijemo od javnosti i od Sabora one važne riječi koje ćete prikriti, koje bih prikrivao možda s time. Niste i nemojte inzistirati na nečemu, prvo ne radi se o nikakvoj povredi Poslovnika čega ste i sami svjesni, a drugo nemojte pokušavati mene utjeravati u laž i tvrditi nešto što znate da nije istina. Nema gospodine Kramariću rasprave više o tome. Pogledajte si ponovno Poslovnik. Sada idemo na ispravke netočnih navoda. Prvi poštovani zastupnik Josip Leko.
Poštovanoj zastupnici Majska Martinčević, ne bih htio ulaziti u njene afinitete programa. To je zaista njeno pravo. Ali konstatacija da se od 2000. godine nije ništa promijenilo naprosto nije točna. Za Hrvatsku radio-televiziju, odnosno za djelovanje javne televizije promijenilo se nekoliko bitnih stvari. Do 2000. godine to pouzdano znam televizija je poslovala sa gubitkom od 300 milijuna kuna. Zatim je osigurana zakonska samostalnost televizije, neovisnost Vijeća za izbor ravnatelja, urednika televizije i nadzor programa Hrvatske radio-televizije. Svi ti trendovi koji su osigurani zakonom su pozitivni i svatko je ovdje to čak u raspravi naveo. Dakle, iznošenjem pojedinačnih stavova ili primjera ne mijenja trend da Hrvatska radio-televizija postupno i sigurno prerasta u javnu televiziju.
Hvala. Drugi ispravak poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Netočna je izjava kolegice Martinčević, citiram: "Hrvatska demokratska zajednica je bila prošle četiri godine totalno izolirana medijski pa i na Hrvatskoj televiziji [[Upadica se ne razumiju.]] Napomenuo bih da se, da je nekada Vijeće Hrvatske televizije radilo analize o mjesečnoj prisutnosti političkih stranaka na Hrvatskoj televiziji i po prvi put se u Hrvatskoj desilo upravo u prošle četiri godine da HDZ kao najjača opoziciona stranka bilo je mjeseci, bila prisutnija od stranaka koje su bile na vlasti. Drugo netočno je, ma koliko figurativno je to možda kolegica htjela kazati, njezina tvrdnja da je prosječni hrvatski gledatelj "torta", a posebno je netočno da većina novinara ne obavlja svoj posao profesionalno. Mislim da su to tri jako netočne tvrdnje.
Treći ispravak, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Mislim da je gruba neistina što, koju je kolegica izrekla da su neravnopravno zastupljeni Vlada na televiziji, Vlada i Sabor u odnosu na oporbu, a naročito onda kada je oporba bila vlast, a sadašnja vlast oporba. Mislim da tomu nije tako, da nema i malo značajnijeg posjeta ili bilo kakve inicijative koja je dolazila od Vlade da nije revnosno prenesena na televiziji. Evo primjerice ja ću vam samo nedavni primjer, kada je naš premijer boravio u Srbiji i Crnoj Gori, mislim da su dnevnici i televizija revnosno o tome izvještavali, istina, pa nećete im valjda zamjeriti što i na televiziji u večernjim satima nisu prikazali poklon premijera Sanadera jugoslavenskoj zastavi koji je objavljen u podne.
Sada imamo nekoliko replika. Poštovani zastupnik Zlatko Kramarić.
Ja odustajem, odustajem od replike poslije onoga, poslije vašega pledoajea, odustajem.
Ovo vaše odustajanje naišlo je na opće odobravanje. Poštovani zastupnik Nenad Stazić, replika.
Kolegica Majska Martinčević vi pogrešno zaključujete. Vi tvrdite da oporba kliče ovim izvještajima jer je zadovoljna programom Hrvatske radio-televizije. Ma ne, ne radi se o tome. Ne moram ja biti zadovoljan kao ni bilo tko drugi iz oporbe, ali ja ću "volterovski", upravo "volterovski" braniti pravo urednika da uređuje i onda kad ja s tim njegovim uređivanjem nisam u potpunosti zadovoljan. Ali što rasprava dalje odmiče a pogotovo s vašom raspravom to se napadi na uređivačku politiku HRT-a pojačava. Vi ste prva koja je krenula direktno i na imena. I spominjete imena dvije urednice. Tvrdite da one ne znaju raditi svoj posao, da su one neprofesionalne. Pa gledajte njihov stupanj profesionalnosti može potcijenjivati samo struka. A mi ovdje u Hrvatskoj imamo nekakvo udruženje novinara. Pa valjda je na njima da kažu da li netko radi posao stručno ili ne stručno. A ne na vama ili na meni. Ali mene brine jedna treća stvar zapravo, pa gospođo Majska Martinčević vi ste na Odboru za medije kao i gospođa Katarina Fuček glasali da se ovi izvještaji prihvate, jednoglasno je donesena ta odluka. Pa što je vas natjeralo da vi sad promijenite najednom taj svoj stav, ako ne politički razlozi? Razlozi političkoga pritiska. To je ono što mene brine. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Jagoda Majska Martinčević.
Kao prvo kolega Stazić krivo ste informirani, ja nisam bila taj dan na Odboru, bila sam bolesna. Ako treba priložit ću i liječničku svjedodžbu. Kao drugo, da ja si uzimam pravo kritizirati sa imenom i prezimenom što vi iz oporbe vrlo rijetko radite i tako je to bilo svo ono vrijeme dok ste bili na vlasti. Kad bi više govorili o imenima i prezimena o profesionalnosti i o struci, ja mislim da bi nam u mnogim segmentima života bilo bolje. Tako je. Ja mislim da su rezultati emisije koje sam spomenula, a mogu ih i još spominjati rezultati ne profesionalnih osoba.
Replika, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa ja bih želio replicirati oko činjenice što je važna informacija, jer je ispalo po diskusiji kolegice da je važna informacija zbog onog tko ju izgovara. Dakle, važna informacija nije zato što ju je netko izgovorio, nego zato što za nju postoji interes javnosti. Prema tome, u jednom trenutku u jednom danu može biti puno važnije što je neki građanin izrekao, nego što je rekao predsjednik saborskog odbora, predsjednik Sabora ili premijer. I novinari i urednici vjerojatno bi tim kriterijima se trebali rukovodit i rukovode se kada određuju što bi trebalo biti u medijima. U razvijenim demokratskim državama građane i javnost zanima što oporba misli o nečemu, posebice o prijedlogu Vlade. Pa tako imate na javnim televizijama u Europi da kada nešto kaže premijer da u istom setu se prikaže i što o tome misli vođa oporbe, što naravno kod nas nije baš čest slučaj. Dakle, kod nas se ne može baš često čuti što misli vođa oporbe o onome što Vlada kaže. Ali OK. o tome odlučuju svakako urednici. Ja držim za pravo urednicima i novinarima da odlučuju o važnosti informacije s osnove koliko je javnost zainteresirana za to, a ne s osnova tko je tu informaciju rekao. I drugo, mislim da, ja ne znam da li će to biti doista tako da primimo na znanje ovo izvješće, ali izvješća su u Poslovniku u glavi D, gdje se zove donošenje ostalih akata Sabora, pa to bi bilo doista malo čudno da kažemo da smo donijeli izvješće sa zaključkom prima se na znanje. Onda vjerojatno bi sva izvješća primali na znanje ili k znanju, a ne bismo donosili neke druge zaključke. Dakle, ako donosimo akt, onda ne može biti izvješće je primljenje na znanje. Hvala.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Jagoda Majska Martinčević.
Ja se slažem kolega da su ponekad daleko važniji glasovi malih ljudi, običnih ljudi građana, nego politike, vladajuće ili oporbene. Također se slažem da je vrlo važno čuti i glas oporbe, ali mislim, pitam se zašto to glas prije od 2000. na dalje nije također smatrala jer tada oporba nije imala pravo glasa, barem ga nije imala u onolikoj mjeri u kojoj je to trebalo biti da bi bila zastupljena možda ne ravnopravno, ali barem parlamentarno. A što se tiče oporbe danas koja je više pristupna, ja sam rekla suptilnijim metodama u sredstvima javnog informiranja, a osobito u Dnevniku ili drugim informativnim emisijama Hrvatske televizije to se provlači ispod redaka, jer je gotovo svaki postupak ove Vlade vrlo suptilno prokomentiran negativno. Prema tome, ne možemo o tome govoriti na isti način. Ja sam to već jedanput ovdje rekla, mjerila su ista za sve, odnosno svi smo ravnopravni, ali neki misle da su ravnopravniji. Nisu.
Hvala lijepa. Da li će Sabor na prijedlog određenog kluba ili odbora prijedlog neke odluke prihvatiti, odbiti, primiti k znanju i u skladu s Poslovnikom i ne može se tvrditi da je, a ja sam dužan dati objašnjenja u postupku donošenja zakona i drugih odluka da određene rasprave i prijedlozi odluka i zaključaka mogu rezultirati sa primanjem k znanju, to je cijelo vrijeme rada ovog Parlamenta. Poštovani zastupnik Lino Červar.
Gospodine predsjedniče... ... [[govornici govore u glas, ne razumije se]]
Zastupniče Krapljan nemojte se javljati za svjedoka. Što se vi imate javljati za svjedoka? Izvolite. Utvrđujem i službenim da ste dali znak, samo to meni morate reći isto.
Hvala gospodine predsjedniče, dakle gospođa zastupnica Majska Martinčević je u svom govoru, pa i odgovorima na replike više puta naglasila "vi iz oporbe". Znate, oporba nije ... politička struktura u Hrvatskom parlamentu, oporba ima i lijeva i centar i desna, i oporba ima različite stavove oko ovih izvješća. Hrvatska stranka prava za razliku od dijela oporbe, o tome ću ja govorit kad budem govorio u svojoj raspravi neće glorificirati ovo izvješće i neće im klicati, mi ćemo biti vrlo kritički raspoloženi oko ovih izvješća. Pa zato vas molim kada govorite o oporbi, da ipak imate distinkciju barem oko ove teme da nemamo jedinstveni stav oko toga. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Jagoda Majska Martinčević.
Ja bih se htjela kolegi ispričati. Znate, ja sam stara novinarka, ali jako mlada parlamentarka. I jako ću paziti u buduće. Hvala.
Poštovani zastupnik Lino Červar.
Gospodine predsjedniče Sabora, gospodine ravnatelju, gospodo sa Televizije, dame i gospodo. Držim da danas govoriti o cenzuriranju slobode medija je nerealno. Jer znano je da se slobodni mediji ne mogu razvijati u nedemokratskoj zemlji. Bitno je nešto drugo. Kako je odlično primjetio jedan novinar u Novom listu, Neven Šantić, danas je jedno od središnjih pitanja današnje demokracije, odoljevanje medija da manipuliraju javnošću i politikom ili da budu manipulirani od politike. Dame i gospodo, naravno da je to itekako složeno pitanje. Neupitno je da se danas na moralnom integritetu temelju obnašatelja javnih dužnosti pa tako i novinara. Zašto? Zato jer sustav etičnih vrednota je stalan i ne dopušta kompromise čak i onda ako se životne okolnosti mijenjaju. Nedavno je uvaženi zastupnik Tonino Picula ustvrdio da je televizija strašno važna u Americi. A gdje to nije? Jedan premijer zemlje razvijene demokracije rekao je, daj mi televiziju i uvjeriti ću te za 10 dana da je Rumunjska najbogatija zemlja zlatom. Danas, htjeli mi to ili ne, mediji su promicatelji istine i poštivanja dostojanstva i osobe. Nerijetko se i u elektronskim i tiskanim medijima izlazi s velikim naslovima koji često iznakažuju ljudsku osobu. Televizija mogli bi pričati šta god hoćemo je najopasniji medij. Zborilo se nedavno na održanoj tribini o ... [[Govornik se ne razumije.]] jer ona djeluje u cijeloj vašoj kući, ona utječe na naše emocije, na tempo života, na naše ponašanje, na naš život, na političke odrednice, na našu kulturu, na sreću i nesreću čovjeka. Zašto etika? Zašto skup normi, načela ili pravila? Zato što etičko novinarstvo može biti samo potpuno slobodno novinarstvo. Kada bi toga bilo malo više ne bi se među gledateljstvom i narodom postavljalo pitanje može li se medijima uopće vjerovati. Ako baš hoćete, oduvijek je ponašanje u dobrom dijelu medijskih novinara u ovoj zemlji i to po pravilu nametao i određivao netko drugi. Vlast, država, političke stranke, političke opcije ili njima bliski medijski i ostali tajkuni. Dakako da to nije dobro jer čovjek ima pravo da bude istinito, pravovremeno i točno informiran. Ja moram priznati i odati prizananje i za neke pozitivne pomake u programskoj koncepciji Hrvatske radio televizije. I to treba uvažavati. Radi se o raznovrsnosti. Više ima sada dijaloga nego u prošlosti monologa. To je vrlo bitno. I to vam čestitam. Mada ima tzv. programskih kopiranja emisija iz drugih poznatijih televizijskih kuća što i nije loše, ali dakako ne bi bilo na odmet da se iznađu naše hrvatske, originalne ideje koje će zainteresirati TV i radio gledateljstvo i slušateljstvo. Nedavno su se uzbrkale vode u medijima jer se čula izjava predsjednika Hrvatskoga sabora i ta izjava se dočekala na nož i poprimila je srazmjere elementarne nepogode. Mislim i držim neopravdano jer to nije bio nikakav napad na slobodu medija. A tu bih htio podsjetiti gospodo, na Rezoluciju 1141 o parlamentima i medijima Europe koja pod zaključkom, rednim brojem 11 poziva sve nacionalne parlamente da osiguraju što veću javnost rada Parlamenta čak i pojedinih odobra i to kao političko pitanje od prvorazrednog značaja od kojeg direktno zavisi djelovanje demokracije. Međutim, nameće se problem djelotvornije suradnje parlamenta odnosno službe za informiranje komunikacije sa medijima u cilju boljeg dijaloga sa građanima. Radi se o bržoj komunikaciji sa medijima odnosno, novinara novinarima jer za razliku od Vlade Parlament zbog svoje parlamentarne procedure npr. ne može promptno reagirati na događaj kao što Vlada može. To je razlika. Pa zbog toga Parlament treba pratiti realnost globalnih komunikacija a to znači da se razmotri primjena novih informacijskih tehnologija. Da li je to otvaranje nezavisnih tv kanala koji će pratiti rad Parlamenta kao što se to radi u više zemalja, treba vidjeti, dakako sve to košta. Jedna od glavnih preporuka OESS-a te Odbora za masovne medije Europe jer su Izmjene zakona o Hrvatskoj radio televiziji. A htio bih skrenuti pozornost dame i gospodo da bez poštivanja europskih kriterija, odnosno usklađivanja Zakona o europskim standardima ne može se govoriti o slobodnim, neovisnim, pluralnim, nepristanim, objektivnim i samostalnim, elektronskim kao i tiskanim medijima. Naravno da nismo na dobrom putu ako jedna novinarka u jednom našem prestižnom listu započinje intervju sa gospodinom Peterom Semnebyjem voditeljem emisije OESS-a sa sljedećim pitanjem, citiram: “Novi Zakon o Hrvatskoj radio televiziji još nije donesen a u novije vrijeme izraženi su snažni pritisci državnih dužnosnika na vodstvo Hrvatske radio televizije kao javne televizije. Kako komentirate gospodine nasrtaje na slobodu medija.” Držim da je to klasičan primjer nedopuštene sugestije, odnosno sugeriranog odgovora čovjeku koji na taj način nema pravo na bilo koje drugo mišljenje osim naravno sugeriranog negativnog mišljenja. Nadalje, i potpredsjedniku Odbora za masovne medije Vijeća Europe, gospodinu Karolu Jakobicu predsjednica Odbora za informiranje, informatizaciju i medije, dopredsjednica naše najače oporbene stranke, uvažene gospođe Željke Antunović koja poručuje: “Gospodine Karol Jakubovic poštujem vašu stručnost ali odričem vam pravo da se brinete o suverenitetu Hrvatske, protivim se monitoringu međunarodne zajednice.” Pa naravno da to nije primjer jednog političara i sigurno nije to odgovor za proeuropske standarde. Pa jasno da je Programsko vijeće u fokusu, u epicentru intresa jer ono ne samo da zastupa i štiti interese javnosti provođenjem nadzora nad Hrvatsku radioteleviziju nego i kontrolira i brine, nagleda provedbu programskih načela i obaveza utvrđenim Zakonom o programima Hrvatske radiotelevizije i Hrvatskog radija te imenuje čelne ljude. Suditi po Izvješću Vijeća ja moram reći da je to bio najveći njihov posao dakle, briga o čelnicima što je isto u redu, ja to poštujem ali na svakoj strani inače lošeg izvješća ja moram to reći kao glavni kriterij uspješnosti Vijeća spominje se broj održanih sjednica Vijeća što je u stvari neprihvatljivo. Jer koliko ja znam, kvantiteta nikada nije mogla nadomjestiti kvalitetu a znam da ste bili u jednom drevenskom tjesnacu. To isto. Ukazao bih na jednu pojavu koja se udomaćila na našoj televiziji, na televizijskom Dnevniku kao središte kao što sam prije rekao, tu bih gospodina Mršića možda malo podržao, kao središnjoj informativnoj emisiji što je po meni nedopustivo i to stvarno nigdje nisam vidio a radio sam po Europi 13 godina. Podsjećam na Zakon o programima na Hrvatskoj radioteleviziji koji u članku 7. decidirano kaže da se ne smiju zastupati nikakva pojedinačna stajališta ili interesi pojedinih političkih stranaka te da se mora omogućiti ravnopravno sučeljavanje stajališta različitih izvora. Na našem središnjem Dnevniku dame i gospodo, novinar čita vijesti, komentira vijest ili sugerira odgovor, to je nedopustivo u svim oblicima novinarskog izražavanja. Da li je to bila vijest, da li je to bilo izvješće, da li je bio komentar, da li je bila tema dana, to je Zakon, mora se gledatelju dozvoliti i ponuditi opciju i vlasti odmah i oporbe odmah. Da li je to bila, centra, da li ljevice, da li desnice a da gledatelj je taj koji će se onda opredjeliti, to je demokracija, to je pluralizam. U protivno, ako toga nema, ako toga nema onda naravno da više ne možemo govoriti o pluralizmu. Na primjer jedna Lili Gruber, to je jedna najjača bila novinarka ... [[Govornik se ne razumije.]] to znamo da je sada otišla. Ali kako ona može dati vijest pa da je komentira na određeni ... [[Govornik se ne razumije.]] Da li je to bilo sofisticirano, to me uopće ne interesira. Ali ona odlazi sa televizije zbog toga. To, odmah bi otišla. To je nedopustivo. Dakle, što sam htio reći?
Molim zaključite, zaključite.
Sad završavam gospodine predsjedniče. Svaka vijest odnosno izvješće lišeno je osjećaja osobnog stava. I na kraju dame i gospodo da zaključim: ako znamo da je Hrvatska radiotelevizija snažno zaštićena međunarodnim položajem Hrvatske što i je, i treba da bude ...
Hvala lijepa.
Nije mi jasno zbog čega se oklijeva odnosno standardizacijom preporuke europskih stručnjaka o novom zakonu Hrvatske radiotelevizije.
Hvala lijepa.
Dakako usklađenog zakona, opće prihvačenog zakona. Hvala lijepo.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega je glasno ustvrdio da je televizija najopasniji medij što naravno podrazumijeva da su svi mediji opasni, a televizija zbog svog utjecaja, zbog toga što funkcionira u čitavom domu je najopasnija. Takav stav ne samo da nije istinit, on je opasan.
Kolega Červar je citirao zaključke i govore sa jednog simpozija znanstvenoga. I poštovani zastupnik Nikola, Vilim Herman.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, u ovom doista nadahnutom govoru, u govoru koji je potaknuo na, ne samo razmišljanja nego na jedno iskreno, ja bih rekao ljudsko pa građansko uzbuđenje. Ali to samo sa tri točkice. Netočan je navod, netočan je navod da je nova tehnologija TV kanal specijaliziran za saborske sjednice i za život i rad hrvatskoga parlamenta. To nije nova tehnologija. Točan navod je nova tehnologija bi u ovom slučaju bila internet. Hvala lijepo gospodine predsjedniče.
Replika, poštovani zastupnik Antun Vujić.
Eto, ipak ću dati repliku zbog toga da se ne bi neke zabune vukle na koje nisi, puta, prvi puta sada čule od gospodina Červara. Mi imamo novi zakon gospodine Červaru, to je ovaj zakon koji imamo. A jedina primjedba i oko čega se vodi rasprava je upravo ona gdje smo zaštitili ovu mogućnost da o tom zakonu pričamo preko izvještaja na Hrvatskom saboru i gdje smo postigli nezavisno vijeće. Prema tome nemojte zazivati novi zakon, osim ako ne zazivate upravo to, a to je tekovina koja je dosta teško izborena i koja je isto tako da tako kažem pozitivno ocjenjena u ukupnoj pozitivnoj ocjeni medijskoga zakonodavastva koje je Hrvatska donijela. Tako nemojte zagovarati stvari da se ne vraćamo, mislim, gdje smo već davno od, na mjesto od kojeg smo davno otišli.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Lino Červar.
Da, pa ... [[Govornik se ne razumije.]] da ste, uvaženi zastupnik Vujić kao član Odbora za, kao i ja naravno, za informiranje, informatizaciju i medije, vjerojatno zadovoljni da sam se javio za raspravom i mislim da podržavate moju raspravu. A ovo što ste vi rekli u vezi, pa nije to bio baš naglasak moj da sam ja to jako inzistirao. Ja sam rekao da nam nedostaje, da mi nitko ne može u jednoj demokraciji nametnuti samo jedno mišljenje. Vi meni morate dati šansu kao gledatelju za odabir. Vi meni morate ponuditi opciju. Ja ću, ja ću procijeniti, nećete vi meni procijeniti. To je ključ cijele moje rasprave. OK? Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Jelena Pavičić-Vukičević. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodo iz Hrvatske radio-televizije. Puno toga je već danas zaista rečeno u ovoj raspravi, ali ovo je i prevažna tema i za naše gledatelje i za javnost pa i za samu Hrvatsku radio-televiziju. Reći ću nešto o samom izvješću o radu Vijeća HRT-a kako je ono koncipirano. U prvom dijelu izvješća iznose se sve pojedinosti od imenovanja Vijeća kao i zadaća koje Vijeće ima i koje je ostvarilo u svom radu, a od 10 sjednica bavilo se tehničkim, uglavnom samo tehničkim pitanjima donošenja dokumenata, kadrovskim problemima, a vrlo malo programskim uvjerenjima. Ostatak izvješća odnosi se na godišnje izvješće o provedbi programa poslovnih zadaća HRT-a iz kojeg je u izvješću po programima i emitiranju vidljivo da u odnosu na 2002. godinu ostvareni su emitirani programi povećani u svim dijelovima programa od 1. do 3. programa mada smo taj treći evo prošle godine izgubili. U izvješću se navode i taksativno sve emisije iz različitih programa, a svakako da je informativni program jedan od onih koji zaokuplja najveću pozornost gledatelja i da im je nekako i najvažniji. Možemo reći iako se to navodi u izvješću da je središnji Dnevnik i najznačajnija informativna emisija. Svakako kad se počnu satovi rihtati, što mi kažemo, i vrijeme mjeriti prije i poslije Dnevnika, tada možemoi znati koliko je građanstvu važna ova emisija i zašto je vrlo važno da to bude emisija u kojoj će se kroz informativni program dati više pozitivnih primjera, a izbjegavati senzacije, prikazi nasilja i druge negativne pojave pa se treba više posvetiti upravo, a danas sam to već i čula, tu životnim potrebama građana jer to je zaista jedina televizija koju oni plaćaju i zato je odgovornost prema građanima i daleko veća. Ne mogu da ne spomenem u svojoj raspravi lokalnu razinu informiranja. Iako postoje informativne emisije koje prate događaje na lokalnim, regionalnim razinama barem što se odnosi na informacije iz mojih županija, dolazim iz Sisačko-moslavačke županije, vrlo ih je malo. Pratim ovaj program baš zato da nekako pratim i ta događanja u županiji, vijesti koje građani moje županije mogu dobiti od Hrvatske televizije. Samo za primjer iako se ne odnosi na ovo razdoblje, a nadovezat ću se na događaj kao što je govorila i kolegica Trakoštanec o jednom događaju vezanom uz boravak uprave INA-e kada se rješavala i još uvijek se rješava sudbina Sisačke rafinerije. To je vrlo značajan događaj za sve građane Siska i okolice, a znate što smo vidjeli u vijestima, a pogotovo zašto napominjem u regionalnom dijelu programa gdje smo trebali vidjeti daleko više od ovog pitanja koje je bilo upućeno predsjedniku uprave. Gospodine Dragičević hoće li benzin sutra poskupjeti? To je bilo izvješće o cijelom boravku uprave INA-e kada se rješavala sudbina jedne hrvatske rafinerije. Kada govorimo o emisiji «Hrvatska danas» koja treba govoriti i mora o događajima o županijama, nadovezat ću se i na kolegu Mršića koji je to istakao, onda ne znam koliko i kako dolaze vijesti iz područja odnosno iz dopisništva Hrvatske televizije i je li se te vijesti slažu prema nekim pravilima ili koliko se koji dopisnik izbori, nametne glavnom uredniku. Pretpostavljam da je jer one vijesti koje dolaze i koje se prezentiraju, kažem ponovno iz moje županije upravo su takve kategorije. I jesu li uopće ljudi koji rade u tim regionalnim, lokalnim dopisništvima kvalificirani novinari ili su to vrlo često uzput uzeti ljudi koji neću ih povrijediti, imaju nekakve određene kvalifikacije, ali nisu novinari profesionalci. Pa je često ta vijest vrlo neprofesionalno i prenesena. Najčešće se ne bilježe pozitivna događanja uspjesi u pojedinim županijama, regijama pa često imate kada pratite Hrvatsku danas, osjećaj da čitate crnu kroniku. Znam da smo prodajom trećega programa ostali bez značajnog programa koji je upravo pratio i pokrivao lokalne teme ali mislim da ga na ova dva programa Hrvatska televizija zato što je i javna i ona koja treba biti u službi građanstva mora nadoknaditi. I još nešto mada znam da ovo nije vezano uz vas ali na neki način i je, reću ću nešto o djelu odašiljača i veza koji djeluju posebno to znam. I ne rade su sustavu Hrvatske televizije. NO moram reći da bi vama kao radiju i televiziji bilo vrlo važno da se naši programi kada gaovorim naši, onda mislim na Hrvatsku radioteleviziju gledaju i uz hrvatsku granicu prema Bosni i Hercegovini. Naročito u Pounju. U posljednje vrijeme je taj signal nešto jači, bolje se čuje Hrvatski radio bolje se vidi Hrvatska televizija. Ali znate građani onoga kraja često puta saznaju vijesti iz Hrvatske nećete vjerovati od televizije u Srpskoj krajini preko u BiH, od BAnjaluke ili od onih radio postaja koje djeluju. A možete se misliti kakva sve uz granicu BiH. Najčešće vrlo loše čuju naš program. Znam da ovo nije vaše da nije u vašoj nadležnosti, ali vas molim zbog našega programa da se i to promjeni. I na kraju reću ću nešto što mene malo više tišti možda zato što se ibavim obrazovanjem i prosvjetom naročito obrazovni program. Obrazovni program a čuli smo danas već od nekoliko mojih kolega, je došao na vrlo nisku razinu. Ispričat ću jedan događaj koji se desio pred 4 godine u našim školama. Ljudi koji ubiru pretplatu Hrvatske radio televizije, ušli su u škole i napravili jednu anketu u administsraciji škole u upravi pitanjem, koliko imate televizora u školu? Pa je to moglo biti 10, 15, većina škola ima zaista velik i broj televizora. I nakon toga pitanje za mjesec dana stigla je tv pretplata. A škole vrlo malo gledaju Tv program. Naime tv program i dječji program nedostaju upravo teme koje bi pratile obrazovanje. Nedostaje Hrvatske povjesti, nacionalnih prakova Hrvatsek, dakle neka zemoljpisne teme, znanstvena postignuća mladih, ljetne škole mladih znanstvenika, program eko program za djecu popularne teme. Dakle teme koje bi pratile sustav obrazovanja. TAda bi i ovaj progarm bio više gledan, i u školama pa mislim da bi onda i tu pretplatu trebali plaćati po broju tv prijemnika. Nadam se da će u budueć se popraviti i koncepcija obrazovnog programa, jer je to zaista jedna važna jedan važan program ma koliko mislili ljudi jer on ide u prijepodnevnom terminu da je on manje važan. On je i te kako važan za našu mladež on može biti i te kako velika pomoć u sustavu obrazovanja. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku gospodin zastupnik Dragutin Lesar izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Slušajući ovu raspravu i kolegica je sada u djelu svoje rasprave od prilike išla istim tijekom, od 152 zastupnika čini mi se da u ovoj dvorani ima 100 kandidata za urednika središnjeg informativnog Dnevnika na televiziji. Isto toliko kandidata za suda časti Hrvatskog novinarskog društva. Nekako ima osjećaj da bi svi bili urednici Dnevnika, predlažem upravi i programskom vijeću da u buduće kada dođe na red ne raspisuje taj javni natječaj nego interni u Saboru lakše ćete doći do novih urednika Dnevnika. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku gospođa Ivanka Roksandić.
Pa ja bih samo rekla kolegi Lesaru nisam imala namjeru biti niti novi urednik Hrvatske radijo-telvizije nemam za to ni struku. Niti se mislim time baviti. Jedion što sam imala namjeru u ime ljudi koji plaćaju Hrvatsku radio-televiziju u ime onih kada sam govorila o obrazovnom programu kolega Lesar a vi se sčesto upravo i borite za neke prava prosvjetnih djelatnika, da ne plaćaju i tu pretplatu, u ime onih da ne plaćaju pretplatu po broju televizora, u osnovnim i srednjim školama. Govoriti nešto o konceptu programa, mislim da na to imamo kao zastupnici i te kako pravo.
Hvala lijepa. Na redu je gospodi zastupnik Ivo Lončar. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo. Najprije moram konstatirati žao mi je što ovdje nema moga dvostrukog kolege Nenada Stazića u potpunosti se sa njim slažem, dase politike ne smije miješati u novinarstvo, ni u uređivačku politiku. Ja sam osjetio na svojoj koži i to nikome živom ne bi poželio što to znači kada se politika počne miješati u novinarstvo. Novinar ima pravo na grešku kao i svi drugi ali novinare treba ostaviti na miru da rade po svojoj savjesti. Budući da su mnoge kolege danas promašile o čemu smo mi govorili ja ću sada pročitati koja je tema našeg razgovora. Dakle pod točkom 11. a) IZvješće o radu Vijeća HRTa i o provedbi programskih načela i obveza utvrđenim zakonom o programima Hrvatskoga radija i Hrvatske televizije u razdoblju od 14. studenoga 2003. do 30. lipnja 2004. godine. Pod b) IZvješće ravnateljstva o poslovanju HRTa u 2003. godini, i pod c) Izvješće neovisne revizije o obavljenoj reviziji financijskih izvještaja za 2003. godinu. Dakle o tome smo trebali govoriti, oni koji su govorili možda nisu ni vidjeli dnevni red. Kad govorim o ovim stvarima najprije trebamo se zapitati što je to novinar. Novinar je savjest javnosti, novionar je svjedok javnosti, jeli to danas kod nas slučaj. Što je to javna televizija, ona bi trebala biti javni servis svih svojih građana. Jeli Hrvatska radio-televizija javni servis svih svojih građana. Svojedobno sjećam se moj veliki idol i uzor a poslije sam i dobio njegovu nagradu kao novnar godine, to je najviša novinarska nagrada u profesiji novinara pokojni Tenžera mi je rekao .Braco kada prvi tekst napišeš po narudžbi više nisi novinar. Ima mnogo novinara ne želim generalizirait, ali ima mnogo novinara na Hrvatskoj televiziji koji su pogazili ovo sveto načelo velikog VEselka Tenžere Postavlja se pitanje kakav je danas program Hrvateske televizije i kako HRT posluje. Kada postavljam ovo pitanje onda treba reći sljedeće. Na HRTu ima mnogo časni, čestitih i moralnih ljudi izvrsnih profesionalaca, gdje su ti ljudi i šta oni rade. Na žalost tih ljudi u pravilu nema nigdje oni su potisnuti ili su sami ili su se sami povukli u ilegalu jer sebi ne mogu dopustiti da sudjeluju u lakrdiji i nečasnim poslovima. No kao što je poznato uvijek na površinu izlazi ono što nije prilično za reći u jednomu Parlamentu pa ja to neću reći, a pretpostavljam da vi razumijete o čemu govorim. Izvor svih zala na Hrvatskoj televiziji, a napose, na HRT-u, a napose na Hrvatskoj televiziji jest Programsko vijeće HRT-a. Više od dvije trećine Programskoga vijeća koja ima goleme ovlasti su u sukobu interesa. Tamo imamo nekoliko izdavača. U tom vijeću imamo nekoliko glumaca, u tom vijeću imamo nekoliko poslovnih ljudi. U tom vijeću imademo i predstavnika kazališnih kuća. Bivši predsjednik hrvatske Vlade, gospodin Ivica Račan kao i gotovo svi članovi njegove Vlade, koristili su gotovo svaku prigodu da kažu kako su oni demokratska vlast i kako su na vlast došli na demokratski način. To je točno. Ta je demokratska vlast 2 puta mijenjala Zakon o HRT-u u godinu dana. Oba su zakona katastrofalna i tragična za radijsko i televizijsko novinarstvo. Ti su zakoni gledajući neke emisije, čas iznimkama, od HTV-a napravili palanačku televiziju s primjesama bizantinskog mentaliteta. Dok su se radili ti zakoni, ovdje smo dovodili nekakve jakuboviće koji znaju o radiu i televiziji otprilike koliko ja znam o kirurgiji, a ja o kirurgiji nemam pojma. Sad se postavlja pitanje je li aktualna vlast demokratska, je li na vlast došla demokratskim putem i ima li ona pravo promijeniti ovaj katastrofalni zakon koji je jednoj interesnoj skupini koja preživljava sve vlasti i sve režime omogućio da HRT-om vladaju 15, 20, 25, 30, a neki i više godina. I koji se kao takvi dobro bogate i uništavaju HRT. Ni na kraj pameti mi nije da branim ovu vlast, ali mi je žao što je toliko nesposobna. Koga danas to Programsko vijeće pretstavlja? Jesu li oni predstvnici javnosti? Ako jesu, neka kažu koje to javnosti. Da podsjetim. Ovo Vijeće je osnovano uz mnogo porođajnih muka, da podsjetim one koji to ne znaju, na zadnjoj sjednici, kao zadnja točka dnevnoga reda, par sati prije raspuštanja prošloga saziva Sabora. Zar to dovoljno ne govori o kakvom je zakonu riječ i kako je izabrano Programsko vijeće? Što je danas HRT? Je li ona javna ili komercijalna televizija? Prema današnjem programu hrvatske televizije netko malo upućen u elektronske medije, može zaključiti sljedeće. Hrvatska televizija danas je najjača komercijalna televizija u Hrvatskoj, izvrsno organizirana i vođena od skupine ljude sjajno organiziranih i spretno vođenih. A gdje je ta javna televizija? Ajme bože. Je li ona danas javni servis svih svojih građana? A da vas podsjetim kolege, svojedobno sam sa mojim dragim prijateljom Mirkom Galićem 97. godine osnivao Forum 21 i htio sam da ta televizija služi svojim građanima. Kome ona danas služ? Ima li na toj televiziji svetinja kao što je u svakoj javnoj televiziji na svijetu? A to je državni i nacionalni interes. Moj nedosanjani san još od Foruma 21 je to da Hrvatska televizija postane javna, ali nažalost nije. Zakonska je obveza da HTV 10% emitira programa iz vanjske produkcije, odnosno programa proizvedenog u tako zvanim neovisnim produkcijskim društvima. Ja ću navesti nekoliko primjera. Imamo dvije emisije, molim vas lijepo. Jedna emisija se tokom cijeloga tjedna reklamira, u tim reklamama imamo sponzore te emisije, gdje se diže golem novac, jer mi koji nešto znamo o televiziji, znamo kako se to radi, a onda čelnici Hrvatske televizije kažu da i oni neku mrvicu dobiju na telefonima. Pa to je ljudi i moralna i profesionalna prostitucija. S druge strane pak imamo emisiju koja ide izravno, u njoj se reklamiraju nastupi estradnih zvijezda prije njihovih nastupa. Ti ljudi koji su danas tako zvana vanjska produkcija, oni su proveli dotadašnji vijek na Hrvatskoj televiziji kao zaposlenici. Otišli su u tako zvanu vanjsku produkciju i više danas tako zarađuju nego Larry King na CNN-u. Primjerice, kako se naplaćuje npr. rasvjeta, kako se naplaćuje pult, odašiljači, scena i td. kod tih emisija koje idu u izravnom programu. Ja to nešto znam. Ti su ljudi bili tamo. Imam informaciju da je vodstvo kuće sada nezadovoljno sa ljudima koji rade te emisije. Hoće li se sada ponovno ti ljudi vratiti na Hrvatsku televiziju i biti ponovno zaposlenici. Mnogi su otišli sa Hrvatske televizije, pljujući Hrvatsku televiziju. Bili su na komercijalnim televizijama i pononvo su se vratili na Hrvatsku televiziju. Pitam tko ih je zaposlio, zašto i pod kojim uvjetima? Vidite, mi smo u jednoj emisiji imali, što je bilo doista ispod svake kritike u 6. mjesecu kad se je pojavila Severina. Ta emisija inače ide uživo, ali bila je tada snimljena, doveli smo Severinu i ona je nama tamo prikazana da hrvatska nacija nad njom plače, zato što je njezin umjetnički dojam njezinog porno-filma bio loš. Evo, i to je ta televizija koja bi trebala biti javna, a ona je komercijalna i to se radi na komercijalnoj televiziji. U mnogim TV emisijama, opet čast iznimkama, danas se promiče novnarstvo pokojnoga Marinka Božića koji je on utemeljio 90.ih godina prošloga stoljeća. Mi znademo kakvo je bilo novinarstvo Marinka BOžića. Pljuvačko. A sada pitam. I želim da mi se u skladu sa Poslovnikom odgovori na sljedeća pitanja: Je li bio javni natječaj za emisije iz vanjske produkcije, da naglasim vanjska produkcija je kad se donese kazeta na televiziju i stavi se samo unutra u stroj i onda se emitira? Dakle, je li bio javni natječaj za emisije iz vanjske produkcije i kako su baš te emisije dobili bivši zaposlenici HTV-a? Ako im propadnu projekti, hoće li se ponovno vratiti na Hrvatsku televiziju? Tko je ponovno na HTV zaposlio one koji su svojedobno otišli iz kuće pljujući je na najgori mogući način? To su učinili i prilikom svoga povratka. Ako su dobri, zašto nisu ostali na komercijalnim TV? Sad imamo tržište i tri televizije na nacionalnoj razini. Koliko vanjskog, ovo je vrlo važno i zato mi je žao što danas nitko nije govorio o točki dnevnoga reda, koja je danas na dnevnomu redu, koliko vanjskog marketinškog programa ima na HRT-u, a koliko novca u postoku zarađuju marketinške kuće izvan Hrvatske televizije? To je iznimno važno. Koliko je primljeno novih zaposlenika, na koja mjesta, koja im je klasifikacijska struktura.? Zatim, koliko je ljudi otišlo u mirovinu, pod kojim uvjetima, koliko ih je otišlo s otpremninom, te ima li na HRT-u viška zaposlenika, i ako ima, koliko i na kojim mjestima? Kakav je vozni park HRT-a? Koliko HRT koristi vanjske usluge auto-kuća i koliko te auto-kuće [[Upadica: Zastupniče, završite, jer je prošlo vrijeme]] Molim vas, imam samo još jednu rečenicu. Evo, davali ste i drugima, pa dajte i meni. Ovo je vrlo važno pitanje. Dakle, koliko HRT koristi vanjske usluge auto-kuća i koliko te auto-kuća naprave mjesečno kilometara sa svojim autima na HRT-u? Idu li na teren kao vozila HRT-a? Koliko se po redakcijama mjesečno proizvodi programa, a napose, koliko tog programa proizvedu pojedini novinari i urednici iz pojedinih redakcija [[Upadica: Morat ćemo završiti, evo.]] Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Sada na redu je gospođa zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani dopredsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo. Neosporna je činjenica da se na Hrvatskoj radio televiziji obavi golem posao tijekom godine. To je vidljivo i izvješća koje temeljito bilježi funkcioniranje cijelog sustava. Ja bih željela čestitati svim djelatnicima koji, svaki u svom području djelovanja obave značajan posao na način vrhunskih profesionalaca. Međutim, osvrnula bih se na cijeli niz propusta u informativnom programu televizije, koji kako su rekli čelnici HTV-a nisu stvar politike kuće, već propusti pojedinaca. Proteklih je mjeseci u medijima iznesen cijeli niz primjera kada Hrvatska televizija nije svoj posao po mišljenju mnogih, obavila korektno i profesionalno, pa i slučaj na kojeg reagiraju udruge dragovoljaca Domovinskog rata o tome svjedoči. Ja ću pročitati dio tog dopisa Udruge dragovoljaca narodne zaštite Domovinskog rata kojeg su poslali meni kao članici Odbora za informiranje, informatizaciju i medije. Kažu: U subotu 11. rujna 2004. godine u Zagrebu sa početkom u 10,30 u Kongresnoj dvorani Zagrebačkog velesajma održana je Svečana akademija upriličena povodom 13. obljetnice blokada i osvajanja vojarni i vojnih objekata tzv. Jugoslavenske narodne armije u Hrvatskoj. Svečanu akademiju je organizirala Udruga dragovoljaca narodne zaštite Domovinskog rata, pokroviteljica Svečane akademije i osobna izaslanica predsjednika Vlade dr. Ive Sanadera bila je gospođa Jadranka Kosor, potpredsjednica Vlade Republike Hrvatske i ministrica obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Nazočno je bilo preko 750 dragovoljaca i ratnih zapovjednika akcije blokada i osvajanje vojarni iz 1991. godine. Po prvi puta nakon trinaest godina okupili su se ratni zapovjednici iz cijele Hrvatske. Ratnim zapovjednicima, njima 150-orici dodijeljena je viteška povelja 13. rujna 1991. godine za dragovoljnost, nesebičnost, odlučnost i hrabrost, petorici i posthumno. Na žalost, Hrvatska televizija nije smatrala događaj važnim svog dolaska pa tako niti izvijestiti hrvatsku javnost o istom i to nije prvi put. Sustavno se marginaliziraju hrvatski branitelji, sve ono što su pozitivno napravili, svaki hvale vrijedan skup ili projekt. Nezadovoljni su. Nezadovoljni smo dugogodišnjom objektivnošću Hrvatske televizije, njenim odnosom prema Domovinskom ratu i braniteljskoj populaciji, potpunom ignoriranju naših tiskovnih konferencija i priopćenja braniteljskih udruga posebno u informativnim emisijama. Poštovane kolegice i kolege, ovo je dio dopisa koji je meni poslala Udruga dragovoljaca narodne zaštite Domovinskog rata sa jednim zahtjevom, da se u Saboru provede rasprava o objektivnosti i pravodobnosti informiranja javnosti o događajima i pojavama u Republici Hrvatskoj i inozemstvu. Tužno je poštovani kolege i kolegice, što se kao uzroci takvih grešaka navode tvrdnje o neobrazovanosti i neprofesionalizmu urednika i novinara. To je na žalost točno, ali se pitam zašto se takve greške događaju često, dakle ponavljaju se, a kadrovski pomaci su izostali. Kada se takvi slučajevi događaju u nizu, a ne mijenja se ništa, tada to postaje politika kuće, tada to postaje loša kadrovska politika i stvorena je kriva slika u javnosti. Naime, kada se bilo uredniku, novinaru ili čelništvu Hrvatske radiotelevizije ukaže na očite pogreške tada se odmah podigne visok neprijelazan zid o tvrdnji da je riječ o progonima novinara ili urednika da se traže političke čistke i sl. Dakle, svaki pokušaj da se ukaže na pogreške automatski se proglašava političkim pritiscima, traži se zaštita od javnosti. To naprosto nije točno. Ne zahtijevamo čistke po principu političke pripadnosti već po principu profesionalne obrazovanosti i sposobnosti, zahtijevamo profesionalizam u pristupu, vrednovanju tema i događaja i ozbiljan pristup obradi i prikazivanju u javnosti. Javna televizija ima sasvim jasno definirane zadaće i bitno se razlikuje od drugih privatnih komercijalnih televizija. Ništa manje neće Hrvatska televizija biti zanimljiva oglašivačima ne bude li težila senzacionalističkom pristupu u programu. Na žalost, upravo na tom planu se pokazuje nedoraslost pojedinih urednika u obavljanju poslova koje bi trebali raditi. Umjesto profesionalnog pristupa teži se senzacionalizmu i kao posljedica takvog pristupa iskrivljavanje stvarnosti. Lažna je tvrdnja da samo loši primjeri zanimaju gledatelje ili slušatelje, da ih zanimaju samo ljudska stradanja i nesreće. To nije točno. Ljudi su već umorni od tragedije. Dakako da su one sastavni dio života, ali lijepih je, pozitivnih događanja na ekranima malo prvenstveno zato što se dijelu urednika i novinara takvi događaji ne čine dovoljno atraktivnim i senzacionalnim, a uporno plasiraju tezu da je takav pristup odraz interesa gledatelja ili slušatelja. Ja se zalažem za takvu kadrovsku politiku koja će afirmirati obrazovane, stručno osposobljene novinare i urednike za razliku od novinara i urednika koji nisu dorasli teškim zadaćama tog posla, a za svoje neprofesionalne postupke u propustu uređivanju je specifičan pristup, uglavnom iskrivljen u pretakanju događaja u informativni program. Isprike nalaze u slobodi mišljenja i novinarskoj slobodi. Ne zalažem se za ograničavanje ničije slobode, zalažem se da slušatelji i gledatelji dobiju kvalitetan program i informativni, umjetnički, sportski i drugi, stvoren na principima vrhunskog profesionalizma. Za to su stvoreni solidni materijalno-tehnički preduvjeti. Ako se ne radi na tim principima, tada ozbiljno ograničavamo slobodu gledatelja i slušatelja da dobiju brzu i točnu informaciju pa u konačnici i sliku o svakodnevnici ma kakva ona bila. Na žalost, mislim da čelništvo Hrvatske televizije posebno nije uspjelo na planu vođenja dobre kadrovske politike. U prvi plan su došli novinari i urednici koji u težnji za senzacionalizmom propuštaju temeljna pravila novinarskog i uredničkog posla. Svako javno ukazivanje na činjenice doživljava se pritiskom na struku, pritiskom na osobu i odbija se svaka rasprava o uređivačkoj politici. Nerijetko se na žalost ispostavlja da je sva uređivačka politika u jurnjavi za senzacijom, tada izostaje stručan i sustavan rad na prikupljanju i obradi informacija u skladu sa pravilima struke. Tvrdnje da se nitko nema pravi miješati u uređivačku politiku su točne upravo onoliko koliko ta uređivačka politika postoji. Kada ona izostane, tada svatko ima pravo ukazivati na to. Zašto to ne bi činili i političari? Ovaj Sabor je odgovoran i za to, kako i na koji se način građani Republike Hrvatske obavještavaju putem javnih medija, osobito ako za njihovo djelovanje izdvajaju nemale novce. I još bih nešto htjela reći što se tiče financijskog poslovanja Hrvatske radiotelevizije za 2003. godinu. Mislim da treba ukazati na mišljenje neovisne revizije da su krivo, odnosno više iskazana potraživanja od kupaca državnih institucija kao i potraživanja po kamatama na prodajne obveznice čime su za 10 milijuna kuna manje iskazani troškovi u računu dobiti i gubitka, a time su za isti iznos više iskazana dobit, dakle za 10 milijuna kuna. Neovisna revizija je također utvrdila slabosti i nepravilnosti u provedbi Zakona o javnoj nabavi i koje su, a ono što je interesantno, koje su ustanovljene i u prethodnim izvješćima revizije i koje su se ponovile i 2003. godine. Ja ću nabrojati samo neke od nepravilnosti. Da se sa određenim brojem dobavljača od kojih su tijekom 2003. godine nabavljale robe i usluge nije zaključen ugovor o nabavi. Određene robe i usluge nabavljale su se tijekom 2003. godine i od dobavljača koji nisu bili odabrani u provedenom postupku javnog nadmetanja i sa kojima nisu bili zaključeni ugovori o nabavi. Tijekom 2003. godine od odabranih ponuditelja u provedenom postupku javnog nadmetanja nabavljali su se i robe i usluge koje nisu bile predmet ponude u trenutku odabira. I još ima tih nepravilnosti, ali bih rekla nešto i što se tiče investicija. Što se tiče vrijednosti nekretnina Hrvatske radiotelevizije mislim da je nedopustivo da se iskazuju po povijesnim vrijednostima, već ih je potrebno procijeniti i iskazati po tržnim vrijednostima. Osim toga, također je nedopustivo da se plan investicija ostvari sa 47,8% što upućuje na zaključak smanjenih investicijskih aktivnosti kroz duže razdoblje.
Hvala lijepa. Evo, upravo je završilo, hvala. Imamo dvije replike. Prva je gospodin zastupnik Šime Lučin, izvolite.
Hvala lijepo. Moram priznati da mi je bilo teško odoljeti da se ne javim. Kolegica je izrekla nekoliko ocjena koje mislim da zbog svih nas ovdje treba na određeni način komentirati. Prva, kolegica kaže, mi nismo za političke čistke, mi smo za čistke na osnovi nekakvih kadrovskih kriterija i profesionalnosti. Ja moram kazat da ja osobno nisam za nikakve čistke i mislim da danas dok se razvijaju svi oblici tržišta pa i medijskog tržišta, zapravo da će tržište i nastojanje i borba za gledateljstvo zapravo biti osnovni kriterij kadrovske politike u svim medijskim kućama pa onda i na televiziji. Druga stvar, nikako ne mogu prihvatiti tezu da bi i političari mogli ocjenjivati nečiju sposobnost, kvalitetu, bilo da je riječ o novinaru ili uredniku, iz jednostavnog razloga jer političar ima određeni interes u javnosti. I svaki političar će kazati da onaj novinar koji ne propagira i ne promovira njegove stavove da je loš novinar i da je loš urednik. A drugi će reć nešto drugo. I mislim da bi se kad govorimo o ovim stvarima, zapravo trebali čuvati takvih ocjena i ocjena takvog tipa. Svi istovremeno dajemo ovakve ocjene, a istovremeno kažemo da smo za neovisnost televizije, neovisno novinarstvo i samostalnu televiziju. Mi se jednostavno moramo izjasnit, ako smo za neovisno novinarstvo i slobodu medija onda ne možemo biti ni za nikakve čistke i ne možemo političarima davati slobodu da ocjenjuju kvalitetu nečijeg novinarskog rada.
Odgovor na repliku, gospođa Nevenka Majdenić.
Pa ja bi samo kratko htjela reći da je normalno da niste za čistke kad ste to obavili za vrijeme svog mandata i stavili svoje ljude. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo još jednu repliku, gospodin zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče hrvatskoga parlamenta. Evo, kolega Lučin je zapravo uzeo najveći dio moga, reagira isto na što i ja. Na sam pojam čistke i mislim, mene bi doista živo zanimalo da mi netko to objasni, kada to prestaje politika, a počinje profesionalizam i tko je taj tko sebi daje pravo da odluči kada je u pitanju politička čistka, a kada je u pitanju profesionalna čistka. Inače, pa zato smo i govorili o tim i filmskim novostima i pokušali doista apelirati da ovaj duž danova izbacimo iz našega političkoga diskursa, ali nažalost i dalje je to prisutno i ovo kako se, kažem, te neke rasprave kako se vode, doista se ježim i bojim se da mi od tog nekoga reformskog kursa, od želje doista za jednom neovisnom javnom televizijom, da to ostane samo lijepa priča. I dalje, da si neki sebi daju za pravo da određuju upravo tu vrlo sumnjivu granicu koja zapravo uvijek postoji svaki puta kada naš interes uključimo unutra. I doista, mi bi taj svoj politički utjecaj morali suspendirati kad o ovakvim stvarima govorimo, jer kažem, bojim se da onda doista otvaramo Pandorinu kutiju i onda ćemo imati rat sviju protiv svih, i stanje koje će, kažem, se vratiti se na 70., 80. i dobar dio 90-ih godina. Što ne kažem da je, da se i poslije 3. siječnja 2000. da je sve bilo sjajno. Ali upravo i onda su bili neki koji su se doista borili i nisu dopuštali upravo bilo kakvu političku intervenciju. Mislim da to radi korektnosti i radi svih onih rasprava koje su se također ovdje vodile i koje su zabilježene u našim fonogramima imam to pravo reći.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, gospođa Nevenka Majdenić.
Pa ja bi samo htjela reći da se ne morate ježiti. Mi se već dugo ježimo pa smo ostali živi.
Nisam čuo uopće šta je. Hvala lijepa. Sada je 13 i 28, sad bi prekinuli sjednicu, nastavili u 15 sati. Prvi je Krunoslav Markovinović pa potom Pero Kovačević.
Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa raspravom. Na redu je poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodo iz televizije, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Hrvatska radio-televizija uvijek je bila velika, glomazna, skupa, no bila je mnogim ljudima jedini izvor zabave i informacija. Među brojnim zaposlenicima mnogo je odličnih profesionalaca, posebno u dokumentarnom programu. S užitkom smo pratili put kamere po cijeloj državi, Europi pa i svijetu. Možda zadovoljava i školski program, stvarno ne znam jer nemam prilike gledati, a u razgovoru sa prosvjetarima toliko su podijeljena mišljenja da ga je premalo i previše i ovakav i onakav pa neću i to komentirati. Zabavni program po običaju je najmanje zabavni. Dobro je odrađen športski program ali primjereniji je televiziji s tri programa, pa je sada prenaglašen. Naime, koliko su god interesantni prijenosi športskih događaja toliko je stvarno naporno i dosadno slušati komentare, priče o tom, tako da i te zabavne emisije vezane uz športske događaje, obično razgovaram s kolegama, mičemo i čekamo da završe. Treba više pažnje obratiti na izbor filmova i serija neprimjerenih mladima. I dok se poštuje prikazivanje filmova za odrasle u kasnim satima reprize su uglavnom u popodnevnim terminima, ne samo na vašoj televiziji, nego i na drugim televizijama. I tako naši najmlađi gledaju takove filmove, naše serije i domaće filmove također koji u pravilu imaju red nasilja, red seksa, red štakora, red perverzija u najelitnijim terminima, a djeci koja su često sama doma to je sigurno interesantnije od crtića, jer tu se bar događaju uvjerljivije stvari. Kultura na Hrvatskoj radio-televiziji pomalo gubi bitku sa žutilom pa se vidi želja za komercijalizacijom zaboravljajući pri tom da pretplata služi prvenstveno za kulturni, obrazovni, nacionalni pa i vjerski odgoj. Poseban problem je informativni program, ne dirajući u autorstvo i neovisnost novinara i laici primjećuju navijačke strasti pojedinih novinara prema određenim političkim opcijama i sklonost manipulacijama. Najvidljivije manipulacije izražene su u opisu političkih događaja gdje je cilj stvoriti negativističko okruženje, pri tom se "napadačkoj ekipi" daje poprilična minutaža, zaokruženi citati, pristrani komentari i najave, a obrana može računati na nedobronamjerno odabranih par riječi izvučenih iz konteksta. Pa nekad imate osjećaj da je pitanje jedno a odgovor izvučen od nekud drugud, tako da zapravo slušatelju nije jasno tko što pita, tko što odgovara što se vrlo lako montažom napravi. Klasičan primjer su orkestrirani napadi na aktualne ministre, pa se i u otvorenim forumskim emisijama pažljivim izborom gostiju stvaraju preduvjeti, mogli bi reći i za linč. Karakterističan primjer je "Latinica", a od njega je perfidniji samo bivši glasnogovornik SDP-a. I u izvještaju iz Sabora vidljive su navijačke strasti, ali gledanost je mala, kako čujemo pa valjda je onda i šteta mala. Novinarski ceh zaštitio se aureolom nedodirljivosti, pa je svako spominjanje njihovih perfidnih navijačkih uradaka svetogrđe. Kod prethodnih izlagača, evo od kolega iz SDP-a čuli smo samo pohvale o Hrvatskoj radio-televiziji, što je normalno jer im je pred svake izbore upravo Hrvatska radio-televizija najbolja logistika pa je to više riječ zahvalnosti nego opis rada ili ne do Bog kritika. Gledatelji su recimo u Stankovićevoj anketi su se izjasnili da ne vjeruju medijima, ja ne znam 75, 80% je bilo, pa i to mišljenje govori da se s narodom ne može manipulirati. Evo čestitam na objektivnosti dijelu novinara koji su zadržali kriterij neovisnog novinarstva. Spominjanje njihovih imena može im samo naškoditi pa ću to prešutjeti. Nije niti na prvom programu radija ništa bolje, bolja situacija, treba poslušati baš izvještaj iz Sabora. Naime, jedno vrijeme je Sabor trajao negdje do za ovog zasjedanja do 10 sati pa kad smo išli doma slušali smo, pa smo vidjeli da, recimo, po 15 minuta čujemo jednog govornika i opet par prepričanih ili velim iz konteksta izvučenih nesuvislih odgovora što je opet dokaz manipulacije. Posebno poglavlje u informativnom programu televizije izbor vijesti, u pravilu to su katastrofe iz svijeta, pa već gotovo nema razlike između izvješća, takvih izvješća i nekrofilije. Katastrofe uz doručak, ručak i večeru, krvi i dijelova ljudskih tijela pun je ekran, a što je veći ekran to valjda i krvaviji, pa neka ljudi uživaju. Jedan događaj od prije nekoliko dana, evo ekipa Hrvatske radio-televizije stiže i u moju općinu, općinu Sveta Nedjelja, nevjerojatne stvari se događaju, naime proširenje groblja pa je prva ekshumacija, pa su najavljivani da će neki nemiri i slično. Snimaju stari grob, novi grob, ostatke pokojnice umrle prije 28 godina, kameru zavlače, dakle govorim prvi i drugi program televizije, jel’, kameru zavlače duboko u grob, snimaju plač rodbine, ne prestaju biti agresivni na zamolbe okupljenih. Dakle, reportaža o groblju u Svetoj Nedjelji prikazuje se na oba programa iako je to možda i jedino groblje u Hrvatskoj koje ima građevinsku dozvolu, ali Bože dragi vidi stručnosti, reporter se pita ima li lokacijsku dozvolu, građevinsku ima ali možda nema lokacijsku. Dakle, znamo da je lokacijska preduvjet građevinskoj, tako da se i to vidi. Dobro, i toliko o nekrofiliji. Pritisak, katastrofama i bolnim izborom negativnosti na prosječnog gledatelja podsjeća na sve veći broj stranica "Crne kronike" u dnevnim listovima, pa zašto bi televizija tu zaostajala. Što se želi poručiti gledateljima, osjećajte se loše, vaše okruženje je loše, svijet je loš a i vlast je loša, slušajte nas, slijedite naš um, naš svjetonazor, prepustite se našim manipulacijama, mi urednički Bogovi najjači smo, najpametniji i mi vas možemo jedino voditi u svjetliju budućnost. Jedna komercijalna televizija smogla je snage i razriješila urednika koji je bio opsjednut da je "bič Božji". Mislim da gospodine Galić vi tu nemate tu snagu a ni namjeru a ni volju. Zbog svega ovog što sam rekao mislim da Hrvatska radio-televizija nije neovisna televizija, neovisan radio. Stanje ravnoteže u kući je prilično strani pojam. Izostaje objektivnost, dobar ukus, sve manje je kulturnih i obrazovnih programa. Nije čak ni zabavna. Gubi korak s komercijalnom televizijom, posebno u informativnim i autorskim emisijama. Malo treba pogledati jednu novu emisiju jedne konkurentske televizije, nazovimo je tako pa ćemo vidjeti koliko je tamo novog, a ovdje starog kod nas. Manevarsko područje Hrvatske radio-televizije je ogromno jer su prihodi redoviti i obilni a upravo prihodi su glavna preokupacija komercijalnih televizija. Naime, oni sve rade da bi došli do prihoda. Nema novih ideja, mnoge emisije su preslika emisija iz totalitarnih sistema 70-tih i 80-tih godina, gotovo kao da ste uključili, jedino po boji se vidi da je noviji program. Poimanje gledatelja mijenja se znatno brže od pristupa Hrvatske radio-televizije. Sve ankete govore o tom. Izvješće napisano rutinski većina, moramo reći odgovora, većina odgovara u izvješću otužnom stanju današnje Hrvatske radio-televizije. Puno toga nije napisano, a podosta prikriveno. Izvješće i ne može biti drugačije. Špranca je najvjerojatnije u memoriji kompjutora a i likovi su isti. Ali zastupnici su se promijenili pa se i ne obaziru na laik motiv Hrvatske radio-televizije, tko tebe kamenom, ti njega kamerom i komentarom. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Kolega Markovinović je u svom izlaganju, čini mi se pokušao podijeliti ovu dvoranu na dva dijela u odnosu na materijal koji smo dobili i u odnosu na Hrvatsku radio-televiziju. Mislim da je to pogrešno, da je to iskrivljavanje ovo govorim radi onih koji su se tek sad uključili u ovaj TV prijenos. Ne radi se o tome da SDP ili opozicija, opozicija je raznolika kao što je rekao i kolega Đapić, kad i Hrvatskoj televiziji i puno puta su se čule odavde i kritike, ali zaista nikada zastupnik SDP-a nije bio ravnatelj Hrvatske televizije. 10 godina se na Pantovčaku odlučivalo što će se na Prisavlju dešavati. I to se promijenilo, i mislim da je to dobro. Mislim čak da se većina vas slaže da je to dobro. Samo nakon ovakvih govora valjda ih je to strah kazati. Jer vi ste rekli, de facto da Hrvatska televizija manipulira hrvatskom javnošću. Da ste rekli da ona, da građani nemaju što, nego prepustiti se manipulacijama Hrvatske televizije. Mislim da su to teške riječi. Ja sam namjerno digao ovu, repliku da i vi možete kazati, vi to možete ponoviti, možete kazati nešto drugo. Ali mislim zaista da se na ovakav način vrši pritisak na novinare, utjeruje se strah u njih, ajme meni šta ako je ovo, ako je s ovim što radimo smo tako strašni u očima onih koji su vladajući, kako bi se tek mi trebali ponašati da njima izgledamo normalno? A naročito kad se to usporedi sa nekim vremenima koja nisu bila tako davno. Možete se vi vraćati 50 godina, pa će biti još gora vremena i prije 25 godina. Ali govorimo zaista od ovih 10, 14 godina. Radi se o tome da zaista na ovakav način ispada da političari pljuju po novinarskoj struci, a to ne smijemo dozvoliti sami sebi.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolega Jurjević, nisam uopće spominjao, dakle apsolutno je netočno da sam spominjao da se ljudi trebaju prepustiti. Dapače, rekao sam da su ljudi anketom odgovorili da ne vjeruju medijima i to je ono što je loše. Anketu koju evo gospodin Stanković proveo, u kojoj inače zaklinje, vi se bar zaklinjete svi u ankete. Anketa je dobra, samo ona valjda koja je podobna. Prema tome, ovo nije također linč novinara. Puno novinara postoji koje možemo pohvaliti i njihova neobjektivnost se vidi, njihove emisije su rado gledano. Ali ja sam manipulacije opisao vrlo detaljno. Mogu vam poslije dati tekst. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine predsjedniče, štovani predstavnici Hrvatske radio-televizije, kolegice i kolege. Ogromna je moć medija, to je najbolje govore Marx Weber. Mediji mogu od istine stvoriti laž, a mogu od neistine stvoriti istinu. Mediji imaju ogromnu moć oni mogu oblikovati, utjecati na javno mišljenje i zbog toga, kažem toliko za početak, zbog činjenice da danas govorimo o izvješću Hrvatske radio-televizije, znači najmoćnijeg medija u Hrvatskoj. I zbog toga svi svakako težimo i željeli bi, ja se nadam da Hrvatska radio-televizija bude javni medij, objektivni medij, profesionalni medij. U daljnjoj raspravi ću raščlaniti dijelove. Naime, jer mislim da je bitna razlika između Hrvatskog radija i Hrvatske televizije. Hrvatski radio je u tome dijelu posebno u ovome dijelu informativnome programu, znači postoje javni mediji, i obrazovni mediji i odgojni mediji. Hrvatska televizija je istina napravila i radi iskorake da i ona dođe na jednu razinu u punom smislu te riječi javnog medija, ali mogu s pravom kazati da tu postoji velika razlika, jer Hrvatska televizija je sad na nekom razmeđu između jedne javne nacionalne televizije, s jedne strane, i s druge strane komercijalne televizije. I Hrvatska televizija mora ići i prema Zakonu i prema načelu objektivnosti, prema načelu profesionalnosti u jednu punu instituciju, a to je javna, javna institucija, nacionalna institucija. U daljnjem dijelu ću se posebno osvrnuti na informativni program. U informativnom programu je posebno bitno ovo načelo što je rekao i Marx Weber i doktor Sapunar i svi ostali sa politologije, objektivnog i profesionalnost. I tu je Hrvatski radio daleko jači od Hrvatske televizije. Da je tome tako, ja ne želim, želim dobronamjerno skrenuti pozornosti na neprofesionalne, neobjektivne priloge koje smo u razdoblju ovoga izvješća imali na Hrvatskoj televiziji i to ću spomenuti najeklatantnije primjere, iako ih ima puno, a želio bih postići to da takvih primjera nema. Prvi jedan od takvih primjera gospodina Ladišića koji je stvarno školovan i vrhunski novinar, ali u krupnome planu vezano za raspravu o Harisonovom cvijeću zove on producenta i kaže, je li istina da ste vi svoje pravo prikazivanja Harisonovog cvijeća u Hrvatskoj dali jednoj ekstremnoj stranci? Ekstremnoj stranci, mislio je na HSP-e. Znači to je taj dio totalne neobjektivnosti, totalne neprofesionalnosti i utjecaja sugestivnoga na javno mišljenje. I takve stvari se ne mogu događati na javnoj televiziji. Pa mislim u slboodi novinstva se ne mogu događati ni na komercijalnim televizijama, jer na taj način napuštamo i slobodu novinstva i svega ostalog. Drugi u tome dio je bio kad daje sekvencu sa početka filma Harisonovo cvijeće, gdje uzima onaj dio kad je početak, Amerikanci ne znaju što se događa u Hrvatskoj, ne zna što se događa u Vukovaru i postoji onaj u prvome dijelu kao izjednačavanje žrtve i agresora. I to je isto taj dio utjecaja na mišljenje, a u cijelom filmu naknadno toga nigdje nema, nego samo prvi dio. I opet moram pohvaliti Hrvatsku radio-televiziju da nakon toga je sad 17. prikazala film Harisonovo cvijeće, pa su svi mogli vidjeti kakva je tu situacija. U ovome dijelu kažem, narod s pravom kaže ovisi, neću imenovati novinare na Hrvatskoj televiziji, već znam kako će se prikloniti pojedinim informativnim emisija. On ili je lijevi ili je desni. Ne možemo biti ni lijevi ni desni u smislu političkih stajališta, on mora biti profesionalac. U punom smislu te riječi profesionalac, i mora biti objektivan. Gledao sam prije mjesec dana jedan prilog Hrvatske televizije vezano za hrvatske branitelje i onda anketiraju u Osijeku hrvatske branitelje o tome, je li znaju kakva su mogućnost i prava vezano za zapošljavanje novi program Vlade? I većina njih 5 kojih je bila rekli su da prvi put čuju, da ne znaju ništa. I onda voditeljica kaže, vidite kako su branitelji dobro upoznati sa svojim pravima. To je onaj dio što je nedopustiv u tome dijelu. Recimo Hrvatska televizija se nažalost na ovaj ili onaj način koristila i u predizbornoj kampanji. Reći ću jedan dio, Hrvatska stranka prava je reagirala na najavu ministra Pančića u to doba, da će objaviti na putem u Ministarstvu dati i stavio je PC, gdje će svi moći pročitati tko je ostvario stan, stambeni kredit i sve ostalo. Mi smo reagirali da je to protupropisno i nedopustivo i onda se radi igrokaz, dolazi Hrvatska televizija, sve televizije i njegov glasnogovornik na kompjuteru se, na PC-u se prikaže Pero Kovačević, zato što sam ga ja bio u to doba napadao u tome dijelu. I sad, šta je u tome neprofesionalno i neobjektivno? Mogu staviti ime bilo koje. Ali bi bilo profesionalno da se kliknuo enter i da se vidi da nisam ništa ostvario. I sad recimo drugi način neobjektivnog informiranja iako je to malo teže reći. Recimo izvješće iz Hrvatskoga sabora, i bilo je puno situacija gdje su govorili predstavnici recimo Kluba Hrvatske stranke prava, ali je u izvješću, što je meni dopušteno montira se na brzinu, znači moguća i ta inačica i ta varijanta, onda se kaže oporba je govorila o tome i tome, znači govorili su predstavnici Kluba HSP-a, ali se onda prikažu drugi iz oporbe. Dobro, moguća ta varijanta. Ali kažem, ima takvih primjera, neću ih više nabrajati, jer idem prema tome, da se potrudimo, da odgovorimo na to pitanje. Prvo, što je HTV-e danas? HTV-e danas, znači Hrvatska televizija nije u punom smislu te riječi i mora se napraviti dodatni napor da postane javna, da postane obrazovna i odgojna ustanova. Pogledajmo programe drugih javnih televizija, pa ćete vidjeti koliko ima dokumentarnog programa, koliko ima obrazovnog programa i svega ostaloga i tu se treba napraviti dodatan napor. I kako to postići? Postići punom profesionalnošću i objektivnošću u svemu, pogotovo u informativnim emisijama, jer ne smijemo informativne emisije moraju biti objektivne kao na način što radi Hrvatski radio i kao što to radi HINA. HINA objektivno informira gdje je god bila i kaže sve što se dogodilo, na koji način, ono što je klasični dio novinstva i novinarstva. Sad vezano za ove daljnje teme. Mislim da je ovdje potrebno i naglasiti ove dijelove vezano za prijenos Hrvatske televizije sjednica Hrvatskoga sabora. Tu je predsjednik Šeks u mnogim stvarima bio u pravu. Istina je da mnoge stvari koje se događaju ovdje u Hrvatskoj sabornici ljude ne interesiraju. Ali mnogi ljudi kažu s pravom da najviše vol ečuti što govorimo mi iz HSPa jer to je ono jedini glas naroda u tom smislu. To ljudi govore pitajte ih ako ne vjerujte. E sada poseban je problem vezano recimo, pokrivenost mreže Hrvatske radio-televizije tako je situacija recimo na području naših otoka na Jadranu. Znamo i sami dane mogu gledati Hrvatsku televiziju zbog toga što ne rade repetitori ili se događaju ste stvari, ali zato Hrvatska televizija ide ovrhom. Ovrhom ide naplaćivati taj dio što nisu platili na vrijeme pretplatu. Prem atome, znači plediram da krenemo uj tome dijelu da stvorimo punom smislu daljnji napredak da Hrvatska televizija prije svega postane objektivna, profesionalna, obrazovna, odgojna ustanova. I komercijalni dio u takoj javnom nacionalnoj televiziji mora biti što manje. I poseban je problem ovaj dio vezano i u za ovaj dio informativnih emisija kako je recimo u proteklom razdoblju prikazivani su hrvatski branitelji. Prikazivani su udarnim emisijama kao lopovi, kao kriminalci, a recimo moj prijatelj dr, Juraj Njavro je sam rekao onome dokumentarom filmu snimanom 2002. godine, nećete to prikazati dugo vremena i nećete prikazati u udarnom terminu. I na žalost bio je i tu u pravu. Prema tome ajmo napraviti javnu, baš javnu ,profesionalnu, objektivnu hrvatsku televiziju, a nemojmo program raditi po načelu što na žalost i narod kaže, po načelu kruha i igara. Neka Hrvatska radio-televizija postane to a to je znači, javna ustanova, na dobrobit građana. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik MIlorad Pupovac.
Gospodine predsjedniče, htio sam samo ne znam dali ispraviti ili dopuniti.
Dopuniti ispravak netočnog navoda. To znate što je to.
Da. Sada ćete vidjeti.
Ja sam vam kažem da valjda znate šta je ispravak netočnog navoda.
Dakle, što se tiče ove učene stranke, odnosno stranke učenih ljudi htio sam samo jednu stvar kazati. Weber, Sapunar i ostalih sa politilogije. Za Webera smo čuli doduše ne u kontekstu rasprave o medijima, za SApunara smo čuli ali opet u jednom drugom konekstu, Pa možda bi bilo dobro da naprosto pozovemo Webera da vidimo …
Ne bi se ovako, ovo nije ispravak netočnoga navoda. To se javite za raspravu. Replika poštovani zastupnik Zlatko Kramarić.
Hvala gospodine predsjedniče, ja doista moram replicirait uvaženom kolegi Peri KOvačeviću koji je rekao da ste vi obično u pravu. Vi ste uvijek u pravu jer vi predsjedavate.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Odustajem od replike.
Nisam ja kolega Kramarić uvijek u pravu a najmanje sam u pravu zato što predsjedavam. Ja sam u pravu kada je Poslovnik u pravu, kada ste vi u krivu. Poštovani zatupnik Tomislav Čuljak.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo analizirajući ovo izvješće o radu Vijeća HRT-a i o provedbi programskih načela i obveza utvrđenih zakonom o programima Hrvatskgo radija i televizije i naravno izvješća ravnateljstva o poslovanju HRTa u 2003. godini. Izdvojio sam nekoliko pitanja koja nisu obuhvaćena tim izvješćima. A tiču se odnosa HRT-a prema lokalnim medijima. Podsjećam da je Zakonom o HRTu iz veljače 2003. godine i Zakonom o elektorničkim medijima iz rujna 2030. godienm HRT dužna izdvajati 3% od ukupnog prikupljene pristojbe u fond za poticanje pluralizma i raznovrstnosti medija. Kako je fond osnovan u rujnu 2003. godine HRTe Hrvatska televizija je bila dužna izdvojiti odgovarajuća sredstva na poseban račun fonda. Moram priznati da ja nisma uočio koliko sredstava je izdvojeno a niti kako su i kome podjeljena. Raspitao sam se kod lokalnih televizijskih i radio postaja, i dobio uvjeraavnje da nitko nije dobio niti jednu kunu od tih sredstava. Što me navodi na mogućnost da su ta sredstva sva pripala HRTu. Radi se po meni negdje po meni oko 30 milijuna kuna ili nešto više. Ako je to točno onda nisam siguran da je intencija zakona kojim je osnovan fond za razvoj pluralizma i raznovrsnosti medija ispunjena. Mislim da je svrha osnivanja toga fonda bila nešto sasvim drugo. DRžim da je ta sredstva trebalo podjeliti lokalnim televizijskim i radio postajama koje su između ostalgoa dužne raditi i inforimativni program. Što bi onda mogli nazvati raznovrsnost, pluralizam, ili su ta sredstva bila namjenjena za poticanje raznovrsnosti i pluralizma na HRTu u što čisto sumnjam. Uvjeren sam da bi građani u lokalnim sredinama poput Vinkovaca Vukovara, i tako dalje bez lokalnih medija bili slabo i nepotpuno informirani o lokalnim temama. I događajima koji nisu u fokusu zanimanja HRTa. Uz odgovor na ovo pitanje mene zanima i jedan sklopljeni sporazum o ugovor o programsko tehničkoj suradnji sa destak lokalnih TV postaja, koje je potpisan u prosincu 2000. godine. Tim ugovorm je bilo predviđen oda lokalne Tv postaje izrađuju priloge za potrebe HRTa što je trebalo dovesti do jefitnijeg programa. Ta suradnja nije zaživila. I ja za razliku od cjenjenog kolege Mršića mislim da HRTe treba više koristiti usluge lokalnih televizija, u proizvodnji regionalnog programa. Znači za proizvodnju regionalnog programa, da treba se usmjeriti na lokalne televizije, i preuzemati priloge od lokalnih televizija a ne jačati centre koji bi radili regionalni program. DRžim da bi to zapravo bilo obostrano korisno a pomoglo bi proizvodnji kvalitetnijeg programa lokalnih televizija koje niti jesu danas a niti će sutra biti konkurencija HTVu. I na koncu nadam se da da ću odgovor na ova moja dva pitanja dobiti od vodstva HRTa a ne od cijenjenog kolege Stazića koji se uživio u glasnogovornika HTVa. I da ovo moje razmišljanje neće biti shvaćeno ako pritisak na HRTe.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Antun Vujić.
Gospodine predsjedniče htio sam dati jednu pozitivnu repliku kolegi koji je nažalost pokvario moj povoljan, moju da tako kažem pozitivnu želju, ... [[ne razumije se]] , ne znam čemu je to trebalo. Činjenica je da su sredstva osigurana i da je trebao proraditi VIjeće za elektroničke medije. Međutim je činjenica i drago mi je da ovdje sjedi predstavnik mjerodavnoga ministarstva, nadležnog ministarstva, da pravilnik još nije donesen. Pravilnik donosi ministarstvo i na osnovu toga pravilnika mogu se dijeliti ta sredstva. Sa velikim nadama se upravo pluralizam medija zasnivao na ovih 3% i to je da tako kažem, trebalo već krenuti. Nažalost, ovo Vijeće slabim interesom VLade nije osposobljeno u ovom momentu niti za monitoring, a nemarnošću nadležnoga ministarstva nije donesen pravilnik na bazi kojega bi se moglo raspoređivati ova sredstva za koja vi s pravom tražite da se počmu što prije, da tako kažem dijeliti, ali vam nije adresa gospodin Stazić, nego vam je adresa Vlada. Hvala lijepa.
Molim. Odgovor na repliku. Poštovani zastupnik Zvonimir Čuljak.
Pa evo, meni je drago da se slažete sa mnom da su ta sredstva trebala biti podijeljena i da taj zakon je bio donešen kako sam ja to i rekao u 2003. godini, ali nažalost ona nisu podijeljena lokalnim medijima i zašto nisu? To je pitanje i Vlade u kojoj ste i vi bili. ... [[Upadica se ne čuje.]]
Pa, molim vas šta ćemo sada. Šta smo na... A šta je ovo, gospodine VUjić, pa vi ste bili, ponavljam ministar kulture? Nije ovo pazar. ... [[Upadica se ne čuje.]] Pa bonton je uključen u kulturu. U kulturu je uključen. Hoćete li, želite li vi sjesti na ovo mjesto. ... [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ali ne možete, znate da ne možete dobacivati. Možete, ali ne bi trebalo. Ne bi trebalo, da. ... [[Upadica se ne čuje.]] Da, demokratksim putem, to ćete demokratskim putem i dočekati. ... [[Upadica se ne čuje.]] Poštovani zastupnik Zvonimir Čuljak, završite vašu repliku. Ja ju nisam čuo obzirom da sam od gospodina Vujića bio ometen ju čuti.
Ja sam završio repliku i drago mi je da ju je gospodin Vujić čuo, jer njemu sam je i uputio.
Da. Dobro. Znači gospodin Vujić je čuo. To je dobro. I onda replika, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa, ja ni u jednom trenutku nisam govorio o tome da jačajući regionalne centre treba zatvarati lokalne ili regionalne TV postaje. Ja sam govorio o situaciji u svojoj županiji, gdje mi nemamo lokalnu TV postaju. Dakle, meni bi bilo jako drago kada bi upravo... [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Kad bi upravo iz suradnje Hrvatske televizije i Vinkovačke televizije došli do toga da Vinkovačka televizija tehnički, kadrovski se osnaži, da se profesionalno dignu kriteriji i to jeste smisao. Ima dobrih primjera, a ima i loših primjera i suradnje Hrvatske televizije sa lokalnim ili regionalnim TV postajama, ali ja sam govorio o situaciji gdje ne postoji lokalna TV postaja, pa nema se s kim surađivati, ali sam jako zainteresiran da se opremi studio u Koprivnici, da se kadrovski ojača studio u Koprivnici i da Koprivnica dobije više od 8 minuta u Županijskoj panorami. Ja sam za to zaintresiran. Naravno da sam zainteresiran da u jednom trenutku i ta možda lokalna ili regionalna, regionalni centar preraste i u regionalnu TV postaju, ali će mi biti drago ako Hrvatska televizija pomogne Vinkovačkoj televiziji da se osnaži.
Hvala. Odgovor na repliku. Poštovani zastupnik Zvonimir Čuljak.
Tomislav, presjedniče.
Tomislav. Lijepo.
Pa evo, ja sam možda previdio, ali čini mi se da je gospodin zastupnik Mršić govorio o razvoju studija koji proizvodi regionalni program i zbog toga sam se i pozvao na njega. Mislim da tamo gdje Hrvatska televizija, gdje lokalne televizije, imaju adekvatnu kvalitetu proizvodnju određenog programa i mislim da Hrvatska televizija tu može koristiti usluge lokalnih televizija i da bi to bilo jeftinije i Hrvatskoj televiziji, a doprinijelo bi da određene televizijske kuće, lokalne kuće onda poboljšaju kvalitetu problema i da se lakše financiraju.
I treća replika, poštovani zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Ali ne mogu se do kraja složiti sa gospodinom Čuljkom. Ja se slažem da Hrvatska radio televizija do 10% programa što ima zakonsku obvezu daje stranim, odnosno vanjskim produkcijama, međutim, nisam siguran da je davanje toga u području vijesti najbolje i najsretnije rješenje, jer imamo primjera televizija, ovih lokalnih televizija, posebno u istočnom dijelu Hrvatske koje su daleko od profesionalizma i onoga svega što bi trebala imati javna televizija. Prema tome, mislim da u drugim segmentima programa da, ali u programu vijesti, da ipak Hrvatska radio televizija bi trebala i nadalje razvijati svoju mrežu i na taj način doći do najobjektivnijih informacija. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Tomislav Čuljak.
Pa evo, za razliku od kolege KOrenike, ja mislim da postaje i u istočnoj Hrvatskoj i lokalne televizije koje rade kvalitetan program i da dio tog programa sigurno se može koristii i po pitanju informativnih emisija, ali i drugih emisija koje tamo nastaju i uvjeren sam da bi ta suradnja između lokalnih i, lokalnih televizija, ne samo jedne i HRT-a sigurno bila obostrano korisna.
Poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Ja neću reći moj glas, glas iseljeništva, ali sam zastupnica za mnogobrojno hrvatsko iseljeništvo i pred nama je vrlo važna tema, a to je izvješće programa hrvatskog radija, odnosno i Hrvatske televizije. O samom Ustavu kojeg ja citiram u Hrvatskom saboru, Ustav Republike Hrvatske, članak 10. nalaže skrb o hrvatskom iseljeništvu, a jedna od itekako važno komponente tog dijela Ustava je kako informirati veliko hrvatsko iseljeništvo, odnosno i Hrvate koji žive izvan domovine, i gospodine ravnatelju, ja ću se kratko osvrnuti i na ono što smo već razgovarali, na Odboru za iseljeništvo, odnosno useljeništvo, a to su Hrvatski radio, glas Hrvatske i slika Hrvatske na satelitskom programu. Ovdje smo čuli, nekoliko dana je govoreno o glasu Hrvatske i to je isto vrlo važan način informiranja hrvatskoga iseljeništva što se 24 sata može ga se slušati diljem svijeta i smanjenje sredstava od 500 tisuća kuna ja se nadam i sigurna sam da neće utjecati na ono što glas Hrvatske je i do sada ovih nekoliko godina učinio i dobro informirao hrvatsko iseljeništvo. No, međutim, budući da se hrvatsko iseljeništvo informira putem i tehnički i programski na nekoliko načina, sigurno u europskim zemljama Hrvati mogu gledati sva tri programa Hrvatske televizije, ukolikoo imaju satelitiski, putem satelita. Evo, uskoro će doći do jedne novine, a to je za hrvatsko iseljeništvo u Americi i Kanadi gdje će taj dio biti kodiran, normalno sami ste dobili jedan dopis od Hrvatskog svjetskog kongresa hrvatskih udruga iz Kanade i Sjeverne Amerike, prihvaćaju kodiranje programa, ali za to očekuju od vas promjenu programa, bogatiji program nego što je on do sada bio. Danas, u toku rasprave koja traje već od 9 sati i 30 minuta u domovini se govorilo često o programima, urednicima, o profesionalizmu, o onomu što se ja neću ponavljati, ali molim vas ja inzistiram na tome da taj program bude stvarno onakav kakav Hrvatska država, odnosno javna televizija, odnosno od javne se televizije iščekuje, a to je da taj program bude bogatiji u vidu kulture, obrazovanja, gospodarstva, turizma i ja sam nedavno na njemačkom "3sat" gledala jednu prekrasnu reportažu dokumentarni film o Zagrebu. Nadam se da će dokumentarni filmovi za taj dio satelitskoga programa iz Hrvatske, da će oni biti bogatiji nego što je to do sada bilo. Nadam se i što sam vam rekla sama na Odboru za useljeništvo, da u ovoj situaciji i ovakvoj demografskoj slici Republike Hrvatske da Hrvatska televizija kao javna televizija može utjecati na veliki povratak hrvatskih ljudi upravo na taj način da ih informira i ukazuje da je Hrvatska zemlja gdje će sigurno njihov život pa čak možda i od nekih zemalja gdje žive oni i njihovi roditelji će biti drukčiji nego što to npr. imaju neću spominjati ni jednu zemlju ni prozivati ni jednu zemlju, svaka zemlja živi svojim standardom onako kako ona sebi može priuštiti. Ja često kao zastupnica za iseljeništvo dobivam pisma gdje se kaže u redu glazba je, kad čovjek pjeva ne misli zlo. Satelitski program u većini slučajeva, neću sada reći ili 70 ili 80% sastavljen je od glazbenog dijela. Hrvatski ljudi izvan domovine su također potrebni te glazbe, ali mislim da u tom dijelu ne možemo sebi priuštiti ako Hrvati nas putem satelitskoga programa u Sjevernoj Americi i Kanadi gledaju jedan američki film. Oni mogu to gledati na svojim domaćim postajama i mislim da na taj način i zbog toga pa ako hoćete nećemo trošiti sredstva iz proračuna nego ćemo učiniti da oni budu informirani na jedan drugi način kao što sam to rekla kulture, obrazovanja, turizma, gospodarstva i na tim programima taj program je vrlo škrt. O stručnosti ljudi koji vode taj program ja neću govoriti, nadam se i vi ste rekli da ste odgovorni za te ljude, da će doći do promjena i da će i taj dio programa voditi stručni ljudi koji itekako znaju i jednu i drugu stranu domovine i zahtjeva i sa jedne i sa druge strane. A sada ću se vratiti na onaj dio što je danas često ponavljano. Mnogi od nas kad bi pitali se, Hrvatska radiotelevizija, odnosno Hrvatska televizija program o stručnosti do zastupljenosti političkih stranaka u Hrvatskom saboru nitko od nas nije zadovoljan. Svi prigovaramo jedni drugima, pa evo jutros je spominjano kako sadašnja hrvatska vlast ima prioritet na Hrvatskoj televiziji pa ja ću vam dokazati iz nekoliko primjera da to nije tako, možda je jedna druga vlast bila na Hrvatskoj televiziji i imala prioritet čiji utjecaji se i danas osjete na Hrvatskoj televiziji i ne samo na Hrvatskoj televiziji nego i na ostalim medijima. Kada je potpisan Protokol VII onda je gospodin bivši ministar poljoprivrede komentirao i na to je imao potpuno pravo i neka oporba komentira i to je dobro, ali ja sam očekivala također da Protokol VII komentira i sadašnji ministar gospodarstva. Nedavno je, pardon poljoprivrede i šumarstva. Nedavno je isto bila jedna tema gdje je komentirao bivši ministar gospodarstva, očekivala sam sadašnjega ministra gospodina Vukelića, nismo ga vidjeli, pa evo često komentira gospodin sadašnji zastupnik i bivši ministar za europske integracije gospodin Mimica i to je dobro da komentira jer ne sumnjam u njegovu struku, ali sam očekivala barem nekoliko minuta ili nekoliko sekunda kasnije i sadašnju ministricu za europske integracije. Kada bi se to događalo onda bih ja sama rekla hvala Bogu da je tako, jer to ide na dobrobit hrvatskih ljudi. Ima nešto što sam vam isto rekla na odboru i to ću sada ponoviti. I sami ste živjeli dugo izvan domovine, 15 godina u Francuskoj, ja sam 30 godina živjela u Njemačkoj i znam razliku ID-a i CDF-a za razliku od DTL-a i inih postaja u Njemačkoj a njih ima preko 30, koja je odgovornost javnih televizija za razliku od komercijalnih televizija. Rekla sam vam da i jedna zemlja pa i Francuska u kojoj ste vi dugo živjeli, da je doživjela ono što smo mi doživjeli od 1990. pa evo do dan danas stvaramo i nadam se da će Hrvatska država u svim vidovima njenoga življenja svaki dan biti bolja, onda ne bi zaboravila ni jedna postaja u europskim zemljama ono što se često zaboravlja putem sredstava javnog priopćavanja pogotovo Hrvatske televizije, a to je Domovinski rat. Prije tri godine sam doživjela dan kada se obilježavaju Oružane snage u Kanadi, bila sam u Cleavlandu, ono sam doživjela što nikada u mojoj domovini sumnjam da ću doživjeti. Na taj dan postoji aleja 500 barjaka, gdje je izvješeno 500 američkih barjaka iz svakoga barjaka, pardon kanadskih barjaka, ispod svakoga barjaka je bilo niz imena. Da se to dogodilo u Hrvatskoj onda bi rekli pa da ti Hrvati, to bi nam pripisali šovinizmu. Mi moramo učiniti svi, a pogotovo se nadam Hrvatska televizija će biti u nečemu isto učiteljica hrvatske povijesti i hrvatskoga jezika što gospodine Galiću u ovim slučajevima u današnje vrijeme nije, ako je onda je to u maloj mjeri, ali nije u velikoj mjeri. Ja sam dugo živjela vani i mene nije sram nikada reći, ja učim od nekoga i dobru hrvatsku riječ i u Hrvatskom saboru na žalost ja je vrlo rijetko čujem, mislila sam da svi govore puno bolje hrvatski nego ja koja sam izbivala 30 godina izvan domovine pa evo ja to ne mogu doživjeti ni u Hrvatskome saboru. Putem sredstava javnog priopćavanja pokušala sam sebe provjeravati da li ja dobro govorim hrvatski, ni to nisam mogla učiniti. Prema tome vaše obveze prema ovom dijelu koji smo danas itekako počesto spominjali, one su velike i sa dobrim programom i dobrim i stručnim ljudima vidjeti ćete da će Hrvatska televizija u pravom smislu postati ono što očekuje Hrvate u domovini i Hrvate izvan domovine. Kratko ću se još osvrnuti na hrvatsku nacionalnu manjinu koja živi u europskim zemljama. Mislim da taj program prema hrvatskoj nacionalnoj manjini u europskim zemljama da je on kratak, da kroz to kratko vrijeme ne možete i dobro ni informirati, a kamoli mladim generacijama pomoći da Hrvatska televizija postane i učiteljica kako sam rekla, hrvatskoga jezika i hrvatske povijesti. Prema Hrvatima u Bosni i Hercegovini neću dugo govoriti, ...
Upravo, jer ne može se dugo ni govoriti, jer je prošlo vrijeme.
Evo samo još jednu rečenicu. Govoriti će kolega Bagarić, ali naša dužnost, odnosno vaša dužnost prema tom dijelu Hrvatske, obveze prema Hrvatima u Bosni i Hercegovini ona će sigurna sam biti drukčija, ali nadam se da neće ovisiti uvijek o materijalnim sredstvima. Postoji nešto veće što je vrednije od kune, a to je čovjek.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Nenad Stazić.
A to sam ga čekala!
Netočna je tvrdnja gospođe Babić-Petričević da 500 tisuća kuna u proračunu manje, neće utjecati na emitiranje programa za iseljeništvo. Hoće gospođo Babić-Petričević. Taj program, odvijanje 24-satnog radijskog i 8-satnog televizijskog programa omogućila je Vlada Ivice Račana. Ivica Račan je kao premijer došao na otvaranje toga programa. A, 500 tisuća kuna manje, ne samo da će otežati odvijanje toga programa nego on govori o stvarnom interesu HDZ-a i Sanaderove Vlade da iseljenici budu kvalitetno informirani. Jedno je govoriti o potrebi da se iseljenici informiraju, a sasvim je drugo omogućiti novcem iz proračuna da se to i ostvari. Tu je velika, ogromna razlika između ovog Proračuna i prošlogodišnjeg, između odnosa Sanaderove i odnosa Račanove Vlade prema ovom problemu. ... [[Upadica se ne čuje.]]
Hvala lijepa. Idemo dalje. Gospodin zastupnik Ivan Bagarić, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo, cijenjeno vodstvo Hrvatske radiotelevizije. Slušajući neke kritike na račun televizije, odnosno programa televizije, a u isto vrijeme odgovore iz oporbenog dijela klupa kako je to zamalo pa zabranjeno, onda sam se dosjetio, odnosno palo mi je pamet da smo nedavno izglasovali Zakon o zaštiti prava pacijenata. Ako ne mognemo govoriti kritično o televiziji onda ćemo morati izglasovati i Zakon o zaštiti prava gledatelja kako bismo zapravo uticali na televiziju jer ako ništa drugo, zbog tog što 60% prihoda televizije koliko mi je poznato financirano je od pretplate. Hrvatska televizija je, da ne bi bilo zabune, za mene kvalitetna televizija, a bit će još kvalitetnija ako dođe do promjena u kontekstu o kojem je kompetentno govorila gospođa Martinčević. Vratio bi se sad ovom izlaganju. U Godišnjem se izvješću o radu Hrvatske televizije u rubrici Informativnog programa navodi kako Redakcija za manjine i dijasporu emitira "Glas Domovine", "Prizmu" i "Korijene" kao emisije namijenjene Hrvatima izvan Hrvatske. Kako Bosanskohercegovački Hrvati nisu dijaspora niti nacionalna manjina, ispada da im se Hrvatska televizija i ne obraća. Istina, u spomenutim se emisijama može naći poneki prilog o njima, ali prema spomenutom Izvješću upućenom u Sabor HTV se ne bavi ili bar službeno Hrvatima u susjednoj državi. Isto se tako ne vidi na koji način HTV informira gledateljstvo u Hrvatskoj o vlastitom narodu u najbližem susjedstvu. Javnost u Hrvatskoj ima pravo biti informirana o vlastitom narodu, o dijelu vlastitog naroda, suverenom narodu u drugoj državi, u Bosni i Hercegovini. I o drugim dijelovima Hrvatskog naroda bez obzira gdje se u svijetu nalazi i obrnuto. Hrvati cijelog svijeta imaju pravo i potrebu na informaciju o Hrvatskoj i samima sebi. Ova prava su zajamčena i člankom 5. Zakona o HTV-u koji regulira programska načela i obveze pa bi HTV, gdje stoji da bi HTV u svojim programima morao zadovoljiti interes javnosti na državnoj i lokalnoj razini. Također navodi se i obveza proizvodnje i objavljivanje emisija namijenjenih informiranju pripadnika Hrvatskog naroda izvan Hrvatske. Iz ovog proizlazi obveza Vijeća Hrvatske radiotelevizije da u okviru svog redovitog nadzora provedbe programskih načela i obveza utvrđenih zakonom osigura cjelovitiju pozornost i Bosanskohercegovačkim Hrvatima. Istodobno, Bosanskohercegovački Hrvati trebaju prostor na Hrvatskoj državnoj televiziji kako bi cjelokupna ne samo Hrvatska javnost bila upoznata s njihovom kulturom, gospodarstvom i svim prilikama i neprilikama u kojima žive. Osporavanje prava Hrvatskom narodu u Bosni i Hercegovini na vlastitu televiziju u vlastitoj zemlji mogao bi biti predmet jedne takve emisije. Mislim da bi i u javnosti u Hrvatskoj jedna takva emisija, odnosno jedan takav program bio praćen i bio od interesa. Ako ni zbog čega drugoga jer veliki dio hrvatskog stanovništva potiče iz Bosne i Hercegovine i u ovim klupama ovdje, ja mislim najmanje 10-ak posto nas je rođeno u Bosni i Hercegovini. Dobro pripremljen istraživački sadržaj s kritičkim osvrtom utemeljen na dokazima bio bi zanimljiv hrvatskom gledateljstvu, prije svega u Hrvatskoj onda i Hrvatima u cijelom svijetu pa i nama u Bosni i Hercegovini. Kako takav program Hrvatim u Bosni i Hercegovini i svijetu učiniti dostupnim? Razumljivo, HTV zemaljskim signalom ne može pokrivati Bosnu i Hercegovinu, a satelitski program će biti jer i je kodiran. Najvećem broju Hrvata po svijetu nije problem kupiti da tako kažem, pristup satelitskom programu HTV-a, međutim, Hrvatske manjine u nekim europskim zemljama, npr. u Rumunjskoj, nisu u takvoj situaciji. Nažalost, ni najveći broj Hrvata u Bosni i Hercegovini nije u mogućnosti uz svoj kućni budžet uvrstiti i ovu rashodovnu stavku bez obzira koliko imao potrebu gledati HTV. Stoga bi bilo očekivati da se Hrvatima, npr. u Rumunjskoj, ali i Bosni i Hercegovini omogući praćenje HTV-a po simboličnim cijenama ili besplatno. Ukoliko Programsko vijeće HTV-a prihvati ovakav prijedlog, razumljivo je da će provesti studij opravdanosti koja će pokazati potrebe, mogućnosti, cijenu i druge pojedinosti i svezi s ovim. Bez obzira na sve, u jedno sam posve siguran. Hrvati u Bosni i Hercegovini sve dok ne dobiju vlastitu televiziju pored onih koje sada gledaju trebaju i HTV. Ostvarenje ovog projekta bi im otvorilo barem jedan od brojnih slijepih prozora kuće u kojoj žive kako bi pogledali u svijet i kako bi ih se iz svijeta bolje vidjelo. Konačno, doista se ne miješam niti želim u politiku kreiranja programa niti uređivačku politiku. Govorim o potrebama. Neke emisije stvarno ne smiju biti nikada kodirane kako bi ih mogli pratiti svi Hrvatski državljani. Zbog neimanja na raspolaganju vlastite televizije naši su ljudi u svijetu pod utjecajem stranih programa na nama razumljivim jezicima privatnih televizija, loših televizija, nastalih nakon raspada bivše države. Danas bez CNN-a, interneta bili bismo siromašniji. Za nas Hrvate i Hrvatske državljane, HTV je jedan od osobitih interesa. Ako je televizija javna, dakle, javno dobro onda je ona na dobro svih i svima to dobro treba biti dostupno. Kao što je gradska rasvjeta ili gradski park otvoren i dostupan svima i nitko ne traži ulaznicu da bi pristupio tom javnom dobru. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike, prva je gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Kolega Bagariću, ja se potpuno s vama slažem da treba informirati Hrvate u inozemstvu o svemu što se događa u Hrvatskoj, pogotovo o bitnim političkim događajima, ali vidite, oni će već danas biti bolje o tome informirani od Hrvata u zemlji, u domovini. Jer nakon ove točke dnevnog reda, ovaj Sabor će raspravljati o smjeni ministra Žužula. HDZ namjerno tu točku, po sebe neugodnu, stavlja u vrijeme poslijepodne kada nema izravnog prijenosa na Hrvatskoj radioteleviziji, ali Sabor se prenosi putem ovog programa HRT plus. To je kabelska i satelitska televizija, i vidite, iseljenici će moći pratiti tu raspravu u izravnom prijenosu kad budemo iznosili sve argumente zbog čega ministar Žužul treba podnijeti ostavku ili bi ga trebalo smijeniti, a Hrvati u domovini o tome neće moći. Neće biti informirani ako nemaju kabelsku televiziju.
Gospodine Staziću, nije HDZ stavio na dnevni red nego predsjednik Sabora i dužan sam dat objašnjenje o tome da je HDZ stavio na televiziji, a nikakav Poslovnik nije povrijeđen pa vam neću dat riječ ... [[Govornik se ne razumije.]] Objašnjavam da nije HDZ stavio na dnevni red nego je stavio predsjednik Sabora. Odgovor na repliku gospodin Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Staziću vi znate da je dnevni red jednoglasno usvojen i vi niste imali primjedbi na taj dnevni red, toliko što se tiče poštivanja dnevnog reda. A kada je u pitanju ova vaša primjedba koju ste dali onda mi dopustite i gledateljstvu da kažem sljedeće, mi poznajemo vas u sabornici, mi vas osobno poznajemo, mi poznajemo vaše istupe i mi razumijemo zbog čega ih vi takve kakve jesu intonirate i postavljate. Međutim, dobro je da i cijeli svijet, cijela Hrvatska, javnost vidi zapravo da je vama prečija, važnija, prioritetnija rasprava o onomu što ste vi nametnuli kao problem, a taj problem ne postoji od problema koji jeste, govorimo o problemu, a problem je Hrvatska televizija ovoga časa prema tome, to je važan problem za hrvatski narod u cjelosti a to o čemu vi govorite to je potpuno sporedno i nevažno i to nije uopće točno o čemu govorite. Hvala lijepo.
Zahvaljujem ima repliku i gospodin zastupnik Ivo Lončar izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, pa vidite mi zastupnici kada se malo zaigramo pa promašimo temu još ću jedan put reći koja je tema danas. Izvješće o radu Vijeća HRT-a i o provedbi programskih načela i obveza utvrđenih Zakonom o programima Hrvatska radija i Hrvatske televizije u razdoblju od 14. studenoga 2003. do 30. lipnja 2004. godine. Izvor svih zala na Hrvatskoj televiziji je ovaj nakardni Zakon o HRT-u, bivša vlast je donijela dva nakaradna Zakona o HRT—u i roku od godinu dana ga promijenila. Prema ovome posljednjem nakaradnom zakonu koji pravi štetu Hrvatskoj televiziji izabrano je Programsko vijeće koji bi trebao biti na neki način predstavnik javnosti. Čiju javnost i koju javnost oni tamo predstavljaju, to Programsko vijeće ima silne ovlasti, prema njemu izabrano je dio upravljačkoga i uredničkoga vodstva današnje Hrvatske televizije a to su isti oni ljudi pod čijim je vodstvom početkom 90. godine proganjano i protjerano mnoštvo časnih, poštenih i moralnih Hrvatskih novinara. To su ljudi za sva vremena i to su ljudi koji služe svim režimima i to su ljudi kjoi služe svim vlastima. O tome je problem i to je ono za što na žalost moji, koji su mi tako dragi sa moje lijeve strane ništa ne razumiju u ovoj raspravi. Napokon treba reći Hrvatska televizija nija javna, nije nacionalna, nije državna nego je ona polukomercionalna vječnih ljudi koji vladaju Hrvatskom televizijom. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku gospodin Ivan Bagarić.
zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, za razliku od prethodne ova replika, odnosno ovaj odgovor je bio konstruktivan ja se zahvaljujem na njemu. Međutim, ja se jednim dijelom mogu s vama složiti, dakako da razumijem to o ćemu govorite i držim da ste dobrim dijelom u pravu, međutim, ako dođe do onih promjena o kojima je govovrila gospođa Martinčević, Hrvatska televizija će biti puno kvalitetnija i bit će puno javnija i puno više javno dobro svih nas. Toliko, hvala.
Hvala lijepa. Sada ima riječ gospodin zastupnik Antun Vujić izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja sam mislio skratiti svoju diskusiju samo na jedan meritum stvari ali na žalost što ne volim moram komentirati neke od izjava koje su se ovdje čule jer su ostale nekomentirane. Govori se o čistkama neke ove Vlade, one tj. od 2000. koga? Koga? Hoćete da spominjemo kakve su bile čistke do tada, hoćete da spominjemo tko je ostao je bez posla, hoćete li da spominjemo izvještaje međunarodnih organizacija, monitoringa, domaćih da tako kažem udruga koje se bave pitanjima koje su listom tvrde samo sljedeće, da su prestali pritisci 2000. a da su prije toga bili a da su izgleda sada ponovno počeli, jer ukoliko se PDV stavlja u nešto što ćemo možda naplaćivati a možda ne onda što je to drugo nego pritisak a o pojedinačnim intervencijama da ne govorim. Drugo, ovdje je bilo puno urednikovanja na Dnevniku i drugim emisijama. Ja bih upozorio neke koji su ovdje davali svoje viđenje kako trebaju emisije izgledati a koji misle da nisu dovoljno zastupljeni da bi sa stanovišta opozicije bili presretni da budu više zastupljeni jer je to bila najbolja propaganda za opoziciju tako da se nadam da će se dobro čuti što su neki ovdje govorili. Htio sam se koncentrirati samo na jednu stvari ali još jednu moram reći i ponoviti jer je to izuzetno važno, kolega iz HDZ-a je to spomenuo, ja sam to spomenuo u uvodu, spomenuo sam to još nekoliko puta. Uspotavljeno je Vijeće za elektroničke medije i počeo se formirati fond od 300 milijuna kuna za pluralizam medija, samo u brojkama da vam kažem to je negdje između 600 i 800 mogućih zaposlenih novinara da ne rade na crno nego da normalno rade. Pravilnik nije donesen, prošla Vlada je ženeroznošću koja inače ne bi baš ja bio preporučio, ali je tako ispalo predložila ovoj Vladi i ova Vlada je imenovala Vijeće za elektroničke medije, ovo Ministarstvo i to bih molio gospodina tajnika da mi odgovori zašto se ne donosi pravilnik da bi se postupalo u skladu s ovim što se čuje da je dakle jedan javni zahtjev ne samo s ove strane nego i sa ove strane jer novci su već unutra i treba početi to raditi. I sada čujte molim vas jednu stvar da se razumijemo oko Zakona i da prepustimo stvar retorike retoričarima sretnim ili nesretnim koji govore na svoju diku i na svoju sramotu. Samo su u dvije točke sporni ovi zakoni ili ovaj Zakon o HRT-u. Jedna točka, jest način izbora vijeća kojemu se daje alternativa onakav način izbora Vijeća kakav je bio prije i koji je doveo do katastrofe i druga je točka da li izvještaje uopće treba razmatrati Sabor ili je dovoljno da ih razmatra samo Vijeće. I u načinu kako smo donijeli ovaj Zakon izražena je volja ovoga Sabora i ove države kao Hrvatske države koja je zakonodavno tijelo hrvatski sabor da se pod minimalne ingerencije i odgovornosti stave neke stvari. Tko to hoće rušiti, otvara ova dva pitanja a ne neka druga pitanja i zato je odgovornost gospodine potpredsjedniče Sabora a sada vam se obraćam i kao predsjedniku Kluba HDZ-a da dobro razmislite kada se pojedinci javljaju sa idejama o novom zakonu, što to stvarno znači novi zakon. Jer su svi ostali elementi ne samo usuglašeni sa vanjskim faktorima nego su na najvišim standardima u Europi i takve ocjene smo dobivali za zakonodavstvo, ali ukoliko se hoće mijenjati zakon samo zato da bi se isprovocirala sitaucija da se po volji stavljaju novi ljudi na ne znam koja mjesta onda je to zloupotreba, ali ne tiče me se zloupotreba kao zloupotreba nego me se tiče šteta koja se može prouzročiti u ovoj državi, javnosti i konačnom sređenju države koja je a propos, 99. imala 300 milijuna kuna duga, gubitaka, a sada ima 60-tak milijuna do je u plusu, pa kada već sve računamo što je što, dajte molim vas da budemo odogovorni bez obzira na kojoj strani ovoga Sabora sjedali i da o meritumu govorimo na pošten način i na odgovoran način prema javnosti i prema onima koje zastupimo u ovoj državi. To bi bila sudbina novog zakona za koji se neki zalažu, pa molim da se na taj način o tome govori. Standard i način izbora vijeća, Programskog vijeća HRT-a je najviši momentalno standard koji postoji u Europi, on kombinira dva faktora. Njegovu punu nezavisnost ali također određenu odgovornost koja se realizira kroz na neki način razmatranje samoga izvještaja, što drugo. Autogenetikom stvaranja onakvih situacija kakve smo imali sa pokušajima stvaranja politike od samoga vijeća kao političke stranke sa pokušajima ovladavanja Televizije, sa direktnim uplitanjem što će biti večeras u programu, jer smo takve slučajeve imali. Sad smo sve to riješili. Nismo postigli u svemu televiziju kako želimo i ne možemo je postići mi. Ne možemo je mi postići pogotovo idejama kako urednikovati unutra i što puštati, što ne puštati. Mogu je postići ljudi na platformi koja je stvorena da se razvija u smjeru autonomije, novinarske struke, prvenstveno jer to je autonomija, autonomija je nezavisno novinarstvo, nije autonomija nekakva fizička autonomija u odnosu da mislim sve moguće utjecaje jer se oni mogu javno izražavati, ali ne mogu bitno utjecati. I sada kada smo postigli jednu tekovinu, koja je tekovina svih nas ovdje zajedno i vas tamo koji sjedite i ovdje koji ovdje sjede, vi to neki dovodite u pitanje uopće ne znajući o čemu govorite. Pa vas molim da uzmete to u obzir. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Evo kad ste me postavili izravno pitanje, htio bih vas umiriti, ja ću kao predsjednik Kluba to pažljivo razmotrit vaša stajališta u promjeni Zakona, ne dirajući u poslovničko pravo zakonodavne aktivnosti Sabora, naravno. Imamo dvije replike i dva ispravka netočnog navoda. Prvo je replika gospođe Jagode, a ispravak netočnog navoda je bio prvi. Ispričavam se gospodinu Ivi Lončaru. Evo Ivo Lončar ispravak netočnog navoda.
Pa bilo mi je jako drago što se kolega Vujić inače bivši ministar kulture ovako uzrujao. Kaže ovako, "samo su dvije točke sporne u ovom zakonu". Sporno je sve gospodine Vujiću. Bili ste prije toga donijeli zakon kakav civilizacija i svijet ne pamti, nakaradu koja je nanijela veliku štetu, ovaj zakon isto tako. Zatim ste rekli, ovaj Zakon ja najviši stadij u Europi. Točno i komunizam je svojedobno bio najviši stadij socijalizma, odnosno diktature proletarijata, pa di je završio? Sporno je gospodine Vujiću i programsko Vijeće HRT-a, vi ste o tome govorili. Koga ono danas predstavlja? U tom Vijeću sjedi dvije trećine članova koji su u sukobu interesa. Kako tamo mogu biti ljudi čiji se filmovi vrte na televiziji, čije se knjige tamo reklamiraju itd. da ne govorim. Pa oni ne predstavljaju javnost, mi napokon da bi htjeli imati Hrvatsku televiziju da ona bude nacionalna, javna i demokratska moramo promijeniti ovaj Zakon. Ja znam to vas boli, jer je to vaše autorsko dijelo, a svojedobno ste zvali i gospodina Jakubovića o kome sam malo prije govorio, a on zna o televiziji koliko ja o kirurgiji, a ja o kirurgiji nemam pojma. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović, izvolite.
Hvala gospodine dopredsjedniče. Pa evo ja ispravljam netočan navod kolege Vujića da su najveće čistke bile ranije i 2000. godine sve je došlo u redu. Naime, malo prije smo na Odboru za prostorno uređenje itd. kako se već zove imali izvještaj i plan statističara, pa oni tvrdi, prvi ljudi statističara tvrde, da se današnji podaci, točni podaci koji se uzimaju sad u svjetskim analizama pojavljuju statistikama tek za dvije godine. Prema tome, ono što se događalo 2000. podaci su iz 98. Ono što se o korupciji priča za sad podaci su iz 2002. Hvala.
Hvala lijepa. Bilo je govora o čistke, on kaže da drugačije. Replika gospođa Jagoda Martinčević, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja sam se javila za repliku da bih mogla postaviti kolegi Vujiću jedno pitanje. Bilo je govora, vi ste spomenuli čistke, pa ste spomenuli autonomiju novinarstva itd. Prije nego kažem zašto bih vam postavila pitanje, ja ću ga postaviti. Da li vi znate razliku između Čičoline i Čikolinija? Vjerojatno znate. E vidite. Urednici na Hrvatskoj radio-televiziji to ne znaju. Pa brkaju, ja ću to ponoviti za one koji možda ne znaju, jer je to ipak moja struka, Aldo Čikolini je jedan od najvećih svjetskih pijanista. Gospođa ili gospodična Čičolina jest naša bivša kolegica u Talijanskom parlamentu, ali i jedna vrlo vesela dama. A urednici na Televiziji najavljuju nastup Alda Čičolinija, njima je dakle svejedno, oni ne znaju, oni nisu nikad ništa pročitali, oni brkaju stvari i rade sramotu. Da li biste vi takvog urednika očistili ili ne biste? Ja bih.
Odgovor na repliku gospodin Antun Vujić, izvolite.
... [[govornik se naknadno uključio, ne čuje se]] kolegicu uvaženu gospođu Jagodu Martinčević. Ovaj sukob interesa o kojemu ste vi sada govorili, a koga ste na ovaj način formulirali možda bi ga mogli neki drugi uzetu u obzir, jer recimo sukob interesa bi možda mogao, bio mnogo veći kod onih koji su uzimali svojedobno kredite na televiziji a više ne rade na televiziji, a sada su recimo tako strašno pažljivi da ne bi još netko drugi bio u sukobu interesa. Ne znam da li ste me razumjeli? Nadam se da su me razumjeli oni koji trebaju. Žao mi je što vam nisam mogao bolje odgovoriti na razliku koju ste mi postavili, ali mislim da je jasno šta sam ja, šta sam rekao i kome sam rekao i kako se zloupotrebljavaju i bacaju ovdje i blataju ljudi. A ne bi trebali biti od nekih.
Hvala lijepa. Gospođo nema replike na repliku. Ali ima još jednu replku gospođa Ivana Sučec-Trakoštanec.
Gospodine potpredsjedniče, ja prvo nisam znala jer bi se od straha javila za repliku, dakle od ovog ovako rezolutnog tona, mahanja kažiprstom, pa i sad odgovora gospođi zastupnici, ja imam osjećaj dakle da bih trebala vrlo dobro paziti sad što ću reći. Ali moram reći da ne mogu kao konačno stanje nikako prihvatiti činjenice koje izlaze iz govora citiram "mi smo tekovina, ništa se ne može, ako nešto taknete i kad taknete i stavljati nekome ne više samo u usta, nego i u glave namjeru koje nije nigdje ničim pokazana", dakle gospodine kolega zastupniče. Ako i kad zastupnici ili Vlada procijene da bi trebalo ovaj Zakon mijenjati svi ćemo o njemu ovdje razgovarati. Ali, koliko ja vidim i ovaj Zakon koji je sad na snazi koji je kao stečena tekovina vrhunska i svega je tek na snazi od 27. veljače 2003. godine, dakle i do onda je bio nekakav zakon kojeg su oni koji su ga donijeli branili kao najveću moguću stečevinu. Dakle, svi zakoni su vjerojatno nekakva stvar koja evoluira i koja se razvija u skladu sa životom koji ide naprijed. Pa nikako ne bih mogla prihvatiti da su ove tekovine koje sad imamo i ovo zatečeno stanje Sveto pismo koje ovaj Hrvatski sabor ponavljam samo na boljitak i Hrvatske televizije i hrvatske javnosti ne bi smio nikada mijenjati. A nadam se da će ga i u nekim dijelovima koji će poboljšati ukupno odnose i promijeniti još za našega mandata. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku gospodin Antun Vujić, izvolite.
To će biti direktnije. Slažem se s vama da je donesen zakon jedan, pa da je poslije donesen zakon drugi. I to je upravo s razloga, što je onaj prvi zakon koji je donesen je donesen sad ću to reći dok sam možda bio ministar ne bih to bio rekao, po jednom diktatu koji se pokazao apsolutno ne ostvareni i koji je doveo do velikih šteta vezano za ... javne televizije. I onda smo čuvajući interese ovoga Sabora i ove države mijenjali one aspekte toga zakona, dopunjujući i brojne druge, koji su stvarali jedan novi sustav odgovornosti i vezani su na mnogo racionalnije i dakako na visokim standardima, na visokim demokratskim standardima zasnovano sistem izbora Vijeća, u kojem ne može biti majorizacije, u koje je birano na način da se prvenstveno po mogućnosti obje da tako kažem linije, ili ako ih ima više dogovore oko zajedničkog broja predstavnika, a ukoliko ne da ide 1:1 itd. I mi od toga naprijed i dalje ne možemo ići. Na možemo, jer i nitko nije pametan da se sjeti što bi to sada još bolje mogli napraviti. Međutim ne možemo jer i nitko nije pametan da se sjeti šta bi to sada još bolje mogli napraviti. Međutim, tada je s redova vaše strane dolazila kritika da to Vijeće prvo neće funkcionirati pa je profunkcioniralo. Da ono neće moći izabrati one ljudi koje je izabralo, pa je i izabralo ljude. Pa je na kraju krajeva poslovanje televizije u redu. Pa o čemu sada govorimo? Šta, što to sada hoćemo, a lista kritike, lista kritike je s ove strane možda bila prigušena zato što smo se prvenstveno orijentirali na bit ovoga problema. Moja osobna bi bila itekako obilata i mogao bi se složiti sa gospodom, sa gospođom Jagodom Martinčević oko cijele liste ovakih i sličnih gafova. Međutim mi smo sada konačno došli u situaciju da se to može početi popravljati. Po prethodnom zakonu ne bi još ništa mogli jer linija odgovornosti nije imala nikakvoga utjecaja na liniju sprovedbe bilo kakve politike u ovoj televiziji i niti biste vi u Saboru mogli o tome diskutirati što danas možete. Pa dajte da u tekovinama prepoznajemo tekovine, a u lošim potezima loše poteze.
Hvala. Hvala lijepa [[Upadice se ne razumiju.]] Nemojte se, molim vas, nitko nije dobio riječ, a dobit će riječ sada gospodin zastupnik Ante Đapić.
Gospodine dopredsjedniče, gospodo s Hrvatske radiotelevizije, kolegice i kolege. Dvodnevna rasprava, dakle doduše razmaknuta tjedan dana, ali dva dana je trajala o Hrvatskoj televiziji, o ovim dvama izvješćima govori o tome da proces transformacije Hrvatske televizije iz, od 1990. pa na ovamo još uvijek traje. Naime transformacija medija kao što je televizija iz jednog medija koji je bio pod totalitarističkim sustavom i koji je bio u dobroj mjeri anacionalan u pretvaranje televizije u javnu i nacionalnu zasigurno je proces koji će još trebati vremena kada govorimo o Hrvatskoj televiziji. Mi naravno smo u ime Kluba već iznijeli i pozitivne ocjene ovog izvješća. Mi naime držimo da ima dobrih pomaka na Hrvatskoj radioteleviziji, ali isto tako zadržavamo si pravo izinijeti i kritičke objekcije na ono što smatramo potrebnim za istaknuti. Naime, kada govorimo o slobodi medija onda smo i danas čuli i prošli put i takvih stavova i izjava da hrvatski političari i dužnosnici mogu imati svoj osobni stav da nešto nije u redu na televiziji, ali da ne bi se smjelo ni u kom način o tome govoriti na kritički način jer se i to može smatrati dijelom pritiska na medije. Ja inače spadam u političare i zastupnike koje nisam nikad u životu nazvao novinara da bi izrazio niti nezadovoljstvo sa onim kako je objavljeno ili o HSP-u ili o meni niti sam ikada tražio razgovor, intervju ili nešto slično. Prema tome, stoga upravo držim da mogu i upozoriti na neke stvari radi želje da Hrvatska televizija, u prvom redu govorim o Hrvatskoj televiziji jer držimo da radio ima bolju ocjenu kod nas u našem Klubu i u stranci oko svoga rada, neke objekcije koje je potrebno uzeti u obzir kad o ovome raspravljamo. Naime već je ovdje bilo rečeno, ja mislim da je rasprava kolege Line Červara ono na tragu čega bi ja danas govorio, to je profesionalnost i objektivnost i odnosno rekao bih samokontrola urednika i novinara da ... [[Govornik se ne razumije.]] i sugestivnim pitanjima praktički ne kreiraju politiku u Hrvatskoj. Oni moraju biti servis. Oni moraju biti objektivni. Oni moraju dati, preslikati jasno, vjerno sliku stanja u hrvatskom društvu i hrvatskog raspoloženja, a ne kreirati politiku na način kako se to u Hrvatskoj i prečesto događa. Dakle mi moramo utvrditi kriterije što su to kriteriji u programskoj orijentaciji Hrvatske televizije. ... [[Govornik se ne razumije.]] govorimo javna i nacionalna. Dakle javna, to dakle znači vjerna preslika društva, dakle omogućiti i da obični hrvatski građanin može imati prostor na Hrvatskoj televiziji ako je to nešto što interesira hrvatsku javnost, ali naravno i, i sve ostale kategorije, a sa druge strane ona mora biti naravno i nacionalna, voditi računa da rad Hrvatske televizije bude u skladu i sa načelnim interesima. Mi smo u svom prijedlogu zakona kad smo predlagali Zakon o HRT-u, vi se toga sjećate gospodine ravnatelju, predlagali model koji BBC ima. Dakle BBC ima u svom, u svom radu itekako ograničavajuće faktore. Nema televizije javne na svijetu ako ćemo govoriti o javnosti. Ali kada se radi o zaštiti britanskih nacionalnih interesa onda oni itekako vode računa. Od izvješća u Iraku i ne znam čega sve ne, niste mogli vidjeti kod njih da je se nešto dogodilo što bi bilo protivno interesima njihovim, a kada se dogodilo jedanput da su britanski novinari probali negativno se odnositi prema, prema akciji u Iraku, da je tada i direktor BBC-a imao velikih problema pa mislim da je bilo i određenih odstupanja. Što to govori? To govori da Hrvatska televizija ne može sebi dopustiti gaf sa Aleksandrom Tijanićem. To govori da Hrvatska televizija mora itekako voditi računa, iskoristiti u političkom smislu i slučaj «Bralo» koji nije uopće spomenut na Hrvatskoj televiziji. To su dakle bile situacije kada je Hrvatska televizija mogla biti nacionalna televizija. Kada je ona imala mogućnost i šansu da budući je najsnažniji medij, ja ovdje upotrebljavam termin najopasniji pa je nekima to smetalo, on je opasan u slučaju Aleksandra Tijanića. Jer se, u tom slučaju se pokazalo da se na Hrvatskoj televiziji čiju pretplatu plaćaju svih hrvatski građani, se, sat vremena se vršila velikosrpska promidžba. Dakle, tu govorimo dakle o kriterijima formiranja programa Hrvatske televizije i u tom pravcu ja apeliram na vas da se potom itekako striktnije, rigoroznije povede računa. To ne znači ograničavanje medija, ali se često se, slobode medija, a često se zna dogoditi kako je ona bila Voltairova izreka da se iza visokih ideala, slobode, ja ću dodati ovdje slobode medija, često kriju vrlo niski, prizemni ciljevi. Pa se onda pod to može sve strpati, pa se može promicati i kroz najvažniji hrvatski medij je najsnažniji, i stvari koje nemaju nikakvih dodirnih točaka sa dominantno hrvatskim vrijednostima nacionalnim. Ako se o tome još može i smije govoriti u Hrvatskoj, da imamo mi svoje neke nacionalne vrijednosti, ne znam, od obitelji, od domovine, od rata koji smo vodili, koji smo, od naših heroja i tako dalje. Dakle postoji čitava lepeza vrijednosti za koje barem pretpostavljamo mi u Hrvatskoj stranci prava da još uvijek u dobroj mjeri žive u hrvatskom narodu i o tim osjećajima i o tim vrijednostima itekako treba voditi računa. Prema tome ovdje je bilo govora o glavnim manama postojećeg zakona gdje je kolega Vujić rekao da ima dvije mane, odnosno dva pitanja. Jedno od njih je: treba li uopće o izvješću raspravljati? Ja držim da apsolutno treba raspravljati o izvješću upravo na način i dobronamjerno kada imamo što pohvaliti, ali vrlo oštro kritizirati ako procjenimo da upravo ta bitka na tržištu komercijalizacije televizije dovodi u pitanje rekao bih ove druge vrijednosti a temeljna je rekao bih uloga Hrvatske televizije morala bi biti edukativna, odgojna, kulturološka, obrazovna. Prema tome odgajanje naraštaja koji, koji traju, koji dolaze iza nas i u tom pravcu ona ne smije podleći atmosferi i onoj vrsti tržišne utakmice u kojoj se na jedan način koji je meni posve neprihvatljiv, a to je sad kažem sloboda medija se tretiraju neke vrijednosti, neke pojave kao nešto najnormalnije, a ono što mi smatramo našim vrijednostima se ignorira na Hrvatskoj televiziji ili čak zna biti i predmetom podsmijeha, da ja to sad ne elaboriram pojedine slučajeve. Zato kada govorimo o HTV-u, naglasit ću još jedanput, pomaka zasigurno ima. Kolega Kovačević je govorio o nekim primjedbama koje smo mi iznijeli vezano za, i čak konkretna imena, ne treba ih u biti, imena ne treba spominjati, ali željeli bismo da novinari koji se bave, urednici koji rade na Hrvatskoj televiziji, što je moguće više budu lišeni vlastitih nekih političkih osjećaja. Dakle oni mogu imati svoje stavove, oni to iskazuju na glasovanju kada imaju itd. Ali u uređivanju emisija, posebice informativnog programa, od uređivanja Dnevnika, od uređivanja nekih emisija treba voditi računa da oni moraju prije svega biti objektivni, profesionalni, dopustiti da se čuju sve strane oko pojedinog problema i onda će Hrvatska televizija nastaviti ja se nadam i ubrzano taj svoj proces iz transformacije televizije koja je bila desetljećima u komunizmu i jasno da to nije lagan proces. Logično je da je to bilo jedno cementirano stanje iz kojega je trebalo i u doba rata i kroz ratno vrijeme i eto i poslije rata tražiti i kadrove i ljude i obrazovane i ispunjavati tu ulogu javnosti servisa sa jedne strane, a sa druge strane pokušati ostati nacionalna. Nije sramota biti i nacionalan i javan. Ne nije sramota. Ja bih rekao da je to naša obveza, a Hrvatska televizija tu ima odlučujuću ulogu kada se radi o hrvatskom medijskom prostoru jer je ogroman dio tiskovnih medija u hrvatskoj pa i elektronskih medija, nisu što bi se reklo uvjetno rečeno u hrvatskim rukama nego oni imaju druge sadržaje, druge vrijednosti, drugu vrstu komercijale, a Hrvatska televizija sa svim poteškoćama ne smije se previše odazvati zovu komercijalizacije i onda u tome pravcu izgubiti onaj svoj temeljni pravac, temeljni smjer a on bi bio upravo ovaj o kojem su mnoge kolegice i kolege danas govorili. U to ime mi podupiremo izvješće, ali kažem imamo puno objekcija i primjedbi i nadamo se i očekujemo da ove naše primjedbe nećete shvatiti zlonamjerno nego kao doprinos da se neke stvari na Hrvatskoj televiziji ne ponavljaju i da nam se ne dogodi ponovit ću još ova dva slučaja, da nam se Tijanić ponovno ne dogodi uz svo uvažavanje slobode urednika, pozivanja gostiju kojih hoće, da neznam čemu tolika jurnjava prema tim ljudima, osobama, političarima iz Srbije gdje se još jasno nije definiralo, ne jasno nego uopće se nije definirao ili jeste negativno odnos prema Hrvatskoj njihov ministar vanjskih poslova koji govori da Mihajlović nije bio fašist itd. pa kažem naravno i do korištenja onih situacija za novinare vrlo izazovnih kao što je bio slučaj Bralo koji se mogao itekako u političkom smislu i kapitalizirati, a i u medijskom. Eto, vidim da crveno se upalio i zahvaljujem na pozornosti.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prva je gospodin zastupnik Ivo Lončar. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo. Moj dragi kolega Anto Đapić je govoreći o zakonu rekao da bi on i mogao podržati taj zakon, pa budući da se cijelo vrijeme govori o ovomu zakonu, ja ću sada ispričati još jednu apsurdnost ovoga zakona. Po ovomu zakonu glavni ravnatelj može potpisati transakciju do 10 milijuna kuna, a iznad toga on mora pitati ravnateljstvo, a isti taj glavni ravnatelj predlaže to ravnateljstvo, odnosno on predlaže ravnatelja Hrvatske televizije, predlaže ravnatelja Hrvatskoga radija i predlaže ravnatelja Glazbene proizvodnje i sada ako bi on htio potpisati jednu transakciju iznad 10 milijuna kuna, on mora tražiti suglasnost od onih koje je upravo on postavio. Evo to je, žao mi je što ovdje nema kolege Vujića pa bi volio da on ovo prokomentira. Evo to su te tekovine toga zakona koji se ne smije dirati, koji je europski, svjetski itd. itd. a samo pravi štetu Hrvatskoj televiziji i 3 i pol tisuće tamo zaposlenih ljudi koji rade u toj kući. A inače što se tiče programa to sam i danas nekoliko puta rekao i sada, političari se ne smiju miješati u program. Političari ne smiju imati utjecaja na novinare. Ja sam osobno i ovih dana i u posljednje doba doživio štoješta od toga, ali i dalje držim političari se ne smiju miješati u uređivačku politiku ni jednoga medija pa tako ni Hrvatske televizije niti smiju imati bilo kakav utjecaj na novinare i medije, jer gdje nema slobode medija nema ni demokracije. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, gospodin Anto Đapić. Izvolite.
Ja se nadam da kolega Lončar nije mislio da se ja miješam u uređivačku politiku, zato što je ispalo da se na moj govor se javio za repliku, a ja nisam inače rekao da sam podržao zakon postojeći nego sam rekao da smo mi imali svoj prijedlog zakona koji se naslanjao na BBC-ovu onu kartu njihovu oko slobode medija i formiranju te državne televizije kao što je BBC i u tom pravcu ja još jedanput ću ponoviti. Prema tome ovaj zakon možda nije dobar, kolega Lončar o medijima zna bolje od mene, možda ga treba i mijenjati, ali ja sam više govorio o programu i o kriterijima kako se taj program formira i nadam se da su primjedbe koje smo iznijeli će pomoći da taj program ubuduće bude bolji.
Hvala lijepa. Još jedna replika. Gospodin zastupnik Franjo Arapović.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, … /Govornik isključen pa ponovo uključene./ … gospodina Brala i ovoga gospodina kojemu neću ni ime izgovoriti. Da li je vama možda slučajno malo čudno da taj gospodin bude samo 24 sata prije nego što predsjednik hrvatske Vlade ide u Beograd? Toliko. Hvala.
Hvala lijepa. Idemo dalje. Gospodin zastupnik Josi Leko, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodo sa Hrvatske radiotelevizije, kolegice i kolege. Na početku svojeg ovog nadam se kraćeg izlaganja odmah da se odredim. Ja nemam ništa toga da se i u Saboru raspravlja o programu, da se daju kritike, ocjene, procjene, pohvale programa Hrvatske radiotelevizije, ali odmah iza toga molim da se dide vrati materi, a Hrvatska televizija hrvatskim gledateljima. Zato svoje eventualno iznošenje ocjena o programu Hrvatske radiotelevizije molim da se shvati samo do razine koju ima svaki prosječni gledatelj Hrvatske radiotelevizije, ni manje ni više. Zašto to tražim? Naprosto što razumijem potrebu da javna televizija ne bude pod utjecajem niti pod utjecajem vladajuće niti opozicione politike, a priznajem ovdje javno pred Hrvatskom televizijom da smo mi svi svrstani u stranke bez obzira kako se zovemo i da iz nas progovara politički stav. Zato smo kolegice i kolege tražili rješenje u duhu demokratskih standarda zemalja Europske unije da Hrvatskoj televiziji, Hrvatskom radiju osiguramo standarde, demokratske standarde koji će omogućiti da bude neovisna o dnevnoj politici bilo koje stranke u Hrvatskoj. Zbog toga moram ponoviti koje su se promjene u demokratskim standardima osigurale od 2000. godine na Hrvatskoj radioteleviziji. Naravno lutali smo mi u prošlom mandatu tražeći te najbolje standarde. Zakon je, Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji sasvim sigurno riješio je problem nezavisnosti ravnateljstva i programskog vijeća. Da li na najbolji način ili ima boljih, to naravno možemo uvijek raspravljati, ali sasvim sigurno tu je pomak izvršen. Dakle, ravnatelj i urednici Hrvatske radiotelevizije ne postavlja politika ni dnevna ni trajna nego gledatelji Hrvatske radiotelevizije kroz programsko vijeće. Zatim je Hrvatska televizija materijalno osigurana kao nezavisna ustanova. I još jedno važno dostignuće je da se tarifa, pretplate Hrvatske radiotelevizije ne određuje odlukom vlasti, dakle to je automatizam o kojem odlučuje ustanova Hrvatske radiotelevizije. Ja mislim da su to dosezi koje treba poštivati, naprosto to je interes hrvatske države, hrvatskog naroda, da program ne uređuje ni jedna politička stranka. Da li je povijest i iskustvo dobra učiteljica, ja mislim da jeste i da je u zadnjem periodu bilo da je riječ o dvije, tri, četiri ili pet godina sve manje utjecaja politike na uređivanje programa Hrvatske radiotelevizije, da je sve manje poziva urednicima, novinarima da nešto oblikuju onako kako nešto želi netko drugi. Tim je odgovornost novinara i Programskog vijeća Hrvatske televizije daleko veća, ne mogu prebaciti svoje odgovornost za neznanje, za propuste, za poslovanje ni na Hrvatski sabor ni na hrvatsku Vladu nego moraju sami pogledati kakvo je stanje u kući. S toga naslova, nije problem što mi kritiziramo pojedinog novinara i pojedinog urednika nego je problem s koje pozicije to mi želimo raditi. Zato javno još jedanput kažem ne želim imati veći utjecaj na Hrvatsku televiziju nego prosjećni gledatelj Hrvatske radiotelevizije. Naravno ako bismo pogledali koja je zadaća Hrvatske radiotelevizije proizilazi iz Zakona, važećeg propisa, mogli bismo mi govoriti o zadovoljstvu ili nezadovoljstvu, o sve tri funkcije Hrvatske radiotelevizije, ali ja vas uvjeravam kolegice i kolege da je i Hrvatska radiotelevizije postavljena u šizofrenu situaciju. Jedan put ona mora odgovoriti, naravno i našim zahtjevima za javnom televizijom jer ima pretplatu i društvenu zadaću a drugi put je silimo da u konkurenciji koja je sve jača posluje na komercijalnom principu, to je mi silimo ona je stavljena u tu poziciju. I moram po mojem sudu da će još biti teže, naprosto konkurencija će jačati, jačat će konkurencija televizijskih programa u Hrvatskoj zemlji kod nas i jačat će želja političara da utječu na Hrvatsku televiziju kako bi sliku o sebi i svojoj politici naravno prodavali na najlakši način. Zbog toga je neobično važno dati političku podršku konceptu neutralnosti televizije i programa od politike, to je razlika o čemu mi vodimo danas raspravu. Zbog toga sam naime, javljajući se u raspravu bio u neodumici da li braniti principe i dobiti osudu da ja to činim radi toga da bih zaštitio svoj politički interes ili svoj nastup na televiziji, naravno da to nema nikakve veze, to naprosto činjenično ne može stajati. Kao kad bih ja branio demokratske principe i vi me optužili da ja želim u demokraciji nešto ušičariti, toga nema nigdje u svijetu. Dakle, još jedamput nije problem u razmatranju ni poslovanja financijskog ni razvoja Hrvatske televizije, ni programskih načela, ni kritike ni pohvale nego je problem s pozicije s koje se one upućuju, ja sam uvjeren da gledatelji Hrvatske radiotelevizije i gledatelji Hrvatskog sabora sasvim dobro prepoznaju interes od svakog od nas kada raspravljamo. Zbog toga gospodine Galiću i predsjedniče Vijeća držim vam palčeve ustrajte u svojoj neovisnosti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Ivo Lončar, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, hvala kolegi Leki na ovoj zadnjoj rečenici, mislim da poslije ovoga više ne treba nikakva rasprava. Kolega Leko je rekao Programsko vijeće postavljaju gledatelji, završen citat. Molim vas kolega Leko nabrojite mi bar 20 gledatelja u hrvatskoj državi koji su birali ovih 11 članova Programskoga vijeća HRT-a osim možda članova parlamenta iz bivše koalicijske vlasti ili možda iz tada izvršne vlasti a napose vas molim da mi nabrojite barem tri gledatelja koja su sudjelovala u promjeni kada je bivši član vijeća profesor Uzelac otišao u izvršnu vlast a na njegovo mjesto došao drugi čovjek. Jesu li to birali gledatelji Hrvatske televizije ili je to birala politika, ma kanimo se svega ali hvala vam za onu zadnju rečenicu, nakon nje je sve jasnije.
Hvala lijepa imamo jednu repliku. Gospođa Božica Šolić izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo, slušajući raspravu gospodina kolege Leke, pa raspravlja i kolege ostali njegovi kao da su oni pisali ovo Izvješće Hrvatske televizije, a gospodin ravnatelj mirno sjedi i gleda a SDP brani izvješće Hrvatske televizije. Stječe se dojam u Hrvatskoj javnosti kao da ste samo vi zadovoljni i radom i izvješćem Hrvatske televizije a zapravo mnogo gledateljstvo u Hrvatskoj zapravo i nije zadovoljno. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku gospodin zastupnik Josip Leko.
Uvažena zastupnice Šolić, zalažući se za principe branit ću ih do krajnjih granica bez obzira koje ćete vi diskvalifikacije koristiti. Principi su principi i kod njih neću odustati, moj je zahtjev i molim da to uvažite da Hrvatsku televiziju učnite što je više moguće nezavisnom od dnevne politike makar HDZ-a ili SDP-a ali nezavisno. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Sljedeći gospodin zastupnik Željko Pavlic izvolite.
Poštovane dame i gospodo, poštovani predstavnici HRT-a. Dopustite da se ja ukratko uključim u ovu raspravu dakle o podnesenim izvješćima. Pa kako rasprava ide kraju vidi se zapravo da se sve više rspravlja o postojećem Zakonu o HRT-u koji je samo da podsjetim donesen u 2002. godine u drugom mjesecu nije prošlo niti dvije godine od donošenja tog Zakona. Ja sam isto glasa za donošenje tog Zakona jer sam mislio dakle da možemo pomoću njega riješiti dosta problema koji su se nakupili na Hrvatskoj radioteleviziji. Danas sam isto tog stava. Mišljenja sam dakle da sam Zakon ne treba mijenjati a problemi koji su nastali, kojih ima dakle u radu HRT-a su problemi provođenja tog Zakona tj. implementacije tog Zakona. Pa dopustite samo u tom kontekstu da navedem dva primjera. Prv, svakako primjer koji ovdje već nekoliko puta bo već napomenut je pitanje obrazovnog programa. U programskim načelima lijepo jasno piše da HRT i HTV proizvodi mora proizvoditi ili obavljati emisije namijenjeni odgoju i obrazovanju djece, mladeži i odraslih te emisije znanstvenog sadržaja. Evidentno je dakle da je to programa premalo, dovoljno je pogledati samo program svakodnevni HRT-a dakle u našim novinama, na 1. i na 2. programu gotovo da niti nema domaće kvalitetne emisije, pogotovo nema emisije domaće produkcije. U pitanju je zapravo zabavni program za djecu koji nema dakle ulogu da pomogne djeci u praćenju nastave dakle, nema nikakvog didaktičku funkciju. Pa mogu samo iz programa pročitati od 8 sati prvo na programu su teletabisi, zatim 8,25 brum crtani film, 8,35 životinjski mladunci crtani film, 8,43 detektiv crtani film, 8,45 baltazar crtani film, mislim da je to jako dobro što se baltazar emitira. Zatim je tu 8,55 bogo ... [[Govornik se ne razumije.]] crtani film, 9 sati kakvi čudaci, 9,15 ... [[Govornik se ne razumije.]] crtana serija itd.. Dakle, na to se sve svodi naša obrazovna produkcija, mislim da se to mora u što skorije vrijeme promijeniti. Ne raduje me dakle što činjenice govore da dolazi zapravo do pada produkcije tog programa. Naime, u izvješću nam piše da za proizvodnju programa, dakle za umjetniči i dokumentarn, zapravo program za kulturu, znanost i obrazovanje da je index 2000, 2003. u proizvodnji ... [[Govornik se ne razumije.]] dakle niti ono što je bilo zacrtano nije ostvareno. Mislim da se to itekako mora proraditi da se to ostvari. Drugi, druga primjedba je također, malo će biti lokal patriotska a isto se tiče jedne stranke, programskih načela koje govore da HRT mora informirati i obrazovati građanje o očuvanju kulturne i prirodne baštine. Naime, o ćemu se radi? Iskoristiti ću ovu priliku da prenesem zapravo nezadovoljstvo, ne znam da li je to gospodin Galić primio taj pisani protest udruge kulturno umjetničkih društava iz Međimurske županije. Najprije, naime prije nekoliko tjedana ovdje u Zagrebu je održana jedna priredba manifestacija i Međimurje u Lisinskom. Više od 10 kulturno umjetničkih društava iz Međimurja prvi put je na takav način predstavilo svoje radove, dakle, predstavilo je međimursku kulturu i tradiciju ovdje u Zagrebu, nažalost to nije bilo popraćeno ni s jednom kamerom Hrvatske televizije. Nije bilo niti izvješća, kamoli nekakvog prijenosa ili snimke, a gotovo svakodnevno imamo, imamo festivale i lakih nota, kako se to već zove na televiziji koji sigurno to ne zaslužuju dok jedna ovakva priredba je itekako zaslužila da bude ako ne prenošena onda barem snimljena upravo u ovom kontekstu očuvanja prirodne i kulturne baštine. Dalje što bih rekao, upozorio bih na zapravo ključni jedan, ključni članak, to je članak 7. Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji. Iskoristiti ću priliku dakle da ga čak i pročitam jer ovdje se nalaze i mnogi odogvori koji su na pitanja koja su tu bila postavljena pitanja kako se novinari i Hrvatska televizija kako bi se trebali oni ponašati dakle prilikom svog svakodnevnog posla. U članku 7. lijepo glasno i jasno piše. A mislim da bi to i sami novinari češće trebali zaviriti ili pročitati ovaj zakon pogotovo na kolegijima da je HRT i HTV da su dužni trajno, istinito, cjelovito, nepristrano i pravodobno informirati javnost o činjenicama, događajima, i pojavama u inozemstvu od javnog interesa. Poštovati i poticati pluralizam političke, religijske i svjetonadzorske i drugih ideja te omogućiti javnosti da bude upoznata sa tim idejama. Nepristrano obrađivati politička, gospodarska, socijalna, zdravstvena, kulturna, obrazovna, znanstvena, ekološka i druga pitanja omogučujući ravnopravno sučeljavanje stajališta različitih izvora. Prije objavljivanja provjeriti izvor i sadržaj informacija u skladu sa priznatim standardima neovisnog novinarstva. ... [[Govornik se ne razumije.]] informacije i konentare te jasno označavati komentare kao osobno mišljenje autora. Dakle, ovaj članak Zakona omogućuje dakle da novinari obavljaju svoj posao i kao dakle informativni posao, a isto tako ovaj Zakon omogućava novinarima da izlažu i svoje komentare kao osobno mišljenje autora. Dakle, novinari ne mogu biti i ne smiju biti samo govoreće glave nego normalno oni moraju biti, imati svoj stav ali to mora biti jasno označeno. Dakle, jasnim provođenjem obaveza i dužnosti iz članka 7. novinari, djelatnici i u HRT-u i HTV-u dakle izvršavaju svoju obavezu koju su dužni prema svim građanima Republike Hrvatske jer se po stavku 2. članka 1. ... [[Govornik se ne razumije.]] javne ustanove Republika Hrvatska, dakle svi građani. A isto tako su dužni prema svojim pretplatnicima. Naime, Hrvatska televizija ima milijun 150 tisuća pretplatnika dakle od kojih uzima mjesećno pretplatu. I tu bih možda imao nekakvih primjedba također na sam proces ili postupak prikupljanja pretplate. U samom izvješću koliko možemo iščitati nema nekih velikih poremećaja ili naglih smanjenja u sakupljanju pretplate od gledatelja ali ipak HTV je sklopio jedan ugovor sa odvjetničkim društvom, s jednim odvjetničkim društvom dakle koje im obavlja pravne dakle, pravne obaveze prilikom eventualnoga kašnjenja nekih obveznika. I što se tu dešava? Ovdje imam jedan postupak koji je dakle pokrenuo to odvjetničko društvo, opomena pred sudsku ovrhu. Radi se o dugu od negdje 200, ne negdje, točno 290 kuna, dok je trošak ove opomene iznosi 124 kune. Dakle, trošak opomene je više od trećine zapravo duga. Ne znam sada kome to ide u interesu, da li Hrvatskoj radio televiziji ili ovom odvjetničkom društvu kjoe zarađuje itekako velike novce na onima koji možda dva ili tri mjeseca ne ogu platiti pretplatu. To je većinom riječ o ljudima slabijeg imovinskog stanja koji ne mogu baš u tom trenutku platiti pretplatu i odmah iza toga stiže dakle ta opomena u koju su uračunati i troškovi ove opomene. Konkretno u ovom slučaju koji su bili pretplatnici oni su platili ovu pretplatu od 299 kuna ali svejedno unatoč tome im je stigao ovršni prijedlog u kojem su im ti troškovi još povećani i za 100 kuna dakle, sudskih troškova a ukoliko se oni hoće žaliti moraju platiti još 100 kuna dakle, kao pravo na žalbu. Mislim da ovo nije do kraja korektno prema svima onima koji gledaju televiziju, koji godinama plaćaju pretplatu a koji možda u nekom trenutku nisu spremni ili nisu u mogućnosti platiti tu pretplatu a mislim da bi trebalo i u tom smislu malo razmisliti što i na koji način. Jer velim, u Izvješću o financijskom poslovanju nema nekih velikih odstupanja u prikupljanju pretplate ove i nekih i prijašnjih godina. Eto toliko dakle, sa zaključkom dakle da je u pitanju provođenje, dakle što bolje provođenje zakona i samo to će nas dovesti u tome da zadovoljimo težnje koje imamo dakle prema Hrvatskoj radioteleviziji. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I u pojedinačnoj raspravi kao posljednji gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, pa moram priznati da je ova današnja rasprava bila prilično interesantna, da smo mogli čuti doista različita gledišta u pogledu na ova Izvješća koja su pred nama, pa mi dopustite da se osvrnem doista, pokušatiti ću se osvrnuti na meritum stvari, govoriti ću nešto i o programskim načelima ali i o revizijskom izvješću, a osvrnuti ću se i na ono što se do sada moglo čuti u raspravama raznih zastupnika iz raznih stranaka. Naime, prvo što se tiče programskih načela, jedno od glavnih programskih načela je da se osobito treba proizvoditi ili objavljivati emisije namjenjene odgoju i obrazovanju djece, mladih i odraslih te emisije znanstvenih sadržaja. Po novoj shemi nažalost obrazovni program je smanjen na nekih 15- ak minuta dnevno. Ja ću se ovom prigodom, iskoristiti ću prigodu da kao predstavnik jedne grupe što mladih, što starijih a koji dolaze iz jednog umjetničkog miljeja, govoriti ću o umjetničkom obrazovanju, obratim i ravnateljstvu televiziji i programskom vijeću ali i hrvatskoj javnosti. Naime sumnjam da bilo tko ovdje od zastupnika, osim možda nekih super informiranih zna recimo jedan podatak da je na nedavnom europskom natjecanju održanom u Dubrovniku Petrik Čeku i Srđan Bulat da su osvojili prve nagrade. Ja mislim da vjerojatno nitko u ovoj sabornici osim mene ne zna tko su ti mladi ljudi koji su osvojili prve nagrade na jednom europskom natjecanju koje je održano u Dubrovniku. Samo je dva puta u informativnom programu objavljena kratka informacija, na čemu im se zahvaljujemo da će to prestižno europsko natjecanje koje je najuglednije nakon eurovizijskog natjecanja za mlade glazbenike biti održano u Dubrovniku. Niti spomena o dosezima mladih ljudi u Hrvatskoj koji mogu biti uzor svojoj generaciji. Naravno nije bilo nažalost ni tonske sminke završnog koncerta gdje su ti mladi glazbenici nastupali, gdje su izvodili djela hrvatskih skladatelja koji su upravo u ovoj prigodi napisali posebna djela da bi ih izvodili i strani umjetnici, odnosno mladi umjetnici koji će sutra harati, ajdmo tako reći, pozornicama diljem svijeta. Konkretno o čemu se radi. Na tom natjecanju su mogli nastupiti isključivo pobjednici nacionalnih natjecanja zemalja članica. Dakle, pobjednici iz Njemačke, Austrije itd, iz Europe itd. Dakle, ti mladi ljudi su već odavno u Europi, oni predvode naše društvo svojom djelatnošću u Europi. Međutim o njima nažalost ni spomena, odnosno uopće nisu … na način na koji su trebali biti tretirani. To je nešto što je zabrinjavajuće. Zašto? Jer svakodnevno se borimo sa negativnim pojavama u društvu, posebice među mladeži, kad govorimo o drogama, kad govorimo o devijantnom ponašanju, a upravo ovi mladi ljudi, ovi mladi glazbenici, mladi plesači, bilo koji o kojima govorim, oni itekako mogu biti uzor svojoj generaciji. To su mladi ljudi koji idu u pravilu u dvije škole. Pohađaju osnovnu ili srednju školu, ili neki fakultet i idu paralelno s tim u umjetničke škole što znači da nemaju niti malo slobodnog vremena, da su posvećeni, potpuno posvećeni svome pozivu i ljubavi prema onomu što rade. I zar doista smatraju u Programskom vijeću da to nije vrijedno pažnje. Nažalost takav se dojam stječe i ja bih molio posebice ravnatelja da doista vidi na koji način da ta, ta populacija bude prisutnija u programu. Jednako tako, čini mi se isto važnim istaknuti da je konkretno obrazovni program izgubio one termine u kojima su mladi ljudi, učenici, studenti mogli pratiti te programe. Zašto? Zato što su u pravilu danas obrazovni programi u satima kada oni to ne mogu pratiti jer imaju svoje školske obaveze. Dakle, u jutarnjim satima najčešće na drugom programu i u tom smislu svako trebalo bi izvršiti neke izmjene, a trebalo bi vidjeti na koji način zapravo im pomoći u tom obrazovanju, a da ne govorim o obrazovanju odraslih i svemu onom što je potrebno kroz programska načela koja su vrlo jasno utvrđena Zakonom o HRT-u napraviti na tom području. Evo samo sam dao jedan, jedan presjek jednog dijela djelovanja koji može biti i bolje. Sad ću se osvrnuti na izvješće o reviziji. Naime, zapravo sam vam postavio sam sve pitanja pa postavljam ovdje i ravnateljstvu a i javnosti pitanje što bi se recimo dogodilo da netko od predstavnika izvršne vlasti, npr. neki župan, gradonačelnik, načelnik općine postupa jednako kao što je recimo, kao što su postupali neki ljudi koji su odgovorni u Hrvatskoj televiziji, a po pitanju javne nabave. Recimo što bi se dogodilo da je neki župan u nekoj županiji izvršio javnu nabavu preko 200 tisuća kuna a da nije objavio javni natječaj. Bi li taj isti medij o kojem danas razgovaramo, Hrvatska televizija, smatrala to interesantnim slučajem recimo za informativni, za neku informativnu emisiju i bi li isto to objavila kao jednu od većih nepravilnosti u radu tog predstavnika izvršne vlasti. Ja osobno mislim da bi. Ja osobno mislim da bi i mislim čak da bi takav jedan slučaj bio prezentiran kao moguća korupcija, bio bi prezentiran kao moguća korupcija jer nije objavljen javni natječaj za nabavu roba. Postoji Zakon o javnoj nabavi, prema tome zna se točno po tom zakonu na koji način se raspisuje i kada, u kojim slučajevima se raspisuje javni natječaj. Dakle, kad bi netko od župana, bez obzira od kojeg župana, da li je to župan iz SDP-a ili je župan iz HDZ-a ili načelnik iz HNS-a ili, dakle što bi taj isti medij o kojem danas govorimo objavio o tom načinu. Možda sam s ovim isprovocirao jednu dodatnu raspravu ali mi se čini nedopustivim, evo konkretno vidimo da iz izvješća revizije da se to uporno ponavlja. Dakle, mene zanima što je konkretno ravnateljstvo poduzelo da bi se takvi slučajevi u budućnosti potpuno izbjegli, odnosno da ih se više ne ponavlja. Čini mi se također da je meritum stvari da bi trebalo postaviti pitanje i da bismo trebali dobiti odgovor o tome kako su obrazovani ljudi koji rade na Hrvatskoj televiziji, jer mislim da u tome također leži možda i problem. Nisam siguran da su na svim odgovornim mjestima ljudi koji trebaju imati određenu stručnu spremu. Dakle i to je pitanje na koji način, na koji način su ljudi zapošljavani, da li odgovaraju tim pozicijama na kojima su, na kojima se nalaze, na kojima rade, da li imaju odgovarajuću stručnu spremu. Nažalost kolega Kapraljević nije tu, htio sam se osvrnuti na njegov istup kad je govorio o ZAMP-u i HUZIP-u očito ne poznaje standarde i očito ne pozna Zakon o zaštiti autorskih prava, pa onda govori potpuno nesuvislo nažalost o toj temi, ja moram ovdje ustati u zaštitu svih onih koji stvaraju, koji su doista kreatori i doista mislim da ne treba stavljati uopće pod znak pitanja Zakon, Zakon o ZAMP-u i HUZIP, udruge koje se brinu o tome da se ta izvodilačka i autorska prava zaštite u skladu sa najboljim standardima i Europe i svijeta. Što se tiče rasprave koju smo mogli čuti a vezano uz Programsko vijeće. Bila je jedna vrlo interesantna opservacija našeg kolege, kolege Kajina, kad je istupao u ime kluba, koji je rekao: "Da, sad je opozicija u prednosti, jer je ona postavila većinu u Programskom vijeću." To su bile njegove riječi, citiram njegove riječi, jer sam ih dobro zapamtio i zapisao. To je vrlo interesantna opservacija. Znači opozicija je u prednosti zato što je dok je bila u poziciji, postavila je većinu članova Programskog vijeća, e a sad nemojte da vam padne napamet da nešto dirate, otprilike tako, vidim da klima glavom kolega Kajin, to je vrlo interesantno. Dakle, kad smo u poziciji nešto postaviti postavimo i nemoj to da više nitko dira jer neće biti baš po volji našoj, jel’. To je dakle svetinja koju ne treba dirati. Dolazim također do jednog pitanja koje je postavio gospodin Vujić, koji je rekao da je uopće upitno da li je dobro raspravljati o tome u Saboru, otprilike, doveo je pod znak pitanja našu raspravu u Saboru. Itekako trebamo raspravljati o svemu, pa i o Izvješću o HRT-u. Zašto mi ne bismo raspravljali o tome? Mislim to je nadležnost apsolutno Sabora i kad je govorio o zakonima opet je spomenuo kako je to super zakon samo mu dva članka nisu baš super …/Govornici govore u glas, ne razumiju se./ …
Završite, prošlo je vrijeme.
mi smo donijeli taj zakon i kao nemojmo ga dirati. Pa mi smo zakonodavna vlast. Znači li to da vi želite ukinuti zakonodavnu vlast.
Hvala lijepa gospodine zastupniče.
Znači li to to? Hvala.
Imamo 5 minuta u ime Kluba SDSS-a gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine glavni ravnatelju i predsjedniče Programskog vijeća, kolegice i kolege. Ja sam se javio zato da kažem nešto što bi trebalo trajati znatno kraće od 5 minuta o jednoj stvari o kojoj sam govorio na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih zajednica, a koji je usput spomenuo kolega Kovačević iz HSP-a. Ako je još netko, a ja nisam čuo, jer nisam bio u dvorani, ispričavam se. Radi se o sljedećem. Kažem, mislio sam samo o tome govoriti, ali slušajući rasprvu, odlučio sam da kažem još nešto. Vjerojatno je ta odluka pogrešna, ali svejednu ću je slijediti. Što se tiče mogućnosti realizacije programa Hrvatskog radia i Hrvatske televizije, mi moramo sa žaljenjem konstatirati da za nju na prostoru cijele Republike Hrvatske nisu stvorene tehnološke pretpostavke. Naime, ja pretpostavljam da je to mogao iskusiti svatko od nas vozeći se autom , autobusom ili bilo čim drugim od Zagreba prema moru, bilo jednom, bilo drugom prometnicom, kada na nekom od 100. kilometru od Zagreba već zapravo ima teškoća sa signalom za 1. program Hrvatskoga radija, a da o činjenici da na tom putu koji istina nije osobito naseljeno, lokalnih radio stanica gotovo da i nema. Imamo radio Gospić odnedavno ili od ne znam kada, ali drugih radio stanica između Karlovca do Knina praktički nemamo. Nema ih nažalost niti od Une do Gospića. A uz činjenicu da se signal 1. programa Hrvatskog radija ne čuje, ili da se gubi ili da je prigušen, ili da je neću reći ometan, ali zbog velikog broja drugih radio stanica od susjednih zemalja se ne može čuti, činjenica je da u takvim okolnostima se ni postojeća shema, ni postojeće obaveze zapravo ne mogu ispuniti. Isto se naravno može reći i primijetiti i za druge dijelove zemlje gdje također nije moguće čuti niti signal Hrvatskog rdija, a i postoje dijelovi u kojima nije moguće primiti niti signal Hrvatske televizije. I smatrao sam za potrebnim da o tome nešto kažem ovdje, jer je to prva pretpostavka pod kojom mi možemo diskutirati ovo što je obaveza Programskoga vijeća. Činjenica je da nismo stvorili pretpostavke da se signal ovih nacionalniih kanala, neacionalnih medija može svugdje čuti i da ih može primiti svaki naš državljanin je nešto od čega se treba poći. I sad ću reći nešto ono o čemu zapravo vjerojatno bi bilo pametnije da šutim. Ali nisam siguran da mogu, pa ću reći sljedeće. Slušajući raspravu ne mogu se oteti dojmu da bi zapravo najbolji zaključak bio sljedeći: Nas je 152 ovdje, u godini je 365 dana, bilo bi zapravo najbolje i najpravednije kad bi svatko od nas dobio po dva dana da uređuje program Hrvatskog radija i Hrvatske televizije, a onu razliku, vikende da oni koji se posebno ističu u uređivačkoj problematici, da njima to dodijelimo. Da ih sada ne imenujem ovdje. Jer doista mislim da smo pretjerali. Ponašamo se otprilike kao što se ponašaju navijači u nogometu ili košarci. Svi znaju najbolji sastav koji bi trebao pobijediti i koji najbolje igra za nacionalnu selekciju i dopuštamo si nešto što ne bismo mogli dopustiti nigdje i nikole ni u kakvoj prilici, čak i onda kad se pozivamo na profesionalzam. Naša profesija gospođe i gospodo nama ne dopušta da to radimo. I rasprava u Hrvatskom saboru o ovome nije zbog toga da bismo mi imali primjedbe na pojedine emisije, ukoliko one nisu drastično u sukobu sa Ustavom, Zakonom i programom. A mi to ovdje koristimo zbog toga da bismo iskazali ovu ili onu želju, ove ili one stranačke pripadnosti. Pa predstvnici bivše Vlade, ministri Ivice Račana su dva mjeseca nakon što su došli na vlast počeli kukati kako ih Hrvatska radio i televizija zapravo opstruira, da ne kažem nešto drugo. I mi, ... ... [[Upadica se ne čuje]] Možda nešto kasnije, Ivice. Da.
Ovo nije predviđeni oblik komunikacije.
A vi ste tu?
Je, ja sam tu, da. Uvijek sam ja tu.
U svakom slučaju, mislim da rasprava o ovoj temi bi trebala biti oslobođena čak i ove tematike koliko ima opozicije, koliko ima vlasti. Svatko tko dođe na vlast, dolazi sa mogućnošću da ima utjecaj i da ima privilegije. Pa da sad unaprijed još ima i mogućnost privilegije, da ima pozitivno mišljenje o sebi, to sasvim sigurno ne može nitko računati niti smije. A ovaj Sabor to ne može nikome dopustiti.
Hvala. I poštovani zastupnik Petar Selem, u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice, pet minutna rasprava, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodo iz Hrvatske radio televizije, vrlo kratko. Moram samo konstatirati da sam pomalo bio začuđen, a na momente možda čak i nešto više od toga tijekom rasprave koja se danas ovdje odvijala. Mislim da je apsolutno legitimno pravio i zbog toga raspravljamo o programskom izvješću svakog od nas ovdje da kaže svoje mišljenje u globalu programa Hrvatske radio televizije. Nije riječ da se sporimo oko jedne, druge ili treće emisije, oko jedne ili druge minutaže, dvije minute, tri minute, nego da damo naše mišljenje i naš stav o globalu programske orijentacije. Zato je ovo izvješće i podneseno i zato smo tu. Prema tome, mislim da stanoviti rekao bih čak nervozni istupi koji su išli za tim da ospore pravo na bilo kakvu raspravu sa određenom primisli da se tim ugrožava sloboda i nezavisnost Hrvatske readiotelevizije, mislim da mogu najmanje koristiti upravo Hrvatskoj radio televiziji, jer stvaranje nekog umjetnog sanitarnog kordona smao u drugom smjeru prema Hrvatskoj radio televiziji, može njoj samo štetiti. Mislim da svaka primjedba koja se odnosi na program koja je argumentirana, utemeljena i koja nije parcijalna u smislu zašto je moja stranka dobila 2 minute, a ova druga 3, mislim da svaka takva primjedba može biti korisna Hrvatskoj radio televiziji. I tu bi apsolutno se ogradio od stanovitih nervoza i stanovitih pokušaja da se zapravo onemogući rasprava o kojoj je riječ. Jasno da misao da je naše mišljenje, svakog od nas, privatno, to me malo podsjeća na ono iz vremena, prethodnih vrejena, kad se govorilo religija je privatna stvar svakog čovjeka, pa sad ti kući moli boga, ali vani ne. Moj stav je takav kakav je. On se ne iscrpljuje time što ću ja kući sa mojoj suprugom i sa mojom djecom o tome govoriti, nego kao predstavnik određenog broja ljudi koji su me izabrali, smatram da imam pravo taj stav ovdje iznijeti, poonavljajući maksimalno se čuvajući od toga da taj stav bude parcijalno obojen i da bude sitničav u smislu, zašto vi a ne mi, zašto mi, a ne vi. U tom smislu mislim da je ova diskusija bila korisna samo u onoj mjeri u kojoj zaista Hrvatskoj radio televiziji dala stanovite sugestije, stanovita upozorenja, stanovite prijedloge koji njezinom programumogu biti samo korisni. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Molim gospodina Zdenka Jelaka, predsjednika Programskog vijeća Hrvatske radio televizije za što je moguće kraći završni osvrt.
Gospodine predsjedniče Sabora, dame i gospodo zastupnici. Slušajući izlaganja, moram priznati nisam očekivao, a i nemam iskustvo ovoliko sjediti na jednom mjestu i slušati različita mišljenja, ali pokušati ću se snaći i reći ipak na kraju i nekoliko riječi i o stavu Vijeća. Slušajući izlaganja svih zastupnika bilo je kritičkih tonova što je potpuno razumljivo i mi kao članovi Programskog vijeća na isti način se ponašamo ili ophodimo prema programskim djelatnicima koji su zaduženi za raditi program Hrvatske radiotelevizije. Uvjeravam vas da taj stav smo već negdje u 4. mjesecu ove godine pokazali kada je programska shema došla pred članove Vijeća gdje su članovi Vijeća svi nazočni, naime mislim da nas je bilo tada 10, svih 10 jednoglasno odbili programsku shemu jer shvatili smo da nije potpuna i shvatili smo da ona mora biti puno bolja i drugačija. Poslije toga to je bilo još vodstvo na televiziji koje je imalo privremenu funkciju. Poslije toga je biran dalje kadar i nova shema programska koja je prihvaćena u 9. mjesecu za razdoblje od 9. do 3.2005. godine je sasvim nešto drugo što je ponuđeno. Ta programska shema je prihvaćena uz naznaku … … [[Upadica se ne čuje.]] Programska shema, da. Prihvaćena uz naznaku javnu, otvorenu naznaku da će se pratiti, da će se kritizirati i da će se tražiti ukoliko to u praksi ne bude onako kako je zamišljeno, da će se tražiti i izmjene, odnosno promjene. Tu je Programsko vijeće potpuno samostalno i tu nismo baš najbolji suradnici rukovodstvu Hrvatske televizije. Ja ću vas podsjetiti da je Programsko vijeće zatražilo i neke dodatne revizije, da je Programsko vijeće zatražilo izvješće o upotrebi sredstava po zakonu predviđenih sredstava od 10% za produkciju izvan kuće, dakle što zakon nalaže. Dakle mi u tom dijelu do kraja želimo i tako se i ponašamo, provoditi Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji. Koliko je tko zadovoljan radom Vijeća na žalost to je osoban stav. Ja nisam čuo od svih posebno po izlaganju po klubovima, nisam čuo da je Vijeće napravilo neki prekršaj, da je prestupilo, da je napravilo nešto što mu zakon ne dozvoljava. Ali mislim da je to dobro, ja tako procjenjujem, da je to dobro da je to tako upravo što radu Vijeća nema nikakav utjecaj nikakva politička stranka. Kako su vijeća birana u prošlom sazivu to vi znate, saborski zastupnici su nas birali, znali su po imenu tko je što po funkciji, tko što radi, čime se bavi itd. Ne možemo sada govoriti o tome je li ima sukob interesa ili nema, je li netko glumac, nakladnik, direktor kazališta itd. To je u Saboru znano iz biografija koje su bile pred vama. Ja vas uvjeravam da nema nikakvog sukoba interesa kod članova Vijeća, a i sami članovi Vijeća su tražili da se u statut unese ta odredba sukoba interesa i upravo na tome ćemo i do kraja biti vrlo strogi u primjeni tog 52. člana Statuta Hrvatske radiotelevizije. Ovo je jedno veliko iskustvo, dragocjeno iskustvo. Sve primjedbe koje su se čule ovdje one su uglavnom išle na program Vijeća i one su čini mi se više išli na ono što se u ovom momentu ili što se u zadnjih nekoliko mjeseci događa. Mi smo dali izvješće za sedam mjeseci iz 2003. i polovine 2004. godine. Ja vas uvjeravam to je bio period vrlo mukotrpan rad članova Vijeća, a ako hoćete ja mislim da ste toga svi svjesni da je bila prevelika odgovornost članova Vijeća da bira, da radi nešto što je Sabor radio ranije, da bira vodstvo Hrvatske radiotelevizije. To smo odradili poštujući sve u potpunosti zakone i mislim da sljedeće izvješće Vijeće koje će dati, mora i treba sadržavati dio, odnosno maksimalan dio vezan samo za programe koje Vijeće prati. Vijeće Hrvatske radiotelevizije, Programsko vijeće ima kontakte s javnošću preko portala na televiziji. Mi smo svi umreženi na sve primjedbe koje dolaze od gledanosti do primjedbi gledatelja. Svi članovi Vijeća dnevno dobivaju kao izvješće i to je jedna od podloga na koji način onda otvaramo raspravu i raspravljamo na Vijeću. Drugi dio kontakta sa javnosti je osoban kao što i vi zastupnici imate osobne kontakte, a treći vid kontakta sa javnošću upravo za tri dana na Vijeću koje je sazvano za ponedjeljak naredni, će biti da Vijeće koristeći svoju poslovničku mogućnost nominira, odnosno imenuje po jednom ključu ljude koji će, stručnjake koji će se baviti za različita programska područja i to će biti jedan veliki suport članovima Vijeća da još na jedan širi i autonomniji način surađuju, odnosno predstavljaju javnost. Bilo je ovdje više govora, ja sam pisao i zapisivao, sve ove primjedbe koje su ovdje izrečene ja ću ih skicirati i postaviti u ponedjeljak članovima Vijeća dati do znanja oni koji nisu imali priliku gledati, prenijeti im i reći o čemu se i na koji način ovdje govorilo o radu Vijeća. Ja ovdje cijelo vrijeme govorim o radu Programskog vijeća, a ne o radu Hrvatske radiotelevizije. To su dva tijela. I na kraju želim reći da je dobro uspostavljena jedna vrlo korektan suradnja između Vijeća, Programskog vijeća i Ravnateljstva, korektna suradnja u interesu dobrog programa i u interesu gledatelja. Evo vrlo kratko, mislim da nisam mogao biti kraći. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine Ljevak. Molim glavnog ravnatelja HRT-a gospodina Mirka Galića za završni osvrt. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Hvala dame i gospodo zastupnici što ste u ovako velikom broju dočekali kraj rasprave o Hrvatskoj radioteleviziji. Dobro je da se nismo umorili …
Možda ima neki drugi razlog.
Dopustite mi da odgovorim samo na neke ključne bitne stavove koji su se ovdje pokazali i da zbog kratkoće vremena i interesa koji postoji znam ja to za nastavak ove sjednice, ostavim mnoga pitanja na koja bi mogao odgovoriti za neku drugu raspravu ili možda za pismenu formu koju ću ja iskoristiti i odgovoriti na svako pitanje koje je ovdje postavljeno. Razumljivo je da kada je o programu Hrvatske televizije riječ postoje različita mišljenja. Postoje i najobičnijoj ad hoc grupi koja bi se našla na ulici, u dućanu, na utakmici, na koncertu, u kazalištu, Televizija je uvijek predmet spora. Ona izaziva normalni spor između različitih ukusa interesa i želja ako se tome dodaju i stanoviti politički motivi što se u ovakvoj raspravi ne može izbjeći, onda dobivamo otprilike rezultat koji smo danas vidjeli. Možda smo neke pohvale dobili olako, možda i nezasluženo, ali moram reći isto tako da smo neke kritike dobili također nezasluženo i jednostrano. Istina je da mi zaslužujemo i kritike i pohvale. Da su neke stvari, neki procesi na Hrvatskom radiju i Hrvatskoj televiziji išli u pozitivnom pravcu i što se programa tiče i što se poslovanja tiče i što se transformacije kuće tiče, a da smo u tome imali i propusta i nedosljednosti i pogrešaka i neprofesionalnosti, to je neosporno. Mi o tome raspravljamo otvorenije možda nego vi jer bolje poznajemo stvari, ali nismo jednostrani. Znamo razlučiti ono što je dobro, što vodi u dobrome pravcu od onoga što nije dobro i što moramo mijenjati i ispravljati. Ja bih volio da u tom stilu se gleda na naš rad i pogotovo na naš program. Točno je da ima neprofesionalizma, ali ja ne bih, ja sam upotrijebio taj izraz i tu ocjenu, ali ja ne bih kazao da je to neka endemska pojava. Da je to zakon, to je izuzetak koji potvrđuje pravilo da se radi na dizanju profesionalizma i da radimo na tome da u slobodnom, neovisnom okruženju, u ambijentu koji je povoljan poštujemo što više zakone, profesije i profesionalizam. Budemo li profesionalizam definirali izvan profesije i neprofesionalnim kriterijima, političkim ili nekim drugim, dobit ćemo loš rezultat. Ja bih molio da tim putem ne idemo. Isto je, ista je stvar jedna od velikih tema koja je ovdje opetovano ponavljana, odnos javnih i komercijalnih sadržaja. Mi imamo novu situaciju na hrvatskom televizijskom tržištu. Hrvatska radiotelevizija ostala bez Odašiljača i veza, dio problema o kojima je ovdje bilo govora, vjerojatno iz toga proističu, ali ne samo iz toga. Imamo Hrvatsku televiziju sa dva kanala zemaljskog emitiranja. Imamo dvije jake konkurentske komercijalne televizije. Nismo mogli nastaviti kao da komercijalnih televizija nema, kao da je na tržištu nepromijenjeno stanje i kao da smo monopolisti. Doživjeli bismo iste udarce koje su doživjele javne televizije u nekim zemljama, pa i susjednim, Sloveniji, Mađarskoj, Slovačkoj, a o državama iz bivše Jugoslavije neću ni govoriti. Hrvatska televizija, Hrvatska radiotelevizija u odnosu na njih je jaka, snažna, moćna, stabilna i kvalitetna. Nastojimo svi zajedno, vi s vašom kritikom, ali i podrškom, a mi s našim radom da to održimo da ne dovedemo u pitanje takav položaj Hrvatske radiotelevizije. Radi se, istina, o tome i prihvaćam sve one kritike koje su na to upozoravale da treba naći ravnotežu između javnih sadržaja koji su svojstveni javnoj nacionalnoj televiziji i komercijalnih sadržaja koji se ne mogu izbjeći. Nema danas u Europi javne televizije koja nije promijenila svoj program, koja u sadržajima ne uzima i razvija sve više i one programe koji su sračunati da podignu razinu gledanosti jer razina utjecaja je vezana između ostaloga i razinom gledanosti. Zato je nama zadatak i radimo na tome da uspostavimo ravnotežu koja može biti upitna ili koja se može u svakom slučaju drukčije centrirati. Što se poslovanja tiče, ono je bilo predmet manjeg interesa, kazao bih da je Hrvatska radiotelevizija u tom pogledu zadovoljna i mislim da ste i vi mogli, ako ste čitali pažljivo i sa dobrom namjerom ovo Izvješće, također naći razloge za zadovoljstvo. Jer mi smo samo u prošloj godini koja je predmet ovog Izvješća u razvoj uložili više od 200 milijuna kuna vlastitih sredstava bez pomoći države i bez zaduživanja kod bankarskih ili drugih financijskih ustanova ili dobavljača. Hrvatska televizija i Hrvatski radio su gotovo potpuno digitalizirani u centrali na Prisavlju. Radimo da proširimo digitalni pogon na sve naše centre izvan Zagreba. Za dvije godine i to će biti završeno. Hrvatski radio je dobio reportažno digitalno vozili prvo poslije 25 godina. Hrvatska televizija 2, satelitsko digitalno vozilo. Završili smo 3 studija koja su počela prije 10 godina i gdje smo ih radili po sistemu ponekad s kadra na bojane da bi se moralo rušiti, noću rušiti da bismo po danju gradili jer je bilo loše izvedeno i od tuda smo morali zaobilaziti sve obveze iz Zakona o javnoj nabavi jer su se javljale neočekivane situacije koje su nas prisiljavale da idemo prečacem. Nije nam cilj da ignoriramo naše zakonske obveze i proceduru koja nam je zakonom i drugim zakonski važećim dokumentima zadana. Zato molim da Hrvatski sabor i kao osnivač i kao vlasnik, ali i kao najviše zainteresirano tijelo u Hrvatskoj državi uvaži činjenicu pozitivnog stabilnog poslovanja Hrvatske radiotelevizije i da ga sa svoje strane podrži. Na nama nije da odlučujemo na koji će se način biti. I konačno, revizija. Revizija je redovita u ovih 5, odnosno 4 ili 5 godina. Financijska revizija je revidirala svako naše izvješće, reviziji je podvrgnut svaki naš ugovor, ne samo onaj iznad 10 milijuna koji može biti dostupan svakome od vas ovdje da ga provjeri nego svaki ugovor. Ja ne potpišem nijedan ugovor bez suglasnosti revizije, interne revizije koja je uvedena sada u ovim godinama i koja ranije nije postojala. Želimo što čišće poslovanje. Ne kažem da nema pogrešaka kao što ih ima u programu koje su vidljive. Vjerojatno, sigurno ih ima i u poslovanju koje su vama, a i meni manje vidljive, ali opća tendencija je čini mi se pozitivna sa svim problemima koji nas još čekaju i obvezama koje moramo napraviti. Nadam se da će mnoge ideje koje su danas ovdje date biti inspirativne i programskom vodstvu i poslovnom vodstvu kuće da ispravimo ono što nije loše, da dovršimo ono što je dobro i da sljedeća godina, bez obzira tko će biti u kojoj ulozi, bude godina u kojoj će se postavljati manje pitanja, a davati više pozitivnih odgovora. Još jednom hvala lijepa na pažnji.
Hvala lijepa ravnatelju HRT-a, gospodinu Mirku Galiću. Zaključujem raspravu.
I konačno imamo još samo jedno, Izvješće o radu Vijeća HRT-a i o provedbi programskih načela i obveza utvrđenih Zakonom o programima HRT-a i Hrvatskog radija u razdoblju od 14. studenoga 2003. do 30. lipnja 2004. godine. Izvješće Ravnateljstva o poslovanju HRT-a u 2003. godini i Izvješće neovisne revizije, obavljene revizije financijskih izvještaja za 2003. godinu. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1. Prima se na znanje Izvješće o radu Vijeća HRT-a i o provedbi programskih načela i obveza utvrđenih Zakonom o programima Hrvatskog radija i Hrvatske televizije u razdoblju od 14. studenoga 2003. do 30. lipnja 2004. godine. 2. Prima se na znanje Izvješće ravnateljstva o poslovanju Hrvatske radiotelevizije u 2003. godini. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 78 glasova za i 3 suzdržana, prihvaćen predloženi zaključak. Imamo još zaključak Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina koji glasi: Zadužuje se Programsko vijeće HRT-a da sadržaj i strukturu izvješća koje podnosi Hrvatskom saboru prilagodi zakonom utvrđenoj obvezi izvještavanja Hrvatskoga sabora, članak 19. stavak 3. u svezi članka 5. Zakona o HRT-u. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je predloženi zaključak usvojen jednoglasno sa 81 glasom. Ima još jedan zaključak Odbora za financije i državni proračun koji glasi: Obvezuje se Ravnateljstvo HRT-a da se pisano očituje na ukazane propuste i nepravilnosti utvrđene u Izvješću neovisne revizije te da izradi plan potrebnih mjera sa rokovima u cilju njegovog otklanjanja, i drugo: Obvezuje se Državni inspektorat da izvrši kontrolu u HRT-u glede poštivanja i primjene propisa o radu i zapošljavanju. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je predloženi zaključak usvojen sa 81 glasom za, jednoglasno. Zastupnik Ivo Lončar izvolite.
Gospodine predsjedniče u skladu sa Poslovnikom i člankom 17. ja bih vas molio da u ime Sabora zatražite od Hrvatske radiotelevizije da odgovori na sva moja pitanja koja sam im jučer postavio. Dakle vas to molim u sklopu članka 17., a u sklopu članka 16. oni su na to dužni pa bih vas molio kao predsjednika Sabora da ih na to upozorite prema poslovničkim mogućnostima. Hvala lijepa.
Ukoliko je to u skladu sa Poslovnikom, pretpostavljam da jeste, onda ću u tom pravcu uputiti i odgovarajući dopis Ravnateljstvu i vodstvu Hrvatske radiotelevizije.
Idemo dalje na izbore, imenovanja i razrješenja, molim predsjednika odbora, gospodina Glavaša da obrazloži prijedloge odbora.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Prvo bih predložio da se za člana Odbora za ratne veterane Hrvatskoga sabora izabere gospodin Frano Piplović.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Molim uključimo se. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o izboru člana Odbora za ratne veterane Hrvatskoga sabora, gospodina Frane Piplovića. Molim glasovanje. Rezultat. Utvrđujem da je sa 100 glasova za, 3 suzdržana, bez protiv, gospodin Frano Piplović izabran za člana Odbora za ratne veterane Hrvatskoga sabora. Izvolite dalje gospodine Glavaš.
Sljedeći prijedlog je prijedlog odluke o izboru pučkog pravobranitelja. Sukladno članku 92. stavku 1., 2. i 3. Ustava Republike Hrvatske pučki pravobranitelj je opunomoćenik Hrvatskoga sabora koji štiti ustavna i zakonska prava građana u postupku pred državnom upravom i tijelima koja imaju javne ovlasti. Pučkog pravobranitelja bira Hrvatski sabor na vrijeme od 8 godina, a uvjet je za izbor, izvršenje, djelokrug i način rada pučkog pravobranitelja i njegovih zamjenika uređuju se zakonom. Sukladno članku 3. Zakona o pučkom pravobranitelju, pučkog pravobranitelja bira i razrješuje Hrvatski sabor. Pučki pravobranitelj bira se na vrijeme od 8 godina i može biti ponovno izabran. Sukladno članku 16. Zakona o pučkom pravobranitelju za pučkog pravobranitelja može biti izabran hrvatski državljanin, diplomirani pravnik s najmanje 15 godina radnog iskustva u pravnoj struci koji se istakao u toj struci te koji je osim zalaganja javnosti poznat u oblasti zaštite ljudskih prava. Dosadašnji pučki pravobranitelj je predsjedniku Hrvatskoga sabora i predsjedniku Odbora za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskoga sabora uputio dopis od 16. travnja 2004. u kojem ih izvještava o prestanku mandata po sili zakona, budući je izabran i stupio na dužnost 28. lipnja 96. te mu je 28. lipnja 2004. protekom ustavnog roka i zakonskog roka istekao mandat od 8 godina. Obzirom da protekom roka od 8 godina od dana izbora i nastupa na dužnost, pučkom pravobranitelju po sili zakona ističe mandat, nije ga potrebno razrješavati. Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove Hrvatskoga sabora na 6. sjednici održanoj 26. svibnja 2004. raspravljao o navedenim okolnostima te je zaključio da je u provedbi Zakona o pučkom pravobranitelju, a u vezi s člankom 91. podstavkom 3. Poslovnika Hrvatskoga sabora uputi poziv za podnošenje prijedloga za izbor pučkog pravobranitelja. U pozivu je dan rok od 15 dana od dana objave poziva za podnošenje prijava. Poziv je objavljen u "Večernjem listu" od 2. lipnja 2004. i u "Narodnim novinama" od 2. lipnja 2004. godine. Sukladno objavljenom pozivu Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove Hrvatskoga sabora u roku su pristigli sljedeći prijedlozi za izbor pučkog pravobranitelja. To je: gospodin Željko Thür, diplomirani pravnik, zamjenik, dosadašnji zamjenik pučkog pravobranitelja; gospođa Marta Vidaković-Mukić, diplomirana pravnica također zamjenica pučkog pravobranitelja; gospodin Nikola Muslin diplomirani pravnik i viši stručni savjetnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva te gospodin Ante Klarić, diplomirani pravnik, dosadašnji pučki pravobranitelj. Svi kandidati ispunjavaju uvjete iz članka 16. Zakona o pučkom pravobranitelju. Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove Hrvatskoga sabora na 15. sjednici održanoj 18. studenoga, dakle jučer, raspravlja je o navedenim prijedlozima te u skladu sa člankom 91. podstavkom 3. člankom 118. stavkom 2. i člankom 244. Poslovnika Hrvatskoga sabora, a u svezi s člankom 3. Zakona o pučkom pravobranitelju sa 6 glasova za i 2 suzdržana glasa utvrdio prijedlog odluke sa obrazloženjem koji podnosi Hrvatskom saboru, dakle da se za pučkog pravobranitelja izabere gospodin Željko Thür, diplomirani pravnik te da izabrani pučki pravobranitelj stupi na dužnost sa danom 1. prosinca 2004. godine. Kao dodatno obrazloženje, obzirom da se tijekom današnjeg dana u ovoj sabornici pojavio preslik, odnosno fotokopija nekakvog teksta iz dnevnog tiska od prije dvije godine, a u kojima se pokušava kompromitirati kandidat za pučkog pravobranitelja gospodin Željko Thür sa navodima da je vršio ili insinuacijama da je vršio neka kaznena djela, ja sam tijekom današnjeg prijepodneva uputio dopis Ministarstvu unutarnjih poslova gdje sam zatražio odgovor od za to mjerodavne institucije, da li se protiv gospodina Thüra vodi kakav kazneni postupak, odnosno da li je podnesena bilo kakova kaznena prijava, na što sam dobio jedan negativan odgovor gdje se jasno i nedvosmisleno kaže da kazneni postupak protiv gospodina Thüra se ne vodi i da protiv gospodina Thüra nije podnesena nikakva kaznena prijava. Dakle, smatram da je to nužno da dobijete informaciju o tome kako bi se dao odmah odgovor na eventualno pitanja koja će se postaviti ovdje. Dakle, kandidat Odbora za izbore i imenovanje ispunjava u potpunosti uvjete za funkciju pučkog pravobranitelja Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala lijepa, predsjedniče. Potpredsjednica, gospođa zastupnica Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Tražim stanku u ime Kluba HSLS-a i DC-a zbog dodatnih konzultacija oko izbora imenovanja.
Hvala. HSU, izvolite. Poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani predsjedniče, isto tako tražim stanku od 15 minuta radi dodatnih konzultacija.
Dobro. Poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo, poštovani predsjedniče Sabora. I mi tražimo također stanku.
Poštovani zastupnik, hvala. Damir Kajin.
Također, dovoljno je i 10 minuta.
Poštovani zastupnik Milorad Pupovac.
U ime Kluba SDSS-a, gospodine predsjedniče, također tražimo stanku od 15 minuta.
Poštovana zastupnica Milanka Opačić.
U ime Kluba SDP-a tražim stanku 15 minuta.
Poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
U ime Kluba tražim stanku od 15 minuta.
Poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
U ime Kluba Hrvatske seljačke stranke i mi tražimo stanku od 15 minuta jer ovo je zaista nešto novo. Ovaj Prijedlog odluke smo dobili danas na klupe. Najveći broj zastupnika nije mogao prikupiti informacije i najveći broj zastupnika zapravo i ne zna o Prijedlogu i zato molimo 15 minuta.
Hvala. Poštovani zastupnik Jozo Radoš u ime Kluba LIBRE.
U ime Kluba zastupnika LIBRE također tražim stanku od 15 minuta.
Poštovani zastupnik Luka Bebić, izvolite.
... [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Hvala. Određujem stanku u trajanju od 15 minuta. Dame i gospodo nastavljamo sa sjednicom, mislim da će ovo biti vrlo kratko. Klubovi su svi klubovi parlamentarni su zatražili stanke da zauzmu stajališta oko prijedloga Odbora za izbor i imenovanja u vezi imenovanja izbora pučkog pravobranitelja. Ja sam u međuvremenu konzultirao i Klubove HDZ-a, HSLS-a, DC-a, HSP-a, HSU-a, druge nisam stigao, svi ti klubovi su suglasni da se danas odogodi donošenje odluke, pretpostavljam da je to kod drugih klubova pa ću ja koristeći svoje dužnosti iz Poslovnika odgoditi donošenje danas ove odluke i raspravu i glasovanje o izboru pučkog pravobranitelja. Molim da se klubovi u narednom tjednu dogovore, rasprave, usuglase i da ta svoja stajališta prenesu Odboru za izbor i imenovanja, dakle odgodit ćemo odluku o izboru i imenovanju pučkog pravobranitelja, da nađemo jedan konsenzus jedno suglasje oko izbora kandidata. Hvala lijepa, nema potrebe onda za ovim drugim. Nastavljamo u srijedu u 9 i 30 sa raspravom o amandmanima na Državni proračun za 2005. godinu.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Odbor za izbor i imenovanja i upravne poslove imao je svoju sjednicu tijekom jučerašnjeg dana i donio je jedan Prijedlog odluke o imenovanju člana Odbora za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu Hrvatskoga sabora. Prijedlog je da se u ovaj odbor imenuje za člana predstavnik iz grada Splita, gospodin Josip Alajbeg.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je prijedlog prihvaćen jednoglasno sa 81 glasom. Gospođe i gospodo zastupnici glasovanje je završeno. U utorak, trenutak, u utorak ćemo početi u 9 i 30. Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između RH i Europske investicijske banke za projekat završetka autoceste na koridoru 10 sa Prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o energiji, Zakona o tržištu električne energije o regulaciji energetske djelatnosti i dopuni Zakona o vatrogastvu i dalje redom. Molim da odbori prorade ove prijedloge zakona u ponedjeljak da bi u utorak mogli sa ovim zakonima početi. Popodne u utorak ćemo glasovati nakon sjednice Vlade o amandmanima i o Konačnom prijedlogu Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji i dalje redom. Hvala lijepo. Prekidam sjednicu. Idemo još na izbor pučkog pravobranitelja i zamjenika. Molim predsjednika Odbora za izbor i imenovanja, gospodina Branimira Glavaša da obrazloži prijedlog. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa prije nego što iznesem Prijedlog odluke o izboru pučkog pravobranitelja dužan sam vas izvjestiti da je kandidat za pučkog pravobranitelja dosadašnji zamjenik pučkog pravobranitelja gospodin Željko Thur uputio dopis od 29. studenog u kojem je istakao da odustaje od kandidature za navedenu dužnost. Dakle gospodin Željko Thur koji je bio kandidat za pučkog pravobranitelja zbog neslaganja dijela određenih klubova zastupnika na prošlotjednom zasjedanju je odlučio dakle da odustane od kandidature i zbog toga je Odbor za izbor i imenovanje i upravne poslove ponovno razmatrao kandidaturu novog kandidata, dakle novi prijedlog ovom Visokom domu i odlučio je na današnjoj sjednici da kao kandidat za pučkog pravobranitelja ovom Domou bude predložen gospodin Jurica Malčić diplomirani pravnik. Te da u slučaju njegova izbora funkcija pučkog pravobranitelja mu počne teći praktično od danas odnosno danom donošenja ove odluke. Gospodin Malčić je rođen 1942. godine, završio je Pravni fakultet. Od 1991. godine pa sve do travnja 1992. bio je savjetnik u Uredu prvog hrvatskog predsjednika, dr. Franje Tuđmana. Od travnja 1992. godine bio je zamjenik ministra pravosuđa i uprave. 1. rujna 1992. imenovan je tajnikom Vlade Republike Hrvatske i ponovno je imenovan na istu dužnost 9. travnja 1993. godine. Od 1. lipnja 1993. do 10. srpnja 1994. bio je član Vlade Republike Hrvatske i ministar uprave. Nakon toga je biran za suca Ustavnog suda Republike Hrvatske od 11. srpnja 1994. do 11. srpnja 2002. godine bio je na dužnosti suca. U tom razdoblju biran je 2 puta za dopredsjednika Ustavnog suda. Objavio je niz stručnih radova iz područja ljudskih prava, uprave i lokalne samouprave, autor i suradnik je istraživačkih i zakonskih projekata iz tih područja. Inače gospodin Jurica Malčić nije bio član ni jedne političke stranke. Dakle Odbor za izbor i imenovanje predlaže Hrvatskom saboru da se na mjesto pučkog pravobranitelja izabere gospodin Jurica Malčić. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog Odbora za izbor, imenovanja i upravne poslove da se za pučkog pravobranitelja izabere gospodin Jurica Malčić. Molim tko je za taj prijedlog? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 80 glasova za, za pučkog pravobranitelja izabran gospodin Jurica Malčić. [[Pljesak.]] Sukladno članku 17. Zakona o pučkom pravobranitelju danas će pučki pravobranitelj, gospodin Jurica Malčić dati prisegu pred Hrvatskim saborom. Prisega se daje na način da predsjednik pročita tekst prisege, a zatim pučki pravobranitelj, gospodin Malčić pošto je prozvan ustaje, izgovara: «Prisižem». Pročitat ću dakle tekst prisege: «Prisežem da ću se u svom radu držati Ustava i zakona i poštivati pravni poredak Republike Hrvatske i da ću svoju dužnost obavljati pravično, časno i savjesno.»
Prisežem. [[Pljesak]]
Čestitam gospodinu Jurici Malčiću, pučkom pravobranitelju na povjerenju koje mu je iskazao Hrvatski sabor i želim mu uspjeh u obavljanju časne i odgovorne dužnosti. A sad ga pozivam da predloži zamjenike pučkog pravobranitelja jer je pučki pravobranitelj jedino ovlašten u skladu sa Zakonom o pučkom pravobranitelju predložiti svoje zamjenike na izbor Hrvatskom saboru. Zamjenicima danas ističe mandat. Gospodine Malčić izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo uvaženi zastupnici Hrvatskog sabora. Prije svega zahvaljujem na povjerenju i na podršci koja se ne očituje toliko samo u ovoj dvorani koliko i u konsenzusu sa Predsjedništva Sabora. Ta podrška je meni apsolutno potrebna jer poznato je da je pučki pravobranitelj opunomoćenik ovog Sabora i da on i svoj autoritet i svoju snagu crpi isključivo iz autoriteta ovog Sabora. Ja se nadam da tu podršku neću izgubiti. Ono što ja mogu obećati to je osim ovih riječi prisege da ću nastojati podsjećati Sabor stalno na to da pored velikih nacionalnih tema postoje i mali pojedinci, a institucija «ombutsmana» je upravo ta koja treba podsjećati stalno i na njih kada se susreću sa zaprekama pokatkad birokratskim, a pogotovo kad se izgube u labirintima tranzicijske demokratske države. Eto to je ono što sam samo htio prije reći. Kao što je predsjednik rekao obzirom na zakonske rokove moja je i ovlast a i dužnost da predložim zamjenike. Prema Zakonu o pučkom pravobranitelju pučki pravobranitelj ima tri zamjenika. Moj prijedlog je da se za 2 zamjenika ponovno imenuju dosadašnji zamjenici pučkog pravobranitelja. Dakle radilo bi se o određenom kontinuitetu s tim što podsjećam da je ovaj Sabor prihvačao izvješća i poznat mu je rad pučkog pravobranitelja. To su dosadašnji zamjenici, gospodin Željko Thur i gospodin Branko Tinodi. Za trećeg kandidata predlažem gospodina Deana Palića rođenog 6. kolovoza 1957. godine u Rijeci, diplomirao na Pravnom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu 1985. godine. U dosadašnjem radu radio je kratko vrijeme u Hidroelektri i zatim kao odvjetnički vježbenik, a od 1987. do prosinca 2000. godine radio je kao urednik u redakciji lista «Informator» i kroz sve ove godine vodio je i dokumentacijski centar i uređivao rubriku «Sudska praksa». Također organizirao seminare o pravnim i ekonomskim temama. Od prosinca 2000. godine radi kao pravni savjetnik u Hrvatskom pravnom centru, nevladinoj organizacija osnovanoj s ciljem promocije načela vladavine prava i uspostave pravne države gdje je radio na izvođenju niza projekata, a bio je i voditelj nekih projekata. Ja ne mislim da je to dovoljno u ovom trenutku. To je novi čovjek s obzirom da je dosadašnja zamjenika gospođa Marta Midaković, Vidaković-Mukić je odustala od daljnjeg obavljanja tog posla pa vas molim da prihvatite taj prijedlog. Hvala gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Budući da ima tri kandidata dajem na glasovanje redom: Prvo, da se za zamjenika pučkog pravobranitelja izabere gospodin Željko Thur. Glasovanje dizanjem ruke na prijedlog molim. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je gospodin Željko Thur sa 76 glasova za i 4 suzdržan izabran za zamjenika pučkog pravobranitelja. Drugi je predloženi kandidat Branko Tinodi. Tko je za taj izbor? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je sa 79 glasova za i 1 suzdržanim i gospodin Branko Tinodi izabran za zamjenika pučkog pravobranitelja. I treće, dajem na glasovanje prijedlog da se za zamjenika pučkog pravobranitelja izabere gospodin Dejan Palić. Molim tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je gospodin Dejan Palić jednoglasno sa 80 glasova za izabran za zamjenika pučkog pravobranitelja. Također ide tekst prisege, molim gospodu zamjenike pučkog pravobranitelja da daju prisegu. Ja ću prvo pročitatia tekst prisege. Prisežem da ću se u svom radu držati Ustava i zakona i poštivati pravni poredak Republike Hrvatske i da ću svoju dužnost obavljati pravično, časno i savjesno. Gospodine Thur. Prisežem.
Prisežem.
Hvala. Gospodinue Tinodi.
Prisežem.
Gospodine Palić.
Prisežem.
Hvala. Čestitam zamjenicima pučkog pravobranitelja na povjerenju koji im je iskazao Hrvatski sabor i želim im uspjeha u obavljanju časne i odgovorne dužnosti. [[Pljesak]] Gospođe i gospodo zastupnici, sada je na dnevnom redu - Prijedlog za pokretanje pitanja povjerenja članu Vlade Republike Hrvatske, ministru vanjskih poslova, Miomiru Žužulu. Obzirom da on još ima jedno vrlo kratko vrijeme neodložne obveze u vezi susreta sa povjerenikom za proširenje Europske unije, gospodinom Renom, odredit ću stanku i nastavit ćemo za 30 minuta i početi sa tom raspravom, a svi će se i bolje pripremiti malo za tu raspravu.