Uvaženi gospodine predsjedniče, zastupnice i zastupnici. Klub seljačke stranke i Hrvatske demokratske zajednice uputili su u proceduru Prijedlog zakona o dopuni Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj. Riječ je o dvije bitne dopune. Prva se odnosi na naš prijedlog da se uspostavi obilježavanje dana hrvatskih branitelja, koji bi u ovom prijedlogu bio vezan uz dan pobjede i domovinske zahvalnosti. Naime, znamo da je 5. kolovoza dan kada slavimo najveću pobjedu u Domovinskom ratu. Na taj datum 1995. godine hrvatska vojska je oslobodila okupirani Knin u vojnoj operaciji "Oluja". Ustvari tom operacijom je vraćen u Hrvatski ustavno pravni poredak cijeli okupirani teritorij osim istočne Slavonije i "Oluja" je uz "Bljesak" ključna akcija koja je dovela do kraja Domovinskog rata. U operaciji je oslobođeno 10 400 četvornih kilometara ili 18,4% ukupne površine Hrvatske. Stoga smatramo da upravo taj dan pobjede treba biti i dan svih hrvatskih branitelja. Druga dopuna odnosi se na obilježavanje komemoracije koja se održava na Bleiburgu. Dosadašnjim prijedlogom zakona to je bilo moguće učiniti samo u nedjelju koja je bila najbliža 15. svibnju. Obzirom da znamo da u svibnju ima podosta aktivnosti vezanih uz crkvu gdje su svećenici i biskupi zauzeti zbog krizmi, ali i zbog svibanjskih pobožnosti. Oni su predložili, a mi smo se sa time usuglasili da se u okviru ovoga prijedloga zakona, omogući obilježavanje komemoracije na Bleiburgu i subotom. Tako da bi izmjena bila subota ili nedjelja. A smatramo da bi tada i komemoracija na Bleiburgu bila puno svečanija, jer bi se mogao okupiti puno veći broj svećenika, biskupa ali i vjernika koji žele pohoditi Bleiburg i tamo odati počast žrtvama. Evo, gospodine predsjedniče, ovoliko uvodno u ime predlagatelja, a dalje sam na raspolaganju za sva dodatna pitanja i odgovore.
Hvala. U ime Kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Ne. Ne treba. Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Nema ga. A ima ga. Izvolite, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici. Zakon je jasno, vrlo kratak, ali ja mislim, bez obzira na sve, on ne smije samo tako proći. I jasno, čim izlazim za govornicu, manje-više, svi znate, sa kojih ću pozicija otprilike nastupati. Kada sam, ne tako davno, u jednim novinama pročitao naslov da po želji biskupa misa u Bleiburgu subotom, bio je to "Novi list" glas Istre, 29. travanj 2008., sam sebi sam rekao pa šta, zašto recimo Sveta misa ne bi bila i subotom. Međutim, tek kada sam drugi dan došao ovdje u Sabornicu, primijetih na dnevnom redu da se predlaže Izmjena Zakona o blagdanima i ovim spomendanima. Znači, ovaj zakon tiče se Bleiburga, bolje rečeno komemoracija na Bleiburgu. Ovdje se u ocjeni stanja i pitanja koja se trebaju urediti ovim Zakonom doslovce, da citiram kaže: "Kako se komemoracija održava u Bleiburgu u vrijeme kada su svi biskupi, župnici, posebice u proljeće i ljeto, zbog povećanih obveza redovito zauzeti svake nedjelje u svojim biskupijama i župama vrlo teško im je organizirati hodočašća u Bleiburgu. Predloženom dopunom zakona omogućilo bi se da se obilježavanje spomendana održi subotom ili nedjeljom koja je najbliža 15. svibnju. Komemoracija u Bleiburgu subotom stvorila bi pretpostavku da to slavlje ubuduće bude svečanije negoli je bivalo do sada, jer će se u tom terminu moći okupljati mnogo više svećenika i vjernika.", gotov citat. Sada da li će to obilježavanje biti subotom, nedjeljom, po meni to je manje bitan, bitan je ovaj kontekst u kojem se donosi ovaj zakon, poglavito nakon ne tako davnih polemika o Jasenovcu. A ono što je zanimljivo isto tako, da proboj iz Jasenovca Hrvatska ne obilježava kao spomendan a Bleiburg je s druge strane uzdignut na tu čast. Istina mi moramo biti pošteni i priznati da u našem kalendaru slavimo Dan antifašističke borbe kao spomen na prvi ustanički odred formiran u Sisku 22.6. 1941. godine i jasno u našem kalendaru spominje se kao spomendan 25.9. ili bolje rečeno inkorporiranje Istre, Rijeke, Zadra, otoka u nacionalni korpus. Što je sporno u ovom obrazloženju. Znači ovo što sam de facto pred, pročitao da će eto to omogućiti, zapravo nije to sporno neka, da više biskupa, ne znam, tih vjernika i tako dalje pohodi put Bleiburga. Ovdje se znači sugerira da će mnogo, doslovce citiram «biskupa i svećenika pohoditi u Austriju ili u Bleiburg». Ok, ja nemam ništa protiv toga, ali nije korektno da s druge strane biskupi i mnogo više svećenika od jednog recimo ne prisustvuju komemoraciji ili komemoracijama u Jasenovcu. To jednostavno nije u redu. Zato jer svaki blagdan, svaki praznik, svaki spomendan ima svoju političku poruku. Jednako tako i ovi spomendani ali isto i prisutnost prvih ljudi bilo da je riječ o državi, bilo da je riječ o crkvi, bilo da je riječ o nekim drugim asocijacijama. Znači njihovo prisustvo na nekom takvom obilježavanju nekoga blagdana jasno je da šalje određenu poruku. Poruku ima Bleiburg, poruku ima Jasenovac. Prošle je godine nadbiskup zagrebački gospodin Bozanić održao, to treba priznati, jedan pošten govor na Bleiburgu. Pošten govor. Međutim zašto s druge strane biskupi ne žele recimo doći u Jasenovac a šutnja o bilo kojem zločinu je na neki način isto tako zločin. Kažu na Kaptolu da je Jasenovac osudio kardinal Stepinac. Pa fašizam, nacizam osudile su sve pape od 1945. na ovamo pa opet nema pape da ponovo ne osudi to razdoblje koje je bilo kako je rekao papa Benedikt XVI pred nekoliko tjedana u New Yorku, protiv Boga. Ili taj režim koji su tvorili i ti režimi koji su tvorili fašizam, nacizam bili su protiv Boga. Da se razumijemo ja jasno ne pristajem na tezu da je crkva za vrijeme Drugog svjetskog rata dominantno bila na ustaškoj strani. Dovoljno se sjetiti istarske crkve. Apsolutno odbacujem tezu da je današnja crkva ta koja rehabilitira ustaštvo iako oni unutar crkve koji recimo drže Mise zadužnice za Pavelićem često veličaju ustaštvo a to je onda poslanje protiv Boga. To ne može proći nigdje osim u Hrvatskoj. Znači ja držim ako netko želi pomoći crkvi onda su tu oni koji preporučuju da naš, da njihovi, naši najviši prelati dođu na Jasenovac. Jednom riječju porukom: «Nemojte to zaobilaziti.» Nije dovoljno da je Stepinac rekoh osudio Jasenovac ili događanja u Jasenovcu 1943. godine. Sve pape su osudile fašizam, nacizam i svaki novi papa to iznova čine dok s druge strane kada je riječ o Jasenovcu u Hrvatskoj tajac iako rekoh Bozanić, kardinal Bozanić je održao jedan pošten govor prošle godine na Bleiburgu. Pa konačno i u jednom Jasenovcu je stradalo ako se ne varam 6 katoličkih svećenika, doduše iz Slovenije. Istarska crkva je sva bila na strani jasno NOB-a bez obzira da li je riječ o hrvatskim, slovenskim ili talijanskim svećenicima i za razliku od onih koji u Hrvatskoj možda nisu razumjeli što se zbiva tu dole na tim istarskim, riječkim i tako dalje prostorima nije nikakve bilo zablude. S druge strane nedavno sam pročitao i još jednu lijepu rečenicu fra Petra Jelića da volio, kaže on, bi da su biskupi recimo pokazali jednaku hrabrost i pred Pavelićem kao i pred Titom. Znači što želim reći? Što više crkva bude bježala od Jasenovca to će biti češće prozivana za šutnju o Jasenovcu. Istina po Drugom svjetskom ratu dogodio se Bleiburg, dogodio se križni put. Stradao je dobar dio nedužnih i to jasno valja istražiti. Svi oni koji su bili nevini treba rehabilitirati, kršćanski ih pokopati, ali zbog nevinih se ne smije rehabilitirati NDH. I ja u tom pravcu na neki način pozdravljam jučerašnji dogovor ministrice Kosor i njene kolegice iz Slovenije koje su na neki način dogovorili ili potpisali neki sporazum o obilježavanju tih mjesta, stratišta nakon Drugog svjetskog rata na tlu susjedne nam Republike Slovenije. Jasenovac je jasno bio sistem koji je doslovce sprovodio politiku jednoga istrebljenja, genocida i da ne govorim svega čega ostalog. Jedan Bleiburg, križni put to je bio jedan, ne znam, to je bio čin osvete. Postupanje na mah to je jasno krimen. Ali za mene je to i posljednji čin jedne ustaške politike koja je za sobom povukla narod iz ili s ovih prostora, a onda su zločinci nad zločincima Pavelić, Artuković, Luborić pobjegli kako su već pobjegli. Za kraj ja molim isto tako, a to obilježavanje dogodit će se ove subote, molim onoga tko će govoriti ispred Sabora na tom skupu da ukoliko se tamo ponovo bude okupljalo društvo s ustaškim znamenjem da to osudi pa i da ako se to dogodi ne nastupi na jednom takvom skupu ili u takvom društvu. I isto tako da ne zaboravi naglasiti da je država Hrvatska kako to kaže preambula Ustava Republike Hrvatske nastala na antifašističkim tekovinama. Jednako tako korektno bi bilo po mom sudu kao što Hrvatska slavi 15.5., znači Dan Bleiburga koji se, sad ne mogu točno si naći, dan spomena na hrvatske, aha, kako se zove Dan spomena na hrvatske žrtve u borbi za slobodu i nezavisnost. Znači da slavi, da slavi Hrvatska i spomendan posvećen jasenovačkim žrtvama i zato je IDS predložio amandman koji ide u tom pravcu. Znači da Hrvatska ubuduće obilježava spomendan na sjećanja na jasenovačke žrtve. Ja sam rekao u uvodu da Hrvatska ima nekoliko blagdana koje vezujemo uz antifašističku borbu. To je 22.6. Dan ustanka. To je 25. rujan Dan sjedinjenja Istre, Rijeke, Zadra, otoka u nacionalni korpus ili u maticu. Ali mislim da bi isto tako bilo oportuno da se uvede i taj dan sjećanja na jasenovačku žrtvu, na dan proboja iz Jasenovca. Možda bi eto tada biskupi došli u Jasenovac. Za kraj ja vas doista molim da nam se pridružite da podržite amandman kluba IDS-a. Nema nikakvog razloga kada imamo dan sjećanja da se tako izrazim na Bleiburg, da nemamo i dan sjećanja na jasenovačke žrtve, jer taj Jasenovac kao što rekoh je bio sistem koji je doslovce sprovodio politiku istrebljenja. Tamo je od '41 do '45. između 80 i 90000 ljudi što ubijeno, što zaklano, što kremirano i mislim da ukoliko želimo poslati jednu civilizacijsku, demokratsku poruku i naciji i svijetu, da će biti podržan amandman Kluba IDS-a kao što ćemo i mi glasati za ovaj predložen zakon.
Hvala. Imamo ispravke. Prvo je gospodin zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dvije apsolutno krive, odnosno pogrešna dva navoda o tobožnjoj šutnji Katoličke crkve kada je u pitanju zločin za vrijeme NDH-a, odnosno kada je u pitanju Jasenovac. To je apsolutno netočan navod, pa suvremeni neki čovjek koji je na temelju tog i na temelju vlastite žrtve proglašen svecom je u to vrijeme govorio o sramotnoj ljagi u to vrijeme, a tamošnje ubojice je nazvao najvećom nesrećom Hrvatske. Prema tome, dakle ovo je isto jedno sramotno, ja bih rekao sramotan navod i uvijek se vraćamo na njega, a onda to izaziva s druge strane odgovore koji non-stop na novo generiraju to što generiraju. I s druge strane kako je crkva bila na ustaškoj strani? Pa zaboga draga, dajte se okanite više tako ja bih rekao bezobrazno pogrešnih navoda. Crkva u drugom svjetskom ratu je bila na strani stvaranja Hrvatske države, a kad se susrela sa takvim režimom kakav je bio ustaški, dakako da ga je osudila. I dajte jedanput prestanite sa tim fumičevskim, bezbožnim i ja bih rekao neljudskim govorima o crkvi. Hvala.
Povreda Poslovnika gospodin Damir Kajin. Izvolite. Koji je članak?
… [[Govornik se naknadno uključio.]] Ovdje me se vrijeđa za nešto što ja uopće nisam rekao ili je gospodin Bagarić možda krivo shvatio. Ja sam doslovce rekao da sam sebe parafraziram da ne pristajem na tezu da je crkva za vrijeme Drugog svjetskog rata dominantno bila na ustaškoj strani. Dominantno sam vjerojatno rekao, a apsolutno odbacujem tezu da je današnja crkva ta koja rehabilitira ustaštvo iako oni unutar crkve koji drže mise zadušnice s Pavelićem često veličaju ustaštvo, a onda je to poslanje protiv Boga. Ja isto tako sve ove poruke koje mi upućujete jako dobro znam kao što i vas upućujem na jednu izjavu fra Petra Jelića. Možda ga i poznajete koji je otprilike rekao da bi i on sam volio da su biskupi pokazali hrabrosti i pred Pavelićem koliko su je pokazali nakon '45.-te pred Titom.
Dakle, to je govor, odnosno replika u većini. Imamo ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, ispravit ću jedan netočan navod gospodina Kajina, gdje je ustvrdio da su prešućivani zločini u Jasenovcu i da se oni i dalje prešućuju. Zapravo, za zločine u Jasenovcu postoje odgovornost, postoje osuđeni i suđeno je Artukoviću kao i drugima čelnicima tadašnje NDH-azije. Za razliku od toga postoji istina da za bleiburške žrtve nikada nitko nije odgovarao i da današnji antifašisti slobodno mogu vikati kao što je to Fumić i Rade Bulat: “Pobili smo bandu i nemamo kome odgovarati!“ Lice pravde i pravda treba biti za sve jednaka i za te crvene i crne krvave zločine koje su počinili u drugom svjetskom ratu.
Ispravak gospodin zastupnik Boris Matković.
Gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Kolega Kajin je izrekao jednu netočnu tvrdnju, a to je da sve ovo što se je događalo na Bleiburgu i na Križnom putu da se dogodilo na mah. To nije istina. To se nije dogodilo na mah. To se događalo planirano i kontinuirano cijeli niz godina. Stoga, poštovani kolega Kajin da ne mislite da ja ne mislim kao i vi, ni jedni ni drugi ne smiju biti abolirani od onoga što se je napravilo i ono što je rekao kolega Đakić je apsolutno točno. Ni jedan zločin nema boje ni crvene, ni crne. Ali je isto tako točno da ovo nije bilo na mah, nego planirano.
Hvala. U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o dopuni Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj s Konačnim prijedlogom zakona kojeg su predsjedniku Hrvatskog sabora dostavili klubovi Hrvatske seljačke stranke i Hrvatske demokratske zajednice u Hrvatskom saboru aktom od 6. svibnja 2008. godine uz prijedlog da se sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskog sabora zakon donese po hitnom postupku. Prva dopuna odnosi se na članak 1. stavak 1. alineju 8. kojom je dan 5. kolovoza označen kao Dan pobjede i domovinske zahvalnosti. Predloženom dopunom zakona označio bi se i dan hrvatskih branitelja koji je u prijedlogu vezan uz 5. kolovoza Dan pobjede i domovinske zahvalnosti. Svaki hrvatski branitelj bez obzira na dužinu sudjelovanja u Domovinskom ratu i ma gdje bio dio je te velike pobjede za koju smo svi zajedno dužni iskazati im i svoju duboku zahvalnost. Mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice držimo da je to nova dimenzija ovog velikog blagdana – Dana pobjede i domovinske zahvalnosti i dana hrvatskih branitelja kojeg predlažemo obilježavati na dan početka najveće pobjede u Domovinskom ratu. Tko je donio tu pobjedu i kome zahvalnost upućujemo definirano je upravo ovim prijedlogom. Druga dopuna odnosi se na članak 2. stavak 2. Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima kojima je propisano da se u nedjelju koja je najbliža 15. svibnju obilježava Dan spomena na hrvatske žrtve u borbi za slobodu i nezavisnost odavanjem počasti. Zbog zauzetosti biskupa i župnika nedjeljom, teško je organizirati hodočašće i komemoraciju Bleiburg stoga bi se ovom predloženom dopunom omogućilo da se obilježavanje spomendana održi subotom ili nedjeljom koja je najbliža 15. svibnju. Mi u Klubu Hrvatske demokratske zajednice držimo da bi se tako stvorile pretpostavke da se i hodočašće i komemoracija, da i hodočašće i komemoracija bude na razini koju žrtve zaslužuju. Znači, i svečanije i brojnije i dostojanstvenije. Iako mnogi danas misle da o zločinima treba drukčije govoriti i njihove žrtve razlikovati, mi u Hrvatskoj demokratskoj zajednici osuđujemo sve zločine, bez obzira na vrijeme i prostor na kojem i u kojem su se dogodile. Ali i zločin u Bleiburgu je veliki zločin. Oni koji su to naredili ili izvršili bili su i sami svjesni težine tog zločina. Jer 50 godina gotovo nikad i nigdje nije se izgovarala riječ Bleiburg. Zla počinjena, bilo kao osveta, što je i danas ovdje spomenuto, namjera zbog nečeg, radi nečeg, a bez suda i nakon rata jer su veliki zločini koji zaslužuju svaku osudu. Bleiburška je tragedija, ali i sve što je slijedilo iza nje, ostavila posljedice i u duhovnom i kulturološkom tkivu hrvatskog naroda. Najmanje što možemo je učiniti dostojno obilježiti dan spomena na hrvatske žrtve u borbi za slobodu i nezavisnost popisati žrtve i obilježiti mjesta masovnih grobnica. Stoga, Klub HDZ-a svakako podržava ovaj prijedlog. Hvala.
Hvala. U ime Kluba HNS-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odmah bih želio na početku reći da će Klub HNS-a podržati predložene izmjene i dopune, ali ćete mi dozvoliti da prokomentiramo jedan dio teksta koji je dat u onoj ocjeni stanja. Mislim da je važno, to je već doduše gospodin Kajin spomenuo te iste dvije rečenice, ali mislim da se moramo vratit na njih i moramo neke stvari tu raščistiti. Dakle, komemoracija se održava u Bleiburgu u vrijeme kada su svi biskupi i župnici, posebice u proljeće i ljeto zbog povećanih obveza redovito zauzeti. Komemoraciju u Bleiburgu subotom stvorilo bi pretpostavke da to slavlje ubuduće bude svečanije nego li je to bivalo do sada itd. Kolegice i kolege, ja vas pitam kakve veze ima Bleiburg sa vjernicima, sa biskupima, s ateistima? To je briga svih nas. Ja ne bih se nikad usudio reći ono što ovdje piše indirektno, da nisu te svečanosti bile dovoljno svečane zato što nije bilo dovoljno svećenika i vjernika. Apsolutno nikada to ne bih se usudio reći. A to ovdje stoji. Kolegice i kolege, za one koji su sjeli u klupe prije nekoliko mjeseci, želio bih reći da smo sredinom prošlog mandata imali raspravu potaknutu od strane Vijeća Europe, cilj je bio osuditi komunističke zločine. Moram reći da je to bila jedna ružna rasprava, rasprava koja se pretvorila u priči o partizanima, ustašama i ne znam kojim sve frakcijama. Kolegice i kolege, cilj Vijeća Europe bio je slijedeći. Bio je da se rehabilitiraju žrtve komunizma. Drugo, bio je cilj da se rehabilitiraju obitelji tih žrtava koji su još živi. Doći ću na to, doći ću. Nemojte se čuditi zbog čega to pričam. I treće, ono najvažnije zbog čega je ova moja poruka, mladim generacijama dati objektivne informacije o tom vremenu sa ciljem da se više nikada ta tragedija ne ponovi. Mladim ljudima dati objektivne informacije da se nikada tragedija ne ponovi. Po mom viđenju, danas ovdje u ovim klupama nedostaje netko iz Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa. Bilo bi lijepo s njima raspraviti ovu materiju, bilo bi lijepo da čujemo koliko se na satu povijesti i na koji način govori o Bleiburgu, o Jasenovcu, o Vukovaru. Bilo bi zanimljivo znati koliko školskih ekskurzija godišnje posjeti Bleiburg, Jasenovac, Vukovar. Što im se tamo na satu povijesti govori? Kolegice i kolege, danas u Njemačkoj i Francuskoj se povijest Drugog svjetskog rata predaje u jednom udžbeniku kojeg su sastavili zajedno Francuski i Njemački povjesničari. Objektivno prikazati stanje prije, za vrijeme i nakon Drugog svjetskog rata. Ako su Nijemci i Francuzi mogli napraviti taj veliki iskorak, ne vidim kolegice zašto Hrvati i Hrvati ne bi mogli napraviti barem mali iskorak da prestanu ovakva prepucavanja. Znate? Uistinu moramo napraviti iskorak, uistinu je to jedna obveza našeg ministarstva, uistinu bi trebali mladi ljudi odlaziti na ta mjesta u okviru svake ekskurzije. To je moje duboko uvjerenje. Ali, onda jasno moraju dobiti objektivnu informaciju, ne informaciju ove ili one opcije, nego ono što e zbilo, da se više nikada ne ponovi. Ja ne bih puno dužio, ali zaista žao mi je da se i ovdje Crkva spominje. Žao mi je. Ako je to osnovni motiv zbog čega mi idemo u izmjene i dopune zakona, onda to ne mogu prihvatiti. Ne mogu prihvatiti. Evo. Hvala lijepa.
Hvala. U ime predlagatelja, gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
… [[Dio sjednice nije snimljen.]] Beliburgu. To je zakon koji određuje spomendan ne za žrtve Bleiburga nego citiram: "na hrvatske žrtve u nezavisnosti, u borbi za nezavisnost i slobodu". Dakle nije to spomendan Bleiburga pa da sada uspoređujemo spomendan Jasenovca. Ovo je spomendan za sve žrtve koje su pale u hrvatskoj povijesti za njezinu slobodu i za njezinu nezavisnost, a održava se na Bleiburgu. S druge strane imamo Jasenovac koji je simbol borbe protiv fašizma, koji je simbol antifašizma kojeg je prihvatila sva civilizirana Europa i cijela Hrvatska. I taj dan, Dan antifašizma jest obilježen u ovom zakonu, 22. lipnja. Možda bi mogli raspravljati o tome, zašto je neravnopravno, a to je da za žrtve koje su pale u borbi za Hrvatsku imamo samo spomendan što je dakle jedna niža kategorija, a da imamo blagdan za žrtve antifašizma. O tome je trebalo raspravljati da li to treba izjednačiti. Ja osobno mislim, a vjerujem i većina vas da treba. Ne ovim zakonom danas, ali u budućnosti, jer svijet je davno izjednačio žrtve dvaju totalitarnih režima prošlog stoljeća fašizam i komunizam. I kolegi Doriću, nije točno da je deklaracija Vijeća Europe samo tu zato da nas podsjeti. Ona kaže da treba izvršiti i određene sankcije, ne pravne jer je to više nemoguće, ali oni koji su uzrokovali stotine i stotine i milijune žrtava počinjenih od strane komunizma ti moraju biti tako obilježeni u povijesti. Dakle nije samo podsjećanje na to nego i obilježavanje krivaca, ne pravno jer je to nemoguće, ali političko i povijesno da. I treće, a zbog čega mi ne bi našoj crkvi učinili to da u što većem broju svećenici dođu na Bleiburg i obilježe spomendan svim hrvatskim žrtvama. Pa svećenici su to radili i u mračno doba komunizma kada se nitko drugi nije usudio obilježiti hrvatske žrtve. Oni su to činili ne samo na Bleiburgu, nego su potajno skupa s nama se molili u svih ostalih 500 stratišta svih komunističkih žrtava na području Hrvatske. To smo činili na području stratišta u susjednoj Sloveniji. Pa zašto sa tim našim svećenicima to ne bi činili danas u slobodnoj Hrvatskoj državi i zašto im ne bi omogućili d dođu subotom na taj Bleiburg i obilježili sve hrvatske žrtve. Ne vjerujem da onaj tko je razumio ovaj zakon ne može stati iza tog prijedloga. I zaključno u ime predlagatelja. Molimo vas da podržite ovaj zakon jer on samo poboljšava ono što smo dužni, odati počast žrtvama komunizma, ne samo Bleiburga. I nakaradno je govoriti da su zločin fašistički i komunistički različiti, jer je komunistički nastao iz osvete. Ako je nastao iz osvete znači bio je bez suda, bez pravosuđa, znači zahvatio je i nevine žrtve i one nad kojima se osveta nije smjela izvršiti kao što su djeca, starci, žene i ostali. Prema tome mislimo da ovim zakonom nismo htjeli potaknuti ovakve nakaradne usporedbe nego samo korigirati jednu malu nepravdu, a to je da naši svećenici ne bi mogli odati počast u dovoljnom broju doći na odavanje počasti žrtvama u borbi za nezavisnost i slobodu Hrvatske države. Dakle ono što vas u ime predlagatelja molim, nemojmo sada politizirati ovaj zakon nego ispravimo operativnu pogrešku koja je u njemu bila, a ostavimo povjesničarima, a ne političarima da konačno jedanput izjednače žrtve fašizma i žrtve komunizma. I moram na kraju još spomenuti kolegi Zoriću. Apsolutna podrška da se sada povijesti nekim aktom resornog ministarstva obilježava u Jasenovcu, na Bleiburgu i u Vukovaru i to treba izjednačiti. Za razliku od Bleiburga i Vukovara, u Jasenovcu postoji ustanova, ustanova koja se brine o Jasenovcu i to je dobro i financira se iz državnog proračuna. I unutar te ustanove postoji obrazovni centar i taj obrazovni centar posjećuju djeca i trebaju posjećivati u još većem broju. Ali isti status moraju dobiti i Bleiburg i Vukovar. I u Vukovaru treba obilježiti barem jednim obveznim danom sve djece osnovnih i srednjih škola, one moraju vidjeti spomen obilježje u Vukovarskoj bolnici, oni moraju vidjeti spomen obilježje u hangaru na Ovčari, oni moraju vidjeti spomen obilježje vojni muzej koji se upravo uređuje. Tek kada izjednačimo i damo dužnu počast svim žrtvama, svih totalitarnih pokreta, onda će u ovoj sabornici prva tema biti proračun, a ne partizani i ustaše. Hvala.
Hvala. Ispravak gospodin Damir Kajin. Izvolite.
Prvo nije točno da nisam pročitao zakon … [[Dio sjednice nije snimljen.]] kako je rekao gospodin Hebrang, nezavisnost i slobodu Hrvatske budu obilježavalo i spomen na te žrtve ako se to bude obilježavalo u Bleiburgu, mislim da ćemo na neki način uvrijediti one koji su stradali u Jasenovcu. Konačno zašto se ne bi to održavalo, takvo jedno obilježavanje zašto se ne bi održavalo u Hrvatskoj, zašto se npr. u Vukovaru, zašto se to mora održavati onda u Austriji. Nitko nema ništa protiv toga da naši svećenici odlaze put Bleiburga, neka idu. Ali ono protiv čega sam ja, da u Bleiburg permanentno idu ljudi s ustaškim uniformama i da ljudi ispred ovoga Sabora pred njima drže svoje govore. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa pogledajte malo … … [[Upadica se ne čuje.]] Da li idu sa zvijezdom ne znam, ali pogledajte malo kako to izgleda na televiziji. I konačno mi se zalažemo da se uvede spomendan i na jasenovačku žrtvu, a se to ugradi u ovaj zakon kako bi možda i to potaklo dio našega klera da ubuduće dolaze i u Jasenovac što će pomoći i njima i nama koji se identificiramo s tom crkvom.
Ovo je van okvira ispravka netočnog navoda. To je rasprava. Idemo dalje. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Ivan Hanžek.Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Ja najkraće bi mogao reći da klub SDP-a podržava donošenje zakona. Mislim da jednostavna i takva formulacija ne bi bila potpuna da izrazi ono što i mi kao članovi tog kluba osjećamo u trenucima kada se otvaraju rasprave o tim nekim bolnim temama naše povijesti. Od lijeve strane pa do desne ili od desne do lijeve, od prvog do zadnjeg reda. Mislim da bi teško bilo nabrojiti nas zastupnike koji nemamo i na jednoj i na drugoj strani svoje članove koji su prošli križne puteve, bili i u partizanima, bili i u domobranima. Slušali smo, nije istina da se nije čulo, slušali smo. Nije to bila službena povijest, ali smo slušali i svi nosimo mi koji smo u ovim godinama, iz djetinjstva uspomene na ta vremena koja su obilježila hrvatsku povijest. I ja zaista mislim da evo 18 godina od uspostavljanja samostalne Hrvatske, da nakon 60 i nešto godina od II. svjetskog rata i u ovom Saboru bi se trebali prestati dijeliti na partizane i na ustaše i na domobrane i na po sličnim kriterijima. I da ono što je rekao gospodin Dorić, a podržao gospodin Hebrang, da zapravo pokušamo dati ovoj djeci koja više nisu djeca, jer rođeni '90.-te su danas punoljetni, da im pokušamo dati jednu objektivnu povijesnu sliku, niti uljepšanu, niti karikiranu zbog dnevnih političkih ili inih potreba. Onaj tko prođe, a ja sam imao priliku proći, Auschwitz, tko prođe druge logore iz II. svjetskog rata, tko prođe do završnog našeg dijela povijesti kojoj smo svi neposredno sudionici, Vukovar, ali u onim trenucima nakon reintegracije, na više Vukovar danas, taj u svakom slučaju prvo se mora sjetiti nevinih žrtava koje su zapravo pale bez suda i bez presude. To je u svemu kad dođeš do određenih godina, pomisao da si se mogao naći i ti igrom povijesnih okolnosti u situaciji da završiš na nekoj pustopoljini bez obilježja i bez traga da si postojao, bez dokaza ili bez traga gdje si se izgubio, nažalost još uvijek imamo iz Domovinskog rata tisuću i nešto nestalih. To je najstrašnije i najtragičnije. I kad o ovim temama razgovaramo mislim da bi trebalo poći prvo od te činjenice koja je bolna i za one koji nisu pogođeni, a kamoli za one koji su pogođeni. I apsolutno podržavam da damo, uvijek će politika imati zašto govoriti, kao što je rečena i Povelja Europe i drugi razlozi, ali da prvenstveno damo povjesničarima da pokušaju naći jednu mjeru, što je dosta teško kod nas, imamo dosta južnjačkog temperamenta, da pronađemo mjeru povijesne slike koja neće biti iskrivljena, koja neće biti prilagođena dnevno političkim potrebama, a da ne govorim, sigurno da će i sljedeći koji dođu poslije nas u Sabor, donositi odluke o nekim novim blagdanima, ali da zaista ne budemo u situaciji da svaki mandat ovog Sabora bude obilježen sa nekim novim blagdanom. Ovo ništa ne mislim u lošem smislu, nego jednostavno da s promjenom političke strukture na vlasti se možda dovedemo u situaciju da to mijenjamo. Stoga i predlažem da ono što danas nije bilo u izvještaju Odbora to je pitanje spomendana za hrvatske branitelje. Podršku su dale braniteljske udruge. Naš prijedlog je bio da se odredi datum, prijedlog određenih ljudi i iz jedinica Hrvatske vojske koja su prošle ratište bio da to bude 18. 11. Vlada je predložila da to bude 5. 8. Ja sam isto skloniji, mada asocira na neke druge stvari, 18. 11. jer uz Vukovar mislim da je to za ono što smo poslije učinili u obrani domovine bio najveći poticaj kad su shvatili oni koji su mislili da će ih rat mimoići, da nema druge nego uzeti pušku i braniti domovinu. Stoga, neka ovo ne bude zadnja tema za razgovor o spomendanima i danima kojima se obilježava. No, prije svega vodimo računa da nevine žrtve bez suda koje su pale u bilo kojim režimima su žrtve i da kroz raspravu vodimo računa da čuvamo njihov dignitet, ako nisu sačuvali oni koji su izvršili egzekuciju nad njima. Nemojmo svesti ni na lijevu ni na desnu, ni na crnu ni na crvenu ovu raspravu, nego raspravu sa dignitetom poštujući žrtve. Slažem se jedino da malo ovo obrazloženje nije primjereno. Prisutnost svećenika. Mislim da bi svećenici, kao što su rekli kolege u tom trenutku nema važnijeg zadatka za, 'ajde da ja upotrijebim sintagmu, Crkvu u Hrvata. Kada su takvi neki povijesni događaji da onda, upotrijebit ću jedan malo nezgodan izraz, reprezentacija crkvenih vrhova bude prisutna na svim tim obilježavanjima i da time pokažu i predstavnici crkava da jednako uvažavaju sve žrtve, neovisno o vjerskoj ispovijesti, o svjetonazorima. Ponavljam, podržat ćemo Prijedlog zakona i zahvaljujem na prilici da sam imao ovo mogućnost reći. Hvala.
Hvala. Evo, da se kasnije ne bi zaboravilo. Iz Tajništva Sabora obavještavaju se svi zastupnici da u Informacijskom centru, soba broj 145, podignu program organiziranog odlaska u Bleiburg, radi eventualne prijave za odlazak. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je gospođa zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je danas Prijedlog zakona o dopuni Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj, a taj prijedlog dopune predložio je Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke i Hrvatske demokratske zajednice. Osobno pozdravljam ovaj prijedlog jer se utvrđuje dan zahvalnosti hrvatskim braniteljima za njihov doprinos u stvaranju Hrvatske Države, a vezat će se za dan najveće pobjede u obrambenom Domovinskom ratu, a to je 5. kolovoza. Oslobađanjem okupiranih područja Republike Hrvatske od strane okupacijske srpske vojske, hrvatski narod je bio siguran da su se stoljetne težnje za slobodu i suverenu državu ostvarile. Upravo za tu slobodu najzaslužniji su naši branitelji i dužnost je svih nas koji živimo u slobodi da čuvamo čast i dostojanstvo svakog hrvatskog branitelja. Ova dopuna zakona omogućiti će slaviti pobjedu i zahvalnost hrvatskim braniteljima. Također se predlaže dopunom zakona da se omogući svečanije nego je to do sada bilo obilježavanje spomendana na hrvatske žrtve u borbi za slobodu i nezavisnost koje su stradale na Bleiburškom polju i na Križnome putu te se predlaže da se komemoracija u Bleiburgu održi subotom ili nedjeljom koja je najbliža 15. svibnju te bi se omogućilo većem dolasku još živih obitelji stradalih na Bleiburgu, vjernika i svećenstva našega kako bi se prisjetilo vremena u kojem se dogodila najveća tragedija hrvatskoga naroda i ukazalo bi se na važnost utvrđivanja povijesne istine. Neću dugo raspravljati ali na kraju ću zaključiti da je naša obveza poštivati hrvatske branitelje Domovinskog rata ali i obveza nam je nositi sjećanja na nedužne žrtve krvavog Bleiburškog polja i obveza da se utvrdi istina o svim ratnim stradalnicima iz 1945. godine svibnja mjeseca. Podržavam dopunu zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege. Podržavam Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj koji su klubovi zastupnika Hrvatske seljačke stranke i Hrvatske demokratske zajednice predložili ovome Visokome domu na usvajanje iz slijedećih razloga. Pa svjesni smo da je Vlada doktora Ive Sanadera vratila dostojanstvo hrvatskim braniteljima kroz ispunjavanje i ostvarivanje svih odredbi iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Kolegice i kolege, mislim da je i red da branitelji dobiju svoj dan. A kad smo već kod prijedloga ne vidim boljeg datuma i blagdana u Republici Hrvatskoj od dana pobjede i Domovinske zahvalnosti 5. kolovoza uz koji se predlaže obilježavati i dan branitelja. Veličanstvena vojno redarstvena akcija Oluja, ta bitka svih bitaka Domovinskoga rata dostojan je događaj uz koji se veže i pobjeda koju su izvojevali hrvatski branitelji kao i zahvalnost i spomen na sve one koji su u obrani domovine položili svoje živote, dali dijelove tijela i čija se žrtva i doprinos neovisnosti i samostalnosti demokratske Hrvatske države nikada ne smije zaboraviti. U svezi dopune izmjene oko obilježavanja jednog od zakonom utvrđenih spomendana u Republici Hrvatskoj Dana obilježavanja spomena na hrvatske žrtve u borbi za slobodu i nezavisnost koja se obilježava komemoracijom svake godine u Bleiburgu do sada nedjeljom najbližom 15. svibnju podržavam da na zadovoljstvo svih zainteresiranih izmjenama i dopunama ovoga zakona uz postojeću nedjelju to može biti i subota. Razlozi iznijeti u obrazloženju prijedloga ovoga zakona meni su razumljivi i prihvatljivi. Prema kalendaru crkvene godine nedjelje u svibnju vrijeme su povećanih obveza kako biskupa tako i župnika u njihovim biskupijama i župana, a znamo li i prihvatimo li, pa i podržimo li da su oni u velikoj mjeri organizatori hodočašća kako vjernika tako i građana u Bleiburg zalažem se da im se omogući da se spomendan može obilježavati i subotom. Cijenim i slažem se sa predlagateljima da će to pridonijeti kako većem broju sudionika komemoracije jednako tako i svečanijem duhu i tonu ovoga slavlja. Iz navedenih razloga podržavam Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Moram priznati da mi je izuzetna čast govoriti o ovom Konačnom prijedlogu zakona o dopuni Zakona o blagdanima, spomendanim i neradnim danima u Republici Hrvatskoj i podržati ovaj prijedlog da uz Dan pobjede i domovinske zahvalnosti bude i Dan hrvatskih branitelja. Zahvaljujući hrvatskim braniteljima imamo slobodu državu a danas možemo slobodno govoriti i o Bleiburgu. Kolega iz SDP-a je rekao da smo o tome slušali, da nije istina ali ja vam mogu reći da je istina da nismo puno slušali o Bleiburgu. Mogu vam reći da sam i tome svjedok, moj otac je prošao Križni put ali nikada o njemu nije pričao niti se u kući smjelo pričati. Međutim, vjerujem da se obilježavanjem spomena na Bleiburg javno daje počast hrvatskim žrtvama iz drugog svjetskog rata i poraća u spomen na zaista nezavisnost Hrvatske države i na slobodu Hrvatske države. Sa stanovišta Bjelovarsko-bilogorske županije stravičan je podatak da se obitelji više od 2,5 tisuće hrvatskih mučenika kojima je posljednja stanica Križnog puta bila jedna od 54 grobišta na prostoru Bjelovarsko-bilogorske županije nisu nikada oprostili od svojih najmilijih a niti znaju gdje su im kosti. Pedeset godina njihova su se imena prigušeno i u osami izgovarala, o njihovim posljednjim počivalištima samo su nagađali. Nakon što je ukinuta saborska Komisija za utvrđivanje i popis ratnih i poratnih žrtava drugog svjetskog rata Bjelovarsko-bilogorska županija je osnovala Odbor za utvrđivanje prešućenih ratnih žrtava a njihova otkrića svjedoče nam o povijesnim zbivanjima. Prema svjedočenju građana koji su u mukloj noći slušali posljednje krikove ubijenih Bjelovarsko-bilogorska županija je bila jedna od istaknutijih postaja Križnog puta hrvatskog naroda u lipnju i srpnju 1945. godine. Suđene je provođeno bez procesa, bez svjedoka, bez presuda. Presuda je bila metak bez pravde. Mogli ste biti ubijeni, mučeni jer ste bili neistomišljenik tadašnje ideologije a sve nakon rata se to dešavalo. Život je zaista dar Božji i svaki udarac na čovjeka je udarac i na Boga. Oduzeti život je zločin i za svaku je osudu dragi prijatelji ali bez politike. Koji su to ljudi koji su mogli ubijati nevine žene i djecu. Među ljudima Bjelovarske-bilogorske županije neki ih znaju. Bjelovar je '45. godine od kraja svibnja do kraja godine bio sjecište kolona Križnog puta. Posebno mjesto ima šuma Lug koja se nalazi na rubnom dijelu grada Bjelovara kao jedno od najvećih poslijeratnih gubilišta na području naše županije. U šumi Lug i Trnovka 1992. godine u deset grobnih jama pronađeni su zemni ostaci 293 hrvatskih mučenika žrtava niza jugokomunističkih boljševičkih zločina '45. godine. U lipnju 2006. godine završena je zajednička grobnica i time je osigurano trajno počivalište dostojno čovjeka za žrtve koje su godinama bile prešućivanje o kojima sam govorila. 28. lipnja 2006. njihovi su ostaci položeni u tu grobnicu i otkriveno je spomen obilježje. U Lugu i Trnovi, ali i ostalih 55 ratišta ubijeni su naši ljudi sa cijelog područja Bjelovarsko-bilogorske županije. Popis još nije završen. Međutim, do sada, ukupan broj žrtava iznosi 6 tisuća 164, a na obradi je dodatnih 400 nepotpunih podataka. Spomenuti broj žrtava utvrđen je po selima, općinama i gradovima sa svim podacima o svakoj pojedinoj žrtvi. A gradovi, primjer u Bjelovaru gdje se to dešavalo, groblje Sv. Andrije, Vojnović, šuma Lug, šuma Razbojička, Jelinec, šuma Razbojička, Jelince, šuma Razbojička, potok Razbojčka, šuma Kupinovac Razbojčka, šuma Jasik, Klokočevac, Šaševi kod Gornjih Plavnica, Brezovac, suma Drenovac. U Čazmi šuma Darjevica, šuma Kovačina, selo Mikleuš, šuma Potok itd. Da ne nabrajam. Daruvar, gradsko, katoličko groblje, Garešica, selo Velika Bršljanica, selo Veliki Prokop, šuma Žirovnjak kod Garešnice, Grubišno Polje, selo Dijakovac, selo Donja Rašenica, Mala Dapčevica, selo Mali Zdenci, šuma Zenački gaj i drugi. Derek, selo Gornja Garešnica, selo Kostanjevac, selo Krivaja, selo Podgarič, Đulovac, selo Dobra Kuća, Mali Miletinec, šuma Pištinac, selo … [[Govornik se ne razumije.]] , selo Veliki Bastaji, selo … [[Govornik se ne razumije.]] Ivanjska, šuma i selo Samarica, šumarak Doline, Kapela Donji most, šumarak Babin potok, Severi, Štefanje, Veliki Grđevac, Velika Pisanica, Veliko Trojstvo, Zrinski Topalovac, i tako tih šuma ima veliki broj. Primjer u Bjelovaru je poginulo u ratu 518 ljudi, nakon rata ubijeno 471. Čazma u ratu 209, a nakon rata 379 osoba. Daruvar 206 za vrijeme rata, poslije 98. Garešnica 366 za vrijeme rata, 233 ubijeno nakon rata. U Grubišnom polju 368 za vrijeme rata, 187 nakon rata. Ukupno nakon rata ubijeno je 1149 ljudi na području naše županije. Sve ukupni broj žrtava gradova i općina je 2571 ubijeno nakon rata, a u ratu je poginulo 3593 osoba. Ukupno 6164. Stravična je činjenica da je nakon rata bilo gore nego u ratu. Gubilišta na današnjem području grada Bjelovara i Bjelovarsko-bilogorske županije govore nam o tragediji i nesreći gdje su jugoboljševički komunistički zločinci ubijali goloruke i bespomoćne pretežito mlade ljude. Do sada je utvrđeno 58 gubilišta a na području gradova otpada 31 i na općine 27. I na kraju. Dopustite mi da citiram predsjednika Matice Hrvatske, ogranak Bjelovar, gospodina Ivkovića koji piše: "Mučan dojam ostavljaju ovi istiniti podaci kojih nažalost još uvijek ima više u hrvatskim šumama i pamćenju naroda, negoli što je napisano bilo kojim knjigama, bilo u državnim dokumentima. Koliki je točan broj grobnih jama na pojedinim gubilištima, vjerojatno nikada neće biti utvrđeno.". I na kraju dragi prijatelji odlazimo na Bleiburg da se poklonimo ljudima za koje znamo da su tamo i za koje ne znamo da su tamo. Ali postavljam jedno pitanje zašto istina uvijek mora stvarati mržnju?
Hvala. Gospođa zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Evo, pred nama je Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o blagdanima. Naravno na početku želim reći da ću podržati ove izmjene. Radi se o dvjema izmjenama, jedna je malo manje polemizirana pa ću o njoj na samom početku. Znači, dan pobjede i domovinske zahvalnosti dobio bi još i dan hrvatskih branitelja. Mi znamo da na području cijele Hrvatske lokalnim sredinama se Dan hrvatskih branitelja, odnosno Dan branitelja obilježava na različite datume sukladno događajima iz Domovinskog rata. I to će ostati u lokalnim sredinama, u Dubrovniku je to slučajno blagdan svetac, Sv. Nikole, ali podržavam da se Dan hrvatskih branitelja proslavlja od sada 5. kolovoza kada je došlo do najveće, do najveće pobjede. Svaki hrvatski branitelj je dio velike pobjede. A ona se dogodila upravo 5. kolovoza sa oslobađanjem Knina. I stoga smatramo da ovaj blagdan treba dobiti i ovu braniteljsku dimenziciju. Što se tiče ove druge treme, a radi se o spomendanu. Spomendan znači svih hrvatskih žrtava za slobodu i nezavisnost. Dakle, ne radi se samo o Bleiburgu, ali proslavlja se uglavnom na Bleiburgu. Radi se o svim onim toponimima koje je ovdje kolegica Caparin prije mene spomenula. Radi se o svih 500 toponima koji su se događali u Hrvatskoj. Pa između ostaloga želim samo podsjetiti i na … [[Govornik se ne razumije.]] i nemojmo zaboraviti da se dogodilo puno … [[Govornik se ne razumije.]] u Hrvatskoj, da se sve događalo nakon rata. I ne bježim od toga da se i Jasenovac i Bleiburg i Ovčara ali i … [[Govornik se ne razumije.]] na isti način obilježavaju, da ih se na isti način sjećamo i da taj datum bude najbliža subota ili nedjelja u 15. svibnju. Nema razloga da ne spomenemo da je to iz praktičnih razloga, a ne samo da bi došli crkveni dostojanstvenici i svećenici. Radi se o svim onim ljudima, svim građanima Hrvatske koji žele sudjelovati u proslavi, u obilježavanju. Samo je stvar tehničke naravi. Ja vidim, koliko vidim iz izlaganja kubova, svi su klubovi za taj prijedlog, ali naravno svatko ima svoje obrazloženja. Slažem se sa time da ostavimo povjesničarima da sude, ali na nama političarima je da se izborimo da se tretira na jednaki način. I Jasenovac i Bleiburg, i Ovčara i … [[Govornik se ne razumije.]] i zato predlažem da se hodočašće održi na način i komemorira na način koji žrtve zaslužuju. Evo, za sada toliko, ne vidim da da ima replika.
Hvala. Ima jedna replika, gospodin zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Ma potpisujem u cijelosti raspravu kolegice Šuice, međutim, nekako mi je ostalo u uhu da imamo ovdje u ovoj Sabornici različita obrazloženja, odnosno, mišljenja zašto podržavamo prijedlog ovoga zakona. Mislim da nemamo, barem, pažljivo sam slušao sve diskutante i ono što je dobro mislim da smo se svi složili oko toga da su žrtve žrtve i da svim žrtvama bez obzira kada, na koji način i zašto su pale da im moramo odati počast. Prema tome bilo bi opasno da mi iz ovog, iz ove sabornice šaljemo poruku da vrednujemo žrtve bile one na Bleiburgu, Jasenovcu, u Ovčari. To bi bilo mislim ne samo politički nego ako hoćete i moralno upitno. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor gospođa Šuica, izvolite.
Samo kratki odgovor na repliku. Nisam mislila da su suštinski različita obrazloženja ali u onom dijelu koliko sam čula iz klubova koja su se odnosila na nazočnost crkve na obilježavanju i u ovom obrazloženju predlagatelja je pisalo da se, da bi se ubuduće obilježavalo svečanije nego je bivalo do sada jer bi u tom terminu mogli okupljati mnogo više svećenika i vjernika. Tu smo se razlikovali. Mi ovo podržavamo i to je dio našeg obrazloženja. Eto to je bila ta razlika a ne u smislu da žrtve dijelimo i da žrtve razlikujemo nego u smislu sudionika i mi podržavamo ovakvo obrazloženje jer ako hoćete veliki dio, veliki dio svećenika je i sam bio žrtvom pa baš ove takse koju sam spominjala.
Hvala. Upravo u 10 i 38 je isteklo vrijeme za prijavu od 10 minuta prema Poslovniku. Na redu je gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo možda samo nekoliko riječi. Za mene je potpuno normalan zahtjev da se na Bleiburgu obilježavanje dakle dana svih, svima onima, posvećenog svima onima koji su tamo stradali, prebaci u subotu jer još davno evo sa kardinalom Kuharićem, pokojnim kardinalom Kuharićem smo razgovarali. On je čak tražio da mi dan grada prebacimo u subotu jer je svećenicima stvarno nedjelja dan kada imaju i najviše misa, kada moraju biti u svojim župama i s te strane mislim da predlagači su napravili odličan posao. Što se tiče evo stalno spominjemo ikonografiju. Ikonografija jedna, ikonografija druga. Jedne smeta Jasenovac, druge smeta Kumrovec recimo. Jer zločini su nastali i u jednoj i u drugoj varijanti pod jednim i drugim znakovljem. Prema tom znamo tko je pobjednik gdje, znamo tko su žrtve. Žrtve ne bi trebali dijeliti. A mi se vraćamo stalno u 1941. Evo u zadnje 4 godine mislim redovito bar jedanput godišnje smo se vraćali svi iako mislim da se u većini slučajeva ne dijelimo u mišljenju ali šteta je što zapravo se vraćamo tamo jer narod ne očekuje to od nas. Ljudi očekuju, naši birači ipak očekuju da se bavimo sa stvarnosti, ali da poštujemo u svakom slučaju povijest. Što se tiče Jasenovca moram reći da se ne čudim uopće ni biskupima ni crkvi jer je gospodin Fumić privatizirao jasenovačku proslavu, a jako mi je žao, obilježavanje, a jako mi je žao što nemam pismo od prije deset godina što je meni pisao gospodin Fumić da vidite malo njegov sat povijesti, njegovo viđenje povijesti. Mislim da bi vam bilo sve jasno. Ja ću to, moram negdje potražiti pa ću ga iskopirati i malo podijeliti da vidimo zapravo što ono hoće. Što se tiče također ubojstva na mah ja mogu shvatiti da se nešto dogodi u sat vremena na mah ili u minuti na mah ali ono što se događalo trajalo je još jako, jako dugo i nažalost poslije svršetka rata. Prema tome mislim da se zločin ne može opravdavati jedan ovako, drugi onako. Dan hrvatskih branitelja dobro je da vežemo uz pobjedu i mislim da će to i našim braniteljima, da će to i naši branitelji prihvatiti pa evo i ja mislim da većina nas to podržava. Hvala.
Hvala. Imamo prvu repliku gospodina zastupnika Dragutina Lesara. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče očekivao sam da će netko u ime predlagatelja i zastupnici iz ta dva kluba primijetiti da s ovim zakonom mi imamo doista jedan problem. Naime u njemu postoji jedna odredba koja se u Hrvatskoj ne poštuje i ne znam bez ozbiljnije izmjene da li će se poštivati a to je odredba članka 1., stavka 2. koja glasi: «U dane blagdana u Republici Hrvatskoj se ne radi.». Bez izuzetka izrijekom. Članak 6. omogućava Vladi da svojom odlukom odredi državna tijela i druga javna tijela te druge pravne i fizičke osobe koji na dane blagdana moraju raditi. Ove odredbe ne upućuju na mogućnost da posebnim zakonima se nekome dozvoli raditi na dan blagdana, ali je osnovni problem što ne postoje sankcije za nepridržavanje ove odredbe da se u dane blagdana u Republici Hrvatskoj ne radi. Pa bi bilo dobro ukoliko nije prekasno da predlagatelji ili unesu kaznene odredbe ili izmjene i predlože izmjenu i članka 1. koji će jednom normalno regulirati ovu materiju jer da se na dane blagdana u Hrvatskoj radi vjerojatno svjedočimo svi zajedno. Hvala.
Hvala. Također replika gospodin zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Slažem se s kolegom Markovinovićem da građani očekuju od nas recimo da danas raspravljamo o cijeni nafte, ali držim isto, i benzina od sinoć ali odnosno danas, ali mislim da je ovo bitna tema. Vidite opet stavljati u nekakav ideologijski kontekst obilježavanje bilo Jasenovca, bilo Bleiburga, bilo nečeg trećeg mislim da je neprimjereno. Mislim da naš odnos ljudski, pa ako hoćete i odnos kao političara prema mjestima obilježavanja masovnih žrtava ne bi trebalo determinirati bilo čija pojava, bilo kakav govor. Jer onda ulazimo u prostor ideologije. Mislim da žrtve Jasenovca su žrtve Jasenovca bez obzira tko se tamo pojavio i što govorio. Ako hoćete isto tako na Bleiburgu. Međutim meni se čini da mi u ovoj sabornici sami dijelom doprinosimo podjelama i nerazumijevanju zapravo cijele situacije a to je da je žrtva žrtva. Jednom kad se mi naučimo da je žrtva žrtva onda ćemo tako se i odnositi prema tim žrtvama i obilježavati mjesta njihovih stradanja. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo složio bih se itekako sa kolegom Lučinom da je žrtva žrtva. Međutim oko žrtava čini mi se da se i nismo previše razilazili, tu i tamo. Međutim riječ je o izvršiocima tih svih ubojstava. Mislim da tu se možemo, tu možemo itekako pričati jer ispada da su jedni to radili sustavno, ovo, ono, a drugi eto tek toliko došlo im je u par minuta odnosno u mjesec dana pa su ubijali sve što je moglo hodati. Hvala.
Sljedeća replika gospodin zastupnik Krunoslav, Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa ja bih uputio jedan više apel nego repliku. Dakle činjenica je da sam danas zalutao na pogrešno mjesto. Ja vas sve pozivam dajte da se okanimo konačno rasprava o prošlosti. Svi se slažemo o tome da to bude u subotu. Sve ove rasprave koje sam danas čuo nemaju nikakve veze s tim zašto bi to trebalo biti u subotu, a ne u nedjelju, ali slažemo se da bude u subotu. Dajte da konačno već u ovom Saboru počnemo govoriti o budućnosti, da počnemo govoriti o onome što doista građane muči. Jučer sam išao gradom, ogromni su bili redovi na benzinski stanicama. Ne znam zašto o tome danas ne povedemo ovdje raspravu, kad se već oko ovoga slažemo da to bude u subotu. Prestanimo raspravljati već jedanput o prošlosti i okrenimo se budućnosti, ono što doista tišti naše građane, a naši građani sve teže žive. Neće imati za platiti benzin da idu na Bleiburg, bez obzira da li to bila subota ili nedjelja.
Odgovor na repliku. Zastupnik Krunoslav Markovinović.
Dakle, s Bleiburga smo došli na repove. Ja smo kolegu bih htio zamolit da se malo informira kako je bilo kad je bio par-nepar. Kad su bili bonovi za benzin, pa slično kad se to objašnjavalo, s ne znam čim, valjda žrtvom zbog države, bivše jasno, jel. Na svu sreću. Pa nismo mogli ići na Bleiburg. Ja osobno pamtim kad sam išao na jedan sprovod, pa sam dobio ogromnu globu jer sam, eto morao ići taj dan. Jel? Malo pitajte o tim vremenima vaše stranke iz koje ste nastali će vam to lijepo pripadnici obrazložiti. Hvala.
I Boris Matković. Replika. Zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče. Zaista je bespotrebno i forsirano forsirati ideološke pobjede, međutim tko je tko zna čiji račun izazivaju neki pojedinci. Fumić i fumićevci, gledat ćemo na istomišljenike. Takvim načinom pokazuju što su radili kad su imali vlast. Fumić, čiji su neki istomišljenici na najgrublji način razračunavali s nepodobnima, a tu su bili i svećenici, pa zato govorimo danas i o njima, svojim medijskim istupima to nastavljaju činiti i danas, a to je bespotrebno. Forsiranje propale ideologije je sramotno za časni hrvatski antifašizam. Usput, govori se o Jasenovcu, Bleiburgu, Vukovaru, dakle govorimo o nečemu što bi zaista trebalo u potpunosti izjednačiti, i govorimo o tome koliko ekskurzija ide u te gradove i tako dalje, i tako dalje. Znam da u nekima postoje mjesta gdje se to obilježava i tako treba i biti. Međutim, ja postavljam jedno pitanje. zašto više od 50 godine ni u jednom udžbeniku nije bilo spomen na događanja s kraja rata, i poslije rata? Ja sam išao, počeo u školu ići '57. godine, nikad ni u jednom udžbeniku nisam pročitao ime Bleiburg, ni bilo što vezano od Dravograda do Celja. Očito, nešto je bio dio jednog totalitarnog sustava, ali opet, bez obzira na to vraćam se na početak, bespotrebno je forsirati nekakve ideološke podjele oko nečega gdje trebamo biti jedinstveni.
Gospodin zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Vezano za ovu izmjenu i dopunu Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj ne želeći se vraćati u prošlost, da li opet, s obzirom da će ovo pojedini možda i mediji, a isto tako se ponašaju pojedini zastupnici, ovaj zakon ocijeniti kao zakon o Bleiburgu. Smatram da se svi mi zajedno ne trebamo više vraćati u prošlost, nego jednostavno zajedno osuditi sve zločine koje su napravljeni na Bleiburgu, koje su napravljeni u Jasenovcu i koji su napravljeni i za vrijeme Domovinskog rata, kada je stvorena Hrvatska država. Nažalost, pojedini i pojedine odluke Haaškog suda puštaju, npr. Šljivančanina da peče rakiju u Srbiji, dok su neki naši još generali još uvijek u Haagu i čekaju ne znam kakvu presudu. Vezano za sam Bleiburg, možda imam i pravo malo više govoriti o tome, s obzirom da su i moja 2 djeda, jedan je ostao ležat na Bleiburgu, nije bio u partizanskoj odori, drugi se vratio nazad. Tako da ove odnose tko zastupa kakve ideologije, mislim da u ovom trenutku kad se donosi Zakon o blagdanima u svakom slučaju ne stoje. Mislim da se trebamo vratit u budućnost i trebamo vidjeti kako će sutra hrvatski građani živjeti, kako će živjeti za 10 dana, a povijest ostavit povjesničarima i učiti upravo na samoj povijesti kako sve ono što se dešavalo prije toga se ne bi desilo. Međutim, ovdje u samom obrazloženju stoji i provlači se jedna teza da je upravo Bleiburg to centralno, taj centralni hrvatski "Oltar domovine". S obzirom kako su predlagači to i napisali, obilježava se dan spomena na hrvatske žrtve u borbi za slobodu i nezavisnost odavanjem počasti. Mnogi su doista vjerovali tada u tom vremenu od '41. do '45. da se bore za slobodu i nezavisnost. Neki su bili na strani antifašizma, neki su bili u domobranskim odorama kao regularne Hrvatske vojske, a neki su bili i u ustaškim odorama. Među njima je bilo i građana druge nacionalnosti koji su se također borili za slobodu i nezavisnost Hrvatske države. Ovakvom jednom rečenicom doista dolazi do jednog potpunog izjednačavanja, i mislim da se tu u svakom slučaju i pred nekim drugima treba posebno obratiti pažnju. Vezano za subotu ili nedjelju, doista, bilo je među svećenicima puno žrtava komunističkog režima, a u svakom slučaju jedan od najglasnijih koji je bio protivnik tog režima je bio i kardinal Stepinac. No, smatram da ova stavka, najbliža 15. svibnju u svakom slučaju ne može stajati jer nedjelja ili subota prije tog 15. svibnja u katoličkim crkvama odvija se krizma. Kao jedan od najvažnijih sakramenata, pa onda u svakom slučaju bi to trebalo promijeniti. Međutim, evo ja ovdje imam i jedan amandman koji je vezan upravo za, ne više za Bleiburg, a u svakom slučaju se slažem i s kolegom Kajinom da i one žrtve u Jasenovcu zaslužuju spomendan, a isto tako i sve ove žrtve u Domovinskom ratu. Da li je to Dan domovinske zahvalnosti ili pojedino, ukoliko se želi istaknuti i najveća mjesta stradanja kao što su Vukovar, Kostajnica, Dubica itd.? Vezano za 2 najveća katolička blagdana u Hrvatskoj, evo meni je žao što već 2 godine sam slao amandman, pa čak i kao gradonačelnik da nitko ovdje nije vidio da Uskrs u Hrvatskoj nije blagdan. Je on nedjelja i svaki put je on nedjeljom, ali ovdje u ovom samom Zakonu o blagdanima koji je donesen 2002. godine, a i u svim ovim prije toga. Tako da nije bitno da li je netko lijevo ili desno sjedio i da li je lijevo ili desno mislio, Uskrs u Hrvatskoj nije blagdan. Pa bi vas ja podržao da uz ovaj dio podržite i moj amandman gdje bi se u članku 1. stavak 1. itd. mijenjao uskrsni ponedjeljak, drugi dan Uskrsa mijenjao Uskrs i uskrsni ponedjeljak. Tako bi na taj način i Uskrs u Hrvata stavili u blagdane u Republici Hrvatskoj. Onim prijašnjim Zakonom o radu trgovina na malo, veliko i onim Pravilnikom na Uskrs su mnogi radili. Ne samo u vrijeme turističke sezone kako je ovdje predloženo u onom predstojećem zakonu, nego su mnogi na Uskrs radili, jer je zakonodavac mislio da se nedjeljom vjerojatno ne radi. Dakle, od '90.-te do '91. Isto tako, vezano za 25. i 26. prosinac. To su božićni blagdani. Smatram da treba stajati 25. prosinac Božić, također jedan od najvećih Katoličkih i hrvatskih blagdana, a 26. prosinac, dakle umjesto ovih riječi božićni blagdani trebalo bi stajati 26. prosinac. Dakle, 25. prosinac Božić, nova alineja 26. prosinac prvi dan po Božiću Sv. Stjepan. A to je i temeljeno tom, ta alineja bi bila temeljena i usklađena sa Ugovorom sa Svetom Stolicom i Republike Hrvatske o pravnim pitanjima. Evo, zahvaljujem i tražim od vas da poduprete ovaj moj amandman koji će doista vratiti Uskrs kao jedan najveći katolički blagdan i označiti ga kao blagdanom u Republici Hrvatskoj. Zahvaljujem.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Miroslav Škoro.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo, nisam se mislio javiti u raspravi na ovu temu zbog toga što izbjegavam uglavnom sve one stvari koje dijele hrvatske građane i Hrvatski narod. Ali potaknut raspravom uvaženog kolege Vinkovića, htio bih reći samo 3 stvari a to je da se danas u sabornici čulo nekoliko puta da se ne treba vraćati u povijest. Mislim da se treba vraćati u povijest. Konačno “povijest je učiteljica života“ i upravo zbog nekih stvari koje nisu rješive. O toj povijesti razgovaramo i danas u sabornici na način kako razgovaramo. S druge strane, spomenut je i “oltar Domovine“ i neće mi valjda citiram kako je rekao kolega Vinković “Bleiburg biti taj oltar Domovine“. “Oltar Domovine“ postoji kao lokacijsko, topogravsko mjesto ovdje blizu grada Zagreba. Ali nekakvim odlukama više to nije ono mjesto koje je trebalo biti i kako je bilo zamišljeno kada se govori o “oltaru Domovine“ i o davanju pijeteta svim hrvatskim žrtvama i mislim da je Sabor upravo mjesto na kojem se treba povesti kvalitetna rasprava da bi se stvorile zakonske pretpostavke, da konačno ljudi koji su za to zaduženi, koji su za to stručni na neki način revidiraju ne samo tu daleku, nego i našu bližu povijest, pa da vidimo gdje su i što se dogodilo sa hrvatskim herojima. Hvala.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Vinković.
Upravo sam ovo ja rekao što moj uvaženi kolega Škoro sada reče. U povijest se ne trebamo mi vraćati. Povijest treba prepustiti povjesničarima, a iz povijesti mi mislim da vrlo toga možemo puno naučiti i povijest ne treba zaboravljati. Ali ovaj dio, dakle ovog zakona, Zakona o blagdanima gdje na primjer jedan Uskrs nije označen kao blagdan. Mislim da ova rasprava o partizanima, o ustašama, o domobranima u krajnjoj liniji nije primjerena. A ja sam osudio sve žrtve, ne žrtve nego zločine koji su počinjeni na Bleiburgu, zločine koji su počinjeni na Križnom putu i to se nije dešavalo samo do petnaestog ili petnaestog svibnja. To se dešavalo i tijekom godina za vrijeme one OZNA-e, UDBA-e itd. A o tome koja je stranka iz koje izišla to također bih prepustio građanima i povjesničarima.
Hvala. Gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja bih ovo svoje izlaganje na ovu temu morao započeti jer je to jedino tako korektno isprikom kolegi Kajinu, radi toga što sam provjerio i vidio sam da doista niste kolega Kajin kazali onako kako sam ja citirao. Dakle, vi ste rekli da se razumije da ne pristajete na tezu da je Crkva za vrijeme Drugog svjetskog rata bila dominantna ustaška itd., a ja sam ispravio i taj navod. Prema tome, ja se ispričavam za taj moj pogrešan navod, odnosno ispravku onog što vi niste kazali. Međutim, to je ipak jedna stvar iz koje i ja, a i vi, a i svi skupa ovdje možemo i trebamo učiti. To je zapravo jedan dokaz da zapravo mi živimo u stereotipu, odnosno u nekakvim paradigmama, predrasudama. Dakle, naprosto kad kolega Kajin iziđe za govornicu i kad pođe govoriti o ovom pitanju onda ja očekujem nekakvu njegovu raspravu tog tipa i onda sam ispravio i ono što on nije kazao. Međutim, dakako da ostajem pri onome što sam ispravio a što je kolega Kajin kazao, a što sam imao potrebu ispraviti, a to je da je šutnja o bilo kojem zločinu na neki način isto tako zločin. I onda ste se ponovno vratili na crkvu. Kad je u pitanju crkva dajte jedan put vi, koji se ne doživljavate, ako ima takvih ljudi među nama ovdje pripadnicima Crkve, shvatite da ljudi koji se doživljavaju pripadnicima Crkve doživljavaju napad na Crkvu napadom na sebe. Jer Crkvu ja kao instituciju ne doživljavam kao vi. Ja doista doživljavam Crkvu na način da svaki ovdje čovjek koji je vjernik ili pokušava biti vjernik je na svoj način Crkva. Jer pošto Crkva ovdje formalno ne sjedi, međutim sjede ljudi koji pokušavaju biti manje ili više vjernici, onda u njihovo ime treba reći i odgovor na tu tezu. Dakle, kad ste kazali kako Crkva o tom šuti, pa čak i nakon Stepinca koji je ponovio sam kazao o Jasenovcu ono, za Boga draga, što i ja mislim i što svi ljudi razumni misle i što nitko nema pravo drugačije misliti ako misli, onda je bolestan ili je neinformiran ili je zločest. Dakle, da je Jasenovac jedna sramotna ljaga, a da su ubojice u Jasenovcu najveća nesreća Hrvatske. Prema tome, ja ni najmanje ne želim promijeniti taj stav i ostajem pri njemu i ja ga potpisujem. S druge strane, pa priznajmo, ali ne radi tog da budemo ne znam sjeme razdora, nego da budemo sjeme pomirenja. Dakle, ruka pomirenja, a ne ruka koja dijeli, da je i Hrvatska biskupska konferencija 1. svibnja 95. godine povodom završetka 2. svjetskog rata, dakle u smislu obilježavanja doslovno izjavila sljedeće, ali neću sada citirati sve jer tu ima stvarno puno toga. Međutim, pravo na život i dostojanstvo svake osobe pred Božjom je zaštitom, stoga svakoj nevinoj žrtvi dugujemo jednako poštovanje. Temeljna jednakost u dostojanstvu svih ljudi proizlazi iz same naravi čovjeka stvorena na sliku i priliku Božju. Pojedinačne i osobne, masovne likvidacije bez ikakvog suda i dokaza krivnje uvijek su i posvuda teški zločini pred Bogom i pred ljudima. Stoga ćemo se kod svetog oltara, pazite, spomenuti žrtava hrvatskog naroda i Katoličke crkve. Spomenut ćemo se žrtava srpske nacionalnosti i srpske Pravoslavne crkve u Hrvatskoj. Spomenuti ćemo se žrtava Židova, Roma i svih kod nas ubijenih u 2. svjetskom ratu samo zato što su druge nacije, druge … [[Ne razumije se.]] pripadnosti i drugoga političkog uvjerenja. A ja ne znam što bi trebali još biskupi reći doli što su kazali ovo. E sada ako mislite vi, da svakog časa i svakom prigodom to trebaju nanovo izgovarati, pa ja vas uvjeravam da izgovaraju. Oni koji idu redovito u crkvu ili redovitije, oni to čuju češće. Oni koji ne idu, dakako da ne mogu to čuti. Ja sam rijetko bio kad na misi osobito povodom bilo kojeg od blagdana da nisu svećenici jasno izgovorili teze o ovom o čemu govorim. Prema tome dakle nemojmo tjerati i natjerivati ljude i stalno nanovo im lijepiti krivnju radi toga što nisu nešto učinili što vi mislite da bi trebali učiniti. Pa ja ni najmanje ne mislim da ste vi uvrijedili na bilo koji način ne znam žrtve Bleiburga ili ne znam čega, što niste svaki puta ne znam ni ja, iskazali ovo i ono i ovakav neki stav. S druge strane kada ste govorili na ovu temu onda ste spomenuli između ostaloga tezu, kazali ste sjetimo se istarske crkve. Istarska crkva ne postoji, postoji Katolička crkva, a upravo je zbog toga što nije htio izdvojiti crkvu kao posebnu hrvatsku, istarsku, dalmatinsku, ne znam koju, Stepinac trpio i podnosio to što je podnosio i što je trpio. Slažem se posve sa nastupom kolege, jer ovo je rasprava. Dakle ako je rasprava onda dakako da ću kazati što mislim i već sam kazao o ovom zakonu. Dakle podupirem ga osobno i mislim da je posve jasan, posve razuman i posve prihvatljiv i nema nikakvog mjesta protivljenju ni s jednom stranom. I dakako da je pošto ponavljam pošto je ovo i rasprava, onda se moramo osvrnuti i na rasprave drugih kolega koji su prije mene govorili. U ime SDP-a je govorio kolega Hanžek Ivan. Ja potpisujem njegovu svaku riječ i ja mislim da je to velika stvar da sve više kako bih kazao, ova pitanja u Hrvatskom saboru postaju normalna i prestaju biti politička. Zato doista ću nastojati završiti svoj govor u tom dijelu da ona budu što manje te naravi kako smo jutros na žalost započeli, jednim dijelom i mojom krivnjom. Međutim i kolega Hanžek, a i svi drugi, ne svi drugi nego oni koji su se protivili ovom zakonu su kazali kako im je neprihvatljivo da se tamo u obrazloženju spominje biskupe. Pa ljudi moji vratimo se u kontekst. Ja mislim da se nikada ne bi Bleiburg niti obilježavao niti slavio da je bilo dopušteno u Hrvatskoj slaviti i obilježavati. Prema tome zašto se išlo u Bleiburg, zato što se jedino tamo moglo okupiti, smjelo. Ni zbog čega drugoga. Pa ne vjerujem da je Hrvatima iz Bosne i Hercegovine, iz Hrvatske, iz ne znam od kuda sve, bilo tek tako lako podići se i ići u Bleiburg. S druge strane ljudi koji su radili u inozemstvu u to vrijeme na privremenom radu, jedino gdje su i tad normalno sa strahom, ali gdje su mogli doći i obilježiti to je bio Bleiburg. A zašto sada, zašto je važno ovo da bude subota. Pa radi toga što svećenici organiziraju mise po župama i ljudi iskazuju želju otići na Bleiburg i da bi otišli onda im je lakše to učiniti subotom. Prema tome gospodin predsjednik naš kluba, Andrija Hebrang je jasno kazao da je ovo zakon, da je ovo dan koji obilježava sve žrtve. Dakle nije samo žrtve Bleiburga, dakle ali već imamo dan u spomen antifašizam i dakako da tim na određeni način danom, ne isključujemo iz proslave iz obilježavanja i sve druge mimo Bleiburga. I ja bih kada bi bio netko tko je ne znam, u poziciji tko može predložiti crkvi i narodu, stvarno predložio u budućnosti, pošto imamo slobodu Hrvatsku državu i zbog Hrvata iz svijeta, dakle ovaj se zakon tiče i Hrvata izvan Hrvatske, nije samo Hrvata na svoj način u Hrvatskoj. Dakle za mene bi bilo osobno doista primjerenije da se na određeni način obilježava i ovaj dan možda negdje bliže. Neka stoji i Bleiburg kao takav, on će biti uvijek to što će biti i biti će mjesto okupljanja osobito naših ljudi iz Europe. Međutim dakako da bi bilo ne znam što se mene tiče osobno, meni lakše otići i draže ne znam ni ja u, kad već smo tu, i u Vukovar nego svaki puta i u Bleiburg, ali s druge strane ne možemo samo zbog toga što tada nismo smjeli, sada govoriti da je to besmisleno, dapače. I zaključno. Imate na jednoj strani već spomenutog sveca već sada, Stepinca koji je bio žrtva komunističkog, dakle totalitarnog režima. Na drugoj strani, na jednoj strani. Na drugoj strani imamo Maksimilijana Kolbea, također svećenika koji je bio žrtva fašizma, dakle nacizma. Prema tome dakle, kada pogledamo i jednu i drugu osobu, dakle i jedan i drugi su pripadnici crkve. Jedan i drugi su pretrpjeli za svoja uvjerenja i zbog ovog naroda. Ovaj zato što je bio Poljak i ni zbog čega drugog. Čak su se pozvali na njegovo njemačko porijeklo pa mu kazali, ako potpišete ne znam ni ja da ste Nijemac, idete van iz ovoga logora gladi u kojem je on skončao na način da je, to je poznata stvar da se javio dragom u ime nekoga. Naš svetac, dakle Alojzije Stepinac je skončao zbog toga što se suprotstavljao u svoje vrijeme i Paveliću a kasnije i Titu. Prema tome dakle trpio je i jedan i drugi iz uvjerenja i zbog crkve i zbog naroda. Prema tome kada je u pitanju crkva u Hrvatskoj ona je stajala uvijek uz narod i uvijek uz državau, a nikada uz režim. Dakako da nije mogla predvidjeti kakav će biti taj režim. Onog časa kada je vidjela takav ustaški režim, dakako da je digla ruke od njega. Pa ako je u početku i bilo ne znam ljudi koji su bili oduševljeni, pa nisu bili oduševljeni za ovoga režima nego su bili oduševljeni dolaskom Hrvatske države koja se stoljećima čekala, a nisu bili informirani s kojim dolazi i kako dolazi. Kada su to vidjeli, odrekli su je se. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Zoran Vinković, da li je to replika ili netočni navod.
Dobro pretvorit će se u repliku. Uvaženi kolega, ako ste dobro slušali, klub SDP-a je poduprijeo ovaj zakon. Nije spominjao niti jednom riječju niti crkvu, niti župnike niti biskupe. Sasvim je za mene korektno da li je to subota ili nedjelja ili je to sam dan 15. svibanj. S druge strane ja ne bih želio da ovaj Sabor prejudicira odluku i Vatikana i Svetog Oca Pape, biskup, odnosno kardinal Alojzije Stepinac do ovog trenutka je proglašen samo blaženikom.
I nekoliko replika. Gospodin zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Ne znam da li sam dobro razumio kolegu Bagarića, zapravo ja sam danas ovdje bio prisutan jednoj jako zanimljivoj raspravi o recimo, politici i crkvi, o vjeri i nevjeri ili nevjernicima u politici. Ja bih htio podsjetiti kolegu Bagarića na jednu stvar, da je Hrvatska po Ustavu laička država, da je Hrvatska Država odvojena od crkve i mislim da ulazimo u jako opasan prostor. Ako se u Hrvatskom saboru, odnosno u hrvatskoj politici počnemo dijeliti na vjernike i nevjernike, jer vi ste otprilike jel', uzeli sebi za pravo da u ovom Saboru kažete ima ovakvih, ima onakvih itd. Mislim, svi mi zastupnici u Hrvatskom saboru smo kao građani Republike Hrvatske, odnosno kao njeni državljani, ne kao vjernici ove ili one vjeroispovijesti, pa čak ako hoćete ne kao Hrvati, Srbi, Muslimani itd., itd. Jer zapravo ulazimo u jedan opasan prostor. Ja bih iz vaše diskusije mogao izvući zaključak da eto nevjernici se na drugačiji način odnose prema žrtvama ili ako hoćete zločinima nego što to rade vjernici. Mislim da je to jako opasna teza. Mi se jednostavno možemo neslagati i slagati prema i na osnovu političkih programa, ali mislim kao ljudi, kao građani, pa ako hoćete i kao predstavnici hrvatskih građana mislim da bi trebali paziti kad ulazimo u taj prostor crkve, vjere, nevjere, ateizma, teizma, ulazimo u jako opasan prostor jer u ovoj zemlji ima vjernika i ima onih koji ne vjeruju. Kad bi recimo situacija bila ovakva, da svi vjernici glasuju za HDZ, onda bi HDZ imao 98%, a recimo jer u ovoj zemlji se 98% ljudi tako izjašnjava mislim prema zadnjem popisu stanovništva. Nešto manje, jel'? OK, ispraviti ćete me. Prema tome, mislim, svrstavati se na takav način je jako opasan i mislim da ne šaljemo dobru poruku. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa, dakako da se ne slažem sa vašim stavom u ocjeni mog govora na tu temu. Dakle, prvo, dakle da je nešto opasno, prvo ja ne mislim da je išta opasno, što može biti opasno, o čemu govorimo ljudi božji? Pa imamo bolest, pa ljudi liječe, bore se pa izliječe. Imamo, ne znam ni ja, život i smrt pa ni smrt nije opasna jer i to je nekakva priroda. Kako može biti opasno govoriti o tome da postoje ljudi neki koji za sebe kažu da jesu ili da nisu vjernici. Pa uzmite politički vodič ovoga Sabora, za Boga dragoga, i vidjet ćete gotovo ispod svakih od ovih naših zastupnika, gdje se izjasnio vjernikom ili nevjernikom. Prema tome, dakle ja ne vidim ništa tu opasno ni bezopasno. Niti sam mislio da jedni imaju ekskluzivno pravo ovo ni ono. Pa samo malo. Dakle, nego sam samo kazao da u svoje ime, da kad ide napad organizirano kakav je išao na crkvu, razumijete, dakle na instituciju crkve. Ona je bila upućena iz tuđe crkve, ali ja je doživljavam i osobno. Zašto je doživljavam osobno? Zato što se osjećam pripadnikom te institucije isto onako kako se vi osjećate pripadnikom SDP-a. Dakle, ne mogu ja ustati i izgovoriti nešto protiv, ne znam ni ja, gospodina Milanovića ili vas skupa, samo malo, a da vi … … [[Upadica se ne čuje.]] Što zaboga, ja ne razumijem u čemu je problem? Dakle, evo zaključujem, apsolutno se ne slažem s vama i držim da imam pravo i držim da to ništa nije opasno. Evo, hvala lijepo [[Upadica: U pravu si.]]
Druga replika, gospodin zastupnik Luka Denona.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa, nisam siguran da je jedan ovako tanak prijedlog zakona, odnosno izmjena i dopuna zakona zaslužio da na ovakav način gubimo vrijeme i da jednostavno nešto što je bilo u nedjelju prebacujemo u subotu. Oko toga na ovakav način pred hrvatskom javnošću vraćamo se u nešto što već imamo. Imamo zakon o tom danu i mislim da je nepotrebno se vraćati tako daleko u prošlost i dijeliti se i spominjati u ovom Saboru i Fumića i Stepinca koji s ovim zakonom i prijedlogom zakona danas barem nemaju blage veze. No, pohvalio bi također i predsjednika kluba HDZ-a koji je, naravno pročitavši zakon, rekao da je dan spomena na hrvatske žrtve u borbi za slobodu i nezavisnost, da se obilježava primjereno, dostojanstveno, odavanjem počasti hrvatskim žrtvama za slobodu i državnu nezavisnost. Pa vjerujem da će sada kada u subotu budemo mogli omogućiti da to bude svečanije nego li je bivalo do sada, jer će se u tom terminu moći okupljati mnogo više svećenika i vjernika. Siguran sam da će se onda kad ih bude toliko puno, spomenuti i svih tih hrvatskim žrtvama za slobodu i državnu nezavisnost, a vjerujem da su tu onda i mnogi antifašisti koji su poginuli ili pobijeni i u Jasenovcu i na drugim zgarištima i stratištima naše lijepe domovine. Hvala.
I treća replika, gospodin zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Pa, naime, u raspravi gospodina Bagarića jasno je vidljivo da on podržava Zakon o dopuni Zakona o blagdanima, spomendanima, neradnim danima u Republici Hrvatskoj i da subota kojom se obilježava stradanje u Bleiburgu zasigurno je dan koji će biti primjereniji nego do sada nedjelja i da će se stvarno svečanije obilježiti. Isto tako, i ono što je rečeno da Dan hrvatskih branitelja bude i dan pobjede. Dan pobjede domovinske zahvalnosti da bude ujedno i Dan hrvatskih branitelja kako bi se na teritoriju cijele Republike Hrvatske stvarno dostojanstveno obilježio Dan pobjede domovinske zahvalnosti, ali i hrvatskih branitelja. Ono što vidimo u amandmanima da se pokušava staviti da bude to 18.-tog, a to je spomen na žrtve Vukovara, zapravo i nije adekvatan datum i mislimo da nije primjeren datum za obilježavanje i za Dan hrvatskih branitelja. On je za obilježavanje pijeteta prema žrtvama Vukovara, pijeteta prema stradanju i razaranju koji se dogodio u samom Vukovaru. Stoga, želim još naglasiti da u svakom slučaju je i vrijeme bilo da obilježimo i Dan hrvatskih branitelja. No, moram se vratiti na raspravu o Katoličkoj crkvi. Jasno je rečeno da Katolička crkva i njezina uloga, te klevete i blaćenje na njezin račun da je podržavala i da je bila uključena u ustaški režim, zapravo jasno govori da i sam Alojzije Stepinac, koji je tako proglašavan, da je 19. veljače '43. godine se ogradio od žrtava, od one ljage u Jasenovcu, da ju je proglasio da je to najveće zlo i nesreća hrvatskog naroda i da se ne mogu dogoditi veće tragedije nego što je bila Jasenovačka. Ali isto tako i Bleiburška u kojoj je Milovan Đilas '79. svjedočio da je iskren i da nisu shvaćali zašto Britanci ove ljude vraćaju, uglavnom su to bili obični seljaci. Oni nisu nikoga ubili. Njihov jedini zločin je bio strah od komunizma. Oni Englezi učiniše nešto sasvim pogrešno kada su ove ljude prebacili preko granice kao što smo i mi pogrešno učinili što smo ih sve poubijali. To je Milovan Đilas svjedočio, pa stoga i jedna i druga žrtva je teška i ona je za sve one koji su kao rodbina, kao prijatelji doživjeli je zapravo nenadoknadiva. Samo jedna ima zločince i kažnjen je za zločin, druga je nema. I stoga treba da bi hrvatski narod živio u miru, blagostanju i slozi i daljnjem napretku treba kazniti i zločince koji su poubijali ispred suda na Bleiburgu.
Odgovor na repliku zastupnik Ivan Bagarić.
Gospodine potpredsjedniče. Posve se slažem s kolegom Đakićem, dakle da Dan branitelja se veže svakako uz Dan pobjede jer branitelji su oni koji su donijeli tu pobjedu i zapravo na određeni način je simboliziraju. A isto tako mislim da ova poveznica sa spomenom na žrtve je posve logična da se više veže i uz žrtve Jasenovca i uz žrtve Križnog puta jer zapravo su to sve žrtve nevini ljudi, dakle na određeni način od onih koji su i svih drugih koji su nedužno stradali i nije im suđeno. Prema tome, jedan dan Dan pobjede i Dan branitelja a ovi dani, oni mogu biti svakako vezani uz spomen na žrtve o kojima se ovdje govori i što je predmet ovog zakona. Zahvaljujem.
I gospodin zastupnik Damir Kajin replika.
Pa razliku od recimo gospodina Denone koji kaže da je ova rasprava gubljenje vremena spominjanjem nekih imena itd. ja se s time ne slažem ali ću morati ponovo spomenuti recimo blaženog Stepinca kako bih uopće mogao polemizirati sa gospodinom Bagarićem. Stepinac kao što je i sam gospodin Bagarić rekao izjavio je jednu krasnu rečenicu o NDH, o Jasenovcu tamo '43. ako ja to dobro citiram "da je Jasenovac najveće zlo koje je počinjeno hrvatskom narodu". Jadan Stepinac je spašavao i Židove. Ja doista žalim što recimo nije proglašen pravednikom među narodima. Ali postavljam si i slijedeće pitanje, zašto ne dani spomendan i jasenovačkoj žrtvi. Zašto na toj relaciji simbola činiti distinkciju između Bleiburga s jedne strane i Jasenovca s druge strane? A ovaj zakon ako ne prepoznaje žrtvu Jasenovca čini tu nesretnu distinkciju i to je onda uvod i ideologizaciju a možda i u sam revizionizam. Nije točno gospodine Bagariću da ja crkvi kao što si rekao lijepim krivnju. Ja je također doživljavam svojom i zato što je doživljavam svojom molim je dođite u Jasenovcu. To će pomoći svima nama, to će pomoći ovim raspravama, to će pomoći tebi, meni, mojim roditeljima ali će najviše pomoći njima samima. I zato ako su dovoljno politički mudri i samosvjesni onda će bez obzira na ove polemike koje su se vodile nedavno u Jasenovcu shvatiti i ovu poruku, učiniti taj "napor" i pokloniti se žrtvi Jasenovca kao što je to "papa" učinio u New Yorku.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Ja kolega mislim da moramo razjasniti. Ja i doživljavam ovaj Zakon o spomendanu na određeni način na sve žrtve ali samo jednim segmentom je obrazloženo zašto proširujemo ga na subotu. Dakle, zato što neki koji slave taj dan hoće da bude to i subotom. Dakle, ali nije to isključen spomen na žrtve Jasenovca. I uz Dan borbe protiv antifašizma ja mislim da je to zadovoljeno. Uostalom ako institucija Jasenovca koja je organizirana institucija, dakle tamo postoji, institut ima neki prijedlog u tom smislu ja ga osobno unaprijed podupirem. Prema tome, to uopće ne dolazi u pitanje. Međutim, moramo se ponovno vratiti na ovo što ste sad malo prije postavili kad je u pitanju dolazak biskupa tamo. Pa dajte molim vas, pa bi li vi doveli biskupe i jamčili za njihovu sigurnost ako Fumić nastupa onako kako nastupa između ostaloga. … [[Upadica se ne čuje.]] Samo malo. Ne sigurnost, nisam mislio tjelesnu sigurnost. Ali zamislite što bi Fumić tek izgovorio da njih vidi tamo. Ja ne mogu znati što oni misle i što čine. Kako vi znadete da ti ljudi nisu tamo bili? Recimo ja mislim da su bili, da su išli. Uostalom, pa svećenik koji je tamo župnik lokalni pa on predstavlja tog časa Crkvu. Što bi značilo da njegova nazočnost nije potpora Crkve? Pa šta to znači? Hvala lijepo.
Pet minutna rasprava Klub zastupnika IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin.
Gospodine potpredsjedniče, uvažena gospodo zastupnici. Jasno IDS se zalaže za uvođenje Dana sjećanja na jasenovačke žrtve. Zakon je kratak, tiče se otvoreno ću reći još jedan put Bleiburga. No, ovaj zakon, ono o čemu sam govorio maloprije, nepotrebno baca sol na ranu upravo ovim rečenicama kako se komemoracija održava u Bleiburga, vrijeme kada su svi biskupi i župnici posebice u proljeće i ljeto zbog povećanih obveza redovito zauzeti svake nedjelje u svojim biskupijama i župama vrlo je teško im organizirati hodočašće u Bleiburg i da sada ja ne nabrajam sve dalje. Time se sugerira da se taj blagdan prilagođava interesima i potrebama, afinitetima samo Crkve. Ovdje se doslovce kaže biskupi će na Bleiburg, veliki broj svećenika, vjernika itd. Ali zanimljivo, u Jasenovac neće. Međutim, još gore od ovoga obrazloženja izgovorio je za ovom govornicom predsjednik kluba HDZ-a gospodin Hebrang koje je otprilike rekao da je Bleiburg, citiram doslovce, "spomen na sve žrtve za neovisnost i slobodu". I sada onda ispada da ako netko želi čuti u Jasenovcu misu za svog pokojnika e onda kakva je praksa u Hrvatskoj morati će u Bleiburg. Ja želim Bagariću tebi još jedan put ponoviti. Ne pristajem na tezu da je Crkva za drugog svjetskog rata bilo dominantno na ustaškoj strani, ne pristajem. Dovoljno je vidjeti svećenike u Istri. Apsolutno odbacujem tezu da je današnja Crkva bastion ustaštva. Ali mi se isto tako svidjela teza fra Petra Jelača kojega možda i ti poznaješ, koji je izjavio da bi on volio da su biskupi i pred Pavelićem pokazali hrabrost koju su pokazali pred Titom. To je i moja teza a volio bih da Crkva ne daje povoda da ju se napada jer se time i mene napada kada recimo misi za jednoga Pavelića i njemu slične. Biskupi će na kraju napraviti što će napraviti, autonomni su, dovoljno zreli. Ali bi bilo dobro da dođu u Jasenovac kao što idu u Beliburg. Jer to bi Crkvi sigurno pomoglo. Točno. Netko će reći, ni Tito nije došao u Jasenovac, pa mu se tamo kliče, ni Tuđman nije išao u Bleiburg, pa mu se i njemu iz nekih drugih razloga kliče itd. Utoliko ja molim, a to je zapravo bit, predstavnika Sabora, koji će na neki način u naše ime, moje ime, obratiti se tom skupu da se pozove na ustavnu poziciju Republike Hrvatske, koja je nota bene utemeljena u … [[Govornik se ne razumije.]] da se usudi sve one koji će doći tamo u ustaškim ili s ustaškim obilježjima, iako na svu sreću iz godine, u godinu ih ima sve manje. I prema njima treba iskazati nultu točku tolerancije. Bilo bi jasno pošteno da utemeljimo dan sjećanja na jasenovačku žrtvu, ali vidim da nećete. Ono što je sigurno jednako tako potrebno izjednačiti borce NOB-a i Domovinskog rata, jer ne može biti za jedne novca u proračunu, a za druge ne, a jasno onaj koji je počinio zločin taj treba odgovarati i razumljivo da svaka nedužna žrtva ma gdje ona stradala, zaslužuje da bude rehabilitirana, da bude oplakana i da bude kršćanski pokopana, ili već kojoj … [[Govornik se ne razumije.]] jasno pripada. Tragična je povijest, razumljivo našega naroda, svih građana koji žive tu na tlu Republike Hrvatske ili su živjeli. S jedne strane veličanstvene, slavne, s druge strašna. 63 godine je prošlo od Drugog svjetskog rata, ali mira neće biti u našim dušama dok se pošteno, kao što je to učinio fra Petar Jeleč ne progovori o našoj povijesti. Ja se slažem, apsolutno valja biti okrenut budućnosti, ali ne treba niti biti okrenut jednom novom revizionizmu, recimo ovakvim obrazloženjima koja smo čuli od predsjednika Kluba HDZ-a, jer će nas to u konačnici posvađati. I sve u svemu, ja mislim da u svemu tome trebaju imati i povjesničari i Crkva i politika. Ali meni će teško pasti da spomen na sve žrtve pale za nezavisnost i slobodu obilježavamo i ubuduće isključivo u Austriji na Bleiburgu. A ja bih, vidite, volio da to bude negdje drugdje u ovoj zemlji, u jednom Vukovaru, jer nas je taj grad odredio, opredijelio, konačno, da se tako izrazim obranio.
Nekoliko ispravaka. Gospodin zastupnik Miroslav Škoro. Prvi.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, pa ne želeći dolijevati ulja na vatru, samo ispravak jednog netočnog navoda, nisam stručnjak za … [[Govornik se ne razumije.]] pravo. Ali, gospodin Kajin je rekao, ako netko želi čuti misu zadušnica za nekoga koji je žrtva u Jasenovcu da to ne može učiniti, može svatko, svaki vjernik, svaka osoba može doći i dobiti misu sa nakanom. Prema tome, to, nikakva problem nije, ja sam to nedavno učinio za svoje roditelje.
Gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Drugi ispravak.
Hvala lijepo. Unatoč pomirljivoj raspravi gospodin Kajin neistinama ne želi potpaliti vatru, što smatram potpuno ne primjerenim. Dakle, krivo me je citirao, ja nisam uopće govorio što kome pripada i koja žrtva se gdje obilježava. Ja sam samo citirao zakon koji želimo izmjeniti. A on kaže: "Spomendan, 15. dan, najbliži 15. svibnju je Dan spomena na hrvatske žrtve za slobodu i nezavisnost.". Dakle, kolega Kajin za sve hrvatske žrtve. I uopće nisam precizirao koje, jer za mene je svaka žrtva koja je pala za slobodu Hrvatske jednako vrijedna i žaljenja i obilježavanja i podizanja njenog digniteta na najvišu razinu. A 22. lipanj je dan antifašističke borbe. I njega akceptiramo i on obilježava dio žrtava. Apsolutno im se treba pokloniti i ne smijemo ih zaboraviti. A što se tiče mise, očito da ne idete u Crkvu i da niste vjernik, jer da idete znali bi da postoji u Jasenovcu župa, da postoji župnik i da u Jasenovcu svatko može odslužiti misu i tražiti misu za svoje pokojnike.
I treći ispravak gospodin zastupnik Zoran Vinković.
Nisu samo određeni povjesničari utvrdili i pošteno govorili o samoj povijesti nego je to napravio cjelokupni hrvatski narod 91. godine kada je došlo do one stvarne pomirbe i djece partizana i ustaša itd.. No ja kažem, opet se čitavo vrijeme se bavimo poviješću ne bavimo se onim, onim što je u ovom dijelu samog zakona potpuno vidljivo. A vidljivo je to, evo kako je rekao kolega Hebrang Bleiburg postaje novi hrvatski oltar domovine. Dakle, a vezano za antifašiste i Dan antifašizma, ja ću samo podsjetiti da je i prvi hrvatski predsjednik bio antifašizam, da je moderna Hrvatska država nastala na temelju antifašizma, kolega Bagarić, nije nastala na temelju NDH čiji je poglavnik pokupio zlato i pobjegao u Argentinu. Pa i o tome otvoreno pričamo. Hvala.
Četvrti ispravak, gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, i dajte zaštite nas koji smo od početka u HDZ-u da nas podučavaju koji je bio naš predsjednik koji njima nikada nije odgovarao, a ovog časa im odgovara nažalost samo izgleda zašto što je mrtav. Ispravljam kolegu, samo malo, nemojte provocirati čovječe. Dakle, ispravljam kolegu Kajina koji je kazao da je ovdje gospodin Hebrang izgovorio neki novi revizionizam. A koji novi revizionizam za Boga? Pa mi se klanjamo istodobno žrtvama svim. Pa ponavljam, evo i sada ponavljam i u svoje osobno ime i u ime ne znam ja, sviju koje ja predstavljam. Svima, svim žrtvama se klanjamo, dakle, bez obzira koje ideologije. Bilo fašističke, ustaške, komunističke, samo što su za nas sve te žrtve jednake. S druge strane, pa ne može onaj koji će ići odavde ispred Sabora, ja ne znam je li to više provokacija ili šta to je spriječiti da između 20 tisuća ljudi dođu četvorica, neznalica ili provokatora ili čega, ili pet njih sa kapama ustaških, za Boga. Druga stvar Bleiburg je na teritoriju druge države, pa neka ih sankcionira austrijska policija. I ja ih pozivam ovog časa neka ih sve pokupi jer i meni to smeta, jer onda neki ljudi to zlouporabljuju i onda sve drugo baca i prikazuju … [[Govornik se ne razumije.]] I konačno. Pa ja mislim da misu treba govoriti i za Miloševića, ali iskreno. Ne mislim da ga treba slaviti, ni njega ni Pavelića, ali treba misu brate govoriti za sve grešnike, a ima ih i ovdje među nama. … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Povreda Poslovnika gospodin zastupnik Zoran Vinković.
Pa vi pronađite članak kojim je gospodin Bagarić povrijedio Poslovnik osobno i mene. Jer takvu neistinu reći [[Upadica: Koju neistinu?]] Pa kolega Bagarić, rekao si lijepo da je meni, da je meni sada predsjednik Tuđman drag zato što je mrtav. Ne, on je meni bio drag i 90.-te i 91. i 99. I poštovao sam predsjednika Tuđmana jer je bio predsjednik Hrvatske države. Ja tražim od vas da se ispričate [[Upadica: Ispričavam se!]] E, hvala lijepo. A ove druge stvari možemo, možemo u svakom slučaju raspraviti. A ja vas još jednom pozivam da shvatite da ovo nije samo zakon, mijenjanje subote ili nedjelje nego da je uz ovaj moj amandman to i zakon koji, i tu vas pozivam da, da nas i da me podržite i da nas podržite da Uskrs postane blagdan u Republici Hrvatskoj. … [[Upadica se ne razumije.]] Po čemu je blagdan? Da li ste čitali tekst zakona? Samo je uskrsni ponedjeljak blagdan. … [[Upadica se ne razumije.]] [[Upadica: Mir!]] Uskrs nije naveden kao blagdan.
Dobro. Nemojte polemiku ovakve naravi voditi. Ispravak sljedeći gospon zastupnik Josip Đakić. … [[Upadica se ne razumije.]]
Gospodine potpredsjedniče ispravit ću netočan navod kolege Kajina koji je ustvrdio da sve žrtve mogu sada dostojanstveno biti satisficirane da bi mogla se sva stratišta obilježiti. To nije točno. Ne mogu biti satisficirane sve žrtve i uz pomoć povjesničara i državnih institucija jer ne vrijede pravila za sve ista. Kada se počinje istraga nad žrtvama koje su počinjene u Hrvatskoj od strane komunista zapravo se i iz državnog vrha postavlja pitanje tko to smije partizane ispitivati o njihovim zločinima. Tako da žrtve ne mogu biti spokojne i mirne dok se ne razjasne okolnosti i zločini kojeg je počinjeni.
Hvala. Idemo na završne osvrte predlagatelja. Ja bih, dat ćemo prednost ovoj dami, kolegici Marijani Petir u ime Kluba zastupnika HSS-a i predlagatelja.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zastupnice i zastupnici, naravno uvaženi predstavnici klubova, svi koji ste raspravljali zahvaljujem vam u ime Vlade na doprinosu ovoj raspravi. Ja bih se samo željela u ime predlagatelja izjasniti o amandmanima koji su podneseni, a onda će se još kolega Hebrang uključiti u zaključno obraćanje. Amandman je podnio zastupnik Ante Kotromanović koji predlaže da se 18. studenoga proglasi Dan hrvatskih branitelja. Mi taj amandman ne možemo prihvatiti iz razloga što se i kroz raspravu svih zastupnika i zastupnica danas moglo čuti da se podržava da Dan domovinske zahvalnosti, Dan pobjede bude također Dan hrvatskih branitelja što je sasvim logično jer svaka vojska slavi svoje pobjede. A osim toga tu se obilježava i operacija «Oluja» koja je doista najpoznatija, najveća operacija hrvatske vojske i jedan je od simbola Domovinskog rata. Iako tom operacijom nije oslobođena cijela zemlja «Oluja» se računa kao kraj rata u Hrvatskoj i njome se promijenio strateški odnos snaga u cijeloj regiji, a ono što je najznačajnije za nas da je hrvatska vojska se pokazala kao vojnički nadmoćna sila i da je tu poražen koncept velike Srbije na tlu Hrvatske. Stoga mi kao predlagatelji ostajemo pri svom prijedlogu da 5. kolovoza bude proglašen i Danom hrvatskih branitelja. Potom amandman je podnio i Klub zastupnika IDS-a a vezano uz 22. travanj, Dan sjećanja na jasenovačke žrtve. Mi taj amandman ne možemo prihvatiti. On je ustvari bespotreban iz tog razloga što je zakonom utvrđeno, dakle posebnim Zakonom o spomen-području Jasenovac i izmjenama i dopunama rečenog Zakona koje su obveze i dužnosti savjeta. A među njima je i to da se utvrđuje prijedlog programa spomen obilježavanja na sve žrtve u Jasenovcu. I to je uvijek najbliža nedjelja 22. travnju. A obzirom da je ovdje bilo podosta rasprava koje su možda mogli oni koji nas gledaju i slušaju odvesti sa pravog puta želim još jednom istaknuti da je 15. svibnja aktualnim zakonom Dan spomena na hrvatske žrtve u borbi za slobodu i nezavisnost i da se to odnosi kao što je već bilo nekoliko puta rečeno doista na sve žrtve ne samo na bleiburške jedino što se to obilježava u Bleiburgu i mi ovim Izmjenama i dopunama zakona predlažemo da se omogući da to obilježavanje osim nedjelje bude i subota. Dakle subota ili nedjelja. Također amandmane je podnio i Odbor za zakonodavstvo. Oni su više nomotehničke prirode i mi ćemo ih kao predlagatelji prihvatiti. A amandman je podnio i zastupnik Zoran Vinković. Kroz njegovu raspravu mogli ste čuti na što se amandman odnosi. U ime predlagatelja mogu reći da ćemo mi amandman prihvatiti. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Damir Kajin.
Evo o tome govorim svo vrijeme. Ne znam koliko nas, to nije obrazloženje, to je svojevrsni revizionizam. Ako su spomendani u Republici Hrvatskoj nedjelja najbliža 15. svibnju, danu spomena na hrvatske žrtve.
Kolega Kajin što ispravljate? Koji navod ispravljate zastupnice Marijane Petir.
Taj revizionistički način nastupa u hrvatskom Parlamentu [[Upadica: To nije ona ništa rekla. To ništa ona nije rekla, nijednom riječju to nije govorila o tome.]] Onda ne vidim nikakvog razloga … … [[Upadica se ne razumije.]] Za što uz Zakon o blagdanima …
Ne možete ispravljati nešto … [[Govornik se ne razumije.]] tvrdnju koju zastupnica nije uopće izgovorila i spomenula. Polemizirate sa [[Upadica: Znam točno ja što trebam ispraviti i što hoću ispraviti. A vi mi samo dopustite. Ako su u ovoj državi uz ovaj 15. svibanj spomendan]] Ne možete, to je polemika. To nije ispravak netočnog navoda [[Upadica: Dan donošenja Rezolucije o otcjepljenju Međimurja i Mađarske države]] Nije ispravak netočnog navoda. Kolega Kajin, pa dajte … … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala lijepa.
Onda mislim da bi trebao biti dan spomena na jasenovačke žrtve.
To je polemika bila a ne ispravak netočnog navoda. I završni osvrt u ime također predlagatelja, predsjednik Kluba gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Štovani kolegice i kolege u ime predlagatelja dakle Kluba HSS-a i HDZ-a zahvaljujem se na podršci ovoj Izmjeni zakona koja je došla iz svih klubova. Mislim da je to kvalitetno i možda još jedanput samo da kažemo mi smo ovdje predložili samo premještanje dana obilježavanja. Ne dana Bleiburga kao što je ovdje bilo rečeno nego Dana žrtava za slobodu i neovisnost Hrvatske. To što se on održava u Bleiburgu je splet tragičnih okolnosti proteklih desetljeća jer ga dugo godina nismo mogli obilježavati nigdje nego u Bleiburgu a ja vjerujem da će se ostvariti prijedlozi nekih kolega koji su ovdje u raspravi sudjelovali pa da ćemo ga moći obilježavati a i obilježavamo ga već u mnogim, na mnogim drugim mjestima. Kao što i Dan antifašizma treba obilježavati u svim mjestima Hrvatske a ne samo u Jasenovcu koji je simbol najvećeg stradanja ali nažalost ne jedinog stradanja za vrijeme fašizma. Znači zahvaljujemo tome što je većina klubova podržala, barem najavila podršku ovim izmjenama i što ćemo na taj način ispraviti ove praktične nedostatke koje je dosadašnji zakon imao. Također zahvaljujem što je većina klubova i većina pojedinaca izrazila podršku i našim prijedlogom kojim obilježavamo i predlažemo obilježavanje dana branitelja što znači da ćemo ga vezati uz veliki Dan pobjede. To je 5. kolovoz, a nećemo ga vezati uz poraze, jer Hrvatska vojska jest pobjednik, Hrvatska je politički, a Hrvatska vojska vojni pobjednik i to treba obilježavati i vezati uz dan branitelja koji su za te pobjede, vojne pobjede najzaslužniji. Ono što smatram evo u ime predlagatelja da jest bilo kvalitetno danas, ne samo rasprava o tekstu prijedloga koji je pred vama u užem smislu, nego ipak jedan konsenzus koji se evo ipak u ovom Saboru sve više očituje, a to je da su sve žrtve zaslužile da ih se izjednači u poštivanju i obilježavanju. I žrtve fašizma i žrtve komunizma, a danas se je to očitovalo možda više nego u svim našim raspravama prethodnih godina za ovom govornicom i na ovome mjestu. Posebice podržavam i zahvaljujem kolegi Hanžeku što je u ime SDP-a također izrekao takvu misao što znači da se u ovom najvećem raskolu koji je u povijesti bio među nama itekako počinjemo približavati, a to je put prema jedinoj istini. Svaka nevina žrtva je jednako žrtva i jednako zaslužuje i da ju se obilježi i da ju se štuje jer je to jedini jamac, jedino jamstvo da nevinih žrtava u buduće više ne bude. I ne može žrtva fašizma biti veća od žrtve komunizma, jer i jedna i druga žrtva su pale za svoje viđenje slobode Hrvatske koje je bilo obilježeno povijesnim i svjetskim trenutkom. I jedna i druga žrtva su pale bez prava da sasluša dokaze, bez prava da se očituje o tim dokazima i bez prava na suđenje i zato su i jedne i druge žrtve nevine i mislim da ne možemo reći samo pustite vi političari i dajte to povjesničarima. Svatko treba odraditi u obilježavanju žrtava svoje. Mi političari trebamo organizirati datume, zakone, pravila po kojima će se obilježavati, a povjesničari neka argumentirano znanstvenim metodama dokazuju istinu. Ali ponavljam, objektivni povjesničari, a ne politički obilježeni povjesničari, jer onda ćemo se vratiti na početak, a to zaista ovom narodu i građanima ove zemlje ne treba. Još jednom zahvaljujem većini govornika koji su podržali ove zakone i vjerujem da ćemo s ovim zakonima omogućiti ne samo kao što je netko rekao da će svećenici moći nazočiti obilježavanju hrvatskih žrtava za slobodu i neovisnost u Bleiburgu, nego i vjernici. Jer mi se u obrazloženju nismo ograničili samo na svećenike, nego smo rekli jer će se u tom terminu moći okupljati mnogo više svećenika i vjernika. A i svećenici i vjernici imaju pravo obilježiti i jednu i drugu žrtvu, ovisi o tome da li im omogućimo. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Zoran Vinković prvi.
Ja ću reći da ovim zakonom samo svi svećenici i vjernici neće moći prisustvovati obilježavanju 15. svibnja, nego će i svi svećenici i vjernici po prvi puta u Hrvatskoj, dakle od 1990. da se ne vraćam u prošlost moći slaviti i Uskrs kao blagdan u Republici Hrvatskoj na čemu i mislim evo da su se možda stvari malo i pokrenule s obzirom da će vjerojatno ovaj zastupnički Dom odnosno Hrvatski sabor to jednoglasno i usvojiti. Isto tako, po prvi put na čemu se evo ja svima zahvaljujem uz Uskrs će i Božić biti posebno naveden kao blagdan u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Dobro, to je bila potvrda stajališta, a ne ispravak netočnog navoda. Ali tko će to sve! I gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ima više ispravaka navoda gospodina Hebranga. Prije svega, u prvom dijelu njegovog izlaganja je bilo riječi o tome su klubovi zastupnika podržali ove prijedloge. Međutim, evo ja sam na žalost zbog tehničkih razloga nisam stigao na ovu raspravu. Drugo, je da mi u Hrvatskoj trebamo obilježavati naše pobjede, ako je tako rečeno. Obilježavamo Bleiburg. Ostajem kod toga bez daljnjeg komentara. Nadalje, rekli su, kao što sam i suglasan, da svaku žrtvu treba cijeniti, svaku žrtvu koja je dakle pala u ime, odnosno zbog djelovanja bilo kakve ideologije – bilo fašističke, bilo komunističke, jasno je da treba obilježiti. Kosti hrvatskih vojnika su rasute od Bleiburga, dakle ne samo u Bleiburgu, pa preko Slovenije do, da kažem, do Makedonije.
Hvala lijepa kolega.
Samo malo!
Vi sada niste bili na raspravi i sada koristite da vodite raspravu. Isteklo je vrijeme na žalost i još k tome. Ne možemo više.
Ne, ne. Ne gospodine, još nešto. Bilo je, gospodin…
Pa ne možemo!
Pa to je ispravak netočnog navoda. Ako je gospodin Hebrang rekao da je Bleiburg to mjesto, dakle gdje obilježavamo to dakle, a govorimo o žrtvama koje su dakle od Bleiburga preko Dravograda …
Pa to je opet polemika. To je vaš govor. Hvala lijepa. Trebali ste se javiti u raspravi.
Dobro, hvala lijepa i vama!
Pa da! Zaključujem rasprasvu. U 13,00 sati bi pozivam sve zastupnice i zastupnike da glasujemo o ovom prijedlogu izmjena i dopuna zakona jer ga treba usvojiti. Treba ga Predsjednik Republike promulgirati, a subota je vrlo blizu. I u “Narodnim novinama“ da, da svakako. Da, pa bih ja molio sve zastupnike i zastupnike da budu u 13,00 sati da glasujemo o ovom prijedlogu izmjena i dopuna zakona. Molim sve zastupnice i zastupnike koji se nalaze u blizini sabornice, da pristupe u sabornicu kako bi imali valjani kvorum za glasovanje. Prijedlog je da se glasuje ručno. Hvala lijepa. Molim brojača da izvijesti o broju zastupnika i zastupnica. 97, dakle možemo. Dakle idemo na glasovanje. Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj, hitni postupak. Rasprava je zaključena. Pregled podnesenih amandmana podijeljen je svima na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. U ime predlagatelja, zastupnik Andrija Hebrang. Amandman 1, Odbora za zakonodavstvo. To je predlagatelj i prihvatio taj prijedlog amandmana.
Da, prihvaćeno je.
Drugi amandman gospodina zastupnika Zorana Vinkovića.
Prihvaća se.
To je prihvatio predlagatelj i postaje sastavni dio zakona kao i prethodni. Treći, Kluba zastupnika IDS-a.
Ne prihvaća se.
U ime kluba IDS-a predlagatelj, gospodi zastupnik Damir Kajin.
Ovaj treći amandman Kluba zastupnika IDS-a glasi da na članak 1. dodaje se novi stavak koji glasi: "22. travanj – Dan sjećanja na jasenovačke žrtve" Ja doista molim sve zastupnike da budemo dovoljno "razumni" i da prihvatimo taj amandman, ako želimo usvojiti zločin NDH, ako želimo naglasiti Ustavna načela Republike Hrvatske o antifašizmu, onda ćemo podržati ovaj amandman ili bolje rečeno ovaj prijedlog. Ako se želimo pokloniti svim žrtvama stradalim za vrijeme II. svjetskog rata, onda ćemo isto tako prihvatiti ovaj prijedlog. Ne može Bleiburg biti uzdignut na čast spomendana, a Jasenovac ne. Ne može od sutradan ili nakon usvajanja ovoga Zakona, Bleiburg biti jedino mjesto hrvatskog stradanja i mučeništva, kao što je to u svojoj raspravi istakao predsjednik kluba HDZ-a. Ne možemo gospodo danas, 2008. miješati kosti kao što su to neki htjeli tamo početkom '90.-te u Jasenovcu, ali sad ne u Jasenovcu nego u Bleiburgu. Prije je gospođa koja je branila amandman otprilike rekla da imamo spomen područje Jasenovac. Jasno je, imamo spomen područje, ali nemamo spomendan na Jasenovačku žrtvu, a s druge strane imamo spomen područje na Bleiburg kojega je Republika Hrvatska otkupila za vrijeme Trećesiječanjske vlasti, ali imamo i spomendan na žrtve Bleiburga, odnosno Križnoga puta. OK, ja apsolutno poštujem svaku nedužnu žrtvu. Svaka nedužna žrtva zaslužuje da bude rehabilitirana, da bude oplakana, da bude kršćanski ili ne znam kako pokopana.
Hvala lijepa!
Ali nemojmo činiti grešku i ja vas doista molim gospodo da podržite prijedlog ili amandman kluba IDS-a.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. 4, zastupnika … … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro, kada želite brojati onda će se zbrojati, da. Tko je protiv? Hvala. Suzdržan? Za 36, protiv 65, suzdržani 2. Amandman nije dobio potrebnu većinu zastupnika. Ante Kotromanović, to je 4. amandman.
Ne prihvaća se.
Zastupnika nema. Treba glasovati. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 5, Odbora za zakonodavstvo koji je predlagatelj prihvatio?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 6, zastupnika Ante Kotromanovića?
Ne prihvaća se.
Zastupnika nema. Trebamo glasovati. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. I 7, zastupnika Ante Kotromanovića?
Ne prihvaća se.
Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Pardon, tko je za? Oprostite. Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Sa 102 za i 3 protiv donesen je ovaj Konačni prijedlog zakona u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Idemo sada na slijedeću točku - Izvješće o radu Vijeća za poštanske usluge za 2007. godinu, Predlagatelj: Vijeće za poštanske usluge Vijeće za poštanske usluge dostavilo je izvješće sukladno članku 28. stavak 7. i članku 39. stavak 3. točka 9. Zakona o pošti. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješća ste primili na sjednici. Predstavnik predlagatelja, zamjenik predsjednice Vijeća za poštanske usluge Nedjeljko Đerek će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite. Nećete? Hvala. Otvaram raspravu. Za klub HDZ-a gospodin zastupnik Milivoj Škvorc. Pardon, odbor ima još prije. Da. Odbor za pomorstvo, promet i veze. Predsjednik odbora gospodin zastupnik Slavko Linić.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora na svojoj 4. sjednici raspravio je izvješće o radu Vijeća za poštanske usluge za 2007. godinu, a koje je izvješće dostavilo Vijeće za poštanske usluge. Odbor je izvješće raspravio kao matično radno tijelo, a sukladno članku 89. Poslovnika Hrvatskog sabora, a također je odbor u svom radu na raspolaganju imao i pisano mišljenje Vlade Republike Hrvatske. Uvodno obrazloženje o aktivnostima vijeća u 2007. dala je predsjednica vijeća koja je kazala da je vijeće obavljalo poslove na temelju javnih ovlasti, ali i druge poslove propisane Zakonom o pošti. Posebno je istaknula da je vijeće surađivalo sa europskim udruženjem za poštansku regulaciju CERP-om, te da su radnici stručne službe vijeća sudjelovale u radu i radnih grupa CERP-a. Izdvojila je rad na projektu koji predstavlja potporu Vijeća za poštanske usluge iz programa KARC 2004., a namijenjen je jačanju institucionalne sposobnosti samog vijeća kao i to da je vijeće obavilo i nekoliko nadzora kod svih davatelja poštanskih i kurirskih usluga. Predstavnik Vlade Republike Hrvatske istaknuo je da je prema Hrvatskom saboru upućen novi Prijedlog izmjene i dopuna Zakona o pošti, prema kojem se definira jedno regulatorno tijelo koje će nastati spajanjem Vijeća za poštanske usluge i Hrvatske agencije za telekomunikacije i da će jednostavno sa tim izmjenama odriješiti ruke u pogledu donošenja odluka, reguliranja tržišta i drugog. Bez rasprave, Odbor za pomorstvo, promet i veze predložio je Hrvatskom saboru donošenje zaključka da se prihvaća izvješće o radu Vijeća za poštanske usluge. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Milivoj Škvorc. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pred nama je izvješće o radu Vijeća za poštanske usluge za 2007. godinu. Iz izvješća o radu Vijeća za poštanske usluge za 2007. godinu vidljivo je da su se najznačajniji poslovi odnosili na raspodjelu prihoda i troškova javnog operatera. Obavljanje stručnog nadzora u pogledu vrste, opsega i kakvoće obavljenih poštanskih i kurirskih usluga, praćenje tržišta tih usluga u Republici Hrvatskoj, objavu podataka o tržištu u zasebnoj publikaciji te analizu općih uvjeta javnog operatera i drugih davatelja poštanskih i kurirskih usluga. U svibnju prošle godine započela je provedba projekta potpora Vijeća za poštanske usluge u okviru KARC programa sa ciljem jačanja institucionalne sposobnosti vijeća kao nacionalnog regulatornog tijela u ovoj djelatnosti. Cilj koji se želi postići je uvođenje, podržavanje i promoviranje održivog tržišnog natjecanja na tržištu poštanskih i kurirskih usluga, te učinkovita primjena propisa sukladnih zakonodavstvu i praksi Europske unije. U djelokrugu rada vijeća koji se odnosi na izdavanje i oduzimanje dozvola za obavljanje univerzalnih poštanskih usluga te zaprimanje prijava za obavljanje ostalih kurirskih usluga u 2007. godini, vijeće nije zaprimilo niti jedan zahtjev za obavljanje univerzalnih poštanskih usluga. Dok je s 31. prosincem 2008. u Hrvatskoj registrirano 15 prijavljenih davatelja koji su svi registrirani za obavljanje kurirskih usluga, a od njih 15. 6 objava obavlja još neke poštanske usluge na slobodnom tržištu poput prijevoza i uručenja novina i časopisa ili razmjene dokumenata. U osnovne poslove vijeća spada i određivanje cijena rezerviranih poštanskih usluga na prijedlog javnog operatera, primanje na znanje cijena ostalih davatelja poštanskih i kurirskih usluga te njihovo praćenje. Nakon što je Hrvatska pošta dostavila prijedlog cjenika, vijeće je donijelo privremeno rješenje kojim odobrava postojeće cijene rezerviranih poštanskih usluga. Takvo je rješenje doneseno jer se sa sigurnošću nisu mogli utvrditi jedinične cijene za svaku od usluga u tome području, niti da li one odgovaraju stvarnim troškovima za svaku uslugu. Privremeno rješenje moglo se donijeti s obzirom da se cijene rezerviranih poštanskih usluga nisu mijenjale. Svi ostali prijavljeni pružatelji poštanskih i kurirskih usluga dostavili su u 2007. godini svoje cijene na uvid vijeću. S obzirom da je Zakonom o pošti predviđeno da Hrvatska pošta kao javni operator ima pravo na podmirenje troškova iz državnog proračuna kada im prihodi n mogu pokriti rashode, pozitivno je što je javni operater 2006. godine završio s ostvarenom dobiti. Tako da u 2007. nije predao vijeću takav zahtjev. Da jeste, onda bi vjerojatno bio uočljiv podatak da iako zakon to nalaže, a vijeće je i odredilo način razdvajanja poslovnih aktivnosti, Hrvatska pošta premda je uložila vidljiv napor, kako je i vidljivo iz ovog izvješća, još uvijek ne može računovodstveno iskazati vođenje prihoda i troškova prema pojedinim kategorijama usluga. Tu je potrebno uložiti i dodatni napor, jer u slučaju promjene cijena za rezervirane poštanske usluge na koje vijeće treba dati svoju suglasnost ili u slučaju traženja proračunskog novca za pokrivanje gubitaka na takvim uslugama, morat će postojati računovodstveni izračun za svaku posebnu kategoriju svih usluga. U praćenju razvoja poštanske djelatnosti, vijeće je napravilo dobar iskorak izradom i objavljivanjem analize tržišta poštanskih i kurirskih usluga u Republici Hrvatskoj u 2006. godini. Podaci iz analize pokazuju rast i jačanje tržišta ovih usluga i to gotovo u svim segmentima tržišta. Ukupan broj zaposlenih veći je otprilike 4%. Broj ostvarenih usluga za 8%. Ukupni prihodi porasli su 9%, a ukupno povećanje i rast veći su i izraženiji kod ostalih davatelja u odnosu na Hrvatsku poštu, što je rezultiralo i smanjenje razlika udjela na tržištu ta dva segmenta. Djelomično otvaranje ovog tržišta omogućava ravnopravno tržišno natjecanje, a postotno otvaranje tog procesa i vrijeme za prilagodbu svih sudionika, a posebno javnog operatera. Moramo biti svjesni da je Europska komisija izradom Prijedloga treće poštanske direktive ušla u posljednju fazu liberalizacije tržišta poštanskih usluga koja ide ka postizanju jedinstvenog tržišta, ukidanja monopola javnih operatera. Ako i 2010. godine neće biti godina u kojoj će se to dogoditi, s obzirom da i ostale članice Europske unije pozivaju na oprez, očito iz iskustva, odgodu i prijelazno razdoblje jasno je da je potpuna liberalizacija ovog tržišta ipak neminovnost. To od nas traži pravovremenu pripremu Hrvatske pošte, ali i Vijeća za poštanske usluge kao nacionalnog regulatornog tijela koje prati i nadzire ponašanje svih sudionika na poštanskom tržištu. I na kraju, i samo vijeće, djelovanje njegovo u 2007. godine i to izvješće, takvo je da će ga klub Hrvatske demokratske zajednice podržati. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HNS-a, poštovani gospodin zastupnik Goran beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Želim na početku odmah reći da klub Hrvatske narodne stranke neće podržati ovo izvješće. Čitav je niz razloga zašto je to tako. Ja ću krenuti od onih načelnih. Prije svega ovo je gotovo prepisano izvješće iz prethodnih godina, jedna matrica koja se stalno ponavlja, iz koje se ne vidi ništa novo, ali se ne vidi također što je vrlo važno, niti što vijeće smatra ključnim problemima koje bi trebalo otkloniti. Struktura, sadržaj, tematika gotovo da su prepisani i čini mi se da sama činjenica da među zadaćama koje je zakon dodijelio vijeću, one dvije koje govore o suradnji s međunarodnim poštanskim organizacijama i institucijama s regulatornim, inozemnim regulatornim tijelima za poštu koje su praktički izvan tzv. "kor" biznisa vijeća, jer su općenite, fakultativne, ovdje u ovom izvješću zauzimaju pola prostora. Dakle čini se da vijeće niti je radilo dovoljno, a ono što je radilo manje-više se svodilo na te općenite stvari koje se mogu podvesti pod sintagmu suradnje. Nadalje, ovome vijeću bitno nedostaje ocjena stanja na tržištu poštanskih i kurirskih usluga, ocjena kvalitete poštanskih usluga što je izrazito važno. Nedostaje dakle lista problema s kojima se vijeće suočava u komunikaciji sa pružateljima usluga, suradnji s tijelima, institucijama s kojima je dužno surađivati te također ocjena sposobnosti tržišta na koji način dočekujemo 2010. godinu kao ciljanu godinu liberalizacije tržišta poštanskih usluga. Također podaci i pokazatelji o stanju tržišta poštanskih i kurirskih usluga te sudjelovanja ovih usluga u ukupnome bruto društvenom proizvodu, komparacija cijena usluga kao i drugi komparativni pokazatelji nisu aktualizirani podacima za 2007. iako se izvješće odnosi upravo na tu godinu. Pogotovo nedostaju prijedlozi mjera za poboljšanje stanja u ovome području kojim se vijeće bavi. E sada konkretno. Iz ovoga izvješća je vidljiva vrlo visoka doza sporosti i neažurnosti u radu vijeća npr. Zakon o pošti i Pravilnik o općim uvjetima dopunjeni su i izmijenjeni 2005. godine, dakle prije tri godine. Zakon i pravilnik su utvrdili određene rokove i što sada vijeće radi? Tek u veljači 2007. godine vijeće je uputilo zahtjev Hrvatskoj pošti kao najvećem operateru, zahtjev za usklađivanje općih uvjeta s izmjenama i dopunama zakona i pravilnika, a tek u siječnju 2008. je izdalo prethodnu suglasnost na tek izmjena i dopuna njihovih općih uvjeta. Dakle Hrvatska pošta je tretirana ovdje na jedan privilegirani način kojemu jedan subjekt kojemu se tri godine dalo da krši zakon, odnosno da ga ignorira. A što se događalo s drugim, malim operaterima? Njih su praktički naganjali cijelu 2006. godinu ko' vrag grešne duše i na njima pokazivali mišiće. A koliko tržišta zauzimaju oni, a koliko Hrvatska pošta. Nadalje, mi smo dobili novi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pošti. Tek u prosincu 2007. vijeće je prema Hrvatskoj pošti odreagiralo izradom i objavljivanjem uputa za izradu općih uputa davatelja. Kao da nismo u istoj državi, kao da nije vijeće i središte hrvatskih pošta u istome gradu, kao da su dakle tisuću svjetlosnih godina daleko, kao da nema moderne komunikacijske tehnologije i kao da je nemoguće doći do onih na kojih se prije svega zakon odnosi. Još je gora situacija s poštivanjem članka 25. Zakona o pošti od strane javnog operatera čije je ispunjenje uvjet za ostvarivanje prava na podmirenje troškova javnog operatera iz sredstava državnog proračuna što je nešto rekao i kolega iz HDZ-a. I sada pogledajte taj dio izvješća koji spominje tu zakonsku obvezu, vrlo lapidarno završava riječima: "Slijedom svega gore navedenog nije moguće utvrditi da iskazani rezultati po kategorijama usluga odgovaraju stvarnom stanju." A tko bi to trebao utvrditi? Pa vijeće je tu regulatorno tijelo koje mora vršiti taj oblik nadzora i utvrđivati takve stvar. Nadalje, vijeće kao regulatorno tijelo nije uspjelo u četiri godine svoga postojanja postići da javni operater svojim općim aktom uredi uvjete i cijenu pristupa svojoj poštanskoj mreži iako je to njegova zakonska obveza još iz 2005. godine. Ne samo da je njegova zakonska obveza nego to je elementarni preduvjet za liberalizaciju poštanskog tržišta koja se najavljuje za 2010. godinu. Sjećate se kako smo naganjali najvećeg operatera u djelatnostima telefonije da upravo to napravi, a što smo napravili sa sestrinskom bivšom tvrtkom, jer nekada su bili pod istom kapom, sa hrvatskim poštama. Nadalje, vijeće nije uspjelo realizirati ostvarivanje zakonske obveze davatelja univerzalnih usluga da svake godine putem neovisnog tijela obavi 15-dnevno mjerenje kakvoće prijevoza poštanskih pošiljaka. Što je napravilo? Na kraju je prihvatilo rezultate mjerenja obavljene od strane samog javnog operatera. Što je to? Je li to pogodovanje jednom monopolističkom ponašanju u kršenju zakona, je li to strah od veličine hrvatskih pošta, je li to nedosljednost u primjeni zakona? Nazovite to kako god hoćete. Sami sebe mjere i o tome obavještavaju vijeće, a vijeće onda to prihvati zdravo za gotovo. Nadalje, pogledajte registar davatelja usluga. Jedan od najvećih davatelja usluga i to kurirskih usluga nije uopće u registru. O kome se radi? Radi se o Overseas Expressu, tvrtki u vlasništvu austrijskih pošta. Uopće nisu u registru, a jedan su od dominantnih igrača na tržištu kurirskih usluga. Kako je to moguće? Oni su registrirani za logističke usluge, a ne za kurirske. A to što se bave time očito Vijeće nije ni zabrinulo. Nadalje, imate još dva operatera. Uopće ih nema u registru. Weber Escal i ST Media. Čime se oni bave? Bave se dostavljanjem tzv. neadresirane pošte. To su vam letci, marketinški materijali. Uopće ih nema u registru. Iz svega ovoga slobodan sam ustvrditi u ime kluba HNS-a da se radi o regulatornome tijelu koje definitivno od svih regulatornih tijela koje imamo najlošije, najnižu razinu kvalitete pruža, u očekivanju u ispunjenju svojih zakonskih obveza. To je tijelo koje po sistematizaciji ima 14 zaposlenih i traže u ovoj godini da im se toliko i odobri, a s druge strane realnost kaže, Vlada će ih ukinuti i spojiti s Vijećem za telekomunikacije. Toliko o njihovoj kvaliteti i uspješnom radu. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite. Nema ga, gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Najznačajniji poslovi Vijeća kao neovisnog regulatornog tijela u 2007. bili su obavljanje stručnog nadzora u pogledu vrste, opsega i kakvoće obavljanja poštanskih i kurirskih usluga i analiza općih uvjeta javnog operatora i drugih davatelja poštanskih i kurirskih usluga. Rad Vijeća … [[Govornik se ne razumije.]] resorno Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture, a Vijeće podnosi Hrvatskom saboru godišnje izvješće evo o kojemu danas raspravljamo. Jedini davatelj univerzalnih poštanskih usluga u Republici Hrvatskoj, javni operator jest Hrvatska pošta koja ima pravo i obvezu obavljanja svih univerzalnih poštanskih usluga na cijelom teritoriju Republike Hrvatske, te kao javni operator mora osigurati da univerzalne poštanske usluge budu dostupne pod jednakim uvjetima glede određene kvalitete i pristupačne cijene svim korisnicima usluga na cijelom području Republike Hrvatske. Zanimljivo je, Vijeće još nije zaprimilo niti jedan zahtjev, naravno osim Hrvatske pošte, za obavljanje univerzalnih poštanskih usluga. Svi se bore za poštanske usluge, naravno koje nisu rezervirane za javnog operatora, ali isto tako i kurirske usluge i to u velikim gradskim središtima što opet razumijem sa njihova tržišnog stajališta. Iako javni operator Hrvatska pošta ima pravo na podmirenje troškova iz sredstava državnog proračuna kada prihodi od rezerviranih i univerzalnih poštanskih usluga javnog operatora ne pokrivaju troškove tih usluga, a ne mogu se podmiriti iz dobiti javnog operatora, veseli da takav zahtjev od Hrvatske pošte nije stigao ni u 2006., ali ni u 2007. o kojoj raspravljamo, što je svakako za pohvalu, što znači da ne posluju sa gubicima i bez obzira na ove nejasnoće oko prikazivanja godišnjih troškova o kojima nas je Vijeće detaljno izvijestilo. Prema dostupnim podacima u ovom Izvješću o svim davateljima usluga univerzalnih, poštanskih, kurirski, ima ih 15-tak, kod svih je porast i zaposlenih i porast prihoda i porast dobiti. Razumljivo, ovi postupci su veći kod drugih davatelja poštanskih i kurirskih usluga, nego kod Hrvatske pošte koja je univerzalni davatelj usluga i pokriva cijelu Republiku Hrvatsku pod jednakim uvjetima za razliku od ovih u biranim, profitabilnijim sredinama. No, valja imati na umu da je Europska Unija usvojila novu poštansku direktivu koja predviđa potpunu liberalizaciju tržišta poštanskih usluga do kraja 2010. ili '12., tu se još dogovaraju. Iz Izvješća se vidi kako Vijeće za poštanske usluge aktivno surađuje sa svim potrebnim institucijama u Republici Hrvatskoj, ali i u Europskoj Uniji kao i sa Svjetskom poštanskom unijom. To je bitno kako bi svi zajedno bili spremniji do potpune liberalizacije poštanskih usluga. I budući smo već primili prijedlog izmjena zakona kojim se ukida ovo Vijeće za poštanske usluge i spaja se sa dosadašnjom Hrvatskom agencijom za telekomunikacije, dakle činit će jedno novo regulatorno tijelo. Ja pohvaljujem dosadašnji rad Vijeća, jer prvi koraci su uvijek najteži i vjerujem u njihov budući zajednički uspješan rad, jer o tome ovisi i naša sveukupna uspješnost u ovom njihovom dijelu u izgradnji uređene pravno-tržišne države. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt. zamjenik predsjednice Vijeća za poštanske usluge, Nedjeljko Đerek. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, poštovane zastupnice i zastupnici Hrvatskoga sabora. Ja govorim u ime Vijeća za poštanske usluge, zamjenik sam predsjednice Vijeća koja je odsutna, trenutno je na službenom putu. Dopustite da se osvrnem na ovdje izrečene navode poštovanog zastupnika iz Hrvatske narodne stranke, pa ću početi sa tvrdnjom da mnoga izvješća, osobito istoga tijela istomu tijelu, sliče iz godine u godinu po stilizaciji i po nekim tvrdnjama opće naravi, uvodne naravi pa i zaključivanja, osim naravno podataka. Za mene to prilično i logično jesu zadaci, odnosno javne ovlasti ovoga Vijeća i njegovi poslovi i zadaci, odnosno djelokrug ostali isti i u prethodnoj i u sljednoj godini, znači 2006., 2007. Izvješće je napisano komprimiranim administrativnim jezikom i mislim da nema do sada boljega načina na koji bi se to izvješće, osim eventualno u što se nismo upuštali, lakiranja takve stvarnosti. Ali moram naglasiti bitnu misao koju dijele svi članovi Vijeća, da je Vijeće za poštanske usluge pionir zapravo, pionirski regulator u poštanskoj djelatnosti, da je to prvi regulator u poštanskoj djelatnosti, da je osnovan na inicijativu Vijeća Europe, da je osnovan zakonom. Ali morat ću demantirati gospodina zastupnika iz HNS-a, Vijeće nema i nije nikad imalo 14 zaposlenih, nego ih je imalo i ima ih, što je u izvješću uprisutnjeno devet 31. prosinca 2007. godine a prethodne godine imalo ih je osam. Druga stvar na koju se želim osvrnuti je mjerenje kakvoće i doista je točno ono što je gospodin zastupnik istaknuo da javni operator Hrvatska pošta nije našla neovisno tijelo koje bi nezavisno izmjerilo kakvoću davanja univerzalnih poštanskih usluga nego je to u nedostatku toga tijela učinilo samo. Vijeću ništa nije drugo preostalo nego analizirati i vjerovati da je to učinjeno nepristrano naprosto stoga što javni operator nije postupio a on navodi, operator, da nije postupio tako što bi pronašao neovisno tijelo naprosto što takvoga tijela nema. Nema specijaliziranog tijela bilo ono javni institut, bilo ono visoko učilište ili nezavisno trgovačko društvo koje bi se time bavilo. Pa usuđujem se tvrditi da možda i nije izabrano najsretnije zakonsko rješenje kad se toga tiče. Što se tiče općih uvjeta i stanovitoga kašnjenja u oblikovanju općih uvjeta doista i javni operator i ostali davatelji poštanskih neuniverzalnih i korisnih usluga u načelu kasne s takvim općim uvjetima i vijeće je bilo na kraju primorano mada njegova regulatorna funkcija ne bi smjela biti takva da je ona instrukcija nego očekivano i stručno napravljeni opći uvjeti koji nota bene su zapravo opći uvjeti poslovanja i dobro poznati i vrlo publicirani tekstovi od osiguravajućih društava do banaka itd. Prema tome, vijeće ne može i nema puno instrumenata da bi na neki način natjeralo javnog operatora da ažurira sa donošenjem ili novelira u ime svojih općih uvjeta a mislimo da doista da bi možda Nadzorni odbor Hrvatske pošte kao javnog operatora i dioničkog društva u vlasništvu države trebalo možda u tom smislu korigirati ili pojačati neke mjere iz svoje nadležnosti. Bit ću slobodan ponoviti da ovo vijeće kao regulatorno tijelo je prvo tijelo u poštanskoj djelatnosti u Republici Hrvatskoj. Molim vas da mi vjerujete da je to vijeće uznastojalo svekolikim načinom i edukacijskim i praktičnim djelovanjem potvrditi svoj osnutak i svoje postojanje, da je uspjelo toliko koliko je uspjelo, usuđujem se tvrditi da nije, da to vijeće nije podbacilo u očekivanju njenoga opet moram ponoviti pionirskoga rada. Poštovani zastupnici, ja vas u ime vijeća pozdravljam i molim da ovo izvješće prihvatite. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na glasovanje o pojedinim točkama dnevnog reda za koje je zaključena rasprava. Prvo, izvješće o radu Vijeća za poštanske usluge za 2007. godinu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu matično odbora koji glasi: "Prihvaća se Izvješće o radu Vijeća za poštanske usluge za 2007. godinu." Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Prihvaćen je prijedlog sa većinom glasova, 109 za suzdržan 1 i 2 protiv.
Prelazimo na slijedeću točku. - Godišnje izvješće o radu Hrvatske agencije za telekomunikacije i o stanju i ostvarivanju načela i ciljeva regulacije telekomunikacijskog tržišta u Republici Hrvatskoj za 2007. godinu, Predlagatelj – Hrvatska agencija za telekomunikacije Hrvatska agencija za telekomunikacije dostavila je izvješće na temelju članka 14. stavka 1. Zakona o telekomunikacijama. Vlada je dostavila mišljenje. Materijal ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, Odbor za financije, Odbor za pomorstvo, promet i veze. Predstavnik predlagatelja predsjednik Vijeća Hrvatske agencije za telekomunikacije gospodin Gašpar Gačina će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Hrvatska agencija za telekomunikacije je i tijekom 2007. godine provodila regulaciju telekomunikacijskog tržišta po načelu nepristranosti, nediskriminacije. Poticali smo tržno nadmetanje sa jednakim uvjetima za sve i sprječavali smo pokušaje zlouporabe nadmoćnog položaja na tržištu a sve to zbog krajnjih korisnika u pogledu poboljšanja kvalitete i smanjivanja cijene usluge, isto tako i zbog zaštite korisnika od zloporaba. U svom radu smo također vodili računa da naše odluke budu stabilne, da stvori ustvari stabilne uvjete i predvidljive uvjete za rad operatora. Prije kraju treće godine rada dok smo još bili u punom sastavu pet članova vijeća izradili smo jednu kratku vrlo sažetu brošuricu koja kumulativno prikazuje najosnovnija postignuća hrvatskog regulatora. Isto tako, nadam se da smo ove godine cjelovitije, bolje i detaljnije u Godišnjem izvješću prikazali postignuća i to komparativno prema zemljama Europske unije što se tiče trenda cijena usluga, zatim o svim našim aktivnostima i ja sam za današnju prigodu samo izabrao jedan kratki sažetak s kojim bih to htio ilustrirati. Na kraju izvještajnog razdoblja u nepokretnoj mreži imali smo deset operatora koji su stekli 18% tržišta po broju korisnika i 11,5% po ukupnom prihodu. Penetracija je bila 41% u stagnaciji jer glas migrira iz fiksnih mreža u mobilne mreže. Cijene usluga su za tih tri godine pale od 13 za male, 22% za srednje i 26% za velike korisnike. Ovo malo, srednje i veliko se mjeri po standardnom načinu OECD-a. Ako tome dodamo činjenicu da je minuta razgovora od kolovoza 2001. godine kao jedna stožerna zadržana 23 lipe onda možemo govoriti zaista da se dogodio pomak na tržištu javne govorne usluge u nepokretnoj mreži. Hrvatska agencija za telekomunikacije u skladu s najboljim standardima zemalja Europske unije donijela je sve potrebite odluke koje su bile u funkciji liberalizacije, samo letimično. Standardne ponude za međusobno povezivanje, usluga predodredbe operatora, zatim uslugu prijenosa broja, uslugu raspetljavanja petlje pristupne petlje a to znači korištenje pristupne infrastrukture od dominantnog operatora po jednoj od najnižih cijena u Europi 52,14 kuna. Zatim, donijeli smo veleprodajnu cijenu za brzi pristup Internet ADSL i Bistream, zatim veleprodajnu cijenu vodova i uvjeti korištenja veleprodajne cijene vodova. I na koncu, donijeli smo odluku o korištenju prostora od strane dominantnog operatora tzv. kolokaciju. Na kraju izvještajnog razdoblja zanimljivo je, i zanimljiv je podatak da od 332 tisuće korisnika koliko su stekli novi operatori, samo je, samo je 78 tisuća, to znači manje o jedne četvrtine na njihovoj infrastrukturi u cijelosti. To znači da više od tri četvrtine korisnika, novih operatora, koristi infrastrukturu dominantnog operatora. Osobito su zanimljivi podaci i postignuća u pokretnim mrežama. Naime, treći operator je nastupio na tržištu krajem 2005. godine i od tada, od tada su zahvaljujući pojačanoj tržišnoj utakmici koju je pokrenuo taj treći operator a prihvatili etablirani operatori, cijene su pale. Od 23% za male korisnike, 37% za srednje i 40,6% za velike korisnike, po istoj metodi. Dakle, rekao sam da je karakteristika ovog tržišta ujedno i migracija govora, a to znači da se i volumen prometa povećao. Zanimljiv je podatak da u prošloj godini je povećan volumen prometa u mobilnim mrežama za 38% a ukupni prihod, i sada vas molim da me ispričate, jedna pogreška koja se potkrala, je porastao za 7,8% a u fiksnim mrežama samo za 1,2% što je bila samo jedna zamjena u zadnjoj koloni, ja se ispričavam zbog toga. Penetracija u mobilnim mrežama je prešla 100% iz čega možemo zaključiti da je ova usluga po svojoj cijeni i dostupnosti aparata postala dostupna, možemo reći u prosjeku svakom građaninu Republike Hrvatske. Na razini prošle godine efekti ovog pojeftinjenja koje smo nastojali što preciznije izmjeriti su cca 180 milijuna eura. Sada bih želio nešto reći o razvoju širokopojasnog, odnosno brzog pristupa Internetu. Nažalost, zbog zakašnjele liberalizacije osobito se osjeća zaostajanje za Europom u penetraciji brzog pristupa Internetu. Na kraju izvještajnog razvoja imali smo 387 tisuća korisnika ili 8,7% ili otprilike 26% domaćinstava. Od toga udio novih operatora je bio 12%. Odlukama agencije o uvjetima korištenja raspetljanih petlja oko lokacija i veleprodajama ADSL-a i BISTRE-am kao komplementarni načini rada novih operatora pojačano je tržišno nametanje pa očekujemo veću penetraciju novih operatora u pružanju usluga brzog pristupa Internetu u ovoj godini. Odlukom Vlade Republike Hrvatske dio viška prihoda nad rashodima agencije iz proteklih godina usmjerena je i na poticaje razvoja širokopojasnog pristupa uvriježen u naseljenim područjima, područjima od posebne državne skrbi i u brdsko-planinskim područjima. Efekti poticaja biti će vidljivi također ove godine. Ovi procesi koji su doveli do stanja, kako je danas u Hrvatskoj, odvijali su se brže nego u zemljama Europske unije. Krajem prošle godine, a nakon uspješno završene radiokomunikacijske konferencije u Ženevi započeli smo sa projektom implementacije digitalne televizije. Taj početak je bio Istra, krajnji rok smo zacrtali da će biti kraj 2009., 2010. godine, pardon. I definitivni prijelaz, dakle, sa analogne u digitalnu televiziju sa gašenjem analognih odašiljača će dakle, biti kraj 2010. godine. Daljnji redoslijed regija će, tako je dogovoreno, biti će, logikom pravila struke. Što se tiče zaštita korisnika s kojom nismo bili zadovoljni bez obzira što već dvije godine radi Vijeće korisnika, Agencija je osnovana profesionalno Odsjek za zaštitu korisnika i sigurnost mreža. Naime, svjedoci smo sve različitijih i sofisticiranih načina prevara, obmane. I premda je Zakon o zaštiti potrošača stupio na snagu u kolovozu prošle godine i operatori su dužni osnovati adekvatne prave, profesionalne, funkcionalne službe za korisnike. Mi preko naših pozivnih centara koji su okrenuti prema korisnicima vidimo još uvijek puno nezadovoljstva, na taj način educiramo korisnike o njihovim pravima, rješavamo predmete, pripremamo predmete za Vijeće korisnika, znači taj odsjek. I mislim da će, budući da je počeo taj odsjek djelovati početkom studenog prošle godine, da će to biti daljnji poticaj, uvođenje reda i poboljšanja zaštite naših korisnika. Što se tiče transparentnosti rada, uveli smo praksu da prije bilo, važnijih odluka provodimo javne rasprave. Sudjelovanje na konferencijama, organizirali smo konferenciju o zaštiti korisnika, konferenciju o ulaganjima u telekomunikacijski sektor, poboljšali smo našu web stranicu, a zbog osjetljivosti i problema koje novi operatori imaju u fiksnoj mreži uveli smo redoviti sastanak, mjesečno, jednom mjesečno sa novim operatorima u fiksnoj mreži. Od međunarodnih aktivnosti želim istači da smo član Europske udruge nezavisnih regulatora, sudjelujemo u radu radnih skupina, projektnih timova, plenarnih sjednicama, to je prilika za razmjenu iskustava. I to je prilika da već unaprijed se pripremimo za primjenu novog regulatornog okvira. Što se tiče predpristupnih fondova, u okviru CARDS-a, 2004., u iznosu od milijun eura imali smo dvije godine podršku eksperata iz Europe, na podizanju kapaciteta agencije u smislu kompetencija. Imali smo izdašnu pomoć i na dnevnoj osnovi kod pojedinih projekata. A isto tako stručnjaci iz projekta CARDS su sudjelovali u izradi novog Zakona o elektroničkim komunikacijama. Želim posebno naglasiti da u procesu pristupnih pregovora za Europsku uniju za poglavlje 10. Informacijsko društvo i mediji bez zastoja smo ušli u završnu fazu, a za zatvaranje istoga poglavlja zadatak agencije je osposobiti se za primjenu novog zakona o elektroničkim komunikacijama koji tek treba biti donesen u ovom Visokom domu. Poštovane gospođe i gospodo, nije popularno završavati sa lošim stvarima, dopustite, ja ću reći samo par riječi o nedovoljno … [[Govornik se ne razumije.]] investicijskim ulaganjima u Telekom sektor. Naime, Republika Hrvatska zaostaje u investicijama 50 dolara per capital u odnosu na zemlje Europske unije. Operator sa znatnijom tržišnom snagom, HT, a posebno i novi operatori … [[Govornik se ne razumije.]] mreže koriste pretežno infrastrukturu u pristupnoj mreži, … [[Govornik se ne razumije.]] kabelima, transmisiji i komutaciji koja je izgrađena '90.-tih godina prošlog stoljeća. Kao što sam na samom uvodu naglasio, agencija nastoji svojim odlukama i porukama stvoriti povoljne, predvidljive i stabilne uvjete poslovanja na našem tržištu i na taj način privući investitore. Međutim zbog birokratskih barijera na lokalnim razinama vlasti u prošloj godini je ostalo nepotrošenih cirka 500 milijuna kuna planiranih i osiguranih investicijskih sredstava. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Odbor za pomorstvo, promet i veze, predsjednik gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za pomorstvo, promet i veze na 4. sjednici raspravio je godišnje izvješće o radu Hrvatske agencije za telekomunikacije i o stanju ostvarivanja načela i ciljeva regulacije telekomunikacijskog tržišta u Republici Hrvatskoj za 2007. godinu. Odbor je izvješće razmotrio kao radno, matično radno tijelo shodno odredbi članka 89. Poslovnika Hrvatskog sabora, a u radu je raspolagao i pisanim mišljenjem Vlade Republike Hrvatske. Uvodno izlaganje dao je predsjednik Vijeća Agencije za telekomunikacije koji je upoznao članove Odbora sa aktivnostima Agencije u 2007. godini, a one su bile usmjerene na daljnji razvoj tržišta telekomunikacijskih usluga i tržišnog natjecanja stvarajući uvjete za ravnopravni pristup tržištu novim operaterima i davateljima usluga. Poboljšanju kvalitete telekomunikacijskih usluga te raznolikost ponuda davatelja usluga na tržištu. A sve u cilju stvaranja još boljih uvjeta za krajnje korisnike i njihove potrebe. Izuzetne napore Agencija je usmjerila i na poboljšanje zaštite korisnika telekomunikacijskih usluga, osnivanje svog novog Odsjeka za zaštitu korisnika, a koji istražuje uzroke žalbi, posreduje u rješavanju tih žalbi i rješava pritužbe i drugo. Stvoreni su uvjeti novim operaterima za širokopojasni pristup Internetu na veleprodajnoj osnovi čime su novi operateri dobili pristup krajnjih korisnika uz minimalna ulaganja u širokopojasnu infrastrukturu za početak rada. Istaknuto je da rad na rješavanju problema zajedničkog korištenja izgrađenja telekomunikacijske infrastrukture je u toku, a isto tako i sređivanje postojećeg stanja te poticanje daljnjeg razvoja telekomunikacijske infrastrukture. Predstavnik Vlade iznio je mišljenje Vlade da je izvješće odraz kvalitetnog rada Agencije te da Vlada daje punu potporu za daljnji rad Agencije. Bez rasprave Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru prihvaća se izvješće o radu Hrvatske agencije za telekomunikacije.
Hvala. Odbor za informiranje i informatizaciju medija? Financije? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine Gačina, kolegice i kolege zastupnici raspravu o ovom izvješću o radu Hrvatske agencije za telekomunikacije započet ću onim što je u samom izvješću napisano. Znači rad Agencije za telekomunikacije se posebno usmjerava sukladno članku 5. članka, Zakona o telekomunikacijama na održavanje i promicanje djelotvornog tržišnog natjecanja kao i na poticanje pristupa tržištu novih davatelja usluga uz onemogućavanje zlouporabe nadležnog položaja. Agencija bi kako piše u ovom izvješću posebno trebala voditi računa o osiguranju dobre kvalitete telekomunikacijskih usluga uz prihvatljivu cijenu te voditi računa o zaštiti potrošača. Agencija je od svog osnutka činjenica je doprinijela liberalizaciji telekomunikacijskog tržišta Republike Hrvatske. Danas u Hrvatskoj postoje mnogi pružatelji pojedinih telekomunikacijskih usluga u fiksnoj, mobilnoj telefoniji. Također i u prijenosu podataka. S te strane možemo biti zadovoljni jer svakim danom tržište se razvija a usluge postaju kvalitetnije i jeftinije. Iako ovih dana čitamo u pojedinim medijima neposredno pred ovu raspravu na osnovu ovog izvješća kako je, kako su usluge značajno pojeftinile i kako je to dokaz liberalizacije tržišta, svi članci koje sam pročitao u medijima su afirmativni i idu za time da je situacija na tom tržištu bolja i da napreduje iz dana u dan. I da građani i gospodarstvo imaju koristi od takve liberalizacije. To je u jednom dijelu istina. Ali kako sam po prirodi praktičar više od ovog PR-a volim sagledati realan život i onda kada su rezultati dobri želim se uvjeriti da li su mogli biti još i bolji. Zbog čega je ovo, ovo tržište i rad ove Agencije posebno bitan za naše građane i ukupno gospodarstvo u Hrvatskoj? Odgovor je vrlo jednostavan. Zato što te usluge spadaju u one koji su među rijetkima koje koriste apsolutno svi građani naše zemlje i neminovno utječu na njihov standard tako da nije svejedno da li su liberalizacijom usluga tržišta, tog tržišta cijene pale 20 ili primjerice 22%. Također moramo uzeti u obzir to da je ukupan prihod na ovom tržištu otprilike 15 milijardi kuna i iznosi skoro 6% bruto društvenog proizvoda. Porastao je 5,92% u odnosu na prethodnu godinu. Moramo posebno uzeti u obzir da je prihod porastao iako su cijene telekomunikacijskih usluga padale. To znači naravno da se uvode nove usluge i da građani imaju potrebe za dodatnim uslugama. Kada gledamo liberalizaciju tržištu odnosno udio novih operatera vidljivo je da je njihov broj iz godine u godinu sve veći kako u broju tako i u njihovom udjelu na tržištu. Tako je prošle godine s obzirom na broj korisnika njihov udio narastao na 17% dok je njihov udio u prihodu na tržištu narastao na 11,53%. Iako je vidljiv napredak svake godine taj udio najjačega operatera je još uvijek ogroman i presudno utječe na stanje na tržištu. Pri tom mislim na cijene i kvalitetu usluge. Posebno je važno napomenuti da je u segmentu prijenosa podataka odnosno najma vodova i mreža taj odnos puno manji odnosno udio alternativnih operatera je 36% što nam govori da je u tom segmentu tržište koje se tek razvija i najbrže je rastuće situaciju, situacija na neki način konkurentnija odnosno povoljnija za razvoj alternativnih operatera. Kada govorimo o tržištu pokretnih mreža ulaskom trećeg operatera od prije nekoliko godina ostvarili smo situaciju na tržištu koja je u skladu sa zemljama veličine Hrvatske odnosno tržišta veličine Hrvatske. Broj korisnika u nepokretnim mrežama pada i iznosi otprilike 40% dok u pokretnim mrežama kontinuirano raste i penetracija je preko 100% što znači da po glavi po građanima u Hrvatskoj se koristi više od jedne, jednog, jednog mobitela odnosno jedne kartice. Također svakim danom imamo sve veći broj korisnika Interneta i on u protekloj godini iznosi skoro 2 milijuna uz otprilike 400 tisuća pretplatnika na pristup Internetu. Ne moramo posebno govoriti što znači za kvalitetu informiranosti i obrazovanja naših građana što veći broj penetracije na tom tržištu odnosno kao što je i kolega Gačina rekao: «Tu još nismo na zadovoljavajućoj razini, ali svake godine se i situacija tu popravlja.» Ono što zabrinjava u dijelu ovih usluga je relativno niska gustoća široko pojasnih priključaka koja iznosi 8,7% i svrstava nas na dno ljestvice kada se kompariramo sa zemljama članicama Europske unije. Vijeće za telekomunikacije na temelju Zakona o telekomunikacijama i analiza tržišta proglasio je operatere sa znatnijom tržišnom snagom. To je područje vrlo bitno i da podsjetim neke od najvažnijih obveza tih operatera je da se ponašaju na način po pravilima nediskriminacije i transparentnosti. Znači, operateri sa znatnijom tržišnom snagom moraju pružati usluge drugim operaterima pod usporedivim okolnostima. Također, jedna od bitnih načela tog ponašanja je obveza troškovne usmjerenosti cijena. Znači, cijena usluga tih operatera sa zahtjevnom tržišnom snagom moraju biti utemeljene na troškovima koji nastaju kod pružanja navedene usluge računajući i razumnu stopu povrata ulaganja. Radi se svega o nekoliko operatera u različitim telekomunikacijskim uslugama, od kojih je jedan operater dominantan i ima utjecaj na nekoliko operatera koji su u njegovom vlasništvu. Zašto to govorimo? Mislim da se u tom dijelu tržišta, odnosno regulacije ima još dosta prostora za kontrolu tržišta i prostora za rad Vijeća za telekomunikacije. Danas hrvatski građani plaćaju još uvijek previsoku cijenu telekomunikacijskih usluga. To je činjenica. Liberalizacija tržišta u tom dijelu nije još dala svoj puni rezultat iako se cijena usluga svakim danom smanjuje i pala je u odnosu na prethodne godine. Telekomunikacijske usluge su na istoj razini cijene kao i u Europskoj uniji, a u nekim segmentima i više nego što je to u Europi. Ne moram ovdje spominjati da danas u Hrvatskoj plaće zaostaju za europskim i da su 27% od europskih. Znači, cijene su nam iste ili nešto više, a plaće na razini europskih, odnosno na razini 27% europskih. Ta razlika u trošku operatera u Hrvatskoj i u Europi znači u plaćama gdje je trošak plaća dosta veći nego kod nas u Hrvatskoj očito negdje završava. Razlika u plaći mora biti evidentna i u nižoj cijeni usluga koje plaćamo. Dovoljno je naime vidjeti omjer prihoda i dobiti nekih podoperatera, pa da ova odredba o troškovnoj usmjerenosti cijena padne u vodu. Ne znam da li agencija vodi računa dovoljno o tome i da li tu troškovnu usmjerenost dovoljno analizira. Netko će reći da u ovom segmentu usluga svatko može odabrati koliko će potrošiti, odnosno da usluge ne mora koristiti ukoliko su mu preskupe. Ali moramo uzeti u obzir da mnoge od tih usluga hrvatski građani koriste kako bi se educirali da te usluge neminovno utječu svojom visinom na gospodarstvo, njegovu konkurentnost i druge stvari. Znači, od javnog su interesa i vjerojatno zbog toga i postoji ova agencija. Kada govorim o tome da operateri sa značajnijom snagom trebaju pružati usluge drugim operaterima pod usporedivim uvjetima koje imaju kao vlastite troškove smatram da je uloga u vijeću u tom dijelu vijeća prevažna. Kada uzimamo u obzir da su tzv. DTK gradili svi hrvatski građani moramo i kad već nije bilo moguće o tome voditi računa i kad već nije bilo moguće napraviti zasebnu tvrtku kao što su to odašiljači i veze za elektroničke medije koja svima prodaje svoje usluge pod istim uvjetima agencija mora omogućiti svim operaterima slične ili iste uvjete u tom dijelu troška. To je stvarno prevažna stvar. Tržište se ne smije pretvoriti u jednog operatera sa jedne strane i njegovu veleprodaju u obliku drugih operatera sa druge strane. Agencija nema u nadležnosti rješavanje vlasništva nad DTK, ali sa druge strane može zaštiti cijenu korištenja tog DTK. Značajni doprinos deregulacije tržišta doprinijele su i razne druge mjere od kojih posebno treba pozdraviti mogućnost prijenosa broja i predodabira operatera. Također, smatram da agencije moraju napraviti još više napora da se potrošači zaštite od neželjenih situacija na telekomunikacijskom tržištu. Svjedoci smo svaki dan da se mnogi građani žale na neprimjereno visoke račune i smatram da je korak naprijed to što operateri ne smiju isključiti nekoga tko je istaknuo prigovor na visinu računa. Moram se na kraju ovog izlaganja osvrnuti da je od velike važnosti što će se dalje dešavati na tom tržištu, odnosno određene korake koje smo napravili su dobri. Liberalizacija je krenula i možda nije brzina ona kojoj smo se nadali i možda cijene nisu pale koliko su mogle, ali neke stvari su se pokrenule. Zato ne smijemo napraviti 3 koraka natrag i Agencija za telekomunikacije bi se također morala aktivnije uključiti možda makar i u savjetodavnom smislu u dijelu pripreme novih zakonskih prijedloga koji će neminovno obilježiti kako će se ta situacija na tom tržištu razvijati. U pripremi novog Zakona o elektroničkim komunikacijama moramo paziti da uvođenjem nekih novih pravila ne dovedemo deregulaciju tržišta na početak. Uvođenjem nekih novih pojmova poput infrastrukturnog operatera, poput prava prolaska, poput stvari koje se definiraju, koje već definiraju i pravo ne vlasništva, nego pravo prolaska na DTK moramo paziti da ne bi doveli jednog ili više operatera u prednost nad drugima koji su na tržištu. Na kraju, rekao bih da podržavamo ovo izvješće, da je ono pokazalo da je liberalizacija tržišta telekomunikacija u Hrvatskoj krenula, da se cijene smanjuju, ali da na tom tržištu postoji još dosta prostora kako bi te cijene telekomunikacijskih usluga bila niža, kako bi hrvatski građani mogli ih jeftinije koristiti. Hvala lijepo.
Hvala. Za Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Miroslav Škoro. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče agencije. Evo neke od podataka ste već čuli od mojih prethodnika, međutim držim da je kvaliteta izvješća takova da neće biti na odmet evo da ih čujete još koji put. Dakle, telekomunikacijski pokazatelji Republike Hrvatske prikazani u ovom godišnjem izvješću bazirani su na službenim tromjesečnim izvještajima prikupljenim u 4 navrata od svih operatera i davatelja usluga tijekom cjelokupne prošle godine. U 2007. godini Hrvatska agencija za telekomunikacije je glavninu svojih aktivnosti usmjerila na daljnji razvoj tržišta telekomunikacijskih usluga i tržišnog natjecanja stvarajući uvjete za ravnopravni pristup tržištu, novim operaterima i davateljima usluga, poboljšanju kvalitete telekomunikacijskih usluga i raznolikosti ponuda davatelja usluga na tržištu u cilju stvaranja još boljih uvjeta za krajnje korisnike i njihove potrebe. Spomenute aktivnosti agencije rezultirale su povećanim udjelom novih operatera u pokretnoj i nepokretnoj mreži, tako da je udio novih operatora u nepokretnoj mreži na kraju 2007. godine iznosi 17,86% dok je u isto vrijeme treći operator pokretne mreže imao tržišni udio od 9,34%. Ukupan prihod od telekomunikacijskih djelatnosti i usluga porastao je za 5,92% u odnosu na 2006. godinu unatoč padu cijena telekomunikacijskih usluga. Porast prihoda u pokretnim mrežama od 1,89% manji je od porasta broja korisnika koji je bio 11,24%. U isto vrijeme prihod u nepokretnim mrežama porastao je sa 7,82% unatoč stagnaciji broja korisnika javne govorne usluge što ukazuje na značajan porast broja korisnika i prometa u segmentu prijenosa podataka, te na povećani interes za širokopojasnim uslugama. Udio novih operatora na tržištu javne nepokretne mreže u Republici Hrvatskoj na kraju 2007. godine obzirom na broj korisnika je porastao, te iznosi 17,86%, dok obzirom na ukupan ostvaren prihod tijekom cijele godine također je porastao u iznosu 11,53%. Usporedbe radi, krajem 2006. godine udio novih operatora na tržištu javne nepokretne mreže u našoj zemlji obzirom na broj korisnika je iznosio 12,58%, dok je obzirom na ukupan ostvaren prihod tijekom cijele godine iznosio 5,12%. Učinci rada agencije vidljivi su i kroz poboljšane uvjete međusobnog povezivanja operatora i izdvajanja lokalnih petlji, a rezultat su izmjena i daljnjih poboljšanja standardnih ponuda operatera sa znatnijom tržišnom snagom provedenih na zahtjev agencije, na način koji je novim operatorima omogućio korištenje postojeće infrastrukture i ulazak na tržište pod poboljšanim uvjetima. Da je postupak izdvajanja lokalne petlje bio uspješan u 2007. godini vidljivo je iz usporedbe s europskim zemljama u kojima postupak izdvajanja lokalnih petlji traje već 5 godina i u kojem razdoblju je izdvojeno 4,61% lokalnih petlji u odnosu na broj aktivnih linija, a u RH je samo u jednoj godini izdvojeno 2,3% lokalnih petlji. Velik dio svojih napora u 2007. godini agencija je usmjerila na poboljšanje zaštite korisnika telekomunikacijskih usluga. Osnovan je novi odsjek za zaštitu korisnika koji istražuje uzroka žalbi, educira korisnike, posreduje i rješava pritužbe korisnika, inicira usklađenje općih uvjeta poslovanja, davatelja telekomunikacijskih usluga s novim Zakonom o zaštiti potrošača te pruža tehničku podršku Vijeću korisnika telekomunikacijskih usluga. U 2007. godini, agencija je također stvorila uvjete novim operatorima za širokopojasni pristup internetu na veleprodajnoj osnovi, čime su isti dobili pristup krajnjem korisniku uz minimalna ulaganja u širokopojasnu infrastrukturu na početku rada. To je rezultiralo vrlo brzim rastom gustoće krajnjih korisnika usluge širokopojasnog pristupa internetu kroz cijelo razdoblje 2007. godine te njihovim povećanjem za čak 53,7% u odnosu na 2006. godinu. U isto vrijeme, snižena cijena korištenja usluge širokopojasnog pristupa internetu. Na kraju 2007. godine 8,7% ukupnog stanovništva u Republici Hrvatskoj ima širokopojasni pristup internetu, što predstavlja oko 26% ukupnog broja kućanstava. Tu je potrebno napomenuti da je Vlada Republike Hrvatske u svojoj strategiji u području širokopojasnog pristupa internetu kao glavni cilj odredila upravo smanjivanje jaza između Hrvatske i zemalja Europske unije u pogledu stope penetracije širokopojasnih priključaka. Hrvatska je početkom 2005. godine zaostajala oko 9 postotnih poena iza prosjeka EU, gustoća je bila, dakle 2,5%, a želja je da do kraja 2008. godine gustoća bude najmanje 12%. Ovom stopom rasta to će se do kraja godine i ostvariti. Imajući u vidu djecu kao posebnu kategoriju korisnika telekomunikacijskih usluga, za čiju zaštitu od svih vrsta zlouporaba društvo pokazuje naročitu brigu i skrb, agencija je na svojim internetskim stranicama postavila sadržaj s napucima o načinima kako roditelji mogu poduzeti osnovne mjere zaštite svoje djece, korisnika interneta. Također je na svojim stranicama objavila i adresu na koju građani, odnosno svi korisnici interneta mogu prijaviti i ukazati na stranice koje sadrže neželjene i štetne sadržaje za djecu. U ovom segmentu postoji potreba za čvršćom suradnjom s ostalim institucijama koje se bave zaštitom djece, ali treba istaknuti da agencija nije nadležna za nadzor sadržaja internetskih stranica. Respektabilni rezultati postignuti su i u daljnjem sniženju cijena telekomunikacijskih usluga u nepokretnoj i pokretnoj mreži. Tako su telekomunikacijskih usluga u nepokretnoj mreži u prošloj godini za male korisnike pale cijene za 1,2%, dok se za velike korisnike bilježe smanjenje cijene od 2,7%, a u posljednje 3 godine bilježi se smanjenje korištenja usluga u kumulativnom iznosu od 13% za male korisnike, 22% za srednje korisnike te 26% za velike korisnike. Cijene korištenja usluga pokretne mreže u 2007. godini pale su od 2% do 19,6% u odnosu na 2006. godinu, a u posljednje 3 godine bilježi se kumulativno smanjenje cijena korištenja usluga od 23% za male korisnike, 37 za srednje te 40,6% za velike korisnike. Dakle, dok cijene roba i usluga općenito u Republici Hrvatskoj rastu, cijene telekomunikacijskih usluga su u padu ili stagniraju, što možemo zahvaliti daljnjem jačanju liberalizacije telekomunikacijskog tržišta. Agencija je u prošloj godini svojim odlukama omogućila daljnje poboljšanje postupaka i uvjeta prijenosa broja i predodabira operatora. Hrvatska i dalje je jedina država jugoistočne Europe koja je u potpunosti uspostavila uslugu prenosivosti broja i u nepokretnoj i u pokretnoj mreži, ne samo kao instrument zaštite korisnika i povećanja kvalitete usluge, već i kao jednog od ključnih pokretača smanjivanja maloprodajnih cijena telekomunikacijskih usluga. Nastavljen je intenzivan rad na planiranju i osiguravanju uvjeta za puštanje u rad buduće mreže digitalne televizije. Na području Zagreba, osigurani su tehnički uvjeti i izdan je tehnički parametri za 2 multipleksa osnovi kojih je prvi puta u Hrvatskoj započelo test imitiranje slike i zvuka visoke kakvoće, tzv. HDTV. Vlada Republike Hrvatske je u 2007. godini potaknula proces digitalizacije na način da je svojom odlukom odobrila preraspodjelu viška sredstava Hrvatske agencije za telekomunikacije iz 2006. godine za davanje potpore fizičkim osobama za nabavu uređaja za prijem digitalnih televizijskih signala. Stoga je Hrvatska agencija za telekomunikacije zajedno sa Središnjim državnim uredom za e-Hrvatsku i društvom Odašiljači i veze d.o.o., u prošloj godini na području Istre je započela realizaciju projekta prelaska s analognog na digitalno emitiranje uz dodjelu državne potpore građanima za nabavku uređaja, to je program poznat pod nazivom "Digitalna Istra". U 2007. godini nastavljeno je aktivno sudjelovanje agencije u procesu pristupnih pregovora Republike Hrvatske i Europske unije u dijelu koje se odnosi na poglavlje 10. – Informacijsko društvo i to bez zastoja, dodatnih mjerila i značajnih primjedbi. Pored toga, agencija je u protekloj godini napravila i usvojila strategiju razvoja i operativni plan do 2012. godine, s ciljem nastavka razvoja tržišta elektroničkih komunikacija, tržišnog natjecanja, poticanja investicija i inovacija u tržište elektroničkih komunikacije te kontinuiranog podizanja vlastite učinkovitosti. Na kraju samo nekoliko riječi o prihodima Hrvatske agencije za telekomunikacije jer ovo izvješće ima i taj svoj dio. Dakle, ostvareni prihodi Hrvatske agencije za telekomunikacije u 2007. godini iznose 74 milijuna 740 tisuća 580,79 kuna, što zajedno sa prenesenim saldom fonda iz 2006. godine u iznosu od 48 milijuna 102 tisuće 709,68 kuna iznosi ukupno, dakle 122 milijuna 843 tisuće kuna. U 2007. godini ukupni ostvareni izdaci iznose 46 milijuna kuna, što iznosi samo 67% planiranih godišnjih izdataka. Eto, s obzirom na sve izrečeno i uz napomenu da je izvješće jednoglasno prihvaćeno i od strane matičnih odbora, Klub HDZ-a će podržati ovo izvješće. Hvala vam lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ravnatelju, kolegice i kolege. Što smo mi zapravo htjeli postići Zakonom o telekomunikacijama i njegovim izmjenama , te osnivanje Hrvatske agencije za telekomunikacije po čijem izvješću danas raspravljamo? Htjeli smo po meni ostvariti tri najvažnija cilja. Nije bitan redoslijed. Prvo, liberalizirati telekomunikacijsko tržište. Drugo, sniziti cijenu usluge. I treće, povećati kakvoću kvalitete usluge. I sva tri cilja su postignuta. Sve tri se komponente ispunjavaju. Naravno ne znači da je ovo kraj, ja bih rekao ovo je jedan uspješan početak. Siguran sam da bez neovisnog regulatornog tijela agencije, ovo ne bi bilo moguće, odnosno ne bi bilo moguće ovako brzo i ovako uspješno. S malo kojom granom kao sa ovom, mi smo zapravo već spremni za Europsku uniju. Jedini ozbiljan nedostatak u svemu ovome vidim u još uvijek neriješenoj DTK mreži za što naravno nije agencija kriva, dapače dosta i rekao bih vrlo uspješno se bori obzirom, bori s tim problemom obzirom na nereguliranost pravnu. Izvješće za 2007. nam govori kako je unatoč padu cijena telekomunikacijskih usluga ukupan prihod tih usluga porastao za skoro 6% u odnosu na 2006. dakle bez obzira na niže cijene. Uočljiv je pad nepokretnih komunikacija na račun pokretnih što je također s obzirom na tehnološki napredak razumljivo. Vidimo da i u nepokretnim mrežama jačaju novi operateri, operatori na tržištu koji su pridobili skoro 18% korisnika. U pokretnim mrežama situacija je još povoljnija. tržište je izrazito razvijeno, ali ponavljam i za snižavanje cijena i za povećanje kvalitete još uvijek ima mjesta. Veseli i sve veći broj pretplatnika širokopojasnog pristupa internetu u 2007. kod nas, za skoro 54% iako tu najviše zaostajemo u odnosu na zemlje Europske unije, vidi se po ovom izvješću. Sada smo tek na 8,7% a cilj je kažu 12% do kraja godine, 500 tisuća stanovnika, cilj je da imaš pristup širokopojasnom internetu. Najmanji je porast u kabelskoj distribuciji što je opet razumljivo obzirom na kabelsku dostupnost, ali i tu operatori nastupaju sa sve nižim cijenama i novim uslugama, a naravno i povećava se dostupnost na kabelsku, kabelski priključak. Dakle ponavljam, postignuti su svi ciljevi i ovdje smo već spremni za Europsku uniju kao što sam malo prije rekao za Vijeće za poštanske usluge, tako i ovdje budući se spajaju ove dvije agencije u jednu novu agenciju za poštu i elektroničke medije. Mislim da su obje agencije, a ova pogotovo jer je imala teže uvjete, postigli velike rezultate i ja ne samo da podržavam izvješće već i pohvaljujem dosadašnji rad Hrvatske agencije za telekomunikacije. Hvala lijepo.
Hvala. Sada ne bi trebalo započinjati nastavak rasprave, iako je tu gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Mi bi za manje od 3 minute trebali glasovati o ovom prijedlogu zakona. Molim sve zastupnice i zastupnike koji se nalaze u blizini sabornice, da pristupe u sabornicu kako bi imali valjani kvorum za glasovanje. Prijedlog je da se glasuje ručno. Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom o ovoj točci dnevnoga reda. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče. Pripremajući ovu raspravu mislio sam biti dosta oštar na pisani tekst izvješća, ali nakon što sam pažljivo saslušao uvodna obrazloženja gospodina Gačine većinu tih kritika ću zapravo preformulirati i zatražiti određene informacije ako je moguće dobiti. Naime, gospodin Gačina je svoj uvod završio sa konstatacijom da Hrvatska zaostaje u ulaganju otprilike 50 dolara po stanovniku. Do tog zaključka sam i ja došao. Naime posebice kod fiksne telefonije operateri koriste staru infrastrukturu koju su kupili za jeftini novac i raubaju je do kraja a gotovo ništa ne ulažu u daljnji razvoj. Dokaz tome je i upravo karta Hrvatske na stranici 15 gospodine Gačina koju vi očito imate u koloru, u boji, nama ste ju dali u crno-bijeloj tehnici pa je jako teško razaznati brojke po županijama broja korisnika široko pojasnih priključaka. Pa ako je moguće ja bih vas ljubazno molio ako druge ne interesira, mene doista interesira popis županija i broj korisnika ili u koloru ovu kartu jer i ja sam se uvjerio da je dio Hrvatske, na vašoj karti je to bijela zona, bijela rupa, ja bih rekao crna rupa što se tiče brzog Interneta. Javlja se veliki broj ljudi koji žele. Ja ću pričekati da se stvore uvjeti da gospodin Gačina čuje raspravu jer mislim i postavljati pitanja. Dakle, vi ste na svojoj karti bijelim poljem označili onaj dio Hrvatske koji je najslabije pokriven brzim Internetom široko pojasnih priključaka, crne rupe praktički, bijele rupe, kako god želite. Imao sam prilike dok su mi se javljali ljudi koji kažu da kad podnesu zahtjev za brzi Internet im kažu ovako: "Izvolite prikupiti najmanje 60% pretplatnika koji žele brzi Internet u vašoj ulici, selu, kvartu, četvrti ili gradu, pa ćemo onda mi investirati jer se nama ne isplati investirati ako nema jako veliki broj potencijalnih korisnika.". Osam poslužitelja u Hrvatskoj postoje, ako sam dobro razaznao. I sada vas pitam gospodine Gačina da li je takvo ponašanje poslužitelja koji ucjenjuju potrošače da im moraju donijeti određeni broj potencijalnih korisnika da bi dobili široki pojasni priključak, sukladno hrvatskim propisima. Da li takvo ponašanje poslužitelja podliježe sankcijama? Da li se krši Zakon o zaštiti prava potrošača od strane tih poslužitelja? Oni su dobili infrastrukturu koja je izgrađena ranih '90.-ih u koju ništa ne ulažu, odnosno ulažu tek onda kada građani svojim novcem financiraju ono što će oni napraviti. Dakle, da li znate za te slučajeve? Ja vjerujem da znate. Drugo, da li je to zakonito ponašanje i da li ste u nadležnosti sankcionirati takvo ponašanje? Ili preporučiti Saboru promjene određenih propisa da bi se takvo ponašanje izbjeglo. Jer to je otprilike sljedeće. Dođem u dućan i hoću kupiti kruh i trgovac mi kaže meni se ne isplati nabavljati kruh, daj ti organiziraj da još 60% ljudi iz tvoje ulice dolazi u moj dućan po kruh, pa ću onda ja naručivati kruh. Koji su to poslužitelji koji tako rade? Koji poslužitelji ucjenjuju građane Republike Hrvatske da sami moraju tražiti potpisnike, potencijalnih korisnika širokopojasnih priključaka, odakle su oni? Da li se tako ponašaju i u svojim matičnim državama odakle su došli? Što mislite? Da li bi se usudili to u svojoj državi tako ponašati i napraviti? Drugo, na stranici 31. je popis davatelja usluga koji su dali u najam telekomunikacijske vodove. Ako posjedujete podatke, ja bih vas ljubazno molio u sljedećih dva tjedna ako mi možete poslati, u popisu su Hrvatska elektroprivreda i Hrvatske željeznice. Dakle, oni su na rok od 30 godina dali u najam telekomunikacijske vodove. I … [[Govornik se ne razumije.]] dali suglasnost na taj najam. Mene interesira što su dali, koliko toga su dali i za koji novac. Ako je te podatke moguće dobiti, ja otprilike znam, recimo za HŽ koliko vodova imaju. I sada me interesira koliki dio toga su dali i po kojim uvjetima su dali, s obzirom da ste davali suglasnost, vjerojatno s tim podacima raspolažete. A s obzirom da se radi o državnim tvrtkama, mislim da je veoma interesantno, dosta dugi rok najma što, koliko i za koliko. I na kraju svoje rasprave, poglavlje Zakona o zaštiti potrošača strana 47. najavili ste, odnosno rekli ste da ste osnovali odsjek za zaštitu potrošača unutar agencije što pohvaljujem, rekao bih konačno to je dobro. Jer čini mi se da broj potrošača koji koristi usluge gdje vi regulirate, jer vi imate autonomno pravo, da broj informacija s kojima vi raspolažete sa ekipiranošću i stručnošću, sa količinom i mogućnošću nadzora nad tome, možete u zaštiti potrošača biti daleko efikasniji od svih onih od udruga do savjeta pri Ministarstvu gospodarstva, savjeta za zaštitu potrošača kojega čujemo jedino kada se osniva, poslije četiri godine je muk, učiniti uslugu potrošačima da ih zaštite jer svakodnevno, ali svakodnevno smo izloženi ponašanju koje je protuzakonito. Tako primjerice vas pitam da li znate, da li vam je netko prijavio, do ovu nedjelju, prije dva dana, cijela sjeverozapadna Hrvatska nije mogla koristiti Internet usluge T-Com. Da je rano jutro došlo do ispada, a da smo mi neki tek ponedjeljak prije podne imali mogućnost korištenja Interneta, tehnički kvar. I da nismo zvali i vršili pritisak ne bi ni znali o čemu se radi. U redu. Desio se kvar. Serviseri su bili na terenu i popravljali su. Tehnika je, ljudi moji, može se pokvariti. Ali, kada se desi da ispadne Internet 24 sata, onda taj operater, taj davatelj usluge, ima određenu obavezu prema korisnicima usluge, jer ako račun ne platite u roku i kasnite samo jedan dan, oni imaju pravo obračunati zatezne kamate. Što potrošači mogu prema njima ako dan, dva, tri nemaju uslugu? Jednostavno kvar, pa što onda. Da li potrošači prema našem zakonu, pozitivnim zakonskim propisima imaju pravo uskratiti dio računa ako tu uslugu nisu dobili? Ako da, da li je mjesto kome se mogu obratiti vaša agencija ili negdje drugdje? Ovaj odgovor bih molio zbog hrvatske javnosti i potrošača jer mislim da su zaista jako bitni. Hvala vam lijepa.
Hvala. Mogli bi još jedan zastupnik prije pauze. Gospodin zastupnik Zvonimir Puljić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, predsjedniče Vijeća Hrvatske agencije za telekomunikacije, gospođe i gospodo zastupnici. Kao zastupnik u ovome Visokom domu i kao inženjer sa priličnim iskustvom u području telekomunikacija ja kažem da prihvaćam Izvješće Hrvatske agencije za telekomunikacija i ocjenjujem pozitivnim djelovanje ove agencije u proteklom razdoblju u djelokrugu regulacije telekomunikacijskog tržišta u Republici Hrvatskoj koje su njihove zakonske nadležnosti. Hrvatska je uspješno od donedavno isključivo monopolističke djelatnosti provela liberalizaciju telekomunikacijskog tržišta omogućila nastajanje i razvitak novih operatora i davatelja usluga te na taj način korisniku pružila mogućnost izbora operatora po vlastitoj želji prema kvaliteti ponude i cijeni usluge. Agencija je do sada uspješno ostvarivala načela i ciljeve regulacije definirane prije svega Zakonom o telekomunikacijama onemogućavajući zloupotrebe nadmoćnog položaja prema novim davateljima usluga, time i prema samim korisnicima. Institucija regulatora ne smije zanemarivati daljnja ulaganja u razvitak telekomunikacijske infrastrukture, odnosno uvođenje novih tehnologija u ovo područje primjene koje se u svijetu sve brže razvija i koje se pozitivno, koji razvoj se pozitivno reflektira na sve vidove društvenog života što znači da uzgon ne dolazi samo od visoke profitabilnosti ove gospodarske grane nego i kao društvena obveza stvaranja preduvjeta za unapređenje svih ostalih društvenih aktivnosti. Agencija je u protekle tri i po godine otkako je osnovana svoju ulogu regulatora odradila uspješno pa se može ustvrditi da je liberalizacija telekomunikacijskog tržišta u Hrvatskoj završena kao što to stoji u izvješću konzultanata Europske komisije. Ukupni prihod od telekomunikacijskih djelatnosti u stalnom je porastu i to usprkos znatnom padu cijena usluga što je pozitivan i poželjan paradoks jer on znači povećanje broja korisnika, povećanje učestalosti i raznolikosti usluga. Jednom riječju razvitak. Naročito je interesantan porast prihoda od 7,2% u fiksnim mrežama jer tu broj korisnika stagnira ali tu povećanje znači porast prijenosa podataka i porast interesa za širokopojasne usluge pogotovo što je sniženje cijena tarifnih paketa za privatne korisnike ako se uspoređuju 2006. i 2007. godina čak 14,7% dok je u zemljama Europske unije to sniženje manje od 1%. Tijekom 2007. broj korisnika javnih mobilnih mreža u odnosu na 2006. porastao je za 14% a košara korištenja za privatne korisnike pojeftinila je za 12,9%. Broj korisnika Interneta dosegao je skoro 2 milijuna a broj pretplatnika širokopojasnog pristupa porastao je čak za 53,7%. Istina rasprostranjenost širokopojasnih priključaka je neravnomjerna gledajući po županijama pa bi selektivni poticaji bili zaista opravdani instrument kojim bi se ujednačio razvitak. Posebno treba pohvaliti djelovanje Agencije u području zaštite potrošača uz suradnju sa Vijećem korisnika telekomunikacijskih usluga u skladu s novim Zakonom o zaštiti potrošača. Iako Agencija nije nadležna za ocjenu sadržaja internetskih stranica u vrijeme kad ovaj medij često biva spomenut u «Crnim kronikama» kao privlačno sredstvo seksualnih devijanata pozitivno ocjenjujem naputke koje je Agencija na svojim internetskim stranicama objavila kao upozorenje i pomoć roditeljima za, da zaštite svoju djecu od neprimjerenih sadržaja. A također je korisan instrument je adresa na koju građani mogu ukazati na ovakove devijantne sadržaje te sam uvjeren da pravobraniteljica za djecu ali i druge institucije mogu naći pomoć za svoje postupke u ovim podacima. Poglavlje 10., informacijsko društvo u procesu pristupnih pregovora je razlog da Agencija aktivno sudjeluje u ovom procesu i to prema dosadašnjim ocjenama vrlo uspješno. Podržavam osnovne pravce strategije razvoja Agencije i podizanja razine vlastite učinkovitosti te zaključujem da osim što prihvaćam ovo izvješće pohvaljujem rad Agencije i želim da ubuduće se nastavi na isti način.
Hvala lijepa. Predlažem, imamo još jednog zastupnika za raspravu pa da ne bi prekidali, nastavili zapravo u 3 sata, pa ćemo nastaviti u 15,15 zato što ćemo prijeći ovdje malo vrijeme. Predlažem da gospodin zastupnik Ivan Hanžek i onda smo završili s ovom točkom. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege s obzirom na ovo predloženo premještanje i zamjenu termina i da sam posljednji ja ću biti i nastojat ću biti telegrafski kratak. Naime želim samo više upozoriti i ispraviti neke netočne navode. Nisam ih htio nakon uvodnog izlaganja gospodina Gačine iznositi pa ću sad reći. On je spomenuo da 500 milijuna kuna nije utrošeno zbog birokratizma u lokalnoj upravi i samoupravi. Ja moram reći da to ne odgovara činjenicama i istini. U prvom redu zato jer lokalna uprava i samouprava do nedavno nije izdavala lokacijske ni građevinske dozvole. Druga bitna stvar je ta da više od 50% izgrađenih instalacija fiksne mreže u Republici Hrvatskoj nema nikakve građevinske dozvole a kamoli uporabne dozvole i da su zapravo je to jedno stanje koje podrazumijeva da država a vjerojatno i vijeće kao instrument države poduzme određene korake jer ću ja na tragu onoga što je rekao kolega Lesar ukazati na nešto što je moja procjena i ocjena. Neću biti zloguki prorok. Mi ćemo u fiksnoj telefoniji biti u lošoj poziciji ili sve lošijoj. Naime očito je da postojeći operater je podijelio mobilnu telefoniju i fiksnu telefoniju na dva poduzeća i da u fiksnoj telefoniji se crpe i iscrpljuju postojeći resursi. Nema ulaganja. Nema održavanja. Stanje priključaka i nadzemnih i spojeva u fiksnoj telefoniji je kriminalno katastrofalno bez zaštite sa mogućnošću pristupa nesmetanog nekontroliranog pristupa na sve mreže i ne trebaju nikakve tajne službe nego i svaki polupismeni građanin koji se, polupismeni u smislu tehnike i elektronike, može se priključiti na bilo koji priključak građana ili institucija i neovlašteno prikupljati podatke. Ono što nije zadatak Vijeća ali mislim da treba poduzeti pod hitno korake da se napokon riješi pitanje naknada gradovima i općinama za prolaz podzemnih instalacija jer mi svi koji smo u gradovima i općinama, neki imaju potpisane ugovore sa postojećim operaterom, neki nemaju jer se tome pristupilo selektivno ali je i selektivna cijena. Očekujemo da u prihodu je na taj dio koji bitno utječe na standarde građenja ostalih infrastrukturnih objekata zbog zadatih trasa podzemnih instalacija postojećeg operatera. Posebno naglašavam i ponovno naglašavam da preko 50% instalacija podzemno podstavljenih sa optikom, sa međunarodnim kablovima nema valjanih građevinskih dozvola a da ne govorim da nema uopće uporabnih dozvola i da smo zbog toga mi često u situaciji da mi moramo mijenjati svoje projekte i usklađivati se sa njihovom trasom koja nije poštivala zahtjeve iz lokacijskih dozvola u to vrijeme. Evo da ne duljim dalje. Mislim da treba ozbiljno porazgovarati kakvo će biti stanje za koju godinu sa fiksnom telefonijom s obzirom da nema ulaganja operatera u podzemne i nadzemne instalacije fiksne telefonije. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Vi zaključno [[Upadica: Mogu samo odgovoriti na ovo zadnje?]] Izvolite. Gospodin Gašpar Gačina, predsjednik Vijeća hrvatske agencije za telekomunikacije zaključno. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine Hanžek. Želim samo reći da ovaj podatak koji sam dobio, dobio sam ga službenim putem i ja u njega ne sumnjam. Dijelim s vama brigu ovo što se tiče stanja infrastrukture u nepokretnoj mreži. To sam ostavio za kraj i rekao sam da to baš nije popularno završiti na taj način. Zaista je točno da dominantni operator, operator sa znatnom tržišnom snagom HT i novi operatori preko njega koriste izgrađenu infrastrukturu u pristupu, u transmisiju u komutaciji koja je uglavnom izgrađena devedesetih godina. To je točno i sa vama dijelim tu brigu. Hvala lijepa poštovani gospođe i gospodo zastupnici. Ja vas u ime Hrvatske agencije za telekomunikacije molim da podržite naše Izvješće za 2007. godinu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nastavak sjednice da ne bi mijenjali u 15,15 kao što sam najavio sa točkom dnevnog reda Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola o registrima ispuštanja i prijenosa onečišćenih tvari, uz Konvenciju o pristupu informacijama , sudjelovanju javnosti i odlučivanju i pristupu pravosuđu i pitanjima okoliša. Hitni je postupak i to je zakon P.Z.E. Molim vas dakle u 15,15 a sada želim svima dobar tek! Drugo, Godišnje izvješće o radu Hrvatske agencije za telekomunikacije o stanju i ostvarivanju načela i ciljeva regulacije telekomunikacijskog tržišta u Republici Hrvatskoj za 2007. godinu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu saborskih radnih tijela koji glasi: "Prihvaća se godišnje izvješće o radu Hrvatske agencije za telekomunikacije o stanju i ostvarivanju načela ciljeva regulacije telekomunikacijskog tržišta u Republici Hrvatskoj za 2007. godinu." Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 109 za i 2 suzdržana prihvaćen ovaj zaključak.
Kratko. Protokol o registrima ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari koji se u ovom Saboru bi sad trebao potvrdit, donesen je na temelju članka 5. i 10. Arhuške konvencije. Kao što znate, Republika Hrvatska je stranka Konvencije o pristupu informacijama i sudjelovanju javnosti o odlučivanja o pristup u pravosuđu u pitanjima okoliša, te tzv. Arhuška konvencija od 27. lipnja prošle godine. U cilju primjene protokola, Europska zajednica je u 2006. godini donijela i Uredbu o uspostavljanju Europskog registra ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari i tom uredbom uspostavljen je cjeloviti registar ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari na razini zajednice kako bi se primijenio ovaj protokol. Novim Zakonom o zaštiti okoliša iz 2007. godine stvorene su pretpostavke za osnivanje i kod nas registra onečišćenja okoliša pa je tako ministarstvo ove godine donijelo, odnosno ministrica Pravilnik o registru onečišćenja u okoliš kojim se osigurava i provedba ove uredbe Europskog parlamenta i provedba ovog Protokola o registrima ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari uz Arhušku konvenciju. Slijedom toga, cilj ovog zakona o potvrđivanju protokola je ojačati pristup javnosti informacijama o okolišu putem registara, odnosno baze podataka o ispuštanjima i prijenosima onečišćujućih tvari na nacionalnoj razini. Znate da smo Zakonom o zaštiti okoliša i Zakonom o zaštiti zraka ove dosadašnje katastre, oni postaju registar. Taj je registar kod nas za teritorij cijele Republike Hrvatske, a i prema Europskoj uniji i prema ovom Europskom registru će voditi Agencija za zaštitu okoliša. Taj registar se uspostavlja, on se financira dijelom iz državnog proračuna, a dio će se financirati sredstvima Europske zajednice. Značajno je da te baze podataka moraju biti javno dostupne putem interneta, moraju biti besplatne, pretražive prema posebnim parametrima koje omogućavaju lako korištenje i upućivanje na linkove na druge odgovarajuće i slične registre, a prikazani podaci moraju biti standardizirani i pravovremeni, a protokolom je propisano da registar mora obuhvatiti najmanje 86 onečišćujućih tvari uz ograničen broj povjerljivih podataka, te jamči sudjelovanje javnosti prilikom izrade i izmjene registra. Znači, slijedom svega ovoga registar koji ustrojen našim Pravilnikom i ovim protokolom, stvaramo pravni okvir za informacije i pristup javnosti o svim onečišćujućim tvarima koje se ispuštaju i prenose od lokalne razine na nivo države i dalje prema Europskoj uniji, a njime ćemo, ono će poslužiti svima za praćenje stanja okoliša i dokazivanja napretka u smanjenju onečišćenja i praćenje i pridržavanje određenih međunarodnih sporazuma, određivanje prioriteta za ocjenu napretka od strane … [[Govornik se ne razumije.]] politika programa zaštite okoliša, a ti registri će također koristiti i industriji jer će omogućiti kvalitetnije upravljanje onečišćujućim tvarima. Već sam rekao da protokol neće zahtijevati dodatna sredstva jer već smo ušli i u realizaciju ovoga registra putem agencije, tako da bi sada imali cjeloviti okvir oko ovih registara, baza podataka koju je potrebno stvoriti, a isto tako i pristupa javnosti svim tim podacima. Podaci će biti i prema registru i prema pravilniku će se voditi u agenciji i biti će objavljeni na web stranici Agencije za zaštitu okoliša. Evo, toliko. Hvala.
Hvala. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za zaštitu okoliša, predsjednica gospođa Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Odbor za zaštitu okoliša Hrvatskog sabora raspravio je na svojoj trećoj sjednici održanoj 8. svibnja 2008. godine Prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola o registrima ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari uz Konvenciju o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti i odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša sa konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 5. svibnja 2008. godine uz prijedlog da se sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskog sabora predloženi zakon donese po hitnom postupku. Odbor za zaštitu okoliša na temelju svoje nadležnosti iz članka 84. a Poslovnika Hrvatskog sabora, raspravio je predmetni konačni prijedlog zakona kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja istaknuo je da u okviru 5. ministarske konvencije "Okoliš za Europu" u Kijevu dana 21. svibnja 2003. godine usvojen Protokol o registrima ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari uz Konvenciju o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša, kojom prigodom je Republika Hrvatska potpisala ovaj protokol. Potvrđivanjem protokola, Republika Hrvatska se obavezuje uspostaviti mehanizam zahvaljujući kojem će svaki pripadnik sadašnjih i budućih naraštaja Republike Hrvatske moći živjeti u okolišu koji ne narušava zdravlje i dobrobit, osiguravanjem razvoja javno dostupnog sustava informacija o okolišu. Cilj ovog zakona je ojačati pristup javnosti informacijama o okolišu putem registara, odnosno baze podataka o ispuštanjima i prijenosima onečišćujućih tvari na nacionalnoj razini. Registar ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari u okoliš propisan ovim protokolom, doprinos je kvalitetnijem odnosu prema okolišu, omogućavanjem javnog pristupa informacijama o onečišćujućim tvarima koje se ispuštaju i prenose na lokalnoj razini, pa je stoga obaveza svake stranke ustrojiti ovakav registar. Isto tako registri ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari koristit će industriji jer će omogućiti kvalitetnije upravljanje tim tvarima. Pored toga podaci sadržani u registrima ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari moći će se koristiti zajedno s podacima iz područja zdravstva, demografije, gospodarstva te drugim vrstama podataka iz područja zaštite okoliša. Protokolom je također propisano da registar mora obuhvatiti barem 86 onečišćujućih tvari uz ograničen broj povjerljivih podataka te jamči sudjelovanje javnosti prigodom izrade izmjena registra. Na koncu predstavnik predlagatelja je naglasio da je obveza donošenja Zakona o potvrđivanju Protokola o registrima ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari uz Konvenciju o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša u Nacionalnom programu Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji za 2008. godinu. Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o potvrđivanju Protokola o registrima ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari uz Konvenciju o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li ostali odbori? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Potrebno je i ovom prilikom ponoviti da je zaštita okoliša temeljni preduvjet dugoročnog održivog razvoja, ali isto tako je lijepo reći da Hrvatska u europskim razmjerima ima dobro očuvan okoliš, a zadaća je našeg naraštaja naravno osigurati čuvanje i daljnje poboljšanje kvalitete okoliša. Pa evo ovih dana kada intenzivno usklađujemo naše zakonodavstvo sa zakonodavstvom Europske unije potrebito je reći i spomenuti da ne bi bili nepravedni, da nije samo to sada u tom kontekstu nego da je naše zakonodavstvo i ranijih godina činila ogromne napore kako bi uistinu ovo važno područje učinilo još vrlo, okoliš zaštićenim. Naime, pa spomenimo nekoliko bitnih stvari. Već 1997. godine u Republici Hrvatskoj je započelo prikupljanje podataka o emisijama u zrak i vode i more, o postupanju sa otpadom te su se prikupljali podaci o onečišćivaćima i njihovoj djelatnosti, a to je sve bilo na temelju onog zakona iz 1994. i njegovog provedbenog propisa, Pravilnika o emisijama u okoliš. Potrebito je ovdje spomenuti isto tako Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost pa možda i pravilnike i o ambalaži i o otpadnim gumama i otpadnim uljima. Ajmo reći primjera radi samo, da je prošle godine nekih 705 tisuća litara otpadnih ulja prikupljeno. To samo za sebe dovoljno govori, mislim da je to vrlo bitno. Dakle, a Zakon o zaštiti zraka je i gospodin državni tajnik rekao iz 2004. da temeljem njega niz provedbenih akata, uredbama su propisane i granične vrijednosti onečišćujućih tvari u zraku i kritične razine onečišćujućih tvari u zraku i kritične razine onečišćujućih tvari u zraku, a pravilnicima je propisano praćenje kakvoće zraka i praćenje emisija onečišćujućih tvari u zrak iz stacionarnih izvora, uvođenjem ekološke naknade za onečišćivanje zraka ispušnim i dimnim plinovima koje ispuštaju tvrtke i vozila. Sve je to bitno spomenuti, ali posebno mjesto zauzima svakako Zakon o zaštiti okoliša iz 2007. godine u kojemu je učinjen i značajan iskorak u usklađivanju sa pravnom s tečevinom Europske unije na području zaštite okoliša, a proces se nastavlja donošenjem provedbenih propisa pa je evo i spomenuti ovdje jedan važan provedbeni propis je Pravilnik o registru onečišćenja okoliša kojim se osigurava primjena ove uredbe 166/2006. europskog parlamenta i vijeća o uspostavljanju europskog registra ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari. U posljednje vrijeme smo isto tako u ovom Domu raspravili niz značajnih zakona glede usklađivanja našeg zakona sa zakonodavstvom Europske unije, to je Zakon o kemikalijama, Zakon o otpadu, dakle onda Zakon o biocidnim pripravcima onda Zakon o dalekosežnoj prekograničnog suradnji i Protokola o suzbijanju zakiseljavanja, eutrofikacije i prizemnog ozona. I to je sigurno isto naravno još dalje će doprinijeti naravno očuvanju našeg okoliša i što sad u tim okolnostima, pa naravno idemo dalje ja bih rekao evo jednog zakona po mjeri da tako kažemo, a to je Zakon o potvrđivanju Protokola o registrima ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari uz Konvenciju o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristup pravosuđu u pitanjima okoliša. Naravno klub Hrvatske demokratske zajednice će ga podržati, ali bitno je spomenuti baš ovaj momenat, odlučivanje javnosti. To je jako bitno. I želim reći da je u programu Vlade 2008. do 2011. jedan od temeljnih ciljeva naravno postavljanje zaštite okoliša, a kao provedbene mjere, u provedbenim mjerama stoji posebnu pažnju posvetiti procedurama kod izvješćivanja i sudjelovanja javnosti kod postupaka procjene utjecaja na okoliš. To je vrlo važan momenat, jer javnost sada dobiva u svakom slučaju vrlo važan značaj. I u okviru 5. ministarske konferencije okoliš za Europu što je rekla kolegica Petir, u Kijevu 2003. usvojen je Protokol o registrima ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari uz Konvenciju o pristupu informacijama i sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristup pravosuđa kojom prigodom je naša Republika Hrvatska potpisala isti protokol. Potpisivanjem protokola Republika Hrvatska se obvezuje uspostaviti mehanizam zahvaljujući kojem će svaki pripadnik sadašnjih i budućih naraštaja Republike Hrvatske moći živjeti u okolišu koji ne narušava zdravlje i dobrobit. I sada koje su glavne u ovom zakonu, koji su glavni momenti za ove koje je gospodin državni tajnik naveo. Ja bih podvukao dakle kao prvo, ojačati pristup javnosti u pristup informacija u okolišu putem registra, odnosno baze podataka o ispuštanjima i prijenosima onečišćujućih tvari na nacionalnoj razini. Drugo, protokolom je dakle također propisano da registar mora obuhvatiti barem 86 onečišćujućih tvari uz ograničeni broj povjerljivih podataka te jamči sudjelovanje javnosti prigodom izrade i izmjene registra. Pored toga podaci sadržani u registru ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari moći će se koristiti zajedno sa podacima iz područja zdravstva, demografije, gospodarstva te drugim vrstama podataka. Iz područja zaštite okoliša za potrebe boljeg shvaćanja problema, utvrđivanja crnih točaka, poduzimanje preventivnih i sanacijskih mjera te određivanja prioriteta u upravljanju okolišem. Dakle zaključimo da se radi o iznimno značajnom zakonu koji će svakako osim što usklađuje naše zakonodavstvo sa zakonodavstvom Europske unije doprinijeti postizanju visoke razine zaštite okoliša kao cjeline te ostvarivanja održivog okolišu prihvatljivog razvoja te zaštite zdravlja i naravno očekujem da će biti isti konsenzus za prihvaćanje. Hvala lijepo.
Hvala. U ime HNS-a, gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Prije deset godina u danskom gradu Arhusu sastavljena je Konvencija o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti, odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša koji je naša zemlja ratificirala 2006. godine. Spomenuto je temeljem Arhuške konvencije je 2003. godine u Kijevu usvojen Protokol kojeg je potpisala i naša zemlja. Do sada je Protokol potpisalo 37 država, a ratificiralo 6, a stupit će na snagu nakon 16 ratifikacija. Odredbe kojima se osigurava provedba Arhuške konvencije unesene su i u naš novi Zakon o zaštiti okoliša 2007. godine. A jedan od provedbenih propisa temeljem donesenog Zakona o zaštiti okoliša je i Pravilnik o registru onečišćenja okoliša kojim se utvrđuje način dostave podataka Agenciji za zaštitu okoliša i pristup javnosti podacima o onečišćenju okoliša pohranjenim u registrima preko Internet stranica Agencije. Osnova Arhuške konvencije je da njenom ratifikacijom država omogućuje svojim građanima slobodan i besplatan pristup informacijama o onečišćenju okoliša, zajamčeno je sudjelovanje javnosti u pitanjima okoliša, te se olakšava pristup pravosuđu o pitanjima okoliša. To je veoma bitan europski dokumenat koji prvi put spaja zaštitu okoliša sa ljudskim pravima, a nastao je kao rezultat pregovora i dogovora predstavnika vlada i nevladinih udruga tj. civilnog sektora. Pravo na pristup informacijama jedno je od temeljnih ljudskih prava koje podrazumijeva dobivanje ažurnih, točnih i usporedivih informacija dobivenih načinom i jezikom razumljivim građaninu prosječne inteligencije. Svatko ima pravo tražiti informacije o okolišu koje su izradila ili zaprimila tijela javne vlasti, a osobito podatke o stanju okoliša, o gospodarenju otpadom, o opasnim tvarima, o industrijskim i ekološkim nesrećama, o emisijama onečišćujućih tvari u okoliš, o utjecajima onečišćavanja okoliša na zdravlje ljudi, podatke o samim onečišćivačima okoliša, o mjerama i programima zaštite okoliša te druge slične podatke. U zainteresiranu javnost spadaju fizičke i pravne osobe na koje neko stanje u okolišu utječe ili bi moglo utjecati, ali i nevladine organizacije koje rade na promicanju zaštite okoliša. Naravno, prije toga potrebno je da onečišćivači okoliša temeljem utvrđene procedure podatke dostave nadležnom tijelu državne uprave u županiji odnosno u Gradu Zagrebu koje ih obrađuje i prosljeđuje Agenciji za zaštitu okoliša. A provjeru vjerodostojnosti, potpunosti i dosljednosti prikupljenih podataka i izvješća obavlja po službenoj dužnosti Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Uz pravo naše javnosti izvješća se šalju i međunarodnom tijelu i organizaciji, jer zaštita okoliša nije lokalan ili državni, to je globalni svjetski problem sa dalekosežnim mogućim posljedicama za stanovništvo cijelog našeg planeta. Ne treba ni spominjati da se ovdje radi o vrlo širokom području potencijalnih opasnosti, energija, buka, nuklearna goriva, radijacija, otpad pa i nuklearni, emisije i druga ispuštanja u okoliš o kojima potrebna znanja ima vrlo mali broj stanovništva, pa tijela javne vlasti moraju uložiti mnogo truda da tražitelja informacije upute u metode analiza, mjerne postupke, uzrokovanja tj. na standardizirane postupke koji su korišteni ili se koriste u prikupljanju podataka o onečišćenju okoliša. Nadalje, tijela javne vlasti obvezna su bez odgađanja obavijestiti javnost putem sredstava javnog informiranja o slučajevima neposredne opasnosti za njihovo zdravlje, materijalna dobra i okoliš neovisno o tome je li ta opasnost prouzrokovana ljudskom djelatnošću ili prirodnim pojavama. Dakako, tijela javne vlasti ali i onečišćivači obvezni su odmah po saznanju bez odgađanja obavijestiti javnost o prekoračenjima propisanih graničnih vrijednosti emisija u okoliš. Postoje dakako i slučajevi u kojima tijelo javne vlasti ne treba ili ne smije dati tražene informacije, poput zajamčene tajnosti postupka temeljem posebnog propisa, podataka koji utječu na nacionalnu obranu i slično. Kada takvih razloga nema, tražitelj informacije iz zaštite okoliša dužan je dobiti u najkraćem mogućem roku, a najkasnije u roku od 30 dana. Ukoliko tražitelj smatra da informacija pružena na temelju zahtjeva nije točna ili potpuna može zahtijevati njezin ispravak odnosno dopunu. Život nas uči da treba preispitivati kriterije koji su doveli do uskraćivanja zatražene informacije jer se često događa da uskraćivanje cjelokupnog teksta nije potrebno pošto se oznaka tajnosti ili povjerljivosti informacija odnosi tek na jedan dio. Taj dio informacija se može izuzeti ili prekriti, a dopustiti uvid u ostali dio teksta. Primjerice, kod nas se ne mogu dobiti nikakve informacije vezane uz vojne vježbe tj. utjecaj istih na okoliš, jer imaju oznaku vojne tajne. Ali, nije potrebno da je baš sve tajno, pa i npr. zbrinjavanje otpada od strane vojske. Osim prava na opći pristup informacijama Arhuška konvencija utvrđuje i pravo na sudjelovanje javnosti u odlučivanju o pitanjima okoliša, i pojedinaca i organiziranih skupina ljudi na koje neka odluka utječe ili bi mogla utjecati i koji su zainteresirani za ishod te odluke. Proces sudjelovanja građana mora se organizirati na način da postoji dovoljno vremena za pripremu djelotvornog sudjelovanja od strane zainteresiranih aktera. Dakle, da su oni uključeni u trenutku kad je još moguće ostvariti njihov utjecaj. Primjeri takvog sudjelovanja su javni uvidi, a nakon njih i javna rasprava, npr. o studiji o procjeni utjecaja na okoliš ili prostornom planu lokalne samouprave. Cijeli taj postupak kod nas i nije baš jednostavan, a počesto potiče upravo suprotnost ovog stupa Arhuške konvencije tj. potiče na uskraćivanje sudjelovanja zainteresirane javnosti u odlučivanju o nekom projektu ili planu koji će uvelike utjecati na njihov život. Kako npr. zainteresirana javnost može sudjelovati u nekom postupku procjene utjecaja na okoliš za koji je itekako zainteresirana, ako obavijest o održavanju javne rasprave bude izvješena na oglasnoj ploči općine na čijem području se projekt planira, a ne npr. u dnevnim novinama ili da se javni uvid u studiju utjecaja na okoliš organiziran u Zagrebu, a u pitanju je projekt u Lici i sl. Najčešće se pod terminom sudjelovanje javnosti u odlučivanju razumijeva zapravo informiranje građana o nekom projektu od strane javne vlasti. Jer badava, recimo žestoko protivljenje nekom projektu od strane građana koji žive na gravitirajućem lokalitetu, ako to protivljenje zapravo nema utjecaja na odluku o tome hoće li se projekt realizirati ili ne. Što znači da oni nikako nisu sudjelovali tj. utjecali na donošenje odluke koja ih se itekako tiče, već su samo informirani o projektu. Znači, javnosti se samo pruža prilika da ih se čuje, ali će im se obrazložiti zašto njeno mišljenje nije uzeto u obzir kod donošenja odluke o projektu. Može negdje u rješenjima i pisati tko je i gdje izrazio svoje protivljenje, ali nisu zaustavili projekat. Ostaje im samo gorčina i ispijanje sedativa za smirenje živaca. Na kraju Arhuška konvencija traži da domaće zakonodavstvo osigura da svaka osoba koja smatra da je njen zahtjev za informacijom zanemaren, nepravedno odbijen, ili da je na njega odgovoreno na neodgovarajući način ima pristup postupku ocjene pred sudom, ili nekim drugim neovisnim ili nepristanim zakonski utemeljenim tijelom. Taj postupak bi trebao biti brz, jeftin ili besplatan. No, prije takvog postupka potrebno je iscrpiti sve postupke administrativne ocjene procesa koji je sporan. Zaključujem Arhuška konvencija je jedan vrijedan, pravni instrument, instrument za promicanje demokracije, ali s obzirom na ustaljenu praksu i probleme našeg sustava trebati će nam vremena da ga naučimo koristiti. Očekuje se i nepravodobnost i netočnost i nepotpunost informacija. Očekuje se i poistovjećivanje informacija sa sudjelovanjem javnosti u odlučivanju. No, tražimo i mi u Hrvatskom saboru zainteresiranost i odgovornost tijela javne vlasti za izvršnu provedbu ovog odličnog europskog dokumenta. Apelirajmo i na njihovu svijest, jer i oni su često ta zainteresirana javnost koja želi nešto reći, ispraviti ili sudjelovati u odlučivanju. Tražimo i mi u Hrvatskom saboru obvezu dodatne edukacije sudaca o pravu okoliša o Arhuškoj i ostalim konvencijama i protokolima iz tog područja. I državni i županijski službenici i suci i mi, svi smo mi ta zainteresirana javnost, koja želi zdrav, ugodan i dug život u zdravom okolišu. Netko je izrekao a treba i tisuću puta ponoviti, zemlju smo naslijedili od prijašnjih generacija, ali smo ih posudili od generacija koje dolaze iza nas. I zato imamo obavezu da i budućim generacijama ostavimo ako ne bolju onda barem u onom stanju u kojem smo ju mi ugledali svojim rođenjem. Taj projekt zemlje našeg odnosa prema njoj, predstavlja opće društvenu vrijednost i svatko tko živi na ovom planetu ima u njemu svoju ulogu i odgovornost. Veću od ostalih mi u Saboru, državni i lokalni službenici, suci i nastavnici kojima je briga o okolišu posao. No nije dovoljna svijest i savjest samo na poslu, u Saboru, uredima, ministarstvima i županija, u sudovima i školama. Ekološku svijest treba graditi u kući, u obitelji, u svakodnevnom životu, u vlastitom obrazovanju i u odgoju djece. Svom djetetu želimo najbolje, želimo mu i lijepu kolijevku i lijepu posteljinu i šarenu loptu i odjeću i obuću, i lijepu torbu i kompjuter i stolić za kojim će učiti, a želimo li mu dobro kada mu ostavljamo, pružamo zagađenu vodu i zrak, smetlišta u šumama, prljave okućnice. Ne. Tu smo najtanji a najmanje treba da budemo savršeni za svoje dijete, ali naravno i za sebe. Jer ne trebamo ništa materijalno kupiti, potrošiti, trebamo samo svoj ispravan stav i svijest oko čistoće okoliša, zdravlja. Zaključujem, Klub Hrvatske narodne stranke će naravno podržati ovaj zakon.
Hvala. U ime Kluba SDP-a, gospođa zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani predsjedniče. Na samom početku izlaganja u ime Kluba SDP-a u ovom zakonskom dokumentu koji ima vrlo komplicirani naziv želim reći da će Klub SDP-a podržati donošenje Zakona o potvrđivanju protokola o registrima ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari uz Konvenciju o pristupu informacijima, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša koja je u hrvatskoj javnosti poznatija kao Arhuška konvencija. Podsjećam da je Hrvatski sabor ratificirao Arhušku konvenciju na sjednici održanoj 8. prosinca 2006. godine, dakle, prije godinu i pol. Pored Arhuške konvencije uz Zakon o zaštiti okoliša koji je donesen prošle godine unesene su, kako kaže predlagatelj ovoga Prijedloga zakona o kojem danas govorimo, odredbe kojima se osigurava provedba Arhuške konvencije u pogledu pristupa javnosti, informacijama o okolišu, sudjelovanja javnosti u odlučivanju, te pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša i to kao uspostave registra onečišćavanja okoliša koji sadrži podatke o ispuštanjima i prijenosu onečiščujućih tvari u okoliš a što je uostalom i sadržaj ovoga Protokola koji danas ratificiramo. Arhuškom konvencijom i Zakonom o zaštiti okoliša koji je izglasan početkom listopada 2007. godine a stupio na snagu sredinom listopada iste godine izuzev članka 37. stavka 3., te članka 72. stavka 6. ovoga Zakona, koji će stupiti na snagu danom prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju država se obvezala da će građanima omogućiti slobodan pristup informacijama o okolišu, zajamčiti sudjelovanje javnosti, te olakšati pristup pravosuđu kada su prava građana na zdrav okoliš prekršena. Predlagatelj nam u obrazloženju prijedloga govori da je cilj ovoga Zakona ojačati pristup javnosti i informacijama o okolišu putem registra podataka o ispuštanjima i prijenosima onečišćujućih tvari te da se želi uspostaviti mehanizam zahvaljujući kojem će svi građani i građanke Republike Hrvatske moći živjeti u okolišu koji ne narušava njegovo ili njezino zdravlje ili dobrobit. Osiguravanjem razvoja javnog dostupnog sustava informacija u okolišu vodi se o računima o načelima održivog razvoja, govori se u obrazloženju kao što je načelo opreza prihvaćeno 15-tom Deklaracijom iz Ria o okolišu i razvoju. No, ono čemu svjedočimo u proteklih nekoliko dana ukazuje da se u Hrvatskoj, nažalost, još uvijek ne vodi računa o načelu opreza, te da mnoge građanke i građani naše države žive u okolišu koji narušava njihovo zdravlje i dobrobit. Naravno, govorim o problemu Vranjica čiji su stanovnici već godina, desetljećima taoci smrtonosnog salonita. Salonit truje Vranjićane još od 1921. godine. Činjenica je da se dugo nije znalo koliko je azbest opasan za zdravlje ljudi, životinja, te koliko onečišćuje okoliš. Azbest se zbog tog neznanja kao građevni materijal posebno intenzivno koristi u razdoblju nakon drugog svjetskog rata pa sve do sredine sedamdesetih godina prošlog stoljeća kada gotovo da i nije sagrađena građevina u koju nisu ugrađeni proizvodi od azbesta. No usprkos mnogobrojnim izvanrednim svojstvima azbest ima svojstvo koje čini beskorisnim sva njegova pozitivna svojstva. Naime, udisanje i kontakt s azbestnim vlaknima izaziva teške kronične bolesti i smrt. Karcinom pluća uzrokovan azbestnom prašinom vrlo je teška bolest koja se ne može liječiti već samo tretirati uzimanjem morfija. Iako su tužbe oštećenih građana i građanki protiv moćnih korporacija koje imaju ili su imale posla s azbestom u SAD-u te u EU kojoj težimo danas svakodnevna pojava te vrlo često rezultiraju isplatom milijunskih odšteta u Hrvatskoj se takvom obeštećenju oboljeli stanovnici i stanovnice Vranjica ne mogu nadati. To je potpuno jasno ukoliko se razmotri ponašanje vlasnika "Salonit" koji je zbog sumnje u financijske malverzacije već duže od dvije godine u bijegu, a sada kada je nađen u Bosni i Hercegovini neće biti izručen u Hrvatskoj zbog toga što osim Hrvatske dotični gospodin ima i bosansko-hercegovačku putovnicu što mu baš zgodno omogućava uživanje u svim pravima hrvatskih građana ali ga ni na koji način ne obvezuje na poštivanje obveza prema državi čiji je državljanin iako bi biti građaninom neke države trebalo značiti imati i prava i obaveze. Da se oboljeli od azbestoze ne mogu nadati pravdi u Hrvatskoj ukazuje ponašanje države u slučaju "Salonit". Usprkos tome što članak 69. Ustava Republike Hrvatske glasi: "Svatko ima pravo na zdrav život." Država osigurava uvjete za zdrav okoliš te svatko je dužan u sklopu svojih ovlasti i djelatnosti osobitu skrb posvećivati zaštiti zdravlja ljudi prirode i ljudskog okoliša i slučaja oboljelih zaposlenika "Salonit" iz Vranjica i njihovih sugrađana vidljivo je da se ni Ustav ali ni zakoni i međunarodne konvencije u našoj zemlji ne poštuju u praksi, a to je ono što nas u SDP-u posebno brine. Ako Ustav, Zakon o zaštiti okoliša, Konvencija o pristupu informacijama sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša te Pravilnik o registru onečišćavanja okoliša nisu u stanju osigurati pravo javnosti na informaciju o zagađenju okoliša koji ima potencijalno iznimno opasne posljedice na zdravlje ljudi onda vjerojatno ni potvrđivanje ovog iznimno važnog i kvalitetnog protokola neće osigurati pravo javnosti na informacije o stanju okoliša. Iako su udruge a posebice Udruga oboljelih od azbestoze učestalo upozoravale na akutni problem "Salonit" u neposrednoj blizini gusto naseljenog urbanog područja Splita te zahtijevale primjerenu reakciju državnih tijela nadležna tijela uprave pokazala su skandaloznu nezainteresiranost za ovaj slučaj konstantnog trovanja velikog broja ljudi iz Vranjica i šire okolice. Iako je Ministarstvo zaštite okoliša u siječnju 2005. godine "Salonit" napokon prepoznalo kao najveći ekološki problem u Hrvatskoj činjenica jest da i danas više od tri godine kasnije stanovnici Vranjica još uvijek udišu azbestnu prašinu. Na javnom nadmetanju ministarstvo je Institutu građevinarstva Hrvatske dodijelilo izradu programa radova na zbrinjavanju i sanaciji azbestno-cementnog otpada u tvorničkom krugu "Salonit" i "Mravinačke kave" kao najpovoljnijem ponuđaču. Ono što užasava jest da iako je prethodno navedeni program predvidio zbrinjavanje azbesta kao komunalnog otpada, iako je azbest temeljem propisa klasificiran kao opasni otpad izvođač sanacije nije poštovao čak ni takav program već je kancerogeni azbestni otpad u krutom i praškastom stanju utovarivao buldožderom, vozio na otvorenim kamionima i odvozio na lokaciju "Mravinačka kava" gdje je azbest razastirao, izbija te prekrivao običnom zemljom. Fond je posao sanacije tvorničkog kruga "Salonit" dodijelio tvrtki Cijan i radnicima "Salonit" što predstavlja teško kršenje međunarodnih obveza Hrvatske jer se u članku 17. Konvencije o sigurnom korištenju azbesta nalaže da uklanjanje opasnog otpada koji sadrži azbest mora biti isključivo obavljeno od strane firmi koje su ovlaštene za obavljanje takvih djelatnosti u skladu s konvencijom a ne od strane oboljelih radnika. Osim toga, uvid u očevidnik Agencije za zaštitu okoliša ukazuje da ne postoji dokaz da Cijan posjeduje valjanu dozvolu za rad s azbestom. Odlaganje kancerogenog otpada iz "Salonit" vršilo se na lokaciji nazvanoj odlagalište "Mravinačka kava" koja ne posjeduje nikakav status odlagališta opasnog otpada na temelju Zakona o otpadu ni na temelju Uredbe u uvjetima za postupanje s opasnim otpadom. Nakon što je prošle godine IGH obavijestio nadležno ministarstvo kako sumnja da Cijan ne provodi sanaciju u skladu s programom radova ministarstvo je naručilo mjerenje emisija azbesta na području Vranjica u vrijeme kada je tobožnja sanacija bila provođena. Rezultate danas godinu dana kasnije znamo. Emisija azbestne prašine prema rezultatima od strane ministarstva angažiranog laboratorija ukazale su da su vrijednosti emisija azbesta u zraku a sukladno preporukama Svjetske zdravstvene organizacije bile višestruko prekoračene. Ministarstvo je odlučilo zanemariti ove rezultate kao netočno i ne poštivajući načelo opreza o ovim iznimno uznemirujućim rezultatima prekršilo je Ustav i zakonske i podzakonske propise Republike Hrvatske. Naglašavam kako je obveza svake stranke Arhuške konvencije da svakoj fizičkoj i pravnoj osobi osigura pravo pristupa informacijama o okolišu koje čuva javna vlast kod sebe ili kod nekog drugog te je nužno da javna vlast učiniti dostupnim i pruža informacije o okolišu široj javnosti u najvećoj mogućoj mjeri. Arhuška konvencija sadržajno se može podijeliti na tri osnovna dijela, na pristup informacijama, na sudjelovanje javnosti te pristup pravosuđu. S obzirom da su prva dva principa konvencije u slučaju dosadašnje sanacije "Salonit" već prekršena možemo se samo nadati da će oštećeni stanovnici "Salonit" dobiti satisfakciju u pristupu pravosuđu. Hvala vam lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Ja ću početi svoju raspravu s pitanjem zašto je za Hrvatsku bitan Zakon o potvrđivanju Protokola o registrima ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari uz Konvenciju o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju u pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša. Mogu reći da za to postoje najmanje tri razloga i svi su jednako važni. Prvo, Protokol je daljnji doprinos globalnoj demokratizaciji društva u području okoliša. Dva, Protokol je dio pravne stečevine Europske unije čija članica će postati Republika Hrvatska. I ratifikacija Protokola od strane Republike Hrvatske doprinos je jačanju demokratskih prava hrvatskog društva. Kao što je poznato Protokol o registrima ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari, dalje ću rabiti izraz Protokol, donesen je na temelju članka 5. i članka 10. Arhuške konvencije. U prosincu 2006. godine Hrvatski je sabor ratificirao Konvenciju o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša poznatija kao Arhuška konvencija jer je donesena u danskom gradići Arhusu 1998. godine tako da je Republika Hrvatska stranka te konvencije od lipnja 2007. godine. Isto tako, Republika Hrvatska je novim Zakonom o zaštiti okoliša iz listopada 2007. godine uskladila svoje zakonodavstvo s propisima odnosno direktivama Europske unije kojima je Europska unija prenijela u svoje zakonodavstvo odredbe Arhuške konvencije. To su Direktiva 2003/4 o pravu na pristup informacijama o okolišu te Direktiva 2003/35 o sudjelovanju javnosti u donošenju odluka o pitanjima okoliša. Osim što je stranka Arhuške konvencije Europska unija je ratificirala još 2006. godine i ovaj Protokol koji je sada pred nama i o kojem raspravljamo. Protokol je do sada ratificiralo i drugih 6 država; Estonija, Luksemburg, Nizozemska, Njemačka, Slovačka i Švicarska a stupit će na snagu kada ga ratificira 16 država. Europska unija je u cilju primjena Protokola donijela Uredbu 66/2006 o uspostavljanju europskog registra i ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari. Tom je Uredbom uspostavljen cjeloviti registar ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari na razinu Europske unije kako bi se primijenio protokol. S obzirom na to smatram da možemo ocijeniti da će ratifikacijom protokola Republika Hrvatska dobiti cjeloviti pravni okvir u ovom području odnosno u području kojim se javnosti dodatno osigurava slobodan i transparentan pristup informacijama o okolišu. To je još jedan doprinos demokratizaciji hrvatskog društva usvajanjem najsuvremenijih standarda u zaštiti okoliša. Kao što sam već rekao novim Zakonom o zaštiti okoliša iz 2007. godine učinjen je značajan korak u usklađivanju s pravnom stečevinom Europske unije na području zaštite okoliša a proces se nastavlja donošenjem provedbenih propisa. Tako je Ministarstvo zaštite okoliša već donijelo Pravilnik o registru onečišćenja okoliša kojim se osigurava provedba … [[Govornik se ne razumije.]] Europske unije, Uredbe 166/2006 o uspostavljanju europskog registra ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari. Prema tome zadovoljstvo mi je utvrditi da Republika Hrvatska već ima osiguran i mehanizam za provedbu ovog Protokola. Cilj je ovog Zakona o potvrđivanju Protokola mogu reći četverostruki. Prvo, pojačati pristup javnosti informacijama o okolišu putem registra odnosno baze podataka o ispuštanju i prijenosu onečišćujućih tvari na nacionalnoj razini. Dva, baze podataka će biti javno dostupne putem Interneta. Tri, ove baze podataka bit će besplatne, pretražive prema posebnim parametrima. Postrojenja znači onečišćivač, lokacija, … [[Govornik se ne razumije.]] i tako dalje, takve strukture koja omogućava lako korištenje te upućivanje na druge odgovarajuće odnosno slične registre. I četiri, a prikazani podaci bit će standardizirani i pravovremeni. Zaključno držim da će se Zakonom o potvrđivanju protokola uspostaviti mehanizam zahvaljujući kojem će svaki pripadnik sadašnjih i budućih naraštaja Republike Hrvatske moći živjeti u okolišu koji ne narušava zdravlje i dobrobit njezinih građana osiguravanjem razvoja javno dostupnog sustava informacija o okolišu. Registar ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari u okoliš, propisa navedenih domaćim pravilnikom i ovim Protokolom doprinos je kvalitetnijem odnosu prema okolišu omogućavanjem javnog pristupa informaciji o onečišćujućim tvarima koje se ispuštaju i prenose na lokalnoj razini. S obzirom da registri ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari odnosno baze podataka o ispuštanju i prijenosu onečišćujućih tvari na nacionalnoj razini predstavljaju važan mehanizam i jačanje zajedničke odgovornosti smanjivanja onečišćenja i promicanja održivog razvoja Zakona o potvrđivanju Protokola ostvarit će se ciljevi cjelovitog pristupa smanjivanja i onečišćenja okoliša nastalog uslijed rada industrijskih postrojenja i drugih izvora radi postizanja visoke razine zaštite okoliša kao cjeline, ostvarivanja održivog i okolišu prihvatljivog razvoja te zaštite zdravlja. Hrvatska demokratska zajednica će zadržati predviđeni zakon.
Hvala. Gospodin zastupnik Nedjeljko Strikić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, dame i gospodo. Evo pred nama se nalazi još jedan zakon iz usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa kompatibilnim zakonodavstvom Europske unije sa približavanjem ulaska Hrvatske u istu. No odmah na početku s obzirom da je doista važan dokument moram odgovoriti kolegici Holy da doista podaci koje je ona iznijela i svi mislimo da smo suglasni da ako postoji problem azbesta a postoji očito u Vrnjicu da to trebaju mjerodavna tijela i riješiti. Ali ne bih se složio u činjenici da svih ovih godina što se tiče Vranjica ništa nisu radile vlade Republike Hrvatske bez obzira tko bio na čelu pa i Ministarstvo zdravstva. Ako se sjetite kolegice već gotovo 10 godina je trajao spor da li radnicima Salonita priznati profesionalnu bolest tzv. azbestozu, to svi znamo kako nastaje. To je bolest koja je mjerljiva. I prije 3 ili 4 godine Institut medicine rada znači državni institut je presudio da radnici jesu pojedini oboljeli od azbestoze. Prema tome zaista nemojmo govoriti da se ništa svih ovih godina nije radilo. Da se zatvaralo oči pred problemom. Problem očito i slažem se u ovom dijelu koji ste vi iznijeli i kronološki, ako je to tako vjerojatno će nadležna ministarstva napraviti sve da pravda bude zadovoljena, a da stanovnici Vranjica žive u zdravoj okolini kao i svi građani Republike Hrvatske. I s obzirom da u ova zadnja 3 ili 4 tjedna donosimo nekoliko zakona o zaštiti okoliša i usklađivanju s Europskom unijom ja bih podsjetio i nas zastupnike i javnost da Republika Hrvatska i vlade Republike Hrvatske i ovaj Visoki dom i u vrijeme Domovinskog rata 1994. godine donosi prvi Zakon o zaštiti okoliša i tko ima otprilike i danas da ga pročita vidio bi da su u tom zakonu ugrađene gotovo sve odrednice koje su bitne i danas i u velikom dijelu se preklapaju i sa ovim Protokolom koji mi danas donosimo. 1999. godine isto ovaj Visoki dom donio je izmjene i dopune Zakona o zaštiti okoliša i još kvalitetnije uređuje zaštitu ove lijepe nam naše domovine. Iz ovoga je vidljivo da briga za zaštitu okoliša u Republici Hrvatskoj od njenog osamostaljenja nije bila ishitrena, nije bila pojedinačna nego je bila konstantna i vodila je jednom cilju da, evo i danas mi to svi možemo biti svjedoci, ulaskom Hrvatske u Europsku uniju da imamo zaista zemlju koja ima uređenu zaštitu okoliša. Možda je to pridonijelo i to što nismo visokorazvijena zemlja kao neke europske pa nemamo onečišćivače zraka, tla i vode kao što … [[Govornik se ne razumije.]] I ovdje danas u više navrata je spomenuto ovaj Protokol na temelju Arhuške konvencije koja je donesena 1998. godine koje je tada i Republika Hrvatska podsjetnik. 2003. godine na 5. ministarskoj konferenciji «Okoliš za Europi» u Kijevu potpisan je Protokol. Taj Protokol je potpisalo ukupno 37 zemalja. Do sad su ga ratificirale gotovo 16 i on je sastavni dio zaštite okoliša Europske unije i zakonodavstva. 2007. godine temeljem toga i Republika Hrvatska donosi svoj Protokol, Pravilnik i što je važno reći danas, čuli smo od državnog tajnika i od svih dosadašnjih govornika, a ja bih spomenuo samo bitne odrednice ovog protokola. To je registar. Po prvi puta evo i u našim saborskim materijalima imamo registar onečišćavajućih tvari koje su potencijalni zagađivači bilo zraka, bilo tla, vode ili naših voda, naravno i riječnog i mora. Prema tome, taj registar o ispuštanju, ali istovremeno se govori o prijenosu tvari. Znači, prijenos tvari na mjestu nastanka do nekog drugog mjesta regulirano je ovim zakonom na koji način to moramo vršiti. Istovremeno, tu određuju se i koja su to tijela koja će provoditi ovaj protokol. To su županijski uredi i uredi grada Zagreba. Ali vidimo da ovim protokolom je jasno rečeno i koje su obveze, u kojem vremenskom periodu da se Agencija za zaštitu okoliša bude izvješćena. Pa kaže da svaku proteklu godinu, to znači jedinica lokalne i regionalne samouprave, dužna je do 15. lipnja izvijestiti agenciju o onečišćavanju. Da budemo zaista svi odgovorni za okoliš, a mislim da mi zastupnici jesmo, a i naši građani. Najveću ulogu u tome imaju građani i jedinice lokalne samouprave, odnosno uprave. Jer, najbolje će se znati kada se u jednoj općini ili jednom gradu radi nekakav pogon ili postoji već koji su eventualni onečišćivači zraka, tla i studije kada budu rađene ili kada su rađene, pa ja mogu reći i za našu Karlovačku županiju o zaštiti okoliša i prijeporna studija koju vrlo često u medijima zna i ja bih rekao i bio sam župan Karlovačke županije bespotrebno napadati. To je zaštita okoliša na području poligona Slunj koji sve neovisne studije nisu pokazale utjecaj na zdravlje stanovništva. Čak smo mi radili jednu zdravstvenu studiju da li ima porasta malignih oboljenja u području slunjskog područja, no to nismo našli. Prema tome, ishitrene ocjene o utjecaju na okoliš zaista nisu dobre. Ali mi mislimo da svi odgovorni ljudi će priznati da struka i ljudi od struke trebaju dati svoje mišljenje o svakom onečišćivaču tvari. Ovim protokolom kaže se da ima barem 86 onečišćivača mora biti navedeno u svakom protokolu. I ja bih rekao samo članak 7. koji govori o davanju informacija. Točno se navode koje institucije moraju dobiti te informacije, a u tim institucijama rade zaista onda stručni ljudi i to navodi se. Znači, da neće biti ono što mi volimo nekad i političari donositi paušalne ocjene, nego pustiti struku statistici da obradi podatke i da reče o čemu se radi. Isto tako i za “Salonit“. Dalje, ja bih spomenuo članak 9. koji je vrlo bitan ovog protokola. Kaže, “prikupljanje podataka, evidencija, obrada podataka na nacionalnoj razini i suradnja unutar Europske unije. Znači, ni jedna zemlja, ni jedan onečišćivač zraka neće moći prikupiti podatke, obraditi ga i ostaviti ih samo za sebe. Mi potpisom ovo protokola automatski ulazimo u sustav baze podataka Europske unije što je vrlo bitno, da više ne kontroliramo sami sebe, nego imamo i nekog tko će i nas kontrolirati, a isto tako ćemo mi kontrolirati druge jer je područje Europske unije jedinstveno. I zaista, tu je bilo dosta riječi. Mislim da je bitan članak 11. koji govori o dostupnosti i javnosti informacija i meni osobno vrlo simpatično ili vrlo bitno da te informacije javnosti moraju biti besplatne putem interneta, ali da budu besplatne. Znači, da svaki građanin Republike Hrvatske u svakom trenutku na besplatan način može doći do informacija o onečišćenju. I ne manje značajno sa ovim protokolom je jasno naglašeno da za provođenje ovog protokola neće biti potrebna dodatna financijska sredstva iz državnog proračuna. I na kraju da zaključim. Zaštita okoliša je zadaća svih nas, ne samo nas ovdje saborskih zastupnika, svih građana Republike Hrvatske, a usvajanjem ovog protokola dio odgovornosti i javnosti, nevladinih udruga, udruga o zaštiti okoliša, a institucija lokalne i regionalne samouprave naravno i ministarstva je jednako možemo reći podijeljena. I na kraju ja ću za ovaj zakon glasovati. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Mirela Holy.
Slažem se poštovani kolega da je problem “Salonita“ jako dugotrajan jedan problem i da su tu veliku odgovornost imale ne samo prošla Vlada, nego i sve vlade do sada. Međutim, ono što sam ja htjela istaknuti u svojoj raspravi da je ministarstvo prošle godine propustilo reagirati sukladno načelu opreza i nije obavijestilo javnost o tome da su emisije azbesta u zraku povišene sukladno preporukama Svjetske zdravstvene organizacije.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Nedjeljko Strikić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo, na kraju ipak smo se složili da sve ove godine doista su institucije koje su trebale raditi na zaštiti zdravlja radile svoj posao. Da li su radile najučinkovitije to uvijek može bolje i ja se slažem i kao liječnik. Mogu reći da se je moglo biti učinkovitije. No, sada smo tu gdje jesmo. Ovim nalazima inspekcije od prije godinu dana, ja doista ne bih polemizirao jer nemam podataka koji bi bili relevantni da bih ja mogao ocijeniti da li je netko postupao onako kako je trebao ili ne. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo, ja ću skratiti svoje izlaganje obzirom da su kolege prije mene već podvukli ono što sam ja želio istaknuti, ali ja ću to još jednom evo učiniti i još nešto malo dodati. Prije svega, mislim da je jako dobro što je jedan od prethodnih govornika rekao da se ovdje radi o jednom zakonu po mjeri Republike Hrvatske. Uistinu se slažem. To je jedan zakon po mjeri. Ali to je i zakon po mjeri i naših građana jer vidimo da će oni moći u svakom trenutku doći do relevantnih podataka vezanih uz određena onečišćenja, reagirati na njih. Isto tako je to zakon po mjeri ekoloških organizacija. To je zakon po mjeri lokalne i regionalne samouprave, ali je to i zakon po mjeri Hrvatske države. Tu bi se malo zadržao. Naime, možda da najprije završimo sa ovom raspravom, vrlo važnom raspravom oko “Salonita“. Kolegica je zaista rekla ono što treba reći vezan uz “Salonit“, ali ono što nismo rekli je da u Hrvatskoj još uvijek danas imamo na desetke tisuća kuća pokrivenih sa salonitom. Ti krovovi se ispiru. Voda s njih se skuplja u cisternama. Tu vodu naši građani piju. Da li znate kolegice i kolege da i na tisuće kilometara vodovodnih cijevi još uvijek od azbesta, odnosno salonita. Nitko ih ne mijenja. Nikakav prioritet tom projektu dali nismo. Pijemo tu vodu i čudimo se zašto imamo određenih malignih bolesti puno više nego u nekim drugim zemljama. Dakle, to je ono što trebamo u nas učiniti. Imamo puno posla, sada ćemo imati parametre pa da stvorimo određene prioritete. Ono što bih ja želio, međutim reći je da je o tome bilo puno manje govora sada, a to je upravo ova mogućnost nadzora stanja u našim susjednim zemljama. Kolegice i kolege, vjerojatno bi bilo puno manje problema sa ZERP-om, pogotovo onaj ekološki dio da smo imali priliku pratiti i da smo to činili sa onečišćivačima u nama susjednim zemljama. Ako pogledate kako izgleda eutrofizacija Jadrana, onda ćete vidjeti da je oštećenje flore i faune upravo u onoj trećini do talijanske obale. Zašto? Zbog tijeka struja, i zbog jasno zagađenja koje u to područje stižu rijekom Po i veliki industrijski bazeni sjeverne Italije koji zagađuje to područje. Da smo na taj način s argumentima jasnima išli prema medijima u Italiji, Sloveniji, u drugim državama, vjerojatno bi imalo puno više razumijevanja nego li se običnom političkom bitkom, a ne stručnim argumentima boriti za ZERP. Sada ćemo imati to oružje u našim rukama i Vlada mora obilno koristiti te parametre. Mediteranski akcijski plan UN-a isto tako ga trebamo korigirati, nastojati izmijeniti neke odredbe. Naime, Mediteranski akcijski plan kaže da sve mediteranske zemlje trebaju u 10 godina smanjiti zagađenje mora za 50%. Ma molim vas lijepo, šta to znači kolegice i kolege? Znači, da recimo uzmemo nekakvu, ne znam granicu od 20 jedinica nečega da je to štetna koncentracija po more. Talijani će morati smanjiti sa 80 na 40. Još uvijek će biti dvostruko iznad granice oštećenja flore i faune. Mi ćemo morati smanjiti sa 22 jedinice na 11, pa ćemo biti daleko ispod granice. Albanci sa 4 na 2 jedinice itd. Da li je to fer? Da li tako trebamo ići? Apsolutno ne. Prema tome, ovo oružje, ovaj zakon trebamo koristiti, jasno i da korigiramo puno toga gdje Hrvatska do sada nije dovoljno činila da ubiti ispravimo ono što se događalo. Velike gospodarske štete naših šuma, evo gospodine Denona bio je zamjenik župana godinama u Primorsko-goranskoj županiji, zna da je 70% šuma u Gorskom kotaru jasno oštećeno djelovanjem kiselih kiša, ma ne južnim vjetrovima iz Crne Gore, nego jasno iz talijanskih industrijskih područja sjeverne Italije koji dolaze sa zapadnim vjetrovima. I tu moramo jasno pratiti situaciju, tu moramo tražiti jasno obeštećenja i tako dalje i tako dalje. To vrijedi i za, jasno poljoprivredno zemljište, to vrijedi i za naše pitke vode, to vrijedi za sve. Evo, zato sam se javio da kažem da i vi u Vladi, u pojedinim ministarstvima morate ovo koristiti kao jedno oružje koje će nam koristiti. Ja znam da već godinama postoji trilaterala između Italije, Slovenije i Hrvatske vezano uz zaštitu Jadrana, ali nikada ništa konkretno ta trilaterala nije dogovorila vezano uz sankcije, vezano uz rješavanje očito problema koji sve više i više pogoršavaju glede zaštite Jadrana. Ovo je prilika da se to učini. Ja vas molim da to stvarno učinite. Hvala lijepa.
Hvala. Replika. Gospođa zastupnica Mirela Holy.
Dakle, poštovani kolega, činjenica jest da je problem azbesta i azbestoze puno kompleksniji, pa tako primjerice u Australiji najveći broj oboljelih od azbestoze dolaze iz građevinske ne industrije, nego građevinski radnici koji su pilili, razbijali, postavljali i slično te azbestne proizvode. No primjer "Salonita" sam uzela zbog roga što smatram da se na njemu eklatantno vidi ustvari na koji način je sustav i država propustila ustvari poštivati Arhušku konvenciju i načelo opreza koje je morala poštivati s obzirom na to da se radi o kršenju zdravlja i okoliša općenito u tom području.
Odgovor na repliku. Gospodin zastupnik Miljenko Dorić.
Vrlo kratko. Potpuno se slažem kolegice s vama i nadam se da će pod ovim argumentima i Hrvatske vode, Hrvatska država shvatiti da se mora prioritet ili lista prioriteta značajno promijeniti kako bi se riješili ovakvi problemi. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo, mislim da ovaj prijedlog zakona zaista ostavlja nas sve skupa ovdje u suglasju, u potpunom suglasju u svezi ovih odredbi koje su ovdje napisane, koje su određene i Arhuškom konvencijom iz '98. godine, a također i protokolom iz Kijeva iz 2003. godine koju je potpisalo 37 država Europe, a među njima i Hrvatske. Potpuno sam, dakle suglasan sa svim ovim raspravama i mislim da nije jedino, možda je ovako najeklatantniji primjer izišao na vidjelo, problem "Salonita" u Vranjicu, ali takvih primjera, ja sam uvjeren, da ima mnogo. Evo samo da kažem, ono za što sasvim sigurno i pouzdano znam, a to je recimo smještaj asfaltne baze u centru Slavonskog Broda ili kotlovnice bolnice na mazut u samom centru Slavonskog Broda, gdje je emisija sumpornog dioksida i svih ostalih produkata koji pritome nastaju je sasvim enormno visok, ali mislim da ni inspekcija ni županijski ured o tome baš ne vodi jer bolnica mora postojati i šta se tu može, a novaca za rekonstrukciju nema. Nešto bih drugo htio reći također u svezi dostupnosti i kako kaže konvencija pristupu informacijama sudjelovanja javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu. Naime, ima jedan konkretan, dakle ja iznosim konkretan lokalni problem, a to je skora aktivacija pune proizvodnje rafinerije nafte u Bosanskom Brodu. E sada, kolega iz HDZ-a je rekao da su županijski uredi i agencija naša nadležni za praćenje i prijavljivanje svih eventualnih ekscesa povećane onečišćenosti i zagađenja zraka, vode itd. pa se pitam ukoliko stranke i ako vršimo mi mjerenja zagađenosti zraka i vode, a znamo da je već ova rafinerija izazivala naftne mrlje u Savi i da je izlazila inspekcija, ali nažalost rafinerija se nalazi u drugoj državi. Ja ne znam je li susjedna država kao što je ovdje u slučaju govorilo se o Sloveniji, Italiji i Hrvatskoj kao jadranskoj nekakvoj inicijativi u svezi ekologije, da li je i ova druga susjedna država također potpisnica sporazuma, odnosno protokola iz Kijeva i kako ćemo mi, dakle kao županijski ured tamo u Brodsko-posavskoj županiji i naša agencija moći djelovati u tom slučaju, ukoliko dođe do zagađenja i pojačane emisije zagađenja, odnosno onečišćenja zraka i vode na rijeci Savi koja, jasno protječe između ova 2 grada. Jer kažem, to je jedan problem, mislim da državni tajnik je i upoznat sa ovim da kažem skorim problemom koji će nastupiti u budućnosti, a znamo da i prije Domovinskog rata kada je rafinerija radila punom parom, da je Sava bila zagađena, onečišćena, a također i zrak u okolici, kao što je onečišćen zrak u Sisku, na Capragu i šire od Capraga tamo gdje je rafinerija u Sisku, pošto obje rafinerije koriste isključivo dakle rusku naftu, rumunjsku, rusku koja ima velike količine sumpora u svom sastavu. U svakom slučaju jasno da kako su istakli i ostali govornici u raspravi, da je ovaj prijedlog europskog zakona i za pohvalu i za prihvaćanje što jasno zbog čega neman ikakvih dvojbi u svezi toga jel'. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu o ovoj točci dnevnog reda.
Treće, Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju protokola u registrima ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari uz Konvenciju o pristupu informacijama, sudjelovanje javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša, P.Z.E. broj 60. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 109 glasova za i 1 suzdržanim prihvaćen konačni prijedlog ovog zakona.
Idemo na sljedeću točku. - Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2007. godine Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Materijale ste primili poštom. Raspravu je proveo Odbor za ratne veterane. Izvješće ste primili na sjednici. Državni tajnik Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, Krunoslav Mesarić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Prije nego što počnem obrazlagati, najznačajnije iz izvješća o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji moram reći da je potpredsjednica Vlade Republike Hrvatske i ministrica obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti dugo iščekivanu mogućnost podnošenja izvješća kao i svih ovih godina o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji za 2007. godinu, međutim danas je izvješće na dnevnom redu a dogodilo se da potpredsjednica Vlade i ministrica obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti obilježava početak izgradnje i dodjelu stanova za državne službenike i namještenike u Puli te rješava problem hrvatskih branitelja koji su smješteni u Valovinama. Dame i gospodo saborski zastupnici, očekujem vaše razumijevanje za ovo. Najznačajnije iz Izvješća o provedbi zakona za 2007. godinu. U 2007. godini, trećoj godini provođenja novog Zakona o pravima hrvatskih branitelja koji je stupio na snagu 1. siječnja 2005. godine, stabiliziran je sustav sveukupne skrbi za sve kategorije sudionike i stradalnike Domovinskog rata obuhvaćene zakonom. U odnosu na prethodni, novim zakonom uvedena su brojna poboljšanja od kojih je najznačajnije vrijedi izdvojiti sljedeća. Uveden je novi pravni institut najniže mirovine za korisnike obiteljske, starosne ili invalidske mirovine hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Ne zastarijevaju prava na osnovi smrti hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata koji je počinio samoubojstvo kao posljedicu psihičke bolesti uzrokovanjem sudjelovanja u obrani suvereniteta Republike Hrvatske. Produžen je rok za podnošenje zahtjeva za status hrvatskog ratnog vojnog invalida na osnovu bolesti, 12 mjeseci od stupanja na snagu zakona kao i za priznavanje prava na obiteljsku invalidninu smrti hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata koji je umro od bolesti. Određeno je pravo ukopa hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata uz odavanje vojnih počasti uz državni trošak, ukinuto je prevođenje braniteljskih prava temeljem diskriminirajućih odredbi prijašnjih zakona. Od svih aktivnosti obuhvaćeni ovim izvješćem kao osobito značajno vrijedi izdvojiti sljedeće. U 2007. godini za 11 tisuća 563 korisnika mirovine isplaćeno je 199 milijuna 895 tisuća 805 kuna na ime obveze isplate duga za razliku mirovina iz 2003. i prvih šest mjeseci 2004. godine, odnosno za pripadajuću razliku mirovina nastalu u prevođenju mirovina ostvarenih prema prijašnjim propisima iz zakona iz 2001. godine. U 2007. obavljeno je prevođenje invalidskih mirovina i svih prava na naknadu u plaće na invalidskim mirovinama prema odredbama članka 152., 153. i 154. Zakona o prvima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata iz 2005. godine, naknada plaće zbog nezaposlenih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata te naknada plaće hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata u iznosu razlike plaće koju prima kao zaposlenik i plaće koju bi primao kao pripadnik djelatnog sastava Oružanih snaga Republike Hrvatske, a koji su zaposleni na osnovu preostale radne sposobnosti ostvarenih do 31. prosinca 2004. U prevođenju je bilo 42 tisuće 520 korisnika mirovinskih primanja hrvatskih branitelja. Automatskim putem obrađena su 30 tisuća 734 predmeta i to 27 tisuća 480 mirovina i 3 tisuće 254 privremene naknade. Od preostalih 11 tisuća 786 predmeta ručno je prevedeno 10 tisuća 938 predmeta, a u 848 predmeta … prava izvršit će se nakon dovršetka postupka pred Upravnim sudom Republike Hrvatske i reviziji prema odredbi članka 32. U 2007. godini na ime prevođenja isplaćena je pripadajuća razlika mirovine za 2005. godinu, 156 milijuna 482 tisuće 331 kunu dok je ostalo za isplatiti pripadajuću razliku mirovine za razdoblje 1. siječnja 2006. do 30. ožujka 2007. Razlika za 2006. i prva tri mjeseca 2007. godine u iznosu od 222 milijuna 487 tisuća 31 kunu isplaćeno je ove godine u ožujku mjesecu. U 2007. godini na ime mirovina, mirovinskih primanja hrvatskih branitelja isplaćeno je ukupno 4 milijarde 167 milijuna 982 tisuće i 52 kune. U 2007. godini mirovinu je prosječno koristilo 50 tisuća 561 korisnik, a privremenu naknadu za vrijeme nezaposlenosti koristilo je prosječno 3 tisuće 140 korisnika. Naknadu plaće za vrijeme zaposlenja koristilo je prosječno 235 korisnika, a naknadu plaće u vezi s korištenjem prava na profesionalnu rehabilitaciju koristilo je prosječno 20 korisnika. Na dan 31. prosinca 2007. u isplatu je bilo tisuću 430 korisnika mirovina kojima je mirovina priznata na osnovu Ugovora između Republike Hrvatske i Federacije Bosne i Hercegovine o suradnji na području prava stradalnika rata u Bosni i Hercegovini koji su bili pripadnici Hrvatskog vijeća obrane i članovi njihovih obitelji. A određena prema Zakonu o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i to tisuću 92 invalidske mirovine koja je prosječno mjesečno iznosila 3 tisuće 328 kuna i 19 lipa i 338 obiteljskih mirovina koje su prosječno iznosile 3 tisuće 331 kunu i 6 lipa. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa, Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti i Rektorski zbor potpisali su 27. ožujka 2007. godine Sporazum o poticajnim mjerama za upis u ustanove visokog obrazovanja sukladno kojem sveučilišta u okviru svoje akademske samouprave sama mogu donijeti poticajne mjere za upis kandidata. Radi se o kategoriji koje spadaju u Zakon o pravima hrvatskih branitelja a to su branitelji, hrvatski ratni vojni invalidi, djeca smrtno stradalih, zatočenih ili nestalih i djeca grupe 100% hrvatskih ratnih vojnih invalida. U akademskoj godini 2006./2007. na Visoko učilište u Republici Hrvatskoj u navedenoj kategoriji bilo je upisano 8 tisuća 160 studenata. Vlada Republike Hrvatske 23. kolovoza 2007. godine usvojila je novi Program stručnog osposobljavanja i zapošljavanja hrvatskih branitelja i djece smrtno stradalih, zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja za razdoblje 2008./2011. kojim smo nadogradili prijašnji program a osnovni ciljevi programa su podizanje obrazovne razine nezaposlenih hrvatskih branitelja i djece poginulih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja, osposobljavanje za zanimanja za koje postoje potrebe na lokalnim tržištima rada kao i proširivanje njihove formalne naobrazbe sukladno novim tehnološkim zahtjevima i davanje novčanih potpora hrvatskim braniteljima koji su se odlučili na razne oblike samozapošljavanja bilo samostalno ili okupljeni u zadruge. Sredstva za financiranje programa stručnog osposobljavanja i zapošljavanja hrvatskih branitelja za razdoblje 2008.-2011. osigurat će se u državnom proračunu. Navedeni program nastavak je do sada uspješnog Programa stručnog osposobljavanja i zapošljavanja hrvatskih branitelja i djece poginulih, zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja koji se kontinuirano provodio od 2004. godine a kojim je zaposleno u prošlom mandatnom razdoblju preko 7 tisuća hrvatskih branitelja od kojih samo u 2007. 2 tisuće, osnovano je 227 zadruga hrvatskih branitelja koji su prikazali svoja postignuća na tri sajma. Zadnji je održan 2007. u Zagrebu a prethodni u Vukovaru i Splitu. U studenom 2007. godine Vlada Republike Hrvatske usvojila je novi program za poboljšanje kvalitete življenja u obiteljima poginulih hrvatskih branitelja, hrvatskih ratnih vojnih invalida i hrvatskih branitelja oboljelih od PTSP-a za razdoblje 2008.-2011. Program je usmjeren na četiri ciljne skupine, udovice Domovinskog rata, djecu poginulih branitelja i supruge ratnih vojnih invalida i supruge i djecu branitelja oboljelih od posttraumatskog stresnog poremećaja. Provedba programa uključuje prikupljanje dostupnih podataka o prevalenciji primarne i sekundarne traumatizacije, organizaciju sistematskih pregleda i sustavno praćenje zdravstvenog statusa ciljnih skupina. Na temelju dobivenih rezultata program predviđa razvoj institucionalne i vaninstitucionalne mreže potpore žrtvama a organizacijom seminara i javnih tribina težit će pojačanoj senzibilizaciji društva za sve žrtve primarne i sekundarne viktimizacije. U 2007. godini dodijeljeno je 20 osobnih automobila s prilagodbama sa hrvatske ratne invalide 100% prve skupine tijekom mandatnog razdoblja 2004.-2007. godina dodijeljeno je ukupno 355 osobnih automobila za tu skupinu kojima su osobni automobili trebali još biti dodijeljeni 2003. Time su vraćeni svi dugovi na ime prava na osobne automobile za najteže hrvatske ratne vojne invalide iz Domovinskog rata. Povjerenstva za jednokratnu pomoć u 2007. godini razmatrala su tisuću 143 zahtjeva. Pozitivno su riješena tisuću 65 zahtjeva za jednokratnu novčanu pomoć. Ukupno odobreni isplaćeni iznos za jednokratnu novčanu pomoć socijalno ugroženim braniteljima u 2007. godini iznosio je 4 milijuna 466,685 kuna. Usporedbe radi 2003. godine podijeljeno je samo 38 jednokratnih s ukupnih iznosom od 335 tisuća kuna. Tijekom 2007. zaprimljena su 182 zahtjeva za sufinanciranje ortopedskih pomagala. Pozitivno je riješeno 140 zahtjeva za sufinanciranje. Ukupno odobreni iznos za 140 odobrenih zahtjeva za sufinanciranje ortopedskih i drugih pomagala u 2007. iznosio je 3 milijuna 503 tisuće 101 kunu i 73 lipe. Potpisan je Sporazum o suradnji u Programu liječenja 100%-tnih hrvatskih ratnih vojnih invalida prve skupine u hiperbaričnoj komori u Splitu te su uređena tri apartmana za invalide i njihovu pratnju u hotelu "Duilovo" Split radi smještanja za vrijeme liječenja. Liječenje prvih invalida u hiperbaričnoj komori počelo je u svibnju 2006. a do sada je obuhvaćeno 15 invalida Domovinskog rata i članove njihovih obitelji. Na dan 31. prosinca u Registru hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata nalazilo 494 tisuće 757 hrvatskih branitelja a ukupna neto imovina Fonda hrvatskih branitelja 31. prosinca iznosila je 4 milijarde 236 milijuna 282 tisuće kuna. Obaveze za isplatu u dividendu za 2005. i 2006., kao i 2007. Fond menadžer, odnosno društvo za upravljanje imovinom fonda osigurala je 127 milijuna 143 tisuće 666 kuna. Za školsku godinu 2007./2008. Fond za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja odobrio je ukupno 7 tisuća 45 stipendija. Od toga 4 tisuće 779 stipendija za učenike srednjih škola, 2 tisuće 251 stipendija za studente i 15 participacija dijela troškova za poslijediplomske studije. Iznos stipendije je za srednje škole 400 kuna, a za fakultete tisuću kuna. Participacija dijela troškova za poslijediplomske studije je 7 tisuća kuna. Ukupno 2007. godine Fond za stipendiranje hrvatskih branitelja podijelio je 10 tisuća i 17 stipendija. U 2007. godini otpočeo je radom i zaklada hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji u svrhu poboljšanja ekonomskog položaja hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. U izvještajnom razdoblju zaklada je odobrila korisnicima financijsku pomoć u ukupnom iznosu od 5 milijuna 341 tisuću i 59 kuna. U izvještajnom razdoblju organizaciji Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti na području 9 županija provedena su iskapanja na 75 mjesta, probna iskapanja na 75 mjesta za koje su prikupljene informacije da je moguća mjesta masovnih i pojedinačnih grobnica. Na 17 mjesta pronađeni su i ekshumirani posmrtni ostaci 182 osobe. Do kraja 2007. otkriveno je 51 spomen obilježje kojima je obilježeno 91 mjesto masovnih grobnica, a u 2007. otkriveno je 5 spomen obilježja na mjestima masovnih grobnica. Tijekom 2007. godine u Republici Hrvatskoj umrlo je tisuću 549 hrvatskih ratnih vojnih invalida i hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, a uz vojne počasti pokopano je ukupno 869 hrvatskih ratnih vojnih invalida i hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, odnosno svi za koje su obitelji zatražile pokop uz vojne počasti. U okviru nacionalnog programa psihosocijalne i zdravstvene pomoći sudionicima i stradalnicima iz Domovinskog rata u 21 županijskom centru za psihosocijalnu pomoć do 31. prosinca 2007. godine pruženo je ukupno 70 tisuća 311 intervencija za 53 tisuće i 87 korisnika. Nacionalni program nastavio se provoditi u regionalnim centrima Zagreb, Rijeka, Split i Osijek za čije je provođenje obnovljeni ugovori o međusobnoj suradnji s 5 kliničkih bolnica, te su tako regionalni centri za psihotraumu i centri za krizna stanja također nastavili sa radom u okviru kojih je do 31. prosinca pruženo 187 tisuća 396 intervencija.Do početka izvještajnog razdoblja 1. siječnja 2007. bila su zaprimljena 15 tisuća 426 zahtjeva za stambeno zbrinjavanje, a tijekom izvještajnog razdoblja primljeno je još tisuću 132 nova zahtjeva, tako da se u izvještajnom razdoblju u početku bilo ukupno 16 tisuća 558 zahtjeva. Prema utvrđenom redoslijedu u 2007. riješeno je tisuću 76 zahtjeva za dodjelu stana ili kredita. Tijekom 2007. godine dovršena je i sanacija 43 obiteljske kuće 100% invalida I. skupine. I na kraju, Ministarstvo obitelji, branitelja za ovaj je program kako vam u izvješću i piše potrošilo je 5 milijardi 622 milijuna 477 tisuća 820 kuna, od kojih je za samo presude po prijašnjem zakonu iz 2001., odnosno zbog dugova prijašnjih dugova ne od '94. isplaćeno 6 milijuna 993 tisuće 527 kuna. Hvala.
Hvala. Odbor za ratne veterane? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Ivić Tomislav. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući, poštovane gospođe i gospodo zastupnici, poštovani državni tajniče. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja. Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova obitelji za 2007. godinu vrlo je kvalitetno, cjelovito, pregledno i pokazuje da je skrb o hrvatskim branitelja koji su najzaslužniji za stvaranje i obranu hrvatske države bila jedan od prioriteta u Vladi RH i u 2007. godini, ali u cijelom mandatnom razdoblju. Ovo izvješće najbolja je potvrda činjenice da je u protekle četiri godine Vlada Republike Hrvatske i resorno ministarstvo na čelu s potpredsjednicom Vlade i ministricom Jadrankom Kosor učinilo puno toga da se položaj i status hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji riješi kvalitetnije nego što je bio. Sredstva u državnom proračunu osigurana za provedbu Zakona o pravima hrvatskih branitelja u protekle četiri godine gotovo su udvostručena, te u 2007. godini su iznosila 5,62 milijarde kuna i samo potvrđuju ovo što sam maloprije rekao. No, možda je još bolji pokazatelj od brojaka su projekti i programi i u 2007. i u cijelom mandatnom razdoblju te ću spomenuti samo one najvažnije zbog ograničenog vremena. U 2004. godini donesen je novi Zakon o pravima hrvatskih branitelja koji je donio čitav niz poboljšanja i novih rješenja poput zaštićene braniteljske mirovine, produljenja rokova za ostvarivanje statusa, plaćenih troškova pogreba za sve umrle hrvatske branitelje itd., i značajno pridonio poboljšanju cjelokupnog statusa braniteljske populacije. I što je najvažnije Zakon se dosljedno provodi u praksi. Nema stvaranja dugova prema braniteljima zbog neprovedbe zakona što je bio slučaj s prijašnjim zakonima. Dapače za svaku je pohvalu što je gotovo milijardu kuna isplaćeno iz Državnog proračuna za obveze nastale prethodnim zakonom i propisima. Utemeljen je Fond hrvatskih branitelja. Jedan od najjačih u državi. Prenesene dionice Hrvatskog telekoma i INA-e čija je vrijednost preko 4 milijarde kuna i koje će značajno doprinijeti poboljšanju materijalnog statusa hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Nedavno je počela isplata dividende svim udjeličarima Fonda čime Fond dobiva svoj puni smisao. Kao posljedica osnivanja Fonda utemeljena je i Zaklada hrvatskih branitelja koja raspolaže sa sedamdesetak milijuna kuna za socijalne i humanitarne potrebe hrvatskih branitelja. Kroz Fond za stipendiranje osigurana su sredstva za redovno školovanje hrvatskih branitelja i njihove djece te je samo u dvije godine dodijeljeno preko 10 tisuća stipendija. Ova Vlada završila je program stambenog zbrinjavanja 100%-tnih hrvatskih ratnih vojnih invalida što je za svaku pohvalu te je za iste osigurala i isporučila 358 automobila s prilagodbom koji su trebali biti isporučeni do 2004. godine a nisu. Kroz program zapošljavanja nezaposlenih hrvatskih branitelja i nove mjere zaposleno je preko 7000 hrvatskih branitelja a posebno treba istaknuti vrlo uspješnu mjeru potpore osnivanju braniteljskih zadruga, a osnovano je oko 220 zadruga uglavnom uz potporu resornog Ministarstva. Nakon dugo godina sporazumom s Bosnom i Hercegovinom riješen je na kvalitetan način status stradalih pripadnika Hrvatskog vijeća obrane i članova njihovih obitelji. Usvojen je novi nacionalni program psihosocijalne pomoći hrvatskim braniteljima i članovima njihovih obitelji te izvršena reorganizacija PSP centara a posebna pažnja posvećuje se obiteljima hrvatskih branitelja. Za potrebe Fonda hrvatskih branitelja a i za sustavnu skrb o hrvatskim braniteljima po prvi puta izrađen je registar hrvatskih branitelja kao temeljni dokument. Resorno Ministarstvo je pokrenulo projekt pristupačnosti objektima osoba s invaliditetom koji se uspješno realizira u suradnji s jedinicama lokalne samouprave a koji pridonosi uklanjanju arhitektonskih barijera kako hrvatskim ratnim vojnim invalidima tako i svim drugim osobama s invaliditetom. Uspješno se realizira i program liječenja najtežih hrvatskih ratnih vojnih invalida u baro komori u Splitu. Posebno treba naglasiti uspješnu suradnju i partnerski odnos sa udrugama iz Domovinskog rata koje su sudjelovale i u izradi zakona i propisa ali i u svim značajnim projektima i programima koje je provodila Vlada Republike Hrvatske, resorno Ministarstvo a koji su bili od interesa za braniteljsku populaciju. Iz svega rečenog a nabrojao sam samo dio aktivnosti resornog Ministarstva vidljivo je da se vodila sustavna skrb o hrvatskim braniteljima i da Hrvatska ima dobro izgrađen sustav skrbi o onima koji su najzaslužniji za stvaranje Hrvatske države te da je njihov položaj i status značajno unaprijeđen u protekle 4 godine te da treba odati priznanje Vladi Republike Hrvatske, premijeru Sanaderu, resornom Ministarstvu, svim djelatnicima te posebno potpredsjednici i ministrici gospođi Jadranki Kosor. Hvala lijepa.
Hvala. Klub SDP-a gospodin zastupnik Ante Kotromanović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, dame i gospodo. Čitajući izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2007. godine nisam ni očekivao da nađem nešto što bi se moglo okarakterizirati kao nebriga o hrvatskim braniteljima. Naravno da resorno Ministarstvo, Vlada neće sama sebe kritizirati i reći da nisu nešto dobro napravili ili učinili. No kao branitelj i saborski zastupnik imam pravo na svoje viđenje općih i braniteljskih problema i kako ih riješiti. Dakako da Vlada poduzima mjere sa kojima se rješavaju problemi branitelja ali ja smatram kao branitelj i kao osoba koja mora braniti interese branitelja, da je vrijeme za maksimalno … [[Govornik se ne razumije.]] i poboljšavanje određenih ključnih problema branitelja. Smatram da nemamo vremena ni pravo da odgađamo životne teme vezano za hrvatske branitelje. Smatram da je evo politika u nekim segmentima zastarjela i da je moramo poboljšati. Nabrojit ću neke. Zdravstvena skrb. Moramo se složiti da nije učinkovita. Branitelji mjesecima čekaju na razne preglede, na liječenje u toplicama. Branitelji stalno umiru od raznih bolešćurina a da ne znamo koji su to tipovi bolesti. … [[Upadica se ne razumije.]] Nije to paušalno. Ja dobro znam o čemu govorim i nadam se da ćete biti strpljivi. Ja sam iz rata i znam što govorim. I za razliku od gospodina Franje Matušića koji tu samo nešto kima glavom i vrti očima ja za vrijeme operacija svih Hrvatske vojske bio sam u Hrvatskoj i borio sam se i nisam bio nigdje van. Molim da me saslušate. Ključno je što nema preventivnih pregleda za sve branitelje i nema nikakve evidencije uzroka bolesti i smrtnosti u braniteljskoj populaciji. To doktori dobro znaju. Ovdje je doktor Bagarić, on me najbolje razumije. Moramo naći načina da bar borbenom sektoru u dvogodišnjem ciklusu osiguramo da posjete neku medicinsku ustanovu koju bi posebno pripremili i prilagodili potrebama branitelja. Predlažem da formiramo regionalne centre, da ih nadogradimo. Mi imamo puno školovanih liječnika koji su bili desetak, dvanaest i više godina, danas u Hrvatskoj vojsci koji se nalazi na, koji su specijalizirali razne, oni se specijaliziraju u raznim segmentima. Mi njih možemo povući. Oni su sada u bolnicama. Formiramo regionalne centre. Imamo zdravstvenu skrb za ljude koji razume branitelje i koji su bili unutar sustava dugi niz godina. Predlažem da formiramo domove za stambeno nezbrinute, nemoćne i bolesne branitelje. Što ćemo sa braniteljima koji su 100%-tni invalidi? Njihovi roditelji umiru, ja imam takvih prijatelja nekoliko. Oni će ostati sami. I ne znamo što ćemo sa tim ljudima. Moramo vidjeti i osigurati načina kako da ih zbrinemo u doglednom periodu. Moramo naći načina da imamo zdravstveni registar bolesnika i bolesti jer bi to omogućilo kreiranje strategije prevencije i rane dijagnostike. Iz izvješća se vidi da puno rade centri za psihosocijalnu pomoć. Oni su negdje, oni godišnje imaju oko 257 tisuća 700 intervencija, a oni čini mi se nisu dovoljno popunjeni, ekipirani. Imamo tu puno volontera i mislim da ih trebamo popuniti da bi bili još učinkovitiji. Oni su dobri, ali trebamo još napraviti taj minimum napora da osiguramo da imaju sve uvjete. Ja dobro znam i u Zagrebu ovdje da nisu osigurani uvjeti i zato krivim grad Zagreb zato jer nije omogućio da taj centar profunkcionira na vrijeme i da se da maksimalna zdravstvena skrb ljudima koji su to potpuno zaslužili. Ja molim Ministarstvo branitelja, Ministarstvo zdravstva da ozbiljno pristupi ovom problemu, jer za smrt svakog branitelja ako nismo poduzeli sve što je u našoj mogućnosti krivi smo svi. Drugi problem, veliki problem koji tišti većinu branitelja je stambena problematika. Današnji Zakon o braniteljima omogućava pravo na stambeni kredit, na stan samo onim braniteljima koji imaju status hrvatskog ratnog invalida. I naravno da ću pohvaliti ovo što je rekao gospodin Ivić, a to da smo napokon riješili 100 postotne invalide i to je jako dobro i mislim da je to apsolutno za svaku pohvalu. No, što ćemo sa nekoliko stotina tisuća branitelja koji nisu invalidi. Mnogi od njih žive na rubu egzistencije, a pojedini doslovno gladuju. Ja predlažem da Vlada osigura neophodna sredstva za one najugroženije branitelje. Predlažem da napravimo posebnu listu najugroženijih branitelja, pa da na primjeru POS-ovih stanova riješimo jedan dio ovih ponosnih, a na žalost siromašnih braniteljskih obitelji. Strašno mi je žao što nismo do sada još prepoznali taj problem i što nismo pravilno tretirali ljude koji nisu invalidi, a kažem njih ima nekoliko stotina tisuća. Imamo zbilja teških slučajeva. Treći problem je velika nezaposlenost branitelja. Mi danas imamo oko 22000 nezaposlenih branitelja. Iz ministarstva je odvojeno dosta sredstava za ovu stavku u proračunu. To je dobro. Ministarstvo branitelja ne može samo biti odgovorno, niti samo ono može rješavati ovaj krupan problem. Iako je riješilo jedan dio branitelja i to rješava čuli ste iz izvješća svake godine. Ono što ja smatram da Vlada mora dati akcent posebno i da Vlada mora dati veću važnost ovom problemu preko Ministarstva turizma, poljoprivrede i gospodarstva, svih resornih ministarstava. Ne može se prepustiti Ministarstvu branitelja da se ono samo nosi sa ovim krupnim i ozbiljnim stvarima. Zakoni koje imamo i govore o prioritetnom zapošljavanju branitelja. Negdje se poštivaju, negdje se ne poštivaju. Ja poznam određene primjere i jedne i druge. Tražim da Vlada žurno osigura tamo gdje se na to odnosi primjena zakona, te da se učine dodatni napori koji bi omogućili zapošljavanje branitelja njihove djece. Predlažem da napravimo nekakvu agenciju u Vladi ili uz Vladu koja bi koordinirala i vodila brigu o zapošljavanju branitelja. Mi danas nemamo jedno tijelo. Imamo resorno ministarstvo, ali ono ne zna što se dešava u Ministarstvu gospodarstva, niti ima vremena, niti mogu imati, niti imaju mogućnosti da vide što se tamo radi. Zato predlažem jednu agenciju, jedno tijelo koje će koordinirati rad svim ministarstvima i godišnje izvještavati što se napravilo na problemu zapošljavanja branitelja. Četvrti problem koji mori branitelje je užasna i spora administracija, te zbog njih imamo dosta nezadovoljnih, frustriranih i sklonih suicidu branitelja. Ja sam o tome govorio. Jedan moj vojnik Pavić se prije nekoliko mjeseci ubio u Sinju zato što je čekao 6 do 7 godina na rješavanje statusa invalida i naprosto mu je prekipjelo i takvu je ostavio oporuku. Ja smatram da moramo to ubrzati. Branitelji koji podnese zahtjev za dobivanje statusa hrvatskog ratnog invalida sa svom potrebnom dokumentacijom čeka godinu, dvije ovisi, možda i više do rješavanja statusa, a još nekoliko godina do ostvarivanja prava na mirovinu. U prosjeku to bude tri do četiri godine. U tom periodu branitelj mora posjetiti niz komisija. Smatram da se moraju poduzeti mjere kako bi se ovi procesi ubrzali i omogućili ljudima da dobije rješenje što prije, pozitivno ili negativno. Mi nećemo ulaziti u ono što radi komisija. One su neovisne i nek' rade svoj posao. Ali branitelj ne smije čekati nekoliko godina do okončanja postupka. Moramo to ubrzati. Ako treba još pojačati komisije sa stručnim kadrom napravimo to. Mi imamo još, čini mi se, oko 16000 zahtjeva za priznavanje statusa invalida. Znate koliko će to trajati? To će se razvući do možda još nekih 7, 8, 10 godina, još ne znamo točno i nemamo ni projekciju koliko bi to trajalo. Po meni, to su 4 ozbiljna problema i nadam se da ste shvatili suštinu mog izlaganja. Čitajući izvješće uvidio sam da se osobna invalidnina nije povećala od 2000. godine na što bi možda trebalo obratiti pozornost, iako kažem to nije možda sad primarno za ove probleme branitelja. Također, ne mogu da ne dotaknem registar hrvatskih branitelja. Mi još točno ne znamo koliki je ukupan broj u registru. U izvješću se kaže i govori o brojci 494257, znači tisuća branitelja, dok iz fonda dolaze podaci oko 525000 branitelja. Ja bih volio znati koja je to točna istina i koja je točna brojka. Dalje izvješće govori da u borbenom sektoru imamo 433818 borbenih branitelja u borbenom sektoru. U neborbenom sektoru imamo 18138, bez utvrđenog sektora 622 čovjeka. Pitam vas što to znači bez utvrđenog sektora? Ne može netko biti da nema status borbenog ili neborbenog sektora. Mislim da to treba riješiti. Također, imamo 42180 ljudi koji se nalaze u borbenom i neborbenom sektoru. E sad se opet pitam, što je to? 42000 ljudi nisu ni branitelji, ni nebranitelji. To nema po meni logike nikakve. Ako u svim ratovima postoje ljudi koji su se borili, te oni koji nisu. Ako su bili na prvoj crti bojišnice onda mora imati status branitelja. Meni je to kažem apsolutno nije jasno. To je razlog više da se registar otvori javnosti, ali naročito po zbornim područjima, po brigadama, jer jedino tako možemo uistinu znati tko je bio na prvoj crti bojišnice i koliko ima branitelja. Ja ne bih volio da se ovo shvaća kao napad, atak, što možda neki i tako misle. Shvatite da određene stvari treba promijeniti, unaprijediti. Ja sam, ja imam strašno dobrih stvari i pohvalnih stvari za ono što radi Ministarstvo branitelja i to ću uvijek istaći i uvijek ću govoriti o tome dobro i pohvalno, a za one stvari za koje smatram da ih treba unaprijediti, da ih treba poboljšati također ću jasno i glasno reći, bez uvijanja i bez okolišanja i bez bilo kakve zajedljivosti i bez kažem bilo kakvih tu podlih napada. Podržat ću i podržavat ću svaku ideju koja će činiti dobro i koja će biti od interesa branitelja. Mi danas imamo dobar Zakon o braniteljima, o pravima hrvatskih branitelja, ali hajmo ga još više poboljšati. Gospodine potpredsjedniče Sabora, kolege zastupnici hvala vam.
Hvala. Dva ispravka. Prvi gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem. Kolega Kotromanović, ja se sa vama slažem da je zdravstvena skrb branitelja, osobito najteže oboljelih i ranjenih vrlo diferencirana, zahtjevna, skupa i svakako i uvijek je treba unaprjeđivati. Međutim, ipak kazati kako branitelji umiru od različitih boleščurina na način na koji ste vi to kazali onda su ekshuminicirani iz ovoga društva, je doista neprihvatljivo i Bogu hvala da je točno. Prema tome, dakle svakako sva vrst skrbi i poboljšanja i u tom smislu, ali naprosto ne može se tako kazati. Hvala lijepo.
Drugi, gospodin zastupnik Josip Đakić.
Gospodine potpredsjedniče, ispravit ću jedan od niza netočnih navoda kolege Kotromanovića, gdje je ustvrdio da se mora i može unaprijediti postupak stjecanja invalidnosti kod onih zahtjeva koji su podneseni. Naime, jasno je definirano da postupak tri puta se mora za postreumatskim stresni sindrom izaći pred komisiju. Moraju se obaviti svi liječnički pregledi, grupne ili pojedinačne seanse, praćenje medicinskih stručnjaka i PTSP centara i tek onda nakon tri puta ili tri godine može se dobiti drugostupanjsko rješenje ukoliko bolest nije moguće izliječiti kada ona bude potvrđena da je trajna. I onda da sve institucije ne učestvuju u brigi i skrbi o hrvatskim braniteljima nije točno. Naime, i na zadnjoj strani okrenite izvješća, vidjet ćete tko je sve sačinio ovo izvješće. Pa u njemu su svi skoro od ovih koji su nabrojeni i učestvovali, znači od lokalne samouprave pa do svih ministarstava koja su nabrojana otraga, jasno govori da brigu i skrb provodi većina ministarstava kao i lokalnih i regionalnih jedinica lokalne samouprave.
Klub HSS-a, gospodin zastupnik Zdravko Kelić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskig branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji je sačinjeno sustavno po svim elementima provedbe, sveobuhvatno i vrlo iscrpno. Iz rekapitulacije troškova se jasno vidi koliko novca se izdvaja za određene kategorije prava iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji u prošloj godini. Trajna novčana prava u izvješću obuhvaćaju 17 različitih prava, što jasno pokazuje odnos države prema onima koji su svojim životom najviše doprinijeli njezinu stvaranju. Međutim, smatram da u izvješću nema potrebe iskazivati kategoriju mirnodopskih vojnih invalida jer se oni rješavaju po drugim zakonima. Nejasna je i razlika u iznosima izdvojenim za trajna prava iskazanim u rekapitulaciji na strani 3 izvješća od 799 i pol milijuna kuna, u odnosu na iskazani iznos izdataka za trajna prava u usporednom pregledu na stranici 23 izvješća od 814 milijuna kuna. Po pitanju jednokratnih prava i zakona, a s ciljem poboljšanja kvalitete pomoći smatram da bi bilo nužno analizirati i usuglasiti djelovanje temeljem zakonskih obveza prema braniteljima i socijalnoj skrbi s jedne strane i aktivnosti zaklade sa druge strane. Kada se govori o stambenim zbrinjavanju, u izvješću srećemo na nekoliko mjesta problematiku sanacije građevina, poglavito kuća za najtežu kategoriju stradalnika. Smatram da bi trebalo razmotriti pitanje kvalitete gradnje i odgovornost onih koji nisu izvršili svoje obaveze po pitanju kvalitete te gradnje. Vrlo često se spominju i pripreme novih lokacija za organiziranu izgradnju, što je vrlo pohvalno. No međutim, HSS smatra da bi bilo nužno problematiku stambenog zbrinjavanja temeljem Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, više uskladiti s programom Vlade Republike Hrvatske vezanih uz razvoj ruralnih prostora i omogućiti braniteljima humanije oblike stambenog zbrinjavanja u obiteljskim kućama u selima u kojima žive, a ne ih nadalje getoizirati u stanove, a samim time i raseljavati sa njihovih ognjišta. Prava iz mirovinskog osiguranja su nam dijelom i pokazatelj negativnih tendencija, odlaska kvalitetnih ljudi u mirovinu iz prostog razloga jer su im mirovinska prava veća nego prava iz radnog odnosa. Smatram da bi bilo nužno razmotriti da branitelji koji su u radnom odnosu imaju kvalitetnije dodatke temeljem sudjelovanja u ratu i stradavanja kao oblik stalnih prava jer bi na taj način sigurno smanjili izdvajanja za mirovine, a ujedno omogućili toj populaciji da i dalje aktivno radi na svojim radnim mjestima i time stvara nove vrijednosti. Kad se ovdje kaže o kvaliteti ljudi, onda sasvim sigurno se misli na one koji su u naponu snage od 35, 40 godina, a nama se dešava da se ljudi u toj dobi i tim godinama odlaze u mirovinu, što sigurno ni jedno društvo ne može sa lakoćom prihvatiti, a sigurno i naše društvo i naše gospodarstvo. U razdoblju od 1. siječnja do 31. prosinca 2007. godine u evidenciji nezaposlenih osoba bilo je u prosjeku evidentirano nešto više od 22 tisuće nezaposlenih branitelja, ili gotovo 22 i pol tisuće nezaposlenih. Ujedno je u navedenom razdoblju zaposleno nešto više od 8 i pol tisuća branitelja. To samo pokazuje da uz mjere poticanja koje ima Vlada i uz sva ulaganja i sav onaj trud koji se daje ovdje pokazuje se da još uvijek velika brojka onih koji su nezaposleni, a pogotovo ako pogledamo u najsiromašnijoj regiji, a to je u Slavoniji da otprilike oko 6 i pol tisuća nezaposlenih branitelja je, ako uzmemo da je Slavonija danas na začelju po gospodarstvu, po GDP-u, ako pogledamo po nezaposlenosti da su plaće 30% manje, sasvim sigurno da je to dodatna poteškoća za one koji žive na tim prostorima. Teško je objasniti nekome tko je '91. godine, '92. godine dao sebe za stvaranje Hrvatske države, da danas ne može naći radno mjesto. To je problem od kojeg mi ne možemo pobjeći. Ja sam dragovoljac '91. godine i jako dobro znam što znači biti i u Vukovaru i u Vinkovcima i u Slavoniji i prema tome doživljavam ovo isto kao što doživljavaju i oni koji danas ne mogu naći radno mjesto. Stoga, mislim da se trebamo posebno pozabaviti uz ova područja i sa ljudima koji, evo gravitiraju i uz samu granicu jer se problem nama pojavljuje pogotovo u tim rubnim dijelovima granice gledajući uz Bosnu i gledajući uz Srbiju. Hvala potpredsjedniče.
Hvala.
… [[Govornik se ne razumije.]] ispričavam se. klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke će uz ove sugestije prihvatiti ovo izvješće.
Hvala. Klub IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Ja volim reći da ni jedna država ne skrbi o ratnim veteranima kao što čini Republika Hrvatska. Nigdje u niti jednoj zemlji na kugli zemaljskoj veterani rata nemaju status, nemaju prava koja uživaju ovdje u Republici Hrvatskoj. Ni jedna zemlja za tu populaciju, i to treba isto tako priznati i reći istinu, ne izdvaja veći dio proračuna nego što to čini Republika Hrvatska. Možda, na broj stanovnika u ni jednoj zemlji nije bilo toliko "branitelja" koliko je bilo u Republici Hrvatskoj. na 4 i pol milijuna stanovnika po našoj evidenciji koji nitko ne želi objaviti, koja se čuva kao zmije noge, čak 500 tisuća. Zakon o pravima iz Domovinskog rata težak je cca 5% državnog proračuna. Nemojte zaboraviti s druge strane da za socijalnu komponentu ove države otprilike ide negdje oko 80% našega proračuna. Znači to su plaće, penzije, socijala, zdravstvo et cetera, et cetera. Jednom riječju, ovaj zakon za prošlu godinu bio je težak 5,6 milijardi kuna. Neka prava koja poznaje naš zakon koja uživaju hrvatski branitelji nadilaze i svaki ratio. Pravo na dodjelu besplatnih dionica, to sigurno ne poznaje niti jedna zemlja na kugli zemaljskoj. I to treba priznati i daj Bože recimo da su na isti način nakon '91. tretirani borci NOB-a. Međutim, odnos boraca NOB-a je kao i odnos financiranja Bleiburške i Jasenovačke tragedije, ali o tome nekom drugom prilikom, jutros smo o tome dosta razgovarali. Rekoh, ovaj Zakon o braniteljima, znači za 2007. bio je težak 5,6 milijardi kuna, 5% proračuna, tu negdje. Neću sad o dionicama. Dobro je da se one ne prodaju. Pad burze doveo je do toga da je fond branitelja tamo početkom 2008. izgubio cca 500 milijuna kuna u odnosu na kraj 2007. i želim vjerovati da će povjerenje u neke sustave dionice Ine, THT-a itd. jer je samo THT za prvih tri mjeseca ove godine ostvario promet čini mi se, ne dobit, a možda i dobit, od čak 2 milijarde kuna, vratiti to povjerenje u sustav burze. Želim se dotaći stambenog zbrinjavanja ovdje na strani 25. Znači do početka 2007. bila su zaprimljena 15 tisuća 426 zahtjeva, a 2007. još tisuću 132 zahtjeva, znači ukupno 16 tisuća 558. Da sada ne citiram doslovce od riječi do riječi što se kaže na ovoj strani 26, ja ću međutim iskoristiti priliku da spomenem slučaj Valovina u Puli gdje je određenom broju branitelja koji su obučavali na Muzilu bilo obećano tamo 93. idite u Pulu, malo poradite na nacionalnoj svijesti i za uzvrat ćete dobiti stanove. Međutim, tih stanova nema. I bilo kako bilo ti ljudi jasno nemaju se kamo vratiti, oni žive na tim prostorima već 15 godina, žive u neljudskim uvjetima, blokiraju jedan od najatraktivnijih gradskih prostora i s pravom očekuje da netko u nadležnom ministarstvu ispuni svoju obvezu i tu ih treba u cijelosti podržati. Ja znam da naše ministarstvo radi po nekim prioritetima, da radi po zakonima, ali ti ljudi isto tako trebali bi jednoga dana doći na red, jer od tog trenutka kada su poslani i kada im je nešto obećano, prošlo je brat bratu 15 godina. Znači čekaju na nešto 15 godina, vara ih se i taj problem treba riješiti. Jasno je da se treba u sve to uključiti i grad Pula, ali gradnju mora ministarstvo razumljivo isfinancirati. Što se tiče strane 40 tu sada govorimo o reviziji invalidnina. Ja želim ovdje podsjetiti recimo na dijagnozu 1 i 2. Podsjećam na upravo te lažne dijagnoze o čemu se više govorilo pred nekoliko mjeseci u javnosti. To iskorištavanje sustava isto tako treba prestati, u tome treba u cijelosti podržati napore Državnog odvjetništva. Mi svi znamo da oko nas ima mnogo onih koji se naprosto predstavljaju kao invalidi a da to zapravo nisu, a svi znamo da uz to onda idu stanovi, da idu auti bez poreza ili carine sve jedno prilikom uvoza, da idu mirovine, da idu prava za djecu, da idu druge carinske povlastice, pravo na udžbenike ne znam za djecu, ljetovanja, prioritet pri zapošljavanju, studiranju itd. itd. Stvarnim invalidima sve, nema većeg prioriteta od toga u ovoj zemlji, ali svima drugima koji to nisu, pravilne dijagnoze. Ti ruše sustav, ti kompromitiraju sustav i tome valja reći dosta. Da ne govorim sada o izvjesnom predsjedniku HVIDRA-e recimo iz Kaštela kraj Splita koji je radio s mafijom sa Pala i sada zamislite gospodo da imamo jedan takav slučaj jednoga predsjednika SAB-a jednoga Kaštela, da je u toj poziciji surađivao sa mafijašima koji su pljačkali ne znam centralnu banku u gradu Splitu. To je naprosto nemoguće i o tome isto tako treba otvoreno progovoriti. Tu se treba jasno uključiti državno odvjetništvo koje smo često prozivali i zbog neadekvatnog postupanja u slučaju Korade, a koji je znamo na kraju kako završio. Želim nekoliko riječi reći o penzijama. Nisam znao da to postoji dok me jučer u Buzetu nije zaustavio Josip Krajcar, mislim da je bio satnik u Hrvatskoj vojsci tamo u Lici 92., 93. do 94. i on ovako otprilike govori. Privremenim rješenjem od 6.4.2006. godine priznaje mi se razmjerni dio starosne mirovine u svoti od 3.349,00 kuna počevši od 1.11.2005. godine. U rješenju je navedeno da sam ispunio sve uvjete, tj. 40 godina i 4 dana ukupnog staža. Jasno vrijeme provedeno na ratištu u dvostrukom trajanju itd. U obrazloženju utvrđivanje visine mirovine navedeno je da se osobni bod ne povećava u smislu odredbi Zakona o branitelju, jer da je pripadajućem mirovina veća od navedene, uz navedene uvjete. Konačnim rješenjem od 20.2.2007. utvrđeno je pravo na razmjerni dio starosne mirovine od 3.352,00 kune. Istim rješenjem sada je utvrđeno pravo povećanja osobnog boda od 10% što rezultira iznosom od 3.513,00 kuna, znači to je povećanje po članku 14. tog zakona od 161,00 kune. Međutim, da je njemu netko priznao normalan staž on bi imao povećanje mirovine u iznosu od 826,00 kuna. Ja ću vam dati državni tajniče sve ove papire, i on mene doslovce moli daj učini nešto da me brišu iz sustava tog braniteljskog prava glede mirovinskog statusa jer na takav način gubim negdje oko 650 tisuća kuna. Znači on prima 3.349,00 kuna znači sa 161,00 kunom 3.513,00 kuna a realno bi da mu se ne odobrava tobože ta beneficija braniteljskog staža, dobio nekih 4 tisuće i nešto kuna. Znači dodatak na mirovinu anulira taj znači braniteljski dodatak, anulira ovaj dodatak iz redovne mirovine. Ja ću vam dati ova obrazloženja, žalbe na ta rješenja, rješenje itd. pa da vidite što se ovdje može učiniti, jer vjerojatno on nije jedini takav slučaj u Republici Hrvatskoj. Ispada što čovjek više radi u ovoj zemlji, to mu je lošije. Što se tiče ekshumacija strana 105. Sve što se čini je više nego profesionalno. Evo danas smo isto tako govorili i o slučajevima nakon 2. svjetskog rata. Na primjer na buzetskom groblju mislim da leži 120 poratnih žrtava, kraj 45. nije bitno sada, koji su tamo dovezeni 2007. i mislim da to mjesto uz grad treba također adekvatno obilježiti. Strana 109 govori o možda najvećem problemu čitave ove braniteljske populacije, možda i hrvatskog društva u ovom trenutku. To je suicid među tom populacijom, to je gotovo nerješiv problem, ogroman je to problem, s tim ljudima treba se baviti da se tragedija ne događa. Nikoga se nema prava prozivati da se razumijemo, ja znam da Vlada čini sve šta je moguće, no problem je ozbiljan. Što učiniti? Ne znam. Izgleda da nema rješenja. Ali još jedanput ću reći, da je to najgore što se dešava. 2007. ruku na sebe je diglo 119 branitelja, 2006. 119, 2005. 129, 2004. 96, 2003. 138. Jednom riječju, od devedeset do današnjeg dana čak tisuću 870 naših sinova i to je ono što upozorava i sa čime bi se posebno trebalo baviti, ne politizirati i nikoga kada je riječ o tome ne prozivati. Zapošljavanje. Prednost zapošljavanju u sva tijela državne vlasti jasno imaju branitelji kao i njihova djeca. Utoliko ne bi bilo zgoreg da se objavi Registar branitelja, da se prevencije radi smanje zlouporabe. Inače, brojke nezaposlenih se smanjuju u Hrvatskoj, to smo vidjeli i danas ili jučer na pojedinim stranicama Hrvatskog zavoda te podatke. U godinu dana broj nezaposlenih branitelja smanjio se za 2 tisuće i 500, i to je hvale vrijedno. Konačno, ja se usuđujem reći da će najveći problem Hrvatske u dogledno vrijeme biti radna snaga. Hrvatska već danas nema radne snage na primjer u jednoj Istri, u Zagrebu a sutra će to kao što je danas primjer recimo u Istri ili Zagrebu biti i diljem ove države. No, da zaposlimo sve opet taj negativan omjer radnik nezaposlen odnosno umirovljenik i dalje bi ostao 1,39:1 odnosno u onom trenutku 1,5:1. Meni je drago da se u zadnje vrijeme progovara dosta i o gospodarstvu. Međutim, još jedanput želim reći da ovo izvješće je teško 5,6 milijardi kuna. To govori da se o braniteljskoj populaciji vodi računa. Sigurno nijedna zemlja koja ima tu populaciju a možemo reći da imaju sve "vis a vis" drugog svjetskog rata ni približno sredstava ne izdvaja kao što to čini Republika Hrvatska, i normalno treba ohrabriti vlast koja to čini. Braniteljima znači svaka čast ali nitko ne bi trebao, isto tako ću reći, tražiti neka dodatna prava koja ne proizlaze iz tog statusa. Što još reći? Za kraj, možda bi bilo dobro da se objavi taj Registar branitelja jer očigledno brojka od 500 tisuća je u najmanju ruku čudna jer da je toliko bilo branitelji možda bi Hrvatska vojska došla do Staljingrada. … [[Upadica se ne čuje.]] Do Staljingrada, dobro sam rekao. … [[Upadica se ne čuje.]] Kako? Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Nismo išli na onu stranu, nismo ni trebali prema onoj strani. Ali dobro, dobro je da smo ostali na granicama Hrvatske. Sve u svemu, podržat ćemo ovo izvješće i mislim da se korektno država odnosi prema hrvatskim braniteljima.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. U ime kluba Hrvatske narodne stranke želim iznijeti nekoliko zapažanja i prije svega primjedbi na ovo izvješće. Kao prvo, mislimo da je ovo izvješće vrlo opširno, čak preopširno i da je opterećeno nizom podataka koji nisu neophodni da bi se dobio uvid u jednu opću situaciju o svemu što je učinjeno ili bolje reći nije učinjeno na poboljšanju položaja hrvatskih branitelja. Položaj hrvatskih branitelja onako kako je prikazano u ovom izvješću ispada zaista dobar, vrlo dobar. Kamo li sreće da je to tako. Ali naravno i nažalost nije. Zato je već prva rečenica u izvješću kojom se konstatira da je stabiliziran sustav sveukupne skrbi za sve kategorije sudionika i stradalnika Domovinskog rata vrlo upitna. Naravno, ne kažem i ne mislim da nije ništa učinjeno za naše branitelje. Ima dobrih stvari i određenog napretka kad je u pitanju skrb za branitelje ali isto tako mislim da je ova konstatacija o stabiliziranju politička konstatacija i da se mnogi branitelji kad bi je pročitali ne bi složili s njom. Pozdravljamo rješenja iz zakona kao što je uvođenje najniže mirovine za korisnike obiteljske, starosne ili invalidske mirovine hrvatskih branitelja. Isto tako, u potpunosti podržavamo odredbu da ne zastarijevaju prava po osnovi smrti hrvatskih branitelja koji je počinio samoubojstvo kao posljedicu psihičke bolesti uzrokovane sudjelovanjem u obrani suvereniteta Republike Hrvatske kao i još neke institute iz ovog zakona ali isto tako ima još dosta stvari koje nisu adekvatno riješene a prilika je da se na njih ukaže i da se počnu rješavati jer upravo to naši branitelji očekuju od nas. Uzmite samo primjer branitelja oboljelih od PTSP-a za koje je zakon utvrdio rok od nekih desetak godina nakon završetka rata u kojem oboljeli mogu podnijeti zahtjev za priznavanje svojih prava. Mislimo da je to potpuno pogrešno i da se time branitelji dovode u neravnopravan položaj jer postoje i neke studije, iskustva američkih liječnika da se PTSP može pojaviti dvadeset pet pa i više godina nakon rata. Taj problem sigurno treba hitno riješiti i prepustiti struci i liječnicima da određuju da li je netko bolestan i razloge te bolesti a ne nekim administrativnim rokovima određivati do kada netko može oboljeti pa mu nakon toga više ne priznati tu bolest kao temelj za ostvarivanje njegovih prava. U takvom slučaju branitelji lutaju po županijskim upravama za obranu gdje nailaze na odbijenice ili šikaniranja pa onda nije čudno da imamo i toliki postotak suicida hrvatskih branitelja jer na takav način izražavaju svoju prostu nemoć protiv nepravde ili šikaniranja koja im se događaju. Ili uzmite drugi slučaj iz izvješća gdje se govori o Fondu hrvatskih branitelja. Navode se brojke ali se ne govori o problemima koji konstantno postoje u provođenju Zakona o provođenju Fonda hrvatskih branitelja. Poznati su problemi oko stjecanja prava na dobivanje udjela u tom fondu kao jednom od najspornijih pitanja kad je u pitanju provođenje tog zakona, ali o tim problemima gdje se često događa da osobe koje nikada nisu imale pušku u ruci ili sudjelovale u oružanom otporu agresoru imaju i dobivaju veće udjele od branitelja s prve crte bojišnice. O tome su ovaj klub i zastupnici HNS-a često govorili posebno i prilikom rasprave na prošloj sjednici Hrvatskoga sabora kad su na dnevnom redu bile izmjene i dopune Zakona o Fondu hrvatskih branitelja. Smatram da bi bilo neophodno da se i u ovom izvješću progovori o tom problemu pred kojim ne možemo zatvarati oči isto kao što se i ne govori o tome da je pred Ustavnim sudom pokrenut postupak za ocjenu ustavnosti Zakona o Fondu hrvatskih branitelja, tako da dileme i dubioze vezane uz status hrvatskih branitelja, članova njihovih obitelji, te njihovih udjela u fondu ostaju i dalje otvorene. Isto tako moramo ponovno spomenuti pitanje registra hrvatskih branitelja o kojem je klub Hrvatske narodne stranke i u prošlom sazivu vrlo jasno iznosio svoje stavove, a to se nastavlja i sada gdje se ponovno vrlo jasno traži objava tog registra i time rješavanje mnogih dvojbi koje su vezane uz registar hrvatskih branitelja. Jedna stranica izvješća koja je posvećena registru hrvatskih branitelja ne može riješiti te dvojbe i naš klub smatra da uz sve postojeće zabrane za objavu takvih podataka nema nikakvih razloga da se propisi koji zabranjuju objavu podataka iz registra ne izmijene hitno, ako za to postoji politička volja. Interes javnosti, a posebno samih branitelja za to postoji i do sada je bezbroj puta iznesen preko medija. Uz to u izvješću nema obrade životno bitnih braniteljskih problema, zdravstvenih, stambenih, zapošljavanja i slično. Eto, to su samo neke od primjedbi za koje smatramo da ih nema u ovom izvješću, a trebalo bi ih svakako biti, a istovremeno kao što sam i ranije rekao ima niz podataka koji nisu presudni ni bitni da se sagleda situacija i položaj hrvatskih branitelja. Na kraju želim još jedanput istaknuti da se klub Hrvatske narodne stranke i zastupnici Hrvatske narodne stranke u punoj mjeri zalažu da se svi zakoni koji se tiču hrvatskih branitelja usklade sa stvarnim potrebama naših branitelja i da se takvim propisima utvrdi i propiše upravo ono što branitelji očekuju i od Hrvatskog sabora i hrvatske Vlade i ministarstva i svih drugih državnih institucija. Dakle, glavna zamjerka ovom izvješću je upravo to da nije pisano problemski, ne ukazuje na probleme koji postoje u provođenju zakona, već samo pobraja tehničke podatke. To je više jedno statističko izvješće, a ne problemski materijal iz kojih će poteći i određene inicijative za rješavanje problema hrvatskih branitelja, stoga nećemo podržati donošenje ovog izvješća, ali vjerujemo da će iz inicijativa i prijedloga iz saborske rasprave ipak proisteći neka korist za hrvatske branitelje. Isto tako sigurno je da nećemo stati na ovim primjedbama te da će Hrvatska narodna stranka inzistirati na suštinskoj promjeni odnosa prema hrvatskim braniteljima i zalagati se za dosljednu i punu primjenu svih prava koja im pripadaju. Hvala.
hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je u pojedinačnoj raspravi gospodin zastupnik Petar Mlinarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti svake godine otvara nova poglavlja za pomoć hrvatskim braniteljima i rast njihovog standarda. Prvih godina poslije Domovinskog rata bile su to mirovine, invalidnine, stipendiranje hrvatskih branitelja i slično. Od 2003. godine pa do danas napravljeno je mnogo i više od očekivanog, imajući u vidu da smo imali ratna razaranja, preko 6 stotina tisuća prognanih, agresija na Republiku Hrvatsku, devastacija mnogih gradova i općina, obnova stambenih jedinica koja još traje, pokretanje gospodarstva i još mnogo drugih problema koji su se nadvili nad Hrvatsku. Čestitke Vladi dr. Ive Sanadera i Ministarstvu branitelja na čijem je čelu potpredsjednica Vlade i ministrica hrvatskih branitelja, neumorna gospođa Jadranka Kosor. Reći ću nešto o rekapitulaciji troškova po svim pravima u 2007. godini koja ću i nabrojati, a to su: trajna novčana prava, jednokratna prava, stambeno zbrinjavanje, automobili za 100% I. skupine invalide, prava iz mirovinskog osiguranja, pravo iz zdravstvenog osiguranja, pravo na besplatne udžbenike, ljetovanje djece hrvatskih branitelja slabijeg imovinskog statusa, zapošljavanje hrvatskih branitelja, carinske i porezne olakšice, ekshumacije, identifikacije i pokop žrtava iz Domovinskog rata, obilježavanje mjesta masovnih grobnica, memorijalno groblje žrtava iz Domovinskog rata, pokopi hrvatskih branitelja uz vojne počasti, projekt pristupačnosti objektima osoba s invaliditetom, psihosocijalni program, izvršavanje pravomoćnih sudskih presuda, suradnja s udrugama proisteklih iz Domovinskog rata. Dakle, troškovi po svim pravima su negdje preko 5 i pol milijardi kuna. Fond za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja odobrio je za školsku godinu 2007., 2008. 7 tisuća kako smo i čuli od državnog tajnika i 45 stipendija, 4 tisuće 779 za učenike srednjih škola, 2 tisuće 251 stipendija za studente, 15 participacija dijela troškova za školarine postdiplomskih studija. Iznosi stipendija povećani su za 100% tako da stipendije za učenike srednjih škola bile su 200 kuna, sad su 400 kuna, a za fakultete bile su 500 kuna, sad su tisuću kuna. Participacija dijela troškova za postdiplomske studije ostala je ista u iznosu od 7 tisuća kuna. U 2007. godini otpočela je s radom i zaklada hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. U svrhu poboljšanja socijalno-ekonomskog položaja branitelja, njihovih obitelji u izvještajnom razdoblju zaklada je odobrila korisnicima financijsku pomoć u ukupnom iznosu od preko 5 i pol milijuna kuna. Spomenut ću i mjere samozapošljavanja. Mjere samozapošljavanja osobama iz skupine koje se namjeravaju zaposliti, a obavljaju ciljne samostalne poduzetničke djelatnosti ministarstvo isplaćuje jednokratni poticaj u iznosu od 20 tisuća kuna. Potpora se odobrava za sve gospodarske djelatnosti osim onih koje se ocijene društveno štetnim. Očekivani rok zaposlenosti je u ovom slučaju 12 mjeseci, a ako korisnik ne ispuni navedene obveze i sredstva, ne utroši namjenski, isti ih je dužan vratiti sa zakonskim zateznim kamatama. Tijekom 2007. godine 374 osobe iz ciljne skupine zaposlile su se korištenjem ove mjere bilo otvaranjem obrta, trgovačkog društva ili bavljenjem poljoprivrednim djelatnostima. Zatim kreditiranje malog i srednjeg poduzetništva ministarstvo subvencira kamatnu stopu od 2% na kreditne programe Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva kojima se kreditiraju poduzetnici početnici ili one koje razvijaju već postojeće djelatnosti. Poticanje osnivanja zadruga hrvatskih branitelja Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti daje novčanu i drugu potporu za osnivanje zadruga kao posebnog oblika malog poduzetništva koje omogućava organizirano i stručno vođenje obavljanje djelatnosti, te zajednički nastup na tržištu. Ministarstvo financira i koordinira promociju zadrugara, edukaciju hrvatskih branitelja za poduzetništvo i zadrugarstvo. Koordinaciju između postojećih zadruga, pomoć u osnivanju novih zadruga. Pri odabiru zadruga uzimaju se u obzir sljedeći kriteriji: riješeno pitanje zemljišta, održivi razvojni i poslovni plan, dobra komunikacija s jedinicama lokalne samouprave, izražena volja za zajedničkim radom i nastup na tržištu, mogućnost povećanja broja zadrugara hrvatskih branitelja, broj nezaposlenih hrvatskih branitelja i prednost otvaranja zadruga sa područja posebne državne skrbi. Zadrugama u osnivanju potrebna pomoć i informacije pruža poljoprivredno-stočarsko voćarska zadruga branitelja, zadruga Samobor kao referalni centar za zadruge branitelja. Novoosnovane zadruge branitelja potom se obraćaju Ministarstvu sa zahtjevom za dodjelu novčane potpore u iznosu od 150 tisuća kuna što je i rezultiralo otvaranju 71 zadruge puta 150 tisuća kuna. Poticanju otvaranja zadruge pokazalo se izvanrednom idejom što se i pokazalo na sajmovima zadrugara koji su prezentirali svoje proizvode. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Na samome početku važno je istaknuti da je izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za 2007. godinu sveobuhvatno tj. cjelovito i vrlo je kvalitetno. Kroz izvješće je vidljivo poboljšanje materijalnog statusa hrvatskih branitelja te cjelokupne skrbi. Sredstva Ministarstva branitelja u razdoblju 2004. godine do 2008. godine udvostručena su što pokazuje da je Vlada Republike Hrvatske i resorno Ministarstvo itekakvu brigu i značaj iskazalo braniteljskoj populaciji i njihovim obiteljima te je u 2007. godini za provedbu braniteljskog zakona utrošeno 5 milijardi 622 milijuna 477 tisuća 820 kuna. Najveći dio utrošen je na prava iz mirovinskog osiguranja i to 4 milijarde i 168 milijuna kuna. Oko 800 milijuna kuna na trajna novčana prava je utrošeno. 253 milijuna 136 tisuća kuna utrošeno je na stambeno zbrinjavanje te su zbrinuti svi najteži invalidi. 194 milijuna kuna na prava iz zdravstvenog osiguranja su utrošena. 42 milijuna kuna za zapošljavanje te na ostala prava u nešto manjim iznosima ali moram napomenuti za razliku od prethodnog zakona koji je donesen 2001. godine uvedena su brojna poboljšanja te ću istaknuti najznačajnija. Uveden je novi pravni institut najniže mirovine za korisnike obiteljske, starosne ili invalidske mirovine hrvatskih branitelja. Ne zastarijevaju prava po osnovi smrti hrvatskih branitelja koji je učinio samoubojstvo kao posljedicu psihičke bolesti uzrokovane sudjelovanjem u obrani Republike Hrvatske. Produžen je rok za podnošenje zahtjeva za status hrvatskog ratnog vojnog invalida kao i priznanje prava na obiteljsku invalidninu nakon smrti hrvatskog branitelja koji je umro od bolesti. Važno je istaknuti da je ukinut institut prevođenja braniteljskih prava koji je bio temelj diskriminacije svih branitelja. U 2007. godini isplaćen je dug za 11 tisuća 563 korisnika mirovine i to u iznosu od 199 milijuna 895 tisuća 805 kuna a koji je nastao nepoštivanjem i neprovođenjem Zakona iz 2001. godine. To je važni podatak kojega bi trebao kolega Kotromanović slušati ali evo vidite nema ga u sabornici. Vlada Republike Hrvatske je u kolovozu 2007. godine usvojila nove programe, a to su program stručnog osposobljavanja i zapošljavanja hrvatskih branitelja i djece smrtno stradalih, zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja za razdoblje 2008. do 2011. godine. Te program za poboljšanje kvalitete življenja u obiteljima poginulih hrvatskih branitelja, hrvatskih ratnih vojnih invalida i hrvatskih branitelja oboljelih od PTSP-a za razdoblje od 2008. do 2011. godine. U 2007. godini dodijeljeno je 20 osobnih automobila s prilagodbama za 100%-tne hrvatske ratne vojne invalide prve skupine. A samo da napomenem da je od 2004. do 2007. godine dodijeljeno 355 automobila za hrvatske ratne vojne invalide koji su trebali biti dodijeljeni još 2003. godine. Fond za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja odobrio je ukupno 7 tisuća 45 stipendija. A iznosi stipendija povećani su za 100% te za srednje škole iznosi 400 kuna, a za fakultete 1000 kuna. Isto tako u 2007. godini sa radom je otpočela i Zaklada hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji te je u izvještajnom razdoblju odobrila korisnicima financijsku pomoć od 5 milijuna 341 tisuću kuna i 59. Korisnicima opskrbnine isplaćeno je za 2007. godinu 126 milijuna 277 tisuća 667 kuna te su uključeni putni troškovi dolaska na liječničko povjerenstvo što je povećanje za 23,25%. I na kraju da zaključim. U cijelosti podržavam Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za 2007. godinu. Odbor za veterane Domovinskog rata, to moram reći na kraju svog razlaganja, da je isto tako jednoglasno podržao ovo izvješće. Ja se danas čudim svom kolegi Kotromanoviću da ovoliko je nezadovoljan sa izvješćem, a digao je ruku kao i mi svi drugi da smo zadovoljni i da podržavamo izvješće. Hvala vam lijepa.
Hvala. U 17 i 44 će isteći vrijeme za prijavu od 10 minuta. Na redu je gospodin zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Demokratska smo zemlja, pa ne moramo svi jednako misliti, pa onda mjestu čuđenju nema. Bilo bi nenormalno da svi imamo jednako mišljenje. Pa onda bismo svi bili u HDZ-u ili bi svi bili u SDP-u, ali hvala Bogu to nije tako. Ali da prijeđemo na bit. Evo, kasni je sat pa nisam htio ispravljati krive navode, a bilo ih je, već ću sada sve reći što slijedi. Kao i svake godine pred nama je Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja. Znači, pravo i mjesto i vrijeme za davanje jedne ocjene o onome što je učinjeno ili nije učinjeno na poboljšanju položaja hrvatskih branitelja u društvu. Kao što se moglo pročitati u uvodnom dijelu izviješća, a i čuti danas od predstavnika Vlade. Vlada je prilično zadovoljna učinjenim i to je njezino pravo. Ona tako smatra da je sustav skrbi za hrvatske branitelje stabiliziran. Uvijek sam govorio i 2000. i 2004. i danas da Hrvatska spada u red zemalja koja je možda na najsveobuhvatniji način riješila status svojih veterana. Tako je bilo devedesetih, tako je bilo dvije tisućite, tako je i danas. Ali u provedbi šteka. To moramo priznati. Znači, da li je to baš tako? Da li sustav skrbi ili je toliko dobar? Na to pitanje najbolje mogu odgovoriti sami branitelji svaki ponaosob. Svako generaliziranje i govorenje u ime svih više ne može proći. Osobno bih volio da se mogu složiti sa ovakvom ocjenom Vlade, jer bi to značilo da smo bliže uređenju Hrvatske kao pravne ili kao sređene države. Ali to nije baš tako. Na nekoliko primjera nastojat ću pokazati da se prema mome osobnom shvaćanju kako bi uređeno društvo i država trebali izgledati, što ja slažem se da se ne morate složiti sa mnom, nikako se ne radio o stabiliziranom sustavu skrbi, štoviše može se reći da je sustav skrbi za hrvatske branitelje destabiliziran jer je izvor iskrenog nezadovoljstva znatnog dijela braniteljske populacije, ne kažem cjelokupne populacije posebno onog koji je s puškom u ruci sudjelovao u obrani domovine. Mislim da nitko ovdje u Hrvatskom saboru ne može reći da se većina hrvatskih branitelja slaže sa brojem branitelja u registru, recimo gdje se brojka sa 403000 koliko ih je bilo krajem 2003. godine povećala na gotovo 495000 sa vjerojatnom tendencijom i daljnjeg povećanja. Obrazloženja kojih smo se naslušali iz Ministarstva obitelji i branitelja, da je branitelja toliko jer su ih toliko popisali MORH i MUP kao da ova dva ministarstva ne čine hrvatsku Vladu su najblaže rečeno neozbiljna. Vlada ne želi priznati, a što je opće poznato da su se devedesetih godina, znači za vrijeme HDZ-ove vlasti kao što vi uvijek govorite o SDP-ovskom vremenu 2000., 2003. godine. Evo sada vas podsjećam na devedesete godine potvrde dijelile svima onima koji su recimo dobili spomenicu Domovinskog rata ili onima za koje su posebno oformljena ad hoc povjerenstva u civilnim institucijama davali takve statuse. Pa i sami znate da je pokojni predsjednik države Franjo Tuđman na daleko manju brojku od 380000 hrvatskih branitelja koji su mu podastrli reagirao sa nevjericom, a ipak je on bio i vrhovni zapovjednik Oružanih snaga. I sada smo zaista u interesantnoj poziciji. Ja kao osobno njegov svojevremeni kritičar podržavam njegov stav o ovome pitanju, dok HDZ-ova Vlada želi svoga bivšeg predsjednika u svemu demantirati, pa čak i u ovome. Ali ni to nije toliko važno. Najvažnije je da je ovakav registar i sve što iz njega proizilazi naišao na kritike i to onih hrvatskih branitelja koji su se borili, ništa nisu dobili, niti su išta i tražili, a jedino što traže to je da ih se ne omalovažava sa ovakvim brojkama. Da sustav ne funkcionira, a ovo govorim već godinama dobronamjerno, krajnje dobronamjerno. Svjedoči čitav niz događaja nasilja najgore vrste, gdje se ustanovilo da su počinitelji, a to vrijedi za sve građane, ne za samo hrvatske branitelje već za sve građane i pored utvrđenih dijagnoza teških psihičkih poremećaja, znači ne PTSP-a već teških psihičkih poremećaja i koji su uz to bili evidentirani kao osobe sklone nasilju uredno imali dozvole za držanje i nošenje oružja. I nakon ovoga višestrukog ubojstva u Zagorju, gdje je svirepo ubijeno čak i dijete nikoga u vlasti izgleda to ne zabrinjava. Postavlja se pitanje koga ova Vlada štiti? Nasilnike, beskrupulozne tipove spremne na sve, proistekle iz rata ili ne proistekle, svejedno je ili obične, poštene građane. Imamo zadnji skandalozni slučaj koji dominira danima na naslovnicama novina. Jedan od čelnika lokalne braniteljske udruge osumnjičen je za teško razbojstvo. Možemo reći događa se i uistinu se događa. Ali taj čovjek postavljen je političkim dekretom na to mjesto. Hoćete li reći da to opet nema ništa sa Vladom i njezinom politikom. Jedan stabilan i dobro uređen sustav zasniva se na časnim i poštenim ljudima, a ne onim drugim. Da politika ove Vlade i njezina provedba nisu postavljene na dobre temelje svjedoče i primjeri korupcije prilikom izdavanja liječničkih nalaza. Dijagnoza 1 i 2 vjerojatno su samo vrh ledenoga brijega. Neka pravna država jasno ustanovi svoje. Ali neprecizan zakon, stalni pritisci na liječnička povjerenstva, te nepostojanje kontrole, odnosno nespremnosti da se ona provodi dovela je do navale na medicinske ustanove i to svi vrlo dobro znamo. Samo nekoliko podataka. Krajem 2003. godine, znači vrijeme mraka, bilo je oko 32000 hrvatskih ratnih vojnih invalida. Od 2000. do 2003. brojka se gotovo nije mijenjala. Danas ih je po izvješću 44600. Broj umirovljenih osoba krajem 2003. godine bio je oko 20000. Brojka se u odnosu na 2000. godinu uvećala za 10%, znači za nekih 2000. A danas ih je 38000 samo 26% više u odnosu na prethodnu godinu. Većina ovoga uvećanja zasniva se na dijagnozama PTSP-a i ostalih psihičkih oboljenja pri čemu nitko ne dovodi pri tome u pitanje stvarno oboljele. Sad ću nešto reći nisu moje riječi, pa ako me netko želi ispravljati neka to uzme u obzir. To su riječi doajena hrvatske psihijatrije Eduarda Kleina koji je prije nekoliko tjedana dao intervju jednom našem tjedniku. Ovdje je intervju, pa ga mogu i pokazati. Pod naslovom "Crna strana hrvatske psihijatrije" Klein govoreći o odgovornosti hrvatske psihijatrije za toliko broj lažnih dijagnoza, kaže među ostalim, citiram: "Zašto je toliko lažnih dijagnoza napisano, vama je jasno kao i meni. To nije politička psihijatrija, ali je sramota psihijatrije. Zašto vlast ne reagira? Vlast se ne boji pravog PTSP-ovca, već lažnog i ne želi reagirati. Vlast se isto boji jer voli dobre fotelje." Završen citat. Volio bih da taj intervju gdje Klein također kaže da pravi bolesnici rijetko koriste bolest kao alibi. Pročitajte, možda bi shvatili da ovakav vid skrbi ne vodi nikamo. Dobar sustav skrbi za veterane onaj koji će zbrinuti najteže invalide, koji će zbrinuti obitelji poginulih i nestalih i to se čini i to je dobro. I koji će omogućiti svim ostalim braniteljima da rade i zarade i tako omoguće dobar život sebi i svojoj obitelji, a tu smo zakazali. Umjesto proaktivnih mjera školovanja, doškolovavanja i zapošljavanja, ova Vlada je preuzela isključivo pasivne mjere i to je njezino pravo, da se razumijemo. One su, istina kratkoročno prijemčivije za pojedinca, ali dugoročno ni on ni šira zajednica od toga nemaju koristi. Posebno zajednica. To najbolje pokazuje broj novozaposlenih hrvatskih branitelja koji se iz godine u godinu smanjuje, što znači da također i smanjenje broja nezaposlenih hrvatskih branitelja na burzi treba iščitavati ne kao njihovo zaposlenje, već kao dijelom i njihovo povećano umirovljenje. A kako smo zaboravili u svim ovim pričama običnog branitelja svjedoči i pitanje jednog od njih, pa evo ovo je i prigoda jer sam mu obećao da ču to pitanje postaviti, zbog čega se opskrbnina koja je 2001. godine uvedena upravo za obične hrvatske branitelje nesposobne za privređivanje, a koji nemaju status HRVI-ja, zbog čega se već 6 godina nije povećala, već iznosi tih niti tisuću i 100 kuna. Znači, to je samo djelić onoga što pokazuje da mjesta zadovoljstvu nema i kada Vlada govori o stabiliziranju sustava sveukupne skrbi za sve kategorije sudionika rata, na djelu je čisto bacanje prašine u oči. Bolji položaj u društvu hrvatskih branitelja, ali i svih ostalih građana može osigurati samo sposobna i poštena vlast. Vlast koja će biti u stanju suzbiti stalne izbore nezadovoljstva u društvu, a to su korupcija i kriminal. Budući vrijeme ističe, evo dobro što smo imali izvješće i što se osobno mene tiče, primam ga na znanje. Hvala.
Hvala. Imamo jedan ispravak. Gospodin Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, moram ispraviti netočan navod druga Ivice gdje je naveo da je … [[Govornik se ne razumije.]] političkih ljudi na čelo lokalnih HVIDRA-i ili udruga. To je apsolutno netočno jer provodi se demokratski izbor kao na lokalnom nivou, tako i na županijskom, tako i na državnom. I za nekoga kao osobu birali su ljudi i glasovali za njega. To što je on počinio ili ne počinio, dokazat će pravosuđe. Mi smo učinili svoje, isključili ga iz sustava pravosuđe neka kaže svoje i nikada više neće biti s nama. I netočno je da je sustav na bilo koji način narušen skrbi za branitelje. U vaše vrijeme bio je srušen. Samo ću dat jedan primjer, a to je da ste za načelnika i voditelja centra za PTSP Šibensko-kninske županije postavili gospodina Kurtova, vašeg koalicijskog partnera sa stručnošću automehaničara.
Hvala. Ako ste se obratili gospodinu Pančiću sa druže jer ste zajedno bili branitelji, O.k., ali ako su drugi razlozi tog obraćanja, onda to nije ovaj … Ovdje u Saboru se ne obraćamo … … [[Upadica se ne čuje.]] Kako ne, nemojte. Dobro, idemo dalje, nije to ništa strašno. Ovako, ima riječ gospodin zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo, čuli smo već iz izlaganja našeg državnog tajnika kao i predstavnika klubova da ubiti Klub SDP-a podržava ovakve mjere koje su učinjene da onaj koji govorio u ime kluba, a to je gospodin Kotromanović kao hrvatski branitelj koji je predsjednik Odbora za veterane, i jasno je iščitao iz ovoga izvješća da je ono zapravo sveobuhvatno, da je potkrijepljeno u svim segmentima i kao što je Pero Mlinarić nabrojio, svih ovih 18 stvari koji čine prava hrvatskih branitelja u svim segmentima su potkrijepljena u ovom izvješću. Naravno da je ono trn u oku svima onima koji nisu mogli izdvojiti iz proračuna tolika sredstva, naravno da je trn u oku jer je duplo veći nego u vaše vrijeme, gospodin Pančić. Za 5 milijardi 622 milijuna 477 tisuća kuna spram onih 2 milijarde i 800, spram onih dana kada za HVIDRA-u nije bilo ni lipe jer su sljedbenici ministra Šuška. Spram onih dana kad su se ukidala prava i sankcionirala, kad su se revidirali i sramotili hrvatski branitelji, kad su se prozivali ratni vojni invalidi, pa čak i Nojko Marinović kao general koji je sa šarapnelom u glavi, kao i Darko Beštek, kao i svi drugi koji su doživjeli traume i ne bih naglašavao i ne bih uspoređivao. Tablice sve govore, kroz godine što je uzrokovalo i što su posljedice. Ja ih neću navesti namjerno i ne želim da to budu ikada posljedice. Trajna briga i skrb definira se u svim segmentima, naravno da se iziskuje još puno materijalnih sredstava, prije svega da se podmire one prostori i stavke koje su obespravljene, oni ljudi koji su obespravljeni. U samo 2007. godini 6 milijuna 999 tisuća, ali nije to, to je za jednu godinu, to su upravni sudovi, općinski sudovi, županijski sudovi stigli donijeti presuda. Postoji još niz presuda. Samo 8 stotina i još nešto je na upravnom sudu u vezi svojih prava. kada će doći na red, i za njih se treba osigurati sredstva. Isto tako, i niz onih koji su obespravljeni morali su biti kroz prijašnje proračune nadoknađeni. Važno je za reći da priznajete i vi, ali kažite da jedna populacija nezadovoljnih. Minimalna mirovina koja je za svakog hrvatskog branitelja osigurana zasigurno čini zadovoljstvo te populacije. Za one, kao što sam čuo danas da se govori, da ima onih koji gladuju. Ne može biti nitko gladan kada ima pravo na opskrbninu, na opskrbninu koja je tisuću i 92 kune. Zapravo, samo treba podnijeti zahtjev i ostvariti i u vaše je vrijeme ona bila, koliko ste je dodijelili, to je pitanje. Možda postoje oni koji danas se boje podnesti, ali mi ih educiramo i kažemo da stvarno na to imaju pravo, da svoja prava ljudi koriste kako bi imali osnovne potrebe za život. Kako populacija hrvatskih branitelja ne bi bila po bilo kojem segmentu oštećena, pristupilo se kroz sve ove godine i povratku koji slijedi iz prevođenja iz jednog zakona pa do onoga 97. pa do onoga 2001. pa sada i po ovom zakonu kada je prevođeno, isto tako treba razlike isplatiti. Za prošlu 2007. godinu isplaćeno je što je od bitnih značajki 199 milijuna 859 tisuća kuna za 11 tisuća i 563 korisnika. Isto tako postoji obaveza i u ovoj godini za razlike za 2006. i prva tri mjeseca 2007. u iznosu 222 milijuna kuna. I tako ćemo stvarno po onim zakonskim regulama i osnovama potkrijepiti populaciju hrvatskih branitelja koja to zaslužuje. Da nije nje, mi danas vjerojatno ne bi u ovom hrvatskom Parlamentu raspravljali o Zakonu o pravima branitelja, tko zna kakav bi zakon bio na snazi, možda još onaj iz NOB-a. Možda bi za vas vrijedilo više kao i za gospodina Kajina kojega nema ovdje, a ne želi nikada usporediti da 42 tisuće i 520 hrvatskih ratnih vojnih invalida prima mirovinu dok je 70 tisuća boraca NOB-a još na platnom spisku mirovinskoga plus žrtve rata i poraća sveukupno … [[Ne razumije se.]] mislim u čemu ćemo uspoređivati. S kojim vrijednostima? Sa vrijednostima primanja? Da. Različita su primanja. Ja mislim da smo različite i pothvate učinili, da je ovo stabilna demokratska država ustrojena na drukčijim uzusima nego što je bila ona za koju su se borili i ti partizani. Čast svima onima koji su stvarali one granice koje se bore protiv antifašizma, ali među njima postoje i oni koji su zakrvavili ruke na nevinim i koji su bez suda i pravosuđa ubijali i danas još uvijek postoji vrijeme kada bi trebali biti sankcionirani i kažnjeni. Stoga kada se osvrćemo na ovaj zakon želimo reći da je preokupacija i cilj trajna pomoć, briga i skrb za hrvatske branitelje, da je kroz edukaciju, kroz PTSP centre, kroz sve moguće forme kao i kroz liječenje. Vidim da toplice u kojima su ugovorene medicinska rehabilitacija 100%-tnih invalida, da čak dvojica nisu se ni odazvala od onih kojima je ponuđeno da budu opskrbljeni tom formom. Isto tako ono što je državni tajnik naglasio, zapravo sve je rečeno definitivno jasno i glasno, tablice su prekrasno učinjene. Da je u prošloj 2007. godini samo 71 braniteljska zadruga dobila po 150 tisuća kuna potpore kako bi se u njoj zaposlili hrvatski branitelji kako bi kroz nju stvarali i opskrbljivali, kako bi služili za svoje obitelji i za sebe da mogu živjeti dalje sretno i bogato. Isto tako želim naglasiti da kroz ovaj zakon stvarno prezentirano je sve i ona naša trajna briga i skrb koju smo se obavezali o stambenom zbrinjavanju. Točno je da 12 tisuća zahtjeva za kredit ili formu stambenog zbrinjavanja postoji. Točno je da nalazimo rješenje kako ćemo što veći dio kreditom potkrijepiti uz pomoć ili suradnju naših banaka, tj. pogotovo poštanske banke kao što smo govorili prije ili vjerujem da ćemo naći moment. A isto tako želim naglasiti da jedan dio lokalnih jedinica samouprave se odnosi baš sa dužnim poštovanjem prema populaciji hrvatskih branitelja, osigurava prostor i zemljište, oprema ga infrastrukturom komunalnom i na njemu ministarstvo gradi objekte za stambeno zbrinjavanje, dok drugi se na to oglušju iako imaju zakonsku odrednicu da osiguraju zemljište, opreme zemljište za stambenu izgradnju stambenih jedinica sa stanovima ili za individualnu stambenu izgradnju svih onih koji žele graditi individualno objekte. Znamo da je teško u gradovima koji su uz more gdje se razvija turizam, osigurati velike parcele i veliko zemljište. No međutim, nitko ne traži da bude prvi red do mora parcela. Neka se osigura u bilo kojem dijelu grada, samo neka se osigura, tako će se skrb i briga za stambeno zbrinjavanje te populacije sigurno što prije riješiti. I mi kao HVIDRA Republike Hrvatske uz ministarstvo puno puta smo slali i potpore i opomene i molbe i žalbe da se riješi prostor, međutim negdje se oglušuju i nikada ne odgovore i nikada ne riješe. Vidimo da kroz ove prijedloge u nekoliko naših gradova je osiguran prostor za stambeno zbrinjavanje moglo bi ih naglašavati, ali evo mislim da ih je tek jedno šest u pitanju. Isto tako želio bih apelirati ovim putem na sve druge da što brže i hitnije osiguraju prostor kako bi se stambeno zbrinulo što više ljudi. Kroz sve forme zapošljavanja hrvatskih branitelja došlo se je do toga da se je smanjio broj nezaposlenih i dalje se čine veliki napori da što veći dio braniteljske populacije bude zaposlen i da kroz rad privređuje za potrebe sebe i svoje obitelji kako ne bi bili skloni bilo kakvim drugim porocima nego rad je u biti i najveći lijek za ono što se čini stres i ratni stres. Ono što želim naglasiti da kroz županije jasno je vidljivo da je kroz mjere 4, kroz mjeru 6, kroz mjeru 7 ukupno zaposleno po našim županijama 519 ljudi. Vidimo kroz ovo izvješće da postoje i državne službene institucije koje ne poštuju zakon i koje ne poštuju članak 35. zakona o prioritetu hrvatskih branitelja kod zapošljavanja. Želim naglasiti da to se ne bi trebalo događati, iako vidljivo je da u rezultatima prijava, malo prijava ima sa ostvarenim rezultatom, više je onih koji su odustali ili koji su zapravo bili odbijeni da nisu imali pravo, naravno pod jednakim uvjetima kako to i stoji. Evo ja ću pohvaliti ovo izvješće koje stvarno je sveobuhvatno, koje kroz proračunska sredstva od 5 milijardi i 600 milijuna zasigurno opskrbljuju dobro populaciju hrvatskih branitelja. Ima još segmenata koja će se dorađivati u trku, ali prvo se moraju riješiti oni zaostaci. Isto tako želim naglasiti da kao što su u cijelom proteklom vremenu što smo vidjeli da je ministarstvo gospođe potpredsjednice Vlade Jadranke Kosor uvijek ocijenjeno bezuvjetnom ocjenom Državne revizije pa stoga mislim da su sva sredstva pravovaljano usmjerena i utrošena što isto u prijašnjem razdoblju nije bilo baš za pročitati.
Hvala. Imamo repliku, gospodin zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Mome drugu Đakiću, evo replika da može odgovoriti, jer ispravljanje krivih navoda nije baš nekakav demokratski standard. Znači kada kolega Đakić govori o daleko većim sredstvima danas nego jučer, treba reći da mirovine tada nisu vođene u sastavu ministarstva već u Mirovinskom fondu tako da je to nekih milijarda i pol, 2 milijarde više a istovremeno broj korisnika danas je daleko veći nego što je bio jučer. Ali ostavimo to po strani. Razlikovanje kako je bilo jučer a kako je bilo danas mogu se tome priključiti. Mogu reći da u prošlo vrijeme u prošloj Vladi i u prošlom ministarstvu nije bilo korupcije u ministarstvu, uzimanja novca od hrvatskih branitelja a to je bio upravo slučaj u vrijeme gospođe Jadranke Kosor kao ministrice. Također nije bilo korupcije u liječničkim povjerenstvima ili se ona suzbijala a danas vidimo hvala Bogu imamo je. Ako vidite tabelu suicida o kojima također ne bih ja previše ni ona se bitno nije promijenila samo onda je bio kriv zna se tko a sada o tome nećemo govoriti. Meni je žao isto zašto ovdje kao na početku ne sjedi gospodin Beštek. Nekako ste ga se lako odrekli nakon što je izgubio sudsku presudu. Žao mi je što je do svega toga došlo ali tu i HVIDRA ima svoje prste. Također mogu reći da moj zakon ako je to već moj zakon ali mislim da je to bio zakon koji je izglasao Sabor nije pao na Ustavnom sudu a ovaj aktualni zakon je pao u onome dijelu oko upisa djece kada smo vam govorili da ne idete u to, da to nije dobro na kraju je to palo. A što se tiče predsjednika kaštelanske HVIDRA-e ja sam jučer gledao gospodina Strizu, nisam vidio vas. U svakom slučaju djelovao je uvjerljiv, barem u ovome dijelu kada je govorio o pritisku HVIDRA-ine središnjice na postavljanje pojedinih ljudi.
Hvala. Odgovor gospodin Đakić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo, moram pojasniti da je oduvijek u Ministarstvu branitelja su se vodile mirovine, ovo je apsolutno netočno da su se vodile u mirovinskom fondu. Naime, kada govorimo o suzbijanju korupcije onda nema ni boje ni funkcije, ni bilo kakve pozicije čovjeka koji ne bi bio dodirljiv u današnjem političkom svijetu i pravosudnom svijetu, kao što je bilo kod vas dok su štitili pa i samoga vas. Ne znam gdje su silne tisuće komada cigle u Bosni završile koje se ne mogu naći ni dan danas za pomoć bosanskim Hrvatima u Posavini. Pitanje još i danas se postavlja gdje je to. Ne znam što je to bilo. To je bilo mazanje očiju. Niti su sagrađene kuće, niti su pomognuti oni koji su ostali bez kuća. Ne znam kako je to vaše ministarstvo radilo. Kad se tiče … [[Govornik se ne razumije.]] Bešteka vašom prozivkom je čovjek stradao. A pogreškom koga? Pere Kovačevića kao pravnika koji mu je napisao krivo rješenje. Čovjek ostvaruje pravo i danas koristi to pravo ali nije proveden bio upravni postupak. I to recite istinu kao ministar. Kad ste saznali, kad su vam službenici objelodanili onda bi najrađe potunjili glavu ali niste mogli jer ste bili napuhani kao paun i niste čovjeku pružili ruku i rekli u čemu je problem. Da ste to učinili vi bi bili politički pobjednik nad svima onima da ste rekli da je netko u ministarstvu pogriješio kada je pisao rješenje i stavio na to rješenje o pravu na tuđu pomoć i njegov krivi urbroj i klasu. To je učinio Pero Kovačević i vi ste sami digli kaznenu prijavu protiv njega ne za taj slučaj nego za još nekoliko slučajeva. To recite. Budite iskreni pa recite kako je došlo do slučaja Beštek. Hvala lijepa.
Replika gospodin zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Uvaženi predsjedniče Sabora. Pa ja stvarno ne bih htio da se ova govornica koristi za politiziranje ove vrlo osjetljive problematike. No međutim, vi ste u svom govoru spomenuli nešto zapravo s čime se ja moram složiti. Rekli ste da se sada i još vode hrpe upravnih spora znači ljudi koji još rješavaju svoj status, koji ga nisu mogli riješiti iz razno raznih razloga. Nažalost, veliki dio ljudi je svoj status riješio na jako ajmo to tako reći i netransparentan način. Osobno iz primjene svoga oca ću vam reći da je '94., '93. su status RVI se mogao dobiti za 15 tisuća maraka ako niste bili u ratu ili za 10 ako ste bili. I ja vas pozivam i apeliram i na vas da objavite Registar branitelja jer nema časnije stvari, nema svetije stvari u ovoj državi od biti na tom popisu onih ljudi koji su svoju krv prolili za ovu zemlju. I pozivam vas upravo da to napravite. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor gospodin Đakić.
Hvala lijepo. Pa naime, kada već imate saznanja da je netko tražio novac za status vašega oca onda kao častan čovjek, kao moj kolega saborski zastupnik imate dužnost i vaš otac je imao tu građansku dužnost da je prijavio da se taj slučaj rasvijetli, da se uhiti onaj tko je tražio da na bespravan način da nekome ono što mu ne pripada. Kad kažete da se slažete sa mnom. Da, točno je. 850 slučajeva je još neriješenih koji se vode pred Upravnim sudom. Ima još i 2 tisuće i nešto slučajeva koji danas vode upravni postupak u stjecanju svoga prava iz braniteljske populacije da nemaju točan datum od kada do kada su bili. Vode upravni postupak, vode upravne sporove da bi ostvarili svoje pravo. Negdje su zanemarili onda kada je bilo vrijeme da uzmu, promijene vojnu knjižicu staru za novu, da se u nju upiše, poštambilja i kad vide to, imaju kod sebe i znadu točno da im je pravo napisano u njihovom registru, u vojnom odsjeku, u policiji ili bilo kojoj instituciji za koju su radili, da li su radili u službi državne sigurnosti ili bilo kojoj drugoj organizaciji koja je bila u svrhu i potpori oružanim snagama kao i MUP-u. Isto tako, želim naglasiti da problematiku kojom se bavimo zasigurno nije lako ni gledati ni trpjeti i bolesti naših prijatelja suboraca kroz vrijeme one kulminiraju, kroz vrijeme tko zna šta se komu događa u glavi i što su posljedice rata. Tako spominjati slučaj Zagorja mislim da je zapravo u ovom Parlamentu strašno kao što je to naglasio gospodin Kajin prije. Teško je mjeriti što se u glavi čovjeka dogodilo. Napravio je niz kaznenih djela i ono je stvarno bilo masakr, za svaku osudu. Ali opet čovjek treba pogledati da je ta osoba ipak bila ta koja je oslobodila, koja je dizala stijeg na Knin. I sada budite pametni u svemu tome jedno mora anulirati drugo.
Hvala. Idemo dalje. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Iz ovog Izvještaja provedbe Zakona o pravima hrvatskih branitelja izdvojila bih i zapravo podržala ovaj program stručnog osposobljavanja i zapošljavanja hrvatskih branitelja i djece smrtno stradalih, zatočenih i nestalih za razdoblje od 2008.-2011. godine, zapravo kao nadogradnju prijašnjih programa upravo zbog toga što je to sigurno jedan pomak u rješavanju problematike nezaposlenosti hrvatskih branitelja, kad znamo podatak da je postotak nezaposlenih branitelja u odnosu na ostale nezaposlene 8,4% u državi Hrvatskoj, a u nas u Dubrovačko-neretvanskoj županiji 11,5%. Isto tako bih izdvojila program spomenuti danas za poboljšanje kvalitete življenja i obitelji poginulih hrvatskih branitelja, hrvatskih ratnih vojnih invalida i hrvatskih branitelja oboljelih od PTSP-a, isto tako razdoblje 2008.-2011. godina koji će se provoditi, kao nam je i državni tajnik rekao, prikupljanjem dostupnih podataka o prevalenciji primarne i sekundarne traumatizacije i to organiziranjem pregleda, odnosno praćenjem zdravstvenog statusa one četiri ciljane grupe koje vidimo ovdje u izvještajima. Danas bih se zapravo osvrnula na centre za PSP, odnosno psihosocijalnu pomoć koji su osnovani '95. godine u okviru Vlade Republike Hrvatske sa programom za pomoć civilnim i vojnim žrtvama Domovinskog rata kao i njihovim obiteljima. Naime, centri su osnovani u svim županijama i postoje kao takvi dan danas s tim da se samo područje njihovih djelovanja s vremenom mijenjalo. Prvih par godina taj program je bio isključivo, zapravo uključivao je i neke oblike liječenja, dok se kasnije taj dio liječenja i to psihoterapijskih liječenja, odnosno psihoterapija prebacivala u ambulante, međutim zadržavao se jedan savjetodavni rad sa stradalnicima rata i jačao se socijalnopravni oblik pružanja pomoći istima. U 2007. godini kao vidimo u izvještaju ugovor o djelu je sklopljen sa 141 stručnim suradnikom, tako da u centrima radi 141 honorarni djelatnik, odnosno 14 stalnih zaposlenika. Kad govorim Centar za psihosocijalnu pomoć Dubrovačko-neretvanske županije on zapravo ima 6 honorarnih zaposlenika, i ima samo jednog stalnog zaposlenika. Broj intervencija je 3 tisuće 653, broj korisnika je 2 tisuće 587. Županija naša ima svoje centre u Dubrovniku, Metkoviću, Vela Luci, broj djelatnika se drastično smanjio od prije recimo 3 godine, mada su potrebe povećane i nema uopće socijalnog radnika. Kad to raspodijelimo u ta tri grada, Dubrovnik znači ima 2 psihologa, jednog psihijatra, jednog pravnika, to je taj stalni djelatnik, Metković ima jednog liječnika školske medicine, jednog pravnika i Vela Luka ima psihologa. Znači to su svi djelatnici koji obavljaju psihosocijalnu pomoć braniteljima, odnosno njihovim obiteljima u Dubrovačko-neretvanskoj županiji. A rad tog centra je slijedeći: savjetodavan je, to su razgovori sa braniteljima i njihovim obiteljima, civilnim stradalnicima, zatim su to pravni savjeti, rade se grupne terapije, sada su se branitelji organizirali u klubove veterana, zatim su to bračni tretmani. Iz razgovora sa djelatnicima iz ovih centara sam doznala da sve ima više žena koje dolaze sa svojom problematikom. One sve češće dolaze, dolaze sa obiteljskim problemima, a isto također se javljaju djeca iz tih obitelji. U djelokrug centra za pomoć spada još i obilazak terena, oni odlaze po potrebi. Branitelji koji dolaze sigurno da se osjećaju bolje i ovi koji redovno dolaze neusporedivo su bolji od branitelja zapravo koji ne dolaze u ove centre. Prema tome, to govori o potrebitosti, odnosno opravdanosti postojanja centara. Međutim, postoje problemi, a to su problemi kao što sam prije spomenula problemi djelatnika kojih ima malo. Ja sam spomenula za Dubrovačko-neretvansku županiju, ja sve mislim da bi i ostali kad bi proučili sve te probleme vidjeli istu problematiku kao i ovdje, a druga stvar je, glavni problem dubrovačkog centra je prostor. Do prije dvije i pol godine bili su smješteni u zgradi Ureda za obranu, međutim ta zgrada Ureda za obranu je otkazala smještaj kad se renovirala bez mogućnosti povratka, iako se znalo da je broj zaposlenika pa i prostora se reduciran je značajno, te da im tolika zgrada i prostor zasigurno neće trebati. Centar je tada dobio dvije prostorije u staroj bolnici, iza Odjela patologije koja se tek nedavno iselila. Prema tome, do tada su korisnici, pa i djelatnici morali prolaziti pored patologije, često je bilo neizbježno susretanje sa svim sadržajima rada patologa. Mora se priznati da je to sigurno, definitivno retraumatiziranje, ne samo stradalnika rata, nego i djelatnika centara. O svemu ovome su mediji pisali, "Slobodna Dalmacija" i drugi, međutim nisam sigurna da su zapravo oni koji su trebali dobiti informaciju o tome dobili informaciju. Također sam iz iskaza djelatnika ovog centra doznala da su pokušali zakazati sastanak sa čelnicima grada. Isto tako da su slali dopis Ministarstvu branitelja, ali nisu dobili nikakav odgovor. U jednom trenutku im je dodijeljen nekakav prostor, ali nisu ni to mogli ostvariti. Prema tome, u trenutku kad su se trebali iseliti iz zgrade Ureda za obranu tada im je dozvoljeno da uđu bar u ove prostore u kojima su danas i tako su još uvijek u tim prostorima stare bolnice okruženi potpuno neprimjernim prizorima socijalnim slučajevima smještenih u toj staroj bolnici, na žalost i narkomanski odbačenih igala. I zaista ne mogu vjerovati da se ne može naći prostora za centar u kojima se pomaže našim veteranima, bivšim braniteljima. Pa oni su bar to zaslužili. Ima naravno gradova u Hrvatskoj koji su vrlo velikodušno izišli u susret sa svojim centrima, pa se spominje Pula, Zadar, Osijek, čak u Zadru moram naglasiti da ima čak 12 stručnjaka koji rade u centru. Nije mi jasno zašto se u Dubrovniku ne može tako nešto riješiti. Zaključno možemo reći da postoje znači dva osnovna problema. To je znači povećanje broja djelatnika, odnosno osiguranje adekvatnih prostora, jer isto tako iz iskaza djelatnika rekli su da kad su bili u starim prostorima, boravili su tamo 10 godina, branitelji su rado dolazili i radili su i grupne terapije i osjećali su se dobro, međutim većina ih je, u ove sada nove prostore ne dolaze upravo zbog neadekvatnosti tih prostora, a godišnje se napravi i dvije i pol tisuće usluga. Prema tome, cilj je da branitelji dolaze i njihove obitelji, cilj je isto tako im osigurati bolje, jer oni to zaslužuju. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolegice s ove strane znamo nekada malo pretjerati ali uvijek znamo i pohvaliti suprotnu stranu ako je nešto dobro napravila. Pa i ovi projekti za zapošljavanje sigurno su jedan od kvalitetnijih što ova Vlada provodi s tim da moram reći da smo ih 2001. godine upravo mi uz puno muke i nespremnosti na suradnju različitih institucija u društvu upravo pokrenuli. S tim da bi se moglo zaključiti kada gledamo samo izvješće da je broj nezaposlenih hrvatskih branitelja koji se smanjuje rezultat ovih projekata za zapošljavanje. Sigurno je. Ali kad vidimo smanjenje broja nezaposlenih i kad vidimo da se istovremeno smanjuje broj novozaposlenih hrvatskih branitelja. 2003. godine to je bilo nekih 11 tisuća. 2006. godine 9 tisuća 600, a 2007. godine 8 i po tisuća to znači, a istovremeno vidimo treću tabelu a to je povećanje broja umirovljenika što znači da se preljev hrvatskih, nezaposlenih hrvatskih branitelja umjesto u smjeru novozapošljavanja preljeva u umirovljene osobe što jedan dio ljudi sigurno po starosti tamo i treba završiti, ali veliki broj je mladih, relativno mladih ljudi, srednja generacija koja je još sposobna za privređivanje i u tom je problem. I još ovo oko PSP centara prošle godine kada smo govorili o izvješću za onu godinu rečeno je da su svi, da su, da je svim centrima pronađen adekvatan prostor tako da ne znam u čem je problem? Kako to da onda Dubrovnik ga nema? … [[Upadica se ne razumije.]] Evo i Dubrovnik.
Jeste li tražili odgovor ili? … [[Upadica se ne razumije.]] /Upadica: Da, pa zato sam i htjela upitati kako riješiti tu problematiku jer stvarno je problematika u gradu Dubrovniku./ [[Govornik nije uključen.]] gospodin Krunoslav Mesarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici, prvo ću krenuti od Dubrovnika. Sukladno Zakonu o pravima hrvatskih branitelja prostore osigurava lokalni, zapravo lokalna samouprava. Da li županija gdje smo bili, PSP centar je bio podstanar u obrani. Dakle u onom trenutku prije nego što je 1997. stvoreno tj. 1998. stvoreno Ministarstvo branitelja. Slučajno sam i ja iz obrane pa znam taj problem. Kako je došlo da dođe tamo trenutno, vi ste iz Dubrovnika, ne znam, tamo je prostor izuzetno teško naći. Tako nama objašnjavaju. Prostor za stanove, obveza lokalne uprave i samouprave za davanje zemljišta i komunalnog uređenja. To se i cijenjeni zastupnik Pančić sigurno sreo kada je bio ministar i zna da to ide jako teško bez obzira tko je na vlasti. E sad to je odgovor na to. Jedino gradnja, kvadrat u Dubrovniku vi znate koliko košta. Evo ja sam sad trenutno u Zagrebu. Drugo, što se tiče registra cijenjeni zastupniče Pančić pa to je vrlo jednostavno. Vi ste rekli da je početkom 2001. godine kad ste vi ili 2003. kad je bio, vi ste skupljali podatke za registar 403 tisuće jel' tako? Što ga niste objavili? Tad Zakon o zaštiti osobnih podataka nije bio. To je bilo, isto tako ste imali isti problem kao i mi a to je da MUP tj. Ministarstvo unutarnjih poslova i Ministarstvo obrane su jedini nadležni za davanje podataka o sudjelovanju u Domovinskom ratu. Mislim to smo jedanput ovdje, stalno potičemo, recikliramo istu raspravu, a podatke znamo tko daje, na temelju čega daje. Zašto MUP i MORH nemaju službene evidencije ili imaju takove kakove imaju mislim da ćete morati pitati MUP i MORH, ne Ministarstvo obitelji i branitelja i međugeneracijske solidarnosti. I zadnje, dakle gospodine Pančić kao ministar znate da je opskrbnina 33% proračunske osnovice. Proračunska osnovica kada se utvrđuje? Prilikom donošenja proračuna. A glasujete za takav jedan proračun ovdje u Visokom domu. Dakle u Zakon je ušlo 33% proračunske osnovice plus 50% za one koji su samohrani roditelji i to mi ispunjavamo. Što se tiče izvješća izvješće nosi naziv Izvješće o provođenju Zakona o pravima hrvatskih branitelja za 2007. Ja mislim da većina rasprava osim koje idu u smislu i u smjeru da mijenjaju zakon nemaju, protiv ovog izvješća nisam čuo nijednu korektnu, nijednu suštinsku, suštinsku primjedbu. Evo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin Ivica Pančić. Izvolite.
Znam da Vlada želi biti apsolutno u svemu u pravu. Ali ne možete reći da niste čuli niti jednu suštinsku grešku. A što su ovi ljudi hvalili ili kritizirali, govorili, već ukazivali na određene greške. A to što se zakon provodi na taj način ne jednom je rečeno da je problem ne u zakonu što piše jer on može biti neprecizan, naginjati na jednu ili drugu stranu ali problem je često u provedbi. I provedba Zakona najviše muči određeni krug branitelja pored toga što netko može reći da on nije u zakonu. Ali dobro znamo da je to zakon prvenstveno o stradalnicima. Ali ne možete također i nikome spočitnuti da govori općenito i o braniteljskoj populaciji koja sebe u ovome zakonu ne pronalazi iz ovih ili onih razloga.
Gospodin zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Predsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Dosta toga je već rečeno u dosadašnjim raspravama u Izvješću o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji tijekom 2007. godine. Zbog toga sam odlučio skratiti svoju raspravu ali ipak želim iskoristiti priliku i kao zastupnik u Hrvatskom saboru ali i hrvatski branitelj želim pohvaliti sve one koji su doprinijeli da se ovakav zakon izglasa i ovaj zakon koji je stupio na snagu 1. siječnja 2005. godine na čelu sa ministricom Jadrankom Kosor, državnim tajnikom Ivićem i svim predstavnicima braniteljskih udruga koji su doprinijeli da jedan ovakav zakon bude donesen. I ovo izvješće za 2007. a i ono prije znači za 2006. zapravo potvrđuje da je zakon koji je donesen bio realan i usklađen sa financijskim mogućnostima Republike Hrvatske. Prava koja hrvatski branitelji ostvaruju provođenjem tog zakona nisu nikakve privilegije, jer zapravo branitelji nisu privilegije ni očekivali niti su ih tražili, već samo ostvarivanje propisanih prava koja trebaju omogućiti normalan život njima i članovima njihovih obitelji. Ovo izvješće po svim poglavljima ukazuje na brojčane pokazatelje ostvarenih prava, ali svim braniteljima je zapravo još važnije uvažavanje i takav odnos prema njima koji je razmjeran njihovom doprinosu obrane Republike Hrvatske, a time i u doprinosu u stvaranju Hrvatske države koja je danas pred ulaskom u NATO i Europsku uniju. Kada govorimo o hrvatskim braniteljima nikada nemojmo zaboraviti branitelje koji su u obrani Republike Hrvatske položili svoje živote. Isto tako ne smijemo zaboraviti na žrtvu velikog broja hrvatskih branitelja koji su ranjeni, na one koji su bili zatočeni i na branitelje koji se vode kao nestali i još uvijek se ne zna njihova sudbina. Pojedinačni incidentni ili ekscesi pojedinaca iz populacije branitelja ne smiju izazivati generaliziranje svih branitelja, jer u svakom žitu ima i kukolja, a većina branitelja su časni i pošteni članovi ovoga društva. Kao što je bilo časno i njihovo sudioništvo i doprinos u Domovinskom ratu. Naravno da ću podržati ovo izvješće, naravno sa zadovoljstvom. Hvala.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Ivo Andrić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Prije svega osjećam potrebu reći rečenicu, dvije o radu Odbora za branitelje koji je jednoglasno donio, odnosno prihvatio ovo izvješće i ono što je najbitnije pored nas koji smo sudionici tog odbora, odnosno članovi odbora ovo izvješće su podržale i udruge proistekle iz Domovinskog rata. Dakle, bitnije je da su oni podržali, nego što smo mi podržali, jer upravo oni su korisnici i prava proisteklih iz ovoga zakona i o ostvarivanju ovih prava ovisi egzistencija i članova navedenih udruga kao i njihovih obitelji. Na samom početku želim pohvaliti ovo cjelovito izvješće, jer ovo je treća godina od provođenja novog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, a iz izvješća se da vidjeti da je sustav sveukupne skrbi za sve kategorije sudionika i stradalnika Domovinskog rata konačno stabilizirano. Mjesečno je bilo prosječno 43769 korisnika osobne invalidnine sa oštećenjima organizma sa najmanje 20%. To je povećanje za 4,45% više nego u prethodnom izvještajnom periodu, a za isplatu istih utrošeno je 2,45% više sredstava nego u 2006. godini. Za obiteljsku invalidninu kao osnovno pravo po osnovi gubitka člana obitelji iako je bilo 26,33 procenta manje korisnika u 2007. godini isplaćeno je 254 milijuna 664 tisuće kuna što je za 3,26% više nego u 2006. godini. Isto tako, odredbom članka 78. stavak 6. zakona roditelji smrtno stradalog branitelja koji nisu korisnici mirovine po Zakonu o mirovinskom osiguranju, niti su u radnom odnosu ostvaruju pravo, a takvih je u izvještajnom periodu bilo prosječno 1676 korisnika što je za 10,4% manje nego u 2006. godini, a isplaćeno je sveukupno 57 milijuna i 408 tisuća kuna što je za 11,8% manje nego u 2006. godini. Po osnovi trajnih novčanih prava u 2007. godini bilo je 679 prosječnih korisnika što je 8% više u odnosu na 2006. godinu, a isplaćeni u iznosu u 2007. godini je 814 milijuna i 38 tisuća kuna što je za 4 i pol posto više u odnosu na 2006. godinu. Do povećanja broja korisnika došlo je i zahvaljujući i potpisanom međudržavnom sporazumu između Republike Hrvatske i Federacije Bosne i Hercegovine o pravu pripadnika Hrvatskog vijeća obrane po ovom zakonu. U njihovo ime zahvaljujem i Vladi i nadležnom ministarstvu, a ujedno i apeliram da se ažuriraju postupci priznanja prava sukladno ovom zakonu za još nekoliko stotina pripadnika Hrvatskog vijeća obrane koji zbog određenih administrativnih prepreka još uvijek ne ostvaruju svoje pravo. Ono što je posebno potrebno u ovom izvješću istaknuti jeste stambeno zbrinjavanje. U izvještajnom razdoblju riješeno je 1076 zahtjeva, od toga 86 zahtjeva riješeno je dodjelom stana, 990 dodjelom stambenog kredita za različite vidove stambenog zbrinjavanja. Naravno, pored toga su i kuće za sto postotne invalide, kupnja dovršenih stanova i stanova visoke dovršenosti za stradalnike Domovinskog rata, sanacija stamben ih građevina, sanacije kuća za sto postotne invalide, građevine u pripremi izgradnje. Pored izgradnje, sanacije i pripreme ide se i sa projektom rješavanja pristupačnosti objektima osoba sa invaliditetom. Hrvatski branitelji iz Domovinskog rata u Zavodu za mirovinsko osiguranje ostvaruju pravo na starosnu mirovinu, invalidsku mirovinu, obiteljsku mirovinu, najnižu mirovinu, te prava na naknadu plaća u svezi s pravima stečenim na temelju preostale radne sposobnosti. U 2007. godini na ime svega navedenog hrvatskim braniteljima je isplaćeno 4 milijarde i 167 milijuna i 982 tisuće kuna, a mirovinu je koristio prosječno 50561 korisnik. Prosječna invalidska mirovina u 2007. godini iznosila je 5068 kuna bez poreza i prireza, a koristilo ju je prosječno 38344 korisnika. Obiteljsku mirovinu koristilo je prosječno 12098 korisnika sa prosječnom obiteljskom mirovinom u 2007. godini od 7127 kuna. Također, osjećam potrebu istaknuti da je u 2007. godini za 11 tisuća i 563 korisnika mirovine isplaćeno je 199 milijuna 895 kuna na ime obveze isplate duga za razliku mirovina iz 2003. godine i prvih 6 mjeseci 2004. godine. Za pohvalu je svakako i onaj dio u izvješću koji tretira mirovine pripadnika Hrvatskog vijeće obrane i članova njihovih obitelji. Budući da je odlukom Ustavnog suda ukinut članak 53. Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji kojima su određene kategorije ostvarivale prednost pri upisu u srednje škole, te visoka učilišta, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa, Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti i Rektorski zbor potpisali su dana 27. ožujka 2007. godine sporazum o poticajnim mjerama za upis u ustanove visokog obrazovanja sukladno kojemu sveučilišta u okviru akademske samouprave sama mogu donijeti poticajne mjere za upis kandidata iz predmetne kategorije koji su zbog težine posljedica rata dovedeni u neravnopravan položaj s ostalim kandidatima u pogledu pristupa visokom obrazovanju. Za svaku pohvalu je podatak da je na visoka sveučilišta u Republici Hrvatskoj u akademskoj godini 2006. i 2007. u navedenoj kategoriji bilo upisano 8 tisuća 160 studenata. Iskreno se nadam da će u narednoj akademskoj godini ovaj broj biti povećan. Također je za svaku pohvalu i javni poziv koji je raspisan za financiranje troškova pripremnih tečajeva za upis na visoka učilišta u akademskoj godini 2007./2008. za djecu smrtno stradalo od hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata, djecu zatočenog ili nestalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata, djecu hrvatskih ratnih vojnih invalida i hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Pravo na korištenje besplatnih udžbenika sukladno članku 57. zakona i pravilniku, koristilo je 6 tisuća i 34 korisnika. Na kraju želim istaknuti program stručnog osposobljavanja i zapošljavanja hrvatskih branitelja i djece smrtno stradalih, zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja koji je usvojila Vlada Republike Hrvatske za razdoblje 2008./2011. kojim se nadograđuje prijašnji program. Osnovni cilj ovog programa je podizanje obrazovne razine nezaposlenih hrvatskih branitelja i djece poginulih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja, osposobljavanje za zanimanje za kojima postoji potreba na lokalnim tržištima rada, kao i proširivanje njihove formalne naobrazbe sukladno novim tehnološkim zahtjevima i davanje novčanih potpora hrvatskim braniteljima koji se odlučuju na razne oblike samozapošljavanja, bilo samostalno, bilo kroz zadruge. Zbog svega navedenog, podržavam ovo izvješće. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Mato Bilonjić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče … /Govornik je isključen, pa naknadno uključen./ … ministarstvo je napravilo izvješće, poslala ga ovom Domu, poslalo ga Odboru za veterane i poslalo ga svim krovnim udrugama proistekli iz Domovinskog rata, ono što su oni radili sukladno zakonu i koliko im je novaca dodijeljeno u 2007. godini. Na toj sjednici, čelnici udruga proistekli iz Domovinskog rata su jednoglasno podržali to izvješće, pohvalili njegov rad i svakako da se za slijedeću godinu može nadopuniti sa novim aktivnostima, ali za to treba osigurati i novce. Izvješće od 136 stranica je transparentno, vidljivo, iz njega se može iščitati i vidjeti svaka kuna, odnosno sva prava hrvatskih branitelja i na koji način su oni to ostvarivali. Vlada će biti zadovoljna kada ovih dana Sabor usvoji ovo izvješće, onda će znači biti zadovoljni, prihvatili su ga branitelji, prihvatio ga Sabor i tek tada će biti Vlada zadovoljna sa radom tog ministarstva. Naime, državni tajnik je kazao sve manje-više što sam ja pripremao, pa mi je to uskratio, ali ja bih se danas osvrnuo na, dao svoj komentar na određene diskusije koje su bile ovdje. Drago mi je da su svi klubovi kazali da treba dati, osigurati nova sredstva, da treba pomoći hrvatskim braniteljima i njihovim obiteljima, da taj zakon treba još i obogatiti sa sredstvima da bi se on mogao bolje provoditi i da bi se riješio i problem upošljavanja, edukacije i rješavao problem stambenog pitanja da onda ne bi nam dolazile ove točke od 11, 12, 13, 14, 15 i 16. Osim jednog zastupnika koji je pričao o velikim privilegijama hrvatskih branitelja. Pa ja bih ga podsjetio na stranici 3 da su to privilegije baš pod 11, 12, 13, 14, 15, 16 i 17 pa će samo neke ovako pročitat. Da danas hrvatski branitelji dan danas to putem suda rješavaju svoje probleme, psihosocijalni program da košta preko 11 milijuna, pa onda da i dan danas rješavamo problem za naše i stopostotne invalide, odnosno prilagođavamo ovaj prijelaz javnim ustanovama, a poglavito većine urađena, ali tamo gdje je kat jedan, dva ili tri, i ono što je najžalosnije što smo potrošili 8 milijuna i 207 tisuća kuna za pokop hrvatskih branitelja koji su umrli od bolesti i koji su se ubili. To je naša privilegija, to je privilegija naših kolega iz Domovinskog rata. I sad da ne pričam o ostalima, da je dan danas još ne znamo gdje se nalaze naši prijatelji, odnosno rodbina od obitelji nestalih da ne zna gdje se nalaze kosti i da ih dan danas pronalazi ministarstvo i da vrši sam pokop. Broj pripadnika hrvatskih branitelja svaki puta, i na prošlom izvješću traži se od Ministarstva branitelja, a svi smo svjesni davno prije, možemo reći prije nekoliko godina da su potvrde o pripadnosti brigadama davali zapovjednici, odnosno odjeli u brigadama, pa su to bila zborna područja, pa su to bili korpusi, danas je to isključivo pravo već godinama Ministarstva obrane, odnosno MUP-a preko njihovih službi. Za taj je dio i dalje bilo 500 tisuća branitelja, i dalje je bilo 100 tisuće neborbenog sektora, kao ratni zapovjednik, znam da ne može biti 350 tisuća vojnika, da nema 150 tisuća neborbenog sektora. Ne može funkcionirat, neka pogledaju bilo koji armiju svijeta. Nadalje, iznešeno je nekoliko obmana, netočnih podataka kako je samo Republika Hrvatska se samo brine za svoje branitelje u cijeloj maltene Europi, a mi znamo gdje su se vodili ratovi u proteklih 20, 30 ili 40 godina i koja je to nenaoružana vojska koja se formirala u Domovinskom ratu maltene goloruka pobijedila 4. odnosno 5. armiju svijeta ili Europe, pa onda koliko nas je bilo. Jednog dana će se i taj podatak otkriti točno. Zna se i sada, ali za javnost onda će vjerojatno svi ušutiti oko tih stvari. Kaže da je proračun 5% proračuna. Meni je drago što sam čuo danas od kolegica i kolega da oni svi traže veći proračun i više sredstava za naše prijatelje u ovome dijelu. Pa evo u samo ovom izvješću mogu samo kazati da ga sa zadovoljstvom mogu prihvatiti i pohvaliti zato što je ono onako kako je, ono je transparentno i vidljivo da se vidi svaka kuna, odnosno kako je potrošena. To je zakon. To je provedba zakona, a ne nekakav drugi dokument o kojem se danas pričalo. I svakako da bi trebalo raditi u narednom periodu, nastaviti sa ovim mjerama 4, 6 i 7 za poticaj kod upošljavanja i otvaranja novih zadruga da se branitelji skinu sa te tisuću i nekoliko kuna pomoći, da se pokušaju vratiti u radni odnos, znači da pokušaju raditi i da daleko manje razmišljaju o onome najgoreme, a to je ono što se dešava. Pazite među 400 ili 500 tisuća branitelja u toj masi uvijek imate čovjek koji će izvaditi pištolj, ubiti sebe ili ne daj Bože drugoga. To je normalno. U takvoj masi ljudi ima, zacijelo mora biti pa tako i kod naših branitelja, jer se treba sjetiti kuda su prošli, početak, sredinu i gdje su danas. Pa kada slušaju određena izvješća kako ih blatiju i klevetaju pojedinci, onda nikakvo čudo nije što se svašta dešava. Ja bih htio kazati, u izvješću se državni tajnik dotakao, pripadnika Hrvatskog vijeća obrane. Republika Hrvatska, govoriti ću samo o jednome dijelu pošto nemam vremena, znači sjeverni dio Slavonije koji graniči, znači granica Save a s druge strane je Bosanska Posavina, koji zasigurno nije samo branila se znači granica Republike Hrvatske na rijeci Savi nego po vojnim doktrinama, znači da ima se pravo braniti po dubini dok, koliko neprijatelj ima dalekometnog topništva, znači 30 pa i više kilometara, znamo da je iz Bosne i Hercegovine granatiran i Zagreb 95. godine, ne samo što je bilo na samom početku. Zahvaljujući toj obrani koja je bila u Bosanskoj Posavini i pripadnicima Hrvatskog vijeća obrane nije se dozvolilo da granica bude na Savi, odnosno tim svim snagama koje su poslije potpisivanja sporazuma koji su iz Slovenije došli, koji su iz Srbije došli, znači nije se dozvolilo da napadaju izravno Hrvatsku nego se amortiziralo kroz Bosansku Posavinu. Tamo je kolegice i kolege na stotine tisuća ljudi koji su izginuli, tamo su ljudi bez prava, oni su danas u Republici Hrvatskoj zato što u Republici Srpskoj ne mogu živjeti i mislim da bi trebalo požuriti završiti ovaj dio sa ranjenim, a razmišljati i o onim ljudima koji su bili cijelo vrijeme, znači pet godina u ratu, koji su bili, koji su obolili, koji imaju PTSP, koji su se ozlijedili, koji za sada nemaju tu mogućnost i nemaju prava. Budimo sigurni da su ti ljudi u Bosanskoj Posavini, pa neću sada kazati od Livna do Neretve i srednje Bosne, da su oni amortizirali velike snage koje bi izravno udarile na Republiku Hrvatsku i napale granicu i tamo gdje nisu znači kao što je to urađeno u Kostajnici, u Dvoru itd. itd. Sa zadovoljstvom prihvatiti ću ovo i mislim a je ovo jedno od jako dobrih transparentnih izvješća i zahvaljujem svima onima koji su kazali da treba još dodatne pomoći hrvatskim braniteljima. Hvala.
Hvala. Gospodin Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Evo kao i većina onih koji su raspravljali, puna potpora ovom izvješću. Jednako tako puna potpora svemu onome što Ministarstvo branitelja čini glede skrbi za hrvatske branitelje. Sve to što ministarstvo čini možemo reći jedan je sveobuhvatan dobro definiran, uređen i financijski dobro strukturiran program. Svakako posebnu pažnju zaslužuje briga o zapošljavanju hrvatskih branitelja, zadruge hrvatskih branitelja ne samo zato da ti ljudi rade nego zato da se ti ljudi socijaliziraju i da mogu kvalitetnije funkcionirati u društvu u bitno drugačijim okolnostima u odnosu na okolnosti rata. Značaj obrazovanja itekako je važan Fond za stipendiranje hrvatskih branitelja. 10 tisuća stipendija jednostavno čini mi se da je ona najvažnija, najsnažnija, najdugoročnija investicija Ministarstva branitelja. Trajanje i dosezi, brige o hrvatskim braniteljima, djeci hrvatskih branitelja kroz edukaciju, kroz obrazovanje trajna je vrijednost hrvatskog društva i zbog toga taj fond zaslužuje ja bih rekao i punu medijsku afirmaciju. Ali ono što često naglašavam, prava hrvatskih branitelja temelji se na istini o Domovinskom ratu i ta istina na žalost ja bih rekao ipak organizirano se raznim emisijama, raznim režijama ugrožava. Budimo sigurni da jedan dio hrvatskih branitelja, ne mali broj njih, takve neprihvatljive teze o karakteru Domovinskog rata, o zločinačkom pothvatu doživljava i kao vrstu stresa koja utiče na njihovo mentalno zdravlje, koja utiče na njihovu stabilnost, koja utiče na kvalitetu njihovog života, ali ne samo njih, njihovih obitelj, njihovog okruženja i toga moramo biti svjesni. Jedna neprofesionalna, nekorektna, nedobronamjerna poruka, jedna nedovoljno profesionalno napravljena emisija pravi nered u obiteljima, u glavama tih ljudi i ja bih rekao i u hrvatskom društvu. Čini mi se da nismo dovoljno svjesni kompleksnosti problema koji je vezan uz mentalno zdravlje hrvatskih branitelja. To je zaista složen problem ne samo za psihijatriju, ne samo za medicinu nego za čitavo društvo. Depresije, posttraumatski ratni sindromi, neuroze, psihoze. I na kraju brojevi. Tisuću 870 suicida je broj koji upozorava. Svake godine 119 suicida, to znači da i ovih dana i u onom narednom razdoblju do kraja ove godine možemo očekivati da će se nažalost dogoditi nešto što je neprihvatljivo. Kako se suprotstaviti tom problemu, kako ga prepoznati, kako ga spriječiti? Nije to samo izazov za hrvatsko društvo, nije to samo izazov za Ministarstvo branitelja. To je izazov i za struku. Netko je lijepo rekao jednu rečenicu i ja je želim citirati i često naglašavam: "Rat ubija i one koji misle da su ga preživjeli!". Taj koji je to izrekao mislio je pri tome na mnogobrojne suicide i upozoravao je one koji su preživjeli ali koji su mentalno stradali, nemojte se veseliti jer nije sigurno da ćete preživjeti. Suicidi, razna oboljenja, rak i mnoge druge bolesti posljedica su stresa koji se dogodio u njihovim glavama sa ozbiljnim, teškim posljedicama. Kad raspravljamo o tom problemu onda ima dosta neinformiranih i među onima koji su danas ovdje govorili pa su govorili da je to specifični hrvatski problem, da nema takve države u svijetu koja toliko izdvaja o svojim braniteljima kao što je Hrvatska. I to je potpuno netočno. Suicidi među veteranima su danas stvarno, aktualnost, ne među vijetnamskim veteranima nego među ljudima koji danas odlaze i vraćaju se i iz mirovinskih operacija i UN-a ali i NATO-a. Suicidi među ratnim veteranima Iraka, Afganistana nisu beznačajni. S obzirom na složenost tog problema, izazovi s kojima se susreću ta društva, te države NATO je pred godinu dana ili nešto manje organizirao jedan war … [[Govornik se ne razumije.]] kako smanjiti broj suicida među povratnicima iz mirovnih operacija. Bio sam jedan od pozvanih govornika i sad nije ovo ni mjesto o tome detaljnije razgovarati ali za sve one koje to može interesirati. Jedan ugledni nizozemski izdavač objavit će vrlo skoro knjigu zbornika radova koji opisuje kako se suočavati s tim ozbiljnim problemom. Ne zaboravimo da je to nešto što je važno i za hrvatske ratne veterane. Kroz misiju u Afganistanu prošlo je tisuću ljudi. S kojim traumama, s kojim posljedicama, to je nešto što interesira ne samo nas kao Ministarstvo obrane, ne samo nas kao hrvatsko društvo nego ja bih rekao to interesira sve druge koji sudjeluju u tim zahtjevnim mirovnim operacijama. Imao sam priliku pred godinu i pol dana kad je išlo hrvatsko izaslanstvo u Minnesotu čuti jednu tešku konstataciju, 50% rastava braka među onima koji su se vratili iz takvih mirovnih operacija. Američko Ministarstvo obrane kad je netko rekao ovdje da nitko toliko ne ulaže kao hrvatsko Ministarstvo branitelja, onda ću vas podsjetiti Ministarstvo ratnih veterana ulaže 100 milijardi dolara je njegov godišnji proračun. I još nešto što nije suvišno naglasiti a možda nas upozorava da i mi možda možemo učiniti više ne samo kroz možda Ministarstvo branitelja nego posebno kroz suradnju Ministarstva branitelja sa drugim ministarstvima, pa reći ću konkretno Ministarstvo znanosti. I sam sam voditelj jednog znanstvenog projekta koji je vezan uz probleme trauma i koji financira između ostalih Ministarstvo znanosti i NATO-ov znanstveni odbor. Postoje mnoge nove metode kao što su "Stress Exposure Therapy", "Stress Inaculation Training" itd. koje nude daleko bolje rezultate u sprječavanju suicida u odnosu na klasičnu tradicionalnu farmakoterapiju. Ministarstvo branitelja čini zaista mnogo i to se vidi u izvješću na stranici 110 kroz oblik psihosocijalnih oblika pomoći, županijski centri za psihosocijalnu pomoć, broj intervencija, broj korisnika. Sumarno broj intervencija 70 tisuća 311, broj korisnika 53 tisuće. Ono što bi bilo jako dobro da se struktuira statistika tih izvješća, da se vidi koliki je broj intervencija zatražio prosječni hrvatski branitelj sa psiho traumama. Regionalni centri za psiho traumu, statistika broj intervencija 187 tisuća. Značajna financijska sredstva. To sve pokazuje da problem mentalnog zdravlja je onaj problem koji ostaje jednako težak kao što je bio. Ali ne samo u Hrvatskoj negdje u svijetu. Nažalost, suvremena znanost koja se bavi tim problemima a posebno farmakoterapija ne daje odgovarajuće rezultate i zbog toga je logično i prirodno da se traže nove metode liječenja. Ono što želim na kraju naglasiti, ne zaboravimo da u Republici Hrvatskoj postoje centri izvrsnosti koji se bave tim problemima na Institutu "Ruđer Bošković", u Dubravi a i nekim drugim institucijama i Hrvatska može biti i svakako u jednom dijelu istraživanja predstavlja centar izvrsnosti. I mislim da zajedničkim naporima u budućnosti možemo biti još učinkovitiji, ne samo u interesu hrvatskih branitelja, ja bih rekao možda i u širem interesu svih onih koji se u svijetu susreću s tim teškim problemom. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedniče Sabora. Evo, na samom početku bih želio reći da kada imamo jedno ovakvo izvješće u raspravi onda ako ponekad dođe i primjedba sa oporbene strane to zapravo ne znači da mi ne podržavamo izvješće nego da želimo još na neke momente ukazati što bi trebalo učiniti da skrb o braniteljima i njihovim obiteljima bude bolje i kvalitetnija jer mi se ponekad čini da su predstavnici vladajuće većine u Saboru nedovoljno kritični, to razumijem. Ali ponekad treba biti kritičan i ako budemo zajedno kritični u područjima koja nisu dobro riješena onda će iduće godine kad budemo imali ovo izvješće i zadovoljstvo branitelja biti puno veće. Posebno se to tiče dijela zdravstvene zaštite. Mislim da se tu treba još puno napraviti i da u ovom trenutku možemo reći da zapravo ne postoji specifična zdravstvena zaštita branitelja, pa čak ni ona deklarativna. Također želim naglasiti da branitelji ne traže da budu privilegirani, oni samo žele da budu zdravi i da dobiju onu zdravstvenu zaštitu koju zaslužuju. Na žalost ja smatram da ako govorimo o zdravstvenoj politici za branitelje da još uvijek ne postoji sustavni nadzor i praćenje zdravstvenog statusa ratnih stradalnika, da je kod nas dugi niz godina bila prisutna multiplikacija kako broja branitelja, odličja, ratnih vojnih invalida, i posebnog broja oboljelih od PTSP-a. Evo kolega Ćosić je puno govorio o tome. Uglavnom se sa svim tim slažem. Međutim, ono što je kod nas također prisutno, a to je da PTSP vrlo često, na žalost, nije bio medicinska nego jedna socijalna dijagnoza i kroz utvrđivanje takve socijalne dijagnoze pokušalo se rješavati nekakve probleme koje je trebalo rješavati na druge načine. Ono što je posebno bitno naglasiti da kod nas se zdravstvena politika prema braniteljima zapravo ne uvažava jednu činjenicu, a to da hrvatski branitelji jesu sastavni dio hrvatskog društva, međutim oni su vrlo heterogena skupina koja se razliku i po znanju i po sposobnostima, po starosti, po radnom stažu, i ono što je vrlo bitno po mjestima stanovanja koja su gospodarski značajno različita od županije do županije. I onda možemo tu zdravstvenu politiku prema braniteljima gledati iz dva kuta. Prvi kut je odnos samog zdravstvenog sustava prema braniteljima, a drugo je odnos zdravstvenog sustava prema struci. I što možemo vidjeti? Ako gledamo ovaj prvi kut, onda imamo nejednako dostupnu zdravstvenu zaštitu braniteljima, imamo odsustvo posebnog praćenja zdravstvenog stanja branitelja, imamo zanemarivanje preventivnih pregleda branitelja kao nešto što bi trebalo biti najbitnije, imamo sustav usredotočen na PTSP, a zanemarivanje drugih bolesti, imamo ne tako rijetko malu mogućnost rješavanja zdravstvenih problema u mjestu stanovanja obzirom na specifični problem branitelja. I drugo, što je jako bitno, a to je odnos zdravstvenog sustava prema samoj struci. Na žalost imamo odsutnost stručnog usavršavanja zdravstvenih radnika za rad s braniteljima, mnogi od njih ne znaju kako raditi s braniteljima, imamo nedostatak stručne kontrole, imamo nedovoljan broj osposobljenih medicinskih djelatnika koji dobro poznaju braniteljsku populaciju. I stoga, ono što mi kao zastupnici ovog Sabora moramo tražiti da se reforma zdravstvenog sustava odvija istovremeno na način da u nju ide i reforma veteranske zdravstvene skrbi i to na način da se mora osigurati jednaka dostupnost zdravstvene zaštite svim braniteljima bez obzira gdje žive i da se mora razviti specifična, braniteljima prilagođena zdravstvena zaštita unutar tog reformiranog zdravstvenog sustava gdje, ponavljam, to ne znači da branitelji trebaju biti privilegirani, ali prema njima mora biti specifičan i drugačiji zdravstveni pristup. I to se može ostvariti kroz nekoliko područja. Svakako treba osigurati dodatna sredstva u proračunu, u HZZO-u treba osigurati jedan poseban odjel za zdravstvenu skrb o braniteljima koji bi to radio i statistički, i farmakoekonomski. Vrlo je bitna primarna zdravstvena zaštita budući je to mjesto gdje će se branitelji najčešće javljati, a tu moramo ići i tražiti bolju edukaciju liječnika primarne zdravstvene zaštite i ostalog medicinskog osoblja o specifičnim problemima braniteljima, moramo tražiti da se intenziviraju preventivni pregledi branitelja kojih praktično nema i naravno budući ćemo kako je rekao ministar Milinović drugačije financirati primarnu zdravstvenu zaštitu, dakle ne samo glavarinom, nego i putem posebnih projekata koji će se financirati liječnicima primarne zdravstvene zaštite, onda bi te specifične projekte vezane za branitelje trebalo dodatno financirati. Također smatram da bi grupna praksa trebala biti jedno rješenje, jer čuli smo da je mentalno zdravlje zapravo najveći problem u ovakvom trenutku kada su liječničke ordinacije u zakupu gdje jedan liječnik zapravo pokriva određeno područje, mislim da bi grupna privatna praksa na nekim štamparovim temeljima u koja bi uključila psihijatriju i psihologiju u takve centre sigurno doprinijela kvalitetnijem rješavanju problema branitelja. I naravno smatram da moramo oformiti i regionalne centre koji bi upravo radili ono što ovog trenutka fali, a to je sustavno praćenje zdravstvenog stanja branitelja kako bi se na temelju sustavnog praćenja vidjelo koji su najveći problemi i onda na temelju tih problema kreirali preventivni pregledi, … [[Govornik se ne razumije.]] populacije unutar populacije branitelja koji će biti najosjetljiviji prema određenim bolestima koji se češće javljaju u toj populaciji. I onda bi na vrhu te nekakve specifične zdravstvene zaštite branitelja trebao biti jedan nacionalni centar koji bi sve te podatke skupljao na jedno mjesto i kreirao strategiju na koji način educirati sve zdravstvene djelatnike, i nezdravstvene djelatnike u sustavu zdravstva koji rade s braniteljima. Tako da bih ja zaključio da jedna specifična zdravstvena skrb branitelja koje ovog trenutka u Hrvatskoj nema, ne daje posebna prava braniteljima, ali ona osigurava da se braniteljima pruži skrb koju oni imaju pravo, kao zapravo i svi ostali građani Republike Hrvatske, ali obzirom na ono što su prošli u svom životnom vijeku imaju i pravo da im se omogući taj specifičan pristup. Toga ovog nema, u ovom izvješću vidimo da to fali, i smatram da bi se trebalo potruditi da se to u budućem periodu promijeni.
Hvala. I kao posljednji od zastupnika, gospodin zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Evo na tragu ovoga što je gospodin Željko rekao u mnogome ću skratiti ovu svoju raspravu imajući u vidu i broj preostalih zastupnika ovdje, ali isto tako ću reći da smatram da je i poziciji i opoziciji u interesu svakako u krajnjoj liniji kvalitetno rješavanje svih pitanja, svih životnih pitanja hrvatskih branitelja i njihovih obitelji. Pa evo i ovu raspravu ću tome prilagoditi i ponuditi i da tako kažem određene prijedloge koje bi se mogli ugraditi u sam zakon, a to je svakako, s obzirom da evo imam iskustva kao čelnik lokalne samouprave, to su ove obaveze lokalne samouprave prilikom izgradnje ili kolektivnih zgrada stanovanja ili pojedinačnih kuća, odnosno građevina za hrvatske branitelje, posebice za invalide. Smatram da se tu neizostavno moraju uključiti državna javna poduzeća kao što je elektroprivreda, jer pomalo je i suludo da to zakon nije predvidio s obzirom da su to obaveze jedinice lokalne samouprave, a cjelokupni prihod hrvatske elektroprivrede, odnosno i samo poslovanje hrvatske elektroprivrede bi mogao omogućiti i besplatno priključenje i same troškove priključenja tih građevina na elektroenergetski sustav. Ovo govorim i stoga, zbog toga što ni jedna jedinica lokalne samouprave, iako po zakonu ima pravo, nije zatražila povrat tih sredstava. Tu je svakako pitanje koje nije ovdje sadržano u ovom izvješću, a znam da evo i bivši državni tajnik gospodin Ivić upoznat s tim problemom. To je pitanje spomensobe za poginule hrvatske branitelje u Đakovu gdje se još uvijek vodi ne spor nego jednostavno prepiska između dvaju ministarstava. Naime ta spomensoba odnosno poslovni prostor dodijeljen je HVIDRA-i Đakovo još 2001. godine ne upravljanje sa, na rok od 10 godina i od tada se, od tada se to nije pomaklo. Isto tako, a evo nadam se da će i odgovorni u Ministarstvu i jednom i drugom i Ministarstvu hrvatskih branitelja isto tako i u ovom Ministarstvu prometa i veza u svakom slučaju tu … [[Govornik se ne razumije.]] s obzirom da je ta zgrada bila pod Ministarstvom branitelja a poslije je prešla pod upravljanje Ministarstva mora i tako dalje. Druga stvar je koju ću ovdje postaviti to je pitanje a nevezano toliko za ovaj izvještaj ali je vezano za udruge proizišle iz Domovinskog rata koje djeluju na području Đakova, to je pitanje Časničkog doma u Đakovu koji je 1/1 vlasništvo Grada Đakova, a koji je 1991. godine radi potreba obrane Republike Hrvatske i samog Đakova dan u nadležnost Ministarstva obrane. Međutim taj Časnički dom je sada dan na upravljanje privatnoj tvrtki Pleter i ja ne vidim nikakvog razloga da se on u konačnici i ne vrati Gradu Đakovu posebice stoga što su u taj prostor smještene i određene udruge proizišle iz Domovinskog rata. Vezano za samu zdravstvenu zaštitu hrvatskih branitelja smatram da je potpuno nelogično da pojedini hrvatski branitelji invalidi Domovinskog rata moraju organizirati humanitarne akcije, koncerte kako bi spasili nogu, ruku i odlazili na liječenje ili diljem Europe ili u Ameriku gdje naše Ministarstvo na adekvatan način ne reagira. Tu je svakako i još uvijek velik broj nezaposlenih hrvatskih branitelja i ovaj ogroman broj suicida i kako je uvaženi kolega Čosić rekao ta samoubojstva se dešavaju gotovo svaki, svaki drugi dan. Smatram da, i to je i moj prijedlog da se u jedno ovakvo izvješće ili u sam zakon ugradi i troškovi pravne pomoći hrvatskim braniteljima koji su optuženi na međunarodnom sudu u Haagu jer smatram da nikakve zaklade i nikakvi obiteljski budžeti, proračunu ne mogu osigurati pravo na tu stvarnu, stvarnu pravnu pomoć. Isto tako smatram da bi ovo jedno izvješće trebalo sadržavati i troškove suđenja hrvatskim braniteljima za eventualne počinjene ratne zločine ovdje u Republici Hrvatskoj. Na samom kraju samo izvješće je temeljeno na Zakonu o hrvatskim braniteljima. Smatram da postoji, postoje evo za mene jedna jedina stvar za koju smatram da u ovom izvješću ne bi trebala stajati. Mislim da je tu trebalo pronaći neku drugu pozicijju u Državnom proračunu. To je ovih 2000 kuna za proslavu 60 godina nogometnog kluba u Bogdanovcima. Smatram da to bez obzira što je to hrvatski nogometni klub Bogdanovci su bili pod okupacijom, ali smatram da u svakom slučaju jedna takva, takav zahtjev nije uopće bio primjeren za Ministarstvo hrvatskih branitelja i za ovaj izvještaj jel? Na taj način se može otvoriti i eventualno i dodatna pomoć Dinamu i Hajduku i svim ostalim klubovima. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu o ovoj točci dnevnog reda. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. A sutra u 9 i 30 sati nastavljamo s radom sa točkom dnevnog reda: Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o potvrđivanju Europske povelje o lokalnoj samoupravi, P.Z. broj 56, hitni je postupak. Doviđenja! Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihove obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2007. godine. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan zaključku Odbora za ratne veterane koji glasi: "Prihvaća se izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2007. godine." Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 80 glasova za, 31 suzdržano i 2 protiv prihvaćeno ovo izvješće.