Gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Ispred Vlade Ministarstvo financija predlaže Ugovor između Republike Hrvatske i Savezne Republike Njemačke o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja porezima na dohodak i na imovinu. Ono što je važno dakle istaknuti kod ovog prijedloga je da izaslanstvo Republike Hrvatske i Savezne Republike Njemačke sastale su se na prvim pregovorima koji su još počeli '97. godine i nakon toga su obavljena još tri kruga pregovora oko usklađivanja ovog Ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja porezima na dohodak i porezima na imovinu između Republike Hrvatske i Savezne Republike Njemačke. Prilikom sklapanja ovog ugovora treba napomenuti primijenjen je model ugovaranja koji se koristi u zemljama članicama OECD-a, dakle zemljama članicama Organizacije za ekonomsku suradnju i razvoj i u tom smislu je potpisivanje, odnosno ovaj ugovor napravljen prema svim međunarodnim kriterijima. Ugovorom su postignute brojne olakšice pri oporezivanju svih vrsta prihoda, kao i poboljšanje uvjeta za povećanje međusobne razmjene dobara i usluga te naravno povećanje stupnja ukupne gospodarske aktivnosti obiju država na sljedeći način. Dakle, definiran je pojam rezidenta te se tako izbjegava dvostruko oporezivanje hrvatskih rezidenata, ali i sprečava izbjegavanje dvostrukog plaćanja poreza na dohodak. Omogućuje se hrvatskim građevinskim i sličnim društvima dakle da ne plaćaju porez na dobit u Saveznoj Republici Njemačkoj ukoliko radovi traju kraće od 12 mjeseci. Omogućuje se hrvatskim zrakoplovnim i brodarskim društvima koja obavljaju prijevoz robe između Republike Hrvatske i Savezne Republike Njemačke dakle plaćanje poreza na ostvarenu dobit isključivo u Republici Hrvatskoj. Pri oporezivanju dividendi utvrđena je stopa poreza po odbitku od 5% pri udjelu većem od 10 i 15% i u svim drugim slučajevima. Kamate i autorske naknade isplaćene rezidentu Republike Hrvatske oporezivat će se samo u Republici Hrvatskoj ukoliko je naravno rezident stvarni korisnik tih autorskih djela. U završnim odredbama ovog ugovora koji se nalazi ispred vas propisano je da će hrvatska društva u Saveznoj Republici Njemačkoj imati isti status i pogodnosti kao i društva te države. Tako da s obzirom na prirodu postupka potvrđivanje međunarodnih ugovora kojima država i formalno izražava spremnost da bude vezana već potpisanim međunarodnim ugovorom kao i na činjenicu da se u ovoj fazi postupka ne mogu izvršiti izmjene i dopune teksta međunarodnog ugovora, Vlada predlaže dakle da se ovaj zakon raspravi i prihvati po hitnom postupku objedinjujući prvo i drugo čitanje. Hvala vam lijepo.
Hvala. Odbori za zakonodavstvo, financije i državni proračun. Otvaram raspravu. Za klub HNS-a poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolegice i kolege. Možda je ipak izuzetan razlog da se o ovom tu potvrđivanju ugovora raspravlja iz razloga što je između Republike Njemačke i Republike Hrvatske vrlo velika razmjena i obavljanja poslova i radne snage i puno naših ljudi radi tamo, ostvaruje dohodak i dobit i to bi bio glavni razlog zašto se ja u ovu raspravu uključujem. Naročito zato što se veliki takav poslovni obrat radi na području građevinarstva. Kad fizička osoba ostvari dohodak u državi čiji nije rezident, tada dohodak oporeziv u toj državi, ali i u državi čija je ta fizička osoba primatelj dohotka ili rezident. Kako bi se izbjeglo neopravdano oporezivanje istog dohotka ili imovine i u državi u kojoj ona nastaje i u državi čiji je primatelj tog dohotka rezident primjenjuje se unilateralna i bilateralne mjere izbjegavanja dvostrukog oporezivanja. Bilateralne mjere se izbjegavanje dvostrukog oporezivanja određene su ugovorima o izbjegavanju tog dvostrukog oporezivanja. Dakle, kod oporezivanja inozemnog dohotka tuzemnih poreznih obveznika i tuzemnog dohotka inozemnih poreznih obveznika potrebno je utvrditi da li Republika Hrvatska primjenjuje Ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i takav ugovor Republika Hrvatska nije sklopila sa nekim određenim državama. Bilateralni ugovori između pojedinih država o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja orijentiraju se pretežno prema oglednim primjercima ugovora koje su razvile razne međunarodne organizacije sa ciljem usaglašavanja nacionalnog prava. Na osobito značenje u području oporezivanja nasljedstva i darovanja imamo model OECD-ovog ugovora koji je bio i još uvijek jest ugovor pri čijem modelu ugovorne države najčešće sklapaju ugovore o izbjegavanju tog dvostrukog oporezivanja. Cilj je model OECD ugovora je izbjeći to dvostruko oporezivanje tako da se pravno oporezivanje načelno ograničava na dvije države i to na državu u kojoj se nalazi imovina, odnosno imovina poslovne jedinice ili državu prebivališta ostavitelja odnosno darovatelja. I ovaj ugovor koji je pred nama napravljen je prema tom modelu Ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja. Zašto su ovakvi ugovori važni? Ako je domaći porezni obveznik platio porez u inozemstvu na dobit ostvaren u inozemstvu, taj će mu se plaćeni porez u slučajevima kada Hrvatska sa zemljom u kojoj je dobit ostvarena nema Ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja uračunavati u porez najviše do iznosa poreza na dobit koji bi platio u tuzemstvu. Tuzemni porezni obveznik koji je ostvario dobit poslovanjem u inozemstvu, a sa državom u kojoj je ostvario dobit je sklopljen Ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, nije obavezan dostaviti nikakve dokaze poreznoj upravi za računovodstvenu dobit. Budući da Hrvatska ima sa većinom važnih država te ugovore iseljenici koji su vlasnici kompanija vani, a osnivaju ispostave u Hrvatskoj ili su vlasnici poduzeća u Hrvatskoj koje ima ispostave u inozemstvu ne moraju se plašiti oporezivanja u obje države, što znatno olakšava planiranje poslova i povećava ukupnu dobit kompanija. S druge strane, hrvatske tvrtke koje dobivaju poslove na tržištima zemalja sa kojima naša država nema sklopljene ugovore o socijalnom osiguranju i izbjegavanju dvostrukog oporezivanja mogu se suočiti sa brojnim nepredviđenim troškovima i administrativnim preprekama. Pokazuje to dobro primjer zagrebačkog "Dalekovoda" koji je na jednom međunarodnom natječaju prošle godine dobio posao na Islandu, te sklopio ugovor o izvođenju elektroenergetskih objekata. Sukladno uvjetima natječaja "Dalekovod" je na Islandu osnovao podružnicu, no kako Hrvatska s tom nordijskom zemljom nema ugovor o socijalnom osiguranju otvorilo se pitanje načina plaćanja socijalnog osiguranja dalekovodovih radnika. Naime, radnici te tvrtke koji ugovor o radu sklope sa podružnicom "Dalekovoda" u Rejkjaviku doprinosi i ostala davanja vezana za socijalno osiguranje, plaćaju se na Islandu pri čemu im se u Hrvatskoj ne priznaje niti radni staž ni osiguranje za to razdoblje. Osim ugovora o socijalnom osiguranju izlazak hrvatskih tvrtki na strana tržišta u velikoj mjeri ovisi o tome imamo li sklopljeni ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja. Naime, izbjegavanjem dvostrukog oporezivanja poreznog se obveznika kao pravnu, tako i fizičku osobu, nastoji fiskalno rasteretiti od dvostrukih poreznih davanja u dvije države i to tako da se porez plaća samo u jednoj od država. Važno je istaknuti i status države u međunarodnim okvirima, u ovom slučaju Hrvatske, jer broj zaključenih ugovora predstavlja državu u svijetu kao prosperitetnu i gospodarski atraktivnu za potencijalne ulagače. Osim što omogućava gospodarski rast ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja omogućava i transparentan međunarodni uvid u eventualno nelegalno poslovanje poreznih obveznika. Republika Hrvatska sklopila je u proteklom razdoblju 43 ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja s time da su sa nizom drugih država pregovori za sklapanje novih ugovora još uvijek u tijeku. Međutim, specifično ovaj ugovor sa Saveznom Republikom Njemačkom od iznimne je važnosti kako zbog iznimno velikog broja hrvatskih građana koji rade u toj zemlji tako i zbog rastuće trgovine i gospodarske suradnje općenito između ove dvije zemlje. Iz tog razloga sklapanje ovakvog ugovora svakako treba pozdraviti. Ovaj ugovor prilično je povoljan za Republiku Hrvatsku. Neki bi rekli čak i sumnjivo povoljan. Naime, njime se izbjegava dvostrukog oporezivanja hrvatskih rezidenata. Hrvatskim građevinskim i sličnim poduzećima omogućava se da ne plaćaju porez na dobit u Saveznoj Republici Njemačkoj ako ti radovi traju kraće od 12 mjeseci. Hrvatskim zrakoplovnim i pomorskim društvima koja obavljaju prijevoz robe i putnika između Republike Hrvatske i Savezne Republike Njemačke omogućuje se plaćanje poreza na ostvarenu dobit isključivo u Republici Hrvatskoj. Ovim ugovorom također je propisano da će hrvatska društva u Saveznoj Republici njemačkoj imati isti status i pogodnosti kao i društva te države. S jedne strane ovo je bilateralan ugovor što znači da se stvari uređuju na identičan ili vrlo sličan način za obje zemlje. Međutim, ako se malo bolje pogledamo posljedice takvih načina uređivanja vidjet ćemo da SR Njemačka dobiva ipak više nego Republika Hrvatska. Njemačka građevinska ili slična poduzeća najvjerojatnije će imati puno veću dobit u Hrvatskoj nego Hrvatska u Njemačkoj. Pa će tako veći dio poreza opet dobiti SR Njemačka. O zrakoplovnim i pomorskim društvima da ne govorimo. S druge strane, ne može se reći da je pogreška ratificirati ovaj ugovor jer RH zaista dobiva puno. Međutim, pozivam na oprez jer u međunarodnim odnosima apsolutno ništa nije besplatno i samo je pitanje na koji ćemo način biti primorani otplatiti sve ove pogodnosti. Dakako, mi iz Kluba HNS-a podržat ćemo potvrđivanje ovog ugovora. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Drugo, Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Savezne Republike Njemačke o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja porezima na dohodak i na imovinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 86 glasova za, usvojen je predloženi zaključak.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Međunarodna konvencija o građanskoj odgovornosti za onečišćenje mora … [[Govornik se ne razumije.]] gorivom iz 2001. godine jedan je od međunarodnih instrumenata koje je Međunarodna pomorska organizacija je izradila u cilju zaštite mora od onečišćenja uljem iz brodova. Taj se međunarodni sustav odgovornosti može podijeliti u dva dijela. S jedne strane međunarodni sustav odgovornosti koji se odnosi na onečišćenje možebitno mora uljem iz tankera bez obzira da li je to ulje teret ili pogonsko gorivo. I s druge strane ovaj dio koji definira, određuje, uređuje ova Konvencija koju danas predlažemo da se usvoji, a koja se odnosi dakle na, možebitno onečišćenje mora uljem kojega koriste brodovi kao pogonsko gorivo, a ti brodovi nisu tankeri. Ovaj prvi dio tog sustava međunarodne građanske odgovornosti za onečišćenje mora uljem s tankera riješen je međunarodnim konvencijama koje je Međunarodna pomorska organizacija utvrdila, definirala 1992. godine i koji sustav je Republika Hrvatska ratificirala odnosno potvrdila … [[Govornik se ne razumije.]] Tim međunarodnim konvencijama praktično utvrđena je odgovornost brodara za onečišćenje mora uljem, dakle iz tankera bilo da su puni ili prazni na iznos od oko 140 milijuna dolara koliko pojedini brodar morao bi platiti državi koja je oštećena ili pravnoj osobi u toj državi ukoliko dođe do takvog onečišćenja. Drugi dio tog istog dijela iz 1992. godine utvrdio je odgovornost brodovlasnika koji u slučaju da je njihov teret s tankera onečistio more bi trebali platiti oko 307 milijuna dolara pa u tom prvom sustavu odgovornosti ukupna šteta koju pojedina država može nadoknaditi iz tog međunarodnog sustava iznosila je 440 dakle milijuna dolara, ukupna šteta. Kako danas tankeri jasno prenose kud i kamo veće količine tereta, kako te štete mogu biti znatno veće protokolom iz 2003. godine na taj sustav međunarodne odgovornosti povećan je ukupni iznos koji pojedina država može nadoknaditi na iznos od milijardu i 133 milijuna dolara i taj protokol je ovaj Sabor ratificirao u ožujku ove godine. Na taj način smo dakle taj prvi dio koji je Međunarodna pomorska organizacija usvojila i mi u Republici Hrvatskoj usvojili, dakle ponavljam zaključno sa ožujkom ove godine kada smo usvajanjem i ratificiranjem tog protokola Međunarodne pomorske organizacije dakle u cijelosti upotpunili te međunarodne instrumente koji definiraju taj dio međunarodne odgovornosti. No, u posljednje vrijeme utvrdilo se dakle da preko 50% onečišćenja mora i zahtjeva za nadoknadu štete dolazi ne s tankera nego sa velikih brodova koji često puta u svojim bunkerima prenose više ulja, više goriva nego što pojedini manji tankeri prenose tereta. I iz tog razloga je Međunarodna pomorska organizacija 2001. godine izradila ovakvu konvenciju koju dakle predlažemo da se usvoji i koja dakle obvezuje sve članice Međunarodne pomorske organizacije kada konvencija prema svojim odredbama stupi na snagu da uz sve nacionalno zakonodavstvo onda provedu sve ove odredbe koje su definirane međunarodnom konvencijom. Sama konvencija se odnosi dakle na teritorijalno more i na gospodarski pojas pojedine države i praktično se proteže ne samo na brodara i brodovlasnika nego se odnosi jasno i na zakupoprimatelja i poslovođu na pojedinom brodu i na taj način značajno širi mogućnost i daje veće ovlasti državi stranci na čijem se teritoriju ili akvatoriju bolje rečeno dogodi nesreća da može kvalitetnije pristupiti rješavanju same naknade štete. Inače, brodovlasnik koji ima brod veći od tisuću tona dužan je kod svoje države odnosno gdje je brod upisan kod međunarodno priznate organizacije ishoditi certifikat da je brod osiguran na iznos koji ovisi o veličini broda i jasno onda na taj način pruža jamstvo državi na čijem se teritoriju odnosno akvatoriju može takva šteta dogoditi da vrlo jednostavno može samu štetu nadoknaditi. Ono što je svakako bitno za reći a to je da konvencija još uvijek nije stupila na snagu iako je donešena dakle 2001. godine, mislim da će ove godine stupiti na snagu a prema samoj konvenciji ona stupa na snagu kada potpiše osamnaest država među kojima najmanje njih pet ima flotu čija je nosivost veća od milijun tona. Ovaj zakon odnosno potvrđivanje ove konvencije možemo smatrati jednim od EU zakona zbog toga što je Europska komisija svim svojim članicama, dakle članicama Europske unije naložila da do 30. lipnja ove godine prihvate ovu konvenciju kako bi na taj način jasno doprinjele što kvalitetnijoj zaštiti akvatorija svih država članica Europske unije. S obzirom da je promet u Jadranskom moru itekako povećan a onda samim time i postoji sve veća mogućnost onečišćenja mora uljem, pogonskim uljem brodova koji uplovljavaju u Jadran mi predlažemo da se ova konvencija dakle ratificira ovdje u Saboru, dakle usvoji po hitnom postupku objedinjavajući prvo i drugo čitanje. Inače evo simbolike radi danas je ujedno i Međunarodni dan pomorstva tzv. IMO DAY a upravo porukom Međunarodne pomorske organizacije nastoji se što je moguće više utjecati na države članice Međunarodne pomorske organizacije da donose nacionalne propise kojima bi cilj bio što kvalitetnija zaštita mora pa u ovom slučaju jasno, dakle usvajanjem ove konvencije svakako da i mi doprinosimo većoj sigurnosti i zaštiti Jadrana. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, pomorstvo, promet i veze, prostorno uređenje i zaštitu okoliša? Otvaram raspravu. Za Klub HNS-a poštovani zastupnik Željko Kurtov. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege! Zakon o potvrđivanju Međunarodne konvencije o građanskoj odgovornosti za štetu zbog onečišćenja pogonskim uljem iz 2001. godine u Klubu HNS-a se slažem da će se usvajanjem ove konvencije biti ispunjena praznina u međunarodnom režimu odgovornosti naknade štete zbog onečišćenja mora s brodova. Nažalost, obzirom da je 2001. do danas samo devet zemalja ratificiralo ovu konvenciju a potrebno je najmanje osamnaest ona vjerojatno neće još niz godina stupiti na snagu. No, bez obzira kad će konvencija stupiti na snagu Hrvatskoj možemo i moramo do tada ispraviti niz nedostataka glede zaštitnih mjera koje je potrebno poduzeti sa svrhom da se eventualno onečišćenje spriječi ili smanji. Pod prvo, treba prije svega pohvaliti način na koji se u Primorsko-goranskoj i Istarskoj županiji već dvanaest godina zbrinjavaju onečišćenja mora. Naime, ove su dvije županije zajedno s Ministarstvom zaštite okoliša 94. nabavile tri eko broda koji su u danonoćnoj službi te zbrinjavaju ne samo ispuštena ulja već i najrazličitiji krupni otpad u dogovoru sa županijama i priobalnim jedinicama lokalne samouprave. Pored navedena tri broda koja su kupljena u inozemstvu Ministarstvo zaštite okoliša dalo je sagraditi još pet brodova u našim brodogradilištima što je za svaku pohvalu. Nažalost, prema našem saznanju samo je jedan od tih brodova u funkciji i to onaj u Pločama. Ostali brodovi nalaze se na vezu u Kraljevici, Zadru, Šibeniku. Izgraditi brod a onda ga ne opremiti i ne koristiti, više nego žalosno. U Splitu su također bila dva broda čistača kojima je navodno također istekao ugovor sa ministarstvom pa su također na vezu. Iz navedenog se može zaključiti da nas nikakva konvencija i kad stupi na snagu neće spasiti od onečišćenja i svih njenih posljedica po naš turizam, kulturnu, povijesnu i prirodnu baštinu s kojom se možemo posebno ponositi upravo duž obale Jadrana. Konačno, želim podsjetiti da su sve priobalne županije po zakonu obvezne zbrinjavati manja onečišćenja mora a država zbrinjava veća onečišćenja. Pitamo se kojim bi to brodovima i sredstvima država intervenirala kod većih onečišćenja kako nismo ni na razini regionalnih vlasti osigurali funkcioniranje sustava. Zato je prijedlog Kluba HNS-a da se što prije opreme i izgrade brodovi, sklope ugovori s tvrtkama koje su osposobljene obavljati ove poslove i tako osigura pravovremeno zaštita naše obale od uljnih onečišćenja. Nadalje, za slučaj većih onečišćenja potrebno je što prije potpisati ugovor sa susjednim jadranskim zemljama o međunarodnoj hitnoj pomoći u slučaju takvih onečišćenja. ŽTko će i kada pokriti štete po konvenciji treba rješavati tek nakon što spriječimo dolazak uljnih onečišćenja do naših plaža i priobalnih gradova. Pored svih ovih nedostataka koje smatramo u Klubu HNS-a da bi trebalo ispuniti podržavamo ovaj zakon.
Hvala. Poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Poštovani kolege iz Ministarstva mora što drugo reći nego naravno pohvaliti i podržati ovo potvrđivanje međunarodne konvencije. Na međunarodnom planu problem odgovornosti naknade štete zbog onečišćenja mora uljem koje se koristi kao brodsko gorivo riješen je samo u odnosu na tankere. To smo već i čuli. Sustav odgovornosti reguliran je Međunarodnom konvencijom o građanskoj odgovornosti zbog onečišćenja mora uljem još iz 1992. godine, a primjenjuje se samo na štetu koju prouzroče tankeri što znači da su pokrivene samo štete koje nastanu istjecanjem ulja koje tankeri prevoze kao teret kao i onog kojeg tankeri koriste kao gorivo. U posljednje vrijeme zabilježen je stalan porast zahtjeva za naknadu štete zbog onečišćenja mora uljem koje se koristi kao gorivo na brodu. Procjena je da više od 50% takvih zahtjeva za naknadu štete zbog onečišćenja mora uljem je posljedica onečišćenja upravo brodskim gorivom. Prosječna količina goriva koja se nalazi na brodovima a koji nisu tankeri iznosi, nećete vjerovati oko 14 milijuna tona. Veliki kontejnerski brodovi kao i brodovi za prijevoz generalnog tereta ali i putnički brodovi u pravilu prevoze više goriva nego manji tankeri tako da ti veliki kontejnerski brodovi mogu ukrcati i prevoziti i do 7 i pol tisuća tona goriva. Osim toga ulja koja se koriste za pogon brodova spadaju u tzv. prljava ulja koja predstavljaju mnogo veću opasnost za morski okoliš od pojedinih vrsta ulja koja se prevoze kao teret. Zbog isparavanja na površinu ostavljena za sobom štetnog traga teže se čiste što u konačnici znatno poskupljuje troškove čišćenja. Međunarodna konvencija o građanskoj odgovornosti za štetu zbog onečišćenja mora pogonskim uljem usvojena je u ožujku 2001. godine. Pod okriljem Međunarodne pomorske organizacije na diplomatskoj konferenciji održane u Londonu. Svrha konvencije iz 2001. godine je da se uspostavi sustav odgovornosti i naknada štete i za onečišćavanje mora pogonskim uljem koji prouzroče pomorski brodovi ili pomorska plovidba bilo koje vrste osim tankera. U duhu navedene konvencije pod pogonskim uljem smatraju se sva ugljikovodikova mineralna ulja za podmazivanje koja se koriste ili imaju namjeru koristiti se za rad ili pogon broda. Kao i ostala takva ulja. Usvajanjem konvencije ispunjena je posljednja praznina u međunarodnom režimu odgovornosti i naknade šteta zbog onečišćenja mora uljem sa brodovima. Konvencija nameće obvezu obveznog osiguranja odgovornosti upisanim vlasnicima brodova preko 1000 tona uz mogućnost podizanja izravne tužbe protiv osiguravatelja. Ratifikacijom ove konvencije još nisu ispunjeni formalni uvjeti za njezino stupanje na snagu. Člankom 14. Konvencije propisano je da je potrebno, da istu prihvati 18 država uključujući 5 država od kojih svaka ima najmanje milijun jedinica mješovite tonaže. Konvenciju su do sada prihvatili: Cipar, Jamajka, Granada, Latvija, Luksemburg, St. Vincent, Grenandini, Slovenija, Togo i Singapur. Međutim na temelju odluke Vijeća Europe od 19. rujna 2002. godine dato je ovlaštenje državama članica Europske unije da prihvate konvenciju te da polože odgovarajuću ispravu kod tajnika Međunarodne pomorske organizacije. Predviđanjem konvencije usklađuje se hrvatsko pomorsko zakonodavstvo sa pravnom stečevinom Europske unije i stvara temelj za poduzimanje značajnih koraka u cilju zaštite i sprečavanja onečišćavanja morskog okoliša. S obzirom da se u ovoj fazi postupka ne mogu vršiti nikakve izmjene i dopune teksta predloženog međunarodnog ugovora podržavam da se prijedlog prihvati i donese hitan postupak. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu o ovoj točci. Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju međunarodne Konvencije o građanskoj odgovornosti za štetu zbog onečišćenja pogonskim uljem iz 2001. godine. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 84 glasa za, 1 suzdržan, donesen predloženi zaključak.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovana gospođo i gospodo zastupnici. Dana 10. travnja 2006. godine u Luksemburgu na marginama drugog sastanka Vijeća za stabilizaciju i pridruživanja potpisan je ugovor o sigurnosnim postupcima za razmjenu tajnih podataka između Republike Hrvatske i Europske unije. Ugovor je sa hrvatske strane potpisala ministrica vanjskih poslova i europskih integracija Kolinda Grabar-Kitarović, a ispred Europske unije glavni tajnik za zajedničku vanjsku i sigurnosnu politiku Xavier Solana. S obzirom na kandidatski status Hrvatske za članstvo u Europskoj uniji te početak pregovora o članstvu kao jačanja i širenja suradnje na svim područjima pojavila se potreba da se i pitanje sigurnosnih podataka za razmjenu tajnih podataka između Republike Hrvatske i Europske unije uredi sklapanjem međunarodnog ugovora. Naime kandidatski status Republike Hrvatske stvara obvezu suradnje na području sigurnosti što dovodi do potrebe razmjene tajnih podataka. To zahtijeva i odgovarajući zakonski okvir. Ovaj ugovor temeljni je pravni okvir kojim se definiraju postupci i pravila koja bi ugovorne stranke trebale poštivati i u postupku razmjene tajnih podataka. Tajni podaci su svi oni podaci ili materijali kojima je potrebna zaštita od neovlaštenog priopćavanja te im je kao takvima dodijeljena sigurnosna klasifikacija. Postupci i pravila razmjene tajnih podataka tzv. sigurnosni dogovori detaljnije će se razraditi u međunarodnom aktu koji će tijela nadležna za provedbu ovog ugovora sklopiti u skladu s njegovim odredbama. Ured Vijeća za nacionalnu sigurnost odgovorno je za izradu sigurnosnih dogovora za zaštitu i čuvanje tajnih podataka koji se dostavljaju Republici Hrvatskoj prema predmetnom ugovoru, a provedbu ugovora sa hrvatske strane nadgledat će Ministarstvo vanjskih poslova i europskih integracija. Predmetnim ugovorom uređena su pitanja vezana uz način međusobne komunikacije, obvezu čuvanja tajnih podataka koje jedna stranka priopćuje drugoj ili jedna strana drugoj, predaje obvezu zaštite tih podataka te sigurnosna tijela koja će biti zadužena za provedbu ugovora kao i nadzor nad provedbom ovoga ugovora. S obzirom da je predmetni ugovor jedna od tema o kojima će Europska komisija voditi računa tijekom predstojećeg «screeninga» za poglavlje 31. «Vanjska sigurnosna i obrambena politika» koja je, 14. rujna smo održali ekspanatorni skrining a za 2. listopada je zakazana bilateralna faza te da je Europska unija potvrdila predmetni ugovor smatramo potrebnim Zakon o potvrđivanju ugovora o sigurnosnim postupcima za razmjenu tajnih podataka predložiti Hrvatskom saboru na potvrđivanje. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori? Zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost? Predsjednik Odbora Ivan Jarnjak, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost je na svojoj 77. sjednici održanoj 26. rujna raspravljao o Prijedlogu zakona o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Europske unije o sigurnosnim postupcima za razmjenu tajnih podataka s Konačnim prijedlogom zakona. Članovi odbora su upoznati s razlozima i interesima Republike Hrvatske zbog kojih se predlaže donošenje prijedloga zakona po hitnom postupku i odbor je podržao iznijeto stajalište predstavnika Vlade Republike Hrvatske, te se ne protivi prijedlogu o donošenju ovog zakona po hitnom postupku, ocijenivši da je od interesa za Republiku Hrvatsku. Smatramo da kako je ovaj ugovor produbljuje odnose i suradnju Republike Hrvatske i Europske unije u jačanju svih oblika vlastite sigurnosti, pruža visoku razinu sigurnosti svojih građana. Nakon provedene rasprave, odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Europske unije o sigurnosnim postupcima za razmjenu tajnih podataka. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Za klub HDZ-a poštovani zastupnik Ivan Jarnjak, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, želim reći samo nekoliko riječi kad je u pitanju ovaj Ugovor odnosno Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Europske unije o sigurnosnim postupcima za razmjenu tajnih podataka s Konačnim prijedlogom zakona, da je to ustvari stvaranje standarda i razine s kojom smo mi dužni preuzeti određene odgovornosti u tretiranju tih podataka sigurnosnih koje ćemo primati, biti primateljice od Europske unije. To znači, to je naša obveza da bi mogli koristiti tajne podatke koje ćemo dobivati od Europske unije. Jednako tako je to i obveza za Europsku uniju, kada prima od Republike Hrvatske na koji način će tretirati te tajne podatke i od Republike Hrvatske. Dakle, to je obostrani čin i želim upravo tu činjenicu istaknuti da je potreba u ovim turbolentnim vremenima brzo i točno predavanje tajnih podataka radi sigurnosti građana na cijeloj kugli zemaljskoj a Europska unija posebno to tretira i da je potrebno te tajne podatke i na adekvatan način štititi. Mi u Hrvatskoj imamo i Zakon o zaštiti tajnih podataka i taj zakon u veliko, upravo se poklapa sa ovim Ugovorom i odredbama ovog Ugovora. Međutim, Europska unija želi dodatno zaštititi svoje tajne podatke s kojima će raspolagati Republika Hrvatska i stoga smatram da je to ne samo čin kojim Hrvatska preuzima određene zadaće, već je i to čin povjerenja kada Europska unija sklapa sa hrvatskom državom ugovor i kada je spremna hrvatskoj državi dati na raspolaganje takve podatke. Stoga apsolutno klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Vesna Škare-Ožbolt. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma Matro Arlović, izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolege i kolegice. Osobno pozdravljam da i dolazi do Prijedloga zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Europske unije o sigurnosnim postupcima za razmjenu tajnih podataka s Konačnim prijedlogom zakona. Naime, ovim i ovakvim odnosima stvara se zapravo pravni instrumentarij za uspostavu ne samo razmjene informacijskih podataka nego i zajedničkih obavještajno-sigurnosnih službi buduće Europske unije ili kao savezne države ili kao saveza država u obrani vlastitih interesa i interesa svojim članica. Ovo je iznimno važno pitanje za zajedničku borbu protiv organiziranog kriminala, terorizma i dakako naravno šverca oružjem i ljudima itd. Prema tome, u tom pogledu ja podržavam potrebu da se sklopi ovakav ugovor i u tom segmentu je iznimno važno imati mogućnost da se razmjenjuju tajni podaci u borbi protiv ove suvremene pošasti današnjeg svijeta, ali isto tako valja voditi računa da Hrvatska i kao članica antiterorističke koalicije sa svojim obrambenim snagama sudjeluje u čitavom nizu zemalja u kojima se održava ili uspostavlja mir uz podršku i odluke Ujedinjenih nacija odnosno Europske unije i NATO-a. No to je ono što je važno ovdje naznačiti. No neovisno o tome, Republika Hrvatska mora voditi računa i dijelom o svom suverenitetu i dijelom o svojoj unutrašnjoj politici a ne da međunarodni ugovori zapravo bitno preokrenu odnose unutar zemlje. Ja želim o tome posebice govoriti. Moram prvo podsjetiti da po članku 140. Ustava, ovaj međunarodni ugovor kao i drugi, ako se ratificira, po svojoj pravnoj snazi je i iznad zakona, dakle i iznad Zakona o sigurnosnim službama Republike Hrvatske. Drugo što moram podsjetiti jeste činjenica da se on može neposredno primjenjivati i ima pravo prvenstva neposredne primjene ako drugačije zakonom nije regulirano. Treće što iz njega proizlazi jeste vrlo interesantno rješenje koje je prisutno u članku 7. gdje se kaže, stranke će osigurati da sve osobe kojima je u izvršavanju njihovih službenih dužnosti neophodan pristup ili čiji dužnosti ili funkcije mogu osigurati pristup tajnim podacima koji se dostavljaju, razmjenjuju prema ugovoru, prođu odgovarajuću sigurnosnu provjeru prije nego što pristupe i dobiju ti podaci. Poštovane kolege, da li znate da to znači da svaku informaciju koju će od obavještajno-sigurnosnih službi dobivati naša obavještajno-sigurnosna služba iz Europske unije prije nego što će dobiti je predsjednik države, predsjednik Vlade, predsjednik Sabora ili zastupnika koju traži po Poslovniku, po svojem pravu, da te osobe moraju proći ponovo provjeru, obavještajno-sigurnosnu provjeru. Postavlja se pitanje, da li na taj način se zapravo obavještajno-sigurnosne službe od organa uprave, doduše sui generis, ponovo pretvaraju u centar sigurnosne moći, otuđene moći, tko kontrolira koga? Nema izgleda ovdje situaciju da kada kontrolira obavještajno-sigurnosne službe Vlada, odnosno predsjednik nego obratno, dešava se nešto što je veoma ozbiljnije. Dakako ovdje je naznačeno i kako će provesti postupci provjere. Postupci sigurnosne provjere bit će tako koncipirani da utvrdi može li neki pojedinac, uzimajući u obzir njegovu i njezinu odanost, povjerljivost i odanost imati pristup tajnim podacima nakon što je taj pojedinac primjerice velikom nad polovičnom većinom svih građana izabran za predsjednika države. Dakle, ovo nije samo provjera, direktno je provjera osobe ali zapravo i provjera biračkog tijela. To je prvi problem na kojeg želim vrlo ozbiljno ukazati i u tom pogledu sasvim sigurno postavlja se veoma ozbiljno pitanje. Ono se dodatno produbljuje ako se ima u vidu članak 14. ugovora, odnosno zakona koji kaže, citiram: "prije dostave tajnih podataka na koje se odnosi ovaj ugovor između stranaka, tijela odgovor na sigurnost određena u članku 11. ovog ugovora moraju biti suglasni da je stranka primateljica u stanju zaštititi i čuvati podatke na koje se ovaj ugovor odnosi na način koji je utvrđen dogovorima koji će se uspostaviti sukladno člancima 11. i 12. ovog ugovora. Ili preciznije, člankom 11. i 12. ovog ugovora je predviđeno da će se u uredu Vijeća za nacionalnu sigurnost u svojstvu nacionalne sigurnosti Republike Hrvatske će se ona pojavljivati, a u Europsku uniju Ured za sigurnost glavnog tajništva Vijeća sigurnosti, Vijeća europske unije i naravno Uprava za sigurnost Europske komisije. Prema tome ako ćemo imati nekakve osobito osjetljive informacije primjerice o položaju Hrvatske vojske u Afganistanu ili naših specijalista koji će podučavati pripadnike antiterorističke koalicije recimo u borbi u Iraku, a ocijeni se u Europskoj komisiji za sigurnost da to nije dobro da dobije netko, recimo predsjednik Vlade zato što politički, zato da budem precizan po zakonu nije dovoljno odan, povjerljiv i pouzdan, tada će zapravo ta komisija spriječiti neovisno o volji naše obavještajne sigurnosne službe da se ti podaci dobe i da se dostave. Prema tome postavlja se pitanje šta je sa unutrašnjom ustavnom sigurnosnom pozicijom itd. Osobito se to postavlja dodatno ako se ima u obzir članak 12. u kojem se kaže, da sigurnosni dogovor iz članka 11. ovog ugovora uspostaviti u dogovoru između tri, odnosno ureda, odrediti će standarde za uzajamnu sigurnost zaštitu tajnih podataka na koje se odnosi ugovor. E sada se kaže lijepo ovako. Europska unija osigurala je demokratsku kontrolu. Za Europsku uniju ti će standardi podlijegati odobrenju Odboru za sigurnost vijeća. Kod nas ti standardi ne podliježu odobrenju Vijeća recimo Odbora za nacionalnu sigurnost i obrani nego je to autonomna ovlast naših obavještajnih sigurnosnih službi nakon novog zakona kojeg smo donijeli u saborskoj proceduri. Ja sam jednostavno morao diskutirati o ovom prijedlogu zakona iz razloga da ukažem na ovu situaciju koja je iznimno ozbiljna i ne bi se smjelo dogoditi da neki koji trebaju biti servis organa izvršne, zakonodavne, sudbene i naravno predstavničke vlasti u Republici Hrvatskoj, postanu kontrolori te iste vlasti. U demokratskom društvu to moraju biti samo birači građani, nikako ne smije biti tajna služba ta koja će provjeravati izabrane od naroda predstavnike da li imaju pravo, da li su dovoljno odani, da li su dovoljno sposobni i povjerljivi da mogu dobiti neku informaciju koja je od interesa za nacionalnu sigurnost i obranu primjerice vlastite njihove zemlje koju oni predstavljaju. Mislim da je to preopasno i da u tom pogledu ja bi se osobno založio, dakako nije moguće jednostrano odbiti ratifikaciju i na to ne plediram, tim više što smatram da je važan ovakav ugovor da se dođe do razmjene potrebnih podataka, ali u drugačijem kontekstu, u drugačijim odnosima koji se reguliraju u odnosu osobito između zakonodavne i izvršne i predstavničke vlasti u odnosu na obavještajno sigurnosne službe. Ali bi bilo dobro skiniti hitni postupak, ovo pretvoriti u prvu raspravu, prvo čitanje i uzeti si vrijeme da se konzultira malo s time, jer nemojte zaboraviti Europska komisija i Europsko vijeće kao predstavnici izvršne vlasti imaju nešto drugačiju poziciju s obzirom na Ministarsko vijeće koje je država članica u Europskoj uniji. Ali njihova pozicija u odnosu na obavještajne službe je regulirana njihovim internim propisima i direktivama. Kod nas ne. Kod nas će se dogoditi zapravo da će te njihove službe ocjenjivati na osnovu naših provjerenih podataka hoće li dostaviti ili neće dostaviti neki povjerljivi podatak ako primjerice smatraju da nije dovoljno odan, povjerljiv ili sposoban neki od članova primjerice izvršne vlasti koji bi trebali dobiti te podatke radi nacionalne sigurnosti ne samo unutrašnje nego i europske sigurnosti u Hrvatskoj. Mislim da je to potpuno potpuno nedopustivo i da u tome pregovarači nisu dovoljno vodili računa kada su pripremali i potpisivali ovaj ugovor i zbog toga bi trebalo vidjeti šta se još može učiniti prije nego što se konačno ratificira ovaj ugovor, da se ova pitanja otklone ili u protivnom ćemo morati doći u poziciju, upozoravam da ćemo morati doći u poziciju da ćemo pripremiti, morati pripremiti ustavni zakon o poziciji tajnih službi i u odnosu između tajnih službi i legitimno izabranih predstavnika vlasti kod nas. Dakle ne o radu i u organizaciji i ustrojstvu tajnih službi nego o odnosu tajnih službi i predsjednika države, Vlade Republike Hrvatske, odnosno predsjednika Vlade, predsjednika Sabora, pa ako hoćete i samih zastupnika koji po Poslovniku imaju pravo neovisno o tome koliko su podobni, dobiti informaciju i naravno po zakonu moraju na odgovarajući način odnosit se prema toj informaciji, za obavljanje svog dijela posla. Primjerice da li zastupnici koji su članovi izaslanstva NATO-a trebaju i moraju dobiti takve podatke o položaju recimo naših obrambenih snaga u suradnji sa NATO snagama u Afganistanu. Pa naravno da trebaju. Hoćemo li ih sve provjeravati jesu dovoljno odani, sposobni da mogu to uopće dobiti. Mislim da je potpuno jasno da se na ovakav način zapravo ne bi smjelo ad verbum odmah prihvaćati ugovor bez pregovora. Jer ovo je prihvaćeno, ovo nije ispregovarano. Da je ispregovarano svatko tko pozna pravni sustav Europske unije i pravni sustav Republike Hrvatske bi mu bilo jasno da je potpuno nepodesan za članicu ovako se ovako ad verbum prihvati. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavniče Vlade. Baš sam se ja javio vezano za ovaj problem sigurnosne provjere što je sadržan u ovome prijedlogu ugovora između Republike Hrvatske i Europske unije o sigurnosnim postupcima za razmjenu tajnih podataka. Inače ovakve odredbe gospodine Arloviću se nalazi i u odgovarajućem ugovoru Hrvatske sa NATO savezom i mislim da bi tu trebali koristiti i iskustva zemalja članica NATO saveza kao što je recimo npr. Slovačka. Gospodin Kajin i ja smo prije dva tjedna u sklopu bili u NATO savezu, bili smo i u Slovačkoj i baš smo razgovarali o tima pitanjima i o drugima članicama, znači sadašnjim članicama NATO saveza to je bio najveći problem baš sa ovoga stajališta jer toj provjeri mogu biti podvrgnuti ljudi kao što smo recimo mi ovdje zastupnici koji smo neposredno izabrani. I sve zemlje koje, znači i Slovačka i sve druge zemlje koje su sada članice NATO saveza, odnosno koje imaju i ovaj potpisan također ugovor sa Europskom unijom su u pregovaranju bile daleko bolje i napravile su ovu klauzulu i točno su imenovali kako koja zemlja. Od 300, 400 ili 500 dužnosnika s obzirom na popis njihovih dužnosnika na koje se te odredbe ne odnose zbog činjenice što je on kao takav, kao zastupnik, kao predsjednik Vlade, predsjednik Parlamenta, predsjednik države ne može doći u takvu situaciju da podliježe da ga referenti niže razine provjeravaju, odnosno njegova je dužnost takva recimo Predsjednika države, predsjednika Sabora, predsjednika Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost znači takve je naravi da on mora imati sve te podatke, a normalno da mora štititi sve podatke. Prema tome, suglasan sam s ovim dijelom što kaže gospodin Arlović. Predlažem da ovo ipak ide u prvo čitanje jer će tek doći do toga problema kad se to počme provoditi i vezano i za NATO savez i za Europsku uniju. Jer tu su ako smo mi nešto pristali, normalno oni će tražiti da se to ispoštuje do kraja i zbog toga također predlažem da se provede prvo čitanje jer taj problem će tek eskalirati na razini Hrvatske. Vi kao predsjednik Sabora nećete moći ništa dok se to ne napravi. Neće moći gospodin Jarnjak, neće ni Predsjednik države, niti bilo tko od nas koji smo recimo i članovi Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnosti, Izaslanstva Hrvatske u NATO savezu i svemu ostalome. Prema tome, treba se stvarno paziti kad se pregovara u nekim stvarima zbog toga što imamo iskustva drugih država koje su također potpisale taj dio, ali su na odgovarajući način stavili klauzulu i zaštitu svog izbornog prava, svog unutarnjeg prava i mislim da preko toga ne bi mogli prijeći tako jednostavno jer ćemo tek doći do problema velike razine. Normalno da sve ove stvari dalje što su sadržane pod državom ali moram skrenuti pozornost da mi kasnimo sa dva bitna zakona. Kasnimo sa Zakonom o informatičkoj sigurnosti i kasnimo sa Zakonom o zaštiti tajnosti, to su dva zakona koja su bitna, koja su bila stavljena u proceduru pa su povučena, a na koje ukazuje i ovaj međunarodni ugovor i onaj ugovor s NATO savezom jer mi imamo tek problema baš u tome dijelu vezano za ovaj dio određivanje stupnja, vrste tajnosti, jer to su sve ove zemlje koje su sad ušle u NATO savez prije nas, koje su u okviru Europske unije, oni sad u sklopu toga razmjene i dostave informacija, tu im se javljaju ti problemi. Jer oni imaju sasvim drukčiju kriterije i mjerila za određivanje toga dijela, nego što je prema ovima standardima NATO saveza ili standardima Europske unije. Znači, predlažem da se obavi prvo čitanje kako ne bi se doveli u situaciju da moramo, morali bi onda ići donošenjem Ustavnog zakona kako bi pravno riješili ovaj problem, jer znamo da su međunarodni ugovori iznad zakona, prema tome ne možemo zakonom riješiti i to je dio što ubuduće treba paziti kod svih pregovaranja, koristiti iskustva država koje su to prošle. Mi nažalost tu malo radimo. A iskustava imamo, imaju naša veleposlanstva, naša diplomatska služba ima iskustava, meni su rekli da se na te stvari i u NATO savezu naše izaslanstvo, da je upozoravalo, da je skretalo pozornost ali očito da se tu u tome jednome lancu pregovaranja dolazi do krivoga spoja i onda se to ne pregovara nego se niti prigovara nego prihvaća. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovani potpredsjednik Mato Arlović, izvolite.
Ja zapravo koristim institut replike da podržim prijedlog kolege Kovačevića upravo u tom pravcu da između, ako se opredijelimo da ovo bude prvo čitanje, između prvog i drugog čitanja zapravo donesemo nekakav ili međuzaključak ako hoćete čak i formalni, a ne mora biti ni formalni nego iz rasprave proizlazi sam po sebi, da zadužimo naše predstavnike diplomacije i izvršne vlasti da u raspravi dodatno osiguraju da se institucionalizira klauzula koja će omogućiti zapravo primjenu i prednost, primat unutrašnjeg pravnog poretka u ovom segmentu u odnosu na Europsku uniju, to je broj jedan. I broj dva, slažem se potpuno sa konstatacijom, ako to ne napravimo, ako potpišemo ovaj akt, Europska unija i NATO savez će inzistirati na njegovoj dosljednoj primjeni. A s obzirom na ovih 15 godina naše novije povijesti i iskustva možete znati što se može sve dogoditi u nekim segmentima u obrambeno-sigurnosnim odnosima. Zbog toga bi bilo jako važno prihvatiti sugestiju da se ide u prvo čitanje i da se do drugog čitanja razmotri mogućnost da se posebnom klauzulom osigura primat domaćeg prava.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Slažem se s ovim dijelom što me dopunio uvaženi kolega Arlović, ali kažem imamo konkretne primjere Slovačke, Slovenije, drugih država koje su prošle taj tijek i postupak i koji su regulirali to na ovaj način o kojem sam ja govorio, koji mi moramo napraviti sad na ovaj način što sam ja predložio i gospodin Arlović, jer onda ćemo stvarno morati ići Ustavnim zakonom. Zašto da si kompliciramo situaciju kad nema potrebe? Hvala.
Sljedeća replika, poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa evo ako sam dobro shvatio, gospodin Kovačević je rekao da se treba paziti da ne dovedemo u pitanje sigurnost zbog kako sam shvatio sigurnosne provjere. I onda je spominjao ostale članice, nove članice NATO-a kao što su Slovačka, Češka, Poljska, itd. Pa možda ne shvaćam zbog čega možemo dovesti u pitanje po ovom smislu.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Evo gospodin Kajin i ja smo razgovarali puno i sa predstavnicima NATO saveza, američke misije, sa predstavnicima Slovačke i njihovim sigurnosnima službama, to je onda problem da onaj koji nije prošao provjeru, znači službe će provjeravati predsjednika Sabora i Predsjednika države i predsjednika Vlade i sve zastupnike i predsjednika Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Ako ne prođu tu provjeru, tek onda, a dobije zeleno svjetlo, onda on može raspolagati tim informacijama. Znači taj problem su imale sve države, ali su ga riješile na ovaj način o kojem sam ja govorio, jer je očito da mi neke stvari koje druge države, koje su nam prijateljske, koje nam pomažu ne koristimo njihova iskustva vezano za sve to. Takva je i situacija vezano za ulazak u NATO savez, sve druge države imaju odgovarajući odbor koji prati i usmjerava i sa stajališta države i sa stajališta svih tih pitanja otvorenih, mi nemamo, to je prepušteno Ministarstvu obrane i Ministarstvu vanjskih poslova. Evo recimo Damir i ja smo saznali kad smo bili tamo da je u projektu "Mapa" Hrvatska dala u 2. je stupnju, dala godišnji dio što će napraviti za narednu godinu dana. A to u Hrvatskoj nitko ne zna. To je onaj dio i zašto je nama i slaba informiranost i sve te stvari. Prema tome, imamo mogućnosti, koristimo iskustva drugih država, nama prijateljskima koja su oni spremni dati, koja stalno daju i primjenjujmo ih u ovome procesu i Europske unije i primanje u NATO savez i sve ostale, jer ovo što se radi nije dobro i zbog toga postoji tih razno-raznih situacija i otpora. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Europske unije o sigurnosnim postupcima za razmjenu tajnih podataka. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 68 za, 14 suzdržano, 2 protiv, sa tom većinom donesen predloženi zaključak.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Samo kratko. Hrvatska je do sada potpisala ugovore o ovakvoj suradnji u borbi protiv kriminala sa 29 zemalja i praksa je pokazala da je suradnja s tim državama s kojima imamo potpisane bilatelarne ugovore o suradnji u borbi protiv kriminala puno bolja, učinkovitija i kvalitetnija. Tako da će sigurno i ratifikacija ovog Ugovora o suradnji između Vlade Republike Hrvatske i Kraljevine Švedske odnosno o suradnji Ministarstva unutarnjih poslova u borbi protiv kriminala dovesti do bolje i učinkovitije suradnje a samim tim i do učinkovitije suradnje u razrješenju kaznenih djela koja se događaju na području ovih dviju država potpisnica ovoga ugovora. Suradnja između Ministarstva unutarnjih poslova odnosno policija Republike Hrvatske i Kraljevine Švedske će se odvijati kroz više oblika, kroz razmjenu informacija, kroz razmjenu iskustava u svezi korištenja kriminalističke tehnike, zatim razmjenu informacija s područja u nadležnosti službi za zaštitu kaznenog zakonodavstva, kroz osiguranje tehničke i znanstvene pomoći, vještačenja i prenošenja specijaliziranih tehničkih skupina, razmjenu iskustava stručnjaka i savjeta, uzajamnu suradnju u davanju zaštite i pomoći svjedoka ako su život, zdravlje ili imovina njega ili njemu bliskih osoba ugroženi te kroz različite druge oblike suradnje koje se budu pokazale kao potrebne u borbi, u zajedničkoj borbi ovih dviju država protiv najtežih oblika kriminala. I kao što sam rekao, dosadašnja praksa suradnje sa zemljama sa kojima imamo potpisane ovakve ugovore je izuzetno dobra, tako da sam siguran da će i stupanje na snagu ovoga ugovora sigurno doprinijeti boljoj i učinkovitijoj borbi protiv kriminala u suradnji između policija Republike Hrvatske i Kraljevine Švedske. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori? Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Ivan Jarnjak. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 77. sjednici održanoj 22.9., 22. rujna donio je odluku nakon rasprave, jednoglasnu odluku da se podrži predloženi … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Hvala. Nemam drugih prijavljenih. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Kraljevine Švedske o suradnji u borbi protiv kriminala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 83 za, 1 suzdržanim, donesen predloženi zaključak.
… gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Ispred vas se nalazi Prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora o izmjenama i dopunama Okvirnog ugovora o kreditu između Republike Hrvatske, Hrvatske banke za obnovu i razvoj, dakle HBOR-a i Razvojne banke Vijeća Europe za financiranje kreditnog programa malog i srednjeg poduzetništva. Dakle HBOR je temeljem odluke Vlade iz 2001. godine potpisao s Europskom bankom za obnovu i razvoj i Razvojnom bankom Vijeća Europe ugovor o zajedničkoj kreditnoj liniji za financiranje vrlo važnog, dakle, segmenta gospodarstva malog i srednjeg poduzetništva. Program kreditiranja poticanja malog i srednjeg poduzetništva u iznosu od 20 milijuna eura, udio Europske banke za obnovu i razvoj iznosi 12 milijuna eura, a udio razvojne banke Vijeća Europe iznosi 8 milijuna eura. Suradnja sa Europskom bankom za obnovu i razvoj po ovom poslu je završena 2004. godina na način da je HBOR zbog određenih nepovoljnih uvjeta otkazao daljnje povlačenje sredstava EBRD-a te je naravno izvršen povrat sredstava s pripadajućim troškovima. U tom smislu HBOR i hrvatska Vlada, dakle, su krenuli u pregovor sa Razvojnom bankom Vijeća Europe pa je po postojećem ugovoru o zajmu sa Razvojnom bankom Vijeća Europe preostalo za korištenje 4,3 milijuna eura od čega se 4 milijuna eura odnosi na još 2 rate koje nisu povučene i 366 tisuća eura je preostali iznos rate povučene na posebni račun prije nego što je raskinut posao sa Europskom bankom za obnovu i razvoj. Kako bi se nastavila suradnja sa Razvojnom bankom Vijeća Europe na predmetnoj kreditnoj liniji od Razvojne banke Vijeća Europe zatraženo je razmatranje mogućnosti i izmjene postojećih uvjeta. Dakle, da se osiguraju Hrvatskoj banci za obnovu i razvoj, odnosno hrvatskim poduzetnicima, malim i srednjim poduzećima povoljniji uvjeti povlačenje tih sredstava. Prema tome, u lipnju 2005. adminstrativno vijeće Razvojne banke Vijeća Europe donijelo je odluku o nastavku suradnje sa Hrvatskom bankom za obnovu i razvoj na postojećoj kreditnoj liniji, prihvaćenju novih povoljnijih uvjeta za Hrvatsku banku za obnovu i razvoj. Povoljniji uvjeti znače da su se produljili rokovi dospijeća, rokovi otplate sa 8, dakle 6 godina otplate i 2 godine počeka, na 10 godina. Dakle, 8 godina otplate i 2 godine počeka. Povećanje postotka financiranja od strane Razvojne banke Europe sa 40% na 50% iznosa kredita, smanjenje broja izvještaja koji će se dostavljati Razvojnoj banci Vijeća Europe od strane poduzetnika, odnosno HBOR-a. Tako da u tom smislu je ovaj Prijedlog izmjene tog ugovora povoljniji za HBOR i povoljniji za malo i srednje poduzetništvo. S obzirom na ranije navedeno Vlada je dakle donijela na sjednici održanoj 10. ožujka 2006. odluku o pokretanju postupka za sklapanje Ugovora o izmjenama i dopunama Ugovora o kreditu između Republike Hrvatske, HBOR-a i Razvojne banke Vijeća Europe, dakle, za financiranje kreditnog programa malog i srednjeg poduzetništva. Stoga, evo pred vama se nalazi Prijedlog izmjene ovog Zakona, potvrđivanje dakle ugovora o izmjenama i dopunama Okvirnog ugovora o kreditu i molim, dakle, i predlažemo Saboru da donese ovo u hitnom postupku. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za financije i državni proračun? Zakonodavstvo? Otvaram raspravu. Nema nikog prijavljenog. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o izmjenama i dopunama okvirnog ugovora o kreditu između Republike Hrvatske, Hrvatske banke za obnovu i razvitak I razvojne banke Vijeća Europe za financiranje kreditnog programa malog i srednjeg poduzetništva. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 83 glasa za, 1 suzdržan, donesen predloženi zakon.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, uvažene gospođe i gospodo saborski zastupnici. Dozvolite mi da u najkraćim crtama se osvrnem na razlike između ovog Prijedloga izmjena i dopuna Zakona u prvom čitanju i ovog koji se pred vama kao Konačan prijedlog. Dakle, prvo čitanje prošlo je 5. srpnja ove godine. Na njega, u toj raspravi bilo je podastrijeto velik broj primjedbi i prijedloga od kojih su neki uvaženi, a Konačni prijedlog Zakona razlikuje se u odnosu na prvo čitanje u sljedećem. Brisani su članci 1. i 2. Prijedloga izmjena Zakona iz prvog čitanja. Brisanje članka 1. izmjena Zakona postignuto je to da se je izuzelo dakle, prijedlog je prvobitno predvidio izuzeće oslobađanja od obveze srednje stručne spreme u zanimanju vozač kod obavljanja prijevoza za vlastite potrebe i ta je odredba brisana, jer je analizom podataka o ukupnom broju vozila registriranih u Republici Hrvatskoj kojim se obavlja javni cestovni prijevoz utvrđeno da od ukupno 157 tisuća 390 teretnih vozila, da su izdane licencije za 14 tisuća 214 teretnih vozila a isto tako od ukupno 4 tisuće 989 registriranih autobusa, da su licencije izdane za 2 tisuće 547 autobusa, iz kojih podataka proizlazi da se manje od 10% teretnih vozila i autobusa registriranih u Republici Hrvatskoj obavlja u svrhu javnog prijevoza. Dakle, brisali smo odredbu kojom bi se 90% vozača oslobađalo obveze posjedovanje srednje stručne spreme i da rezimiram i dalje ostaje obaveza za sve vozače da moraju imati odgovarajuću odnosno srednju stručnu spremu u zanimanju vozač, ako dopuštena masa vozila kojim upravljaju prelazi 3 tisuće 500 kilograma. Članak 2. Nacrta prijedloga zakona koji također u ovim konačnim izmjenama je brisan. Njime je bilo predviđeno da vozač teretnog motornog vozila najveće dopuštene mase od 3 tisuće 500 do 7 tisuća 500 kilograma mora imati navršenih 18, a vozač teretnog vozila čija najveća dopuštena masa prelazi 7 tisuća 500 kilograma mora imati 19 godina. Dakle, ta je odredba brisana i ostaje, dakle razlozi za brisanje su na činjenici da je upravljanje vozilima, kako teretnim tako i autobusima osim potrebnih vozačkih dozvola nužno određeno kako radno tako i životno iskustvo osobe koja upravlja tim vozilima. Ocjena je predlagatelja da je sadašnja odredba članka 5. zakona koja ograničava životnu dob vozača teretnog motornog vozila, čija najveća dopuštena masa prelazi 3 tisuće 500 kilograma na 21 godinu, nužna i dalje kako bi se postiglo da se nakon završetka školovanja onemogući mladim, nedovoljno iskusnim vozačima upravljanje vozilima, čija najveća ukupna masa prelazi 3 tisuće 500 kilograma. U tom kontekstu ne radi se o odredbi zakona kojom bi se osobe sa završenom srednjom stručnom spremom u zanimanju vozač, ograničavalo da sa navršenih 18 godina zasnuje radni odnos, već se predloženom odredbom ograničava upravljanje vozilom ukupne mase veće od 3 tisuće 500 kilograma kojima se obavlja javni cestovni prijevoz za vozače koji su mlađi od 21 godine. Ovim Konačnim prijedlogom zakona predlaže se urediti pitanje usklađivanja i poslovanje pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju prijevozničku djelatnost na način da se rok za usklađenje za pravne i fizičke osobe koje obavljaju prijevozničku djelatnost prolongira do 31. prosinca 2006. godine, a s odredbom članka 6. stavka 1. i 2. Zakona o prijevozu u cestovnom prometu, dakle s posebnim uvjetom za vozila prema kojemu se djelatnost javnog cestovnog prijevoza putnika i tereta može obavljati vozilima mlađim od 18 odnosno autobusima mlađim od 10 godina za prijevoz učenika, produlji do 1. siječnja 2012. godine. Dakle, odredba koja je bila i prije integrirana u zakonu ostaje u prvom čitanju, ostaje i u drugom čitanju, dakle do 1. siječnja 2012. godine, trebalo bi se prilagoditi odredbama članka 6. stavka 1. i 2. zakona. Također, u Konačnom nacrtu zakona predlaže se povećanje najnižeg iznosa kazni sa tisuću na 7 tisuća kuna za prekršaje obavljanja linijskog prijevoza bez dozvole, obavljanja prijevoza iz RH-a u treće države i obrnuto bez dozvola, te kabotažu čime se osigurava adekvatno kažnjavanje za navedene prekršaje a s obzirom da se radi o najtežim prekršajima za odgovornu osobu, pravnu osobu i samog vozača stranog vozila a koja kazna u praksi predstavlja jednu od najčešće izrečenih kazni. Ovaj prijedlog predstavlja usklađenje prakse u zemljama u okruženju Europske unije jer je prema podacima kojima raspolažemo slična razina kazni i u susjednim zemljama, naravno postoji mogućnost zaplijene vozila kojim je počinjen prekršaj. Evo to bi bilo ukratko razlike i svrha donošenja ovog zakona. Hvala.
Hvala. Odbori za zakonodavstvo, pomorstvo, promet i veze. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Živko Nenadić, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ova zakonska izmjena i inače Prijedlog zakona o cestovnom prometu je zakon o kojem se kao rijetko kojem toliko puta raspravljalo i dobro protresalo. Mislim da ovom zakonskom izmjenom u drugom čitanju smo koliko sam ja uspio pratiti i kroz odbor i kroz saborsku raspravu zapravo suglasni, gotovo imamo konsenzus oko one glavne točke, a to je vezano za starost vozila i glavne izmjene. Možda oko nekih drugih stvarčica i nemamo al' su manje bitne. Znam, bilo je prigovora da je to trebalo odmah staviti u prijedlog zakona a ne čekati izmjene, međutim smatramo da je i ona odredba koja je prije bila za usklađenje postigla svoj određeni učinak, da je malo potaknula prijevoznike na razmišljanje kako bi čim prije sukladno svojim mogućnostima obnovili svoj vozni park i pomalo se prilagođavali za liberalizaciju tržišta koja nam sljedi godinu, dvije, tri, četiri, već koliko bude. Naravno, i zbog intervencije obrtničke komore a i samih autoprijevoznika uvidjeli smo da veliki broj vozila je starije i da ne bi ostali ljudi prijevoznici bez posla ovu izmjenu smo, predložena izmjena je vrlo prihvatljiva i zato je klub HDZ-a podržava. Dakako, rješava se i ovo pitanje da ne moraju se doškolovavati već iskusni vozači i u dogledno vrijeme mislim da možemo biti sa ovom izmjenom mirni a vjerujem da će i Vlada i ova i druge koje budu, poticati naše prijevoznike na obnovu svoga voznog parka, kako bi mogli biti na tržištu konkurentni. Dakle, podržavamo ovu izmjenu i čim prije da se izglasa. Hvala lijepo.
Hvala. Za klub PGS-a, SBHS-a, MDS-a, poštovani zastupnik Željko Pavlic, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, dame i gospodo. Evo dopustite da se ja isto u ime našeg kluba PGS-a, SBHS-a, MDS-a, osvrnem na donošenje ovog zakona. Ukratko, mi podržavamo ovaj zakon ali uz određena upozorenja. Mi podržavamo ovaj zakon prvenstveno dakle, zbog argumentacije i podrške koju ovaj zakon ima od cehovskih udruga Hrvatske obrtničke komore koje govore dakle o problemima ili mogućim problemima malih prijevoznika koji bi se dakle 2007. godine našli u problemima, tj. za sve one koji nemaju dovoljno sredstava ne bi mogli obnoviti svoj vozni park. Poznato je dakle da takvih malih prijevoznika ima u Republici Hrvatskoj negdje preko 12 tisuća, oni govore 12,5 tisuća od čega je dakle 7 tisuća 700 registrirano za prijevoz tereta. I oni dakle upozoravaju da bi jedan značajan dio prijevoznika ukoliko se ne omogući primjeren rok za zamjenu vozila ostao bez osnovnog sredstava za rad odnosno bez mogućnosti obavljanja djelatnosti za koje su registrirani. S obzirom dakle na stanje u Republici Hrvatskoj, na veliki dakle broj nezaposlenih mislimo da bi itekako bilo potrebno napraviti što se dakle radi ovim zakonom da se taj rok za prilagođavanje tim novim standardima tj. obnovu voznog parka i produži. Ali isto tako upozoravamo i na to da ovaj zakon ne smije utjecati i na sigurnost prometa na našim cestama. Što to znači? Pa evo, podaci nam govore da se našim cestama kreću stara i iz dana u dan sve starija vozila. U Republici Hrvatskoj ima ukupno negdje oko 140 tisuća teretnih vozila i 31 tisuću prikolica. Od tih teretnih vozila njihova prosječna starost je 12,30, nešto više od 12 godina. To su podaci iz 2004. godine ali mogu nam dakle poslužiti za usporedbu. Od tih 140 tisuća godina samo 1,67 vozila je proizvedeno 2004. godine a 17, skoro 18% je proizvedeno 1984. godine, dakle oni imaju 20 godina a sada dakle 2006. imaju i više od dvadeset godina. Ono što također još više zabrinjava je dakle starost voznog parka naših autobusa čija prosječna starost je 14 i pol godina i da od ukupno 4 tisuće i 879 autobusa godina proizvodnje 2004., dakle one koje su bile u to vrijeme najnovije je samo 1,45% a onih starijih od dvadeset godina je 25%. Dakle, moramo itekako paziti da ta starija vozila koja se kreću na našim cestama budu itekako ispravna i zbog toga treba zajedno dakle i s MUP-om, zajedno i s ministarstvom koje je donijelo, ima određene posebne uvjete i posebne pravilnike koji moraju zadovoljiti moramo ih što striktnije poštivati. Ne smije nam se desiti dakle da gotovo svaki mjesec u novinama imamo na primjer ovakve naslove, evo ovaj naslov od 31. ožujka 2006. godine "Dijete usmrtio neispravni školski autobus". Mislimo da nam se to nikako ne smije desiti. I ne moramo dakle ići dalje u prošlost, možemo se sjetiti ove prometne nesreće u tunelu "Sveti Rok" kada je kamion tegljač pokupio nekoliko vozila u tom tunelu gdje je bilo čini mi se tri mrtva a još i dan danas dakle se ne zna da li je taj kamion bio ispravan ili neispravan. Dakle, to je ono što je bitno, što bismo htjeli naglasiti. Dakle, podržavamo ovaj zakon ali uz upozorenja da sva ta vozila koja su dobila dakle taj još jedan produljeni rok moraju biti tehnički ispravna i da ih se mora i češće ili bi ih se trebalo i češće ispitivati njihovu tehničku ispravnost. A da bi se pomoglo tim privatnim prijevoznicima u tom prijevoznom periodu Vlada bi dakle morala zajedno sa nekim drugim institucijama razmišljati dakle da se tim prijevoznicima i pomogne, da im se daju nekakve subvencije, poticaji ili barem povoljniji krediti jer znamo i sami kolika je cijena jednog takvog vozila ili jednog takvog novog autobusa. Ono što bih još htio dakle da iskoristim ovu priliku da prenesem jednu molbu Hrvatske gospodarske komore. Naime, u Čakovcu je prošli tjedan održana dakle jedna sjednice Hrvatske gospodarske komore Županijske komore Čakovec gdje su naši prijevoznici upozorili na nekoliko stvari. Evo, s obzirom da je tu državni tajnik također Međimurac pa se nadam da će imati dakle sluha malo više sluha za naše prijevoznike. Dakle, oni su predložili upozoravajući na problem cent dozvola tj. dozvola za neograničeni broj prijevoza u druge zemlje da se tu uvede više reda jer oni izražavaju nezadovoljstvo evo prijevoznici iz naše Međimurske županije slabo prolaze u dodjeli ovih dozvola iako imaju u prosjeku najsuvremeniji vozni park u Hrvatskoj. Oni predlažu da se tu uvedu neki novi kriteriji, između ostalog da kriterij bude i ostvaren promet. Dakle, onaj tko ima veći problem znači da kvalitetnije obavlja svoj posao i normalno da bi njemu trebalo dati više dozvola. Eto, da završim. Dakle, naš klub podržat će ovaj zakon ali uz upozorenja dakle da ta vozila koja će dobiti još jedan dakle bonus moraju biti tehnički ispravna. Tu posebno inzistiram da se to posebno pazi što se tiče autobusa i školskih autobusa. Hvala lijepa.
Hvala. Klub IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite!
Poštovani predsjedniče, cijenjena gospodo državni tajnici, uvažena gospodo zastupnici! Pa eto u načelu kao što je govorio i gospodin Pavlic i Klub IDS-a jasno podržava ovaj zakon. Mislim da nije zakon kao takav sporan iako po meni ispravno vozilo je ispravno vozilo pa imalo ono deset, dvanaest, šesnaest, osamnaest ili dvadeset i osam godina, bit je naprosto da da to prijevozno sredstvo bude ispravno. Što se zapravo čini ovim zakonom? Zakon predlaže odgodu primjene te odredbe članka 6. Zakon o prijevozu u cestovnom prometu dakle posebnih uvjeta za vozila prema kojima se djelatnost javnog cestovnog prijevoza putnika i tereta može obavljati vozilima, kamionima, autobusima mlađima od osamnaest godina odnosno autobusima mlađim od deset godina za prijevoz učenika i na taj način prolongira se zapravo rok za usklađivanje za sve fizičke i pravne osobe koje bi obavljale djelatnost prijevoza do 1. siječnja 2012. godine. Kada bi bilo naprosto drugačije upropastili bi čitav niz prijevoznika iako jasno je da se treba zamisliti nad činjenicom da je naš vozni park izuzetno star, kao što je govorio gospodin Pavlic kamioni su u prosjeku stari 12,8 godina, vjerojatno je to danas i nešto više, autobusi negdje 14,5 godina a vozila koja su ukupno starija od 20 godina njih je na našim cestama negdje oko 25% iz te kategorije, znači kamiona odnosno autobusa. U međuvremenu donesen je i Pravilnik o uvjetima koje moraju ispunjavati vozila kojima se prevoze djeca. Jasno uz suglasnost ministara nadležnog za prosvjetu kojim propisom su uređeni uvjeti koje moraju ispunjavati vozila kojima se prijevoze djeca i kojim su pooštreni uvjeti tehničke ispravnosti i opremljenosti vozila. I tu gotovo u cijelosti su te odredbe usklađene sa tim europskim standardima što apsolutno treba podržati, jer svi oni kojima djeca u školu ide autobusima ne trebaju strahovati što se njima zbog neispravnosti vozila može dogoditi. Člankom 8. Zakona prijevoznici, odnosno pravne ili fizičke osobe koje obavljaju auto-taksi prijevoz ne moraju kao ostali prijevoznici ispunjavati one uvjete iz stavka 1. točke 2. i 5. ovog članka 8., odnosno ne moraju ispunjavati uvjete koji se odnose na financijsku sposobnost i vlasništvo, odnosno zakup vlastitih, odnosno ugovorom zakupljenih parkirališta prilikom izdavanja licence. Predloženim se usklađuju uvjeti za obavljanje auto-taksi djelatnosti u slučaju kada se ista djelatnost obavlja temeljem koncesije, odnosno licence i smatramo da se na taj način, na neki način izlazi u susret auto-taksistima i to treba jasno podržati. Jedina zapravo stvarna zamjerka ovog Zakonskom prijedlogu bilo bi ovo drakonsko povećanje kazni sa tisuću, recimo, na 7 tisuća kuna, itd. I mislim da bi trebalo imati malo više sluha za materijalne prilike u kojima ti ljudi žive, odnosno rade. Da ne bih i ja govorio o dozvolama za rad u inozemstvu, o centovima, itd., ja želim ovom prilikom izraziti i protest što je na snazi još uvijek ovaj Zakon o 0,0 promila. Taj Zakon je upropastio domaće proizvođače vina, uz dakako nekontrolirani uvoz grožđa i Makedonija, ali i bezobrazno skupo vino koje se u boteljkama nudi u našim gostionicama koje je više vraćano što potiče gosta da kupi tu bocu. Želim reći i to da taj 0,0 nije ispunio svrhu …
To ostavite za drugu temu, ovaj je Zakon, to ostavite za …
… tu ćemo se složiti da je to štetan Zakon, da nema manje smrtnih slučajeva …
Ostavite to za, kolega Kajin.
… i da to treba ukinuti već danas, a ne čekati sutra.
Kolega Kajin, pa nismo, nije to tema.
Znam da nije tema, ali pošto se radi o prijevozu …
Onda kad nije tema onda …
… u cestovnom prometu, sve ove kazne …
… nemojte bez teme.
… koje se naplaćuju od naših šofera i neopravdano na taj način puni državni proračun vrijeđa zdrav razum i ja vas molim da se poduzme …
Da, da se poduzme da se držite teme. Hvala lijepa. Kolega Kajin, ajde budite ljubazni pa se držite teme. Nemojte da vas, sami priznajete da odstupate od teme radi toga, pa nemojte.
Odstupamo, ali kao što i vi, gospodine predsjedniče, odstupate od Poslovnika i nikako naše prijedloge neće staviti …
Ne odstupam ja ništa od Poslovnika. Vi znate koja je procedura …
Dobro.
Dobro.
Podržat ćemo ovaj Zakon i još jedanput …
Tako je.
… izražavamo protest protiv jedne neprirodne norme koju treba ukinuti što je moguće prije.
Ceterum cenzeo. Završni osvrt, državni tajnik Držen Breglec. Izvolite. Samo malo, imamo jednu brzu prijavu. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Poštovani predlagatelji, predstavnici Vlade. Vrlo kratko htio bih nešto upozoriti vezano za Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu. Usput treba reći da je ovaj Zakon uređivan uredbama skoro 3 godine. Uredbama Vlade. Istodobno se sada u Zakonu predlaže po mojem sudu nejasna izmjena i dopuna. Primjera radi, u članku 6. imaju dva stavka koja mijenjaju dosadašnji članak, odnosno 103. članak Zakona. I u 2. stavku kaže da se na dan stupanja na snagu Zakona o prijevozu u cestovnom prometu, "Narodne novine", 36/98, 83/98, 26/2003, osobe zatečene na poslovima, pojam, pravni pojam "zatečene na poslovima" nije definirao šta zakonodavac time želi reći. Da li to znači osobe u radnom odnosu koje obavljaju poslove prijevoza u cestovnom prometu? Da li to znači osobe koje rade na taj dan ili to znače osobe koje su 2003. godine ispunjavale uvjete koje su vrijedili do tada za obavljanje cestovnog prometa? To je tako rastegljivo da ostavlja na volju tumačenju, a to nije dozvoljeno. To nije dozvoljeno. Ako se moglo 3 godine uredbama produžavati rok i uređivati područje cestovnog prometa onda je zaista trebalo ovdje definirati točno da Zakon ovaj djeluje pro futuro, da je lege ferenda, od časa kad stupa na snagu ovaj Zakon, od momenta kad na snagu stupa ovaj Zakon. Zašto bismo sada uređivali? To je retroaktivno, de facto, da, kakva je to pravna sigurnost da uvjeti privređivanja, poslovanja na prijevozu vrijede do 2003. godine. Od tada imamo vakum, kad donosimo novi zakon i sada nastupa novi pravni … [[Govornik se ne razumije.]] Ja mislim da bi predlagatelj ozbiljno trebao uzeti u obzir ovakvu situaciju i građanima i njihovoj sigurnosti dati prednost, odnosno značenje i utvrditi da ovaj Zakon proizvodi učinke samo od dana kad stupa na snagu. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Dražen Breglec. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, uvažene gospođe i gospodo saborski zastupnici. Dužan sam neke odgovore koji su bili u ovoj raspravi, na koje su pitanja bila postavljena. Prije svega, želio bih reći da se godišnje u Republici Hrvatskoj provede oko milijun i 700 tisuća tehničkih pregleda, dakle u godišnjem redovitom godišnjem ili znamo da neka vozila ne moraju proći redoviti godišnji već za nova vozila vrijedi i drugačiji ciklus. Tih milijun 700 tisuća tehničkih pregleda obavlja 138 stanica za tehnički pregled a sve stanice za tehnički pregled nadzirane su redovito od strane Ministarstva unutrašnjih poslova i postoji mehanizam za dovoljnu kontrolu i obavljanja pregleda, kvalitete pregleda pa i mjere koje predviđaju i samo u konačnici kao najtežu mjeru zatvaranje stanice za tehnički pregled ukoliko ona ne obavlja kvalitetno svoj posao. Ovo govorim stoga jer je bila skrenuta pozornost na nužno povećanje ili obraćanje pažnje na sustav tehničkih pregleda kao osnovni instrument kontrole tehničke ispravnosti a kontrola tehničke ispravnosti i tehnička ispravnost sama zapravo, upozoreno je i prihvaćamo apsolutno, mora dugoročno biti jedini kriterij za prometovanje na cestama. Oko CEM dozvola koje je ovdje u raspravi bila spomenuta kao tema dozvolite mi da izvijestim ovaj Visoki dom da je temeljem povećane osnovne kvote CEMTA iz Pariza kao organizacije za 2007. godinu a i temeljem novog načina podjele CEMTA za Hrvatsku će biti u 2007. godini oko 25% više CEM dozvola nego što je to bilo u ovoj godini. Konkretnije, od 673 taj broj će se povećati na 806 CEM dozvola. To će omogućiti proširenje naravno u većem broju za navedene cifre, većem broju naših prijevoznih jedinica, učestvovanje na zajedničkom europskom tržištu odnosno pristup tom tržištu. Dozvolite mi da još pripomenem da je upravo ovih dana dovršen i Pravilnik o raspodjeli CEM dozvola koje će biti ovih dana objavljen, koji je bio koordiniran sa strukovnim udruženjima, sa komorama i koji osigurava participaciju i samih prijevoznika, preko komora gospodarske i obrtničke u radu povjerenstva i da naravno komore onda u tom slučaju iz svih regija pa tako i iz međimurske mogu dati inicijativu prema središnjici a njihov zastupnik u povjerenstvu može i te primjedbe iznijeti odnosno sukladno njima i postupati. Ovu posljednju primjedbu uvaženog gospodina zastupnika oko formulacije osobe zatečene na poslovima mogu samo reći da su takve formulacije i do sada bile i u starom zakonu, da je u ovom postupku čitanja koji je prošao sve potrebne procedure i odbore nije bilo izričito odnosno nije bilo upozoreno na takvu formulaciju pa smo sukladno tome smatrali da je izričaj dovoljno jasan i da ćemo ga moći primjenjivati, dakle osobe zatečene na poslovima znat će ili znači da su to osobe koje su na dan stupanja na snagu zakona iz 98. godine bile zatečene na tim poslovima i one neće morati ishoditi nove kvalifikacije. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 78 glasova za, 5 suzdržanih, 1 protiv, donesen predloženi zakon.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici! Tri su razloga zbog kojih Vlada Republike Hrvatske predlaže donošenje izmjena i dopuna Zakona o kaznenom postupku i to po hitnom postupku dakle u jednom čitanju. Sve tri promjene odnose se na pojednostavljenje postupka, dakle doprinošenje njegovom ubrzanju a samim tim i konačan cilj učinkovitosti kaznenoga postupka. Jedna od promjena odnosi se na uvođenje suvremenih metoda komunikacije i u kazneni postupak. Naime, svjedoci smo da tehnologija suvremene metode komunikacije prodiru u spekt zapravo života, poslova i tome se ne može obraniti niti treba, dakle i te metode se uvode i u sudske postupke, dakle i u kaznene postupke. Dakle, ova promjena koja se predlaže izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku odnosi se zapravo na omogućavanje provedbe dokaza putem audio video konferencije odnosno telefonske konferencije. Korištenje ovih suvremenih tehnologija već je uvedeno u naš pravni sustav i omogućeno je Zakonom o međunarodnoj pravnoj pomoći u kaznenim stvarima. Međutim, da bi se detaljnije propisalo i odredilo uvjeti i postupak, način i vrijednost dokaza prikupljenih putem ovog puta, dakle pravne pomoći pružane putem audio video konferencije odnosno telefonske veze bilo je potrebno to učiniti i ovim zakonom i zato se ovim zakonom predlaže uvođenje nove glave XIVa. Kojom se regulira pitanje ove pravne pomoći. Moram reći i naglasiti da se dokazi prikupljeni recimo iskaz svjedoka ili stranke prikupljen putem ove metode komunikacije može koristiti samo uz pristanak saslušane osobe i stranaka. Inače, ova promjena je u skladu sa preporukama Europske komisije koja predlaže da se unutarnjem pravu radi ubrzanja postupka osobito za kompleksne predmete teških kaznenih djela počinitelji i svjedoci mogu saslušavati putem ove metode i to je nešto što su već, što je već niz zemalja uveo u svoje pravne sustave. Druga promjena odnosi se na proširenje kataloga kaznenih djela u kojima je moguće provesti posebne … [[Govornik se ne razumije.]] propisane člankom 181. stavkom 2. ovoga zakona. Naime, sada u ovom trenutku po važećoj odredbi tim katalogom nisu obuhvaćena neka korupcijska kaznena djela koja su kao takva određena međunarodnim pravnim konvencijama i koje je Republika Hrvatska u međuvremenu ratificirala. To se poglavito odnosno na kazneno-pravnu konvenciju, Konvenciju Ujedinjenih naroda protiv korupcije i Konvenciju o kibernetičkom kriminalitetu, tako da se ovim prijedlogom zakonom predlaže ovaj katalog tijela proširiti i omogućiti da se posebne iznimne mjere propisane zakonom odnose i na kazneno djelo primanja mita u gospodarskom poslovanju i davanja mita u gospodarskom poslovanju i davanja mita u gospodarskom poslovanju, to je inače raščlanjeno kao posebno kazneno djelo izmjenama Kaznenog zakona iz 2004. godine, zatim zlouporabe položaja i ovlasti te u skladu sa spomenutom Konvencijom o kibernetičkom kriminalitetu da se proširi katalog i na kaznena djela računalnog krivotvorenja, povrede tajnosti, cjelovitosti i dostupnosti računalnih podataka, programa ili sustava, te dječje pornografije na računalni sustav ili mreži. I konačno treća promjena koja se predlaže ovim zakonom odnosi se na određivanje pritvora u fazi istrage. Naime, sada se konkretno se promjena odnosi na to tko u fazi istrage, tijekom istrage može odlučiti o produljenju pritvora. Prijedlog je koji se u praksi pokazao potrebnim i korisnim da kad je pritvor određen, a predlaže se ističe rok pa se predlaže, odnosno potrebno je odrediti njegovo produljenje da to učini istražni sudac sam, po službenoj dužnosti ili na prijedlog državnog odvjetnika, a ne kako je to do sada propisano sudsko vijeće. Naime, riječ je o sucu koji može procijeniti postoji li razlog za pritvor, a sadašnje rješenje kojim je to nadležnost sudskoga vijeća je ne doprinosi učinkovitosti postupka. Ti su predmeti hitni, predmet se seli sa županijskoga suda, ako je riječ o žalbi, na Vrhovni sud i sama slanje toga predmeta sa jedne instance na drugu dolazi do, dolazi se do gubitka vremena i dakle opasnosti su rokovi, stoga se predlaže radi učinkovitosti i efikasnosti da se u ovakvim situacijama to povjeri istražnome sucu. Evo, uvažene dame i gospodo zastupnici ovo je u kratkome i bitnome ono što se predlaže ovim izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku. Zahvaljujem.
Hvala. Odbori? Zakonodavstvo, europske integracije, pravosuđe? Predsjednik odbora Emil Tomljanović, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažena državna tajnice, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora razmotrio je na 46. sjednici održanoj 26. rujna 2006. godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 13. srpnja 2006. godine. Odbor je predmetni zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskog sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja istaknuo je da se predloženim izmjenama reguliraju tri bitna pitanja, dakle trajanje pritvora u stadiju istrage, uporaba suvremenih oblika komunikacije pri provedbi pravne pomoći i dopunjuje se katalog kaznenih djela za koja se mogu provoditi posebne izvidne radnje. U raspravi je većina članova podržala predložene mjere, predložene izmjene i dopune jer će one doprinijeti učinkovitosti kaznenog postupka. Na konačni prijedlog zakona članovi odbora iznijeli su sljedeće primjedbe, prijedloge i mišljenja. Mišljenje je da predloženo rješenje iz članka 1. konačnog prijedloga kojim bi žalbe na rješenje o pritvoru rješavalo vijeće županijskog suda umjesto Vrhovnog suda Republike Hrvatske, neće samo po sebi doprinijeti povećanje efikasnosti postupanja kako je to navedeno u obrazloženju prijedloga nego se mora ustrajati na poštivanju naravno zakonskih rokova sadržanih u samom prijedlogu. Istaknuta je važnost i podržano uvođenje pravne pomoći putem audio-video konferencije te putem telefonske konferencije i predloženo je da se dopuni katalog kaznenih djela za koje se mogu provoditi posebne izvidne mjere kaznenim djelom računalne prijevare, dakle članak 224.a Kaznenog zakona i kaznenim djelom protuzakonitog posredovanja, članak 343. Kaznenog zakona dok se sa nekim drugim prijedlozima za proširenje kataloga kaznenih djela može pričekati do sljedeće najavljene izmjene ZKP-a. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe je sa 8 glasova za i 2 suzdržana glasa odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku sa sljedećim amandmanom, s tim da je amandman predložen jednoglasno. Dakle, u članku 5. točci 2. članka 171. iza riječi: "223.a Kaznenog zakona" dodaju se riječi: "računalne prijevare", a iza riječi: "338. Kaznenog zakona" dodaju se riječi: "protuzakonitog posredovanja članak 343. Kaznenog zakona". Uz obrazloženje, dakle ovaj amandman potrebno je usvojiti radi usklađivanja zakona sa Konvencijom o kibernetičkom kriminalu koju je Hrvatski sabor usvojio na sjednici od 3. srpnja 2002. godine, kao i preporukama… [[Govornik se ne razumije.]] , dakle specijalne istražne mjere u odnosu na sva ozbiljna korupcijska djela i na sva kaznena djela povezana s korupcijom.
Hvala. Predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Dražen Bošnjaković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Državna tajnice, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 64. sjednici održanoj 26. rujna 2006. godine raspravio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku s Konačnim prijedlogom zakona. Odbor je rečeni prijedlog zakona raspravio na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao zainteresirano radno tijelo. Odbor je u raspravi podržao prijedlog predlagatelja da se zakon donese po hitnom postupku, jer se njime usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske s pravnim stečevinama Europske unije i doprinosi ubrzanju i učinkovitosti kaznenog postupka. Nakon rasprave odbor je većinom glasova, 5 glasova za i 2 suzdržana predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku u tekstu u kojem ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina? Otvaram raspravu. Za Klub zastupnika HNS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Klub HNS-a pomalo je razočaran činjenicom da se opet ide u vatrogasne mjere i da se rade neki postupci u promjeni zakona koji su možda i potrebni jer ih diktiraju trenutačne okolnosti, međutim ovakve promjene od trenutka do trenutka i od potrebe do potrebe, zapravo naglašavaju pravnu nesigurnost u državi i govore o tome da nismo sasvim sigurni, odnosno da vlast nije sasvim sigurna što sve stoji pred njom i što sve na ovom planu ili na nekim drugim planovima zapravo treba napraviti. Reagira se onda kad situacija to zahtijeva, naprave se izmjene koje su neposredno potrebne ovog trenutka, al' ne razmišlja se dalje o budućnosti, čini mi se da je ovaj prijedlog dobra ilustracija toga stanja. Radi se o tri aspekta promjene ovog, zapravo najvažnijeg zakona u kaznenom zakonodavstvu, pored naravno temeljnog, jer govori o tome kako se stvari odvijaju, jedno je reguliranje istražnog pritvora. Kako sad stvari stoje istražni pritvor na početku određuje istražni sudac, produljenje toga određuje Vijeće sudsko, pa tako sve do 6 mjeseci a žaliti se na to može, o žalbi odlučuje Vrhovni sud. Ovaj prijedlog daje ingerencije istražnom sucu da bez ikoga, sam, po svom nahođenju raspoređuje pritvor, odnosno određuje pritvor u naravno zakonom propisanim okolnostima unutar ovih prvih 6 mjeseci, što ne smatramo da ide u prilog očuvanja neminovnog i potrebnog očuvanja temeljnih ljudskih prava ljudi koji se nalaze pod istragom. Što se tiče žalbe Vrhovnom sudu, jasno je da se time postupak ponešto usporava, to je činjenica. Jednostavnije je, žalbeni postupak sada ide prema ovom prijedlogu na županijski sud. Jednostavnije je obratit se županijskom sudu koji je najvjerojatnije u istoj zgradi ili tu negdje blizu i ljudi se poznaju i lakše će komunicirati, od jutra do popodneva se dogovore što će napraviti sa tom žalbom. Međutim, dvije su opasnosti tu. Jedna je manipulacija pritvorom. Bez obzira što se mi zapravo kunemo u činjenicu da je sudstvo sasvim nezavisno i da mi od sudstva se distanciramo i sudstvo radi svoj posao, mi se tu ne smijemo previše petljati, dobro znamo iz prakse da to nije uvijek tako. Postoji velika mogućnost dogovora, da bi se dobilo na vremenu, da bi se postupak proveo onako kako je to zamišljeno. Dogovora između županijskog i općinskog suda u situaciji kad to odnosno istražnog suca u situaciji kad to ne bi smjelo biti. Vrhovni sud je dalje, Vrhovni sud je po definiciji nezavisan, nezavisniji od bilo koga drugoga u sudskoj vlasti Republike Hrvatske i uvjereni smo da je ta stepenica, žalbena stepenica Vrhovnom sudu dobro sada postavljena. Još jedan argumenat zašto bi to u čitavoj državi trebalo biti jedno tijelo. Naime, to je i ujednačavanje prakse. Postoje jasni razlozi zbog kojih se može uvesti pritvor u istražnom postupku, utjecaj na svjedoke, eventualno ponavljanje krivičnom djela i tome slično. Međutim, tumačenje toga prema sadašnjim nekim presudama Vrhovnog suda na žalbe, vidi se da je u tumačenju toga dolazilo do vrludanja pa čak i prema riječima Vrhovnog suda do zlouporabe pojedinih odredbi ovog procesnog zakona. U onom trenutku kad o tome odlučuje jedno tijelo, dakle Vrhovni sud osigurana je u najmanju ruku ravnopravnost svih sudionika i uniformirana praksa u takvim postupcima. Čini nam se u klubu Hrvatske narodne stranke da se time odstupa od onih načela i želja koje smo dosta puta razgovarajući o reformi pravosuđa govorili, ujednačavanja sudske prakse, da se ovdje od tog načela odstupa. Drugi dio izmjena i dopuna zakona tiče se korištenja audio-video linkova i drugih vrsti tehničkih pomagala u provođenju postupka. Naravno, to je diktirano aktualnim potrebama i željama da Hrvatska u potpunosti preuzme sva suđenja za ratne zločine, u takvim suđenjima sasvim sigurno ta tehnička pomagala će se trebati i morati koristiti i postupci kojima se obrađuje krupni kriminal gdje je isto tako recimo, nemoguće ili teško doći do konkretne osobe osim na ovaj način, taj dio promjena naravno u potpunosti podržavamo jer on je aktualan, on je moderan i konačno imaju ga svi sustavi u uređenoj Europi. Treći dio se tiče proširenja popisa dijela za koje se omogućuje provođenje posebnih mjera u istražnom postupku. Radi se o prisluškivanju, nadgledanju, praćenju i tim posebnim mjerama, da znamo o čem se radi, jel'. Takvo proširenje je u načelu uvijek opasno. Naravno, mi smo sad u akciji provođenja antikorupcijskog plana Vlade i to je hit tema o kojoj smo i jučer razgovarali, o kojoj ćemo vjerojatno i danas razgovarati, svih ovih dana, i ovakve mjere upravo u ovim kaznenim djelima, naravno da olakšavaju postupak istražnih organa i vjerojatno ih je i potrebno uvesti. To je popis kaznenih djela koja se zapravo i ne mogu dovesti do finalizacije bez takve vrste postupaka. Međutim, priznajmo svi iskreno. Policija i državni odvjetnici i sudovi nikad neće u značajnoj mjeri stati na kraj korupciji i teškim koruptivnim djelima od političke korupcije do gospodarstvene ako se u taj postupak dobrom voljom ne uključi i politička vlast i ako se u taj postupak prije i iznad svega ne uključe porezne vlasti. Porezne vlasti koje trebaju ustanoviti tko je što zaradio a tko što ima. I ako netko ima značajno više od onog što je zaradio, daljnji dokazi da se radi o kriminalu zapravo nisu ni potrebni, o nekoj vrsti kriminala tu se u svakom slučaju radi. Dakle, u redu ovo. Potrebno je pratiti kriminalce, potrebno ih je snimati tajno, potrebno je raditi sve to. Ali ako nismo spremni poduzeti jednu temeljitu poreznu reformu, gdje će porezna uprava raditi obavezno sve ono što je danas u zakonu kaže da može raditi od svega ovoga neće biti puno vajde. Hvala.
Hvala. Za klub HDZ-a poštovani zastupnik Emil Tomljanović, izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege. Uvodno bih htio istaknuti da Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice predloženi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku naravno podržava. Sam zakonski prijedlog sadržava tri bitne izmjene, a prva izmjena odnosi se na trajanje pritvora. Odnosno određivanja trajanja pritvora u stadiju istrage. Radi se uistinu o vrlo osjetljivom pravnom institutu kojeg uvijek treba sagledavati u okviru mjera osiguranja nazočnosti okrivljenika i provođenju drugih mjera opreza u smislu vođenja kaznenog postupka. Temeljem izričite zakonske odredbe sud uvijek pri odlučivanju o mjerama osiguranja nazočnosti okrivljenika i drugim mjerama opreza s jedne strane mora paziti da se ne primjenjuje teža mjera ako se ista svrha može postići blažom kaznom, a s druge pak strane sud će i to po službenoj dužnosti ukinuti mjere osiguranja nazočnosti okrivljenika ako su prestali zakonski uvjeti za njihovu primjenu ili su nastupili uvjeti da se ista svrha može postići i blažom mjerom. Pritvor se određuje pisanim rješenjem nadležne sudbene vlasti, a pritvor određen rješenjem istražnog suca ili pritvor koji je prvi puta određen tijekom istrage odlukom Vijeća može trajati najdulje mjesec dana od dana lišenja slobode. E sada u stavku 2. članka 106. dolazi do izmjene koja bi uistinu trebala predstavljati kvalitativan pomak u smislu vođenja pritvorskih predmeta. Naime predloženo rješenje nudi mogućnost da istražni sudac sam ili na prijedlog državnog odvjetnika može pritvor produljiti i to prvi puta za još najviše 2 mjeseca i naravno drugi puta za još najviše 3 mjeseca. Predloženim rješenjem ne samo da o ovom produljenju pritvora neće u prvom stupnju odlučivati, dakle u prvom stupnju odlučivati dva raspravna vijeća županijskih sudova već će se zasigurno postići sljedeće: Prvo, u tijeku pritvora u istrazi skratilo bi se vrijeme odlučivanja po žalbama. Drugo, postiglo bi se i rasterećenje Vrhovnog suda Republike Hrvatske dakle koji više ne bi rješavao ove predmete. I treće, istražni sudac dobio bi ne samo značajniju ulogu već bi istražni postupak u cjelini trebao biti znatno efikasniji. I upravo u izloženom smislu prvi dio izmjena treba podržati. Nadalje, drugi dio izmjena i dopuna odnosi se na reguliranje audio video konferencija kao načina pružanja pravne pomoći u našem kaznenom postupku. Naime iako je Republika Hrvatska potpisala drugi dopunski protokol europskoj, o Europskoj konvenciji o uzajamnoj sudskoj pomoći u kaznenim stvarima koji regulira mogućnost uporabe audio vizualnih konferencija u kaznenom postupku isti nije ratificiran. Međutim predlaže se regulacija pravne pomoći upravo u unutarnjem pravu. Dakle prije ratifikacije samog protokola otklonile bi se sve poteškoće za provedbu izvođenja dokaza putem audio vizuelnih konferencija odnosno telefonske konferencije. Nedvojbeno predmetna izmjena odnosno dopuna kaznenog procesnog prava omogućava uporabu suvremenih oblika komunikacije pri provedbi pravne pomoći, a što u konačnici doprinosi i ubrzanju i učinkovitosti samog kaznenog postupka. Nadalje nadopunjuje se katalog kaznenih djela za koja se može odrediti provođenje posebnih izvidnih mjera dakle onih kojima se privremeno mogu ograničiti određena ustavna prava građana. Bez obzira radilo se o nadzoru i tehničkom snimanju telefonskih razgovora, ulazak u prostoriju radi provođenja tehničkog snimanja, trajnog praćenja i tehničkog snimanja osoba i predmeta, uporabi prikrivenih istražitelja i pouzdanika, simuliranom otkupu predmeta ili nadziranju prijevoza isporuka i predmeta kaznenog dijela posebne izvidne mjere bit će moguće odrediti i za koruptivna kaznena djela u ovom smislu izmjena dakle davanje i primanje mita u gospodarskom poslovanju, ali isto tako po prijedlogu dakle i kazneno djelo računalne prijevare i protuzakonitog posredovanja gdje je u ovom smislu izmjena osnovni kriterij uvrštavanja ovih kaznenih djela u predmetni katalog. Dakle kaznena djela sa koruptivnim elementom. Shodno svemu izloženom s obzirom da se radi o izuzetno ove 3, 3 dakle, 3 bitne promjene koje bi trebale u konačnici rezultirati poboljšanjem efikasnošću samog kaznenog postupka Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice naravno stoji na stanovištu da ovaj zakon u smislu njegovih izmjena i dopuna apsolutno treba podržati.
Hvala. Za Klub zastupnika HSS-a poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospođo državna tajnice, kolege i kolegice zastupnici, pa evo kao što je iz prethodnih izlaganja evidentno ovdje se zapravo radi o tri izmjene i sa aspekta Kluba Hrvatske seljačke stranke protiv tih izmjena dakako da nemamo ništa međutim same predložene izmjene neće postići cilj ukoliko je cilj ove Vlade suzbijanje kriminaliteta i efikasna borba protiv kriminaliteta. Uvijek smo u ime Kluba iznosili da se nikada nismo protivili izmjenama i dopunama Zakona ukoliko one predstavljaju otklanjanje uočenih nedostataka koji su uočeni tijekom sudske prakse i tijekom uopće životne prakse. Međutim u ovom slučaju se evidentno radi tek o vatrogasnim mjerama. O vatrogasnim mjerama koje će možda djelomično ubrzati postupak međutim mi se pitamo zbog čega se u ovakvim slučajevima ne želi pristupiti sustavnom rješavanju problema. I kad smo raspravljali o Kaznenom zakonu i kad smo raspravljali o Strategiji borbe protiv korupcije i kad smo raspravljali i o drugim zakonima i kad smo na koncu raspravljali o izvješću pučkog branitelja tada smo vidjeli da postoji niz razloga zbog kojih se Republika Hrvatska, evo mogli smo i jučer u izvješću vidjeti neuspješno bori sa, protiv kriminala i neuspješno se bori protiv mita i korupcije. Dakako da je za uspješno suzbijanje kriminala prije svega potrebna pravodobno otkrivanje i sankcioniranje. I ove izmjene i dopune jesu usmjerene na to međutim nisam optimista u tom smislu da bih rekla da samo riješili sve probleme. Česte izmjene i dopune zakona, ovakve vatrogasne mjere otežavaju i rad samih sudova. Otežava se stvaranje sudske prakse i vrlo često možemo naići na pritužbe sudaca koji sami kažu da od silnih izmjena i dopuna više ne znaju šta bi i kako bi radili? Zbog toga iako podržavamo ove izmjene ukazujemo na potrebu sustavnog postupanja ovome rješenju. Zbog čega ne razmislimo o potrebi upravo poduzimanja onih mjera na koje je ukazao sam pučki pravobranitelj? Raspravljajući o izvješću pučkog pravobranitelja citirali smo ovdje za ove govornice ono što je pučki pravobranitelj rekao. On je izrijekom rekao da naša sudbena vlast, odnosno neki suci u sudbenoj vlasti nisu nezavisni nego su usko povezani za interesnim lobijama. Pa čak je išao u ocjenu tako daleko da je rekao "povezanim sa kriminalnim miljeom". Dakle, za efikasnu borbu protiv kriminala prije svega, potrebno je osigurati pravodobno i efikasno otkrivanje počinitelja kaznenog djela. Nisam sigurna da smo u tome sve napravili. Svjesni smo i vi i mi smo svjesni toga da vrlo često se izbjegava prijava kaznenog djela i počinitelja kaznenog djela iz nepovjerenja prema sudbenoj vlasti, iz nepovjerenja u funkcioniranje pravne države i iz činjenice da je i ona policija koja utvrdi, otkrije počinitelja nakon 2 dana sam taj počinitelj prijeti se policajcima ili građanima koji su prijavili kazneno djelo. Tu nismo ništa učinili. Produžavanje pritvora shvaćam da je u ovom trenutku potrebno, međutim samo produžavanje pritvora neće riješiti onaj temeljni problem, neće riješiti pitanje zadržavanja predmeta dugo u ladicama i na taj način iščekivanje i čekanje zastarnih rokova. Što smo napravili da bismo pojačali odgovornost onih koji, ne znam, neću reći iz kojih pobuda, ali upravo onako kao što sam rekla, duboko u ladicu stave predmet i taj predmet teško će ugledati svijetlost dana. Bez stegovne odgovornosti nije moguće očekivati efikasnu sudbenu vlast kao preduvjeta uspješne borbe protiv korupcije. Nama jest obveza suzbijanje kriminala. Bilo nam je svima jučer drago čuti kad nam je premijer rekao kako smo za 13 mjesta poboljšani na onoj ljestvici, da nam je status poboljšan. Međutim, sinoć gledajući "Dnevnik" Hrvatske televizije bili smo debelo razočarani. Jer ono što je temeljni problem funkcioniranja i u gospodarstvu u Republici Hrvatskoj i svakog drugog oblika života, zapravo smo pali na ljestvici između 16 i 20 mjesta. Poseban problem korupcija i nefunkcioniranje pravne države. Dakle, Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će ovaj Prijedlog izmjena i dopuna, uz ovo ukazivanje da su to vatrogasne mjere i da tim vatrogasnim mjerama neće se postići cilj ukoliko je zaista iskreni cilj efikasno suzbijanje kriminala. Bez upuštanja u rješavanje problema, baš ako hoćete imenovanja sudaca i provjere njihove stručnosti, pa baš ako hoćete i utvrđivanja kaznenih djela sudaca koji tijekom predmeta počine ta kaznena djela, iluzorno je očekivati da će građani Republike Hrvatske steći povjerenje u funkcioniranje pravne države. Da će se i oni osjetiti obveznima u otkrivanju počinitelja kaznenih djela i počinitelja kaznenih djela, a dokle god u jednoj državi nije angažirano na suzbijanju toga zla svatko. Od običnog građanina do svih državnih tijela i institucija, kako je to zakonom uređeno. Mi ćemo sve do tad donositi ove vatrogasne mjere i ovakve vatrogasne mjere, a nakon određenog vremena morat ćemo priznati činjenicu unatoč svega toga nismo uspjeli. A nismo uspjeli zbog toga što nismo imali snage i hrabrosti ući u onaj meritum, u onaj srž, u onaj osnovni razlog zašto je to tako. A zašto je to tako ponovno naglašavam, neću ponovno citirati, ali naglašavam, dobro pročitajmo još jednom izvješće pučkog branitelja jer pučki pravobranitelj je bio vrlo precizan, vrlo jasno nam je ukazao na temeljne probleme i razloge. I nasuprot toj preciznosti i konkretnosti pučkog branitelja, nažalost, parlamentarna većina nije smogla snage da donese takve zaključke koji bi obvezivali, tražili od Vlade Republike Hrvatske da se sustavno upusti u borbu protiv toga i ne bismo u tom slučaju imali samo ovakve vatrogasne mjere koje nažalost neće dovesti do potrebitog nam cilja. Hvala.
Hvala. Za Klub SDP-a, poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma, Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Dozvolite da u ime našeg Kluba iskažemo jednu opasku koja zapravo izražava pomalo i naše nezadovoljstvo. Smatramo da nije dobro iz čistih pragmatičnih razloga praviti izmjenu i dopunu temeljnih zakona Republike Hrvatske kao što su kazneni postupak, kao Zakon o kaznenom postupku ili bilo koji drugi zakon koji temeljito uređuje pojedinu oblast društvenog života. Drugo što također smatramo, smatramo da ne bi trebalo pod sugestijama donositi izmjene i dopune Zakona nego da to mora biti s jedne strane i potreba zakonodavne regulative i uređivanje društvenih odnosa i postupka kao u njima od strane interesa Republike Hrvatske i s druge strane radi efikasnosti vladavine prava i pravne države u Republici Hrvatskoj. Treće što moramo naznačiti. Ako se već pravi izmjena i dopuna Zakona pa se onda poziva i na Europsku uniju, odnosno usklađivanje s Europskom unijom onda barem tekst zakona koji se usklađuje sa dokumentom Europske unije morao bi imati za pretpostavku da je dokument Europske unije s kojim se usklađuje Zakon stupio na snagu u Europskoj uniji. Ne može biti razgovora o tome da se primjerice ovaj Zakon usklađuje između ostaloga i sa drugim dopunskim Protokolom Europskoj konvenciji o uzajamnoj sudskoj pomoći, a u isto vrijeme napisat u samom obrazloženju da je to ovaj dokument, taj protokol usvojila samo Bugarska, Češka, Danska, Estonija, Latva, Litva, Poljska, Švicarska i Slovačka. Dakle, u Europskoj uniji još nije stupio na snagu. Prema tome, očigledno da ovaj razlog i iz ovog formalnog razloga zapravo u usklađivanju ovog dokumenta sa Europskom unijom ne stoji i da hitni postupak po tom osnovu nije prihvatljiv. Treći, znate, ova su pitanja vrlo ozbiljna bez obzira što se čini da se radi o samo 3 pitanja vezano za izmjenu Zakona o kaznenom postupku i ona s jedne strane mogu doprinijeti efikasnosti pravosuđa, ali s druge strane mogu dovesti u upitnost zaštitu prava primjerice okrivljenika. I u tom pogledu valja voditi također računa. Četvrto. U isto vrijeme radna grupa pri resornom ministarstvu radi na izmjeni i dopuni Kaznenog zakona sveobuhvatno. Koja bi trebala u cijelosti urediti ovo pitanje. Pa čak se vode vrlo ozbiljni razgovori da se možda pojavi potpuno novi Zakon o kaznenom postupku. Nema nikakvog smisla, negdje 3 do 5% tih, te materije donositi sada po hitnom postupku a u isto vrijeme očekivati potpuno novi zakon. E sad, koja je to pragma. Pragma je zapravo da se pokuša pokazati, prikazati, dokazat kako je Hrvatska i po ovom pogledu osigurala dodatne instrumente za borbu protiv mita i korupcije s jedne strane i s druge strane da bi osigurala zapravo kvalitetno postupanje u kaznenim djelima u suradnji sa zemljama u regiji, kao što je to na kraju krajeva napisano u ovom dokumentu, a zapravo radi s jedne strane suđenja za kaznena djela ratnog zločina i zločina protiv humanitarnog prava s jedne strane i s druge strane radi suđenja o mogućim kaznenim djelima protiv organiziranog kriminala zatim terorizma i eventualnog šverca oružjem, drogama itd. u regiji. Sad dopustite nekoliko pojedinačnih primjedbi. Prvo, sasvim je točno da izmjenom i dopunom članka 106. po kojem bi se praktički osiguralo da trajanje u pritvoru odlučuje istražni sudac, da je to jedna norma koja skraćuje postupak, da u takvoj situaciji sasvim sigurno ono vrijeme koje je potrebno za šetanje spisa iz županijskog suda prema Vrhovnom sudu prestaje biti relevantno itd., ali dozvolite ako se unaprijed zna za to vrijeme i unaprijed ponaša od strane nadležnog odvjetništva, odnosno istražnog suca u pokretanju postupka onda to i nije tako veliki problem, vezano za uštedu tog vremena. Međutim, nastaje ozbiljan problem, ako se ima u vidu da će istražni sudac sam ili na prijedlog državnog odvjetnika produžiti pritvor prilikom istrage i to prvi puta najviše za dva mjeseca a onda još tri mjeseca. Prema tome, ako imate prvo 30 dana, pa 2 mjeseca, pa 3 mjeseca, ukupno 6 mjeseci i u takvoj situaciji se postavlja vrlo ozbiljno pitanje da li može doći do prividne, neću govorit o sadržaju, al' prividne sprege i interesa primjerice tužiteljstva istražnog suda nasuprot okrivljeniku. Kako i okrivljenik da zaštiti svoja Ustavom zajamčena prava vezano za to da se u dostojanstveno i u skladu s Ustavom i zakonom postupa i prema okrivljeniku odnosno svakoj osobi u bilo kom postupku kod nas. U takvoj situaciji zapravo bi trebalo sasvim ozbiljno, naravno postoji mogućnost i vjerojatno i na takvo rješenje istražnog suca će moći biti mogućnost prigovora odnosno žalbe. Ali šta smo onda dobili ako će biti na svaku od takve situacije žalba, pa onda zapravo onaj postupak koji smo htjeli skratiti nije skraćen. Troškove koje smo htjeli umanjiti, nisu umanjeni, dapače su povećani. I osim toga to je otvoreno da se dodatno zapravo nametne dodatne postupovne radnje i odvjetništvu, branitelju i naravno Državnom odvjetništvu. U takvoj situaciji bi trebalo malo, u tom djelu posebice razmotrit i otvoriti jednu drugu stvar. Treba razmotriti o kojim kaznenim djelima koje su osobito teška i opasna po društvenu zajednicu bi trebalo dati pravo istražnom sucu da sam može odlučit, naravno, zbog sprječavanja okrivljenika eventualno da utiče na svjedoke, da prikrije dokumente itd., da ne govorim sada o svim tim razlozima, da bi zapravo mogao sam odlučiti, naravno, ostaviti doduše žalbu, mogućnost žalbe zatvoreniku. Ali, znate za sva djela, bojim se da će se dogoditi čitav niz radnji koje će zapravo u našoj praksi, poznajući našu praksu zapravo dovesti do pomalo, ako ne ponekad i komičnih stvari. Dakako, valja ovdje voditi isto tako računa oko pravne pomoći. Mi u tom dijelu u cijelosti podržavamo. Podržavamo i ova audio-video konferencije i tehnička pomagala koja će trebat uvrstiti. Uostalom, vidimo i sami iz obrazloženja da je za taj dio već pripravan naš sud u Zagrebu da to može raditi, da je osječki i vukovarski sud pripravljen itd. Prava je šteta šta nisu i drugi ali ima jedna stvar koja je ovdje jako važna. Nije dovoljno otvoriti prostor da se takva sredstva u sudskom postupku mogu koristit a u isto vrijeme ne propisati minimum. Ja podsjećam da i u Europi postoji pravilo kod većine zemalja da su detaljno propisali kako se takova sredstva mogu koristit u dokaznom postupku tada, a kod nas mi propisujemo da se mogu koristiti ali ne propisujemo i kako se mogu koristiti i kakav je postupak njihove primjene kod izvođenja dokaza. Bojim se da ćemo time otvoriti veliki problem i da ćemo zapravo trebati ne samo sudsku praksu nego i isto tako kao i kod pitanja pritvora, na već postignutu i ujednačenu sudsku praksu, zapravo ćemo staviti po strani radi toga da bismo dobili nekakav efikasnost koja ne mora biti uvijek i na dobrobit zaštite prava i pravnih radnji. I još jednu primjedbu kao vrlo konkretnu, za kaznena djela za koja bi se mogla provoditi posebne izvidne radnje. Vrlo je interesantno da je predviđeno primjerice za davanje mita iz članka 348. također moguće izvidnu kaznenu radnju. Ali nije predviđena i moguća posebna izvidna radnja za primanje takvog mita. Dakle, ima za gospodarski mit, ima za gospodarski i za davanje i za primanje ali ovdje piše isto za davanje mita članak 348., a u članku 348. postoji odgovornost i za primanje takvog mita. Prema tome, zašto nije i za taj dio predviđena posebna izvidna radnja itd. Mislim da se vjerojatno radi o grešci. Ja mislim da bi ovdje trebalo dati i za davanje i primanje mita iz članka 349. KZ-a itd. Prema tome dosta je interesantno i to da se isto tako zloupotreba u obavljanju dužnosti državne vlasti omogući u posebne izvidne radnje sa zloupotrebom u obavljanju dužnosti lokalne i regionalne vlasti. To je vrlo važno. Šta je sa javnim ustanovama? Šta je sa trgovačkim društvima i drugim organizacijama koje obavljaju javne ovlasti? Tu se zapravo otvara čitava lepeza ne samo s aspekta izmjene i dopune Kaznenog zakona nego i izmjene samog Zakona o kaznenom postupku nego i izmjeni i dopuni samog Kaznenog zakona i u tom pogledu mi smatramo u Klubu zastupnika SDP-a da je prava šteta da ove tri bitne izmjene, nismo proveli prethodnu, odnosno raspravu u prvom čitanju, ne po hitnom postupku, s jedne strane i s druge strane da ta ista rasprava zapravo posluži radnoj grupi da čuje i mišljenje Sabora ako nećemo donositi posebne zaključke i odluke u vezi sa takvom raspravom koje bi trebala imati u vidu kod izrade ove cjelovite reforme. Zašto je to važno naznačiti? Zato što između ostaloga, ako pogledate očitovanje nadležnog ministarstva, vezano za usklađivanje sa stečevinom Europske unije, onda ćete vidjeti na kraju krajeva pod točkom 7., sudjelovanje konzultanata u izradi nacrta prijedloga propisa i njihovo mišljenje … [[Govornik se ne razumije.]] ništa. Logično da nema ništa jer zapravo je to prebeznačajna … [[Govornik se ne razumije.]] za njih izmjena u odnosu na ukupnu izmjenu s jedne strane i s druge strane veoma, veoma hitra zapravo iz pragmatičnih razloga ne radi usklađivanja s Europskom unijom. Drugo, prijedlog za izradu pročišćenog teksta pa to imamo ali nema isto tako nigdje nije napisano zapravo da je ovaj tekst usklađen i s kojim aktom. Osim što se spominje kao posebni akt dopunski protokol Europske konvencije o uzajamnom sudskoj pomoći u kaznenim stvarima koji nije stupio na snagu u Europskoj uniji. Prema tome ostaje zapravo nešto što je daleko važnije, a što mi nemamo u raspravi uz popratno kao dokument ovaj a to su međunarodni bilateralni ugovori Republike Hrvatske u regiji koje imamo koji se zapravo odnose na ovu međunarodnu između ostaloga pravnu pomoć u rješavanju sukoba, kaznenih djela u kaznenom postupku koja su važna za rješavanje odnosa u regiji kao što je primjerice međunarodni ugovor koji smo sada potpisali sa Srbijom o pružanju pravne pomoći, o uzajamnoj pravnoj pomoći koji bi trebao biti važan zapravo i kao podloga za ovakva rješenja. Zašto? Zato što između ostaloga valja reći da to što taj protokol traži mi smo riješili međudržavnim ugovorima, a zašto bi bili i u ovom segmentu pokusni kunići ako ne možemo razraditi ga do kraja? Prema tome trebalo bi to pitanje razraditi do kraja. Nakon što se razradi do kraja onda prihvatiti da neovisno o tome je li protokol stupio ili nije stupio na snagu praktički imamo to riješeno, ali nemojmo se pozivati na protokol koji nije stupio na snagu, a da praktički onda ishitreno samo globalno, a ne i detaljno riješimo pojedino pitanje, a za kazneni postupak se ipak moraju detaljno riješiti pitanja kako radi toga da se osigura puna procedura i puna mogućnost s jedne strane obrane, s druge strane tužiteljstvo tako i naravno da se radi zaštite interesa državne vlasti ali i prava i interesa okrivljenika koji sudjeluje u tom postupku. Zbog toga mi iz Kluba zastupnika SDP-a ćemo podržati potrebu donošenja ove izmjene i dopune Zakona ali i skrećemo pozornost na sve ove primjedbe s nadom da će se do druge izmjene i dopune zakona koja će vjerojatno ubrzo uslijediti, koja bi morala biti sveobuhvatna. Zapravo sve ove primjedbe imati u vidu i nastojati ih ugraditi tako da definitivno dobijemo jedan kazneni zakon, o kaznenom postupku koji će s jedne strane biti usklađen sa dokumentima Europske unije koji su na snazi s idejama buduće izmjene u krajnjoj liniji, regulative u, Europske unije u ovome segmentu, ali ono prije svega i iznad svega sa interesima i potrebama Republike Hrvatske u ovom području da bude s jedne strane efikasna pravna država, a s druge strane da svim sudionicima omogući zaštitu njihovih prava i interesa u skladu s Ustavom i zakonom. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Rade Ivas.
Poštovani potpredsjednice, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o kaznenom postupku s Konačnim prijedlogom zakona, a koji je u ovu saborsku proceduru uputila Vlada Republike Hrvatske. Ovim izmjenama i dopunama kaznenog postupka vrši se ustvari usklađivanje istog s odredbama druge, drugog dopunskog Protokola Europskoj konvenciji, o uzajamnoj sudskoj pomoći u kaznenom postupku, a koju je Republika Hrvatska potpisala 2004. godine te na taj način isti Zakon usklađujemo s pravnim stečevinama Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Ustvari predloženim izmjenama reguliraju se tri bitna pitanja. Prvo, pritvor u istrazi. Drugo, uvođenje instituta pravne pomoći putem audio, video konferencije i telefonske konferencije. I treće, proširivanje kataloga kaznenih djela za koje se mogu provoditi istražne, posebne izvidne radnje. Članak 106. Zakona o kaznenom postupku regulira trajanje pritvora u stadiju istrage. Kako ovo zakonsko rješenje ne omogućuje efikasnost postupka u pritvorskim predmetima jer u stadiju pritvora u istrazi … [[Govornik se ne razumije.]] veliki dio vremena provodi ustvari na putu od Županijskog suda do Vrhovnog suda a radi mnogo, odluka o mnogim žalbama na rješenje o produživanju pritvora ovim predloženim izmjenama Vrhovni sud više ne bi rješavao o žalbama na rješavanja o pritvoru u tijeku istrage već bi rješenja za prvih 6 mjeseci donosio sam istražni sudac, a o žalbama na ta rješenja odlučivalo bi nadležno Vijeće Županijskog suda kako je to i propisano člankom 2. Zakona o kaznenom postupku. Ovim izmjenama povećava se efikasnost poslovanja o pritvorskim predmetima te se Vrhovni sud rasterećuje dijela poslova za koje nije neophodno da se rješava, a dok istražni sudac dobiva značajnu ulogu u okviru ovih radnji i smatram da je ovaj prijedlog dobar i da ga treba i prihvatiti uz sve primjedbe koje smo ovdje čuli od pojedinih zastupnika. Dalje. Prijedlogom zakona uvodi se i novi institut pod nazivom pravna pomoć, a kojim se uvodi u upotrebu suvremeni oblici komunikacije pravne pomoći kao što je audio-videona konferencija i telefonska konferencija, a što će također ubrzati učinkovitost kaznenog postupka. Tako je u člancima od 162.a do 162.c propisano tko je ovlašten zatražiti odnosno dati pravnu pomoć za potrebe vođenja kaznenog postupka te tko je ovlašten pod kojim uvjetima odbiti davanje pravne pomoći, koje se radnje na koji način mogu u kaznenom postupku obavljati uz pomoć audio-video konferencije ili telefonske konferencije te način na koji se ista provodi. … [[Govornik se ne razumije.]] suvremeni oblici komunikacije pravne pomoći uvele su već mnoge europske zemlje. No i do sada je u našem pravnom sustavu bilo moguće, ali indirektno provođenje audio vizuelne konferencije kao načina pružanja pravne pomoći i to temeljem članka 10. Zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u kaznenim stvarima a isto tako kao što sam spomenuo i drugi, drugi dopunski protokol Europske konvencije o uzajamnoj sudskoj pomoći u kaznenim stvarima koje je Hrvatska potpisala 2004. godine regulira se mogućnost uporabe audio-videone konferencije u kaznenom postupku. No kako se u našem kaznenom postupku izvođenja dokaza putem ovih suvremenih metoda odnosno audio videone konferencije ne može provoditi izravno, upravo ovim izmjenama se to i omogućuje. I treće bitno što se ovim dopunama, izmjenama i dopunama Zakona predlaže je, je izmjena članka 181. stavak 2. Zakona o kaznenom postupku a kojim se dopunjuju katalog kaznenih djela za koji se mogu provesti posebne izvidne mjere, a u skladu sa izmjenama i dopunama Kaznenog zakona te konvencije o kibernetičkom kriminalitetu i Konvencijom Ujedinjenih naroda protiv korupcije. Naime, prema važećem članku katalogu nisu bila navedena određena koruptivna kaznena djela kao što su kaznena djela iz članka 294a. Kaznenog zakona, primanja mita u gospodarskom poslovanju te članka 294b. Kaznenog zakona davanja mita u gospodarskom poslovanju. Mislim da je dobar i amandman koji je Odbor za pravosuđe predložio da se proširi katalog kaznenih djela i sa kaznenim djelom iz članka 224a. Kaznenog zakona kaznena djela računalne prijevare i članka 344. Kaznenog zakona kaznena djela protuzakonitog poslovanja. Dopunjavanjem kataloga kaznenih djela sa svim ovim koruptivnim djelima sasvim je opravdana jer je opće poznato da se korupcijska djela u pravilu čine u četiri oka bez svjedoka, bez materijalnih pragova i jedini i učinkovitiji način dokazivanja istih je provođenje ovih posebnih istražnih radnji. I na kraju mogu zaključiti da se ovim izmjenama i dopunama koje se predlažu ovim zakonima, da će se kazneni postupak povećati njegova učinkovitost i efikasnost i da iz tih razloga treba ove izmjene i dopune prihvatiti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja? Izvolite! Državna tajnica.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici! Dozvolite mi u završnom osvrtu samo zahvaliti na podršci ovim relativno kratkim ali ipak nadam se bitnim izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku ali i nešto širem kontekstu koja se vodilo o raspravi o prijedlogu ovog zakona. Naime, to je prigoda reći da kad je riječ o reformi kaznenoga postupka ovo nije kraj. Naime, u tijeku je i predlaže se i pripremit će se jedna sustavna reforma kaznenoga postupka. Međutim, sustavna reforma kaznenoga postupka zahtijeva vrijeme i zahtijeva neke analize upravo zato da bismo izbjegli česta ponavljanja i da onda dolazimo često sa izmjenama i dopunama zakona primjerice čak i poput ovoga koji se već četvrti put mijenja. Međutim, ako radimo sustavu izmjenu kažem to zahtijeva vrijeme, zahtijeva potrebno vrijeme za procjenu toga što je doista cilj potreba Hrvatske. U tom pravcu u tijeku je … [[Govornik se ne razumije.]] radna skupina, u tijeku je jedan mali projekt u kojem sudjeluju konzultanti strani koji trebaju pomoći nam u tome odnosno dati komparativni prikaz kuda ide i kakko je reguliran kazneni postupak u drugim zemljama kako bi se Hrvatska mogla opredijeliti na tom putu za najbolja moguća rješenja. Dakle, u tom pravcu prvo će Vladi Republike Hrvatske upravo zbog značaja opsežnosti promjena, zbog pripreme sustava jer će zahtijevati potpuno novu ulogu policije, Državnog odvjetništva i u konačnosti suda to zahtijevati i dodatno možda zapošljavanja, sasvim sigurno edukaciju, opremanje i financijska sredstva. Vladi Republike Hrvatske će se zbog toga u prvom redu predložiti platforma načela koje mogu prezentirati i biti u ovom Saboru i prije podnošenja teksta zakona upravo zbog toga kako bi se procijenilo i ocijenilo unaprijed da li je put kojim se ide sa takvim sustavnim velikim zahvatom dobar i on će trajati određeno vrijeme. I u tom pravcu je upozorenje da treba biti sustavan i jasan su uvijek dobro došla. Međutim, živimo u dinamično vrijeme a i pravo i uopće promjena zakonskih okvira je izuzetno dinamična, i to nije samo slučaj u Hrvatskoj gdje bi se to možda i moglo i shvatiti zbog toga što smo mi još uvijek zemlja u tranziciji koja je duboko mijenjala sustav i gdje je trebalo onda na određene pojave u praksi brzo reagirati nego se događa u zemljama Europske unije jednostavno zato što dinamično vrijeme zahtijeva brzu reakciju sustava osobito na razne oblike kriminalnog ponašanja, i tu je Međunarodna zajednica, neću reći da ima problema ali traži sustavna i učinkovita rješenja da tome ponašanju, tim devijacijama koje su inače po svojoj izvedbi sofisticirane, prikrivene stane učinkovito na put. U tom pravcu donosi se niz međunarodnih akata i dokumenata na koje onda treba reagirati i s kojima treba usklađivati naše zakonodavstvo. Zato se katalog kaznenih dijela koji se odnosi na posebne iznimne mjere … [[Govornik se ne razumije.]] kaznena mjera u tom pravcu proširuje i na ova koruptivna kaznena djela. Međutim, moram reći vezano za ova izlaganja da kod navođenja pravnih izvora Vlada Republike Hrvatske navela je kao pravni izvor i drugi dodatni protokol o Europskoj konvenciji o uzajamnoj sudskoj pomoći u kaznenim stvarima. Istina jest i zato i u navođenju pravnih izvora on se ne navodi kao nešto s čim se u ovom trenutku Republika Hrvatska usklađuje zato što nije na snazi jer ga nije ratificirao dovoljan broj država. Međutim, obrazloženje ovoga teksta zakona Vlada kao predlagatelj jest navela da on doista nije ratificiran, u … [[Govornik se ne razumije.]] broju država nije na snazi, da ga je Republika Hrvatska potpisala ali ga nije ratificirala, ali tim se protokolom, Drugim dopunskim protokolom regulira pitanje međunarodne pravne pomoći. Ono što jest navedeno i što mislim čini mi se da jasno piše to je činjenica da upravo zbog ovih navedenih razloga jer ga nije ratificirao dovoljan broj država pa uključujući naše susjedne države se korištenje suvremenih metoda audio video konferencije ne bi moglo primijeniti čak i da ga je Republika Hrvatska ratificirala. Međutim, upravo zbog činjenice da suvremeni oblici kriminala, globalna u ovom slučaju osobito regionalna suradnja zahtijevaju i nalažu zapravo potrebu omogućavanja korištenja tih metoda predlaže se uz postojeći Zakon o međunarodnoj pravnoj pomoći u kaznenim stvarima sada to detaljnije regulirati i ovim zakonom i drago mi je da je to zakonsko rješenje podržano. U širem kontekstu doista cilj ovoga zakona nije neposredno izravno samo ova promjena koja treba doprinijeti učinkovitoj borbi protiv kriminala. Zato cilj ovoga zakona samo sa ove tri izmjene doista nije. Ali drago mi je i slažem se sa ovim dijelom da Hrvatska država ne može samo represivnim mjerama pokazivati svoju spremnost i odlučnost u borbi protiv kriminala. U krajnjoj liniji, represivni aparat stupa na kraju i svoju učinkovitost pokazuje uspješnim … [[Govornik se ne razumije.]] i kažnjavanjem. Zato kazneni sustav i kazneno zakonodavstvo je ono koje represijom odnosno vođenjem kaznenih postupaka kažnjava i onda posebno suzbija, a suzbijati po mom sudu barem trebaju i drugi dijelovi sustava zbog kojih bi onda nadam se pravosudni sustav bio barem u tom segmentu manje zaposlen. Ali treba dati učinkovito oruđe pravosudnom sustavu, dakle i ove su metode, kako bi moglo uspješna reagirati i biti učinkovita u procesuiranju kaznenih djela, dakako ne samo koruptivnih ili kaznenih djela organiziranog kriminala nego i svih drugih kaznenih oblika ponašanja. Što se tiče kataloga kaznenih djela, točno je možemo uvijek razgovarati o tom jesmo li sve obuhvatili. Kaznena djela i kazne u biti se promijenjaju, proširuju, rekla sam, to se događa na međunarodnoj sceni jer kriminal ne poznaje granice, međusobno se sve bolje povezuje i zadaća je međunarodne zajednice međusobno povezane da na to uspješno reagira. Vezano za ovaj katalog kaznenih djela Odbor za pravosuđe je dao amandman koji će Vlada Republike Hrvatske prihvatiti i kojima su predložena još dva djela da budu obuhvaćena tim katalogom. To su kaznena djela računalne prijevare i protuzakonitog posredovanja. Uvažene dame i gospodo zastupnici ja doista zahvaljujem na raspravi i podršci ovome zakonu i kažem u širem kontekstu koji mi je dao priliku da u ime Vlade Republike Hrvatske najavim nadam se tijekom 2007. godine doista korjenitu reformu Zakona o kaznenom postupku. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem raspravu o ovoj točki dnevnog reda.
Idemo na glasovanje. Prvo je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku. Molim? Poštovani zastupnik Željko Pecek u ime kluba HSS-a. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Prema svemu sudeći očekuje nas glasovanje o prijedlogu Odluke o izboru predsjednika i članova Nacionalnog vijeća za praćenje…
Kada dođe to kolega na red.
Da ja bih molio, već sam počeo samo da još rečenicu kažem. Molimo vas da … [[Govornik isključen, ne čuje se.]]
Kada dođe prijedlog te odluke na glasovanje, prije toga onda ćete dobiti riječ i onda ćete se … Molim?
U čemu je razlika, sad ili?
Razlika je što sada idemo redom, vi ne predlažete odgodu glasovanja Zakona o kaznenom postupku. Dakle idemo na glasovanje o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku. Rasprava je zaključena. Amandman koji je predložio Odbor za pravosuđe predlagatelj je prihvatio. Treba 77 glasova za donošenje ovoga zakona. 77 glasova za. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Gospodo manjkao je jedan glas. Što ne čujete, malo jače. Ponavljamo glasovanje još jedanputa, molim vas dajte glasujte oni koji ste se izjasnili da ćete glasovati. Rezultat? 77 glasova za, 4 suzdržana i jedan protiv, donesen je predloženi Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o kaznenom postupku.
Prelazimo na sljedeću 14. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otpadu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 535. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša, Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu i Odbor za lokalnu i područnu regionalnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja, gospodin Ružinski, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Ovaj Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o otpadu su posljedica nekoliko događaja koji su se dogodili zadnjih mjeseci, zadnje vrijeme. Jedno od tih je prije svega screening u području zaštite okoliša gdje je ukazano na to da je potrebna određena izmjena i dopuna pojedinih zakona u domeni zaštite okoliša. Isto tako jedna od drugih stvari koje su se dogodile je donošenje strategije o gospodarenju otpadom koju je ovaj Sabor usvojio u 8. mjesecu protekle godine i to je dovelo do toga da smo, da moramo donijeti određene izmjene i dopune zakona u smislu usklađenja sa europskom direktivom. Primjer za to usklađenje je i zahtjev da na primjer uvedemo pravilnike za one dijelove otpada koje nismo imali u dosadašnjem zakonu kao što je to potreba donošenja pravilnika o titanovom dioksidu, dakle o jednom punilu kojeg se upotrebljava u proizvodnji keramičkih pločica. Ta proizvodnja ne postoji u Hrvatskoj. Međutim, sve ono što je pokriveno europskim direktivama i uredbama, moramo unijeti i u naše zakonodavstvo. Osim toga, izuzetno značajni element u gospodarenju otpadom je osnova da onečišćivač plaća, dakle da onaj tko je odgovoran za stvaranje otpada isto tako kao što je i onaj tko taj proizvod stavlja na tržište, dakle trgovci i na koncu i sami korisnici, moraju preuzeti svoju odgovornost, tako da smo morali i taj dio uskladiti detaljnije sa europskim zakonodavstvom. Izvještavanje, jedno stalno izvješćivanje prema Europskoj komisiji koje će biti ubuduće potrebno a koje je danas, isto tako je obuhvaćeno izmjenama i dopunama ovog zakona. Posebni dio je posvećen upravo ovom novim pravilnicima koje moramo donijeti u budućnosti, što ćemo donijeti nakon prihvaćanja ovih izmjena i dopuna zakona, isto kao što smo donesli Pravilnik o ambalaži i ambalažnom otpadu koji je pokazao izuzetno dobre rezultate i pokazao je da je put kojim smo krenuli opravdan i da smo uspjeli u veoma kratkom vremenu dakle samo u ovoj godini postići izuzetne rezultate u ne samo u stanju u okolišu nego i u tome da je takav jedan pristup temeljen na ovoj odredbi da onečišćivač plaća uz relativno male naknade koje plaćaju oni koji su vezani uz proizvodnju onoga što se stvara, stavlja u ambalažu, uspjeli smo pokrenuti i novu proizvodnju, uspjeli smo pokrenuti korištenje otpadnih sirovina kao vrijedne sirovine. Prestao je uvoz, potrebe za uvozom otpadnog stakla, otpadnog papira, radi se o tome da se sve ono što se može koristiti koristi kao korisni otpad i što pokreće i gospodarstvo, a i zapošljavanje. Samo za jedan primjer, ukupno gledajući u ovih 8 mjeseci ako gledamo, Pravilnik o ambalaži i ambalažnom otpadu i Pravilnik o otpadnim gumama procjena je prema našim podacima da je otvoreno negdje oko tisuću tristo novih radnih mjesta, a da ne kažemo o kolikim poslovima se radi. Dakle, to su sve stvari koje su dovele do toga da je i u drugim pravilnicima, dakle u drugim područjima moramo primijeniti isti taj sustav. Primjenjujemo ga kroz fond, fond je onaj Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost koji upravlja tim sustavom sa recimo tako financijske strane i isto tako je mogućnost da se ovim izmjenama i dopunama zakona i određeni pravni subjekti koji su izvan fonda, dakle koji se udružuju proizvođači i korisnici odnosno trgovci u sustav da mogu preuzeti brigu o tom otpadu kroz sustav plaćanja. Evo ga, uz određene detalje oko tumačenja pojedinih odredbi i uvođenjem nekih pojmova koji su vezani uz direktive o otpadu, ovo je sadržaj ovog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otpadu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Marko Širac, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo državni tajnici, kolege i kolegice. Područje gospodarenja otpadom uređeno je Zakonom o otpadu, Zakonom o fondu za zaštitu okoliša, energetsku učinkovitost i strategijom gospodarenja otpadom. Po ocjeni Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice od dana donošenja Zakona o otpadu u 2004. godini do sada poduzet je niz dobrih mjera i aktivnosti radi gospodarenja otpadom. Ministarstvo zaštite okoliša donijelo je tri važna podzakonska akta i to: Pravilnik o ambalaži i ambalažnom otpadu, Pravilnik o gospodarenju otpadnim gumama, Pravilnik o mjerilima, postupku i načinu određivanja naknada vlasnicima nekretnina i jedinicama lokalne samouprave. sve je to stvorilo preduvjete da se Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost osiguraju sredstva za financiranje aktivnosti gospodarenja otpadom. Od poduzetih mjera istakao bi samo najznačajnije. Identificirana su sva divlja odlagališta komunalnih otpada i drugog otpada. Identificirana su odlagališta opasnog otpada i poduzete mjere za njihovu sanaciju. U tijeku je sanacija 176 odlagališta komunalnog otpada u našoj državi. U prostornim planovima određuju se lokacije za deponije otpada. Organizacija skupljanja i uporaba ambalažnog otpada vrlo dobro funkcionira i ovdje je državni tajnik istakao nekoliko značajnih aktivnosti koje su provedene na zbrinjavanju tog ambalažnog otpada do njegove reciklaže i njegove upotrebe, smanjenje uvoza i naravno jer se taj otpad sad koristi kao sirovina u drugoj industriji. I naravno, otvoreno je, evo kao što je rečeno, oko tisuću 300 radnih mjesta na kojima rade naše djelatnosti. Također otpadne gume se skupljaju i prerađuju. Ministarstvo je dalo 15 koncesija za oporabu otpada, dalo je 10 koncesija za skupljanje otpada, 4 koncesije za oporabu guma. Naše županije su dale 15 koncesija za ambalažni otpad dok 6 županija, među kojima je Grad Zagreb i Zagrebačka županija nažalost nisu pokrenule taj postupak da se razriješi pitanje koncesija za ambalažni otpad. Izmjene i dopune ovog Zakona imaju prvenstveno za cilj usklađenje ovog Zakona sa zakonodavstvom Europske unije i to prvenstveno izričaja pojedinih postupaka na području gospodarenja otpadom, te donošenje i sadržaj podzakonskih propisa prema europskim direktivama sa rokovima donošenja. Naglasio bih da se izmjenama Zakona predviđa donošenje provedbenih propisa koji će urediti gospodarenje otpadom iz industrije titanog dioksida koje je ovdje već državni tajnik napomenuo, da mi nemamo takove proizvodnje. Ali obzirom da usklađujemo zakonodavstvo i naravno sutra ako uđemo u Europsku uniju to ne znači da nećemo imati takovu proizvodnju. Zatim radi proizvodnje polikloriranih bifenina i polikloriranih terfenila te način i postupak gospodarenja otpadom koji sadrži azbest, a kao što znate sa azbestom imamo itekakvih ozbiljnih problema u Kaštelima i naravno, pitanje je trenutka samo kad će ta proizvodnja proizvoda od azbesta i koji sadrže azbest biti u Republici Hrvatskoj sanirana na odgovarajući način. Drugo važno pitanje koje se uređuje izmjenama ovog Zakona je postupak naplate naknada Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost koji će se upotrijebiti za pripremu, provedbu i razvoj sustava skupljanja i zbrinjavanja posebnih kategorija otpada. Fondu se daju javne ovlasti za obavljanje poslova iz svoje djelatnosti koje su propisane ovim i postojećim zakonom. Uređuje se mogućnost … [[Govornik se ne razumije.]] posebnih vrsta otpada putem tvrtke koju će osnovati obveznici plaćanja naknada na način da Fond sa takvom tvrtkom zaključi odgovarajući ugovor. Dakle, ovo je jedna značajna novina s kojom se evo mi usklađujemo sa odredbama europskog zakonodavstva i gdje se zapravo onima koji imaju obvezu da plaćaju naknade, ali i da zbrinjavaju, odnosno osiguravaju troškove radi zbrinjavanja svog otpada, da imaju pravo osnovati tvrtku koja će sa našim Fondom urediti odnose onako kako to treba. Da zbrinjavanje tog otpada u svakom pogledu može funkcionirati onako kako treba. U pogledu sadržaja pojedinih odredbi ovog Zakona mi iz Kluba HDZ-a nemamo primjedbi na sadržaj. Iako će se Zakon o otpadu još jednom trebati izmijeniti radi usklađenja sa novim Zakonom o koncesijama Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice smatra da ovaj Zakon treba donijeti i stoga će podržati donošenje ovoga Zakona. Hvala lijepo, potpredsjedniče.
Zahvaljujem. U ime Kluba IDS-a uvaženi zastupnik Valter Poropat.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. S obzirom da je provedbom Zakon o otpadu i njegovih provedbenih propisa, a posebno tijekom screeninga za Poglavlje 27 "Okoliš" uočeno da su se učinili određeni propusti i nepreciznosti pojedinih zakonskih rješenja koje su ukazale na potrebu izmjene strukture postojećih zakona, iste je potrebno naravno i otkloniti i Klub IDS-a će to podržati. Strategijom zaštite okoliša Republike Hrvatske i Nacionalnim planom djelovanja na okoliš utvrđeno je da je neodgovarajuće gospodarenje otpadom najveći problem zaštite okoliša u Republici Hrvatskoj. Na institucijama sistema Republike Hrvatske je ostaviti si ovaj problem kao jedan od prioriteta u iznalaženju rješenja uz osiguravanja sredstava, znanja i novih tehnologija. Neuređeni sustav gospodarenja otpadom negativno se održava na okoliš, na vodu, na zrak, na tlo, na klimu, na ljudsko zdravlje, na biljni i životinjski svijet, a posebno treba istaknuti ugroženost pitke vode kao jednog od temeljnih nacionalnih resursa. Donošenjem Zakona o otpadu učinjen je značajan korak za početak realnog rješavanja ovog problema, ali i početak usklađivanja s pravnom stečevinom Europske unije na području gospodarenja otpadom i nadam se da će se proces nastaviti donošenjem provedbenih propisa i dokumenata. Važnim smatram i viziju i prioritete u gospodarenju otpadom koji su određeni kao nacionalni. Zamisao gospodarenja otpadom u Republici Hrvatskoj kao tzv. bezdeponijski koncept kojem se teži kao idealu svakako treba pozdraviti a za njegovo ostvarenje bilo bi potrebno zatvaranje kruga od izbjegavanja nastajanja otpada, smanjenja količina i štetnosti, reciklaže i oporabe, bilo mehaničke, biološke, energetske ili neke druge do iskorištavanja internog ostatka. Naravno da bi isto postigli preduvjet je stalni odgoj, edukacija i obrazovanje svih i sudjelovanje građana od početne faze do realizacije projekta i samog upravljanja. Dakle, edukacijom i odgojem utječemo na svijest o potrebi izbjegavanja stvaranja otpada kao prioriteta u suvremenoj hijerarhiji gospodarenja otpadom te ne manje važnog odvojenog sakupljanja otpada. Vrlo je važno da se stav javnosti prema otpadu realno sagleda i promijeni jer je pretežno negativan pa rezultira odbojnim ili čak neprijateljskim stavom prema lociranju građevina i postrojenja za gospodarenje otpadom što u ovom trenutku i u ovom stanju nije novost. Naime, ne postoji sustavno obrazovanje javnosti, uprave pa ni političkih struktura a ni djelatnika na poslovima gospodarenja otpadom. Susrećemo se sa situacijom da otpad i gospodarenje otpadom parcipiramo kao problem ali ne svoj nego tuđi kojeg mora netko drugi riješiti a govori se da otpad trebamo riješiti ali ga nećemo u svojem dvorištu. Zbog toga se u rješavanju problema otpada i ostvarenja održivog razvoja gotovo redovito javljaju sukobi, politikantstvo, svađe i da ne nabrajam jer postoje različiti interesi često sukobljeni od čak državnih tijela, jedinica lokalne samouprave, gospodarstvenika, struke, politike, drugih javnih glasila itd. Ono što treba podržati svakako su i aktivnosti Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost u okviru programa sanacije odlagališta te sama Agencija za zaštitu okoliša koja uspostavlja bazu podataka s područja otpada odnosno katastra odlagališta. Važno je i to da je Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva zajedno s Fondom za zaštitu okoliša u dosta slučajeva znalo ocijeniti na terenu donesene odluke, prostorno-planske dokumente i tehničku dokumentaciju, od studije utjecaja na okoliš do lokacijskih i građevinskih dozvola te da se sredstva iz fonda usmjeravaju upravo onima koji su prepoznali problem otpada i krenuli u njegovo rješavanje. Navodim ovdje primjer Labina i labinštine kao pozitivan primjer i zahvaljujem se ministarstvu u tom slučaju. Uzimajući u obzir zakonsku regulativu i strategiju gospodarenja otpadom želim vjerovati da će se proces odgoja, edukacije i obrazovanja i tehnološkog zbrinjavanja otpada ubrzati na sveopću korist. Mi u Klubu IDS-a podržat ćemo ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o otpadu i vjerujem da ćemo s ovim postići još jedan cilj ka približavanju Europskoj uniji. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a uvaženi zastupnik Jakša Marasović.
Gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice, predstavnici Vlade! Ja moram kazati da ćemo mi isto podržati ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otpadu. Očito nam treba razgovor sa Europskom unijom jer onda postajemo pametniji. Pa eto tako onda proizlaze i dopune zakone. Ja tu nekih posebnih primjedbi ne bih govorio. Međutim, ja bih govorio o nečemu što mi se čini problematičnim. Naime, u članku 33. ovog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama se govori u devet točaka šta sve ministar odnosno ministrica nadležna za zaštitu okoliša mora donijeti, dakle koje pravilnike sve mora donijeti i kad vidite tih devet točaka, kad bi se to reguliralo uz ono sve što bi trebalo na terenu regulirati onda bi mi vjerojatno ovaj problem imali riješen. Ovaj problem je sigurno ako ne najveći a ono sigurno jedan od najvećih problema s kojim se suočava ova država. Nažalost, ja moram kazati da je moje mišljenje da su se mali pomaci napravili u zadnjim godinama izuzev ovog hvale vrijedne akcije ove sa ambalažnim otpadom koji je dao neke rezultate. Drugih pak pomaka nema nego afere se stvaraju iz dana u dan. Evo, samo pogledajte makarsko rješenje koje je fond uložio novac u sanaciju ili uložit će novac u sanaciju bivšeg odlagališta a danas imate baliranje otpada u Makarskoj u gradu, u ulici kod stambenih objekata i odvoženje ne zna se gdje. Sporazum imaju sa Sinjom, ali onda imate svaki dan prigovore na to, štrajkove ili demonstracije. Imate problem, to je jedan od problema, Makarska je samo jedna slika. Praktički je cijela Dalmacija takova. Istina je, mi smo donijeli strategiju i Zakon o otpadu i utvrdili u strategiji da ćemo imati županijske lokacije za zbrinjavanje otpada, regionalne lokacije za zbrinjavanje otpada i to je sve skupa dobro zamišljeno a od toga se malo realizira ili skoro ništa, i to je problem. To je problem veliki i svaki danom će biti sve veći. Kako sam ja već za ovom govornicom govorio da sve dotle dok mi ne shvatimo da je to državni problem i dok koliko god ovo grubo zvučalo ne centraliziramo taj problem i ne budemo ga riješili na način eventualne i prisile taj problem se neće riješiti. Jer vi imate ovo o čem je Poropat ranije govorio. Ljudi su neinformirani, ja neću kazati neobrazovani, ali imaju averziju prema tome da to bude u njihovoj blizini što je i logično. S druge strane znate kako se to radi? To su u Europi odavno smislili i riješili kroz razne subvencije, kroz razne doprinose tim lokalnim jedinicama pa čak i privatnicima se stvari riješe. Vi imate u Split, u Splitsko-Dalmatinskoj županiji ogroman problem sa lokacijom, tog županijskog Centra za zbrinjavanje otpada a najbolju lokaciju nitko i ne spominje je li? Nitko i ne spominje. To su Tupinolomi iznad Kaštela, vodno nepropusni, s transportom najbliži, ali radi psihološkog naboja okolnog stanovništva nema šanse da se to spomene. I nema šanse da to riješi bilo koji grad, bilo koja općina, bilo koja županija. To je nešto što je čini mi se veliki problem i što izaziva velika lutanja pa tako prema mojim informacijama čini mi se da nema sustavnih rješenja nego se razmišlja tako o parcijalnim nekim rješenjima i to nije dobro. To nije dobro. Evo, ja sam htio upozoriti na to. Već sam slično govorio do sada o tome. Dakle nemamo mi ništa protiv ovog dopune Zakona i mi ćemo glasati za to, ali ja upozoravam da ovaj problem se s ovim Zakonom i dopunom Zakona neće riješiti. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ispravio bih kolegu Jakšu Marasovića u dijelu kad je rekao sljedeće, citiram: «Osim pet ambalaže Vlada odnosno Ministarstvo nije gotovo ništa učinilo po pitanju zbrinjavanja otpada u zadnjih nekoliko godina.» To naprosto nije točno. Svi smo svjedoci da uz donošenje određene regulative i zakonskog okvira poglavito kad je riječ i o ovom sad zakonu kojeg dopunjujemo, Zakona o otpadu a prije bi toga spomenuo strategiju gospodarenja otpadom i onim osnovnim stvarima koje je hrvatska Vlada i nadležno Ministarstvo koje su postavili dugoročno smatram da smo mi i u Saboru ovdje donijeli kvalitetne odluke. S druge strane kad je riječ o županijskim centrima slažem se da bi trebalo neke stvari ubrzati i Ministarstvo upravo radi na tom, pritišće znači županije da donesu konačna rješenja. A po pitanju Makarske i drugih problema koji su se javili u Hrvatskoj u zadnjih nekoliko godina činjenica je da je Ministarstvo povuklo prave poteze u smislu traženja adekvatnih rješenja, rješenja s obzirom na postojeće stanje a kako bi se zaštitilo [[Upadica: Zahvaljujem.]] šire područje i, hvala.
Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Bekavac Marijan.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Marasović je konstatirao kako se na zbrinjavanju otpada nije učinilo ništa. To je netočno. Ova Vlada je upravo u zbrinjavanju otpada učinila jako puno, a sanirano je gotovo 176 divljih odlagališta otpada što samo govori za sebe. Mislim da se već zadnjih 50 godina nije na ovom problemu radilo koliko radi ova Vlada. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ u ime Kluba HSS-a ima uvaženi zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege, uvodno ja želim reći kako ćemo mi u Klubu HSS-a podržati ovaj Prijedlog zakona koji usvajamo po hitnom postupku makar nismo do kraja oduševljeni prije svega načinom na koji usvajamo ovakove zakone. Nismo do kraja zadovoljni niti kvalitetom što je smještena između ovih 40-tak članaka kojim to definiramo. Prije svega uvodno mi, kao što je to i uobičajeno koristimo onaj fenomenalni razlog zbog čega izmjene zakona donašamo po istom postupku a to je osiguranje uvjeta za usklađivanje sa Europskom unijom. Pa vjerojatno bi koji puta hitni postupak naročito na ovom području mogao biti obrazložen stanjem sa otpadom gdje smo mi poprilično tu u odnosu na Europu a i u odnosu i na želje hrvatskih građana daleko. Ono što nas najviše smeta to da mi u Saboru moramo po hitnom postupku usvajati izmjene zakona, a Ministarstvo po puževom koraku će donijeti podazkonske akte. Tako hitni postupak u Saboru, a u Ministarstvu usporeni postupak jer će podzakonske akte ili pravilnike oni moći donijeti u roku godinu dana odnosno u roku od dvije godine nakon usvajanja ovih izmjena. Meni je to potpuno nepoznat razlog i čudi me da Ministarstvo ne može ovako važno područje koje ne funkcionira bez Pravilnika riješiti u roku nekoliko mjeseci. Moje je mišljene zapravo da je krajnji rok za donašanje Pravilnika 6 mjeseci. Međutim to je u nadležnosti ministrice i vjerojatno bi kod ovih izmjena zakona trebalo voditi računa da podzakonske akte bez kojih zakon ne funkcionira donašamo u očekivanom roku. Ono čime nismo zadovoljni u Klubu HSS-a to je jedan i dalje maćehinski odnos prema jedinicama lokalne samouprave. Uobičajeno je da njima dajemo odgovornost. Uobičajeno ih zadužujemo da uklanjaju otpad na primjer ukoliko ga je bacila nepoznata osoba na njihovom području, a za to im ne dajemo novac. Što će se dogoditi ako u jednoj maloj općini netko izbaci opasni otpad čije uklanjanje bi zahtijevalo trošak od nekoliko milijuna kuna. Naravno ta općina to neće moći sanirati, a Ministarstvo nije predvidjelo da učestvuje upravo u uklanjanju takvoga otpada nego zadužena je za to jedinica lokalne samouprave ili grad i općina. Pretpostavljam da bi ovaj prebogati Fond za zaštitu okoliša mogao nešto novaca izdvojiti za ove aktivnosti direktno, a s obzirom na problem koji je aktualan i akutan moglo bi se nešto i poraditi da se, pod navodnike podržava osnivanje komunalnog redarstva, pa ja ću nazvati to i pod navodnicima otpadnom policijom u jedinicama lokalne samouprave. To bi se moglo u svakom slučaju sufinancirati i pomagati. Ono čime također nismo zadovoljni je definicija ambalaže odnosno proizvoda u zakonu gdje su proizvođači dužni na propisan način obavještavati potrošača o bitnim svojstvima proizvoda i ambalaže. Pa mi prečesto kupujemo u trgovačkim lancima, imamo puno uvoznih proizvoda, a na tom proizvodu nema prijevoda, nema čak ni uputstva za upotrebu tog proizvoda a kamoli da bi nešto pisalo o ambalaži. Kazne su tu simbolične i ja nisam uočio da je itko prijavljen od trgovačkih lanaca odnosno od proizvođača što ne poštuje taj zakon, pa savjetujem i molim ministarstvo da upravo vodi računa o mjestu na kojemu se taj otpad javlja odnosno da pokuša stanje u svakom slučaju promijeniti što kvalitetnije. Međutim, ono što je meni potpuno nepoznato ovdje, zbog čega smo mi žmirili pred azbestom? Azbest je nažalost u Hrvatskoj prisutan već desetljećima. Svi znamo kakve posljedice nose stanovnici u Dalmaciji, a naročito radnici koji su djelovali u njegovoj proizvodnji. Sa saniranjem azbesta mi nismo poduzeli gotovo ništa, a tek sada donašamo postupke po kojima ćemo gospodariti sa tim otpadom koji se zove azbest. Za mene je to u najmanju ruku upitno i mislim da kroz ove izmjene zakona koje su treći puta u roku od dvije godine, da se barem netko trebao sjetiti azbesta. Ili se možda nije htio sjetiti. Posebno smo nezadovoljni time što će se postupak za gospodarenje građevinskim otpadom regulirati u roku od naredne dvije godine jer će se pravilnik donijeti u roku od dvije godine. Pa da li je to baš toliko složeno da treba pričekati rok od dvije godine? Ili se možda na ovaj način štiti građevinski lobi koji će imati još mogućnosti dvije godine gospodariti na krivi način time otpadom. Mi bi htjeli da se ovo područje pažljivo regulira, mi bi htjeli da nemamo hitni postupak za zakon koji je značajan, koji omogućava ministarstvu drugačiji postupak u odnosu na Sabor. I ono što je još najgore, treći puta mijenjamo taj zakon u dvije godine i kažemo kako smo djelomično usklađeni sa regulativom Europske unije. Ja mislim da kod trećeg čitanja ovdje u Saboru zaslužujemo barem i preciznije objašnjenje. Zašto smo samo djelomično usklađeni, kad ćemo biti potpuno usklađeni i koji su prioriteti za ovo ministarstvo, odnosno za prebogati fond koji raspolaže može se reći sa milijardama kuna kako bi se tog otpada riješili u što skorije vrijeme. Završno, mi ćemo podržati ovaj prijedlog zakona. Očekujemo od ministarstva da ga previše ne mijenja, odnosno da izađe sa jednim kompletnim prijedlogom i očekujemo da decentralizira taj novac kako gradovi, općine, županije ne bi imali samo obaveze, a ono što se zove podrška u financijskom smislu da im konstantno nedostaje i što kažem opet ovdje nije predviđeno. Savjetujem i molim ministarstvo da skrati rokove za donošenje pravilnika sa dvije godine na 6 mjeseci jer ukoliko mi u Saboru usvojimo izmjene ovoga zakona, on neće moći biti primjenjivan dvije godine dokle god se pravilnici ne donesu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo, meni je žao što kolega Pecek nije pročitao ovaj zakon, jer na strani drugoj piše i u predzadnjem ovom stavku: "i način i postupci gospodarenja otpadom koji sadrži azbest prema EU direktivama iz područja gospodarenja otpadom u Europskoj uniji", itd. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Vladimir Štengl.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodo državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. Strategija gospodarenja otpadom Republike Hrvatske usvojena 2005. godine predvidjela je smjernice i ciljeve sustava gospodarenja otpadom usklađenih sa propisima Europske unije. Odlaganje otpada, odnosno samoodlaganje otpada ne. Zbrinjavanje otpada – da. Iskorištavanje vrijednih svojstava otpada – da. Onečiščivač plaća – da. Zbrinjavanje posebnih kategorija otpada – da. I u svemu tome uloga Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. Kako stoji u obrazloženju predloženih izmjena i dopuna, predložene izmjene i dopune su neophodne radi potpunog usklađenja sa EU propisima na području gospodarenja otpadom i provedbe načela onečiščivač plaća uvođenjem naknada za pokrivanje troškova sustava gospodarenje posebnim kategorijama otpada. Sve to u cilju izgradnje cjelovitog sustava gospodarenja otpadom u Republici Hrvatskoj definirano u strategiji gospodarenja otpadom Republike Hrvatske. Pa u cilju toga uvode se pojmovi reciklažno dvorište, pretovarna stanica, građevine za zbrinjavanje otpada. Mijenja se rok za donošenje plana gospodarenja otpadom sa četiri na osam godina, ali uz godišnje provjeravanje izvršavanja, što svakako treba naglasiti. Pojam odlaganja se zamjenjuje u nekim pojmom odbacivanja ili u 2. članku pojmom zbrinjavanja što isto tako određenije označava o kakvom se postupku radi. Svakako je potrebno naglasiti članak 15. izmjena, a u članku 29. koji kaže: Fond može obavljanje poslova, pripreme skupljanja i zbrinjavanja posebnih kategorija otpada ugovorom povjeriti pravnoj osobi iz članka 29. stavka 1. ovog zakona uz plaćanje naknade. Obvezivanje proizvođača i uvoznika za uvođenje u što većoj mjeri proizvoda u povratnoj ambalaži višestruko je značajno. Smanjuje se količina neupotrebljivog otpada, smanjuje se ili racionalizira potrošnja energije. Posebno treba naglasiti članak 33. predloženog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otpadu, s Konačnim prijedlogom zakona koji nabraja i određuje ovlasti ministra nadležnog za zaštitu okoliša na donošenju pravilnika kojima se uređuje, bilo je u prethodnom i sada se to samo dopunjava. Gospodarenje otpadom, mjerila, postupak i način određivanja iznosa naknada, vrste i iznosi naknada na posebnoj kategoriji otpada, gospodarenje otpadom koji sadrži azbest uz suglasnost ministra nadležnog za zdravstvo, uvjeti rada odlagališta, način i uvjeti termičke obrade, opet uz suglasnost drugog ministarstva, gospodarenje muljem iz uređaja za pročišćavanje otpadnih voda ako se koristi u poljoprivredne svrhe. Postupci s medicinskim otpadom, dopune u odnosu na osnovni Zakon o donošenju provedbenih propisa za gospodarenje otpadom iz industrije etanovog dioksida, polikoriranim bifenilima i polikloriranim … [[Govornik se ne razumije.]] Ovako izmijenjen i dopunjen Zakon o otpadu usklađen je sa Eu propisima te ga bezrezervno podržavam. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeći ima uvaženi zastupnik Marijan Bekavac.
Hvala lijepo, poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajnici, kolegice i kolege. Pred nama je danas na dnevnom redu Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otpadu. Provedbom Zakona o otpadu i njegovih provedbenih propisa, a posebno tijekom screeninga za poglavlje zaštite okoliša uočeni su određeni propusti koji će se ovim izmjenama i dopunama Zakona otkloniti. U drugoj polovici 2005. godine ustrojena je strategije gospodarenja otpadom Republike Hrvatske koja je predstavljena tijekom screeninga i za koju je utvrđeno da je predvidjela osnovne smjernice i ciljeve u razvoju i dostizanju cjelovitog sustava gospodarenja otpadom u narednom periodu, a sve u skladu s propisima Europske unije. Strategija gospodarenja otpadom bavi se u prvom redu otklanjanjem dosadašnje politike i prakse gospodarenja otpadom. Jedna od temeljnih osnova uspostavljanja učinkovitog i cjelovitog sustava gospodarenja otpadom je da proizvođač mora preuzeti odgovornost za zbrinjavanje otpada prema načelu onečišćivač plaća. U primjeni Zakona uočeno je da nisu precizno uređeni svi gospodarski instrumenti i njihovo poticanje nužno za provedbu ovog Zakona. Proizvođač otpada i osobe koje onečišćuju okoliš obvezuju se na podmirivanje punih troškova zbrinjavanja otpada te poduzimanjem preventivnih mjera i uklanjanja štete koju prouzroče svojim djelovanjem. Ovdje treba svakako naglasiti ulogu Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost koji temeljem zakona ima javne ovlasti za obavljanje poslova iz svoje djelatnosti propisane zakonom. Fond osigurava sredstva za financiranje zaštite okoliša od naknada propisanih zakonom kao i iz drugih izvora u skladu sa posebnim zakonima. Sredstva Fonda pored ostalih namjena koriste se i za poticanje izbjegavanja i smanjivanja, nastajanja otpada te obradu i iskorištavanje … [[Govornik se ne razumije.]] sastojaka otpada. Ova Vlada, resorno ministarstvo i Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost već su jako puno učinili u području zbrinjavanja i skupljanja otpada da je to doista za svaku pohvalu. 430 milijuna skupljenih komada plastične i PET ambalaže doista je impresivan podatak. Uskoro se kreće u zbrinjavanje ambalažnog otpada, otpadnih guma, električnih i elektroničkih uređaja, vozila kojima je istekao vijek trajanja, otpadne baterije, akumulatori, otpadna ulja i slično tome. Ako rezultat bude kao kod plastične i PET ambalaže onda ćemo doista moći kazati kako smo napravili velik posao. Nestat će divljih deponija po našim šumama, poljima i vodotocima koji su stvarali ružnu sliku u prvom redu o nama samima i o našem odnosu prema okolišu. Doista me raduje da ćemo usvajanjem Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otpadu sa Konačnim prijedlogom Zakona usklađenog sa europskom regulativom imati čistu i urednu Hrvatsku. To nam je potrebno u prvom redu zbog nas samih i naše djece, ali i zbog velikog broja gostiju koji posjećuju našu prelijepu zemlju. Svakako trebamo voditi računa o edukaciji najmlađih u zaštiti okoliša i zbrinjavanju otpada jer je to najbolje jamstvo kako ćemo i u budućnosti imat čisti okoliš. I na kraju, moja puna potpora ovom Zakonu i pohvale resornom ministarstvu na velikom poslu koji rade na planu zaštite okoliša i zbrinjavanju otpada.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović.
Gospodine dopredsjedniče, gospodo državni tajnici. Evo još jedna izmjena i dopuna Zakona o otpadu. Ja mislim da će potpuno usaglasit sa stavovima Europske unije i da ćemo i taj problem, bar administrativni, riješiti. Naime, ako govorimo o otpadu malo treba govoriti i o stanju kakvo je bilo, ali i o stanju kakovo je i danas. Naime, u otpadu je stvarno napravljeno puno. To mogu reći svi oni koji malo šeću okolicom. Ako ništa drugo nema više plastične ambalaže okolo, ali nažalost brda smeća i dalje se nalaze po šumama. Prema tome, nije stvar ministarstva nego je stvar i našeg odgoja i organiziranja odvoza otpada. Strategija gospodarenja otpadom definirala je i prikupljanje otpada i ja mislim da su konačno neki privrednici pa i oni koji su se do sad bavili shvatili kolika je korist, odnosno koji biznis se može raditi sa otpadom. Ja barem primjećujem da je evo ovaj naš Brković koji prerađuje ambalažni otpad da je dogradio još 2 velike hale pa valjda je shvatio da zapravo je i budućnost njega i njegove obitelji u tom. Ono što se dogodilo sa prikupljanjem PET ambalaže i plastične ambalaže ja mislim da je kod nas neviđeno. I dan danas možete vidjeti repove, evo, kod ovih velikih robnih kuća, "Konzuma", svi donose boce. Te boce su do neki dan još stajale svuda okolo i mislim da je to krasno. I sad zamislimo 56 tisuća tona da se ponovno razbaca tih boca, kolika je to količina. Nažalost, sve se ne prikuplja kod nas. Jedan dio mislim da se još uvijek izvozi u Kinu pa valjda Kinezi shvaćaju kolika je to vrijednost. Što se tiče plaćanja onečišćivača, to je jako dobro. Konačno svi oni koji proizvode otpad trebaju i plaćati za zbrinjavanje tog otpada i to je ovim dobro definirano. U daljnjem planu kreće se sa prikupljanjem automobilskih guma kojih je već najavom o prikupljanju već daleko manje. Sve manje možete vidjeti kakvu gumu u prirodi. Do sad je i tog bilo svud i svagdje. Problem još, evo što se mora riješiti, problem elektroničkog otpada. Akumulatore već odavno sakupljaju po dvorištima, ali još uvijek ih ima svagdje, ali mislim da se otpadna ulja još uvijek razlijevaju svagdje po prirodi. Tko gdje stigne. Izuzetno je bitno i dalje raditi na odgojnom djelovanju u vrtićima i školama. Povremene akcije su jako dobre, ali to treba konstantno naglašavati i u dobru, dobru suradnju sa svim onima koji tu mogu pomoći. Što se tiče izgleda, evo, turističkih mjesta mislim da smo dosegli sigurno Europu jer ako malo tu i tamo zavirimo u Europu vidjet ćemo da su im ulice znatno prljavije nego kod nas. Ovdje svu pohvalu ne samo nas nego i turista koji dolaze ovdje. Nažalost, evo što se događa, evo, moram reći, u nedjelju sam vidio iza glasovitog Zrća je mali šumarak prepun otpada. Dakle, vlasnici koji debelo koriste cijelo ljeto i dobro zarađuju nisu u stanju organizirat šumara koji im se točno naslanja na ove njihove … [[Govornik se ne razumije.]] , pa prema tu treba isto više inspekcije, pa i kazni u svakom slučaju. Kvaliteta odlagališta otpada sigurno se povećava. Umjesto smetlišta evo dobit ćemo valjda i odlagališta. Odlična je akcija ali i veliki novac će biti uložen u izgradnju pravih i kvalitetnih odlagališta jer na žalost do sada je bilo smeća svud, odlagališta odnosno smetlišta duž cijele rijeke Save, duž Drave, dakle gdje god se vadio šljunak bila su smetlišta. Ovim zakonom evo dobijamo i potpuno usklađenje s europskim propisima pa je i za budućnost, svi spominjemo i taj titanov dioksid koji kod nas se ne proizvodi, valjda zbog stanja proizvodnji, ali jednog dana i kad dođe riješili smo bar propisom, a evo da ponovo ne spominjem tu je, spominje se i azbest. S azbestom još uvijek imamo poprilično problema, da li proizvodnja ili ne proizvodnja, ja se nadam da će ta proizvodnja stati i da taj problem ćemo riješiti vrlo brzo. I konačno treba pohvaliti vrlo stručan pristup zbrinjavanju otpada ali i veliku odlučnost da se problem otpada u Republici Hrvatskoj riješi. Hvala.
Zahvaljujem. Predmnijevam da ste bili na Zrću, u moj županiji kad znate što je okolo Zrća. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Lalić, izvolite.
Pa, zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa, kolega Markovinović kao uostalom već danima se to ponavlja, većina kolega ističu to kako je jako bitno i jako dobro što usklađujemo zakone sa zakonima Europske unije. Ma, kolega Markovinović. Ma mi ne usklađujemo naše propise sa zakonima Europske unije. Pogledajte samo onu listu usklađenja pa ćete vidjeti da mi…
Al' što vi ispravljate, njegovo?
Netočnost jer kaže da usklađujemo. Ne usklađujemo u cijelosti a mi bi građani Republike Hrvatske bili puno sretniji da mi usklađujemo standarde, a ne propise. Al' ako u zakonu ostavimo rok za provedbe, ne donošenje provedbenih akata koji je 2 godine, onda možemo reći da ovaj zakon zapravo za naredne 2 godine ništa i ne znači jer neće biti proveden, a ne provodit zakon, zapravo znači ne postizat one standarde koji sam nužno potrebni. Dokle god budemo hodali po našim…
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Pecek.
Hvala lijepo. Pa ispravljam netočan navod kolege Markovinovića, koji je rekao da sa ovima dobivamo potpuno usklađenost sa europskim propisima. To je netočno. Netočno je jer ovdje i samo ministarstvo piše kako ćemo djelomično uskladiti sa ovim zakonom stanje u odnosu na Europsku uniju a eto zakon mijenjamo treći puta, ostat ćemo djelomično usklađeni a nećemo ga primijeniti godinu do dvije, dok se ne donesu pravilnici. Prema tome, još naredne 2 godine nećemo biti usklađeni sa Europskom unijom a pretpostavljam i duže.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Inače se nisam mislio javljati po ovoj temi iako sam dugi niz godina radio u komunalnom gospodarstvu i bio sam niz godina rukovodilac odnosno direktor trgovačkog društva koji se bavi zbrinjavanjem otpada, komunalnog društva, ali me je na to inicirao kolega Marasović, inače moj prijatelj sa određenim svojim primjedbama koje je uputio s obzirom na ono što je Vlada, odnosno nadležno ministarstvo učinilo u proteklih godinu i nešto dana. Pa dopustite sljedeće. Ja smatram da je Hrvatska, i svi znamo da je Hrvatska dio globalnog tržišta i u takvom jednom globalnom tržištu događa se i globalno onečišćenje okoliša i svega ostalog. S obzirom na to da smo i veliki nažalost, još uvijek veliki uvoznici, ako gledamo, usporedimo uvoz-izvoz robe u Hrvatskoj, premda su trendovi i gospodarski pokazatelji idu na bolje u korist Hrvatske, znači da smo na neki način osuđeni da i zbrinjavamo i tuđi otpad i da to pitanje rješavamo. Hvala Bogu da je u cijeni svakog proizvoda pa i Coca-cole, ne znam ni je bilo kojeg svjetskog drugog brenda kad je riječ o ovim pićima ili bilo čime drugom, da je u cijenu tog proizvoda uračunato i njihovo zbrinjavanje. Uglavnom, reakcija na globalno onečišćenje može se riješiti jedino kroz zakone koji su kompatibilni sa europskim i uopće sa zakonodavstvom u svijetu. U tom pravcu smatram da već prilikom donošenja sadašnjeg zakona, još uvijek važećeg zakona da je ministarstvo de facto, ja ću reći po sinjski pogodilo u sridu. O čemu se radi? Da vidimo da ove intervencije koje su sada u predmetnom zakonu nisu toliko materijalne koliko više formalne naravi. Ja bih rekao da one zakon čine nešto preciznijim, ne nešto, nego preciznijim svakako i da su primjedbe europske komisije po pitanju 27. poglavlja, kada je riječ o okolišu dobrim dijelom akceptirane u ovim izmjenama i dopunama ovog postojećeg zakona. Međutim, s obzirom na ono što je već izrečeno od nekih kolega, ja smatram da je neke primjedbe, smatram da je ministrica, nadležno ministarstvo i Vlada Republike Hrvatske, da su u zadnjih tri godine učinile velike stvari po ovom pitanju i s obzirom da jedino zdravi okoliš i zaštita okoliša, kada je riječ o Hrvatskoj kao turističkoj destinaciji, jest jedan od preduvjeta i gospodarskog zbrinjavanja. Ono što svakako jedinice lokalne samouprave muči, jest cijena tog zbrinjavanja, poglavito kad je riječ o domaćinstvima. Međutim, moramo biti svjesni da uređenjem odlagališta i prihvaćanjem koncepcije da onečišćivač plaća da će i domaćinstva a i svi drugi koji su obvezni zbrinuti svoj otpad, morat podnijeti cijenu tog troška. U tom pravcu smatram da dobrom zakonskom regulativom i dobrom kontrolom treba izvršiti i jedan pritisak, jedan presing na trgovačke lance, a koji su usput i veliki uvoznici, tako da sve skupa, da cijena za hrvatskog čovjeka, za hrvatsko domaćinstvo bude realna cijena a ne da eventualno zbog nekih propusta ili kad je riječ o zakonu, pravilnicima ili bilo čemu drugom formalni ili neke druge naravi da svalimo na krajnjeg potrošača. Smatram da ministarstvo neće dopustiti takav propust. I drugu stvar koju bi spomenuo jest pitanje nadležnih inspekcijskih službi koje moraju raditi svoj posao, u smislu globalne zaštite okoliša na području Hrvatske. Svakako, i edukacija tu igra i smatram da je ministarstvo u tom pravcu već napravilo određene pomake. A što se tiče uopće divljih deponija kojih je bilo, kojih još uvijek ima u Hrvatskoj, moje mišljenje je da aranžmani ministarstva, jedinica lokalne samouprave pa i u Makarskoj, koja je bila spomenuta idu ka jednom cilju da onečišćenja budu pod kontrolom i da se izbjegne onečišćenje i na način da trebamo zajednički težiti da određene probleme koji se javljaju na području određene županije, na području više jedinica lokalne samouprave da se dogovorno i na kvalitetan način rješava. Smatram da odlukama i aranžmanima koje je ministarstvo potpisalo i sa Splitom, Sinjom, Imotski itd. da nisu donešene nikakve štete tim jedinicama lokalne samouprave i da je to samo ruka pomoći sredinama kojima treba pomoći. U tom pravcu pozdravljam sve one koji su potpisali takove ugovore i smatram da tu ne treba biti nikakvih rezervi. Evo to bi bio moj mali doprinos ovoj raspravi ali u prvom redu mogu zahvaliti za moje javljanje kolegi Marasoviću. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba, izvolite. 5 minuta.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, gospodo državni tajnici. Temeljem ove rasprave koja je danas vodita u ovom Visokom domu, našao sam za shodno da u ime našeg kluba još jednom istaknem da su u protekle dvije godine učinjeni vidni pomaci u zbrinjavanju svih vrsta otpada u Republici Hrvatskoj. Naše ministarstvo, Fond za zaštitu okoliša od dana donošenja zakona do danas, možemo im samo čestitati na aktivnostima koje su napravite. Vi morate i mi svi moramo znati i hrvatska javnost, da smo mi 60 godina u Republici Hrvatskoj donosili lijepe zakone u tadašnjoj državi koja je bila. Ja sam evo radeći u praksi imao prilike da radim po tim mnogim zakonima, ali realizirat se nije moglo ništa jer nisu bili osigurani izvori financiranja, nije bilo političke volje za realizaciju programa zaštite okoliša u našoj domovini. Ako pogledate samo šta je sve učinjeno od trenutka kad su se sredstva počela slijevati u naš Fond za zaštitu okoliša, koliko je on programa, sanacije komunalnih odlaganja potakao, pa ne stoji prigovor koji je ovdje rečen da se sredstva akumuliraju na jedno mjesto. Ta sva sredstva izuzev nekakva dva ili tri milijuna troškova rada onih uposlenih u fondu, vraćaju se natrag našim jedinicama lokalne samouprave. Imao sam iskustva kontaktirati sa ljudima iz Europe. Mnogi nam čestitaju na ovome. Jer gledajte, možemo mi, mi smo mogli i postaviti sustav u Republici Hrvatskoj da se to sve radi na dobrovoljnoj osnovi. Pa radili smo to 60, 70 godina, nitko nije ništa napravio. Pa u Zagrebu se odlagalo, u najvećem gradu Republike Hrvatske. Milijuni kubika smeća su se trpali u rupe, bacali u vodotok itd. da bi evo i Zagreb, doduše on je krenuo nešto ranije još za vrijeme dok je gradonačelnica bila ministrica Dropulić, ali danas imamo jedno uređeno komunalno smetište koje je riješilo problem odlaganja grada Zagreba, ali će naravno trebati poduzeti i druge mjere. Stoga mi u klubu HDZ-a, Klubu zastupnika Hrvatske demokratske zajednice stojimo na stanovištu da ovaj zakon treba donijeti, da ne trebamo mi forsirati da se podzakonski akti formalno donesu za tri ili četiri mjeseca pa se onda oni ne mogu primijeniti u praksi jer se ugrade nerealna rješenja. Ministarstvu se mora dati mogućnost da svaki provedbeni akt solidno prostudira, solidno donese da ga se može donijeti u praksi. Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu o ovoj točki dnevnog reda. Prelazimo na sljedeću 15. Prijedlog zakona o ovlasti Vlade republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 542 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog zakona. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? … [[Upadica se ne čuje.]] Ajde evo, ja se ispričavam. … [[Upadica se ne čuje.]] Izvolite, ja se ispričavam, prešao sam na sljedeću točku dnevnog reda, ali zaboravio sam zaključno predstavnik predlagatelja. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici, neću dugo, ali mislim da moram na neke stvari odgovoriti. Prije svega se zahvaljujem svima koji su govorili, a svi koji su govorili su rekli da će podržati ove izmjene i dopune zakona koje su izuzetno važne. Ima nekoliko stvari koje mislim da se moraju reći ovdje. Dakle gospodin uvaženi zastupnik Jakša Marasović je rekao da svaki put poslije sastanka u Europi postajemo pametniji pa mijenjamo zakone. Ja vam moram reći da se mi usklađujemo sa zakonima Europske unije i direktivama koje se same po sebi mijenjaju. Za vrijeme screeninga smo govorili npr. reći ću samo dva primjera, o direktivi … što vama jasno znate što znači, dakle otpadne vode gradske i otpadne vode po staroj direktivi koja, a već je nova donešena, koja još nije stupila na snagu. Dakle mi smo morali govoriti o usklađenju našeg zakonodavstva sa starom direktivom gledajući na novu direktivu što nije tako jednostavno. Čim stupi na snagu nova morati ćemo uskladiti sa novom, opet ćemo se javiti ne sa ovim zakonom nego s nekim drugim. Upravo smo dobili obavijest da je Direktiva o transportu otpada, dakle … [[Govornik se ne razumije.]] da je promijenjena i da se moramo uskladiti s njom. Prema tome, to je dinamika jedna usklađenja sa Europom i mi ćemo to napraviti tako da to nije naša pogreška, sve u svemu što se nismo potpuno uskladili do sada sa odredbama Europe. Druga stvar je ono što se mi nastojimo uskladiti ne samo zakonodavstvo nego i pravu primjenu svega onoga, to je ono što Europa od nas traži, to je ono što mi pokušavamo i radimo kroz ovaj zakon i što ćemo raditi i dalje. I uvaženi zastupnik Marasović a i uvaženi zastupnik Pecek su spomenuli duge rokove za donošenje pravilnika koji su dani u članku 33. Mi smo stavili rokove koji su najdulji mogući, međutim nećemo ih se držati, nećemo prihvatiti. Hvala vam lijepa na onom prijedlogu od šest mjeseci. Mi smo već, ja ću vam sada reći direktno ambalaža i ambalažni otpad je gotov, otpadni električni, elektronski uređaj će biti do kraja godine pravilnik napravljen, otpadna vozila pravilnik napravljen, otpadne baterije pravilnik gotovo, još se usklađuje sa zainteresiranim stranama. Otpadne gume su već u primjeni. Otpad iz rudarstva to je nešto što će ići slijedeće godine, otpadna ulja su gotova. Industrija titanovog dioksida isto tako slijedeće godine, PSB PST je gotov, dakle građevinski otpad je već prijedlog napravljen, ići će od slijedeće godine. Ako u roku, ako se držimo vašeg roka od šest mjeseci sve će biti gotovo. Međutim, mi smo poučeni iskustvom sa kratkim rokovima u zakonima, nota bene ovo nije treći puta nego drugi puta. Dakle, zakon je donesen, ovo je prva izmjena. Dakle, to je druga puta pred ovim Saborom. Mi smo poučeni tim iskustvom se odlučili za ove neke rokove koji sigurno garantiraju i u skladu su sa onim što smo temeljem screeninga preuzeli kao obećanje. Što se tiče malih pomaka u zadnjih nekoliko godina osim ambalaže, ambalaža je zaista jedan vidljivi veliki pomak, svi su uvjereni, svi vide, svi mogu vidjeti da ništa ne vide više od ambalažnog otpada u okolišu. Prema tome, tih do sada sakupljenih 472 milijuna boca stakla, peta itd. u odnosu na nekoliko tisuća od prije sakupljenih 56 tisuća tona u odnosu na 16 odnosno 2005. 14 u staklu, staklo je bilo nešto više jer je staklo bilo dobro organizirano, donekle i bolje i teže. U pet ambalaži smo preko 12 tisuća tona do sada skupili. Bila je pretpostavka da se u Hrvatsku osam mjeseci, da se u Hrvatsku godišnje stavlja na tržište 14 tisuća tona. Dakle, mi smo izuzetno uspješni. Dobro, to ste svi pohvalili i ja se slažem. Ali ono što bih htio reći to je ono što se možda ne vidi. To su odlagališta otpada. Odlagališta otpada su trenutno u sanaciji, rekao je uvaženi zastupnik, 176 službenih neuređenih odlagališta. Za to smo do sada utrošili 188 milijuna kuna. Sanacija kad govorimo o divljim odlagalištima divlja odlagališta 327 divljih odlagališta diljem Hrvatske dakle neslužbenih su uređena, potrošeno je 14 milijuna kuna. Već je uloženo preko 5 milijuna kuna u nove centre za gospodarenje otpadom. Kad govorimo o centrima gospodarenja otpadom ne možemo reći da u Dalmaciji ništa nije učinjeno. Ovaj prijedlog što se tiče odlagališta za Splitsko-dalmatinsku iznad Kaštela je zaista jedno od mjesta koje smo gledali. Međutim, niti ne dolazi u obzir, već ima niz naselja okolo sagrađenih, pitanje vlasništva itd., tako da se radi na onoj lokaciji koja je bila prethodno određena. Ali zato je napravljen jedan takav pomak, u tom smislu je napravljen pomak u Zadarskoj županiji u Benkovcu gdje je kao odlagalište centralno buduće odlagalište predviđeno, sada je u proceduri, vidjet ćemo što će se dogoditi, jedan kamenolom koji je isto tako nepropustan, koji je jedan devastiran dio zemljišta koji ćemo zapravo sanirati i izuzetno dobar je u ovom slučaju. Makarska je poseban primjer. Makarska je poseban primjer kako ne valja raditi, kako se lokalna samouprava ne brine o onome za što je zadužena. Prije dvije godine je fond uložio u balirku kao vatrogasno rješenje usred početka sezone kad su blokirali cestu, kad je smrdila čitava Makarska, dvije godine ta Makarska radi, kako radi sa četiri, pet intervencija godišnje sa naše strane, pogotovo iz fonda zato što se lokalna samouprava neće odabrati novu lokaciju, dakle neće dati novu lokaciju što smo predložili maknite, predložili smo određene mjere zaštite da se ne osjeća onaj nekakav neugodni miris koji se osjeća u prvoj, drugoj kući pored, predložili novu lokaciju, lokacija nije odobrena, lokalna samouprava opet napravi ono što napravi svaki put, svaki put pošalje nama poruku gospodo nama će izaći ljudi na cestu nešto napraviti. Onda mora naš fond i ministarstvo dogovarati sa ostalim odlagalištima, s njima ugovarati i dogovarati da se preuzme. Dakle, to je jedan eklatantni primjer kako se lokalna samouprava ne brine a država se brine za ovoga, tako da što se tiče sustavnih rješenja i ovog zakona ovaj zakon ne određuje sustavno rješenje, to je zakon koji daje osnovicu. Mi imamo strategiju koja predlaže, mi radimo na planu gospodarenja otpadom. Županijski planovi su u dobrom dijelu već predloženi, usklađujemo, određujemo se na sve one lokacije koje su moguće i predviđene u čitavom sustavu, tako da uvaženi zastupniče Pecek naš maćehinski odnos prema jedinicama lokalne samouprave je u našem planu težak 2 milijarde kuna u slijedećih pet godina. Dakle, zaista ne mogu prihvatiti da Ministarstvo zaštite okoliša, Fond za zaštitu okoliša ne vodi brigu o lokalnim jedinicama samouprave. To je zaista prvi puta u dugoj povijesti u ovim krajevima da je netko iz centralnog sustava uložio toliki novac u lokalnu samouprave i ono sve što se radi. Azbest ovdje ovim zakonom se govori o otpadu od proizvodnje azbesta. Dakle, sama upotreba i sam sustav vezanje proizvodnje azbesta je dio drugih zakona, to se nije moglo ovdje riješiti. Ali ja vam mogu za vašu informaciju reći nešto što vjerojatno ne znate, da je Ministarstvo zaštite okoliša raspisalo natječaj, dvostupanjski natječaj i upravo je potpisan ugovor za programe sanacije, dakle projekte sanacije … [[Govornik se ne razumije.]] , to je odlagalište gdje se odlagao azbest i salonita. Kako ćemo ići u samu izvedbu toga to je problem zato što vi znate poznati problem u proizvodnje azbestcementnih cijevi u sukobima interesa između proizvođača i samih sa sobom dakle njihovih zahtjeva i nastavka u onome što bismo mi željeli tamo napraviti. Vjerujemo da će se doći do određenog rješenja i da ćemo moći to sve riješiti na način da zdravlje ljudi prestane biti ugroženo. Imali smo nekoliko sastanaka, radimo zajedno sa ostalim ministarstvima i vjerujemo da ćemo nešto napraviti. I možda recimo jedan kratki odgovor na vaše pitanje oko cijene. Ono što je predviđeno je predviđeno je da svi koji budu u sustavu, a to je kompletni komunalni sustav, dakle svi ljudi, na određenom području, u određenom, bez obzira gdje se nalaze plaćaju istu cijenu, tako da otoci neće biti ugroženi i da će oni bez obzira što je to skuplji dio raditi i plaćati isto kao i do sada. A inače, što je za sad napravljeno, pogotovo je uvaženi zastupnik Marasović, što je napravljeno u Dalmaciji možemo pogledati što se radi na odlagalištu Diklo, Karepovac je u sustavu sanacije Diklo, Bikarac ulazi u financiranje kroz europske fondove, Olib, Silba, Molat sve je to očišćeno. Nema više otpada. Tako da je možda na nama krivica što vam ne dajemo dovoljno informacije, ali mi se trudimo i u okviru mogućnosti koje jesu smo napravili, a jedan dio upravo kroz ambalažni otpad je čak i vidljiv. Ove druge stvari su manje vidljive. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Kajin.
Kaže gospodin Ružinski da je Makarska primjer kako ne treba raditi. Evo … [[Govornik se ne razumije.]] Pula je primjer kako država ne treba raditi. Fali nam jedna čestica da bi objedinili jednostavno parcelu, da bi je formirali i došli do vlasništva…
Ispravak netočnog navoda. Ne možete uvaženi zastupniče Kajin pod ispravkom netočnog navoda raspravljati.
Problem je znači lokalna samouprava, ali ponekad je problem gospodine Ružinski i država. Jednostavno ta birokratiziranost, to administriranje košta i živaca…
Opet vi. Izričem vam opomenu, izvolite sjesti. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Pecek.
Hvala lijepo. Gospodine državni tajniče, netočno je da za jedinicu lokalne samouprave ulažete više nego prije. Dobar primjer je grad Virovitica gdje ste prolongaciju sanacije odlagališta napravili za naredne tri godine unatoč potpisanom sporazumu. Drugi navod u vezi pravilnika. Netočno je da se uzimaju rezervne vremenske varijante kako bi se pravilnik prije donio. Ne treba vam dvije godine da bi nešto donijeli u roku 6 mjeseci ili godinu dana da bi nešto donijeli u roku od nekoliko mjeseci ili dana. Zbog toga bi bilo dobro da ste rekli umjesto dvije godine ćemo pravilnike donijeti u roku godinu dana, umjesto godinu dana u šest mjeseci. U svakom slučaju to zahtijevaju Pravilnik o azbestu i Pravilnik o građevinskom otpadu, jer to su akutni i aktualni problemi Hrvatske.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Marasović.
Ja sam htio ispraviti ono što gospodin Ružicki nije spomenuo, al' kako to ne smijem, onda…
Kako ćete ispraviti nešto što nije spomenuo?
Ja sam htio dopuniti gospodina.
Ne možete. Zahvaljujem.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otpadu. Amandmane su podnijeli zastupnik Zvonimir Mršić i Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu. Državni tajnik ministarstva, gospodin Mrduljaš. Amandman zastupnika Zvonimira Mršića.
Amandman se djelomično prihvaća na način da se iza riječi "vrsta otpada" stavlja točka, a preostali dio se briše, pa bi odredba u cijelosti glasila: "Reciklažno dvorište je građevina namijenjena razvrstavanju i privremenom skladištenju posebnih vrsta otpada."
Hvala. Zastupnika nema. Dakle, u onom dijelu u kojem nije prihvaćen amandman trebamo glasovati. Molim uključimo se. Rezultat? 27 za, 3 suzdržana, 56 protiv. U tom dijelu dakle amandman nije prihvaćen. Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu. Amandman 1?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman 2?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. I amandman 3?
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 85 glasova za usvojen predloženi Konačni prijedlog zakona. Sukladno prijedlogu Odbora za zakonodavstvo dajem na glasanje sljedeći zaključak: Ovlašćuje se stručna služba Hrvatskog sabora da obavi redakciju teksta ovog zakona prije njegove objave u "Narodnim novinama". Molim uključimo se. Možemo glasovati. … [[Upadica se ne čuje.]] O čemu? Rezultat? Jednoglasno sa 84 za usvojen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda 15. Prijedlog zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 542. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog zakona. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnesti do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Želi predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite. Zamjenik državnog tajnika Središnjeg državnog ureda za upravu, gospodin Matičić.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora. Zakonom o ovlastima Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora data je ovlast Vladi da u zakonodavnoj delegaciji svojim uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora na rok od godinu dana od kada je Vladi data ta suglasnost. Vlada ocjenjuje potrebnim i predlaže Hrvatskom saboru da joj i nadalje podijeli zakonsku ovlast za donošenje uredbi na temelju zakonskih ovlasti ograničeno kao i do sada u razdoblju kada Hrvatski sabor ne zasjeda, te za razdoblje kada je Hrvatski sabor raspušten ili mu je istekao mandat. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav? Gospodin Bošnjaković, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 64. sjednici održanoj 26. rujna 2006. godine raspravio je Prijedlog zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora, s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 25. kolovoza 2006. godine. Odbor je prijedlog zakona raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravi većinom glasova podržao prijedlog predlagatelja da se zakon donese po hitnom postupku. Nakon rasprave odbor je većinom glasova, 5 glasova za i 2 suzdržana glasa predložio Hrvatskom saboru da donese Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora u tekstu u kojem ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem. Prekidam rad dopodnevnog dijela sjednice. Nastavak je u 15,00 sati. Govorit će Klub zastupnika PGS-a, SBHS-a, MDS-a uvaženi zastupnik Željko Pavlic. STANKA U 13,23 SATI Idemo sa popodnevnim radom sjednice. Uvaženi zastupnik Željko Pavlic, u ime kluba, izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Dakle evo, ono najvažnije. Klub PGS-a, SBHS-a, MDS-a neće podržati …/Govornik je isključen./… zakon iako kao što sam rekao da smo bili svjedoci da su takovi zakoni automatsko iz godine u godinu produživani. Mi nemamo protiv donošenja ovakvog zakona, zakona koji bi otvorio mogućnost Vladi da ona intervenira svojim uredbama ali smo za to da se ovaj zakon i ovakvi zakoni striktno provode. I upravo zbog toga što se na primjer postojeći zakon nije striktno provodio, to je zbog toga što je po našem mišljenju, Vlada prekršila upravo taj zakon, mi iz upozorenja, ovaj puta nećemo podržati ovaj zakon. Dakle, ovaj zakon kao i svi postojeći zakoni temelje se i na Ustavu, govori o tome da Vlada može donositi uredbe samo u slučajevima, tj. u vremenu kada ne zasjeda Hrvatski sabor, to je lijepo i u postojećem zakonu naznačeno, dakle da Vlada ima pravo donositi uredbe od 15. prosinca 2005. do 15. siječnja 2006. i od 15. srpnja 2006. do 15. rujna 2006. Uz to, Vlada može donositi i neke i uredbe ukoliko je Sabor raspušten pa do formiranja nove Vlade. Svjedoci smo da je u ovih godinu dana došlo do kršenja ovog dijela toga zakona. Predlagač je u svojim materijalima nam nabraja uredbe koje su donešene tokom važenja postojećeg zakona. Radi se o 7 uredbi. Od toga je jedna uredba, to je Uredba o dopuni Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika donešena 18. siječnja 2006. godine. Dakle, tu je prekršen zakon, ali na ono što bi mi htjeli posebno upozoriti da je riječ, na jednu uredbu koja ovdje uopće nije ni navedena, a donešena je 2. veljače 2006. godine, a riječ je o poznatoj Uredbi o visini vodnog doprinosa, koja je donešena na sjednici Vlade od 2. veljače 2006. godine, dok je istovremeno bila u tijeku 17. sjednica Sabora. 17. sjednica Sabora, bila je održana i 1. i 2. i 3. itd. veljače 2006. a započela je još 25. siječnja. Mi mislimo da se radi o velikom, evidentnom, eklatantnom kršenju zakona koje je trenutno na snazi. Dakle, to je jedan razlog zbog kojeg ne možemo podržati ovaj zakon, jer se plašimo, da na temelju ovog iskustva da će Vlada isto tako raditi i u sljedećoj godini. Drugi razlog, zbog kojeg ne možemo podržati ovaj zakon je isto vezan uz ovu Uredbu o vodnom doprinosu, a u zakonu se govori da Vlada uredbama može uređivati pitanja tekuće, gospodarske, politke iz djelokruga Hrvatskog sabora osim izmjena državnog proračuna i propisivanja poreza, dakle nametanja određenih nameta stanovništvu. A ova uredba o visini vodnog doprinosa je upravo to. Nije to porez u užem smislu, ali su nameti i to veliki nameti koji umjesto da su djelovali pozitivno na gospodarstvo, djelovali su upravo suprotno. Neposredno iza donošenja tog zakona došlo je do paralize gospodarskih aktivnosti, pogotovo što se tiče gradnje jer ljudi jednostavno nisu bili spremni platiti tako veliku visinu vodnog doprinosa koji im je bio nametnut i to ne zakonom. Naš je stav da se to moglo napraviti jedino zakonom, kao što je bio i prijedlog Hrvatske seljačke stranke, nego se to nažalost napravilo uredbom. Onda smo napominjali da se npr. sljedom te uredbe u zoni A za vodni doprinos prilikom gradnje jedne prosječne stambene građevine jedne obiteljske kuće veličine oko 100 metara kubičnih, da se trebalo odvojiti 60 tisuća kuna vodnog doprinosa. To je bila cijena troškova cigle ili stolarije. Za proizvodni pogon prosječne veličine 5 tisuća metara kubičnih, 125 tisuća kuna a za poslovni prostor veličine 5 tisuća metara kubičnih čak 500 tisuća kuna. Mi mislimo da je Vlada zapravo izigrala povjerenje Sabora i mi joj ne mislimo dati potporu tj. ne mislimo joj dati drugu priliku, jer mislim da ona to nije zaslužila. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a uvaženi zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Da ne ponavljam ovo što je kolega rekao prethodno. Klub Hrvatske narodne stranke neće podržati ovaj prijedlog zakona iz ovih istih razloga tj. zbog toga što ga je Vlada sama tijekom važenja tog zakona prekršila, pa ako ne vrijedi Vladi onda ga ne vrijedi ni obnavljati. Ali htio bi vam skrenuti pažnju, zapravo na neke brojke do kojih sam došao pokušavajući ustanoviti kako nam to naš zakonodavni sustav funkcionira i kakve zakone donosimo. A u svezi s tim što a conto tih zakona radi Vlada. Od 1.1. ove godine do 6.9. ove godine u "Narodnim novinama" objavljeno je, ovaj Sabor je donio 38 zakona. U tih 38 zakona ima slovom i brojkom 404 obveze Vlade, što Vlada treba napraviti povodom provođenja tog zakona, dakle podzakonskih propisa praktično sa snagom modificiranja i nadopunjavanja zakona. Od tih 404, 155 tih podzakonskih propisa tiču se onih strategija o kojima smo razgovarali, Vlada je preuzela određene obaveze da u toku provođenja strategija nešto napravi, al' svejedno je još ostalo oko dvjesto i nešto u devet mjeseci godine, dvjesto i nešto akata kojima Vlada Republike Hrvatske modificira ono što smo mi u ovom Parlamentu donijeli. Mi smo se protiv takve prakse bunili dosta puta pri donošenju konkretnih zakonskih propisa gdje se sve ono što je važno i što direktno stvarno utječe na one na koje se odnosi, prvenstveno na porezne obveznike, zakon definira okruglo pa na ćoše, a pravu definiciju će dati Vlada uredbom, pravilnikom, naredbom, ukazom i ne znam kojim već aktom treba. Tijekom ove godine, ovdje imam popis toga, donešeno je i u "Narodnim novinama" objavljeno 240 pravilnika koji proizlaze iz određenih zakona, 64 uredbe koje proizlaze s istog mjesta i 42 ostala akta, naredbe, ukazi, imenovanja, itd. što sve proizlazi iz zakona koje smo donijeli u toku godine, dakle ukupno 346 donešenih propisa koji modificiraju zakone koje smo donijeli u ovom Parlamentu. Što to znači? Prvenstveno da se u tim zakonima i u njihovom praktičnom provođenju rijetko tko može snaći. Laik ni u kom slučaju. Drugo, to znači da su nam zakoni nedorečeni, okvirni, deklaratorni, takvi kojima se zapravo državom upravljati ne može i njima se državom niti ne upravlja. Državom se upravlja uredbama Vlade, pravilnicima, naredbama i sličnim propisima. E sad, to sve može biti slučajno. Može biti posljedica neznanja, šlampavosti, nepripremljenosti predlagača, što je vjerojatno, što je moguće ali nije vjerojatno. Moje osobno mišljenje i mišljenje kluba Hrvatske narodne stranke jeste da je to namjerno, da je to sustav kome se, kojem se još jedan korak dalje gura u pozadinu i funkcija i važnost Parlamenta i promovira kancelarski sustav, sustav u kome Vlada vlada, a drugi samo poslušno dižu ruke i izvršavaju ono što je Vlada rekla. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Vrijeme sad.
Poštovani potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Evo ovako, prema odredbi članka 87. stavka 3. Ustava Republike Hrvatske uredba donesena na temelju zakonske ovlasti prestaje vrijediti istekom roka od godinu dana od dana dobivene ovlasti, ako Hrvatski sabor jasno ne odluči drugačije. To je znači formulacija iz Ustava. Kako se neka pitanja sad, kako su sada uređena uredbama, Vlada nam na temelju zakonske ovlasti zapravo preporuča da one imaju rok trajanja, da se poslužim tim terminom do 31. prosinca 2006. godine. To nam jednostavno gospodo nije potrebno. Konačno do 31.12. imamo još nekih tri mjeseca i držim da se sva ta pitanja koja Vlada kani regulirati ili koja je do sada regulirala uredbama, stignu raspraviti i u ovom Domu. Današnjom dinamikom rasprave predloženih točaka dnevnog reda to je zasigurno moguće. Na temelju važećeg Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pitanja pojedina iz djelokruga Hrvatskog sabora, Vlada je donijela tobože 7 uredbi i to: Uredbu o dopuni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika 23. prosinca 2005., na snazi je; Uredba o izmjenama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu, također 23. prosinca 2005., zatim tu je Uredba o darovanju stanova i kuća u vlasništvu Republike Hrvatske na području posebne državne skrbi hrvatskim braniteljima te članovima obitelji poginulih, zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata 28. prosinca 2005., zatim tu je Uredba o izmjenama i dopunama Zakona o otpadu, Uredba o izmjenama Zakona o državnoj izmjeri i katastru nekretnina, zatim Uredba o izmjeni i dopuni Zakona o hrani i ova Uredba famozna od 18. siječnja 2006. nota bene izvan ustavnog roka koju je spomenuo maloprije gospodin Pavlic o dopuni Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika. Ta je uredba neustavna, jasno nitko nije preispitavao ustavnost jer se radi o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika pred Ustavnim sudom, ali da je kojim slučajem to bio slučaj, ona bi se zasigurno ukinula. Kako nas je krenula, bojim se da će sutradan Vlada donijeti neku uredbu da ju niti Parlament ne treba. Gospodin Pavlic je maloprije također spomenuo ovu drugu uredbu koja je donesena 2. veljače 2006., također izvan zakonskog roka, a koja se tiče visine vodnog doprinosa. Ta uredba je bila naprosto smiješna, ona je bila strašna, gospodarski razarajuća i sva je sreća da je pod pritiskom hrvatske javnosti ona bila povučena zapravo izmijenjene su te visine za nekih 50%. Eto tako, ja sam izračunao što bi to konkretno značilo da je ona bila na snazi recimo u Buzetu i kol'ko bi nas koštalo ishođenje građevinske dozvole za 100 kvadratnih metara stambenog prostora. E sada, ako gledamo lokacijska dozvola sa idejnim projektom 2 tisuće kune, projektna dokumentacija, znači 15 eura po kvadratnom metru 11 hiljada kuna, upravne pristojbe tisuću 100 kuna, zatim komunalni doprinos u Buzetu koji je apsolutno najmanji u Istri 11 tisuća i 200, pa onda prenamjena onih 5% prometne vrijednosti zemljišta od 20 eura u Buzetu za okućnicu od 500 kvadrata 3 tisuće i 675 kuna, priključak na kanalizaciju paušal 6 tisuća kuna, priključak na vodu 7 hiljada 800, elektri po kilovatu 9 tisuća 625 kuna i onda zamislite vodni doprinos u toj drugoj zoni 12 tisuća kuna i to da bi dobili građevinsku, lokacijsku dozvolu u jednom Buzetu za kuću od 100 kvadrata iznosi znači samo za papire 64 tisuće 425 kuna. Pošto svi koji grade grade kuću od recimo 200 kvadrata 130 tisuća kuna i to u Buzetu gdje su cijene uvjerljivo najniže u Istri i onda se mi gospodo pitamo zašto ljudi u ovoj zemlji gospodo grade bez građevinske dozvole. Vi znate kakva je ta uredba bila, da je vodna naknada u prvoj zoni, to je more plus grad Zagreb trebala iznositi 18 tisuća kuna, u drugoj zoni u unutrašnjosti recimo od mora 12 tisuća kuna, u trećoj zoni 4 tisuće 500 kuna. Ja doista ne mogu se načuditi toj jednoj ne znam drskosti, neću reći političkom primitivizmu ili bolje rečeno podcjenjivanja zdravog razuma hrvatskog parlamenta pa da recimo hrvatska Vlada izvan ustavnog roka donosi uredbe sa takvim posljedicama. Ne da donosi uredbe sa takvim posljedicama nego da se uopće upušta u reguliranju nečega što je nota bene svima jasno da bi moglo prouzročiti neustavnost iste. Netko s druge strane može reći pa mi smo u tom periodu dobili svega sedam uredbi, zapravo osam od čega su dvije bile neustavne. Sad netko će reći da li je to puno, da li je to malo, da li je to mogao Sabor također u tom periodu odraditi, da li se ta pitanja uopće trebaju određivati ili odrađivati na Vladi možda je to teško sada reći. Činjenica jeste da bez uredbi mi ne možemo, da su one i ustavne kategorije. Međutim, budimo ozbiljni. Kao što nije potrebno iste izbaciti iz Ustava i blokirati funkcioniranje zemlje u onim trenucima kada parlament zasjeda isto tako Vladu "treba disciplinirati" da se u najmanju ruku drži Ustava i zakona. Znači, ono što je međutim u ovom broju uredbi ključna uredba to je ova Uredba o darovanju stanova i kuća u vlasništvu Republike Hrvatske na područjima posebne državne skrbi hrvatskim braniteljima te članovima obitelji poginulih, zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja. To je par exellance političko pitanje. Zašto je Vladi trebalo zaobići Sabor? Zašto je izbjegla raspravu? Zašto je isključila javnost kada je na neki način na temelju recimo materije koju je regulirala i mogla profitirati. Na primjer, imam, izvadio sam si ovu uredbu. Radi se o stanovima i kućama u vlasništvu Republike Hrvatske koje se nalaze na području posebne državne skrbi koje se daruju u vlasništvo hrvatskim braniteljima te članovima obitelji poginulih, zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata koji su na dan 1. kolovoza 2005. koristili i prebivali u tim stanovima i kućama. Što se zapravo želi postići tim uredbama, da ne bih sada ulazimo u "neki meritum" svake od njih jer nema to potrebe, ali želim reći uredbe svakako treba ostaviti, one trebaju biti izuzetak. Ne smije se dogoditi da se svjesno izbjegava Sabor. Ne treba preuzimati uredbama obveze u milijunima kuna kao što je ova koju sam spomenuo. Ne treba voditi jednom riječju politiku mimo Sabora. Ako su rokovi striktno zadani, znači kao u ovom slučaju godinu dana od usvajanja tih uredbi onda to ne treba sada nekim novim zakonima te rokove produžavati pa radilo se u svega tri mjeseca jer nakon toga ponovo će parlamentarna većina donijeti uredbu kojom će se neki odnosi produžiti za šest mjeseci, godinu dana a na kraju može Vlada stvarno predložiti uredbu da više ovoj zemlji, da budem toliko ciničan, niti Sabor nije potreban. Utoliko mislim da mi ne možemo stati iza ovoga Prijedloga zakona o ovlastima Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin je netočno naveo da ova Vlada ne radi ni po Ustavu ni po zakonu. To kolega Kajin ne stoji i niti jedan argument niste ponudili za to.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSP-a uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, zamjeniče državnoga tajnika! Klub Hrvatske stranke prava neće podržati donošenje ovoga zakona da se dade ovlast Vladi da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora. Klub Hrvatske stranke prava smatra da je stipulacija odredbe članka 87. Ustava Republike Hrvatske govori se o iznimkama a ne o pravilu, a mi smo tu iznimku pretvorili u pravilo zato što se to radilo i za vrijeme bivše Vlade, radi se i za ove Vlade da svake godine donosimo istovjetni zakon gdje mi ovlašćuje Vladu kao Hrvatski sabor da u ime nas može donositi uredbe sa zakonskom snagom i regulirati pitanja koja su u nadležnosti Hrvatskoga sabora. Prema tome, pročitajte članak 87. Ustava stavak 1. On govori, stipulacija je iznimka a mi kad iznimku pretvorimo u pravilo već smo došli u problem. Znači, stalno se nama događa ova jedna te ista situacija. I moramo kazati da na ovaj način mi i ovaj institut, pravni institut uredbi sa zakonskom snagom dovodimo u pitanje. Uredbe sa zakonskom snagom prije svega imaju mjesta u dva slučaja, to je slučaj rata, neposredne ugroženosti neovisnosti i jedinstvenosti države kad normalno Sabor ne može zasjedati, to je jedan dio. Taj dio imaju sve suvremene zemlje, zemlje članice Europske unije i sve demokratske zemlje svijeta. Drugi je slučaj koji postoji u svim ovim državama o kojima sam govorio je slučaj kad dođe do parlamentarnih izbora, znači prije raspuštanja jednog parlamenta, u ovom slučaju našeg Hrvatskog sabora. Normalno da bi život normalno mogao teći, odvijati se mora taj Sabor koji će biti raspušten, Parlament ovlastiti tzv. tehničku Vladu da u tome vremenu može regulirati neke stvari koje u nadležnosti Parlamenta uredba sa zakonskom snagom. Prema tome, ajmo se jedanput konačno dogovoriti. Znači i naš članak 87., a imamo već prigovora i iz Europske unije jer malo je država u okviru Europske unije koje imaju ovakvu odredbu da se Vladi daje za vrijeme dok je Parlament, znači Hrvatski sabor u zasjedanju, da uređuje ta pitanja. I dolazimo do one situacije o kojima su kolege govorili, o kojima ne bi želio govoriti, gdje su se dogodili slučajevi, nije tu riječ o povredi Ustava nego zakona. Zato što je zakonom bilo, ono što je kolega Kajin kazao, nije bilo protuustavno nego protuzakonito kad je Vlada u dva navrata, za vrijeme znači kad nije bila redovna stanka Hrvatskog sabora donosila ove uredbe. Znači, jer to u Ustavu ne govori se, to je sadržano bilo u ovome zakonu. To je bilo protuzakonito donošenje tih dviju uredbi. Ali nažalost, znamo kako i na koji način je do sad u praksi primjenjivan ovaj Zakon i ova ovlast iz članka 87. To znači, ili je bilo ovih situacija o kojima je i Kajin i kolega Pavlic su govorili. Druga ona situacija da Vlada uvijek je nastojala sve neugodne stvari koje treba regulirati i za koje je ocijenila da i neće imati se ni podrška javnosti i da će biti dosta teško u Saboru donijeti takav jedan zakonski tekst. Onda je smišljeno i sustavno čekala da dođe bilo do redovnog stanke Hrvatskog sabora, bilo da je riječ o zimskoj, bilo da je riječ o ljetnoj. I odmah nakon toga je ta pitanja, odnosno te zakone donijela u formi uredbe sa zakonskom snagom. I točno su u svemu tome i ovaj jedan dio što postoji i u okviru i pravnih krugova i svega ostaloga, da mi u biti davanjem ovlasti Vlade da uredbama sa zakonskom snagom regulira ona pitanja koja su prije svega u djelokrugu Hrvatskoga sabora, polako idemo prema tzv. kancelarskome sustavu, što je normalno i protiv ustavno jer zna se da je riječ o parlamentarnome uređenju. Prema tome, mislim da bi bilo pametno da Vlada povuče ovaj Prijedlog. A također, ako ćemo govoriti pravno i sa stajališta hitnosti imate prijedlog, u ovom dijelu prijedlog da se zakon donese po hitnom postupku. Kaže se, poziva se na članak 159. Poslovnika i kaže, "treba ovaj Zakon donijeti po hitnom postupku kako bi se spriječilo nastajanje pravne praznine". Koje pravne praznine? Koje pravne praznine kad smo mi u zasjedanju? Nema nikakve pravne praznine. Znači, za donošenje po hitnom postupku. Nema pravne praznine. Sabor je normalno do 15. prosinca u zasjedanju, a svaka Vlada bi trebala voditi računa da sve ono što treba donijeti i bilo da je riječ o, prema onome planu usklađivanja naše zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije pravovremeno to pripremiti i dati u proceduru donošenja. A ne čekati kad prođe 15. pa onda uredbama neke stvari regulirati. Prema tome, budimo svjesni i odgovorni. Jedino ako će izbori biti parlamentarni raspisani ranije, onda mogu, kažite to otvoreno, pa ću reći onda to podržavam, je li tako? Inače, to je normalna stvar ako je točno ono što je rekao predsjednik Vlade, a u to ne sumnjam, da će izbori biti održani u redovnome roku. Znači, mi ovo trebamo donijeti 2007. godine u ovo vrijeme. Ali samo za vrijeme dok postoji taj dio stanke. Prema tome, to će nama biti i obveza koju će nam nametnuti ovaj dio usklađivanja pravnih stečevina i prigovora sa stajališta Europske unije. I prema tome, znači nema nikakvih ni ustavnopravnih elemenata, niti poslovničkih, da mi donesemo ovaj Zakon. Prema tome, predlažem da Vlada to povuče. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine potpredsjedniče, zamjeniče državnog tajnika, kolegice i kolege. Za razliku od kolega iz klubova koji su do sada izlagali, Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje ovog Zakona. Potpuno je točno ovo što je rekao kolega Kovačević da ovu ovlast zakonodavnu koju mi kroz ovaj institut donošenja uredbi sa zakonskom snagom prenosimo na Vladu, to je potpuno točno, da treba koristiti isključivo kao izuzetak. I mislim da kada pogledamo ove uredbe koje je naša Vlada donosila, mislimo da Vlada nije prečesto koristila taj institut, nego po našem viđenju stvari, ona ga je koristila upravo onda kada je to bilo potrebno. Obzirom da Sabor ne zasjeda u razdoblju od 15. srpnja do 15. rujna, obzirom da ne zasjeda od 15. prosinca pa do 15. siječnja ovaj Zakon je pretpostavka i temelj da u tom razdoblju Vlada može donositi te uredbe sa zakonskom snagom. Dakle, ovakav Zakon se donosio svake godine i on je pretpostavka da u tom jednom zrakopraznom prostoru se takve uredbe donose. E sada, da li su te uredbe pogođene, da li su nepotrebne, tu imamo onaj drugi institut, a to je, uvijek na Saboru dobivamo izvješća o uredbama koje je Vlada donijela i tada možemo raspravljati o njima. Stoga, kada budemo imali izvješće, doista mislim da možemo raspravljati o svim ovim uredbama koje je Vlada donijela, koje su ovdje i pobrojane. Moramo znati da postoje one druge, to su uredbe koje nemaju zakonsku snagu nego to su uredbe koje su podzakonski akti kojima se razrađuju određene zakonske odredbe koje nisu razrađene samim zakonom. Stoga Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog Zakona kao pretpostavke da se Vladi da ovlast da u određenim trenutcima kad Sabor ne zasjeda, da može donositi uredbe. Ali naravno da se i mi zauzimamo za stav da se to koristi kao izuzetak, kao zaista jedno sredstvo koje Vlada koristi samo u iznimnim situacijama. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSS-a uvaženi zastupnik Željko Pecek.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kao što je i većina govorila danas, a i mi u HSS-u smo govorili da postoji mogućnost da se zakonodavna vlast sa Sabora prenese na Vladu u određenom razdoblju kada Sabor zasjeda. Međutim, tu uvijek i lebdi jedna određena bojazan, da se Vladi daje nešto što je ipak iznimka i udara od načela našeg ustrojstva vlasti. Jer Ustav se služi dikcijom "može", te ona na taj način zapravo ne bi smjela i ne bit niti mogla manipulirati, a pogotovo je najgore što se nekako uvijek poklapa da je Vlada donosila uredbe služeći se ovlašću iz zakona nekoliko dana nakon redovitih sjednica Sabora, pa se pitamo da li je to slučajno. To se ovih dana upravo i događa sa izmjenama i dopunama Zakona o hrani. Izvješće o toj uredbi je na ovoj sjednici i pitanje je da li se prolongiranje primjene jednoga članka zakona zbog nepripremljenosti i nedonošenja provedbenih propisa odnosno neažurno praćenje zakona od strane resornog ministarstva baš može podvesti pod pitanje tekuće gospodarske politike. Takva odredba je u redu, da ne bi došlo do pravnih praznina, ali treba postaviti pitanje izvršne vlasti, zašto ne može na vrijeme pripremiti odgovarajuće izmjene i dopune zakona, tako da te stvari i dalje budu regulirane uredbama o kojima Hrvatski sabor samo dobiva izvješća, a ja mislim da možemo svi zajedno konstatirati kako je javnost o tome gotovo potpuno neinformirana. Mi ulazimo u predizbornu godinu, i upravo u toj godini klub HSS-a zahtijeva jedno drugačije ponašanje Vlade, da koristi ovu ovlast samo kad joj to Ustav joj omogućava, znači kad Sabor ne zasjeda. Mi ne bi htjeli honorirati nego bi htjeli sankcionirati nerad i onih koji na vrijeme u saborsku proceduru ne upute prijedlog zakona odnosno izmjena zakona. Zbog toga klub HSS-a i predlaže da Vladu obavežemo na drugačije ponašanje kod uredbi i predlažemo da uredba sa zakonskom snagom koju Vlada donese može vrijediti samo do prve sjednice Sabora nakon te donašanja te uredbe. A u međuvremenu do prve sjednice Sabora, Vlada mora predložiti zakon odnosno izmjene zakona koje su riješene tom uredbom i naravno omogućiti ovom Parlamentu da raspravlja o jednoj takvoj važnoj aktivnosti gdje se pokušava Vlada ponašati kao Sabor. Ne bi htjeli da se koristi restriktivno, ne bi htjeli također da se donašaju i pravilnici o kojima je ovdje bilo riječi koji su jači od zakona. Tu temu smo pokušali mi u HSS-u ovdje također otvoriti u Parlamentu, međutim nismo do kraja uspjeli. Protiv smo toga da izvršna vlast preuzima tiho ulogu zakonodavca. Još jedanput napominjem i naglašavam to je naročito opasno za predizbornu godinu. Ovdje je već spominjana Uredba o vodnom doprinosu. Kako se ona odrazila na građane i na poduzetnike najbolje nam govori činjenica da je ta loša uredba bila na snazi nekoliko mjeseci. Puno investitora nije htjelo i nije moglo čekati da ne pokrene investiciju, međutim da bi dobili građevinsku dozvolu, da bi pokrenuli proces izgradnje morali smo platiti vodni doprinos. Bilo je pojedinaca koji su platiti više od 100 tisuća kuna. Kada se uredba promijenila i prepolovila im plaćanje vodnog doprinosa oni taj povrat novca, naravno od Vlade nisu mogli tražiti natrag jer su platiti u vrijeme kada je uredba imala drugačiju zakonsku težinu. Evo, vidite što znači jedan pravni vakum, što znači eksperiment Vlade, koja kaže donijeli smo uredbu pa ćemo je testirat nekoliko mjeseci. Ukoliko ustanovimo da ona previše opterećuje građane, previše opterećuje poduzetnike mi ćemo je mijenjati. Dakle, Vlada ju je promijenila, građani i poduzetnici su oštećeni. Međutim, ovdje nama u Parlamentu nije omogućila da raspravljamo o toj uredbi jer potpuno je sigurno da takvu uredbu koja zapravo onemogućava investiranje, koja previše košta one koji grade stambene kuće, koji grade proizvodne pogone, mi ne bi prihvatili. Klub HSS-a ne želi prihvatiti ovakav način davanja mogućnosti Vlade da uredbama određuje pojedina pitanja zbog još jednog razloga koji možda nije niti slučajan. Naime, mi smo što je jako interesantno, predložili tri izmjene zakona ovdje u Parlamentu. Na sve te tri izmjene odnosno na nove zakone Vlada je reagirala uredbom. Podsjetit ću vas, predložili smo Zakon o prodaji poslovnog prostora obrtnicima i malim poduzetnicima, Vlada nije prihvatila raspravu, negativno se očitovala o tome zakonu. Taj zakon nije doživio drugo čitanje. Vlada je predložila odnosno jedna zastupnica izmjene toga zakona, koji je također rezultirao unutra člankom gdje se kaže kako će Vlada na osnovu uredbe omogućiti prodaju poslovnog prostora obrtnicima. To je bilo prije više od dvije godine. Te uredbe još uvijek danas nema u javnosti, odnosno nju Vlada nije objavila i naravno da poduzetnici ne mogu konzumirati te pogodnosti iz zakona. Također mi smo predložili ovdje u Saboru i izmjene Uredbe o vodnom doprinosu gdje smo htjeli odmah u roku nekoliko dana sniziti ta previsoka plaćanja za izgradnju stambenih objekata i pogona. Vlada nije prihvatila da to rješavamo zakonom nego je donijela kao što je već rečeno uredbu nekoliko mjeseci iza toga. Sada smo svjedoci u sklopu ovoga dnevnog reda preciznije rečeno, danas smo razgovarali o prijevozu u cestovnom prometu. Klub HSS-a je prije nekoliko mjeseci predložio da se restriktivna zakonska odredba kojom mi želimo maknuti sa ceste naš prestari nažalost, vozni park, znači kamione i autobuse, da to pretočimo u zakon i da ih ne obavežemo rokom, nego da kriteriji zakona bude tehnička ispravnost vozila. Vlada je o tome donijela uredbu. Evo sada već imamo drugo čitanje u Parlamentu i nakon više od pola godine to nismo riješili. Zbog svega toga, gdje mi u HSS-u procjenjujemo da Vlada previše koristi svoje zakonske ovlasti biti ćemo protiv ovoga prijedloga a naglašavam da u predizbornoj godini tražimo drugačije ponašanje Vlade i tražimo da uredbe koje Vlada donese sa zakonskom snagom mogu vrijediti samo do prve sjednice Sabora a nakon toga bi Vlada imala obavezu da taj zakon koji je regulirala uredbom uputi u Sabor kako bi mi ovdje o tome mogli raspravljati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a ovaj puta neće moći podržat Prijedlog zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora. Postoje za to nekoliko po nama važnih razloga koji ulaze u ustavno-pravnu sferu prije svega, zatim političku sferu i dakako koje ulaze u pitanje na kraju krajeva i odnosa između zakonodavne i izvršne vlasti. Prvo, moglo bi se tako reći da nas svi razumiju ne fer je od strane predlagatelja ili preciznije od strane Vlade navesti ovakve razloge za hitni postupak koji su navedeni za donošenje ovog zakona. Između ostaloga kaže se da je to da bi se spriječilo nastajanje pravne praznine i Vladi Republike Hrvatske omogućilo da ubuduće kada je to nužno donosi odredbe na temelju zakonske ovlasti. Ni jedan od argumenata ne stoji. Prvo, ne postoji pravna praznina niti postoji ustavna obveza da Hrvatski sabor izvrši delegaciju zakonodavne ovlasti sa sebe na Vladu. Prema Ustavu Hrvatski sabor može, ali ne mora delegacijom prenijeti svoje ovlasti na hrvatsku Vladu, ponavljam može ali ne mora. I ako Sabor odluči da neće donijeti zakon kojim prenosi ovlasti na Vladu, ne postoji nikakva pravna praznina nego se samo zakonodavac koristio svojim ustavnim pravom. I zbog toga ne može se govoriti uopće o ovom razlogu kao hitnom postupku. Drugo, ako se kaže, kaže se da bi se omogućilo i ubuduće kada je to nužno da donosi, e vidite ne može, ni po ovom važećem zakonu ni po ovom koji se predlaže čak, se nije moglo kada je to nužno da Vlada donosi uredbe sa zakonskom snagom. Mogla je samo kada se steknu za Ustavom i zakonom propisani uvjeti. A zakonski propisani uvjet je da se uredbe mogu donositi samo u dva slučaja, i to u slučaju kada je to razdoblje koje pokriva raspuštanje Sabora do novih izbora, odnosno konstituiranje novog Sabora i to je slučaj kada su nastupili ustavno-pravni rokovi za stanku Sabora od zasjedanja. Izvan toga Vlada ne može i ne smije niti je po zakonodavnoj delegaciji bila ovlaštena da donosi uredbe sa zakonskom snagom. I što se dogodilo? Vlada Republike Hrvatske nažalost je prekršila zakon, prekršila Ustav i donosila uredbe sa zakonskom snagom izvan ovih zakonom propisanih uvjeta. Pa između ostaloga kao što znate kolega Pecek, kolega Kovačević su već spomenuli uredbe koje se odnose na vodni doprinos, ali tu su i napisani čak u navodu, jer tu je namjerno ispušten taj vodni doprinos, samo nije napisan, koji je donijela Vlada, a ovdje je između ostaloga napisana Uredba o izmjeni i dopuni Zakona o hrani koja je donešena, pardon Uredba o dopuni Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika koja je donešena 18. siječnja, zna se, svatko da je pauza od zasjedanja Sabora traje do 15. siječnja. Prema tome, imamo i priznanje da se kršio sam zakon i regularnost. I zbog toga ovi razlozi o hitnom postupku uopće ne stoje, niti su mjerodavni. Drugo na što moramo posebice skrenuti pozornost. Nedopustivo je zakonodavnu delegaciju izvršiti na neustavan način, a još je manje dopušteno da predstavnik predlagatelja napiše to u prijedlogu zakona i zanemari čak sam Ustav. U obrazloženju te odredbe zakona, radi se kao što znate i sami o odredbi članka 6. se veli i poziva na članak 83. Ustava Republike Hrvatske. 89. stavak 3. Ustava Republike Hrvatske. Prvo, valja reći da ako se već poziva na taj stavak 3. članka 89., onda se valjda mora i poštivati, a u njemu piše, citiram taj stavak 3.: "Zakon stupa na snagu najranije 8. dan od njegove objave, osim ako nije zbog osobito opravdanih razloga zakonom drugačije određeno." Zakon ovaj određuje da zakon treba stupiti na snagu danom objave, a uopće nije odredio koji su to osobito opravdani razlozi da mora stupiti na snagu danom objave, a ne osam dana od dana objavljivanja. Prema tome, na neustavan način se predlaže nama donošenje samog zakona. Nema smisla. I ja ovu raspravu u ime našeg kluba iznosim zbog zaštite digniteta Parlamenta neovisno o tome tko je na vlasti, mi moramo poštivati dignitet Parlamenta i odnose između parlamentarne i izvršne vlasti. Peto ili četvrto, sam predlagatelj u obrazloženju navodi, citiram: "Ovlast Vlade Republike Hrvatske da u zakonodavnoj delegaciji svojom uredbom uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora prestat će prema spomenutom zakonu 30. rujna 2006. godine, jer tog dana ističe rok od kada je Vladi Republike Hrvatske dana ta ovlast." Točno, ali to ne znači da Sabor od 30. rujna 2006. godine do 15.12. ne zasjeda, nego zasjeda i bilo kada u tom vremenu može donijeti zakon sa zakonodavnom ovlašću i nema nikakvog razloga da će nastupiti bilo što jer Sabor zasjeda, a Vlada i ovako i onako, bio ili ne bio zakon na snazi neće moći koristiti zakonodavnu delegaciju jer se nisu ispunili zakonom stečeni uvjeti. Osim ukoliko opet unaprijed ne implicira da će svjesno kršiti zakon i kršiti ono što je propisano što je nedopustivo za bilo koju vladu, jer ona po Ustavu nije nadležna za takve stvari niti ima takve ovlasti niti ona niti bilo tko u zemlji da može svjesno kršiti zakon. Dalje, vidite zakonodavna delegacija nije samo mogućnost, nego u krajnjoj liniji i iznimka. I između ostaloga zakonodavnom delegacijom Sabor ne samo da prenosi svoje zakonodavne ovlasti na izvršnu vlast nego u isto vrijeme zakonom i propisuje toj izvršnoj vlasti da na prvo naredno zasjedanje dostavi te uredbe koje će donijeti sa zakonskom snagom na potvrdu Saboru. Zašto? Baš radi toga da bi zapravo vratila svoju zakonodavnu delegaciju s jedne strane i s druge strane provjerila da li je onaj kome je delegirala tu zakonodavnu delegaciju obavljaju istu u skladu s Ustavom i zakonom i interesima naroda. Jer izvršna vlast provodi zakone, ali Sabor predstavlja građane Republike Hrvatske i najviše je zakonodavno tijelo. I zbog toga se ne može dogoditi, kao što se događa da se ovdje u članku 4. predlaže generalnom klauzulom produženje važenja svih odredbi do kraja godine iako u Ustavu jasno stoji da te uredbe sa zakonskom snagom traju godinu dana. Može im se produžiti rok jer Ustav isto tako kaže ako Sabor drugačije ne odluči, ali kolege jel' ima ikakvog smisla produžiti rok uredbi sa zakonskom snagom koja je na nezakoniti način donešena? A evo ja sam spomenuo vezano za vodne doprinose i vezano za plaće sudaca itd. namještenika. Prema tome, o čemu se radi? Ja sam mišljenja da bi trebalo ipak nešto malo modificirati čak i prijedlog koji je spomenuo kolega Pecek koji predlaže da uredbe sa zakonskom snagom ne samo da se moraju podastrti na prvo zasjedanje Sabora nego da im se odredi rok. Ja mislim da se zakonom treba propisati vrlo jasno da uredba prestaje važiti ako je Vlada ne podnese na prvo zasjedanje Sabora na potvrdu. To treba propisati. Isto tako treba ugraditi posebnu odredbu u zakon da uredbe koje su donesene suprotno ovom zakonu su ništave i stvaraju ništavne učinke od početka. Kada bi to tako bilo, onda naši građani koji su platili ogromne novce po osnovu vodnog doprinosa u vrijeme dok je važila ona uredba koja je na nezakonit način nota bene donešena, imali bi osnov pravde da im se vrati ono što im je država protuustavno zapravo oduzela. Ovako ne. Jer kao važila je itd. Ponovo bih htio naglasiti još jedno važno pitanje u ime Kluba zastupnika SDP-a. Ovo nisu uredbe koje Vlada donosi da bi osigurala provođenje zakona koje je donio Sabor. Ovo su uredbe sa zakonskom snagom gdje Vlada može osim zakonom i Ustavom isključenih područja umjesto Sabora urediti pojedina područja društvenih odnosa. I ne bi se smjelo onda dogoditi da zadire u ona područja koja zadiru izravno ili neizravno u ljudska prava i slobode kao što je recimo pitanje plaće, kao što su pitanje poreza, naknade itd. htjeli mi to ili ne htjeli, kada je Vlada išla pokušati rješavati između ostaloga i poboljšavati položaj sudaca Uredbom o dopuni Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika, znate zašto Sabor nije imao mogućnost da to napraviti? Zašto je Sabor u isto vrijeme Zakonom o izvršenju proračuna par mjeseci prije toga zapravo pod pritiskom izvršne vlasti primjerice ukinuo onaj dodatak na godine staža itd. koji je uredbom ponovo vraćen, nema smisla. Nema smisla da mi ispadnemo zločesti dečki jer nismo. Nego u okviru mogućnosti ovoga naroda, građana ove zemlje i ove zemlje pokušavamo urediti društvene odnose zakonom da budu zakoniti da bi se mogli na odgovarajući način regulirati. Prema tome, kada se sada pojavi ponovo zahtjev sa ovim zahtjevima onda nije moguće podržati ovaj zakon a da se praktički ne dopuni sa nekoliko dodatnih instrumenata, pravnih instrumenata osiguranja radi zaštite digniteta i autentičnosti zakonodavne vlasti hrvatskog parlamenta jer je Vlada pokazala i dokazala da je kršila zakon, da to nije bilo slučajno i to u više navrata i da nije bilo nužno kao što se pokušava opravdati. Čak štoviše, ispravcima te iste uredbe kroz izmjene i dopune zakona zapravo se popravilo to što je nužno vratilo se u korist naših građana kad je u pitanju recimo vodni doprinos i u takvoj situaciji postoji dodatni politički razlozi. Iduća godina je izborna godina. U izbornoj godini dati ovakve ovlasti Vladi i biti svjestan da Vlada na temelju vladajuće prakse te iste Vlade u korištenju Zakona o ovlastima Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja krši taj zakon i da je donosila uredbe kad nije smjela, u vremenu kad nije smjela, kad je zasjedao Sabor zapravo je vrlo problematično pitanje ne samo za opoziciji nego i za poziciju jer nakon izbora zapravo se ne zna tko će biti pozicija i opozicija a pogotovo sa aspekta kako se tim uredbama mogu preuzeti materijalna prava i obveze, ne izravne jer je to suprotno Ustavu nego neizravne naravi koje mogu opteretiti državu i društvenu zajednicu. Iz svih tih razloga mi iz Kluba zastupnika SDP-a oko ovog Zakona o uredbama o ovlastima Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora ćemo biti suzdržani. Inače načelno, nemamo protiv toga da se donese takav zakon, ali pod uvjetom da je recimo ovo prvo čitanje, da se rasprave ovi dodatni pravni instrumenti mogućeg osiguranja i zaštite digniteta i autentičnosti zakonodavne vlasti. Ako bi se to eventualno dogodilo tada već možemo drugačije raspravljati, no kako je predloženo po hitnom postupku i kako svi razlozi koji su navedeni za hitni postupak zapravo ne stoje, da ne ponavljam onda nema nikakvog smisla da to pokušavamo izglasati i da svoj glas za to damo ako neki koji moraju mimo svoje savjesti poštivati stranačku stegu to moraju izglasati neka učine to bez nas. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege! Nema potrebe ponavljati sve ovo što su sada kolege gotovo svi jednoglasno unisono osim predstavnika Kluba HDZ-a rekli o ovom prijedlogu zakona o ovlastima Vlade Republike Hrvatske koja je pokazala da joj nije stalo ni do Ustava ni do zakona i bez ikakvog kompleksa dolazi da eto i pred takvim prijedlogom zakona je sasvim jasno da je kršila zakon, da je kršila Ustav i da to kani činiti i dalje, i da u tome ne vidim ništa zazorno u takvom jednom ponašanju. Mi ovdje u Saboru kažem i što je rekao kolega Arlović govoreći u ime Kluba SDP-a zaista bez obzira o stranačkoj stezi tu ne može biti stranačke stege kada je u pitanju Ustav ili zakon. Ako je to tako i ako je to argument onda bi se molim vas i svaki građanin mogao reći i ja pripadam recimo HDZ-u, moj klub je tako, za mene Ustav ili zakon ne vrijedi ili ova druga opcija koja je izglasa tako nešto. Pa to je suludo takvo jedno ponašanje u Hrvatskom saboru. I ovo je ovako neviđeno ponašanje. Čini mi se da ovako sa ovakvim prijedlogom zakona i sa ovakvim primjerima nikada i nijedna Vlada nije nastupila u Hrvatskom saboru. I bilo je puno riječi o načinu na koji je donošeno, dakle krivo se i pogrešno, lažno poziva Vlada na Zakon o ovlastima Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora jer joj je dato točno određeni vremenski period kad ona može to učiniti i nije sporno da to ima potrebe i da to treba učiniti, to je ustavna kategorija ali prema tome, prema ovom zakonu na koji se Vlada i poziva to u tom vremenskom razdoblju nije učinjeno jer je to savršeno jasno iz popisa uredbi koje je Vlada dostavila, koje je donijela obrazlažući ovaj svoj zakonski prijedlog u vremenu kada su one donesene. A još nešto važnije ovdje nije bilo riječi o tome kad su kolege govorile u ime kluba. I sadržaj tih uredbi je još sporniji od samog načina. Ja ću vam samo pokazati o čemu se radi. Evo vidite, kod Uredbe o izmjeni i dopuni Zakona o hrani. Dakle, ne radi se ni o kakvoj dopuni, nego što se radi? I sa do jednom uredbom a na vlastito je to za građane osjetljivo pitanje kod Zakona o hrani, da se mijenja zakon. Do te mjere i tako bahato i ne vodeći računa ni o tim formalnim rokovima kad se to eventualno mogao promijeniti i produljiti rok svjedoči činjenica, odredba članka 29. koji je upravo Vlada u srpnju dakle ljeti ove godine izmijenila Zakon o hrani i to odredbu članka 29. koja govori upravo o kontroli poslovanja s hranom počevši od razine primarne proizvodnje pa nadalje. To je jedan veliki članak koji ima dosta stavaka i koji detaljno govori o kontroli hrane i zaštiti potrošača, nešto što je osnovni preduvjet i preduvjet ovo je bio sjećamo se kad smo ga donosili 2003. godine zakon P.Z.E. Vi mijenjate europski standard. Dakle, to je korak Hrvatske naprijed. Pa mi idemo unazad. Gdje idemo? U prošlo tisućljeće, vraćamo se u 1999. godinu. Ovdje je bio određen rok kada moraju pojedina ministarstva, Ministarstvo zdravlja i Ministarstvo poljoprivrede donijeti posebne propise i kada se ovi proizvođači moraju prilagoditi na ovaj način, higijenski način postupanja sa hranom radi zaštite potrošača. Rok je bio dosta velik. 3 godine. A sada predlaže Vlada da taj rok se produlji za naredne 3 godine, do 2009. godine. Pa kako se ulazi u Europi sa takvom odredbom i sa takvim postupanjima? I još nešto, i još gore. Rok je istekao 1.1.2006. sada imate pravnu prazninu, ovo je automatski stupilo na snagu. Kako možete produljavati rok kada je rok istekao 1.1.2006. U svoj toj apsurdnosti bilo je neke logike to učiniti prije 1.1.2006. godine. Kako možete produljiti rok od 2006. kada je sada 9. mjesec ove godine. Dakle, ne da nema Ustava, nema zakona, nema elementarne logike, a to je, uvijek se događa kada se ne poštuje Ustav i zakon. Dakle, ovo je jedna ozbiljna stvar i treba ukinuti ovakvu jednu opasnu uredbu. Prije svega, kažem, što su prekršeno nekoliko normi. Ali što to govori? To govori da naša Vlada slabo i malo radi. Trebalo se ovdje potruditi da se upravo oživotvore ove odredbe zakona još iz 2003. godine. Rok je bio 3 godine, ništa se nije napravilo. Jednako tako imamo i kod, nešto blaža situacija je, uistinu, kod Zakona o izmjenama Zakona o državnoj izmjeri katastra i nekretnina. Taj Zakon je omogućio upravo zbog svoje prilagodbe godinu dana da ljudi koji su radili na izmjeri zemljišta, dakle u geodeziji, koji nisu diplomirani inženjeri geodezije, niti inženjeri geodezije da su imali rok, taj prijelazni period u godinu dana da polože ispite. I sad im Vlada odjedanput iz čista mira produljuje taj rok. I to valjda vjerojatno kako bi mogla dobro provesti ovu reformu katastra i zemljišnih knjiga s takvim kadrom. To je, mislim, nedopustivo. A zato nam se događa, znate što nam se događa i gdje trošimo novac? Pa ljudi, to je naš zajednički novac, to je novac poreskih građana gdje je ogroman kredit koji smo podigli kod Svjetske banke za uređenje katastra i zemljišnika sada trošimo u prepisivanju starih i netočnih podataka. I onda se hvalimo kako taj podatak možemo odmah dobiti na internetu. Pa šta će nam podatak koji je star i koji je neadekvatan, gdje je zadnji upis izvršen prije 50, 60, imamo i prije 100 godina kod nas u Dalmaciji. Ti se podaci ne smiju prepisivati u elektronski oblik jer se troše sredstva. Treba najprije prilagoditi stvarnu situaciju zemljišnika i katastra pa onda prepisivati u elektronski oblik. To je bila vizija i to je bio pravac u kojem se krenulo u reformu. A što se sada radi? Zadnje 2 godine prepisuju se stare knjige. To je bacanje novca i truda nepotrebno. A vi produljujete rok ovdje, ovim ljudima koji više ove stvari ne mogu i ne smiju raditi. I nadalje, ovo je ozbiljna situacija, ovo se nikada nije dogodilo iako smo imali zakone kojima se svim dužnosnicima, dakle, odgađala primjena, odnosno mogućnost isplate obračunavanja 0,5% na svaku godinu staža. To je nešto opće poznato. Za suce je uvijek bilo diskutabilno i to ste im bili omogućili. I svaka čast, to je bilo jedan veliki korak, ipak iskorak naprijed, početkom mandata, 2004. godine. A sad, i to je na sva zvona bilo hvaljeno i to smo pozdravili. Mi smo bili povećali nešto plaće vi ste im još dali taj 0,5. A sada, poskrivećki, uredbom im to skidate. Ali opasnost je samo u tome, ne prije svega što to nije korektno, a drugo, što se to može činiti samo zakonom. Zato što glede sudaca i sudačkih primanja veže nas i Montrealska konvencija o njihovim pravima, gdje se eventualno, samo zakonom mogu smanjiti plaće sudaca i njihovih dodataka na njihovu plaću, ali smo onda u situaciji ako je stanje u zemlji tako alarmantno teško da eto i oni moraju doprinijeti situaciji. Vjerojatno i ovaj vaš potez tome svjedoči. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Matušić.
Premda je teško ispravljati kolegicu Antičević moram reći netočan je navod da Vlada ovim Zakonom krši Ustavni zakon. Pa netočno je, kolegice. Ako vi doista smatrate da se to događa imate sve mehanizme da tu situaciju popravite. Ali ovdje ne radi se niti o kršenju Ustava niti o kršenju zakona. Dakle, ovdje se poziva na Ustav i na zakon i o tome se radi. Što se tiče netočnog navoda da ova Vlada slabo i malo radi, to možete govoriti valjda u predizbornoj kampanji koju ste započeli, ali to također nije točno i nije činjenica. Ova Vlada itekako dobro radi i itekako puno radi, što se vidi svakodnevno i iz ubrzanog približavanja i iz konkretnih pokazatelja, hoćete statistiku, hoćete povećanje konkurentnosti. Ako hoćete bolji standard, ako hoćete gospodarski rast i sve ostalo. Prema tome, to su sve rezultati ove Vlade.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Kolar.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Pa evo, meni je prilika, sad kad je kolegica Antičević spomenula jednu uredbu koja se ne bi primjenjivala naredne 3 godine, otvoreno prigovoriti zbog čega se to događa. Sudionici smo stanja u poljoprivredi, svi skupa i uvoz nam buja. Primjenom zakona, dosljednom primjenom Zakona o hrani, Pravilnika o kakvoći hrane i pripremom svih naših institucija našu državu bi konačno prestao dolaziti … [[Govornik se ne razumije.]] Međutim, pošto sprega aktualne vlasti ili onih koji sudjeluju u tom, sa trgovačkim lobijem doslovno kroji politiku poljoprivrednu, omogućava se i dalje pod plaštom "Bofla" nekontroliranja ispravnosti hrane, zdravstvene ispravnosti i svega skupa, uvoz svega i bilo čega. Nažalost, to je totalno uništenje hrvatske poljoprivrede i agonija kojoj je trebalo stati na kraj, nažalost bi se produžila dosljedno. Ovo je ozbiljno upozorenje Vladi i način kako ona funkcionira jer je to pod krinkom jednoga produljavanja, samo sprega da se i dalje lopovluk nastavi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti zaključni riječ? Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Konačni prijedlog Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 65 glasova za, 3 suzdržana i 13 protiv donesen konačni prijedlog ovog zakona.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda, - Prijedlog zakona o leasingu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 539. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 164. Poslovnika, 144. do 150. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik, gospodin Žigman. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici, evo Ministarstvo financija, odnosno Vlada Republike Hrvatske uputila je u saborsku proceduru Prijedlog zakona o leasingu. Ja bih za početak zapravo dao nekoliko informacija o djelatnosti leasinga u Hrvatskoj. Naime važno je reći da u Hrvatskoj trenutno djeluje oko 50 trgovačkih društava koji rade poslove leasinga od čega je samo 20 njih nosi u nazivu ime leasing. Dakle leasing kao takav bez obzira što brojka nije tako jako velika, ali njihov udio u financijskom sustavu Republike Hrvatske trenutno iznosi oko 24 milijarde kuna. Trenutno uz investicijske fondove i uz ostale nebankarske financijske institucije to je jedno od najpropulzivnijih i najbrže rastućih dijelova financijskog tržišta. Ono što treba napomenuti da su leasing u društvu uglavnom u vlasništvu i pod vlasničkom kontrolom stranih bankovnih grupa i s obzirom da leasing društva postoje u skladu s propisima o trgovačkim društvima, dakle samo se na njih primjenjuje Zakon o trgovačkim društvima i naravno porezni propisi, oni zapravo ugovore sklapaju na osnovu Zakona o obveznim odnosima u dijelu koji određuje ugovor o zakupu i ugovor o najmu i nisu obvezna nikome dostavljati posebna financijska izvješća osim onih statističkih uobičajenih koje daju u financijsku agenciju. Ono što sam rekao, aktiva trenutno krajem prošle godine iznosila je 20 milijardi kuna, trenutno je sigurno već oko 24. naime njihov rast je veći od 15% godišnje, dakle to je jedna od grana koja ima izuzetno brzi rast. Ono što je također važno za istaknuti dakle da oko 30% tog portfelja što je oko 5 milijardi kuna, čine zajmovi i krediti koji nisu u domeni poslovanja leasinga, a budući da ne postoji poseban zakon koji njih regulira, evo Vlada je sada predložila uvaženom Domu donošenje ovog zakona, a radi se o poslovima koji su samo i isključivo u domeni poslovanja poslovnih banaka, odnosno Zakona o bankama i na taj način naravno se pokušava izbjeći na određen način sve ono skupa što neovisna monetarna vlast, dakle Hrvatska narodna banka pokušava provesti u smislu usporavanja rasta vanjskog duga, usporavanja dakle i smanjenja mogućnosti financijske nestabilnosti, naravno koristi se taj instrument. Ono što također postoje dakle indicije da se većina tih kredita od tih leasing kompanija nalazi u samo jednom leasing društvu. Nacrtom prijedloga Zakona o leasingu predlažemo dakle urediti djelatnost leasinga i to na način da utvrdimo uvjete za osnivanje, dakle da se propiše minimalna kapitalna adekvatnost koja je potrebna da se osnuje leasing, poslovanje leasinga tijekom njegovog rada i vijeka rada i naravno prestanak rada leasing društva. Sadržaj i odredbi ugovora o leasingu, dakle da svaki ugovor koji se sklapa za leasing ima svoj zakonom propisani sadržaj, prava i obveza strana u poslovima leasinga, financijski aspekt poslovanja leasing društva, upravljanje rizicima, dakle upravljanje rizicima koje je vrlo važno, jer kad se radi o financijskom sektoru koji čini 6% financijskog tržišta Republike Hrvatske vrlo je važno dakle upravljanje rizicima koji su nužni da se na kraju ne bi dogodio bilo kakav financijski potres, financijsko izvještavanje i naravno ništa manje važno, a ustvari na kraju krajeva i najvažnije, nadzor nad poslovanjem leasing društva. Odredbe Nacrta prijedloga Zakona o leasingu omogućuju nadzornom tijelu, ja bih podsjetio da je od 1.1. ove godine počelo sa radom HANFI Hrvatska agencija za nadzor financijskih institucija, dakle ne bankarskih financijskih institucija u koje spada i leasing, koja naravno u svom djelokrugu rada ima, u svom opisu poslova i u zakonu koji regulira njen rad, dakle nadzor nad leasingom. Dakle nacrt ovog prijedloga zakona omogućuje nadzornom tijelu HANFI mjere potrebne za ograničavanje rasta leasing djelatnosti i naravno u onom dijelu inozemnog zaduživanja kao i naravno model za linearno konsolidiranje na razini banaka unutar iste bankovne grupe. Jer ne smijemo zaboraviti dakle da je Hrvatska narodna banka pokušavala nizom mjera usporiti rast vanjskog duga, ali naravno banke su uvijek na određeni način pronašle kanale, a jedan od kanala je bilo i leasing poslovanje posebno tijekom tamo 2002. i 2003. godine. Poslovi leasinga predstavljaju pravni posao koji je u svojoj osnovi oblik financiranja utemeljen na osnovnoj ideji korištenja, a ne na vlasništvu određenog objekta, odnosno materijalnih dobara te se naravno u skladu s tim te i putem ovog prijedloga zakona leasing društvima zabranjuje odobravanje zajmova i kredita. Poslovi leasinga s obzirom na financijski odnos i računovodstveni aspekt te mogućnosti i stjecanje vlasništva primatelja leasinga, izvršenjem samog ugovora o leasingu naravno dijele se na poslove financijskog i na poslove operativnog leasinga. Prema ovom nacrtu prijedloga zakona poslove leasinga u Republici Hrvatskoj mogu obavljati leasing društva sa sjedištem u Republici Hrvatskoj koja su dobila od Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga, dakle HANFI-e kao nadzornog tijela za obavljanje djelatnosti leasinga, odobrenje za obavljanje poslova leasinga. Dakle slična ona stvar koja se dešava i kod banaka, dakle za osnivanje banke kao ajmo reći krovne financijske institucije i najrasprostranjenije financije institucije u Hrvatskoj, dakle dozvolu za rad. Podružnica leasing društva nekog inozemnog, dakle pružatelja leasing usluga sa sjedištem izvan Republike Hrvatske također bi trebali dobiti prethodnu suglasnost HANFI-e također kao što je slučaj sa bankama kod Hrvatske narodne banke. Iznimno poslove financijskog leasinga bi mogle obavljati i same banke što mogu i danas i to, ali naravno u skladu sa ovim Nacrtom prijedloga Zakona o leasingu i naravno Zakona o bankama. Leasing društva prema ovom zakonu biti će specijalizirana društva za obavljanje isključivo poslova leasinga te poslova koji su u neposrednoj ili posrednoj vezi s poslovima leasinga kao što su najam, posredovanje kod prodaje, odnosno prodaja predmeta koji pripadaju leasing društvo po osnovi obavljanja poslova leasinga, a zabranjeno i ono što je u ovom zakonu vrlo važno dakle da se istakne, zabranjeno im je davati kredite i zajmove jer to mogu samo banke na osnovu Zakona o bankama. Nadzor nad poslovanjem leasing društva i podružnica stranih leasing društva … [[Govornik se ne razumije.]] na temelju kao što sam već rekao Zakona o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga, hrvatska agencija HANFA, a nadzor poslova leasinga koji bi se obavljao u poslovnim bankama i dalje bi provodila dakle Hrvatska narodna banka. Nacrtom prijedloga zakona o leasingu utvrđena su pravila međusobne suradnje, razmjene informacija i obavještavanja nadzornih tijela. Dakle ono što je vrlo važno, dakle da nadzorno tijelo u ovom slučaju HANFA ima dakle mogućnost zatražiti izvješća i imati pod kontrolom nadzor nad radom leasing društava. Poslove leasinga u leasing društvu vodi i obavlja uprava društva koja će se sastojati od najmanje dva člana koji slijedom određenih akademskih i stručnih kvalifikacija što do sada nije bilo uređeno, mora imati prethodno odobrenje HANFA-e za člana uprave. Dakle ovim Zakonom ćemo onemogućiti da netko tko nema adekvatno obrazovanje upravlja sa milijardama kuna imovine koji naravno mogu na određeni način dovesti i kreirati rizik u financijskom sustavu Republike Hrvatske. Prema predloženom tekstu Zakona leasing društva mogu obavljati poslove financijskog i poslove operativnog leasinga međutim kao što sam rekao neće smjeti odobravati zakone niti odobravati zajmove primateljima leasinga što se danas dešava. Ovim Zakonom je utvrđena i obveza vođenja registra objekata leasinga pri Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih institucija. Registar objekata leasinga bit će prvi javni registar koji sadrži podatke koje određuju objekt leasinga te vrijeme i trajanja leasing ugovora. U svrhu zaštite potrošača Zakonom je uređeno da je davatelj leasinga dužan uspostaviti postupak izvan sudskog rješavanja sporova između davatelja leasinga i primatelja leasinga kako bi se omogućilo brže rješavanje eventualnih sporova ugovornih strana u poslovima leasinga. Pravnim osobama koje na dan stupanja na snagu ovog Zakona obavljaju poslove leasinga dakle njih je trenutno oko 50 prema podacima kojima raspolažemo iz registra i upisana su naravno u sudski registar utvrđen je rok od 6 mjeseci od dana stupanja na snagu ovog Zakona u kojem su dužni uskladiti svoje poslovanje sa odredbama ovog Zakona. Na kraju bih napomenuo dakle dok postoji zakoni odnosno Zakon o bankama, dok postoji Zakon o osiguranju, Zakon o investicijskim fondovima za leasing unatoč tome što nakon banaka predstavlja prvi najveći segment financijskog tržišta. Dakle 6% financijskog tržišta, 24 milijarde kuna imovine, do sada nije postojao evo do ovog prijedloga odnosno dok ga ovaj uvaženi Dom ne usvoji poseban zakon koji bi regulirao tu djelatnost. Dakle s obzirom unaprijed navedeno na veličinu tržišta pojavila se potreba za izradu posebnog zakona koji će urediti pravila poslovanja na financijskom tržištu te je stoga Vlada u Sabor uputila prijedlog ovog Zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbori, financijski proračun, zakonodavstvo? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a poštovani zastupnik, potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege dobro je da je sa ovog Prijedloga zakona skinut hitni postupak. I dobro je da on ide u dva čitanja iz prostog razloga jer se radi o poprilično velikoj materiji i specifičnoj materiji koju treba zakonodavno urediti. Slažemo se da ju treba urediti jer jednostavno Zakonom o obaveznim odnosima nije uređeno ali valja podsjetiti da prilikom donošenja Zakona o obaveznim odnosima da je opozicija predlagala da se i ovo pitanje uredi. No dopustite ipak nekoliko odmah načelnih primjedbi. Prvo nam se čini da bi kod Zakona o leasingu valjalo voditi računa o tome da li ovaj Zakon treba nositi naslov Zakon o leasingu ili bi trebao nositi prijedlog odnosno ime Zakon o leasing društvima i leasingu. Naime većina materije se odnosi na leasing društva od njihovog osnivanja, načina poslovanja do pitanja međusobnih odnosa njih i agencije i tako dalje. Tek sporedno se zapravo uređuje pitanje samog leasinga kao pravnog posla koji će se obavljati između 3 društava odnosno primatelja usluga. Drugo što bismo hjteli zamjetiti jeste da se nama čini u odnosu na članak 49. Ustava koji govori o tržišnoj slobodi i poduzetničkoj slobodi ne samo kao temelju gospodarskog djelovanja nego i punoj ravnopravnosti da bi trebalo ipak preispitati neka od rješenja koja se u Zakonu nude. O čemu se zapravo radi? Radi se o tome da kada je u pitanju država članica, a misli se na članicu Europske unije i strana država onda nam se čini da podružnice trgovačkih društava koje će se baviti leasingom nisu jednake. Čini se da, tako bar piše u članku 33. strano leasing društvo tj. države koja nije članica Europske unije kad osniva podružnicu mora također tražiti suglasnost agencije, ali o državi članici se o tome ništa ne govori. To bi zapravo bila ustavna nejednakost i zakonska nejednakost i u tom pogledu ne samo da bi to bilo protupravno sa ovog aspekta nego i sa aspekta uspostavljanja … [[Govornik se ne razumije.]] otvaranja mogućnosti monopolskog položaja. I želimo na tu pozornost, na to pitanje skrenuti pozornost da se do 2. čitanja eventualno još jedanputa ovo pitanje raspravi. Drugo što, treće što bismo htjeli skrenuti pozornost jeste što je sa društvima koje su registrirana u državama članicama ili stranim članicama, stranim državama koje nemaju podružnicu, koje neposredno djeluju. One izgleda ne moraju dobiti suglasnost naše agencije, ali moraju dobiti, moraju podnositi izvješće. Trebalo bi vidjeti i to pitanje urediti jer moramo osigurati da naša trgovačka društva koja su registrirana kod nas moraju imati jednaku poziciju s te strane društva. E sad kad smo već spomenuli ta naša društva onda valja otvoriti jedno vrlo interesantno pitanje. Leasing društvo kaže članak 3. je pravna osoba sa sjedištem u Republici Hrvatskoj koja je od Agencije dobila odobrenje za obavljanje poslova. Kad leasing društvo nastaje pravna osoba? Nastaje pravnom osobom kada je registriran u trgovačkom sudu. Da li je registracijom u trgovačkom sudu ono dužno dobiti kao preduvjet ovu suglasnost odnosno odobrenje ili može tražiti tek kao pravna osoba kada je registrirana. Ali ako je registrirana u Trgovačkom sudu onda je sud provjerio da ono ispunjava uvjete za obavljanje zakonom propisane djelatnosti koja se zove leasing. U tom pogledu zapravo ovo pitanje treba rasvijetliti. Ja mislim da bi se trebalo raditi o nekakvoj prethodnoj suglasnosti Agencije vezano za osnivački akt koji je, i Statut koji je preduvjet odnosno koji su potrebni akti za osnivanje i registraciju društva pred trgovačkim sudom. Naravno ovdje se kaže da društvo može biti osnovano i kao trgovačko društvo s ograničenom odgovornošću … [[Govornik se ne razumije.]] propisuje se da je i taj iznos temeljnog kapitala najmanje 1 milijun kuna. No, valja u tome djelu posebice reći još nešto. Strane u poslovima leasinga su primatelji leasinga, dobavljač i objekt leasinga. Postavlja se pitanje kako objekt leasinga može bit subjekt i strana u tom odnosu? Znate. Očigledno da tu ipak nešto nije u redu, pa će i taj dio trebati preispitati. Te strane su ipak onaj koji dobavlja, onaj koji prima u leasing, ali sama stvar nije strana nego je objekt leasinga kao što je i napisano u zakonu, ali tada treba razriješiti zapravo koje su obaveze i odgovornosti, naravno prava i dužnosti ako hoćete drugačije da kažem, davatelja odnosno primatelja leasinga u pogledu objekta leasinga. Dakako, ovdje se u pravilu polazi od toga da se na predmetu odnosno objektu leasinga stječe pravo vlasništva. Postavlja se pitanje da li se u iznimnim slučajevima i u specifičnim slučajevima može steći neko drugo stvarno pravno ovlaštenje a ne samo pravo vlasništva? Dakle, bez prava vlasništva, kao pravo korištenja ili pravo raspolaganja. To tim više što već u članku 5. govori o stjecanju prava korištenja tog objekta leasinga a obvezuje se plaćanje upotrebe naknade. Dakle, još nije stekao vlasništvo. Tako da će se tek zapravo stvoriti uvjeti da se steknu u vlasništvo kao što to piše u stavku 3. istog članka 5. Naravno ovdje piše da poslove leasinga može u članku 6. obavljati leasing društvo iz članka 3. ovog zakona, za … [[Govornik se ne razumije.]] društvo iz članka 31. i podružnica stranog leasing društva iz članka 32. Evo to je ta neravnopravnost. Dakle, naše društvo ako je registrirano dobilo odobrenje. Društvo iz države članice Europske unije može neposredno i bez osnivanja podružnice, ako hoće može osnovati podružnicu, ali se ne traži da dobije odobrenje i po članku 32. stranoga društva, dakle izvan članica Europske unije ako je dobilo prethodno odobrenje i osnovano kod nas. To je zakonska nejednakost. Ja znam da je predlagatelj imao problema s obzirom na pregovore s Europskom unijom kojom se traži da se ima jednakopravni status njihova trgovačka društva sa našim. Sve je to u redu, ali onda mora imati onaj stranac kod nas samo onda treba postaviti pitanje zakonskog dijela. Dalje, u članku 7. se govori da se na zakon primjenjuju odnosno na ova društva primjenjuju odredbe Zakona o trgovačkim društvima, osim ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Prvo ovo je prijelazna i završna odredba bi trebala bit a ne već u općim odredbama, a drugo trebalo bi glasiti obratno. Na ovaj Zakon o leasing društvima se primjenjuje ovaj zakon a iznimno ako ovim zakonom pojedino pitanje nije uređeno primjenjuje se Zakon o trgovačkim društvima, jer je većina stvari riješena ovim zakonom. Prema tome, taj dio treba govoriti o, treba imati generalnu klauzulu na lex specialis a ne obratno. Naravno, kaže se između ostaloga da se leasing društvo u članku 8. može baviti samo poslovima leasing društva iz članka 5. a onda u iznimno u stavku 2. i 3. stavljaju se iznimno pa čak i ova zabrana u stavku 4. ne može se baviti kreditima niti odobravati zajmove. Time se zapravo treći oblik leasinga koji se kod nas pojavio želi dokiniti i prepustiti, a to isključivo se bave banke i financijske organizacije. Mi protiv tog pitanja nemamo ništa ali onda nije točno da se govori samo nego u pravilu se bavi leasing poslovima iz članka 5. a iznimno, sukladno stavku 2. ovog istog članka 8. može se baviti i ovim pitanjima koji su vezani uz neposredno ili posrednoj vezi sa poslovanjem leasinga tim poslovima, tih poslova ima dosta. E sad treba posebice skrenut pozornost na članak 9. Zakona o leasing društvima gdje se kaže da temeljni kapital mora bit u cijelosti uplaćen u novcu pri upisu osnivanja ili upisa povećanog temeljnog kapitala leasing društva u sudski registar. Međutim, u slučaju podjele leasing društva sad nastupa sasvim nova situacija. Odredba stavka 2. istog ovog članka se ne primjenjuje, pa je moguće da praktički jedno trgovačko društvo sa ograničenom odgovornošću ili neko drugo leasing društvo sa neograničenom odgovornošću od 7 milijuna kuna podijelite na četiri, pet osoba i da praktički tada taj temeljni kapital bitno, bitno se umanji odnosno ne ispuni onu temeljnu funkciju pa i namjeru zakonodavca i predlagatelja … [[Govornik se ne razumije.]] Ja vam skrećem pozornost na to pitanje i u tom segmentu bi vjerojatno ipak trebalo označiti da tom podjelom ne bi se mogao umanjiti onaj temeljni kapital koji je neophodno potreban za osnivanje jednog trgovačkog društva. Zašto? Da se zaštite interesi primatelja leasinga. Naravno dosta je interesantno da dionice društva moraju glasiti isključivo na ime i mogu biti u odnosu povlaštene dionice a istovremeno mogu biti samo do najviše 25% ukupnih dionica. Međutim, ovdje bi trebalo staviti onaj čuveni dodatak 25% plus 1, da bi se osiguralo zapravo u sudjelovanju oko mijenjanja temeljnog i povećanja i smanjenja temeljnog kapitala. E sad vidite. U članku 11. za stjecanje poslovnog udjela ili dionica leasing društva na temelju koje osoba posredno ili neposredno stječe kvalificirani udjel, prethodno je potrebno od agencije odobrenje za stjecanje kvalificiranog udjela. Sad je vrlo interesantno da imamo drugačije rješenje. Dakle, za registraciju odnosno odobrenje za rad je potrebno odmah, a ovdje je potrebno prethodno. Zašto to ne ujednačite, pa isto tako prije registriranja trgovačkog društva, potrebno je dobit prethodno odobrenje za djelatnost u skladu s ovim zakonom. Prema tome, rješenje postoji u samom zakonu samo ga treba riješiti. Ovo pitanje oko glasa, oko prava glasa itd. to bi se još moglo dodatno razraditi. E sad, odobrenje za obavljanje poslova leasinga. Gledajte, odobrenje za obavljanje poslova izdaje agencija i zahtjev za izdavanje sad kaže pobrojano je, osnivački akt, poslovni plan, popis osnivača leasing društva koji su navedeni ili … [[Govornik se ne razumije.]] ukupni nominalni iznos dionica za osnivače itd., a šta je sa statutom društva? Šta je sa statutom društva, koji zapravo uređuje pojedine odnose oko glasova i svega ostaloga sazivanja tijela koja odlučuju, upravljaju itd. Prema tome, i taj akt bi trebalo osigurati da ima određena rješenja. Dakako, ovdje obavljanje poslova leasinga u državi članici je dosta interesantno. Primjerice, leasing društvo koje namjerava početi obavljanje poslova leasinga u državi članici dužno je o tome obavijestiti agenciju i navesti državi članicu u kojoj namjerava početi sa obavljanjem poslova leasinga. I naravno poslije bi trebalo tražiti suglasnost itd. Sad se postavlja pitanje a šta ako to isto društvo osnuje drugo društvo u državi članici, jel' i onda mora obavijestiti? Ne mora. Jel' može? Može. Prema tome, zapravo čemu administriranje tamo gdje ne postoji potreba administriranja. Ovdje treba otvoriti raspravu o nečemu drugom, da li leasing društvo koje osniva drugo leasing društvo može prelijevati kapital majke na to društvo i da se spriječi zapravo manipuliranje i vrdanje odnosno izigravanje vjerovnika u takvom dijelu. Dakako tu je interesantan stavak 5. gdje kaže da leasing društvo može početi neposredno sa obavljanjem poslova leasinga ili osnovati podružnicu u državi članici nakon primitka obavijesti agencije iz stavka 4. ovog članka. Uopće nije točno. Ono će to raditi na temelju propisa države članice, a ne odluke naše agencije. Države Njemačke, tamo to osniva. Ako je tamo dobilo sva odobrenja, on će početi raditi i ništa mi ne možemo učiniti a da to ne spriječimo. Prema tome, mi moramo imati nekakva prethodna mišljenja i kontrole ako se radi, e sad je to pitanje zapravo da li su tu povezana društva. Jesu. To treba riješiti. Naravno, tu je dosta interesantno pitanje članka 31., a u članku 33. vezano za to da strane u leasing društvo koje osniva podružnicu mora imati suglasnost, a da zapravo članice države ne mora, agencije, itd., to je sasvim jasno da se moraju takva pitanja posebice razriješiti, slično je i sa člankom 34., pa zatim člankom 35. vezano za stavak 2. gdje govori da se ugovor može sadržavati i druge odredbe kojim se uređuju rizici od kojih objekt leasinga mora osigurati način osiguranja, vrijeme, mjesto i način preuzimanja objekata, itd. Jedino što bi trebalo dodati zapravo je onaj dio koji je vezan za bankarsko-financijsko poslovanje, instrument osiguranja plaćanja objekta koji se preuzeo i taj dio može, ako već govorimo što sve može sadržavati, iako sam ja za to da se ugovorom propiše što u sili zakona može, mora sadržavati, a ono što može to prepustimo na volju strankama neka ta pitanja urede. I sad pošto vrijeme neumitno curi, dozvolite samo još jednu nomotehničku primjedbu prije nego zaključim u ime našeg kluba. Dakle, potpuno je neprimjereno da pojedini članci budu tako napisani da obuhvaćaju više od jedne stranice materijala. Jednostavno to oni koji će morati primjenjivati, a vjerujte neće to biti isključivo uvijek pravnici, nego dapače financijeri itd. će se jako teško snalaziti i bit će im teško u tom dijelu se snaći da bi zapravo to mogli na odgovarajući način urediti. Zbog toga bi bilo dobro da se neke od ovih odredbi zapravo preispitaju, nomotehnički dodatno urede i postave na način da budu prihvatljivije i razumljivije. Isto tako kada su u pitanju ove prijelazne odredbe uključivo i ovih 6 mjeseci o kojim bi se kako kaže predstavnik predlagatelja ovih 50 društava trebalo uspjeti usuglasiti sa ovim zakonom i uskladiti sa ovim zakonom, a u obrazloženju piše 20 društava, može se postaviti pitanje zašto to ne bilo godinu dana. Zašto ne bi bilo godinu dana, jer zapravo ne radi se o poslovima leasinga, oni se moraju uskladiti kompletno svoje unutrašnje ustrojstvo i unutrašnji pravni red sa ovim zakonom i to nije mali posao i trebat će dosta posla da taj dio nabave, osim toga neki od poslova s obzirom na vremenski tijek neće ovisiti samo o njima nego i o suglasnostima koje će morati pribaviti između ostaloga od agencije. Hvala lijepa. Mi ćemo u prvom čitanju podržati ovaj zakon.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Vlado Jelkovac, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice također podržati će Prijedlog zakona o leasingu. Klub zastupnika HDZ-a je također predložio i podržava činjenicu da ovaj zakon ide u dva čitanja. Radi se o jednom području koje je doista potrebno nomotehnički urediti jer za sada imamo stanje koje čini nam se nije dobro. Ukupna imovina hrvatskog financijskog sektora dosegnula je krajem 2005. godine 320 milijardi kuna. Imovina tzv. bankovnog sektora uključujući stambene štedionice i štedno-kreditne zadruge iznosi oko 260 milijardi kuna, dok imovina nebankovnog sektora u što spadaju i leasing društva iznosi oko 60 milijardi kuna. U strukturi imovine nebankovnog sektora dominiraju leasing društva s imovinom od preko 20 milijardi kuna. Ovakovom imovinom djelatnost leasinga je postala druga po veličini odmah iza banaka. Leasing se tradicionalno dijeli na operativni i financijski leasing, a bit jedne i druge vrste je u činjenici da korisnik objekta ili predmeta leasinga nije istovremeno i njegov vlasnik. Međutim, u Hrvatskoj se razvila i treća vrsta leasinga, odnosno čisto kreditiranje korisnika predmeta leasinga čime je on postao vlasnikom predmeta. Takva vrsta leasinga razvila se nakon što je Hrvatska narodna banka različitim monetarnim instrumentima, a pogotovo obveznim pričuvama nametnula različita ograničenja na inozemne izvore sredstava. U nemogućnosti daljnjeg širenja poslovanja i povećanja plasmana u Hrvatskoj putem banaka, inozemni vlasnici počeli su plasirati sredstva kao kredite putem leasing društava. Tako je ukupna imovina u 2005. godini svih društava porasla za oko 3,4 milijarde kuna ili oko 460 milijuna EUR-a. Oko 20 aktivnih leasing društava portfelj, odnosno neotplaćena vrijednost glavnice plasmana iznosi oko 2,2 milijarde EUR-a s tim da su u strukturi portfelja gotovo podjednako zastupljeni operativni i financijski leasing sa po 35%, dok su tzv. kreditni leasinzi zastupljeni s 30% ili oko 650 milijuna EUR-a. Ova činjenica o udjelu kredita u ukupnoj imovini ovu djelatnost čini parabankovnom. S obzirom na navedeno, s obzirom dakle da je zaista nužno što prije regulirati ovo područje uzimajući u obzir veličinu tržišta leasinga pojavila se potreba izrade posebnog zakona koji će urediti pravila poslovanja na ovom tržištu. Zbog toga će i Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati Prijedlog zakona o leasingu s tim da zaista predlažemo da i drugo čitanje ovog zakona dođe što prije kako bismo što ranije imali konačni zakon na stolu.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Željko Pecek, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo. Ja ću reći jedan malo neobičan stav kluba HSS-a pri ovom prijedlogu zakona, jer mi uopće nismo sretno što je skinut hitni postupak sa ovog prijedloga zakona makar smo svjesni toga da je to nesavršen prijedlog koji bi čak i teško bilo moguće popraviti amandmanima, ali potpuno je sigurno da bi ga bili na taj način mogli kvalitetno promijeniti i donijeti u kratkom roku. Čak što više, u odnosu na prethodnu točku kada smo raspravljali o mogućnosti Vlade da donese uredbe sa zakonskom snagom ovo što se tiče leasinga u Hrvatskoj je bio razlog da Vlada reagira upravo na taj način da donese uredbu kako bi spriječili generiranje jednog lošeg rasta u tome sektoru. Očito, ovdje postoji problem koji je predstavnik Vlade priznao da neke leasing kuće ili bolje rečeno jedna kuća koristi pravne smicalice kako bi pod formom leasinga vršila plasman kredita. Taj plasman kredita ima zastrašujuće iznose, on je negdje u visini 650 milijuna eura. Problem je u tome što svi za to znamo, što smo ga uočili, međutim nitko nije reagirao. Mi tražimo da se Hrvatska narodna banka jedino nosi sa sve većim problemom rasta vanjskog zaduženja a u zadnje vrijeme i unutarnjeg a ne dajemo joj alat kako da spriječi to zaduženje. Mi znamo da je vanjski dug krajem lipnja bio 27,3 milijardi eura, o domaćem neću dugu niti govoriti. To je dovoljno upozorenje kako bi mogli razmišljati i o argentinskom sindromu. Međutim, taj problem generiraju leasing kuće a država sporo reagira kako bi taj problem riješila makar je on odavno uočen, da li možda zbog toga što aktivnosti leasing kuća dobro pune državnu blagajnu jer radi se uglavnom o prodaji automobila putem kredita pa tu imamo visoke carine odnosno trošarine i PDV i 11% više smo porezne prihode napunili u ovoj godini a jednako tako smo i više prodali automobila nego u prošloj godini a potpuno sam siguran da smo puno više prodali putem leasinga. Ona složenica gdje mi kažemo rast vanjskog duga se dalje nastavlja ali je on usporen bi mogli upravo na ovaj način i promijeniti da reagiramo pravovremeno prema onima koji ga generiraju a pri tome koriste pravne smicalice. Posebno je zabrinjavajuće što na taj način raste i zaduženost građana pa svi znamo da oni u najvećoj mjeri konzumiraju taj kredit pod formom leasing kod kupovine automobila, mali poduzetnici kod kupovine opreme i ne smijemo ni pomisliti što bi se dogodilo da toj skupini građana koji uglavnom imaju skromna primanja, koji pristaju na leasing uvjete u formi kredita jer nikakav drugi kredit i ne mogu dobiti. Tako da to bi mogao biti a i je, u dobroj mjeri je već bankrot kućnog budžeta zato jer se mi pravimo da ne vidimo što se događa. Očito iz izvješća također vidimo da te leasing kuće imaju izuzetno veliki rast imovine, ostvaruju također i visoki profit ili dobit jer naravno imaju i dobre kamate a istovremeno i naplaćuju naknade a osigurale su se tri puta da taj kredit u obliku leasinga može biti vraćen. Zbog toga nama je žao što evo za ovo nismo vidjeli uredbu između dvije sjednice Sabora. Nama je žao što je skinuta hitna procedura sa ovog postupka, ali jednako tako predlažemo da drugo čitanje bude već na prvoj sjednici Sabora iza ove danas jer ja ću podsjetiti da i Hrvatska narodna banka već duže vrijeme zahtijeva usklađeno djelovanje svih nositelja ekonomske politike. Obaveza Vlade je da upravo kao jedan od bitnih nositelja ekonomske politike reagira pravovremeno a pravovremeno reagiranje bi bilo da rješava ovaj problem koji se zove kredit u obliku leasinga. Zbog svega toga molim predlagatelja da već na prvu iduću sjednicu Sabora predlože Zakon o leasingu. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici! Za razumijevanje važnosti donošenja ovog zakona potrebno je krenuti odnosno financijskih podataka od djelatnosti leasinga u Hrvatskoj i prema najnovijim poznatim podacima ukupna imovina hrvatskog financijskog sektora je za preko 50% veća od bruto domaćeg proizvoda. Unutar tog sektora nebankovni sektor u koji spadaju i leasing društva s imovinom od gotovo 24 milijarde kuna, dakle to je druga najveća industrija iza banaka a znamo da banke imaju imovinu gotovo 300 milijardi kuna. Imovina osiguravajućih društava je oko 17,9 milijardi, mirovinskih fondova 15 milijardi, investicijskih fondova blizu 15 milijardi kuna. Potrebno je također reći da još od 2002. godine bruto domaći proizvod je bio veći od ukupnog financijskog sektora a to znači da se ovaj financijski sektor jako brzo razvija i da je ta industrija rasla po godišnjoj stopi većoj od 10% a prinosi industrije za vlasnike rasli su po stopi od 15 do 20% i upravo zato je važno regulirati ovu djelatnost kroz ozbiljnu i dobru utvrđenu zakonsku regulativu. To je potrebno i stoga što postoje i zakoni koji reguliraju djelatnost banaka, osiguravajućih društava i investicijskih fondova a za djelatnost leasinga ne postoji poseban zakon. Leasing se kao što smo čuli dijeli na operativni i financijski leasing a bit jedne i druge vrste leasinga je u činjenici da korisnik objekata ili predmeta leasinga nije njegov vlasnik. Međutim, u Hrvatskoj se razvila i tzv. treća vrsta leasinga odnosno čisto kreditiranje korisnika predmeta leasinga čime je on postao vlasnikom predmeta što čini ovu djelatnost parabankovnom. U strukturi portfelja leasing društava krediti su zastupljeni sa gotovo 30%. Usput napominjem da je nadzorna financijska institucija Hrvatske narodne banke već nekoliko puta donosila da bi se smanjilo inozemno zaduživanje mjere za banke a koje su upravo posljedica ponašanja leasing industrije i nepostojanja nadzora. Baš upravo zbog toga da bi se ovaj značajni financijski sektor stavio pod kontrolu i pravno uredili okviri i uvjeti poslovanja leasing društva potrebno je što hitnije donijeti zakon o leasingu. Prijedlog zakona o leasingu kojeg danas raspravljamo ima prvenstveno za cilj pravno potpuno urediti uvjete i način poslova, nadzor i kontrolu nad poslovanjem, mjere za sprječavanje i otklanjanje nezakonitosti i nepravilnosti u poslovanju te vrlo oštre sankcije za nepridržavanje i nepoštivanje propisanih zakonskih odredbi. Normalno da u ovom svom izlaganju neću obrazlagati svih 110 članaka predloženog zakona nego ću istaknuti samo nekoliko koji po mom mišljenju treba podvući i ponoviti. Kako sam već spomenula leasing društva su u prošloj godini čak 30% svoje djelatnosti koristili za kreditiranje čime su izbjegle mjere monetarne politike odnosno izbjegle su ograničenja na inozemne izvore sredstava koje je propisala Hrvatska narodna banka. Novi zakon izričito zabranjuje odobravanje kredita i zajmova. Isto tako, zakonom je propisana minimalna visina temeljnog kapitala od 1 milijun kuna, određena mogućnost identifikacije vlasnika dioničkog društva odnosno dionice moraju glasiti na ime i u cijelosti moraju biti uplaćene u novcu. Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih ulaganja određene su ovlasti za provođenje nadzora nad poslovanje leasing društava. Agencijine ovlasti kreću se od davanja odobrenja za rad, imenovanja članova uprave, provođenje revizija, načina, izračuna realne kamate i naknade, pa do oduzimanja odobrenja za rad, otvaranje stečaja i likvidacije. Zakonom je, članci 35. do 37., propisan oblik, sadržaj i specifičnosti ugovora ovisno o tome da li se radi o financijskom ili operativnom leasingu te uvjeti raskida ugovora. Isto tako propisana je obveza redovitog vođenja poslovnih knjiga, poštivanje računovodstvenih financijskih standarda i načela i primjene Zakona o računovodstvu. Agenciji su dale ovlasti da propiše kontni plan, sadržaj, način i rokove financijskog izvještavanja radi usporedivosti podataka o poslovanju leasing društava. Radi učinkovitosti nadzora i povećanje transparentnosti propisane su mjere koje agenciji stoje na raspolaganju, rokovi za provođenje mjera i dokazi da su mjere provedene. I na kraju, kao i svakom dobrom zakonu, propisane su kazne za one koji se pridržavaju zakona ili ne provode u potpunosti ili na vrijeme propisane odredbe. Kako su kazne rigorozne i visoke, vjerujem da će zakon dati očekivani učinak. Na kraju svega navedenog, smatram da drugo čitanje i prihvaćanje zakona trebaju biti što prije jer nam je cilj zdrava platna bilanca. Ako usvojimo ovaj Zakon imat ćemo čime kontrolirati gospodarski rast i nadzor ukupne financijske industrije, te gospodarstvo neće biti taoc te financijske industrije. Usput napominjem da ova leasing industrija pokazuje znakove nestabilnosti jer prema mojim spoznajama strane nadzorne službe traže našu suradnju, a ne postoji osnovni alat, odnosno regulativa nadzora koja proizlazi iz ovog Zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, predlagatelja. Pa meni se nametnulo jedno osnovno pitanje. Kako to da Hrvatska nakon 15 godina svoje samostalnosti i nakon tako sjajnih rezultata financijskog sektora 15 godina nakon svega donosi Zakon o leasingu? I sad Vlada nama čita podatke kako je u bankarskom sektoru 3 stotine i 20 milijardi kuna. A u financijskom sektoru 260 milijardi kuna. Otkud su te kune nastale? I zašto tek sada Zakon o leasingu? Kolegice i kolege, hrvatski građanin je iscijeđen i prezadužen. I teško može steći više kreditna u bankama. Bez obzira šta mi pričamo jer se traži osiguranje kredita na 10 načina. Kome se koristi i tko će dobiti koristi od uređivanja koje naravno treba učiniti Zakonom o leasingu? Oni koji su moćni i koji već imaju proizvode koje će plasirati kroz leasing. Hoće li hrvatska industrija plasirati aute na leasing? Automobili. Hoće li kombajn, hoće li vršilice, hoće li građevinske strojeve? Neće, neće. Dakle, ovaj Zakon naravno treba donijeti, ali se zaista postavlja pitanje zašto se čekalo toliko i kome on odgovara da je ovako liberalan? U čijim su rukama banke u Hrvatskoj? Tko je vlasnik banaka? I osim toga, strana banka, odnosno njeno predstavništvo ima automatski, skoro automatski pravo da se bavi leasingom. Dobrodošli u Hrvatsku, uživajte, imat ćete sigurno poslovanje, a građani će uzimati jer moraju, jer su prisiljeni. Imat ćete osiguranje u predmetu leasinga, ne u objektu nego u predmetu leasinga i još nekim objektima koje će vam dati kao osiguranje. A najznačajnije je odredba članka 8. koja promiče, a da je nezapažena. Stavak 3. "osim tzv. ili stvarno operativnog i financijskog leasinga, iznimno iz tih poslova, može se društvo baviti i posredovanjem kod prodaje, odnosno prodaje predmeta koji pripadaju leasing društvu po osnovu davanja poslova na leasing". To znači, zatvorimo kao fol brešu, ali onda je otvorimo jednim člankom. To je smisao ovog Zakona. Drugo, tko može kontrolirati ovako složen zakon? HANFA? Ok, ako može, ali to znači da smo izvukli iz banke odgovornost za 200 ili koliko ste rekli u obrazloženju, 260 milijardi kuna. Iz Hrvatske narodne banke prometa kroz leasing smo izvukli. Koja je onda odgovornost Hrvatske narodne banke? Ako još ne djeluje usklađenost, fiskalni, odnosno financijski sektor, HANFA i Hrvatska narodna banka, izvolite, još jače možete zadužiti hrvatske građane, iscijediti ih i na kraju kupiti ih, bilo njihovu imovinu na razne načine ili njihovu, da tako kažem, ovisnost o predmetima koje ćete vi uvesti, gospodo koji se bavite leasingom. Šta sada učiniti? Naravno, treba donijeti zakon, ali treba kontrolirati ili barem omogućiti da se neki poslovi koji ili plasman roba koji će se ostvariti kroz ovakav način veže da proizvodnja bude u Hrvatskoj ili neki dio proizvodnje. Ja sam u početku mislio raspravljati, s obzirom da je riječ o prvom čitanju, i o pojedinim odredbama pojedinih članaka, a to je recimo kolega Arlović već spomenio u nastupu u ime Kluba SDP-a. Recimo, kontradiktornost odredbe članka 3. koja kaže da se u 1. stavku, da leasing društvo je pravna osoba sa sjedištem u Republici Hrvatskoj koja je kod agencije dobila odobrenje za obavljanje poslova. A leasing društvo da bi postalo pravna osoba, naravno mora se registrirati, mora steći tu pravnu osobnost. A ne može se upisati ako ne dobije tu suglasnost. Pa smo napravili vrzino kolo, tko je kome ovdje nadređen da daje, da je pravna osoba ili da nije pravna osoba. Je li uvjet da agencija da prije da društvo ispunjava, odnosno osnivačko društvo u osnivanju da ispunjava uvjete kako bi mogli podnijeti registarskom sudu dokumente koji su potrebni ili će to raditi najprije agencija pa onda nema potrebe da se daje i sud, dobro nije to ni važno. Ali recimo u članku 8. kaže se da postoje dvije vrste leasinga i u stavku 3. ili nije važno kojem, kaže se da po jednom leasingu ispravnog posla leasinga primatelj leasinga postaje vlasnik nakon završetka pravnog posla. U drugom pasusu, u drugom stavku, mislim da je stavak 4. samo se kaže da primatelj leasinga ne može postati vlasnik predmeta leasinga. Ne upućuje se šta on dobiva kad je ušao u pravni posao leasinga. Šta dobiva? Dobiva pravo korištenja uz neku naknadu ili pravo osiguranja itd. a na žalost to se razrađuje u člancima o pravima i odgovornostima mislim članak 35. ako točno sada navodim. Davatelj leasinga samo u zakašnjenju od dvije rate da tako kažem, ima pravo naplatiti štetu od propalog posla, vratiti predmet leasinga, dakle on je sebe osigurao maksimalno. Koje je osiguranje primatelja leasinga? Nikakvo. Čak se ovdje i kaže da donositelj predmeta ne odgovara za predmet. Kaže tu, ne odgovara za predmet. Onda se bar pozovite na Zakon o zaštiti potrošača koji zaista na izvjestan način govori o zaštiti potrošača jer će on u krajnjem slučaju biti potrošač predmeta leasinga, kupit će ga. Evo ja sam pokušao na način koji je u mene izazvao Prijedlog zakona o leasingu koji zaista jeste potreban, ali je preliberalan, on je zaštita sada već moćne financijske industrije u Republici Hrvatskoj a ne hrvatske privrede i hrvatskog … Ako smo to htjeli onda je ova država u funkciji zaštite krupnog kapitala a ne svojih građana. Hvala lijepa.
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavniče Vlade, kolegice i kolege. Nema sumnje da je ova materija davno trebala biti riješena, da smo to očekivali da će se dogoditi i u izmjenama i dopunama Zakona o obveznim odnosima koji se dugo pripremao, ali evo namjerno je izdvojena ta materija o leasingu upravo valjda s namjernom kako je to Vlada evo sada i pokazala da želi posebnim zakonom riješiti ovu problematiku. Nema sumnje da su poslovi koji se u Hrvatskoj sklapaju, brojni, da postoji 25 tisuća ugovora o leasingu u vrijednosti, ogromnoj vrijednosti od negdje blizu 700 milijuna eura što je preko 60% ukupnog prošlogodišnjeg posla. Dakle broj tih ugovora o leasingu sklopljenih tijekom prvih šest mjeseci porastao je čak za 40% u odnosu na prošlu godinu. To isto također govori o jednoj pomami i osobnog zaduženja. Više od 20 praktički danas djeluju leasing društva ili 50-tak drugih tvrtki koji se bave upravo leasingom ili klasičnim najmom imovine i operativnim i financijskim poslovima tako da se može reći da u Hrvatskoj kako su to statističari i izračunali, svaka peta kuna u Hrvatskoj potječe od leasinga. Godišnje se putem leasinga plasira jedna milijarda eura a najviše, najveći iznos ide upravo na kupnju osobnih automobila, 36% za osobna vozila, tek jedna četvrtina za nekretnine. A u svugdje u svijetu, u jednoj Europi, u Americi mlade obitelji upravo su sve, su svoju imovinu, nekretnine, kuću, namještaj unutra sve kupuju leasingom. Kod nas izgleda smo nema nikakvih problema, to je prije svega ponuda od strane tih tvrtki, a sada i od agencija, dakle gdje najrađe nude upravo prodaju osobnog vozila bilo na kredit ili evo sada raspravljamo o leasingu. Vrlo primamljivi uvjeti tako da, pa i onda one reklame, a mi kao nacija eto psihološki u tom smislu pred tim izazovima nismo otporni pa su tako onda te reklame koje utječu na čovjeka da se preračuna i mnoge je upravo zato što su se preračunali, zato što su bili namamljeni to gotovo dovelo do propasti ili ostale su bez uloženih sredstava. Naravno oni slučajevi gdje su, to je točno po regijama, po područjima jer se dogodio nekakav žešći gospodarski slom, znači broj stečajeva, propast poduzeća. Točno se vidi koliko su i utjerivači imali posla, a i banke da naplate, odnosno da dođu u posjed vozila, a tu je bilo dosta i kriminala jer i ovi s obzirom da su banke ili ove tvrtke koje se bave leasingom odmah htjele ući u posjed, odnosno doći u posjed tog vozila, budući da su ih vlasnici preprodavali. Dakle tu je bilo svega i svačega. I upravo da se ne bi ovo dogodilo o čemu govorio kolega Leko, jer nitko u Republici Hrvatskoj ne može doći tako lako do svojih potraživanja kao što mogu doći financijske novčarske institucije, banke, a sada sigurno i ova, i tvrtke, trgovačka društva, bilo dionička ili ova sa ograničenom odgovornošću nego putem leasinga. I za to je zaista nešto bi trebalo, neki dodatni napor predlagač učiniti da kod konačnog prijedloga ipak bez obzira o tome da se pravo mora poštivati i poštivati naravno preuzete obveze i da nitko od tih obveza ne može biti eskulpiran ali taj isti građanin kad ima potraživanja i prema toj istoj banci ili društvu onda mora se, da upotrijebim ovaj izraz, otkilaviti preko sudova i ovršnog postupka. Ali država je uvijek benevolentna prema financijskim moćnicima, institucijama koje su posebno si pravo zahtijevale i u ovrsi putem fiducija. To je nedopustivo. Tobože evo fiducij je svakom dopušten, ali tko se u praksi njime može koristiti i za što nego banke? Prema tome oni ne trebaju niti u ovršni postupak otići? Njih uopće ne zanima kako teče ovršni postupak? Je li brz, je li spor? Je li parnice? Jer one su maksimalno osigurane. I tako, to su praktički postali gospodari gospodarskih tijekova ali i upravljanja našim životima. To jedna država ozbiljna i zrela koja prije svega mora voditi računa o građaninu, svom građaninu ne može i ne smije dopustiti. Kažem bez obzira i nitko ne zagovara niti je zagovornik da se ne ispunjavaju zakonom preuzete obveze ali i ovako kako se ovim Zakonom postavlja stvar ta bi društva došla u daleko povoljniju poziciju kao vjerovnici kao što je to dato običnom prosječnom čovjeku. I ima također nekih situacija koje, pošto mi imamo iskustva u leasingu jer leasing, dakle mi imamo jednu neobičnu situaciju da je to nešto što živi u društvu, a evo tek sada dobiva onu svoju nekako zaokruženu pravnu normu i pravnu regulativu. Imamo jednu situaciju koja se ne bi smjela dogoditi. Naime upozoravam na jedan slučaj kada je invalid kupio automobil na leasing. On je stavio svoju naljepnicu invalida međutim Hrvatske auto-ceste upravo kod naplate nisu priznavali gledajući knjižicu s obzirom tko je bio u prometnoj knjižici kao vlasnik određeno društvo upisano, nisu mu priznavali njegov invaliditet. Rekli su: «Za nas ova tvrtka leasing i tako dalje kako se zvala nije invalid i mi tebi ne priznajemo invaliditet.» Možda evo sada je tek, ovo je tek prvo čitanje međutim upravo ovo napominjem tako da do konačnog prijedloga upravo zato što se radi o moćnim institucijama, o onima koji će biti još moćniji a jednostavno kao što je to svugdje u svijetu pa i u onom koji je nesmiljenog kapitalističkog opredjeljenja dakle u kojem je jednostavno država benevolentno prepustila to, dakle da svjesne takve jedne korporacije kao što se to traži i od ovih korporacija preuzmu onda ulogu i društva odnosno i same države. Da pokažu sami socijalnu notu kad to već država neće. Pa prema tome da ih u tome ne samo preduhitrite nego i podstreknete očekujem da će u drugom čitanju, da će se do drugog čitanja upravo i taj jedan moment o tom momentu koji je vrlo osjetljiv kod naših građana ipak malo povesti računa. Hvala lijepa.
Hvala. Državni tajnik Ministarstva financija, Ante Žigman. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Pa ja bih se zahvalio svima na konstruktivnoj raspravi. Vlada će naravno razmotriti sve prijedloge. Ja bih na početku odmah rekao dakle vezano za važnost donošenja zakona da, i drago mi je dakle da su se svi zastupnici gotovo složili da je važno donijeti zakon koji regulira ovo područje i Vlada će u vrlo kratkom vremenskom razdoblju zapravo na osnovu svih ovih prijedloga i primjedbi dakle predložiti i uputiti u drugo čitanje novi zakon jer je doista u interesu i Vlade a i hrvatskih građana da što prije u što kraćem roku imaju kvalitetan zakon koji će regulirati ovo vrlo važno financijsko područje. Zašto, ja ću samo možda se osvrnuti na onaj dio koji je govorio uvaženi zastupnik Leko vezano zašto to nije ranije bilo? Pa radi se o tome da je ovo područje zapravo počelo ekspandirati 2002., 2003. godine kada su počele se provoditi restrektivnije mjere monetarne vlasti dakle Hrvatske narodne banke i u tom smislu se leasing je ušao sve više i više u fokus. Isto tako i prošle godine kad su dodatno zaoštrene mjere još više ušao u fokus i naravno izrada kvalitetnog zakona nije moguća u vrlo kratkom vremenu preko noći. Toga smo svi svjesni i Vlada i evo uz sve napore kreirala ovaj zakon i predložila ga uvaženom Saboru. Dakle u tom smislu Vlada će uzeti u obzir sve vaše prijedloge i u sljedećem čitanju izaći nadam se sa svima, sa zakonom koji će biti u potpunosti prihvatljiv svim zastupnicima i ja vjerujem da ćete ga podržati. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prijedlog zakona o leasingu. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o leasingu. Sve primjedbe, prijedlozi, mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Jel' ima hrvatska riječ za leasing? Rezultat? Sa 83 glasa za, 1 suzdržanim… [[Govornik se ne razumije.]] si suzdržan u odnosu na leasing.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani saborski zastupnici, proglašenje još jednog parka prirode vrlo je važna činjenica ustvari za sustav zaštite prirodne baštine jer to je jedan od načina, tako ćemo idućim generacijama ostaviti ustvari u nasljedstvo ono što smo od svojih predaka naslijedili, a to je ono najljepše što imamo to je naravno, to su prirodne ljepote naše domovine. Ujedno želim već na samom početku reći da je ovo prvi primjer poštivanja cjelokupne procedure proglašenja jednog područja zaštićenim po europskim standardima. Naime uključena je bila javnost u proglašenje. Bile su uključene lokalna zajednica, ekološke udruge, udruge za zaštitu prirode i naravno struka. Nekoliko riječi o samom Lastovskoj otočnoj skupini koja je smještena južno od otoka Korčule. Čini ju najveći otok Lastovo i skupina otočića Lastovnjaci i Vrhovnjaci na istoku i otok Sušac na zapadu. Ova skupina koju čine 44 otoka i otočića i hridi najudaljenija je otočna skupina hrvatske jadranske obale. Osnovna vrijednost obilježja ovog prostora su razvedenost same otočne skupine, floaristička i faunistička obilježja unutrašnjosti otoka, bogatstvo i raznolikost podmorskog živog svijeta te slikovitost cijelog područja. Otok Lastovo pokriven je djelomično visokom vegetacijom, šumom i alepskog bora, termofilnim zajednicama hrasta, medunca i crnog jasena te šumom hrasta crnike u različitim degradacijskim stadijima. Dijelovi unutrašnjosti koriste se i kao obradivo tlo, a cijeli prostor je floristički raznolik. Tako su na otoku Lastovu zabilježene 703 svojte od kojih je 15 endemičnih. Budući da područje Lastovske otočne skupine nije bilo zahvaćeno uredbom u ono doba kad su drugi otoci naravno bili zaleđeni, ovdje je općenito zabilježen veći broj svojti nego na okolnim otocima. Mnoge su vrste kako biljaka tako i životinja zbog svoje ugroženosti uvrštene na crveni popis ugroženih biljnih i životinjskih vrsta koje po kriterijima naime međunarodne zaštitarske prakse za naše područje sastavila Služba zaštite prirode Republike Hrvatske. Ova je otočna skupina važna i za migraciju ptica. Važno je spomenuti da je ovaj prostor također i autentično stanište morske medvjedice jedne od najugroženijih sisavaca na svijetu. Ova se životinja povremeno ipak i viđa u Jadranskim vodama. Posebnu vrijednost ovom prostoru svakako daje more i podmorje i njegov vrlo bogat živi svijet. Ovo se odnosi kako na pridnene vrste, sjedilačke ali i one koje žive uz dno, posebno ribe i rakove ali i na pučinske vrste. Područje ovog otočja vrijedno je i sa kulturno povijesnog stajališta. Uz vrijednu tradicijsku arhitekturu značajni su arheološki nalazi na kopnu tako i u njegovu podmorju gdje je nađeno mnogo značajnih arheoloških lokaliteta koje svatko treba sačuvati od devastacije. Zbog svojih iznimnih prirodnih značajki posebno iz razloga što predstavlja prostrano, prirodno, neznatno izmijenjeno područje naročito njegovo podmorje, Lastovsku otočnu skupinu treba posebno zaštititi zbog naglašenih ekoloških, odgojno-obrazovnih, kulturno-povijesnih i turističko-rekreativnih vrijednosti. Za prirodne prostore ovakvih značajki člankom 13. Zakona o zaštiti prirode predloženo je da se park prirode kao odgovarajuća kategorija zaštite primjeni na tom području. Zastupamo baš mi u Ministarstvu kulture, baš ovu kategoriju zaštite parka prirode zbog toga što su dopuštene u takvom slučaju, ovaj nivoa zaštite i gospodarske aktivnosti, premda postoji jedna ograničenja ali ta ograničenja nisu teret stanovništva, već dapače to je dobit. Režimom zaštite koji citiram iz zakona i propisan za parkove prirode sačuvat će se iznimne i višeznačajne vrijednosti lastovskog područja uz dopuštenje onih gospodarskih i drugih djelatnosti i radnji, koje neće ugrozit bitne prirodne značajke ovog prostora zbog kojih se zaštita i proglašava. Lastovsko otočje odavno je prepoznato kao posebno vrijedan prostor, proglašenje ovog otočja parkom prirode predviđeno je i strategijom prostornog uređenja Republike Hrvatske koje je Hrvatski sabor donio još '99. godine a u kojem posebno mjesto ima zaštita posebno vrijednih prostora i okoliša. U dokumentu strategije je i akcijski plan zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske koji je također donio Hrvatski sabor isto tako '99. godine, predviđeno je i proglašenje ovog područja parkom prirode. Iz svih navedenih razloga Ministarstvo kulture temeljem članka 13. i članka 96. Zakona o zaštiti prirode a uz stručno obrazloženje Dežurnog zavoda za zaštitu prirode donijelo je rješenje o preventivnoj zaštiti otočke skupine Lastova u kategoriji parka prirode, kako bi se na njega mogle primjenjivati sve mjere zaštite i prije donošenja zakona koji se ovdje predlaže. Prema odredbi članka 22. Zakona o zaštiti prirode u vremenu od 17. studenog i 16. prosinca proveden je na Lastovu javni uvid, da dana 10. prosinca održano je javno izlaganje iz studije za proglašenje zaštite u kategoriji parka prirode i Nacrta prijedloga Zakona o proglašenju parka prirode za lastovsko područje. Poštovani gospođe i gospodo, Lastovo će ujedno i biti i prvi park prirode na ulazu u hrvatski akvatorij i time zapravo na neki način ogledni primjer kako Hrvatska skrbi o svom prirodnom blagu, jer to je područje jedno od najbogatijih podmorja na cijelome Jadranu. Stoga molim ovaj Visoki dom da donese ovaj zakon. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Izvjestitelji? Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo pred nama je Konačni prijedlog Zakona o proglašenju parka prirode "Lastovsko otočje" i odmah na početku želim istaknuti da će i Hrvatska demokratska zajednica naravno snažno poduprijeti donošenje ovakvog jednog zakona koji će doista unijeti novinu u život svih stanovnika Lastova ali prije svega zaštitit će ono što je potrebno zaštititi iz mnogo razloga. Ministar kulture gospodin Božo Biškupić, već je ovdje istaknuo te razloge ali ja ću dodati još neke razloge u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice koja nam se također čine važnim. Prije svega naravno to je zaštita flore i faune koja je izuzetno bogata na Lastovu. Prirodne ljepote Lastova će u budućnosti sasvim sigurno privući veliki broj kako stanovnika Hrvatske koji će ga željeti posjetit tako i turista i nautičara i svih onih koji smatraju doista ovo otočje izuzetno atraktivnim, izuzetno lijepim ali kao što je već rečeno radi buduće generacije nama je od izuzetnog značaja zaštiti floru i faunu koja je doista posebna. Sama činjenica da ima 15 endemičnih biljnih vrsta dovoljno govori za sebe, dovoljno govori o posebnosti ovog otočja koje na sreću ili na nesreću kako se to uzme bilo godinama izolirano, nije bila dopuštena posjeta svima ovom otočju iz poznatih razloga u koja se ja sada ne bi vraćao, ali na neki način je bilo spriječena i devastacija tog otoka. Na svu sreću procedura koja je provedena u slučaju proglašenja parka prirode kod Lastovskog otočja od izuzetnog je značaja jer je uključila sve koji su trebali biti uključeni prije svega oni koji žive, koji su najzainteresiraniji za svoj otok, to su oni koji žive na Lastovu, stanovnike Dubrovačko-neretvanske županije ali i sve one udruge koje prate probleme u zaštiti prirode, u zaštiti flore i faune na Jadranu i sasvim sigurno da je ova procedura izuzetno puno značila u osvješćivanju svih onih kojima je Lastovo pri srcu. Sama činjenica da je jedno od najugroženijih životinjskih vrsta, ima svoje autentično stanište na Lastovu, to je sredozemna medvjedica dovoljno govori o atraktivnosti ovog područja, dovoljno govori o drugačijoj geološkoj povijesti ovog otočja. Dopustite mi osvrnuti se i na nešto što je spriječeno ovim zakonom. Spriječeno je da se dogodi ono što se dogodilo na žalost u proteklom razdoblju na otoku Mljetu. Spriječeno je da se dogodi prodaja ili da se pokuša dogoditi nezakonita prodaja i u tom smislu ovaj zakon će dati svoj prilog, ali s druge strane osigurano je i dalje da se stanovnici Lastova gospodarski razvijaju, da svoj otok, svoje otočje stave u funkciju svoga razvoja na jedan kvalitetan način, dakle riječ je o održivom razvoju i riječ je doista o jednom posebno zaštićenom kraju koji će svakako i gospodarski pridonijeti razvoju Republike Hrvatske jer vjerujte ono što je na Lastovu, za one koji nisu bili, doista se isplati vidjeti, to je ljepota u najmanju ruku ravna ljepoti Plitvičkih jezera ili ostalih zaštićenih dijelova Republike Hrvatske, a može se dakle mjeriti i sa ljepotama svjetske prirodne baštine. U tom smislu ja mislim da ne treba previše dužiti jer vjerujem da će postojati visoka suglasnost u ovom Domu oko zaštite otočja Lastovskog i oko donošenja ovog Konačnog prijedloga Zakona o parku prirode. Ja vjerujem da će to biti i konsenzusom napravljeno, ali ako ne, sasvim sigurno većinom glasova svih zastupnika. Evo, još jedanput na kraju snažno podržavamo donošenje ovog zakona jer će ono puno značiti otočanima, puno će značiti samom otoku, ali isto tako želim istaknuti potrebu da čim prije profunkcionira javna ustanova koja će se doista na pravi način skrbiti o provedbi ovog zakona, koja će na pravi način brinuti o tome da Lastovo doista bude u svim područjima park prirode i da doista bude na ponos svima nama u Hrvatskoj i ja sam siguran da će ova institucija biti od izuzetnog značaja za samo Lastovo i moram reći da je općina Lastovo, da je njeno vodstvo, općinski načelnik da su zapravo svi podržali ovaj prijedlog zakona i da on doista ima vrlo malo protivnika odnosno ja ne znam da ima prave protivnike i u tom smislu evo kažem donijet ćemo jednu novu kvalitetu življenja na ovom najjužnijem i izoliranom otoku koji će se i na ovaj način sasvim sigurno približiti svima nama u Hrvatskoj. To bi bilo u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, dakle podržavamo snažno ovaj Konačni prijedlog Zakona o proglašenju Parka prirode "Lastovsko otočje".
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Luka Roić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo u ime kluba HSS-a također želim reći nekoliko riječi o ovom prijedlogu zakona, o prijedlogu zakona koji proglašava Park prirode "Lastovsko otočje". Čuli smo da se radi o relativno malom prostoru, svega 195 kilometara kvadratnih, ali radi se o vrlo interesantnom i vrlo biološki i svakako raznolikom području. Lastovo je zaista biser našeg otočja, jedan od najudaljenijih otoka koji, čije područje zahvaća sa istoka Lastovnjaci, Vrhovnjaci, sa zapada otok Sušac i svatko tko je tamo jednom bio, mislim da se poželi ponovo vraćati. Nažalost, kao i svi otoci, a naročito ovi najudaljeniji, problem demografski prisutan je i malo je stanovnika koji može zapravo uživati u blagodati prirodnih bogatstava koje je sam Bog dao. Eto, i na ovaj način dobro je da se zaštićuje i da se makar ono što je ostalo, a ostalo je dosta toga iako je svaka vrsta gotovo ugrožena na takvim područjima jer svi oni neodgovorni pojedinci koji bezobzirno devastiraju takve prostore u stanju su i takva bogatstva i takve ljepote zapravo potpuno ili djelomično uništiti. Zato je za pozdraviti odluka hrvatske Vlade da se donese zakon kojim će se proglasiti Park prirode "Lastovsko otočje" i na taj način onemogućiti svima onima koji su eventualno u prostornom uređenju mislili devastirati taj prostor, ali da isto tako i sve one bogatstva od podmorskog, od flore i faune bogate koja je vrlo bitna za staništa i migracije raznih ptica do autentičnog, čuli smo, prostora morske medvjedice koja na tom području ipak je još uvijek viđana, a ona je jedna od najugroženijih vrsta morskih sisavaca. Prema tome, sve zaštite u tom pravcu su svakako za pozdraviti i za očekivati je da će i takva odluka i potaknuti neke da požele živjeti na Lastovu, da možda i svoj radni vijek i svoje radne sposobnosti uključe u takvu vrstu jer djelatnosti je, zaista je najveći problem naših otoka prestaro stanovništvo, slaba demografska slika, slab prirast, znamo svi da se na takvim otocima puno više umire nego rađa i potrebno je velika, velika briga svih nas da bi takva područja ostali djelomično ili potpuno neoštećena, a svakako životno vrlo zainteresirana i za život ljudi a i svih ovih biljaka, životinja i podmorja i morskih organizama koji su zapravo sastavni dio tog područja i bez čega to područje ne bi bilo tako interesantno i bogato kao što jeste. Zato i mi u HSS-u podržavamo prijedlog ovog zakona i dignut ćemo naravno ruku za donošenje ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a uvaženi zastupnik Željko Kurtov.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, uvaženi članovi ministarstva. Ja bih imao ispred kluba HNS-a isto tako reći da podržavamo i da je ovo hvalevrijedan prijedlog, međutim htio bih upozoriti na neke stvari koje su se dešavale u Parku prirode "Vransko jezero", "Kornati", itd. Bojim se da i ovo malo stanovnika što ima na Lastovu ovim proglašavanjem parkom prirode ne ugrozimo njihov život i življenje. Prema tome, zauzeo bih se da ljudi koji tamo žive da im se omogući kao i do sad da bace mrežu, bace vršu, jer vi znate da proglašavanjem parka prirode takvi način ribolova je zabranjen. Ako nije u pojedinim dijelovima kao što su Kornati, dozvoljeno je za Murter, Murterine, on će po europskim standardima biti zabranjen, a sad im je dozvoljeno. Prema tome, bojim se da zaštitom biljnog i životinjskog svijeta na Lastovu ne ugrozimo ljudski život koji je i tako u opadanju. Prema tome, moja i klub HNS-a išli bi k tome da pokušamo tj. da ministarstvo pokuša izići u susret tim ljudima tamo kojih je i tako svaku godinu sve manje da im se omogući način, navika i život kako su ga oni do sada provodili da ne bi došlo do sukoba između parka prirode tj. rukovodstva parka prirode i domaćeg stanovništva kao što se desilo na Vranskom jezeru pa je došlo do paleži, namjernog devastiranja, uništavanja a ako je itko zaslužan i za Vransko jezero i za Kornate a tako i za Lastovo onda su najzaslužniji upravo ti ljudi koji tamo žive. Da oni nisu čuvali svoj kraj, da ga nisu očuvali ne bi bilo danas moguće ni proglasiti park prirode. Prema tome, ja što se tiče proglašenja i Klub Hrvatske narodne stranke prihvaćamo to sa oduševljenjem naročito zbog medvjedice koja je evo, ne znam da li je tko od vas imao priliku, ja sam je zadnji put '93. godine vidio za vrijeme Domovinskog rata i ne znam da li ću je više za svog života vidjeti. To je jedno čudo od prirode koje mi još na Jadranu imamo i mislim da trebamo poduzeti sve da je zaštitimo. Dalje, bojim se da ovih milijun i 200 tisuća kuna iz proračuna da li će biti dovoljno za postavljanje naročito sada u početku kad će trebati srediti prostorije i uvesti, mislim toga se bojim. Prema tome, da ministarstvo bude spremno da uskoči sa nekim dodatnim sredstvima ako za to bude potrebe. Sve ove primjedbe koje dajem dajem u najboljoj vjeri i mislim da ministarstvo i sa novom upravom parka prirode strogo povede računa o tome da ti ljudi koji se tamo nalaze, koji tamo žive da se ne osjete ugroženima. Da li ćemo to moći u budućnosti, ja vjerujem da ne jer ovo što imamo za murterine koji imaju pravo starim svojim načinom ribarenja ribariti sada u Kornatima to će se morati zabraniti. To nam je eksplicite rečeno na Odboru za poljoprivredu kad smo ta pitanja postavljali. Prema tome, ne znam kako će se to zakonski moći ugraditi unaprijed ali evo ja molim ministarstvo da povede računa o tome jer prekrasna je priroda u Hrvatskoj, prekrasno je sve, ako nemamo tamo i ljude sve to možemo baciti u vodu. Uz te male primjedbe i želju da se povede računa o tome Hrvatska narodna stranka podržava ovo i zahvaljuje se. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Završili smo raspravu po klubovima. Riječ ima uvaženi zastupnik Vladimir Štengl.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine predstavniče ministarstva, kolegice i kolege zastupnici! Predloženi tekst Zakona o proglašenju Parka prirode "Lastovsko otočje" odnosno točnije Konačni prijedlog Zakona o proglašenju Parka prirode "Lastovsko otočje" je kratak, ima samo četiri članka ali njegovo značenje je obrnuto proporcionalno, upravo hajdemo to reći toj kakvoći. Radi se o najudaljenijoj otočnoj skupini naše jadranske obale, radi se o 44 otoka, otočića i hridi koje možda najbolje oslikavaju samo dvije riječi "bogatstvo raznolikosti" ili jedan ne mali dio dragulja hrvatske jadranske obale. Sve, ali sve flora, fauna, pod morem, nad morem, obradive površine u unutrašnjosti otoka, značajan broj endemičnih svojti, sve to zaslužuje i zahtijeva da bude zaštićeno, da bude proglašeno parkom prirode. Nadajmo se da sredozemna medvjedica nije zaboravila navraćati u te prostore ili tamo obitavati, da će ptice selice koje možda evo kreću iz ovih krajeva, dakle iz obitavališta u sjevernim dijelovima naše zemlje moći se odmoriti u prostorima parka prirode a na svom putu u neke tko zna kako daleke krajeve. Bit će sigurne od mogućih nesavjesnih lovaca, pojave od koje moramo priznati baš nismo imuni. More i podmorje, njegovo bogatstvo i raznolikost je posebna priča. I na kraju, i ljudi su tamo, dokaza da su obitavali od davnina na tom prostoru ima puno i sve ali sve to na određeni način i u određenoj mjeri treba statusom parka prirode na odgovarajući način riješiti. Status parka prirode ovim zakonom dobija odnosno postaje sastavnim djelom Parka prirode "Lastovsko otočje" i otok Sušac s morskim pojasom od 500 metara od otoka. Vlada Republike Hrvatske obvezuje se na donošenje uredbe kojom će se osnovati javna ustanova za upravljanje Parkom prirode "Lastovsko otočje". Državni proračun je osigurao početna sredstva milijun i 200 tisuća kuna za početak rada te ustanove. Sve je posloženo da se ovaj zakon donese i počne primjenjivati pa svakako da podržavam njegovo donošenje. Hvala.
Hvala. Štovana zastupnica Jagoda Majska-Martinčević. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Pretpostavljam kao i mnogi kolege kad sam ih pitala da li će o ovome raspravljati pa su rekli da se tu nema što raspravljati jer da ćemo sasvim sigurno biti svi za ovaj zakon zato jer svi znamo vrijednosti i ljepote naših otoka, ipak mislim da je potrebno neke stvari istaknuti, možda podcrtati ono što je kolega Matušić spomenuo kada je govorio u ime Kluba HDZ-a a to je da osim zaštite koji će status nacionalnog parka donijeti Lastovu treba možda porazmisliti o nekim dodatnim mjerama koje bi i Lastovo a i ostale parkove prirode zaštitili naprosto od gramzljivosti, od tajkunizacije i od svega onoga što se počelo događati i došlo na vidjelo sa Nacionalnim parkom "Mljet". Jer, ja to ne govorim "lar puer lar" nego čitam temu objavljenu u "Vjesniku" 15. i 16. listopada "Spor otočana zbog novog parka prirode", riječ je upravo o Lastovu. Nije tako sve idilično kao što se čini na prvi pogled kod samog lokalnog stanovništva. I tamo su postojali otpori i vjerojatno će i postojati kod nekih vijećnika, nekih ljudi koji sudjeluju u lokalnoj vlasti naprosto zato jer će ovakvim statusom Lastovu onemogućiti kao što se trebalo onemogućiti i nekim drugim područjima da se rasprodaju. Što će donijeti ovaj Zakon osim što će možda pomoći da se obnavljaju zapuštena polja, da se poradi na ekologiji, da se možda i stanovništvo kojeg nema mnogo educira i osim što će se možda spriječiti i masovni turizam, što je nužno potrebno. Čini mi se da je najvažnije u svemu tome uvjeriti lokalne ljude, ljude koji se brinu za Lastovo da je ovakav Zakon nužan zbog njih samih, zbog tradicije i baštine i svega onoga što će ostaviti svojoj djeci i svojim unucima. Možda je potrebno još poraditi i u medijima na tome da Lastovčani shvate da se ovakav status traži i daje njihovoj sredini upravo za njihovo dobro. Jer sve ono što se može događati, a ja ponavljam i ponavljat ću i dalje da slučaj na Mljetu nije bio slučaj nego se dogodio u sprezi razno raznih subjekata koji idu za rasprodajom hrvatske zemlje. Da nisu samo zakoni ti koji mogu štititi nego su to upravo ljudi na licu mjesta, dakle, lokalno stanovništvo koje mora biti svjesno o čemu je riječ i zbog čega se njihovoj sredini daje ovakav status. Naravno da ću ja podržati ovaj Zakon kao što mislim da bi polovica hrvatskih otoka zbog svojih lokaliteta arheoloških, zbog flore, faune, zbog svih svojih vrijednosti trebali biti još bolje zaštićeni, ali kažem, ne znam da li će i ovaj Zakon uspjeti zaštititi Lastovo ili bilo koje drugo tako vrijedno područje u Hrvatskoj od ljudi koji ne razmišljaju niti domoljubno, a niti o budućnosti koju će ostaviti svojoj djeci. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Miomir Žužul. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Ja ću se na određeni način nastaviti na rasprave kolega koji su govorili prije mene i kolegice Martinčević sada. Uistinu, često puta se postavlja lažna dilema, zaštita ili razvoj? Ja mislim da je to ne samo lažna nego jedna vrlo opasna dilema. Međutim, tu dilemu pogotovo postavljaju sve države u tranziciji, a mi se upravo u tome trenutku nalazimo sada i sve države Europske unije su pokušale, odnosno države kad su ulazile u Europsku uniju pokušale pronaći način kako će se zaštititi od prebrzoga razvoja koji bi dovodio do devastacije nekih trajnih vrijednosti. Imamo tu jednu naizgled apsurdnu činjenicu da države stare Europe to nisu uspjele. I šta im se dogodilo? Njihove prekrasne prirode su upravo devastirane. Španjolska danas je, budimo otvoreni, ni blizu tako atraktivna kao Španjolska prije 15 godina. Dobrim dijelom, Italija, Grčka gotovo cijela, dobar dio Francuske. Države koje ulaze u Europsku uniju su to shvatile i donijele cijeli niz načina i mehanizama kojima se štite. Hrvatska se nalazi u jednoj specifičnoj situaciji. Njoj su mehanizmi zaštite već oduzeti. Naime, mi smo sporazume već potpisali, mi ćemo ih se morati pridržavati i nismo uopće došli u priliku pregovarati o tome kako ćemo se zaštititi. Naravno, govorim o famoznom sporazumu, o stabilizaciji i pridruživanju i njegovim odredbama koje će uskoro dovesti nas građane Hrvatske i Hrvatsku državu u situaciju da više ne možemo štititi svoje vrijednosti o kojima ovdje govorimo. Ne možemo ih štititi zato što nećemo, vjerojatno, još biti dio Europske unije da bi se kroz te mehanizme mogli štititi, a nećemo moći samostalno donositi zakone koji će ih moći štititi. I ja utoliko pozdravljam donošenje ovoga Zakona i odmah možda da kažem, ne bojim se ja toga da će stranci doći u Hrvatsku i devastirati Hrvatsku. Ja mislim da to više radimo mi sami nego stranci. Ali dolazak, mogućnost kupovine koju će uskoro imati svi građani Europske unije će stvoriti kod nas, budimo tu vrlo otvoreni, dilemu da li da idemo za brzom i lakom zaradom ili da pokušamo štititi nešto što je nekakvo opće dobro, a opće dobro je po definiciji dosta apstraktno. Ali činjenica je jedno. Razvoj može i čekati godinu dana ili dvije godine ili tri, ništa se bitno neće dogoditi, ali zaštita ne može. Jer ono što nismo zaštitili ove godine sljedeće godine već može biti prekasno za štićenje. Nedavno mi je jedan moj prijatelj koji živi u inozemstvu rekao kako bi zapravo cijelu Hrvatsku trebalo proglasiti nacionalnim parkom Europe. I kad pričate sa Europljanima vidjet ćete da oni govore sa više divljenja o Hrvatskoj nego što govorimo mi sami. Ali to ne mijenja na stvari, našu obvezu da se mi zaštitimo jer Europska unija ne poznaje mehanizam kojim bi jednu državu proglasila nacionalnim parkom. Naravno, to bi vrlo vjerojatno mogao biti dosta dobar turistički slogan za promidžbu Hrvatske, ali ne može dovesti do nekakve legislative koja bi nas štitila. I zato, ne preostaje nam ništa drugo nego pronaći mehanizme. Meni se čini da je ovo jedan od mehanizama kroz ovaj Zakon koji se dana predlaže i zbog toga ja punim srcem podržavam ovaj Zakon. I čini mi se da taj i slični zakoni imaju veću vrijednost i veću težinu nego što je zaštita samo jednoga specifičnoga područja. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Lucija Čikeš. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dakako da se pridružujem mojim kolegama koji podržavaju svesrdno ovaj Zakon o proglašenju parka prirode Lastovsko otočje. Sigurno ovaj biser od 44 otoka, otočića i hridi koji ne bez razloga nazivaju drugim Kornatima ovo i zaslužuje. A koliko je široko odobravanje i koliko je primljeno zdušno od tamošnjeg stanovništva vidi se i u medijima gdje su se očitovali jer u tome vide svoju budućnost. Dakako da su to zdušno prihvatili iz razloga što je i kolega Žužul maloprije napomenuo jer su vidjeli velike opasnost da se upravo ta njihova naglašena ekološka, kulturno-povijesna i turističko-rekreativna vrijednost naruši, uništi i devastira. Ne samo to, nego su vidjeli u ovome i vidjeli su i u ovome na jedan način i gospodarski razvitak, bolji prosperitet svoga otoka i održivost po zadnjim statistikama 820 žitelji koji dolje živi, raspolaže čak sa 450 hektara obradive površine ali od toga je obrađeno samo 10%. Upravo možda ova sredstva koja će naknadno doći, dovesti će i do promjene ove slike žitelja na tom otočju i dovesti će do bolje budućnosti ovog naroda. Dakako da je otok i zajedno sa drugim uključen već u jedan projekat koji se zove odgovorni turizam i eko regijska zaštita srednje i južne Dalmacije kojim se dakako htjelo pokazati da zaštita prirode i ekonomski razvoj dvije su strane na vagi održivog razvoja. Ekonomski napredak i pravo na bolji i kvalitetniji život ne može se i ne smije uskratiti bilo kojem čovjeku. Međutim nekontroliran rast ljudskih aktivnosti može dovesti i dovodi do uništavanja tih prirodnih bogatstava, dovodi do zagušavanja prirodnih staništa, dovodi do uništavanja eko sustava i konačno do promjena koje se danas očituju na globalnoj razini. I upravo da ne bi Lastovo doživjelo ovo, ovaj zakon će to spriječiti i zbog toga ga podržavam. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma, Luka Bebić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Svesrdno podržavam, podupirem Prijedlog zakona o proglašenju Parka prirode "Lastovsko otočje". To je nužno učiniti jer je to jedan od bisera našeg primorja i podmorja i podmorje je tu jako bitno jer na lastovskom i oko lastovskog arhipelaga obitavaju mnoge vrste riba, mekušaca i drugih vrsta koje treba zaštititi. Područje se prostire nešto manje od 200 kilometara kvadratne površine i onako u grubo se može ocrtati da je to od vrha vrhovnjaka tj. od otoka Glavata pa do Sušca. Zanimljivo je za otok Sušac reći da je to otok koji je zapravo svojim položajem i udaljenosti od Palagruže faktično da je Palagruža pripala Hrvatskoj, ranije dakle Jugoslaviji, poslije Hrvatskoj, odnosno Hrvatskoj jer je bliže Palagruža otoka Sušca nego Montergana i jednog predjela Italije za jedno 800 metara svega, čak se na tom području i preklapa teritorijalno more između Palagruže i Sušca. To je sa tog stajališta. Međutim to naravno nema izravne veze sa ovim zakonom, ali je dobro podsjetiti da se Lastovo nalazi najudaljenije od naših, jedan najudaljeniji naš otok. Da je tamo pravo bogatstvo otočića i Vrhovnjaci i Lastovnjaci su posebno lijepi i imaju svojih osobina kojih treba zaštitit i vrsta samo kažem na otocima biljnih i životinjskih vrsta nego i u podmorju. Dakle budući da su neke vrste posebno raširene na otoku Lastovu, a postoji i dobar dio endemičnih vrsta koje zapravo su karakteristika i posebnost samog lastovskog otočja, to je također bitno radi zaštite od alepskog bora do hrasta medunca, crnog jasena i crnike, odnosno česmine i drugih vrsta te cijeli prostor je, ovdje navodi da je zabilježeno 703 svojte. To je jedan ogroman broj na malom prostoru, a što se tiče našeg, zaštite pojedinih dijelova naše zemlje i proglašenja parkom prirode ima jedno značenje koje je univerzalno u tom smislu, da se takva područja moraju tretirati u pogledu prometa nekretnina ili nemogućnosti gradnje i sl. za svakoga isto. To znači za sutra kao članica Europske unije ili čak i prije toga nego postanemo član Europske unije moći će se i dužni smo osloboditi i otvoriti promet nekretnina, nego da će biti dakle ako je nešto zabranjeno ili je nešto ograničeno onda je ograničeno za građane Hrvatske kao i one koji bi eventualno došli sa strane iz drugih zemalja i kupovali naše nekretnine pokušavajući u skladu sa urbanističkim planovima, u skladu sa prostornim planovima tamo nešto graditi. Dakle to nam zapravo preostaje gotovo jedina mogućnost nakon 10. veljače 2009. ili 1. veljače 2009. da zaštitimo pojedine naše vrijednosti recimo i ne samo otoke nego i druga područja koja su od interesa da se zaštite i da ih na taj način isključimo iz prometa koji bi bio nekontroliran i koji bi zapravo po Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju smo dužni provesti, ali uvijek dakle jednako sa jednakim pravom građana Hrvatske i građana Europske unije čiji ćemo nadam se postati član, ali prije toga će se morati liberalizirati promet nekretnina. Dakle ovo je dobar potez, ovo je dobar prijedlog i na taj način uz Mljet i Lastovo postaje takav jedan park prirode koji je biser i poseban ponos južnog Jadrana. Ja naravno još jedanput podupirem, odnosno podržavam donošenje ovoga zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o proglašenju Parka prirode "Lastovsko otočje". Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Rezultat? Sa 81 za i 3 suzdržana usvojen Konačni prijedlog zakona.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane saborske zastupnice i saborski zastupnici. Pred vama je dakle Konačni prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli. U odnosu na prvotni prijedlog ovdje imamo dvije inovacije, obje su unesene u obrazloženje prijedloga zakona i to slijedom prijedloga dvaju zastupnika, uvaženog zastupnika gospodina dr. Sabatija i gospodina Kovačevića za vrijeme rasprave o prvom prijedlogu. Podsjećam, ovdje je riječ o Prijedlogu zakona o osnivanju jednog razmjerno malog integriranog sveučilišta. Malog po broju studijskih programa, malog po broju nastavnika, razmjerno malog i po broju studenata, ali dopustite mi kazati ne malog u odnosu na očekivanja koja imamo u odnosu na tu instituciju. Naime 17 studijskih programa artikuliranih u buduće sveučilišne odjele koji proizlaze iz trenutna, trenutna dva fakulteta jedne visoke škole koji su, koje su članice sadašnjeg Sveučilišta u Rijeci uz početna sredstva od milijun i 7 stotina tisuća kuna mogu odavati dojam da se radi o malom potencijalu, ali kako rekoh istovremeno i o nečemu što je klica ne samo prosvjetiteljske luči u Istri nego i organizacije organizma koji budi nadu za ukupni gospodarski i ukupan društveni razvoj prije svega u Istri, ali ne samo u Istri nego u tom cijelom dijelu Hrvatske. U tom smislu predlažemo da se prihvate prijedlozi. Ponavljam uvažili smo oba prijedloga, unijeli ih u obrazloženje te u cjelini predlažemo za prihvaćanje Konačni prijedlog zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, zakonodavstvo. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a, a ide, ide? Ide, pardon, ide Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. … [[Govornik se ne razumije.]] Odbora, poštovani zastupnik Željko Pavlic.
Malo sam rekao pa treba više vremena, evo poštovane dame i gospodo, poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče evo dopustite da ukratko dakle vas izvijestim o odluci našeg Odbora. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora razmotrio je na dan, je na 26. sjednici koja je održana 27. rujna 2006. godine Konačni prijedlog zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli. Odbor je pitanje raspravio kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnijeli su predstavnici predlagatelja, a sudionici rasprave ustvrdili su da nema primjedbi na normativni dio prijedloga u odnosu na prvo čitanje dopunjeno u skladu sa zahtjevima zastupnika na plenarnoj sjednici podacima koji se odnose na pitanja financiranja i stanje nastavnog kadra. Vlada suglasnost s predstavnicima predlagatelja o tome da bi se svi predviđeni i novi studiji teško mogli održavati s dosadašnjim brojem nastavnog osoblja uzimajući osobito u obzir standarde «Bolonjskog» procesa. Ali je također izvan dvojbe oko toga da će se predloženo osnivanje visokoškolske ustanove u obliku sveučilišta sastavljenog od odjela bez fakulteta kao zasebnih pravnih osoba također olakšati konstituiranje i daljnje djelovanje novoga sveučilišta. Ovakva su sveučilišta u kulturnim središtima izvan Zagreba pogodna, posebno da bi se u njima razvijali i studiji odgovarajućih umjetničkih disciplina na način izmještanja dijela kapaciteta umjetničkih akademija i drugih visokoškolskih studija koncentriranih u Zagrebu. Prihvaćena je ocjena predstavnika predlagatelja da su postojeći fakultetski i ostali visokoškolski studiji koji već godinama djeluju u Puli solidan temelj za razvoj predviđenog suvremenog sveučilišta prilagodljivog današnjim potrebama. Nakon provedene rasprave jednoglasno je donesen zaključak: «Odbor predlaže Hrvatskom saboru da donese zakon o osnivanju sveučilišta u Puli u obliku prepravljenom od strane, pripremljenom od strane predlagatelja.» Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Lino Červar. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodo iz Ministarstva, dame i gospodo. Držim, držimo da se ne može govoriti o programu razvoja Istarske županije za naredno razdoblje od 5 godina kojeg je izradila Istarska razvojna agencija uz Institut za međunarodne odnose Ministarstva, Fonda za regionalni razvoj Istarske razvojne turističke agencije i Agencije za ruralni razvoj Istre ako sve te programe ne bude pratilo znanje uz kojeg ćemo osigurati razvoj novih tehnologija, implementaciju inovacija i poticati razvoj proizvoda i usluga sa što većom dodatnom vrijednošću. Tu novu dimenziju ćemo dobiti sigurno i osnivanjem Sveučilišta u Puli. Poradi toga Klub Hrvatske demokratske zajednice daje punu potporu Konačnom prijedlogu zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli. U operativnom programu razvoja Istarske županije je ukazano na veliki problem a to je nepovoljna obrazovna struktura radne snage tj. manjak visokoobrazovanih kadrova kao i na tzv. odljev istarskih mozgova u druge zemlje i druge hrvatske županije. Ostvariti 4 strateška cilja Istarske županije kao što su konkurentno gospodarstvo, razvoj ljudskih resursa i visoki društveni standard uravnotežen i održiv razvoj, prepoznatljivost istarskog identiteta bez školovane i educirane domaće djece biti će to još samo jedna iluzija. Istra sa svojih 10 gradova i 31 općinom, sa 53 osnovne škole i 26 srednje škole i 3 visokoškolske ustanove sa postotkom visoke stručne spreme nižim od republičkog prosjeka potrebuje svoje sveučilište koje će educirati stručnjake i menadžere sa visokom naobrazbom i znanstvenim zvanjima. I zato Klub Hrvatske demokratske zajednice podupire sveučilište, podupire znanost i obrazovanje koji će pomoći i istarskoj poljoprivredi i stočarstvu, ribarstvu i marikulturi i brodogradnji, industrijskoj proizvodnji nemetalnih proizvoda, turizmu pa sve do malog i srednjeg poduzetništva i obrtništva. Temeljem istraživanja i potreba poduzetnika a ima više od 1500 projekata nameće se potreba angažiranja mladih stručnjaka sa sposobnostima za primjenu i razvoj novih privrednih informacijskih tehnologija kao i metoda upravljanja. U Istarskoj županiji je prisutan manjak poglavito diplomiranih inženjera tehničkih znanosti, mladih stručnjaka građevinarstva, strojarstva, brodogradnje, elektrotehnike. Zbog svega toga nameće se potreba povezanosti gospodarstva i razvoja županije Istarske sa nastavnim programima. Dakle, stvoriti kritičnu masu ljudskih resursa koji će steći znanje i iskustvo kako bi pridonijeli razvoju procesa pripreme za ulazak u Europsku uniju. Modelirajući takvu razvoju politiku moći ćemo jednog dana reći da imamo modernu, bogatu, suvremenu Istarsku županiju. U protivnom, moći ćemo govoriti kao i danas, ne rijetko o životu na velikoj nozi ali na žalost bez pokrića. Hvala.
Hvala. Za klub IDS-a ću podijeliti vrijeme. Poštovani zastupnik prvo Valter Poropat, pa onda iza njega Damir Kajin. … [[Upadica se ne čuje.]] Jeste to rekli? … [[Upadica se ne čuje.]] U redu je. Samo… … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. Izvolite.
Čuli smo da su i svi nam govore da su u prijašnjem zakonu podržale sve političke stranke zapravo prepoznati ovaj zakon kao pozitivne energije i budući pokretač društva sa svim potrebnim promjenama u Županiji istarskoj. U sastav ovog sveučilišta ulaze Fakultet ekonomije i turizma u Puli, Filozofski fakultet, Visoka učiteljska škola i Sveučilišna knjižnica. Kada se razmišlja o samom imenu sveučilišta ono ne predstavlja samo identifikacijski element pukog označitelja nego i najčešće sažime značaj i sadržaj. Kada je riječ o nazivima sveučilištima u Europi, najčešća je praksa da ona nose nazive znamenitih osoba primjerice u Grazu je to sveučilište "Franje Josipa", u Pragu je to znamenito "Karlovo sveučilište", dok je slična praksa i u Hrvatskoj. Navedeno je znači poznato sveučilište "Josipa Jurja Štrosmajera", dok ekonomski fakultet u Puli nosi naziv "dr. Mija Mirkovića", akademija i osnovna škola "Tone Peruško" od ostalih istarskih velikana nameće se ime biskupa Jurja Dobrile. Naime, biskup Juraj Dobrila bio je osoba koja je po svojoj crkvenoj službi bila nadležna za čitav istarski prostor zapadno od Učke, dakle, Porečko-pulski biskup i Trščansko-koparski biskup. On je ujedno i istaknuti predvodnik Hrvatskog narodnog pokreta u Istri koji je angažiran u prosvjećenju istarskog puka i poticanju i financijski je podupirao kulturnu djelatnost. Na temelju navedenih postavki zaključujem da je biskup Dobrila ne samo ključna osoba Hrvatskog narodnog pokreta nego je i po duhovnom, društvenom i kulturno-prosvjetnom angažmanu, zato smo i amandmanom predložili ime Jurja Dobrile koje je upućeno zalaganje za dobrobit i za prosvjećivanje. Kada govorimo o sveučilištima potrebno je pogledati naše pozicije ne samo u Hrvatskoj nego i globalno se pomaknuti ispred dakle, ove crte. Nedavno je izašlo izvješće financijskog time gdje je jasno prikazano da među 35 vodećih europskih sveučilišta u Hrvatskoj nema niti jednog jedinog, to je zapravo jedan indikator. Dao sam si truda da malo pogledam i status 101 vodećih svjetskih. Među prva tri kad govorimo o posebnom svijetu, našle su se sveučilišta u Pensilvanny, Harvarda, Stenforda, zatim europska Londona i Pariza. Uglavnom među prvih 100 nije bilo niti jednog hrvatskog sveučilišta, znači indikativno kuda moramo ići dalje. Istovremeno profesor Bičanić, predavač sa Central European University u Budimpešti navodi kako su hrvatske poslovne škole privlače sve više mladih studenata, kvalitetom nastave se ne uklapaju u međunarodne standarde. Među 6 ekonomskih fakulteta u Hrvatskoj jedino je sveučilište u Splitu i malo sveučilište u Puli, uskladilo se prema Bolonjskom procesu. Dakle, 3 godine prije diplomskog, 2 godine dodiplomskog studija. Zapravo one naznačuju da fakultet u Splitu jedini ima šansu postati najbolje veliko ekonomsko ne fakultet i oduzeti čak primat zagrebačkom, dok Pula prema njemu ima šansu postati odličan mali, lokalni fakultet koji će promicati specijalizaciju i izvrsnost. Znači, nema prostora za pesimizam, možda je to potrebno, dodatna energija za nužnost preustroja svih hrvatskih sveučilišta i u ovom pravcu vjerujem da će i Pulsko sveučilište dati svoju kvalitetu i postići za nekoliko godina ove vrijednosti koje su ovdje rečene. Hvala lijepo.
Hvala. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Valter Poropat, u prvom dijelu.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Osnivanjem Sveučilišta u Puli je pitanje od nacionalnog značenja. Pitanje osnivanja jedne snažne državne institucije u Puli koja će omogućiti ne samo razvoj znanosti već sve ono što znanost nosi sa sobom. I uvjeren sam da će nas ekonomski rast i ukupni društveni rast sa Sveučilištem u Puli biti primjeran i konkurentan na način na koji Istru želimo imati u narednom vremenu i na način kako Istra sigurno zaslužuje. Glavna ideja je da to sveučilište koje će svojom vrsnoćom i kvalitetom nastavnog i znanstvenog rada pridonositi raspoznatljivosti sveučilišne zajednice i biti stožer razvoja hrvatskoga zapada. Moram reći, da je ključna riječ pri provedbi vrsnoća. Vrsnoća u svim aspektima a misija sveučilišta je upravo ostvariti i zadržati najvišu moguću razinu vrsnoće u nastavi i u znanstvenom radu. Pri ostvarivanju toga glavni ciljevi sveučilišta trebali bi biti svakako zapošljavanje vrsnog nastavnog osoblja i to tako da zapravo tom nastavnom osoblju ovo sveučilište bude domicilno sveučilište. Da upisuje vrhunske studente iz Istre i da bi Sveučilište u Puli trebalo biti takvo sveučilište koje će biti zanimljivo studentima iz cijele Hrvatske, ali i sveučilište koje će biti prepoznatljivo kao sveučilište za i koje će privući i sve studente iz svih dijelova Europe. U okviru današnjih tendencija na sveučilištima u Europi i u stvaranju visokoškolskog europskog prostora zajedničkoga, harmoniziranog prostora moramo stajati na poziciji da se na sveučilištu ne smije odvajati znanost od visoke naobrazbe, tj. da sveučilište ne smije ispustiti istraživanje nego da to mora biti komplementarno i da jako sveučilište može biti jako sveučilište upravo zato što se na njemu preddiplomski, diplomski i postdiplomski studiji, odnosno sva tri ciklusa predviđena u okviru Bolonjske deklaracije izvode temeljem i sljedom onoga što se na tom sveučilištu promišlja ili istražuje i jedino takvo sveučilište može jačati cijelu regiju kroz potporu gospodarskom, političkom, kulturnom i standardu života u cjelini. Sveučilište u Puli biti će malo i fleksibilno. Studiji će se organizirati i izvoditi ovisno o potrebama tržišta, te profilirano za određena znanstvena područja. Dakle, osnovne karakteristike Sveučilišta u Puli bile bi sustavno praćenje i potraživanje kadrova na tržištu rada te sukladno tome postupno proširivanje područja iz kojeg će izlaziti nastava i izvoditi nastava od tehničkih, biotehničkih i društvenih područja u početku i humanističkih u budućnosti. Sveučilište u Puli je realna životna potreba i vjerujem da će Zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli u ovom Visokom domu dobiti jednoglasnu podršku. Hvala.
Hvala. Damir Kajin, izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Kao što su i moji prethodnici rekli ja … [[Govornik se ne razumije.]] apsolutno treba podržati ovaj zakon, treba se samo možda zapitati zašto ovaj zakon već nije usvojen, bilo je možda i vremena do ljetne pauze, a i u nekim ranijim razdobljima. Nema regionalnog subjektiviteta nijednog prostora ni na jednom kutku kugle Zemaljske bez sveučilišta i utoliko je jasno IDS sto posto za. Time držimo da se na neki način skreće i pozornost na te istarske prostore, da se otvara mogućnost osnivanja i drugih sveučilišta diljem Republike Hrvatske, konačno držim da se i taj prostor snažnije integrira u svijet. Istra, ja držim da je riješila najznačajnije gospodarske probleme uz čitav niz kojih imamo, počev od životnog standarda pa na dalje. Ali evo samo da kažem nekoliko podataka da npr. istarski izvoz je negdje 950 milijuna dolara, Primorsko-goranske županije koja je po svemu do '90. bila razvijeniji prostor od Istarske 400 milijuna dolara, da je u uvozu Istra negdje na milijardu 150 milijuna dolara, Primorsko-goranska županija negdje na 650 milijuna dolara. Mi možda imamo tu sreću da su veliki gospodarski sustavi relativno stabilni, istina je, niz ih je bankrotirao, ali npr. jedna brodogradnja je tijekom prošlog tjedna usisala oko 4 milijarde i 200 milijuna kuna i to milijardu 700 milijuna kuna je išlo prema Splitu, isto toliko u Rijeku, 620 milijuna kuna u Trogir, 220 milijuna u Kraljevicu, a pulski Uljanik iz državnog proračuna u tu svrhu dobio je 0 kuna. To valja cijeniti, jasno da je to rezultat prilika koje tamo naprosto vladaju. Isto tako držim da to i drugi u Hrvatskoj moraju prepoznati i isto tako doprinos Istre državnom proračunu mora se cijeniti. U novijoj povijesti Istra je imala i regionalni parlament od 1861., imala je sve ostale regionalne institucije, imala je nekada i znatno više stanovnika do ovih stravičnih egzodusa između dva rata, odnosno nakon Drugog svjetskog rata, ali jednu instituciju Istra nikada nije imala. To je Istarsko sveučilište. Slažem se nakon Drugog svjetskog rata kažu meni ljudi najprije je trebalo otvarati škole, tada jasno na materinjem jeziku, na valovima egzodusa Istru je napuštala intelektualna elita i slavenskog i romanskog podrijetla, tako da je tamo negdje nakon Drugog svjetskog rata de facto trebalo početi sve ispočetka, gotovo od nule. Danas je eto vrijeme za sveučilište. Gospodin Meden je citirao članak 13. pa se ovdje kaže da u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona senat Sveučilišta u Rijeci donijet će odluku o pripajanju Fakulteta ekonomije i turizma Dr. Mijo Mirković, Filozofskog fakulteta u Puli, Visoke učiteljske škole u Puli, Sveučilištu i Sveučilišne knjižnice, itd. Mi smo svi ovdje svjesni da se kreće izuzetno skromno. Meni je posebno drago da se ovdje spominje kako ime njegove eminencije, povijesnog istarskog biskupa Jurja Dobrile, tako i ime Mija Mirkovića aliasa Mate Balote, istarskog pjesničkog barda Rakljanca, sjajnog ekonomistu, rodoljuba, čije mjesto sigurno nije moguće zaobići u novovijekoj, ma ne samo istarskoj nego onda i hrvatskoj, u ono vrijeme jugoslavenskoj povijesti radi njegova sudjelovanja na Pariškoj konferenciji '47. čime se definitivno odredila sudbina Istre, Rijeke, Zadra, odnosno njihova inkorporacija u nacionalni korpus hrvatskog naroda. Utoliko danas treba eto odati i dug i Mati Baloti. Bilo je sporova sigurno između Istre, političkog Zagreba oko sveučilišta, ali ovo je i stvar ja kažem prestiža, izlaska iz neke anonimnosti i ovaj zakon, svi oni koji drže do tih prostora pa i do prilika u ovoj zemlji, sigurno će podržati. Volio bih da se u Istri i na sveučilištu primijeni načelo dvojezičnosti, ali sad čak ni to nije presudno. Presudno je da ono danas zaživi. Kako vrijeme odmiče, tako će se sigurno i standardi povećavati, a ono će se kao Istra, govorim o sveučilištu, u to želim vjerovati, ono će prednjačiti i po multikulturalnosti i po otvorenosti i po toleranciji i po povezivanosti sa svijetom, ali i kvaliteti o kojoj je govorio Valter, Lino, Meden, itd. Danas je rekoh Pulsko sveučilište negdje na onoj nultoj točki, kao što je ne znam recimo Istra bila tamo negdje '47. nakon rata, treba početi ispočetka, prostora ima, a očekivanja kako smo čuli od državnog tajnika su velika. Tvrdim da time Istra puno dobija, ovo je velika stvar za Istru, dan njegova osnivanja biti će veliki dan za Istru. Ponavljam, prvi puta u povijesti Istra može govoriti o svom sveučilištu. Bilo je prijepora da ga dobijemo i sad ovaj trenutak jasno valja pozdraviti. Nažalost studentski standard u Puli, u Istri je na mnogo nižem nivou možda i zbog toga što nismo imali sveučilište nego što je danas u Rijeci, Splitu, gradu Zagrebu pa i nekim drugim centrima recimo Zadru, lokalna samouprava valja u to ući materijalno, ali bit je da bi se to moglo učiniti preraspodjela na nivou države, odnosno lokalne samouprave jer je opet nelogično da jedan od gospodarski najprestižnijih prostora u Republici Hrvatskoj, govorim o Županiji istarskoj ima proračun od 210 milijuna kuna. Razumljivo od broja radnih mjesta sve ovisi, ali u velikoj mjeri i o preraspodjeli sredstava između države i lokalne samouprave. Ovih milijun 716 tisuća i 14 lipa koliko je osigurano za ovu godinu u državnom proračunu dostatno je za početak, dostatno je za recimo "vegetiranje" ali Pula gdje je i danas svaki sedmi kvadratni metar zemljišta u vlasništvu vojske odnosno države ima zasigurno prostora da se na neki način i sveučilište financira. Za kraj, slažem se sa svima onima kao što je rekao i Lino. Sveučilište je i afirmacija identiteta prostora, sveučilište je integracija, sveučilište je razvoj, napredak i sveučilište je jednako i subjektivitet prostora. Ponavljam, ljudi su iz Istre odlazili, odlaze i danas, pogotovo je to ponovo došlo do izražaja nakon devedesetih godina u vrijeme rata, gospodarskog karaha kada smo samo u periodu od 92. do 94. izgubili gotovo 20 tisuća radnih mjesta. Mnogi mladi ljudi danas su u susjednoj nam državi Italiji, tamo su na prestižnim sveučilištima i nakon istih vrlo lako su dobili mogućnost da egzistenciju ostvare u zemlji u kojoj su i studirali. Nažalost, velika većina istih upravo zbog tih materijalnih mogućnosti ili nemogućnosti neće se vratiti u Republiku Hrvatsku. U Istri se sigurno puno radi. Sreća je da ima posla, sreća je da je naša stopa nezaposlenosti najmanja u državi 6%. Možda se malo mirnije, malo bolje živi ali ne puno drugačije nego drugdje u Hrvatskoj. Za kraj, nemam apsolutno ništa protiv toga da sveučilište nosi naslov biskupa Jurja Dobrila. Možda je meni Mijo Mirković jednako tako prihvatljivo rješenje, ekonomski fakultet nosi njegovo ime. Međutim, biskup Dobrila koji je rekao da je biskup Slavena, misli na Hrvate Slovence ali i Romana znači misleći na Talijane naprosto je izrazio i tu vodilju kakvo bi možda sutra dan sveučilište trebalo organizirati odnosno urediti ga kao jedno dvojezično sveučilište, odnosno trojezično itd. kako bude bilo. Biskup Dobrila, biskup znači koji je rođen u Ježenju, koji je pokopan u Trstu, koji je vodio porečko-pulsku biskupiju, kasnije tršćansku biskupiju naprosto prevazišao je ono vrijeme izrazitih nacionalnih podjela, uskogrudnost tog trenutka, zatvorenost tih prostora, ideoloških i svih drugih isključivosti i zasigurno zaslužuje da ga se eto i na ovaj način sjetimo bez obzira što bih ja možda bio bliži tom istarskom … [[Govornik se ne razumije.]] Mati Baloti, Miju Mirkoviću ali ovom prilikom tu nećemo stvarati nikakvog problema iako je išao taj amandman možda bi bilo dobro da se na neki način provede neka javna rasprava, nema vremena, u petak ćemo glasati. Što prije glasamo o zakonu to bolje i da vidimo što je najprihvatljivije kao naziv sveučilišta u Puli. Sve u svemu za kraj apsolutno podržavamo osnivanje tog sveučilišta, tog projekta i meni ne preostaje ništa drugo nego da mu zaželim puno sreće u budućnosti. Hvala.
Hvala. Za Klub SDP-a poštovani zastupnik Anton Peruško. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Evo klubovi HDZ-a i IDS-a imaju privilegiju da imaju dva ili više zastupnika iz Istre pa su govorili u parovima i malo duže, ja do idućih izbora SDP nema nego jednog zastupnika pa ću ja sam u ime Kluba SDP-a i bit ću malo kraći. Ja se već na početku želim reći da se apsolutno slažem sa riječima gospodina državnog tajnika da se ovdje radi o jednom malom sveučilištu ali sveučilištu od kojega imamo velika očekivanja. Dakako da ta velika očekivanja ima i ministarstvo i Vlada Republike Hrvatske ali i svekolika javnost u Istri, istarsko gospodarstvo, lokalna zajednica i znanstvena zajednica svakako. Ali eto, pred nama je danas na raspravi Konačni prijedlog zakona o osnivanju sveučilišta u Puli i uvjeren sam da će taj zakon biti sutra izglasan a Klub zastupnika SDP-a daje svekoliku potporu donošenju ovog zakona. U prvom čitanju podsjetit ću potporu donošenju zakona o osnivanju sveučilišta u Puli dali su svi klubovi zastupnika u ovom Saboru. Primjedbi na sam tekst prijedloga zakona nije bilo što je i predlagač rekao te je pred nama danas konačni prijedlog koji je tekstualno identičan s onim u prvom čitanju te nema potrebe opširnije elaboracije, nužnosti i potpore donošenju ovog zakona. U očekivanju i najavama najavljivalo se i očekivali smo svi zajedno da bi sveučilište bilo moglo startati 1. listopada ove godine. Kao datum očekivali smo da će to biti formalan datum početka rada novog pulskog sveučilišta. Kako će ja se nadam zakon biti donesen sutra, nakon toga slijedi normalno nužna i potrebita procedura odvajanja od riječkog sveučilišta čiji senat treba donijeti odluku o izdvajanju pulskog sveučilišta a Vlada mora imenovati novog privremenog rektora pa se objektivno može očekivati da bi novo pulsko sveučilište formalno startalo koncem godine ili negdje u veljači iduće godine. Neovisno o tome dobro je da se pulsko sveučilište dogodi iako studenti u ovoj akademskoj godini neće osjetiti nikakve promjene u nastavi. Ukoliko se nakon početka rada, a po meni i nama u Klubu SDP-a moraju, usvoje novi programi a mi tvrdimo da se moraju usvojiti novi programi i novi sadržaji studenti će to osjetiti tek u idućoj akademskoj godini 2007./2008. Jezgru pulskog sveučilišta za sada čine Filozofski fakultet, Fakultet ekonomije i turizma, Visoka učiteljska škola, Sveučilišna knjižnica i Studentski centar a kasnije u sastav sveučilišta mora biti integriran i postojeći studij politehničkih znanosti u Puli. Broj profesora i studenata varira iz godine u godinu ali s oko 200 profesora i oko 3 tisuće i pol studenata pulsko će sveučilište spadati u kategoriju otprilike zadarskog ili dubrovačkog koja su se već dokazala pa Klub SDP-a daje potporu osnivanju sveučilišta u Puli. Mi smo u Klubu SDP-a svjesni pri tome da je preustroj visokoškolskih institucija i njihovo organiziranje u integrirana sveučilišta odjelnog tipa složen i odgovoran posao ali i jedini pristup koji jamči uspješnost i kvalitetu visokoškolskog obrazovanja, prilagođenog Bolonjskoj deklaraciji i suvremenoj praksi. U ovom konkretnom slučaju kada je u pitanju Pulsko sveučilište prijepora nema. Postoji apsolutna suglasnost članica koje će biti integrirane. Potporu pruža i sveučilište u Rijeci. Apsolutno i nepodijeljenu potporu pruža lokalna zajednica, crkva, gospodarstvo koje je svjesno da poznata izreka Karanskog pedagoga Grera kako je gospodarstvo bez znanosti slijepo ima osnove, te istarsko gospodarstvo sa pravom očekuje puno od novog Pulskog sveučilišta i znanosti. Otvaranje Pulskog sveučilišta biti će samo prvi korak u stvaranju centra izvrsnosti u Istri kao najzapadnijem dijelu domovine Hrvatske. buduće Pulsko sveučilište neće i ne smije biti kopija postojećih sveučilišta. Programi se ne smiju preklapati sa postojećim programima sveučilišta u Rijeci te moraju biti okrenuti gospodarstvu, studentima iz Istre, ali i onima iz susjednih regija i obližnjih inozemnih regija. U kreiranju novih programa od kojih neki programi, pouzdano znam da već su i gotovi i čekaju verifikaciju sveučilišta da bi mogli ući u realizaciju u narednoj akademskoj godini. Mora učestvovati, u tom kreiranju i nastavku kreiranja mora učestvovati cijela akademska zajednica ali i šire društveno okruženje, a naročito gospodarstvo. Kako kao zastupnik SDP koji dolazi iz Istre dosta dobro poznajem situaciju, govoreći u ime Kluba, dozvolit ću si da kažem da je najslabija karika u lancu Pulskog sveučilišta studentski standard koji je na niskoj razini ili bolje rečeno nedopustivo niskoj razini. Izgradnja studentskog kampusa u objektima stare pulske bolnice je nužnost. Također dovršenje zgrade FETA za koju je investiciju potrebno osigurati 18 milijuna, postavljam kao problem pred osnivača, tj., pred Vladu Republike Hrvatske jer Istarska županija sa proračunom od 220 milijuna uza sve najbolje volje i želju nije u mogućnosti. Znam da dovršenje ove zgrade je u kombinaciji sa sredstvima Riječkog sveučilišta, da li u obliku pozajmice ili na bilo koji drugi način. Međutim, ovo je problem za koji ministarstvo mora voditi računa. I na kraju, kolegice i kolege, neovisno o svim problemima kojih je bilo i biti će, nema dvojbe da znanje i znanstvene metode ulaze u sve kapilare postindustrijskog društva. Sveučilišta postaju iznimno važan genetski mehanizam takvog društva, prijenosnici suvremene civilizacije na nove generacije. To sveučilišta čini i organski ugrađenim u svoju okolinu. Mnoge zemlje Europe planiraju ili energično već provode regulaciju i decentralizaciju sustava visokog obrazovanja kao odgovore na nove izazove i okolnosti. Tim procesima harmonizacije koji će se provesti u Europi do 2010. godine pridružila se i Hrvatska potpisom Bolonjske deklaracije u Pragu 2001. godine. Proces harmonizacije visokog obrazovanja bit će moguće uspješno realizirati stvaranjem fleksibilnih i adaptabilnih visokih učilišta, a to su prema iskustvima u svijetu relativno manja sveučilišta koja trebaju biti sposobna brzo se prilagoditi i dati doprinos razvoju budućih društava koja uče. Uvjereni smo da će tim procesima u Hrvatskoj i Europi kvalitetno pridonijeti i osnutak i razvitak Sveučilišta u Puli i zato Klub SDP-a osnivanju Sveučilišta u Puli daje svoju nepodijeljenu političku podršku. Hvala.
Hvala. Za Klub HSS-a poštovani zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Mi u Klubu HSS-a nemamo zastupnike iz Istre pa ću ja probati sa sjeverozapada Hrvatske nešto reći o Sveučilištu u Puli. Kao što je svima poznato, mi smo i prilikom prvog čitanja dali podršku osnivanju sveučilišta pa na početku da velim da ćemo i danas naravno dati podršku što sigurno nema dvojbe niti sumnje. Htio bi samo na početku reći da su određene primjedbe koje sam ja u ime Kluba dao uvrštene u obrazloženje i da zahvaljujemo predlagaču na tome, tako da smo dobili sigurno i nove spoznaje. Isto tako bih na početku rekao da samim Zakonom koji nadam se da će biti sutra donijet, stvaraju se osnovni preduvjeti za ovo što se želi postići. Ja bi rekao da danas manje-više svi ovdje govorimo o tome kako bismo željeli sveučilište, kakvo bi trebalo biti na kraju krajeva, a ono što je za nas važno kao saborske zastupnike da ćemo izglasavanjem ovog Zakona stvoriti, napraviti ustvari prvi korak, stvoriti osnovne preduvjete. To treba naglasiti i to treba cijeniti. Sav ostali dio posla koji je i ozbiljan i velik je prije svega ispred, na sveučilištu i nadamo se da će oni sve ove ciljeve koji su ovdje napisani u obrazloženju i ispuniti. Zašto sam rekao uvodno da mi je drago da su ovdje i određeni podaci koje smo tražili u prvom čitanju, da vidimo ustvari kakav je to znanstveno-nastavni kadar koji će biti u okviru novog sveučilišta. Isto tako da vidimo malo i koji su to studijski programi. Iz upravo tih podataka možemo reći da novo sveučilište čeka dosta ozbiljan posao. Da ne … [[Govornik se ne razumije.]] Filozofski fakultet je, ali naravno i biti će najjača visokoškolska ustanova u budućem sveučilištu i po broju studijskih programa i isto tako i po broju sveučilišnih nastavnika. A dakako, slabašna je Visoka učiteljska škola i po broju, kao što rekoh, studijskih programa, a još više po broju vanjskih suradnika. To treba ovdje naglasiti jer nam niti znanstvenih novaka. Sve to skupa govorim prije svega kao jednu realnost s kojom se treba novo sveučilište suočiti i pokušati što prije pronaći nekakve puteve kako da ojača to mlado sveučilište. Ono što bi htio reći da bismo mi u Klubu HSS-a bili sretni da smo već danas ovdje vidjeli niz novih programa koji će novo sveučilište u okviru nekog od fakulteta izvoditi. Čuo sam od kolege Peruška da već jesu gotovi, drago mi je to čuti, ali u ovome obrazloženju nažalost ne piše pa ne mogu ništa niti znati o svemu tome skupa. Jer upravo ti novi programi i nova orijentacija rada sveučilišta jamči ispunjenje ciljeva koji su i napisani, a to je stvaranje centra visokoškolske izvrsnosti, jačanje doprinosa sveučilišta regiji kroz potporu u industriji, trgovini, političkom i kulturnom životu. A naravno da će se studij organizirati i izvoditi ovisno o potrebama tržišta. To su sve obične pretpostavke i ciljevi postavljeni, a oni se moraju realizirati kao što rekoh na novih studijskim programima. Ono što bih htio reći još odnosi se na financiranje sveučilišta. Naime ne trebamo se zanositi da će novo sveučilište koštati i ne treba previše se bojati napisati da će to biti veća cifra nego što je sada. To je razumljivo. I hvala Bogu da to tako bude, to znači da se očekuje više novaca da bi novo sveučilište raditi posao koji se očekuje, a tu prije svega misli se i na određene kapitalne investicije koje bi trebale biti pretpostavljam, barem i to je između ostaloga jedan od zadataka uz naravno ministarstvo sveučilišta. Ono što mi je na kraju da velim samo, posebno drago, to je da je relativno u velikom suglasju prihvaćen ovaj prijedlog i da je to put pretpostavljam kojim će ići i ostali dio Hrvatske. Volio bih naravno da imamo pravu strategiju i da vidimo kako se planira i dal' se planira još negdje slična sveučilišta. Naravno ovdje moramo govoriti o Sveučilištu u Varaždinu, ali naravno to kad dođe vrijeme. Evo na kraju samo da velim da uz podršku koju će zastupnici HSLS-a dati ovom Prijedlogu zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli, želim puno sreće u budućem radu novom sveučilištu jer će im doista to trebati. Hvala.
Hvala. Za klub HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Mislim da potpora kluba HSLS-a o osnivanju Sveučilišta u Puli nije upitna. Na kraju krajeva i sam dolazim iz grada, iz regije gdje je sveučilište osnovano prije 40-tak godina i mogu doista reći da povijest moga grada i povijest uopće istočne Hrvatske prije osnivanja sveučilišta i poslije nije istovjetna i možemo govoriti o čitavom nizu pozitivnih implikacija te činjenice da se osnovalo sveučilište u istočnoj Hrvatskoj u Osijeku i upravo očekujem da će se tako nešto slično dogoditi i u Istri. I teško je govoriti o decentralizaciji ako tu decentralizaciju ne prati i decentralizacija visokoškolskog obrazovanja i ono kao čovjek koji dijelom godine i živi u Istri pa onda ima jedan neposredniji kontakt sa problemima tih ljudi, vidi se, primijetio sam da veliki broj mladih ljudi studira izvan Istre, ne samo izvan Hrvatske nego i u susjednim zemljama, Sloveniji i Italiji i ono što se obično to događa tamo gdje je bolje tamo je i domovina, tamo se i ostaje i na neki način cijelo ovo naše što država plaća i svoje mlade ljude da bi onda kada dođu pred kraj oni zapravo odustali i negdje drugdje svoje sposobnosti iskazuju ne tamo gdje su se rodili i gdje su živili, gdje su se školovali nego tamo gdje im je omogućena bolja perspektiva. Svakako da osnivanje sveučilišta, odnosno može to spriječiti i upravo u tom smislu ide i ova naša potreba jer mislimo da je to ne samo, da je to i jedan vrlo bitan i politički čin kažem koji ima i ove druge demografske, gospodarske i ine i pozitivne implikacije. Ali ja sam isto kao i kolega Sabati pored svih ovih kažem neću ponavljati ove pozitivne implikacije toga čina, isto također iskazat ću ne skepsu nego upravo i upozorenje da sveučilište svakodnevno ne može biti samo mehanički princip pa onda neznam postojeće visokoškolske institucije, znanstvene institucije, od njih mehaničkim zbrajanjem stvoriti sveučilište nego da doista moramo poslije toga imati i određenu strategiju od onih kadrova pa do onoga što ćemo ponuditi i studentima koji će tamo živjeti, školovati se i ono svakako da mora nam biti jasno, a nadam se da ljudi u ministarstvu jer je riječ o ozbiljnim ljudima i koji doista moraju da promišljaju ono što, da anticipiraju tu budućnost, što nas to čeka za 10, 20 i više godina pa i taj studentski standard je nešto o čemu se već dan danas mora voditi računa. I nadam se i da u o tome također moramo imati tu duboku svijest, da je to stvar koja će koštati, da je to stvar koja ne nastaje samo u tome da ćemo mi sutra ili za koji dan dići ruku i upravo priznati tu činjenicu da Istra zaslužuje da dobije i svoje sveučilište nego jednostavno vidjeti što nas poslije čeka i na neki način kako naći tu pravu mjeru da zapravo poslije ovoga nemamo inflaciju ovih sveučilišta u nekim drugim subregijama ili gradovima koji su kroz povijest također ovu našu povijest imali također vrlo visoki, odnosno veliki participaciju u stvaranju moderne i demokratske Hrvatske od Varaždina pa na dalje. Mislim da to također nije dobro i da tu mora postojati ta mjera da se sačuva i nije samo ovo što smo neznam prihvatili bolonski proces nego da vidimo bolonski proces koliko je meni poznato zahtjeva još čitav niz drugih koraka, koliko je meni poznato još dan danas štekamo i nismo učinili sve ono što je do nas bilo. Zato ono što je bila pradigma 19. stoljeća što je povijest hrvatske u 19. stoljeću to je povijest njenih škola, njenih čitaonica, njenih pjevačkih društava. U 21. stoljeću to doista može biti i povijest i sveučilišta. Kažem s te strane to je pohvalno, ali tako kažem to svakako ne smije, ne smijemo ići na uštrb da ovi politički kriteriji prevladaju a da onda zapravo zaboravimo pa da onda imamo problema sa kadrovima i da to na neki način bude produžetak zapravo srednjoškolskog školovanja, a da se doista obavlja pod etiketom univerziteta sveučilišta. Nadam se da ćemo to shvatiti. U obrazloženjima mi je drago čuti da će to upravo se nuditi, budući niče na neki način iz Sveučilišta u Rijeci, da će se inzistirati na ovoj posebnosti, na toj diferenciji specifika, da će tržište rada biti na neki način regulator onih potreba ali isto kažem uz veliku potporu i čovjeka koji imam, za kojeg ovako smijem biti pretenciozan i reći i da osjećam i taj istarki duh i istarski identitet i da ga poštujem i priznajem i da ga na neki način kada treba valorizirati pa i na ovaj način, opet isto imamo ovu jednu skepsu da to, da to kažem osim ovoga našega čina mora biti praćen i čitavim nizom drugim aktivnosti a to je glede kadrovske ekipiranosti i studentskog standarda bez kojega zapravo nemamo kvalitetnoga sveučilišta. U tom smislu još jedanputa eto uz ovu blage, neću reći sugestije, nisu objekti nego sugestije što bi se još trebalo napraviti da ta strategija buduće mreža visokoškolskih ustanova, institucija, sveučilišta u Hrvatskoj ima i tu komponentu Klub HSLS-a daje potporu osnivanju sveučilišta u Puli. Hvala.
Hvala. Za Klub HSU-a poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Hrvatska stranka umirovljenika isto ima u, jednog zastupnika iz Istre do sljedećih parlamentarnih izbora, imam na raspolaganju 15 minuta. Ne moram sa nikim dijeliti ali neću toliko jer mislim da je puno, puno lijepih riječi već rečeno pa ne bi se smjelo ponavljati. Svakako na početku želim reći da kao što smo rekli i u prvom čitanju Hrvatska stranka umirovljenika čvrsto stoji iza ovog Konačnog prijedloga zakona i daje jaku i bezrezervnu podršku i naravno glasat će ovaj Konačni prijedlog, prijedlog zakona. Jutros sam malo gledao fonogram, malo čitao fonogram sa rasprave o Prijedlogu zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli, u prvom čitanju i moram priznati da u rijetko kom fonogramu sam pronašao toliko puno biranih riječi i toliko puno poruka podrške i stvarno sam očekivao da će ovaj Prijedlog zakona biti usvojen još do 15. srpnja. Ali evo tu smo gdje jesmo. Mislim da ako ozbiljno radimo, a mislim da moramo ozbiljno raditi i da imamo ozbiljne namjere da to ne bi trebala biti prepreka budućem kvalitetnom radu i cijelom ovom postupku oko osnivanja Sveučilišta u Puli. Ja ću podcrtati još jednom ono što sam već u prvom čitanju rekao da mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika cijenimo da je osnivanje Sveučilišta u Puli najbolja investicija za budućnost, povijesni iskorak i jamstvo budućeg razvoja Pule i šireg zavičaja. To stoga što je stvaranje intelektualnog kapitala, kapitala znanja, stvaranje preduvjeta za njegovu koncentraciju i vezano za lokalni prostor odnosno zavičaj znači sigurnost i napredak zajednice. Ovo je zaista jedan veliki poklon za Istru ali i najveći mogući poklon za Pulu i to na 150 godišnjicu početka odnosno osnivanja i kontinuiranog rada brodogradilišta u Puli. Dakle na 150 godišnjicu rađanja simbola razvoja i nove, novije povijesti Pule jer se ovih 150 godina razvoja Pule vezuje isključivo za brodogradnju Uljanik. Odnosno za brodogradnju u Puli. I već kad smo dodirnuli to, tu brodogradnju nadovezao bih se na molbu ili zahtjev predsjednika naše županijske skupštine kolege Peruška i mislim da već, da kad već Uljanik brodogradnja iz Državnog proračuna nije potraživala odnosno nije trebalo sanirati ni kune iz Državnog proračuna mislim da bi jedna lijepa kompenzacija bila da se u Državnom proračunu za 2007. godinu osigura tih nepunih 20 milijuna kuna i da se taj, zgrada fakulteta ekonomije i turizma u Hrvatskoj, u Istri, u Puli konačno dovrši s obzirom da je na 100 metara od županijske zgrade i zaista grozno izgleda u samom središtu Pule. Dakle zalagat ću se na sve moguće načine koji su nam dozvoljeni kao zastupnicima bilo u lobiranju za dovršetak ovoga projekta, bilo kroz amandmane ali svakako nam je želja, mislim svim zastupnicima iz Istre i iz Pule da se što prije taj objekat završi jer ovako nije u funkciji, propada. To su sve mrtvi kapitali, zgrade propadaju. Nitko od toga nema koristi, a sramota je na kraju krajeva velika. I za Pulu i za Istru a bogme i za Hrvatsku i za cijelu sveučilišnu zajednicu. Naravno da bi bilo neprimjereno u ovom trenutku biti pretjerano euforičan, ponosan i optimista da ono što dolazi je puno bolje i kvalitetnije nego danas, ali i realan. Donošenje zakona o osnivanju sveučilišta u Puli je samo prvi veliki, naglašavam prvi veliki korak baš kao i porinuće broda u more koji od lokalne zajednice Grada Pule, županije Istarske i Republike Hrvatske iziskuje dodatne naročito financijske napore u zaokruživanju sadržaja cijelog sustava i uređenja svih sadržaja sveučilišnog centra. Dakle postoji i predstoji još puno posla i puno obaveza. Osobno mislim da Grad Pula i županija Istarska uz čvrstu podršku Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa ovim aktom iskazuju čvrstu volju i namjeru da Pula postane novi biser na ogrlici sveučilišne zajednice Hrvatske i primjer daljnjeg policentričnog razvoja te sveučilišne zajednice sukladno našim potrebama i europskim usmjerenjima i trendovima. Prije nego što kažem svoju zaključnu riječ šteta da mi nema kolege Červara i Medena ovdje jer bi u ovom trenutku iako to moram reći, u ovom trenutku im želim reći sljedeće: koliko puta dijelim njihove stavove kad kritiziraju u istupima Klub IDS-a ili moj klub ili ne znam koji drugi, ovaj put im zamjeram jer kod jedinstvene podrške ovom projektu svih zastupnika iz Istre mi smo zaista mogli jutros popit kavu i mogli smo svi potpisati ovaj amandman bez obzira da li se ovaj, da li će se sveučilište zvati Juraj Dobrila ili Mijo Mirković, Mate Balota jer su obadva nemjerljivo zaslužni za razvoj i sveučilišne zajednice i opće znanja, napretka i kulture u Istri. I na kraju kao autentični Istrijan, kao 36 godina stanovnik Pule želim sa ovog mjesta zahvaliti svima onima koji su dali podršku ovom projektu. Koji su podržali ovaj zakon u raspravi u prvom čitanju i sada u Konačnom prijedlogu i želim unaprijed zahvaliti svima onima koji će pritisnuti plus odnosno glasati za ovaj Konačni prijedlog zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Helena Ahel. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče. Vlada je prepoznala potrebe stanovništva Istre za osnivanjem centra za visoko obrazovanje. Na području Istre postoje mnoge visoke škole koje će osnivanjem sveučilišta i sveučilišne knjižnice djelovati objedinjeno s ciljem osiguranja cjelovitosti i potrebnog standarda visoke naobrazbe. Osnivanjem Sveučilišta u Puli stvara se centar visokoškolskog obrazovanja koji će svojim djelovanjem doprinijeti kvalitetnijem društvenom i gospodarskom životu stanovnika Hrvatske. Studiji su koncipirani na način da se ne preklapaju sa postojećim programom Sveučilišta u Rijeci i drugih sveučilišta u Hrvatskoj već da u potpunosti i što bolje zadovolje potrebe na tržištu rada. Prednosti osnivanja Sveučilišta u Puli su i praćenje potražnje kadrova na tržištu rada, te mogućnosti za proširenje područja iz kojih će se izvoditi nastava kao i širenje gravitacijskog područja sveučilišta koje omogućuje studiranje studentima iz cijele Hrvatske pa i susjednih zemalja. Sveučilišta imaju značajan utjecaj na regionalni razvoj, na razvoj županija u kojoj se nalaze kroz povećanje bruto domaćeg proizvoda, zaposlenosti i dohotka. Ona svojim djelovanjem poboljšavaju društveni i kulturni život regije, educiraju radnu snagu te snažno pomažu razvoju gospodarstva. Mnoga provedena istraživanja potvrđuju pozitivan utjecaj sveučilišta na rast bruto društvenog proizvoda regije. Istraživanja koja se provode na sveučilištima značajan su poticaj regionalnog razvoja i zaposlenosti kao što su također i značajna sredstva koja se ulažu u ta istraživanja. Sveučilišni studenti pomažu u povećanju efikasnosti, produktivnosti i uvođenju novih proizvoda u tvrtkama. Sveučilište u Puli bit će od važnosti za gospodarstvo države kao i zajednice u kojoj djeluje. Ulaganjem u obrazovanje pojedinaca, pojedinac stječe kvalifikacije, znanje i sposobnost potrebnu za obavljanje suvremenih procesa proizvodnje. Obrazovano društvo sposobno je ostvariti visoku stopu rasta tehnologije i napretka. Kroz obrazovanje studenata ostvaruje se i povećava intelektualna i kulturna raznolikost zajednice u kojoj djeluje. Kroz obrazovanje pojedinci ostvaruju mnogobrojnu korist od veće zarade, zadovoljstva poslom koji obavljaju, lakšeg napredovanja i mnoge druge a svojim djelovanjem doprinose i razvoju i napretku sredine i društva u kojem žive i djeluju. Istra je jedan od najrazvijenijih dijelova Hrvatske i potreban joj je visokoobrazovani kadar koji će biti nosioc gospodarskog rasta. Osnivanjem Sveučilišta u Puli to će se svakako brže ostvariti i stoga podržavam donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Jagoda Majska Martinčević, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ja neću puno duljiti ali ću pokušati ponoviti ono što sam govorila na odboru kada je bila rasprava o Sveučilištu u Puli. Htjela bi naprosto iz svog resora i svoje profesije samo podsjetiti na nešto. Istra je konkretno, Pulski studij poznat po klasičnoj harmonici, po tome da učenici i studenti harmonike ubiru brojne nagrade po cijelom svijetu, pa recimo slijedom toga i logično da bi se u okviru novog sveučilišta harmonika nastavila podučavati. Međutim, ja bi samo htjela podsjetiti na nešto. Istra ima istarsku ljestvicu koja je na popisu kandidata UNESCO-a za zaštitu kulturne baštine. Međutim, ta istarska ljestvica koja je doista istarski i hrvatski unikat i koju ne poznaje apsolutno niti jedna druga glazbena kultura Europe i šire nije nikada bila kapitalizirana. I zato bih se ja založila da se u sklopu budućeg sveučilišta povede računa o glazbi na jedan drugi način, ne samo zbog istarske ljestvice koja može biti simbol svega toga nego zato jer istarska sredina konkretno pulska sredina već godinama vapi za svojim orkestrom, za svojim kadrovima, kao što i dramsko kazalište godinama nema svoje mlade kadrove, svi dolaze u Zagreb, svi studiraju ovdje i svi ostaju ovdje, i zbog toga Pula sa svojom zgradom kazališta godinama nije mogla doći do svog ansambla kao što nikada nije mola doći do pravog orkestralnog ansambla. Stalno se plaćaju skupa gostovanja, mladi odlaze jer ne mogu tamo studirati, pa eto plebiram za to da u sklopu sveučilišta se povede računa o umjetničkim akademijama, o odjelima i muzičke akademije i dramske akademije, kako bi ti mladi koji doista jesu daroviti mogli studirati kod kuće i mogli ostati kod kuće na dobrobit svoje sredine. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Miomir Žužul, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja nisam iz Istre kao što svi znadete ali jesam sa sveučilišta. I možda će to zato malo drugačije zvučati nego neki prije, međutim odmah bih istaknuo da od svega srca podržavam osnivanje Sveučilišta u Puli i mislim da postoji cijeli niz razloga. Međutim, malo su me zabrinjavali neki razlozi koje u svome govoru iznosio kolega Kajin, žao mi je nema ga više, ali vjerujem da će čuti. Nadam se da je samo lapsus kad je rekao istarsko sveučilište jer to je Sveučilište u Puli koje osniva hrvatska Vlada i ono je hrvatsko sveučilište kao i sva ostala državna sveučilišta u Hrvatskoj. Očito nije bio lapsus kada je govorio o dvojezičnosti. To je jedan drugi problem ali državna sveučilišta u Hrvatskoj očito trebaju biti na hrvatskome jeziku. Pri tome se ja odmah da kažem ne zalažem ni za kakvu vrstu isključivosti. Štoviše, malo me zabrinjava i kut gledanja kod nekih kolega kada se previše inzistira na regionalnosti sveučilišta jer kao što je rekao kolega Meden ranije, ne 200 najboljih sveučilišta u svijetu nego lista je 500 najboljih sveučilišta na svijetu koje je objavio Financial Times i na njoj nema ni jednoga hrvatskog sveučilišta. Lista 500, ja sam sada gledao na Internetu je objavljena za 2005., 2006., na njoj nema ni jednog hrvatskog sveučilišta. Lista 200 za Europu, na njoj nema ni jednoga hrvatskoga sveučilišta. Kako ćemo doći na tu listu? Sa razvojem konkurentnosti i kompeticije između sveučilišta. Kad pogledate listu 100, 200 ili 500, kad pogledate najbolja sveučilišta, vidjet ćete da između ostaloga jedan od kriterija rangiranja je i tzv. diverziti. Koliko imaju studenata iz drugih dijelova? Zašto? Jer to doprinosi kvaliteti sveučilišta. Ja bih bio jako sretan da na Sveučilištu u Puli bude studenata iz Dubrovnika, iz Osijeka, bez obzira što su i tamo sveučilišta vjerojatno otprilike jednake kvalitete i da to bude obrnuto, naravno da će dominantno biti studenti iz kraja iz financijskih ili ekonomskih razloga, ali nemojmo se zavaravati, iz edukacijskih razloga, iz znanstvenih razloga, iz obrazovnih razloga što više studenata iz različitih krajeva pa ako hoćete i iz inozemstva dolazi na pojedino sveučilište, to podiže kvalitetu sveučilišta. Isto tako bilo je govora o kadrovima i govorilo se o tome, mislim da je, čini mi se iako ja nisam član tog odbora, da se govorilo kao čak kao problem spominjalo da li ima dovoljno nastavnika iz tog kraja, da li u Puli ima dovoljno nastavnika. Opet ako se vratimo na onu listu 100, 200 ili 500 najboljih, potpuno krivo. Nijedno od prvih sto sveučilišta na svijetu ne bazira se samo na domaćim nastavnicima, jer na taj način se ne može unapređivati visokoškolska nastava, upravo obrnuto. Naravno da treba imati jezgru, jer ako nemate jezgru ne može funkcionirati nijedna institucija, a sigurno ne sveučilišna. Ali što na toj jezgri imate više profesora, sveučilišnih radnika iz drugih krajeva, tim ćete bolje i brže zapravo ući u tu konkurenciju o kojoj govorimo, time ćete jedino garantirati kvalitetu. Opet da me se ne bi krivo razumjelo. Jasno je da sveučilište može, mora i treba biti motor razvoja neke regije i uvjeren sam da će Sveučilište u Puli biti dodatni motor razvoja Istre, ali ne zato što će to biti usko regionalno sveučilište jer ako se u to pretvori, onda će se pretvoriti u objekt političkoga prepucavanja što nikako ne bi smjelo biti, a ono što mene gotovo još više zabrinjava onda neće ispuniti ono o čemu se jako lijepo u ovome zakonu i opisu zakona govori, a to je kvaliteta i kompetitivnost. I još jednom, gospodin državni tajnik je govorio na početku govoreći pohvalno o projektu, sa čime se ja slažem o tome da će to biti malo sveučilište. Vratimo se opet na listu 100, 200 ili 500 najboljih sveučilišta. Velika većina na toj listi su tzv. mala sveučilišta. Princeton na kojem sam imao tu privilegiju raditi jedno vrijeme je godinama rangiran kao broj 1 u Americi, ima ukupno četiri i pol tisuće studenata, znači po kvaliteti itekako veliko sveučilište. Znači, ne treba sveučilišta dijeliti na velika i mala nego im treba omogućiti kompeticiju, takmičenje jer opet ne smijemo zaboraviti ulaskom u Europsku uniju mi ulazimo u globalnu kompeticiju, globalno tržište što se odnosi i na sveučilište, a ja sam osobno uvjerenja da upravo mala, fleksibilna sveučilišta kakvo je opisano i uvjeren sam i nadam se da će biti i ovo sveučilište u Puli, mogu ući u tu kompeticiju. Iako sam godinama bio i profesor i prodekan na Zagrebačkom sveučilištu, Zagrebačko sveučilište i ovako velika i glomazna sveučilišta teško da mogu biti nositelji te vrste napretka. I vjerojatno je to jedan od razloga zašto ih nema među 500, vjerojatno niti među 1000, iako kada pogledate kvalitetu pojedinih studija i kvalitetu studenata koji izlaze sa tih sveučilišta, dolazite do apsurdne situacije i to nitko u svijetu ne spori, da sa Zagrebačkog sveučilišta izlaze izvanredni kadrovi, da sa Zagrebačkog sveučilišta imate cijeli niz profesora po svijetu. Ali organizacija, struktura pa i veličina sveučilišta ga sprječava da uđe u ovu globalnu konkurenciju sa drugim. Znači, opet ja iz ovih rekao bih više akademskih razloga ali sa isto tako bih rekao dosta oduševljenja ću podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Milan Meden.
Evo uz kritičku repliku zapravo nadovezat ću se na riječi uvaženog saborskog zastupnika Žužula. Naime, istraživanje … [[Govornik se ne razumije.]] se provelo prema parametrima koliko su studenti brzo uspjeli naći novi posao, kakvu plaću i status imaju, koje je povezanost fakulteta, koje je trajanje studija, broj jezika kojim se služe studenti i koji je iznos školarine. Naime, pronašli su samo jedan parametar po kojem je Ekonomski fakultet jednak ostalim europskim sveučilištima, a to je cijena. Dakle, cijena … [[Govornik se ne razumije.]] to je jedini parametar i nadovezat ću se ovo što ste spomenuli, što je rekao zastupnik Kajin vezano uz Istarsko sveučilište, vjerujem da je to lapsus koji se njemu inače često dešava, ali citirat ću što je rekao župan, dakle njegov stranački šef, činjenica u Vjesniku jučer, činjenica jest da u vrijeme Vlade Ive Sanadera da smo dobili, kaže Trgovački sud što nije učinjeno za vrijeme prijašnje Vlade, osnivano je sveučilište, prema Vladi HDZ-a smo kritični, ali niz projekata je učinjeno upravo za vrijeme Vlade, Sanaderove Vlade.
Državni tajnik Slobodan Uzelac. Završni osvrt, izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Izuzetno je ugodno biti predlagateljem ovakvog zakona i slušati ovakve, ovakvu raspravu kakvu sam ja danas ovdje doživio. Tim ministra Primorca kojega sam ja član dosta dugo je pripremao ovaj projekt i ove rasprave koje se dijelom ovdje vode smo mi prošli znatno opsežnije u vrijeme rasprave o Elaboratu za osnivanje sveučilišta na Nacionalnom vijeću za visoko obrazovanje. I vama za informaciju, upravo svi elementi koji su danas ovdje bili spomenuti, dakako i mnogi drugi, su bili pretresani sa različitih aspekata u toj raspravi. Ako mi dopustite reći ću ocjenu. Mi smo svjesni brojnih nedostataka situacije s kojom krećemo danas i mi smo, ne umišljamo si da imamo idealne okolnosti od kojih polazimo. Dapače, po našoj ocjeni mi smo jedva zadovoljili zakonski minimum. Jedva. Naša najslabija karika po našem mišljenju nije studentski standard iako to jest problem kojeg treba riješiti, koga ćemo mi riješiti. To nije ni nezavršena zgrada ekonomskog fakulteta, i to ćemo riješiti. To nisu ni stručni studiji koji u prevelikoj mjeri danas tvore kompoziciju studentskih programa unutar toga, a to je privremeno stanje stvari koje ne može biti dulje po sadašnjem zakonu od 2010. U vezi s tim, tu je i učiteljski studij koji je iznimno slaba karika u toj kompoziciji i koji mi moramo pojačati i to upravo i radimo. Najslabija karika naša jeste znanstvena komponenta tog studija i toga smo mi svjesni. Mi smo mogli ići na alternativu osnivati veleučilište u Puli. Mislimo da bi to bilo pogrešno. Mi smo vi znate, Vlada je svojim uredbama u zadnjih godinu dana osnovala i pet sveučilišta, četiri, peto samo što nije u Slavonskom Brodu. Mislimo da ipak imamo snage napraviti ovaj iskorak. To i vaša diskusija danas dodatno obvezuje nas u ministarstvu da pojačamo prije svega tu znanstvenu, dakle znanstveno-nastavnu komponentu bez koje sveučilište ne može zadovoljiti osnovni taj specifični minimum svojstven svakom sveučilištu, pa čak ako to bude ona skromnija vrsta sveučilišta tzv. teacheng university a mi bismo htjeli da to bude kompetitivni dakle sposoban … [[Govornik se ne razumije.]] university, dakle malo po veličini a veliko sveučilište po utjecaju. Dakako, ne samo na Istru a rekao bih ne samo na hrvatsku zaštitu. I još ovo, objektivno mjerilo našeg uspjeha neće naravno biti to što mi sami mislimo o tom našem projektu, pa čak niti načelo diversity o kojima govori uvaženi zastupnik Žužul. Ja mislim da će objektivni kriteriji biti jedno drugo a to je mobility, mobilnost koliko će studenata upisanih iz drugih sveučilišta Hrvatske i izvan nje htjeti poneki kolegij ili poneku studijsku godinu završiti na tom sveučilištu jer će ga ocijeniti da će obogatiti njegov studijski program kao dio europske mreže studijskih i sveučilišnih programa. Eto, u tom smislu kažem naša očekivanja su velika, možda ćemo i uspjeti bar zato što je sveučilište po svojim gabaritima formalnim malo, utoliko je možda put do ovog uspjeha lakši, uistinu lakše je to napraviti na malom nego na velikom sveučilištu. I zadnja rečenica, kad bi se ljestvica o kojoj ovdje govorimo danas odnosila na neke dijelove zagrebačkog sveučilišta, neke fakultete i neke studijske programe unutar njega, i ne samo zagrebačkog, i riječkog i splitskog, i osječkog potpuno sam siguran da bi se neki od tih dijelova našli na tim listama. To pokazuju sasvim sigurno elementi koje sadrže ti studiji i ti fakulteti kao dijelovi tih sveučilišta. Još jedanput zahvaljujući vam na doprinosu sa osobitom pozornošću ćemo pregledati fonograme i rukovoditi se vašim idejama u daljnjoj dogradnji projekta, dakako pod pretpostavkom da prijedlog bude prihvaćen. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sati sa točkom 6. Prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Hrvatske i Europske zajednice oko programa inteligentna energija u Europi. Nakon toga se vraćamo na točku 10. Odluka o izmjeni Odluke o redoslijedu i dinamici privatizacije INA-e, davanje suglasnosti. I nakon točke 10. na točku 19. pa nadalje u slijedu prema drugim točkama. SJEDNICA JE PREKINUTA U 19,03 SATI. Konačni prijedlog zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli. Amandman su podnijeli zastupnici Lino Červar i Milan Meden. Državni tajnik Slobodan Uzelac.
Gospodine predsjedniče, amandman se u cijelosti prihvaća.
Hvala lijepa. Amandman prihvaćen. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Što vam je kolega nešto palo? Rezultat? Sa 83 glasa za, 1 suzdržanim, usvojen Konačni prijedlog zakona.