Poštovane gospođe i gospodo zastupnici, gospodine predsjedniče. Ja ću u roku pokušati predstaviti ove izmjene i dopune Zakona o otocima s obzirom da se radi doista o jednoj važnoj i bitnoj materiji, odnosno važnim i bitnim izmjenama postojećeg zakona. Naime, svima nama je poznato da je temeljem Ustava Republike Hrvatske da su otoci prirodno bogatstvo koje je skupa sa svojim nekretninama je od osobitog nacionalnog, povijesnog, gospodarskog i ekološkog značenja i da oni predstavljaju poseban interes države i da otoci kao takvi imaju zaštitu države. Dakle, oni se smatraju nacionalnim bogatstvom i zbog toga je to i napisano u Ustavu Republike Hrvatske. Ove izmjene zakona sačinjavaju čitav niz izmjena, ali ono što je najvažnije ja bih rekao, mada su sve izmjene koje smo mi ovdje predložili važne i bitne, ono što je najvažnije i po čemu je, po čemu su ove izmjene zakona i prepoznatljive je to da mi temeljem ovoga što piše u Ustavu, a i na tragu politike Vlade o zaštiti nacionalnih interesa želimo zaštiti prvenstveno male nenastanjene i povremeno nastanjene otoke od ajde kazat ću jedne nekontrolirane prodaje, jasno, uvijek poštivajući pravo vlasništva i ne sprečavajući vlasnike da prodaju svoje nekretnine. Ali mi ovdje predlažemo da ih oni po tržišnoj cijeni najprije ponude državi, jedinici lokalne samouprave, dakle županiji ili općini. No, o tome ću kazati nešto kasnije. Sada bih se samo malo osvrnuo na inače Zakon o otocima koji je na načelima Nacionalnog programa o razvitku otoka koji je donesen '97. godine, donesen 1999. godine i on je doista učinio jednu veliku prekretnicu kada je u pitanju briga o otocima i otočanima. Definiran je u tom zakonu interes Republike Hrvatske sa osobitom zaštitom otoka, što sam rekao prije. Tada su otoci razvrstani u skupine, s obzirom na demografsko stanje i stupanj razvijenosti. U tom zakonu uvedeno je programiranje i planiranje održivog razvitka. Definirani su načini prometnog povezivanja otoka u svrhu smanjenja troškova otočana i poboljšanja života i standarda otočana. Definirane su i razne subvencije, npr. subvencije javnoj otočnog cestovnog prijevoza, subvencije javnog pomorskog prijevoza. Zatim subvencioniranje putnih karata otočnom stanovništvu u javnom otočnom cestovnom i pomorskom prometu i prijevozu. Uvođenje brzobrodskih linija i vinjeta, subvencija cijena vode, naknada za nova i postojeća radna mjesta otočnim poslodavcima. To je jedna uredba koja će uskoro ići na Vladu, čime će se praktički subvencionirati i potpomagati svako novo otvoreno radno mjesto na otoku za firmu jasno koja je registrirana na otoku. Kreditiranje otočnih ulagača uz povlaštene uvjete HABOR-a, besplatno odobrenje za obavljanje malog ribolova. Formirano je tim, dakle tim zakonom je predloženo, a prošle godine i formirano Otočno vijeće, jedno vrlo važno tijelo. I na osnovu ovog zakona i temeljem ovog zakona proizlaze neke druge mjere, npr. korištenje dijela poreza na dohodak ustupljenog općinama i gradovima na otocima. I evo, u razdoblju od 1.1.2002. pa do 31.1.2006. godine je na računima posebnih namjena pri HABOR-u na osnovu ovoga akumulirano ukupno 184 milijuna, dakle nešto više od 184 milijuna. … [[Govornik se ne razumije.]] četiri program vrijedan 765 milijuna kuna, jedan multisektorski projekt koji ima za cilj jasno poboljšanje sveukupnog kvaliteta života na otocima i stvaranje preduvjeta za održivi razvoj. Povećano ulaganje u lučku infrastrukturu. Godišnje se što iz proračuna, što iz javnih poduzeća u otoke uloži oko i čak nešto preko jednu milijardu kuna. Prema tome, ovaj Zakon o otocima je dosta čini jednu renesansu ja bih rekao od kad je donesen pa do danas na otocima. Međutim, u provedbi ovih zakona i nakon prvih izmjena uočene su određene nedorečenosti koje je bilo potrebno doraditi i mi to danas evo predstavljamo ovdje vama gospođe i gospodo saborski zastupnici. I ono što je ključno je li u tim izmjenama, rekao sam na početku, a to je da se definirao stav Vlade da Republika Hrvatska treba posebno zaštiti te male, povremeno naseljene i nastanjene otoke koji su od strateškog interesa za Republiku Hrvatsku. Jer to je ono što je ajmo kazati na neki način, pod navodne znakove jasno, na ovaj ili onaj način "ugroženo". Nedorečenosti zakona do sada i kvalitetne izmjene i dopune zakona, dakle ima nekoliko tih stvari. Prvo, klasifikacija otoka. Otoci su podijeljeni u dvije skupine. Prvu koja se sastoji od jedne podskupine. I drugu skupinu. Zatim, uvažena je nova metodologija definiranja otoka i njihova klasifikacija po preporukama Međunarodne hidronske organizacije. Danas ima tisuću 246 otoka. Od toga 79 otoka, 525 otočića, 624 hridi i grebena, a prije po Nacionalnom programu o razvitku otoka iz 97. godine bilo je kazano da ima tisuću i 185 otoka. Dakle, jedna razlika, to je korigirano. Definicija što je otok, preko 1 kilometar otočić, hrid i greben. Zatim definiranje provođenja prevoditelja programa od državnog razvitka otoka, to smo definirali. Zatim definirano je ime i proširena zadaća Povjerenstva za otoke pri županijama. Dalje što se s ovim Zakonom, izmjenama Zakona mijenja je pitanje najma zgrada i stanova u državnom vlasništvu na otocima. Ovdje smo definirali provoditelja poslova upravljanja stambenim zgradama, stanovima i poslovima, poslovnim prostorima. Rekli smo da je to jedinica lokalne samouprave. Zatim kad je u pitanju divljač i lovstvo na otocima, definirali smo koja divljač primarno obitava na otocima te izdavanje te, tko izdaje dozvole za unos i uzgoj autohtonih vrsta u svrhu lova. Ne znam, kad je u pitanju ishođenje povlaštenih kredita pri HBOR-u pojednostavili smo postupak i olakšali provedbu dobivanja kredita. Nadalje, odredba o potporama otočnim poslodavcima, što je također bitno, usklađena je s pravnom stečevinom Europske unije tako da je i to promijenjeno. Redefinirana je jedna odredba u skladu s postojećom pravnom regulativom koja kaže što je to hrvatski otočni proizvod i kad je u pitanju otočno vijeće, ovdje se predlaže ingerencija, odnosno proširena ingerencija otočnog vijeća kao jednog savjetodavnog tijela. Dakle, sve su ovo poboljšanja, ja bih rekao, koja smo predložili, koja predlažemo vama jasno da usvojite ovdje u ovom, u ovim izmjenama i dopunama Zakona o otocima. I sad ono što je, što sam rekao na početku da ću se kasnije oko toga osvrnuti je pitanje ovog prvokupa, odnosno pitanje koje mi predlažemo kako zaštititi to nacionalno bogatstvo, kako zaštititi otoke te koji su ugroženi od jedne, ajde kako ću kazati, rasprodaje. Naime, takvih otoka i otočića, a mi držimo da je sve negdje ispod milijun i po metara kvadratnih, dakle, nešto, otoci koji su ispod 150 hektara ili milijun i po metara kvadratnih, da su oni ugroženi. Takvih otočića ima negdje okvirno 746. Od toga je 50% takvih otoka privatno vlasništvo, uključujući jasno i Kornatsko otočje, a druga polovica, 50% takvih otoka je vlasništvo uglavnom države, nešto jedinica lokalne samouprave, a ima i miješanog vlasništva. Dakle, ovo što tretira ovaj Zakon i što mi predlažemo da ovaj Zakon tretira i što će u konačnici reći program koji su to od ovih 746 otoka ti koji su od interesa za Republiku Hrvatsku je ono što ovaj Prijedlog zakona tretira. Tako da ove izmjene i dopune Zakona o otocima, a vezano za uvođenje instituta prava prvokupa i pitanja koja se trebaju urediti tim zakonom su prvo, zaštita hrvatskih otoka od te, ajmo ne znam koju ću riječ upotrijebiti, ali recimo nekontrolirane ili neprimjerene prodaje nekretnina, putem instituta prvokupa Republike Hrvatske te jedinica regionalne i lokalne samouprave. Dakle, to je prva stvar. Drugo, utvrđivanje granica pomorskog dobra u skladu Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama na otocima na kojima to još nije utvrđeno. A mislim da svi znamo da pomorsko dobro uglavnom nije nigdje utvrđeno. Eventualno postoji, negdje parcijalno je to utvrđeno tako da ovaj Zakon definira da se mora i to utvrditi. Da se zna što je pomorsko dobro i što je neprijeporno državno i što se ne može, jasno, u nijednom slučaju prodati. I treća stvar, državni program zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora. Očuvanje i unaprjeđivanje postojećih biološke, krajobrazne raznolikosti uz razumno korištenje prirodnih dobara po principu održivosti, donošenje posebnog državnog programa. Nešto ću kasnije reći o tom državnom programu što je on i zbog čega je on važan i bitan. Kakav je postupak, kako mi predlažemo da bude postupak prodaje nekretnina na tim otocima koji su, ajmo kazati, ugroženi od nekakve rasprodaje, itd., itd. Jasno da nije problem da će netko prodati, odnosno netko kupiti neki otok veliki, itd. Zato smo mi uzeli jedan okvir od 150 hektara, dakle, ono ispod 150 hektara da je nešto što je po nama od nacionalnog interesa, a da je ugroženo. Dakle, prvo. Vlasnik nekretnine koji namjerava takvu nekretninu prodati, on je dužan pisanim podneskom najprije ponuditi na prodaju Republici Hrvatskoj i to po cijeni koju on odredi. Dakle, država tu ne predlaže nikakvu cijenu nego ja prodajem jedan mali otočić. Dužan sam, jasno, ako se ovo usvoji, dužan sam, to je naš prijedlog, to najprije ponuditi Republici Hrvatskoj da ona to otkupi po cijeni koju ja smatram da je tržišna i koju ja hoću, po kojoj ja hoću to tako prodati. Nakon toga državno ili županijsko, jasno, odvjetništvo mora utvrditi stanje vlasništva i da li postoji utvrđena granica pomorskog dobra. Dakle, ne može se ništa prije uopće prodati dok se ne utvrdi prije toga granica pomorskog dobra. Rekao sam prije, vlasnik nekretnine dužan je u toj ponudi navesti cijenu i uvjete prodaje, jasno. Cijenu i uvjete prodaje diktira vlasnik i mora uz ponudu, jasno, predložiti izvod iz zemljišta i drugih javnih knjiga, izvoda iz katastra zemljišta i kopiju katastarskog plana. Ako Republika Hrvatska tu ponudu ne prihvati iz bilo kojeg razloga, vlasnik je tu nekretninu onda dužan ponuditi na prodaju najprije županiji, ako ni županija nije zainteresirana za kupnju takve nekretnine, onda je vlasnik to dužan ponuditi i gradu ili općini u čijim granicama se nalazi ta nekretnina. Ako ni tada, dakle, nitko nije zainteresiran onda je vlasnik to slobodan prodati kome god hoće. Po primitku ponude Republika Hrvatska je tu dužna u roku od 30 dana očitovati se. Ako se ne očituje u roku od 30 dana znači da nije zainteresirana. Onda ima rok 30 dana grad i općina, odnosno županija, pa grad i općina. Republika Hrvatska će odluku o prihvaćanju i neprihvaćanju ponude donijeti, jasno, donijet će je Vlada na prijedlog ministarstva. E, a ministarstvo će dati mišljenje o prihvaćanju ili neprihvaćanju te ponude na temelju državnog programa zaštite i korištenja malih, povremeno naseljenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora. Dakle, prva stvar koja se mora po usvajanju ovog Zakona napraviti je donijeti državni program zaštite i korištenja malih, povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora jer će državni program biti taj koji će kazati koji su to otoci od interesa za Republiku Hrvatsku, a oni mogu biti od interesa zbog čitavog niza interesa, mogu biti ne znam, može to biti gospodarski interes države da taj otok kupi, može biti kulturni interes države da taj mali otočić kupi, može biti prirodni, može biti povijesni interes, može biti maritivni interes, može biti ne znam geopolitički, dakle čitav spektar interesa zbog kojih će država kazati u tom programu koji su od ovih otočića, a rekao sam mali nenastanjeni, povremeno nastanjeni, ima ih negdje oko 700, koliko od tih 700 otoka će biti od interesa za Republiku Hrvatsku i to će biti ključan dokument na osnovu kojeg će se onda definirati da li ako vlasnik ponudi prodaju da li to država će kupiti ili neće kupiti. Taj državni program se mora izraditi u roku godine dana od dana stupanja na snagu izmjena i dopuna Zakona o otocima. Sagledat će se tu i mogućnost promjene kroz taj državni program Zakona o pomorskom dobru gdje će se dodatno definirati kriteriji za utvrđivanje granica pomorskog dobra pa će se čak predvidjeti i proglašenje ex lege pomorskog dobra. Ako nešto takve veličine i tako malo i ako se okruži i definira pomorsko dobro, a postoji u sredini nešto malo postoji mogućnost dakle dat će mogućnost da se i ex lege nešto proglasi pomorskim dobrom. Koji su učinci izmjena i dopuna Zakona o otocima? Prvo zaštita otoka, vraćam se na početak, a rekli smo da i Ustav je definirao da su otoci … [[Govornik se ne razumije.]] itd. od nacionalnog interesa za Republiku Hrvatsku. Drugo, utvrdit će se zasigurno jednom granica pomorskog dobra na otocima jer rekao sam prije ništa se uopće i ne može razmišljati o prodaji nečega prije nego što se utvrdi granica pomorskog dobra, prema tome to je jedan dobitak ovih izmjena zakona. Treće, zaštita otoka od neplanskog gospodarenje i korištenja prirodnih resursa i kulturno-povijesne baštine, očuvanje postojeće biološke raznolikosti i osobitosti učinka otoka i jasno stimuliranje tradicionalnog gospodarstva, uzgoja tradicionalnih otočnih pasmina, kultivara itd., itd. Prema tome, mi držimo da ćemo ovime doista definirati kad su u pitanju otoci prostor i to ono ključno koje je od nacionalnog interesa. Nije Hrvatska jedina koja predlaže ovakav Zakon, čitav niz zemalja koje su članice Europske unije imaju ovakve ili slične zakone. Čim one štite određene svoj teritorij za koje drže da su od nacionalnog interesa. Primjer Francuska, ne znam Slovenija, Finska, itd., itd. Neke zemlje čak imaju i puno oštrije zakone nego što mi ovdje predlažemo, tako da je ovo u duhu onoga što rade i druge zemlje članice Europske unije da bi zaštitili svoje nacionalne interese kad je u pitanju … [[Govornik se ne razumije.]] Rekao sam ne samo kad je u pitanju more, nego kad su u pitanju šume, poljoprivredna zemljišta itd., itd. I na kraju u svijetlu zajedničke izjave uz članak 60. SSP-a, dakle sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Ove izmjene i dopune Zakona o otocima su u skladu sa SSP-om što je također važno i što je također bitno kazati. Evo gospođe i gospodo zastupnici ja sam pokušao u što kraćem vremenu, a s obzirom da se o ovome već pisalo i Vlada je donijela ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o otocima obrazložiti što se to ovim izmjenama i dopunama Zakona predlaže, jasno nabrojao sam čitav niz izmjena za koje smatramo da su dobre i da će poboljšati dobar Zakon o otocima, a ključna stvar je ovo u ovom Zakonu, a to je kako zaštiti od jedne nekontrolirane. Kad kažem nekontrolirane ne mislim u smislu da sad netko misli kontrolirati nešto tu, ali ne znam drugu adekvatnu riječ … [[Govornik se ne razumije.]] , dakle prodaje, odnosno rasprodaje tih malih, nenastanjenih, povremeno nastanjenih otoka, a koji su doista naši biseri i koji su, oko toga se svi slažemo zasigurno jedno nacionalno bogatstvo koje treba štititi i za buduće generacije. Evo, hvala gospodine predsjedniče.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodin ministar izlaže da će se dakle u budućnosti zakonom ex lege utvrditi pomorsko dobro i zaštiti otoci. Gospodine ministre, članak 52. Ustava Republike Hrvatske kaže da su more, morska obala i otoci od interesa za Republiku Hrvatsku i imaju njezinu osobitu zaštitu, drugim riječima da je već Ustav utvrdio tu osobitu zaštitu pa na temelju toga i možete ograničiti pravo vlasništva pravom prvokupa države, županije i grada, samo bi bilo dobro da se to radi istodobno kako bi građani vlasnici otoka i nekretnina na otocima mogli u jednom dahu dobiti odgovor od svih državnih tijela bilo države, županije, grada da li su zainteresirani za kupiti ili nisu zainteresirani za kupiti, a ne da svatko ima mjesec dana roka na odgovor. Hvala.
Poštovani gospodine zastupniče, ovo je izražavanje jednoga oprečnoga stajališta prema dijelu zakonskoga prijedloga jer je u tome osporavanju netočnog navoda vi ste izlagali neslaganje sa stajalištem ministra u prijedlogu zakona da bi se ex lege mogao utvrđivati pomorske granice pomorskog dobra. To je prijedlog zakona, da li će taj zakon biti usvojen, da li će to biti usvojeno u tom dijelu, ali to nije oprostite ispravljanje netočnog navoda. To je polemiziranje sa jednom tezom, sa jednom tvrdnjom, sa jednim prijedlogom zakona. Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, predsjednik Odbora poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 49. sjednici održanoj 1. ožujka 2006. raspravio je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otocima s konačnim prijedlogom zakona. Odbor je rečeni prijedlog Zakona raspravio na temelju svoje nadležnosti članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi je Odbor utvrdio da je Ustavnim odredbama propisano da su otoci od interesa za Republiku Hrvatsku i imaju njezinu osobitu zaštitu. Ustavom je također propisano da je zakonom moguće u interesu Republike Hrvatske ograničiti vlasništvo uz naknadu tržišne vrijednosti. Dakle, upravo ovo što je i kolega Leko govorio. S tim u svezi odbor je podržao rješenje iz prijedloga zakona kojima se želi zaštititi interes Republike Hrvatske pravom prvokupa. Odbor također smatra da u postupku prodaje otoka posebnu pažnju treba posvetiti utvrđivanju granica pomorskog dobra i utvrđivanju tržišne cijene nekretnine kako bi se zaštitio interes Republike Hrvatske i vlasničko pravo vlasnika nekretnine. Nakon rasprave odbor je jednoglasno sa osam glasova za predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o otocima. Hvala.
Hvala. Odbor za pomorstvo, promet i veze? Odbor za turizam? Za prostorno uređenje i zaštitu okoliša? Za poljoprivredu i šumarstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovana zastupnica Mirjana Brnadić. Izvolite!
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege! Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje izmjena i dopuna Zakona o otocima. Otoci su već smo čuli ovdje u članku 52. Ustava Republike Hrvatske određeni kao dobra od interesa za Republiku Hrvatsku i imaju njezinu osobitu zaštitu. Radi brige o otocima, brige o gospodarskoj i demografskoj obnovi, zaštiti okoliša ova Vlada nastavljajući se na rad bivše Vlade potrudila se donijeti niz mjera s ciljem poboljšanja života na otocima. Radi točnog uvida što je sve ova Vlada u dosadašnjem mandatu učinila za razvoj jadranskih otoka mi u Klubu HDZ-a želimo iznijeti ono što je najbitnije. U Državnom proračunu za 2004. godinu osigurana su sredstva za razvoj jadranskih otoka u ukupnom iznosu 202 milijuna i 703 tisuće kuna a u 2005. godini 214 milijuna 530 tisuća kuna. U 2006. godini u proračunu je za Upravu za otoke osigurano 187 milijuna i 600 tisuća kuna. Za razvoj jadranskih otoka u protekle dvije godine utrošeno je ukupno 220 milijuna 798 tisuća kuna. Za izgradnju objekata komunalne i društvene infrastrukture preko programa CEB4 utrošeno je 129 milijuna 555 tisuća 322 kune. Za subvencije trgovačkim društvima izvan javnog sektora u protekle dvije godine isplaćeno je 65 milijuna 679 tisuća 263 kune. U protekle dvije godine pokrenuti su radovi na projektiranju i izgradnji četiri nove luke, dograđeno je više postojećih luka, izvršena su asfaltiranja, sanacije i rekonstrukcije otočnih i lokalnih cesta, poljskih i šumskih puteva a sa hrvatskim cestama rekonstruiraju se i državne ceste na Cresu, Krku, Mljetu i Korčuli. Složit ćete se da je vodoopskrba jedan od najvitalnijih problema naših otoka i u ove dvije godine dovršava se ili se rješava vodoopskrba Suska, Krka, Raba, Ugljana, Pašmana, Dugog Otoka, Mljeta, Korčule, Brača, Hvara, Elafita i Lastova. Započeto je rješavanje 16 sustava odvodnje na našim otocima. 25 školskih objekata je ili izgrađeno ili sanirano, ili rekonstruirano iz programa CEB4 I CEB5. Uložena su znatna sredstva za izgradnju ili dogradnju i opremanje domova zdravlja. Predviđena su sredstva za adaptaciju i opremanje domova za starije osobe u Vela Luci, Korčuli, Krku, Malom Lošinju, Ugljanu i Mljetu. Također su osigurana sredstva za heliodrom na Cresu, Rabu, Blatu i Zlarinu. Osigurana su sredstva u cilju otočnog održivog razvoja za zbrinjavanje otpada za dječje vrtiće, za crkve, poduzetničke zone, poljoprivredu, kulturu i programe održivog razvoja. Sredstva za subvencije trgovačkim društvima izvan javnog sektora u iznosu od 65 milijuna 679 tisuća kuna utrošena su na subvencije javnog cestovnog i pomorskog prijevoza učenika, studenata, umirovljenika te da opskrbu otočnih domaćinstava pitkom vodom, vodonoscima ili cisternama a koji nisu spojeni na vodoopskrbni sustav. Pored svega navedenog Zakon o otocima indirektno je omogućio jedinicama lokalne samouprave da na posebnim računima pri HABOR-u deponiraju sredstva koja im je ustupila država iz poreza na dohodak a za izgradnju kapitalnih investicija. Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka je u suradnji sa Ministarstvom zdravlja i socijalne skrbi, Ministarstvom znanosti, obrazovanja i športa, Zavodom za školstvo i Hrvatskim vodama izradilo projekt pod nazivom "Izgradnja objekata komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima projekt CEB4" kojeg je Vlada Republike Hrvatske usvojila u srpnju 2004. godine a Razvojna banka Vijeća Europe prihvatila u studenom 2004. godine. Vrijednost ovog projekta iznosi 386 milijuna 728 tisuća 742 kune i sastoji se od pet komponenti, vodoopskrba i odvodnja, zdravstvo i socijalna skrb, obrazovanje. O ovom projektu raspravljao je i Hrvatski sabor. Dakle, ukupna ulaganja svih ministarstava i javnih poduzeća u 2004., 2005. godini u infrastrukturu i subvencije bez kreditnih sredstava prešla su milijardu kuna godišnje. Od ostalih aktivnosti koje su svakako jednako važne za sve otočane istaknula bih odluku ministra mora, turizma, prometa i razvitka o smanjenju cijene karata osobnih i teretnih vozila za otočane na svim državnim linijama. Za 2005. godinu to ministarstvo je podijelilo oko 46 tisuća i 700 vinjeta. U 12. mjesecu 2004. godine na otoku Braču konstituirano je po prvi puta otočno vijeće kojemu je zadaća davanje mišljenja i inicijativa u cilju daljnjeg razvoja otoka. U cilju donošenja strategije razvitka nautičkog turizma Republike Hrvatske u tijeku je izrada studije razvoja nautičkog turizma. Ova Vlada u namjeri sustavnog provođenja politike razvoja otoka, provođenjem svih aktivnosti i projekata ima za cilj poboljšanje uvjeta života na otocima a time i ekonomsku moć otočnog stanovništva a sve u cilju održivog razvitka otoka i ujednačavanja njihovog razvoja s razvitkom ostalih regija u Republici Hrvatskoj te zaustavljanje depopulacije i poticanja demografske obnove otoka. U tom ozračju su i izmjene i dopune Zakona o otocima i niz novina koje će zasigurno biti pozdravljene od svih otočana a koje je u svom uvodnom izlaganju iznio i ministar mora, turizma, prometa i razvitka. Mi u Klubu HDZ-a pozdravljamo izmjenu članka 10. gdje se invalidnim osobama utvrđuje pravo na novčanu naknadu troškova vlastitog prijevoza jer zbog invalidnosti ne mogu koristiti usluge javnog otočnog cestovnog prijevoza. Dobro je da se na otoke ne dozvoljava unošenje i uzgoj divljih svinja i drugih vrsta krupne divljači za otočna lovišta kao što su čagalj i medvjed jer smo svjedoci da su te životinje pravile ogromnu štetu na poljoprivrednim kulturama, da su poljoprivrednici kako bi zaštitili svoje usjeve koristili otrove kojima su uništili i druge životinjske vrste koje im zapravo ne smetaju. Svjedoci smo uginulih supova koji su stradali zbog divljih svinja, a ne zato što je supove netko htio istrijebiti. Mi u Klubu HDZ-a odredbu članka 21. izmjena i dopuna ovog zakona držimo strateškom jer se istim člankom uvodi pravo prvokupa i ograničenja u pravnom prometu. Hrvatski otoci, ti biseri Jadrana zapali su za oko bogatim Europljanima. Kako bi se spriječila nekontrolirana prodaja nekretnina pozdravljamo ove odredbe kojima se utvrđeni pravo prvokupa nekretnina na malim povremeno nastanjenim i nenastanjenim otocima u Republici Hrvatskoj prvenstveno a potom županiji odnosno gradu ili općini. Dakle vlasnik nekretnine dužan je prvo ponuditi svoju nekretninu na prodaju Republici Hrvatskoj i to po tržišnoj vrijednosti koju sam odredi. Ako Republika Hrvatska nije zainteresirana za kupnju predmetne nekretnine vlasnik će tu nekretninu ponuditi na prodaju županiji, gradu odnosno općini pa tek ako ni oni nisu zainteresirani za kupnju vlasnik će prodati drugoj osobi ali samo pod istim uvjetima i za istu ili višu cijenu. Moram ovdje kazati da ove odredbe o prvokupu pozdravljaju svi građani s kojima sam kontaktirala i komentirala izmjene Zakona o otocima. Svjedoci smo da se naša obala uključujući i zaštićeni prostor pomorskog dobra na otocima i kopnu gotovo svakodnevno devastira bespravnom gradnjom. Ako druge države imaju pravo zaštititi svoje najvažnije interese, a to su činili Finska, Njemačka, Grčka, Estonija, Slovenija, Francuska onda to pravo ali i dužnost imamo i mi. Osim što ćemo zaštititi svoje blago krajnje je vrijeme da se snimi kompletno stanje, da se popišu svi otoci i otočići, utvrde vlasništva, odrede granice pomorskog dobra sukladno Zakonu o pomorskom dobru i morskim lukama. Da se izvrši revizija vrednovanja prostora i ista ugradi u prostorne planove. Da se zaštite endenski lokaliteti i tako dalje i tako dalje. Dakle Klub HDZ-a podržava donošenje izmjena i dopuna Zakona o otocima koje će doprinijeti učinkovitom gospodarenju otočnim bogatstvom, doprinijet će očuvanju i unapređenju postojeće biološke i krajobrazne raznolikosti, utvrđivanju granica pomorskog dobra te spriječiti neprimjerenu prodaju nekretnina na malim povremeno nastanjenim i nenastanjenim otocima. Hvala.
Hvala. Klub HSP-a poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Poštovana gospodo iz Ministarstva mora, turizma, prometa, razvitka i tako dalje. Ova izmjena Zakona o otocima po običaju dolazi na raspravu u Hrvatski sabor bez izvješća o provedbi Zakona o otocima. Mi smo zadnji put u ovom visokom domu raspravljali o izvješću o provedbi Zakona o otocima daleke 2002. godine i to je koliko ja znam bio jedini put da je Sabor raspravljao o provedbi ovog iznimno važnog zakona. U ovom Zakonu se spominje u svim verzijama i u onoj verziji iz 1999. i u onoj iz 2002. i u ovoj sadašnjoj nekakvih desetak programa. Dakle ako Hrvatska država dame i gospodo financira nekakvih desetak programa koji se tiču tih naših 1000 otoka na kojima živi 100 tisuća stanovnika u doista teškim uvjetima onda je dobro da Sabor bar svakih par godina dobije izvješće o tome na koji se način provodi Zakon o otocima. Nažalost i ova izmjena zakona ide bez tog izvješća i to je moja temeljna kritika u ime Kluba HSP-a resornom Ministarstvu. Ovaj zakon zapravo ima nekoliko osnovnih karakteristika. Jedno je, odnosno ideja koje su ovdje iznesene, za nas su najzanimljivije tri. Dakle to je pravo prvokupa odnosno zaštita od prodaje malih otoka. To je ukidanje brodskih linija iz ovog zakona, njihovo prebacivanje u Zakon o linijskom brodskom prijevozu koji nota bene još nije ni usvojen i ne znamo u kojoj će varijanti biti usvojen. I treće to je unos alohtone dakle strane divljači na otoke. Dopustite da se prvo osvrnem na ovu priču o zaštiti od prodaje otoka. Pa gledajte gospodine ministre Klub zastupnika HSP-a je 2004. godine 28. svibnja u Sabor uputio Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima Republike Hrvatske. U ime HSP-a taj zakon je u Saboru branio gospodin Đapić. Ja sam govorio u ime Kluba, on u ime predlagatelja i taj zakon je hrvatska Vlada odbila. Ja imam tu odbijenicu hrvatske Vlade mada smo imali u dlaku ista rješenja kao što vi nudite sada. Dakle meni je strašno drago da nakon dvije godine hrvatska Vlada dolazi na ista stajališta koje je HSP tada nudio [[Upadica: To je znak približavanja.]] To je, to može biti znak približavanja, a može biti znak naprosto da će svaka inicijativa koju HSP da u proceduru kadli tadli biti prihvaćena od hrvatske Vlade. To je možda dobar znak. Ali šalu na stranu. Ja doista ne razumijem od kud sad tolika euforija sa tim rješenjem koje je prije dvije godine bilo ismijavano kao nerealno odnosno prije dvije godine, mogu li vam citirati riječ po riječ se tvrdilo da je ono, da to što HSP predlaže protivno Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, a danas se eto konstatira što smo mi onda i tvrdili da je to potpuno u skladu sa Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju jer naprosto članak 60. se ne odnosi na javno dobro, a izjava o članku 60. također dok se članak 52. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju jasno deklarira da ako postoji javni interes da se tu može uvesti određena vrsta kontrole odnosno ograničenja prodaje pa makar to bilo i pravo prvokupa. Ali dobro eto nakon dvije godine došli smo dotle da je ta naša inicijativa zaživjela i nadamo se da će doista i biti prihvaćena u Saboru. Dakle toliko o čestitkama zakonu. A sad prelazimo na niz kritika zakonu. Dakle meni doista nije jasno zašto se sve što se ovdje odnosi na pomorski prijevoz prebacuje na Zakon o linijskom brodskom prijevozu kada taj zakon još nije usvojen. Mi ne znamo u kojoj varijanti će on biti usvojen pa dopustimo Hrvatskom saboru da izrekne svoju riječ o Zakonu o linijskom brodskom prometu u dijelu koji se odnosi na otoke, pa onda predlažemo izmjene ovog zakona temeljem usvojenih izmjena, odnosno novog Zakona o linijskom pomorskom prometu. Dakle, također nije dobro da se iz ovog zakona izmiču dijelovi koji jamče subvencioniranu kartu, što se tiče brodskog prijevoza i da se to rješava u tom drugom zakonu. Smisao Zakona o otocima je to da u jednom zakonu, na jednom mjestu imamo sve što se tiče državnog odnosa prema otocima, a ne da sad to krparimo iz raznih zakona. Neka to ostane ovdje i neka se slični članci ponove u Zakonu o linijskom brodskom prijevozu. Ali ovdje mora biti ono što je temelje, a linijski brodski prijevoz se naravno u jednom dijelu može pozivati na ovaj zakon kada je riječ o plovidbi. No, ono što je jednako tako čudno, ovdje je ta cijela priča sa divljači i lovištima. Dakle, tu se naravno ograničava na određenu malu divljač koja se može unositi. Ja ne znam koja je svrha unošenja mungosa na otoke. Ono su koliko ja znam jedna indijska živina, ali nisu nikad postojali na otocima dok nisu umjetno uneseni. I doista ne znam zašto bi ih netko unosio na otoke kad devastiraju autohtone vrste životinja na samim otocima. Također je doista nejasno koja je svrha unošenja muflona, odnosno jelena lopatara, jelena aksisa na otoke. I sad pazi tu se govori o tome da će se u ograđenim lovištima i uzgajalištima uzgajati muflon, jelen lopatar, jelen aksis. Pazite, oni mogu pobjeći iz tih uzgajališta, to je potpuno jasno. Drugo, ako je riječ o ograđenim lovištima na otocima mi tu ulazimo u jedan doista zanimljiv povijesni presedan. Pa dopustite mi da ovdje iscitiram dijelove Statuta Hvarske komune, zahvaljujem se kolegi Peronji i ostalima koji su taj dokument objavili, slično su odredbe u ostalim statutima, našim komunama na Jadranu. Ali nigdje u Statutu Hvarske komune, a to je nešto što se stoljećima brusilo i temeljem čega je Hvar funkcionirao jedno 500 godina, nigdje nije rečeno da se dio Hvara ograđuje kao zatvoreno lovište u koje nitko ne može ući i u kojem postoji ograda da ništa iz njega ne može izaći vani. Dobro, doduše ovdje se ne spominje uzgoj slonova za lov, ali otprilike isto. Možda ćemo u kojem zakonu i to uvesti. Dakle, zašto to otočne komune nisu uvodile, ta ograđena lovišta? Zato jer je otok mali i zato što otočani koji su inače opsjednuti osjećajem izoliranosti ne bi prihvatili da se još jedan dio otoka ogradi od slobodne komunikacije. I to zato ni jedna od ovdašnjih komuna nikada u svoje statute nije uvela. Postojale su naravno poljari koji su nadzirali stanje na poljima. Postojali su gastaldi koji su nadzirali stanje ovčara, odnosno ovčarstva i kozarstva na otocima, ali nitko nikad nije imao lovočuvare koji su nadzirali posebno ograđena područja. Posebno ograđena područja su ništa drugo nego feudi u kojima pojedini feudalci sebi zakupljuju dijelove otoka čineći time povijesni presedan koji nikada u povijesti na otocima nije postojao, kao što sad to recimo rado "Mazukeli" na Hvaru, na Pelegrinu. I zato je potpuno svejedno hoćete vi ovdje raditi otvorena ili zatvorena lovišta. U oba slučaja efekt je katastrofalan. Na otvorenim lovištima, to je jasno, sve će izaći van i kao što su veprovi koje je neki mudrac donio '70.-ih godina se razmilili po cijelom otoku Hvaru. A stvarno je interesantno kad čovjek ide recimo u masline pa nađe tragove vepra i čekaš kad će doletjeti na tebe. A drugo, drugo, doista je nejasno kome će služiti jeleni lopatari, osim velim jednoj uskoj privilegiranoj skupini koja će sebi za svij zanimaciju i zabavu izolirati jedan dio otoka, što je ponavljam povijesni presedan kojeg nitko nikad nije napravio na otocima i doista ne treba ni ova Vlada do raditi. Doista ne treba. Ja razumijem potrebe lovnog turizma, ali ima čitav niz drugih stvari koje se mogu loviti umjesto jelena lopatara ili jelena arsisa. Naravno, kad pročitate Status Hvarske komune, ili ostalih komuna onda nađete tu još interesantnih stvari o kojima se nije ni pomišljalo uvesti u ovaj zakon. Ali kako mi naravno sa našim amandmanima ne možemo unositi zakonske izmjene osim onih koje je ministarstvo predvidjelo ja vam to dajem kao prijedlog za razmišljanje. Kao prvo, u tim statutima naših komuna se govorio o lučkim pristojbama koje se plaćaju onima koji brodare u tim lukama i te pristojbe su ostale na otocima. Dakle, to je već bio zametak lučkih uprava na samim otocima. U tim našim otočkim statutima se govori o tome da prihodi od poreza na promet ostaju u samoj komuni. I to je jedan od prijedloga za razmišljanje, obzirom na strahoviti promet koji se događa posebno ljeti. To je bila svojevrsna fiskalna decentralizacija. Dakle, o tome bi trebalo isto razmišljati, a ne samo o jelenima lopatarima. Također, ovdje kad se govori o programima koji ćete poticati na otocima. U točki 7. gospodine ministre, u članku 17. koji se odnosi na članak 27. se govori o razvoju održanom programu predškolskog odgoja i osnovnog i srednjoškolskog obrazovanja na otocima. Pa ja vas molim da u sklopu toga uzmete u obzir činjenicu da jedan znatan broj djece sa otoka ide u srednju školu na kopno. Da radi vrlo rijetkih brodskih linija koje su dva do tri puta dnevno sa udaljenih otoka moraju živjeti u tim kopnenim mjestima, a kako nemaju X-icu ne mogu ući u studentske menze na hranu. I onda se hrane kojekuda. Ja doista ne vidim razloga da ova Vlada, da ministar Primorac čija je to nadležnost uz vašu potporu ne uvede X-ice i za te male otočane koji uče u srednjim školama u Splitu, u Zadru, Šibeniku, Dubrovniku itd. Također, u točki 6. opet se govori o razvoju telemedicine. Ja bih bio sretan da se govorio o razvojima otočkih domova zdravlja i o decentralizaciji hitne pomoći. I također u točki 4. se govori o električnoj energiji na svakom otoku. To je, se nekom može činiti čudno ali imate naseljenih otoka na kojima nema struje u svim dijelovima. To je recimo otok Drvenik Veli. Bio sam tamo, nisam mogao vjerovati ali fakat na Drveniku Velom u svim dijelovima nema struje. To se događa u 21. stoljeću. I zato neka se nitko ne čudi što to stoji ovdje u točki 4. Naravno bilo bi dobro da se u sklopu jedne šire rasprave, primjerice o izvješću o provedbi ovog zakona moglo progovoriti i o ostalim temama koje tište otočane. O tome kako se na otocima provodi Vladina Uredba o zaštićenom obalnom području i kud to vodi. Kako se na otocima manifestira činjenica da Srbija mic po mic prodaje svoje nekretnine koje su na teritoriju Hrvatske. Na Cresu ogroman kompleks od desetaka tisuća, od nekoliko desetaka tisuća kvadrata. Na Hvaru "Zenčišće", a da se sve to skupa nalazi na pomorskom dobru, odnosno da su Štroku prodali Jaklja koje valjda on neće moći koristiti jer je cijeli Jakalj pomorsko dobro. O tome je trebalo isto ovdje progovoriti. Na žalost ne u okviru ovog zakona, trebalo je imati posebno izvješće o ovom zakonu, ali ono što je također bitno spomenuti ovdje jest činjenica da uz otočka vijeća na razini države bi dobro imati otočka vijeća na razini županije sastavljena od predstavnika svih otočkih gradonačelnika, odnosno načelnika općina s jedne strane i s druge strane zakonski propisati obvezu stvaranja otočkih koordinacija. Mi imamo atomizirane jedinice lokalne samouprave na otocima koje često puta slabo komuniciraju među sobom. Ako mislite da se neki problemi na otocima ne mogu rješavati iz samo jednog mjesta. Na Braču je ta koordinacija dobra, na Hvaru nekakva, na ostalim otocima neznam, ali bilo bi dobro kada bi to bila zakonska obveza i kada bi se o tome progovorilo u ovom zakonu. Na žalost tih izmjena nema ovdje u ovom zakonskom tekstu i niti naš klub niti ostali klubovi ne mogu u to intervenirati radi poslovničkih ograničenja. Dakle sa dužnim poštovanjem razmotrili smo ovaj zakon, nije nam jasno zašto su pojedine odredbe u njega unesene. Nastojati ćemo napraviti amandmane na njega, ali nismo zadovoljni sa ovako predloženim izmjenama. Također ne razumijem zašto je za ovo bio potreban hitni postupak. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik i potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, gospodine ministre. Mi u klubu zastupnika SDP-a prije svega ocjenjujemo da je prava šteta da se o ovom zakonu ne provodi rasprava u dva čitanja. Jer da se provodila rasprava u dva čitanja onda smo mogli otvoriti još neka pitanja koja su očigledno zaslužila nakon nekoliko godina što se primjenjuje Zakon o otocima kao što znate to je već šesta godina, odnosno sedma godina, da se preispitaju, pa eventualno da možda u odnosu na to kako se primjenjuje zakon i koji su problemi i propusti uočeni, da se eventualno izmijene i dopune. Drugo, mi podržavamo ideju da se nekretnine na našim otocima u cijelosti, ali ne samo na malim otočićima i hridima od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku, kako kaže zakon, pokušaju zaštititi jer smatramo da su oni od interesa za Republiku Hrvatsku, uostalom i sam Zakon o otocima je donesen da bi se riješio interes Republike Hrvatske u vezi sa tim pitanjem, kao i pitanje života, povratka, ostanka i na kraju krajeva razvoja otoka, stanovništva na otocima i razvoja otoka, odnosno održivog razvoja naših otoka. No, neka od ovih rješenja koja su ovdje ponuđena u tom pogledu smatramo da su nedostatna i ona se mogu ogledati u sadržajnom, naravno u formalnom, dakako ekonomskom, socijalnom ali i političko-pravnom pogledu. Pa dopustite ono možda što je najvažnije, da prije svega od toga pođemo. Najvažnija po nama je izmjena koja se odnosi na glavu pravo prvokupa i ograničenja u pravnom prometu i to su članci 35., 35a., 35b., 35c., 35d. Prvo mi smatramo a kada su u pitanju nekretnine u vlasništvu Republike Hrvatske da isti tretman sa takvim nekretninama kao što predviđa ova izmjena i dopuna zakona moraju imati i nekretnine u vlasništvu jedinica regionalne i lokalne samouprave i u tom pogledu smatramo da odredba koja se propisuje u članku 35. ne bi trebala da se odnosi samo na nekretnine u vlasništvu Republike Hrvatske nego bi se trebala odnositi i na vlasništvo nad nekretninama jedinica lokalne i regionalne samouprave i u tom pogledu da se zabrani takvo otuđenje, odnosno da se te nekretnine mogu dati samo u koncesiju ili u privremeni zakup i u tom kontekstu mi ćemo složiti jedan amandman i ponuditi Saboru na raspravu i odlučivanje o njemu. Drugo što smatramo da bi trebalo bitno popraviti i urediti jeste zapravo jedno pitanje koje ima i svoj ustavnopravni značaj, nismo sigurni da ga je moguće do kraja popraviti do glasanja o ovom zakonu samim amandmanima, jer bi zapravo trebalo obuhvatiti možda izradu još jednog ili dva članka, ali o tome bi morao voditi predlagatelj više računa. O čemu se radi? Predviđeno je praktički pravo ne samo prvokupa nego su propisani i uvjeti i kriteriji ostvarivanja s jedne strane pravo prvokupa, a s druge strane kako se mora ponašati vlasnik nekretnine ili kako bi se to precizno reklo u našem Ustavu u članku 50. stavku 2. praktički je njime ograničena poduzetnička sloboda, odnosno vlasničko pravo ovih vlasnika. Naime ne samo da oni imaju obvezu po pravu prvokupa prodati pod jednakim uvjetima nekretninu bilo državi, bilo jedinici regionalne odnosno lokalne samouprave nego bi oni prije nego što uopće ako imaju namjeru prodati, morali tu ponudu poslati prvo državi, zatim ako država odbije tu istu ponudu poslati jedinici lokalne samouprave i to tako da u toj nekretnini sukladno članku 35a. stavka 2. utvrde kao polaznu cijenu, zapravo tržišnu cijenu koja ovisi o odnosu ponude i potražnje za vrijeme njezinog utvrđivanja. E sada vrlo je interesantno kako će oni znati šta je ponuda a šta je potražnja ako to ne ispitaju. Dakle oni bi morali imati prvo mogućnost da naprave makar pozivni oglas ili nekakav natječaj za nekakvu nekretninu za koju bi se mogla dati određena cijena da bi ispitali kolika je ta cijena, a zapravo svi ti kupci koji bi se mogli pojaviti sa ponuđenom cijenom unaprijed znaju po sili zakona da to ne mogu kupiti jer samo je to cijena koju zapravo mora ponuditi vlasnik nekretnine državi. U takvoj situaciji se postavlja pitanje, kako prvo utvrditi tržišnu cijenu, drugo kako naknaditi ako to nije objektivni nego subjektivni kriterij s obzirom da su neke stvari unaprijed znane, naknadu, odnosno tržišnu naknadu vlasniku od strane države, odnosno jedinice lokalne samouprave i u tom sistemu je vrlo važno ovo pitanje uočiti da bi se zapravo prije svega osiguralo načelo pravednosti, zatim načelo tržišne vrijednosti i dakako ustavno načelo da se poštuje Ustav. U tom kontekstu se posebno javlja jedno dodatno pitanje koje je vezano uz članak 35b. U njemu je jasno propisano da ako država u roku od 30 dana ne kupi onda to pravo prvokupa prelazi na jedinicu regionalne samouprave koja u sljedećih 30 dana može, pa ako ni ona u tih sljedećih 30 dana, dakle u sljedećih 30 dana onda na grad, odnosno općinu prelazi također to pravo ili ukupno u roku od 90 dana, sve po pribavljenom mišljenju nadležnog ministarstva. No ako se sve to dogodi ili jedan od ovih subjekata ne iskoristi pravo prvokupa tada zapravo vlasnik nekretnine tu nekretninu može prodati trećem, ali ne ispod cijene koju je poslao u ponudi državi, odnosno jedinici lokalne samouprave. Šta ako sve ove okolnosti koje između ostaloga pokažu da nije zainteresirana ni država ni lokalna samouprava, ni regionalna samouprava, a to onda pokazuje da ne postoji onaj posebni interes države i jedinice lokalne samouprave. A ako nema posebnog interesa onda država neće ostvarivati dio svojih programa u vezi sa ostvarivanjem posebnog interesa i održivog razvitka naših otoka sukladno članku 17. u stavku 1., točka od 1. do 13. Prema tome, zašto bi onda drugi kupci u takvoj situaciji imali posebni interes da to kupe. Tada se zapravo dolazi do pada vrijednosti te nekretnine, pada cijene i tad se postavlja pitanje. Prvo, kako možemo tada propisati da on mora prodati po onome što je ponudio državi, u ponudi naznačio kada je tržišna cijena u međuvremenu pala zbog ponašanja, takvog ponašanja države jedinice lokalne ili regionalne samouprave. I drugo, tko će mu nadoknaditi onu razliku koja je bilo u tržišnom vrijednosti u vrijeme kad je ponudu pisao? Da, tako je, prema tome dolazi do nečega što je potpuno nedorečeno u članku 35.a, b. Pa ako hoćete, u kranjoj liniji i u članku 35.c o čemu ću nešto kasnije kao trećem problemu reći. Dakle, ovo je pitanje koje ne može ovako ostati nedorečeno. Ono se mora razraditi, mora se zapravo sukladno Ustavu osigurati zaštita ustavnog prava vlasnika, s jedne strane, a s druge strane osigurati kad država, odnosno jedinice lokalne i regionalne samouprave ima posebni interes da taj posebni interes može operacionalizirati. Što se tiče pak članka 35.c onda on kaže ovako: "Prva čestica do mora ili prva čestita od obale čestice ne smije biti predmetom prodaje dok se ne utvrdi granica pomorskog dobra sukladno posebnom zakonu". E sad, ako je granica pomorskog dobra obuhvatila prvu česticu do obale onda je to u redu. Ali ako mi mislimo da možemo posebnim zakonom kao što je uvodno rekao ministar, odrediti dodatno proširenje pomorskog dobra u odnosu na ono što propisuje Zakon o pomorskom dobru, e tada se postavlja pitanje zapravo da li mi ovim zakonom stvaramo preduvjete da se na osnovu ovog Zakona može donijeti neki novi zakon koji će onaj posebni Zakon o pomorskom dobru zapravo izmijeniti i dopuniti. Ja mislim u ime našeg kluba da moramo uskladiti mišljenje jer to nije do kraja korektno. To bi trebalo ovim Zakonom tada naznačiti koliko je to područje koje bi se moralo smatrati pomorskim dobrom kad je u pitanju zaštita ovih otoka i otočića, odnosno nekretnina na ovim otocima i otočićima koji imaju karakter posebnog interesa Republike Hrvatske. To ne mora biti onih 6 metara, to može biti više, to može biti, to treba sada reći. I to bi trebalo sada naznačiti na način da se u zakonu, u ovom Zakonu propiše šta obuhvaća taj sadržaj tog posebnog interesa i kako tada urediti po, granicu pomorskog dobra i u tom slučaju imali bi osnova da onda kažemo da se takve nekretnine ne mogu prodavati, odnosno stavljati u pravni promet. Sljedeću grupu pitanja koje mi želimo naznačiti jesu vezani na prvi pogled bi se reklo, na formalni broj pitanja, a zapravo se odnose i na sadržaj i na formu. Prvo, valja reći da u odnosu recimo na članak 16. izmjena i dopuna Zakona u kojem se u stavku novom 5. kaže: "Ministarstvo i Hrvatski zavod za zapošljavanje iz stavka 4. ovog članka dostavljaju mišljenje propisa ministarstvu u roku od 30 dana od dana zaprimanja istog. U slučaju da ministarstvo i zavod ne dostave mišljenje u propisanom roku smatra se da isti nemaju primjedbe na predloženi prijedlog". Međutim, prije toga u istom tom članku u stavku 4. se kaže da će uredba uvjetima, kriterijima i visina načina donijeti Vlada, a Vlada bi sukladno članku opet u prijelaznim i završnim odredbama, članku 26. takvu uredbu trebalo donijeti u roku od godine dana. Ako uzmete da oni rokovi neće se početi stavljati nekretnine u roku sljedećih 90 dana. Uzmete ovo da u roku od 30 dana treba pribaviti mišljenje, onda se postavlja pitanje zapravo šta je sa ovom uredbom, a uredba određuje bitni sadržaj na osnovu kojeg će se postupati. Dakle, ti rokovi se trebaju uskladiti iz članka 26. u vezi sa člankom 16., zasebice člankom 17. i člankom 20. A sad dopustite da onda kažem posebice članak 17. stavak 1. točka 13. Naime, tamo se kaže da će državnim programom uređenja, posjedovanja i veličine evidencije katastra zemljišnih knjiga na otocima, itd., da će biti posebni državni program. U točci 12. se kaže da se državni program zaštite i korištenja malih povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka zapravo treba smatrati kao posebni interes na koji se primjenjuje 35.a, b, c i d, itd. A u isto vrijeme se kaže u prijelaznoj odredbi članka 26. da će se propisi koje će donijeti Vlada i resorna ministarstva donijeti u roku od godinu dana. Šta to zapravo znači? To znači da ćemo mi donijeti zakon koji de facto čija se primjena odgađa na sljedećih godinu dana, a donosimo ga po hitnom postupku jer nisu doneseni provedbeni propisi za njegovo provođenje. Ili još preciznije, ne moraju biti do kraja, do godine dana doneseni ili mogu biti doneseni odmah ako su pripremljeni na odgovarajući način uređeni i … [[Govornik se ne razumije.]] Dalje pitanje koje je također, ovdje kod članka 20. je posebice to važno. Recimo, u stavku 2. u kojem se kaže uredbu o načinu, visini naknade, rokovima najma zgrada, stanova, te uvjetima zakupa posebnog u vlasništvu Republike Hrvatske na otocima donosi Vlada Republike Hrvatske. Naravno, Vlada donosi, ali prijelaznom odredbom kaže u roku od godine dana. Sad, hoće li ona donijeti sutra, za 7 dana ili za godinu dana, a iskustva pokazuju, nažalost ovaj Sabor to ima u vidu da najveći broj provedbenih propisa kada Sabor ovlasti Vladu da donese provedbene propise za provođenje zakona, često puta kasni. Mnogi još nisu doneseni u nekim drugim segmentima i mnogi se kasnije donesu, donesu na način da mijenjaju sam sadržaj zakona. I zbog toga moramo piriti u ovom slučaju na hladno jer se radi o posebnom interesu i o tome valja voditi računa. A zašto treba posebice piriti na hladno? Između ostaloga treba vidjeti u članku 35.b točka, odnosno stavak 4. u kojem se između ostaloga kaže: "U iznimnim slučajevima sukladno državnom programu iz članka 27. stavak 1. točke 1. … [[Govornik se ne razumije.]] zakona, korist Republike Hrvatske radi njezinog posebnog interesa, može se pristupiti izvlaštenju nekretnina na otočjima iz članka 2. stavka 2. alineja 2,", velikom slovom "Zakona u sukladno Zakonu o izvlaštenju". To znači, ako se misli Zakona velikim slovom onda se misli na važeći Zakon, a u važećem Zakonu postoji doduše u točci, u ovome članku 2. stavak 2., ali nema alineje 2., znate? U važećem Zakonu. Samo postoji stavak 2., nema alineje 2. Ta alineja 2. se javlja u ovom Prijedlogu zakona izmjene i dopune Zakona kojim se mijenja članak 2. i unosi se zapravo stavak i posebice stavak 2. u kom se unosi pored nedovoljno razvijenih i nerazvijenih otoka, i posebno mali povremeno nastanjenih i nenastanjeni otoci kao alineja 2. Prema tome, zapravo je trebalo propisati ovdje, i sad onaj tko će donositi uredbu ako bi ovakva pitanja ostala nedorečena, on zapravo ne zna koji zakonski tekst treba razraditi i uraditi. Zbog toga je to veoma važno i osobito je sada važno još nešto naznačiti. Cijeli zakon je od interesa za Republiku Hrvatsku, misli se na Zakon o otocima, a ovdje se unosi nova kategorija interesa koji kaže radi njezinog posebnog interesa. Sad ovi mali otočići povremeno nastanjeni i nenastanjeni su od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku, svi otoci su od interesa za Republiku Hrvatsku, e sad bi trebalo odrediti šta i kada se smatra taj posebni interes da se može ograničiti vlasnička prava i postupiti sukladno 35.a., b. i c., odnosno d. što do kraja nije razrađeno i mi na to upozoravamo iz jednog razloga što će na to reagirati ne samo naši otočani sasvim s pravom, nego naravno i pravosudna i izvršna tijela koja će morati postupati u provođenju ovih ograničenja i ovih prava. Naravno posebno je interesantno da se neka pitanja ne povjeravaju da ih Vlada, odnosno ministarstvo uredi uredbama, nego pravilnicima. Tako između pravilnika o sastavu i zadaćama povjerenstva vezano za Povjerenstvo za nadziranje i upravljanje otočnim razvitkom treba razraditi čitav niz stvari koje su dosta interesantne i koje po prirodi stvari ako se radi o materiji od interesa za Republiku Hrvatsku i od posebnog interesa ne bi trebala biti materija pravilnika, a poglavito kada se radi o članku 10. stavku 3. koji se odnosi kaže se ovako pravilnik o uvjetima i kriterijima i načinu označavanja … [[Govornik se ne razumije.]] oznakom hrvatski otočni proizvodi propisuje ministar u suglasnosti ministarstva nadležnog za poljoprivredu, ravnatelja nadležnog za intelektualno vlasništvo i uz prethodno pribavljeno mišljenje Hrvatske gospodarske komore i Hrvatske obrtničke komore, a uopće recimo Ministarstvo zdravstva nije uključeno. To bi trebalo razraditi, to ne bi morao smjeti biti pravilnik koji će donositi ministri, ja osobno mislim zato što se radi o interesu Republike Hrvatske i posebnom interesu da bi to trebala Vlada Republike Hrvatske donositi i to bi moralo imati takav značaj koji zapravo taj proizvod diže na takvu razinu da on tu ima posebni prepoznatljivi znak hrvatske kvalitete, od interesa i za Republiku Hrvatsku i za sve … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepa gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Klub IDS-a, poštovana zastupnica Dorotea Pešić- Bukovac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice, kolege, poštovani ministre. Prije nego što uopće započnem svoju raspravu o Zakonu o otocima pročitat ću vam jedan dopis, odnosno jedan dio dopisa kojeg sam dobila do udruge "Eko Kvarner", pretpostavljam da ste i vi ostali zastupnici dobili, samo kako bi možda stvorila sliku o tome na koji način je nama predložen ovaj Zakon. "Evo u ime saveza udruga "Kvarnera" koji čine udruge ovčara, maslinara, vinogradara, zavičajnih društava, ekoloških udruga s područja Kvarnera šaljemo vam ovako na brzinu jer smo zatečeni ovim prijedlogom jer nitko nas nije kontaktirao ni pitao za mišljenje niti prethodno raspravljao s nama o ovom Zakonu. Osnovne činjenice zbog kojih se protivimo Prijedlogu da se u Zakonu o otocima u članak 13." itd. o tome ću nešto kasnije govoriti, znači ovdje imamo jedan dokaz da ministarstvo nije kontaktiralo predstavnike otoka da i oni nešto kažu o izmjeni i dopuni ovoga Zakona o otocima. Drugo, Zakon se donosi po hitnom postupku, a prateći dokument ima se vremena donijeti u periodu od godine dana, pa se pitam čemu onda hitni postupak? Svi mi znamo da je Republika Hrvatska zemlja sa tisuću otoka, postali smo u svijetu poznati po ljepoti naše obale i otoka zato bi ovaj Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otocima bio hvalevrijedan da nije pun kontradiktornosti, loših rješenja i što nas dovodi u sumnju da je predložen u dobroj vjeri i dobroj namjeri. Imali smo u ovoj sabornici prilike na prošloj sjednici voditi raspravu o linijskom i povremenom obalnom prijevozu gdje se pokazalo da taj Zakon nije dobar, te da se još uvijek vode pregovori između Vlade, sindikata pomoraca i udruge "Mare nostrum", znači sa predstavnicima otoka koji znaju što znači život na otocima. Iako su se pokazali nedostaci u prošlom zakonu, u ovom Prijedlogu zakona već u ocijeni stanja doslovce se kaže kako bi se otočanima zajamčilo kvalitetno povezivanje otoka s kopnom i otoka međusobno, a sve u cilju gospodarske i demografske obnove te unapređenja i razvitka otoka i poboljšanja života otočana prava otočnog stanovništva u pomorskom prijevozu definirana je i ostvarena putem odredbi Zakona o otocima radi svrsishodnije provedbe prenesena su u Konačni prijedlog Zakona o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom prometu. Svi preduvjeti koje bi trebalo osigurati prije donošenja ovog Zakona nisu niti približno ostvareni. Primjerice što bi najbitnije bilo jeste da imamo katastar pomorskog dobra, a znamo vrlo dobro da ga nemamo, treba nam dobar prijevoz, dobra zdravstvena zaštita otočana, svi gospodarski preduvjeti, manja stopa poreza stanovnika na otocima, naravno i decentralizacija u svim segmentima života. Dat ću vam samo primjer za otoke koji su naravno nastanjeni da je poticanje sporta na otocima u 2005. godini bilo 150 tisuća kuna predviđeno u Proračunu za 2006. nula kuna. Toliko o razvoju sporta na otocima. Donošenje ovakvog Zakona samo zato da bi država postala vlasnik otoka zaista je upitno. Da li smo mi zaista kao država toliko bogati da kupujemo sami svoje nekretnine koje ionako nitko ne može nikuda odnijeti, ali dobro ako se smatra da država treba postati vlasnik nek' bude. Drugo pitanje je koliko će to koštati naše građane, odnosno naše porezne obveznike ili s druge strane možda da država samo deklarativno se zalaže za kupnju otoka, a da će sve vlasnike na neki način odbijati i neće kupovati te otoke. Postavlja se pitanje s druge strane da li država nema gdje potrošiti novac, predviđa se ovim Zakonom negdje cca 500 milijuna. Što ne bi bilo bolje da se taj novac troši na zdravstvo, na reformu zdravstva, na mirovine, na mirovinske reforme i na sve druge probleme koje imamo u društvu ili da se shvati kako nije suština u prvokupu već da se stvore razvojni programi za te otoke pa da se utroši 500 milijuna na razvojne projekte i na sve što je ono potrebno našim otocima pa onda ćemo vidjeti kako će se naši otoci razvijati. Po meni ovim Zakonom se uvode isto tako neke i nepotrebne restrikcije. Primjerice, da bi se u članku 1. stavak 3. trebale brisati riječi: "nastanjeni", naravno oni povremeni a na tim otocima je potrebno da budu povremeno nastanjeni. Ako ništa drugo za vrijeme turističke sezone kada se na tim otocima cijele obitelji 24 sata dežurne i rade u turizmu jer im naravno dolaze mnogi turisti jahtama na otoke okupati se, nešto pojesti i popiti. Isto tako, ti vlasnici otoka bavili bi se i stočarstvom koje im se u zadnje vrijeme ne omogućava. Pa gospodo, neka netko misli od čega će ti vlasnici otoka živjeti. Postavlja se pitanje zašto je to tako. Ja mislim da kroz članak 35d. je na neki način to i vidljivo. Mislim kako bi se neki mogli na ovakav način dokopati velikog bogatstva. Država će kupiti otok. Istina, kroz članak 35d. ne može država dalje prodati otok ali kroz formu zakupa ili koncesije ne postoji zakonska odredba koja bi regulirala duljinu zakupa ili koncesije. Na taj način to se može zloupotrijebiti institut najma ili koncesije i nekome dodijeliti koncesiju ili najam na 99 godina za jeftine novce što je po meni ravno isto tako prodaji otoka. Još jedna problematika vidljiva iz ovoga zakona a to je odnos države u odnosu na lokalnu i regionalnu samoupravu i tu se vidi naravno i dalje centralizacija. To se vidi u članku 18. ovoga zakona. Možemo ga pročitati. Znači, članak 18.: "Godišnji iznos sredstava za provedbu državnih programa iz članka 27. Zakona o osiguravanju u proračunu lokalnih i regionalnih područnih samouprava na temelju odluke predstavničkih tijela." Znači da će država donositi programe a jedinice lokalne samouprave će morati osigurati sredstva za provedbu tih programa. Mislim da je još jedan problem nešto gospodin Tadić načeo oko alohtone divljači na samim otocima. Ja dolazim iz županije Primorsko-goranske gdje u zadnjih četiri godine otočani imaju zaista problema sa takvom divljači. Kako sam na početku rekla već su mi se obratili iz udruge Kvarner koji tvrde da svi pozitivni propisi i deklaracije o bioraznolikosti i zakoni Europske unije zabranjuju unošenje i obitavanje alohtone divljači na otocima, pa isto tako i u ograđenim lovištima. Lovišta sa alohtonom divljači ne dolaze u obzir na otocima niti u ograđenim lovištima jer je to nespojivo s turizmom kakvog želimo razvijati na otocima. Želimo eko turizam, etno turizam gdje će ljudi moći mirno šetati, planinariti i uživati u autohtonim otočnim proizvodima. Bilo kakvo pucanje, uznemiravanje, ubijanje jer lov i ubijanje kako god lovci davali tome činu drugo ime i kroz njihov lovni turizam nije prihvatljiv oblik turizma na otocima. Čak iako su lovišta ograđena uvijek će se neka alohtona divljač iz njih pobjeći i načiniti nesagledive štete jer netko neće imati dovoljno novaca za održavanje ograde, netko će biti nemaran, netko će namjerno pustiti divljač iz ograđenog lovišta i slično. A to do sada najbolje potvrđuju dosadašnja iskustva sa otoka Cresa. Očito nešto nije u redu sa ovim užurbanim prijedlogom. Nije bilo prethodne rasprave, niti su uključene sve strane onih koga se taj život i tiče. Danas su ovdje bili isto i ovčari sa otoka Krka. Očajni su i prosvjeduju. Najbolje bi u ovom trenutku bilo. [[Upadica se ne čuje.]] Isto zbog ovaca, da jer imamo medvjeda na otoku Krku. Možda bi bilo dobro da se razmisli da se prihvate svi prijedlozi, nadopune. Nadam se da će isto tako se prihvatiti amandmani kroz članak 35. gdje se treba ograničiti naravno pravo na koncesiju i ne samo države nego i jedinica lokalne samouprave, znači županija i općina i gradova kako bi spriječili manipulacije sa trgovanjem otoka jer sada imamo isto tako trgovinu bez države jedinica lokalne samouprave a čini mi se da se kroz ovu formu isto tako uključuje u trgovinu nekretninama i sama država a isto tako na neki način i jedinice lokalne samouprave. Čini mi se da se ovaj zakon donosi kako bi se zadovoljilo neke koji smatraju da se otoci moraju biti državno vlasništvo, možda da, ja ne znam. Ali da ovaj zakon ostane na deklarativnoj razini jer dobro zvuči mi ne damo svoje, ne damo mi svoju zemlju, ne damo mi svoje otoke a čini mi se da ni država ni jedinice lokalne samouprave nemaju tih novaca da bi otkupljivale otoke od tih vlasnika.
Hvala. Klub HNS-a poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege! Dva su zakona donijela ja bih rekao niz pozitivnih promjena u Primorsko-goranskoj županiji iz koje ja dolazim a to su Zakon o brdsko-planinskim područjima i Zakon o otocima. Upravo zato se posebno slažem sa kolegom Tadićem kad je rekao da je velika šteta da mijenjamo, prije par mjeseci smo mijenjali Zakon o brdsko-planinskim područjima a i sad i Zakon o otocima a da pri tome uopće nismo imali na svojim klupama nikakvo izvješće o realizaciji tih zakona, o njihovoj učinkovitosti da bi mogli zaključiti da li su ovo stvarno pravci u kojima moramo mijenjati ta izrazito dva dobra zakona. Drugi naš prigovor iz Kluba Hrvatske narodne stranke je taj što ni ovaj puta nismo konzultirali lokalnu i regionalnu samoupravu. Ta vertikalna komunikacija nam uvijek škripi, nepotrebno škripi i to je razlogom zbog čega se često puta onda daju prigovori, nepotrebno se ponavljamo jer ne činimo ono što bi mogli činiti u pripremi za ovakve izmjene i dopune Zakona. Treće, otočno vijeće. Da li kolegice i kolege znate da Otočno vijeće uopće se nije sastalo da bi razmotrilo ove izmjene i dopune zakona? Nije. Vrlo čudno. A što bi trebalo biti važnije za Otočno vijeće ako ne Zakon o otocima? Ja ne mogu osmisliti jedan drugi zakon koji bi bio važniji. No nije se to dogodilo. Tu su i brojne tvrtke. Tu su udruge građana koje smo mogli i trebali uvažiti jer neke od njih su zaista napravili velike pomake, učinili velike napore da život na otocima konačno krene. Ono što bih samo želio ukratko reći a gospodin ministar je u svom uvodnom nastupu rekao da su ove izmjene i dopune u biti usmjerene primarno prema prodaji nekretnina, zapošljavanju, poticanju proizvodnje, cijenama trajektnih karata, prvokupu, alohtonoj divljači i tako dalje i tako dalje da se ne ponavljam. Međutim moram reći da su u uvodnom obrazloženju koje smo u pismenom obliku dobili neka od tih ocjena dana zaista paušalno, dosta nestručno i sigurno da ne možemo biti sa tim obrazloženjima zadovoljni i zato mi dozvolite samo da se ovdje dotaknem nekoliko konkretnih primjera. Ja sam i inače, a na klupe ste dobili, dao 4 amandmana za koje se nadam da će biti uvaženi a tiču se sljedećih dijelova ovih prijedloga izmjene i dopune zakona. Naime što se trajektnog prijevoza tiče već je ovdje rečeno da se dogodilo nešto što se nije smjelo dogoditi. Naime mi još nismo prihvatili Zakon o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu. Ne znamo što će i kako konačno biti u tom zakonu, a ovdje smo već izbacili neke stavke, neke članke. Konkretno to se odnosi na članak 10. zakona, sadašnjeg Zakona o otocima iz kojeg evo u novi zakon ulazimo bez nekoliko članaka i stavaka. Konkretno taj članak 10. rečeno je da će se prenijeti u Zakon o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu. To se dogodilo sa stavkom 1., 2. i 4. sadašnjeg zakona. Ali stavak 3. koji je najključniji je potpuno ispušten. Prema tome ako je to namjerno učinjeno onda je to očito učinjeno sa ciljem da se prevari naše otočane. Zato predlažemo da se … [[Govornik se ne razumije.]] odredba koja govori o pomorskom prijevozu otočana ostavi u Zakonu o otocima u obliku kojem je upravo sada. Zatim što se lovstva tiče u Prijedlogu zakona i u onom dijelu koji obrađuje lovstvo na otocima uvodi se popis sitne i krupne divljači koji se smiju uzgajati na otocima. Tako se predlaže da se u zatvorenim lovištima na otocima mogu držati jeleni i mufloni. A obrazloženje je uistinu bizarno. Stoji, čitam: "Jer već sada imamo u cijelom nizu uzgajališta divljači i ograđenih lovišta na otocima." A znamo kako je došlo do toga. Prije nekoliko desetaka godina netko je u nekom komitetu odlučio da se turistima ponudi još jedna lijepa zabava na otocima pa su na Cres, Lošinj prenijete divlje svinje, jeleni i tako dalje. I sada mi praktično amnestiramo to stanje, prihvaćamo ga, slažemo se s njim. To apsolutno nije prihvatljivo. Da je bilo imalo komunikacije između predlagatelja i naših otočana oni bi a već godinama i godinama se trude objasniti kolike silne štete imaju od te divljači to ne bi ni slučajno ušlo u ovaj Prijedlog zakona. Ali dakako komunikacije nije bilo. Još bih samo pročitao. Dakle u postojećem Zakonu o otocima u članku 13. piše da se na otocima zabranjuje unošenje i uzgoj divljači koja prirodno ne obitava na otoku. Vjerovali ili ne upravo taj je članak izbačen iz prijedloga novoga zakona. I vezano uz to bih još i naveo nešto vrlo zanimljivo. Naime u ovom dijelu Prijedloga zakona treba reći da u članku 13. stavak 4. stoji, čitam: "Ministarstvo će osigurati provedbu mjera za uklanjanje i smanjenje broja divljači čije je unošenje i uzgoj na otocima zabranjeno ili koje čini nerazmjerno velike štete na poljoprivrednoj proizvodnji. E sad tu su dvije stvari potpuno nejasne i treba ih sigurno definirati. Ovako ih ne možemo ostaviti. Ako je nešto zabranjeno zakonom unijeti, a ovdje stoji u prijedlogu da će se pokušati ukloniti ili smanjiti. Riječ smanjiti ne drži vodu. Može se samo u cijelosti ukloniti da bi se poštivalo slovo zakona. Prema tome to ne možemo ostaviti i molim ministra da se zaista tu ne igramo jer praktično sam zakon dovodimo u pitanje ne poštujući ga. I konačno što znači nerazmjerno velika šteta? Opet nedefinirano. Opet ostavljajući prostor za koješto. Za seljaka koji ima 10 ovaca ako mu divljač uništi 6 ili 7 ovaca to je za njega velika šteta. Ako netko ima 500 ili 1000 ovaca onda 7 ovaca možda i nije nerazmjerno velika šteta. Prema tome nemojmo ovakve stvari dozvoliti da uđu u zakon i da kasnije jasno se sporimo oko toga kako interpretirati slovo zakona? Što se tiče otočnih proizvoda i poticanja otočnih poslodavaca jasno ja sam pitao otočane, oni su suglasni s tim i tako dalje. Slažu se. Ali imaju jedno pitanje a ono se tiče poljoprivrednih proizvođača odnosno velikih tvrtki čije sjedište nije na otocima, a pomažu otkupom tim našim otočanima pojedinih njihovih proizvoda i tako dalje. Evo uzmite na primjer eterična ulja. Pojedino bilje mediteransko na našim otocima. Oni nemaju destilerije. Nose destilirati i dobiti eterična ulja u Zagreb ili u druge centre. Zar takvo eterično ulje ne bi smjelo nositi naziv otočni proizvod? Po meni da, po otočanima da. Po zakonu koji se predlaže ne. Prema tome, moramo biti elastični, moramo jasno pokušati zaista pomoći otočanima, a ne dovoditi ih u situaciju da ih slovo zakona onemogućuje da nešto što su konačno preradili na kopnu ne mogu prodati kao svoj izvorni proizvod. I što se pravokupa tiče, prvokupa tiče tu također jasno otočani su suglasni, zadovoljni ali imaju jedan prijedlog. Pošto znaju da administracija kod nas zna vrlo često zatajiti i da se vrlo često se može dogoditi da ne mjesec dana nego da i više mjeseci čekaju odgovor ministarstva, pa onda neke županije, pa onda općine ili grada, njihov je prijedlog da se još unese jasno institut šutnje, da se šutnja smatra kao nezainteresiranost za kupnju kako bi mogle onda ponuditi županiji, gradu itd. Prema tome, evo, to su prijedlozi koje sam u pismenom obliku dao kao amandmane. Nadam se da će ih predlagatelj uvažiti jer bez prihvaćanja takvih banalnih zahtjeva i amandmana mislim da zakon apsolutno ne može dobit zeleno svjetlo. Hvala lijepo.
Hvala. U 18,26 isteklo je vrijem za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Ministar Božidar Kalmeta. Izvolite.
Pa najprije želim kazati da, mada je zastupnik Tonči Tadić teatralno ovdje mahao s jednim papirom kao da je ovo njihov prijedlog zakona, apsolutno da to nije istina. Jer, najprije, ove izmjene zakona koje mi predlažemo imaju 30 i nešto izmjena, a ono što je klub HSP-a predlagao bio je jedan uradak koji je imao dva članka i to je bio prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, dakle ne ovaj. Jer su oni predlagali nešto potpuno drugo kolega Tadiću. Da, da, vi. Vi ste predlagali da se, da država ima pravo prvokupa nekretnina koje čine više od 1/4 površine na otoku i teritorijalnom moru Republike Hrvatske. Dakle, ako se prodaje do 1/4 onda se to može prodati bilo kome. Ako je više od 1/4 onda se to ne može prodati. Vlasnik će lijepo to podijeliti na 4/4, danas će prodati 1/4, za tri mjeseca će prodati drugu četvrtinu, za četiri mjeseca treću i tako za godinu dana će prodati cijeli otok. Prema tome, ovo je apsolutno jedan članak koji je nešto potpuno suprotno od onoga što mi ovdje predlažemo. Prema tome, kolega Tadiću, nije točno da smo mi ovo, da smo mi ovo od vas niti kao ideju uzeli. Mi smo čak suprotno ovo apsolutno odbili. Mi smo znali za ovo. A osim toga, osim toga, ovaj naš prijedlog zakona je bio gotov i prije 9. lipnja kad ste vi ovo poslali zastupnicima Hrvatskog sabora, odnosno prije toga Vladi. Ili vi ste rekli da strana ili domaća fizička ili pravna osoba ne može stjecati pravo vlasništva niti dijelom, a niti u cijelosti nad otocima i hridima u teritorijalnom moru Republike Hrvatske koji su od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku. Mi smo ovdje rekli, ne može nitko, ne može nitko. Jer ono što … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatsku kupit će Republika Hrvatska, itd., itd. Prema tome, mislim da nije danas nije prihvatljivo taj vaš stav da ovaj, jer ovaj zakon apsolutno nema nikakve veze s ovim što ste vi predlagali u lipnju 2004. godine. Drugo, govorili ste i o pitanju zaštite od prodaje nekretnina pravnih osoba koju su iz teritorija bivše Jugoslavije, odnosno sad Srbije i Crne Gore, to je riješeno vrlo jasno. Drugim zakonom i nema potrebe da ovaj zakon to uopće tretira. I izvješće o učinku i provedbi Zakona o otocima … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne čuje se.]] i to je jedan materijal koji je spreman i mi ćemo to zasigurno uputiti u saborsku proceduru ovo izvješće. Jer doista, kao što je ovdje već i kazano ima se ikako što kazati u ovom izvješću što je to učinjeno u provedbi zakona, Zakona o otocima. Prema tome, to apsolutno prihvaćamo, kolega Tadiću i to ćemo zasigurno uputiti u saborsku proceduru. Bilo je pitanje zašto po hitnom postupku. Mi mislimo da je potrebno čim prije donijeti ovaj zakon, baš iz razloga da on stupi na snagu i da možemo raditi ono zbog čega smo ovaj zakon i donijeli. I pitanje je odgode dok se ne napravi program. Maksimalni rok za program je godinu dana, a mi taj program ćemo napraviti zasigurno i puno prije, ali sve druge odredbe zakona stupaju na snagu jasno odmah po jasno izglasavanju ovog zakona, ako ga Hrvatski sabor i usvoji. I bilo je ovdje još sugestija, to je klub HDZ-a, ali i klub SDP-a, a to je da se odredba da se vlasništvo ne može prodavati. U zakonu piše kad je vlasnik Republika Hrvatska ima prijedloga da se to prenese i na jedinice lokalne samouprave, dakle na županije i gradove. Mislim da je to apsolutno prihvatljivo i mi ćemo to apsolutno i prihvatiti. Evo, za sad toliko gospodine predsjedniče.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Radi jasnoće, radi fonograma treba konstatirati da je HSP predlagao ista rješenja koja Vlada predlaže sada. Pravo prvokupa i izuzeće od prodaje za male otoke koji definiraju … [[Govornik se ne razumije.]] ili su bitni za plovidbu ili su od interesa za Republiku Hrvatsku. Zašto za više od 25%? Zato što nam je bilo sumnjivo što se u tom slučaju događa. … [[Govornik se ne razumije.]] ja sam rekao neće kupiti 25% Hvara, ali može bez problema kupiti nekog manjeg otoka, recimo Šćedra i tu su već problemi. Međutim Vlada tada nije odbila, nije prihvatila niti ovakvu benignu varijantu zaštite i to pozivajući se na Sporazuma stabilizaciji i pridruživanju. Poanta je dakle, moja je intervencija bila a) zakašnjela pamet i b) pozivanje na odredbe Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanja koji doista ničim ne prijeći Hrvatsku da postupi na način na koji je to Vlada sada postupila. Daj Bože da i ovo ostane. Hvala.
Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Luka Roić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodo i gospodine ministre sa suradnicima. Uvijek kada raspravljamo o ovakvim zakonima koji se tiču prije svega otočana, jer najveći dio privatne imovine na našim otocima pretpostavljam je u vlasništvu samim otočana. Često mi znaju reći da kad previše raspravljamo o sudbini otočana i na neki patetični način lijemo krokodilske suze zbog njihove sudbine, otočanima čini mi se često se diže kosa na glavi i kažu da je dosta te silne brige o njima samima i da bi zapravo država mogla sasvim konkretno iskazivati svoje skrbništvo i brigu o posebnim područjima zapravo koji su od posebnog interesa za Hrvatsku državu, a ne na način da se stalno zapravo rekao bih nadmećemo u obećanjima koje nisam siguran da ih želimo provesti u djelo. Već je kolega prije mene rekao da o Zakonu o otocima vrlo često spravljamo kada mijenjamo neki dio zakona, ali i kada želimo analizirati provedbu tog zakona, vrlo malo u Hrvatskom saboru o tome raspravljamo što je priznat ćete, vrlo neobično. Ove promjene zakona također me nekako neodoljivo podsjećaju na brigu države koja bi htjela jače i bolje skrbiti o svojim građanima nego će to učiniti oni sami. Neznam zbog čega, zbog čega tolika briga o tome kako će se odvijati promet nekretnina ako nemamo točno utvrđenog programa i ako još godinu dana imamo čekati da bi sve ono što Hrvatska kao država želi od tih otoka, zašto po hitnom postupku donosimo Zakon o pravu prvokupa, odnosno o svim ovim problemima o kojima smo govorili. Nisam sasvim siguran da je to briga o samim otočanima, jer kao što rekoše neki prije mene, također nisam posve siguran da je potrebno na taj način brinuti o prostorima na kojima uvjeravam vas, ljudska noga nije kročila zadnjih mjeseci možda jednom ili nikad. Mi se bojimo zapravo nepotrebno da će vlasništvo nad određenim dijelom našeg teritorija nepovratno otići negdje drugdje, a ja vas uvjeravam da bilo tko bude vlasnik da će to uvijek ostati u Hrvatskoj državi i da će to uvijek u konačnici biti vlasništvo ili ako ne izravno vlasništvo onda pravo Hrvatske države i to je ono što me dovodi u sumnju zbog čega mi tako olako trošimo proračunski novac, jer tvrdimo da bi vrijednost ovih otoka mogla biti oko 5 milijardi kuna, a test da znamo što ćemo upravo učiniti s tim otocima. Ako ćemo mi platiti vlastiti prostor samo zbog toga da bi i dalje on ostao onakav kakav je, mislim da je to suludo. Mislim da je to nepotrebno i da je bolje uložiti te novce u aktivne otoke gdje postoji potreba za mnogim životnim problemima koji nisu riješeni na pravi način. Ja bih volio da su pristojbe od lučkih uprava koje su nepobitno pravo upravo tih otoka da su pristojbe u najvećem dijelu ostavljene tim otocima da oni s njima raspolažu na onaj način na koji hoće, a da se naravno udružuju i svoja sredstva zajednički objedinjuju sa svim onima kojima je potrebno da bi se završio jedan značajniji projekt, a ne obrnuto da imamo krovnu instituciju koja upravlja sa lučkom pristojbom koja je najvećim dijelom ostvarena na relaciji otočkog povezivanja i da na taj način zapravo onda na kapaljku dolijevamo ili prelijevamo sredstva koja su sami otočani zapravo najvećim dijelom utržili. Ja ovdje zato ne želim osporiti pravo države da ima pravo prvokupa. To je logično da bi takvo pravo moglo imati, ali mi se čini da u tome postoji možda nekakva, možda nekakva i skrivena namjera. Ja bih želio znati da li naši otočani može na svom posjedu i na svom prostoru koji sada ima, dignuti hipotekarni kredit. Zašto ne bi naš vlasnik mogao dignuti kredit i svoj novac upotrijebiti u neka profitabilne i poduzetničke aktivnosti koje bi bile puno korisnije nego da se na neki način brinemo o tome što će on učiniti sa tim svojim otokom. Ja znam da su i naši susjedi Dalmatinci i svi oni koji su sudbinski vezani za more, za otoke, vrlo brižno zapravo se odnosili prema tom prostoru na onaj način na koji su željeli da on ostane u njihovom vlasništvu i da bude njihovo pravo i ne vjerujem da će doći do stampeda otkupa tih prostora i tih naših otoka. Ja naprosto ne vjerujem u takvu činjenicu, ali ako već hoćemo regulirati onda to čini mi se mora biti jednostavnije regulirano nego što je to predloženo ovim zakonom. Postupak od 30 dana pa onda 30 dana države, pa 30 dana lokalne, područne pa lokalne pa općine, čini mi se da, o tome su neki govorili, da zapravo ta tržišna cijena koja je bitan element u poslovanju će se potpuno izgubiti, jer ako država ne iskaže interes u tri razine za kupovinu nekog prostora onda i taj vlasnik gotovo da gubi vrijednost, odnosno da gubi onu poziciju koju bi imao da je u prvom naletu tržišna cijena bila priznata za valorizaciju tog prostora. Ja zato ne mogu reći da u ime HSS-a nećemo prihvatiti ove odluke i ovaj način razmišljanja, ali svakako ćemo se prikloniti onima koji će na ovaj zakon podnijeti neke amandmane. O divljači i o tome na koji način želimo zaštititi naš prostor, o tome ne treba ni govoriti. Pa kome je to palo na pamet da one divljači koje nikada nisu bile na tim prostorima, zapravo ponovo ili instalira ili unese u prostor koji je potpuno zatvoren, koji ne može biološki zapravo podnijeti takvo opterećenje. To je potrebno izbaciti iz zakona i mislim da ovo o linijskom prijevozu da je u Zakon o otocima trebalo staviti članak 10. koji je definirao točno odnose u linijskom prometu i odnose države i otočana vezano za taj problem bez obzira što smo ga prebacili ili u cijelosti ili jednim dijelom u Zakon o linijskom prometu. Mislim da je to nepotrebno izbacivati i bilo bi dobro da se zapravo to zadrži u Zakonu i da se na neki način još temeljitije i još sa više puno spoznaja o čemu se zapravo ovdje radi donese ovaj Zakon. Ne nikako po hitnom postupku, uvjeravam vas. Nije takva žurba, ne treba po hitnom postupku, nema takve navale na naše otoke da će u jednom trenutku oni postati strano vlasništvo. A ja i dalje mislim da je to uvijek Hrvatska država i hrvatsko vlasništvo, bez obzira čije ono vlasništvo stvarno bilo. I zato mi se čini da je ovaj Zakon gotovo i nepotreban. Ali ako je već takva odluka, priklonit ćemo se takvoj odluci i podržati ga sa ovim rezervama. A zamolit ću gospodina Peceka da nastavi u ime … [[Govornik se ne razumije.]]
Drugi dio u ime Kluba HSS-a, poštovani zastupnik Željko Pecek, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre i suradnici. Naravno, mi u Klubu HSS-a se zauzimamo da skinemo hitni postupak sa ovog Prijedloga zakona. Međutim, htjeli bi i proširiti temu ukoliko skinemo hitni postupak. Pa ja bi molio očitovanje ministra o jednom jako jednostavnom pitanju. Da li su otoci samo kopno koje je okruženo morem ili su otoci teritorij koji je okružen i slatkovodnom vodom? Odnosno, da li imamo otoka u rijekama i jezerima. Naime, mi ćemo podržati program koji će se brinuti za razvoj otoka na moru zbog demografskih problema i razvojnih mogućnosti, ali zahtijevamo da se u Zakon, zahtijevamo da se i u program uključe svi otoci u Hrvatskoj jer su problemi zapravo identični. Ovo nije samo Ministarstvo mora, turizma, prometa, nego ona zadnja riječ je riječ "razvitak". Pa upravo razvitak treba na ovim prostorima koji su ograničeni slatkom vodom, također voditi računa. Na rijekama i jezerima ima također otoka koji su polunastanjeni, a i onih koji bi mogli biti trajno nastanjeni, pogotovo ako o njima vodimo računa. Zbog toga bi ja molio i ministra da se očituje o ovom našem stavu, jesu li riječni i jezerski otoci dio programa? Hoće li i da li postoji potreba ulaganja za njih? Jer to vidim kao problem pošto kroz izmjene Zakona pobrajamo sve otoke na koje se odnosi program, a riječnih i jezerskih otoka ovdje nema. Naravno da smo zainteresirani za članak 9. kojim se kaže, npr., da bi se na otocima mogla razvijati ekološka, poljoprivredna proizvodnja. Pa naravno da je to moguće. Ja podsjećam na Šarengradsku adu gdje imamo desetke hektara poljoprivrednog zemljišta gdje je idealno područje za razvijanje ekološke poljoprivredne proizvodnje. Međutim, pošto to nije otok, sukladno odredbama ovog Zakona novac za to nećemo osigurati. Naravno da bi i na tim otocima koji su na rijekama i jezerima trebalo također osuvremenjavati poljske, šumske puteve i protupožarne puteve. Naravno da bi također trebalo se pobrinuti o štetnom djelovanju vode na otoke. Jer je poznato da otoci na rijekama svake godine izgube po nekoliko stotina četvornih hvati zemljišta zbog erozije vode koja na njih djeluje. Naravno da bi trebalo voditi računa i o okolišu, i o prirodi na tome otoku i na području na koje se ono odnosi. Zapravo pitanje je jako jednostavno, da ne otvaram sada pitanje lovstva jer htjeli bi znati i što je sa lovstvom na tim otocima, kakva divljač može biti, hoće li se podupirati i razvijati ti projekti. Prijedlog moj je jako jednostavan. Svi oni otoci, odnosno sva područja koja zaslužuju pažnju razvoja, koji imaju potencijal da se eventualno na njima organizira neka proizvodnja ili eventualno da se vrati život i na takove otoke bi trebali biti sastavni dio programa, a vjerojatno bi nešto i o Zakonu u tome trebalo reći. Zbog toga vas molim, gospodine ministre, da čujemo vaš stav o ovomu o čemu sam govorio. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Vladimir Štengl.
Hvala. Ispravljam netočan navod da je na Šarengradskoj adi moguća poljoprivredna proizvodnja. Šarengradska ada je plavno područje, uvaženi kolega. … [[Upadica se ne razumije.]] Ispravljam se. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Poštovani zastupnik Nikola Ivaniš za Klub PGS-a, SBHS-a i MDS-a. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine ministre i državni tajniče, cijenjene kolegice i kolege. Dozvolite da u ime Kluba regionalnih stranaka kažem što mislimo i o Zakonu o otocima, donijetom 1999. kao i o ovim predloženim izmjenama i dopunama. Zadnja rasprava o izvršenju Zakona o otocima održana je 2002. i priklanjamo se mišljenju da bi bilo dobro da smo možda i prije ovih izmjena i dopuna raspravljali jedan izvještaj o primjeni Zakona. Ali činjenicu da je izvještaj sačinjen i da ćemo uskoro raspravljati akceptiramo i mislimo da je to dobro. Jer rasprava o izvršenju Zakona i rezultatima o izvršenju Zakona o otocima dobrodošla je, s obzirom da se radi o nečemu što u Ustavu u članku 53. definira kao ono o čemu ova država posebno skrbi. To jesu otoci i zaista spadaju u jedno od najvećih bogatstava Republike Hrvatske. Što se tiče Zakona o otocima koji se ovim izmjenama i dopunama, ovim Prijedlogom zakona mijenja, mi u regionalnim strankama smatramo da se radi o dobrom zakonu. Hrvatska nema baš previše dobrih zakona i mislimo da je Zakon o otocima dobar kao uostalom i još jedan poseban zakon, Zakon o brdsko-planinskom području. Isto mislimo da su i jedan i drugi zakon donijeli rezultate sa svojom primjenom na područjima na koje se odnosi i zbog toga mislimo da je upravo potrebna dosta ozbiljna analiza onoga što se predlaže kao izmjene i dopune za zakon koji je dobar. Mislimo da temeljem tog Zakona Hrvatska dosta dobro skrbi o svojim otocima, onako figurativno i u navodnicima a i u stvarnosti, može se reći, skrbi i u milijardama. Pa prema tome, treba biti zaista argumentiran kada to idemo mijenjati. Dio predloženih promjena Klub regionalnih stranaka podržava. Ja ću pobrojati što podržavamo, a oko čega imamo određenih dvojbi. Klasifikaciju otoka i definiciju otoka podržavamo. Isto tak osnovnu intenciju kada je u pitanju prodaja otoka, ovih manjih od 75 hektara ovih nenaseljenih ili povremeno naseljenih sa prvootkupom države apsolutno podržavamo kao i sve mjere koje će se donositi ili koje se donose, a koje nastoje podignuti veću skrb o ukupno o nekretninama i o zaštiti i ograničenju njihovog prometa u godinama koje nadolaze, mislimo da je tu ta zaštita potrebna. Podržavamo i obavezu definiranja pomorskog dobra, isto tako kao i donošenje programa korištenja otoka više od 700 otoka o kojima je riječ mislimo da traži rješenja koja su tu negdje u smislu prijedloga i mi zaista taj dio podržavamo. Što se tiče otočkog vijeća kao savjetodavnog tijela ministarstva, odnosno Vlade držimo da je ono unatrag više godina uglavnom ispunilo svoju funkciju, mislimo da radi i mislimo da će to vjerojatno izvješće pokazati i zbog toga i u konačnici i određena širenja i ingerencija jednog tijela kao što je otočno vijeće … [[Govornik se ne razumije.]] Što se tiče četvrte teme, a to je pitanje prijevoza otočana mislimo da nije nužno da se iz Zakona o otocima izdvajaju odredbe koje o tome govore. To što će to biti, a bit će kako bude regulirano i u Zakonu o … [[Govornik se ne razumije.]] brodarstvu ne smeta i ne traži po traži po nama barem nužno da se te odredbe brišu u jednom matičnom zakonu, Zakonu o otocima. Što se tiče teme divljači, ta tema nas izrazito zanima, mene kao predsjednika jedne regionalne stranke koja djeluje na otocima na kojima su veliki problemi s divljači posebno zanima i s tim smo se bavili i u lokalnoj politici pa ću oko toga kazati nešto. Iznimno je ozbiljna i problematična situacija i na Cresu i na Lošinju i na Rabu i na Krku sa tom divljači i s divljim svinjama, s jelenima, na Krku kao što dobro znate čak i medvjedima, jedan je nema tako davno odstrijeljen, problemi su veliki i s tom problematikom ugroženo je nešto što je domicilno i autohtono na račun nečega što nije domicilno, na račun nečega što je alohtono. Dakle figurativno, da li naši Kvarnerski otoci trebaju biti poznati po Creskoj janjetini, po otočkom siru ili po veprovini sa Cresa. Nema logike, mislim znate u zagrebačkom restoranu vjerovatno nitko ne očekuje da vam ponude gulaš od jelena ili srndaća sa Cresa ili Lošinja, ali očekuju pečenu janjetinu i sir i iz tog razloga ti ljudi imaju tamo problema, znate još uvijek se puno ljudi bavi stočarstvom na tim otocima i mi mislimo da ne bi trebalo legalizirati uzgoj. Imamo u gorskoj Hrvatskoj dovoljno prostora, imamo u Slavoniji i ovim područjima brdovitim Slavonije dovoljno prostora za uzgajališta i lopatara i ne znam koga itd., tu je i Gorski Kotar, prema tome mi smo predložili amandman da se članci 2. i 3. koji govore o tome brišu. Mi to predlažemo, mi mislimo da to zaista. … [[Upadica se ne razumije.]] Stavci, stavci pardon. Članak 8. stavak 2. i 3. da se brišu i mislimo da se aktivno od Vlade, od Ministarstva poljoprivrede do obaveza županija u tom smislu treba povesti računa da se izvrši ozbiljna redukcija te alohtone divljači jer znate kako to otprilike izgleda na Cresu. Divlja svinja zaluta između ostaloga i u autokamp i sad Slovenac ili Austrijanac ujutro ustane iz kamp kućice i nakon toga vidi divlju svinju. Mislim da to su situacije koje se dešavaju, osobno sam ovo ljeto vozeći se između Punta i Stare Baške na jednoj maloj livadi ispod ceste vidio 5 ili 6 divljih svinja. Dakle, daleko je veći problem divljih svinja nego jelena lopatara, ali ni jelenima lopatarima i ne znam kojima tamo … [[Govornik se ne razumije.]] mislim da nije mjesto na otocima, ja to govorim znajući da eko i ove udruge znaju isto biti radikalne u svojim zahtjevima, ali mislim da bismo mi tu negdje morali nešto izmiriti i mislim da nikakav veliki ni specijalni interes Hrvatske države nije zato da se dalje afirmiraju uzgajališta. Znate to je krenulo od tih ograđenih uzgajališta i lovišta, naravno mi to održavamo kao što običavamo, pa onda je to sve skupa se raspalo pa je ta divljač se raširila iz ranije potrebno ograđenih lovišta i danas imamo ozbiljan problem i vjerojatno ćemo biti i dalje suočeni sa stalnim protestom s time iz tog dijela civilnog sektora i mislim da ne bi trebalo, mi mislimo da ne bi trebalo zakonski legalizirati, mislimo da je to nešto što može postojati dok se ne ukloni na tim prostorima, ali definirati u zakonu nešto što će omogućiti opstanak alohtone divljači na otocima legalno mislimo da zaista nema smisla. Prema tome, eto u tih pet točaka oko jedne dvojimo, jednu ne podržavamo, tri podržavamo kao što smo kazali i zaista priklanjamo se možda mišljenju da bi predlagatelj možda bilo dobro da razmisli pa da sve što se u raspravi reklo još jednom razmotri pa da se u dva čitanja to raspravi. Mislim vlak neće pobjeći, vjerojatno i mislimo da nije tako strašan interes da to bude hitna procedura, ali to prepuštamo ovlastima predlagatelja. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa govoreći o ovom alohtonom divljači kolega Ivaniš je rekao da su ona uglavnom došla iz uvjetnih staništa, odnosno da su dovedena na otoke itd. Ja mogu reći jedan primjer konkretno Mljeta i dolje otoka naših … [[Govornik se ne razumije.]] preplivavaju, to je jedan prirodan proces i oni jednostavno dolaze tu i prema tome to se događa i na taj način. I druga stvar istina je riječ o prioritetu iz jednog razloga. Recite da nije prioritet, da nije strašno velik interes da bi to sve išlo u hitnu proceduru, jest zato što već sada imate na Internetskim stranicama prodaju 20-tak otoka, dakle sasvim je jasno da je velik interes da se to čim prije regulira ovo pitanje na način na koji je to i predloženo.
Hvala. Divlje svinje plivaju, da idu svome, svojima. … [[Upadica se ne razumije.]] Kuda idu? 7 sati. Ta rasprava je po klubovima zaključena, sad ćemo prekinuti sjednicu, nastaviti sutra sa pojedinačnom raspravom. Na redu prva poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović, Nenad Stazić, Kruno Peronja, Mato Arlović itd. Sastav je… Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sjednicom i raspravom o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otocima. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom kolegice i kolege. Evo nakon bure u javnosti koja se u zadnje vrijeme pojavila oko rasprodaje naših otoka, kao što to sama Vlada u obrazloženju ovog prijedloga zakona i navodi Vlada odgovara ovim Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otocima kojima kao što smo to čuli u obrazloženju kako u pisanom tako i usmeno od strane samog gospodina ministra Vlada želi upravo spriječiti rasprodaju naših otoka. Međutim, ako malo bolje pogledamo o čemu se u stvari radi. Radi se o malim otočićima koji u biti u naravi često predstavljaju jednu hrid. Radi se o takvim malim otočićima koji su povremeno ili uopće nisu nastanjeni. Radi se o takvim malim otočićima na kojima u glavnom obitavaju životinje, magarci, ovce, gdje dakle upravo vlasnici tih životinja, a i čestica na tim malim nekretninama upravo drže te svoje male životinje. E sada, ako malo bolje pogledamo o čemu se u stvari radi možda pravi odgovor ovog Prijedloga zakona s obzirom da njime nije obuhvaćena zaštita najvrednijih nekretnina na većim otocima onda se u biti razotkriva o čemu se radi i koje će u biti i koju kratku odnosno svrhu može uopće postići ovaj prijedlog zakona. Jučer je upravo na našoj televiziji rekao o tome jedan vlasnik koji upravo ima čestice na takvom jednom otoku. On je poručio Vladi i mislim da je to jedna najbolja ocjena ovog zakona da Vlada nacionalne interese izvoli štititi na drugačiji način. Sjetimo se samo optužbi ondašnje opozicije, a sadašnje vlasti kako je bivša vlast sve rasprodala, pa kad se malo bolje pogledalo o čemu se radi vidjelo se da nije bilo baš ni, da je tu Vlada bila najneuspješnija u privatizaciji, da je malo toga uopće i prodano i privatizirano. E vidite, sada zajedno sa ovim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otocima kojima će se eto tobože zaštititi naša najveća vrijednost usput stiže i izmjena Zakona o povratu imovine oduzete za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine. Prema tome, poruka je javnosti a i moje osobno da Vlada izvoli na drugačiji način štititi nacionalne interese. Ovo nije pravi odgovor na to pitanje. Istina je, treba zaštititi i ovu imovinu i ove nekretnine, ali da li se to čini na naj adekvatniji način i da li je u tome i u ovom prijedlogu izražena ozbiljna Vladina želja. U ocjeni i izvorima potrebnim sredstvima za provođenje ovog zakona navodi se da će biti potrebno osigurati u državnom proračunu 5 stotina milijuna kuna. A da li su ti novci osigurani. Samo se kaže da će ih biti potrebno osigurati. Zakon će stupiti na snagu, ovo je konačni prijedlog zakona osmog dana dana objave u Narodnim novinama, a novci nisu osigurani. I kako će onda doći do primjene zakona. Dapače, mi ćemo na takav način upravo zato što nisu osigurana sredstva kazniti te vlasnike kojima je upravo možda to jedini izvor nekakve svoje vlastite budućnosti i budućnosti njihove djece. Na kraju krajeva treba spomenuti da ovaj institut prava prvokupa ne inaugurira se u naš pravni sustav ovim prijedlogom zakona. Pogledajte malo državni tajniče postoje i drugi zakoni u kojima postoji pravo prvokupa kojima je država željela, bar je željela tako pokazati se javnosti i građanima da želi štititi upravo određene nekretnine. Postoje najmanje dva zakona u kojima egzistira pravo prvokupa. Ni jedna nekretnina nije kupljena tim institutom. Ni jedna jedina! Pa prema tome, postavlja se pitanje da li će to biti i u buduće, tim prije što odnosno tim više što sredstva za ostvarenje ovog instituta kao evo centralnog instituta zaštite tih vrijednosti nisu osigurana. Međutim, evo ako malo bolje analiziramo i odredbu članka 35a. pa na dalje koje upravo analizira i ova glava, detaljno govori o tome kako će se vršiti pravo prvokupa i ograničenja u pravnom prometu, pa se onda kaže kako će vlasnik, kako je vlasnik dužan po tržišnoj cijeni, ima to pravo ponuditi ukoliko namjerava otuđiti svoju nekretninu. Dakle, najprije ponuditi na prodaju tu nekretninu državi. Međutim, Vlada treba znati da kupoprodaja nije jedini način otuđenja. Ne govori se ništa o darovanju. Ne govori se ništa o doživotnom uzdržavanju. Ne govori se ništa o dosmrtnom uzdržavanju. Pa prema tome Vlada smatra, ne znam kako, da je kupoprodaja jedini način otuđenja. O tome se ovako kolokvijalno najčešće i govori i to je najčešći ugovor ali ne i jedini. Na kraju krajeva evo ja upozoravam i Vladu da ne bude izigrana svrha ovog zakona, da netko može prikazati i vi to ne možete nikako dokazati da se radi o besteretnom pravnom poslu, da se radi o darovanju. Dakle, u tim slučajevima vlasnik nije onda dužan ponuditi državi da proda, ako je on odlučio prodati. Na kraju krajeva, kako mislite riješiti problem ljudi koji žele podići kredit, koji žele upravo kao zalog, kao hipoteku ali banke ne žele ni to nego žele fiducijarno vlasništvo što znači da upravo na taj način se onemogućavaju ti ljudi da iskoriste tu nekretninu kao polog osiguranja tražbina odnosno svog vlastitog kredita. Istina, ovdje se govori da čak i u ovrsi kad dođe do otuđenja, do naplate u ovršnim i stečajnim postupcima da čak se u ovom smislu i postupak stjecanja fiducijarnog vlasništva na to odnosi. Ali to jednostavno ne može biti izvedivo jer fiducijarno vlasništvo to znači prijenos vlasništva u trenutku podizanja kredita. Dakle, pravno uopće neriješena i nemoguća na ovakav način je moguće riješiti ovu situaciju. I još nešto što smatram da je jako važno. Znamo da je država veliki dužnik. Kada će ona isplatiti tu cijenu? Istina je, ugovor može biti sklopljen. Kada će cijena biti plaćena? Vlasniku je u interesu odnosno prodavatelju da dođe što prije do kupoprodajne cijene i svi ti ugovori između fizičkih i pravnih osoba ili među samo fizičkim osobama događaju se i dolazi do realizacije u trenutku isplate, ali izgleda to za državu neće biti tako. Prema tome, trebalo bi upravo stipulirati da ne bi došlo do odgode da također je ništetan ugovor ukoliko država nije odmah isplatila kupoprodajnu cijenu i da ne može ući u posjed. Sve na takav način kako država sama ne bi na takav način izbjegavala obveze prema prodavatelju a prodavatelj bio onda onemogućen u daljnjem pravnom prometu. Također upozoravam ovdje i na stavak 4. koji je dosta neprecizan. On je također, ova pravna terminologija ne odgovara obveznom pravu pa se ovdje govori o uvjetima prodaje. Postoje bitni sastojci ugovora a to su predmet i kupoprodajna cijena. Sve ostalo mogu biti uglavci. Prema tome, vrlo neprecizno i nešto što upravo je strano obveznom pravu. Sve to govori da je ovaj prijedlog na brzinu sastavljen i jednako tako treba onemogućiti sve moguće zlouporabe da država ne kupi kasnije svojim miljenicima dade u koncesiju, ali jednako tako zabrana daljnjeg otuđenja onoga što je država kupila ili jedinica lokalne samouprave vi to jednostavno omogućavate jer nije izrijekom rečeno u zakonu da bi jedinice lokalne samouprave odnosno da ne bi mogle kasnije slobodno raspolagati upravo tom imovinom. Prema tome, svakako da trpi i nadopunu odredba članka 35d. da se također to što je država odnosno jedinica lokalne samouprave otkupila tu nekretninu, da joj se zabrani daljnje otuđenje. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, državni tajniče! Snažno podržavam osnovnu ideju ovoga zakona, a to je pravo Republike Hrvatske da sačuva vlasništvo nad otocima. Uistinu se pojavila opasnost da se posjedi na tim otocima prodaju, da oni dođu u strane ruke i da time zapravo kupoprodajom Hrvatska a ne baš izgubi dio svoga teritorija ali svakako dođe u jednu meni se čini neprihvatljivu poziciju da nam stranci imaju vlasništvo nad otocima. Međutim, ova dobra ideja pretočena je dakle u ovaj prijedlog zakona koji mene jako podsjeća na sir ementaler. On je naime prepun rupa. A bojim se s obzirom da ga donosimo po hitnom postupku da se amandmanima te rupe neće uspjeti zatvoriti. Prvo, kolegica Ingrid Antičević-Marinović vas je već upozorila, vlasništvo se ne stječe samo kupoprodajom. Ima različitih drugih pravnih oblika stjecanja vlasništva. Vi ih ovdje niste ni spomenuli, pa je mogućnost izigravanja zakona velika. Ja vas pitam na primjer što je sa mogućnošću zajedničkog ulaganja gdje vlasnik unosi teren, zemljište, netko drugi unosi kapital, stvori se tu nekakva tvrtka, kasnije se vlasnik zemljišta izađe iz tvrtke a stranac koji je unio nekakav kapital postaje vlasnik toga zemljišta. I gdje smo onda? Tamo smo, dobili smo ono što ovim zakonom hoćemo spriječiti. Prema tome, nije to tako jednostavno materija kao što se čini se u ministarstvu shvatilo pa se na brzinu ovako nešto napravilo s dobrom intencijom ali u lošoj … [[Govornik se ne razumije.]] Što je s mogućnošću izigravanja s obje strane? Evo na primjer, od strane prodavatelja. Mi ćemo zakon vjerojatno izglasati u petak, on će za osam dana stupiti na snagu, sve na djelu i vama će sada državi ponuditi netko prodaju zemljišta, otoka recimo, ima vlasništva nad cijelim otokom, tražit će nekakvu nemoguću cijenu ili duplo veću od danas realne tržišne cijene, država će to odbiti jednako kao i lokalna samouprava. On je time, time je konzumirana odredba zakona da ponudi državi. Za pet godina kad ta cijena naraste pet puta on će to prodati strancu i reći pa ja sam državi to ponudio prije pet godina. Nisu htjeli. Nemate rokove u kojima ni obavezu, dakle rokove u kojima se mora obaviti ova druga prodaja fizičkoj osobi. Niste predvidjeli što se u takvim slučajevima događa. Što se događa, evo mi znamo kasnije poticaji u poljoprivredi, što se događa ako država pokaže interes a ne isplati cijenu? U kojem roku to država mora isplatiti, to također niste napisali. To je mogućnost manipulacije. Zabranite građaninu da to dalje raspolaže a država mu ne isplaćuje. Neka tuži državu pa će se sporiti sa državom deset godina a svoje novce dobiti neće. U zakonu morate napisati u kojem roku se to mora obaviti ako hoćete postići intenciju koja je dobra, koju podržavam ali treba se ograditi od svih mogućih prevara, izigravanja zakona. Onda, potpuno je neobjašnjeno zašto se samo državi zabranjuje daljnja preprodaja takvog zemljišta? A zašto ne i županiji, gradu i općini? Meni je to nejasno. Ako želimo spriječiti da to dođe u ruke stranaca. Dobro, država ne smije prodati strancu a vi ste napisali da ne smije županiji. A što ako proda županija ili grad? Da li smo postigli svrhu zakona? Pa nismo. Nismo. Ako imamo određenu svrhu onda to moramo napisati u zakonu. Osim ako intencija nije nešto drugo. Da se baš dopusti gradovima da to prodaju strancima. Ali dajte to onda izađite za govornicu, objasnite, recite to građanima. Nemojmo se igrati. Nemojmo se igrati. Ovo su preozbiljne stvari. … [[Govornik se ne razumije.]] sad ovim alohtonim životinjama. Što će mungos u zakonu? Kako je mungos uskočio u zakon? Mungosa ima na Mljetu. Tamo su dovezeni. Zašto? Da bi se donekle ispravila neravnoteža biološka jer je na Mljetu bilo neobično mnogo zmija. I sad su mungosi potamanili tamo zmije, na Mljetu nema zmija uopće. Ima nešto mungosa i na Pelješcu, ali nema ih na drugim otocima. Jeste se konzultirali s biolozima kad ste ovo pisali … [[Govornik se ne razumije.]] Znate u Hrvatskoj postoje samo dvije vrste otrovnih zmija. To su riđavka i poskok. Sve ostale su potpuno bezopasne. Nisam ja neki veliki ljubitelj zmija, ali što će nam reći biolozi? Je li nama u interesu? Narušit ćemo hranidbeni lanac. Zmijama se hrane i neke druge životinje, neke ptice, ježevi što ja znam. Sad im mungosi to sve tamo potamane. Prvo će nestati toga, tih oblika života na otocima. Jer to želimo, jer to ne želimo. Ali što kažu biolozi? Je li to prihvatljivo njima ili nije prihvatljivo? Ovih jelena, jelen lopatar, to je simpatična jedna draga životinja. Lijepo ga je vidjeti u krdu i tako dalje ali meni se čini da je on u zakon došao pod pritiskom lovačkog lobija. Hoće se loviti i po otocima. Pa gledajte ima u Hrvatskoj dosta lovišta. Pa ima i na kopnu. Pa nek se osnivaju lovišta. Ali baš na otocima gdje hoćemo razvijati turizam da još razvijamo i lovstvo. Ne vidim nekog opravdanog razloga. Pa ne može se pucati tamo gdje, gdje dolaze turisti. Pa neće nam turisti dolaziti, jednostvno ne? Od čeg će živjeti ti ljudi koji tamo iznajmljuju kuće? Pa zar nema dovoljno drugog prostora da lovimo jelene nego ih baš moramo loviti po otocima? Uz to ovi uzgajivači ovca kažu da im onda jeleni pobrste tu travu tamo, pojedu hranu pa onda stvaraju probleme jel'? Slažem se, dobro je to da su neke vrste ovih alohtonih životinja ispale iz zakona. Medvjeda imamo na otoku Krku, pravi štetu. Na Rabu je čagalj, jezivu štetu radi. Sve to treba, pa iako ćemo dopustiti lov ajde neka to bude oblik sanitarnog lova. Dok se, dok se te vrste tamo ne maknu sa tih otoka zbog toga što imamo jednu ambiciju da tamo razvijamo stočarstvo, posebne vidove stočarstva i da razvijamo turizam. E sad malo o linijskom prijevozu. Tu me nešto užasno smeta. Gledajte u članku 6. gdje mijenjate članak 10. brišete stavke 3. i 4. Gledajte ni slučajno. Ni za Boga, ni za Boga. Jer šta kažu članci 3., i vi kažete vi ste to potpunosti, u cijelosti prenijeli u Zakon o linijskom prometu. Niste u cijelosti, niste. Prenijeli ste stavak 1. i 2. Ali članak 47. kaže: otočnim godišnjim programom, ne pardon, što ispada van? Ispada van cijene u javnom trajektnom prijevozu putničkih i teretnih vozila mogu se određivati tako da cijene pomorskog prijevoza putničkih i teretnih vozila ne budu veće od troškova goriva vozila i cestarine koji bi nastao da su trajektne linije ceste, a utvrđivat će se otočnim godišnjim programom i tako dalje. I ispada članak 4. sredstva za subvencioniranje prijevoznika u pomorskom i cestovnom prijevozu iz stavka 1., 2. i 3. ovog članka osiguravaju se u Državnom proračunu. Vi to u Zakonu o linijskom prijevozu ne kažete, ne prenosite ta dva članka nego kažete da će se otočnim godišnjim programom utvrditi popust cijene. A ministar uz suglasnost ministra financija donijet će propis o vrstama isprava i tako dalje. To je nešto što se istom mora dogoditi. Ako mi ovaj Zakon izglasamo u hitnom postupku, a vjerojatno hoćemo jer je to volja parlamentarne većine on vrijedi idući petak. Ne znamo što će biti sa Zakonom o linijskom prometu, ne znamo. Oko njega su problemi veliki. Najpametnije bi ga bilo poslati i u treće čitanje i tada ćemo imati jedan pravni vakuum. I po kojem zakonu će otočani tada imati ove povlastice u prijevozu? Ni po kojem. Iz ovog zakona ih izbacujemo. Taj zakon koji ćemo u petak izglasati. Novi zakon još nismo donijeli a i kad ga donesemo moramo čekati podzakonske akte jer to tako u novom zakonu piše o linijskom prijevozu. Prema tome dajte vi ovo lijepo ostavite u ovom zakonu, nemojte to bacati van. Ima to vremena izbaciti van kad se donese onaj zakon. Kad se donesu podzakonski akti. Ima vremena. To je najmanji problem. Ali za sada zadržimo otočanima to zakonsko pravo. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Ivan Jarnjak. Izvolite.
Netočno je da u ovom zakonu trebaju biti rokovi za isplatu. Rokovi za isplatu su jasno određeni drugim zakonskim odredbama i ne možemo u svakom zakonu u kojem propisuje neku potrebu isplate propisivati neke dodatne rokove za tu isplatu. Postoji zakon kojeg se moramo pridržavati. Prema tome netočno je da ovdje u ovom zakonu to treba posebno propisivati. Ali mislim da je više cilj da jednu dobru ideju, jedan dobar zakon, jedan dobar prijedlog i koristan za Hrvatsku državu pokušavamo takvim sitnicima denuncirati.
Replika poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Dobro ste primijetili kolega Staziću kad ste govorili o načinu stjecanja ovih nekretnina. I praktički vidite što proizlazi iz ovog prijedloga da je vlasnicima praktički zabranjena i da u pravilu neće moći raspolagati ovim nekretninama. Zašto? Jer zakon, prijedlog zakona predlaže da je vlasnik dužan priložiti izvod iz zemljišnih i drugih javnih knjiga. Pa onda to može napisati samo onaj koji ne poznaje kakvo je stanje katastra i zemljišnika pogotovo na otocima. Tamo je često zadnji upis izvršen prije 100 godina. A ljudi inače u pravno, vlasnici prodaju svoje nekretnine kao vanknjižni vlasnici jer znaju da će se tijekom godina moći srediti svoje zemljišno-knjižno stanje. Ali ondje država praktički traži da već doprinesu vlasništvo jer su upisani kao vlasnici što nije moguće srediti u vrlo, vrlo dugom periodu i ne samo zbog onih poznatih problema nego zato što su i vlasnici odnosno njihovi pravni … [[Govornica se ne razumije.]] diljem svijeta. A oni su i dalje u naravi, u životu, u svakodnevnom životu prodavali te nekretnine a vlasnik se dalje dakle sljedeći vlasnik tu nekretninu je tretirao kao vanknjižno vlasništvo i stjecao je pravni osnov za uknjižbu kad tomu dođe vrijeme odnosno kad se steknu uvjeti i stvarni i pravni. Na ovakav način, na ovakav način to oni više neće moći. Prema tome sasvim je bezpredmetno da država na ovaj način ograničava pravnu, pravni promet tih nekretnina.
Druga replika poštovani zastupnik Damir Kajin.
Gospodin Stazić je između ostalog spominjao i zajednička ulaganja. Ja jednostavno ne mogu razumjeti zašto bi zajednička ulaganja u ovoj zemlji i toliko željni kapitala bilo loše. Da li mi znamo gospodo zastupnici koliko je hotela, novih hotela sagrađeno na Jadranu u zadnjih 15 godina. Znači, na potezu od Savudrije do Opatije, od Opatije dole do Dubrovnika plus na obali naših jadranskih otoka koja je ukupne dužine preko 6000 km. Ja tvrdim da nije sagrađeno više od 3, 4, 5 novih hotela. Pustimo rekonstrukciju, obnovu onih socijalističkih zdanja, ali 5 novih hotela nije sagrađeno. Da li vi gospodo zastupnici znate koliko je obala prodala nekretnina u tim primorskim županijama 2005. u odnosu na 2004. Za negdje oko 30%. Da li mi znamo koliko ima nezaposlenih recimo u dalmatinskim županijama. Tvrdim da je stopa nezaposlenosti barem 18%. Prema tome, jedini relevantan mehanizam kako štititi prostor, otoke, obalu su prostorni planovi. Samo tako možemo sačuvati taj resurs. Sve drugo je gospodo iluzorno. Očekivati da će naše županije recimo kupovati nekretnine, otoke, to je naprosto smiješno. Proračuni 20 hrvatskih županija ne računajući Grad Zagreb iznose 2 milijarde i 300 milijuna kuna. Znači, u prosjeku je tu negdje oko 150 milijuna kuna. Pa prema tome, što mogu te županije kupiti i kako će uopće u svemu tome sudjelovati. Prema tome, dajte koncentrirajmo se na one mehanizme koji su relevantni a to su prostorni planovi.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Nije intencija moga izlaganja kolega Kajin bila filipika protiv zajedničkih ulaganja. Zajednička ulaganja jesu nešto što je ovoj državi potrebno. Upozoravam samo na jednu mogućnost izigravanja intencije ovoga zakona. Ako zakon ima neku intenciju, ako on želi postići neku svrhu onda se ta svrha mora postići zaokruženo svim sredstvima. Ne mogu se ostavljati otvorena mala vrata na koja će onda svi proći jer onda što će nam zakon. Ne treba nam, onda ih odmah uputimo na koja će vrata proći i nemojmo velika ni zatvarati. Moramo biti svjesni međutim i ove opasnosti. Kad zatvorimo sva vrata, onda će i tih zajedničkih ulaganja vjerojatno biti manje i napravit ćemo možda i štetu Hrvatskoj. Prema tome, ovakav jedan propis ja pozdravljam intenciju. On je u intenciji dobar, ali čini mi se on nije dovoljno osmišljen. Donosimo ga nekako na brzinu, čini mi se i nepotrebno. Hajde dajte to u dva čitanja i vama će biti lakše nego to amandmanima do petka popravljati iz Vlade. Sjedite malo još i uzmite i privredne stručnjake, malo uzmite i biologe. Donesite najprije onaj Zakon o linijskom prometu. Sve će biti jasnije. Ništa se neće dogoditi. Pa ta situacija traje već godinama sa tim našim otocima. Ništa se neće dogoditi za još recimo mjesec dana do iduće sjednice Sabora kada ćete i vi u ministarstvu imati vremena i parlamentu dati više vremena i struci dati više vremena da u smislu ideje ovoga zakona pripremite kvalitetniji zakonski tekst.
Treća replika poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Suglasan sam sa dijelom izlaganja uvaženog kolege Stazića zbog činjenice jer je ova ideja, ova intencija prvo bila iskazana u prijedlogu Hrvatske stranke prava Kluba HSP-a prije nešto godinu dana u ovoj sabornici i istina je da je ovaj sad zakon u odnosu na onaj naš zbrzan, a bilo je dosta mogućnosti da se onda provede prvo čitanje kvalitetno i da se pripremi daleko kvalitetniji konačni prijedlog zakona nego što je sada pripremljen. Ali to ona klasika bila, mislim da je Ministarstvo pravosuđa odgovaralo i druga ministarstva. Prije godinu i nešto dana, eto mi radimo, mi ćemo uskoro izaći sa svojim prijedlogom zakona. I vidite što je godina i pol dana je protekla i izašli ste sa ovakvim jednim zbrzanim prijedlogom zakona i još sada se Vlada hvali kako je to njezina ideja. Nije problem ideje. Mi nemamo ništa protiv ako se kvalitetna ideja pa ovaj puta naša, drugi put može biti nečija druga uzme, ali se pravno kvalitetno obradi i simulira i da u proceduru. Jer ove odredbe vezano za linijske ne možemo nešto regulirati ovdje kada još nismo donijeli Zakon o linijskoj plovidbi. Ne možemo također nekome podilaziti vezano da će imati lovišta na otocima i mijenjati zakone prirode. Prema tome, ulazimo, zbrzano se radi na a govori se kako će se nešto ostvariti. Da je bila varijanta ona da je naš zakon prihvaćen u prvom čitanju moglo se napraviti, zato je pametnije ići u drugo čitanje s ovim zakonom. Hvala lijepo.
Hvala. Državni tajnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Htio bih samo na početku možda da odmah skinemo sumnju sa dvije stvari koje su evo već sada bile u raspravi, a odnose se na navod da nije definirana mogućnost otuđenja nekretnina putem darovnog ugovora. Zatim, putem unošenja nekretnina kao uloga u trgovačko društvo prividnim ugovorima o darovanju itd. Ja ne znam da li je jučer to ministar dao u svome uvodu, međutim ovo sve što je rečeno do sada u raspravi praktično piše u obrazloženju članka 21. pa je evo to moram reći ovdje u stavku 3. članka 35a. ispušteno i to ćemo mi dodati, ali to piše u obrazloženju. Naime, tu piše ako vlasnik nekretnine proda nekretninu, a prije toga nije postupio u skladu sa člankom 35a. zakona i stavkom 1. ovog članka takav kupoprodajni ugovor smatra se potpuno ništetnim. Nadalje, povreda prava prvokupa predviđena je kao razlog ništetnosti i u slučaju kada se radi o ugovoru o zamjeni, unošenju nekretnina kao uloga u trgovačko društvo prividnim ugovorima o darovanju, te ugovorima u kojima su visina cijene ili uvjeti prodaje prividni, a stvarna cijena i uvjeti prodaje povoljni za kupca. Dakle, nije to, o tome je Vlada vodila računa. Čak je to detaljno u obrazloženju napisano. Međutim, evo to smo rekli da ćemo to amandmanom dopuniti u stavku 3. članka 35a. Dakle, nije ispušteno, o tome se vodilo računa i to je dodatno obrazloženo. I druga stvar što se tiče sredstava koja navodno nisu osigurana u državnom proračunu, pa mi smo i rekli da u 2006. godini nema konzumiranja prava prvokupa od strane države, zbog toga što u tom roku od godinu dana, maksimalnom roku od godinu dana on može biti i kraći ministarstvo će izraditi državni program koji će poslužiti kao osnova o izjašnjavanju države da li je ili nije zainteresirana za pojedinu nekretninu na otočićima koji jesu predmet ove izmjene zakona. Dakle, u ovoj godini nije ni trebalo sredstva osigurati, jer ćemo ovu godinu, u ovoj godini ćemo napraviti državni program koji će poslužiti kao osnova o izjašnjavanju države da li hoće ili neće konzumirati pravo prvokupa. Što se tiče ovih drugih primjedbama o lovstvu i o linijskom prijevozu to ću kasnije i nakon drugih zastupnika.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Netočno je državni tajniče što vi tvrdite da ste vi to predvidjeli ovo o čemu sam ja govorio, jer to piše u obrazloženju članka. Pa to nije dovoljno da piše u obrazloženju, mora pisati u članku. Prema tome, niste predvidjeli i morate to popraviti. A najpametnije bi vam bilo to popraviti. Pogotovo s obzirom na ovo što ste sada rekli da u 2006. godini i tako se neće konzumirati pravo prvokupa. Prema tome, imamo vremena. Najpametnije bi vam bilo i zbog ovih stvari i zbog drugih upozorenja. Dajte da to obavimo još jedno čitanje, imat ćemo svi skupa bolji zakon, pa to je u zajedničkom interesu i vlasti, i opozicije, i građana i države. Nemojmo brzati.
Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, pomoćnice ministra, kolegice i kolege. Zapravo je ovaj prijedlog izmjene i dopune Zakona o otocima je potvrda naše trajne opredijeljenosti da otoke zaštitimo baš na onakav način kao što se zaštićuju i u drugim razvijenijim zemljama svijeta koje imaju dulje državu nego što ima Republika Hrvatska. Vijeće za razvitak otoka formirano je 1995. Nacionalni program, za razvitak otoka 1997. Jedan od časnih članova je magistar Marko Širac koji je sudjelovao u izradi prvog toga Nacionalnog programa da bi se donio Zakon o otocima '99., izmjena Zakona 2002. Dakle, i različite vlade nastavljaju kontinuitet trajne zaštite hrvatskih otoka. Također, da bi pred nama bile i danas ove izmjene koje dolaze u pravo vrijeme i u pravi čas, i baš po hitnom postupku iz jednostavnog razloga što je baš velika potražnja za malim nastanjenim, nenastanjenim ili pustim otočićima ili hridima. Jer mnogi koji kupuju i žele kupiti takve male otočiće, baš govorim o onim iz radi kojega se i donosi najvažnija odredba izmjena ovog zakona jest kad se mnogi iz jet-seta svjetskog mogu pohvaliti i ja imam jedan otočić ili otok u Hrvatskoj, jednoj krasnoj zemlji, sigurnoj i mirnoj gdje se može mirno živjeti, gdje se ne treba bojati od nikakvih bombaških napada, gdje se može piti vodu izravno iz slavina. Da ne govorim dalje. Zato je vrlo važno da upravo ovih hitnim postupkom gdje se radi o par izmjene donese upravo na ovaj predloženi način. A to potvrđuju upravo i prethodni govornici koji su ušli u bit ovog zakona i čije bi primjedbe bi trebao predlagatelj zakona zasigurno prihvatiti, a čini mi se da je upravo najvažnija oko koje smo svi složni da se u članku upravo 35d. doda ono što smo svi do sad rekli. Pa i ja inzistiram na tome, a tako je i predlagatelj rekao na našem odboru da će se dodati i porazmisliti, ali zasigurno prihvatiti taj amandman. Pa ja ću ga pročitati, nije dopušteno otključenje nekretnina u vlasništvu Republike Hrvatske jedinica lokalne i područne samouprave koje se odnose na male povremeno nastanjene i ne nastanjene otočiće, uključivo i nekretnine na njima. Mislim da to predlagatelj može sa lakoćom prihvatiti, jer se želi ta odredba proširiti i na sve one koji bi mogli doći u napast da olako prodaju ono što je od državnog interesa. Također, najvažnije ovdje izmjene i dopune jesu, ja bih stavio na prvo mjesto, utvrditi granice pomorskog dobra odmah i sada za ove otočiće za koje su najveći interes izjašnjenje, zapravo izražene želje za kupnju. Izraditi katastar pomorskog dobra, slažem se, odmah i sada početi sa čitavom obalom, a neka bude prva faza ove otoke koje želimo zamijeniti, odnosno zaštiti. Jer to je jamstvo zapravo da nam nitko ne može takvu odredbu osporiti i da je mogu državna tijela sa lakoćom donijeti. Ostale odredbe, ja ću i analizirati ono što su kolege moji prethodnici rekli, uvaženi pravnici, ali mislim da su već podosta daleko od prakse pa onda ne mogu razumjeti tekst koji je upravo moderno nomotehničkom tehnikom predložio predlagatelj. 35a., vrlo jasno govori što se smatra predmetom prodaje, što je to tržišna cijena, ona je koju ponudi upravo prodavatelj. On ako zna da će mu se u ovom postupku koji je vrlo dobro oglašen i na radiju i u novinama, vidi se da je hit tema ovog tema, odmah će znati, 90 dana neću moći to prodati pa umjesto vrijednosti cijene 100 opalit ću 150. A ja sam siguran da reče i dvostruko više, da će to država kupiti i da ona treba upravo na taj način zaštiti ove naše bisere. Naravno, ono što trebamo kao pravnici istaknuti jest u članku 3. 35a. ja bih dodao vrlo lako te tri riječi, slatke riječi, pravo prvokupa na nekretninama iz stavka 1. ovog članka odnose na njihovo otuđenje u ovršnim i stečajnim postupcima kao i u postupcima stjecanja fiduciarnog vlasništva, ili drugog pravnog posla kojim se otuđuje ovo. Dakle, sad smo pokrili sve one moguće zlouporabe. Stavak 4. spomenutog članka, vlasnik nekretnine dužan je u ponudi navesti uvjete prodaje i cijenu sukladno stavku ovog članka, te uz ponudu priložiti izvod iz zemljišnih i drugih javnih knjiga, izvadak iz katastra zemljišta i kopiju katastarskog plana. On te dokumente treba priložiti, bez obzira da li su na njega kao prodavatelja, da li glase na njega kao prodavatelja, ili na njegove prednike od prije 100, 200 godina. time se on legitimira, ako ničim drugim onda posjedovnim listom iz katastra da je baš on ta osoba koja posjeduje u neprekinutom nizu posjedovanja upravo te nekretnine. Tako je moderna nomotehnika ne mora se detalje pisati, jer kaže u ponudi će sve navesti. Ono što prodavatelj navede u ponudi to će biti bitni sastojak ugovora, bitni sastojci ugovora ukoliko se taj prijedlog prvokupa prihvati, bilo od države, županije, grada ili općine. Mislim da je to jedna vrlo velika nomotehnička novina i njome se trebamo ravnati. Naravno da ono što želimo još istaknuti jest upravo bitnost očuvanja radnih mjesta na našim otocima, jer bez novih radnih mjesta, zaštiti postojeća i nova radna mjesta ne može se hrvatsko otočje razvijati. Ali primjerice kako upravo je članak 35. jedna moderna nomotehnička novina, istaknuti ću Paklenske otoke ispred grada Hvara, pa otok Šedro npr. ili otok Zečevo gdje je nudistička plaža. Da je ovaj zakon donesen prije štovana gospodo, ne bi Pakleni otoci bili nagrđeni bespravnom gradnjom katastrofalnih razmjera i ovo je zadnji čas da donesemo danas, odmah danas ovaj zakon, niti sutra. Otok Šedro gdje su sada počeli devastacije, svaka uvala bi htjela imati privez, marine, luke i lučice, ne mareći da trebamo zaštiti ono što ide u more i ono što dolazi i da moramo naplatiti svaki dio i svaku uslugu koju dobije brod ili nautičari. Jednostavna je komparacija kada idemo na skijanje, onda nam i zrak naplaćuju na 1600 metara nadmorske visine i mi smo zadovoljni s time jer sve dobijemo za te novce, a mi još uvijek nismo uhvatili korak sa tim modernim stvarima. Još ću navesti lovni turizam. Štovana gospodo otok Hvar ima 140 godina turizma, lovnog turizma ima 50 godina, tamo su mufloni, jeleni lopatari. Žao mi je što nije ni grbasti skakač. Tamo su se te životinje udomaćile. Razumijem predlagatelja i razumijem ove naše prethodne govornike koji kažu nećemo to dalje potencirati, ali nemojte ovo ukidati nama što već postoji na Hvaru i na Braču i gdje treba istaknuti, želimo privući bogatu klijentelu. Ali nisu samo stranci bogati, i Hrvati, novi bogataši imaju želje za lovstvom, lov, ribolov koji žele na taj način malo se isprazniti, malo se upustiti, napuniti akumulatore za nove pobjede radne. Također ću istaknuti one stvari koje često zaobilazimo, a koje treba pohvaliti. Upravo je ova hrvatska Vlada još tvrđe zaštitila državne interese i čitam u "Vjesniku" za razvoj otoka više od milijarde kuna. Odvodnja, vodogradnja, vodoopskrba, starački domovi, škole, ambulante, dakle čitav segment. Pretpostavka je i zato dajem potporu ministrici našoj zaštite okoliša, prostorni planovi. Kasnimo sa tim zakonskim rokovima, a to su najbolji mehanizmi kako ograničiti i na najbolji način uljepšati našu obalu a da budemo mi gospodari. Sad smo malo siromašniji, ali ja vam kažem za 10 godina biti ćemo bogatiji od mnogih Europljana, samo nam treba malo vremena i još više zasukati rukave. I zato molim gospodine predsjedniče da upravo danas izglasamo ovu izmjenu i dopunu zakona, ne do podne ali čim prije. Hvala lijepa.
Dakle prije zakona, da izglasamo zakon. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Lučin. Šime Lučin, treći puta kažem Pero Lučin. Pero Lučin je rektor, profesor u Rijeci, da.
Ja bih ispravio netočan navod u onom smislu da ovaj zakon treba odmah sada donijeti, jer on rješava između ostalog i devastaciju prostora i bespravne gradnje. Mislim da ovaj zakon to ne rješava. To rješavaju planovi, prostorni planovi. I mislim da se na Hvaru mogla izbjeći i bez ovog zakona dio devastacije prostora i još se uvijek stvari mogu popraviti. Recimo ja znam bar četiri muola u Hvaru koja su bespravno izgrađena, ali ministrica nije otišla na Hvar rušiti mulove nego je otišla u Novalju, recimo jedan jedini koji je mul, koji je bio čak i predviđen za uklanjanje i njega je srušila. Prema tome ne moramo s ovim zakonom žuriti jer on ne rješava devastaciju prostora ni na otocima ni u priobalju.
Replika, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Pa gledajte kolega ako prihvatimo argumentaciju koju ste vi iznijeli u obranu ovoga zakona, onda bi zakon zapravo trebalo odbiti. Jer vi kažete da je zakon dobar zbog toga što sada kada mi usvojimo ovaj zakon onda ni jedan predstavnik svjetskog jet seta neće moći govoriti o Hrvatskoj kao divnoj zemlji, mnoštvo otoka sa pitkom vodom, kao jednoj predivnoj zemlji. Pa treba govoriti. Gledajte ako ćemo to spriječiti, onda nemojmo donesti ovaj zakon, jer to nam je u interesu da tako lijepo o nama govore. Drugo, vi kažete siguran sam da će država otkupiti po dvostruko većoj cijeni od one koja stvarno vrijedi na tržištu. Ako je to tako, nemojmo prihvaćati zakon. Nemojmo. Jer onda će država selektivno nekome isplatiti dvostruko i trostruko veću cijenu nego što ju ovaj može na tržištu dobiti, ali nam je to ulaz u korupciju. Ako je to argument za ovaj zakon onda je bolje da ga ne prihvatimo. Treće, kažete o fauni, nemojte nam nekakve vrste koje su se već udomaćile izbacivati. Pa u tome jest manjkavost ovog zakona, što ona govori o svim otocima ne praveći razliku. Ja znam na Brijunima ima jelena lopatara, sada ako ih izbacimo iz zakona moramo ih izbaciti i iz Brijuna, valjda. Pa smo ih zato i napisali u zakon. Ali što niste napisali jelen lopatar na tom i tom otoku. Mungos na Mljetu. Ne znam koja vrsta na ovome. Pa kak' ste popisali otoke, zašto ne bi bilo jelena tamo gdje nema ovčarstva. Kome smetaju ako imaju hrane. Ali trebalo se malo više potruditi. Prema tome kolega, sve što ste iznijeli u obranu ovog zakona govori protiv njega.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Upravo govorimo o cijeni koja je vrlo tržišno prepoznatljiva i svakog kog pitate uz obale i na otoke znat će vam izrecitirati i u francima švicarskim i u eurima i u dolarima što koliko košta, dakle to je vrlo lagano i dobro ocijenjen. Zakon o lovstvu donijeli smo ga u ovom našem zasjedanju, vrlo jasno govori o svim tim detaljima i gdje su uredne lovne udruge, lovno gospodarske osnove gdje se nadzire, onda nema toga mungosa koji će raditi štetu. A upravo mungosi na Mljetu rade, ako rade, to će me kolega Matušić ispraviti, jest zbog toga što nema novih radnih mjesta i nema uređenih lovno gospodarskih osnova. Upravo divljač koja se može nadzirati je, imamo i zečeve domaće pa za ih obnovit uvodimo mlade iz Mađarske pa ih puštamo ko' i fazane. Upravo zahvaljujući državnom programu naše Vlade, govori se o porastu broja sadnica maslina, vinove loze i to čuvenih sorti gdje gotovo nikad nije bila posađena loza. A upravo zahvaljujući protupožarnim putovima gdje upravo Zakon o otocima je preduvjet napravio da se ti protupožarni putevi mogu napraviti. Sve su to korisne stvari ako se uokvire u zakonske odredbe. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Ima na Korčuli mungosa, … [[Govornik se ne razumije.]] kod Prizbe, tamo dolje ispod. … [[Upadica se ne razumije.]] Par jedan mungosa sam vidio. Poštovani zastupnik Damir Kajin, sljedeća replika.
Da, dobro. Intenca ovog Zakona, gospodine Kramariću, nisu valjda ni kune bjelice ni zec obični ni, ne znam, kunići divlji, ni mungosi, ni čaglje, ni medvjedi nego nešto drugo. Ono o čemu je između ostalog govorio i uvaženi Kuro, Kruno Peronja koji je citirajući "Vjesnik" od srijede …
Što na umu, to na drumu.
… citirao naslov da za razvoj otoka država je uložila više od jedne milijarde kuna. Međutim, čudi me da s druge strane bivši dalmatinski župan nije spomenuo jedan drugi podatak koji naprosto je suština o čemu bi trebao ovaj Zakon govoriti, a to da ovih 50 jedinica lokalne samouprave ostvarilo je izvorno svega 417 milijuna kuna svojih prihoda. Svega 417 milijuna kuna. Ako to podijelimo sa 50 znači svaka otočna samouprava negdje je raspolagala sa 8 milijuna kuna. U biti, ako izuzmemo one velike gradove poput jednoga Raba, Maloga Lošinja, itd. To je negdje između 3 i 4 milijuna kuna. Tvrdim da je intenca ovog zakonodavca ili zakona trebalo bi biti kako izvršiti ili pokrenuti decentralizaciju da stvarno sutradan naši otoci mogu se razvijati autonomno bez suporta, pod navodnicima, države. Da se ne svodi sve na moljakanje sredstva iz centralne vlasti nego da kao što je to bilo nekada, oni sami ostvaruju sredstva za vlastiti razvoj.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Nikada nije jedinica lokalne samouprave ni u vrijeme Hvarskog statuta iz 1331. mogla sagraditi kazalište 1611. da nije bilo pomoći sa strane ondašnje Venecije. Upravo podaci koji su u "Vjesniku" objavljeni govore da je više izvornih prihoda općina i gradova na otocima prošle godine, 2005. nego što ih je bilo prije par godina. I to raste i pokazuje brigu da smo vrlo … [[Govornik se ne razumije.]] svaku kunu ubrati. Počevši od koncesija na pomorskom dobru, počevši od koncesija lovišta, počevši od daljnjih ribolovnih izleta za turističke svrhe. Stoga upravo me i čudi, evo što jedan amandman kaže. U stavku 2., isto replika, izbacuje se riječ "muflon" i sad gore obrazloženje. Njegova je podrijetlo s otoka Korzike i Sardinije. Kad ovca voli pašnjake, predjele brst slično kao i domaće ovce zato ga ne treba uzgajati tamo gdje ima domaćih ovaca jer su konkurencija. A osim toga mogu se međusobno pariti što opet nije dobro. Dakle, ljudi moji, govorimo o upotpunjavanju turističke ponude sa razvojem lovnog turizma. Decentralizacija, govorimo o decentralizaciji u modernom smislu što svaki dan upravo hrvatska Vlada radi i govori se o preraspodjeli poreza koji neće biti novi porezi na građane Republike Hrvatske. To je moderan pristup i uvijek ćemo ga podržati.
Ovo da bude precizno, to nije bio pledoaje za parenje ovce i muflona. Poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče i pomoćniče ministra. Veseli me ova rasprava u kojoj je jednodušje i jednoglasje da treba zaštiti naše otoke. Međutim, situacija je puno ozbiljnija nego što izgleda. Naime, mi te otoke sada štitimo zapravo prvo sami od sebe, a tek u pregovorima koji slijede moramo opravdati to i pred Međunarodnom zajednicom. Naime, integracija u koju ulazimo koje su neosporno i donijet će i donijele su već puno pozitivnoga, donose i dosta negativnih stvari. I zato promatramo bitku svih bivših i sada potencijalnih članica zemalja Europske unije i drugih integracija kako se zdušno bore za očuvanje nekretnina na svojem zemljištu, na svojim prostorima. Hrvatska je tek započela takve pregovore i zato ovaj Zakon dolazi u odlično vrijeme i vjerojatno će sve ove primjedbe donijeti i do toga i doprinijeti da uspijemo obraniti taj Zakon i tamo gdje treba, to je u pregovorima. Naime, pogreške naših susjeda Slovenaca koji su svoje prostore štitili temeljem Zakona o očuvanju prirode pokazale su se bezuspješnim jer su sad dobili rokove kad to moraju izmijeniti. Dakle, molim da se u raspravama uzme u obzir i to što i kako će Međunarodna zajednica prihvatiti pojedine dijelove ovoga Zakona. Da ne bi za godinu, dvije morali biti razočarani s našim vlastitim idejama. Koliko ozbiljnosti u zaštiti svojih prostora treba uložiti neka posluže dva mala primjera. Jedan iz davne, a jedan iz skore prošlosti. Pismo indijanskog poglavice Seattlea 1845. godine kada su bijelci htjeli kupiti njihovu zemlju kaže ovako: "Kako možete kupiti ili prodati nebo, toplinu zemlje? Ta ideja nam je strana. Ako vam prodamo svoju zemlju morate učiti svoju djecu da je to sveto tlo i da svaki odraz u bistroj vodi priča događaje i sjećanje moga naroda. Morate učiti svoju djecu da je tlo pod njihovim nogama pepeo naših djedova. Učite vašu djecu da je tlo vaša majka. Što god snađe nju snaći će i sinove zemlje. Koji čovjek pljuje na tlo, pljuje na sebe samoga". Ili iz malo bliže prošlosti. Malo španjolsko mjesto u kojem su rasprodali sve nekretnine jer su se pomamili za dobrim ponudama. U tom mjestu imam dobrog prijatelja. 60% nekretnina kupili Nijemci, 40% Englezi, nema više tortiljasa, nema španjolske glazbe, nema španjolskih specijaliteta ni folklora. Ima njemačke pivnice i ima engleske pubove. Što je tu loše? Loše je što više nema turista i moj prijatelj se sada mora odseliti jer se bavio turizmom, a turisti neće doći na pivo u španjolsku priobalnu zonu nego odu u München i neće doći u … [[Govornik se ne razumije.]] u španjolsko priobalno mjesto nego odu u London i kad sam ga pitao kuda ćeš se odseliti odgovorio mi je pa idem u Španjolsku. Većinsko vlasništvo uništilo je autohtoni element, izgubili su turiste, izgubili su izvor egzistencije i upravo zbog toga naši otoci su sada u prvom planu jer su oni i izvor ponosa naših djedova koji su ugrađeni u to tlo, ali i izvor naše zarade naše djece i naših potomaka. Najveće zlo bi bilo da u ovom trenutku smatramo da ovaj Zakon jedina zaštita otoka. Vlada je, ova sadašnja Vlada učinila već zaista puno da zaštiti neke nekretnine i na većim otocima i čitav niz drugih nekretnina sa nekoliko važnih svojih odluka. Prvo da se točno razgraniči pomorski pojas i odredi, drugo da se ne smije graditi na području 70 metara od obale, treće da se moraju ubrzati prostorni planovi gdje na žalost lokalne uprave podosta zakazuju, ignoriraju pa čak i zloupotrebljavaju to i tu bi centralna država morala puno više i puno žešće doprinijeti i svim tim prijedlozima zapravo su zaštićeni većina od ovih otoka. Kad pitamo stranca po čemu je Hrvatska Hrvatska jedan od prvih odgovora će biti po tome što ima tisuću 246 otoka. Zaštiti nekretnine na velikom otoku možemo samo u skladu sa postojećim pravilima Europske unije, zaštititi male povremeno ili nenaseljene otoke možemo i po nekim drugim propisima jer takvih primjera je znatno manje. U Europi je vrlo malo zemalja koje imaju poput Hrvatske malih nenaseljenih ili povremeno naseljenih otoka 746 od čega čak 50% u privatnom vlasništvu i zato smo mi po tome specifični. Kako nam predbacuju da se bojimo prodavati svoju zemlju strancima i prigovaraju nam, čak jedan visoki europski dužnosnik evo i ovdje u ovom Domu nedavno "zar se bojite da će novi vlasnik odnijeti vašu zemlju iz Hrvatske?" Pa naravno da se ne bojimo, ali za razliku od drugih zemalja ili većine zemalja Europske unije mi ovisimo egzistencionalno i ekonomski i gospodarski i u budućnosti možda i presudno od ljepote naše zemlje. Mi našu ljepotu prodajemo našim turistima i tu je velika razlika po kojoj moramo tražiti iznimke kakve druge europske zemlje niti nemaju jer ljepota tisuću 246 otoka između ostaloga donosi nekoliko milijardi dolara godišnje i tu je naše pravo zaštite onoga što druge zemlje nisu zaštićivale i nisu bile u prilici se boriti za to. Kad zaštićujemo poljoprivredno zemljište svi nas tapšaju po ramenu i kažu to je u redu, to su učinili i drugi, a kad hoćemo zaštiti obalu onda svi stanu na zadnje noge pa što ćete štititi obalu. Nama naša obala gospodarski znači jednako, ako ne i više od našeg poljoprivrednog zemljišta. Ja bih rekao jednako i zato treba zaštititi obalu jednakim mjerama, još strožim, još čvršćim, još odlučnijim. U ovom Zakonu nalazimo jedino moguće rješenje. Sva druga rješenja, a budite uvjereni dvije godine se raspravlja o mogućnostima zaštite rasprodaje tih malih otoka, sva druga rješenja nisu sukladna sa postojećim hrvatskim propisima, a resorno ministarstvo i šire od toga pročuli smo zaista sva moguća rješenja od Malte pa do sjevernih europskih zemalja. Jedino što ima šanse proći i što mora proći, a to će se nadam se pobrinuti naši pregovarači, to je upravo pravo prvokupa države i zato kritizirati ovu ideju mislim da znači ne poznavati druge načine zaštite nekretnina na otocima, ali primjedbe koje smo čuli da se mora u ovom Zakonu izbjeći i svaka zloupotreba takve prodaje apsolutno treba prihvatiti i vjerujem, vidim da predstavnik Vlade intenzivno piše i vjerujem da će to prihvatiti. Ja bih osobno rekao nekoliko primjedbi uz sve pohvale ovome Zakonu. Vjerujem da nije tržišna cijena dovoljno precizirana. Tržišna cijena može biti također posljedica malverzacija, nju bi trebalo ipak nekako definirati, ja ne znam kako, ali možda bi jedna od mogućih definicija bila da se procjenjuje od nadležne porezne uprave kao što to već imamo primjer i u nekim drugim nekretninama, poljoprivrednom zemljištu itd. Drugo što mislim da ova napomena da treba 500 milijuna kuna mjesečno nije dostatna. Možda će biti dostatna u prvoj godini, ne znamo što će biti u drugoj, možda bi bilo dobro rješenje da se najava prodaje državi odvija do rujna jedne godine da bi se potrebna sredstva uključila u proračun sljedeće godine i tu bi možda bilo rješenje nekih primjedbi koje smo ovdje čuli. Isto tako apsolutno podržavam amandman koji vidim da je gospodin Širac napisao, a to je da se zabrana prodaje proširi i na lokalnu upravu i samoupravu i isto tako treba predložiti i treba prihvatiti prijedlog gospodina Peronje da se izbjegnu sve druge zloupotrebe vrlo jednostavno sa nekoliko riječi. No ja bih dodao zaštita otoka ne završava na tome jer naši otoci su puni smeća, svaki turista sa svojom jahtom usidri se uz obalu, nitko ga ne posjeti, nitko mu ne dođe pokupiti njegovo smeće, nitko mu čak ni ne naplati to sidrenje, dakle zaštita otoka mora ići dalje i Vlada će vjerujem na tom planu još puno toga napraviti i ovaj sljedeće Vlade jer inače će se možda zaista dogoditi da nam neki od naših otoka otplove. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak replike, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Pa poštovani kolega izražava bojazan što će nama međunarodni doslovno tvrdeći, odnosno upozoravajući što će međunarodna zajednica reći je li na ovaj institut. Ne trebate se zabrinjavati u tom smislu, trebamo o drugim stvarima voditi računa jer i mnoge zemlje imaju u svom pravnom sustavu pravo prvokupa štiteći si ne samo imovinu i neke druge svoje interese, ali evo koristim priliku i replicirati na ono što je kolega Hebrang iznio da nikad veća nije bila zaštita u zadnje dvije godine upravo ovakve i slične imovine. To naprosto kolega nije točno, jer to vam pogledajte što Vlada upravo u obrazloženju ovog Zakona govori, da upravo u zadnje vrijeme je nahrupila prodaja ovakve vrste i rasprodaja, a osim toga o tome svjedoči upravo o aktualnosti i akutnosti ovog problema koji je shalirao zadnju godinu ili dvije dana, svjedoči vam i upisnik sudskog registra gdje imate čitav niz trgovačkih društava koja su registrirana u ovu svrhu i to stranih vlasnika koji su se registrirali ovdje pod firmom domaće tvrtke, domaćeg trgovačkog društva, naravno sve po ovom planu "HITRO" kako bi mogli izigrati i one male prepreke koje postoje, a to je ono odobrenje od strane Ministarstva vanjskih poslova i Ministarstva pravosuđa koje koliko toliko nadgleda ovu kupovinu, odnosno prodaju strancima. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Štovana gospođo ja sam rekao da se treba bojati pregovora s Europskom unijom poučen iskustvima drugih zemalja i jedan sam primjer i naveo. Naša susjedna Slovenija zaštitila je neke svoje, vlasništvo na nekim svojim područjima koristeći Zakon o zaštiti prirode, pa su zaštitili recimo zaštićeni krajobraz, pa su zaštitili određene druge kategorije iz svog zakona misleći da će tako zaštititi raspored oko 60% svog teritorija. Ulaskom u Europsku uniju moraju to sve mijenjati. Dakle, moramo paziti da bude sukladno sa onime što će proći u tim pregovorima. To je bila poanta mog izričaja. Na vašu napomenu da su i prošle Vlade štitile i da nisu prodavale priobalni pojas. Možda nisu prodavale ali znam jednu Vladu koja je dijelila priobalni pojas barem jedan veliki i značajan za Hrvatsku zaljev, prema tome u toj raspravi ne bi dalje trebalo ići nego ne ponovilo se. I na kraju, što se tiče trgovačkih društava koja uključuju vlasništvo ili su osnovana zbog vlasništva nad otokom, pa upravo prijedlozi koje smo dali idu za tim da se takva mogućnost izbjegne jer se ona nažalost zloupotrebljava danas i na drugim nekretninama. Drugim riječima, stranac osnuje trgovačko društvo, kupi vašu kuću a to trgovačko društvo nema prometa ni jedne lipe mjesečno. I tu treba mijenjati zakon. Takvo trgovačko društvo mora poslovati. Ne može biti zloupotreba trgovačkog društva radi kupnje nekretnine a trgovačko društvo postoji samo na papiru a u praksi nema uopće prometa. I jedina smo zemlja u Europi koja ima takav zakon. U svim drugima morate imate promet i možete kupiti nekretninu ali poduzeće mora obavljati svoju osnovnu djelatnost. Hvala.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Miomir Žužul. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega zastupnik Hebrang je govorio o primjerima drugih zemalja u zaštiti. I točno je da Europska unija zapravo nema jedan model, međutim točno je jedna stvar. Svaka država koja je osjećala potrebu da zaštiti svoje građane i svoju imovinu ili imovinu te države je to uspjela. Ako ništa drugo uspjela je tako da je dobila odgodu za vrijeme potpune liberalizacije tržišta nekretnina. Međutim, Republika Hrvatska se nalazi u jednome vrlo, vrlo specifičnom položaju i našim pregovaračima će to biti izrazito teško. Naime, Republika Hrvatska je jedina država koja je unaprijed pristala na potpunu liberalizaciju prije nego što uđe u Europsku uniju i to se još nije dogodilo. Države su se zaštitile poput Malte koja se zaštitila potpuno do recimo na primjer Češke koja se zaštitila sa sedam godina perioda nakon ulaska u Europsku uniju. Hrvatska je potpisala Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju a sada oni koji su ga tada potpisivali govore kako se kroz pregovore to treba zaštititi a tada je dala nešto bez ikakvih uvjeta i bez ikakvih mehanizama zaštite. Ja se naravno zalažem, mislim da je puno važnije od prepucavanja tko je za to kriv iako je to potpuno jasno pa se i ne trebamo prepucavati. Puno je važnije da pronađemo model kako se zaštititi ali u situaciji u kojoj se nalazimo to će biti izrazito teško.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, pa upravo je gospodin Hebrang točno locirao i stajalište Kluba Hrvatske stranke prava koja već dugi niz godina upozorava da je ovo pitanje trebalo već ranije riješiti. I nažalost, točno je ono što je on rekao da je i bivša i ova Vlada su uvijek vodili brigu oko toga kako će međunarodna zajednica reagirati i zato jesmo dovedeni u ovu situaciju i točno je da je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju je već to unaprijed riješio a znači primjenjuje se od 1. veljače 2009. godine. Sve to govori da smo mi to trebali daleko ranije napraviti, odnosno da je ovaj saziv Sabora trebao prihvatiti naš prijedlog Zakona o vlasništvu i stvarno pravnim odnosima u prvome čitanju i onda bi mogli kvalitetno regulirati cjelokupnu ovu materiju, a kažem i osnažiti pregovaračku poziciju Hrvatske i točno utvrditi strategiju. I drago mi je da je kolega Hebrang spomenuo poglavicu … [[Govornik se ne razumije.]] zbog toga što upravo taj citat govori da ne treba muflona na otocima. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Sve što je rekao gospodin Kovačević zaista podržavam, osim jednog malog dijela. Mislim da u rješavanju ovih problema a to je očuvanje nacionalnih interesa u našim pregovorima bi trebali metnuti barem u drugi plan ako se ne odreći tko je prije, tko je kasnije. Dakle, da stranačko prepucavanje uvjetno rečeno ovdje potisnemo u drugi plan. Kao što smo našli međustranački konsenzus za predpristupne pregovore u cjelini trebalo bi naći i stranački konsenzus za očuvanje naše djedovine, za očuvanje onoga što na poručuju oni koji su to izgubili a to je vlasništvo nad nekretninama. To je toliko važno i dominantno u tim predpristupnim pregovorima da zaista predlažem da potisnemo u drugi plan sve ove nesuglasice i da taj konsenzus se proširi na ovo najvažnije poglavlje pregovora. Hvala.
Poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, gospodo iz ministarstva! Pa evo, slušajući zapravo sve ove rasprave i jučer i danas mislim da se možemo složiti oko jedne stvari a to je da protiv intencije i namjere ovog zakona odnosno onog njegovog osnovnog dijela nema nitko ništa. Međutim, razlikujemo se u pristupu, nijansima, rokovima i načinu kako to realizirati. Stoga bi pledirao, apelirao na gospodu iz Vlade odnosno ministarstva da ipak razmisle da se s ovim zakonom ide u drugo čitanje. Više argumenata je. Jedan od argumenata recimo vidite da i u samom zakonu ima određenih propusta. Ispušteni su neki dijelovi recimo koji se ne nalaze u zakonu, nalaze u obrazloženju. Istovremeno, već na klupama imamo jedan broj amandmana koji su po meni sasvim suvisli. Prema tome, bilo bi bolje da se ne ide ono što bi rekli glavom kroz zid da Vlada sada mora danas i sutra pisati amandmane i onda svojim amandmanima taj zakon popravljati. Drugi argument koji mi se čini također jako bitan a on se sastoji u tome da zapravo najbitniji dio ovog zakona je ono što neće biti u ovom zakonu a to je program. Ako je ministarstvo sebi zacrtalo nekakav rok od godinu dana donošenje tog programa onda treba zapravo kazati što će nam zakon sada po hitnom postupku ako njegova primjena tek će biti moguća za godinu dana. Prema tome, mi možemo sada kazati da nam možda to treba i radi određenih priprema i razgovora sa Europskom unijom ali mislim da ćemo svoju ozbiljnost pokazati u onom momentu kad budemo imati kompletan prijedlog odnosno kompletnu varijantu rješenja ovog problema pred sobom. Dakle, mislim da bi jako puno bilo bolje da se ide u dva čitanja, jer kroz ovu raspravu se tek pokazalo niz propusta koji su sadržani u ovom zakonu i bilo bi ih dobro na jedan čini mi se adekvatan način popraviti i ja onda u tom slučaju ne vidim nikakvog razloga da možemo se složiti ili ne složiti oko muflona. Ali što se tiče prava prvootkupa ako kažem se ove nekakve nejasnoće otklone ne bi trebalo biti nejasnoća. Dakle na taj način bi se i izbjegle one ocjene koje se čuju zapravo da ovaj zakon nije ništa drugo nego određeni političko-psihološki potez prema vani jer ono što se u najvišem dijelu danas čuje u hrvatskoj javnosti a to je strah od prodaje hrvatskih nekretnina strancima. OK. Ovdje smo se bazirali samo na otoke. O priobalju i nekim drugim stvarima ćemo valjda isto razgovarati. Evo dopustite mi nekoliko primjedbi. Ovaj zakon na određeni način ima dvije razine. Kao što je kolega Hebrang rekao on zapravo pokušava zaštititi ili pozicionirati određeni nacionalni interes. Mene kao čovjeka s otoka na određeni način porijeklom i tako dalje interesira zapravo koliko on korespondira s interesima ljudi koji žive na otoku. Barem u ovom dijelu kada je riječ o pravu prvootkupa. E sad pazite. Da bi se taj nacionalni interes poklopio s interesom otočana treba zatvoriti svaku moguću varijantu. Po meni: mogućnost prevare, mogućnost osjećaja onih koji su vlasnici tih otoka da će netko kome oni to budu prodavali zaraditi više nego oni. Dakle da, trebalo bi neke kriterije jasnije postaviti. Evo recimo ja sam pogledao tu cijenu. Ja ne znam na kom otoku bio on građevni, građevno zemljište, bilo ono zemljište na vrhu otoka, uz obalu, u, ne znam u zaštićenom, to sam već rekao u, recimo u granicama pomorskog dobra da vrijedi samo 28, 29 EUR-a. To je nerealna cijena. Prema informacijama koje ja sad imam, a vjerujem da to i barem iz priobalja i sa otoka ljudi koji sjede u ovom Saboru isto tako znaju. Da je ovo vrijeme kad mnogi, ne znam kako ih nazvati mešetari, torbari obilaze naše otoke i priobalje i kupuju zemljište. Enormne površine se kupuju i ne pita se za cijenu. Recimo mene interesira da li Vlada ima podatak o tome? Bilo bi zapravo dobro da imamo dva podatka: koliki je interes ili promet nekretninama na našim otocima i priobalju? Druga stvar koja bi bila dobra da znamo a to je da znamo koliki je stvarni interes za naše otoke? Normalno stranaca kod ovih razno raznih agencija koje se bave nekretninama. Recimo prema mojim informacijama, ne kažem da su one točne, ali za sada nema velikog interesa za cjelinu naših otoka. Veći je interes za priobalje. Zašto? Zato jer ti otoci nemaju infrastrukture, nemaju recimo pristupa brodovima i tako dalje i tako dalje. Ali bi bilo kažem dobro da kompetentnije možemo raspravljati o ovome da imamo te podatke. Mislim da bi tu cijenu od 23 EUR-a po metru kvadratnom, ne znam na kome je to otoku tolika cijena ipak trebalo, ipak trebalo korigirati, ali onda u konačnici to neće biti 500 milijuna godišnje nego bi to po meni iznosilo mnogo, mnogo, mnogo više. Ali opet se vraćam na taj program. Program je zapravo suština, suština svega. I ovaj bi zakon po meni bilo mnogo lakše i usvojiti i o njemu raspravljati da mi zapravo znamo koji su to otoci koji interesiraju Vladu? Tu ne bi smjelo doći dakle do određenih da tako kažem nekakvih primisli u onom smislu da bi netko mogao mešetariti i tako dalje. Pitanje jedinica lokalne i regionalne samouprave. Pa pitanje zapravo jedinica lokalne samouprave i uprave ako ide ili ako bi išla u kupovinu nekakvog otoka ili otočića ukoliko ga ne bi dalje mogla preprodati ja ne znam, ja ne znam šta će to njoj? Prema tome ja bih čak tu razmislio da mi pozicioniramo jasno državu odnosno Vladu što je njoj obveza? Što mora kupiti i što bi trebalo da kupi? Ali kažem opet nemamo tih kriterija. Vraćam se na cijenu. Da bi cijeli ovaj problem odnosno ovaj zakon dobio na težini pa moramo utvrditi šta je to tržna cijena? Koliko ja znam tržna cijena nije ono što ja kao prodavatelj zatražim od Vlade nego je tržna cijena ono po kojom se određena roba bilo to otok, zemlja ili nešto treće može prodati na tržištu. Prema tome i tu bi trebalo u ovom tehničkom dijelu neke stvari razjasniti. E sad da se malo prebacim na cjelinu zakona odnosno na otoke. Mi smo zapravo došli sad u jednu situaciju ne sad nego već duže vremena da vam otočani se plaše rasprave o otocima. Zašto? Jer poučeni iskustvom uvijek u tim raspravama prođu loše. Uvijek dobivaju uz ajde recimo nekakve beneficije i mnogo veća ograničenja. Recimo zaštitni pojas. Vi imate sad jednu situaciju da vam ljudi odlaze s otoka, da vam prodaju tu zemlju upravo ovim mešetarima je li koji računaju na duži rok pa će jednom ta zaštitna sezona promijeniti ili prenamjeniti pa će tamo moći graditi. Jednostavno su nezadovoljni. Prema tome čini mi se da nije dovoljno o samom ovom zakonu razgovarano sa otočanima. I onda još uz sve to stavite u ovaj zakon jednu neizvjesnost oko linijskog prometa. Ne razumijem. Ako Vlada ne odustaje od subvencija, a koliko sam razumio ne odustaje. Zašto se to izbacuje iz ovog zakona? Evo, zašto se izbacuje? Šta je problem da ostane taj jedan članak i da otočani imaju na jednom mjestu, jasno da imaju te i te beneficije odnosno da im ostaju iste. Ovako jednostavno stvarati jednu atmosferu po meni bezpotrebnu oko ovog zakona i dakle i možda onaj plebiscit koji bi još bio jači i jasniji stavljate ga ili ga na određeni način odlažete. Inače možda bi trebalo razmisliti. Kad se raspravlja o otocima i kad se raspravlja zapravo iz, ne sa aspekta samo nacionalnog šireg interesa nego s interesa života i ljudi na tim otocima da se pokuša razmisliti da se otočanima ne daju raznorazne subvencije i beneficije nego da im se pokuša ostaviti da raspolažu i gospodare s onim što je njihovo. Dakle i mislim i na šume i mislim na prostor i mislim na more. Ali normalno uz jasno utvrđene propozicije. I po meni je to samo jedan način da se otočani zadrže na otocima. Jer ono što nama još fali. Nama fali strategija. Jel' je Hrvatskoj u interesu da na otocima ima što više stanovništva ili nam je u interesu da iselimo stanovništvo s otoka i da tamo napravimo, ne znam, nekakve turističke oaze, ne znam nekakva lovišta gdje ćemo loviti jelene lopatare ili će ih netko drugi loviti i mungose ili već šta se sve ne lovi. Dakle to bi trebalo, to bi trebalo jasno kazati. Ja se nadam da će Vlada poslušati moj apel ili ga barem ozbiljno razmotriti oko toga da ovaj zakon ide u drugo čitanje. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo 4 replike. Prva poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Kolega Šime LUčin je jako dobar izraz upotrijebio kad je rekao da mnogi torbari idu i okolo kupe našu obalu. On je govorio vrlo emotivno kao čovjek sa juga. Ja sam jedan od rijetkih žabara koji govori o otocima jer sam zaljubljen u otoke i svake godine oplovim nekoliko njih. Prošle godine sam plovio sjevernom obalom Korčule i ono što sam tamo vidio i snimio to je apsolutno fantastika koja je nezamisliva. Izgrađene su kuće čiji je temelj u moru. Dakle, nisu kuće uz more. To su doslovno kuće u moru, nekakve da moderne sojenice. Ja se nadam da će resorno ministarstvo pogotovo jer je gospodin Branko Bačić sa tog otoka vrlo brzo to sravniti sa zemljom. No, bolje sa morem, da. Ono što sam htio još jedan puta reći doista je veliki teret na Vladi i na ministarstvu jer će učiniti posebni program po kojem će se odrediti sudbina svakog od tih malih otoka i otočja. To je dosta nedefinirano. Možda bi zato u tom članku 35a. trebalo nešto čvršće i Vladu obvezati kako će u tom programu zaista zaštititi svaki onaj otok koji treba zaštititi, a oni koji su dosadašnjim zakonima zaštićeni primjerice zabrana gradnje na 70 metara od obalne crte takvi otoci ne moraju ući u taj program. Dakle, još jednom apeliram program će usmjeriti sudbinu ne samo ovog zakona nego i naših otoka. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Kako ja dobro poznajem sjevernu, odnosno južnu stranu Korčule ja vam moram kazati da je dobar dio tih kuća legalan. Dakle, imaju sve uredno dobivene papire, a to što je bilo s pomorskim dobrom itd. to ja o tome sad ja to sad o tome ne bih. Da, program je ključna priča. Kad se programom kaže Vlada ima interes za te i te otoke, onda više problema nema. Jer pazite, vi imate sad situaciju da imate dio otoka, tih malih otoka u nacionalnim parkovima, u parkovima prirode. Recimo što je s tim otocima. Jer, ja bih htio da Vlada izbjegne nepotrebni trošak. Dio otoka se može zaštititi i na drugi način, dakle ne samo da ga se kupi.
Poštovani zastupnik Damir Kajin. Slijedeća replika.
Evo svi pa tako i Šime Lučin jasno koncentrira se između ostalog i na pravo prvokupa. Nitko od nas ovdje se ne zalaže za prodaju otoka. Ono za što se ja zalažem da ojačamo domicilno stanovništvo, da dođu u materijalnu poziciju da ne moraju prodavati te otoke. Zalažem se za zaštitu otoka prostornim planovima. Međutim, idemo sada dalje. Da li Mate, Šime, Luka, Ante mogu prodati otok hrvatskom državljaninu po ovome zakonu. Mogu. Tko može kupiti taj otok? Da li može kupiti saborski zastupnik sa prosječnom plaćom 13700 kn. Ne može. Da li može kupiti ministar sa prosječnom plaćom od 15500 kn. Ne može. Da li može kupiti radnik sa 4500 kn. Umirovljenik sa 2000 kn. Znači tko može kupiti u Hrvatskoj otok danas sutra? Mogu kupiti tajkuni i može kupiti ova graditeljska mafija, a da budem iskren ja se više čak bojim ovih tajkuna i ove graditeljske mafije nego što se bojim i stranaca. A to da će država doći u poziciju da izdvaja sredstva za kupnju otoka kada nije u stanju niti brinuti o vlastitom zdravstvu zapravo je za mene iluzorno. Šime Lučin je dobro rekao ili upitao se, koliko ta zabrana korespondira sa otočanima. I mi stvarno, mi ćemo zabraniti da stranci kupuju. U redu. O.k. Ali da li ćemo zabraniti recimo tajkunima ili ovim graditeljskim pod navodnicima mafijašima. Vlasništvo je neupitno. To jednostavno ne možemo dovoditi u pitanje i naći ćemo se naprosto da ćemo se posvađati sa tim domicilnim stanovništvom. Konačno, ima nekoliko slučajeva i u Istri da je domicilno stanovništvo prodalo fraškeru i fraškerić. To je negdje oko 12 ha ruskim oligarsima i što sada činiti? Kako to naprosto spriječiti? Prodano je tamo negdje 2000. godine. Da li je država recimo da je bio ovakav zakon bila u mogućnosti ponuditi onoliko koliko su ti ruski oligarsi…
Hvala. To ćemo odgovorom na repliku doznati. Poštovani zastupnik Šime Lučin.
Dakle, spominjući one koji sada po obali i na otocima kupuju zemljište mislim da je jasno da se ne radi o strancima, nego domaćim ljudima. Meni nije sporno što oni kupuju, to je njihovo pravo. Međutim, zanimljivo je da kupuju prostore koji nisu urbanizirani i prostore gdje je zabranjena gradnja. To normalnom čovjeku ostavlja prostor za sumnju. Dakle, sutra bi se moglo nešto promijeniti pa bi to moglo postati građevinsko. Dakle, ako se pozna situacija, ako se zna recimo taj hrvatski cijeli arhipelag, ja mislim da država, barem po nekoj mojoj skromnoj ocjeni, a čini mi se da dobro znam situaciju neće doći u situaciju da kupuje previše otoka. I to, i zato nam je ovaj program jako bitan.
Treća replika poštovani zastupnik Ante Markov.
Koleg Lučin je dobro govoreći o tim torvarima locirao taj problem, ali na žalost Šime problem nije samo onaj koji vidimo, a ovaj vidimo o kome si ti govorio. Nego problem kada se govori o otocima koji ne vidimo, a taj problem koji ne vidimo se najbolje može oslikati na slijedeći način. Tamo gdje je najveća moguća zaštita u prirodi, gdje je uspostavljen režim nacionalnog parka, parka zaštite prirode, gdje je definitivno zabranjena prodaja u smislu bilo koje gradnje tamo je cijena u ovom momentu izuzetno niska. Radi se o dva do tri eura i tu je u stvari epicentar događanja. Na tom prostoru se danas u stvari najviše drži. O tome se naravno ne govori, ali upravo ti prostori su najizloženiji. E sada se normalno svi normalni ljudi pitanju, a o čemu se tu radi? Kako je normalno, da li je moguće da kupujem nešto što ću samo gledati i uživati. Pa gospodo ima logike, jer to najviše vrijedi u stvari. Pa u tome je cijela poanta. Pa nije kuća jedini institut gledanja vrijednosti. Pa upravo ta priroda je razlog zašto je Hrvatska najljepša zemlja na svijetu.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Šime Lučin.
Pokušat ću kolegi Markovu odgovoriti jednom sličicom. Pitajući jednog otočanina zašto je prodao tu i tu parcelu koja nije građevna, koja se nalazi na tom području za tako male pare. Ovako mi je rekao. Pazi, ja sam njemu prodao samo jednu parcelu na tom mjestu. Tu ja još imam 2 parcele. Obzirom da je to kupio taj i taj to će vjerojatno postati skoro građevno zemljište, pa će i moje 2 parcele će im skočiti cijena tako da ću ja zapravo to je cijeli problem što mi nemamo nikakve evidencije i ljudi osjećaju određenu nesigurnost vezano za određene odluke koje se donose.
Poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Lučin mislim da ste vrlo dobro odredili točku vaše rasprave. Naime, radi se o nepoštivanju zakonitosti u dijelu prostornog planiranja i prostornog uređenja. Mislim da je jučerašnja emisija "Otvoreno" vrlo jasno rekla kada se priča o tome kako bi trebalo postupati u slučaju otoka Vira i rješavanja bespravne gradnje mislim da je stav javnosti pokazuje kako mi na to gledamo. I naravno, u takvim okolnostima da je vrlo lako moguće da se vaš kolega o kojem govorite da je prodao zemljište očekujući da će moćnik koji je kupio tu njegovu parcelu sutra to zemljište iz nekakvog poljoprivrednog ili nekog drugog zemljišta pretvoriti u građevinsko. To dakako je problem, nepoštivanje zakonitosti. I dok ne osvijestimo našu svijest o tome da svoj prostor možemo štiti jedino na način da provodimo zakonitost do kraja dotle ovom nećemo stati na kraj. Što se tiče definiranja cijene, tu sam vam željela replicirati, mislim da se cijenu treba definirati na način da se utvrdi položajna renta pojedinog zemljišta na otoku, da se utvrdi kultura, odnosno ono što se u katastru kroz to vodi ili što je na licu mjesta, a to bi trebalo biti ono što je i u katastru i prema tome, ukomparirajući sa cijenama na koje je plaćen porez u sličnim takvim situacijama na periodu od 5 godina da se definiraju kategorije cijena. To nije problem, ali dakako problem je ako program koji tek dolazi dolazi za godinu dana, a zakon već donosimo danas. To tada je problem. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Šime Lučin.
Pa ovu priču oko bespravne gradnje mislim da je ona isto jako zanimljiva opet sa aspekta otoka. Znate, kad imate bespravnu gradnju staru 20 ili 25 godina ne može se država, bilo tko bio na vlasti, amnestirati od tog slučaja. I za mene je suludo, ja nisam za bespravnu gradnju, ali nisam ni ta to da sad idemo rušiti nešto što je izgrađeno. Poznavajući donekle situaciju na Viru ja mislim da se tamo dobar dio priče može uklopiti. E sad vidite, zamislite Vir. Šta će ti otočani raditi sa ovim kad se sruši 500 kuća. Dakle moći će se još jedan otok recimo napraviti, ili recimo Rogoznica tisuću kuća. Je li netko uopće razmišljao šta će raditi s tom pričom, jel, s tim otpadom, s tim građevinskim materijalom. Zapravo, hoću kazati za ovo. Mora država zajedno sa jedinicama lokalne i regionalne samouprave preuzeti dio odgovornosti, pogotovo kad riječ o otočanima. Ja mogu lako preći preko toga da se nekakva vikendica recimo sruši, ali da se nekom čovjeku, ne znam, koji je 50 godina krčio vinograd tamo ili držao ovce koji je izgradio napokon nekakvu kućicu i dva apartmana, a trudio se da dobije papire, to znam, a nije ih mogao dobiti da mu se sad to ide rušiti. Meni je to glupo. Prema tome, mislim da je to preozbiljna tema za otočane i da treba ići od slučaja do slučaja.
Poštovani zastupnik Zdravko Sočković. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine tajniče, kolegice i kolege. Današnja rasprava o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otocima sa Konačnim prijedlogom zakona koji je hrvatska Vlada uputila Saboru da ga donese po hitnom postupku govori o njegovoj velikoj važnosti za otoke i otočane. Otoci su člankom 52. Ustava Republike Hrvatske područja od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku i imaju njezinu osobnu zaštitu. Za hrvatske otoke možemo ukupno reći da su za sada relativno dobro očuvane sredine, ali zbog daljnje brige i očuvanja njihovih vrijednosti moramo ugraditi mehanizme planiranja i provođenja svih razvojnih programa. Nacionalnim programom razvitka otoka i Zakonom o otocima Republika Hrvatska je taj svoj interes i zakonski definirala. Planiranjem i provođenjem razvojnih programa očuvat ćemo i unaprijediti gospodarsku i demografsku strukturu te omogućiti racionalno i razumno korištenje dobara na dobrobit sadašnjih i budućih naraštaja. Izradi izmjena i dopuna Zakona o otocima žele se unaprijediti svi segmenti otočnog života u skladu sa pravnim stečevinama Europske zajednice. Prema dostupnim izvorima u Hrvatskoj imamo tisuću 246 otoka, hridi i grebena, a naseljeno je 69 okana koji ima zajedno sa Pelješcem živi 124 tisuće stanovnika, pa je i razumljiva briga Vlade Republike Hrvatske za poboljšanje uvjeta života na otocima. Uvođenjem prava prvokupa na nekretnine na malim povremeno nastanjenim i nenastanjenim otocima u korist Republike Hrvatske, a potom županije i grada, odnosno općine, te definiranjem ograničenja u njihovom pravnom prometu spriječit će se neprimjerena prodaja nekretnina na otocima. Ali prije toga treba riješiti pitanje fiducijarnog vlasništva i darivanja jer prodaja nije jedini način stjecanja vlasništva. Ovo izmjenom i dopunom Zakona o otocima omogući će se utvrđivanje granice pomorskog dobra sukladno Zakonu o pomorskom dobru i morskim lukama, a ukoliko se vlasnik odluči prodati nekretnine na malim povremeno nastanjenim i nenastanjenim otočićima na kojima to nije utvrđeno. Omogućit će se očuvanje, unapređenje postojeće biološke i krajobrazne raznolikosti, uz razumno korištenje prirodnih dobara na principima održivosti. Zakonom o otocima iz 1999. godine, kao i izmjenama i dopunama Zakona o otocima iz 2002. godine trebalo se omogućiti otočnom stanovništvu bolji i kvalitetniji život, jer se zakonom omogućilo niz povlastica. U pomorskom prijevozu učenika, studenata, umirovljenika jeftiniji prijevoz osobnih i teretnih vozila za fizičke i pravne osobe sa prebivalištem i sjedištem na otocima, biše brzobrodskih linija, bolje trajekte, povlastice u cestovnom prijevozu, subvencije vode otočnom stanovništvu koje nije spojeno na vodoopskrbne sustave, povoljnijim kamatama za ulaganje na otocima, oslobađanjem dijela poreza na dohodak. U posljednje dvije godine ukupno sudjelovanje svih državnih subjekta ministarstava i javnih poduzeća u razvojnu infrastrukturu i uz subvencije na otocima uloženo je više od milijardu i 200 milijuna kuna. Kvalitetno povezivanje otoka sa kopnom i otoka međusobno, a sve u cilju gospodarske i demografske obnove, unapređenje razvitka otoka i poboljšanje života otočana definira su i ostvarena putem odredbi Zakona o otocima. Nakon svih rečenih olakšica i povlastica koje omogućavaju dosadašnji Zakon o otocima pitamo se zašto su onda potrebne izmjene i dopune Zakona o otocima? Zato što se analizom i praćenje sadašnjih odredbi Zakona o otocima, i primjenom istih uvidjelo da se jedan veliki dio odredbi provodi, ali i da zbog svoje nepreciznosti i nedorečenosti nije postignut željeni cilj. Važno je naglasiti da ovim izmjenama i dopunama Zakona o otocima ne diramo u ni jedno stečeno pravo otočana temeljem dosadašnji odredbi istoga zakona. Otoci su vrlo osjetljive ekološke cjeline na kojima je potrebno očuvati postojeću biološku raznolikost, pa mi se dvojbenim čini članak 8. Zakona kojim se mijenja članak 13. Zakona gdje su u stavku 1. navedene sve vrste sitne divljači koje mogu obitavati na otocima, a koje su danas prisutne na našim otocima već duže razdoblje i smatraju se autohtonim. Želim napomenuti da je važećim stavkom 1. članka 13. zakona regulirano da se na otocima zabranjuje unošenje i uzgoj divljači koja od prirode ne obitava na otoku pa bi se predložena izmjena mogla tumačiti kao dana mogućnost nekontroliranoga unosa pojedinih vrsta sitne divljači za potrebe lovnog turizma, a bez provođenja nadzora mogli bi narušiti prirodni odnosi staništa. Takvim nekontroliranim unosom divljači može se dovesti u pitanje vinogradarstvo, maslinarstvo, povrtlarstvo i voćarstvo. Moramo spomenuti i već postojeći problem pojave alokotnih divljači na otocima kao što su smeđi medvjed, divlja svinja i čagalj i štete koju oni nanose u stočarstvu. Zato bi bilo jako dobro da i za unos i za uzgoj sitne divljači treba uvesti obvezu ishođenja dozvole od Ministarstva poljoprivrede o pribavljenoj suglasnosti središnjeg tijela državne uprave nadležnoga za poslove zaštite prirode, a sa druge strane lovno gospodarskim osnovama sa lovišta na otocima definirana divljač koja se uzgaja ili može uzgajati u lovištu. Zato mislim da je neophodno sa Ministarstvom poljoprivrede preispitati predloženu izmjenu članka 13. važećeg zakona u dijelu koji se odnosi na obitavanje, unos i uzgoj sitne divljači. U suprotnome nemoguće je izbjeći ozbiljne sukobe između lovaca i stočara i lovaca i poljoprivrednika. I na kraju rekao bih da osim ove primjedbe predložene izmjene člankom 13. i rješavanja fiducalnog vlasništva i darivanja možemo sa ostalim dijelom zakona biti zadovoljni i sa dopunama Zakona o otocima. Sa konačnim prijedlogom kojim će se stvoriti preduvjeti za učinkovitiju zaštitu i održivo korištenje svih otočnih resursa te osigurati djelotvorniju provedbu i javni nadzor provedbe zakona.
Hvala. Poštovani zastupnik Marko Širac, izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici, uvaženi državni tajniče. Otoci su biseri našega mora, oni su dobro od interesa za Republiku Hrvatsku i imaju njegovu osobitu zaštitu. Otoci i Jadransko more su vrlo osjetljive ekološke cjeline koje su relativno dobro očuvane. Njihov potencijal do sada je bio slabo iskorištavan, a njihove izvornosti nedostatno štićene, a razvojne mogućnosti nepoticane ili čak priječene. Gotovo čitavo proteklo stoljeće u njih se nije ulagalo tako da su iz godine u godinu gospodarski i demografski nazadovali. Prvi značajni koraci s ciljem da se utvrde i jasno definiraju zadaće koje će država provoditi i usmjeravati radi trajnog razvitka otoka, opstanka stanovništva na njima, napravljeni su donošenjem nacionalnog Programa razvitka otoka u veljači 1997. kada ga je i ovaj Hrvatski sabor donio. Sljedeći važan korak je bio donošenje Zakona o otocima koji je donijet u drugoj polovini 1999. godine. Realizirajući državni program razvoja otoka na temelju ta dva vrlo važna dokumenta s kojima je prvi puta pokrenut gospodarski razvoj i stvaranje boljih uvjeta života do sada iz državnog proračuna uloženo oko milijardu i 200 milijuna kuna. Dakle ta ulaganja su doprinijela unapređenju gospodarstva i života na otocima. Međutim, obnovom turizma u obalnom pojasu i na otocima, razvojem slobodnog poduzetništva i predpristupnim aktivnostima za priključenje naše države Europskoj uniji, uvjeti za gospodarski razvitak i poboljšanje života otočnog stanovništva bitno su se promijenili. Otoci i more oko njih postali su vrlo atraktivno područje za izgradnju objekata, ali i za razvoj gospodarstva koji po meni uvijek nije u interesu ni samih otočana, a i države kao cjeline. Isto tako u zadnje vrijeme na malim povremeno nastanjenim i nenastanjenim otocima učestao je promet nekretnina naravno sa ciljem da se na tim nekretninama grade objekti ili razvija gospodarstvo koji neće biti u interesu niti države a niti građana koji žive na našim otocima. Vlada je prepoznala taj problem i ne pokušava ga riješiti samo izmjenom ovog zakona o kojem danas razgovaramo, nego sjetimo se samo uredbe koju je Vlada donijela o obalnom pojasu, o ograničenjima izgradnje objekata, o mjerama za suzbijanje bespravne izgradnje itd. da ne pričam o tim drugim programima koji danas se vrlo uspješno realiziraju. Međutim Vlada je radi stvaranja preduvjeta za bolju zaštitu i održivo korištenje otočnih resursa te gospodarski razvitak i poboljšanje života stanovništva otoka odlučila da izmijeni važeći Zakon o otocima, te da tim izmjenama i dopunama predlagatelj uredi čitav niz pitanja. Ovim zakonom, evo ja sam uspio prebrojiti, ima zapravo 31 izmjena i dopuna važećih odredbi zakona, a sve te izmjene i dopune pokušao sam svrstati u pet nekih grupa o kojima bi evo dao jedan svoj kraći osvrt. Prva grupa je svakako želja da se poboljša djelotvornija provedba važećeg zakona i u tom smislu se mijenja članak 1. odnosno predložena izmjena članka 1. stavka 2. gdje se prva skupina otoka dijeli na nedovoljno razvijene, nerazvijene i male i povremeno nastanjene i nenastanjene otoke. Drugo jedno vrlo važno pitanje koje će pomoći u realizaciji ovoga zakona je provedba Programa održivog razvitka otoka koja se sada stavlja u nadležnost općina i gradova, odnosno ako oni to nisu u stanju napraviti onda oni imaju pravo tu nadležnost prepustiti županiji. Dakle to je po prvi puta da evo ljudi naši koji žive konkretno na tim prostorima imaju pravo preko svojih predstavničkih tijela da i utječu na gospodarski razvoj toga prostora. Druga, također važna činjenica je osnivanje obalno-otočnog vijeća, povjerenstva za nadzor upravljanja realizacijom otočnog razvitka. Treće rješenje koje potiče lakše provođenje Zakona je povećanje nadležnosti otočnog vijeća koje je inače savjetovno tijelo ministra. Sad mu se stavlja sasvim u nadležnost druga uloga koja je daleko značajnija od onoga koje … [[Govornik se ne razumije.]] Sljedeća grupa pitanja je poboljšanje uvjeta života stanovništva na otocima, a ona obuhvaća određene povlastice glede plaćanja naknada za prijelaz preko mosta, odnosno mostarina. Građanima koji tamo žive ili gospodarstvenicima koji tu obavljaju djelatnost, pa onda recimo oslobađanje, odnosno naknada troškova vlastitog prijevoza invalidima i naravno, pitanje brodskog prijevoza koje je riješeno drugim zakonom i ja se ne bi na njega ovom prilikom osvrtao. U treću grupu po meni jesu poticaji gospodarskog privređivanja na otocima. To je prvo, ja bi istakao izmjenu članka 20. gdje se naša Hrvatska banka za obnovu i razvitak obavezuje da je dužna kroz svoje programe poticati gospodarski razvitak na otocima plasirajući povoljne kredite. Ona je to i do sada radila, ali radila je to na jedan specifični način da je tražila sredstva od države pa ih je tek onda plasirala. Jedno, po mene, najvažnije rješenje a koje je i do sad dalo vrlo dobre rezultate, a to je obaveza Vlade Republike Hrvatske da donese programe razvitka, otočnog razvitka i tu je dana čitava lepeza programa među kojima bi ja istakao samo ovaj novi. To je državni program zaštite korištenja malih povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka koji će dati uvjete realizacije ovih ograničenja prometa vlasništva koje se uvodi kroz prvokup. Jer bez, i mnogi kolege su ti isticali, bez ocjene šta ovoj državi, šta našim županijama, gradovima i općinama uopće treba za osiguranje razvitka toga prostora, a do toga možemo doći samo tako ako napravimo jedan ovakav program koji će dati jednu pravu ocjenu što je to ono što mi trebamo štititi kroz institut prvokupa i kroz ograničenja koja se stavljaju vlasnicima zemljišta dok se ne utvrdi što je to pomorsko dobro. Po meni su to vrlo kvalitetna rješenja. Naime, institut prvokupa nije neka novina koju mi na ovim prostorima ne poznamo. Znamo mi kakav je on izgledao u bivšoj državi, a ovo je daleko kvalitetnije i bolje rješenje. I ja bi rekao sljedeće, da se naravno zalažem da se i provede ona katastarska izmjera i evidencija ovog cijelog našega prostora. I na koncu da zaključim, gospodine predsjedniče, da je ovo vrlo kvalitetan Zakon koji sveobuhvatno obuhvaća rješenja gospodarskog razvitka naših otoka, stvaranja programa i naravno, svega onoga što ide u interesu naših građana na otocima. I ja ću ga svakako podržati pri njegovom donošenju. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Rade Ivas. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o otocima kojim se nastoji urediti nekoliko važnih pitanja vezanih za život na otoku. Među ostalim i pitanje prvokupa Republike Hrvatske, a potom županije, grada i općine na nekretninama na malim i povremeno nastanjenim i nenastanjenim otocima čime se nastoji zaštititi nekontrolirana prodaja tih otoka i čini mi se da to zaslužuje posebnu pažnju i njoj ću se posebno i posvetiti u ovoj raspravi. No prije nego nešto kažem o tome, iznijet ću nekoliko općih napomena. Premda se glavnina državnog teritorija nalazi na kopnu za Hrvatsku se s pravom može reći da je to otočna zemlja jer sa svojih tisuću 246 otoka, otočića, grebena i hrida ima najbrojniji arhipelag na Jadranu, te iza Grčke drugu po broju otočnu skupinu Sredozemlja. Hrvatski su otoci prostor kontakata u fizičko-geografskom, gospodarskom i kulturnom geografskom smislu. Upravo je preko njih funkcionirala i višestoljetna veza sa ostalim srednjozemnim kulturama i gospodarskim sustavima, bez obzire na promjene etničkih, vjerskih i političkih vlasti. Dolazak na svijet, odrastanja, školovanja, rad i podizanje obitelji, starenje pa i samo umiranje na hrvatskim otocima zbiva se u jednom posebnom svijetu i razlikuje se od onoga u unutrašnjosti. No Hrvati svoje more i otoke shvaćaju i doživljavaju gotovo isto kao i turisti. To je mjesto za provod, ljetovanje i gotovo. No svoj razvoj otoci ne mogu sami pokrenuti. Oni su suviše razvedeni s malo kompaktnog teritorija. Stanovništvo je malobrojno i staro, gospodarski resursi su ograničeni. Zato ostanak, sudbinu i razvoj otoka zavisi o široj društvenoj zajednici, odnosno o državi. Republika Hrvatska svoju politiku prema otocima preispituje 95. godine. 97. godine Ministarstvo obnove i razvoja donosi program razvitka otoka koji je iste godine i prihvaćen u Saboru, a 90. godine donesen je i Zakon o otocima. Zakon o otocima utvrđuje da su otoci hrvatsko prirodno bogatstvo, a njihove nekretnine su osobitog nacionalnog, povijesnog, gospodarskog i ekološkog značaja, te su od interesa za državu i njima, i imaju njegovu osobitu zaštitu. No otoci su i vrlo osjetljiva ekološka cjelina i do sada možemo kazati da su relativno dobro sačuvani, ali zbog daljnje brige o njihovom očuvanju potrebno je u zakonsku regulaturu ugraditi sve elemente relativne mehanizme planiranja, provođenje svih programa, razvojnih programa. Upravo radi potrebe usklađivanja, potrebe Zakona o otocima sa postojećim stanjem razvitka otoka, te dorade postojećih i uvođenja novih mjera koje će doprinijeti očuvanju i unapređivanju svih segmenata otočkog života, ali u cilju gospodarske i demografske obnove i poboljšanja života otočana, a i usklađivanja Zakona o otocima sa stečevinama europske zajednice pristupa se ovim izmjenama i dopunama zakona. Izmjenama i dopunama Zakona o otocima pokušava se i na drugačiji način regulirati, riješiti pitanje vlasništva zemljišta na njima, ali i prodaja malih otočića koja je u novije vrijeme sve intenzivnija. Naime, država mora naći pravi način da utvrdi pravila igre kod takve kupnje i prodaje, odnosno mora naći instrument kojim bi spriječila prodaju zemljišta na otočićima bez znanja države. Svjesni smo da se tu radi o privatnom vlasništvu i da se u njega ne bi smjelo dirati, ali zasigurno da postoje određeni modeli koji bi zadovoljili dugoročne interese države s jedne strane i moguću želju vlasnika da to zemljište proda i s druge strane. Zaštita manjih jadranskih otoka od prodaje pogotovo strancima je jedno od važnih pitanja na kojem treba pokazati umješnost u donošenju provedbenih rješenja, a kojim se pomiruju raspoloženje hrvatske javnosti, a i zahtjev Europske unije, odnosno njezinog zakonodavstva kako i na koji način zaštiti male otoke od prodaje, a da istovremeno svojim restriktivnim odredbama ne dođemo u suprotnost sa normama Europske unije. Uvesti klasičnu zabranu prodaja sigurno ne dolazi u obzir jer bi time došlo u sukob sa europskim zakonima. Predloženim izmjenama i dopunama Zakona o otocima u članku 21. predlaže se da hrvatski otoci se zaštite od prodaje tako da se vlasnicima privatnog zemljišta prepiše obveza po kojoj su ga na kupnju u slučaju takve odluke najprije dužni ponuditi državi. Na male, nenastanjene ili povremeno nastanjenim otocima Hrvatska bi imala pravo prvokupa takvog zemljišta i to uz cijenu koju odredi njegov vlasnik, odnosno tržišnu cijenu. Tek kada država, odnosno županija, grad ili općina ne želi iskoristiti to svoje pravo vlasnik bi zemljište mogao ponuditi na tržište, no u tom slučaju on bi svoje zemljište morao prodati po cijeni po kojoj ga nudi državi ili za iznos veći od toga. Mislim da ovakvo propisivanje prvokupa nije u suprotnosti sa zakonodavstvom Europske unije. Moramo također biti svjesni kad mislimo na ovu prodaju da nije lako i neće se ta prodaja odvijati tako lako kako to misle određeni posrednici u prodaji jer i do sada bez ovih izmjena postoji cijeli niz otežavajućih okolnosti koji cijeli ovaj proces osporavaju. Jedan od njih je svakako činjenica da na otocima zemljište isparcelizirano na više vlasnika dio ih se ne zna, a u prilogu zaštite tih malih otoka je i Zakon o pomorskom dobru i dobro je što je u članku 35.c. propisano da se prva čestica do mora ili prva čestica do obalne crte ne smije prodavati dok se ne utvrdi granica pomorskog dobra. Možda bi ovdje bilo dobro da je predlagač predložio i rok u kojem bi se te granice pomorskog dobra trebale i donijeti. I još neke primjedbe na sam zakon. Naime u članku 35.a. Zakona predviđaju se rokovi u kojem se država, županija, gradovi ili općine moraju izjasniti o ponuđenoj cijeni. Taj rok iznosi 90 dana, mislim da je on predug i vidim da imamo jedan amandman u vezi toga, smatram da je on prihvatljiv i da bi ga trebalo prihvatiti, da bi taj rok trebao biti tu negdje oko 30-tak dana. Isto tako u stavku 2. ovog članka čini mi se da način kako se utvrđuje tržišna cijena nije dobro preciziran. Možda bi tu trebalo ugraditi i odredbu kao što je i u raspravi ovdje već bilo da se ono utvrđuje na osnovu podataka koji se dobiju iz poreske uprave. Podržavam također prijedloge iz rasprave, a i amandmane koji su već dati kako vidim da se u članku 35.d. Zakona ograničenje prodaje zemljišta koje kupi općina i grad također uvede, odnosno da ni one ne bi smjele prodavati to zemljište. I na kraju smatram da izmjene ovog Zakona donose nekoliko važnih i dobrih pozitivnih učinaka, a za mene ono zbog čega ću i dati podršku ovom Zakonu jer da se uvodi zaštita otoka od nekontrolirane prodaje, a i da ćemo ovim Zakonom vrlo brzo dobiti granicu pomorskih dobra na svim našim otocima. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Evo ja bih na neki način replicirao kolegi Ivasu. Naime cijelo vrijeme, odnosno cijelo vrijeme diskusije nekako se govori o zaštiti nacionalnog interesa Republike Hrvatske, a to je zaštita tzv. malih otoka, odnosno pokušaj njihovog otuđivanja. Međutim, bilo bi ipak dobro da netko spomene a što je zapravo sa otočanima, odnosno otočanima koji žive na ovim malim, posebno nerazvijenim i slabo razvijenim otocima koji se na žalost pretvaraju u staračke domove. To je osnovni problem i to je nacionalni interes i to bi trebala biti briga ove države o otočanima. Najbolji način brige o otočanima nije zaštita, nije zaštita prijenosa prava nekretnina, odnosno prodaje nekretnina već je najbolja zaštita je bila ona koju je donijela prošla Vlada, a to je ustupanje dijela poreza na dohodak. Zatim druga mjera, to je subvencioniranje prijevoza. Tim malim otocima na kojima žive uglavnom staračka domaćinstva trebalo bi u potpunosti subvencionirati prijevoz u linijskom prometu i to bi trebala biti briga ove države o otocima i otočanima jer mi ne želimo, odnosno ja ne bih htio vjerovati da mi želimo te otoke pretvoriti u nekakva mondena ljetovališta u koje će oko tih staračkih domova se graditi nekakva zdanja za ugodno provođenje godišnjih odmora.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Rade Ivas. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] bitnih elemenata. Međutim ja sam govorio o obvezi države da štiti otoke jer je člankom 52. Ustava kazano da su otoci vrijednost koju mora država štititi zato sam i govorio o zaštiti tih otoka od prodaje i tvrdim i vjerujem da je uvođenje prvokupa u korist države, županije i grada upravo ono i pravi način kako ćemo te otoke riješiti a da pomirimo interes i tih otočana koji žele predati tu zemlju s jedne strane, a s druge strane da ne dođemo u sukob sa zakonima Europske unije. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Neven Mimica. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i koelge! Govorit ću o samo dva aspekta ovoga prijedloga zakona o obvezi ponude za prvokup i o neautohtonim životinjskim vrstama na otocima. U vezi prvokupa želim odmah reći konačno. Nakon dvije godine na vlasti Vlada se napokon počela baviti pravim pitanjima definiranja i provedbe općeg interesa u zaštiti prostora i zaštiti prirode od devastacije. Za početak samo na malim nenastanjenim ili povremeno nastanjenim otocima ali i to je dobar početak iako prilično zakašnjeli. Dobro je i to što se Vlada odlučila za nediskriminacijsku regulativu koja postavlja ista ograničenja u pravnom prometu nekretninama odnosno obvezu nuđenja prvokupa državi bez obzira namjerava li vlasnik prodati svoju nekretninu domaćim ili stranim osobama. Dakle, ovdje se ne radi o zabrani prodaje nekretnina strancima kako to neki pokušavaju prikazati pa se onda nadam se predložena ograničenja zbilja ne izviru iz ksenofobije nego iz potrebe učinkovitijeg gospodarenja otočnim resursima i prostorom. U tom smislu mislim da je zbilja važno da se cijeli ovaj sklop zaštite radi na način da dokažemo da su odredbe o prvokupu u skladu sa pravnom stečevinom Europske unije što uostalom i nije teško dokazati. Međutim, postavlja se odmah i važno možda zapravo i presudno pitanje kako će to država odnosno Vlada stvarno provoditi prvokup, po kojim će kriterijima odlučivati, koju će ponudu prihvatiti a koju odbiti odnosno koju će prepustiti županiji i gradu ili općini, hoće li država moći osigurati novce za otkup a pogotovo i hoće li to moći osigurati županija, gradovi ili općine. Ili pitanje što će država raditi sa malim i nenastanjenim otocima. Naravno, odgovorit ćete mi sve će to riješiti državni program zaštite i korištenja malih otoka. Ali taj će se program donijeti tek za godinu dana. Danas nitko ne zna kako će on izgledati i što će propisivati. A od saborskih zastupnika se očekuje da već danas dignu ruku i prihvate nešto što će Vlada tek naknadno osmisliti. Toliko o odnosu Vlade i parlamenta. Pitanje i što učiniti da ovaj zakon ne ostane samo izdvojen i parcijalni pokušaj utjecaja na politiku zaštite prostora i prirodnih resursa. Što učiniti na velikim naseljenim otocima? Što učiniti na obali ili na drugim područjima od općeg interesa? Što činiti kada država istupi u vlasništvo? Trebamo unaprijed imati jasnu sliku i politiku raspolaganja tom imovinom. Vjerojatan odgovor je da će država davati tako stečene nekretnine u zakup ili koncesiju i da ih neće prodavati. Takav odgovor rado prihvaćam ali on ne može biti sasvim generalan. Na primjer, kod poljoprivrednog zemljišta u državnom vlasništvu zbog nužnosti restrukturiranja i povećanja poljoprivredne proizvodnje bit će potrebna i prodaja zemlje onima koji će obrađivati okrupnjene posjede ili barem koncesija po simboličnim cijenama. Rekao bih nešto o širem zakonodavnom utjecaju na reguliranje stjecanja nekretnina u kontekstu naših pregovora o članstvu u Europskoj uniji. Ti su pregovori počeli pred pet mjeseci a Vlada tek sada počinje nuditi rješenja. I kažem tek parcijalna kako u domaćoj regulativi osigurati što manji negativni utjecaj otvaranja tržišta nekretnina za strance. Do sada se Vlada samo pokušavala izvlačiti na SSP koji je navodno loše ispregovarala bivša Vlada pa on sada vezuje ruke našim pregovaračima koji ništa neće moći učiniti da zaštite hrvatsko tržište nekretnina od stranaca. Činilo mi se da smo tu raspravu uspjeli okončati i da smo se složili da tome baš i nije tako. Ali danas i u ovoj sabornici neke kolege treba uvjeravati da je naše tržište nekretnina u najvećoj mjeri otvoreno već danas, ne zbog SSP-a nego zbog važećeg nacionalnog zakonodavstva koje kao jedini osigurač poznaje uvjet reciprociteta i tek uz nekoliko izravnih zabrana za strance kod poljoprivrednog zemljišta ili područja pod zaštitom prirode. A reciprocitet i nije i ne može biti učinkovit način zaštite od rasprodaje nekretnina. Zato danas i raspravljamo kako popraviti nacionalno zakonodavstvo a ne SSP da bismo mogli ostvariti odgovarajuću zaštitu nacionalnih interesa u uvjetima članstva u Europskoj uniji. Želim naglasiti da uvjet reciprociteta ako se ispravno primjenjuje u administrativnoj proceduri potvrđivanja u našim ministarstvima omogućuje da već danas 97% državljana članica Europske unije bez ograničenja mogu stjecati nekretnine. Kada se 1. veljače 2009. godine ukine primjena uvjeta reciprociteta kako to predviđa SSP samo će još dodatnih 3% stanovnika Europske unije moći bez smetnje ući na hrvatsko tržište nekretnina i to je ta velika liberalizacija tržišta nekretnina koju navodno donosi SSP i zbog koje naši pregovarači neće imati što raditi. Dakle, umjesto dvogodišnjeg kukanja nad SSP-om bilo bi kud i kamo učinkovitije da je Vlada u međuvremenu sustavno sagledala što se u nacionalnom zakonodavstvu treba i može promijeniti prije početka pregovora sa Europskom unijom kako bi nediskriminacijskim ali i diskriminacijskim odredbama koje omogućuje inače SSP utjecala da u pregovore uđemo sa tržištem nekretnina koje je zaštićeno u onoj mjeri koja odgovara našoj trenutnoj inferiornosti u kupovnoj moći u odnosu na građane Europske unije i koja odgovara našim specifičnim potrebama očuvanja prostora, krajobrazne raznolikosti i održivog korištenja prirodnih dobara. Kada spominjem i diskriminirajuće odredbe u odnosu na strance onda polazim od toga da nam baš SSP to omogućuje i to u tri slučaja, kada je to potrebno zbog javnog interesa kao što propisuje članak 62. SSP-a, kod zabrane stjecanja poljoprivrednog zemljišta za strance i kod zabrane strancima da stječu nekretnine u područjima koja su zaštićena Zakonom o zaštiti prirode i proglašena značajnim krajobrazima zbog svoje prirodno-estetske ili kulturno-tradicijske vrijednosti. Sada je krajnji čas da u nacionalno zakonodavstvo uvedemo, osmislimo i provedemo cjeloviti sustav reguliranja i zaštite tržišta nekretnina koja će postati osnova i argument za naše pregovarače u traženju privremenih ili trajnih izuzeća u stjecanju nekretnina. Taj cjeloviti sustav mora obuhvatiti ne samo pravo prvokupa države na malim otocima nego donošenje i provođenje drugih propisa o prostornom planiranju, urbanističkim i građevinskim uvjetima i zaštiti prirode. Vremena za to je sve manje. I što se bliži dan otvaranja pregovaračkog poglavlja o slobodi kretanja kapitala pod koje spada i stjecanje nekretnina bit će sve teže i neuvjerljivije mijenjati naše zakonodavstvo kao … [[Govornik se ne razumije.]] za buduća izuzeća. Možda samo to može biti neki argument za donošenje ovoga zakona po hitnom postupku. A inače potpuno je neprihvatljivo za dignitet ovoga visokoga doma da si Vlada uzima čak dvije godine za razmišljanje i izradu zakonskoga prijedloga. Da si ministarstva zadržavaju pravo da provedbene propise donesu tek nakon godine dana od stupanja na snagu ovoga zakona. A da samo Sabor bude taj koji o svim ovim važnim pitanjima treba raspraviti i odlučiti u samo jednom jedinome danu. I sada još jedna konkretna primjedba. Ne čini mi se baš primjereno da se privatnim vlasnicima nekretnina na malim otocima kada im se već zbog općeg interesa ograničava pravni promet nekretnina uvodi izuzetno komplicirana i dugotrajna procedura nuđenja prvokupa najprije državi pa županiji pa gradu ili općini što sve može trajati 90 dana. Bilo bi pravednije i poštenije da se država odnosno tijelo nadležno za upravljanje imovinom Republike Hrvatske organizira tako da pruži puni servis građanima, da okupi se nositelje prava prvokupa i da u roku od 30 dana vlasniku nekretnine odgovori hoće li i tko će iskoristiti pravo prvokupa? Država, županija, grad ili općina? I na kraju ali zato ne manje važno Prijedlog zakona omogućava da se na otoke unosi i uzgaja neautohtona krupna divljač za lov. Ta divljač naročito mufloni koji se mogu uzgajati i u otvorenim lovištima izravna su prijetnja i štetočine u razvoju stočarstva odnosno ovčarstva na otocima. Zbilja nije lako biti otočan u Hrvatskoj. S jedne strane država mu zbog javnog interesa ograničava vlasnička prava pri prodaji nekretnina što se još može i shvatiti i prihvatiti. Ali zbilja nemoguće mi je prihvatiti da je opći interes da mufloni ugrožavaju i uništavaju ovce, masline, lozu. Izgleda da je u nas od svih lobija lovački lobi jedan od najsnažnijih kad može u zakon, ne samo ovaj progurati ovako izravno štetne odredbe za otočke uzgajivače ovaca, maslinare ili vinare. Takve odredbe zajedno sa muflonima treba bez puno razmišljanja izbaciti iz ovoga zakona. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Nije točno da se radi o zakašnjelim reakcijama i da Vlada dvije godine nije ništa radila po ovim pitanjima. Naime kolega Mimica to ću kasnije u svom izlaganju iznijeti. Vlada itekako skrbi o otocima, itekako je zaživio Zakon o otocima tek dolaskom ove Vlade. A o argumentima ću kasnije. I nije točno da smo se složili da Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju nije toliko bitan koliko je bitno hrvatsko zakonodavstvo. O tome se uopće nismo složili zato što odredbe koje proizlaze iz tog sporazuma su itekako diskriminirajuće za hrvatske građane a i o tome ću reći u svom nastupu. Prema tome to uopće nije točno što ste rekli.
Drugi ispravak poštovani zastupnik Miodrag, Miomir Žužul.
Hvala gospodine predsjedniče. Kad se već uvaženi kolega Mimica igra termina iz osnovnog udžbenika diplomacije onda dozvolite da mu kažem da reciprocitet nije isto što i liberalizacija tržišta. Tužno je ukoliko on to ne zna, ja sam uvjeren da zna međutim on je u svome govoru pokušao skrenuti sa jedne druge teme, a ta tema je uistinu sporazum o stabilizaciji i pridruživanju koji nas stavlja u jednu izrazito tešku situaciju. Ja se slažem sa gospodinom Mimicom da treba učiniti sve da se odredbe iz tog spomenutog sporazuma promijene ali on je potpisan. Hvala.
Replika, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Da. Gospodin Mimica si je postavio pitanje da li će otoke moći kopovati u našoj županiji odnosno lokalna samouprava, općine, naši gradovi? Županija zasigurno neće zato jer njih 20 u Republici Hrvatskoj 2005. ostvarilo je proračunske prihode od nekih 2 milijarde i 500 milijuna kuna. To je otprilike 150 milijuna kuna po svakoj. Oni to jednostavno neće biti u mogućnosti. Da li će otočne općine moći kupovati otoke? Neće. Jer tih 50-tak koliko ih tamo imamo ostvarili su proračunske prihode znači izvorne proračunske prihode u iznosu od 417 milijuna kuna. Ako to podijelimo sa 50 pa to je negdje 8 milijuna kuna po jedinici lokalne samouprave i jasno da će oni to uložiti u neusporedivo atraktivnije poslove za svoje stanovništvo od kanalizacija ceste a ne kupovati otoke. Imamo ovdje Šibenik, Trogir, Dubrovnik, Split koji nešto mogu, ali sumnjam da će i oni uz sve probleme koje imaju. Zagreb neće. Što se tiče stranaca ja se slažem i oni kupuju već danas. I 90-tak posto Europljana može kupiti nekretninu u Republici Hrvatskoj bilo da ovdje formiraju pravnu osobu pa preko nje, bilo da čine putem reciprociteta, bilo konačno ono što je najgore što smo mogli napraviti kada smo im prodali banke. Znači mi na neki način kao što ste i sami primijetili branimo to za 3, 4 ili 5% Europljana u ovom trenutku što će reći da jedino rješenje zaštite te ili tog najvrijednijeg hrvatskog prostora moraju biti prostorni planovi i ono što je jednako tako bitno da se ojača položaj otočana. Da on ne dođe u poziciju da mora radi golog preživljavanja prodavati nekretninu koju je naslijedio od svog djeda, pradjeda ili ne znam koga.
Državni tajnik za more Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Prije sam u prvom izlaganju spomenuo da ću se kasnije osvrnuti na dvije stvari, a to je pitanje rješavanja lovstva u Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o otocima i s druge strane onaj dio koji se odnosi na linijski prijevoz. Valjda bila je dilema da li uopće u izmjenu i dopunu Zakona o otocima uvrstiti odredbe koje su riješene drugim zakonom, Zakonom o lovu? Mi smo u ovaj zakon koji već u svom izvornom obliku kada je donesen 1999. godine propisuje određene, određena postupanja kako i na koji način postupati sa autohtonom i alohtonom divljači na otocima? Kako je u tom zakonu praktično su postojale određene nedoumice, kako se rješavalo od slučaja do slučaja htjeli smo propisati i biti restriktivniji kada je u pitanju lovstvo na otocima od onoga što je propisao temeljni Zakon o lovu? I to je bio temelj dakle da onemogućimo da alohtona divljač bude uzgajana ili da obitava na otocima. Mi smo tada propisali u dogovoru sa resornim Ministarstvom jasno koje su to autohtone divljači na otocima i njih smo tamo propisali. Kada govorimo dakle o mogućnosti da se unosi divljač na otoke onda ta divljač mora biti isključivo autohtona i koja je to divljač za pojedini otok autohtona definira, utvrđuje, regulira lovno gospodarska osnova u kojoj je propisano za svako lovište na otoku bilo ono državno, bilo zajedničko ili za područje otoka koja na njemu divljač može obitavati. Prema tome, nema govora da se može ovim zakonom unositi alohtona divljač na otok ako ona na otoku ne obitava. Dakle, moguće je vršiti obnovu divljači na otoku samo one koja je autohtona i koja je popisana u lovno gospodarskoj osnovi. Kada govorimo o muflonu, evo gospodine Mimica, vi ste rekli dakle nemoguće i vama neprihvatljivo je uvođenje muflona i tamo gdje su oni već praktično i postali autohtona divljač, a u isto vrijeme Klub SDP-a ja vam to moram reći se zalaže da se muflon zadrži kao krupna divljač na otocima i to Klub SDP-a u svom amandmanu govori. Dakle, da se uz dozvolu iznimno stavka 1. ovog članka od krupne divljači u otvorenim otočnim lovištima može uzgajati muflon. Dakle, nešto nije usklađeno. Druga stvar. Moram također reći da je i lovstvo jedan od oblika gospodarenja na otocima. U ovom trenutku na hrvatskim otocima ima ukupno 68 što zajedničkih, dakle županijskih i državnih lovišta. Od toga je 19 državnih lovišta i 49 zajedničkih lovišta. Prema tome, lovištima se na otocima gospodari, ima razloga i dalje s njima gospodariti ali pri tome jasno očuvati u prvom redu poljoprivredne kulture i da to jasno bude u skladu sa lovno gospodarskom osnovom. Pri tome, da li je jedan od vrsta krupne divljači, dakle jelen, srna obična ili muflon uistinu najbolje pogođen nismo o tome konzultirali resorno ministarstvo i sutra još do izjašnjavanja o amandmanima ćemo donijeti konačan stav o tome. Dakle, da li ćemo primjerice muflona zadržati kao jednu od vrsta krupne divljači koji mogu obitavati na otocima. Druga stvar koja je također bitna i koju moram spomenuti to je primjedba koja se odnosi na premještanje, odnosno uvrštavanje odredaba koji definiraju otočne subvencije i povlastice u Zakonu o javnom linijskom prometu u Zakon o javnom linijskom i obalnom pomorskom prometu. Moram reći da sam evo 11 godina bio načelnik jedne otočne općine, da sam aktivno sudjelovao u donošenju Zakona o otocima i itekako dobro znam kako i na koji način su nastale odredbe koje se dotiču subvencija u pomorskom linijskom prometu u Republici Hrvatskoj. Mogu reći jednu stvar, a to je da od svih odredaba koje su u Zakonu o otocima do sada bile, a koje se sada izmještaju u matični zakon, Zakon o linijskom obalnom pomorskom prijevozu su usvojene. Samo nije onako, jer se nikad nije provela, a ta koja se nikad nije provela odnosi se na odredbu zakonsku koja govori da će Zakon o prijevozu, pomorskom prometu osobnih i teretnih automobila, dakle cijena tog prometa biti identična, jednaka u trošku goriva i amortizacije vozila kao da je na liniji između otoka i kopna. Dakle, cesta, auto cesta ili neka druga prometnica. To nikada nije poštivano. Nikada to nije do kraja provedeno. Tek je Vlada, ova Vlada prije godinu i pol dana, dakle 1. listopada 2000. godine uvela vinjete kojima smo se vrlo blizu približili toj odredbi ali ne u cijelosti. Prema tome, danas su vinjete kao način plaćanja pomorskog prijevoza za osobna i teretna vozila otprilike na tom tragu i definiraju se otočnim godišnjim programom. Prema tome, sada smo uvođenjem tih odredaba u Zakonu o javnom linijskom pomorskom prometu definirali da će se cijene definirati otočnim programom što je u stvari jedini način da se kvalitetno odradi taj oblik pomorskog prometa. Slažem se što je već ovdje rečeno. Nije briga za otoke samo uvođenje prava prvokupa kako bi se štitio državni interes na pojedinim malim, nastanjenim ili povremeno nastanjenim otocima. Daleko od toga da je to samo briga. Gospodin Mimica je rekao dakle da je teško biti otočanin kojemu s jedne strane ograničavate pravo raspolaganja nekretninama u njegovom vlasništvu, a s druge strane mu još kroz taj isti zakon donosite na određeni način divljač koja mu ugrožava poljoprivredne kulture. Slažem se gospodine Mimica to nije intencija ovog zakona, niti je to u ovom zakonu napisano. Dapače, u ovom zakonu se rješava niz drugih odredaba koje, o čemu je gospodin Širac krasno govorio i kojima se potiče gospodarski život i obnova hrvatskih otoka. Ono što je bitno, a to je da se potiče gospodarstvo na otocima i ono se već danas kroz niz mjera negdje oko 350 milijuna kuna je dato sredstava kroz kredit Hrvatske banke za obnovu i razvoj koji smo ovim zakonom dosta pojednostavnili i dosta smanjili tu proceduru kojom se rješava pitanje kreditiranja gospodarstva na otocima. Druga stvar je provođenjem kvalitetnije prometne povezanosti između hrvatskih otoka uvođenjem jeftinijeg prijevoza, uvođenjem dodatnih noćnih linija. Vlada će od 1. travnja uvesti za sve veće hrvatske otoke noćne linije koje će se praktično značiti da će za njih polazak sa otoka i na otok biti u 24 sata. Druga stvar je također donošenje uredbe kojom se potiče zapošljavanje na otocima, na način da će svaka tvrtka, svaki poslodavac koji ima sjedište na otoku za svakog zaposlenika koji ima boravište na otoku, odnosno prebivalište na otoku dobivati godišnju subvenciju čime će se praktično poticati gospodarski razvoj. Dakle, nije točno da je briga o otocima se svodi na ograničavanje raspolaganja nekretninama. To je jedna od mjera kojima Hrvatska država štiti svoj interes na pojedinim otocima koje će definirati državni program, nego je pored toga sustavna briga za otoke koja se svakodnevno mora poticati nizom drugih mjera hrvatske Vlade i zakonima koje donosi Hrvatski sabor koji doprinose demografskoj obnovi i oživljavanju gospodarstva na otocima.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak gospodin Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dok sam pozorno slušao državnog tajnika koji put sam se pitao je li čovjek pročitao što piše u tom zakonu. Ali, da se vratimo na dva osnovna problema. Dakle, neprihvatljivo je da se u zakonu brišu dijelovi koje će navodno preuzeti neki drugi zakon koji još nije niti stupio na snagu niti je Sabor o njemu glasovao. A drugo što se tiče autohtone i ilohtone divljači. Mufloni i jeleni, aksesi, veprovi, medvjedi i risovi su bili autohtona divljač na otocima u doba Rimskog carstva. Sam sam otkrio iskopavanjem '87. jedan jelenski rog iz 3. st. pr.n.e. Ali, one danas nisu autohtona divljač. Prema tome, ako želite obnavljati eko sustav u doba Rima onda uvedimo možda i po kojeg risa, možda i po kojeg medvjeda, možda i po kojeg vepra. Ali cijeli koncept lovstva na otocima zapravo je povijesni presedan, a posebno lovstvo u ograđenim lovištima.
Idemo dalje s raspravom. Na redu je gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo, više potaknut raspravom koju sam do sada slušao usmjerit ću svoje izlaganje na ovo pravo prvokupa i reći ću zapravo što se do sada događalo na ovom polju, a po pitanju Zakona o otocima i što je do sada bilo u primjeni i kad su se pojedine odredbe ovog zakona počele primjenjivati. Imali smo prilike čuti da je zapravo ovaj pokušaj izbjegavanja europskih zakona, dakle pravo prvokupa da je pokušaj izbjegavanja europskih zakona kako ne bismo prodali nekretnine strancima. To naprosto nije točno. Ovdje je riječ samo o tome da država želi zaštiti određena područja koja smatra područjima doista od nacionalnog interesa, da želi zaštiti posebno nenaseljene otočiće, posebno one zone koje su itekako interesantne, koje su krajobraz, koje daju jedan štih krajobrazu, koje znače da će taj dio prirode ostati netaknut i koji znače da će se voditi posebna briga o svima onima koji su vezani uz ta područja dakle prirode. Želim istaknuti radi naših gledatelja, radi svih onih koji prate ovu raspravu da se to pravo prvokupa odnosi samo na one dijelove prirode koji su interesantni koji su predivni, a koji nisu zaštićeni posebnim zakonima, kao što je Zakon o nacionalnim parkovima itd. Dakle ta područja su već regulirana i za njih se zna što se može i kako postupati. No, čini mi se vrlo interesantnim radi javnosti zbog pokušaja relativizacije odredaba i Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju reći zapravo što će se dogoditi 2009. godine. Ovdje je rečeno da će samo 3% europskih građana 2009. godine doći u priliku da nesmetano kupuju u Hrvatskoj nekretnine. No, treba reći sljedeće, da je zapravo, da će zapravo 2009. godine hrvatski građani temeljem Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju doći u nepovoljniji položaj od europskih državljana. Zašto? Zato što će u tom trenutku, bez obzira hoće li hrvatska država biti u Europskoj uniji tržište nekretnina biti potpuno liberalizirano. Što znači da će europski državljani svi redom moći kupiti u Hrvatskoj nekretnine, a za hrvatske građane neće biti u tom trenutku liberalizirano europsko tržište nekretnine, zato što je moguće da u tom trenutku ne budemo članovi Europske unije. Prema tome, ostat će snazi restrikcije koje te iste države imaju u svojim zakonodavstvima. Jer pitanje reciprociteta nije isto što i legalizacija, odnosno regulacija slobodnog tržišta nekretninama, to nije isto. Zato što postoje jasno u njihovim zakonodavstvima određene odredbe koje nama ne dopuštaju kupovanje nekretnina u tim istim državama. Prema tome, treba jasno reći da je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju u tim odredbama nepovoljan za hrvatske građane u odnosu na državljane Europske unije. To je činjenica i to je ono što treba pojasniti našim građanima. Dakle, pokušaj relativizacije Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, koji je nepovoljan u ovim odredbama, doista mislim da je neprimjeren. Recimo i sljedeće, tek dolaskom ove hrvatske Vlade je počela stvarna briga o otočnom stanovništvu, o otocima na jedan pravi način. Zašto? Evo mogli smo čuti što je sve do sada napravilo ministarstvo po pitanju prijevoza, po pitanja ulaganja u prijevoz na otok i s otoka i oslobodilo je naravno i omogućilo brži i gospodarski razvoj samih otoka i puno investicija koje su bile u proteklom razdoblju započete, koje su krenuli, ali i one investicije koje su pred nama, a koje su sačinjene u programu CEB 4 koji nosi 700 i nešto milijuna kuna sredstava za realizaciju tog projekta koji je krenuo 2004. i počeo se realizirati u razdoblju od 2004. do 2007. godine. Riječ je o projektima komunalne infrastrukture, kao što su vodoopskrba i odvodnja, zatim socijalna skrb na otocima o kojoj je ovdje bilo riječi. Međutim, nitko nije primijetio da se radi na poboljšanju postojeće infrastrukture u domovima za starije i nemoćne osobe na otocima. Nitko nije primijetio da se već do sada radi i na uvođenju izvaninstitucionalnog oblika skrbi na savjetodavnom radu, na udomiteljstvu, pomoći i njegi u kući. Dakle, sve to je dio tog istog programa. Isto kao i unapređenje zdravstvene zaštite na otocima. Konkretno, prioriteti ove Vlade i ovog ministarstva, čiji predstavnici su danas tu s nama, je bilo prije svega realizacija investicije otočnu, prometnu i komunalnu infrastrukturu i provođenje odredbi zakona za koje vi niste imali snage ni znanja, niti ste htjeli to napraviti. Tek u listopadu 2004. godine smanjene su cijene karata za otočane, a u travnju 2005. uvedene su i vinjete. I popust ide do 50% za otočane, zavisno o kategoriji vozila i svega onog ostalog. Prema tome, riječ je o konkretnim programima koji se realiziraju, kažem samo u projektu CEB-a su sredstva od 720 milijuna kuna. A da ne govorimo o drugim projektima koji paralelno idu. Tu su uređenje luka i lučica, tu je brojni program vezan uz poticanje gospodarstva i treba dosita odati priznanje ministarstvu na svim ovim programima koji su već do sada provedeni i onima koji će viti provedeni u sljedećem razdoblju. Evo, ja mislim da je svima nama jasno da je potrebno ovaj zakon donijeti doista po hitnom postupku. I iz činjenice da, i zbog činjenice da je trenutno na Internet stranicama velika ponuda upravo ovakvih školjića, malih otočića i to sa velikim iznosima i naravno da postoji interes, ne samo u Hrvatskoj, nego i izvan Hrvatske da se dođe u posjed tih nekretnina. Tko će ih kupiti? Da li će to biti tajkuni ili netko drugi? Ja ih neće nitko upravo zbog činjenice da ćemo ovaj zakon sasvim jasno, sasvim sigurno što se tiče saborske većine i Hrvatske demokratske zajednice i donijeti. I u tom smislu mislim da ćemo spriječiti na taj način odljev ovih nekretnina i pokušaj da one zapravo budu provedene nekakvoj drugoj svrsi. Što se tiče autohtone divljači. Pa mislim da tu treba vrlo jasno reći da postoje različiti interesi i različitih otočnih skupina i ljudi koji žive na otocima jasno da će svoj interes artikulirati i kroz svoje prostorne planove, prije svega koji će odrediti ili neće odrediti što će biti na tim otocima. A svakako da će struka prije svega dati svoje mišljenje što znači autohtono, što znači sada prisutno, sada prisutna divljač i da ćemo u tom smislu pronaći najbolja rješenja oko kojih vjerujem da neće biti nikakvih sporova. Evo, zahvaljujem.
Hvala. Imamo ispravak netočnog navoda i replike. Prvo je ispravak gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Ispravio bih dva netočna navoda. Prvi je netočan navod da se u Hrvatskoj zapravo nije ni živjelo, a kamoli bolje živjelo dok nije ova Vlada došla na vlast, a posebno ne na otocima. Jer kako protumačiti da u zadnje dvije godine imamo manji broj stanovnika na otocima nego što ih je dakle bilo prije dvije godine, danas ih je značajno manje. Drugi navod. Netočno je da će tek 2009. godine hrvatski građani doći u nepovoljniji položaj prema građanima Europske unije. Na žalost oni su i danas u nepovoljnijem položaju iz jednostavnog razloga zbog platežne mogućnosti.
Hvala. Imamo jednu povredu Poslovnika, gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Pa kolega Šime Lučin je povrijedio članak 209. Poslovnika je nije ispravljao moje izjave jer ja nisam rekao da se na otocima nije živjelo, to je potpuno apsurdno kolega što govorite. I netočno je to što ste naveli.
Također povreda Poslovnika, gospodin Šime Lučin.
… da članka 209. ja nisam ispravljao nikakve izjave nego navode.
Hvala. Imamo ispravak netočnog navoda, gospodin Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo kolega Matušić je iznio niz netočnih tvrdnji, a među njima je naročito značajna ona da je tek dolaskom ove Vlade se uvela konkretna skrb o otocima. Naime, to je potpuno netočno i time spominje naravno program CEP4, dakle program Centralne europske banke za rješavanje infrastrukture i ostalih stvari na otocima. Konkretna briga o otocima je započela upravo uredbom prošle Vlade o povratku dijela poreza na dohodak kada se konkretno država vratila dio poreznih sredstava na otoke i njime se moglo nešto konkretno rješavati, a CEP4 je zapravo nastavak i onda započetog programa. A drugi netočan navod, odnosno što ste vi spomenuli da se na Internetu nude upravo nekretnine o kojima mi danas govorimo. Ja vam mogu reći da po mojim informacijama među nama ovdje u sabornici sjedi osoba koja je suvlasnik jedne takve agencije.
Hvala lijepa. Podražavam natjecanje tko je više učinio, to je jako dobro i nastavimo sa time po svim linijama. Neven Mimica, gospodin Neven Mimica za repliku.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Reciprocitet je dvostrani odnos kada Hrvatska u konkretnom slučaju s druge srane ima Europsku uniju onda ima za partnera onu državu ili državljane koji imaju, koji daju potpuno slobodan liberalan pristup svom tržištu nekretnina, odnosno barem 20 zemalja Europske unije to čini. Prema tome u konkretno našem slučaju reciprocitet jednako je liberalizacija za 20 zemalja članica Europske unije. Prema tome i 1. veljače 2009. kada se ukine uvjet reciprociteta hrvatski građani će u te zemlje moći, u tim zemljama moći slobodno kupovati nekretnine, jer tih 20 država Europske unije ne samo da omogućavaju slobodno stjecanje nekretnina za državljane zemalja članica Europske unije nego i za državljane trećih zemalja. Prema tome ne stoji baš previše tvrdnja da je u cjelini, da će biti diskriminirani hrvatski građani u pristupu tržišta nekretnina u Europskoj uniji. I na kraju želio bih zbilja pozdraviti priznanje da HDZ-ove Vlade u prvih deset godina svoje vlasti nisu ništa učinile za otoke, da je to tek počela raditi ova HDZ-ova Vlada od 2004. godine.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa izgleda da neki u ovom Saboru neznaju da Europska unija danas broji 25 članica, a ne 20. Prema tome ne može biti jednako 20 sa 25 i to ne može biti samo 3% stanovništva, kolega to nije 3% stanovništva to je nešto više, a ne malo više. Prema tome 5 država članica ima restrikciju u odnosu na hrvatske građane i imati će ih 2009. a Hrvatska će morati tim istim građanima prodavati nekretnine bez obzira što ona neće moći, njeni građani neće moći kupovati u njihovim državama. Dakle upravo u tome vidimo diskriminaciju prema hrvatskim građanima. Naravno što se tiče onih prošlih Vlada HDZ-a od 90. do 2000. pa podsjetiti ću vas da je puno toga napravljeno i u tom razdoblju i za otoke, međutim podsjetiti ću vas da su se te Vlade Hrvatske demokratske zajednice suočavale sa činjenicom da je trebalo stvoriti Hrvatsku državu. Podsjetiti ću vas isto da je vaša stranka 25. lipnja 91. izašla iz ovog Sabora jer nije htjela podržati inicijativu za osamostaljenje Hrvatske. Prema tome idemo dalje sa činjenicom da je Hrvatska država trebala obraniti se i trebala je osloboditi okupirana područja pa je to mirnom integracijom završeno znate kad, malo prije nego što ste vi preuzeli 2000. vlast, a 99. je ta hrvatska Vlada donijela i Zakon o otocima, strateški zakon i nacionalni razvoj za otoke usmjerene u pravom smjeru i mi to danas nastavljamo kolega Mimica.
Replika, gospodin zastupnik Miomir Žužul. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodin Matešić je govorio u svome izlaganju o neistovjetnosti reciprociteta i liberalizaciji, pa onda u replikama smo opet čuli namjerno ili nenamjerno zamućivanje toga pitanja. Prvo notorna je istina da će u veljači 2009. ne 3%, ne 5% nego 100% građana Europske unije imati bezuvjetna prava u Republici Hrvatskoj. Puna točka, kako stvari sada stoje. Reciprocitet je potpuno drugačiji mehanizam u međunarodnim odnosima. Reciprocitet je mehanizam u kojem se dvije države ili jedna država ili jedna organizacija država kao što je Europska unija, dogovaraju međusobno o tome kako će regulirati pravo i reciprocitet štiti između ostaloga i identitet te države. Šta će država u to ugraditi, šta neće, to je pitanje svake države. U ovome trenutku Hrvatska ima, na pamet govorim, pa ne mogu, nemojte me uhvatiti za precizan broj, 14 ili 15 različitih modela reciprociteta i to imaju i druge države. Međutim potpuna liberalizacija koja se pri tome uvodi unilateralno, je uistinu diskriminacija jedne strane u odnosu na drugu stranu. Drugim riječima početkom 2009. godine će pravno građani Hrvatske države biti diskriminirani, negativno diskriminirani zbog toga što druga strana ima sva neograničena prava u Hrvatskoj, a hrvatski građani ih neće imati zbog toga što još nije postao baštinik tih prava jer nije ušao u Europsku uniju i gospodine Lučin to nema veze sa kupovnom moći, kupovna moć je nešto sasvim drugo. Ja sam uvjeren da većina kolega sa druge strane ovo dobro znaju i ja plediram umjesto da se prepucavamo oko notornih stvari iz doslovce udžbenika diplomacije, da pokušamo zajedničkim naporima promijeniti ono što se eventualno kroz pregovore može promijeniti, a što su gotovo sve nove članice Europske unije ionako učinile. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo povredu Poslovnika, gospodin Šime Lučin.
Gospodin Žužul je povrijedio 209. Poslovnika obzirom da je replicirao meni, a javio se za repliku svom stranačkom kolegi. Gospodine Žužul, to ima isključivo i prije svega veza sa materijalnom mogućnosti. Možete vi građanima Hrvatske otvoriti sva prava, ali ako oni nemaju novaca da ta prava kupe, iskoriste onda možemo se svi skupa slikati. Ajmo malo raditi na tome da građani Hrvatske imaju malo više novaca.
Ako je gospodin Žužul povrijedio Poslovnik i vi ste sad. Prema tome, u replici je, to je širok pojam i moguće je upotrijebiti argumente. Nikad nismo to ograničavali, a i vi ste proširili svoju povredu Poslovnika odgovarajući gospodinu Žužulu. Ja prelazim preko toga jer je poznato da nikad nisam sitničario u pogledu toga da li je nešto ispravno baš ili nije 100%. Imamo još odgovor na repliku, odgovor na repliku, gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Žužul je točno obrazložio zapravo razliku između reciprociteta i liberalizacije tržišta nekretninama. Ali moram reći ovdje javnosti radi da je Hrvatska demokratska zajednica, upravo u trenutku kad se Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju donosio, bila protiv tako ishitrenih rješenja jer smo bili svjesni dugoročnih posljedica. I nažalost, sad nam preostaje jedino da kroz ovu fazu pregovora pokušamo ono što je potpisano prije nekoliko godina od strane bivše vlasti, da pokušamo to ispraviti. Naravno da smo danas u puno težoj situaciji nego što smo bili tada kada smo išli potpisivati takav sporazum. Prema tome, moguće je kroz pregovore određene stvari napraviti, ali koliko je moguće ispraviti ono što je prije toga loše napravljeno, to je sad drugo pitanje. I što se tiče kupovne moći koju je spomenuo kolega Žužul, pa svakako da će i ovim poboljšanjem Zakona o otocima i naši građani na otocima doći u bolju poziciju i da će sigurno i njihov standard i samim ovim projektima i svim ovim što ove promjene donose, da će doći u jednu bolju poziciju. Da bolje privređuju gospodarski i samim tim da dođu i do veće kupovne moći i da budu i oni sami sposobni kupovati što više nekretnina u Hrvatskoj. I na taj način i obogatiti sebe i naravno svoju domovinu.
Hvala lijepa. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa kad ovako čovjek dobije raspravu negdje 14. ili 15. onda u principu ovu prethodnici su oduzeli već dobar dio toga, ali zapravo to ipak nosi i nekakvu privilegiju da se možeš malo osvrnuti na sve ono što je prije rečeno. Mislim, ono što je prije rečeno čini mi se da nitko nije osporio dobru namjeru zapravo i dobar cilj ovoga Zakona i to zaista nije sporno. Ova rasprava je pokazala da je ovaj Zakon potreban i da on zaista donosi određena poboljšanja i u svakom slučaju ga treba podržati. Ti naši mali nenastanjeni i povremeno nastanjeni otoci kojih ima 746 doista su veliko bogatstvo Republike Hrvatske i kao što vidimo svake godine svaka sljedeća turistička sezona je najbolja, bolja od svih onih prethodnih. Hrvatska zapravo postaje, to je nedvojbeno, hit. Nažalost, to donosi neku drugu stranu medalje kao što svaka medalja ima lice i naličje, to nam je donijelo i određene strahove da ćemo rasprodati. Da će se nekretnine na području naše obale, našim otocima rasprodati i zato je ovaj Zakon je sasvim dobrodošao i centralno pitanje koje svi zapravo dotiču je to pravo prvokupa. U svakom slučaju, vrlo je bitno ovo pitanje i to će biti jako bitan dokument koji se predviđa u članku 27. a to je da Vlada Republike Hrvatske ima obvezu donijeti državni program zaštite i korištenja malih povremeno nastanjenih i nenastanjenih otoka i okolnog mora. To je jedan vrlo značajan dokument i bilo bi jako dobro, ono što je bilo i jučer u raspravi rečeno, možda kod neke buduće izmjene Zakona jer naravno, ovo regulira pitanje malih otoka, povremeno nastanjenih ili nenastanjenih. Kada se bude radila nekakva sljedeća izmjena da se zaista dostavi jedno izvješće da se tu ne nadigravamo koja je Vlada više uložila. Sve to nije bitno, sve su to hrvatske vlade. Bitno je da vidimo zapravo kakvi su efekti svih mjera koje su do sad poduzete i koliko je sredstava i toga u otoke uloženo i gdje još postoji rezerve da se nešto može, naravno postoji toga sasvim sigurno puno. U ovoj raspravi bilo je puno i dobrih prijedloga. Ono što sam čuo i vezano za formalnopravne stvari u ovom Zakonu i centralno pitanje koje je sasvim sigurno sve nas zaokuplje je to pitanje, pitanje prvokupa. S jedne strane imamo zapravo našim Ustavom zajamčeno u članku 48. Ustava jamči se pravo privatnog vlasništva. To je, tako da kažemo, jedna Ustavna zapovijed koji je teško zaobići. A s druge strane u članku 52. imamo također i jednu odredbu koja kaže da su otoci dobro od interesa za Republiku Hrvatsku. Dakle, imamo konkurenciju dvije vrijednosti gdje je to potrebno pomiriti. Ovdje ovim Zakonom se predlaže kada vlasnik nekretnine na malom otoku nenastanjenom ili povremeno nastanjenom želi nekretninu prodati, da je tu dužan prvo ponuditi Republici Hrvatskoj pa u daljnjem roku od 30 dana, ako Republika Hrvatska ne prihvati u daljnjem roku od 30 dana ponuditi županiji. Nakon tih 30 dana u daljnjem roku od 30 dana općini ili gradu. Evo, ja moram reći, slažem se sa kolegama koji su primijetili i kolega Mimica je primijetio da je to malo komplicirano. Jer kad idemo na ograničenja, u principu privatnog vlasništva, tu se moramo potruditi zapravo kod izrade takvih normi da što manje zapravo smetamo i da što manje ometamo korištenje tog privatnog vlasništva. Evo u tom duhu, ja sam napravio jedan amandman koji sam ovdje dao i amandman bi se sastojao zapravo u tome da vlasnik zemljišta istovremeno uputi tu ponudu koju će on sam formirati što smatram da je korektno da sam odredi tu cijenu. Da on istovremeno tu ponudu pošalje i Republici Hrvatskoj, i županiji, i gradu i općini. Znači, sva sve te 3 adrese. I svi ti subjekti po mom amandmanu bili bi dužni u jednom roku znači od 30 dana od dana kada su to primili odgovoriti i reći da li prihvaćaju takvu ponudu ili ne prihvaćaju. E sad pravo prvokupa znači netko će odgovoriti da prihvaća, netko da ne prihvaća ili svi troje mogu to prihvatiti, ali pravo prvokupa imala bi znači prvenstveno Republika Hrvatska, zatim županija, općina ili grad. Nije to nevažno, mislim da time bismo zapravo pomogli građanima jer cijela ova procedura 30 plus 30 to je još 30 kad uzmete i dostavu u pošti to vam dođe zapravo na preko 100 i sada kad čovjek uđe u jedan ciklus kupoprodaje i ako on traje više od 100 dana sa tim dostavama, povratnicama kad je tko primio i nije primio u principu izgubi puno vremena, a možda dobije na svim adresama negativne odgovore i zapravo ostajemo ulaziti u nekakav novi ciklus gdje će spustiti cijenu ili tako nešto. Također koliko sam čuo imale su kolege i amandman na onaj članak 35.d. gdje treba ograničiti zapravo i županiju, grad i općinu što isto mislim da je jedan kvalitetan amandman koji Vlada treba apsolutno prihvatiti. Također je bilo ovdje, kolegica Antičević je spomenula čini mi se i problem darovanja. Mislim da ne bi bilo loše jedan amandman ugraditi gdje bi se zapravo ograničilo zapravo pravo darovanja na jedan uski krug ljudi. Tako da s te strane mislim da nesporno da je ovo jedan dobar Zakon, da Zakon ima jako dobre namjere, treba ga podržati, a svi ovi amandmani Vlada ih treba pozorno zapravo pogledati jer su svi napravljeni sa dobrom namjerom i mislimda uz nekoliko prihvaćenih amandmana možemo u bitnome popraviti taj tekst, stoga gospodine potpredsjedniče, državni tajniče prihvaćam ovaj Zakon i mislim da ćete biti razboriti i neke amandmane prihvatiti. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jednu repliku, gospodin Jakša Marasović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Dobro ja sam mogao replicirati bilo kome, ali evo približavamo se kraju pa sam izabrao kolegu Bošnjakovića. Zapravo ja mislim da sa ovim Zakonom mi nećemo dobiti nešto jer sve što je vrijedilo prodali smo na otocima. Pogledajte turističke komplekse sa svim nekretninama koje one posjeduju u čijem su vlasništvu danas. Dakle, sve ono što je značilo nešto u smislu vrijednosti na otocima otišlo je već davno prije, ne znam prije koje godine, valjda prije '95. i ako ne vjerujete pogledajte ovo, samo pogledajte … [[Govornik se ne razumije.]] i tvornicu ribe koja je otišla u Srbiju da ne kažem turistički kompleksi na Korčuli, na Hvaru, na Braču, ono što znam govorim o tome. U čijem su vlasništvu, pa to vidimo i onda ćemo znati sve kako stvari stoje, znate nisu to pitanje samo turistički kompleksi, to su i nekretnine koje su vezane uz te komplekse, a mi zapravo šta danas radimo? Radimo to da malom sitnom čovjeku ukidamo Ustavno pravo na prodaju nečeg njegovog. Em mu ograničavamo pravo raznim planovima koje je uredbom Vlada ograničila i smanjujemo mu vrijednost tih nekretnina. Na žalost ja ne vidim ni jednog razloga recimo da na 50 ili 20 hektara maslinika se ne dozvoli gradnja prizemlja i kata, recimo na jednoj, u hiljadu kvadrata na recimo 20 hektara, ali to mi ne omogućavamo. Mi mislimo i ne znam šta mislimo da ćemo zadržati to stanovništvo koje je svaki dan manje nota bene izuzev nekoliko otoka, na otocima u mjerama koje mi se čine lošima jer ja ću vam nešto reći. Znate kada je u Komiži povećano stanovništvo? Kad su se iz Dalmatinske zagore mobilizirale djevojke da rade u tvornici ribe. … [[Govornik se ne razumije.]] teracu jer su se udale tamo, dakle … [[Govornik se ne razumije.]] se nisu ženili između sebe i povećali su stanovništvo, a mi danas šta imamo? Imamo staro stanovništvo. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, dobro, još jednu samo bih riječ htio kazati. Vezano na kupovnu moć. Znate, nemojte se žaliti na kupovnu moć Hrvata jer ovdje ih ima što imaju kuće u Washingtonu, ovdje. Dakle, oni koji će kupovati vrlo dobro, vjerujte mi vrlo dobro su … [[Govornik se ne razumije.]] i mogu kupiti šta god hoćete i u Hrvatskoj i u svijetu bez obzira što imaju hrvatske putovnice. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, gospodin Bošnjaković. Izvolite.
Kolega Marasović je izabrao mene, evo ja ću isto odgovoriti. Ja se ne mogu složiti znate da mi ovime ograničavamo zapravo vlasnika i smanjujemo vrijednost nekretnina i da je to nekakav cilj. Mi zapravo ovim Zakonom i ovim institutima štitimo opći interes Republike Hrvatske, to je zapravo poanta i to je cilj, a vlasnik znači kad ima namjeru prodati on će odrediti, on će ponuditi koja je to cijena i ukoliko bude ova tehnologija prihvaćena zapravo da on to može sa Republikom Hrvatskom, županijom, gradom i općinom razriješiti u roku 30 dana ako nitko od njih ne prihvati, on zapravo može dakle vrlo brzo ići u drugi krug, u principu drugu ponudu davati. Tako da mislim da poanta Zakona je zapravo zaštita interesa Republike Hrvatske, a što se tiče privatnog vlasništva i Ustav je rekao zapravo da se može u interesu Republike Hrvatske ograničiti privatno vlasništvo. Evo to je to.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Iako sam prije svega ponosan Varaždinac, ako netko već ovdje dobacuje domovine sin time se ponosim. Ipak zadnjih 6 godina sam pomalo i Omišljanin, znači … [[Govornik se ne razumije.]] Općina Omišalj, otok Krk gdje sasvim sigurno uživam u ljepoti, miru, tišini, ali isto tako imam priliku i gledati, ali ne baš i uživati ogromne tankere koji dolaze i istovaraju ogromne količine sirove nafte, no o tome ne bih. Međutim, na … [[Govornik se ne razumije.]] Adriju sada vam se sprema i … [[Govornik se ne razumije.]] plin, a to su vrata na ulaz na otok Krk, Cres, Mali i Veli Lošinj, međutim to nije problem samo Kvarnerskog zaljeva već mnogo šire. No ovaj moj realni uvod malo baca sjenu na uvod ocjene stanja gdje su otoci kako piše određeni kao dobra od interesa za Republiku Hrvatsku i imaju njezinu osobitu zaštitu. Otoci su vrlo osjetljive ekološke cjeline koje su sada relativno dobro očuvane. U usporedbi s Grčkom, Turskom, Španjolskom, da ne nabrajamo dalje zaista imamo pravo nedevastirano bogatstvo i treba ga zaštititi, stvarno se treba deklarirati da je to zaštita nacionalnih interesa. No ipak nad svemu do sada rečenom stoje dosta alarmantne teze. Na otocima ima sve manje … [[Govornik se ne razumije.]] , ostala su većinom staračka domaćinstva. Ima nedostatak dobre komunalne infrastrukture. Mogu slobodno reći da i određeni broj otočana i nema baš u cijelosti zdravstveno ispravnu vodu za piće. Pitanje je kakve su ceste, kakva je struja. Nema isto tako dovoljno dobrog povezivanja otoka s kopnom iako tu možemo reći da jesmo blizu nekim standardima ali sasvim sigurno možemo se složiti svi skupa da ima vrlo lošeg ili da gotovo nema povezivanja otoka s otokom. I tu bi država trebala fokusirati svoju zainteresiranog za razvoj otoka i očuvanje nacionalnih interesa. Osobno sumnjam da će općina, županija ili država bolje štititi vlasničke interese od samih otočana. To je njihova djedovina i većina njih sigurno ne želi prodati svoju zemlju. Znači, moja je prva teza da ima i drugih načina da se sačuvaju nacionalni interesi a do sada pokazane "metode" pomoći otočanima nisu dale baš Bog zna kakve rezultate. Zašto ne bi država dala jamstva za kredite, za njihove inicijative, za inicijative otočana? Zašto ne bi povezali na pravi način otoke međusobno, subvencionirali prijevoz otočana? Zašto ne bi osigurali iz državnog proračuna otočanima bolji standard i kroz komunalnu infrastrukturu ali i stvaranjem uvjeta za ostanak i opstanak jer bez života na otocima svaka aktivnost države je upitna. Smatram pod drugo da nema razloga za hitnost postupka jer se niz predviđenih podzakonskih akata može paralelno pripremati. Posebno želim naglasiti da bi važnije bilo utvrditi pomorsko dobro. U ovom trenutku sigurno jedan od prioritetnih zadataka. Nedopustivo je isto tako da se na ovaj način marginalizira uloga ovog Visokog doma jer se člankom 7. briše postojeći članak 12. odnosno izuzimaju se dosegnuta prava u linijskom obalnom pomorskom prometu a to sve prije nego se i donio Zakon o javnom prijevozu u linijskom obalnom pomorskom prometu. Mi ne možemo unaprijed prognozirati a kamoli znati kako će se Hrvatski sabor tada odrediti prema tom zakonu. Prijedlog izmjene i dopune zakona utvrđuje postupak prvokupa ali nisam siguran da ćemo na taj način izbjeći šikaniranje vlasnika u procesu prvokupa i o dugotrajnom procesu prvokupa makar i potencijalno obezvrjeđivanje vrijednosti imovine. Isto tako, nisam siguran da ćemo izbjeći izmjene i dopune već ovog predloženog zakona o hitnom postupku jer program koji treba biti izrađen kroz godinu dana sigurno će eksplicite dati rješenja na temelju kojih će biti vjerujem potrebna i prilagodba a samim time i izmjena ovog zakona o kojem sada raspravljamo i koji se predlaže po hitnom postupku. Kao treće, više kolegica i kolega je izrazilo svoju sumnju u članak 8. ovog prijedloga odnosno članak 13. postojećeg. Treba prihvatiti inicijativu otočana da se ne proširuju ovim izmjenama i dopunama zakona vrste sitne divljači umjetnim putem protuprirodno. I na kraju, da se i osobno izjasnim. Svakako sam dušom i srcem za zaštitu nacionalnih interesa jer ja želim dolaziti kao što sam i do sada na naše prelijepe otoke, priobalje i želim čuti kako se govori po domaći a ne da ćemo za komunikaciju sa susjedom trebati prevodioca. Želim da se spriječi devastacija i otoka i priobalja. Želim da se spriječe moguće ekološke katastrofe, zagađivanje. Želim da čujem plač i smijeh malih otočana i da ih ima sve više i više. Želim da turizam i poljoprivreda osiguraju svima nama visoki standard jer imamo Bogom dano bogatstvo. Zbog svega toga ne bi trebalo odbaciti ideju da se ide s ovim prijedlogom u drugo čitanje i dati šansu za najbolje rješenje. I upravo zbog toga bilo bi dobro da u ovoj široj raspravi omogućimo i otočanima i razno raznim udrugama pa i svima nama koji smo ovdje, dakle političkim strankama da donesemo zaista konsenzusom najbolje rješenje i da se svi odredimo prema ovom pitanju kao doista pravom nacionalnom interesu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prvi je gospodin Zdenko Antešić. Izvolite!
Hvala lijepa. Evo, kolega Vresk je u jednom dijelu govorio o alohtonoj. [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ispričavam se. Gospodin Sabati je u jednom dijelu govoreći o alohtonoj divljači spomenuo neke vrste tih malih divljači za koje naravno nije dobro da budu na otocima. Pa ja bih vam u tom smislu ispričao jednu priču životnu sa jednoga našega otoka koja se dogodila upravo na tu temu. Naime, Hrvatske šume su vršile pošumljavanje jedne plohe krasa na jednom našem otoku i naravno nisu mogli da se izrazim kako ste vi rekli po domaće doći na kraj sa lokalnim ovcama koje su naravno brstile te biljke. Radi se o crniki, bora itd. I oni su se navodno odnosno to je priča dosjetili jadu i da bi riješili problem ovaca doveli su na taj otok čagljeve. I jedan od pastira ne znajući prirodu tih čagljeva je našao jednu ovcu, zatrovao ju je i smatrao da će čagljevi jesti tu uginulu ovcu. Međutim, dogodilo se obrnuto. Tu zatrovanu ovcu su vidjeli supovi, potrovali su se i jasno došlo je do ogromne katastrofe. Dalje, ne mogavši doći na kraj sa čagljevima lokalni lovci i čobani su pristupili jednom sofisticiranijem načinu trovanja tih čagljeva kroz stavljanje malih mamaca i nevidljivih. I što se dogodilo? Mamce naravno su našle sove, našle su kune, našle su još neke druge tako male životinje, gavranovi, vrane i ostalo. I šta se na kraju dogodilo? Dogodilo se to da su se razmnožili štakori na tom našem otoku. I šta je moguće? Moguće je da dođe do nekakve epidemije neviđenih vrsta. Što hoću time reći? Ovo samo pričam zbog toga što se može dogoditi kada se nepromišljeno uđe u eko sustav nekog ovakvog područja kao što je naš otok. I da tu treba biti izuzetno oprezan i pažljiv da to spriječimo.
Hvala lijepa. Odgovor gospodin Sabati, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja ovo doduše nisam shvatio kao repliku međutim moram ipak još jedanput naglasiti da sam razgovarajući sa prijateljem i načelnikom općine Vrbnik gospodinom Franjom Toljanićem dobio čitav niz podataka. A između ostalog kad već govorimo o nekakvoj zgodi, kad sam došao prvi puta u mali … [[Govornik se ne razumije.]] na Omišalj, malo obišao prvo sam sreo tamo čitav niz ovaca i malo janje i sasvim sigurno to potvrđuje ovo što ste vi govorili i zalažem se da otočani govore o tome što treba tamo napraviti. Hvala.
Hvala. Još jedna replika gospodin Anton Peruško. Izvolite.
Pa imao sam najozbiljniju namjeru da ne učestvujem u ovoj raspravi zbog nekih mojih rezervi i stavova u odnosu na ovaj zakon, ali kolega Sabati je rekao da treba sačuvati naš jezik, ali je rekao jednu drugu konstataciju da ograničavanjem vlasništva malih ljudi da izražava sumnju da će država biti bolji zaštitnik interesa. Ja se s time apsolutno slažem i mislim da ima dosta drugih instrumenata pa ću pokušati kroz prikaz kretanja vlasništva na ovim prostorima što se to zapravo desilo? Evo uzmimo ako hoćete u prapovijesti ili prije, prije 7. stoljeća, prije dolaska Hrvata na Jadran tko je vladao ovim jadranskim prostorima? Starogrčki kolonizatori, Rimsko carstvo i ilirsko-keltska plemena je li tako? Do 1945. godine imovinsko-pravni i svaki drugi odnosima na ovim prostorima čime su se rješavali? Snagom oružja i to oružja turskog, ugarskog, francuskog, talijanskog, rimskog, njemačkog i ne znam koga. Od 1945. godine pa do 1990. i ne samo do 1990. i do 1995., do sredine devedesetih godina Hrvatska je bila stvarni vlasnik tih prostora i u jednom ekstremno negativnom ako hoćete smislu pa do toga da stranci nisu ni mogli doći na primjer na Brione, na Lastovo, na Vis i tako dalje. Ali šta se od tada desilo? Početkom masovne privatizacije i rasprodaje što se desilo? Tko je danas stvarni vlasnik? Neformalni ali stvarni ovih prostora o kojima mi govorimo? Stranci. Sanirali smo banke sredstvima poreznih obveznika, 98% ih prodali strancima i oni su sad zapravo vlasnici tih prostora i sad ovdje ovim, ovim nekim normama koje donosimo, koje idu na uštrb malog čovjeka i ograničavanje vlasništva kao što je kolegica, Mimica rekao: "Nema drugog izlaza". Neka, i to ćemo pretrpjeti. Međutim to ne rješava. A pogotovo je ovaj Zakon nedostatan i nedovoljno artikuliran i veliki je broj amandmana, vidio sam i od kolege Bošnjakovića i drugih koji kruže ovdje i moramo ih usvojiti, a ja mislim da sve ono što je kolegica Ingrid rekla u svojoj raspravi valja pretvoriti u amandmane ili najbolje zakon poslati u drugo čitanje.
Hvala. Hvala lijepa. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, pomočniće ministra, kolegice i kolege. Ova tema uvijek izaziva različita osjećaja, različite osjećaje. Ova tema uvijek ima smjer kretanja da se pokuša na margini naći razlog da se ne govori o ozbiljnim problemima. Ovaj zakon, izmjene i dopune su došle na dnevni red i Vlada je pod pritiskom javnosti zbog izuzetnog interesa javnosti, zbog jedne silne percepcije da je nužno učiniti nešto da se zaštite hrvatski otoci, nekretnine prišla izmjenama i dopunama da pokuša na ovaj način uskladiti percepcije javnosti i silni interes javnosti naravno i zaštitu nacionalnih interesa i da pokuša na ovaj način uskladiti taj jedan odnos. Naravno različiti su načini na koji se može gledati u kontekstu rasprave o otocima. Jedna rasprava koju zasigurno imaju naši gledatelji koji gledaju putem TV ekrana ovaj prijenos, a koji žive na otocima, koji su sudbinski vezani uz otoke pa koji imaju i nekretnine na tim otocima oni zasigurno sada na neki način se nalaze u jednoj dvojbi, u jednoj dilemi. Naime zadaća svakog zakona, zadaća ovog Parlamenta je naprosto da problem riješava, da stvara cestu kojom će se problem riješiti. Ona treba pomiriti interese neupitno vlasništva koje, koji postoje, interese zemlje da te najvrijednije vrijednosti koje imamo sačuvamo za buduća pokoljenja. I sada u tom vrlo zamršenom sklopu kako naći najbolji odgovor da bi se riješila ova pitanja? Vrlo teško. Vrlo teško iz razloga što stvari stoje, sve je uvjetovano nečim. Naime niti ovaj izmijenjeni Prijedlog zakona niti zaštita koja može uslijediti u smislu zabrana prodaje nekretnine strancima, niti instrumenti koje može lokalna samouprava propisati samostalno nisu dostatni da bi se postigao puni cilj. Puni cilj koji se želi postići naprosto ne može polaziti od zabrane prijenosa vlasništva. Transfer vlasništva u tržnoj poziciji je neupitan. Njegovu poziciju mora država ispuniti onim mjerama koji djelomično sadrži ovaj izmjene i dopune zakona. Naime neupitno je da se planom koji se treba napraviti u godinu dana država mora jasno očitovati o tome koji su interesi i na kojim pozicijama jadranskih otoka želi država ući u vlasništvo, želi otkupiti kroz prvootkup ili određenom rezervacijom tih posjeda ili otoka i na taj način zaštititi određeni globalni interes. Ono što naravno najteže je razumjeti sa pozicije vlasnika odnosno čovjeka koji živi na otoku je zbog čega se uskraćuje pravo vlasništva u raspolaganju pa i onoga kod podizanja kredita kad želite kao polog staviti vlastitu nekretninu. Za one koji se nalaze na otocima a bez ikakvog problema se kupuju tvornice, kupuju se banke, kupuju se isto tako vrijedne nekretnine, vrijedne pozicije u tržnom prometu, a eto na promet nekretnina na jadranskim otocima važi jedan zaseban režim koji opet kažem nije dovoljan i neće ispuniti onu ulogu i zadaću koju naravno javnost od njega očekuje, a to da za 50 ili 100 godina hrvatski otoci ne budu u vlasništvu stranaca. Ovo neće zaustaviti taj prijenos vlasništva jer prate domaća fizička osoba i strana fizička osoba, ako gledate u perspektivi budućnosti onda su to gotovo iste osobe. Vi naprosto nećete imati elemenata na taj način razriješiti ovu vrlo zamršenu dilemu. Drugo. Ako već onima koji imaju nekretnine na otocima uskraćujemo pravo i ako smo se složili da i oni trebaju podnijeti taj teret da bi se pravednije i za zemlju kvalitetnije riješio ovaj problem, onda dajmo tim vlasnicima nekretnina određene benefite koje oni moraju imati jer imaju zapriječeno pravo koje svi ostali vlasnici nekretnina imaju. Upravo zbog toga ja predlažem da se razmisli i u tom smislu sam podnio amandman da se osnuje otočni garancijski fond koji će upravo počivati i biti tu da upravo onim vlasnicima nekretnine koji žele dignuti ili podići kredit za određenu gospodarsku aktivnost, a jedino što mogu založiti je nekretnina, da se napravi fiducija nad tim vlasništvom, da se upravo za njih koristi takav garancijski fond iz koga će oni moći polučiti ona prava koja i onako imaju svi ostali vlasnici nekretnine u Republici Hrvatskoj. Prema tome, njima bi se na taj način kroz taj otočni garancijski fond vratilo ono izvorno pravo koje oni imaju. A vjerujte, svi vlasnici nekretnine na otocima hrvatskima u odnosu da ih pitate da li bi prije prodali jasno po istoj tržišnoj cijeni svojoj državi ili bilo kojem fizičkoj ili pravnoj osobi ja sam siguran da će se svi prije odlučiti za državu. Ali oni očekuju da to bude iskreno, da to ne bude samo pravna zavrzlama da se ne može ništa dogoditi, odnosno da se zaustavi pravni promet. Jer vi danas imate stanje da zemljišne knjige su u takvom stanju na našim otocima, da naprosto vam je vrlo teško dobiti zemljišno knjižni izvadak, jer je to stanje potpuno neriješeno. Evo da vam samo kažem na prostorima kornatsko-žutsko-sinjske skupine ona je prije 150 godina kupljena od talijanske vlastele u Zadru. Znači, to je jedan pozitivan primjer kako smo mi Hrvati kupovali od Talijana i to žutsku skupinu prije 150 godina, a Kornate prije 130 godina, kupovali, kupili od njih. Vidite, od tih na žalost 150 i 130 godina zemljišne knjige nisu doživljavale neku promjenu. Postojalo je jedno privredno pravo nasljeđivanja koje je u stvari bolje očuvalo te nekretnine i te otoke bolje nego što ćemo mi uspjeti sa svim pravnim silnicama da ih očuvamo. A pravo nasljeđivanja je bilo jasno. Nasljeđuje se po lozi. U početku je to bilo isključivo muška loza jasno. Danas se to ponešto promijenilo, ali ne u potpunosti. Ali čekajte! Ali je zaštita, zaštita te nekretnine neupitna bila u tim i takvim okolnostima i u okolnostima komunističke Jugoslavije i u okolnostima one starije Jugoslavije. Znači, da je nekretnina i način prirodnog prava toliko bio čvrst da je on tu nekretninu sačuvao. Naša briga je da takav jedan tijek stvari nastavimo u novim okolnostima uvažavajući činjenicu da se danas ni na otoku gospodo bez novaca ne može živjeti, da se ni na otoku bez pologa ne može dobiti kredit, da vam treba nekretnina, da vam treba sve ono što treba svugdje drugdje. Ako to uskratimo, ako to pravo ne damo otočanima i vlasnicima nekretnine onda im dajmo na drugu stranu mogućnost da kroz otočni garancijski fond oni ostvare ona ista prava koja svi drugi imaju. Jedino na taj način će se moći povjerovati u ozbiljnost ovih mjera za koje ja držim da su dobre. Meni je potpuno nebitno da sada govorim o muflonima i čagljevima i svemu skupa, jer to nije meritum priče. To je margina kojom se želi zabavljati neka javnost itd. Sadržaj ove priče je u ozbiljnom pristupu, ozbiljne države, tako da najvrednije resurse sačuva, ali i ljude. Ljudi su na otocima jednaki resursi kao što je i nekretnina. Jer, bez ljudi taj resurs vrijedit će daleko manje. Bit će manje prepoznatljiv i on neće izazivati ovakvu raspravu. Prema tome, mi moramo sačuvati ljude na otocima. Moramo sačuvati i nekretnine, a da bismo i to učinili moramo otvoriti jednako pravni prostor za one vlasnike koji su sami kroz sva ova ne vremena očuvali ovaj prostor i danas o njemu mi možemo raspravljati kao o najkvalitetnijem hrvatskom prostoru. Prema tome, upravo zato što su to oni učinili do danas, dajmo da mi budemo ti baštinici koji ćemo to prenijeti za sutra isto tako kvalitetno.
Hvala. Imamo pet, šest replika. Prva, poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Kolega Markov, govorili ste o tome kako je svojevrsna neminovnost prodaje nekretnina i kako će i ovaj prvokup tu mnogo što učiniti. Ja i moji kolege u Klubu HSP-a smatramo da je prvokup ipak dobar model. Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju naime predviđa da stranac može osnovati podružnicu firme u Hrvatskoj i da ta firma može kupovati. I to je ono što se upravo događa, pa čak to čine i firme iz ovih zemalja koje trenutno kukaju da nemaju slobodan pristup hrvatskim nekretninama. Članak 62. Sporazuma pak predviđa javni interes kao zaštitu i upravo je to temelj radi kojeg je trebalo već davno ići na ovaj koncept prava prvokupa. Pravo prvokupa inače postoji kod kulturnih dobara, a otoci su prvorazredni u smislu definiranja identiteta Hrvatske. Članak 52. Ustava ih deklarira kao dijelove Hrvatske od posebnog interesa i koji uživaju njezinu osobitu zaštitu jednako kao i sva druga kulturno povijesna baština. Prema tome, logično je to primijeniti taj isti model. Upravo je zato HSP još 2004. predložio svoj Prijedlog zakona o vlasništvu s kojim smo htjeli upravo uvesti pravo prvokupa ako netko kupuje više od četvrtine nekog otoka. Podrazumijeva se naravno ne otoka Brača ili Hvara, nego u prvom redu ovih malih otoka. Na žalost to tada od Vlade nije usvojeno, ali eto drago mi je da je to sve konačno na dnevnom redu. Inače, ovaj prijedlog zakona ima toliko dvojbenih dijelova, da mi u Klubu smatramo da bi bilo najbolje da zakon ide u drugo čitanje. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Markov.
Pa kolega Tadiću, mi se ne razlikujemo u tome da držimo da je institut prvo otkupa dobar. Prvokup je dobar, međutim mislim da se slažemo u tome da on sam po sebi neće riješiti silinu problema pred kojim se mi nalazimo. On je dobar kao instrument i idemo ga kao alat iskoristiti. Ali iskoristimo ga na način da napravimo jedan osmišljeni plan u kome ćemo točno prepoznati ono što jest interes države i ono što nije interes države. Ono što jest interes države naravno tu će se taj alat odmah primijeniti i država sredstva se trebaju izdvojiti za te krajeve. Ono što nije u ovom momentu primarni interes države treba zaštiti drugim mjerama. Jedna od mjera je oživljavanje gospodarstva i stavljanja onih vlasnika nekretnine na otocima u jednaki pravni financijski položaj sa svima onima koji žele baštiniti njihovo. Znači mi moramo vratiti aktivnosti na otoke. Mi moramo stvoriti na otocima takav odnos u kome se neće prodavati nekretnine po 3, 4, 5 ili 10 eura što jest nažalost danas slučaj, o tome se ne govori. Znate, i kad prodate takvu nekretninu po 5 eura nećete govorite o tome jer vas je pomalo sram. Prema tome, mi morao ozbiljno govoriti o tim problemima, a ovaj institut apsolutno se može upotrijebiti da bude efikasan.
Druga replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Gospodin Markov kaže da je transfer prijenosa vlasništva je neupitan. Pa zbog toga i trebamo donijeti ovaj zakon, jer sve se odvijalo u biti mimo propisa, ono zaobilazno pa na mala vrata. Pogledajte oglasni dio u "Narodnim novinama" pa ćete vidjeti koliko se svakodnevno osniva trgovačkih društava za promet nekretnina. I upravo je išlo tim dijelom i kako su i Mađari i drugi znači mimo reciprociteta i drugih pravnih instrumenata dolazili i kupovali taj dio. Nije ista situacija, normalno da će jednoga dana doći do liberalizacije tržišta nekretninama u Hrvatskoj. Ali nije ista situacija ako je Hrvatska u okviru Europske unije i ako nije. Onda neće biti 7 eura, nego će biti isto recimo 100 eura kao što je recimo u Parizu ili drugim područjima. To je bitna razlika. I normalno da kasnimo sa donošenjem ovih zakona. Prema tome, da smo to dobili ranije ne bi se događale ove situacije. Jer mi ćemo i tražiti službene podatke pa ćete vidjeti daleko veći broj nekretnina prodan na ovaj način putem prokurativa, putem poštivanja trgovačkih društava nego što se službeno iznosi. Mi imamo samo službene podatke Ministarstva vanjskih poslova, odnosno pravosuđa vezano za onaj gdje oni daju odobrenje putem reciprociteta i ove druga varijante. A činjenično i u stvarnoj situaciji daleko nepovoljnija za Hrvatsku. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Kolega Kovačević, apsolutno reciprociteti u ukupnom odnosu prodaje nekretnina iznose svega 3,5% prema statističkim podacima. Ostatak otpada nažalost na, ne možemo to nazvati ni mutne poslove, ali možemo nazvati upitne poslove. Upitne bez obzira što Zakon o trgovačkim društvima u ovom momentu daje mogućnost i da se tako postupa. Ali za Hrvatsku u ovom momentu to nije prihvatljiv način da imamo otvorenih tvrtki preko tisuću i nešto koje se isključivo imaju za cilj i svoj interes vide u tome da kupe nekretninu koja služi osoba koja je vlasnik te tvrtke, a osoba koja jest vlasnik te tvrtke može biti po našem zakonu stranac i isključiva zadaća te tvrtke je da stvara odnos vlasništva. Prema tome, mi već sada imamo vrlo tešku situaciju i mislim da izmjenama čitavog niza zakona, uključivo i Zakonom o trgovačkim društvima, ili ako se to može i u postojećem zakonu regulirati da se takve stvari ne događaju, mi moramo spriječiti takve radnje. Takve radnje gledano ekonomski sa aspekta hrvatske države koja želi uzeti porez su također neprihvatljive. Jer ako gledate status te nekretnine, ako gledate činjenicu da se na nju ne plaća ni porez, ako gledate čitav aspekt te pravne priče onda vidite da se radi o jednoj fikus firmi koja je ustvari vrlo bogata i samo čeka ekspanziju da izađe i da uprihoduje čim veći iznos. A evidentno je da će cijene za 4, 5 ili 10 godina, a kapitalu se ne žuri, jer u svojstvu nekretnine on ne propada, nego što više, on toliko akumulira svoju vrijednost da je teško danas i procjenjivati koliko tzv. takve fikus firme imaju vrijednost od ukupnih firma. Možda su prešli i vrijednost svih ostalih tvrtki koje posluju i koje se bave određenim poslovima na prostorima Republike Hrvatske.
Treća replika, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Što ćemo gospodo sa člankom 3. Ustava Republike Hrvatske koji između ostalog govori o nepovredivosti vlasništva? Da li taj članak 3. samo nekom jamči sigurnost od neke ne znam komunističke eksproprijacije zaštite od neke nasilne uzurpacije, sigurnost raspolaganja tim nekretninama da recimo se na tim otoku mogu uzgajati ovce, ili to znači i sloboda otuđenja, jasno uz ona pravila koja će postaviti država, platiš porez itd.? Znači, temeljno pitanje je tko ima pravo braniti Anti, Marku, Peri, Juri ili ne znam kome da proda svoje? A zašto ti ljudi čine, a nikom o tome da progovori. A vjerojatno prodaju da bi mogli riješiti svoju egzistenciju. Tko u Hrvatskoj u ovom trenutku moguće kupiti neko neku nekretninu vrijednu milijun, dva ili tri milijuna eura? Mogu kupiti prije svega ovi iz te graditeljske mafije i mogu kupiti tajkuni, hrvatski tajkuni koje smo mi stvorili tamo početkom '90.-ih godina. Hrvatska lokalna samouprava zasigurno neće doći u priliku da kupuju ni otoke, ni neka druga kulturna dobra i tome sl. Pitanje je isto tako da li ovaj zakon kao takav korespondira sa otočanima? Da li je netko upitao se što uopće otočani misle o disponiranju, raspolaganju sa svojim nekretninama? Da li bi oni pristali da im se brane otuđenje tih nekretnina? Smijemo li to njima zabraniti? Smijemo li indirektno upropastiti na jedan takav način otočane? Ja znam da to nitko ne želi. Ali temeljno je pitanje da li je onda jedan takav zakon ustavan, da li je onda taj zakon sprovediv, da li državna lokalna samouprava ima novaca, da li će ona otkupljivati koji otok ili će se sve na kraju svesti samo na mrtvo slovo na papiru? Konačno, vrijednost nekretnina u Republici Hrvatskoj postigla je cijenu valjda veću nego na Manhattan-u. Danas se jeftinije može kupiti otok u jednoj Francuskoj ili negdje drugdje u Sredozemlju, nego u Republici Hrvatskoj. I neka ostane tako, ali pitanje je da li se može …
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Markov.
Kolega Kajin, prvokup nije zabranjen. To nije zabrana to je jedan instrument putem kojega pokušavamo vrlo jednostavne stvari uskladiti. Ako ja želim prodati svoj otok, recimo moja porodica ga ima, ali dobro mi ga nećemo prodati, onda da li ću ga prodati svojoj državi ili ću ga prodati pod istim uvjetima nekoj drugoj pravnoj osobi, Damiru Kajinu. Naravno da tada svatko može odlučivati kako hoće, a ovaj zakon kaže da pod istim uvjetima država ima to pravo. Mislim da što se tiče toga ne postoji dvojba ni dilema kod otočnog stanovništva. Dvojba i dilema postoji na onoj strani. U kojoj mjeri je ovo ozbiljno što piše, u kojoj mjeri će se ovo i kojom brzinom moći poštivati, kada ćemo odrediti obalni pojas, kada ćemo razgraničiti koja je prva parcela do mora, kada ćemo zemljišne knjige dovesti u red da znamo što je naše vlasništvo, jednom riječju kada ćemo postati normalni građani i kada će otočani moći reći da nisu siromasi koji žive na rudniku zlata, a na žalost oni su danas siromasi koji žive na rudniku zlata i to je glavno pitanje.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Pa Markov je istaknuo nešto što je možda najinteresantnije, da govorimo o zaštiti nekretnina, o zaštiti stvari, a da malo tko pita za ljude, o tim ljudima. Prema tome osnovno je što i ističe kolega Markov, da treba zaštititi ljude. Točno je i to da se nacionalni interes ne može, odnosno zaštita nacionalnog interesa provoditi i trenirati kroz strogoću i posebne čak uvjete za naše otočane koji su tu, koji su vlasnici tog zemljišta. Ne zato što su to kupili nego zato što su to naslijedili od svojih otaca, praotaca i pradjedova, a sada su osiromašeni i prisiljeni su to prodavati ne vlastitom voljom i ne rado. Jedino ovdje mala replika na ovo što govorite, teško je danas dobiti ZK izvadak. Ma nije problem dobiti ZK izvadak. Problem je u tome što se ZK izvadak može brzo dobiti, ali je stvar u tome čime se nepotrebno hvalimo jer je čitav projekt koji je započela bivša Vlada otišao u pogrešnom smjeru i novci se troše tog kredita u pogrešnom smjeru. Da se prepisuju netočne stvari u digitalni oblik. Smisao je toga da zemljišno-knjižni izvadak pokaže realno stanje a ne dobijete brzo, hitro dobijete ZK izvadak gdje vam je zadnji upis 1898. godine i što ćete vi s tim. Prema tome u tome je problem. Ali problem je i u tome da mi ovim zakonom ne možemo, upravo takva situacija koja je najčešće na našim otocima, ali ne krivnjom države nego i ostalih rasutih vlasnika jer smo usitnili parcele pa i nasljeđivanje, pa mnoge zemlje i u tom vode reda, jeste upravo u tome da se tim vlasnicima, stvarnim vlasnicima ne dođu u nepovoljniji položaj nego što su to drugi stvarni vlasnici koji također nisu uskladili zemljišno-knjižno stanje sa stvarnim stanjem.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa kolegice Ingrid. Tako je, slažemo se da su ljudi jednaka vrijednost i da oni u naravi posebice na otocima čine nerazdvojiv odnos prirode, Boga i ljudi i to je posebno na otocima gotovo jedno predanje. Prema tome sve ono što učinimo i dademo tim ljudima, dali smo i prirodi, dali smo i toj zaštiti, dali smo i očuvanju vrijednosti, ali na jednoj strani smo i zaštitili one vrijednosti koje želimo prvokupom zaštititi. Prema tome snaženje ljudi na otocima, demografska politika koja treba ići uzlaznom linijom, stvaranje boljih uvjeta života će siguran sam pojačati i inače dovoljnu domoljubnu crtu koja je uvijek bila prepreka i brana svim onima koji su željeli kupiti, svima onima koji su željeli oteti ili onima koji su željeli prisvojiti. Prema tome upravo ulaganje u ljude je ulaganje u prostor, ulaganje u budućnost, ulaganje kojemu će ovakve institucije zakona samo pospješiti uspješnost djelovanja, a neće biti glavni kreatori jer oni ne mogu biti glavni kreator. Ljudi moraju biti ti koji će osmisliti život, a oni vrlo dobro znaju da se oni nalaze na najljepšem dijelu svijeta. Oni vrlo dobro znaju da taj najljepši dio svijeta nisu spremni propustiti ili dati drugima.
Poštovani zastupnik Zdenko Antešić, replika.
Kolega Markov evo u svom nadahnutom govoru baš je lijepo spomenuo brigu o ljudima. Međutim gledajte, mi do sada u pravilu o tome govorimo deklarativno. Puna su nam usta evo u zadnje vrijeme betonizacija, apartmanizacija, rasprodaja, devastacija i jasno ovakav prijedlog zakona je politički vrlo isplativ jer on da kažem pod navodnicima, tobož sprječava prodaju nekretnine strancima i zapravo intencija toga zakona i je to. Međutim to sigurno na takav, na ovakav način se neće polučiti ovi rezultati. Ovo što je s pravom, što ste vi gospodine Markov rekli, dakle briga države nisu samo otoci, zemlja. Najvažnija briga su ljudi. A o ljudima, pogotovo o otocima se ne vodi na razini deklarativnih parola briga, odnosno ljudima su dolje važna prvo, a) radna mjesta, drugo a) prometna povezanost ili obrnuto, ali jedno s drugim i povezano i bez toga nema opstanka života. A sada pogledajte, mi na otocima prvo svega imamo restriktivan Zakon o prostornom planiranju, Uredba Vlade o zaštićenom pojasu restriktivna, sad je restriktivan način o prijenosu prava nad nekretninama, zatvaraju nam se radna mjesta prvo ureda državne uprave, zatim poštanskih ureda itd. Uzmimo elementarnu stvar da ja na svoj otok iza 10 sati na večer ne mogu otići. Koliko sam ja u neravnopravnom položaju u odnosu recimo na jednog, da se netko ne uvrijedi, iz Zaprešića koji može tamo otići kada hoće i kad dođe. I sada sve skupa zašto to govorim, da treba konkretnim mjerama voditi računa o otočanima, a na taj način ćemo voditi računa i o otocima jer otočani su ti koji će održati otoke žive.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Markov.
… /Gvornik naknadno uključen./ … naravno to su pojmovi koji danas u Hrvatskoj nisu, nemaju povoljnu konotaciju. Oni imaju vrlo negativan prizvuk, ali znate da u zadnjih 40 godina se niste iz svoje kuće selili dole u konobu u podrum i tako to iznajmljivali i da se niste na otocima snalazili na razno-razne načine možda bi demografska slika izgledala i daleko gore nego što jeste. Prema tome sila određuje način ponašanja, a sila kažu ni Boga ne moli. Prema tome vrlo je teško danas kritički govoriti o nekim pojavama, pa i u prostoru, pa i u prostoru nad otocima, jer danas imaju kažu plovimo obalom pa vidimo neku ružnu malu kućicu u kamenu, a do nje je jedna lijepa prekrasna vila koja se prekrasno uklopila. Naravno ovaj je imao novac pa je to uklopio, ovaj jadnik nije imao ništa nego je to gradio u kamenu onako kako je mogao. I on danas ispada problem u tom prostornom planu jer kod one satelitske slike ili aviona on se uopće ne vidi nego misli da je neka gomila ispod. A onda kaže da ga nema ni ucrtanoga. Razumijete? Lako je govoriti sa pozicije moći i pozicije kad imate. Ali na otocima nisu jednako te priče izgledale danas i prije 50 godina. Prema tome, moramo imati osjećaja i moramo imati tu jednu socijalnu komponentnu kod svega, pa i kod prostornog planiranja. I kod prostornog planiranja mi moramo uzeti u obzir jedan socijalni aspekt. Da li tu živi naš građanin, da li on ima obitelj, da li on ima alternativu ili nema alternativu? To su ustvari ključna pitanja koja daju ispravniji odgovor nego sam prostorni plan koji kaže, zabranjuje se.
Poštovani zastupnik Željko Kurtov.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Ja osobno se isto zalažem i podržavam pravo prvokupa. Međutim to pravo bi se isto trebalo odnositi i na nekretnine u vlasništvu općina, županija i gradova. I još što je bitnije, pitam se ako vlasnik nekretnine koji dođe u 3 mjeseca do svojih papira da bi mogao prodati dalje, ako taj vlasnik ne proda kojim slučajem tu nekretninu, koliko će važiti ovo mišljenje. Da li godinu, 2, 3 ili 5? To je jedno od pitanja koja nisu jasna u ovom Zakonu, a mislim da bi ih trebalo pojasniti. Da li Vlada već zna koje će otoke otkupiti, a ako ne zna kad će to znati? Mislim da su ovo pitanja koja su vrlo bitna za Prijedlog ovog Zakona, a naročito mi se ne sviđa što je po hitnom postupku. A mislim da je iz ovog Prijedloga ovdje nije zreo ovaj Zakon za hitni postupak i da se danas ili sutra potvrdi. Što ako državu ove godine ne zanima neki otok ili dio otoka, a za 5 godina recimo će biti od vitalnog interesa za državu. Za godinu dana može država odbiti da kupi od privatnika, a za 5 godina se može desiti da će biti od vitalnog interesa. Koji su rokovi, da li će to biti, ponovno pitam, za godinu, 2 ili 5? Mislim da to treba u ovom Zakonu jasno ugraditi da svaki hrvatski građanin i mi ovdje, a i mislim kolegice i kolege, i javnost ne smije biti nedorečenosti u ovom Zakonu nego da bi trebalo biti sve jasno i čisto. Znači, podržavam ovaj Zakon, samo ove nedorečenosti da se isprave i za to sam da se ide u drugo čitanje zbog kvalitetnijeg donošenja zakona. Gospodo, o članku 17. pa nismo skoro uopće raspravljali. Ne znam zašto. Mislim da ovdje jedino je bitno otoci, tko će te otoke kupiti, tko će s njima raspolagati, a sami otočani mislim da su manje važni. Ja ću pročitati ovdje članak 17. "Vlada Republike Hrvatske na prijedlog resornih ministarstava uz prethodno mišljenje otočnog vijeća, povjerenstva za otoke i agencije donosi sljedeće državne programe razvitka otoka, u daljnjem tekstu: državni program." Ja ću pročitati samo neke točke koje mislim da su jako važne i kvalitetne. "Državni program prometnog povezivanja otoka s kopnom i međusobno i unutar otočnog prometnog povezivanja. Program se donosi na prijedlog ministarstva, a izrađuju ga Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi i Ministarstvo financija. Državni program vodoopskrbe, odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda, te građenje i održavanje objekata za zaštitu od štetnog djelovanja vode na otoku, program se donosi na prijedlog Ministarstva poljoprivrede i šumarstva, vodnog gospodarstva, a izrađuju ga Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva, vodnog gospodarstva, Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja, graditeljstva i Ministarstvo financija". Nemam potrebe čitati sve ove prijedloge, ali ću još jedan članak 13.: "Državni program uređenja posjedovne i vlasničkopravne evidencije, katastra i zemljišnih knjiga na otocima. Program se donosi na prijedlog Ministarstva pravosuđa, a izrađuje ga Ministarstvo pravosuđa, Državna geodetska uprava, Središnji državni ured za upravu i Ministarstvo financija". Mene zanima, gospodo, ovo je krasno rečeno i to treba napraviti. Zanima me, rokovi, koji su to rokovi, kad će se početi provoditi? Kad će se najprije donijeti ovi prijedlozi, a kamoli kad će se početi provoditi i kad će to doći u život da bi otočani mogli rješavati svoje životne probleme. Ja ću vas podsjetiti na neke od njih. Više linija za otok. Vi znate da sa 2 linije za otok ljudi sa otoka ne mogu raditi na kopnu. Prema tome, tim ljudima sprječavamo osnovno pravo prava na rad. Da li je moguće da danas otoci egzistiraju sa 2 linije dnevno? Kako će oni ići u katastar, u sud bilo koje svoje probleme rješavati? Ja vam kažem, teško i nemoguće. To je samo jedna stvar. Sanacija i izgradnja riva i obala. Imovinskopravni problemi, katastar, grunt, infrastruktura zastarjela, sredstva za nerazvijene na otocima idu izravno na račune i na raspolaganje otočana. Ja ću vam reći da imamo općina, imamo županija gdje dođu sredstva i tim sredstvima se onda pola godine, godinu dana, možda i više radi, te županije i općine s tim sredstvima raspolažu, a otočani ili vide nekad te novce ili ne vide nekad te novce. Iz osobnih primjera i saznanja to znam. Prema tome, ako donosimo već Prijedlog, izmjenu ovog Zakona onda neka to bude kvalitetno i neka se može provoditi na otocima i u životu tih otočana i otoka. Idemo dalje. Škola, sanacija i izgradnja novih škola? Zašto novih? Pa gospodo, nije sve baš tako crno. Ja znam otoke i znam mjesta na otocima koje sa 3 učenika došli smo na 7. Sad će biti iduće godine na 11 učenika. Ti ljudi uz malo dobre volje ove Vlade i svake druge buduće Vlade, ja ne želim uopće raspravljati o Vladama nego želim ovdje kao saborski zastupnik pripomoći tim ljudima i da donesemo kvalitetnije zakone. Sve drugo mislim da nije na nivou i nije u interesu ovih građana nego u interesu, ne znam, dnevnopolitičke svrhe. Ja ne želim u tom učestvovati. Zato tražim od ovog državnog tajnika koji je ovdje nazočan da ovo čitanje bi bilo dobro, ovaj Zakon, ovaj Prijedlog zakona ide u drugo čitanje zbog kvalitetnijih rješenja. Pa ne mora to doći za godinu dana. Nek dođe za mjesec dana, ali da mi imamo prilike i vremena goniti najbolje ono što znamo i što možemo. Dalje, pošta. Na otocima je li vi znate gospodo da prije godinu dana je pošta dolazila svaki dan na otoke koji nemaju svoju poštu, sad dolazi svaki drugi dan. Znači ne idemo na bolje nego idemo na gore. Ova saznanja ja što vam sad tu pričam izravno sa otočanima, sa žiteljima otoka sam osobno komunicirao ove dane i od njih imam ta saznanja. Znači nisu čula, rekla, kazala, nego su ovo točni podaci. Radovi koji se izvode na otocima gospodo nije dovoljno da mi podržimo samo firme i radnike sa nekim dotacijama, mislim da bi firme i otočani koji žive i rade na otocima trebali imati prednost u najmanju ruku da koji se radovi izvode na otocima da sa nekom sljedećom najboljom ponudom ti ljudi budu na neki način osigurani da će moći živjeti sa svojom firmom i sa svojim radom. I na kraju ja ne mogu ništa drugo reći nego da podržavam ovo, da ovaj Zakon ima svoj smisao, ima svoje kvalitete i ja ga skoro u cijelosti podržavam, međutim ima nejasnoća koja se trebaju razjasniti i onda mislim da ovaj Zakon bi trebao ići u drugo čitanje da napravimo stvarno nešto kvalitetno. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Ma jasno da bez državne pomoći život bi na otocima stao, međutim da bi se otoci razvili nisu presudna samo sredstva države, prvenstveno lokalne samouprave. A što to znači? Da bi lokalna samouprava došla do tih sredstava državu treba decentralizirati. Kada su se naši otoci najbrže razvijali? Vas je ovdje puno otočana i to zasigurno znate. Tvrdim u periodu od '74. do '90. godine, znači po Ustavu iz '74. kada je Hrvatska bila najviše decentralizirana, kada su naše lokalne samouprave ili ondašnje skupštine općina raspolagale sa gotovo 60% fiskalnih sredstava koji su se uprihodovali na njenom prostoru, kada su birale gotovo sve ključne osobe, od suca, šefa policije, katastra financija itd. Danas sve to umjesto lokalne samouprave pa i naših otoka radi država i gotovo ništa u ovoj zemlji na žalost ne funkcionira. Zato ako želimo razviti otoke onda treba prepustiti brigu toj lokalnoj samoupravi po onoj splitskoj ili dalmatinskoj vratiti dite materi. To je ono što je zasigurno najbitnije u ovom trenutku, a ovdje ne postoji spremnost u ovome Parlamentu, Vladi da se država ide decentralizirati. Znači još jedanput ću reći, ključ razvoja naših otoka je decentralizacija, ali isto tako decentralizacija je i ključ stabilnosti Republike Hrvatske jer ove podjele između bogatih i manje bogatih krajeva, između razvijenih i manje razvijenih krajeva naprosto postaju faktor destabilizacije, a ne neke perspektive.
Vratite dite materi, ali i ćaći. Odgovor na repliku, zastupnik Kurtov.
Pa gospodine kolega Kajin niste u potpunosti u pravu, ja ću vam sad reći zašto. Ovo može ići tako na otoku Krku gdje je bogat otok, gdje već postoji infrastruktura, gdje postoje kadrovi, gdje postoji jedan iskorak da za razvoj otoka, međutim vi morate znati da imamo otoke sa staračkim domaćinstvima, sa željom mladih da se vraćaju tamo koji nemaju osnovna sredstva za pravljenje programa, a kamoli nečeg infrastrukturnog da oni sami izgrađivaju. Znači imamo općine na otocima koje nemaju jednostavno recimo cestu ucrtanu u katastarskom planu, nemaju obalu ucrtanu, da bi oni to napravili i da bi mogli ići tražiti dalje novce od države da im to pomogne financirati oni nemaju osnovna sredstva niti za te programe. Mislim da ovdje treba naglasiti da otoci treba im dati što veću lokalnu upravu, samoupravu, međutim nije dovoljno bez pomoći države to neće ići.
Druga replika, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Pa evo vezano za ovo pravo prvokupa mislim da ono u pravilu, u principu nije loše i ono, ja se slažem s tim i mislim da je ono kao institut u redu. Međutim, mislim da se premalo o tome govori, odnosno premalo daje važnosti tome da zapravo prostorni planovi, odnosno prostorno planiranje je zapravo gotovo jedini način zaštite ovoga prostora, a bojim se da u državi nema spremnosti da se s time ozbiljno uhvatimo u koštac jer volio bih znati koliko jedinica lokalne samouprave na ovom području uopće ima prostorne planove i da li zašto Vlada onda ne ispoštuje zakonsku obavezu da se te jedinice, da se te lokalne jedinice raspuste, odnosno njihova predstavnička tijela da se raspuste. To je bit stvari. Dakle, prostornim planovima mi štitimo prostor i to je smisao svega. A drugo, ovakav možda neselektivan način pristupu pravo prvokupa. Evo jedan primjer Općina Baška na otoku Krku koja je relativno mala općina, a nije baš tako siromašna ima oko, na pamet govorim da se ne bi netko uvrijedio oko desetak milijuna kuna proračun i njoj će pripasti otok Prvić sa desetak kvadratnih kilometara i što će takva općina sa tim otokom? Ja se zalažem ili dakle ili da se takve nekretnine ponude isključivo državi ili da se apsolutno zabrani po istom modelu dakle prodaja od strana jedinica lokalne samouprave ovih nekretnina, odnosno otočića.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Željko Kurtov.
Pa dragi kolega u ovom Prijedlogu zakona ima još puno nedorečenosti, ja nisam uspio to sve reći, ali evo sad ću imati priliku pa ću reći. Imamo dva otoka koji su spojeni sa otokom, sa mostom, a u različitim su kategorijama razvijenosti u ovom Prijedlogu zakona. Imamo otok Krk koji je u biti ima mukte prijevoz preko mosta, isto tako imamo Pelješac koji je poluotok, spada u grupu nerazvijenih otoka ili poluotoka. Prema tome, mislim da ovaj Prijedlog zakona bi trebao i po svim novim nedostacima i nedorečenostima ići u drugo čitanje i da bi onda tek ispunio svoju svrhu. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Ante Markov, replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Potpora države, mislim da ona treba biti realno i različita od otoka do otoka. Vi imate Kornatske otoke koji naprosto nisu povezani, znači stanovnici koji trajno žive na njima koji su inače moram to kazati poslali jedan telegram podrške u smislu onog izlaganja koje sam govorio ali oni nemaju subvencionirani prijevoz. Znači, oni nemaju ista prava kao neki drugi a oni traže subvencionirani prijevoz, oni traže opskrbu da mogu je imati, oni traže određenu zdravstvenu zaštitu. I vjerujte, kad bi se to sve skupa napravilo a treba se napraviti jer su oni u nacionalnom parku. Znači, mogućnost gospodarskih aktivnosti je unaprijed ograničena. Znači, oni moraju dobiti određeni benefit da upravo budu nositelji zaštite tog prostora pošto ne mogu razvijati određene gospodarske aktivnosti koji su u suprotnostima s nacionalnim parkom. Znači, njima mora se osigurati besplatan prijevoz, besplatna opskrba i zdravstvena zaštita na prostoru. Mislim, gospodine državni tajniče, da postoje razlike između takve destinacije koja je unaprijed zadana zaštitom i to visokim stupnjem kao što je nacionalni park i onih prostora kao što su drugi otoci gdje se normalno živi, komunicira itd. Prema tome, mislim da moramo se usredotočiti da oni dobiju dobiju posebnu brigu i da se napokon oni osjećaju da nisu građani drugog i trećeg reda samo zato što žive ili što imaju vlasništvo u nacionalnom parku. Mislim upravo suprotno, da trebaju biti nagrađeni što imaju vlasništvo nekretnina i što žive u nacionalnom parku.
Državni tajnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici! Pa mislim da je veliki dio rasprava praktično izišao iz onoga što je bila namjera i koja je intencija jasno donošenja ovoga zakona. Pri tome kada se otvara pitanje o otocima i kada se otvara pitanje izmjena i dopuna Zakona o otocima jasno da se onda pozivamo na sve one odredbe koje se dotiču samoga osnovnog zakona i često puta rasprava više se odnosi na te odredbe nego na one odredbe koje se dotiču samih i na koje se odnosi ova izmjena Zakona o otocima. Ja bih htio reći zbog toga upravo kad već govorimo dakle o cijelom zakonu i svim onim subvencijama, poboljšicama koje je zakon donio onda treba nabrojiti sve ono što se radi kako ne bi ostala dvojba naime da praktično se kroz ovu izmjenu samo skrbi o jednom dijelu potreba otočana dok se s druge strane zaboravlja na one osnovne njihove potrebe. Ja želim jasno reći da je sustavna briga u Hrvatskoj državi o otocima počela donošenjem i izradom Nacionalnog programa održivog razvitka otoka i on je praktično bio temeljni akt iz kojeg je kasnije proizašao zakon kao provedbeni akt koji je riješio niz dobrih, kvalitetnih poboljšica, subvencija i čini mi se da na određeni način mijenja život na hrvatskim otocima. Mi možemo reći da nismo zadovoljni, otočani nisu zadovoljni. Mi sada u cijelosti sa svime što se … [[Govornik se ne razumije.]] na hrvatskim otocima ali se usudim reći da nije bilo tog nacionalnog programa i da nije bilo Zakona o otocima da bi danas život na otocima bio kud i kamo lošiji. Kada govorimo ovdje u ovoj sabornici o strašnoj depopulaciji otoka onda moramo biti svjesni i činjenice i nju nikako ne zaobići da je u periodu između dva popisa stanovništva na hrvatskim otocima, dakle između 1991. godine i 2001. godine povećan broj stanovnika na hrvatskim otocima. Naime, 1991. godine bilo je 120 tisuća i 213 stalnih stanovnika na hrvatskim otocima dok je 2001. 124 tisuće i 880 stanovnika na hrvatskim otocima. Činjenica je da se taj broj stanovnika smanjio na malim otocima, na manjim otocima ali je u isto vrijeme činjenica da se broj stanovnika povećava na velikim hrvatskim otocima. Zato i je naš cilj da kroz izmjene zakona i kroz sve druge mjere koje proizlaze iz Zakona o otocima a koje nisu direktno uvedene u sami Zakon o otocima se posebna briga dakle usmjeri na one male povremeno nastanjene otoke jer mislim da je veliki broj hrvatskih velikih otoka danas značajno negdje na visini standarda a ako ne i iznad određenog dijela obalnog dijela Republike Hrvatske. Ja bih samo rekao ne želeći umanjivati koja je Vlada napravila više, koja je Vlada napravila manje. U svakom slučaju želim reći da je ova Vlada kroz resornu Upravu za otoke u 2004. godini udvostručila, dakle sa 110 tisuća milijuna kuna koliko je bila pozicija proračuna Uprave za otoke mi smo, ova Vlada je u 2004. tu poziciju povećala na 230 milijuna kuna. U dvije godine je sa pozicije Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka kroz resornu Upravu za otoke uloženo preko 450 milijuna kuna samo za te pozicije na hrvatske otoke. I mislim da je red kada o tome govorimo onda ću pročitati i nekoliko bitnih stvari koje tome idu u prilog. U prvom redu smo tim sredstvima kojima se rješava kapitalna, društvena i infrastruktura na otocima htjeli ulagati u kvalitetniju prometnu povezanost između otoka i kopna. Samo su u dvije godine pokrenuti radovi i izgrađene četiri nove luke i to je i u procesu su gradnje Premuda … [[Govornik se ne razumije.]] dograđene su luke na Silbi, Velom Ižu, Malom Ižu, Velikim Srakanama, Bolu, Sućurju, Loparu, Zlarinu, Cresu itd. Asfaltiran je niz cesta a spomenut ću samo glavne državne ceste koje su na hrvatskim otocima kvalitetnije poboljšane ili izgrađene a to su na Cresu, Krku, Mljetu i Korčuli. Komunalna infrastruktura, mislim da je tu najviše napravljeno upravo u dijelu vodoopskrbe i odvodnje na hrvatskim otocima. Riješena je vodoopskrba Suska, Krka, Raba, Ugljana, Pašmana, Dugog Otoka, Mljeta, Korčule kroz regionalni vodovod Neretva-Pelješac-Korčula-Lastovo Brača, Hvara, Elafita i Lastova. I započeta je izgradnja 16 sustava odvodnje na hrvatskim otocima Suska, Lopara, Martinščice, na Cresu Novalje, Kali, Preko, Ugljana, Milne, Sućurja, Vele Luke, … [[Govornik se ne razumije.]] Jelse, Starigrada, Sumartina, Orebića i Stona. Preko 25 školskih objekata iz sustava kredita koji je već ovdje danas spomenut. To je kredit CEB4, dakle kredit Razvojne banke Vijeća Europe je samo u 25 objekata da ih sada ne nabrajam, školskih objekata na otocima. Krenulo se u izgradnju domova zdravlja, ili novih domova zdravlja ili u rekonstrukciju domova zdravlja na Korčuli, Visu, Ugljanu, Jelsi. Predviđena je izgradnja i adaptacija domova zdravlja u Veloj Luci, Korčuli, Krku, Malom Lošinju, Ugljanu, Mljetu. Izgrađen je niz heliodroma na Cresu, Rabu, u Blatu, Zlarinu. Dakle, niz, niz objekata je izgrađen, izgrađen samo tim sredstvima u ove protekle dvije godine. Ili su u tijeku radovi ili su radovi već završeni. Vrlo bitna mjera, kvalitetna mjera koja je donesena a to je izmjena Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave kojemu je dio sredstava od poreza na dohodak koji su inače bili prihod države su preusmjereni na jedinice lokalne samouprave i tu je svrhu otvoren žiro račun pri Hrvatskoj banci za obnovu i razvoj. U tri godine s te pozicije još dodatnih 175 milijuna kuna se nalazi na proračunu jedinica lokalne samouprave, dakle otočnih općina i gradova. Do sada se samo s te pozicije, dakle mimo ovih projekata koje sam naveo još dodatno uloženo 153 milijuna kuna i još tim otočnijim gradovima i općinama ostaje na raspolaganju dodatnih … [[Govornik se ne razumije.]] milijuna kuna koje oni troše prema sporazumu koji je potpisan, potpišu sa resornim ministarstvom i pri tome resorno ministarstvo na ta sredstva još dodatno primjenjuje značajni niz novih sredstava. Dakle želim reći da ako već otvaramo temu prilikom izmjene Zakona o otocima koji je, koja izmjena podrazumijeva određeni, samo određeni dio izmjena postojećeg zakona onda moramo biti svjesni da ima još niz potreba hrvatskih otočana ali koje se polako kažem sustavno rješavaju, a to što se, što ih je moguće sustavno rješavati moramo zahvaliti tom nacionalnom programu koji je vrlo kvalitetno popisao sve one potrebe kako i na koji način izvršiti revitalizaciju hrvatskih otoka. I još jedna stvar. Ako govorimo o njegovoj nedorečenosti. Ako mi govorimo da je ovaj Zakon nedorečen takva se formulacija može prihvatiti ali ne možemo očekivati da Zakon o otocima zadire u sve zakone koji je na bilo koji način definirao život na otocima jer evo iz ove rasprave kako smo čuli trebalo bi veliki dio članaka ili odredaba Zakona o lovstvu inkorporirati u ovaj zakon. Trebalo bi inkorporirati Zakon o linijskom obalnom pomorskom prijevozu. Trebalo bi dio članaka Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Trebalo bi veliki dio članaka Zakona o, Zakona o obveznim odnosima. Prema tome mislim da je to sve riješeno drugim zakonima. I ne trebamo zbog toga što je nešto riješeno u zakonu "leg specialis" sada još dodatno uvrštavati u ovaj zakon i dodatno stvarati zabune u njegovoj provedbi. Prema tome ako promišljamo o drugom čitanju onda ja ne vidim što bi kvalitetnije mogli riješiti kroz drugo čitanje što sada ovdje nije riješeno. Mislim da sve one bitne stvari koje smo htjeli riješiti zakonom su u zakon uklopljene. Mi ćemo dio amandmana svakako prihvatiti. Sami smo rekli da je to, je ministar u svom uvodu i rekao da je onaj dio koji se odnosi na mogućnost zlouoporabe zakona kroz darovanje, kroz ulagane u zajednička poduzeća i tako dalje i kroz ostavštine da je moguće da bi do toga moglo doći, mi smo to čak u obrazloženju i naveli. Omaškom je ispušteno i to je amandman koji ćemo i mi sami dati, dakle taj dio se prihvaća. I ne možemo prihvatiti naime da ako netko nudi na prodaju svu nekretninu da on nije vlasnik upisan u zemljišnu knjigu. Svjesni smo i ja dobro znam kakvo je stanje u zemljišnoj knjizi na hrvatskim otocima, ali prihvatiti kao dokaz vlasništva izvadak iz katastra, iz posjedovnog lista mislim da to, da na takav način ne možemo ozbiljno pristupiti rješavanju i na ovaj način provođenju jer ako samo jedan od 120, 150, nekad i 200 upisanih zemljišno-knjižnih vlasnika nudi parcelu na prodaju koja čini jedan otok ili dio otoka mislim da to ne bi bio dobar. Jedina, jedini pravi put je da mora biti riješeno imovinsko-pravno stanje, da mora biti zemljišno-knjižni vlasnik i da mora biti utvrđena granica pomorskog dobra. Sve drugo praktično bi dovelo do mogućnosti velike, velike zlouporabe.
Hvala. Prekidam sjednicu. Nastavit ćemo u 15 sati sa ispravcima netočnih navoda poštovanog zastupnika Zdenka Antešića, poštovanog zastupnika Damira Kajina i onda sa raspravom poštovanog zastupnika Miljenka Dorića. Da li se [[Upadica: Odustajem.]] Odustajete od isprvaka netočnih navoda? [[Upadica: Da.]] Odustali. Hvala. Nastavak u 15 sati. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otocima. Poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Najprije mi dozvolite tridesetak sekundi na ono što je do sada već rečeno. Naime, rasprave a posebno replike u razdoblju od 10,30 do 13,30 su bile "vrlo zanimljive". Moji boduli bi rekli da trsu ne treba molitva već motika. Prevedeno na saborski jezik to bi značilo trebaju nam više konkretnih ideja, prijedloga, inicijativa. I možda bi trebalo čak i sugerirati da ne bude direktnih TV prijenosa već da se drugi dan u istom terminu u istom trajanju prikažu svi oni najkvalitetniji prijedlozi, inicijative, ideje da se nešto stvarno riješi i da se pokrene život u ovoj zemlji. Ovakvim radom čini mi se da ćemo pomoći razvoju samo dva otoka a to je sjeverni i južni otok Novoga Zelanda. Kolegice i kolege, svaka država koja ima otoke zalaže se da na tim otocima održi i unaprijedi život stanovnika, sa sačuva prirodnu, kulturnu i povijesnu baštinu. Mi sa naših tisuću i 200 otoka se uistinu možemo ponositi jer se na njima nalazi ne samo naša kulturna i povijesna baština već i dobar dio europske kulturne i povijesne baštine, jedno ogromno prirodno bogatstvo. Za one od vas koji ne znate samo na otoku Krku ima više biljnih vrsta nego na bilo kom otoku u sredozemlju a ima ih otprilike jednaki broj koliko u cijeloj Austriji. To je vrlo veliko bogatstvo, taj resurs ne koristimo. Dapače, gotovo ništa i ne poduzimamo da to bogatstvo i druga bogatstva na našim otocima uistinu iskoristimo. Evo, jučer smo čuli od gospodina ministra da je pripremljeno izvješće o stanju na otocima u skladu sa primjenom Zakona o otocima i dakle evaluacija rezultata primjene tog zakona. Pokazao nam je to izvješće, nažalost nismo ga dobili prije ove rasprave. Po meni je to potpuno nelogično. Zar ne bi bilo dobro da smo dobili izvješće, da smo vidjeli gdje smo tanki, gdje moramo zapeti, što moramo unaprijediti, što moramo promijeniti pa da onda jasno krenemo u ovakvu raspravu i u ovakve izmjene i dopune zakona. Dakle, to izvješće nam uistinu fali i šteta je da ga dobivamo naknadno i da ćemo ga dobiti naknadno kako nam je obećano. Nadalje, mi smo formirali otočno vijeće. Jučer sam rekao govoreći ispred kluba da je velika šteta da otočno vijeće nije imalo priliku raspravljati o izmjenama i dopunama u zakonu. Ako oni ne trebaju raspravljati o ovom zakonu onda uistinu ne vidim jedan drugi zakon koji bi bio od većeg interesa. Zatim, konstatirali smo do sada da nije konzultirana županijska samouprava, sedam naših priobalnih županija i naše jedinice lokalne samouprave, da ta vertikala nam je funkcionira i uvijek se javljamo odnosno vraćamo na istu priču, na iste prijedloge ali pomaka uistinu nema. Konačno, ovdje spominjemo održivi razvoj. Znate, kolegice i kolege, to je pomalo ponižavajuće ovdje spominjati održivi razvoj a da imamo ovakav prijedlog izmjena i dopuna ovog zakona jer ovdje uistinu ima vrlo malo konkretnih prijedloga, inicijativa, ideja. Mi ne možemo pasivno pristupiti ovoj materiji. Mi moramo biti puno aktivniji svi skupa. Što znači aktivniji? Malo prije sam spomenuo samo jednu mogućnost. Dakle, biljne vrste to silno bogatstvo mogućnost da se iz tih biljaka izdvajaju eterična ulja, tu nam nitko ne može konkurirati, nikakva skandinavska zemlja, nikakva sjeverna ili zapadna Europa. Tu smo jasno u velikoj prednosti. Dakako, koliko smo kadrova obrazovali u proteklih godina koji bi razumjeli tu tehnologiju koristiti te supstance u farmaceutskoj industriji, u kozmetičkoj industriji itd., itd. Nedavno sam razgovarao sa ljudima u Istri koji su rekli, možda to ne zanima neke vidim ovdje ali to su ključne i jedine mogućnosti gdje prirodne prednosti otoka možemo i trebamo iskoristiti. Samo to i jedino to. Oni koji ne shvaćaju koliko se može i kako dobro živjeti od toga ti griješe. U Francuskoj postoji Muzej lavandi. Mi nemamo ni muzej Pančić o najvećem botaničaru koji je ikad živio na ovom prostoru jugo-istočne Europe. Ni milimetar kvadratnih prostora posvećeno čovjeku koji je otkrio stotine i stotine endema, ništa a kamoli o jednoj lavandi. I još ćemo se ovdje posprdno odnositi na te i takve mogućnosti. To mene vrijeđa. Kolegice i kolege, jučer sam također rekao nešto što ću ovdje ukratko samo ponoviti. Naime, mi smo prije nekoliko mjeseci ukinuli otočanima pravo da im se refundiraju troškovi prijevoza za liječenje u Rijeci, Splitu, Osijeku, ne Osijeku, Zadru i drugim priobalnim gradovima jer žive na udaljenosti manjoj od 100 kilometara od tih centara. Većina saborska je digla ruke za to. Sada im ukidamo i mogućnost da se jasno koriste povlaštenom cijenom trajektnog prijevoza. Gospodin državni tajnik je maloprije obrazložio. Obrazložio je da se ukida ta stavka iz razloga jer se do sada ona, jedino ona nije u članku 10. primjenjivala. To mene ponovo vrijeđa. Vrijeđa me zato što izvršna vlast predlaže zakone, saborska većina donosi zakone a ni jedni ni drugi ne provodimo zakone. Ne primijeniti takvu stavku znači ne poštivati slovo zakona državni tajniče. To je vaša i naša sramota i nikako drugačije. To ne možete i ne smijete reći, i na to nemate pravo. Ni ja na to nemam pravo. Što se tiče lovstva, alohtonih vrsta. Gospodo, prije tridesetak, četrdeset godina netko u nekom komitetu je odlučio da u dane kada je kiša treba turistima na otocima dati još jednu mogućnost za izvanpansionsku potrošnju pa su dovukli veprove i jelene na otok Cres i na otok Lošinj. Jasno nisu razmišljali o poremećaju bioloških vrsta, a to ne činimo ni mi danas. Nisu se konzultirali sa stručnjacima. To ne činimo ni mi danas. Ne razmišljaju o dugoročnoj šteti, to ne činimo ni mi danas. Iste greške se ponavljaju nakon 30, 40 godina. Mislim da tu ne moramo puno raspravljati. Greška je ogromna i ovaj dio teksta je apsolutno neprihvatljiv. Teksta Prijedloga zakona. Otočni poticaj i proizvodnja. Jučer sam rekao kada se radi, evo samo na onom istom banalnom primjeru eteričnih ulja na otocima nemaju destilerija. Oni moraju u Zagreb dovući taj svoj proizvod. Oni moraju s nekim surađivati. Sa nekakvom agrofarmaceutskom industrijom. Zar je to zagrebački proizvod? Zar taj proizvod ne bi smio također na sebi nositi etiketu izvorni otočni proizvod? Ja smatram da da. Po ovom slovu zakona je pitanje da li da ili ne? Vjerojatno više ne. Moramo biti tu elastični. Moramo pomoći tim ljudima. Dakle nađite izlaz da se to zaobiđe ovakvom formulacijom gdje mora biti registrirana tvrtka na otoku, ne drži vodu. Oko prvokupa sam rekao, slažem se sa gospodinom Bošnjakovićem i njegov je prijedlog jako dobar ali velim pokušajte barem onda i instrument šutnje od strane administracije tretirati u zakonu kao nezainteresiranost da se postupak prodaje može provesti u određenom vremenskom razdoblju. Evo prema tome još jednom poziv kolegice i kolege dajmo budimo aktivniji. Ja ću vam iznijeti francuski slučaj kada mladi čovjek koji je bez posla pokuca na vrata Zavoda za zapošljavanje, lokalne zajednice ili lokalne banke. Svugdje dobiva isti odgovor jer postoji koordinacija u društvu. Francuska država zna točno što uvozi i primarno to treba proizvoditi. Zna što se može izvesti na europsko tržište i to opet potiče. Mladi čovjek točno zna, ima, dobije listu od 80 proizvoda. To ako proizvodite dobit ćete poticaj lokalne samouprave i podršku, dobit ćete poticaj odnosno pomoć banke, dobit ćete poticaj i pomoć države. Prema tome svi sve znaju, sve je iskoordinirano. Mi nikakvih ideja, nikakvih prijedloga ne dajemo tim mladim ljudima na otocima gdje ćemo im pomoći? Zašto smo zainteresirani? Kako ćemo premostiti tu nezaposlenost na otocima? Moramo biti aktivni a ne pasivno očekivati da će oni naći ideje, oni naći solucije a mi ćemo eventualno sa strane pokupiti nekakve političke poene kada nešto slučajno krene na dobro. Nema tu slučajnosti. Tu mora biti organiziran i koordiniran sustav ove, i jedino ćemo tako uistinu pomoći otocima. Ponavljam ako ovako nastavimo samo ćemo pomoći sjevernom i južnom otoku Novoga Zelanda. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče. Kolegice i kolege zastupnici. Za mene je temeljno pitanje kad gledam na ovaj Prijedlog zakona može li se donijeti državni program zaštite i korištenja otoka a da se ne mijenja vlasništvo otoka? Naime iz prijedloga bi se dalo iščitati da je državno vlasništvo nadvlasništvo, super vlasništvo. Da je jedino država sposobna brinuti se o vlasništvu. A po Ustavu svako vlasništvo ima isti status, isti sadržaj. Zašto se onda donosi ovaj zakon? Dakle moguće je donijeti državni program o zaštiti korištenja otoka a da se ne mijenja vlasništvo otoka. Da država ne pokazuje da jedino ona dobro gospodari kad je vlasnik otocima. Naime već sada Ustav je utvrdio da su otoci i obala, da otoci i obala imaju osobitu zaštitu Republike Hrvatske, ali se ne vidi u čemu je ta zaštita ni po ovom zakonu ni po Ustavu. Ako je samo promjena vlasništva dakle titulara umjesto privatnika dakle fizičke osobe država postane vlasnik nema nikakve promjene. Nikakve promjene nema. Samo će se potrošiti novci. I kad bih ja bio na otoku moj scenarij bi bio odmah prodati državi. Odmah prodati državi, opteretiti državu, uzeti novac jer se ništa neće tako ni događati. Zašto mislim tako? U proračunu nema osiguranih sredstava da bi se ovaj zakon realizirao. Koja je to stavka za otkup vlasništva otoka ili nekretnina na otoku po pravu prvokupa Republike Hrvatske. Čak i kad bi bilo u najidealnijem postupku za 90 dana se to ne može realizirati. Jer je tako predviđeno zakonom. A ako to gledamo u praktičnom kako bi to izgledalo naime i Zakon o zemljišnim knjigama i Zakon o vlasništvu kaže da se vlasništvo stiče upisom u zemljišne knjige. Naravno Hrvatska nije proglasila povjerenje u zemljišne knjige. Nije proglasila povjerenje u zemljišne knjige pa se promet događa a da se ne upisuje taj promet u zemljišne knjige. Istina zakon predviđa da ex lege, ex lege izvrši izmjenu u zemljišnim knjigama vlasničkog stanja odnosno da se upiše na tereti, tereti kod vlasnika da je, da postoji pravo prvokupa i to države, županije i grada i općine. I to traje 90 dana. To je zaista teško opterećenje vlasništva od, vlasnika otoka ili nekretnina u otoku. Zar ne bi bilo puno primjerenije duhu prvokupa da se istodobno kad ima zahtjev da netko kupi nekretninu taj zahtjev proslijedi državi na jedno mjesto i ona kaže imam novaca ili nemam novaca, kupujem ili ne kupujem. A gledajte još većeg apsurda. Prema Prijedlogu zakona nekretnine na otoku može kupiti država, županija, grad i općina odnosno županija na području koje je nekretnina, grad na području koje je nekretnina i općina na području koje je nekretnina. A može li neku nekretninu po pravu prvokupa kupiti Varaždinska županija na otoku. Zašto mi diskreditiramo naše županije? Po kojem to pravu? Da samo županija na kojoj leži nekretnina može kupiti tu nekretninu. Ovako kako je napisano ispada samo tako. A ne, ne, tako ispada. Ne može drugačije ispadati. … [[Upadica se ne razumije.]] E to da li je logično i pravedno pravedno to je druga stvar kolega Kajin. Idemo dalje. Kako je moguće da ex lege izvrši se promjena u, stanja u zemljišnim knjigama a da to vlasnik ne zna. Bez obzira na zakon. Može li biti u ovom periodu 90 dana da ima ugovor da je prodao nekretninu, a nije dao tabularnu ispravu. Najčešći primjer. Nije plaćeno sve i ne damo da se upiše u zemljišne knjige i visi. Šta se po prelaznim i završnim odredbama odnosi na takve ugovore? Nema takvog rješenja. Nema takvog rješenja. A mi nastojimo reći da ćemo zaštititi interes Republike Hrvatske. Nema interesa Republike Hrvatske bez poštivanja interesa vlasništva i vlasnika, jer je to temelj ovog uređenja i ljudi koji su vlasnici. Idemo dalje. Prigovor na upis u zemljišnim knjigama može se vršiti u određenom roku. Mislim da je na pamet ću reći dvije godine. Dvije godine, sve to nije riješeno sa prijedlogom ovoga zakona, a što će se dogoditi ako ni dogodine ne bude u proračunu osigurana sredstva za kupnju nekretnina u korist Republike Hrvatske ili županija ili gradova hrvatskih i općina koji žele tako kupiti nešto. Postat će to nudum jus, dakle golo pravo, a građani i otočani teže će prodavati svoje nekretnine. To nije interes ni Republike Hrvatske ni tih otočana. Logika je da država ima taj državni program zaštite i uređenja otoka i on je u punom smislu zaštita bilo kog da postane vlasnik. Bilo tko da postane vlasnik. To je kao prostorni plan, kao urbanistički plan. To je legitimno i u Hrvatskoj i u svim zemljama Europe, a ne zadire u vlasnička prava. Po meni bi bila logika da se nekretnine mogu prodavati, jer kada je više ljudi na otoku onda su zainteresirani za bolji život, za ulaganje, za investiranje, za uređenje, za bolje komunikacijske veze sa otokom, među otoka itd. Ako se ostvari ovaj scenarij, nadam se da neće jer nema novaca u proračunu, onda će država biti vlasnik. Jer će otočani sasvim sigurno prodavati zemlju jer moraju, ali država niti je bogata niti je pripremila neki državni program za revitalizaciju ni gospodarsku ni kako se to kaže na počivanja otoka, pa će ovakav Prijedlog zakona dobro doći samo kao alibi za ne investiranje u otoke bilo da su veliki, bilo da su mali. Zbog toga ja mislim da ne može ovaj zakon dobiti podršku u prvom čitanju naprosto što nije sagledao sve posljedice ovakvog prijedloga čak i u formalno pravnom smislu. Nadam se da će to predlagatelj uvidjeti jer brzinu kojom predlaže da se ograniči pravo vlasništva naprosto ne trpi sustav zemljišnih knjiga i upisa u zemljišne knjige. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici, državni tajniče. Temeljno pitanje je da li će ovaj zakon, znači uopće saživjeti, da li je on sprovediv, da li taj zakon na neki način država može konzumirati. Idemo znači redom. Za provedbu ovoga zakona u državnom proračunu potrebno je osigurati znatna sredstva. Koliko? Na jednome mjestu se spominje 5 milijardi kuna, na drugom se spominje 500 milijuna kuna. Da li sebi država može priuštiti pod navodnicima takav luksuz za kupnju otoka. Mislim da ona to danas ne može. Neće to moći niti sutra, a bojim se niti prekosutra. Država nije u stanju brinuti niti o zdravstvenom standardu, a kamoli da će sada kupovati recimo hrvatske otoke. Kažete ako nema znači tog novca država onda će te otoke kupovati lokalna samouprava. Tek to je obmana. Zato jer svi mi znamo koje su proračunske mogućnosti hrvatskih županija, odnosno hrvatskih općina. Kako one mogu kupiti ne znam neki otok kada imaju proračun govorim sada o tim otočnim općinama u iznosu od 4, 5 ili 6 milijuna kuna. Pa njihovo je da razmišljaju o kanalizaciji, da razmišljaju ne znam o kupnji neke nekretnine za gradnju sportske dvorane, za gradnju igrališta, a ne sada da kupuju otoke. Što se tiče država, država također tog novca jednostavno nema. Kaže se u prvom trenutku od nekih koliko 450 otoka biti će ponuđeno 10%, 40-tak, 50-tak. To će nas koštati možda 500 milijuna kuna. Međutim, gdje pronaći sada u državnom proračunu 500 milijuna kuna. U obrazloženju ovog Zakona o otocima isto tako se kaže, navodi se da su prodana tri otoka Škardi, Smokvica kod Primoštena, te mali Krnjaš otočić kod Trogira. Međutim, ja znam da su ruski oligarsi, multi milijarderi, osobni Putinovi prijatelji vode ove telekomunikacijske korporacije itd. za dva milijuna dolara ili 2 milijuna eura u Istri kraj Medulina kupili 2 otočića Fraškeru i Fraškerić. Znači, otočići se prodaju. Jasno, nije riječ kao što ćemo se svi vjerojatno složiti o nekom privatnom otoku, već o privatnom vlasništvu nekretnina na tom otočiću ali to je zapravo sinonim jednom riječju isto, da li je znači riječ o privatnom otoku ili o tom privatnom vlasništvu. Razlika je u onom pomorskom dobru. To je onih 6 metara od plime pa si to država jasno može i zadržati toliko manje za kupnju ovome koji to kupuje tim bolje. Da se vratim sada na te otočiće Fraškeru i Fraškerić kod Medulina. Tko ih je prodao za 2 milijuna dolara ili 2 milijuna eura? Prodali su ih građani. Ti otočići su prvotno bili namijenjeni za sportsko turističku izgradnju. U međuvremenu se mijenjaju prostorni planovi. Ti Rusi nakon godinu dana de facto shvaćaju da su kupili “mačka u vreći“. I što sad? I što sad? Rusi su utjecajni, zovu sve, potpredsjednika države, Vlade, ministra, župana, dolaze do zastupnika itd. i što činiti? Nema druge nego poručiti im da treba poštovati prostorne planove, odnosno poštivati volju građana. Međutim, to je isto tako jedna katastrofalna poruka vis a vis ove zemlje gdje se govori da se de facto ne može ni jedan ozbiljan posao napraviti na tlu Republike Hrvatske. Jedini djelotvoran mehanizam kojeg država posjeduje, a tu ćemo se svi mi složiti to su prostorni planovi. To je zapravo bit. Znači, nije bit u vlasništvu koliko je bit u prostornim planovima. Samo tako mi možemo gospodo štititi prostor. Mi novaca ni u lokalnoj samoupravi, ni u državi za kupnju tih otoka nemamo. Imamo novac za prostorne planove. Jasno je da se pri tom nitko ne smije igrati sa potencijalnim investitorima nakon što prođe onaj prvokup ili svi ti rokovi, jer ne možemo nekoga dovoditi u situaciju da kupuje mačka rekoh u vreći. Onaj tko misli isto tako da će se Hrvatska razvijati samo na temelju vlastite akumulacije taj je isto tako naivan, jer da je tome tako i Češka i Slovačka i Poljska još uvijek bi bili u komunizmu. Da li netko gospodo od sviju nas može reći koliko je od '91. godine do današnjih dana sagrađeno novih hotela na Jadranu? Ne obnovljeno, novih hotela. Ja tvrdim da na najljepšoj obali na svijetu, Hrvatska ima negdje oko 6 tisuća kilometara te obale od '91. do današnjih dana nisu sagrađena ma ni tri, pet sigurno novih hotela nije sagrađeno. S druge strane, tko prodaje? Prodaju naši ljudi. Mali ljudi. Zašto? E to je njihov problem. Kao što su ovu Fraškeru, odnosno Fraškerić prodali iz obitelji Bolković, ne, tako su i vjerojatno neke slične obitelji iz nekih svojih interesa prodali ove Škaradu, Krnjaš ili Smokvicu. Znači, prodaju mali ljudi. 2004. od prodaje nekretnina u Istri ostvarena je dobit, dobit pazite od 948 milijuna kuna. Nevjerojatno, znači da je u prometu bilo negdje oko 7 milijardi kuna. Županija, gradovi, općine de facto nisu prodali ni jedan kvadratni metar, jer županija ni nema ni jedan kvadratni metar. Znači prodaju mali ljudi? Zašto? Da bi riješili sebi egzistenciju. S druge strane tko je u poziciji da kupuju? Jasno, oni koji imaju novac. A tko ima novac kod nas? Imaju znači ovi mešetari, građevinari, imaju naši tajkuni, eventualno neki stranci, iako su i oni danas bitno manje zainteresirani za kupnju hrvatskih nekretnina kada su shvatili da su ovdje skuplje nego valjda, pod navodnicima "na Manhattan-u", jer da tome nije tako ne bi prodaja nekretnina 2005. u Hrvatskoj opala za čak 30% u odnosu na 2004. A preko reciprociteta, preko turističkih tvrtki ionako svatko tko je sa strane zainteresiran može doći pa i do otoka. Konačno, kada govorimo što država može sa svojom akumulacijom. Pa ona ne može urediti niti Brijune koji su bili najatraktivniji neki turistički proizvod Austro-Ugarske ili ne znam Kraljevine Italije, a gdje će sad, i Jugoslavije za vrijeme Tita, a gdje će sada kupovati ne znam ove otoke. Što se tiče drugih odredbi meni je posebno interesantan članak 6. gdje se kaže da otočani ne plaćaju mostarinu. To se mislim vjerojatno na Krk. To je apsolutno u redu, ali da li je u redu da recimo Mostar ili u … [[Govornik se ne razumije.]] plaćamo mi u Istri, 14 kuna. Ili da plaćamo tunelarinu za prolazak kroz tunel 5 tisuća 200 metara za 28 kuna. Nije u redu. Što je sa Jadrolinijom? Šta je sa ovom divljači? Dobro, to neću govoriti, to su svi govorili. Organiziramo jednu hajku i riješimo jasno taj problem, jer u protivnom će nam se otvoriti drugi da će otočani početi trovati te lešine i onda na kraju stradavaju supovi kroz i imamo te ekocide itd. Članak 9. Nemate gospodine državni tajniče LNG terminal na Krku. Kako ćemo sa ovim zakonom sprovesti jedan takav projekat? S druge strane i otočani moraju shvatiti da ne mogu živjeti samo od vina, maslina, poljoprivrede turizma, ribarstva, nego da trebaju naprosto imati industriju, jer u protivnom čitav sustav će se urušiti. Članak 10. Apsolutno pozdravljam, to je ova markica hrvatski otočni proizvod. To je sigurno, ali to treba marketinški osmisliti, promovirati, učiniti prepoznatljivom diljem Republike Hrvatske, pa i izvan naših granica. Međutim još jedanput ću ponoviti. Ukoliko želimo mi razviti naše otoke nama će trebati i jedan radikalan projekt decentralizacije jer u ovim okolnostima samo moljakati i očekivati da će država razriješiti neki infrastrukturni problem na nekom od otoka, u najmanju ruku je iluzorno. Ja se slažem sa Krunom koji kaže, pa i Hvarsko kazalište sufinancirala je i pripomogla graditi Venecija. Međutim, tvrdim i to da su se najbrže naši otoci razvijali u periodu od '74. do '90., znači po onom Ustavu kada je država Hrvatska najviše bila decentralizirana. Znači, ako želimo nešto radikalno promijeniti mi ćemo ovu zemlju morati i decentralizirati, pa od toga će i najveće koristi zasigurno imati i sami otočani ostaju živjeti na otocima. Znači, to bi trebalo na neki način biti put kojim bi trebala Vlada krenuti u tretiranju pitanja otoka, ali i općenito lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj. Znači, da krene već jedanput u procese decentralizacije, da se vratimo na neke kondicije iz Ustava iz '74. godine, kada je decentralizacija posrijedi.
Ispravak netočno navoda, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa gotovo je nevjerojatno da se ovakvi navodi uopće čuju u Hrvatskom saboru, da se je na otocima živjelo bolje od '74. do '90. godine. Ali evo, radi javnosti, sasvim je jasno da je to netočan navod. Ali to javnost i jako dobro zna. Prema tome, sasvim sigurno da se danas znatno bolje živi na tim otocima, da se bolje može privređivati, da se gospodarski može razvijati, da se mogu bolje zaštiti interesi i lokalnog stanovništva i lokalnih zajednica i da oni sami određuju što će biti na tim prostorima.
Poštovani zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ja ne znam da li sam dobro čuo, ako sam čuo da je Hvarsko kazalište izgradila Venecija. … [[Upadica se ne čuje.]] Ma nema veze, dakle Hvarsko kazalište je najprije izgradio Grad Zagreb, onda ga obnovio Napoleon, a poslije toga da kažem je bio na trošku Ministarstva kulture Republike Hrvatske [[Upadica: To je rekao Kruno. Kruno je to nama svima rekao.]]
Tako je. da, treba pratiti literaturu, a ne tamo što neko kaže da je izgradila. Šta je Venecija u Mlecima izgradila, ne? Sad sam nekog zapisao ali teško mi je dešifrirati. Mislim da je Krunoslav Markovinović. Replika.
Je, hvala. Ja moram još jedan netočan navod, ispraviti netočan navod a to da su jadni ruski tajkuni kupili mačka u vreći. Ma nisu, definitivno, jer znali su točno da sa nenaseljenim otocima da nema izgradnje. Ali druga stvar je, da li oni na taj način peru novac, jel'.
Možda nisu mačka u vreći, možda su mačka u ruci. Poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Dakle, prvo da raščistimo tko je gradio hvarsko kazalište. Hvarsko kazalište je … [[Govornik se ne razumije.]] 1620. jer na Hvar dolazi jedan ambiciozni knez koji želi nakon sto godina sukoba, nakon pučkog ustanka na Hvaru jednom jakom gestom pokazati da se može otok Hvar i hvarska komuna baviti i sa nečim drugim osim međusobnim razračunavanjima i političkim prepucavanjima. I u tom kontekstu hvarska komuna od svojih vlastitih sredstava kolega Kajin gradi hvarsko kazalište. [[Upadica se ne čuje.]] To je bilo sto godina nakon Matije Ivanića. Dakle, toliko o hvarskom kazalištu. Sada da se prebacimo isto na taj isto dio povijesti i da podsjetimo kako su izgledali statuti naših otočkih komuna. Ovo sam govorio sinoć ali to treba ponoviti. U Statutu hrvatske komune, u Statutu bračke, korčulanske i svih ostalih komuna na Jadranu, svih otočnih komuna, recimo rabske komune nigdje nema lovočuvara zato što nigdje nisu bila organizirana lovišta. Postojala su dakle, postojali su nadzornici za ribare, lučki nadzornici koji su ubirali lučke pristojbe, postojali su poljari, postojali su gastaldi koji su pazili na pastire u poljima ali nije bilo lovočuvara jer naprosto pojam ograđenog lovišta na otoku je tada bio nečuven. Postojala su zajednička dobra, zajednički pašnjaci u kojima su svi mogli ravnopravno loviti, a danas se ta nekad zajednička komunalna dobra žele pretvoriti u ograđena lovišta gdje bi par likova kao … [[Govornik se ne razumije.]] na Hvaru lovili u stilu feudalaca. Pazite, čovjek je imao svoj vlastiti feud i … [[Govornik se ne razumije.]] na tko zna koliko godina i tamo nitko živ ne može ući jer je to pazi njegovo. Mislim, ako hoće loviti onda neka lovi to što ima, neka lovi veprove ali neka im da šansu, neki ih love kopljem recimo. Dakle, dajmo šansu veprovima ako baš hoćemo imati lov. Dakle, šalu na stranu. Cijeli koncept uvođenja divljači na otok radi lova je zapravo narušavanje osjetljivog otočkog eko sustava. Ja se slažem s time da je nekada u rimsko doba, tako bar kažu rimski povjesničaru, na otoku Hvara živjelo jelena "Axisa" i muflona i medvjeda, i veprova, možda i po koji ris ali to je sve bilo. Nitko danas ozbiljan ne bi išao uvoditi samo jednu od tih životinja jer bi sa time zapravo narušio eko sustav, osim ako netko ima genijalni plan tako da potpuno rekonstruira eko sustav otoka u doba rimskog carstva. Ali to je doista nerealno. S druge strane, stvaranje lovišta na otoku znači zapravo odjeljivanje dijela otoka koji je i inače mala izolirana sredina. Dakle, njegovo izoliranje u još manju sredinu jer se naprosto dio otoka odvojili od ostatka, u dio otoka nitko ne može ući jer je to nečije privatno lovište odnosno nekog društva. A ako su to otvorena lovišta onda je stvar još gora, onda sve te životinje iz tog dijela cirkuliraju na ostatak otoka. I tako se doista dogodilo da su 70-tih godina neki "genijalci" na Hvar doveli veprove. Tvrdilo se poslije da su oni preplivali, ali to je bilo doba kad je lov bio in što se tiče ponude turističke. … [[Govornik se ne razumije.]] dakle mislili da će to postati dio turističke ponude i sad su ti veprovi naprosto na Hvaru neprilazna napast. Ja smatram da taj loš primjer mi ne smijemo ponavljati a također ne smijemo ponavljati ni slične eksperimente koji su već na otocima rađeni s dovođenjem mungosa, dakle jedne indijske životinje koju se namjerno nastanilo na naše otoke da bi kao smanjili količinu poskoka. Završilo je tako da su mungosi potamanili poskoke, prešli na bjelouške, pa onda nakon toga na puhove, ptice i ostalo. I sad će možda neki genijalac možda naseliti kobre da ti mungosi imaju što jesti jer su već navikli u Indiji. Dakle, hoću vam reći. Kad se pišu ovakvi zakoni onda doista iza toga mora stajati vrlo ozbiljna stručna studija kako treba izgledati otočki eko sustav a pod jednom osnovnom egidom a to je da se otočki sustav ne smije dirati odnosno da se s njime ne smije eksperimentirati. I to je jedan od razloga radi čega naš klub predlaže, dobili ste prijedlog zaključka da ovaj zakon ide u drugo čitanje. Drugo je pitanje prava prvokupa i svih europskih normi. Kad smo prije dvije godine u Saboru predlagali pravo prvokupa za otoke činili smo to iz jednog temeljnog razloga. Već postoji pravo prvokupa definirano u Zakonu o zaštiti kulturnih dobara. Hrvatski Ustav u članku 52. definira otoke kao dobra od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku koji uživaju posebnu zaštitu Republike Hrvatske. Lovište bi onda bilo isti mehanizam kakav postoji za kulturna dobra primijeniti i na hrvatske otoke. I upravo zato smo predložili varijantu prava prvokupa. Dakle, ako netko ide kupiti četvrtinu nekog malog otoka … [[Govornik se ne razumije.]] da se tu već reagira. Naravno, nitko ne misli da će kupiti taj čas netko četvrtinu otoka Brača ili Hvala, ali svejedno, postoji možda i ta mogućnost i to smo s ovime otvorili. Nažalost, taj naš prijedlog tada nije naišao na dobar prijem u hrvatskoj Vladi niti u vladajućoj većini, odbijen je radi bojazni da će to narušiti odredbe Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i pregovore sa unijom. Naravno, svatko štiti svoje nekretnine u uniji kako najbolje zna a sve pod parolom zaštite javnog dobra. Dakle, nitko nas ne priječi da taj oprez koji je inače temelj i članka 52. i članka 62. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju da se primijeni iz razloga opreza određeno ograničenje nekog tržišta, pa se tako može primijeniti i ovdje. Pravo prvokupa ne znači zabrana prodaje nego znači da država stekne uvid što se zapravo to događa. Možda država u konačnici i lokalna samouprava neće to kupiti ali će barem znati tko prodaje, zašto prodaje i za koje novce prodaje. Odgovorno tvrdim, trenutno su startne cijene za nekretnine, dakle za polja na Hvaru koja nisu u građevinskoj zoni počinju od 7 eura po metru kvadratnom. … [[Govornik se ne razumije.]] popeli na 20 i nešto eura. Dakle, ne mogu vjerovati da se za takvu parcelu možda ne može naći novca u državnom proračunu ako to već netko ide kupiti, međutim poanta nije u tome da to država kupi. Poanta je da država gleda šta se događa. I to se sa ovakvim mehanizmom doista postiže. Nažalost, izgubili smo pune dvije godine i bilo bi bolje da je ovo sve skupa učinjeno još 2004. kada je to predlagao HSP. S druge strane, postoji naravno potreba i izuzeća od prodaje pojedinih otoka, primjerice otoka Dakse koji je masovna grobnica ili otoka koji definiraju graničnu crtu, ili otoka koji su na plovnim putovima i na kojima su svjetionici a da ne spominjem one koji su parkovima prirode ili su otoci koji su dio nacionalnih parkova. Hrvatski Ustav inače deklarira da ako dolazi do ograničavanja prava vlasništva da onda tim vlasnicima se na to na neki način mora kompenzirati. I ja vjerujem da će se u podzakonskim aktima i taj problem na odgovarajući način riješiti. Ponavljam, sve to skupa smo predlagali mi prije dvije godine a Vlada sada upravo zato jer su otoci dio identiteta Hrvatske. I zato ih moramo i na ovaj način zaštititi ili barem pratiti što se na njima misli kupovati. Naravno tu je još i pitanje brodskog prijevoza. Nije mi drago da se to u ovom zakonu naprosto briše. Nije dobro da se u zakonu hladno miču dijelovi koji se odnose na povlašteni prijevoz za otočane, ali da smo dobili sa ovim zakonom izvješće o provedbi zakona koje ćemo možda dobiti, nadam se na CD-u, ne u nekoj debeloj knjizi onda bismo mogli raspravljati i o ostalim aspektima brodskog prijevoza. Jedan od velikih problema sa brodskim prijevozom za otoke nastao je onim čuvenim Zakonom o substituciji brodskih linija kojeg je Sabor još u onom sustavu donio … [[Govornik se ne razumije.]] kada se zapravo prešlo na ukidanje čitavog niza linija i definiralo samo jednu, najviše dvije linije za pojedini otok sa poluautocestama koje bi se onda … [[Govornik se ne razumije.]] po otoku. Veliki broj naših mjesta ostaje od tada loše ili nikako povezan sa kopnom nego ovise o vrlo nesigurnim, vrlo loše organiziranim autobusnim linijama na otoku koje produžuju putovanje za još sat ili sat i pol. Dakle mislim da je sa time zapravo učinjena medvjeđa usluga otočanima i da se to mora ispraviti kroz uvođenje većeg broja dopunskih linija što je i predviđeno u Zakonu o linijsko-brodskom prijevozu. No redoslijeda radi bilo bi puno bolje da se u Saboru usvojio prvo Zakon o linijskom brodskom prijevozu, da ovaj Zakon o otocima imamo u dva čitanja i da onda u drugom čitanju za mjesec dva dakle u svibnju recimo donesemo Konačni prijedlog zakona koji će uvažiti sve ove primjedbe koje su se čule u Hrvatskom saboru i koji će uvažiti sve primjedbe otočkih stočara i poljoprivrednika. Hvala vam.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Damir Kajin.
Ma jasno da sam i ja za pravo prvokupa. Međutim preko Ureda za financije država jako dobro zna tko prodaje, gdje se prodaje i za koliko se prodaje? To je naprosto činjenica koju ne može nitko osporiti. Drugo, što se tiče hvarskog kazališta tamo negdje oko 10 i 30 gospodin Kruno Peronja, bivši splitski župan doslovce je rekao da ni hvarsko kazalište ne bi bilo da ga nije na neki način sufinancirala Venecija. Da li to stoji ili ne? Ne znam. U to međutim ne ulazim. Jasno je da za razvitak otoka, ja sam to samo parafrazirao, da ne bi mi netko sada netko nešto imputirao da bilo što mislim loše vis avi toga. Ja sam to govorio u kontekstu da za razvoj otoka treba i državne subvencije odnosno pomoći. I naša država za otoke eto vidimo godišnje izdvaja negdje oko milijardu kuna. Pa je isto tako izdvajala ne znam koliko sredstva za sustave vodoopskrbe pa za odvodnje, pa za škole, pa za ne znam ambulante. Na Malom Lošinju, Rabu za dijalize i tako dalje. 2003. kao što smo čuli od državnog tajnika za te samo uprava za otoke izdvajala je negdje oko 130 ili 150 milijuna kuna, a sada izdvaja 232 milijuna kuna. Istina je i ta da 2006. državni proračun u prosjeku je nekih 15 ili 18 milijardi veći nego što je bio 2003. Ali jasno je da država itekako izdvaja sredstva, da skrbi. Da li je to dovoljno? Vjerojatno nije međutim činjenica je da se izdvajaju značajna sredstva za te namjene, ali po mom sudu ključ bi ipak trebao biti na decentralizaciji i snaženju lokalne samouprave.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Kolega Kajin mislim da dobro znate što je svrha prvokupa. Ja bih ovdje primijenio potpuno istu proceduru kakva postoji za kulturna dobra. I tamo postoji pravo prvokupa pa opet država zna da taj koji ima tu umjetninu je želi prodati. Zašto je prodaje? Pa radi teških ekonomskih okolnosti u kojima se eventualno nađe. I sada na otocima postoji prava groznica prodaje nekretnina. Ali s ovim država barem na neki način pokušava uvesti red i pokušava pratiti što se u tom području događa? Što se tiče gospodina Peronje ne vjerujem da je on to rekao jer je čovjek prevodio hvarski Statut, ali ako je ja ću ga oštro ukoriti čim ga vidim.
To prijeporno pitanje sigurno je sa plemenitim, popločano plemenitim namjerama zastupnika Kajina. Ali to će, mislim da je tu jedan stručni ekspertni tim na čelu sa Antunom Vujićem mogao dati posebno, da, dodatno obrazloženje. Da. Ali za sada ne u ovoj fazi. Sad idemo na petminutnu raspravu. Klub IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. … [[Upadica se ne razumije.]] Neće. Hvala. Poštovani zastupnik Tonči Tadić, Klub HSP-a, izvolite.
Poštovane dame i gospodo, poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, poštovani ministre obrane. U ovom kratkom izlaganju u ime Kluba HSP-a želim podsjetiti na dva naša zaključka koje koje je naš Klub podnio u proceduru. U prvom redu mi smatramo da bi ovaj zakon trebalo uputiti u drugo čitanje. Uz ovoliko burnu raspravu potpuno je jasno da je vrlo teško očekivati da se zakon usvoji po hitnom postupku. Očito je da ovaj Prijedlog zakona uz nekoliko nužnih izmjena koje se odnose na nazive pojedinih ministarstava koji se u zakonu spominju i na drukčiji raspored programa koje država potiče. Primjerice u dosadašnjem zakonu postojao je program razvoja otočnih komunikacija na prijedlog hrvatskih telekomunikacija. To je naravno sad potpuno besmisleno kad imamo liberalizirane telekomunikacije pa je tu potrebno učiniti određene korekcije. Ali sve ove ostale teme koje su se svih ovih dana dosta burno raspravljale i uvođenje divljači na otoke i brodski prijevoz i pravo prvokupa odnosno regulacije prodaje čitavih otoka su teme koje su doista kompleksne i nema potrebe dame i gospodo u tome žuriti. Ništa nas ne košta da ovo sve skupa raspravimo još jednom da se u konačnom prijedlogu zakona ugrade svi ovi prijedlozi i da o tome raspravljamo recimo koncem travnja ili početkom svibnja. Druga stvar koju ovdje želim napomenuti jest to da kako nismo dobili izvješće, a dobit ćemo ga valjda kad bude drugo čitanje bilo bi dobro da je i sam zakon imao i po nešto zahvata u vezi ovih programa koji se potiču u članku 27. zakona. U tom smislu naš Klub predlaže zaključak da se zaduži Vlada Republike Hrvatske da u sklopu državnog programa predškolskog odgoja, osnovnog i srednje školskog obrazovanja na otocima. To je dakle jedan od programa koji se predviđa u članku 27. da se uredi pitanje prehrane srednjoškolaca sa otoka koji pohađaju srednju školu u gradovima na kopnu. Imamo dakle jednu dosta tužnu situaciju da djeca sa otoka i Hvara, Brača, Visa, Korčule idu u srednju školu u Splitu i oni koji nemaju tu sreću da budu smješteni u učeničke domove zapravo stanuju u raznim privatnim aranžmanima. Ali ne mogu svoj topli obrok niti jedan preko dana pojesti niti u učeničkom domu, niti u studenskoj menzi, nego se tamo najčešće švercaju ili jedu neki fast food usput. Dakle, bilo bi dobro da država taj problem riješi. Nije riječ o puno djece. Mislim da je sve skupa na čitavom Jadranu po našim procjenama negdje oko 400 srednjoškolaca i da to ne bi trebalo koštati državu više od 4 milijuna kuna godišnje. Dakle, mnoge kolege su ovdje spominjale konkretne inicijative. Evo to je jedna od konkretnih inicijativa koje očekujemo da ćemo dobiti podršku od ostalih klubova, zastupnika u Hrvatskom saboru. Sve ostalo ponavljam su doista dvojbene odredbe za koje bi bilo bolje da su napravljene prije toga, a ankete među otočanima. Što se tiče ovog zakona za njega vrijedi isto ono što je Klub HSP-a ponavljao kada se radi o područjima od posebne skrbi. Napravimo prvo ankete među tim ljudima, da vidimo kako su oni zadovoljni sa provedbom zakona, pa onda idemo u izmjene zakona. Kao prvo. Kao drugo uvedimo otočka vijeća i na razini županija. Ne samo jedno, na razini čitave države. I treće zakonski obvežimo jedinice lokalne samouprave na razini jednog otoka da međusobno surađuju, a ne da se ponašaju kao da je svatko od njih u potpunom vakuumu, da nema veze sa ostalima. Pojedini problemi na otocima se naprosto ne daju riješiti u okviru jedne općine. Problem brodskog prijevoza, problem zdravstva i hitne pomoći, problem školstva i problem zbrinjavanja otpada ili problem vodo opskrbe se najčešće ne daju riješiti u okviru jedne općine na otoku, prema tome mora biti zajednički napor. Ali zakon je na žalost pisan tako da ih ne obvezuje na suradnju. Ja znam da mi ne možemo zakonom prisiliti lokalnu samoupravu da se objedini ili da na neki način ih prisiliti da stvaraju zajedničke firme u tome, ali makar kroz nekakve koordinacije, kroz nekakva otočka vijeća će se morati filtrirati takve probleme i rješenja koja se nude. Dakle, u tom smislu ja pozivam sve klubove da podrže naš prijedlog da ovaj zakon ide u drugo čitanje. Hvala.
Hvala. Klub HSLS-a poštovani zastupnik Kramarić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani predstavnici ministarstva, štovane kolegice i kolege. Klub HSLS-a srećom ili na žalost kako god gledate čine ovi žabari, pa možda i nije baš, nemamo neke pretpostavke za jedan doista govor koji bi na pravi način mogao se staviti u poziciju i imati istu percepciju kao što imaju otočani. Ali isto bez obzira na moguće, kako i … [[Govornik se ne razumije.]] kaže svaki čovjek je otok, pa onda si mi možemo isto ovako dopustiti da pokušamo ovako s jedne distance progovoriti o ovom Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otocima. S druge strane kada ovako gledate ciljevi izmjene ovog zakona oni teorijski i načelno stoje, preciznije bolje je regulirati odredbe koje će pridonijeti učinkovitijoj provedbi počev od zakona, zatim rješavanje pitanja načina, uvjeta prodaje zemlje, nekretnina na malim povremenim, nastanjenim i nenastanjenim otocima, zaštiti otoka od neplanskog gospodarenja te da se stimulira tradicionalno gospodarstvo na njima i uopće da se stvaraju pretpostavke za jedan bolji, normalniji život na svim tim otocima. Kažem, to načelno stoji, ali kako to zapravo, kako to izgleda u praksi. Prvo bih, bojim se da i kao i ovaj jučer zakon koji smo donijeli Zakon o športu tako i ovaj danas da zapravo prati od isto jedne metodološke krive premise, a to je da zapravo da su svi otoci, da možemo staviti znak jednakosti među njima. Hrvatska je zemlja otoka 1200 i nešto otoka imamo. Ali svakako da, bojim se da ne možemo imati isti i istovjetni odnos prema svim tim otocima. Jedno je Jabuka, jedno je Palagruža, a nešto su ipak drugo neki drugi otoci i mislim da to zapravo u zakonu se neke stvari doista jasno mogu reći. Država mora imati ovaj načelni interes i interes spram te činjenice da smo zemlja otoka, ali kažem također bojim se da opet se ne dogodi taj naš vrlo pojednostavljujući pristup koji zapravo simplicira problem i onda imamo … [[Govornik se ne razumije.]] prema onome gdje zapravo ipak zahtijevamo ipak jedan kompleksniji odnos koji kažem ne može se staviti pod isti nazivnik. I kažem, to se, to nam se ponavlja iz zakona u zakonu i eto zato što je to jednostavnije i što od nas zahtijeva jedan ipak analitičniji pristup koji bi na neki način ipak napravio tu toliko nužnu diferencijaciju koji bi pomogao upravo i nama zastupnicima koji nismo s tih prostora da imamo jedan jasniji stav. S druge strane bojim se i isto izražavam skepsu i u ime svoga Kluba kao i neki drugi klubovi da li je doista brzina u ovom slučaju vrlina i da li doista se ovo mora rješavati po hitnom postupku. Tim više mi smo otvorili, imali smo nedavno raspravu o brodskim i ovim linijama. Tu raspravu nismo završili nije do kraja i bilo bi dobro da postoji ta jedna koordinacija između određenih ministarstava, a srećom ovdje unutar istoga ministarstva i mislim da bi se onda također i neka rješenja koja unutar ovih rješenja bila bi kud i kamo adekvatnija i prikladnija. S druge strane, čini mi se da sami propuštamo učiniti čitav niz, pokrenuti mehanizme koji nam stoje na dispoziciji. Nama Sporazum o stabilizaciji nije zabranio da sami napravimo te, već sada neke izuzetke, ali zanimljivo je da u posljednjih godinu dana barem koliko je nama poznato u klubu lokalna vlast nije proglasila niti jedan značajniji krajobraz. Znači, ne koristimo te mehanizme koje nam omogućava upravo Europska unija. U tom razdoblju lokalne vlasti nisu zatražile niti proglašenje nekog regionalnog parka, parka šume, spomenika prirode ili spomenika parkovne arhitekture. Sad pitam se zašto zapravo nešto što imamo na dispoziciji mi zapravo ne koristimo i čekamo upravo tu 2009. godinu i onda da se opet ovdje pitamo između sebe onako pomalo mazohistički zašto neke stvari koje smo mogli učiniti smo propustili učiniti. A upravo a tim institutima koji se koriste čitav niz ovih zemalja, europskih zemalja kako bi zaštitile i svoje gradove odnosno svoje stare jezgre od prodaja. Isto također, s tim vlasništvom treba biti slažem se oni koji su govorili da nikakvo državno vlasništvo i Ustav to tako govori ne može imati nikakvu prednost nad nekim drugim oblikom vlasništva i bojim se da država nije najbolji gospodar i svakako trebali bismo imati jedan po mom mišljenju kluba bilo bi kudikamo bolje tim ljudima koji tamo žive dati kredite koji bi oni zapravo mogli sami unaprijediti, upravo te oblike tradicionalnog života i podići standard preko što je moguće, tijekom dužeg perioda tijekom pojedine godine. Mislim da su to kudikamo bolja rješenja, nego kažem ovako kada se natežemo i kada se zapravo bojimo nečega što nas čeka. A pokazuje se zapravo da ni sami nismo uveli niti jedan zaštitni mehanizam i da se onda eto da ne koristimo priliku da budemo slobodni ljudi.
Hvala. Ispravak netočno navoda, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Nije točan navod da nije završena rasprava o linijskom prometu. Završena je, ali nismo glasovali. To je prvi netočan navod. A drugi netočan navod je da ne koristimo mehanizme proglašenja park šuma i zaštićenih krajobraza. To također nije točno jer lokalne jedinice itekako koriste i trenutno je u proceduri veliki broj zahtjeva. I treće, kolega nismo shvatili kad ste se već pozvali na to da je svaki čovjek otok, nismo shvatili jeste li naseljeni ili nenaseljeni otok. … [[Upadica se ne čuje.]]
Ali kolega Kramarić, točna parafraza je drugačija. Svaki čovjek, nitko nije otok. … [[Upadica se ne čuje.]] Kad se tako reduciramo pa onda ni argumentum a contraria svatko je otok, nitko nije otok. Klub HDZ-a poštovana zastupnica Mirjana Brnadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, pomoćniku ministra, poštovani ministre. Evo ja dolazim sa jednog otoka koji je jako nastanjen, ali bogat bespravno građenim objektima, više od 8 tisuća bespravno sagrađenih objekata, otok Vir. Tako da možemo se svrstati u kategoriju do jako nastanjenih otoka. Nakon svih rasprava o izmjenama i dopunama Zakona o otocima klub HDZ-a drži da su suštinska rješenja dobro postavljena i da su zaštićeni strateški interesi Republike Hrvatske. Uz određena poboljšanja pojedinih odredbi izmjena i dopuna kroz amandmane držimo da će se izmjenama i dopunama Zakona o otocima između ostalog doprinijeti učinkovitom gospodarenju otočnim bogatstvom, doprinijeti očuvanju i unapređenju postojeće biološke i krajobrazne raznolikosti, utvrditi granice pomorskog dobra, te spriječiti neprimjerena prodaja nekretnina na malim, povremeno nastanjenim ili nenastanjenim otocima. Zbog čega će klub HDZ-a glasovati za donošenje izmjena i dopuna Zakona o otocima. Hvala.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik za more Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Evo, na kraju rasprave i samo bih htio reći nekoliko riječi koje mislim da, koje će označiti stav našeg ministarstva, odnosno Vlade prema određenim amandmanima i zaključcima koji su bili u samoj raspravi. Naime, držim da nema bitnih posebnih razloga koji bi upućivali na potrebu da zakon ide u drugo čitanje, jer temeljna postavka koja proizlazi iz izmjena i dopuna samoga zakona jest uvođenje prava prvokupa. Prema tome, mislim da je uglavnom u raspravi podržana načelo prava prvokupa i bitnih zamjerki na tako određenu formulaciju prijedloga uvođenja prvokupa nije bilo. Iz rasprave, a i mi smo kao predlagači se s time usuglasili, jer je dijelom u obrazloženju napisano u normativnom dijelu nije to napisano, odnosno omaškom je ispušteno, onaj dio koji se odnosi na moguću zlouporabu, izbjegavanje obveze prvokupa kroz darovni ugovor, kroz ugovor o uzdržavanju ili kroz zajedničko ulaganje u tvrtke koje, gdje bi onda se praktično moglo se izbjeći odredbu da je nužno nuditi pravo prvokupa državi i županiji, odnosno gradu ili općini. Mi ćemo dakle, taj dio kažem da je i u samom obrazloženju naznačen i on će biti obrađen u zakonu upravo onako kako je bio i u samom prijedlogu napisan. Drugi, i tu nema, mislim da nije bilo nikakvih ozbiljnijih primjedaba. No kada govorimo o pravu prvokupa onda moram reći da drugi zakoni koji definiraju pravo prvokupa apsolutno nemaju razrađen način kako se prvokup provodi. Mi smo kroz ovaj prijedlog zakona to vrlo detaljno propisali. Gdje smo naveli da je potrebno utvrditi granicu pomorskog dobra, gdje smo naveli da je potrebno dostaviti izvod iz zemljišne knjige, izvod iz posjedovnog lista, kopiju katastarskog plana. Prema tome, definirali kako će se prvokup zabilježiti u zemljišnoj knjizi. Koji je, koje je državno tijelo obvezno to napraviti. Prema tome, propisalo smo pravo prvokupa, postupak kako se prvokup provodi i to vrlo detaljno. A kažem, svi drugi zakoni koji uvode pravo prvokupa to rješavaju jednim člankom, bez apsolutne elaboracije kako i na koji način. Prema tome, mislim da je upravo ovim zakonom vrlo detaljno definirano način uvođenja i zabilježbe u zemljišnoj knjizi prava prvokupa i definirana je tržišna cijena, kako je to riješeno Zakonom o izvlaštenju. Primjedba druga koja se odnosi na linijsku prijevoz, da li je trebalo iz Zakona o otocima izdvajati onu odredbu koja definira linijski prijevoz. Pa reka sam to i prije i sada ću ponoviti. Postojeća formulacija o Zakonu o otocima koja je uvedena u zakon kad je zakon donesen 1999. godine nije nikad ispoštivana iz razloga što nema ova država financijske mogućnosti da u tom smislu do kraja tako može provesti jednu odredbu koja je u Zakonu o otocima. Zašto zatvarati oči, zašto ni jednu odredbu koju smo svjesni da je ne možemo provesti, da primjerice linija Jablanac – … [[Govornik se ne razumije.]] koja povezuje otok Rab bi po toj formulaciji ta karta koštala 2 i pol ili 3 kune kad to nismo u stanju provesti. I ne može ova država da bi takvu odredbu zakona sprovela osigurati u proračunu milijardu kuna za otočni, subvenciju linijskog prijevoza. Prema tome, svijest da to tako ne možemo napraviti, ali da točnim programom možemo značajno smanjiti cijene što smo i napravili uvođenjem vinjete, kudikamo jasnije, poštenije ispravnije i jedino je da se na takav način onda takva odredba u zakon uvrsti. Zatvarati oči, vraćati i držati odredbu koju unaprijed znamo da je ne možemo provesti neozbiljno je i mislim da ovom izmjenom zakona smo to morali napraviti. svakakvo drugo rješenje ne može se sprovesti, nepotrebno je i mislim da nije ni pošteno prema otočanima. Treća stvar koja je također, o kojoj je bilo riječi, bilo je riječi o lovstvu. Dosta je danas u raspravi bilo riječi da li je ovakva formulacija kakva je u članku 8. dobra ili nije dobra. Pa mi smo upravo da bi išli ka zaštiti otoka, da bi definirali koje su to autohtone i alohtone divljači na otoku išli sa ovakvim prijedlogom, odnosno sa ovakvim prijedlogom zakona, odnosno sa ovakvom formulacijom članka 8. Mi smo bez toga i mogli kao Vlada, kao predlagač da uopće ne uvrstimo taj članak ali onda bi kud i kamo manja zaštita hrvatskih otoka od sitne i krupne divljači bila. Može se postaviti pitanje da li je jelen lopatar, jelen axis, da li je muflon od krupne divljači i srna obična, da li je to divljač koja uopće može na otoku obitavati. Mi smo za to pitali struku, struka je rekla da je to ono što na otocima već sada obitava ali ne na način da nešto što je autohtono i proglašeno autohtono na otoku Badiji pored Korčule da je autohtono i na drugom otoku. Svaki otok je definiran sa svojom lovnom gospodarskom osnovom i ne može se na otok dovesti divljač koja nije na tom otoku autohtona i to je potpuno jasno i prema tome mislim da ovakvim načinom zadržavanja članka 8. značajno doprinosimo zaštiti poljoprivrednih površina na hrvatskim otocima. Gospodin Miljenko Dorić na to se moram osvrnuti, rekao da ovaj prijedlog zakona niti postojeći niti ovaj ne definira pojedine djelatnosti na otocima koje se mogu poticati pa je spomenuo iskorištavanje eteričnih ulja itd. Pa upravo je u članku 9. definirano je koje su to djelatnosti na hrvatskim otocima se mogu, koje su autohtone, koje se potiču i za koje je Hrvatska banka za obnovu i razvoj dužna davati kredite po povlaštenim kamatama. Nadalje u članku 10. je definiran i otočni proizvod koji je potrebno proglasiti da bi se upravo određene djelatnosti koje su na otocima pobrojane da se mogu poticati. Prema tome nije točno da se ne vodi računa, vodi se računa o svim djelatnostima i rekao sam koliko je kredita Hrvatska banka za obnovu i razvoj dala da bi poticala upravo te djelatnosti koje su pobrojane u članku 9. Druga stvar koja je vrlo bitna i koja proizlazi iz ovoga zakona je uredba o poticanju zapošljavanja na hrvatskim otocima. Na hrvatskim otocima u ovom trenutku je ukupno zaposleno oko 45 tisuća, 300 zaposlenika, 300 otočana je li. 6 i pol tisuća nezaposlenih. Kada se izračuna stopa nezaposlenosti na hrvatskim otocima onda ona značajno po tim podacima sa stanjem 31.12.2004. godine ispod stope nezaposlenosti u Hrvatskoj, a držim da su upravo te mjere koje stalno se potiču ka poticanju gospodarstva na otocima doprinijelo i na taj način smanjenju nezaposlenosti. Naime na hrvatskim otocima je stopa nezaposlenosti oko 12%. Pa evo dakle u tom smislu držimo da je zakon uz prihvaćanje određenih amandmana koje ćemo do izjašnjavanja o njima usvojiti je li, i u tekstu koji je predložen po nama može ići na izglasavanje jer govorim u samoj raspravi nije ukazano bitnih primjedaba koje bi nas upućivale da je potrebno zakon dovesti u drugo čitanje. Temeljna stvar koja je bila jest da se ide sa pravom prvokupa. On je opravdan i on je čini mi se i prihvaćen, a kada smo išli u uvođenje prava prvokupa onda smo odlučili i određene nedorečenosti u postojećem zakonu izmijeniti i popraviti i to je na određeni način i napravljeno i u tom smislu dakle predlažemo da Sabor prihvati Zakon upravo u tekstu kakav je predložen uz one amandmane koje ćemo jasno do sutra još razmotriti. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Sad idemo na raspravu o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otocima. Prvo isto imamo prethodno pitanje. Klub zastupnika HSP-a predložio je sljedeći zaključak o Prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otocima sa Konačnim prijedlogom zakona provedena je rasprava u prvom čitanju. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga Zakona. Ministar Božidar Kalmeta, molim očitovanje o Prijedlogu zaključka.
Ne prihvaćam ovaj zaključak baš iz razloga što nam je stalo da zaštitimo hrvatske državne interese kolega zastupniče Tadiću kao i u prethodnom zakonu.
Molim uključimo se. Dajem na glasovanje Prijedlog ovoga zaključka. Glasovati. Rezultat? 12 za, 10 suzdržanih, 62 protiv. Zaključak nije usvojen. Sada idemo na glasovanje o amandmanima. Isto tako kao i u prethodnom imamo dva amandmana Vlade koja su došla poslije roka pa dajem na glasovanje prijedlog da se uzmu u obzir ova dva amandmana koji su došli nakon isteka rasprave, zaključne rasprave. Molim uključimo se. Tko je za? Glasovati. Rezultat? 74 za, 7 suzdržanih, 4 protiv. O tim amandmanima će se raspraviti i glasovati. Ministre, izvolite, amandman jedan.
Hvala gospodine predsjedniče. U amandmanu jedan, vi ga imate na klupama, ali ja ću ga svejedno pročitati članak 8. mijenja se i glasi i kaže: "Na otocima se zabranjuje unošenje i uzgoj divljači koja od prirode ne obitava na otoku." I onda se nabraja koje mogu obitavati na otoku. Zatim dalje, od krupnih vrsta divljači u otvorenim otočnim lovištima može se uzgajati srna obična, u ograđenim lovištima i uzgajalištima divljači mogu se uzgajati jelen lopatar i jelen axis. Naime, novom stipulacijom u članku 8. ovog zakona uvedena su dodatna ograničenja u gospodarenju otočnim lovištima a nakon saznanja o štetnom djelovanju mungosa kao vrste sitne divljači i muflona kao vrste krupne divljači one su i izuzete iz odredaba članka 8. Dakle, to je smisao ovog amandmana, da se i muflon i mungos izuzmu iz ovog članka 8.
Otvaram raspravu. Klub HSP-a poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine predsjedniče, tijekom rasprave Klub zastupnika HSP-a nije podržavao uvođenje mungosa i uvođenje muflona. I dobro je da je to ministarstvo izbacilo van iz ovog zakona. Međutim, ovdje ostaje još uvijek varijanta ograđenih lovišta. Ja opet podsjećam da u šest stoljetnoj povijesti naših otočkih komuna nikada nisu bila predviđena ograđena lovišta da se ionako izolirano područje otoka još više izolira i smanjuje u zabran za nekoliko novovjekovnih feudalaca. Mi iz tog razloga ne možemo prihvatiti ovaj amandman. Hvala.
Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 1. Vlade. Molim, uključimo se. Glasovati. Rezultat? Sa 81 glas za, 1 suzdržan i 5 protiv prihvaćen amandman broj 1. Vlade. Amandman broj 2. Vlade. Izvolite ministre!
U članku 21. kojim je dodan članak 35. stavak 3. mijenja se i glasi: "Pravo prvokupa na nekretnine iz stavka 1. ovog članka odnosi se i na njihovo otuđenje temeljem darovnih ugovor, unošenje nekretnine kao uloge u trgovačko društvo, u ovršnim i stečajnim postupcima kao i u postupcima stjecanja fidujalnog vlasništva. Iznimno, pravo prvokupa ne odnosi se na otuđenje nekretnina temeljem darovnih ugovora pod uvjetom da su darovatelj i obdarenik svrstani u prvi nasljedni red." I to je amandman. Ovakva stipulacija odredbe članka 35. stavka 3. je ispuštena u normativnom dijelu zakona zbog pogreške u prijepisu dok je ista objašnjenja u priloženom obrazloženju članka 35. prijedloga izmjena i dopuna Zakona o otocima s konačnim prijedlogom zakona. Izmjenom koja se predlaže amandmanom otvara se mogućnost raspolaganja nekretninom u postupcima darovanih ugovora, unošenje nekretnina kao ulog u trgovačko društvo, u ovršnim i stečajnim postupcima kao i u postupcima stjecanja fiducijalnog vlasništva, dakle što je bitno. Dakle, otočanin može na tim povremeno nastanjenim otocima itd. može se dakle ta nekretnina koristiti kod fiducije, hipoteke itd., s tim što se u trenutku neizvršavanja obveze, u trenutku eventualnog neizvršavanja obveze od strane vlasnika i nekretnine a prije otuđenja mora postupiti po odredbama članka … [[Govornik se ne razumije.]] ovog zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 2. Vlade. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 77 glasova za, 3 suzdržana usvojen predloženi amandman Vlade. Idemo sada na tablicu. Ministre! 1. Klub zastupnika HSS-a.
Ovaj amandman ne prihvaćamo jer je nacionalni program razvitka otoka iz 1997. godine na temelju kojeg je i donesen Zakon o otocima jasno određeno da se Zakon o otocima odnosi isključivo na sve hrvatske otoke u Jadranskom moru. Prihvaćam da treba voditi računa i o ovome ali to ćemo jednim drugim zakonom. U ovom zakonu danas nažalost to ne možemo prihvatiti.
Zastupnik Markov, izvolite! Povučen. Hvala. 2. Odbora za zakonodavstvo. [[Upadica se ne čuje.]] Molim?
Ja ću o amandmanu.
Pardon.
Gospodine ministre, mislim da nije dovoljan razlog pozivati se na nacionalnu strategiju jer nacionalna strategija razvoja otoka samo ukazuje na činjenicu da se ni 1997. nije skrbilo o otocima koji se nalaze u rijekama i jezerima. … [[Govornik se ne razumije zbog predsjedničkog zvona.]] ni približno brojni kao što su brojni otoci u moru u kom dijelu podržavamo sve ono što ide prema tim otocima. Mislimo da ima prostora da i ove otoke unesete dakle riječne i otoke u jezerima da uđu u ovaj zakon kako bi temeljem zakona se moglo … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]] sredstva koja su neophodna jer znamo da se u tim nalazi i mogućnost razvoja ribolovnog turizma i obavljanja poljoprivrednih gospodarskih djelatnosti. Prema tome, mi tražimo da se glasuje o amandmanu.
Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 13 i 1, 65 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Drugi Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 3. zastupnika Miljenka Dorića.
Ovaj amandman ne možemo prihvatiti jer odredbe koje su u Zakonu o otocima odnosile na pomorski promet radi svrsishodnije provedbe gotovo u cijelosti su prenesene u konačni prijedlog Zakona o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu.
Zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine ministre, to nije točno. Upravo sljedeći amandman koji sam podnio će obrazložiti da niste prenijeli u cijelosti ono što ste trebali prenijeti iz jednog zakona u drugi. Prema tome, tražim glasovanje a kasnije ću obrazložiti pojedinosti.
Molim glasovanje. Molim, uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? 16 za. 3 suzdržana. 65 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 4. amandman zastupnika Miljenka Dorića?
Ovaj amandman se ne prihvaća.
Izvolite. Zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine ministre u dosadašnjem Zakonu o otocima stoji u članku 10. stavak 3.: "Pravo otočana na povlašteni, povlaštenu cijenu trajektnog prijevoza." Bilo je rečeno da će se taj stavak prenijeti uistinu kako ste vi malo prije rekli u Zakon o linijskom pomorskom prijevozu što nije učinjeno. Ja bih volio vjerovati da se radi o propustu, a ne o pokušaju da se prevare naši otočani. Ovime oni gube pravo na takav povlašteni prijevoz. Pa molim da se glasuje.
Glasovati. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? Sa 15 glasova za i jednim suzdržanim. 64 protiv. Nije usvojen predloženi amandman. 5. Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 6. Kluba zastupnika SDP-a?
Ovaj amandman ne možemo prihvatiti jer je on uređen amandmanom Vlade Republike Hrvatske.
Klub zastupnika SDP, Slavko Linić.
Gospodine predsjedniče povlačim amandman iako smo nezadovoljni jer ocijenjujemo da je ipak se ovdje imalo priliku vrlo jasno naznačiti potrebu istrebljenja divljih svinja koje su štetočine na otocima. Imamo otpor otočana i mislim da je to bila prilika ali to je jedino što od našeg amandmana nije prihvaćeno pa onda povlačimo.
Amandman povućen 6. Hvala. 7. zastupnika Miljenka Dorića?
Ovaj amandman ne možemo prihvatiti jer je on uređen amandmanom Vlade Republike Hrvatske.
Gospodine ministre on nije uređen amandmanom Vlade Republike Hrvatske. Naime ja bih bio prihvatio amandman Vlade da ste ostali samo na prvom stavku. A ja ću ga pročitati: "Na otocima se zabranjuje unošenje i uzgoj divljači koja od prirode ne obitava na otoku." Odlično. Ali kasnije imate 3. stavak. Jelen lopatar ne obitava, jelen aksis ne obitava. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, bez obzira, bez obzira. Prema tome u suprotnosti se, ovaj članak je direktno u suprotnosti sa prvim stavkom i prema tome ja molim da se ovdje glasuje.
Molim glasovanje. Uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? 16 za. 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 8. amandman zastupnice Irene Ahel?
Pa ne prihvaća se jer smo već amandmanom Vlade izbacili muflona.
Amandman povučen.
Hvala lijepa što ste izbacili muflona. Povlačim amandman.
Znači nema muflona. 9. amandman zastupnika Nikole Ivaniša?
Ovaj amandman ne prihvaćamo, također uređen amandmanom Vlade.
To je … … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? [[Upadica: Nema Ivaniša.]] Nema zastupnika, moramo glasovati. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? 4 za. 9 suzdržanih. 64 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 10. Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio Zakona. 11. istoga Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio Zakona. 12. istoga Odbora?
Prihvaća se.
Sastavni dio Zakona postaje. 13. zastupnika Dražena Bošnjakovića?
Ovo ne možemo prihvatiti jer u Zakonu stoji da se istovremeno ne treba nuditi i državi i županiji i gradu. Nego ako država odluči u prvokupu kupiti taj otočić onda se ona, tek ako neće država onda se ide u dalji postupak.
Povlačim.
Zastupnik Dražen Bošnjaković. Amandman povučen. Amandman 14. zastupnice Ingrid Antičević-Marinović?
Ne možemo nažalost prihvatiti ovaj amandman jer je ova odredba već riješena člankom 35. u stavku 3.
Zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
… /Govornica je naknadno uključena./ … Povlačim.
Amandman povučen. Hvala. 15. također zastupnice Ingrid Antičević Marinović?
Ovaj amandman također ne možemo prihvatiti jer zabilježba prava prvokupa ne ograničava pravo raspolaganja nekretninom. To sam prije kad sam obrazlagao amandman Vlade onda sam to i kazao. Samo ako se obveza ne izvrši onda se mora ponuditi najprije državi a onda će država obeštetiti očito za koji već otok bude.
Zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Oprostite mi na ovome ali to znači potpuno nerazumijevanje instituta fiducija. Vidite kod fiducija vam prelazi odmah u trenutku nastanka tražbine vlasništvo kreditoru. Nemojte brkati fiducij sa osiguranjem drugim. … /Upadica: Ne brkam ja. … [[Govornik se ne razumije se.]] / … Sa hipotekom. Vi brkate hipoteku i fiducij. Dakle kod neplaćanja tražbine dolazi kod osigurane takve tražbine hipotekom do prodaje i to je onda logično. Ali kod fiducija ne. Kod fiducija upravo u trenutku tražbine prestalo vlasništvo. A ako se ne isplati tražbina onda nema više ničega. Vlasništvo ostaje. Tek ako se isplatila tražbina dakle imate obrnuti proces onda bi se vlasništvo vratilo. Ovdje se nemate od čega naplaćivati odnosno ne može država u to, dakle je to besmisleno. To vam ja hoću reći [[Upadice se ne razumiju.]] Molim glasovanje.
Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? 21 za. 2 suzdržana. 60 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 16. zastupnika Ante Markova?
Pa ovo je, ne prihvaćamo ovaj amandman mada je bila jedna dobra ideja zastupnika Markova ali mislim da s obzirom da se ne ograničava pravo raspolaganja nekretninama mislimo da nema potrebe za ovim otočnim garancijskim fondovima.
Zastupnik Markov.
Hvala lijepa. Pa intencija je bila naprosto da pošto su mali posebice otoci ne naseljeni na neki način ipak oni su ograničeni, posebice ovim Zakonom o prometu i imaju silna ograničenja. Znači ne možete na svoje zemljište dati fiduciju. Ne možete. Ako ne možete dati fiduciju znači ne možete dobit ni kredit. A ako nemate drugu nekretninu nego samo to na otoku, a obično je tako onda imate problem. Prema tome, mislim da bi Vlada, ako i ne prihvati ovaj amandman, a mislim da valja glasovati o njemu, mora ovo urediti. Jer ne možete jedan dio naših građana ostaviti bez mogućnosti da uz to što imaju vlastitu nekretninu i ne žele je prodati, žele je ostaviti za sebe ne mogu dignuti kredit. Jasno da je to ustavna kategorija. Tako da bi bilo dobro da Vlada razmisli i da uredi ovo područje. Jer tek tada bi to bilo konkretno. Ministre, pokušajte ovo nekako urediti, jer ne bi bilo dobro radi javnosti i radi nas svih skupa, naše odgovornosti i radi onih koji misle poduprijeti ovaj zakon da ovo ostane u zraku.
Neće, neće.
Dajte da ovo pokušamo riješiti.
Glasovati ili ne?
Glasovati, glasovati.
Molim glasovati. Uključimo se. Rezultat? 16 glasova za, 3 suzdržana, 61 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 17. zastupnice Ingrid Antičević Marinović.
Amandman 17 se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 18. također zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
A uz puno razumijevanje ovoga što je uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović napisala mislim da nema potrebe to pisati u zakon, jer se obveze prodavatelja i kupca reguliraju kupoprodajnim ugovorom. Prema tome, mislim da nema potrebe.
Zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
To je točno ministre da se reguliraju ugovorom. Ali poznato je nažalost da se ugovori krše, po svega i svakako. Evo, nažalost često i od države. I onda na takav način, dajte malo reda i mira, čast svakome ali znate vjera nikome. Prema tome, država često, upravo iako se radi o očiglednim tužbenim zahtjevima upućuje svoje vjerovnike na parnicu. I na takav način onemogućavamo tim ljudima, moramo priznati da su ipak na neki način dovedeni u nezavidni položaj, jer moraju štiti nacionalni interes preko vlastitih nekretnina, za razliku od države i jedinica lokalne samouprave koje su prodale i rasprodale svoje terene. Pa već kad je tomu tako, a na neki način se i mi svi skupa slažemo da treba početi od ovoga, bar dajmo tim prodavateljima, prinudnim prodavateljima mogućnost da mogu odustati ukoliko cijena ne bude isplaćena u ugovorenom roku. Jer to je nažalost čest slučaj. Evo, sudska praksa o tome govori koliko ima slučajeva gdje je država utužena, upravo kroz ovakve i inačica drugih situacija gdje država nije ispunila očigledno svoju obvezu. A tim prije što u državnom proračunu nažalost još uvijek ove, kao što smo vidjeli zakona kojeg predlažete nisu osigurana sredstva. Taj će zakon stupiti ubrzo na snagu. I na takav način upravo ukoliko kupoprodajna cijena nije ovdje, odnosno sama isplata bitni sastojak ugovora, jer moramo praviti tu iznimku, jer i ovo su ipak iznimke od onog redovnog tijeka stvari i obveznik odnosa, odnosno prodaje i stvarnog prava trebalo bi upravo tomu udovoljiti. Mislim da bi građani u tom smislu bili mirniji i zadovoljniji. I na takav način ukoliko ne dođe do te isplate mogli bi onda ponuditi slobodno drugim ljudima koji su voljni. Ljudi unaprijed uplaćuju cijenu. A ovdje on mora tek čekati. … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] tome svemu u čemu država je dužna. Molim glasovanje.
Glasovati. Uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? 18 za, 3 suzdržana, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 19. zastupnik Miljenko Dorić.
Prihvaća se.
Prihvaćen. Postaje sastavni dio zakona. 20. zastupnice Ingrid Antičević Marinović.
Ovaj amandman ne prihvaćamo jer Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama i Uredbom o postupku utvrđivanja granica pomorskog dobra propisan je postupak utvrđivanja granica pomorskog dobra. Ovakav prijedlog odredba članka 35c. u potpunosti je usklađen sa navedenom zakonskom regulativom. A provedbom ovog zakona poglavito donošenje državnog programa zaštite i korištenja malih povremeno nastanjenih, nenastanjenih otočića ubrzat će postupak određivanja granica pomorskog dobra na hrvatskim otocima, jer je to preduvjet bilo kakve prodaje tih naših malih povremeno nastanjenih i nenastanjenih otočića.
Zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Upravo zbog toga što su ovim vlasnici na neki način i sami kažnjavaju i moraju trenirati da eto tako da država preko njih trenira vlastite nacionalne, brigu za nacionalne interese moramo pristupiti krajnje oprezno i zaštiti tih ljudi. Prema tome, ukoliko bi došlo do eventualno u ugovora djela nekretnine prodaje koja bi ušla naknadno određivanjem u pomorsko dobro, to su ionako nevažeći ugovori. To su stvari ekstra commercium i to opće nije sporno i nije bitno. Na ovakav način, ukoliko država, odnosno jedinice lokalne samouprave ne urede to, ovo je za te ljude mrtva, mrtvi kapital, nekretnina kojoj uopće ne mogu raspolagati, pa niti je ponuditi samoj državi. A država je sama kriva da se jedinice lokalne samouprave što nije to uredila. I tome može biti u beskraj. A možda je tom čovjeku jedini to što ima da bi opstao on i njegova obitelj. Dajte molim vas glasovanje.
Molim glasovati. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? 18 za, 2 suzdržana, 67 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 21 zastupnika Marka Širca.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 22. zastupnice Dragice Zgrebec.
Ne prihvaćamo jer je ista odredba prihvaćena amandmanom broj 21.
Moramo glasovati jer nema zastupnice. Molim uključimo se. Molim glasovati. Tko je za amandman? Rezultat? 15 za, 65 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 23. zastupnika Slavka Linića.
Pa ne prihvaćam amandman jer držimo da nema potrebe ograničavati namjenu za koju se provodi zakup, odnosno koncesija samo za javne potrebe, ne znam u zdravstvu, obrazovanju itd. Jer je namjena pojedinog otočića definirana u prostornim planovima, odnosno u prostorno-planskoj dokumentaciji.
Zastupnik Slavko Linić, izvolite.
Gospodine predsjedniče, vrlo često govorimo o korupciji i problemu neodgovorne uprave. Ovdje dajemo mogućnost jedinicama lokalne samouprave, posebno naglašavam taj dio, da mogu izraziti interes za otkup zemljišta i da u biti ograniče vlasništvo pojedinca. Govorim znači o jedinicama lokalne i regionalne samouprave. Ukoliko njihov interes ne ograničimo na kulturu, zdravstvo i obrazovanje, to znači da ne dozvoljavamo da iskazuju i komercijalne interese. Znači oni će ograničiti privatni interes građanina Hrvatske i dajemo mogućnost ovim zakonom, ovim zakonom omogućavamo da uprava to isto zemljište proda strancu, ne proda da na 99 godina. Da na korištenje na 99 godina. Znači omogućavamo ovim zakonom zloupotrebe od strane uprave, od strane politike što ne bi smjeli raditi. Ne bi smjeli raditi. Naš problem je stjecanje vlasništva nad otocima, ali je naš problem i korupcija, naš problem je neodgovorna uprava, na žalost daleko praktičniji i teži koji izaziva nepovjerenje građana. Bojim se da ako ne ograničimo interes uprave i onih koji će iskazivati želju da kupe privatno vlasništvo, da ćemo ih potaknuti da sa mitom i korupcijom rješavaju ono što inače ne bi vjerojatno možda čak i građani Hrvatske i pojedinci činili. I mislim da taj članak treba još jednom dobro dobro razmotriti. Molim glasati.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 20 za, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 24 amandman Odbora za zakonodavstvo. Prihvaća se.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Hvala ministre. Sada dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otocima. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 81 glasom za i 8 suzdržanih donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o otocima u tekstu kako ga je predložio predlagatelj, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Imamo još jedan prijedlog zaključka Kluba zastupnika HSP-a, koji glasi: Zadužuje se Vlada RH da u sklopu državnog programa predškolskog odgoja i osnovnog školskog i srednje školskog obrazovanja na otocima u smislu članka 27. Zakona o otocima uredi pitanje prehrane srednjoškolaca na otoku koji pohađaju srednju školu u gradovima na kopnu. Ministar Kalmeta molim vas očitovanje ovog prijedloga zaključka.
Mislim da ovo ne možemo prihvatiti, jer koja je razlika ako jedan učenik s otoka npr. putuje u Split u školu ili u Zadar ili ne znam gdje, i ima subvenciju za marendu, doručak, a jedan učenik koji putuje iz zagore recimo u Split ili iz Ravnih Kotara u Zadar itd. ne. Mislim da tu nema razlike i moramo riješiti sve ili ništa, ne možemo sada dijeliti to, tako da ne možemo prihvatiti.
Klub HSP-a, poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Gospodine ministre da samo u Grčkoj i da imamo 20 linija za otok dnevno i da brodovi voze dosta kasno na večer odmah bi to hodalo. Nitko sa Visa, Hvara ili Korčule ne ide svakodnevno u školu brodom, to idu sa Ugljena to je točno, ali ne idu sa ostalih srednje dalmatinskih otoka nego na žalost moraju boraviti u Splitu i tu nastaje problem. Mjesta u učeničkim domovima nema, događa se situacija da ta djeca stanuju privatno i da onda moraju jesti tko zna gdje. Moja želja je bila da pokušamo to na neki način riješiti. Čak nije riječ ni o velikim novcima niti o velikom broju djece, ali ja sve jedno gospodine predsjedniče tražim da Sabor glasuje o mom prijedlogu zaključka. Hvala.
Molim glasovati. Rezultat? 8 za, 2 suzdržana, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Idemo na sljedeću točku - Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnim misijama Ujedinjenih naroda Predlagatelj odluke je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja ove odluke primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Ministar obrane Berislav Rončević će dodatno obrazložiti prijedlog odluke. Izvolite.