Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene saborske zastupnice i saborski zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o posebnom porezu na plaće, mirovine i druge primitke. Povod za donošenje Zakona o posebnom porezu na plaće, mirovine i druge primitke je gospodarska situacija u Republici Hrvatskoj u kojoj zbog ekonomske i financijske krize prihod državnog proračuna znatno manji od potreba za uobičajeno financiranje svih javnih obaveza uključivo i mirovinsko osiguranje. Svijet je prošle godine zahvatila financijska kriza koja se krajem 2008. godine a posebice početkom 2009. godine počela prelijevati i na realni sektor. Globalna gospodarska kriza očitovala se u negativnim stopama gospodarskog rasta diljem Europe i svijeta. Hrvatska također osjeća posljedice te krize odnosno pad gospodarske aktivnosti što se očitovalo smanjenjem gospodarskog rasta od 6,7 u prvom tromjesečju 2009. godine. Prije svega taj se pad aktivnosti manifestirao kao posljedica smanjenja potrošnje ali i kao pad industrijske proizvodnje, građevinarstva kao i robne razmjene sa inozemstvom. Ovakva kretanja ogledaju se u prikupljanju prihoda državnog proračuna koji bilježe pad na međugodišnjoj razini. Iz navedenih razloga opravdano je u vremenu trajanja negativnih kretanja djelovati kako na rashodovnu tako i na prihodovnu stranu proračuna sa ciljem da se javne financije usklade sa realnim mogućnostima. Stoga se pokazala potreba za ostvarivanje ušteda gdje je to god moguće uključujući to područje plaća a i mirovinskog osiguranja. U tu svrhu predloženim zakonom bi se za razdoblje od stupanja na snagu ovog zakona pa do kraja iduće godine primjenjivao poseban porez na plaće, mirovine i druge primitke ali uključujući obustavu usklađivanja mirovina za 2010. godinu radi smanjivanja ukupnih rashoda državnog proračuna. Poseban porez na plaće, mirovine i druge primitke je prihod državnog proračuna. Obaveznog obračuna, obustave i uplate posebnog poreza na plaće, mirovine i druge primitke je isplatitelj tih primitaka. Poseban porez se plaća na plaću, mirovinu, druge primitke ili drugi dohodak. Šta je porezna osnovica? Porezna osnovica je neto primitak, dakle neto plaća, neto mirovina i neto drugi primitak ili drugi dohodak a to znači bruto nakon umanjenja izdataka za doprinose, za obavezna osiguranja iz primitka, uplaćene porezno priznate premije osiguranja, uplaćeni predujam poreza na dohodak i prireza poreza na dohodak. Posebni porez se plaća na neto iznos primitaka ali prije obustava ukoliko ih ima na plaću. Kako i na koji se način obračunava? Primici koji su isplaćeni u iznosu do 3 tisuće kuna u toku jednog mjeseca po jednom isplatitelju ne podliježu posebnom porezu na plaće, mirovine i druge primitke. Ukoliko je taj primitak preko 3 tisuće a do 6 tisuća kuna onda se oporezuje na ukupan iznos znači tog primitka sa stopom od 2% a ukoliko je preko 6 tisuća kuna onda se oporezuje sa stopom od 4%. Samo da pojasnim, znači ukoliko je primitak 4 tisuće onda se cijeli iznos od 4 tisuće oporezuje sa iznosom od 2% a ukoliko je 7 tisuća onda se cijeli iznos oporezuje sa stopom od 4%. U slučaju isplate više primitaka po istom izvoru kod jednog isplatitelja ti primiti se zbrajaju i ukoliko prelaze iznose koji su ovdje propisani onda se oporezuju i sa tim stopama. Od ukupno 2 milijuna i 670 tisuća plaća i mirovina milijun 420 tisuća plaća i mirovina se ne bi oporezivalo, 910 tisuća plaća i mirovina bi se oporezivalo sa stopom od 2% a 345 tisuća bi se oporezivalo sa stopom od 4%. Od milijun i 600 tisuća plaća 570 tisuća plaća se ne bi oporezivalo. 720 tisuća plaća bi se oporezivalo sa stopom od 2% a 310 tisuća sa stopom od 4%. Kod mirovina od milijun i 70 tisuća mirovina 845 tisuća se ne bi oporezivalo, 190 tisuća mirovina bi se oporezivalo sa stopom od 2% a 34 tisuće mirovina bi se oporezivalo sa stopom od 4%. Ovaj zakon bi stupio na snagu objavom u "Narodnim novinama". Gospodine predsjedniče.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za financije i državni proračun gospodin Goran Marić predsjednik odbora. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora raspravio je na 38. sjednici održanoj 27. srpnja 2009. godine Prijedlog zakona o posebnom porezu na plaće, mirovine i druge primitke, s konačnim prijedlogom zakona i to kao matično radno tijelo. Uvodno je predstavnik Vlade Republike Hrvatske istaknuo da se predloženim zakonom u razdoblju do 31. prosinca 2010. godine uvodi poseban porez na plaće, mirovine i druge primitke, te obustava usklađivanja mirovina prema odredbama Zakona o mirovinskom osiguranju radi povećanja prihoda i smanjenja ukupnih rashoda u Državnom proračunu za 2009. godinu. Posebni porez po stopi 2% plaćat će se na ukupni iznos plaće, mirovine i druge primitke ako je iznos veći od 3000 kuna, a manji od 6000 kuna, dok će se po stopi od 4% posebni porez plaćati na iznose veće od 6000 kuna. Provedbom ovog zakona planira se ostvarenje dodatnih prihoda u državnom proračunu od oko 755 milijuna kuna u 2009. godini i oko milijardu i 100 milijuna kuna u 2010. godini, uz istodobno smanjivanje rashoda državnog proračuna za oko 630 milijuna kuna. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i državni proračun odlučio je većinom glasova, 7 glasova za i 2 protiv, Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o posebnom porezu na plaće, mirovine i druge primitke. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li predstavnici drugih odbora? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica i potpredsjednica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege, poštovani predsjedniče. Gospodo iz Ministarstva financija. Jučer se cijeli dan vodila rasprava o Rebalansu državnog proračuna koji je ustvari osnovan na ovom i drugim zakonima o kojima ćemo raspravljati danas, sutra ili još sljedećih dana. Naizgled, s obzirom da smo jučer stekli dojam da nijedna od primjedbi, prijedloga, sugestija, pa čak unaprijed i vrlo konkretnih restrikcija i ušteda u postojećoj strukturi proračuna koji su amandmanski predloženi neće biti prihvaćeno. Čini se bespredmetnim još jedanput govoriti o svim negativnim posljedicama koje će po građane Hrvatske, a dijelom i po hrvatsko gospodarstvo imati ovaj zakon i drugi zakoni koji predviđaju uvođenje novih poreza i novih poreznih obaveza i to prioritetno, odnosno isključivo na građane Republike Hrvatske, bili oni radnici odnosno zaposlenici ili bili umirovljenici. Međutim, kad je već tako ponovit ću neke stvari koje predstavljaju temeljne vrijednosti koje zastupa SDP kad govorimo o racionalnom, pravednom upravljanju državom, ponovit ću neke vrijednosti koje zagovaramo kad govorimo o brizi države za njene građane i sigurnost života i egzistencije pojedinca i obitelji, bez obzira što unaprijed slutimo da ništa od toga neće biti niti razmotreno, a kamoli prihvaćeno. Neće nažalost biti uzeto u obzir ni za pripremu proračuna za sljedeću godinu, 2010., jer bojimo se kao što je jučer rekao jedan moj kolega u raspravi ovdje u Saboru, jednom uvedeni porez bez obzira što je vremenski ograničen teško da će biti naknadno ukinut. Donedavno smo imali situaciju u kojoj nitko iz vladajuće strukture nije htio ni spomenuti riječ krizu, a kamoli probleme u državnim financijama, odnosno probleme financiranja izdataka iz državnog proračuna. Jučer u državnom proračunu, a explicite u obrazloženju ovog prijedloga zakona odstupa se od te ustaljene prakse. Ovdje se vrlo jasno govori da je povod za uvođenje ovog novog poreza, možemo slobodno reći harača, gospodarska situacija u Republici Hrvatskoj, da je povod donošenja novog poreza to što su prihodi državnog proračuna znatno manji, naglašavam, znatno manji od potreba za uobičajeno financiranje svih javnih obveza, uključivo i mirovinsko osiguranje. Ova rečenica pomalo je u neskladu sa opuštenim izjavama i uvjeravanjima koje smo jučer čuli od predsjednice Vlade i ministra financija. Oni su bili vrlo nonšalantni, bili su vrlo samozadovoljni obraćajući se i nama zastupnicima, ali i građanima Republike Hrvatske govoreći o tome da u javnom financiranju, u financiranju svih izdataka iz državnog proračuna uopće nema problema, ali eto da je ovo jedna predostrožnost da ne bi do kraja godine imali nekih posljedica. Ovo što piše u obrazloženju govori o nečem drugom. Govori o aktualnoj i postojećoj krizi koju se na ovaj način pokušava sanirati. Ponavljaju se i vrlo alarmantni podaci o padu gospodarskog rasta od 6,7% u prvom tromjesečju i govori se o tome da je taj pad posljedica smanjenja potrošnje, kao što je maloprije državni tajnik odnosno ravnatelj porezne uprave, još i pada industrijske proizvodnje, građevinarstva i robne razmjene s inozemstvom. Međutim, mislim da je potrebno kad govorimo o ovom prijedlogu zakona o uvođenju novog poreza na neto prihode građana iz plaća, mirovina i svih drugih zarada, da se osvrnemo na ovaj uzrok pada bruto društvenog proizvoda koji proizlazi kao posljedica smanjenja potrošnje. Ako je pad u prvom tromjesečju od gotovo 7% posljedica smanjenja potrošnje, šta mislite koliko će smanjene zarade koje će biti posljedica donošenja ovog zakona utjecati na dodatni pad potrošnje? Koliko će nesigurnost zbog ovih informacija koje dobivamo u obrazloženju ovog proračuna uštopati dodatno potrošnju i koliko će to imati posljedica na dodatni pad bruto društvenog proizvoda, a to onda opet znači novo smanjenje ili novo zaustavljanje prihoda državnog proračuna iz poreza i drugih prihoda. O tome kao da se nije vodilo računa. Ne kao da se nije, nego se nije vodilo računa i to prvenstveno zbog toga što se ova mjera jednako kao i jučer rebalans proračuna donose kao vatrogasne mjere, ne kao mjere sustavnog pristupa izlazu iz krize, izlazu iz recesije, izlazu iz pada standarda, pada gospodarskih aktivnosti, nego kao vatrogasna mjera spašavanja vlastite egzistencije vladajuće elite, vladajuće garniture. Oni koji su doveli Hrvatsku i hrvatske građane u ovu situaciju, oni koji su doveli hrvatski proračun u situaciju da je na granici mogućnosti isplaćivanja plaća i mirovina, oni pokušavaju spasiti vlastitu osobnost, pokušavaju sa sebe skinuti odgovornost, sve prebaciti na nekakve globalne trendove, globalne krize i uvjeriti građane da su za ovu situaciju krivi oni zato što su dizali previše kredita ili da je krivo gospodarstvo koje da bi investiralo u vlastiti razvoj i novo zapošljavanje, koji su se zaduživali u inozemstvu jer u domaćim bankama to nisu mogli ostvariti. Govori se u ovom obrazloženju vrlo jasno bez ikakve suzdržanosti da se pojavila prijeka potreba za ostvarivanjem ušteda gdje god je to moguće, uključujući i područje plaća i mirovina. Poštovani kolege, poštovana gospodo iz ministarstva, građani Republike Hrvatske, tko tu štedi? Da li tu štedi državni proračun ili možda se traži da štedi netko drugi? Po onome što smo jučer vidjeli u prijedlogu rebalansa proračuna, ma nema nikakvog pokušaja štednje u proračunu. Uzimanje novih poreza, smanjivanje neto plaća i mirovina, zaustavljanje usklađivanja mirovina, kako to propisuje dosadašnji Mirovinski zakon, Vlada u ovom prijedlogu naziva štednjom. Ne, to nije nikakva štednja. To će tek morati izazvati dodatnu štednju i odricanje kod onih građana koji će morati početi plaćati ovaj harač, ovaj dodatni porez na svoje neto zarade. Država ne štedi ništa. Država troši još više da bi pokrila deficit, da bi pokrila sve one intelektualne usluge bez kojih navodno ne bi bilo razvoja u Hrvatskoj. Da li se radi o onim intelektualnim uslugama po kojima npr. Hrvatska elektroprivreda menadžerski ugovor od 2,5 lista papira plaća znanstvenom institutu ili znanstvenoj ustanovi 180 tisuća kuna i to neoporezivih 180 tisuća kuna? Nikome u Vladi, nikome u poreznoj upravi nije palo na pamet da zahvati te intelektualne usluge i enormne zarade za nikakav znanstveni posao porezu, ali zato im je palo na pamet da milijun 455 prihoda, odnosno primanja od plaća i mirovina zahvate porezom od 2 ili 4% i da još zaustave usklađivanje mirovina za koje znamo da jedva osiguravaju preživljavanje umirovljeničkih obitelji koje na žalost nisu samo obitelji u kojima žive ljudi starije dobi, nego vrlo često obitelji koje još uvijek uzdržavaju i školuju svoju djecu i koja to ovog trenutka čine izuzetno teško, a u budućnosti će činiti sve teže i teže. Nije nikome u poreznoj upravi ili Vladi palo na pamet da bar paralelno s ovim porezom zahvati i kapitalne dobiti, profite, dividende. Znamo kome se isplaćuju. Vodi se dugo polemika o tome da li to treba oporezivati ili ne, da li se radi o dvostrukom zahvaćanju poreznom ili ne. Ali gospodo draga, ako smo u krizu, o čemu još raspravljam? Ako smo u krizi i ako ćemo oporezivati mirovine i plaće koje su preko 3 tisuće kuna, zašto ne oporezujemo dividende koje iznose stotine milijuna kuna u pojedinim slučajevima? Pa to će biti porezna opterećenja koja ti primatelji neće niti osjetiti. One neće utjecati niti na njihov standard, niti na školovanje njihove djece. Neće napuniti ili prepuniti državni proračun, ali to bi predstavljalo primjenu određenog načela pravednosti ili solidarnosti. Ovako o pravednosti ne može biti govora. Nikome nije palo na pamet da paralelno s ovim zakonom dirne i u ono o čemu se također puno govorilo, naročito ste napadali SDP, a to je pitanje oporezivanja velike i vrijedne imovine. Ne one imovine koja služi za minimalnu egzistenciju, ne stanova i kuća u kojima živimo, nego sve one imovine koja se koristi preko nekakvog normalnog preživljavanja, sve ono što stvara određenu dobit i to često puta vrlo enormnu dobit koja je vrlo malo zahvaćena bilo kakvim poreznim obavezama. Nikome nije palo na pamet da u ova krizna vremena donese ili predloži ili donese neke mjere koje bi destimulirale isplate dividendi, isplate dobiti i profita, isplate zarada građana ove zemlje u inozemstvo, inozemnim vlasnicima. Sve je to moguće predvidjeti i realizirati sa nekim mjerama. Možda nije popularno, ali nemojte, ili možda nije popularno s obzirom na one koji imaju puno, ali nemojte molim vas reći da Vlada više vodi računa o onima koji su jako bogati, a manje onima koji zarađuju od 3 do 6 ili 10 tisuća kuna. I nešto o načelu, ustavnom načelu koje nosi ovaj zakon, a to je pravednost, jednakost i razmjernost. Poštovani kolege, nemojte zamjeriti, ali to je ipak više nego licemjerno. Govoriti o dodatnom oporezivanju prihoda od 3 tisuće kuna i reći da je to pravedno, da je to po načelu jednakosti i razmjernosti, a ne zahvaćati sve ovo ostalo, to je najblaže rečeno licemjerno, a i nepravedno je. Ne znam da li npr. gospođa predsjednica Vlade koja zagovara obitelji i brigu za djecu zna da će ovaj porez više plaćati obitelji sa više djece, jer načelo rasterećenja i poreznih olakšica za obitelji sa puno djece u oporezivanju dohotka ruši se ovim zakonom. Na istu bruto plaću veći harač, veći posebni krizni porez plaćati će upravo obitelji sa više djece. Završavam, kolegice i kolege, SDP će glasati protiv ovog zakona zato što nije niti pravedan, niti možemo govoriti o jednakosti i razmjernosti. On je naprosto harač na sirotinju.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, kolege zastupnici. Pa ja posebno cijenim zabrinutost oporbe za socijalnom sudbinom radnika i građana Hrvatske, no šteta što nisu bili toliko zabrinuti u ono vrijeme kada su i sami obnašali vlast i na neki način mogli doprinijeti boljoj sudbini socijalnoj tada radnika i građana. No radi ozbiljnosti moram naglasiti realne činjenice zbog kojih se donose danas ovi interventni zakoni. Ja vjerujem da bi to mogla razumjeti i oporba, je li tako kolega Vidović. No negativni gospodarski tokovi sa svjetskih financijskih tržišta prelili su se i na Hrvatsku, posebno na naš realni sektor kojem su se upravo iz tog razloga znatno smanjili planirani prihodi za financiranje svih javnih obveza, uključivo znači i mirovinskog osiguranja. Pad gospodarske aktivnosti o kojem je govorila i zastupnica Antunović, a i državni tajnik, ima sigurno za posljedicu smanjenje i gospodarskog rasta od 6,7% u prvom tromjesečju ove godine. Normalno da je to, da je razlog tome smanjenje potrošnje, da normalno smanjenje i proizvodnje, posebno je tu građevinarstvo stradalo, kao i robne razmjene s inozemstvom. Zbog tako negativnih gospodarskih aktivnosti prihodi državnog proračuna sigurno bilježe i značajan pad, stoga se pokazala prijeka potreba za uvođenjem maksimalne štednje gdje je to god moguće uključujući i područje plaća i mirovina. No podsjetit ću vas na činjenicu, a vjerujem da svi dobro pamtimo da u posljednjih 5 do 6 godina razina socijalnih prava u Hrvatskoj je znatno povećana. Ne govorim to bez veze i ne naglašavam to iks puta, nego upravo zato da razmislimo koja je cijena te razine socijalnih prava. Mirovine su povećane posljednjih 6 godina za 50%, prosječna mirovina je iznosila tada, prije 6 godina tisuću 500 kuna, danas iznosi 2 tisuće i 200 kuna. Minimalna plaća povećana je za 60%. Prije 6 godina iznosila je tisuću 800 kuna bruto.
Pardon. Je li netko ometao gospođu Antunović kad je govorila?
Tisuću 800 kuna bruto.
Pa pustite čovjeka da govori.
Ili tisuću 392 kune neto. Kolega Vidović, vi ste to već zaboravili s onog vremena dok ste bili ministar rada i socijalne skrbi, a danas ona iznosi 2 tisuće 812,93 kune bruto ili 2 tisuće 251 kunu i 20 neto. Prosječna plaća povećana je za cirka 40%. Prije 6 godina iznosila je 3 tisuće 940 kuna, a danas neto prosječna plaća iznosi 5 tisuća 326 kuna. Naknada za nezaposlene, što će se sigurno bivši ministar socijalne skrbi prisjetiti, koliko smo ga dugo molili, iznosila je dugo, dugo 900 kuna do tisuću kuna, kad je uspio za 100 kuna povećati tu naknadu za nezaposlene. Danas ona iznosi 3 tisuće 600 kuna, odnosno sa ovim novim smanjenjem po zakonu o kojem ćemo normalno raspravljati ili danas ili sutra, iznositi će 2 tisuće 251 kunu za prva tri mjeseca, a do godine dana za nezaposlene sada iznosi 2 tisuće 600 kuna, a po ovom zakonu o kojem ćemo raspravljati iznositi će tisuću 800 kuna. Pa to ja mislim da je vrijedno pažnje, a posebno za one koji primaju tu naknadu. Povećane su naknade za rodiljne i roditeljske potpore, kao i dječji doplatak. Sva materijalna prava koja su uređena kolektivnim ugovorom, tu mislim normalno na državne službenike i namještenike, poštivana su, nisu dirana. Znači nije bilo jednostranog smanjenja tih plaća, da podsjetim na neka vremena kada su se prvo plaće smanjile 30 do 40%, a onda zamrznule. Takva razina socijalnih prava o kojoj sam sada govorio u novonastalim uvjetima globalne gospodarske i financijske krize koja je bitno utjecala na gospodarsko i socijalno stanje u Republici Hrvatske nije trenutno, bolje rečeno u ovu narednu godinu dana, više financijskih izdržljivo i zbog toga se privremeno smanjuje. Naglašavam privremeno. Ja znam da je to teško možda prihvatiti privremeno, jer sjećamo se vremena kad nije bilo privremenog smanjivanja socijalnih prava. Predloženim zakonom uvodi se poseban porez na plaće i mirovine i druge primitke, te obustava usklađivanja mirovina prema odredbama Zakona o mirovinskom osiguranju. Ovaj interventni zakon, kao što sam rekao ima ograničeno trajanje na rok do 31. prosinca iduće godine, to je 2010. godina, a cilj mu je da u tom razdoblju doprinese povećanju prihoda i smanjenju ukupnih rashoda u državnom proračunu. Ovim posebnim porezom su obuhvaćene plaće, mirovine i drugi primici, kao što je ovdje već rečeno, a plaća se po stopi od 2% na ukupan iznos plaće i mirovine iznad 3 tisuće kuna, a po stopi od 4% na ukupan iznos plaće i mirovine veće od 6 tisuća kuna. Oporezuje se po načelu pravednosti i razmjernosti, tj. oni koji imaju veću plaću i mirovinu će normalno više izdvajati, odnosno više plaćati. No, s obzirom na načelo pravednosti jednakosti i razmjernosti što proizlazi iz samog Ustava Republike Hrvatske prema kojem je svatko dužan sudjelovati u podmirenju javnih troškova razmjerno svojim mogućnostima, slažem se tu sa zastupnicom Antunović pa onima koji isto tako misle, Vlada je trebala a predlažem da to učini ako će ići na naredni rebalans, obuhvatiti i kategorije građana koji ostvaruju prihode od obavljanja samostalnih zanimanja. Na primjer, odvjetnici, bilježnici, liječnici, stomatolozi u privatnoj praksi, obrtnici itd. To su sve grupacije sa većim prihodima i dohocima od većine radnika. I doista ne vidim razlog, bez obzira što su oni oporezovani sada po većem porezu, ali mi smo u jednoj izvanrednoj situaciji i ne treba ih tu štedjeti i ne vidim razloga da oni budu pošteđeni te kategorije. To jest da se i za njih uvede plaćanje poreza pa makar u paušalnom iznosu, npr. do neke razine mjesečno koliko plaća jedan prosječan radnik u Republici Hrvatskoj. Isto tako prema Ustavu i građanskom moralu bilo bi pravedno da plaćaju ovaj poseban porez iznajmljivači nekretnina, športaši, na za rade kao i na prihode od dividende udjela u dobiti. Kada već naglašavam takvu pravednost, tada treba isto tako skrenuti pozornost i na otpremnine koje nisu obuhvaćene ovim zakonom. A isto tako nema logike da radnik na bolovanju može ostvariti kroz naknadu za bolovanje veći primitak od utvrđene razine plaće kao granicu za plaćanje posebnog poreza, a koja mu ne će biti oporezovana. Kada bi znači sve ove kategorije koje sam pobrojao, sudjelovale u plaćanju ovog posebnog poreza na svoje prihode, tada bi sigurno još više ostvarili prihoda u državni proračun, nego što je to sada planirano. I zbog svega toga, uvažavajući ovu situaciju o kojoj sam rekao da treba ozbiljno razgovarati, zašto se donose ovi interventni zakoni, Klub Hrvatske demokratske zajednice je podržao donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravci. Prvo gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Gospodin Kunst je rekao da su u posljednjih 6 godina mirovine povećane 30 i nešto posto, što nije točno. Mirovine su se u 6 godina usklađivale sa rastom plaća i porastom troškova života. 18 mjeseci su se usklađivale sa rastom plaća, a sve ostalo po izvornoj ili korigiranoj švicarskoj formuli. I kada se ovdje govori o nekim strahovitim porastima bruto iznosa za mirovine, onda treba reći da je u posljednjih 6 godina broj umirovljenika narastao za gotovo 200 tisuća umirovljenika. Jer mi mjesečno imamo svaki mjesec 4 tisuće umirovljenika više. Hvala.
Hvala. Isprava, gospodin Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Ispravljam netočan navod kolege Kunsta koji je izjavio da je ovaj porez, porez koji je načelo pravednosti, jednakosti i razmjernosti. Kolega Kunst to ne da nije načelo pravednosti, jednakosti i razmjernosti, to je kao što smo puno puta jučer čuli harač na građane Hrvatske. Nakon harača na bolest dobili smo harač na život. Rastrošnu državu opet moraju spašavati građani i umirovljenici koji su upravo socijalnom osjetljivošću vaše Vlade dovedeni do toga da prosječna neto plaća pokriva 79% potrošačke košarice, a prosječna mirovina iznosi jedva 40% od prosječne plaće. Istovremeno ne dira se kapitalna dobit, ne dira se kapitalna imovina, a ne dira se zapravo najveći potrošač, a to je država. Država ostaje rastrošna i ništa se nije uštedilo. Uostalom amandmanima koje je SDP-e podnio, jasno smo pokazali da uopće nije bio potreban harač na bolest, bilo je dovoljno stavki da se rezanjem tih nepotrebnih stavki uštedi iznos koji ćete vi uštediti ovim haračom na život građana Hrvatske.
Hvala. Ispravak gospodin Davorko Vidović. Izvolite.
Pa ja bih teško mogao izabrati navod koji ću ispraviti, jer je ovo naprosto čitavo izlaganje bilo netočno i krivo. I ono što mene čudi da jedna velika stranka kao što je HDZ dozvoljava čovjeku koji ne raspolaže ili svjesno obmanjuje da uopće govori u ime kluba. Sve jedna brojka, sve i jedan podatak su bili potpuno netočni, svi izračuni su netočni. Primjerice, mirovine su u prošlom mandatu Sanaderove vlade rasle 15% nominalno, realno 0,6% niže, nego što su bile 4 godine prije toga. Ne govorim sada o godini i pol ovog mandata. Dakle, sve odreda je potpuna besmislica. Ali što ćemo mi govoriti kao da penzioneri ne znaju nrp. Kolika im je mirovina i koliko su mogli kupiti 2004., a koliko mogli 2007., osme ili devete. Tako da je to sve zapravo jedna velika potpuna besmislica. I ja bih molio da se uozbiljimo u ovom Saboru i da prestanemo govoriti neistine. Ili ako vi ne volite tu riječ laži koje ničemu ne služe.
Hvala. Gospodine Vidoviću, niti vi možete određivati tko će govoriti u ime HDZ-a, niti HDZ može govoriti u ime SDP-a. to vaša stvar nije. A koliko je tko govorio neistine, to će se vidjeti. Diskvalifikacije ne dolaze u obzir, diskvalifikacije. Mislim da to nije uredu. Budimo tolerantni raspravljajmo ali nemojmo diskvalificirati jedan drugoga. Gospodin Marin Jurjević, ispravak netočnog navoda.
Hvala. Netočan navod kolega Kunsta da ovaj zakon znači uvođenje maksimalne štednje i to na načelu pravednosti. Ne vodi se maksimalna štednja, nego se uvodi maksimalan udar na najugroženije slojeve u Hrvatskoj, jer su se bogatašima proglasili oni koji imaju 3 tisuće i jednu kunu plaću. Dakle, štedi se što je najgore na njihovom pravu na dostojanstven život od rada i zaista je ako već to radi ova Vlada, krajnji cinizam da se to naziva pravednošću. To je sve samo nije pravedno. To je sve, samo nije dostojanstveno.
Ispravak netočnog navoda gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Netočno je što je gospodin zastupnik ustvrdio da se nije diralo u dječje doplatke. Naime, koliko je već rebalansa bilo dozvoljavam da je zaboravio da je zadnjim rebalansom umanjen upravo, da su umanjeni dječji doplatci. Ali očito da je rebalansa već puno, da će rebalansa proračuna biti toliko dok proračuna uopće bude bilo. Dakle, idete očito do posljednjeg daha. Govoriti daje ovo pravedno. Pa je ovo nepravda, to je apsolutno netočno. Ovaj drugarski harač koji ste uveli pa to je nepravda koja vapi do neba. Ali zapamtite, tko sije nepravdu žanje gnjev.
Hvala. Gospođa Romana Jerković ispravak.
Hvala lijepo. Najveća netočnost i neistina koju sam čula iz izlaganja kolege Kunsta je da ovim zakonom se oporezuje po načelu pravednosti. To apsolutno nije netočno. Vi očigledno ne znate niti što je pravedno a još manje što je pošteno. Jer reći da je pravedno to da umirovljenici sa 3 tisuće i 100 kuna plaćaju porez nema veze s razumom. Reći to da četveročlana obitelj sa primanjima od 3 tisuće i 500 kuna mora plaćati porez ... [[Govornica je isključena, ne čuje se.]] Mislim da ste izgubili svaki kontakt sa realnošću a s radnicima ga niste imali ni onda kad ste ih zastupali pa to ne možemo od vas očekivati ni sada. Hvala.
Na redu je klub HNS-a gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Pred nama je jedan zakon kakvoga rijetko koji parlament doživi u svome mandatu. Što bi rekli namet na vilajet, odnosno netko se sjetio da u izrazu vlastite nemoći, naravno radi se o Vladi, izrazu nemoći da radikalno obračuna s troškovima države koji su narasli kao germa u relativno kratkom vremenu od nekoliko godina, dakle da sjekiranjem krene na građane i umirovljenike oduzimajući im teško stečen novac. Podsjećam da je Hrvatska demokratska zajednica dobila izbore između ostaloga suprotstavljajući svoju poruku o tome kako ne želi uvoditi nikakve nove poreze svima nama koji smo propitivali mogućnosti da se drugačijom fiskalnom politikom stabilizira ekonomska snaga države. Kada se govorilo o mogućnosti oporezovanja kapitalne dobiti to je proglašavano maltene izdajom u trenutku kada stotine tisuća Hrvata kupuju dionice. Danas te stotine tisuća Hrvata dolaze u škare novog poreza. Ne zove se, nije šija nego vrat ali je nepravedan prije svega jer ne zahvaća one koji imaju nego ide redom ali opet u onom sloju koji nije klijentelistički sloj HDZ-a ni HSS-a. Dakle, Vlada nema snage porezom propitati imovinu, kapitalnu dobit i destimulirati izvlačenje dividende odnosno stimulirati njeno reinvestiranje u hrvatsko gospodarstvo kako bi se usmjerilo ulaganje profita u proizvodnju nove vrijednosti i to je ili strah i nekompetentnost ili smišljeno pogodovanje vlastitim klijentima. Demagoška poruka Vlade da se teret krize ravnomjerno raspoređuje na sve građane Hrvatske prije svega nije točna, a i kad bi bila točna bila bi opasna jer bi to bio jedan neprimjereni utilitarizam. Nije točna zbog toga što nije istina da svi podnose teret krize jer su iz priče o ovom novom porezu izuzeti pomno ne samo oni koji imaju prihode do 3 tisuće kuna nego i oni koji imaju jako mnogo a ne zna se kako su to zaradili. Među njima i neke profesije kojima je teško uopće kontrolirati dohodak. Kada bi bilo istinito i kad bi Vlada doista raspisala porez svima jednako e to bi bilo opasno jer građani nisu dužni plaćati ovakvu politiku Vlade, jer građani nisu krivi za gospodarsku krizu. Nisu svi građani jednako sudjelovali u procesima koje je stimulirala Vlada povećanjem svoje prije svega javne potrošnje a onda i podizanjem razine nelikvidnosti koja koči čitav gospodarski sektor. Dakle, nisu svi građani jednako sudjelovali da bi im se jednako nametala ova obveza. Najbolje će proći naravno ponovo tajkuni. Malo koji tajkun uopće ima plaću, a ako ima plaću onda su to smiješne plaće od kojih se čudom čudite kako su namakli toliko bogatstvo jer postoje naravno načini kako da se živi luksuzno na visokoj nozi, kako da se leti privatnim avionima, jahtama, kako da se koriste sve moguće blagodati ovoga svijeta a da u svojoj poreznoj kartici imate neke sitne novce pa bi se čudom čudio čovjek kako ti ljudi uopće spajaju kraj s krajem. Građani nisu doveli do ove krize nego Vlada koja 6 godina gradi i provodi jedan fiskalni model razvoja koji nije održiv, koji prije svega podrazumijeva galopirajući rast državnoga proračuna, dakle Vlada koja u 6 godina nije bila u stanju dovesti do proračunskog balansa. Sjetite se još u 10. mjesecu prošle godine Vlada je najavljivala da će riješiti pitanje budžetskoga deficita pa je u zadnji čas došla s prijedlogom proračuna za ovu godinu koji je ipak uključivao budžetski deficit. Već tada se na sva usta iz stručnih krugova, iz političkih krugova tražilo i molilo da se sjedne i da se odluči o radikalnim mjerama koje će zapravo dovesti do budžetske ravnoteže jer deficit koji je stvarala Vlada nažalost nije išao u razvoj jer deficit sam po sebi nije problem ako se njime financira razvoj. Ali ako se njime financira potrošnja onda je to veliki problem, to je uteg oko nogu i to je perpetum mobile koji nam se sada stavlja pod nos. Vlada se ljuti kad se ovaj porez naziva haračem. To nije izmislio nitko od nas ovdje, to je narodni genij prije nekoliko dana pustio u opticaj sjećajući se onih stihova Mažuranića koji kažu "harač rajo, harač treba", a oni odgovaraju [[Upadica: Šta se dereš!]] To nije deranje, gospodine Jarnjak, nego ekspresivno izražavanje. Radi se o pjesmi, gospodine Jarnjak. Volio bih da malo više čitate poeziju. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Dakle, oni odgovaraju "hljeba, hljeba gospodaru, ne vidjesmo davno hljeba". Teret krize treba prije svega ponijeti država odnosno Vlada koja je i dovela do nje, smanjujući nabujalu potrošnju i smanjujući prekobrojnu administraciju u javnoj upravi i javnim poduzećima. Zašto je narod ljut? Vidi li uopće Vlada da je narod ljut? Zašto Vladi poručuje, citiram, to nisu moje riječi: "stegnite vi remen, bando lopovska" ili citiram: "uzmite sebi, a ne nama". Zašto to ljudi govore? Ako nije svjesna što se u društvu događa, bojim se da će ova Vlada udariti o zid narodnoga gnjeva i tada će biti kasno rješavati ove probleme, a sigurno neće više biti moguće s ovom Vladom. Teret krize treba prebaciti na leđa onih koji su se obogatili klijentelističkom politikom ove Vlade, koji su stekli imovinu na sumnjivi način, koji su se obogatili kroz razne zloupotrebe javnih nabava. Evo u javnosti tek jedan slučaj kakvih 700, 800 tisuća kuna. Ima tih kamiona jako mnogo i kad bi se pobrojalo gdje je sve iscurio državni novac bila bi to jedna velika kolona, vjerojatno i do Kine, u svim ovim godinama. A da nije tako zašto bi Vlada sad najavljivala središnji sustav javne nabave. Pa da nije sama svjesna da joj curi novac na sve strane, zašto bi sad najavljivala da će uvesti reda? A gdje je do sada bila, zašto do sad reda bilo nije? Znači, priznala je taj problem. Ovaj će porez smanjiti kupovnu moć velikoga broja građana i definitivno velikog broja hrvatskih obitelji. Ovo je porez kojega uopće ne zanima koliko prihod od 3001 kune hrani gladnih usta … /Govornik isključen./… Vlada stavlja crtu na 3000 kuna, proglašavajući očito tu vrstu primitaka i plaća sasvim dovoljnim za život. To je naravno za svaku osudu. Mi u HNS-u ne možemo prihvatiti ovakav pristup rješavanju problema, to nije politika iza koje mogu stati liberalni demokrati u Hrvatskoj. Vlada avanturistički okreće leđa od problema i zahvaća u prihode najugroženijega sloja. To je onaj sloj koji pokušava živjeti od svoga rada, to je sloj koji na leđima nosi Hrvatsku i sve nas. Jednom sam rekao pa ste se naljutili, ali sad ću od gušta ponoviti. Dok god mi ovdje nismo svjesni da naša plaća ide iz plaća običnih građana, radnika, umirovljenika, dotle nećemo shvatiti njihove probleme. HNS neće podržati ovaj prijedlog zakona o nametu na vilajet. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo ispravke. Prvo gospodin Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Pa evo, moram …
Molim vas! … [[Upadica se ne čuje.]] [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Molim vas, ja nisam čuo, ali da je gospođa rekla tu riječ, ja to osuđujem da je rekao bilo tko. Takav rječnik u sabornici nećemo tolerirati. Da sam čuo, gospođa bi dobila isti tren opomenu. Molim vas, nemojte upotrebljavati takve izraze u sabornici. Nemojte se međusobno vrijeđati. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Kako? … [[Upadica se ne čuje.]] /Smijeh/ Ne znam, ako je rekla i to… … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ja vas molim, kolegice i kolege, nemojmo se spuštat na razinu da tako kažem ispod razine saborskih zastupnika. Molim vas! I završit ćemo ovu raspravu samo ako se budemo međusobno poštovali. Nemojmo se podcjenjivati, nemojte se omalovažavati između sebe. Ja vidim takvih ironičnih osmjeha, ali to nije u redu. To je nedostatak argumenata. Pretjerivanje i vrijeđanje, to samo kad se nema argumenta onda se to upotrebljava. Molim vas, gospođo ako ste to rekli to nije u redu, ispričajte se ako ste rekli. Ako niste, molim lijepo. Gospodine Markovinović, izvolite. Oprostite, ali morao sam malo na ovom primjeru upozorit sve nas zapravo.
Dobro, evo u Hrvatskom saboru ćemo govorit hrvatski pa ću ja evo ispravit kolegu na hrvatskom jeziku, njegovu tvrdnju, jasno neistinitu tvrdnju da Vlada nije kompetentna da nas izvuče iz ove krize. Ako nije Vlada, a tko je onda? Vlada koju najavljujete recimo u kojoj je kolega Linić, kolega Čačić, a građanin Čačić zadnje vrijeme priča priče zaboravljajući da je kao ministar stotine ugovora potpisao sa vlastitim firmama … … [[Upadica se ne čuje.]] Gospodo draga, ja sam … … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Dajte probajte ispravit to … /Govornik isključen./… Nemojte isključivati, ajde. Probajte ispravit točan navod. Dalje, ako kolega govori netočno da bi bila duga kolona kamiona, kamiona je vrlo malo, svega 39, ali u toj koloni i to kupljeno, to ćete vidjeti uskoro, na ispravan način. Ali u toj koloni trebalo bi pridodat osam nagibnih vlakova 2003., 210 cisterni Mercedesovih…
Hvala!
I slične stvari kupljene na nelegalne načine.
Hvala lijepa. Podsjetite se, molim vas, vi koji se ljutite da vam upadaju u riječ s pravom se ljutite kad vam upada se u riječ, ali se onda i vi ponašajte da ne upadate drugom u riječ. Gospodin Niko Rebić, ispravak netočnog navoda.
Pa kolega Richembergh netočno tvrdi da ova Vlada ne nudi ovim rebalansom izlaz iz krize, nego samo uvodi harač. Dakle, to je potpuno netočno jer zapravo vi iz lijeve oporbene koalicije ne date šansu ovoj Vladi, tražite da smjesta poteče med i mlijeka i provocirate, želite da zdrave snage što prije dođu na vlast. Zapravo ta su vremena prošla, vi morate se naviknuti da je ova Vlada demokratski, legalno na vlasti i morat ćete se strpjet. Dakle, ako ne možete pomagati, nemojte odmagat. Ova Vlada sigurno zna što radi, a vi zapravo još u ovih 6 godina koliko sam ja u ovom Domu još nisam vidio da ste nešto suvislo ponudili hrvatskom narodu. Niste u stanju hrvatskom narodu vi ništa ni ponuditi.
Sve su to zapravo replike. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite gospodine zastupniče.
Da vam pročitam najprije jedan e-mail od jutros. Obraćam vam se, iako bi se iznenadili koju stranku ustvari podržavam, znači ne IDS, ali dobro, nije sada bitno, vis a vis ovoga zakona, pri bilo kakvom određivanju pragova u Republici Hrvatskoj uvijek se uzimalo u obzir obiteljski status, tj. koliko članovi obitelji ima u zajednici. Ovaj put to nije ni spomenuto u ovom zakonu. Evo nekoliko primjera iz razgovora s ulice. Suprug i supruga koji primaju po 3 000 kuna, a ne uzdržavaju nikoga pored sebe proći će bez odbitaka, što je i pošteno jer je plaća mizerna, kaže, ali u isto vrijeme radnik sa 6 000 kuna plaće imati će odbitak od 240 kuna. Dvoje supružnika sa 4 000 kuna plaće, svaki imati će odbitak po 80 kuna, a radnik sa 8 000 kuna plaće i troje ljudi na uzdržavanje imat će 320 kuna odbitka. Nitko nije uzeo u obzir broj članova obitelji koji se uzdržavaju. Molim vas da to iznesete u Saboru. Grupa građana iz Zadra ako se ne varam, tako je. Iz Jadrolinije. Čuo sam jednu saborsku zastupnicu tijekom rasprave o rebalansu kako se hvali s time da će milijun i 500 tisuća ljudi biti izuzeto od plaćanja kriznog poreza. Mislim da je stvarno jadno da se hvalimo s time kako toliko građana ima plaću manju od 3 000 kuna itd. Eto, to bi bilo otprilike ovo što je itekako vezano uz ovaj zakon. Mi se, mnogi se ovdje slažemo vjerojatno da Vlada od 2003. do 2006. samom činjenicom da je zaposlila preko 40 tisuća novih zaposlenika je naprosto dovelo do toga da mi danas moramo skidati plaće i mirovine. Da se to nije dogodilo, da je taj trend zapošljavanja bio recimo manji za 50%, evo mi smo mogli svi zadržati postojeće plaće i postojeće penzije. U državnom aparatu u ovoj zemlji radi u ovom trenutku preko 240 tisuća ljudi. Jasno je da je to danas preveliki teret za ovo naše ranjeno gospodarstvo. Da se razumijemo, ja isto tako mislim da u ovome času 152 recimo zastupnika je prevelik broj. Čini mi se da je tamo 2000. u ovom Parlamentu sjedilo 120 zastupnika. Imamo preveliki broj državnih tajnika koji su svi listom u daleko boljoj poziciji od zastupnika, imaju aute, mobitele, kartice, zastupnici to nemaju, ok, u redu. Ja mislim da je vjerojatno i previše ljudi, što ja znam, u uredu Vlade, Predsjednika države, ja mislim da su u našim javnim poduzećima prevelike te menadžerske naknade. Mi imamo situaciju da na Hrvatskoj željeznici imamo 4 stotine ljudi koji imaju menadžerske ugovore. Od tih 4 stotine ljudi, njih 107 sindikalista ima menadžerski ugovor. Mislim da imamo previše pučkih pravobranitelja, kako se tko sjetio, tako je predlagao nekog novog pučkog pravobranitelja za spolove, za djecu, za invalide, ne znam što, imamo zasigurno i preveliki broj općina, gradova, županija itd., itd. Ono što u ovom trenutku ne treba dirati, to je zasigurno zdravstvo, školstvo, policija. U državnoj + lokalnoj samoupravi + javnim poduzećima u ovom trenutku radi preko 300 tisuća ljudi i to je jasno postao jedan neizdrživ teret. U ovom času imamo, ako se ne varam milijun 580 tisuća radnika i imamo milijun 180 tisuća umirovljenika. To je omjer 1:1,38. A ako od tog broja odbijemo i ovih 300 tisuća ljudi, onda taj omjer je otprilike 1:1. To je za jednu ekonomiju, to je za jednu korumpiranu državu razumljivo jedan prevelik teret. Bruto iznos svih plaća za zaposlene u vrijeme koalicijske Vlade iznosio je 14 milijardi kuna. Danas je to 24 milijarde kuna sa zdravstvom 34 milijarde kuna. Znači, neće biti dosta smanjivati ne znam, kvazi porezima, ovima o čemu mi danas raspravljamo, samo plaće, doći će vrijeme kada će se morati i otpuštati. Ti ljudi, znam, biti će teret socijali, zdravstvu, mirovinskom sustavu. Jednom riječju, biti će isto tako teret samoj državi. Držim isto u ovom trenutku da proračun ne bi mogao podnijeti potrebnu isplatu otpremnina kada bi danas na takav način rješavali se brojnih prekobrojno zaposlenih u državnoj administraciji. Dok je bilo dobro, Hrvatska Vlada se u strukturne reforme nije upuštala. U sadašnjoj situaciji, kao što netko predlaže da bi trebalo otpustiti 70 ili 40 tisuća ljudi ja mislim da je to nemoguće jer bi to značilo dodatan udarac na ionako već urušen proračun ako bi se prisegnulo davanju otpremnina ili pak prijevremenom nekom umirovljenju. No s obzirom na to da je tržište rada osiromašeno, tom se višku sada ne bi moglo ponuditi nikakva dodatna zaposlenja, a to je bilo tako 2001. godine kada se mogao zbrinuti višak policajaca, iako to jasno većina policajaca tada nije željela prihvatiti pa su 2003. svi listom ponovo vraćeni na posao. Za službenike i namještenike u javnim službama predviđena je povlaštena otpremnina, ako imaju više od 30 godina staža, u visini najmanje 65% prosječne bruto plaće isplaćena u posljednja 3 mjeseca za svaku navršenu godinu staža. Za državne službenike i namještenike nije u ugovoru određen potreban staž, a u računicu se uzimaju neto plaće. Uzmu li se u obzir da je prosječna plaća državnog službenika oko 3 tisuće i 500 kuna, te da se njihov višak procjenjuje u ovom trenutku, u ovoj zemlji na 40 tisuća, potrebna sredstva za njih, ako bi svi imali 30 godina staža dosegnula bi, znači ta otpremnina, oko 8 milijardi kuna što jasno je to država u ovom trenutku ne može osigurati. No kako se može očekivati da bi možda najviše otkaza bilo u policiji, u MORH-u, za njih vrijede drugi kolektivni ugovori, da ja sada to posebno ne elaboriram. Jasno je, nije problem Hrvatske samo rashodna strana. Ja ne mislim da su penzije visoke. Dapače, one su sramotno niske. Ja ne mislim da su plaće u državnom tom aparatu velike. Nisu. Mizerne su. Ja ne mislim da je plaća premijerke, predsjednika Sabora od 19 tisuća kuna sada velika plaća. Nije. Ali problem Hrvatske je i ta prihodovna strana, a prihoda vidite i sami da jednostavno nema. Problem Hrvatske u ovom trenutku možda broj jedan je kako doći do deviza, kako bi se samo ove godine servisirao vanjski dug koji premašuje 14 milijardi eura, 14,7 milijardi eura. To jasno ne govorim napamet, jasno je da se toga što će biti sa servisom tog vanjskoga duga svi u velikoj mjeri pribojavamo. Prije nego što kažem da se za mirovine 2000. godine npr. izdvajalo 20,2 milijarde kuna, 2009. 48,8 milijardi kuna, za zdravstvo 2000. 9 milijardi kuna, 2009. 27 milijardi kuna. Za školstvo 2000. 6,6 milijardi, danas 11,9 milijardi kuna. Da spomenem i punjenje proračuna za prvih 6 mjeseci. Porez na dohodak 37,2% od planiranog. PDV 42,3% od planiranog, za prvih 6 mjeseci. Porez na promet svega 36,9%. Trošarine na automobile svega 29% od planiranog. Trošarine na alkohol 28,8%. U ovoj zemlji čovjek se više ni napiti ne može. Trošarine na duhan 38,3%. Trošarine na naftu 44,2%. Trošarine na uvoz 42,8%. Doprinosi za zdravstvo, tu su relativno korektno izračunati 48,7%, znači u veličini planiranog. Za mirovine 48,9%. To sve govori, ti brojevi, da nam se loše piše i da će prava kriza u ovoj zemlji dosegnuti svoj vrhunac ili ne znam svoj maksimum negdje u prvoj polovici 2010. godine. Osobno predviđam da bi se to moglo dogoditi u 5., 6. mjesecu tih pred sezonu 2010. godine. Gdje smo onda danas? Bojim se da smo pred nekim totalnim kaosom, a taj kaos mislim da potiču i vladajući bijegom od prijevremenih izbora. Ma ne da bi opozicija ponudila neki med i mlijeko, jasno nemamo nitko, nitko nema čarobni štapić, ali mislim da bi ova država dobila malo političkog mira, a to bi bilo sudbonosno da se možda mogu sprovesti pa i radikalniji rezovi i sprovesti možda i radikalnije reforme i da se građanima ponudi kakva takva, kako to neki vole reći, nada na kraju tog tunela. Pratim recimo prilike u Istri vidim da izvoz radi, prvi smo osjetili krizu zbog naše izvozne ekonomije, ali izvoz raste, to je dobro. Međutim oni koji rade sa domaćim tvrtkama, ti će zapravo tek sada zapasti u prave probleme. Jasno je da mi danas ne možemo obećati, šta ja znam povećati ćemo izvoz preko noći. Ne ide to tako. Za to nam treba dvije, tri, četiri godine, trebaju nam strane investicije, ni njih nema. Mi ne možemo povećati preko noći turistički prihod. Da bi se napravilo 10 hotela treba vam jedna milijarda eura, trebaju vam investicije, trebaju razne dozvole. To je posao od najmanje 3, 4 godine. Vi ne možete reći povećat ćemo prihod od trgovine. Pa i za to jasno da bi se, treba ne znam 2, 3, možda 4 godine itd., itd. Ali danas, ono što mislim, treba stvoriti temelje da se za 2, 3, 4 godine poveća industrijska proizvodnja, da se poveća turizam, obrtništvo, ali jasno i standard građana uz 2, 3 godine odricanja koje je pred nama. Bez toga od Hrvatske mogu ostati samo ruševine. Sve ćemo rasprodati, ostat ćemo bez ičega, sukobit ćemo se unutar Hrvatske po nekim grupama, po regiji, po ideologiji, ta radikalna desnica preko nekih koncerta već nam poručuje svoje pozdrave, radikaliziraju prilike, i bojim se da ćemo u godini pred nama možda češće biti na nekim ili pred nekim barikada nego u ovoj sabornici. Znam isto tako da ovaj porez koji se sada nudi, koji je nota bene nepravedan, bojim se da ga neće ukinuti ni neka buduća vlast. Ali ova vlast nema mandat za takvo što, jer je do jučer svima nama lagala u lice da krize u ovoj zemlji nema. To je možda i razlog nekih odlazaka sa političke scene. I utoliko mislim da neka se Vlada ne igra sa socijalnim bunt, jer će socijalni bunt na kraju sve pomesti, i Vladu i politiku, a tek tada ako bi se to dogodilo nastala bi prava kriza. No i ovdje, kod ovog zakona još jedno pitanje se otvara. Gospodo što je sa kolektivnim ugovorom? Da li sada poslodavac, da bi ispunio kolektivni ugovor, mora povećati prihode ne za 2,4, nego recimo za 3, odnosno 5 zarez nešto posto. Ili će tu jednu, pod navodnicima, tranzicijsku mjeru snositi sam radnik. Da li mi možemo sada van snage staviti hiljadu, dvije, tri, ne znam koliko kolektivnih ugovora ima u ovoj zemlji? Mislim da bi se o tome isto tako trebalo razmisliti. I nije pravično iako je tako uvijek bila, da je teret u pravilu snosila sirotinja. Izgleda da će tako biti i ubuduće. Iako bi u ovoj prilici netko tajkunima trebao postaviti pitanje, gospodo kako ste došli do prvog milijuna eura. Sve u svemu zakon je ovako postavljen nepravičan. Porez na plaće, mirovine i druge primitke oporezovane stopama od 2% iznad tri tisuće kuna i 4% iznad 6 tisuća kuna će u 2009. proračunu donijeti 755 milijuna kuna. A u dvije godine primjene s neusklađivanjem mirovina 2,12 milijardi kuna. Povećanje stope PDV na 23% u 2009. donijet će nekih 502 milijuna kuna, godišnje je tek milijarda i 500 milijuna kuna. Trošarine od automobila, plovila itd. to su minimalne naknade. Naknada za nezaposlene to je krajnje nepravično se smanjuje za nekih 20 koliko, 15 milijuna kuna to treba promijeniti itd.đ A što se tiče ove vrste poreza jasno da je on nepravičan i daj Bože da ga buduća Vlada bude u stanju ukinuti, sumnjam.
U 11,15 je prošlo vrijeme za prijavu rasprave od 10 minuta. Imamo ispravke, gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa netočan je navod kolege Kajina da je ova Vlada zaposlila 40 tisuća zaposlenika u državnom. To je potpuno netočno. Ja ne znam odakle je dobio taj podatak, ali bi volio da to predoči javnosti, da točno kaže gdje se to zapošljavanje dogodilo, u kojim institucijama? Ako je mislio na zdravstvo, školstvo, na MUP itd. ni tu nije zaposleno. Daleko manji broj je zaposleno ljudi i u tim institucijama. Prema tome nema razloga da obmanjuje javnost na način kako to on uvijek i radi.
Ispravak gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa netočan je navod kolega Kajina da su se uredi pravobranitelja osnivali kako je god tko to htio, pa je kolega Kajin spomenuo i pravobranitelja za invalide. Kolega Kajin nisu invalidi, nego su osobe sa invaliditetom, to je prava stvar. A druga stvar, Ured pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom osnovao se nakon dugog niza godina u kojem smo svi zajedno raspravljali da li je to opravdano ili nije. Postignut je dogovor, pa čak je i u Strategiji za osobe sa invaliditetom koju je donio Sabor 2003. godine, uvršteno da je potrebno osnovati Ured pravobranitelja za osobe sa invaliditetom. Dakle, dogovor je postignut i nemojte govoriti da su se uredi osnivalo kako je god to htio ili kako je to nekom palo na pamet.
Hvala. Ispravak gospodin Stjepan Milinković. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Kajin je netočno naveo da ćemo se mi sukobiti među sobom na barikadama, jer radikalna desnica poziva na ovo ili na ono. Netočno apsolutno. Ja se ne mislim s nikim sukobljavati, na nikom mjestu. Naprotiv, kolega Kajin vi zapravo stalno s nekim obračunavate ovdje sa ovim i onim. Mi smo ovdje da se sučeljavamo mišljenje i da razmišljamo na drugačiji način, a ne da se sukobljavamo. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodo iz Vlade i kolegice i kolege zastupnici. Evo ovih dana kako rekoh jučer, zadesio nas je svaki tjedan rebalans jedan. Pa o rebalansu sam govorio zapravo kao o debalansu. S obzirom na stavke i ukupne iznose koji se tamo nalaze. A sada ovim Prijedlogom Zakona o posebnom porezu na plaće, mirovine i druge primitke, izazivamo zapravo i jedan disbalans. Izazivamo jedan nered kod onih na koje se ovaj prijedlog zakona odnosi. Naime, u ovome prijedlogu zakona u članku 1. jasno je istaknuto da je zakon počiva na načelima pravednosti, jednakosti i razmjernosti, temeljem kojih je svatko dužan sudjelovati u podmirenju javnih troškova razmjerno svojim mogućnostima. Kako je to lijepo rečeno i kako to lijepo zvuči. Kako netko reče kako to gordo zvuči, ovako formulirana rečenica. Ali kada se podrobno razmotre svi elementi ovoga zakona i onoga što se piše u trećem rebalansu ili debalansu ove godine i četvrtom koji će uslijediti kažu za mjesec dana, tako je najavljeno za rujan, onda vidimo da nema tih načela ni pravednosti, ni jednakosti, ni razmjernosti. Evo da ilustriram konkretnim činjenicama. Naime, u članku 5. ovog zakona koji je vrlo kratak i mogu ga citirati se kaže da će po stopi od 2% biti krizni porez na plaće, mirovine i druge primitke kod onih koji imaju primanja od 3 do 6 tisuća kuna, a po stopi od 4% kod onih koji imaju primanja veća od 6 tisuća kuna. E pa sada vidite tu imamo jedan prag. Dakle dvije stepenice, 3 tisuće i 6 tisuća kuna. Što je sa sljedećim stepenicama? Što je sa sljedećim pragovima? Ima li prag od 10 tisuća kuna? Ima li prag od 20 tisuća kuna? Možemo li povećati tu stopu upravo iz razloga iz članka 1. dakle po načelima pravednosti, jednakosti i razmjernosti da uvedemo još koji prag? Zanimljivo da su pragovi uspostavljeni na ovim da kažem najnižim gotovo rekao bih novčanim iznosima. I nadalje, kakva je to pravednost ako netko ima plaću 6 tisuća i 100 kuna i ima 5 članova obitelji, dakle naša obitelj sa troje djece i netko tko je samac i ima 6 tisuća kuna. Po istoj stopi od 4% bit će razrezan taj novi porez i taj iznos koji ne pogađa jednako obitelji koja ima troje djece i nekoga tko živi potpuno sam. Da li smo se upitali, jesmo li se upitali da li broj članova obitelji je važan kod donošenja ovakvih zakona? Upravo iz razloga te socijalne osjetljivosti koji su ovdje formulirani u članku 1. u načelima pravednosti, jednakosti i razmjernosti. Kada sam polazio ovamo u Zagreb onda mi je jedna sutkinja Općinskog suda u Slavonskom Brodu rekla doktore smijete li vi reći u Hrvatskom saboru da porezna uprava ne razmatra nijedno rješenje suda u kojemu je napisana odvjetnička dobit pa bi onda porezna uprava po toj odvjetničkoj dobiti izvršila razrez poreza. Pitao bi, nema ovdje ministra, ima ovdje gospode iz ministarstva, da li je porezna uprava ikada razmatrala koliko imamo ovdje, ne ovdje nego u Hrvatskoj odvjetnika i koliko su njihove zarade vidimo po njihovom standardu i vidimo da nitko ne gasi odvjetničku kancelariju a pitam se je li ikada porezna uprava primila presudu općinskih, županijskih i ostalih sudova po kojima bi onda mogla, iz kojih je razvidno po rješenju kolika je tarifa, kolika je dobit odvjetnika po jednom slučaju. Dakle, to nikada nije ušlo u državnu kasu, takav prihod nikada nije oporezovan i pitam se zbog čega. Isto kao što ovdje na lijevoj strani imamo opravdane zahtjeve da se oporezuje dividenda, imovina, ekstra dobit, kapitalna dobit itd., opravdane kažem zahtjeve uz koje, za koje i osobno smatram da treba naći načina u zakonskim odredbama kojima bi se to reguliralo. Ako možemo oporezovati one u pragu, u rasponu od 3 do 6 tisuća kuna umirovljenike koji su stekli, netko je rekao ovdje jedanput ovdje za govornicom stečena prava. Kada sam ja govorio o ovim BMW-ima i Audi-ima, vozačima i zaštitarima, bodyguardovima onda mi je gospodin predsjednik Sabora rekao da su to stečena prava dužnosnika. Pa stečeno pravo je i mirovina, stečeno pravo je i plaća ali se reže. Zašto se i neka druga stečena prava ne režu, govorim o ovim pravima o kojima se iz rebalansa proračuna vidi da nisu dirana a to su upravo da kažem institucije, uredi i ostalo državne uprave. I gospodo, možemo mi rebalansirati i uvoditi poreze kakve god hoćemo. Ovako pretrpana državna administracija i glomazni državni aparat ne može nijedna država platiti i puno bogatija država od Hrvatske. Zbog toga nema druge nama bez obzira da li bili novi izbori ili ne bili od rekonstitucije hrvatskog društva i Hrvatske države. To je ono što je gospodin pokoj mu duši Vlado Gotovac govorio potrebna je druga republika. Ako je Francuska peta republika onda zbog čega ne rekonstituirati Hrvatsku na principima druge republike, na nekakvim drugačijim načelima nego na onima koja su do sada vladali i pisali. Nema gospodina Šeksa ovdje, on je stručnjak za Ustav i konstitutivnost. Pardon! Već mi daje podršku u punom smislu, je li tako gospodine Šeks. Ali da se ja vratim ponovo na ovaj Zakon o posebnom porezu na plaće i mirovine. Dakle, jednom davno u Engleskoj u vrijeme Cromwella i ostalih uvedeni su porezi na dimnjake, porezi na prozore pa su ljudi zazidavali prozore. Dokle će naša Hrvatska država i naša hrvatska Vlada, kažem naša jer ona bi trebala biti Vlada svih građana Republike Hrvatske bez obzira tko je kakve stranačke pripadnosti, dokle će ići u ovim rebalansima i rezovima zaista je ne znam. Ako se ovako nastavi a radi se isključivo o spašavanju i krpanju proračuna, nipošto o antirecesijskim mjerama. I gdje je sada Ekonomijsko vijeće bivšega premijera koji sad evo se voza što bi rekli u Slavoniji po moru na Malom vitru, Velikom vitru, ne znam ni ja kako se zove ta jahta kažu panonskog jednoga tajkuna. Gdje je Ekonomijsko vijeće koje je razglabalo, razmatralo mogućnosti izlaska iz recesije? Je li jedina mjera dakle rebalans proračuna, je li to jedina antirecesijska mjera? Gdje nam je pokušaj da proizvodnjom, da investiranjem u proizvodnju ono što sam jučer govorio pa gospodin Kovačević nije shvatio, dakle u prerađivačko-prehrambenu industriju što je vrlo moguće, što je vrlo izvedljivo da to na taj način pokušamo riješiti povećanjem nekakve proizvodnje, povećanjem prodaje nečega što možemo proizvesti, što imamo, što nam je Bog dao. Prema tome, osim toga gospodine Kovačević vidite građani sa nepovjerenjem gledaju o namjeni trošenja onoga što bi se uštedjelo što ja zovem prelijevanje iz šupljeg u prazno, uzmi tamo daj ovamo, to je ovo 2 i 4% jer građani su izgubili povjerenje o namjeni trošenja ovih sredstava. Jasno da i kao za rebalans tako i za ovaj prijedlog zakona HDSSB neće glasovati. Hvala vam lijepo.
Hvala. Pozitivno se odmarati u vlastitoj zemlji, bolje nego ići negdje drugdje se odmarati pa davati tamo novce drugima. Pozitivno se odmarati u vlastitoj zemlji na legalan način, pogotovo ako je odmor zaslužan. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, državni tajniče. Evo da rasprava bude malo i povijesno okrenuta moramo se prisjetiti prije jedno dvije godine su se pojavili plakati diljem Hrvatske. Netko neiskusan tko nije u prvi mah dobro vidio šta piše na plakatima pomislio bi da dolazi jedan veliki klub Barcelona u Hrvatsku, pošto su to crveno plava boja, ali onda nakon šta je bolje pogledao vidio bi o čemu se radi. Znači, da malo pojasnimo. Na jednom dijelu plakata, možete ovdje i vizualno vidjeti, je bila plava boja, na drugom dijelu plakata je bila crvena boja. Na jednom dijelu plakata je bilo pisalo porez na dividende, na crvenom dijelu, nepotpisao, a na drugom dijelu plakata je pisalo protiv novih poreza, HDZ. I ljudi su poneki zbilja pomislili gle ovi govore istinu, uskoro će izbori, glasat ćemo za HDZ, oni govore istinu. Nažalost, evo dvije godine nakon toga mnogi od tih 800 i nešto tisuća ljudi su vidjeli da su prevareni. Danas dobivamo nove poreze, znači više nije priča protiv novih poreza nego za nove poreze i zato je dobro podsjetiti na ovakve primjere jer bit će plakata u budućnosti još. Svašta će na njima pisati. I vrlo je bitno građanima Hrvatske reći kada vide ovakav plakat ili kada vide plakat na kojem će biti potpis HDZ-a da ne vjeruju, jer vidite dvije godine nakon ono što je pisalo, što je bilo obećano ne dešava se. Uvode se novi porezi. Znači crveno plavo, vrlo jasno. Na plavoj strani laž, na crvenoj strani ono što bi trebalo napraviti, a to je porez na dividendu da oni ljudi koji nešto i zarade od kapitala u Hrvatskoj moraju nešto i platiti zbog toga što su to zaradili. A da se to ne dešava prvi puta treba podsjetiti, bila ja kampanja i 2003. Šta je onda HDZ govorio? Smanjit ćemo PDV na 20%. Sada ćemo imat danas raspravu oko Zakona o PDV-u gdje ga dižemo na 23%, znači nemojte i treći puta, poštovani hrvatski građani i građanke, nasjesti na ono što će vam poručiti stranka koja je ovdje na plavoj boji. Oni ne govore istinu. A kakav je ovo porez? Ja ovo neću nazvati porezom, ja ću ovo nazvati prijedlogom zakona o posebnom haraču na plaće, mirovine i druge primitke. To je posebni harač koji se uvodi ove godine zbog toga što država nije u stanju kontrolirati svoje troškove i zbog čega bi, i opravdano građani svakim danom pitaju, zaustavljaju nas na ulicama i pitaju zašto da mi to plaćamo. I onda nažalost morate im odgovoriti, pa većina HDZ, HSS, njihovi koalicijski partneri će donesti taj harač. Živimo u zemlji gdje se zakoni moraju poštovati i da slučajno ne bi bilo građanske neposlušnosti, oni će vam uzet prije nego što vi to novce dobijete, znači poslodavac će biti u obavezi platiti taj porez prije nego što vi dobijete neto plaću, mirovinski će uplatiti taj porez prije nego što vi dobijete mirovinu. Da im vi onda ne bi mogli reći što mislite o tom haraču i da onda ne vide koliko bi bilo uplata kada bi ljudi samostalno odlučivali da li će to platiti ili neće. A sve samo zbog jednog razloga, zato što je to nepravedno i nepošteno. Nepravedno zbog toga što se netko u ovoj zemlji sjetio, opet ću podsjetiti taj netko je na ovoj plavoj strani, piše i HDZ, možete to vidjeti ako je netko u nedoumici, da je preko 3000 kuna puno novca. To je veliki iznos koji ste zaradili, pa možete u ovim kriznim trenucima platiti 2%, umanjit ćemo vam za 60 kuna jer državi treba pomoć. Vama ne treba pomoć, državi treba pomoć. A 3000 kuna, dvije plaće nisu u stanju prehraniti jednu prosječnu hrvatsku obitelj, pogotovo u ovoj godini kada smo im još uzeli i školske udžbenike, kada smo im još uzeli i prijevoz u školu itd. Sve smo to uzeli od onih koji nemaju. Ali zato u proračunu, oni koji imaju, platit će puno, 30 milijuna kuna će platiti oni koji imaju jahte, aute itd. I to je ta, ja bih rekao, poštena Hrvatska koju nam nudi HDZ, koalicijski partneri HSS, bitno je ovdje reći, HSLS i zastupnici određenih manjina. Oni nam nude tu poštenu Hrvatsku da hrvatski građani koji nemaju plate zato što ta ista Vlada troši preko mjere, nije u stanju regulirati potrošnju pet, šest godina i sada će ih spasiti milijardu i 400 milijuna kuna harača koji će se ostvariti do kraja godine. Doduše od ovog dijela harača samo 750 milijuna kuna koji će platiti, rekli smo, otprilike 900 i nešto tisuća građana, a od onog harača, od PDV-a otprilike 500 milijuna kuna. Prosječna mirovina je, dame i gospodo, 2100 kuna, sa 3000 kuna se ne može živjeti ako imate četveročlanu obitelj, a dvoje zaposlenih i vi ćete sada nekome uzeti 2%, to je otprilike jedan dan u mjesec dana života troškova i sada tom čovjeku treba objasniti da u proračunu nije moguće smanjiti intelektualne stavke, intelektualnih ugovora, ugovora o djelu, da u proračunu nije moguće neke radove prebacit na sljedeću godinu, ali će oni morati platiti taj dio novca. Mi u SDP-u kažemo ne i to je nedopustivo i to je zadnje što ova Vlada smije napraviti, nažalost napravit će, ali to je nepravda koju ne smijemo dopustiti. Ne smijemo dopustiti da se sve prelama preko leđa najsiromašnijih. Mi smo predložili danas, i imat ćete priliku i vi u HDZ-u o tome se očitovati, našli smo u proračun uštede 1,6 milijardi kuna gdje ne bi bilo potrebe ovo uvoditi. Jasna poruka hrvatskim građanima ovo se ne treba uvoditi da HDZ ima volje napraviti uštede koje se napraviti u proračunu mogu. Nažalost, znamo svi kako će to završiti, teško se odvojiti od nekih javnih nabava do kraja godine. Znate kako to u Hrvatskoj ide, 40 milijardi, 45 milijardi nabava tijekom godine procjenjuje se da su 10% od njih preplaćene i da na mito i korupciju od 4 i pol milijarde kuna. I zbog toga naravno da se teško HDZ-u odvojiti u proračunu od ustezanja tih troškova koji bi se mogli, nego će se nabave i dalje provoditi. Radit će se ceste četiri puta skuplje nego što je to bilo prije pet godina. A nema veze, zna se tko će to platiti, hrvatski građani. To je poruka HDZ-a i protiv toga smo mi, ali svom srećom i sve više hrvatskih građana, sindikata koji opravdano najavljuju prosvjede i trebaju prosvjedovati protiv ovakvih harača. Ne treba se šutjeti jer se ovo ne smije dozvoliti da se radi. Ne smiju hrvatski građani, umirovljenici plaćati ovakvu vlast jer ovo nije pošteno i pravedno. I na kraju treba reći da SDP čim dođe na vlast, a vjerujem da će to biti prije nego što će isteći rok ovog zakona će ukinuti ovaj nepravedni zakon. Hvala lijepa.
Hvala. 5 ispravaka, 1 replika. Prvi, gospodin zastupnik Frano Matušić.
Teško je nakon ovakvog govora koji je pun neistina ispraviti sve neistine, ali pokušati ću barem nekoliko. Kaže, Vlada nije u stanju regulirati potrošnju. Pa kolega, Vlada koja je iz godine u godinu smanjivala deficit državnog proračuna i dovela ga do razine kad je bio prijedlog za 2009. čak 0,8%, dakle za razliku od onih vaših famoznih 6,3% dovoljno govori na koji način je regulirala potrošnju. Drugo kaže HDZ ne govori istinu. Teška uvreda kolega za sve nas. Ja mogu reći da vi ne govorite istinu, ali neću reći da SDP generalno ne govori istinu. To je teška uvreda za sve nas ovdje. Nemojte vrijeđati. Kolega vi ako ne govorite istinu, a ne govorite istinu kad kažete da su 4 puta skuplje autoceste sada, nego što su bile u vrijeme Račanove vlasti. To nije istina. Pogledajte usporedne podatke koje je napravilo ministarstvo pa ćete onda vidjeti … /Govornik je isključen, pa ponovo uključen./ … Znam da je teško slušati istinu pa me zato gasite. Nije istina, dakle još jedanput ću ponoviti da su ceste 4 puta skuplje danas, nego što je bilo u Čačićevo vrijeme, to je totalna neistina. Imate usporedne podatke za ministarstvu, zatražite ih pa ćete vidjeti što je istina. I treće, isključili su me, rekao je da se sve prelama preko leđa najsiromašnijih. To nije istina jer su najsiromašniji izuzeti ovim zakonom. 900 tisuća umirovljenika je izuzeto i 560 tisuća radnika je izuzeto ovim zakonom.
Drugi ispravak, gospođa zastupnica Željana Kalaš.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Ispraviti ću netočan navod uvaženoga kolega iz SDP-a koji je rekao oni ne govore istinu, ovo je zakon o posebnom haraču. Država nije u stanju kontrolirati svoje troškove. Nije istina. Vi zapravo stvarate dojam da je osjećaj da ništa u životu zapravo nije važno, odnosno da je sve ono što činimo besmisleno. Reći ću vam točno, da 900 tisuća umirovljenika i 600 tisuća zaposlenih neće plaćati taj porez, svi, i oporba naravno moramo biti svjesni trenutka u kojem se nalazimo. Svi, i oporba naravno moramo biti odlučni da napravimo najbolje za hrvatsku. Svatko treba ponijeti svoj dio odgovornosti, a vi očito kolega ne živite samo u crno-bijelom svijetu, nego u crveno-plavom svijetu.
Treći ispravak, gospodin zastupnik Nevio Šetić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ovaj je bio jedan govor vrlo klasičan beznađa. Tu hrvatski narod ne može profitirati. Ja želim ispraviti da porez na dividendu bi spasio ovu zemlju jer tu bi se puno našlo, ali ste zaboravili reći hrvatskim građanima da se srušilo financijsko tržište, ne u Hrvatskoj, u svijetu. Prema tome, oni porezi koje ste vi nudili hrvatskom narodu bili su teški oko 15 milijardi kuna. Ovog časa bi trebali spustiti za oko 25 milijardi naš proračun da se vas poslušao. A onda treba reći hrvatskom narodu da osim što je financijsko tržište palo, da je palo i tržište gdje se radi, realni rad. A što smo mi ponudili hrvatskom narodu? Da realno raste iz sebe? Na ovaj način gospodine nikako to ne bi mogli.
Sljedeći ispravak gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo, ispravljam netočan navod gospodina Marasa koji kaže da HDZ ne govori istinu. To nije točno gospodine Maras. Kada govorimo definitivno o ovom zakonu, o posebnom porezu na plaće i mirovine i ostale primitke, onda jasno prijedlog zakona ističe rok njegove primjene sa 31. prosinca 2010. godine, a ja sam više nego uvjerena da će Vlada prateći stanje u gospodarstvu i u pozitivnim kretanjima sigurno predložiti njegovu kraću primjenu. Hvala lijepa.
Sljedeći ispravak gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo, SDP-u nikad dosta neistina, da budem fin. Pa je nova neistina da se sad autoceste grade 4 puta skuplje nego ranije. Ja vas molim, tražite usporedne podatke pa ćete vidjet, ali sa prosječnim dionicama, pa ćete vidjeti da je cijena podjednaka. Jedino što sad ne grade ministrove firme kao što su gradile prije, ali to nema veze. Dalje, porez ovaj nije točno da je harač i ljudi s kojima sam razgovarao, ali pazite, sa malim plaćama, malim mirovinama, daleko bolje shvaćaju nego vi. I čini mi se da je kompletna dreka SDP-a ta što će vama uzeti znatno više, nego što ste mislili pa se teško odričete toga. To je očito najbitnije u svemu tom.
I gospođa zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo, kolega Maras je u raspravi rekao, i to zadnju rečenicu, SDP čim dođe na vlast, ukinut će tu nepravdu, znači mislio je na ovaj krizni porez. Ali to gospodine Maras apsolutno ne govorite vi istinu jer kad bi govorili, onda bi trebali sa činjenicama, a činjenica je ta, najnovije jučer što se dogodilo u Gradu Zagrebu na odluku SDP-a jer SDP vodi Zagreb 10 godina. Proširenje parkirnih zona u Gradu Zagrebu. Što to znači gospodo SDP-ovci? To znači … /Govornica je isključena pa ponovo uključena./ … vi uvodite harač na građane. A druga stvar, 18% prireza 19 godina je u Gradu Zagrebu, 19 godina. Pa dajte u ovoj kriznoj situaciji gdje živi milijun stanovnika u Gradu Zagrebu pa pomognite, pokažite svoju sposobnost, svoju pamet, svoju brigu za hrvatske građane … /Govornica je isključena pa ponovo uključena./ … Nemojte me isključivati. Zašto nećete slušati istinu? Jedno pričate, drugo radite. Neću dalje govoriti, Zagrepčani dobro znaju što vi radite. Hvala lijepa.
Povreda Poslovnika, gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Samo bih htio reći da je povrijeđen Poslovnik, 209., 210. jer gospođa Šolić je ispravila, kaže kada vi dođete na vlast nećete to promijeniti. Kao da ona zna znači već što ćemo mi napraviti. To je nemoguće ispraviti jednostavno, pa bih vas molio, to je jednostavno logička inverzija koja ne može biti ispravak netočnog navoda.
Ne radi se povredi Poslovnika. Nemojte. Ispravljala je vašu tvrdnju. Da, da. Vašu tvrdnju. Tvrdnju koja je projecirana u budućnost. Dakle, da je netočna vaša tvrdnja da će se dogoditi ta činjenica u budućnosti. Najvjerojatnije je stvar procjene budućnosti. Replika, gospođa zastupnica Nadica Jelaš.
Kolega Maras, istina je aktuelna, dakle ova vlast dobila je između ostalog izbore i na tome što je plašila hrvatske građane da će SDP uvesti nove poreze, a oni eto da neće. Vidite, tko pod drugim jamu kopa, sam pada u nju. Eto sada HDZ uvodi nove poreze, i to zašto? Zato da bi zakrpao proračunske rupe. SDP je predlagao porez na kapitalnu dobit i imovinu da bi se ostvarila ona Ustavna odredba koja kaže da bi svatko u Hrvatskoj trebao pridonositi državi onoliko kolika je njegova ekonomska snaga. To bi zapravo bilo i pravedno i solidarno. Međutim ovaj porez o kojem danas raspravljamo plaćati će svi oni građani koji imaju već od 3 tisuće kuna naviše. Dakle, bez obzira na to koliko članova obitelji uzdržavaju. A oni bogati s ogromnom imovinom, s ogromnim primanjima opet će i po ovom zakonu ostati pošteđeni.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Kolika je ta proračunska rupa, svi možemo vidjeti u prijedlog proračuna i zato mene čudi kad gospodin Matušić, vjerojatno iz neznanja, govori da je deficit smanjen i da je on manji nego kad je bila koalicijska Vlada na vlasti. On je danas u prijedlogu proračuna 5 puta veći planiran, nego što je bio 2003. godine. I to je nevjerojatno da jedan saborski zastupnik taj podatak koji je javno dostupan svim građanima ne zna. Tad je bio deficit 2 milijarde i 100 i vidio se u šta ide, u autocestu itd., a sad je deficit 9 milijardi i 300 i ne vidi se u šta ide. Znači jedan iskusni saborski zastupnik bi bar mogao naći na Internetu ono što svaki prosječni hrvatski građanin može. A druga stvar, gospođo Jelaš, šta je ova Vlada učinila kada iz HDZ-a govore da su se potrudili. Vidi se. Uštede 260 milijona, hrvatskim građanima harač milijarda i 400. Zbilja velika ušteda. I ono šta me posebno iznenadilo od strane zastupnika HDZ-a. Ja sam u svojoj raspravi par puta spomenuo da je HDZ prevario birače 2007. godine. Nevjerojatno nitko to nije ispravio. Znači u HDZ-u su svjesni toga da su muljali 2007., da je ovaj plakat bio lažan i to jednostavno nisu ispravili. Hvala lijepo na potvrdi ono što sad već i svi hrvatski građani znaju.
Sada ste kolega Maras napravili tešku povredu Poslovnika Hrvatskog sabora, jer ste u svome izlaganju se osvrnuli na izlaganje zastupnika Matušića. To nije bio predmet replike. Drugo ste se osvrnuli, opet ste ponovo išli na jednu uvredu Hrvatske demokratske zajednice, ali izričem opomenu. Držimo se toga reda. Nemojmo, stalno vas se upozorava da ne možete jednu stranku generalizirati i umilnim riječima i ukvalificirati najtežim izrazima. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Ovdje danas razgovaramo o jednom zakonu koji se zove Zakon o posebnom porezu. Ja mislim da bi bilo puno jednostavnije da to zovem onako kako je to narod prozvao Zakon o haraču. E sad postavlja se dva pitanja. Zašto uvodimo harač i što ćemo sa haračem napraviti? Harač uvodimo zato što imamo Vladu koja doista ne zna kontrolirati troškove i to one neproduktivne troškove. Jedino što ova Vlada zna i što je pokazala veliku sposobnost, to je da gurne ruku u džepove građane. Ovim haračem gurnut će ruku toliko duboko u džep građana da će te džepove probušiti i u tako probušenim džepovima tražit će još poneku kunu da dođe u državni proračun i da onda nemilice to troši. Kaže se ovdje, treba nam harač zato jer ako ne uvedemo harač nećemo imati za isplatiti mirovine i plaće u 9. mjesecu. To naprosto nije točno. Za plaće i mirovine mora biti, jer valjda se prvo plaće i mirovine moraju iz državnog proračuna isplatiti. Pa nije valjda da ćemo samo sa tim kunama imati za plaće i mirovine. Znači za ništa drugo neće biti. Ali situacija je malo drugačija. Vidite, svi se nečega odriču u ovoj krizi, jedino mi se čini da se Vlada pomalo odriče svojih građana. Zašto se ustvari uvodi ovaj harač? Ne zato da bi se isplatile mirovine i plaće, nego zato da bi Vlada do kraja godine mogla potrošiti 100 milijona kuna na informiranje i promidžbu. Treba platiti još ovakvih plakata, treba platiti televizijskih reklama, treba uvjeriti građane da im je puno bolje nego što ustvari oni budu živjeli. Za to će Vlada potrošiti daljnjih 100 milijona kuna do kraja godine. Za to se uvodi harač. Do kraja godine treba potrošiti i 250 milijona na zakupnine i najamnine poslovnog prostora. U Hrvatskoj u kojoj milijoni kvadrata zemljišta i posebnog prostora, posebice vojnih objekata stoje neiskorišteni, koji propadaju, gdje država plaća da bi se čuvali ti objekti. Plaćamo 500 milijona kuna godišnje samo na zakupnine i najamnine, u drugom dijelu godine 250 milijona. Zato se uvodi harač. Zato da bismo negdje imali iznajmljene urede za ovu prekobrojnu administraciju. Harač moramo uvesti zato što Vladi treba još 500 milijona kuna do kraja godine za intelektualne usluge. To su silne studije, ugovori o djelu, pisanje razno raznih ugovora i savjeta, bez čega ne možemo. U prvom djelu godine potrošeno je 700 milijona na to, i gledajte do čega su nas te intelektualne usluge dovele. Do harača. E sada nam i to nije bilo dosta, sada da bi platili drugi dio godine moramo uvesti novi harač. Do kraja godine Vladi treba i 250 milijona da kupi novi namještaj, jer upravo toliko iznosi stavka koliko će Vlada do kraja godine potrošiti za namještaj. Prema tome, građani će plaćati harač da se kupe nove fotelje i foteljice, a ne da se isplate penzije. Uvodimo harač zato što Hrvatske ceste moraju platiti 33 milijona kuna zateznih kamata. Uvjeravaju nas ovdje da se sve plaća na vrijeme. Ako se sve plaća na vrijeme, pa zašto se plaćaju zatezne kamate? Pa zar je netko u Hrvatskim cestama sklopio ugovor da za plaćanje na vrijeme plaća zatezne kamate? Ne vjerujem. Plaća se harač, ne zato da bi se isplatile mirovine i plaće, nego zato što je farbanje tunela sv. Rok koštalo 233 kune po kvadratnom metru, a kooperant kojim je firma koja je dobila to farbanje dao posao i naplatio taj posao 33 kune. Zato plaćamo harač, jer treba nadomjestiti tu razliku od 200 kuna po kvadratnom metru koje je nestalo u tunelu "sv. Rok" u mraku. Plaćamo harač zato što doista ova Vlada ne želi kontrolirati niti jedan jedini nepotrebni trošak do kraja ove godine. Jer da je bilo imalo volje, ne bi bilo potrebno uopće da raspravljamo o rebalansu niti danas o ovom zakonu, jer smo to mogli sve riješiti na prošlom rebalansu. Ne bi bilo uopće potrebe da povećamo prihodovnu stavku haračem, jer se bez ovoga o čemu sam ja govorio možemo odreći u ovoj krizi. Nemojmo se odricati građana, njihovog standarda, njihovih prihoda za korist potrošnje. Ovdje se postavlja još jedno načelno pitanje. Znate bilo je velike rasprave prije neko vrijeme o decentralizaciji. I tada je Vlada govorila o tome da evo kako će lokalna samouprava dobiti poreze na dohodak, a država će za sebe uzeti i poreze od poslovanja, dakle porez na dobit, trošarine, carine i PDV. Što mi sada radimo? Otimamo lokalnoj samoupravi porez na dohodak. Jer ovo jest porez na dohodak. Ovim zakonom Hrvatska postaje ne najcentraliziranija država u Europi jer to danas jeste, nego postaje 30% centraliziranija nego što je bila jučer. Doći će do ozbiljno nesrazmjera u poreznim prihodima između lokalne samouprave i centralne države, jer ću uslijed ovog zakona i uslijed situacije koja postoji u Hrvatskoj doći do dramatičnog smanjivanja poreznih prihoda lokalne samouprave između 15 i 20%, a doći će do enormnog povećanja poreznih prihoda s osnova poreza na dohodak centralnoj državi. Tada ćemo ponovno doći u situaciju da lokalna samouprava mora klečati pred ministarskim vratima i moliti za mrvice, ali niti tih mrvica više biti neće, jer u 10. mjesecu nema niti mrvica, niti pred niti u ministarskim uredima. Znate, postoje gradovi koji nemaju prirez. Iz jednog takvog grada dolazim i ja. 8 godina sam čuvao građane od prireza i onda dođe netko i tim građanima koji su imali 6 do 8% veću plaću nego primjerice u Varaždinu, primjerice u nekim drugim gradovima, danas uzima tih 6 ili 8%. I ne ostavlja ih u Koprivnici, odnosi ih u Zagreb. I dobro bi bilo kada bi mi u Koprivnici vidjeli gdje su ti novci, kada bi se primjerice počela graditi ta čuvena A12, A13 ili nizinska pruga. Ali danas kažu, ne da neće biti gotovo do 2011. kao što se uvjeravalo u predizbornoj kampanji, nego do 2013. će biti tek na zemljanim radovima. Pa to možete napraviti sa motokultivatorom do 2013. A12, A13 zemljane radove. Dakle, ne da otimate građanima Koprivnice harač, nego oni neće apsolutno nikakve koristi od toga imati. I ovo je potpuno nepravedan porez, zato jer odlazi u nenamjensku potrošnju i rastrošnost države. Odlazi u nešto čega se građani mogu odreći. Nitko u ovom Saboru nije dobio mandat građana Hrvatske da glasa za ovaj harač. Za ovaj harač i bilo koji drugi porez koji se predlaže uvesti u Hrvatskoj, treba pitati građane. Građane možemo pitati na dva načina. Referendumom i izborima. Po meni mislim da bi bilo puno pravednije da građani na izborima odlučuju za ono što žele, kakva Hrvatska da bude u sljedećem razdoblju i da odluče tko će voditi tu Hrvatsku. Ovaj način vođenja Hrvatske, vodi Hrvatsku u bankrot.
Hvala. 6 ispravaka, 2 replike. Prvi gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Prvi netočan navod je Vladi treba novac za informatizaciju i informiranje da bi tiskali još ovakvih plakata. Vlada nikada nije tiskala stranačke plakate. Prema tome kolega nemojte obmanjivati. Drugo, Vlada ne zna kontrolirati troškove. Vlada zna kontrolirati troškove, jer je dovela deficit proračuna u okvire u kojima je Europska unija je postavila standarde ispod toga. Čak i nakon ovog svega zajedno, nakon svih problema koje imamo radi svjetske i financijske krize, proračun će biti u razini europskog standarda 2,8, a europski standard je do 3%. Dalje, rekli ste otimaju se lokalnoj samoupravi porez na dohodak. To nije istina. Nitko ne otima nijednog postotka poreza na dohodak lokalnoj samoupravi. I rekli ste objekti i nekretnine. Pa vi imate najbolje iskustvo sa objektima i nekretninama. Dobro se zna na koji je način završilo ono odmaralište u Crikvenici, pod kojim je uvjetima bilo dobiveno za građane Koprivnice i kome je to prodano i na koji način. Vaš način upravljanja nekretninama je vrlo dobro poznat.
Drugi isprava, gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo moram ponoviti ovo prvo, jer građani dobro znaju da se iz ovih novaca neće financirati nikakvi plakati, nikakva promidžba. Ali gdje ste bili kolega kada se 2002. i 2003. štampali plakati Ministarstva obnove i razvoja, kako se zvalo, sa likom ministra Čačića, 'jel u to vrijeme, koji je hvalio evo svoj posao, a plaćali su porezni obveznici. Drugo. Nemojte ili pričajte koliko god hoćete o haraču. Dobro ljudi znadu da to nije harač. Ali moram vas podsjetiti, jedan pokojni pučki tribun uvijek je govorio kada je htio nešto sam reći, moji, ovi oni, da sada ne spominjem tko. Jel. Tako i vi isto. Nemojte pričati u ime naroda, jer vas narod ne zove, jer vam ne vjeruje. Govorite u svoje ime jer ćete najviše izgubiti s ovim porezom i to ne možete prežaliti.
Gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo ja ću ispraviti tri navoda gospodina Mršića koji kaže. Vlada se odriče svojih građana. Nadalje, Vlada uvodi harač. Nadalje, ne želi kontrolirati niti jedan nepotreban trošak. Sve netočno gospodine Mršić. Niti se Vlada odriče svojih građana, niti uvodi harač, niti ne želi, odnosno želi kontrolirati svaki nepotrebni trošak, već upravo radi suprotno i poduzima sve. A u cilju gospodarske i fiskalne prilagodbe kako u svezi sa rebalansom državnog proračuna, tako i u svezi sa ovim zakonom. Hvala lijepo.
Četvrti ispravak, gospođa zastupnica Željana Kalaš.
Hvala gospodine predsjedavajući. Ispravit ću netočan navod kolega zastupnika koji je rekao da se Vlada pomalo odriče svojih građana. To nije točno. Vi se gospodine zastupniče pomalo odričete odgovornosti koju nosite sa sobom. Naime, točno je da je premijerka Kosor na državnoj televiziji već rekla, a to ste mogli čitati i u tiskovinama, da građani mogu biti sigurni da će primati plaće i mirovine i da je to prioritet. I u ovom proračunu. I ne samo to. Ni za jednu lipu nismo dirnuli doplatak za 400 tisuća djece i rodiljne naknade. I ne samo to. Ni za jednu lipu nismo dirnuli socijalne naknade koje smo povećali prošle godine. Isto tako, vaša zadaća gospodine je štititi građane a ne strašiti ih kao saborski zastupnik. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Boris Matković ispravak slijedeći.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Nisam imao nakanu, ali stalno harač, harač. Pa evo, mom štovanom kolegi Mršiću bih htio ispraviti navod da je narod ovo nazvao haračem. Nije kolega Mršić narod ovo nazvao haračem, to ste promovirali vi zajedno sa djelom medija da izazovete kaos, stanje beznađa. To isto ste pokušali napraviti prije ovih lokalnih izbora ali vam to kod građana nije uspjelo. Ne uspijeva vam ni sada. Mislim, čisto da vam bude do znanja. Nije to to baš.
I gospođa zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče. Pa ispravit ću ovo što je zapravo već i rečeno a to da nikako nije točno da nam treba harač jer nećemo imati za plaće i mirovine. Jednako tako pomalo je već i iritantno slušati ovu riječ i to minimalno pedesetak puta ste izgovorili pa ću ja to možda pripisati tome da je to riječ o retoričkoj širini koja očito ovdje ne postoji. Osim toga, što se tiče novaca za promidžbu i informiranje, dakle ovi plakati su sjajni i ja vjerujem da ih se svi sjećaju iz kampanje kada ste vi naravno izgubili izbore, a ako želite nešto više čuti o novcima za promidžbu i informiranje Vlade Republike Hrvatske onda ne bismo ovdje oduzimali vrijeme, ja ću vam to rado pojasniti. Hvala lijepa.
Replika gospodin zastupnik Boris Kunst.
Kolega Mršić svaki udar na standard radnika trebali ste ako hoćete biti objektivni tada zvati harač. Podsjetit ću vas da danas imate dvostruke kriterije jer sjetite se perioda vladanja SDP-a kada ste drastično smanjivali plaće, materijalna prava zaposlenika, znači sva ona prava koja su čak došla na naplatu i ovoj Vladi. Pa onda podsjetit ću vas kada ste uveli, kada ste zacementirali plaće a uveli i poskupjeli energente struje prosječno 16,2%, uveli ste novi tarifni sustav. Svih tih stvari, pa smanjivali Zakon o radu, Zakon o stečaju, znači o pravima ljudi i stečaju svih tih svojih ja bih rekao tada nemoralnih uradaka se ne sjeća ni tadašnji vaš ministar socijalne skrbi koji očito pati sada od amnezije tog vremena, tako da jednostavno nije on ni tada znao kakvo je stanje u državi što se tiče socijalnog stanja a još danas manje zna o tome. Tada niste prizivali nove izbore i tada niste rekli neka građani referendumski odluče hoćemo mi njima smanjiti plaće, ukinuti materijalna prava iz kolektivnih ugovora, hoćemo povisiti cijenu struje itd. Tad niste pozivali na izbore, a danas da. Znači, dvostruke kriterije imate.
Hvala. Odgovor na repliku gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Da, kolega Kunst ja se sjećam i 90. do 2000. jednog glasa koji je vikao ispred mase "Ajmo!". ... [[Upadica se ne čuje.]] Da 90. do 2000. u tom razdoblju jer očito je bilo od 90. do 2000. med i mlijeko, onda je bilo nešto drugo a sad je ponovno med i mlijeko. Vi nudite jedino i isključivo gospodine Kunst sa strankom zajednicom u kojoj sada jeste suze i pelin ovom narodu jer budite iskreni pa onda komparirajte sve podatke, recite što jest bilo a što nije. Ako se nekome je smanjivalo pravo između 2000. do 2003. sasvim sigurno se nije uvodio harač nego se uvodio sustav unutar državne uprave što ćete nažalost vi ili netko tko dođe iza vas a nadam se da će doći konačno sposobna i poštena Vlada ponovno morati učiniti.
I gospodin zastupnik Dragutin Lesar replika. Izvolite.
Kolega Mršić, ja se inače s vama ne slažem da je ovaj porez harač, a zašto objasnit ću za dvadesetak minuta kad ću imati pojedinačnu raspravu. Ali spomenuli ste Koprivnicu kao grad bez prireza, i u mojem Šenkovcu također nema prireza. I što će se sada desiti? Uzmimo zaposlenika sa 4 tisuće kuna bruto plaće u Koprivnici, Šenkovcu i negdje drugdje gdje postoji prirez. Zbog toga što nema prireza neto plaća tog čovjeka će biti veća i upast će u škare ovog poreza. To što se lokalna samouprava odricala prireza sad će tim zaposlenima dovesti plaćanja poreza bez obzira jer plaćaju u Hrvatskoj se utvrđuju bruto a ne neto iznosi. To je defekt načina utvrđivanja porezne osnovice po ovom zakonu. To ću kasnije ilustrirati kod invalida zaposlenih sa ili bez djece pa i teritorijalnu distribuciju nepravednu koja će to donijeti. Ovo vam je ujedno i odgovor na pitanje zašto Vlada nije došla sa izmjenom Zakona o porezu na dohodak. Zato što bi tada i lokalna zajednica, dakle lokalna samouprava imala zaštićene ili nešto malo čak veće prihode ali je država odnosno Vlada odlučila da samo za sebe uvodi nove poreze što će dovesti doista do disproporcije odnosa poreznih prihoda lokalne samouprave u odnosu na državu. Gdje god postoji manje terećenje bruto plaća posljedica je neto veća plaća, posljedica je zadiranje ovog novog poreza.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa ja se u potpunosti s vama slažem kolega Lesar da Vlada ovdje naravno ne misli na građane niti kada im uzima harač niti ne misli kada će tim haračem raspolagati. Ona naprosto misli jedino i isključivo na sebe kako ubrati što više novaca. Što će se zbivati sa građanima, što će se zbivati sa njihovim općinama i gradovima sasvim im je svejedno. Mi smo prije dva ili tri mjeseca sudjelovali u najvećoj obmani poslije pretvorbe jer smo sudjelovali u jednom letećem cirkusu koji se zvao predizborna kampanja gdje su se pikali kameni temeljci svagdje gdje je bilo dovoljno prostora da se zaustavi malo veća kolona. U tom trenutku se moralo znati stanje države. Otvarali su se radovi, auto-ceste, škole, željezničke postaje, pruge, trajektna pristaništa kao da je blagostanje, ne kao da je blagostanje nego da je blagostanje dječji vrtić za ono što mi imamo u hrvatskoj. Nekoliko dana iza toga ništa više nije bilo kao što je bilo u predizbornoj kampanji. I ne samo to, nego sada i oni koji su pošteno izlazili pred svoje birače i nudili realan program, sada im Vlada ovim cijelim paketom zakona to onemogućava. Ona će uzeti i onim jedinicama lokalne samouprave koji pošteno upravljaju poreznim prihodima i rashodima, sada će im uzeti mogućnost da realiziraju svoje programe. Vladu je jedino briga kako preživjeti, kako da ona preživi sljedeći mjesec. Kako će to učiniti građani, sasvim joj je svejedno.
Gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite [[Upadica: Šta je to, replika?]]
Kolegice i kolege, rekao bih da možda, koliko ja pamtim, u Hrvatskom saboru nismo imali tužniji zakon od ovoga o kojem danas raspravljamo. Namjerno upotrebljavam jedan emotivni izraz, jer mislim da oni koji nas gledaju, koji nas prate i slušaju što ćemo mi ovdje izgovoriti povodom ovoga zakona, nisu lišeni emocija, najvjerojatnije ljutnje, bijesa, zgražanja. I ono što mene malo čudi, očekivao sam da će svi u ovom Saboru, bez obzira na svoje stranačko opredjeljenje, sa stanovitom nelagodom, ako već ne mogu napast ovaj zakon, da će ga manje strasno branit. Ovaj tužni zakon je u isto vrijeme i zakon istine i mislim da nema nikakve potrebe da govorimo u rukavicama ili da skrivamo tu istinu. Ona je znana, nju osjećaju oni koji nemaju veze sa ekonomijom, koji nisu završili fakultete, ali koji svakoga dana moraju prehranjivat svoje obitelji. Zavući ruku, zavući šapu debele, masne, premasne države, u džepove umirovljenika i radnika koji imaju 3000 kuna i pri tome tvrditi da se oporezuju oni koji imaju je vrhunski cinizam. Vrhunski je cinizam reći da netko tko ima 3001 kunu, koji ima možda troje, četvero ili petero djece koje mora školovati, kojima mora kupiti knjige, da je imućan i da ga treba oporezovati. To je cinično. Čuvajmo se takvih vrsta kvalifikacija i obrana ovoga pretužnoga zakona o kojem danas razgovaramo. Šta je prava istina i šta je podloga ovoga zakona? ta istina je gospodo da živimo u zemlji koja evo treći rebalans proračuna ima u svega tri mjeseca, u zemlji u kojoj maločas se spominjao kolega, se do prije mjesec i pol dana nije smjela spomenut riječ kriza. Imamo situaciju u kojoj su Potemkinova sela i kulise potpuno srušeni. Mi sada znademo, valjda sada znademo i svi u ovoj zemlji znadu i ne napadam niti jednu stranku, za građane je to potpuno irelevantno znate. U ovim vremenima više ih se ne tiče ni HDZ, ni SDP, ni ovaj ili onaj. Imamo situaciju u kojoj je definitivno jasno da Hrvatska ima rukovodstvo, ima vlast koja ne zna, koja nema nikakve strategije. Hrvatska je zemlja u kojoj se ne zna što je to poreska politika. Fiskalna politika, ovo što doživljavamo velim u ova tri mjeseca, pa čak evo uzmite prošli tjedan, 12 puta u tri dana, znači svakih 12 sati su se mijenjale ideje o tome kako oporezovat građane. Mi ne znamo da li imamo dobru monetarnu politiku, mi nemamo industrijske politike, regionalne politike. Mi se nalazimo u posvemašnjem neznanju i kaosu. Ali najtužnija i najzabrinjavajuća činjenica je da mi nemamo Vladu koja ima političku volju da se istinski suoči sa stanjem u kojem se zemlja nalazi. Nema političke volje. I ovdje nije riječ o nekakvom zazivanju novih izbora. Tko bi želio nove izbore? Oni doista znače dva mjeseca, tri mjeseca dodatne paralize itd., ali bolje i to nego dva mjeseca ili tri mjeseca daljnjeg srljanja u kaos, u provaliju u kojoj sasvim sigurno, to svaki građanin ove zemlje zna, mi tonemo iz dana u dan. I još nešto, u hrvatskoj Vladi i onima koji opravdavaju ove mjere prevladava to i pokušaj da se kriza ili ova kataklizma u kojoj se nalazimo, u koju ulazimo, da je ona prouzročena nečim što se vani dogodilo. Ma gospodo, možemo biti Bogu zahvalni što se desila svjetska financijska kriza. Bogu zahvalni, znate zašto? Zato da smo imali još od koga uzimati, jeftini novac, ovo bi se stanje produžilo dalje i stanje bi bilo još gore za godinu ili dvije dana. Od prvoga dana od prije šest godina, nekim ljudima koji znaju prepoznavat šta se radi je razvidno i sasvim jasno da tonemo i da je politika koja se u ovoj zemlji vodi, koja je inaugurirana, da je potpuno pogrešna. Koncepcija te vladavine je postavljena naopako. Nju karakterizira visoka doze neodgovornosti, visoka doza traženja paušalnih rješenja i jeftinog demagoškog stvaranja slike i dojma. Ja znam da je problem svjetske politike što se ona estradizira i što se na dojmu pokušavaju pridobiti podrške građana, ali potpuno je ispražnjeno od sadržaja politike, kao što je to slučaj kod nas. Ispražnjeno od bilo kakvog sadržaja, bilo kakve koncepcije, ono što je zapravo katastrofalno i srednjoročno i dugoročno za jednu zemlju. Ako ovo nije trenutak u kojem ćemo se otrijeznit i u kojem ćemo reći zaboga ljudi, mi koji se bavimo ovim poslom, politikom moramo konačno stati odgovorno pred građane ove zemlje i promijeniti čitavu paradigmu političkog života, onda ne znam kad će to vrijeme doći. Mi doista tonemo i preuzimamo odgovornost, tonemo u kaos, ma šta pričali i ma kako o tome govorili ili ne govorili. To je naprosto objektivno stanje stvari. Ovdje se spominjala i prošlost. Doista, ja se sjećam 2000. godine vremena koje je bilo slično ovome, dolazimo u zemlju ili nasljeđujemo Hrvatsku koja je međunarodno potpuno izolirana država. Država koja je pretrpjela rat, velika razaranja, ljudske gubitke itd. Ali državu kojoj je 6 godina trebalo da uđe u Vijeće Europe. Mi smo bili izolirani otok, osim disfunkcionalne Bosne i Hercegovine, Bjelorusije, jedina zemlja koja je stajala zapravo izvan bilo kakvih europskih integracija. Te 2000. godine nasljeđujemo zemlju koja ima negativnu stopu rasta, kao što ima i sada. Nasljeđujemo zemlju u kojoj državne tvrtke generiraju gubitke od desetak-dvanaest milijardi kuna. Zemlju u kojoj 17 milijardi je nenaplaćenih potraživanja u kojima je država najveći neplatiša. I što tražimo, što radimo? Pa ne ovo što vi sada gospodo pokušavate ponuditi kao model, nego naprotiv. Ostvarivati, osiguravati, još smo imali i MMF za vratom i Svjetsku banku, osigurati da upravo najugroženije kategorije stanovništva, siromašni, nezaposleni, umirovljenici da mogu preživjeti ta teška vremena. Bio sam nezadovoljan našom Vladom, mislio sam da ne radimo dovoljno dobro. Sada kad gospodin Kunst podsjeća, čini mi se da smo bili nobelovci u odnosu na ovo što se sad događa. Podaci govore da je ono što se ovdje htjelo prikazivati kao da smo socijalno, da smo se potrošili zato što smo imali velika socijalna davanja su naprosto laž. Svi podaci govore mirovine su 2003. iznosile 28% državnog proračuna ili čak u jednom trenutku 2002. 14,3% BDP-a, a 2007. 10,6. Pao je udio mirovina, pao je udio naknada za nezaposlene sa 0,42 na 0,32 BDP-a. Doplatak za djecu se skoro prepolovio kada se gleda udio u BDP-u. Naknada za redovni rodiljni dopust, sustav socijalne skrbi, svi ti parametri su pali. Pa na što se onda trošio novac ako to nisu bili povećani socijalni izdaci? I sada dolazimo u situaciju da najsiromašnijima i najugroženijima uzimamo novac. I još samo da kažem jedan detalj, molim vas. Je li isteklo vrijeme? Onda se ispričavam i poštujem vrijeme. Nažalost, tema zahtijeva puno.
Tri navoda i 6, 7 replika za sada. Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović, ispravak netočnog navoda.
Evo, šteta što ispravak ne može trajati bar pola sata jer kolega je rekao da je ovo najtužniji zakon koji je donesen u ovom Saboru, a definitivno nije. Puno tužniji je bio zakon kad ste došli na vlast pa ste uzeli ljudima odmah plaće, 30% plaće, 40% plaće, pa ste ne znam, rodiljne dopuste skratili, uzimali gdje god ste stigli. Tužniji zakon je bio i kad ste donijeli Zakon o stečaju, kad ste radnike stavili na dno prioriteta. Sreća da se to dalo ispraviti. Tužan zakon je bio i puno tužniji kad ste prodali INA-u za 25% plus upravljačka prava, a najtužnije, vaša tuga ide iz čistog zbrajanja jer ste ostali prvo bez 10% plaće, pa 5% plaće, pa 4% plaće, pa parkiranje u garaži, dakle bez 25% plaća. Nemojte jaukati, još uvijek nam je puno bolje, nego onima u čije ime pričate.
Sljedeći ispravak, gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Netočno je da imamo vlast koja ne zna i da nema političke volje da se istinski suoči sa problemom. Itekako, upravo ova vlast ima istinske volje da se suoči sa problemima, da doista uravnoteži proračun i to se i događa. Što se tiče toga što ste rekli, rekli ste da je netko u HDZ-u proglasio imućnima građane od 3 000 kuna. Rezultat ovih poreza, ovi porezi su rezultat dogovora sa socijalnim partnerima gdje se tražilo najbolje moguće rješenje koje će imati najmanje štetnih posljedica i zaobišlo se one koji imaju manja primanja. A samo da podsjetimo građane kad vi već govorite o ovom porezu od 24%. 30-40% ste smanjili plaće kad ste došli na vlast 2000. godine. Umanjili ste prava, ukinuli ste im prava, niste poštivali kolektivne ugovore. Je li to način na koji se ponaša odgovorna vlast? 30-40%. Mi govorimo o kratkoročnom porezu od 2-4% koji će trajati do kraja sljedeće godine, ako se ne popravi situacija. Ali samo do kraja sljedeće godine i govorimo o situaciji koja je izvanredna, koja i jest rezultat svjetske financijske krize, ma što vi o tome mislili.
Hvala. I gospođa zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Pa evo, ispravljam niz netočnih navoda koje je izrekao gospodin Vidović, da je pogrešna politika ove Vlade, da je neodgovorna, da ima paušalna rješenja, da je sve to jedna demagoška slika na bazi dojma. Upravo suprotno gospodine Vidović, vi ste ovdje stvarali dojam. Ispočetka sam vas pozorno slušala, bili ste vrlo vjerodostojni dok niste počeli upotrebljavati izraze, ova provalija, kataklizma, tužna, tonemo, otrijezniti. Upravo ste vi kao vrlo iskusan demagog pokušali pokazati sliku koja je jednostavno netočna i kad bi sve to bilo tako kao što ste vi govorili za vrijeme 2000. do 2003., zašto ste onda izgubili izbore?
7 replika. Prvi je gospodin zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kao što su i kolege u ispravkama navoda primijetili, kolega Vidović je koristio dosta emotivnih izraza i ja ću pokušati objasnit koji bi izraz na neki način emotivan bio najprikladniji, a to je izraz tragedija. Naime, tragedija je vrsta drame u kojoj glavni lik ili ideje za koje se on bori nestaju ili propadaju. Ova ideja za koju ste se borili da nema novih poreza upravo je nestala ili propala. Prema Aristotelu, temeljna uloga tragedije je katarza, odnosno osjećaj sažaljenja kojeg tragedija mora izazvat kod gledatelja. Kod gledatelja, kod građana nije izazvalo osjećaj sažaljenja, nego je kod Vlade izazvala osjećaj samosažaljenja kako nju građani ne razumiju i kako je javnost linčuje. Tragedija mora produbiti gledateljeve moralne svjetonazore i u njemu potaknut osjećajnost i na taj način pročistit njegovu dušu. Nažalost, tragedija ova će pročistit džepove građana. Jedina razlika između grčke tragedije i hrvatske tragedije je ta što se grčka tragedija temelji na mitu, a hrvatska na korupciji. Zahvaljujem.
Zašto se kaže dužan kao Grčka? Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Davorko Vidović.
Ovo je bilo zanimljivo kolega slušati, zapravo samo obrazlaganje tragedije, no međutim ne bih ja u ovu temu unosio nimalo elemenata teatra koja je doista ozbiljna. Znate bojim se da nas ljudi koji nas slušaju doživljavaju kao one koji su se izdvojili iz realnog života i mi sad ovdje sjedimo i pričamo tko će od nas biti pametniji, tko će koga uvrijediti više ili tko će kome bolje smjestiti. To nije dobra poruka, ljudi pa jesmo li mi svjesni toga da mi uzimamo 3 milijarde kuna iz džepova ljudi u idućoj godini? Briga me je li tragedija ili komedija. Ljudi ovo je, ovo jest tragedija ako mi nismo svjesni šta se zapravo, šta mi ovdje danas dogovaramo i što ćemo mi napraviti.
Gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Hvala. Kolega Vidoviću, govorili ste o cinizmu i zaista može se kazati da ono o čemu se ovdje radi velikim dijelom jest cinizam. Zaista je cinizam tvrditi da onaj koji ima 3 tisuće i jednu kunu da je dovoljno bogat, da ga se treba opaučit i još dodatnim porezom i još je veći cinizam kod onih kolega zastupnika koji kažu ne, sirotinja će biti zaštićena jer mi imamo čak milijon i 500 onih i milijon i 500 tisuća onih koji nemaju niti 3 tisuće kuna, pa se ispada da se hvale s time da ima još ugroženijih, još siromašnijih, još obespravljenijih. E njih nećemo dirati, pa se hvale svojevrsnom humanošću prema onima koji su na dnu dna što se tiče materijalnih sredstava. A najveći cinizam je kad se tvrdi da je sve to skupa pravedno. … [[Upadica se ne razumije.]] Tišina muzičari. Što se tiče još jedne stvari. Stalno se bježi od istine i to je ono najgore. Jučer je bilo puno riječi o tome. Ljudi moji govorite što hoćete, ali budete li bježali od istine nećete nikad riješiti ovu situaciju. Što se tiče ispravaka netočnih navoda, svašta se ovdje čuje zaista. Svašta se čuje, ali sve je lako dok narod ne kaže ili ne zagrmi ispravak netočnog navoda, pa da vidimo koji će to junak ili junački poslovnih zaustaviti te da kaže što mislu.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Davorko Vidović.
Evo mogu se složiti kolega da su građani ti koji će, ne daj Bože da nam daju ispravke netočnih navoda onako kako se to na žalost i može očekivati, ali želim reći da se blago provlači jedna neistina. Kažu se do 3 tisuće kuna, ispod toga mirovine nitko ne dira. Ovim zakonom diraju se i te mirovine, bez indeksacije mirovina one padaju. Indeksacija je negdje oko 670, 700 milijona kuna godišnje. To znači da će se toliko uhvatiti i ti najsiromašniji, onima koji imaju mirovine od tisuću kuna i njima će se uzeti. I njima će se uzeti. Dakle ljudi ostaju, dakle i najveća sirotinja, ljudi koji jedva preživljavaju i njima se … [[Govornik se ne razumije.]] u džep ta jedna rastrošna država. Ne zaboravite u Hrvatskoj radi svega 40% radno aktivnog stanovništva. To je najniža razina zaposlenosti u Europi. Nigdje nema manje zaposlenih ljudi. Sve ostalo je zapravo u ovoj zoni o kojoj ste vi govorili.
Gospođa zastupnica Tanja Vrbat. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Vidović, rekli ste u jednom trenutku svoje rasprave da je narodu dosta demagogije i dosta je razmišljanja o tome prepucavanju nas ovdje koja je stranka za što dužna ili zaslužna u ovoj Hrvatskoj. Ali građani svaki dan zovu nas i u naše klubove zastupnika i pitaju konkretne stvari i na te konkretne stvari trebaju dobiti odgovore. Pa ću ja formulirati tri na koje se nadam da ćemo dobiti danas odgovor ovdje od državnog tajnika ili koga već ispred Vlade. Mirovine od 3 tisuće kuna i jedne lipe, dvije lipe. Hoće li se i one oporezivati? Da li će se oporezivati dodaci na tjelesna oštećenja i na invalidnost, koje su ukupno isto u zbroju mirovine? Da li će se i one oporezivati? I recimo, da li će se oporezivati pripadnici klera, svećenstva, vjerskih zajednica? Koji također su financirani iz državnog proračuna i iz poreza svih nas. Eto to su konkretna pitanja na koje nećemo dobiti odgovor, ili možda hoćemo, vidjet ćemo koliko će on biti vjerodostojan i iskren i da li će to biti tako. To su pitanja koja muče građane. Pričajmo o tome.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Davorko Vidović.
Da. Na žalost, previše je pitanja, premalo odgovora. Ta pitanja koja proizlaze iz ovoga prijedloga zakona, a koje se tiču svakoga pojedinca dolaze dakako, ja se nadam i u redove vladajućih koji su osmislili takav jedan skandalozan zapravo i krajnje neprihvatljiv porez. No međutim, pitanja koja se postavljaju i krajnje svrhe. Mene čudi, gospodine državni tajniče, čudi me da nitko nije vas upozorio koji bolje znadete računati od mene da će se ovakav krajnje nepopularan porez odraziti i u svoju suprotnost. On neće dovesti do povećanoga … [[Govornik se ne razumije zbog predsjedničkog zvona.]]
Mir. Gospodo zastupnici, kojih se to tiče.
Dakle, neće dovesti do priliva novoga novca jer znate tko je najveći potrošač? Tko kupuje hrvatsko? Penzioneri. Umirovljenici kupuju hrvatske proizvode. Oni nemaju niti za jahte, oni nemaju za sonyeve televizore, plazme, itd. Oni kupuju kruh, mlijeko i najnužnije potrepštine uglavnom hrvatske proizvode. Možda sada i kineske zato što se prodaju po 15 kuna u onim dućanima. Nemojte na taj način, čudi me, nemojte na taj način činiti suprotan efekat od onoga kojega ste kanili postići.
Gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Gospodine Vidoviću, rekli ste da je ovo tužan zakon. I apsolutno ste tu u pravu. Vi kada ste bili ministar prosječna mirovina je iznosila 44% prosječne plaće. Danas je prosječna mirovina 39% prosječne plaće, a sa ovim haračem će biti i ispod toga 38%. Ali vrlo bitno je reći još jednu stvar. Ovim haračem da ljudi shvate i nominalno koliko to iznosi, prosječno će svakom umirovljeniku i svakom hrvatskom zaposlenom građaninu koji je obuhvaćen ovim posebnim haračem biti uzeto svaki mjesec 150 kuna. 150 kuna gospodo ćete uzeti svakome da biste namirili ono što potrošite više nego što imate. I sa druge strane predložio bih vam sljedeći puta na plakatu neka ne piše, protiv novih poraza, nego 150 kuna ćemo vam svaki mjesec uzeti. Hvala lijepo.
Odgovor gospodin zastupnik Davorko Vidović.
Zahvaljujem se na ovo podsjećanje. Ja uistinu nisam bio ponosan znate na mirovine od tisuću 723 kune koje smo prije 6 godina ostavili kao prosječnu mirovinu. Ovo je bio rast mirovina u tim kriznim, teškim 2000., 2003. ovo crveno. Ovo je rast mirovina koji se dogodio nakon toga. U godinama bi se dalo vidjeti da su te mirovine u 4 godine toga moga mandata o kojem govorite porasle za 48%, a realno 33%, dok je 9,4% bio rast u mandatu prošle Vlade. Što želim reći? Ne hvaliti ono, nego upozoriti da ova Vlada može imati samo dva cilja. Jedan je što prije podići proizvodnju, povećati zaposlenost. I drugo, u ovim teškim vremenima čuvati najugroženije, čuvati plaće i mirovine. To je moralo biti zadnje što se smjelo taknuti, zadnje što se smjelo taknuti. Ako se već diralo onda se to moralo vidjeti unutar državne uprave koja je enormno narasla i koja je postala ogroman teret za većinu ljudi u ovoj zemlji.
Gospodin zastupnik Boris Kunst, replika.
Pa kolega Vidović vi ste jedan od rijetkih nobelovaca bivše Vlade kojeg su građani i radnici jedva dočekali da ga smjene, ali na redovnim izborima 2003. godine. A sada obzirom da smo obojica bili sudionici toga vremena, pa vas molim isitne radi javnosti samo potvrdite. Da li ste smanjili plaće 30 do 40% dolaskom na vlast? Da li ste mijenjali Zakon o radu pa ste smanjili otpremnine ljudima? Da li ste smanjili vrijeme prava naknada za nezaposlene? Da li ste dirnuli Zakon o stečaju pa ste radnike iz prvog isplatnog reda prebacili u drugi isplatni red? Da li ste u to vrijeme imali 400 tisuća nezaposlenih? Da li ste naknade za nezaposlene imali negdje od 900 do tisuću kuna? Ako već ne vjerujete statistici o kojoj ja govorim, jer baratate vremenskim razmacima, a inače to nije teško provjeriti, tako da ne morate govoriti da je ta neistinita statistika koju ja ovdje imam, a mogao bih vam pobrojiti još. Da li je točno da su tada štrajkali? Nema tko nije štrajkao u toj državi za vrijeme te Vlade. Od umirovljenika, radnika, branitelja, državnih i javnih službenika. Ja ne znam tko sve nije štrajkao. I to ne jednom. Nego skoro svake godine su štrajkali. Znači sa ove strane kada danas vi govorite i ovako suze lijete, s obzirom na ove zakone, nemojte zaboraviti vrijeme kada ste se prozivali nobelovcem. Mislim da stvarno kao nobelovci niste dali takav doprinos, jer znate ova Vlada još plaća račune tih nobelovaca iz 2000. do 2003. godine.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Davorko Vidović.
Ja jesam dečko od 53 godine, ali hvala Bogu pamćenje me dobro služi. Nadam se da moga vršnjaka također služi i da zapravo ova pitanja koja postavlja, zahvaljujem se na tom šlagvortu, mi daje priliku da kažem nešto o tim vremenima već kada se govori. Istina je uzeli smo 40% plaće. Znate kome? Sebi. Ministrima i saborskim zastupnicima. Kada sam došao za ministra plaća mi je bila 22,5 tisuće kuna. Nakon dva mjeseca mi je došla na 14. toliko i gospodinu Markovinoviću koji misli da se plače za tim. Drugo. Mjesec dana prije izbora 2000. godine Matešina vlada je podigla plaće za 17%, ničim izazvana znajući da ih neće morati isplaćivati. Ničim izazvana. To je istina o plaćama službenika. Naravno da zemlja koju smo zatekli u kaosu ovakvu kakvu vi sada zaboga ostavljate. Da nije se moglo podnijeti da se činovnicima, službenicima osiguraju plaće 17% veće. Samo su jednu takvu dobili u 12. mjesecu '99. i nikada više. Sav novac koji smo imali smo ostavili gospodarstvu. Spominjao sam državne tvrtke. Znate koliko su dobiti imale? Sve su pozitivno, osim HAC je bio jedna specifična priča, sve su pozitivno poslovale. INA je imala dobit od 2 milijarde kuna godišnje. Sav novac je ostao za reinvestiranje i za razvoj. Ostavili smo gospodo uređenu zemlju u kojoj su ozbiljne reforme poduzete. Taj Zakon o radu kojega smo napravili i onaj isti kojeg sada sindikati brane i rukama i nogama, kao jedan od najsocijalnih i radnički najboljeg zakona u europskim okvirima. Provedba je ono što ne valja. Niste u 6 godina bili sposobni osigurati mehanizme da zaštite radnike. I to je problem. Ako su bile plaće bile premale, otpremnine spuštene, pa što ih niste podigli?
Dobro.
Pa dižite ih zaboga.
Jako dobro. Gospođa zastupnica Vesna Pusić, replika. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Vidović govorili ste o razlikama između vremena nakon izbora 3. siječnja 2000. i one Vlade i svih ostalih HDZ-ovih vlada naročito ovo u zadnjih jedan i pol mandata. Hoću vas podsjetiti da niste spomenuli da je kada je 3. siječnja 2000. došla tadašnja koalicija na vlast, unutrašnji dug bio 9 milijardi. Plaćanje unutar države je bilo duže od godine dana. To se svelo na nulu, dakle taj unutrašnji dug i plaćanje se svelo na 60 dana. I do konca mandata te Vlade plaćanje je bilo 60 dana. E sada, istina je različite stvari su se smanjivale, mijenjale na različite načine, ali je bilo jasno što je cilj. I mislim da je to bitna razlika. Bilo je jasno da je cilj jačanje gospodarstva i davanje gospodarstvu prostora da onda povuče cijelu zemlju naprijed. I to je rezultiralo činjenicom da je stopa rasta poskočila na 5,4%. Prošle godine prije Božića kada smo ovdje raspravljali o proračunu, ministri iz ove Vlade, podvlačim recimo potpredsjednik Vlade Polančec, rekao je da će rast biti prošle godine, dakle u prosincu je to rekao, 3,3%. Kao što znamo bilo je 2,4% Da li je moguće da ova Vlada nije znala u prosincu koliki će biti rast bruto domaćeg proizvoda. Prema tome, naravno da svi nešto režu, nešto dodaju itd. Pitanje je samo da li je jasan cilj, u koju svrhu se to radi, što je smisao cijele stvari. Da li da gospodarstvo raste, da li da nešto drugo raste, da bilo što se događa ali ne stihijski po principu ajmo samo malo držati prst u brani odnosno začepiti rupe dok majstori odu.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Da, spomenuli ste upravo ono što mislim da je od krucijalne važnosti. Ja sam čuo puno ljudi u Hrvatskoj koji kažu odrekli bi se mi svojih 100, 200 kuna i još bi teže živjeli kada bismo vidjeli koja je svrha toga, kuda mi to zapravo idemo. Vraćamo se na početak te tužne naše priče. Odsustvo bilo kakvog cilja. Ja ne bih htio uvrijediti baš nikoga ovdje, ja bih volio da se moramo ovdje izvrdavati i govoriti neistine zbog političkih poena ali ovdje je istina ljudi samo se hoće sačuvati gola vlast. Nitko normalan danas u ovoj zemlji tko je odgovoran, tko misli o teškim problemima tu vlast ne želi jer ona ne može biti mast i čast. To je teški rudarski krvavi posao. To što smo mi radili kad ste već spominjali u te četiri godine to je bio krvavi teški posao. Svjetska banka i MMF su nam bili za vratom, nismo mogli ih izbjeći u to vrijeme. Provodili smo reforme ali smo čuvali ta dva ključna cilja rast gospodarstva kojeg smo osigurali, imali smo najveću stopu gospodarskog rasta u čitavoj tranzicijskoj Europi i osiguranje socijalne sigurnosti za ljude koji nisu imali. To su dva ključna cilja. Zašto oko tih ciljeva ne napravimo konsenzus pa ne kažemo da će to biti ciljevi i za ubuduće. Neznanje ili laž. Slažem se gospođo Pusić, ne znati u 12. mjesecu koliki će nam biti ma ni približno rast BDP-a ili pad BDP-a govori ili da smo totalne neznalice ili da smo onda znali a da smo svjesno govorili neistinu.
Zahvaljujem. Imamo još jednu repliku uvažena zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče. Kolega Vidoviću rekli ste malo prije kad ste spominjali zakon istine govorili ste o emocijama koje naši građani proživljavaju, pa ste spomenuli ljutnju, bijes, zgražanje. Normalno da to osjećaju upravo zbog toga što je ovo sve besciljno a sad ste u svom odgovoru na repliku odgovorili ono što sam vam ja htjela reći u ovoj replici pa neću ponavljati, ali sam sigurna da bi svi tako postupili. Međutim, rekla bih vam da ne samo da osjećaju ove emocije koje ste nabrojili, oni osjećaju tugu, osjećaju nemoć a to su dvije emocije koje su najgore, koje su bezizlazne. Upravo zbog ovakve politike HDZ-a naši građani osjećaju to, oni su oguglali. Jedina stvar što im ostaje to je bunt koji pokazuju na izborima, koji pokazuju nažalost neizlaženjem odnosno apstinencijom o izborima. Još bih se osvrnula na jednu stvar. Nije mi jasno kako pojedini saborski zastupnici ovdje kolega Vidoviću kažu da ste iskusan demagog. Meni to stvarno nije jasno. Zar je demagogija suosjećati s našim građanima. I jadan ti je onaj čovjek koji ne može suosjećati s onima zbog kojih smo izabrani. A da vas podsjetim da je jedna od antirecesijskih mjera 10. bila u Vladinim antirecesijskim mjerama održavanje životnog standarda najugroženijim skupinama naših građana. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Kolegice ja mislim da je jedan od nus proizvoda ovakve politike ali strahovito opasan nus proizvod gubitak povjerenja građana u sve. To je ono što se zove u sociologiji socijalni kapital. Građani su prestali vjerovati bilo kojoj instituciji. Jedni drugima ne vjeruju. Razina povjerenja u hrvatskom društvu je dosegla katastrofalne zabrinjavajuće razmjere. Mi nemamo više pozitivno ozračje da bilo tko bilo kome povjeruje kada se bilo što predloži, gleda se zapravo tko će me tu prevariti, tko će mi što uzeti jer je to postalo generalno pravilo ponašanja i ono ide direktno od vlasti. Vlast je ta koja stvara i takvo ozračje. Znate, nekad se govorilo o socijalizmu "Snađi se druže.". Ne moramo se držati zakona kao pijan plota. Ta jedna anomija, taj osjećaj nemoći i prepuštenosti sebi, nesigurnosti je zapravo ovakvim zakonima se dalje produbljuje i ja ne vidim bez generalnog ozbiljnog reza promjene čitave političke paradigme da je to moguće riješiti. Ljudi zavaravati se možemo koliko hoćemo, odradit ćemo ove naše mandate ali vjerujte da nas neće pamtiti ni po čemu dobrome ljudi koji će jednog dana odgovorno ovu zemlju voditi poslije nas.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Evo, dosta smo toga jučer i danas čuli vezano za temu rebalansa pa i za ovu zakonsku regulativu koja prati dakle sam rebalans odnosno vremena u kojima živimo. Evo, čujemo i različita mišljenja i stavove vraćanja u povijest, komedije, tragedije itd. Ja bih se zadržao na samoj temi na početku bez obzira što smo čuli dakle već dovoljno pokazatelja na ovim osnovnim parametrima jasno koje imamo prigodu u izmjenama ovog zakona vidjeti a odnose se na 2% oporezivanja primanja za one sa primanjima od 3 do 6 tisuća kuna neto i sa 4 koji imaju veće od 6 tisuća kuna. Ono što je važno istaknuti a očito što mnogi zapravo ne žele isticati u svojim raspravama jeste da ovim izmjenama nije pogođena 891 tisuća i 5 stotina umirovljenika i oko 6 stotina tisuća zaposlenih sa primanjima do 3 tisuće kuna. Isto tako, važno je kazati da uvođenjem ovog poreza za proračun bi to značilo 2 milijarde i 100 milijuna kuna, a još oko 630 milijuna bi se uštedjelo na rashodovnoj strani i to isto se očito ne želi kazati, kao i u konačni ono što je i znakovito, a to je da ovaj zakon ima svoj rok do 31.12.2010. godine. Zašto izmjene? Pa produbljivanjem krize i produbljena kriza sama po sebi bila je znak da se moralo nastaviti sa usklađivanjem prihoda i rashoda, kao i promijeniti dio zakonske regulative. Vlada je pokazala kako ono što radi ima smisla. Zašto? Pa osigurava se jedno potpuno realno sagledavanje stanja, prihvaćanje činjenice da se uz neminovna odricanja danas osiguravaju izgledna rješenja za poboljšice u vremenima koja dolaze, a to je jako bitno. To je jako bitno, to je poruka građanima koja ima svoju znakovitost. Ovaj zakon isto tako pokazuje, kao i ostali zakoni koje ćemo danas čuti, da Vlada uvažava sve članove vladajuće koalicije, ali isto tako da joj socijalno partnerstvo nije samo nekakva puka forma. Cilj je bio čuti mišljenje svih zainteresiranih, a onda međusobnih dijalogom doći od najboljeg rješenja. Da je to zaista tako potvrđuju i poslodavci koji su pokazali odgovornost i staloženost jednu u podržavanju vladinih mjera, a ja vjerujem da će to oni isto tako pokazati i dalje u pregovorima i da će biti i socijalno osjetljivi i da će imati smisla za realnost u postojećoj situaciji. A to je opet i s njihove strane i vladine strane poruka nekima da se do rješenja, kao što sam kazao, dolazi za stolom i dijalogom, a ne na način da se na ulicama uz uvrede i prijetnje pokušava rješavati problem. Vlada je jasno ovim također iskazala da nastoji zadržati, i to je istaknuto jučer, i radna mjesta i socijalni status. Čujemo danas isto tako od nekih da se ne vole vraćati u povijest, ali vratiti se moramo jer očito moramo pogledati alternativu koja se nudi. Alternativa, uvažene kolegice i kolege s lijeve strane, koju vi nudite je zapravo povijest. Uzmimo samo primjera radi gospodina Linića i gospodina Čačića, gospodina Linića sa njegovim Europetrolom, sa Riječkom bankom, sa "Viktorom Lencom", gospodina Čačića sa 120 ugovora koje je potpisao sam sa sobom. Gospodo, govorite o jahtama i boravke na jahtama. Pa boravke na jahtama ste vi zapravo patentirali. Vaša Vlada je donosila odluke na jahti vlasnika "Viktora Lenca", gospodina Vrhovnika, a on je zauzvrat jasno dobio nekoliko stotina milijuna. I na kraju, gospodo, govorili ste neki o komedijama i tragedijama, pa vidite bila tragedija ili komedija, i u jednom i u drugom slučaju vi ste statisti.
Zahvaljujem. I sad imamo najprije tri ispravka i onda šest replika. Prvo ispravci. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kolega je netočno ustvrdio da nije pogođeno milijun i 500 tisuća ljudi, jer da imaju plaću ispod 3000 kuna. Ti su ljudi već dugi niz godina pogođeni, među njima 800 tisuća umirovljenika. Također svi oni koji rade, a imaju plaću ispod 3000 kuna. To su pogođeni ljudi. I očekivali smo da ćete s ovim mjerama povećati plaće i mirovine tim ljudima. To se od vas očekivalo, to ste i obećali i to stalno obećavate, a sada se hvalite da eto njima kojima se nema što oduzeti ili pak kad ste vi u pitanju ništa nije sigurno. Pravo je čudo da se još niste pohvalili kako ne dirate u dječje kasice prasice, ali kada je HDZ u pitanju ponavljam, ni to nije više sigurno.
Mislim da ne bi trebalo na taj način ironizirati jednu stranku. Nemojte to činiti. Pojedinačno možete nekom nešto ovako reći, ali cijeloj stranci nemate zaista pravo to reći. Idemo dalje sa ispravcima, a to je uvažena zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Kolega je utvrdio, po meni netočno, da sa ovim prijedlogom zakona nisu dirnuti umirovljenici u kategoriji do 3000 kuna. To je negdje oko 850, 860 tisuća tih umirovljenika. Kolega, onda niste dobro pročitali zakon i tim umirovljenicima se neće usklađivati mirovine. To ste zaboravili, to nitko ne želi ovdje reći. Prema tome, po ovom kako vi kažete da će trajati do kraja 2010. godine, oni se mogu pozdraviti sa redovnim usklađivanjem mirovima. I kako to onda može biti da niste te mirovine dirali?
Zahvaljujem. I ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Ja bih, uvažit ću vašu molbu da ne generaliziram stranke i pojedinca, ali kako se mislim dotaknut gospodina Hrelje onda ne znam koliko ću tu crtu prijeći jer je on jedini zastupnik svoje stranke. Dakle, ispravit ću netočan navod gospodina Matkovića koji je rekao da su bili pregovori, dijalozi i da se na kraju našlo najbolje rješenje. Kako su ti pregovori i dijalozi i monolozi i ne znam šta je to već bilo izgledali najbolje pokazuje primjer toga što je shvatio gospodin Hrelja u ime Hrvatske stranke umirovljenika, što su shvatili sindikati …
Oprostite, šta je ispravak tu netočnog navoda?
Ispravak je to da je gospodin Matković rekao da su bili pregovori sa raznoraznim partnerima, da se tražio najbolji način, a ja pokušavam ispravit da to nisu bili pregovori, nego je to bio monolog, da su jednima govorili jedno, drugima govorili drugo i da je gospodin Hrelja rekao da će bit oporezivana cijela plaća ili penzija, da su ovi drugi rekli da neće itd. Prema tome, u tom smislu mislim da nisam …
Zahvaljujem.
Izašao iz ispravka, ali dobro zato je izašao gospodin Hrelja iz koalicije HSU. Hvala.
Jeste sretni sad? Hvala lijepa.
Bit ću još sretniji, gospodine potpredsjedniče, bit ću još sretniji kad siđete s vlasti. Zahvaljujem.
Idemo na replike. Prvi je uvaženi zastupnik Frane Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa s pravom je kolega rekao da se neki ne vole vraćati u prošlost, ali je propustio reći neke podatke koji su vezani uz tu prošlost. Npr. danas cijeli dan slušamo iz oporbenih redova kako su oni naslijedili neke dugove 2000. godine itd., a zaboravljaju reći da su ostavili dug nepokriven, sakriven preko 8 milijardi kuna 2003. godine. To je zaboravljeno reći ovdje. Dakle, 8 milijardi i 300 milijuna kuna je tadašnja vlast 2003. godine ostavila nepokriveno, sakriveno na razno-raznim računima. Dalje, kolega točno je da postoje velike razlike između nas i njih, premda oni nam predbacuju da ne znamo mi rješavati probleme i da ne znamo što želimo. Mi znamo jako dobro što želimo. Želimo i zaštititi najsiromašnije slojeve, što i činimo upravo donoseći ovaj zakon i želimo dati mogućnost gospodarstvu da se razvijemo na pravi način. Zašto? Zato što to gospodarstvo treba poticaje, poljoprivrednici trebaju poticaje i mi smo jasno rekli da, poljoprivrednicima trebamo dati poticaje jer nam je to strateško opredjeljenje. Dok iz oporbenih redova jasna poruka, evo npr. iz HNS-a ide treba ukinuti sve poljoprivredne poticaje. To je razlika između naše i njihove politike. To je konkretno. Ili idemo dalje, vidimo da nam danas šalju poruke iz SDP-a zašto ne dirate dječje kasice prasice? Pa nećemo dirati dječje kasice prasice kao što su to oni radili, kao što su smanjivali dječje doplatke, kad su porodiljne naknade ukidali, naravno da nećemo to dirati. To košta ovu državu, Vladu 4 milijarde kuna i to je razlika između naše politike socijalne i njihove koja i ukinula i subvencije poljoprivrednicima, koja bi ukinula i dječje doplatke i porodiljne naknade, koja bi dovela ponovno … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]]
Zahvaljujem. Vrijeme je. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Matković.
Zahvaljujem. Kolega Matušiću, zahvaljujem na ovoj dopuni. Vaša dopuna je stvarno dio mojih razmišljanja. Vi ste samo određeni dakle činjenicama, svakako elaborirali još jednom ovaj dio sadržaja o kojem sam i ja govorio. I u svakom slučaju mogu samo potvrditi još jednom, a to je da mi sigurno smo svjesni dakle pozicije i znamo da je kriza produbljena. Znamo isto tako da treba iznalaziti rješenja za nju. Rješenja za nju, dakle rekao sam i malo prije, Vlada zna i ima ih i evo, oni su tu pred nama, a oni su ta rješenja su zapravo dio onoga što sam i malo prije kazao, jedne izgledne dakle situacije i pozicije koju treba stvoriti radi poboljšica u budućnosti, radi zadržavanja radnih mjesta i socijalnog statusa kakav je on trenutno sada. Dakle, ići na to da se zadrže radna mjesta, a ne ići za tim, kao što kaže gospodin Linić da treba otpustiti 70 tisuća ljudi iz državne uprave, otpustiti 30 tisuća ljudi iz javne uprave, pozvati MMF. Naglašavam to s razlogom gospodo dakle jer očito i vi i oni koji vas podržavaju bavite se dakle nekim sasvim sporadičnim i marginalnim stvarima i da znate da ima nešto što morate upamtiti i što ćete zasigurno upamtiti, a pamtite već godinama, a to je, ponavljam ponovno, statisti ste bili i ostat ćete.
Zahvaljujem. I sada imamo repliku, uvaženi zastupnik Boris Kunst.
Kolega Matković, vidite ove interventne zakone naši simpatizeri iz SDP-a cijelo vrijeme nazivaju haračem. A uzeti 2 milijarde kuna državnim službenicima i namještenicima zbog kojih danas ova Vlada plaća i sudske troškove i kamate itd. jer je to došlo zbog velike odgovornosti one akademske Vlade danas na naplatu ovoj Vladi i smanjivanje plaća od 40% tada dok mi uvodimo ove interventne poreze sa 4%, oni nazivaju, kaže sređivanje sustava državne uprave. Znači ono što su oni radili gdje su kresali materijalna prava, plaće, to su sređivali državnu upravu, a ovo nazivaju haračem. Vidite, tada se ta Vlada nobelovaca iz 2000. do 2003. godine dogovarala sa Međunarodnim monetarnim fondom i sklapala stand by aranžmane bez znanja socijalnih partnera, bez znanja javnosti i drastično su rezali prava bez da su uopće pitali socijalne partnere. Danas kad socijalni partneri, bar većina socijalnih partnera i sindikata je svjesna, svjesniji očito od njih nastale situacije koja normalno nije samo izazvana u Hrvatskoj, nego je posljedično na Hrvatskoj izazvana zbog svjetske financijske krize, oni jednostavno su dali podršku tome jer razumiju situaciju. A tada kad je ta, velim Vlada nobelovaca donosila takve drastične rezove smanjenja socijalnih prava, tada nije konzultirala socijalne partnere, niti ih je išta pitala, nego je to učinila na svoju ruku.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Evo zahvaljujem vama kolega Kunst. Apsolutno točno ste kazali, dakle nadopunili ovaj dio koji se odnosi i na povijest o kojoj oni očito kao ne bi htjeli razgovarati, ali ona je tu jer ona je i pokazatelj i za događanja koja idu i koja će slijediti. U svakom slučaju, dakle jasno je i poznato da su oni ostavili dosta tih dugovanja koja se i danas vraćaju i s kojima i danas Vlada ima problema, kresali su i kresali bi i ovo danas i to se vidi, pa možda ovo što nudi kolega Linić, možda to u sebi ima nešto dobro, možda to i nosi u sebi rješavanje jednim dijelom krize, ali to je brutalno, a mi nismo za brutalnost. Mi smo, kao što sam i maloprije kazao, mi smo za zadržavanje radnih mjesta, pa i sa nižom plaćom, ali neka se radi. Čovjek mora raditi, a ne ostati bez posla. Mi smo za zadržavanje tih radnih mjesta. I kad ste već spomenuli socijalne partnere i razgovore, dakle ja sam malo prije isto tako kazao da Vlada je ta koja dakle je uvažavala i htjela čuti mišljenje socijalnih partnera da bi se došlo do najboljeg rješenja i ona je to i napravila, a radi to i dalje da bi se došlo do konačnog cilja, a to je dakle prerasti ovo stanje i zapravo stvoriti poziciju koja će biti apsolutno izgledna za poboljšice u budućnosti i sutra i u vremenu koje nas očekuje. I ja sam u to uvjeren i ja vjerujem, ja sam optimista.
Zahvaljujem. Sada je na redu replika, uvaženi zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Matkoviću, spomenuli ste u svojoj raspravi i sindikate i to što čini Vlada i to me potaklo na jedan odgovor, odnosno na jednu, evo repliku s vama. Dakle, Vlada čini sve što činiti može i koji su joj instrumenti na raspolaganju kako bi zaštitila radnike, kako bi zaštitila najosjetljivije skupine, ma koliko se ne znam oporba iščuđavala koliko mi takvih imamo. Koliko imamo imamo ljudi u smislu sa malim mirovinama, sa malim ne znam ni ja plaćama, ali Vlada ih štiti. I ovim svim što sada čini, štiti te ljude. Sindikati po toj logici bi također trebali štititi te ljude. Nije mi jasno kako je moguće da onda jedna čelnica sindikata štiti te ljude iste, a poziva ih na ulicu, a ulica ne rješava apsolutno ništa. Ulica samo donosi nove probleme. Ulica jamči da će biti gore. I ma koliko se ljudi čudili kad se ovdje neke rasprave prozvane demagoškim, neki su kazali pa je ulica nije dobra, ali eto barem ulica. Tobože kad nema ništa drugo, onda barem ulica. U prijevodu, mi hoćemo na vlast, a ne zanima nas zapravo stanje radnika, ne znam ni ja ni onih najugroženijih. E sad mogu razumjeti čak oporbu jednim dijelom, ali kako razumjeti uopće predstavnike sindikata koji na određeni način se ponašaju kao da su već odjenuli stranačke dresove oporbe koja usuglašeno, ja bih rekao i artikulirano djeluje zajedno s njima. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Apsolutno ste u pravu kolega Bagariću, kad ste govorili o ovom problemu. Dakle, ali ja tu kažem i htio bih kazati da se radi samo o jednom dijelu sindikata. Ne radi se o svim sindikatima, nego o dijelu sindikalnih dakle vođa. Oni su ti koji, u pravu ste je li, kazali jedno dakle na jednoj strani, a ovamo pozivanje na drugoj. Mislim da sam ja jučer u jednoj svojoj replici u nečemu kazao da se zapravo tu radi o jednom, a vi ste to sad kazali, politikantstvu, ali to je i kratkovidnost isto tako. A politikantstvo jer je vezano zna se uz koga. Vezano je uz ovo što čujemo sa strane dakle opozicije, uz pusta otpuštanja i slično. Pa to su rigoroznije mjere, nego ovo o čemu dakle vi govorite da radi ova Vlada. Ali onda gospodo to morate kazati, to oni moraju kazati, kolega Bagariću moraju kazati biračima da je to to, a onda isto tako ti sindikati bi trebali vidjeti je li to to ili nije to. Dakle, pozivati nekoga ovamo na ulice, a na drugoj strani politikantski stati iza nekoga tko bi otpustio 100 tisuća ljudi. Mislim to je dokaz da se radi o politikantstvu, ali isto tako i kratkovidnost nečije. Umjesto kao što sam i kazao u početku sjesti i dogovarati se i postići dogovor, biti odgovoran, biti realan, biti dakle socijalno osjetljiv, i biti zaista u pravom smislu, dakle ponavljam ponovno odgovoran prema situaciji u kojoj jesmo.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Kolega Matkoviću, ovo naše cijelo prijepodne vraćanje u prošlost kod naših građana može izazvati samo bijes i ništa drugo. Bijes na nas, a ovdje koji smo odgovorni za njihovu sudbinu, jer mi odlučujemo kako će oni živjeti. Oni na žalost sami mogu o tome odlučiti svake 4 godine ili samo na izborima. A to što vi kažete da gotovo milijon i pol tisuća ljudi u Hrvatskoj neće plaćati ovaj posebni porez. Pa to je nešto prestrašno kad se o tome govori u 2009. godini. To znači to se ne govori o 3 tisuće kuna. To se govori o tisuću 200, tisuću 300, tisuću 800, 2 tisuće, 2 tisuće 200, 2 tisuće 500 kuna koje primaju umirovljenici i zaposleni. To govorite o onim tekstilnim radnicama i prodavačicama koje odrade 200 sati i dobiju 3 tisuće i jednu lipu i morat će platiti taj porez. Ali to govori da će se zamrznuti i plaće i mirovine za godinu pol dana skoro. Da neće biti usklađenja mirovina, da neće biti rasta plaća za one koji imaju manje od 3 tisuće kuna. Ali će plaćati jedan postotni poen više PDV-a, ali će to njihovo mizerno primanje obezvrijediti inflacija koja neće biti ova koja je planirana sada u proračunu, nego će vjerojatno biti veća. I onda kad vi kažete Vlada zna šta radi. Pa Vlada je samo bezobzirna prema onima koji imaju najmanje.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Zahvaljujem kolegice Zgrebec i ja bih se u svakom slučaju želio barem jednim dijelom i to zaista iskreno i mislim složiti s vama u ovom pogledu da se ne vraćamo u povijest. Složio bih se s vama u tom pogledu. Apsolutno. Dakle, bez sad neke malicije u tome ili nekakvog demagoškog sad mog nastupa prema vama ili ne znam čega drugoga. Apsolutno bih se složio. Ali ima ovaj dio zbog kojega se moramo vratiti u tu povijest radi konstantno jedne te iste teze koju vi imate sadržanu u svojim raspravama cijeli dan jučer, a i od jutros. A ona se svodi. Kolegice Zgrebec ja vas nisam prekidao, molim vas. A ona se svodi na to da svi ste u svojim raspravama na kraju to zaključivali prizivanjem zapravo prijevremenih izbora. Što zapravo, jeste li kazali vi građanima Republike Hrvatske što bi prouzročili prijevremeni izbori? Vi ne nudite nikakve konkretne prijedloge za ovu situaciju u kojoj se nalazimo. Znači vi biste samo produbili krizu. Ali objasnite građanima što bi značili prijevremeni izbori. Objasnite im to. Meni je jasno i ja im mogu objasniti. Ja građanima u gradu u kojem živim objašnjavam sve ono što mogu na kavici kad se nađem dolje subotom i nedjeljom. Objasnite. A onda nećemo govoriti ni o povijesti, ali objasnite prije pozicije na koju se stalno sada pozivate, molim vas. Zašto to ne kažete? Nego samo isprazne neke priče i pozivanje na nešto. A nećemo riješiti ništa pozivanjem ni na ulicu, ni neredima i prijetnjama. Riješit ćemo situaciju samo dogovorom.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Građani Hrvatske prijevremeni izbori značili bi da bi dobili odgovornu, poštenu vlast koja bi vas izvukla iz krize, a ne bi prodavala iluzije kao što to čini aktualna vlast. Evo kolega Matković odgovorio sam na vaše pitanje. Vi se stalno pozivate u povijest. Evo ja nisam bio u toj povijesnoj Račanovoj Vladi na koju se vi stalno pozivate, ali ste se vratili u povijest. Ova Vlada je vratila Hrvatsku u 1999., 10 godina unazad zahvaljujući nesposobnosti i nestručnom vođenju ove države. A ako se pozivate stalno na Račanovu vlast imali ste 6 godina da ispravite sve njene greške i da Hrvatsku uvedete u jedan bolji i kvalitetniji život. Niste uspjeli. Govorite da je Vlada ovim mjerama pokazala da želi spasiti radna mjesta. Pogrešno. Ovaj porez znači manju potrošnju, manja potrošnja znači manju proizvodnju, manja proizvodnja znači manje radnih mjesta. Vi čuvate radna mjesta u javnoj upravi gdje ste namnožili svojom populisitčkom politikom do 24 milijarde godišnje trošak koje je možda trebalo usmjeriti u proizvodnju, jer jedino proizvodnja i radna mjesta u proizvodnji znače rast bruto domaćeg proizvoda i bolji život za Hrvatsku. Prema tome, vaša priča o tome da je ovo jedan program koji pokazuje rješenja je zapravo još jedan dokaz da ova Vlada već 6 godina prodaje samo iluzije. I to je jedino što znate. Prodavati iluzije, a ne ponuditi građanima Hrvatske nadu. Novi izbori bi značili građanima Hrvatske novu nadu, nadu u bolji i kvalitetniji život nego što ga danas imaju.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Pa evo u samom začetku kolega Jovanoviću vi kažete da bi prijevremenim izborima bi dobili odgovornu i poštenu vlast. Pa evo ono što mene zapravo začuđuje jeste kako to da isti ti građani na koje se vi pozivate, da vam daju podršku u ovome jasno u ovome što vi hoćete, zajedno sa onima koji vas u tome promoviraju svakodnevno u medijima, jeste kako to da vas nisu prepoznali krajem 2007. godine? Kako to da već 6 godina daju podršku vladi koju vodi Hrvatska demokratska zajednica sa koalicijskim partnerima? Dakle, to je jedan dokaz povjerenja građana. Drugi dokaz povjerenja građana su sada lokalni izbori koji su nedavno bili. Evo ja konkretno sam izabran u trećem mandatu. Prije toga sam još bio nešto. ... Pa znači da građani imaju povjerenja. Tako građani na razini države imaju povjerenja u Hrvatsku demokratsku zajednicu i koalicijske partnere. Dakle toliko o odgovornosti vašoj. Isto tako kada govorite o vašoj odgovornosti kolega Jovanoviću onda ne biste predlagali antirecesijske mjere koje su teške 15 milijardi kuna. Tko bi to sada u ovom situaciji i u ovoj poziciji u kojoj jesmo zapravo razriješio ili rebalansom ili usklađivanjem kako to mi kažemo, prihoda i rashoda? Ne bi nitko. I vi ste odgovorni prema građanima, a vi biste stvorili mjere kojima biste im dodali još dodatnih 15 milijardi. Usput, pa znate li vi koliko bi koštali prijevremeni izbori da ste imalo odgovorni u interegnumu jednom koji bi nastao, nema ni djelovanja ni Sabor, nema djelovanja ni Vlade itd. Kolegice Pusić smirite vaše živce. Obuzdajte se. Molim vas.
Bez dobacivanja molim vas. Bez dobacivanja. Hvala lijepo. Molim vas bez dobacivanja iz klupe. Ja ovdje vodim sjednicu i morate se pridržavati redova. Uvažena zastupnica i sada imate riječ. Replika, uvažena zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Rasprava po klupama je redovna procedura u svim parlamentima svijeta. Ako se vraćamo u povijest, na čemu HDZ stalno inzistira. Jedna od ključnih zasluga, kolega zastupniče koji si HDZ-ove jedne i pol vlade u ovom mandatu pripisuju je vraćanje duga umirovljenicima. Pa kada ćemo se vraćati u povijest, ovaj mali segmentić duga umirovljenicima koji ste vratili je dug umirovljenicima koje su HDZ-ove vlade prije toga napravile. I ako ćemo se vraćati u povijest ajmo pogledati stvarno što je istina. HDZ-ove vlade u devedesetim godinama su napravile taj dug i onda sada smatraju velikom zaslugom što su jedan segment toga duga vratile. Dakle budimo onda pošteni prema cijeloj istini. Druga tema, sve što je koalicijska vlada radila možete kritizirati ili ne, radila je u cilju povećanja gospodarskog rasta. On je u to vrijeme bio 5,4%. Ove godine nema gospodarskog rasta, nego gospodarski pad. Prošle godine je bio 2,4%. Možete reći da gospodarski rast nije važan, to nije vaš cilj, ali cilj te vlade je to bio i ona je taj cilj realizirala. Treće, preporučila bih i vama i ostalim kolegama iz HDZ-a da je ja mislim u vašem političkom interesu da što manje spominjete Čačića. Jer zamislite što ljudi gledajući nas ovdje, bi tim im mogla pasti na pamet koliko bi se sigurnije i bolje osjećali da sada imamo Vladu u kojoj gospodarske resore vode ljudi kao što je Čačić, Jurčićč, Huštrak, Grčić. Sigurno bi se osjećali sigurniji nego što je to u ovoj situaciju u kojoj su to recimo Kalmeta, Šuker i slični.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Matković. Hvala lijepo. Odgovor na repliku.
Ali vi ste glavni glumci u krizi.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Boris Matković.
Pa dobro evo tko je glumac, tko nije. Ja ne bih o tome kolegice Pusić, jer građani su ti koji dodjeljuju glavne uloge, sporedne uloge ali i statiste. Građani su ti koji dodjeljuju uloge. Usput na početku da odmah kažem kolegice Pusić, morao bih vas ispraviti radi građana grada Vrgorca koji nas vjerojatno sada dijelom slušaju. Ja nisam načelnik, nego gradonačelnik, Vrgorac nije općina nego grad i to je grad koji ima svoju tradiciju, svoju povijest i svoj život i dan danas. I to biste trebali znati kao predsjednički kandidat sutra, ako dođete u to mjesto da je to grad, a ne općina. A ja ću mojim građanima kazati da vi ne znate ni gdje je. Ono što vi govorite kao dug koji je nastao u povijesti. Pa da napravili smo ga mi iz HDZ-a, ali HDZ je u to vrijeme stvarao državu i morao je braniti državu. I taj dug je nastao u ratu, u obrani Republike Hrvatske, a trebalo je i također obnoviti državu nakon rata, što očito vi zaboravljate, a ja to ne želim zaboraviti, jer je to najveća vrijednost ovoga naroda. A to je da imamo svoju državu izvojevanu u našem Domovinskom ratu i klanjam se svima onima koji su dali najvrednije, a to su životi i svima onima koji su sudjelovali. Na kraju, govorite o padu gospodarskog rasta. Da vam odgovorim i na to. Pogledajte samo još države u kojima imamo pad gospodarskog rasta Njemačku, Italiju, Švedsku, Estoniju, Mađarsku, Litvu, SAD, Japan, Slovačku, Rumunjsku, HDZ je upropastio sve. I na kraju još bez obzira što sjedi ovdje, od svih ovih nabrojenih koje ste vi htjeli da sutra vode državu, ja bih možda osobno zbog lokal patriotizma digao ruku za kolegu Jurčića. Ali za ove druge ne bih ni približno, jer su se dokazali.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom petom raspravom od 25. Uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Usput da kažem i najavljeno je jutros da će se raditi bez pauze, pa tako da nastavljamo dalje. Oni koji idu želim dobar tek. Uvaženi zastupnik Lesar imate riječ.
Kolegice i kolege ranije sam već rekao da se ne slažem s onima koji ovaj porez nazivaju haračom. Naime, harač je uvela tuđinska vlast a koliko ja znam ovaj prijedlog zakona i ovaj prijedlog za novi porez nitko nam iz Europe i sa strane ne nameće nego ga predlaže narodna vlast. Imali smo povijest u kojoj smo najprije dobili mostarine. Kad smo prokopali Učku dobili smo tunelarine. Nakon auto-puteva imamo cestarine, nakon Ivana Milasa u Saboru trošarine a sada se predlaže da se u Hrvatskoj uvede hadezarina. Ja mislim da narodna vlast koja predlaže ovakav porez zaslužuje tu čast da se on nazove njenim imenom. Drugo, govori se samo o porezu a nitko od vladajućih neće spomenuti i onu odredbu zakona u kojoj je propisano da ovaj zakon zamrzava usklađivanje mirovina do kraja iduće godine svim umirovljenicima pa i onima ispod 3 tisuće kuna. Znači, neće biti švicarske formule u idućoj godini i njima će se smanjiti mirovine u ukupnom iznosu za oko 630 milijuna kuna. Efekat ovog zakona na godišnjem nivou je 2 milijarde 120 milijuna uzimanja od građana i 630 milijuna uskraćenja od mirovina što je ukupno 2 milijarde 750 milijuna. U obrazloženju zakona ovaj porez je nazvan porez solidarnosti. S kime bi se novi porezni obveznici trebali solidarizirati? Tko ih poziva na solidarnost i s kime? Nadalje se tvrdi da se radi o pravednom porezu. Pravedni porez je samo onaj koji uzima u obzir i koji utvrđuje poreznu osnovicu dohodak po članku obitelji. Svaki drugi porez koji ne uvažava na to činjenicu ne može se zvati niti pravedan, niti socijalno osjetljiv niti ikako drugačije. Kratkoročno će možda ovaj porez u državnu blagajnu nešto donijeti, možda prva tri mjeseca. Dugoročno zbog smanjenja porezne baze država će imati iste ili manje prihode nego prije. I drugo, povećat će sivu ekonomiju. Čak i oni poslodavci i vlasnici poduzeća a to su mi osobno rekli kojima do sada nije padalo na pamet da u isplatnim listama daju jedan prikaz plaća a stvarno isplaćuju drugu rekli su sad ćemo i to raditi jer uvijek smo kažnjeni mi koji smo radili po slovu zakona, poštivali ovu državu i njene zakone. Sada se nas i naše radnike ponovno dodatno opterećuje a oni koji na tržištu rade nelojalnu konkurenciju bez obzira da li se radi o tržištu rada, kapitala ili usluga opet će bolje proći od nas. Povećat ćete sivu ekonomiju i dobiti manje. Sinoć kasno kolega Jurčić vam je obrazložio da je samo 10% razloga gospodarske krize u Hrvatskoj došlo izvana iz inozemstva. 90% razloga naše krize smo proizveli sami. I nemojte se zato pozivati na svjetsku recesiju jer doista ili se samo možete 10% na to pozivati. Zbog načina utvrđivanja porezne osnovice samo dva apsurda. Uzmimo uvijek u razmatranje ljude sa 4 tisuće kuna bruto plaće jer po svim propisima u Hrvatskoj postoji samo bruto plaća, bruto i ništa drugo od minimalne nadalje. Dva radnika, jedan je invalid a drugi nije. Invalidi plaćaju manje poreze i prireze, imaju veću neto plaću zbog toga. Invalid će plaćati ovaj porez, radnik koji nije invalid sa istom plaćom neće. Uzmimo zaposlenog sa djecom i zaposlenog bez djece. Zbog odbitaka na djecu ovaj sa djecom ima veću neto plaću, plaćat će ovaj porez a ovaj bez djece neće. Uzmimo zaposlenog u Vukovaru i Zagrebu zbog prireza u Zagrebu s istom bruto plaćom neto je manja, u Vukovaru je veća. Vukovarci će plaćati ovaj porez, u Zagrebu ne ili bilo gdje drugdje sa istom bruto plaćom od 4 tisuće kuna. I to je defekt način utvrđivanja porezne osnovice. No, ne želi se to prihvatiti, čuti ili priznati da će doista to doći jer je ovo praktički prvi porez kojeg država uvodi na neto primanja koji zapravo nigdje ne postoji, nema neto plaće u Hrvatskoj po propisima. Ovaj će porez smanjiti potrošnju građana. Ja vas podsjećam da je u prvih šest mjeseci promet u trgovini na malo pao 17%. Uz povećanje PDV-a i uvođenje ovog poreza i psihološkog efekta kojeg izazivate u narodu taj psihološki efekat u svim kriznim situacijama dovodi i do povećanja kamata, smanjenja osobne potrošnje građana, jedne nervoze u kojem prihodi države padaju. Sada će ponovno doći do toga da će građani manje trošiti, manje kupovati, imat ćete manje prihode s naslova PDV-a i trošarina, naša proizvodnja manje će moći prodavati, zbog toga će imati veće zalihe, veće troškove i počet će ponovno val otpuštanja radnika, bit će manja porezna baza i neće biti velikog efekta već početkom ili krajem ove godine. I naprosto ne mogu razumjeti zašto se svi ti argumenti koji se ne daju samo ovdje u Sabornici nego koji je dao i veliki broj nezavisnih ekonomskih ili poreznih stručnjaka to slušati, uvažiti i prihvatiti kao činjenicu. Jedini razlog kojega vidimo da zbog velike panike koja je nastala u Vladi se predlažu potezi koji odmah za dva tjedna moraju dovesti do novog priliva u državni proračun, ali siva ekonomija doista jeste područje za koje dva mjeseca ili dva tjedna ne možete dobiti rezultate. I sada ju ostavljate po strani, ni sada ju ne dirate jer nemate vremena i ona će ostati, a ona nagriza 25 do 30% bruto društvenog proizvoda. Uništava gospodarstvenike, poduzetnike koji žele poslovati po zakonu i plaćati poreze i doprinose za svoje zaposlene. Razmislite o tome kako će se sad morati ponašati oni koji će biti prisiljeni krenuti ili otići u sivu zonu gospodarstva zbog onih koje ste do sada tolerirali. Ja doista ne mogu i ne želim glasati za uvođenje hadezarine na siromašne i ponovno dajem prijedlog da hadezarinu uvedete na svoje tajkune, na imovinu i kapitalnu dobit koja se ostvaruje dividendom, prodajom dionica i kamata. Onda ćete moći reći ako to ne bude dosta da se narod poziva na solidarnost da spasimo situaciju. U Hrvatskoj ovaj porez, ova HDZ-arina nije potrebna, ali je doista potrebna nova i sposobna vlast. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Kolega Lesar, ja se u cijelosti slažem s vašim izlaganjem. Ljudi nas jučer popodne, danas prate vrlo pažljivo i zamoljen sam prije sat vremena, upravo vezano uz ovo što ste vi sad govorili, oko "pravednih" poreza i položaju invalida, ovdje pročitam nekoliko rečenica jednog starijeg gospodina sa Korčule. "Imam 88. godina, 100%-tno tjelesno oštećenje, moja supruga 89. godina. Ja spadam u bogate umirovljenike. Imam mirovinu od 6125 kuna. Mnogi porezi, "pravedni porezi" kako ih nazivate, oduzet će mi 691 kunu." Čovjek je ekonomist i izračunao je vrlo brzo. "Tih 691 kunu meni život znače. Nitko mene ne pita odakle ću ja namaknuti za četiri sata ispomoći u kući za mene i moju suprugu, jer mi imamo gotovo 90. godina, nitko me ne pita kako ću pokriti režije, a one su gotovo 2000 kuna. Moja supruga je bolesna. Za lijekove trošimo 1000 kunu. Za mene 691 kuna manje život znače." Dakle, i položaj ljudi koji imaju velike mirovine je ugrožen. Toliko o našoj socijalnoj osjetljivosti i rebalansa i zakona i svega što čini ova Vlada.
Zahvaljujem. Malo sam se konzultiral, nemre nikak bit 600, može bit ak je 4% 240 mjesečno a godišnje jasno onda se to pomnoži. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Kolega Doriću, čovjek koji vam se javio točno je izračunao iznos koji ste rekli jer je on obračunao i povećanje PDV-a za 4,5%. Jedan indeksni poen rasta PDV-a nije 1% povećanje PDV-a, to je 4,5% pa jedan na 22. Trošarine na mobilnu telefoniju, povećanje PDV-a za jedan indeksni poen i uvođenje novog poreza kojega sam ja nazvao HDZ-arina. Na kućni budžet od tri ili dva člana sa prosječnom plaćom nosi više od 650 kuna novog troškova, zavisno o tome jeste li ili niste invalid, imate ili nemate djecu i u kojem gradu ili općini u Hrvatskoj živite. I to je ta nejednakost koja doista je dovela … [[Govornik se ne razumije.]] nejednakost građana u poreznom sustavu pred zakonima ove države.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Dragica Zgrebec, pojedinačna rasprava. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. S ovih nekoliko zakona koje ćemo danas i sutra raspravljati, mi zapravo zadiremo u porezni sustav. A šta kaže naš Ustav oko poreznog sustava? Kaže članak 51. da svatko je dužan sudjelovati u podmirenju javnih troškova u skladu sa svojim gospodarskim mogućnostima i porezni se sustav temelji na načelima jednakosti i pravednosti. A šta naš Ustav kaže o primanjima onih koji rade? O tome govori članak 55. našeg Ustava, stavak 1. kaže da svaki zaposleni ima pravo na zaradu kojom može osigurati sebi i obitelji slobodan i dostojan život. Dakle, kad govorimo o poreznom sustavu koji oporezuje primanja iz rada mi bi se morali voditi načelima iz Ustava. A šta mi radimo? Ovim zakonom predlažemo da se uvede posebni porez na primanja iz rada i mirovina, drugim riječima to je porez na dohodak koji već i naši zaposleni i dio umirovljenika plaća, ali na taj dio koji su do sada plaćali imali su i porezne olakšice od osobnog odbitka i za uzdržavane članove obitelji. Za ovaj posebni porez to nemaju. Dakle, predlaže se da se oporezuje prihod od plaće i mirovine koji je veći od 3000 kuna do 6000 kuna sa 2% i koji je iznad 6000 kuna sa 4%. Istovremeno zamrzavaju se i sve mirovine, bez obzira na njihovu visinu do kraja 2010. godine. Što to znači? To znači da će oni koji imaju manje od 3000 kuna također imati smanjenje mirovine. Neće im se usklađivati mirovina, ali će na nju utjecati inflacija, dakle usklađenje zapravo znači eliminirati dio inflacije koja se u toku godine nakupi u jednoj državi. Šta to dalje znači? Mi ćemo donijeti zakon o povećanju stope PDV-a sa 22 na 23%. To znači veću inflaciju do kraja 2009. godine, a pogotovo u cijeloj 2010. godini kada će se taj zakon primjenjivati. Kako će se to odraziti na umirovljenike? Oni koji sada već plaćaju porez na dohodak jer imaju veću mirovinu i njihov osobni do 3000 kuna ne plaćaju porez na dohodak, dakle oni već sada plaćaju stopa poreza na dohodak od 15%. Prije kraćeg vremena uveli smo im i dodatni porez kojeg ne zovemo porez, nego ga zovemo doprinos za zdravstvo 3%. Što plaćaju oni koji primaju plaću iz rada? Oni do sada plaćaju porez na dohodak u rasponu, ovisno o primanjima, od 15 do 45% i plaćaju paraporez koji se zove zdravstveni doprinos od 15,5% i samo oni financiraju porezom zdravstvo. Sad bi još morali plaćati i novi posebni porez koji je zapravo porez na dohodak i porez na rad. Što se recimo dešava kad mi kažemo da je ovo pravedni porez, da je ovo porez koji je socijalan, koji je solidaran itd. Reći ću vam samo na dva primjera što to znači u obitelji gdje su dva zaposlena i jedan i drugi zaposleni primaju plaću od 3000 kuna i 1 lipe. Oba člana obitelji imat će stopu poreza od 2% i ukupno će platiti 120 kuna. Njihovo neto primanje će biti manje od onoga tko nije obveznik plaćanja poreza, dakle njihovo će neto primanje koje će dobiti biti 2940 kuna. Ali što ako u obitelji radi samo 1 i zaradi 6 tisuća i 1 lipu ili 2 lipe kao i ova obitelj gdje radi dvoje? On će već morati platiti stopu od 4%, ali na ukupni iznos i on će platiti 240 kuna ili duplo više nego u obitelji koje imaju isti prihod, ali rade dvoje. Dakle i to je ta solidarnost i pravednost. A tko neće ništa platiti? Onaj tko ne radi, ali iznajmljuje 10 stanova ili 5 stanova. On neće platiti taj posebni porez. Nikakav porez neće platiti onaj tko će u banku staviti 10 milijuna kuna i sada po ovakvim pasivnim kamatama koje daje naša banka između 7 i 9% ostvari nekoliko milijuna kuna prihoda od kamate, on neće platiti nikakav porez, neće platiti ni PDV, on neće platiti ni porez na dohodak, neće platiti ni ovaj posebni porez. Onaj tko će dobiti dividendu isplaćenu u milijunskim iznosima također neće platiti porez. Ja sam već ovdje govorila u parlamentu da je u prošloj godini isplaćeno 4,6 milijardi kuna dividende na koje nitko nije platio ni jednu lipu poreza. 50% od toga, zapravo više od toga preko 2 milijarde kuna je otišlo izvan Hrvatske jer su dioničari strani vlasnici. Nije se njima pogodovalo. Oni su u svojim zemljama platili porez na takav prihod jer Europske države, pogotovo države Europske unije plaćaju i porez na kapital i porez na imovinu. U starim članicama Europske unije, sad sam pročitala neki podatak da se iz poreza na imovinu prikupi 5% ukupnih poreznih prihoda. I kad već zadiremo u porezni sustav, onda bismo trebali imati veći obuhvat onih koji do sada ne plaćaju porez, a ne gomilati poreznu presiju na one koji već maksimalno participiraju u punjenju državnog proračuna i svih drugih naravno i lokalnih proračuna. Što je veći porez i što je veća porezna presija, efekti su sve manji što se tiče prihoda. Ako su veći porezi, veće su utaje. Izbjegava se njihovo plaćanje, povećava se siva ekonomija, povećava se isplata plaća na crno. To znači dalje pad kupovne moći, to znači pad proizvodnje, to znači manje radnih mjesta, ali to znači i manji prihod u državni proračun. Dakle, ovo kao što sam jučer rekla, ljepilo kojim se želi pokrpati razbijeni vrč, zapravo neće držati dugo, on neće dati efekte, pogotovo ne one efekte za koje je Vlada izračunala i on neće zapravo predstavljati ništa drugo nego da oni koji su do sada maksimalno plaćali, koji su maksimalno podnosili teret i teret rata i teret tranzicije morat će sada podnijeti i teret krize koja se nije, kao što nam to uporno govore iz Vlade i danas je to bilo reklo prelilo iz svijeta u Hrvatsku. Pitanje je samo ako se prelilo, koga će potopiti? Do sada je već mnoge potopila, Vlada se pravda da želi uvođenjem novih poreza održati glavu iznad vode, međutim dok Vlada drži glavu iznad vode, dotle su se već mnogi potopili. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa kolegice Zgrebec, vi ste dakle pokazali upravo jedan totalni apsurd. Dakle, mi danas imamo situaciju da u pojedinim upravama pojedinih trgovačkih društava sjede ljudi koji su državljani Republike Hrvatske i osobe koje to nisu. I sada osoba koja jest državljanin Republike Hrvatske na svoj prinos od dividende ili dobili koju imaju ugrađenu u ugovor ne plaćaju nikakve poreze. Osoba koja nije državljanin Republike Hrvatske, a jest u toj upravi i po istom menadžerskom ugovoru ima pravo na naknadu ili raspodjelu djela dobiti, kada se vrati u svoju državu mora platiti porez. I sada tamo pomažemo gospodarstvu talijanskom, austrijskom njemačkom, a mi ovdje nećemo uzeti od naših menadžera koji bogato su nagrađeni zbog toga, nego ćemo uzeti od umirovljenika i od radnika. Mi nećemo oporezovati niti opcijske dionice koje su posebni oblik nagrade za ono što se radi u upravama, a koje se nažalost ne dobivaju kao nagrada za uspješnost tvrtke, nego nagrada za ostvarivanje poslovnih planova. Uprava definira poslovni plan, poslovni plan je nedovoljno ambiciozan i uprava ga ostvari i imate sada situaciju gdje jedna tvrtka je navodno u posljednjih 8 godina isplatila gotovo 100 milijuna kuna opcijskih dionica. Na tih 100 milijuna kuna, niti jedan od tih menadžera nije platio niti lipe poreza. Dakle, kada dobijete 10 milijuna kuna opcijskih dionica, nema poreza, kada dobijete mirovinu 3 001 kunu imate 60 kuna poreza. Prema tome, ovo nije niti socijalno osjetljiv porez, on nije niti pravedan, on nije niti ravnopravan, on je naprosto porez na siromašne koji se uzima da bi se rasipnički i dalje nastavilo trošiti u državi.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Da smo prošle godine na ovih 4,6 milijardi kuna naplatili porez od 15% kao što je to bilo do 2003. godine na isplatu dividende, uprihodovali bi nešto više od, ili negdje blizu oko 700 milijuna kuna. Kad bi porezna uprava kontrolirala sve one beneficije koje imaju kolega Mršiću ovi članovi uprava, velikih kompanija, dakle koji koriste službene stanove, vile, a za to ne plaćaju najamninu, to je njihov dohodak koji se koriste službenim automobilima 24 sata, to je njihov dohodak, koji koriste za godišnje odmore i jahte, to je njihov dohodak. I kad bi im se to uračunalo u njihova primanja na koja moraju platiti porez na dohodak u visini od 45%, onda zaista ne bi trebalo oporezivati one koji primaju 3 000 i 1 lipu.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Uvažena zastupnica Biserka Vrbanić. Izvolite. Vranić, oprostite.
Gospodine potpredsjedniče, hvala lijepo. Moram reći da smo, danas smo puno toga rekli o situaciji u krizi. Na kraju krajeva i ovu sabornicu iskoristili za preuveličavanje i prezentiranje svojih egzibicionističkih karakteristika na jednoj i drugoj strani, međutim situacija je toliko složena da bismo zaista trebali svi razmisliti o tome što možemo učiniti za ovu državu, a da ju čim prije izvedemo iz krize. Uvođenje poreza poznato je još od ranog srednjeg vijeka i nije nikakva novost i čak dijete u osnovnoj školi može procijeniti da je najjednostavniji i najbrži način uvesti porez na skupinu koja redovito plaća i koja je najbrojnija u državi i da se time može ostvariti velika ušteda, odnosno na brzi način i jednostavan stvoriti određeni fond sredstava za trošenje. Moram reći da sam izrazito iznenađena jednom sporošću, zastarjelošću i jednim potpuno krivim načinom rada i naših savjetnika poreznih i onih ostalih koji savjetuju ministra i Vladu, jer u ovim kriznim situacijama možemo iskoristiti da unesemo neke novine, neke promjene, neka kvalitetnija rješenja, jer kriza može biti i šansa za rješenje nečega što u normalnim okolnostima i u normalnim uvjetima nemamo niti hrabrosti, niti volje, niti to možemo napraviti. Međutim mi smo zauzeli jedan zastarjeli srednjovjekovni, starinski model udari po puku, pa puk bude to već nekako platio. Iskreno rečeno nisam sigurna da će to dugo držati vodu, zato što je ta skupina stanovništva na koju mi vršimo pritisak za povećanje poreza je zapravo skupina koja čini temelj našega društva. Skupina koja je najugroženija, koja je najčešće znači i radno sposobna ili su to penzioneri koji imaju kakvu takvu mirovinu. Mi smo danas puno puta i jučer čuli koja skupine nismo dirali. Pa normalno, nećemo dirati one skupine do 3 tisuće kuna, kad su oni već na rubu snaga i na rubu mogućnosti da normalno žive, pa smo udarili one malo kvalitetnije skupine od 3 tisuće kuna, kao da se radi o 3 tisuće eura ili nekakvoj cifri koja bi, ako ju porezovate recimo i tih nekih 150 kuna nije ništa značajno. Time smo smanjili toj skupini kupovnu moć, time smo stvorili mogućnosti situaciju straha, nepovjerenja u državu, situaciju da vi zapravo ne znate kako ćete preživjeti od danas do sutra. Ne znam zašto, opet se vraćam na porezne savjetnike i stručnjake koji su ipak dali ovdje svoju nekakvu riječ. Oni su zaboravili da u ovoj državi ima niz stvari koje mi nikada da dovedemo do kraja i da riješimo njihov status i iskoristimo te resurse koje imamo, nego se ponašamo kao pijani milijarderi i zaboravljamo da imamo ogromne količine neizgrađenog građevinskog zemljišta u ovoj državi. Da imamo ogromne količine neiskorištene poduzetničke infrastrukture. Da imamo veliku količinu viška stambenog prostora. Da imamo ogromne parcele neobradivih poljoprivrednih površina. Da imamo ogromne bonuse u javnim poduzećima. Da imamo ljudi koji imaju ogromne vrijednosne dionice i za koje ne plaćaju ni kune poreza. Isto tako imamo mi i drugih resursa. Tu mislim na one intelektualne i mislim da ih u današnjoj krizi premalo koristimo, kao što to čine druge europske ostale države, da pozovu stručnjake koji nešto znaju, koji imaju petlje nešto predložiti i da imamo hrabrosti poslušati ljude koji nešto znaju. Ne mi se striktno držimo nekakvog modela koji se nama sviđa, nama je najbrži, najjednostavniji i time uništavamo i ovo malo stanovništva što imamo. Ova situacija neće dugo potrajati i već u jesen vidjet će se prvi znakovi ovog zakona i mislim da će biti zaista teško i poziciji i opoziciji da masu tog naroda uvjeri da je ovo normalno i da je ovo državi potrebno. Tu smo čuli i česta prepucavanja koja su zapravo nepotrebna. Mi smo svi ovdje odgovorni, bez obzira na kojoj strani sjedili. Normalno je da je pozicija odgovornija, jer od ukupne 19 godina vlasti, 15 godina vodi ovu državu. Tako da je normalno da za sve dobro i za sve loše odgovornost snosi onaj koji je najdulje na vlasti i tu ne bismo trebali uopće ići u nekakve rasprave, jer problemi u kojima se mi nalazimo su problemi svih nas i oni će nam u jesen, eventualno u zimu zaista pokazati svoje pravo lice, pa je pitanje da li će hrvatska država podnijeti taj pritisak siromašnog stanovništva, penzionera i ostalih. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Idemo dalje s raspravom. Uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Sabora. Pa evo na početku ja moram izraziti kao čovjek koji razumijem ono što se događa i ono što bi moglo uslijediti nakon donošenja ovog zakona, jedno duboko žaljenje što se uvodi sada i uvodi na ovakav način, je efekti koji će proizvesti su recesijski i ovaj zakon kao i svi zakoni koji stvaraju nove poreze, a rekli ste da neće biti novih poreza, će izazvati recesijske efekte, odnosno ubrzati put u stagnaciju hrvatskog gospodarstva, odnosno u urušavanje porezne baze. Mogli ste slušati jučer prof. Jurčića i ono što je govorio i to je sukus svega. U Hrvatskoj sada imamo određenu gospodarsku masu koja je de facto porezna baza za sve oblike oporezivanja, tako i za ovo. Da ste ovim porezom i dizanjem poreza na dodanu vrijednost usmjerili novce u gospodarstvo na način da se stvara dodana vrijednost, da se stvara nova vrijednost došlo bi do gospodarskog rasta. Ovako se događa jedino preraspodjela između sudionika društva. Država uzima dio građanima i gospodarstvu. Država će taj novac potrošiti, građani i gospodarstvo taj novac koji im je uzet neće potrošiti, a efekt svega je još dublji ponor koji će uslijediti po uvođenju ovih poreza. I to se vrlo jasno vidi i slijedi iz ekonomske teorije. Znači novi porezi u situaciji recesije, kad cijeli svijet, Europa, SAD rade upravo suprotno, porezno rasterećuju gospodarstvo, porezno rasterećuju građane, ulaze u velik deficit da bi upravo potakli gospodarski rast i da bi upravo potakli stvaranje nove vrijednosti, porezi u ovom dijelu na slabo hrvatsko gospodarstvo djeluju upravo suprotno i urušavaju poreznu bazu. I to će se osjetiti. To svi ekonomisti koji iole razumiju ekonomsku teoriju znaju. Zašto? Zato što dolazi do čiste preraspodjele između gospodarstva i građana i države. I dolazi do dva efekta. Prvo građani će morati platiti više, država će ubrati više i neće s tim novcem stvoriti novu vrijednost, jer će što vjerojatno podmiriti obaveze iz prošlosti, a znamo da je u Hrvatskoj nelikvidnost dostigla 17 milijardi i da država ima nepodmirenih obveza koje ne plaća i po 180, odnosno i duže dana. Dok s druge strane gospodarstvenici su u situaciji da moraju platiti porez na dodatnu vrijednost odmah. Znači s jedne strane država će taj novac iskoristiti ne samo za tekuću likvidnost, nego i za podmirenje obaveza iz prošlosti. S druge strane taj novac nije uložen u gospodarstvu. Građanima se smanjuje dohodak. Automatski čim se građanima smanji dohodak, manja je njihova kupovna moć. Čim slabi njihova kupovna moć, manje će se poreza na dodanu vrijednost dodati. Ali i ne samo to tu se događa i do jednog drugog efekta i zbog čega nam je i prema van porastao kreditni rizik i zbog čega su nam i porasle između ostalog i kamatne stope u Hrvatskoj. To je potrošački pesimizam s jedne strane i fiskus odnosno ponašanje fiskalne politike države s druge strane. Kada građani vide da se njima uzima da bi se namirila tekuća likvidnost u javnim financijama, da bi se zakrpali stari dugovi, onda oni odgađaju svoju potrošnju. I zapravo ovaj efekt prvog udara po džepu će se već vidjeti sljedeći mjesec ili mjesec nakon toga, tako što će prihodi od PDV-a od same potrošnje još dodatno pasti. Ne samo zbog toga što će dohodak raspoloživi biti manji, nego i zbog toga što je ovo poruka građanima, nemojte trošiti. Dakle, analize o prihodima od 750 milijuna samo od ovog posebnog poreza na dohodak, odnosno 1,3 milijarde možete slobodno do kraja godine pospremiti, jer to ostvarenje tih analiza se sigurno neće dogoditi iz ova dva razloga. Ovaj proces i proces ubiranja poreza djeluje vrlo kratkoročno. To je efekt od mjesec dva, najviše tri dana, nakon toga doći će do saturacije, odnosno što se u klasičnoj teoriji kaže, to renormiranja na još nižu vrijednost nego na kojoj je sada. S ovim samo ubrzavamo urušavanje porezne baze. Zašto? Zato jer radimo upravo suprotno ono onome što rade razvijene države koje izlaze iz recesije. Dakle što oni rade? Oni daju likvidnost koliko god treba gospodarstvu. Spuštaju kamatnu stopu i njihove centralne banke i sama država. S druge strane proučavaju proračunski deficit ali upravo da bi potakli gospodarski rast. Ne povećavaju proračunski deficit da bi zakrpali rupe ili stare obaveze, nego da bi potakli gospodarski rast i stvorili novu vrijednost. E ta nova vrijednost kada se oporezuje, onda ona može donijeti ekstra prihod. A s druge strane, a s treće strane zaštićuju građane da upravo kroz zaštitu građana uliju im potrošački optimizam i potaknu ih na potrošnju. Ono što mi radimo sa ovim prijedlozima zakona je upravo suprotno od toga, i zbog toga se vidi da je politika koju vodi MInistarstvo financija nefiskalna, ona je porezna politika. S jedne strane ubrati, s druge strane potrošiti. Input, output. Ulaz, izlaz. Bez vizije što se u suštini događa u realnom gospodarstvu. Ne može se porezna i fiskalna, ne može se fiskalna politika planirati na temelju toga da vi pretpostavljate da će čovjek koji je danas kupio stan i platio na njega PDV od 22%, odnosno sad već 23 od 1. kolovoza stvar kupiti i platiti PDV za 5 godina. Pa neće. Neće kupiti za 50 godina možda kako je krenulo. O tome se radi. Odgovorna politika mora voditi računa o tome na koji način će dopremati poreznu ... [[Govornik se ne razumije.]] I s treće strane čuli smo ono što je zapravo stvarni uzrok ekonomske krize u Hrvatskoj koja definitivno nije svjetska ekonomska kriza. Dio svjetske ekonomske krize se samo vidi u tome da više nema jeftinog zaduživanja pod onim uvjetima. Prvo hrvatski financijski sustav nije ulagao u second bag ... [[Govornik se ne razumije.]] u SAD-u, u sekuritizirane obveze drugorazrednih dužnika, znači hrvatski financijski sustav u to definitivno nije ulagao, tako da taj val krize nas sigurno nije pogodio. S treće strane i s druge strane, kad se gleda što se još događalo. Ako je proizvodnja i ono što je Jurčić pričao pala za 10%, a hrvatski izvoz je u tom dijelu od 10% sudjelovao sa 1%, a svjetska ekonomska kriza je prije svega kriza onoga što se izvozi, onoga što se ne može prodati, razmjene sa inozemstvom, odnosno inozemnih efekata na domaće gospodarstvo, onda je taj utjecaj krize vrlo lako izračunati 1 kroz 10, 10%. Svjetska kriza sudjeluje s 10% u globalnoj hrvatskoj krizi, 90% je unutarnje generirana domaća kriza. Jedini razlog je taj, jedina prepreka je ta što se ne možemo zaduživati jeftino kao što smo se mogli zaduživati prije i to je kad sam govorio o PDV-u, spomenuo sam da se novi porezi su dužnička ovisnost, u njih se lako ulazi, ali se teško izlazi. Kad se uvedu novi porezi oni se teško ukidaju, to će se vidjeti i na primjeru ovog poreza koji za godinu i pol dana sigurno neće biti ukinut. Pa bojim se, bez obzira o tome da li budu prijevremeni izbori ili ne budu prijevremeni izbori, jer jednostavno neće biti dosta sredstava i svi oni nameti koji su upravo suprotno politikama koje radi i Europa i svijet da izađu iz recesije ne da neće spasiti proračun, nego oni ubrzavaju urušavanje porezne baze. To treba imati na umu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Antun Mance.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kolega je rekao pa i neki drugi sugovornici jučer i danas, kaže pa ova svjetska ekonomska kriza, pa nema ona baš neke veze sa Hrvatskom. Čak i uvaženi prof. Jurčić je čini mi se spomenuo 10%. I sad vi kažete krivo su, nije dobro imati ovaj porez. Ja ću vam sad spomenuti samo primjer drvne industrije, da negiram ovo što ste vi iznijeli da nema kriza. Drvna industrija je izvozna, ona izvozi. Ako ona izvozi u Europsku uniju, ako samo Italija ima 35% europskog tržišta, pa vlasnici te drvne industrije ulagači kod nas su upravo stranci Talijani, kako nema veze. Ima veze, jer je palo tržište za više od 30%, broj radnika se smanjio, odnosno sada mi govorimo, jer ovaj porez o kojemu mi govorimo mi bi trebali sad toj firmi, vjerojatno i hoćemo platiti taj neradni dan. Prema tome, kolega nije točno ovo što vi govorite.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Kolega Bernardić, kazali ste i pozivali se na kolegu Jurčića koji je komentirao količinu utjecaja svjetske financijske krize na krizu u Hrvatskoj. Utjecaj krize se ne može mjeriti u apsolutnim brojevima, nije to temperatura u zraku koju možemo izmjeriti termometrom i kazati danas je 32 stupnja. Tako olako kazati da je 10% utjecaj svjetske krize a 90% da su naši domaći strukturni problemi je malo ponekad i pretenciozno i neozbiljno. Istina da se utjecaj krize osjetio u Hrvatskoj, da je kriza u Hrvatskoj djelom izazvana svjetskom financijskom krizom a djelom i unutarnjim problemima, a i kazao sam često puta ti unutarnji problemi čak sežu iz procesa tranzicije, procesa pretvorbe i privatizacije koji danas dolaze na naplatu. I nećemo još nekoliko godina izići iz tih poteškoća koje nam dolaze na naplatu zbog pogrešnih poteza prije petnaestak ili deset godina, ili u bilo kojem razdoblju ranije. Prelijevanje krize je i psihološkog momenta. Dovoljan je samo jedan natpis u novinama da će propasti jedna institucija i da propadne ta institucija a da nema inozemne krize uopće. Dovoljan je jedan neoprezan istup i kazati da će slijedeće godine biti inflacija 10% i sigurno zbog takve izjave će djelom i inflacija bit, tako da o utjecaju svjetske krize možemo govoriti ... [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Bernardić.
Ali ne možemo govoriti o striktnom razgraničenju.
Zahvaljujem uvaženi zastupniče.
Evo kolega Mariću, ja se s vama slažem da ne možemo u točnom iznosu odrediti. No ja sam vam samo pokušao dočarati količinu te ocjene. Znači, u točnom iznosu sigurno da ne možemo odrediti i upravo ovaj psihološki efekt ja sam i o tome govorio jer poruka novog poreza nije dobra, ona djeluje tako da odgađa potrošnju, ona djeluje tako da građani štede i smanjuje se porezna baza. To vi isto tako vrlo dobro znate. Ono što vam još moram reći a vezano je kad smo pričali i na tragu onoga što je zastupnik Mance rekao vezano za drvnu industriju. Pa da, upravo je izvoz drvnih proizvoda koji je možda pao 30% ali šta mi izvodimo iz drvne industrije. Sirovinu, prodajemo je Talijanima. Ja bih volio da mi izvozimo većinom namještaj. Mi prodajemo Talijanima da bi oni kojekakve firme skupi brendovi istu tu robu hrvatsko drvo prerađeno vraćali ovdje i prodavali po puno skupljim cijenama. To je onaj problem. Mi u hrvatskoj drvnoj industriji ne dodajemo vrijednost i taj efekt je vrlo mali. Ja bih volio da mi imamo 30% pada ali na skupim proizvodima u namještaju. Nažalost, to nije tako. Mi njima dajemo drvo, oni proizvode skupi namještaj i taj nam skupi namještaj ovdje prodaju u Hrvatskoj. To je efekt. Ta ocjena je jednostavno pokušaj približavanja koliki su razmjeri svjetske krize u odnosu na Hrvatsku ali isto tako se slažem s vama da je osjećaj psihološki, on je dublji i stoga novi porezi isto tako odgađaju potrošnju i produbljuju krizu. Ovo je jedan takav slučaj.
Zahvaljujem. Idemo dalje, 9. po redu od 25 uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana predstavnice Vlade, kolegice i kolege. Nema sumnje da prijedlogom ovakvog zakona Vlada pokazuje da se nalazi u potpunom kaosu prije konačnog bankrota. Vidjeli smo to i kojom snagom argumenata se brani ovaj zakon. Dakle, nema tu argumenata. To su samo eventualno još dok smo bili pod svjetlima kamera argumenti visokih decibela i bijeg u blisku ili dalju prošlost, prošlost takvu ili takvu ili čak falsificiranu prošlost. Dakle, umjesto rješenja nude se opravdanja, umjesto pogleda u budućnost što je ona neizglednija to je daljnji pogled u budućnost. Prema tome, evo kako je u biti sve ovo došlo i da li je ovo iznenadilo i samu Vladu, ja bih rekla da ne jer još daleke, sada već daleke 2004. godine ta ista Vlada je zabranila okupljanje, zabranila je prosvjede na Markovom trgu. Zašto već tada? Dakle, njezina misija i vizija je bila dobrobit svoja, svojih, bližih i daljnjih ali ne i građana. Time je pokazala od samog početka, još od te daleke 2004. godine da ne želi dijeliti sudbinu svojih vlastitih građana pa ni onih koji su joj dali povjerenje a koji su je tako na ovaj način bezočno izigrali. Ovaj zakon on je zakon protiv pojedinca, protiv čovjeka, protiv njegove obitelji, onih koji su najvrjedniji i najmarljiviji upravo u poštivanju države, njezinih zakona i u plaćanjima poreza unatoč tome što krvavo zarađuju kruh ako uopće imaju prilike ga i zarađivati. Dakle, ovaj zakon zaista nije nikada na odmet ponoviti da je to samo harač po posljednjeg kolapsa. Ovo je nepravda zaista koja vapi do neba, pa se zato zaista treba postaviti pitanje je li to vrhunski cinizam pozivati se sada na odgovornost i na solidarnost prema onima kojima je država trebala pomoći. A sad i ti isti osiromašeni i prevareni moraju spašavati ne državu nego vladajuću garnituru da bi se još koji mjesec održala na vlasti. Dakle, vlast od samog početka nije shvaćala da vlast nije ništa drugo nego odgovornost i u svakom trenutku uvijek je na djelu bijeg od odgovornosti. Uvijek je kriv netko drugi, netko treći, bliži ili daljnji, nikad oni. I onda nije se ni moglo završiti nego ovako. Ovo je normalna posljedica nenormalnog stanja još od 2004. godine a na vlastito od 2007. godine. I dok se zadire u džep tim najsiromašnijima koji brinu o obitelji, o maloj djeci koju treba školovati, podići. Što država radi paralelno s time? Dozvoljava da je se pljačka i to mirno gleda. Ne trebaju za to posebni istražitelji ni prikriveni, to se događa naočigled njezine. Nitko ne snosi odgovornost, ne naplaćuje se krađa rudnog blaga, postoje veliki iskopi vidljivi već gotovo već sada s mjeseca. Država uopće ne reagira. Pa je li to moguće se pitamo, postavljamo pitanje. Ali nije samo to način na koji se država pljačka. Paralelno s ovim, kakve li ironije, dolazi i Zakon o turističkom i građevinskom zemljištu kojim smo mislili i kojim se obećavalo i prijašnjim vlasnicima kojima je država trebala vratiti temeljem zakona o oduzetoj imovini to zemljište, ali jednako tako riješiti pitanje bespravnog korištenja zemljišta, ogromnih, milijuna i milijuna kvadrata koje bespravno godinama, gotovo sada već desetljećima drže turistička poduzeća, tvrtke. I sada umjesto da tim zakonom se država naplati, jer to je i rezervirano za državu, upravo zbog toga što nije ušlo u temeljni kapital tih tvrtki i sada ovim zakonom gotovo da im se poklanja. Država im je čak obavezna dati, prodati, dati u privilegiranu koncesiju. Dakle, izigravaju se čak i odredbe o koncesiji, jedan od najvažnijih antikorupcijskih zakona i pod obvezom odnosno posebnim javnim izlaganjem ministra Šukera da se nijednim pojedinim zakonom neće drugačije rješavati pitanje koncesije. Dakle, i zakonom omogućavamo da se te odredbe izigravaju i da se izravno ili neizravno pljačka ono što je najvažnije ostalo, a to je narodna imovina, blago koji svi otimači i zavojevači koji su bili, dolazili, prolazili ili otjerani, nisu to otuđili, a sada mi to radimo, sada vi to radite. Premijer Sanader, bivši premijer, onaj koji nas je u ovo uvalio, onaj koji je netragom nestao, onaj koji je pobjegao i rekao ne damo ni metra, ni centimetra strancima, a sada im daje kilometre i kilometre kvadrata i to u isto vrijeme dok se zahvaća u džep najsiromašnijima. Još sam jučer rekla zaista nema mjesta čuđenju, jer to nije prvi put. Svaki put upali, jer građani povjeruju. Ako je i bilo nekih propusta pa nije moguće da se toliko možemo varati. Zar je moguće da vlast može toliko varati? Prevarom se zaista može doći na vlast, ali prevarom se ne može ostajati, bar ne tako dugo na vlasti. Nema onoga tko ne osjeća ironiju u nazivu i u obrazloženju ovog zakona da je ovo porez solidarnosti. I onda se postavlja pitanje kako danas ta nesposobna vlast može ukloniti ovaj proračunski deficit, kako će ukloniti taj deficit kad broj korisnika mirovina zbog katastrofalne i demografske situacije u Hrvatskoj poraste sa milijun i 16 na više od milijun i pol umirovljenika, a gospodarstvenici pritisnuti i oni haračem države više ne budu imali snage da se nose sa globaliziranim kapitalizmom i da izbore svoje mjesto na takvom jednom tržištu. Ako Vlada neće slušati glas razuma i ako donese ovakvu štetnu odluku onda ćemo biti načelo građanskog neposluha, rekao je sindikalac Matijašević. I neće biti tih zabrana … [[Govornica se ne razumije.]] okupljanja na Markovom trgu, a bit će očito uska i splitska riva. Postavlja se pitanje, dobro bilo je i sposobnih, manje sposobnih, nesposobnih Vlada, ali se postavlja pitanje pa kakvi ste vi to ljudi kad oduzimate tim ljudima, pa ima drugih načina da se oduzme. Evo nekoliko samo primjera, da naplatite ono što bespravno drže oni koji su se obogatili na narodnoj imovini, na zemljištu, na kopanju rudnog blaga. To su milijuni i milijuni, desetine i desetine milijuna, ako ne i stotine. Ali što radi Vlada? Dakle, ne samo što donosi paralelno takve zakone kojima to još želi blagosloviti, nego i dalje ostaje na braniku megalomanskih investicija, a u biti kad su takve investicije u pitanju nikada do sada nismo znali u startu koliko će to koštati i koliko će trajati takva gradnja. Nikad to nismo doznali, uvijek ima prostora za dodatna proširenja, za dodatna produljenja, jer naravno to onda više i košta. Prema tome, ovaj zakon koji se predstavlja uz to kao jedna antirecesijska mjera, jedna je od najgore mogućih mjera, pljačkati vlastiti narod. Najbolji je porez stari porez, a već smo čuli ovdje nebrojeno puta da oni porezi koji kad se uvedu teško onda i kad nema baš nikakvog, nikakvog opravdanja, teško da se ukidaju. Zato eto ovo je prilika da se kaže građanima da nemaju i da ne traže više ništa od ove vlasti i da se ne pitaju što ta vlast može za njih učiniti.
Zahvaljujem. Vrijeme vam je isteklo!
Ali oni za nju mogu učiniti da joj uskrate glas na sljedećim izborima.
Isteklo vam je vrijeme. Hvala vam. I molim vas dvije stvari još jednom. Držimo se teme i dajmo govorimo o onome što je na dnevnom redu i drugo, klonimo se tih teških riječi. Pa nemojte to činiti, mislim mi smo ipak ovdje u Hrvatskom saboru. Molim vas, nemojte da vas moram upozoravat na to. Na redu je uvaženi zastupnik Arsen Bauk. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Evo ja ću platit kavu, samo mogu ja počet? Vi se dogovorite. Ništa, ja vas molim da stavite štopericu na početak iako mislim da neću svih deset minuta pričat, već sam danas dovoljno. … [[Upadica se ne čuje.]] Mogu sad krenut? Dakle, gospodine potpredsjedniče, kolegice, kolege. Ovaj zakon o još jednom porezu i uvijek se dobro sjetit a tko plaća porez, porez plaća naravno, ovaj porez će platiti oni ljudi koji dobivaju plaću i to koji dobivaju plaću ili neki drugi prihod iznad 3000 kuna. A koja je uloga države u tome da odredi tko će plaćati koliko porez? Uloga države je ustvari da od onih koji imaju prikupi nešto novca u državni proračun i onda ih temeljem svojih političkih odluka, temeljem važećeg zakona podijeli ljudima na način ili institucijama na način za koji misli da je najbolje da upravlja država. I tu ustvari država odlučuje kome uzeti, a kome dati svojom politikom i donošenjem zakona i nekih drugih propisa. I ova Vlada je jasno odlučila kome uzeti, ali je nejasno odlučila kome dati. Naime, uzet će svima, dakle onima koji će platiti ovaj porez, onima koji zarađuju iznad 3 000 kuna, a svima, to su oni koji će plaćati više cijene zbog povećanja PDV-a, a kome dati, to je već jedan malo veći problem. Ponovo dakle dati u neracionalno veliku i skupu državnu upravu, dati u projekte sumnjive kakvoće, da ne kažem kvalitete i sumnjivih motiva, dati u sve ono što hrvatski građani ne trebaju plaćati, ali evo, platiti će. Što je SDP predložio? Predložio je jedan set amandmana kojim bi se to što država daje smanjilo za milijardu i 600 milijuna kuna čini mi se, a da kvaliteta života, usluga države u Hrvatskoj ne bi pala. A ne bi uzeli nikome. I upravo je to razlika onoga što bi mogla napraviti SDP-ova Vlada i onoga što radi Vlada HDZ-a i njegovih partnera. Tijekom ovih rasprava pitali smo se što je to bogatstvo? Da li su oni koji imaju iznad 3 000 kuna bogati? Međutim, nisam siguran da se po određivanju stope ovog poreza vodilo računa o tome tko je bogat, a tko nije. Jednostavno se izračunalo koliko treba novaca, vidjelo se koliko iznosi prosječna plaća u Republici Hrvatskoj i kakva je struktura i onda se odrezalo tamo gdje se moralo. Prema tome, nije ovo porez da se štite najugroženiji, najsiromašniji, ovo je jednostavno uzmimo od onih od kojih još možemo nešto uzeti. Da je tome tako, pokazao je naravno cijeli prošlo tjedan kada se ustvari nije ni znalo kako će izgledati ovaj porez. Krenulo se od 8% pa je onda bilo 5%, pa je bilo 3% pa su onda došle ove dvije stope 2 i 4, pa se onda govorilo na cijelu plaću, na ovo što je iznad. Pa se onda govorilo biti će povećanje PDV-a 25%, 24%, 23%. Prema tome, nisu tu sad bile neke velike i briljantne ekonomske analize da bi se vidio utjecaj toga na gospodarska zbivanja, nego se jednostavno uzelo kalkulator, vidjelo se ima toliko plaća iznad 3 tisuće, toliko je plaća iznad 6 tisuća puta 2%, puta 4, to je toliko novaca. Bez nekih velikih gledanja kako će to sad opet imati utjecaj na gospodarska kretanja, da li će onda poslodavci sad prijavljivati ljude na 2 999 kuna ili na 5 999 itd. Uostalom, onaj tko ima 6 001 kunu će platiti 240 kuna poreza, a onaj koji ima 5 999 kuna će platiti 119 i nešto kuna poreza, prema tome i u tom dijelu bar malo zakon je nepravedan. Ovo je ustvari ad hoc porez. Dakle, cijeli prošli tjedan smo slušali promjene stopa i međustopa ovog poreza i na kraju, evo kao u ovome kolu sreće, eto sva sreća petak je bio zadnji dan kad je Vlada trebala odlučiti pa su onda odlučili ovako na 2 i na 4%. Možda bi neko rješenje drugo da je to bilo subota, nedjelja bilo bolje, možda bi bilo i lošije, to nikad nećemo znati. Dakle, svi plaćamo 1% većeg PDV-a, a građani će, oni koji zarađuju iznad 3 000 kuna platiti još nešto iz plaće, ustvari neće platiti oni, za njih će to platiti poslodavci, odnosno Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje za svaki slučaj jer proračunu treba novaca, državi treba novaca i naravno onda se ne biraju sredstva kako bi se do njih došlo. A drugo rješenje da se smanji proračun, da se smanje rashodi se nije željelo, nije moglo ili nije htjelo naći. Nije bilo dovoljno političke volje ili snage da se to napravi. U raspravi naravno o proračunu ministar Šuker nas uvjerava da ne može ovo, da ne može ono, da se neka prava ne mogu rezati, da se neke stavke ne mogu rezati, da se neke investicije ne mogu rezati. Ja sam stekao dojam da je ustvari on rekao da on ne može ništa napraviti, što se u mnogo čemu možda i slaže sa stvarnom situacijom i to ne mislim da samo ne može on napraviti, nego ne može napraviti ni cijela ova Vlada. Zbog toga je naravno potrebno da građani odluče kakvu Vladu i dalje žele jer na ovim obećanjima koje ste dobili, na ovo povjerenje koje je Vlada dobila od građana u studenom 2007. na ovom plavom plakatu protiv novih poreza, to obećanje je očito iznevjereno. Prema tome, mandat za ovo više nemate. Kolegice i kolege, ovo nije običan porez. Mogu samo završiti sa jednom rečenicom. Ovo je porez koji vas vodi u poraz. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Tanja Vrbat. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici koji su preostali u dvorani i predstavnici Vlade. Da je netko od nas ili bilo koji građanin bio odsutan iz ove zemlje mjesec i pol, dva mjeseca zadnjih ovih 2 mjeseca, da je bio recimo na nekakvom dužom putovanju i sad se iznenada vratio, upalio televiziju, ja vjerujem da mu ništa ne bi bilo jasno. Ne bi znao o čemu mi danas ovdje raspravljamo. Jesmo li svi poludjeli? Kakva je ovo sad odjednom nastala kriza? Pa do samo prije dva mjeseca mi smo živjeli u državi blagostanja, otvarala su se gradilišta, dijelili su se, obećavali su se besplatni udžbenici, otvarali su se javni radovi. Jest bila nekakva svjetska kriza, ali eto, ministar financija je rekao da val te krize neće se odraziti na Hrvatsku, neće se prenijeti na Hrvatsku. Danas čujemo od kolega s druge strane sabornice da smo osupnuti tim valom koji nas nije trebao zahvatiti. Sada uvodimo krizne poreze i to na neto primitke i to od danas na sutra iz vedra neba. Jučer je u ovoj sabornici kao i danas, a bit će ih i dalje, bilo puno kritika na račun ove Vlade. Jučer je u jednom trenutku gospođa premijerka rekla mi smo tu kako bi sve to podnijeli. Pa valjda je mislila na preostali dio Vlade koji je tu ostao nakon što je glavni glumac ove, kako bi je ja nazvala izvršne kazališne družine otišao i sada se odmara po luksuznim jahtama na prekrasnom moru ove naše zemlje koju je opustošio on i njegova svita. Jer Vlada Republike Hrvatske ponaša se po meni kao kazališna družina. Ona samo ostavlja dobar dojam i kreira specijalne efekte. Po toj našoj Hrvatskoj Vladi, kod nas je sve bajno. Eto, mi smo, čak je rekao ministar Šuker ispunjavamo mastrijške kriterije deficita i time se valjda opet želi ostaviti dojam da je sve pod kontrolom. Međutim unatoč tome što uvodna izlaganja i jučer i danas predstavnika Vlade i vladajuće većine jesu pomirljiva i želi smiriti strahove koje su pobudili ti prijedlozi među našim građanima. Način na koji se te mjere naprasno uvode su vatrogasne i pokazuju samo kako se novac u praznu državnu kasu mora odnekud stvoriti, od danas na sutra. On se mora stvoriti, a naravno da će se to uzeti direktno iz džepova građana. Jer i oni koji nemaju primanja manja od 3 tisuće kuna, PDV će poskupjeti i cijene svega će skočiti. Ja pozivam građane da idu u trgovine danas zapisati cijene osnovnih životnih potrepština i prehrambenih potrepština i neka idu za mjesec dana. Vrlo vjerojatno, gotovo sigurno će cijene biti skuplje, jer osobno smatram da, ustvari ne smatram, nego sumnjam u društvenu osjetljivost naših trgovačkih lanaca. Harač na sva primanja, plaće, mirovine i primitke iznad 3 tisuće kuna, čak državni tajnik još nije odgovorio na moje prethodno pitanje da li će se oporezivati čak i dodaci na invalidnine i tjelesna oštećenja. Pa molim da odgovori. Evo klima da ne, ali neka to kaže da se građani uvjere u to. Da li će se oporezivati dohoci, odnosno primanja koja imaju pripadnici svećenstva, klera, isto kao što sam prije pitala. Oni su također plaćeni iz državnog proračuna i trebaju dijeliti sudbinu svih ostalih građana. Taj kako ću ga i ja nazvati harač na neto plaću je mjera iz očaja, kao i podizanje PDV-a, kao i cijeli rebalans u cjelini. Vlada se ponaša kao da je na Hrvatsku pao meteorit. Ljudi vas pitaju po cesti kakva sad odjednom kriza? Kakav porez solidarnosti, kako ga ovdje nazivaju predstavnici Vlade i koalicijskih partnera. Nije porez solidarnosti. Ovo je namet na zdravu pamet. Porez solidarnosti bio bi kada bi recimo Hrvatsku pogodio kakav potres, tsunami, meteorit ili ne daj Bože da bi se ponovio nekakav rat. Tada bi hrvatski građani samovoljno, sigurna sam, davali svoj doprinos u okviru vlastitih mogućnosti, kako su to znali raditi. Ali ovo nije taj slučaj. Sada svi skupa plaćaju nesposobnost, površnost i neodgovornost vođenja države, koja je nakon mnogo godina kulminirala. Kažem da se Vlada ponaša kao da je na Hrvatsku pao meteorit, jer sad odjednom priznaje da smo u problemima. Sad odjednom jesmo u krizi i to krizi u kojoj želite ostaviti dojam doslovno pala s neba. Pojavila se ni od kuda i obrušila se na svih nas. Građani žele živjeti donekle, građani su do sada živjeli normalno, jest teško i sada im nije jasno što se zbiva. Hrvatsku je obuzela atmosfera straha i nesigurnosti. Ovo je trauma za čitav narod. Kada je SDP u kampanji za posljednje parlamentarne izbore upozoravao da će do ovoga doći, da će se kronična zaduženost i neproduktivnost našeg ekonomskog sustava pretvoriti u kolaps, tada ste nas ismijavali. Kada smo predlagali oporezivanje krupnog kapitala, pokušali ste od nas napraviti bauk, stvarajući dojam da bi se valjda oporezivalo i kumice po placevima, odnosno tržnicama. Polijepili ste cijelu Hrvatsku plakatima koje je kolega Maras se potrudio izvući i pokazati kako će demonstrirati evo kolega, i jamčili ste naravno, to se sjećamo još iz prethodnih izbora, da svojim jamstvenim karticama da nećete podizati PDV. No upravo ga povećavate. I to su povijesne činjenice koje ne možete demantirati. Ali povijest vladavine HDZ-a se ponavlja. '99. smo bili u sličnoj situaciji, sada smo psihološki i u istoj situaciji. Ljudi to uspoređuju. Na rubu smo gospodarskog kolapsa, u kroničnoj nelikvidnosti i na neki način ponovno u nekoj vrsti međunarodne izolacije. No tada je došla neka druga vlast koji vi i dan danas prozivate, koja je vladala samo 3 godine i koja je sanirala i stabilizirala financije ove zemlje, imala je najveći gospodarski rast i provodila odlučne mjere dovodeći u red državne financije i otvaranju Hrvatske svijetu. U međuvremenu HDZ-ova kazališna družina je dobila novog režisera i ponovno je stupila na scenu. Imala je dojmljive izvedbe i specijalne efekte u kojima je glavni lik premijer Sanader bio tada donedavno spasitelj svega i svakoga. I opet se nastavljalo starom praksom, opet smo se vratili gdje smo bili '99. I povijest će pokazati, dragi kolege i kolegice, da li je ovog puta bilo u pitanju 200 bogatih obitelji ili neki drugi broj. Prozivate nas da je Račanova Vlada, koalicijska Vlada koja je vladala nepuni mandat ostavila dug i deficit. Jest, ali zna se gdje je on utrošen. To je išlo na ceste koje su donijele veliki razvoj i koje su zauvijek promijenile prometno lice i koncept naše zemlje, sanirani su ogromni dugovi koje su ostavile prethodne godine HDZ-ove vladavine koje, nemojmo zaboraviti, opljačkala i penzije i društvenu imovinu. '99. zemlja je bila na rubu provalije kao i danas, i svima je valjda jasno već zašto. Ovom zemljom HDZ-ove Vlade vladaju neodgovorno. Državni proračun viđen je kao vlastiti bankovni račun i sredstvo kupovine glasova, pa tako i za one izbore koje su bile prije nepuna 2 mjeseca kada se diljem Hrvatske svečano otvarala gradilišta i stvarao se dojam da živimo u državi blagostanja. No, znate do čega će nas ove vatrogasne mjere dovesti i najveći ekonomski stručnjaci su rekli da oni će samo kratkoročno uvođenje ovih poreza donijeti do predaha državnih financija, ali dugoročno one ne vode nikuda. No valjda znate i računate na to da ćete do tog trenutka već svi valjda biti na nekakvim jahtama i odmorima i nećete se ni osvrtati za sobom da bi vidjeli kakva pustoš ostaje. No odite na odmor. Mi smo ipak demokratska zemlja i građani će izabrati bolju budućnost. Neće dozvoliti da se treći put ponovi ova ista predstava. Hvala.
Zahvaljujem. Moram ipak malo intervenirati, ne znamo otkud ste pronašli da s ove govornice kažete da je Hrvatska u međunarodnoj izolaciji. Mi smo. … [[Upadica se ne razumije.]] Kaj to znači na neki način. Ili je, ili nije. A drugo, kaj se tiče, meni je drago vas vidjeti, imate prekrasnu boju. Znači i vi ste uživali u blagodati i mora i sunca i treba dalje uživati. Idemo dalje. Bez dobacivanja. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Deneš Šoja. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče, cijenjene kolegice i kolege i predstavnici ministarstva. Želim se uključiti u ovu raspravu, iako mislim da ove rasprave i jučerašnja i današnja i svi ti zakonski propisi svatko to nekako koristi tu govornicu da se dotakne jedno, drugog i trećeg, jer je ta problematika nekako povezana. Moram reći da sam bio prisutan kao predstavnik određene manjine i koalicijski partner na razgovorima kada su se ove stvari, da tako kažem, dogovarale u Vladi i isto tako moram naglasiti da u prvom trenutku nisam bio oduševljen sa ovakvim porezima. Međutim, kada je objašnjena situacija u kojoj se u ukupnosti nalazima, a s druge strane da su to na određeni način rekao bih vatrogasne mjere, a da se paralelno, to naglašavam, jer to je posebno za mene čak i najbitnije, da će se paralelno u narednih godinu, godinu i pol dana raditi na dugoročnim mjerama. Znači i posebno ministar financija je na tome inzistirao, da se rashodna strana mora smanjiti, preispitati itd. I ja iskreno očekujem da će upravo za ovih godinu dana dok budu djelovale odredbe ovih zakona, da će se doista napraviti jedan kvalitetniji pomak. Da se vratim na ovu tematiku vezano za ove poreze. Malo prije sam sa kolegom predstavnikom umirovljenika malo o tome razgovarali, jer imam osjećaj da se to ipak cijela situacija malo dramatizira u materijalnom smislu. Naime, moram i to naglasiti da je vjerojatno različita pozicija ili situacija tih ljudi koji će biti pogođeni u gradskim sredinama u odnosu na ruralne sredine, znači na seoske sredine. Kada sam to pokušavao malo sagledati na primjeru recimo mog mjesta, odnosno sjedište, općine, sela, onda sam došao do podataka da je od sto i nekoliko umirovljenika, njih možda desetak koji imaju preko 3 tisuće. Ali to svih 10 je normalno da bi ostvario preko 3 ili 3 tisuće mirovine, bili su na takvim mjestima, položajima, pozicijama da su imali plaće 5, 6, 7 pa možda i više. I oni su na određeni način dok su bili aktivni osnovne svoje stvari razriješili, zbrinuli. Čak dvojica, trojica od njih iz svojih mirovina pomažu svoju nezaposlenu svoju djecu itd. Prema tome, baš kod te kategorije bar u selima, ja baš veliki neki problem i ne vidim. Što se tiče ovih drugih socijalnih momenata. O tome ću reći nekoliko riječi također sa sasvim konkretne prakse dolje na terenu. Ti ljudi koji primaju određenu socijalnu pomoć i ta cjelokupna socijalna problematika bi trebala da se jednoj velikoj reviziji podredi. Ja sam malo prije u prijepodnevnim satima dao bivšem ministru, jednu inicijativu koju sam ja pokrenuo još 2000. godine. No nažalost ni od strane županije, ni od strane ministarstva, vjerojatno do njega to nije ni došlo. Nisam dobio nikakav odgovor. Naime, mi imamo dolje takvu situaciju da se mnogima korisnicima tih raznih socijalnih pomoći, još ako ima koje dijete sa dječjim dodatkom više isplati, odnosno da tako kažem ne isplati mu se raditi za 2, 2,5 tisuće, kada on može ne raditi i dobiti tisuću ili tisuću i pol. I onda sjedne pred trgovinom i piju jeftino pivo, jel. I još dalje da kažem. Svakako izuzimam one koji su bolesni koji to doista i zaslužuju. Ali onda imate i takvu situaciju da vam taj isto često puta i korisnik tih socijalnih pomoći, on svoje dijete dovozi u školu, doduše ne sa novim ali sa nekim Golfom. I mali izađe. I ako je to viši razred, onda ima obično mobitel, bez obzira što otac prima socijalnu pomoć, ako je manji to nema, onda trči u pekarnicu po burek. Prema tome, tu ima jako, jako specifičnih problema u tom pogledu. I mislim da ta socijalna sfera zaslužuje jednu ozbiljnu reviziju dolje na terenu. Nekada moram i to reći da nitko u selu nije mogao dobiti socijalnu pomoć ako se nije tražilo mišljenje vodstva toga sela. To više ne postoji. Mogu ljudi podastrijeti dokumentaciju centru za socijalnu skrb, da li tu ima falsifikata i ovakvog i onakvog. Nitko nikoga ne pita, oni dobivaju. Prema tome, mislim da to treba malo preispitati. Da se vratim na trenutak za ove dugoročne mjere. I znamo da je to veliki problem, velik broj činovnika kako se kaže. No međutim, to se stvaralo po meni 15 do 18 godina. I to se ne može presjeći za mjesec, dva dana, jer bi to značilo jako veliki problem i to je dosta nemoguće. Ali sa jednom određenom reformom i reorganizacijom kompletne uprave, odnosno tih lokalnih jedinica u dužem periodu vjerojatno je to moguće. Ja bih tu sada dotakao se dva momenta. Mi znamo da je jako teško mijenjati taj zakon i ukidati općine. Kada mi bolje pogledamo doista nitko nije naivan, pa iz političkih razloga to ne čini, jer mi imamo predsjedniče izbore, parlamentarne izbore, lokalne izbore. Mi imamo za vijeće nacionalnih manjina, dolje u selima imaju za vijeće mjesnih odbora, gradskih četvrti i konačno mogu biti izvanredni izbori. Prema tome, kada bi koji su svi bili u istom periodu bar približno u roku od mjesec dana, vjerojatno poslije tih izbora bi se tu mogao napraviti jedan zaokret. Ali moram reći sljedeće. Bilo je zato razloga jer prema Zakonu o prostornom uređenju, rok je bio 30. 12. 2000. godine da se donose prostorni planovi. Prvi rok 2000. godine naglašavam. Međutim, preko 50% lokalnih jedinica, odnosno općina, vjerojatno i dobar dio gradova, nisu bili u mogućnosti i u stanju ispoštovati taj rok. Kasnije, to je bilo 2000. znači u vrijeme koalicijske vlade i tamo piše u članku 52. stavak 2. zakona, tko to ne napravi raspušta se općinsko vijeće. To je mogao biti razlog da se uopće ne reorganiziraju. To je točno tako piše u tom zakonu. Nijedno općinsko vijeće nije raspušteno. Ja barem nemam informacije. Kasnije taj rok je produžen za 31. 12. 2005. znači to je već bila druga Vlada. Ni ta Vlada nije ništa u tom pogledu napravila. Nijedno vijeće nije raspušteno. Kasnije se to produžilo još jedanput do 31. 12. 2007. godine. Ne znam da li su to svi napravili. To hoću da kažem da je to jedan takav problem neovisno koja Vlada, kakva Vlada. Nitko nije naivan u politici da ulazi u one stvari od kojih će imati nekakvu političku štetu. To važi za jedne i za druge, da tako kažem. Ili drugi momenat, mi smo imali dole na terenu rok da se do 17.4.2002. godine donesu programi, da se izrade programi raspolaganja sa nekretninama u državnom vlasništvu. Više od pola tih općina također nije donijelo. Prema tome, i to je jedan od tih razloga. Evo polako ističe i vrijeme. A još ću jedan momenat naglasiti kad su u pitanju i drugi momenti o tome sam želio govoriti. Ovaj drugi aspekat rashoda, rashodovne strane proračuna tu moram reći jednu određenu opasku. To je sad vezano za naša područja, za Baranju jer nama se desilo, naime nismo zadovoljni sa tretmanom osim ovih posljednjih nekoliko godina kada je tu malo krenulo to ulaganje i ja se nadam da će se to nastaviti. Žao mi je što je isteklo vrijeme, još sam par stvari htio naglasiti ali to ćemo drugom prilikom, bit ću discipliniran. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Pred nama je zakon koji je ipak izazvao strah među građanima i normalno da se zove harač, građani su to prozvali harač, naravno da smo mi prihvatili jer smo takvog mišljenja. I gospodin Šoja je rekao da je i on bio skeptik kad se donosio taj zakon i kad je kako ste rekli objašnjeno odnosno rečeno da su to vatrogasne mjere i da je ministar financija odnosno da je Vlada rekla da će se raditi na dugoročnim mjerama. Naravno, međutim ranije je trebalo raditi te dugoročne mjere, ranije je trebalo raditi te preventivne mjere, ranije je trebalo odnosno na vrijeme je trebalo spremiti vatrogasce da zapravo budu spremni i da manje kuća izgori. Sjetimo se zapravo kada je Vlada napokon priznala da je država u recesiji da je donijela isto tako i antirecesijske mjere među kojima je jedna bila održavanje životnog standarda najugroženijih skupina hrvatskih građana. Ali pitamo se tko su te najugroženije skupine. I tada su sindikati upravo podržavali te mjere ali upravo zbog toga što su one usmjerene obrani standarda građana. I ja ću se prisjetiti danas kao i moji kolege na predizborno vrijeme zapravo prije parlamentarnih izbora pa ću ponoviti kada su naše namjere bile pravednije raspodjele a time i, zapravo da su naše bile namjere ne povećanje poreznih opterećenja nego pravedna raspodjela. Naime, veliki dio poreznog kolača po zakonima koji su vladali i koji vladaju ostaju u džepovima tajkuna. Nije na odmet prisjetiti se ni realnosti sadašnjice a to je prizora koji s jedne strane a ne možemo to sve svesti ni na pojedince čeprkaju po kontejnerima a s druge strane grupa prebogatih moćnika vedri i oblači. Voze izvanserijske automobile i jahte i to naravno bez carina, bez trošarina, adekvatnih trošarina i bez PDV-a. Ljudi su odnosno naši su građani jednostavno u svojoj nemoći da bi išta u društvu promijenili na sve to pomalo oguglali. I od svega toga ponavljam danas po drugi put preostaje mi jedino da svoj bunt iskažu apstinencijom na izborima. Isto tako, nije na odmet spomenuti da su ekonomisti godinama zahtijevali da se zaustavi potrošnja na svim razinama, ali bojim se da predložena Vlada ne može napraviti ništa od toga. Političari su krivi jer Hrvatsku nisu stvorili socijalno pravednom državu kakvu smo htjeli, kakvu je narod htio odnosno uništeno je domaće gospodarstvo i pretvorena je naša Hrvatska u zemlju uslužnih djelatnosti i trgovine. I naravno, sada se spas traži, opet će ovu državu spasiti narod svojim žrtvama, odricanjima odnosno uvođenjem ovoga kriznog poreza. Krizni porez ili harač, ljepše je reći krizni porez, međutim ipak se radi o haraču. Traži se solidarnost. A ne bi li bilo solidarno i pravedno da progresivnim oporezovanjem onih bogatih i imućnih kojima je ovo društvo i omogućilo tu poziciju da ono se najviše žrtvuje u krizi. E to smo mi htjeli našim načinom oporezovanja kolegice i kolege. Nije na odmet spomenuti i hrvatske umirovljenike koji su svo vrijeme bili socijalni amortizeri i jamac socijalnog mira a zna se da je udio mirovina svega 39% prosječne neto plaće. O apsurdnim izračunima smo čuli danas i zbog toga neću ponavljati. Prema tome, mogu reći da govorimo o novim kriznim nametima i ovo jest a to sam i danas čula već, ponovit ću, kao srednjovjekovno uzimanje i zato ga mnogi i nazivaju haračem. Novi porezi kolegice i kolege u ovakvom dijelu će sigurno urušavati poreznu vazu. I još nešto vezano baš striktno na ovih par članaka ovoga zakona a to je da je on nedorečen. Piše da će podrobnije preporuke dati ministar financija 30 dana po donošenju ovoga zakona. Članak 8. kaže da će ministar pravilnikom naći načina odnosno napisati, propisati način provedbe ali s druge strane precizno su navedene kazne. I ponavljam kolegice i kolege, novi porezi u ovakvom dijelu će sigurno uništiti odnosno urušiti poreznu bazu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. I kolegice Šimac, nije narod dao naziv takav i ne proziva narod ovo haračem nego to smo mi dali narodu a onda se to stalno ponavlja. Dakle, narod bolje govori hrvatski nego mi hrvatski zastupnici u Saboru, jer harač je bar riječ koja ni po čemu ne pripada u hrvatski jezik pa čak nije niti prema Poslovniku Hrvatskoga sabora govoriti drugim jezikom, doli hrvatskim. Ja bih, s obzirom na to da se puno govorilo ovdje o ovom zakonu, a vraćalo cijelo vrijeme na proračun i na sve ovo što ide, a u paketu je sa ovim zakonom, odnosno sa proračunom, ja bih svoju raspravu usmjerio i pored toga što imam tu pripremljen materijal, jer ne osjećam se baš ležeran u ovoj materiji, ali bih se osvrnuo na riječi gospodina Zorana Milanovića, dakle i onda bih zapravo završio sa ovim zakonom. A on kaže: Nakon što je Vlada Jadranke Kosor poslala u Hrvatski sabor treći i do sada najbolniji rebalans državnog proračuna, nervoza u redovima političkih protivnika postaje sve veća, pogotovo kada su shvatili da s tim rebalansom ni za lipu nije smanjen doplatak za 400 tisuća djece te rodiljne naknade za što se izdvaja preko 4 milijarde kuna. Dok se u prošlim vremenima to drastično rezalo upravo dolaskom onih koji danas tako gorljivo zagovaraju čelnici glavne oporbene stranke SDP-a i njihovi politički i medijski trabanti, a s obzirom na to da su rebalansom ostale nedirnute i socijalne naknade koje su lani povećane, kritičarima u Vladi ostaje sve manje manevarskog prostora da najnoviji rebalans proglašavaju antipopulacijskim i socijalno neosjetljivim. Pa upravo stoga i njihovi pozivi na masovne prosvjede i prijevremene izbore gube svaki realni smisao. Naprotiv, inzistiranjem na njima oni se sve više razotkrivaju kao remetilački faktor kojem nije cilj stabiliziranje državnih financija i početak rada na proračunu za 2010. nego im je jedini i isključiti cilj dočepati se vlasti pod svaku cijenu. Da je to tako potvrđuju i neozbiljni prijedlozi koji dolaze iz SDP-a, ali i drugih iz oporbe da se preko noći otpusti i 70 tisuća zaposlenih u upravi, da se PDV još više poveća i da se u pomoć pozove neumoljivi MMF. Nažalost, na sličnom … [[Govornik se ne razumije.]] oglašavaju se i drugi kritičari Vlade, no najdrastičniji primjer bezprizornog licemjerstva i nebrige za radničke interese ovih dana nam je ponudila predstavnica SSH-a Ana Knežević, koja je nakon prvotne potpore Vladinim mjerama ekspresno okrenula …
Uvaženi zastupniče, ne možete čitati iz novina svoj govor. Možete prepričat, ali ne možete čitat. Hvala lijepa.
Hvala, gospodine potpredsjedniče na ovom upozorenju, ali dakle ovo su riječi gospodina Zorana Milanovića, dakle čovjeka koji je na jedan vrlo lijepo način opisao ovo stanje koje danas i jučer doživljavam u Hrvatskom saboru. Dakle, on je upravo pogodio bit stvari, a to se tiče i jučerašnje teme i ove danas i evo sad na vaš nagovor dakako odustajem od čitanja kao takvoga, ali dakako da ću ga prepričati. Dakle, i on kaže kako je moguće da oni koji se bore za prava onih koji su najslabiji, najmanje zaštićeni, dakle i onih koji su prioritet ove države, kako je moguće da se sada ujedinjuju u aktivnostima rušenja upravo sustava koji osigurava kakvu takvu stabilnost svih tih i u ovom vremenu tako je. Prema tome, dakle čovjek dovodi u izravnu vezu i neke ljude u sindikatu i neke ljude koji su izrazito neodgovorni uz sve poštivanje slobode u medijima koji su se pridružili takvom nastupu i koji misle da se može riješiti ovaj generalni problem u kojem je jednim dijelom i Hrvatska, izlaskom na ulice. Dakle, priča o praznim želucima, o izlascima na ulice, o svemu tome zapravo je jedna velika krinka iza koje stoji jedna notorna dakle poznata želja za vlašću koja je doista u ovom času bespredmetna, u svakoj mjeri, preko mjere i doista nije na mjestu. Jedna odgovorna oporba bi trebala nastojati usmjeriti sve ovo djelovanje koje Vlada čini i koje mi svi ovdje činimo da bi zapravo isplivali iz ovog problema u kojem se nalazimo, a koji nije nikakav autohtoni ili izraziti, prepoznatljivi hrvatski problem, nego je opći i generalni, pa čak i ako se prihvati jučerašnja teza o kojoj je govorio gospodin Jurčić kad je govorio o 10%-tnom utjecaju izvana, uvezene krize u Hrvatsku. Upravo toliko je i trebalo da destabilizira cijeli sustav, dakle da 10%, što god da to značilo 10%, u ovom slučaju ja mogu gledati 10% državnog proračuna. Da nije izostalo tih 10% mi ne bi imali danas problema. Prema tome dakle, govorimo o generalnom problemu koji je zahvatio cijeli svijet, cijelu Europu. Hrvatska je samo jedna od zemalja koja se nosi s tim problemom i doista je vrijeme da opozicija koju poštivam, njihove čelnike, poštovane drage kolegice i kolege zastupnice i zastupnike, da se doista okrenu i da se, ja bih rekao, zaborave ćoravog posla, da se prihvatimo ozbiljnoga posla, a ćoravi posao je svaki oni koji pokušava naći rješenje u prijevremenim izborima, u zaustavljanju rada Vlade, u nečinjenu i u produbljivanju krize. Hrvatska je zemlja stabilna i gospodarski i socijalno i svakako. Usporedimo je s bilo kim drugim, vidjet ćete da je, bez obzira koliko mi preuveličavali, koliko mi zastupali, nastojimo da takva i ostane. Doista, ne daj Bože da se dogodi ono što smo ovdje slušali i danas i jučer, jer u tom događaju ja mislim da bi stradala Hrvatska, a to nije interes sigurno ni opozicije ni pozicije ni nikoga u ovoj zemlji. I utoliko moja potpora, iskrena potpora ovom prijedlogu Vlade konkretno o kojem sad govorimo i potpora Vladi u činjenju svega onog, makar bilo nepopularno, makar se ne svidjelo, makar ne znam tko imao kakve zamjerke itd., a s ciljem dakako stabilizacije i napretka. Evo hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prva je uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bagarić, vi ste u svom izlaganju spomenuli jednu stvar koja ne stoji. Prvo, šta znači izvanredni izbori? Izvanredni izbori znače najnormalniju demokratsku proceduru kada u državi vlast obavlja posao loše, da građani, oporba, društvo traži prijevremene izbore, traži izlaz iz te situacije. Tu ne treba biti ništa sporno. Ovo što vi govorite da je netko željan vlasti, da je to osnovni razlog, po toj istoj argumentaciji bi se moglo reći da je i HDZ željan ostati na vlasti, a to je cilj političke stranke da svoju politiku provodi na način da dođe na vlast. Vaša politika je u ovom trenutku loša jer državi ide loše i normalno da je zamijeni politika koja bi mogla biti perspektivnija i bolja i u tom smislu SDP želi doći na vlast. Drugo, nije dobro da čitate citate koji ovdje netko neupućen pomisli da je to Zoran Milanović, predsjednik SDP-a. To je novinar koji radi u jednim novinama koje su danas postale bilten HDZ-a, radi se o Vjesniku koja je novina utjecajna toliko da ima 1 000 prodanih primjeraka dnevno i da nema Narodnih novina vjerojatno ne bi nikako mogla egzistirati. Vlada je spojila Narodne novine i Vjesnik ne bi li ta novina na neki način preživjela. I taj, znači novinar i ta novina koja se financira iz javnog novca ne piše na način da se prodaje, da to čitatelji traže, da ima realno pokriće na tržištu, nego piše tako kako Vladi odgovara, a to sve opet plaćaju hrvatski porezni obveznici i hrvatski građani i zato takve novine ne treba uopće uzimati sa bilo kakvim respektom. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Dragi kolega, ja ću govoriti ono što iskreno mislim i što osjećam, ništa drugo pa kako god da to izgledalo i nemam potrebe se nikome živome dodvoravat niti umiljavat. Upravo iz razloga da imam ovakav medijski prostor kakav imam, upravo iz razloga što imam ovakav medijski prostor kakav imam u kojem je puno važnije, puno važnija postaje vijest ako ja nešto ovdje ružno kažem ili ako vas uvrijedim i pojavim se s tom viješću na prvoj stranici, nego da ovdje iznesem ne znam kakvu strategiju ili da ne znam o čemu ozbiljno govorim. Utoliko treba zaštiti i taj Vjesnik kao normalnu novinu koja, Bože dragi, koja govori o konkretnim stvarima i koja oprostite, mogu li, dakle koja ima također ljude, odgovorne ljude koji imaju pravo na svoj komentar kao i onaj u drugim novinama. Prema tome, on je komentirao ono što je komentirao. Ja se slažem s ovim komentarom i iz tog razloga sam ga citirao. Druga stvar, pa ljudi moji, na vlast bi, a nemate volje ni da saslušate što vam netko kaže koji ima pravo na 2 minute.
Molim vas, bez dobacivanja.
S druge strane, govorite što je neobično što se poziva na izvanredne izbore? Pa neobično je to što vi pozivate na neobičan način. Vi zovete ljude na ulice da bi došlo do izvanrednih izbora, što je revolucija zaboga. Prema tome, nitko tu revoluciju ne doživljava niti je smije dopustiti niti smije je poduprijeti jer je to doista, to je marksizam zaboga. S druge strane, ovdje dokle god ova Vlada ima većinu, dokle god ima većinu, a o čem pričam, ova Vlada ima potporu i ima većinu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Isteklo vam je vrijeme. Imamo drugu repliku, to je uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Bagarić, ja sam se javio za repliku kad ste rekli da se ne osjećate ležeran u ovoj situaciji prije nego što ste počeli čitati ovaj citat. Najprije sam čuo nešto Zoran Milanović, pa reko ne znam tko je, je li to predsjednik naš napisao, ali onda, zato sam i pitao iz kojih novina. Pa čujte, čitati govor iz Vjesnika u ovoj situaciji, iz Vjesnika, mislim da nije ni primjereno u ovoj situaciji ako nemate svoje mišljenje, čitati mišljenje nekoga drugoga. Isto kao što vjerojatno nije ni primjereno da ja vama sada kažem da sam čitao nedavno u Jutarnjem listu da je kod onoga izbjeglice Čurkovića da ste vi bili tamo i kaže skrivečki ste se s njime rukovali jer se kaže naš zastupnik Bagarić. Prema tome, to su sve stvari koje novine pišu, ali u ovoj situaciji mislim da je bitnije reći da ovo sve što ste iznijeli, da je to stvar koja je vaše mišljenje, a isto tako da ova oporba ima pravo i mogućnosti da izrazi mišljenje onih ljudi koje predstavlja, 800 tisuća birača, ljudi koji su se našli u teškoj situaciji jer ne možete reći da bez obzira da li je to 2%, 4%, ali svaki takav krizni porez, ja neću govoriti o haraču, to je porez, krizni porez, da on stvara jedne poteškoće u obiteljima koje radi i u situaciji u kojoj se nalaze. Hvala i vama.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Krivo ste razumjeli. Nisam ja rekao da se u ovoj situaciji osjećam neležerno, nego sam kazao da na ovu temu, ja sam liječnik dakle i nisam baš kvalificiran govoriti kao netko tko evo, točno ne znam ni ja, mogu ustvrdit nešto kao što slušam cijelo vrijeme, ljudi koji također nisu ne znam ni ja, tog obrazovanja, a ponašaju se kao najveći mogući eksperti. Kad sam kazao da sam pripravio sebi tekst, moj tekst, ne tekst iz Večernjeg lista, pardon iz Vjesnika ili bilo kojeg drugog. O tome sam govorio. A ovo što ste vi kazali, ne znam o čemu isto govorite. Ivan Bagarić se ni s kim skrivečki ne rukuje. Ja se rukujem uvijek sa svim ljudima koje sretnem i koji mi pristupe. Prema tome, ne postoji čovjek na ovom svijetu s kim se ja skrivam da bi se rukovao s njim i ne znam doista o čemu govorite.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom, uvaženi zastupnik Ante Kotromanović. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Uvaženi zastupnik Dino Kozlevac. Izvolite.
Ništa, vjerojatno nema utjecaja na to. Ja sam prevario svoga kolegu zastupnika, rekao sam mu da je iza mene i zato je izašao sekundu van, ako mu dopustite nakon mene. … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Ja vas molim jer sam ja pogriješio, ako može.
Onda može, hajde.
hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospodo predstavnici Vlade. Jedna porodica ili odgovorni ljudi ili mi sa svojim obiteljima u svojoj obitelji bar ako smo odgovorni, a ogromna većina ljudi je odgovorna, troši u svojoj obitelji novaca koliko ima prihoda. Ako ima 1 000, potrošit će 1 000, ako ima 2-2, ali 2 100 ne može potrošiti jer ih nema. Možete ić jedanput kod jednog susjeda će vam posuditi vjerojatno za nešto. Možemo ić kod drugog susjeda, možemo ić kod trećeg susjeda, nakon petoga više nemamo kamo ići. Ili ćemo trošiti ono što imamo ili ćemo od onog što imamo vraćat susjedima jer će nas susjedi, ljudi koji su posudili nas ganjat da im vratimo novac. Zašto to govorim? Ista pjesma, ista usporedba vrijedi i za proračun i državni proračun. U državnom proračunu, u državi se može trošiti koliko se ima. Jedan imamo, jedan možemo potrošiti. Možemo jedno vrijeme trošiti 1,1 ali taj jedan koji smo posudili prije ili poslije ćemo morati vratiti. Ja mislim da ćemo se složiti svi da je to osnovna financijska fiskalna logika koja nas može rukovoditi kod trošenja novaca. U ovoj situaciji kada smo trošili više nego što imamo i kada imamo problema više posuđivati i kada je projekcija vrlo loša u narednom periodu, jer zarađujemo sve manje, gospodarski pad je sve manji, išli smo tražiti rješenja i od opozicije smo, pardon od pozicije, odnosno vlasti koja je odgovorna i preuzela odgovornost temeljem izbora na koje se danas tu pozivamo i ja apsolutno nema nikakvih problema vezano za legalitet i legitimitet, očekivala su se rješenja u tom pogledu. Međutim nakon ove situacije, a koja se nota bene i u uvodnom obrazloženju zakona opravdava isključivo svjetskom krizom koja se prelila kod nas, međutim poanta je da smo trošili dugo vremena više nego što imamo i sada sa vanjskom krizom i svime što se to poklopilo nemamo kamo ići posuditi novaca, jer susjed je zločest, nam neda novac, eventualno će nam dati, ali će tražiti veliki interes. Za kojom mjerom smo posegnuli u džepove građana. Uveli smo im namet. Neću koristiti onu riječ na koju se tu danas grozimo. Da li je to namet, da li je to daća, da li je to ne znam ni ja koji termin, međutim donijeli smo, danas imamo prijedlog poreza i uzimamo građanima iz džepa. Uzimamo kao dobar primjer da milijon i 400 tisuća ljudi neće biti pogođeno. Ok. Ali nisu oni problem. Problem su tih milijon i 300 koji će biti pogođeno, a od tih milijon i 400 će biti pogođeni umirovljenici, to smo valjda danas nekoliko puta čuli, umirovljenici kojima znači nema više usklađivanja, nema švicarske formule i do kraja druge godine nema usklađivanja mirovina. Prema tome oni će biti pogođeni. E sad u ovoj situaciji valjda je bilo logički da posegnemo za novcem tamo gdje ga u ovoj situaciji i ima, a to su ljudi koji ostvaruju velike dobiti na dividendama, na kapitalnoj dobiti, na kapitalnoj imovini, gdje jedan dobar ljudi, a to su i nadležne institucije rekle i revizije koje su napravljene, jedan dobar dio ljudi koji je povukao ruku u samoposlugu zvanu privatizacija i samoposlužio se u tom periodu. Prema tome, valjda je bilo pošteno i logički da uzmemo i tu jedan dio prihoda, a ustvari najpoštenije i najkorektnije i ono šta radi i porodica i vraćam se na početak. Trošim koliko imam. Ako nemam novaca uskratit ću si bilo šta, da li je to luksuz, polu luksuz, da li će to biti neka potreba koja može sačekati, a na kraju krajeva uskratit će si čovjek i od usta, jer imamo takvih primjera. Na žalost. Prema tome, to se očekivalo od odgovorne vlasti u ovoj situaciji, koja nema još projekcije za slijedeću godinu. Ne znamo kako će izgledati rast u narednoj godini, znači koliko će bruto društveni proizvod rasti, da li će biti rasta, da li će biti nula, da li biti minus. U ovoj situaciji, u ovom proračunu očekivalo se i logički je bilo da se ide u rashodovnu stranu. Ima stavki, ima dijelova koji mogu pričekati, koji nisu direktno vezani ni na socijalu, ni na prava, ni na sve one skupine koje legitimno i hoćemo zaštititi da ne osjete problem. U redu. Međutim ima još stavki, ima još elementa na svakoj poziciji u proračunu po ministarstvima, po određenim resorima gdje se može uštediti. SDP je ponudio jedan prijedlog, ja ga neću tu obrazlagati, vjerojatno će ga netko drugi, jedan prijedlog koji govori o tome da se moglo zadirati u određene stvari koje mogu počekati iza 12. mjeseca slijedeće godine, polovicom slijedeće godine, a da još uvijek ne moramo posegnuti u džep građana sa porezom. Taj porez će pogoditi ljude 50 kuna, 30, 100, 150, 250 itd., pogodit će one, ja govorim uvijek o onima sa najnižim primanjima, ne govorim o onima u koju kategoriju i mi spadamo. I mi tu nemamo šta ni prigovoriti i ja mislim da se tu svi slažemo da mi moramo podnijeti najveći teret u ovoj krizi, ljudi koji imaju malo bolji dohodak. Ali isto tako je bilo logički da oni koji voze luksuzne jahte, automobile, jahte i ostali luksuz da taj luksuz plate. I da ja završim sada na kraju bih još upozorio na još jednu stvar. Na primjenu, tehničku primjenu toga propisa jutros su me zvali kolege iz jedne tvornice, i rekli upozorite kako ćemo mi tehnički primjenjivati taj propis, nota bene da donosimo, da će se vjerojatno donesti ovaj propis, zakon donijet će se Zakon o PDV-u itd. Kako će ljudi to tehnički primijeniti? Tu ima već nekoliko nedoumica oko načina, osnovice, isplate, šta kad čovjek ostvaruje kod nekoliko poslodavaca itd. Ima nekoliko pitanja. Na koji način će ljudi to napraviti? A nota bene, stupanje na snagu toga propisa, ljudi od toga dana moraju obračunavati porez. Danas je to kompjuterizirano, informatički uvezeno, postoje programeri, postoje programi, u konačnici to će biti i troškovi. Na koji način će se to napraviti? Ja očekujem tu dosta problema. Kako su mi objasnili, a poslije kad sam pogledao vidim da je logički. Ljeto je, godišnji su odmori, programeri su na godišnjim odmorima, ljudi koji se s tim bave i bit će tu problema. Bit će tehničkih problema oko provedbe toga. Da ne govorim, i tu završavam, da taj porez koji će dodatno osiromašiti građane, koji nije po ničemu solidaran, nego je jedna skupina koja će podnijeti teret, kojoj se uzima će za 3 mjeseca dovesti do ovakvih problema i još i gorih problema. Zašto? Jer nismo otišli u potrošnju, jer nam i dalje porodica koja se zove država troši više od onoga što će moći zaraditi i prihodovati. Hvala.
Zahvaljujem. I sada je na redu uvaženi zastupnik Ante Kotromanović. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora na razumijevanju od maloprije. Gospodine potpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege zastupnici. Reći ću nekoliko riječi o ovom prijedlogu zakona, iako je javnost već rekla svoje i mislim da je okrenula palac prema dolje. Mi tu govorimo da negdje oko milijun i pol ljudi ima plaću manju od 3 tisuće kuna i da ti ljudi neće biti obuhvaćeni ovim Zakonom o porezu, Prijedlogom Zakona poreze za plaće i mirovine. Ja mislim da nas mora biti sram, da sve nas mora biti sram da nakon 18 godine državnosti, imamo slobodnu Republiku Hrvatsku da milijun i pol ljudi živi na rubu egzistencije i da preživljava sa 3 tisuće kuna. Mislim da moramo biti toga svjesni i da kada koristimo sve skupa teške riječi u ovoj sabornici, moramo biti svjesni da milijun i pol tisuća ljudi živi na rubu egzistencije i da možda ako još imaju nekoliko djece u svojoj obitelji da žive na rubu gladi. A mi se tu nadmećemo i tko je veći Hrvat, tko je bolji Hrvat, jeli, tko je veći katolik ili ne znam što drugo. Ovih nekoliko dana bio sam u svojoj Dalmaciji i ljudi bilo desne ili lijeve orijentacije su potpuno dezorijentirani. Zbunjeni su i pitaju što se to događa kod nas u Republici Hrvatskoj? Naša Vlada umjesto da pokaže dozu zrelosti i mirnoće mijenja odluke brzinom vjetra, šireći na jedan način paniku i konfuziju među sve ljude i građane. Jedan dan predlažu jedno, drugi dan predlažu drugo, a onda na prijedlog jednog sindikalca predlaže kazneni porez kako su ga ljudi već etiketirali. Iznenadno prihvaćanje kriznog poreza bez ikakvih simulacija i projekcija pokazuje neozbiljnost i neodgovornost u vođenju državnih poslova. Ja ne znam kakva je to vizija i kakvi su to strateški dugoročni programi? Imam osjećaj da se ponašamo kao guske u magli. Srljanju u rješenja koja po procjenama većine ekonomskih stručnjaka nisu dobra. Govori da Vlada nema ozbiljnu ideju što napraviti ni sa deficitom, ni sa recesijom. Po meni tako se ne vodi jedna država. Po meni tako se ne vodi jedna ozbiljna operacija izlaska države iz krize. Ja se pitam i postavljam pitanje, gdje je tu zapovjedna odgovornost? Tko je kriv? Tko je odgovoran za ovako loše stanje u državi? Naše generale mi smo izručivali u Haagu da dokažu nevinost u Haagu temeljem zapovijedane odgovornosti. Koga ćemo sada poslati u zatvor? Koga sada da pošaljemo u zatvor da dokaže nevinost zato što imamo lošu gospodarsku situaciju u državi? Koga sada da identificiramo, lociramo, transferiramo kada se nalazimo u banani kako kaže naš bivši premijer. Ovaj porez ne razlikuje siromašne i bogate. Tajkunima, ministrima, saborskim zastupnicima, menadžerima se uzima samo 4%, a ljudima sa 3 tisuće i jednom kunom i sa nekoliko djece na leđima koji jedva preživljavaju i sastavljaju kraj sa krajem nije pošteno uzeti ta 2%. To nije naprosto pošteno, to nije fer. I ja mislim gospodo zastupnici i pitam vas da li se vi krećete među ljudima da li vi znate što oni misle o nama? Ljudi govore i misle da smo mi beskorisne guzice, bogati plaćenici koji ne rade ništa i nemaju hrabrosti. To ljudi misle o nama. Malo se spustite dolje. To su ljudi rekli sada. Da. Ja ne vrijeđam nikoga. Vrijeđam i sebe i govorim što ljudi misle. Citiram dosta ljudi koji su zvali i nemaju vlastito mišljenje što je najgore i što me najviše pogodilo jeli u svemu tom. Mi nemamo svoj stav ovdje, mi ne smijemo iznijeti svoj stav mi glasamo kako nam kaže netko ili sugerira netko drugi ili treći. Kolega Đakić i Dečak rekli su prije nekoliko dana da su branitelji kao i '91. godine spremni biti prvi. Ja se duboko ne slažem s tim. Tko je napravio referendum među braniteljima i pitao iz za bilo što? U čije ime su govorili? Gdje su od '91. do 95. godine bili naši tajkuni? U kojem rovu su oni to bili, u kojoj operaciji su oni to sudjelovali? I koliko kilometara kvadratnih su oslobodili? Rat su dobili i lijevi i desni i srednji i svi građani Republike Hrvatske. A oni sigurno nisu. I sada se braniteljima uzima isto, kako nekim Todorićima, Žderićim, Gucićima, Kerumima, Rajićima i drugima. To ne može tako, to nije pošteno, to nije korektno. Dok je 15 tisuća ljudi poginulo i 36 tisuće ljudi je ranjeno i nestalo, oni su se obogatili. Njima uzmite prvo i najviše, pa onda svima drugima. Uvedite porez na bogate. Braniteljima ovaj put treba biti zadnji u koji se bira. Gospodo ovo je prilika da otvorimo registar branitelja, da odvojimo kukolj od žita. Maknimo sa popisa one koji nijednog trenutka nisu bili na crti bojišnice. Mi imamo preko pola milijuna branitelja. Imamo povećanje od preko 150 tisuća branitelja i preko 20 tisuća mirovina. Napravite rekonstrukciju državnog aparata, smanjite broj zastupnika, ovdje nas je previše, županija, gradova i općina. Nacionalizirajte otuđenu i bud zašto rasprodanu društvenu imovinu. Napravite reda u javnoj nabavi gdje se uzimaju veliki novci i udarimo na kriminalce, a ne na siromašne ljude. Gospodo iz Ministarstva financija vi danas tvrdite da danas nema novca u proračunu. Evo jedan primjer. Već 4 godine u trezorima imate bjanko zadužnice na 12 milijuna kuna koje ne želite aktivirati. Poznato je da su to zadužnice iz tvrtke "Promet" iz Makarske kao garancija dokapitalizacije tvrtke autoprijevoz u Sinju. Bilo bi normalno da aktivirate iste zadužnice, jer dokapitalizacija napravljena nije. Sredstva leže, čovjek nije ništa napravio. Vuče za nos sve nas dolje u Sinju i uzima novce. U isto vrijeme ministar se dopisivao sa gradonačelnicima i kaže da su te bjanko zadužnice u Zadru. Neka ih aktivira. Ja mislim da mi možemo naći puno sredstava u svim ministarstvima ako ćemo biti racionalni i normalni ako želimo dobro ovoj Hrvatskoj državi. Neću puno govoriti o svemu tome. I naravno da neću glasati za ovaj zakon koji nije korektan i koji naprosto bogatu kastu Hrvata koji ima jako puno novaca, a niti malo ne dira. Hvala puno.
Zahvaljujem. A sada je na redu uvaženi zastupnik Marin Brkarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo ja ću nastojati reći kratko nešto o Prijedlogu Zakona o posebnom porezu na plaće, mirovine i druge primitke. I reći ću da je ovaj zakon jedan slijed prijedloga rebalansa državnog proračuna, rebalansa koji nije antirecesijski, nego je čisto krpanje proračunski rupa rebalansa koji ne smanjuje državnu potrošnju i rebalansa koji ne olakšava, već usporava gospodarski rast. Ovo je udar na umirovljenike s jednog razloga što se Vlade predlaže uvođenje poreza od 2, odnosno 4%, ali isto tako obustavlja usklađivanje mirovina do 31. 12. 2010. godine. Ali isto udar je to i na radnike sa porezom od 2, odnosno 4%. Pred 15 dana udar i na učenike, vezano na besplatan prijevoz i ukidanje besplatnih udžbenika. Svakako da je ovo udar i na sve građane Republike Hrvatske kroz povećanje PDV-a od 22 na 23%. No građani od kojih Vlada Republike Hrvatske traži odricanja imaju pravo znati. Imaju pravo znati tko je to pljačkao Hrvatsku za vrijeme pretvorbe i privatizacije, to je to zadužio Hrvatsku za 42 milijarde eura. Građani trebaju znati čije to političke promašaje plaćaju. Smatram da treba objaviti imena trgovačkih društava u kojima je državna revizija utvrdila nepravilnosti u toku pretvorbe i privatizacije, treba oduzeti nezakonitu stečenu imovinu. I u tom pravcu treba promijeniti i Ustav Republike Hrvatske za što vjerujem da ćemo imati potporu svih građana a i cijele opozicije. U Ustavu treba promijeniti dio da ne zastarijevaju kaznena djela koja su počinjena za vrijeme pretvorbe i privatizacije. Osobno ne mogu podržati ovakav prijedlog zakona, zakona koji je prije svega nepravedan jer uvodi poreze na najsiromašnije. Ako u ovom trenutku treba uvoditi porez onda je to porez svakako na bogate one koji su se nezakonito obogatili kroz pretvorbu i privatizaciju, znači na bogaćenja mimo zakona a kojih u ovoj državi što je utvrdila i revizija ima u preko 95% slučajeva. Toliko. Svakako protiv sam ovakvog prijedloga zakona.
Zahvaljujem. I na redu je uvaženi zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Ovaj drugi rebalans u roku od mjesec dana je konačno zapravo svojevrsni trenutak istine jer smo nakon dugih mjeseci polemičkih ukrštanja argumenata ustanovili da kriza ipak postoji. Da je kriza znatno teža nego što si to želimo priznati pokazuju odgovarajući numerički pokazatelji ali još uvijek zapravo nemamo dovoljno odvažnosti da priznamo koji su uzroci i razlozi krize. Tako na stranici 1. obrazloženja piše da Hrvatska također osjeća posljedice te krize, misli se na globalnu gospodarsku krizu čime se sugerira da se on prelijeva naprosto u Hrvatsku i da je ona uzrokovala ovo stanje koje sda proživljavamo. Cijeli niz pokazatelja ukazuje da tome nije tako i da je vjerojatno 10, možda i nešto više, možda nešto manje posto svjetska ili globalna kriza uvjetovala na našu a da je naša kriza počela znatno ranije i da je tri tromjesečja anticipirala da tako kažem svjetsku krizu. Drugo, koje su posljedice krize bez obzira na uzroke i bez obzira na to što ih možemo ili ne možemo ustanoviti. Prihodi državnog proračuna znatno su manji, piše na prvoj stranici. To onda znači da s tim državnim proračunom moramo nešto napraviti. Možemo napraviti ili to da smanjimo rashodovni dio ili tako da pojačamo prihodovni dio. Prijedlog ovog rebalansa ide na jačanje prihodovnog dijela pomoću dodatnih poreza na plaće i mirovine. To rješenje je nama neprihvatljivo iz cijelog niza razloga koji su ovo prijepodne iznošeni, ja ih neću govoriti ali ono što je najstrašnije i ekonomski neprihvatljivo. Ono će nas uvesti još više u recesiju i zapravo će amplificirati razloge ili bolje rečeno uzroke krize. Do čega će ono dovesti? Prvo će dovesti do smanjenja kupovne moći građana koji će smanjenjem kupovne moći dovesti do smanjenja potrošnje koja smanjenja potrošnje će dovesti do smanjenja prihoda državnog proračuna čime će se smanjiti masa za osobne dohotke, čime će se smanjiti osobni dohoci pa će se još više umanjiti kupovna moć stanovništva, pa će se još više umanjiti potrošnja, pa će se još više umanjiti prihodovna strana proračuna. I na taj način zapravo uzrokujemo ili ubrzavamo spiralu recesije umjesto da je sprječavamo. Osim toga, u ovom prijedlogu piše da je riječ o pravednoj, o jednakoj i ravnomjerno raspoređenoj krizi a nijedno od toga nije točno. Ja ne znam što bi značilo jednako ili jednakost u ovom slučaju, možda jednakopravnost ali šta bi značila jednakost uopće mi nije poznato. Ona nije pravedna jer ovdje ako govorimo o financijskim aspektima smijemo govoriti samo o socijalnoj pravednosti. Da govorimo o socijalnoj pravednosti onda bismo govorili o s jedne strane dohotku ili naprosto raspoloživim sredstvima po članu domaćinstva a ne po samo jednom, dakle po prihodovnom subjektu jer je sasvim drugačija situacija ako jedan prihodovni subjekt živi sam ili ako živi sa četiri preostala člana domaćinstva koji nemaju nikakvih prihoda. I na to smo upozoravali, niti je on ravnomjeran. A osim toga, smatramo da je za ovakovim instrumentom bilo moralno i politički dopušteno posezati nakon što se iscrpe sve ostale mogućnosti u proračunu. Dakle, udariti na džepove ljudi osobnih dohodaka i mirovina, uzimati od školstva i zdravstva je po našem sudu politički, moralno dopustivo jedino nakon što se iscrpe sva ostala sredstva. Vi sva ostala sredstva u rashodovnoj strani kao što smo slušali jutros niste iscrpili. I na taj način ste zapravo potrli, negirali ono što ste proklamirali kao svojevrsne ciljeve. Koja je nakana ovog rebalansa? Naknada ovog rebalansa je po svemu sudeći pribavljanje sredstava za državni proračun. Nabava ovog rebalansa nije smanjivanje rashodovne strane za koje utvrdili smo u cijelom nizu primjera postoje rezerve i o čemu ćemo vjerojatno govoriti u petak kad budemo govorili o amandmanima. Govorite o uštedi a da zapravo ne dirate praktički rashodovnu stranu nakon što ste do maksimuma iscrpili obrazovanje i jednim djelom zdravstvo, ali nema ni riječi o tome šta je svrha ovog rebalansa a pogotovo ne kako izbjeći recesiju, kako izići iz recesije, na koji način pribaviti sredstva da se recesijska kriza prevlada i da se pokrene novi ciklus razvoja. I da su predlagači čitali ne samo knjige koju su zadnjih devet ili deset mjeseci objavljeni u svijetu nego samo da su čitali stranu štampu onda bi ju vidjeli, da se u razvijenom svijetu pribjegava sasvim drugačijim instrumentima upravo obratnim od onoga što radi Hrvatska. Instrumenti su povećanje kupovne moći stanovništva i smanjenje različitih nameta, između ostaloga i PDV-a. Mogu vam navesti samo Sjedinjene Američke Države, pa vam mogu navesti samo Veliku Britaniju, pa vam mogu navesti samo Francusku, pa vam mogu navesti samo Njemačku, pa vam onda poslije toga mogu navesti Italiju i Španjolsku. Ljudi moji, pa gdje mi živimo, o čemu mi brinemo. I u potpunosti su predlagači zaboravili da je svrha države da brine o dobrobiti stanovništva i da ih zapravo štiti od različitih nedaća i različitih nepogodnosti. Zadnja historijski ili povijesno gledano četvrta razvojna faza države, razvijene demokratske države sastoji se u njezinoj intervenciji protiv različitih zloporabi i protiv različitih malverzacija koje su se desile u zadnja recimo decenij, decenij i pol u svijetu. Ništa od toga mi nemamo na horizontu, ništa od toga nemamo u primisli, ništa od toga nemamo niti u naznakama. I kolegice i kolege, situacija je tim dramatičnija što smo zaboravili da se u demokratskoj državi stabilnost institucija gradi na povjerenju građana. Onoga trenutka kada građanima zagrabite u džepove i naplaćujete one greške koje nisu oni prouzrokovali, nego ih prouzrokovala nesposobna vlast, onoga trenutka ste narušili ne samo povjerenje građana, nego povjerenje svih onih demokratskih institucija koje bi trebale jamčiti stabilnost. Posljedica toga je nemoć građana, posljedica toga je osjećaj straha, posljedica toga je zasigurno i apatija. A u ovom Saboru smo već govorili o tome da kriza na starogrčkom crisis znači i velika poteškoća, ali jednako tako i odluka. I ovu šansu, dakle osvještavanje krize i instrumente za kojima ste posegnuli pokazujete da zapravo propuštate i ovu priliku da se ozbiljno suočimo se realnim problemima, restrukturiramo i proračun i jedan dio države i državne uprave i cijelog niza onih poteškoća koje imamo, da se suočimo i sukobimo sa korupcijom koja jede strahovitu količinu novaca u ovoj državi i zato nije nimalo slučajno da iz takvih premisa izvlačimo zaključke koje smo izvukli da bi s jedne strane bile najpoštenije i najbolje da se ova vlast promijeni i zamijeni, da se ide na prijevremene izbore, a s druge strane da se jednako tako sluša struka. I da umjesto argumenta snage statističkih podataka, jer niste samo vi dobili mandat i opozicija je dobila nekakve mandate, konačno obrnemo situaciju i počnemo se koristiti snagom argumenta i struke. I nijedan gotovo aspekt struke nije podržao ove mjere koje ste predložili i stoga naravno nećemo ni mi. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Makar cijeli dan zapravo slušamo prijepore glede cilja i svrhe predloženoga zakona, ja ću još jedanputa zapravo ponoviti odredbu i članka 1. prijedloga ovoga zakona kojem je zapravo na načelima pravednosti svrha i smisao jednakosti i razmjernosti temeljem kojih je svatko dužan sudjelovati u podmirivanju javnih troškova, sukladno svojim mogućnostima u uvjetima gospodarske krize u Hrvatskoj. Dakle, predloženim zakonom u razdoblju do 31. prosinca 2010. godine uvodi se poseban porez na mirovine, plaće i ostale primitke i zastaje se zapravo sa usklađivanjem mirovina kako bi se povećali prihodi i naravno na drugoj strani smanjili rashodi u državnom proračunu. Ovim prijedlogom, kao što svi već znamo, po stopi od 2% plaćao bi se na ukupni iznos mirovine, plaće i drugih iznosa kad taj iznos se kreće do 3000 kuna i drugi odnosno kad je manji od 6000 kuna, a po stopi od 4% bi se plaćao na iznose veće od 6000 kuna. Primjenom ovoga zakona cijenimo da će se u 2010. godini ostvariti dodatni prihodi od oko 3 milijarde i 120 milijuna kuna uz smanjivanje rashoda i oko 630 milijuna kuna. Što se tiče trajanja ovoga zakona do 31. prosinca 2010. godine, ja sam kako sam i već rekla, uvjerena da će Vlada pratiti stanje gospodarstva i sukladno pozitivnim kretanjima predložiti kraći rok primjene ovoga zakona. Ovo su sve razlozi radi kojih ću podržati donošenje ovakvoga zakona po hitnom postupku, a u cilju gospodarske i fiskalne prilagodbe u svezi sa rebalansom proračuna i naravno da će naši građani u cijeloj Hrvatskoj razumjeti što je smisao i svrha. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, mislim da nitko tko zna istinski doista što je pošteno i pravedno ne bi trebao i ne bi smio glasati za ovaj zakon. Nitko tko doista zna kako hrvatski narod živi, ne bi trebao glasati za ovaj zakon. Građani Hrvatske već sada u ovom trenutku jesu u teškoj situaciji, a s ovim zakonom bit će im još teže i nema nikakve dileme da je to tako, a u isto vrijeme vlast im ne daje apsolutno nikakvu garanciju da ide u pravom smjeru, da zna što čini i da zna kada i na koji način će iz krize izaći. A to je zapravo ključno pitanje, to je ono što narod zanima, to je ono što vam i mi kao oporba svo ovo vrijeme postavljamo kao pitanje, da li znate na koji način ćemo izaći iz krize. Sve vaše tzv. antirecesijske mjere do sada su se pokazale neučinkovite, a da je to tako upravo ovaj zakon pokazuje i dokazuje. Ja vjerujem da ste imali drugi izvor, da biste bili za njim posegnuli. Dakle, za vas je izlaz iz krize ovo o čemu danas raspravljamo, novi nameti i novi porez za građane. Sad se prisjećam onoga što je rekla aktualna premijerka, rekla je "napori koje činimo duboki su i teški, bolni rezovi, ali oni će biti temelj za budućnost". To je prilično gordo zvučalo, međutim danas znamo što je zapravo premijerka mislila, sada znamo koji su to rezovi, na koga se oni odnose i za koga će zapravo oni biti bolni. Ono što sam jučer rekla i na raspravi o rebalansu proračuna mogu ponoviti opet, a to je da ovaj rebalans proračuna ni na koji način ne predstavlja zdravi temelj za 2010. godinu iz jednostavnog razloga što ovo nije dinamičan rebalans proračuna koji je u funkciji razvoja kao jedine opcije koja nas može iz krize izvući. Pred naciju izaći s novim porezima, tražiti od obitelji, od radnika, od umirovljenika da spašava državu, da štedi, dok u isto vrijeme država kaže da štedi pa to ne čini, jer da vas podsjetim, prvim rebalansom 780 milijuna kuna, drugim rebalansom niti 200. To su jednostavno premale uštede na kraju kojih možemo reći da će nas ta Vladina štednja, ta i takva Vladina štednja svih skupa prilično skupo koštati. Već sam jednom rekla da smatram da nije pošteno očekivati od naroda koji već danas jedva spaja kraj s krajem da se solidarizira sa državom nije pošteno iz puno razloga. nije pošteno zato što je solidariziranje zapravo selektivno i postavlja se pitanje zašto se ne očekuje od onih koji su stekli enormno bogatstvo na leđima naroda da se solidarizira? Zbog čega se to isto ne očekuje od banaka? Što je s njihovim prihodima? Što je s prihodima od sportskih transfera? Zašto se ne očekuje to isto od vlasnika krupnog kapitala? Zašto to na kraju krajeva država ne očekuje od same sebe? Od izuzetno enormno rastrošne države? Nema poreza na imovinu, nema poreza na dividende, skupi avioni, jahte, limuzine, čuli smo već nekoliko navrata, bogati će i dalje registrirati na firme, i dalje će izbjegavati plaćanje poreza. Što je sa nekim djelatnicima HŽ-a koji imaju plaće dvostruko veće od liječnika sa doktorskim studijem, a ne rade ništa? Što je sa sivom ekonomijom i pri tome ne mislim na onaj klasičan rad na crno. Mislim da nekakve djelatnosti koje su se razvile, od kojih su pojedinci stavili enormne zarade u privatne džepove? Što je sa stotinama agencija koje ste osnovali i u njima zaposlili na tisuće onih koji putuju, koji sjede, uče strane jezike i gutaju proračunski novac? Eto kamo nestaju milijarde koje nam danas nedostaju. Mislim da ste tu učinili pomake, a imali ste vremena. Dakle, da su tu učinjene uštede, da su tu učinjeni rezovi, reforme. Pa ja vjerujem da biste tada imali moralno pravo tražiti od građana da pomognu i da se solidariziraju. Mislim da biste tad imali pravo od građana tražiti pomoć, što je jako važno. Narod bi to tada razumio, narod bi to tada prihvatio. Opet mi pada na pamet još nešto, opet ostaje netaknuta pretvorbom i kriminalom stečena imovina, dok se u isto vrijeme od naroda dakle očekuje da se solidarizira. Novim nametima slijedi smanjenje plaća, slijedi smanjenje mirovina. Vjerojatno i otpuštanje radnika i rast nezaposlenosti i nelikvidnosti i kašnjenje u isplati plaća i ponovno sve će platiti oni koji od svog rada žive i radnici i službenici i umirovljenici i opet će ostati netaknuti svi oni koji su nepošteno stekli enormno bogatstvo. Što će donijeti ovi porezi i kako ih vi zovete uštede u proračun? Bilo bi dobro kada bi ih usmjerili u gospodarstvo, u znanost, u razvoj, u realni sektor. Hoće li to tako biti? Iz ovog proračuna se to ne vidi. Čak suprotno, iz ovog proračuna se vidi da to neće biti tako. Taj novac, i to je nažalost istina, vam treba da biste mogli isplaćivati te iste plaće i mirovine koje imate namjeru smanjiti. Bez toga vi to više u stanju niste učiniti. Drugim riječima, stalno trošimo više nego što zarađujemo, a kada nestane, uzet ćemo od naroda jer on je ionako na krizu naučio. Dakle, ovo je treći proračun, treći proračun koji ima za cilj krpanje proračunskih rupa, gasi se požar na neki način i jedini način da se, i ovo jest doista jedini način da se brzo dođe do novca, ali mjere niti su prihvatljive, niti će spasiti zemlju od krize. Samo jednostavno kratkoročno omogućavaju da država servisira svoje obveze, niti su antirecesijske jer po mom dubokom uvjerenju samo produbljuju i povećavaju probleme. Jednostavno se svode na održavanje likvidnosti državnog budžeta, a to gospodo zasigurno nije put kojim ćemo izaći iz krize. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Jedan cinik je davno kazao nije problem što državi moram platiti porez, već mi je žao što taj porez nije niži. Ali ovo nije vrijeme za cinizam jer Hrvatska je u ozbiljnim gospodarskim poteškoćama i govoreći kao ekonomist i kao zastupnik i kao čovjek, žao mi je što se uvodi ovaj porez. Žao mi je i što u Hrvatskoj ima milijun i 500 tisuća ljudi primanja mjesečna ispod 3 000 kuna, ali su razlozi koji su doveli do toga vrlo kompleksni. Od pretvorbe i privatizacije, od utjecaja svjetske financijske krize, od uloge sindikata, od uloge poslodavaca, a i strukturnih problema Hrvatske. Podržat ću ovaj zakon iz razloga što njegovim nedonošenjem bi promptno došlo do još većih gospodarskih poteškoća. A žao mi je samo što u ovom zakonu nisam vidio i treću poreznu stopu za one iznad 10 000 kuna i to sa stopom od 10% A nadam se da će se gospodarska situacija u Hrvatskoj izmijeniti na bolje i da ovaj zakon će se moći ukinuti i prije nego što je predviđeno 31. prosinca 2010. godine. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Kolega Marić, ja se slažem u svakom slučaju s vašom premisom, ali mi se čini da konkluzija nekako ne štima s njom. Kada bi ste konsekvencu o premisi odbili podržati ovaj zakon, onda biste državni aparat prisilili da traži neka druga rješenja koja bi bila znatno bliža nekakvom novom razvojnom ciklusu nego što je ova, jer ovo je jedna čista mehanika, a vi ste ekonomist za koju znate da će ubrzati spiralu ekonomske problematike, dakle ekonomskog nazadovanja, jer će kao što sam rekao smanjivanjem kupovne moći stanovništva smanjiti se potrošnja, smanjivanjem potrošnje će se smanjiti prihodovna strana državnog proračuna, smanjivat će se masa za osobne dohotke itd., itd., a nisu predviđena sredstva za novi razvojni ciklus. Tako da mi se čini kolega Mariću da bi iz vaše premise slijedila nešto drugačija konkluzija.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Kolega Flego, iz premisa se može doista izvući različita konkluzija, ali moja konkluzija je racionalna i kazao sam da nedonošenjem ovog zakona bi promptno nastali i još veći ekonomski problemi, još veće gospodarske poteškoće. I to je razlog zašto ga podržavam, i to je kratkoročna mjera, a svaka ekonomska mjera ima i pozitivne i negativne strane i zato je podržavam, jer ona stvara podlogu za donošenje srednjoročnih i dugoročnih mjera koje se moraju donijeti vrlo hitro, ako mislimo izići iz gospodarske krize. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I sad je na redu drugi Goran, a to je Goran Heffer. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnici i zastupnice, poštovani predstavnici Ministarstva financija. Moji prethodnici u svojim raspravama su pokazali brojne aspekte sagledavanja predloženog Zakona o posebnom porezu na plaće, mirovine i primitke i to u kontekstu ušteda koje bi zbog ekonomske i financijske krize u Hrvatskoj trebao ovaj zakon donijeti. Dakle evo konačno kriza je došla, ona već debelo drma našom ekonomijom. Pa evo konačno to priznaše i vladajući i sada eto moramo se iz nje izvlačiti. I odmah se krenulo na ono standardno zajedništvo u nevolji, krenulo se na solidarnost u izvlačenju iz krize. Krenulo se putem uvođenja nameta za sve one koji imaju bilo kakvu plaću ili bilo kakav primitak ukoliko on prelazi 3 tisuće kuna. Pa s obzirom da smo unazad nekoliko tjedana čuli najave, ponekad i priznavanja da je kriza tu i čuli smo razno razne recepte koji su se kretali od 8% preko 6%, 5%, 3% na plaće, mirovine itd., do evo konačnoga ovoga u dvije stope 2%, 4% i povećanje PDV-a o čemu ćemo nešto kasnije govoriti. Ja sam u prvom redu htio čuti što misle ljudi i to ljudi iz onog dijela Hrvatske u kojem ja živim o ovim prijedlozima. Dakle, zanimala su me mišljenja mojih sugrađana koji su iz najnerazvijenijih, rekao bih najugroženijeg dijela Hrvatske, dakle iz istočne Slavonije, iz slavonskih županija, a pogotovo moje Vukovarsko-srijemske županije. Sa dosta ljudi sam razgovarao, čak imao sam neki dan jednu tiskovnu konferenciju. Nakon tih razgovora i poput vjerujem većine ovdje prisutnih zastupnika, nakon tih razgovora sa susjedima, sa poznanicima, ali i sa onim građanima koji vas zaustave na ulici ili sa onim građanima koji vam sms-om, mail-om ili telefonom izjave, nekakva svoja viđenja svega toga došao sam do jako interesantnih promišljanja, pa ću neke od njih ovdje i prezentirati. Dakle, opće poznata je činjenica, najprije par rečenica o mojoj županiji, da je riječ o županiji koja je najnerazvijenija, ili je s Brodsko-posavskom županijom konstantno na začelju po razvijenosti u Republici Hrvatskoj. Također opće poznata činjenica je da u mojoj županiji prosjek plaća negdje 15% niži od hrvatskoga prosjeka. A evo negdje krajem prošle godine sa jedne sjednice Vlade je izišao jedan podatak da građani u istočnoj Hrvatskoj su na razini 31% europskoga prosjeka i po tome spadaju u kategoriju najsiromašnijih građana u Republici Hrvatskoj. To je već samo po sebi dosta zabrinjavajuće, no kad sagledate recimo priču o cijenama, o troškovima života u onom dijelu kažem u kojem ja živim, onda je to sasvim jedna druga priča. Naime već je od prije poznato da je primjerice Vukovar jedan od najskupljih gradova u Hrvatskoj, Pula je kažu najskuplja, Vukovar je drugi po skupoći u Hrvatskoj. Tako da za mjesečne troškove građani Vukovara moraju negdje oko 7 stotina kuna više dati od građana grada Zagreba ili nekih 900 kuna više od građana Varaždina koji kažu je najpovoljniji grad po troškovima života u Hrvatskoj. Ili činjenica da građani Vukovara plaćaju cijenu grijanja koja je druga u Hrvatskoj i to od one iste firme "Tehnostan" koja im duguje stotine milijuna kuna naime neplaćene pričuve. Sve to ima veze i sve su to činjenice koje građani povezuju kad sagledavaju prijedlog Vlade koje kaže da trebaju sad s njihovih plaća skinuti još nekih 2, odnosno 4%, ovisno o tome koliko ih primaju. Pa kad sagledamo sve ove činjenice, nije čudo da među građanima, i to poglavito onima koji žive od svoga rada, dakle što bismo rekli običnim radnicima i umirovljenicima, vlada određeni strah, vlada određeno nepovjerenje, prije svega u znanje, sposobnost, a posebno u dobru namjeru onih koji uvođenje novih nameta pravdaju potrebom zajedničkog sudjelovanja u izlasku iz krize. Jer naprosto građani ne vjeruju da je ovo najbolji način da se krene u ozbiljnu borbu protiv krize. Građani ne vjeruju da su ovi porezni nameti koji će u prvom redu njih osiromašiti, a neće pomoći razvoju Hrvatske, jer jučer smo u nekoliko rasprava vidjeli kako spirala skidanja plaća djeluje na razvoj tvrtki, na razvoj poduzeća, na proizvodnju i samim tim na onu masu iz koje se nekakvi porezi trebaju dalje naplaćivati. Pa zašto građani onda još ne vjeruju u sve ovo što im se govori? Pa zato što su ti isti koji su ih donedavno unatoč svih mogućih pokazatelja javno i opetovano negirali da u Hrvatskoj prijeti kriza. Sada katastrofično upozoravaju da citiram "ne snize li se plaće i mirovine, moglo bi se dogoditi da u rujnu ne bude novca za njihovu isplatu". Dakle, lagali su građanima. Lagali su im da nema krize. Zato što su ti isti donedavno također govorili o Hrvatskoj kao o zemlji znanja u kojoj će školovanje, u kojoj će udžbenici, prijevoz u školu i sliče pomoći u obrazovanju jednostavno biti besplatni. A prvo što su napravili udarili su upravo na učenike ili bolje rečeno na njihove roditelje ili bolje rečeno na njihove obitelji. Dakle, varali su građane Hrvatske. Ali i Vinkovaca, jer to su mi u Vinkovcima rekli. Zato što su ti isti prije parlamentarnih izbora govorili da neće biti povećanja poreza. Kolega Maras je to pokazao i na temelju plakata. A sada upravo to predlažu kao jednu od privih mjera. Dakle, lagali su građane Hrvatske. Zato što su ti isti obećavali smanjenje PDV-a. a upravo jednu od privih mjera predlažu povećanje PDV-a, dakle lagali su građane Hrvatske. Istovremeno svi znamo da je prije ove krize, koju sada evo svi tako nazivamo, barem se u nečemu slažemo kriza je u Hrvatskoj. Godinama je vrijedilo i vladalo ono svjetski poznato tko je jamio, jamio je. Jest da se jama ili jamljava ili ne znam kako se to kaže u prezentu i dan danas, jer otvorite bilo koji tisak, pa čak i onaj koji je kolega Bagarić ovdje pokazao i vidjet ćete da afere doslovno iskaču iz svih krajeva Lijepe naše i svake da tko kažem rupe i rupice u Hrvatskoj. I to svakodnevno. Čuo sam čak i mišljenje nekih građana, da je negiranje ulaska u krizu unazad godinu dana, čak bilo smišljeno kako bi se onima koji nisu uspjeli jamiti dalo prilike da jame. To su mišljenja. Ja se ne moram sa svakim složiti ali reći ću ih. Kako da onda građani prihvate svoju odgovornost ili kao što se kaže u prijedlogu ovog zakona, prijeku potrebu, da kroz prihvaćanje smanjenja plaća i mirovine sudjeluju u spašavanju države kada se jednakom mjerom zagrabilo i u plaće od 3 tisuće i deset kuna i one plaće od 20 tisuća kuna. Da, ta plaća od 3 tisuće i deset kuna koju će primiti radnik u drvnoj industriji u Vinkovcima koji se gušio svakodnevno u piljevini, prelazi 3 tisuće kuna. Ali samo zato što ima troje djece i što sam radi u obitelji. Jer da nema toga bilo bi možda 2 tisuće kuna. Ali će on uredno platiti svoj porez i pomoći će Republiku Hrvatsku da iziđe iz. Platit će svojih 60 kuna i 20 lipa da Hrvatska iziđe iz krize. I istovremeno svi gledamo i slušamo, pa evo da dopunim zbirku turcizama koje smo danas ovdje čuli kako.
Zahvaljujem. Vrijeme vam je isteklo. ... [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Hvala lijepo. Na redu je uvažena zastupnica Nada Čavlović Smiljanec. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Pa uvođenjem novog poreza ili novog nameta kako ćemo to već nazvati i to isključivo na neto plaće zaposlenika, umirovljenika znači prije svega udar na standard ionako osiromašenih hrvatskih građana. Razlozi za donošenje ovog zakona, tako obrazlaže predlagatelj je gospodarska situacija u našoj zemlji u kojoj su zbog ekonomske i financijske krize prihodi državnog proračuna znatno manji od potreba za financiranjem javnih obveza. A sve donedavno Vlada nije priznavala da uopće postoji kriza. A sada odjednom se govori o toj krizi i razlog za uvođenje ovog poreza je gospodarska situacija, odnosno smanjivanje prihoda državnog proračuna, kao što sam već i rekla. Činjenica je da Vlada je u zadnjih 8 mjeseci nije poduzimala gotovo ništa da se prevlada postojeća kriza. I umjesto da Vlada ponudi rješenja za izlaz iz krize da donese mjere koje bi značile povećanje proizvodne, ona se odlučuje prikupiti prihode tako, odnosno na taj način da direktno oporezuje primitke radnika i umirovljenika. Građani Republike Hrvatske nisu krivi za propuste i lošu politiku ove Vlade u zadnjih 5 godina vođenja Republike Hrvatske. Politiku koja je značila prekomjerno trošenje, prekomjerno zaduživanje, rastrošnost državne administracije, korupciju koja je naročito bila prisutna u postupcima javne nabave. Zašto Vlada nije riješila brojne korupcijske afere u kojoj su bili umiješani i sami dužnosnici vladajuće elite? Ne tu se ništa nije poduzimalo, štedi se na najsiromašnijima i to se još naziva solidarnost. Teret krize treba prebaciti na one koji su kroz protekle godine stekli ogromna materijalna bogatstva, koji imaj veliku imovinu, koji su se obogatili na nezakoniti način. Ali Vlada to ne želi učiniti. Ne želi oporezivati dividende koje se isplaćuju u milijunima kuna, porez na kapitalnu dobit, ne želi uvesti u taj porez. Ne želi uvesti porez na imovinu, ali eto uzeti će od onih koji imaju najmanje. Uvođenje ovog poreza, dovesti će i onako prezadužene hrvatske građane u iznimno tešku situaciju. Naročito će biti pogođene obitelji koji školuju djecu, jer smo prijašnjim rebalansom proračuna ukinuli besplatne udžbenike i besplatan prijevoz. Isto tako je sa umirovljenicima. Govorili ste danas nećemo dirati mirovine do 3 tisuće kuna, a istovremeno ovim zakonom obustavljate usklađivanje mirovina radi smanjivanja ukupnog rashoda državnog proračuna. Pa nije li ta mjera isto tako udar na standard umirovljenika sa najnižim mirovinama. Vidimo da je u prvom tromjesečju 2009. godine došlo do smanjenja gospodarskog rasta od skoro 7% u odnosu na prvo tromjesečje 2008. godine. I taj pad je najvećim dijelom posljedica smanjenja potrošnje. Postavlja se pitanje koliko će još pasti potrošnja ako se smanjuju plaće i mirovine, ako se predlaže povećanje stope PDV-a što opet znači rast cijena, o tome se očito ne vodi računa. Ova mjera je ista kao rebalans proračuna, jasno pokazuje da ova Vlada nema nikakvu viziju a niti zna kako i na koji način prevladati postojeću krizu. To nisu mjere za izlazak iz krize. To je samo kratkotrajno spašavanje proračuna koji je sve tanji odnosno spašavanje vladajuće elite. Ova Vlada svojom neodgovornom i lošom politikom je dovela u pitanje sigurnost hrvatskih građana jer je očito da u proračunu nema dovoljno sredstava za isplatu plaća i mirovina. Da je to tako govori i sam ministar financija gospodin Šuker koji je nedavno rekao da ako se ne pristane prvo na ono smanjenje plaća a sada na ove nove poreze da dolazi u pitanje isplate plaća i mirovina u 9. mjesecu ove godine. Kakve su to antirecesijske mjere koje se temelje prije svega na smanjivanju plaća odnosno mirovina uvođenjem većeg potrošnog poreza, mislim ovdje na PDV. Što znači uvođenje ovog poreza s obzirom na recesiju u kojoj se nalazi naša država. Novi porezi u recesiji odnosno povećanje postojećih poreza nije nikakva antirecesijska mjera. Naprotiv, to je put u još veću recesiju. Razlog tome je što će uvođenjem novih poreza i povećanjem postojećih ionako pasti osobna potrošnja, vrlo brzo će prihodi od PDV-a kao potrošnog poreza isto tako padati, država taj novac koji će ubrati jednokratno ili ad hoc od tih novih poreza neće uložiti nažalost u gospodarstvo već u potrošnju. I što ćemo dobiti? Osiromašene hrvatske građane, opet manje prihode u državnom proračunu i vjerojatno novi rebalans proračuna. Hvala lijepa.
Oprostite, dižete uvijek kad završi. Ne može. Javite se, imali ste deset minuta vremena i ne mogu vam dati kad je završila rasprava. Na redu je uvažena zastupnica Sonja Šimunović. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ovaj nesretni zakon počinje otprilike ovako: "Zbog ekonomske i financijske krize prihodi državnog proračuna znatno su manji od potreba za uobičajeno financiranje svih javnih obaveza uključivo i mirovinskog osiguranja.". Onda se u nastavku krivnja i odgovornost svaljuje na cijeli svijet i zemaljsku kuglu te se nastavlja. Stoga se ukazala prijeka potreba za ostvarivanjem ušteda gdje god je to moguće, uključujući tu i područje plaća i mirovinskog osiguranja. Završava s jednom krajnje neprimjerenom rečenicom: "Uvođenjem posebnog poreza na plaće, mirovine i druge primitke te obustava usklađivanja mirovina temelji se na načelima pravednosti, jednakosti i razmjernosti prema kojima je svatko dužan sudjelovati u podmirenju javnih troškova razmjerno svojim mogućnostima.". A koje su to mogućnosti naših građana? Jučer ulazim u trgovinu a jedna gospođa kupuje salamu pa kaže prodavaču: "Dajte mi par kriški ali imam samo 10 kuna pa pazite da ne pređete preko toga.". Na koji način da ona sudjeluje u podmirivanju javnih troškova ili zašto? Da li je ona odgovorna što hrvatska vlast ne zna upravljati njezinim i našim novcima? Naravno da nije. Ponosno izjavljujete da ste najosjetljivije skupine oslobodili, da oni neće biti zahvaćeni ovim porezom pa ste tako "spasili" 900 tisuća umirovljenika od ovog nepoštenog harača jer njihove su mirovine premale. Toliko su male i sitne da ih i porez zaobilazi. Prosječna mirovina iznosi 2 tisuće 167 kuna što je 40% prosječne plaće. Ta mirovina otprilike pokriva jednu trećinu potrošačke košarice što znači da umirovljenik u Hrvatskoj može živjeti 10 dana mjesečno a onda zube o klin. To njemu ili njoj njegova ili njena borba dala, za to su krvavo radili cijeli svoj životni vijek za 10 dana mjesečno života pod stare dane. Vjerujem da bi svi oni bili presretni kad bi imali mirovinu od 3 do 6 tisuća kuna i tako mogli kako vi kažete bili solidarni i dati svoj doprinos u rješavanju ove krize. Tragikomičan je bio i način na koji ste smišljali i određivali ove porezne stope. Od ponedjeljka do petka bilo je milijun verzija kao cjenjkanje na tržnici za kilu jabuka. Otprilike ste ovakav dojam ostavili, napominjem da je to samo dojam. Sjela Vlada za stol i odlučila uvesti harač građanima. Prvi član Vlade kaže ajde neka bude 8%. Javi se drugi član pa ispravi ne ne možemo 8%, velika je to brojka, neka bude 6. Javi se treći član, ne nije dobro ni 6 i to zvuči previše, a i šestica dosta liči na osmicu, nije dobro. Onda nastane šutnja, razmišlja se neko vrijeme pa se ponovo javi prvi član Vlade i kaže ajmo ovako neka bude 3% ali ćemo i PDV podići za 1%. Opet šutnja. I na kraju se javi četvrti član Vlade koji je sve vrijeme mudro slušao te pobjedonosno izjavi imam ga, neka bude ovako, uvest ćemo 2 stope poreza, jednu od 2% a drugu od 4% te ćemo PDV povećati na 23. Ovo zvuči onako dosta složeno i komplicirano, građani će misliti da smo zaista duboko promišljali i analizirali, ispast će kao da zaista znamo šta radimo, da ne govorim kako ćemo ostaviti dojam solidarnosti i pravednosti jer eto zaštitili smo najsiromašniji sloj građana. Svima se lica ozariše i jednoglasno prihvatiše spasonosno rješenje, spasonosno rješenje za Vladu, osigurali su si još par mjeseci života. Omča oko vrata hrvatskim radnicima i radnicama, umirovljenicima koja se iz dana u dan sve više steže i guši. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo repliku, uvaženi zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice, pa slična je dakle rasprava pa je onda lako. Mi uglavnom govorimo svi o pojedinačnoj potrošnji koja će biti smanjenja zbog toga što će se smanjiti plaće, smanjit će se i mirovine i upravo to jeste najveći problem što se krenulo na tu pojedinačnu potrošnju, krenulo se na plaće, na mirovine a javna potrošnja je ostala potpuno izvan promatranja svega. Nevjerojatan je podatak koji sam neki dan pročitao da smo u HŽ-u ima preko 4 stotine menadžerskih ugovora odnosno 4 stotine menadžera. U HEP-u preko 100 itd. Postavlja se pitanje što rade itd., nije to moje pitanje. Ali pazite, imate sindikalne izjave iz brodogradilišta, imate sindikalne izjave iz HŽ-a da se sve što se radi i što se nabavlja nabavlja po 20, 30% većim cijenama. To je ta javna potrošnja gdje treba tražiti prostor. Dakle, nećemo samo pričati o menadžerima iako je i to područje, ali treba raditi tamo gdje se može smanjiti potrošnja a ne sad oduzeli smo od plaća ljudi i samim time ćemo zavrtiti krug koji nas neće izvući iz krize.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Sonja Šimunović. Izvolite.
Hvala kolega na ovim riječima. S vama se slažem u potpunosti. I zaista zapravo nezamislivo, ne mogu uopće shvatiti koja je to logika da prvi potez koji Vlada povlači zapravo udara po džepovima umirovljenika, radnika i građana. Totalno neshvatljivo čak i nemoralno, to su obično potezi koji se ostavljaju za kraj. E sad se nameće pitanje da li je ovo zaista kraj, da li zaista nije bilo nikakvih mogućnosti, nikakvih mjera za povući nego je ovo stvarno kraj i korak pred provaliju.
Zahvaljujem. Ja opet molim, nemojte upotrebljavati riječi koje nisu prikladne ovdje. Nemoralno, krađa, lopovi, pa ljudi ovo je Sabor. Molim vas. U ime … … [[Upadica se ne čuje.]] Uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. I predstavnik Vlade, državni tajnik, uvaženi Ivica Mladineo. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Na kraju svima bih se zahvalio na konstruktivnoj diskusiji i odgovorio na par pitanja koja su ovdje postavljena. Što se tiče intelektualnih usluga, one spadaju u drugi dohodak i ukoliko je preko 3000 kuna bi se oporezivali sa stopom od 2, ako je preko 6 onda sa stopom od 4%. Sportaši također, ukoliko je drugi dohodak i ukoliko se isplaćuje u Hrvatskoj bi se oporezivalo. Dodaci na mirovinu, oni nisu mirovina i ne ulaze u oporezivanje. Svećenici ukoliko primaju plaću preko 3000 kuna ili ukoliko primaju mirovine preko 3000 kuna također bi se oporezivali. Što se tiče tehničke primjene kako i na koji način, moram još jedanput kratko objasnit. Porezna osnovica za obračun posebnog poreza računa se iz ukupno ostvarenih primitaka u tijeku jednog mjeseca kod jednog isplatitelja ostvareni po istoj osnovi. Znači, plaća je plaća, mirovina je mirovina, a drugi dohodak je drugi dohodak. To znači ukoliko ima isplata plaće dva puta u toku istog mjeseca, jedan dio 2000, a nakon toga 3000, onda se oporezuje 5000 kuna. Također tako je i kod drugog dohotka. Obveznik obračunavanja, obustavljanja i plaćanja posebnog poreza na plaće, mirovine i druge primitke, isplatitelj plaće, mirovine i drugih primitaka. Znači, isplatitelj je taj koji će morat vodit evidenciju i posebni obračun isplatu. Na kraju, podržao bih cijenjenog zastupnika gospodina Gorana Marića koji je iznio u svome izlaganju da se nada da ovaj porez neće trajat do kraja. Ja se također nadam da će možda bit ukinut i prije, a to će onda i olakšat ipak i poreznoj upravi dosta posla. Hvala.
Zahvaljujem. I zaključujem raspravu po ovoj točci. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti za glasovanje.
Drugo, Konačni prijedlog Zakona o posebnom porezu na plaće, mirovine i druge primitke, hitni postupak, P.Z. br. 414, predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Nakon što je rasprava zaključena Vlada je podnijela amandmane sukladno članku 166. Poslovniku. O ovako podnesenim amandmanima mora se složiti većina nazočnih zastupnika. Tko je suglasan da provedemo raspravu o amandmanima Vlade? Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Većinom glasova, 97 glasova za, 5 suzdržanih i 11 protiv, je prihvaćen prijedlog da se raspravlja o amandmanima Vlade. Prvo mislim da o amandmanima koji budu slijedili i kasnije u proračunu da glasujmo dizanjem ruku radi bržeg odvijanja … [[Govornik se ne razumije.]] i drugo, pojedinačno ćemo raspraviti o svakom amandmanu Vlade i onda odlučivati. Molim predstavnika Vlade, ministra financije, gospodina Ivana Šukera da se očituje odnosno obrazloži amandmane Vlade. Amandman 1 na članak 4.
Dakle, Vlada predlaže da se ovim amandmanom proširi osnovica za oporezivanje tj. da ovaj porez krizni ili posebni, kako god hoćemo nazvati, plaćaju svi oni koji s osnova dividende ili udjela u dobiti imaju isplate, bez obzira da li su pravne ili fizičke osobe.
Hvala. Otvaram raspravu o prvom amandmanu Vlade. U ime kluba, dakle klubovi raspravljaju, u ime Kluba zastupnika SDP-a gospođa Dragica Zgrebec.
Klub SDP-a će glasati za ovaj amandman, ali želimo reći da je ovo iznuđeni amandman i da je to alibi što će dio koalicije glasati za rebalans državnog proračuna. Kakvi će biti efekti ovoga amandmana? Ovaj zakon vrijedi do kraja 2010. godine. Dividenda za 2009. godinu, koja je isplaćena u 2009. godini je isplaćena, a na nju se neće primijeniti ova stopa poreza, eventualno u 2010. godini. Kad bi Vlada ozbiljno imala namjeru da oporezuje dio prihoda od kapitalne dobiti, onda bi promijenila Zakon o porezu na dohodak i na taj način zapravo trajno uvela porez na dividendu. Kako to ne čini, čini to samo zato da bi eventualno eto se pokazalo da ima namjeru oporezivati i kapitalnu dobit.
Hvala. Gospođa Vesna Pusić u ime kluba HNS-a. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Samo uz ono što je kolegica Zgrebec rekla, naravno pozitivno je da se prihvatio ovaj prijedlog i svakako je dobro da se prihvatio ovaj prijedlog. Ali postavljam jedno tehničko pitanje, po zakonu na koji je ovo amandman i ovo kao i sve ostalo primjenjuje se od sutra. Da li je to tehnički izvedivo? Na koji način je tehnički izvedivo da se i ovo i porezi od 2 i 4% na plaće primjenjuju od sutra budući da u zakonu nema nikakvih prelaznih i završnih odredbi, nema nikakvih uputa kako će se to primjenjivati, a rok je manje od 24 sata. Hvala.
Želi li … da, nezavisni, pa ćete onda odgovoriti ako hoćete. Nezavisni zastupnik gospodin Dragutin Lesar.
Hvala lijepa, poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, gospodine ministre. Ja imam samo dva kratka pitanja ako možete odgovoriti, a niste u obrazloženju amandmana rekli. Da li je povodom ovog amandmana Vladin Ured za procjenu učinaka propisa napravio analizu učinka ovog propisa, veoma bitni ured koji bi doista trebao davati i vama i nama analizu učinaka? I drugo, kako to da pod kapitalnom dobiti ne podrazumijevate i ostvarenu dobit od prodaja vlasničkih udjela i kamata? Po meni, to također bi trebalo biti predmet Vladinog amandmana. Hvala lijepa.
Hvala. Želi li ministar dodatno obrazložiti prvi amandman, dakle na njemu smo.
Dakle, kad govorimo o oporezivanju, ovo je jedno oporezivanje dividende sukladno Zakonu o porezu na dohodak, a ovo je sasvim drugih poreza. Što se tiče pitanja uvažene zastupnice Pusić, dakle u onom trenutku kada ovaj zakon bude usvojen u Hrvatskom saboru, u tom trenutku će se na web stranicama Ministarstva financija, porezne uprave pojavit sve upute. Tehnički primjena ovoga zakona nije toliko zahtjevna s obzirom da je pred nama i subota i nedjelja, s obzirom da isplata plaća i svih davanja u principu u Hrvatskoj u vrlo malom broju subjekata je praktički do 5., 6., dakle ono što smo i mi razgovarali sa poduzetnicima itd., mislimo da će primjena zakona moći ići bez većih tehničkih problema. Ali isto tako morate razumjeti da mi ne možemo objaviti upute za primjenu zakona prije nego što ga ovaj Visoki dom usvoji. Zakon je usvojen tek u onom trenutku kad ga ovaj Visoki dom usvoji i praktički već danas od podne ili od 1 sat na web stranici Ministarstva financija, porezne uprave će biti upute za primjene svih ovih zakona koji su usvojeni i druga stvar, biti će otvoren stalni telefon koji inače u poreznoj upravi postoji da bi građani i poduzetnici mogli dobiti pravovremenu informaciju. Prema tome, tehnički za primjenu ovog zakona, Ministarstvo financija je sve primijenilo, ali moram, ali molim vas da razumijete da neke stvari ne možemo objaviti na web stranici dok Sabor ne usvoji zakon.
Hvala. Potpredsjednica, Željka Antunović ima ispravak netočnog navoda.
Da ministar financija nije ovako samouvjereno rekao kako je sve spremno za primjenu zakona, vjerojatno ne bih uopće intervenirala usprkos tome što su intervencije i to glasne intervencije itekako potrebne. Struka koja mora primijeniti ovaj zakon, svi oni koji pri obračunima plaća ili ne znam ovih drugih primitaka moraju obračunati, ustegnuti, uplatiti taj porez imat će gadnih problema, kasnit će zbog toga isplate plaća. Svi oni koji redovno 1. u mjesecu ili odmah na početku mjeseca isplaćuju plaće morat će kasniti, morat će biti povlačenja ljudi sa godišnjih odmora i slično, jednako kao i sa primjenom nove stope poreza na dodanu vrijednost. To je istina i ne vidim zašto se od toga bježi.
Imamo ispravak netočnog navoda, gospodin Boris Šprem.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, ja ne znam kako vi to mislite objaviti bilo što na web stranicama ako poštujete članak 89. Ustava Republike Hrvatske koji kaže u stavku 1. prije nego što stupe na snagu zakoni i drugi propisi državnih tijela, objavljuju se u Narodnim novinama, službenom listu Republike Hrvatske. Nadam se također da će Predsjednik Republike potpisati taj zakon prije toga. Samo vas na to upozoravam. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba SDSS-a, gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Htio bih reći nešto u vezi s pitanjem kolegice Zgrebec u ime kluba SDSS-a koji je zajedno sa Klubom zastupnika HSLS-a dopunio ovaj zakon u vezi sa mirovinama, plaćama i proširenjem toga zakona na druge oblike prihodovanja prije svega na dividende i na dobit. Mi smo u koaliciji svjesni da je to mjera kojom se djelomično ublažava donošenje ovakvoga zakona i djelomično rasterećuje podnošenje ovoga tereta kriznoga, ali smo se dogovorili da od jeseni se donese set zakona koji mogu i efikasno i dovoljno osigurati prihodovnu stranu, a i ne samo prihodovnu stranu, nego i osigurati promjene poreskog sustava koji će imati implikacije i na druge elemente našega sustava, prije svega porez na imovinu, porez na dobit, porez na dohodak i ako bude potrebno i neke druge elemente poreza koje druge zemlje imaju kao što je npr. porez na kamatu. Prema tome, mi ovoga trenutka čitav niz ovih mjera ovdje razumijemo kao neophodan korak, ali naravno korak koji mora biti nastavljen i od jeseni. Vjerujem da ćemo usuglasiti kako i na koji način pristupiti donošenju ovih zakona.
Ispravak na izlaganje gospodina Pupovca, gospodin Mršić. Izvolite.
Pa ja bih samo želio ispraviti navod gospodina Pupovca da se ovim ublažava presija harača. Dakle, ovim zakonom se ne predviđaju prihodi u ovoj godini budući da Vlada nije predvidjela povećanje … /Govornik je isključen pa ponovo uključen./ … Vlada … /Govornik je isključen pa ponovo uključen./ …
Pa dajte molim vas, pustite zastupnika, nemojte ga isključivat.
Dakle, Vlada s osnova ovog amandmana nije predvidjela povećanje prihoda u ovogodišnjem proračunu niti za jednu lipu. Ovaj amandman ove godine prema Vladi nema apsolutno nikakvog financijskog učinka na državni proračun.
Zaključujem raspravu o amandmanu 1. Vlade pa ćemo ova 3 amandmana glasovati elektroničkim putem, a one druge kasnije ćemo dizanjem ruku. Pa molim uključimo se i glasujmo o amandmanu 1. na članak 4. koji je podnijela Vlada Republike Hrvatske. Rezultat? Amandman 1. Vlade je prihvaćen većinom glasova, 99 glasova za, 11 suzdržanih i 4 protiv. Prelazimo na 2. amandman Vlade na članak 5. stavak 1. točka 1. i 2.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Dakle, amandman 2. je čisto nomotehničko usklađivanje zakona s obzirom da smo usvojili amandman 1. Dakle, samo se dodaje još 1 broj, dakle umjesto 6. je broj 7.
Hvala. Otvaram raspravu o 2. amandmanu. Zaključujem raspravu. Dajem amandman na glasovanje. Molim uključimo se. Molim uključimo se. I glasujmo naravno. Rezultat? Drugi amandman Vlade je prihvaćen većinom glasova, 101 glas za, 8 suzdržanih i 3 protiv. Prelazimo na treći amandman Vlade na članak 6. zakona.
S obzirom da smo usvojili amandman jedan i dva, onda u članku 6. u stavku 1. potrebno na kraju rečenice se dakle briše točka i dodaju se riječi: "te isplatom dividendi i udjela u dobit". Dakle opet nomotehničko usklađivanje ovog članka s obzirom na usvojeni prvi amandman.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o trećem amandmanu. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
I kod ovog amandmana želimo još jedanput iskoristiti priliku da naglasimo da ovaj amandman neće imati nikakvih efekta na prihode državnog proračuna ni u ovoj, ni u idućoj godini. Neće ih imati, a samim tim neće bitnije pomoći u pravednijoj raspodjeli ovog dodatnog nameta među građanima koji žive od rada i koji žive od kapitala. Dividende za ovu godinu su isplaćeni, obračuna ovoga neće biti. Dividende za iduću godinu također se neće isplatiti da se izbjegne plaćanje ovog nameta i tu je vrlo jasan odgovor. Prema tome, mi ne tražimo kratkoročna rješenja, jer ovo su kratkoročna rješenja po prijedlogu Vlade do kraja iduće godine. Traži se dugoročno, kvalitetno rješenje, pravilnija raspodjela poreskog opterećenja građana Hrvatske, oni koji žive od rada i oni koji žive od imovine. Prema tome, koliko god je Vlada brzo i efikasno nametnula dodatno poresko opterećenje, ljudima koji žive od rada i koji primaju mirovinu tako je brzo i efikasno mogla riješiti način poreskih opterećenja onih koji žive od imovine i koji imaju imovinu. Ali očito to nije želja Vlade i ne vjerujemo da će bitno Vlada svoje ponašanje promijeniti.
Hvala. Zaključujem raspravu o trećem amandmanu. Molim uključimo se i glasujmo o njemu. Rezultat? Treći amandman Vlade je prihvaćen većinom glasova 98 glasova, 14 suzdržanih i 4 protiv. Osim Vlade amandmane su podnijeli zastupnik Silvano Hrelja i Klub zastupnika HDSSB-a. Molim predstavnika Vlade, ministra Šukera da se očituje o ovim amandmanima. Najprije zastupnika Silvana Hrelje na amandman jedan na članak 1.
Vlada ne prihvaća, iz razloga što se prijedlogom zakona uređuje i pitanje obustave usklađivanja mirovine Zakonom o mirovinskom osiguranju od 1. siječnja 2010. godine do 31. prosinca 2010. godine, te je navedena odredba i u skladu sa ciljem donošenja ovog zakona.
Gospodin Silvano Hrelja. Izvolite.
Uvaženi gospodine ministre, ne slažem se sa izrečenim vašim mišljenjem da je nužno ovim zakonom regulirati materiju usklađivanja mirovina, niti je nužno niti je žurno, s obzirom da se to moglo napraviti izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju do kraja godine. A i mi ne pišemo zakone za Ministarstvo financija, mi pišemo zakone za građane koji će pitanja usklađivanja tražiti sigurno u Zakonu o mirovinskom osiguranju, a ne u zakonima o posebnim porezima. Prema tome, molim glasanje po ovom amandmanu.
Tko je za amandman jedan zastupnika Silvana Hrelje koji Vlada ne prihvaća? Molim da digne ruku. Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Je li mislite da treba brojiti? Po Poslovniku, ako predsjedatelj utvrdi da nema većine, može odmah zaključiti da nema, ali ako vi hoćete i tražite da se broji ja ću ponoviti glasovanje. Molim lijepo, tko je za amandman gospodina Hrelje, prvi na članak 1. molim da digne ruku? Molim da se izbroje. Hvala. Tko je protiv ovog amandmana? Hvala. Za 45, protiv 82. Znate šta kolege, to je bilo vidljivo, ali. Rekli smo da ćemo o Vladinim amandmanima glasovati. To smo rekli. Dakle ovaj amandman nije prihvaćen jer je svega glasovalo 45 zastupnika, a 82 protiv. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas. Je li vi hoćete da produžavamo ovu sjednicu bez ikakvog razloga dalje? Amandman na članak 4. istog zastupnika, u stavku 1. gospodina Hrelje. Izvolite.
Vlada ne prihvaća, iz razloga što prijedlog zakona obuhvaća i obveze plaćanja posebnog poreza na mirovine koje se ne oporezuju sukladno Zakonu o porezu … [[Buka u dvorani, govornik se ne razumije.]]
Gospodin Hrelja. Izvolite.
Gospodine ministre, žao mi je da niste shvatili intenciju ovog amandmana. Naime, sa danom stupanja na snagu ovog zakona možemo slobodno i proglasiti dan žalosti. Naime, u Hrvatskoj više neće biti neoporezivih osnovica, dakle neće biti jedne razine koja se ne smije dirati, na koju se ne može primijeniti porez. Točno je, ne postoji više neoporeziva osnovica, jer s ovim prijedlogom zakona derogirana. Prema tome, meni je jako žao, molim glasanje i po ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća na članak 4.? Nije dobio potrebnu većinu. Amandman na članak 5. istog zastupnika. Izvolite ministre.
Vlada ne prihvaća iz razloga što zakon uređuje plaćanje posebnog poreza na plaće, mirovine, dividende i udjele u dobiti i druge primitke, čiji ukupan iznos primitaka prelazi 3 tisuće kuna. I prijedlogom ovog zakona negdje oko 900 tisuća umirovljenika neće biti zahvaćeno ovim porezom isto nešto manje od 600 tisuća zaposlenih, a radi hrvatske javnosti, dakle porez se plaća na sve primitke iznad 3 tisuće po stopi od 2%, a na sve primitke iznad 6 tisuća po stopi od 4%.
Gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Gospodine ministre opet izražavam žaljenje što niste prepoznali intenziju ovog amandmana u smislu zaštite jednog instituta koji je vrlo vrijedan, jedne granice koja se ne smije aplicirati, odnosno primijeniti porez. I žao mi je što niste prepoznali u ovom amandmanu namjeru zaštite onih koji najviše u Hrvatskoj inače plaćaju, sada će plaćati još više. Molim glasanje po ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman na članak 6. istog zastupnika.
Dakle Vlada ne prihvaća iz jednostavnog razloga što je prijedlog zakona usklađen sa propisima o oporezivanju dohotka kojim je propisano da iznimno Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje može uplate predujma poreza na dohodak od nesamostalnog rada, obavljati do kraja mjeseca u kojem je mirovina isplaćena.
Gospodin zastupnik Hrelja. Izvolite.
Ovo je tehnički i ja bih molio da u nekom budućem razdoblju objasnite kako to da su prihodi od doprinosa, prihodi od državnog proračuna, a sada će novac uplaćivati Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje koji novac od mirovina nema. Dakle, novac je uvijek u proračunu. Prema tome, nije mi nikako jasno kako će novac uplatiti krajem mjeseca po obustavi mirovina, a sam novac, odnosno u državnom proračunu. Molim vas, pojasnite to meni. A pojasnite to i dosta mojih i vaših kolega ovdje stranačkih kako to mislite izvesti. Molim glasanje po ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Zahvaljujem ministru. A imamo još i na članak 5. također gospodina Hrelje. Izvolite.
Vlada ne prihvaća. Zato što je prijedlogom zakona su obuhvaćene mirovine, a ne dodaci na mirovine koje uređuje Zakon o dodatku na mirovinu, te se u smislu ovog zakona ti dodaci ne smatraju mirovinom i ne podliježu obvezi plaćanja poreza. Mislim da je to i Zakonom o mirovinskom osiguranju, a i Zakonom o dodatku na mirovinu jasno rečeno. A s ovim dodatkom je točno rečeno što se oporezuje. Prema tome, mislimo da ovaj vaš amandman nema smisla.
Hvala. Gospodin Hrelja. Izvolite.
Znam i predložio sam amandman iz čisto psiholoških razloga zbog toga što 471 tisuća umirovljenika, novih umirovljenika koji dijelom primaju dodatak su bili jako uznemireni. Ja to znam. Drago mi je da je ministar dao objašnjenje koje će biti u fonogramu. I to mi je sasvim dovoljno. Povlačim amandman.
Ovaj amandman je povučen. Imamo još amandman kluba zastupnika HDSSB-a na članak 5.
Vlada ne prihvaća. Jer klub HDSSB-a predlaže sasvim drugačiji način plaćanja poreza. Prema tome, nije u suklađu sa ostalim načelima i ciljevima ovog zakona.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a Ivan Drmić.
Cijelo vrijeme ministre tvrdite da ovu krizu trebamo podnijeti svi jednako. Po ovom vašem prijedlogu to ne proizlazi tako. Ja ću samo dati primjer. Znači čovjek koji živi kao samac ima plaću ili mirovinu 3 tisuće i 100 kuna. Krizni porez će platiti kao i onaj čovjek koji ima plaću 3 tisuće i 100 kuna, a ima nezaposlenu suprugu i petero male djece. Prihvaćanjem ovog našeg amandmana mislim da bi se taj teret krize tek podijelio jednako na sve i Vlada bi na ovaj način pokazala da ovaj zakon ima i ovaj krizi porez jednu socijalnu notu, da se pravilno raspoređuje na leđa građana. Tražim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman Kluba zastupnika HDSSB-a? molim da digne ruku. Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o posebnom porezu na plaće, mirovine i druge primitke. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova. 82 glasa za, jedan suzdržan i 45 protiv. Zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
I prelazimo na 4. točku dnevnog reda, a to je 4. Prijedlog zakona o plaćama u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi, prvo čitanje, P.Z. br. 415 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 144. do 150. Materijale ste primili u pretinac. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Davorin Mlakar, ministar uprave. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Vlada upućuje u prvo čitanje, prijedlog zakona kojem je svrha po prvi puta detaljnije urediti pitanje plaća zaposlenika i dužnosnika u lokalnoj i područnoj odnosno regionalnoj samoupravi. Dosadašnje odredbe zakona koje su regulirale ovu materiju su ostavile de facto dosta prostora da bi se došlo do prilično neujednačenih kriterija za određivanje plaća, bez obzira na veličinu, gospodarsku ili financijsku snagu pojedine jedinice lokalne samouprave. S obzirom da je jedna od intencija da se plaće u čitavom sustavu, dakle i državnoj upravi i lokalnoj samoupravi i javnim službama, urede na identičan način, a shodno odredbama Zakona o plaćama državnih službenika i rasporedu koeficijenata i ostalih elemenata za izračun plaće, Vlada je predložila ovaj zakon u kojem smo po prvi puta uredili ne samo raspon koeficijenata za izračun plaće svakog pojedinog dužnosnika u lokalnoj ili regionalnoj samoupravi, profesionalnih službenika i namještenika, nego i naknade za rad onih koji ne obavljaju svoju djelatnost kao profesionalnu i ujedno smo odredili i osnovicu za obračun plaće i dužnosnika i službenika u lokalnoj samoupravi. Ono što je bitno napomenuti, da smo u analizi dosadašnjeg načina obračuna plaća u lokalnoj samoupravi došli do podataka po kojima se te plaće razlikuje i nekoliko puta i uglavnom kao jedna, rekao bih, specijalnost možda hrvatskog sustava, te plaće su u pravilu više od plaća u državnoj službi, više su i od plaća od mnogih hrvatskih dužnosnika na državnoj razini i samim time često puta su više i od plaća u javnom sektoru, dakle u javnim službama. Za potkrepu ovih tvrdnji u prilog ide i još jedan element, a to je da na bazi statističkih pokazatelja, mi smo uzeli u obzir ukupan proračun županija, gradova i općina i ponderirali to njihovim brojem, došli smo do podatka da sve jedinice zajedno troše preko 23% svojih prihoda, ukupnih prihoda, ne govorim o izvornim prihodima tih jedinicama, na rashode za zaposlene dakle na plaće, s time da ukoliko tim rashodima, a često se može braniti i takvo stajalište, pridodamo i materijalne rashode za zaposlene, ti rashodi jedinica narastaju do 60 i više posto. Govorim o prosjeku, ne mogu govorit za svaku pojedino, ne mogu govoriti čak ni, odnosno dužan sam napomenuti da ima jedinica koje su vrlo precizne uredile i sa malim troškovima financirale rad svojih službi. Ali ima primjera da su pojedine plaće prelazile i, u brutu govorim, 40 tisuća kuna mjesečno, s time da nismo u ovom vremenu pripreme zakona ni izračunavali sve ono što su tereti osobnih odbitaka, prireza itd., ali u principu te su dakle plaće sezale i preko 30 tisuća kuna neto. Mislili smo i mišljenja smo da ako se uvodi jedinstven sustav za izračun plaća da u tom sustavu nije logično da čelnici lokalne samouprave imaju više plaće od Predsjednika Republike, kao i da se većina radnih mjesta na koje se analogno primjenjuju odredbe Zakona o državnim službenicima može usporediti sa mjestima u državnoj službi. Dakle, ovaj zakon je izrađen na načelu da smo usporedili radna mjesta u državnoj upravi s onim odgovarajućim u lokalnoj samoupravi i prema tom rasporedu smo odredili i koeficijente i osnovicu za obračun plaće. Dužan sam napomenuti da su dosadašnje plaće u lokalnoj samoupravi najčešće određivane na temelju kolektivnih ugovora, najčešće je te kolektivne ugovore s jedinicama lokalne samouprave zaključivao sindikat državnih i lokalnih službenika i namještenika. To je bilo moguće, iako zakon i ono što je bila diskusija i do sada na odborima na kojima je ovaj zakon bio, postavilo se pitanje ustavnosti i zakonitosti odredbi ovog zakona i da li je moguće da država intervenira u plaće na lokalnoj razini sa stajališta dakle središnje države zakonom. Podsjetiti ću možda u ovom uvodu da smo i do sada plaće u lokalnoj samoupravi rješavali zakonom. Zakon o državnim službenicima i namještenicima je još 2001. godine odredio raspone za obračun plaća, Zakon o lokalnoj i područnoj samoupravi je uredio osnovna mjerila i rekao da će se ona odrediti posebnim zakonom, također iz 2001. godine i nikada nije bilo postavljeno pitanje ustavnosti ili zakonitosti takvih odredbi. S obzirom na Povelji o lokalnoj samoupravi, isticali smo to i na saborskim odborima nigdje ne postoji zapreka da tijela središnje države donesu, odnosno predlože Zakon za uređivanje plaća u lokalnoj. Povelja o lokalnoj samoupravi govori uvijek o tome da se odnosi na lokalnoj razini reguliraju u skladu sa donesenim zakonima. Isto tako, lokalne jedinice moraju voditi brigu o javnom interesu zbog kojeg su one osnovane i koje trebaju štititi i vjerujemo da se na neki način i kroz određivanje plaća u lokalnoj samoupravi stavlja u prvi plan i onaj javni interes zbog kojeg te jedinice postoje, a ne da kao što se vidi iz nekih elemenata postaju same sebi svrhom jer više od 50% svog od proračuna troše na primanja svojih zaposlenika. S obzirom na ovo što sam rekao do sada, mišljenja smo s obzirom da imamo temelja da zakonom uredimo ove plaće da je potpuno sukladno našim dosadašnjim propisima i zakonima da po prvi puta odredimo ovako limite za obračun plaća, da odredimo i osnovice za obračun tih plaća i da po prvi puta u jedan sustav plaća u državnoj službi, donekle i u javnim službama uvedemo i sve one zaposlene u lokalnoj samoupravi. Možda je dobro napomenuti ovom prilikom da smo i relativno nedavno proveli po prvi puta neposredne izbore za čelnike lokalnih jedinica, po prvi puta se izmijenio na neki način odnos, odnosno obnašanje izvršne vlasti koje sada više nije u rukama poglavarstva, nego jednog izvršnog čelnika, gradonačelnika, odnosno župana i da se s obzirom i na politička prebiranja u lokalnim jedinicama držimo valjanim urediti zakonom i onaj najniži i onaj najviši koeficijent za izračun njihovih plaća da se ne bi doveli u situaciju o kojoj već možemo svjedočiti jer imamo i takvih upita da se politička razmimoilaženja rješavaju kroz određivanje plaća političkim oponentima ili političkim suparnicima. Dakle, ono što smo iznosili i što je bila diskusija do sada i na odborima, držimo da je potpuno primjereno i da je čak možda i neophodno po prvi puta plaće u lokalnoj samoupravi staviti u sustav, odnosno da ih možemo uopće uspoređivat s plaćama državnih službenika, državnih dužnosnika i držimo da je to najbolji put da se izradi u vremenu, vjerujem koja ne može biti kraće od godinu dana za sve ove sektore, da pokušamo izraditi jedinstven zakon koji će obuhvatit plaće i državne i lokalne uprave i samouprave i svih javnih službi koje se također financiraju iz državnog proračuna. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Imam Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu, uvaženi zastupnik Mršić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre. Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu samoupravu) je na 35. sjednici održanoj 27. srpnja razmotrio Prijedlog zakona o plaćama u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja istaknuo je da se ovim prijedlogom zakona utvrđuju mjerila za određivanje plaća i naknada župana, gradonačelnika i općinskih načelnika i njihovih zamjenika kao i plaće službenika i namještenika u upravnim odjelima i službama jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave. Predstavnik predlagatelja naglasio je da se predloženim rješenjem na jedinstvenim osnovama utvrđuju plaće u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi uz uvažavanje potreba i posebnosti te proračunskih mogućnosti jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Nakon uvodnog izlaganja predstavnika predlagatelja, većina članova odbora u raspravi je podržala prijedlog zakona u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Prema mišljenju dijela članova odbora, rješenjima predloženim ovim prijedlogom zakona krše se temeljne ustavne odrednice o autonomiji lokalne samouprave i uvodi centralizacija u sustav određivanja plaća u jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave. S tim u svezi istaknuto je da prijedlog zakona ne poštuje ni odredbe Europske povelje o lokalnoj samoupravi koji promiče i visoki stupanj autonomije lokalnih jedinica, kako u pogledu njihovog djelokruga, tako i sredstava potrebnih za njihovo obavljanje. Primjerice člankom 9. … [[Govornik se ne razumije.]] povelje utvrđuju se izvori financiranja lokalnih jedinica i propisuje pravo lokalnih jedinica na odgovarajuće prihode kojima će slobodno raspolagati u obavljanju svojih ovlasti, uz poštivanje načela da sustav financiranja prihoda lokalnih jedinica mora biti dovoljno raznolik i evolutivan kako bi mogao biti razmjeran njihovim ovlastima predviđenim Ustavom i zakonom. Nadalje, u raspravi iznijeto mišljenje prema kojem je predmetni prijedlog zakona protivan konvencijama broj 98 i 154 međunarodne organizacije rada, koje uređuju i kolektivno pregovaranje i potpuno suprotan nalazima studije Europian PUblic Servicis Union, socijalni dijalog u lokalnim i regionalnim vlastima iz travnja ove godine koje pokazuju da je kolektivno pregovaranja na lokalnoj i regionalnoj razini jedna od demokratskih stečevina svih zemalja članica Europske unije. U raspravi je iznijeto mišljenje prema kojem je iz obrazloženja ovog prijedloga zakona nije razvidno hoće li se ukupna masa rashoda za plaće u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi na razini konsolidirane lokalne države povećavati ili smanjivati. S tim u vezi ukazano je da je analizom učinka ovo prijedloga zakona na ograničen broj dužnosnika i službenika utvrđeno da će se u pojedinim slučajevima rashodi za plaće smanjiti, dok će se u drugim slučajevima ti rashodi povećati. U odnosu na rješenje predložene člankom 4. i 9. prijedloga zakona kojim je utvrđen raspon koeficijenata za obračun plaća župana, gradonačelnika, općinskih načelnika kao i raspon koeficijenata lokalnih službenika i namještenika, iznijeto je mišljenje prema kojem bi raspon koeficijenata trebao dovesti u korelaciju s ovlastima, većinom i financijskim kapacitetom lokalne, odnosno područne jedinice. Primjer veliki gradovi raspolažu ovlastima i proračunima većim ili jednakim županijskima, pa je odgovornost pročelnika u velikom gradu veća ili jednaka odgovornosti primjerice pročelnika u županiji. Također iznijeto je mišljenje prema kojem bi regulaciju koeficijenata za lokalnu službu trebalo utvrđivati izvršna tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. S tim u vezi ukazano je da je koeficijent za državnu službu uredbom utvrđuje Vlada Republike Hrvatske, pa bi obzirom da se ovim prijedlogom zakona usklađuje sustav plaća u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi sa sustavom plaća u državnoj službi i uređivanje koeficijenata trebao istovjetno regulirati, odnosno uređivanje koeficijenata prepustiti županu, gradonačelniku i općinskom načelniku, U raspravi je ukazano da je člankom 78. Zakona o službenicima i namještenicima u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi propisano da se u lokalnoj i područnoj samoupravi radna mjesta klasificiraju prema standardnim mjerilima za sva upravna tijela i da ta klasifikacija predstavlja osnovu za uređivanje sustava plaća službenika i namještenika. Člankom 79. istog zakona utvrđeno je da klasifikacije radnih mjesta uredbom uređuje Vlada Republike Hrvatske, a člankom 122. stavkom 1. propisano je da će Vladu navedenu uredbu donijeti u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu posebnog zakona kojim će se urediti plaće službenika i namještenika. S tim u vezi iznijeto je mišljenje prema kojem nije logično da lokalne jedinice svoje jahte u platnom sustavu donose prije stupanja na snagu, uredbe o klasifikacijskom sustavu, te da bi u tom smislu trebao izvršiti odgovarajuće izmjene u prijelaznim i završnim odredbama ovog zakona. Naime, člankom 11. prijedloga zakona utvrđen o je i rok i od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona u kojem predstavničko tijelo jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave treba donijeti odluku o određivanju koeficijenata za obračun plaća u lokalnoj samoupravi, što bi dovelo do situacije da lokalne jedinice u kratkom razdoblju reguliraju platni sustav dva puta, po prijelaznim odredbama ovog zakona, a zatim i zbog usklađivanja s uredbom o klasifikacijskim radnim mjestima. Također u raspravi je iznijeto mišljenje prema kojem nije prihvatljivo rješenje prema kojem lokalne jedinice ne mogu samostalno određivati osnovicu za izračun plaća. Predloženim rješenjima središnja vlast u cijelosti utvrđuje plaće na lokalnoj razini, čime se dovodi u pitanje uloga sindikata u zastupanju prava lokalnih službenika i namještenika kod poslodavaca, odnosno lokalni službenici i namještenici nemaju mogućnost pregovarati sa poslodavcima o osnovici za izračun plaća kao što to mogu činiti državni službenici i namještenici. Pri tome je ukazano i na problem vezane za kolektivne ugovore sklopljene u jedinicama lokalne samouprave, sukladno odredbi članka 3. stavka 2. Zakona o službenicima i namještenicima u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi kojima je propisano da se kolektivnim ugovorima mogu urediti mjerila i druga prava službenika i namještenika u upravnim tijelima lokalnih jedinica. Prema mišljenju dijela članova odbora pitanje plaća u lokalnoj samoupravi trebali bi riješiti ograničenjem udjela rashoda za plaće dužnosnika, službenika i namještenika u ukupnim prihodima lokalnih jedinica bez primitaka. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova 4 za i 3 protiv odlučio Hrvatskom saboru predložiti zaključak da se prihvaća Prijedlog Zakona o plaćama u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi, a mišljenje i prijedlozi iznijeti u raspravi uputit će se predlagatelju prilikom izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li ostali odbori uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. I opet uvaženi Zvonimir Mršić, u ime kluba SDP-a. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre. Moje prvo pitanje bi bilo zakaj? Zakaj ovo radite? Dakle Zakonom o lokalnoj samoupravi Vlada je trebala prije 5 godina utvrditi mjerila za plaće dužnosnika u lokalnoj samoupravi. 5 godina je propustila izvršiti ono što je zakonom definirano. Vlada je imala godinu dana, više od godinu utvrditi plaće u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi, jer je Zakon o lokalnim službenicima i namještenicima stupio na snagu prije godinu dana. I onda se odjedanput 1. srpnja srušio svijet. Ništa što je prije 1. srpnja postojalo više ne postoji. Odjedanput je krenula hajka, haranga na lokalnu samoupravu. U jednom trenutku netko je shvatio da postoje šerifi sa ogromnim plaćama, primanjima i automobilima. Da postoji lokalna uprava sa ogromnim plaćama, automobilima i ne znam čime, što jest u ovom trenutku najveći problem države. I preko noći sjednete vi sa svojim suradnicima za stol i napišete zakon. I to iz ova dva zakona napravite jedan zakon. Jer eto ako riješimo pitanje plaća dužnosnika u lokalnoj samoupravi od kojih gledajte neki su se drznuli imati velike plaće i plaće zaposlenih u lokalnoj samoupravi riješiti ćemo sve probleme u ovoj državi. Prije svega ja ne znam tko je kada i gdje donio odluku da se izjednače plaće u državnoj upravi i lokalnoj samoupravi, gdje je taj zaključak i tko ga je donio? Da li ga je donijela Vlada i što ona ima sa lokalnom samoupravom? Da li ga je donio Sabor? Koliko ja znam ne. Da li su ga donijeli udruga gradova, općina i zajednica županija? Ne. Odakle pravo Vladi da kaže da će ujednačiti plaće sa ovim ili sa onim? Odakle pravo Vladi da krši ono što je dogovorila primjerice na Gospodarsko socijalnom vijeću? A na Gospodarskom socijalnom vijeću koje je održano 26. lipnja 2008. godine, je dogovoreno da će uvažavajući potrebu ujednačavanja plaća zaposlenih u javnoj upravi, Vlada Republike Hrvatske prilikom izrade novog sustava plaća u javnoj upravi započeti sa uspostavom jedinstvenog sustava plaća na razini cjelokupne ravne uprave, postupak harmonizacije plaća diferenciranim rastom završit će se po točno predviđenoj dinamici u trajanju od više godina. Pri čemu niti jednom službeniku plaća ne smije padati, već se usklađivanje vršiti postupno. Ovdje se govori, dakle ovo je zaključak iz 2008. govori se o harmonizaciji, govori se o duljem periodu, govori se o postupnosti, govori se o tome da nitko neće izgubiti ona prava koja je imao do tada. A kaj mi dobijemo na stol? Zakon koji kaže u roku od 30 ili se uskladite ili ćete dobiti minimalne plaće. I danas iz ovog uvodnog izlaganja ministra, a i premijerke, a i svih onih koji se ovako jako odvažuju razgovarati o lokalnoj samoupravi ne vidite crtu gdje je granica između onoga što je haranga na dužnosnike i ono što je želja da se regulira status službenika i namještenika. Pa malo kažemo da dužnosnici velike plaće, pa onda kažemo da treba regulirati status stručnih suradnika. Ajmo to odvojiti. Ako nam toliko smetaju ti neposredno izabrani čelnici jedinca lokalne samouprave, pa dajmo donesimo zakon da nemaju pravo na plaću. Nema veze što su oni izašli na izbore, nema veze što su ih građani izabrali, nema veze što su dobili 50% glasova. Pa dajte recite nemaju pravo na plaću. I ne trebaju imati pravo na plaću ako ćemo do toga. Ako ćemo do toga. Ali hajmo odvojiti tu ljutnju, neopravdanu ljutnju prema neposredno izbranim čelnicima lokalnom samouprave od ljudi koji rade u toj lokalnom samoupravi. Hajmo to odvojiti, hajmo to probati riješiti odvojeno. Pa idemo riješiti kriterije kao što zakon kaže o plaćama dužnosnika na jedan način ili jednom uredbom i zakonom, hajmo onim ljudima koji predano rade u lokalnom samoupravi definirati stvari na potpuno drugačiji način. Govori se istovremeno o prevelikom broju jedinica lokalnom samouprave. I sada smo dobili statistiku od ministra da u prosjeku ovo, da u prosjeku ono, da u prosjeku ovako, da u prosjeku onako. To je otprilike statistika kad kažete da imate mrava i slona, a mi u lokalnom samoupravi imamo mrava i slona, a da ćemo kriterij raditi za tele. I tako ovaj zakon izgleda. Mi imamo mrava koji se zove najmanje općina u Hrvatskoj sa 138 birača ili 168 mislim stanovnika i imamo slona sa najvećim gradom, najvećom jedinicom lokalne samouprave to je Grad Zagreb. Ne možete za te dvije jedinice lokalnom samouprave raditi prosjek. Morate uvažavati specifičnosti. Mi po ne znam koji put ponavljamo da ima preveliki broj jedinca lokalne samouprave, ali nemojte zbog toga, zbog vaše neaktivnosti, vaše ne brige o tome kažnjavati sve. Mi smo na to upozoravali državnog tajnika Središnjeg državnog ureda za upravu. On nije želio to slušati. Ja sam mislio da će biti kažnjen, ali on je nagrađen. On je postao ustavni sudac. Danas kada bi Ministarstvo uprave striktno željelo provesti Zakon o financiranju jedinica lokalne samouprave, Zakon o komunalnom gospodarstvu, neke druge zakone stotinjak jedinica lokalne samouprave ne bi moglo više funkcionirati. Pa hajmo to sankcionirati. Hajmo reći, hajmo odrediti koje su to ovlasti lokalnom samouprave, što znači općina i što općina mora ispunjavati i kako mora izgledati i koje fiskalni kapacitet mora imati da bi bila općina. Hajmo definirati što je grad, pa reći što on mora ispunjavati koji fiskalni kapacitet imati, koji administrativni kapacitet imati da bi bila grad i da bi imala gradonačelnika. Hajemo reći što je veliki grad koji fiskalni kapacitet, koji administrativni kapacitet, koje ovlasti i da se može veliki grad. Hajmo reći što je županija i hajmo reći na kraju što je Grad Zagreb, jer Grad Zagreb ima posebni status. Mi umjesto da to napravimo, ovdje sada idemo sa jednom kaznom, prije svega prema službenicima i namještenicima u lokalnoj samoupravi. Vidite u lokalnoj samoupravi postoji veliki broj sklopljenih kolektivnih ugovora. Ja postavljam pitanje, tko može proglasiti nevažećim kolektivni ugovor? O kojem mi to socijalnom dijalogu govorimo kada gospođa Kosor dođe za ovu govornicu i kaže da je socijalni dijalog na djelu. Protiv ovog zakona su poslodavci, jer poslodavac u lokalnoj samoupravi nije Vlada, nego gradonačelnik ili predstavničko tijelo, zavisi kako ćemo tumačiti. Protiv ovog zakona je sindikat, a ipak raspravljamo o tome zakonu. Tko je taj koji želi regulirati odnose na ovakav način između poslodavca i sindikata, a da nema nikakve odgovornosti u tome? Ako Vlada želi urediti plaće u lokalnoj samoupravi, da li će Vlada garantirati njihovu isplatu. Hoće li Vlada u jedinicama lokalnoj samouprave u kojima je problem sa budžetom garantirati da će se te plaće isplaćivati? Ne. Ne. Vidite postoji ogromna nekonzistentnost u Vladi, čak ministara u toj istoj Vladi jer mene bi jako zanimalo kako je gospođa Dropulić glasala za prijedlog ovog zakona. Prije godinu i pol dana kada je bila ovdje gospođa Dropulić koja je imala hrabrosti provesti izmjene i dopune Zakona o lokalnoj samoupravi u velikim gradovima i donijela je izmjenu i dopunu Zakona o prostornom uređenju i decentralizirati izdavanje građevinskih dozvola. Između ostalog je rekla da državna uprava ima ogromnih poteškoća u funkcioniranju u izdavanju građevinskih dozvola jer sustavom plaća u državnoj upravi ne može zaposliti stručne kadrove koji izdaju građevinske dozvole a budući da su plaće u lokalnoj samoupravi nešto veće da će moći lokalna samouprava to učiniti. I gradovi i županije, veliki gradovi i županije su preuzeli ljude, poslove, ustrojili sustav i sada ti ljudi koji su dakle nagrađeni će biti kažnjeni jer oni mali koji ionako troše 100% svog proračuna na plaće ovim neće biti pogođeni. Oni koji imaju državne transfere da bi živjeli po političkoj diskreciji ovim zakonom neće biti pogođeni. Jedino jedinice lokalne samouprave koje žive od svoga rada će biti pogođene. Jedino jedinice lokalne samouprave u kojima gradonačelnik ne može nazvati ministar da mu pošalje novac za plaću će biti ovime pogođeni. Jer da bi uspostavile sustav u svojim jedinicama lokalne samouprave morale su imati malu i efikasnu gradsku ili općinsku upravu koja će stvarati temelj, bazu za male lokalne poreze iz kojih će se prikupljati ti lokalni porezi kako bi se moglo osiguravati funkcioniranje lokalne samouprave. U tim jedinicama lokalne samouprave nećete imati ovaj prosjek o kojem je ministar govorio da se 60% proračuna isplaćuje na plaće. A ne, u tim jedinicama lokalne samouprave isplaćuje se manje od 20% plaće. Ministarstvo nema sliku plaća u lokalnoj samoupravi jer ja znam kako su se skupljali podaci. Pa ako je predstojnik ureda državne uprave nazvao i pitao kakva je plaća gradonačelnika i njegovih zamjenika, i gotovo, točka. Uopće nema pojma Ministarstvo uprave kakve su plaće pročelnika i nekih drugih ljudi koji rade u lokalnoj samoupravi. Ali sada to naprosto žele urediti. Pri čemu, dakle ponavljam, apsolutno ne želimo ulaziti u sadržaj ovog zakona. Mi smatramo da je ovaj zakon protuustavan zato jer Ustav kaže da su jedinice lokalne samouprave samostalne u raspolaganju sredstvima u okviru svoje djelatnosti i svojih ovlasti. Ovaj zakon je suprotan Zakonu o radu zato jer sve što je do sada rađeno u lokalnoj samoupravi rađeno je u skladu sa zakonom. Svi kolektivni ugovori su sklopljeni u skladu sa zakonom, svi pravilnici ili opći akti koje su donosila predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave došla su na kontrolu uredu državne uprave i uredi državne uprave su rekli da su u skladu sa zakonom. Svi, barem je tako kod mene. Ja ne znam kako drugi rade. ... [[Upadica se ne čuje.]] Ne, svi. I ministre, prema zakonu svaka jedinica lokalne samouprave ima obavezu, čelnik jedinice lokalne samouprave ima obavezu u roku od 15 dana opći akt dostaviti uredu državne uprave na nadzor. To je zakonska obaveza. Ako to netko ne radi pa dajte ga sankcionirajte, pa dajte recite tko to ne radi. Ovaj zakon je dakle suprotan stavu udruge gradova, ovaj zakon je suprotan sindikatu. Sindikat je rekao da ovaj zakon ne može kao takav proći a ipak se nalazi ovdje kod nas na raspravi. Ja predlažem u ime kluba da se ovaj zakon povuče budući da ionako se odustalo od onoga da se 1. kolovoza usvoji, da Vlada sjedne sa poslodavcima a to su gradovi, općine i županija i da zajedno sačine kriterije po kojima će se određivati plaće zaposlenih u lokalnoj samoupravi. Ako imate potrebu vi u Vladi reći kolika treba biti plaća načelnika, gradonačelnika i ostalog učinite to, nemojte kažnjavati ljude. Ovim zakonom u prosjeku će pasti plaće u lokalnoj samoupravi u gradovima i općinama više od 30% i doći će do egzodusa sposobnih ljudi iz lokalne samouprave.
Zahvaljujem. Želim samo napomenuti da je zakon u prvom čitanju i da sigurno može još puno toga se popraviti i doraditi do drugog čitanja. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo za raspravu. U ime kluba HNS-a uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Budući da do danas nije donesen poseban zakon kojim se propisuju osnovna mjerila za određivanje plaće odnosno naknade plaće župana, gradonačelnika i općinskih načelnika i njihovih zamjenika predstavnička tijela jedinica lokalne i područne samouprave u pravilu su do sada odlukom određivala plaće odnosno naknade župana, gradonačelnika, općinskih načelnika i njihovih zamjenika. Danas pod tim odlukama imamo kao što smo čuli na primjer neke načelnike općine od posebne državne skrbi koji se financiraju iz sredstava za izravnanje bolje plaćenih od vodstava onih gradova koji ih financiraju. Ja se ne bih čudila tome odnosno čudim se Vladi koja se čudi na te informacije jer su te iste općine ili jedinice lokalne samouprave bile u obavezi slati toj istoj Vladi svoja izvješća. Dakle, predlagatelj zakona ocijenio je nužnim propisati, ja dodajem da je to naravno i do sada bilo ali se očito nije htjelo. Osnovna mjerila za određivanje njihove plaće kako je to i propisano u članku 90. stavku 5. Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Vlada već godinama propušta urediti to područje iako je prema zakonima koji reguliraju funkcioniranje i status namještenika u lokalnoj samoupravi u obvezi predložiti kriterije za utvrđivanje plaća načelnika, gradonačelnika i župana. Danas je pred nama Prijedlog zakona o plaćama u lokalnoj i područnoj samoupravi po kojem se osnovica za izračun plaća i koeficijenti lokalnih službenika i namještenika izjednačavaju s onim državnih službenika. Sindikat je kazao i ja se s time slažem, izjednačavaju se u siromaštvu. U prijedlogu stoji da će se ovim zakonom postići i ušteda sredstava državnog proračuna namijenjenih financiranju materijalnih rashoda velikog broja jedinica lokalne i područne samouprave, ali i znatna ušteda u proračunima jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Pogledajmo što podaci i brojke govore. Broj zaposlenih u administrativnim tijelima i korisnicima proračuna lokalnih jedinica u Hrvatskoj od '97. do 2008. godine povećao se za vrtoglavih 80%. Od toga broj zaposlenih u lokalnim tijelima porastao je 60%, a broj zaposlenih kod korisnika proračuna nabujao je čak 124%. Lokalne jedinice u Hrvatskoj su lani zapošljavale 66 tisuća 800 radnika, od čega je u komunalnim društvima radilo oko 30 tisuća ljudi. Svake godine broj zaposlenih u lokalnim jedinicama povećava se za oko 2000, a najviše novih radnih mjesta otvoreno je prošle godine kada je kriza već dobrano drmala Hrvatskoj. U 2008. broj zaposlenih narastao je naime oko 9%. Ove podatke o epidemiji zapošljavanja u lokalnim jedinicama iznosi Institut za javne financije u analizi strukture zaposlenih na lokalnoj razini. Broj zaposlenih, kako navodi institut, bio bi i veći kada bi se uključili svi zaposlenici u poduzećima ili ustanovama u većinskom vlasništvu lokalnih jedinica kojima komunalne usluge nisu temeljna djelatnost. Posebno su šokantni podaci da je u 11 godina broj zaposlenih u županijskim tijelima porastao čak za 161%, u općinama broj zaposlenih povećao se za 68%, a u gradovima 47%. Europska regulativa propisuje da maksimalno 9% proračuna odlazi na plaće zaposlenika, a neki naši gradovi i općine u tu namjenu troše od 23% proračuna pa i više. Spomenula bih da je prosječna plaća gradonačelnika u Hrvatskoj 19500 kuna, a župana 24 tisuće kuna. Ovim zakonom, kao što sam rekla, smanjujemo plaće zaposlenicima u jedinicama lokalne samouprave. Učinkovitije od rezanja plaća bilo bi dodatno stimuliranje onih koji vrijede. Destimulacija za oko 10-tak posto zaposlenih, ne samo u javnoj upravi, nego i u javnim poduzećima, naravno prvi korak je zaustavljanje zapošljavanja i odljev kroz posebne programe prekvalifikacija i ostaloga. Danas je evo primjerice u HAK-u 70% ljudi više na održavanju i naplati od europskog standarda. Visina plaća lokalnih uprava kakva je sada i nije najveći problem, iako ja se slažem tu treba uvesti reda, nego je uz to nužno otvoriti pitanje prevelikog broja jedinica lokalne samouprave, jer je često svrha njihovu postojanju upravo isplata plaća lokalnim dužnosnicima. Hrvatska ima čak 576 lokalnih jedinica. Usporedbe radi, imamo ih više od Velike Britanije koja ima 15 puta više stanovnika. Iako stručnjaci već godinama upozoravaju da bi ih trebalo biti maksimalno 200-tinjak, broj jedinica svake godine raste. U zadnjih šest godina status grada dobile su četiri nove lokalne jedinice, a osnovano je i 7 novih općina. Istovremeno, nije zabilježen nijedan slučaj spajanja malih općina u jednu veću ili veliku. Tako imamo, kao što je znano, 21 županiju, 126 gradova i 430 općina. Već je bilo spomenuto, ja ću nadodati, da su čudni kriteriji kako se postaje grad, a kako općina, a od određivanja kriterija središnja vlast uvijek bježi kako ne bi povrijedila svoju stranačku bazu. Gradovi, općine i županije po nama, po meni, mogu biti samo oni koji su ekonomski održivi. Treba dakle koristiti klasične ekonomske pokazatelje, kao što su broj zaposlenih, BDP po stanovniku, prosječnu plaću isplaćenu općini, deficit lokalnog proračuna, pa i u konačnici iznos proračuna kojim se raspolaže i njegova raspodjela po stanovniku, slično kako se i u Europskoj uniji ne možemo pristupiti ili uvesti euro ako se ne ispune određeni kriteriji. Na osnovi tih kriterija mogle bi se određivati plaće čelnih ljudi i broj zaposlenih u upravi. Pomoći bi se davale samo za infrastrukturna ulaganja, a ne za tekuće troškove. Sufinanciralo bi se ekonomski opravdane projekte, određen dohodak po stanovniku bio bi među kriterijima za osnivanje općine. Sadašnji sustav jest neučinkovit i treba izmjenu, ali ona se neće dogoditi jer nema volje ni vremena za kreiranje i opravdanih kriterija, a bez njih će se i dalje pomoć dijeliti s obzirom na količinu darova koje se donose u Zagreb ili na nezaobilaznu stranačku pripadnost. No, vratimo se prijedlogu zakona koji će svakako dovesti, kao što sam spomenula, do smanjenja plaća zaposlenika. Moji Zagorci nisu čekali ovaj zakon Vlade o smanjivanju plaća načelnika, gradonačelnika i župana koji nosi, ovdje je već spomenuto, i raskid kolektivnih ugovora. Na lokalnoj razini su smanjili plaće u prosjeku za 11%, govorim o županijskim djelatnicima. Kriteriji za rad u državnoj službi moraju biti stručnost, znanje stranih jezika, informatička pismenost, sposobnost komuniciranja. Javna uprava mora biti mala, učinkovita, nekoruptivna, ali dobro plaćena. Vlada po mom mišljenju mora predložiti, a mi u ovom Saboru izglasati postotak proračuna u jedinicama lokalne samouprave koji će se koristiti za plaće zaposlenika uz uvažavanje specifičnosti. Ako ćemo prihvatiti ovakav prijedlog zakona, sigurno je da ćemo u jedinicama lokalne samouprave izgubiti stručne i sposobne kadrove koji su jedina garancija da će se jedinice lokalne samouprave svojim kvalitetnim, poštenim i predanim radom služiti svojim građanima i njihovom boljitku. Kao što sam već i spomenula, HNS neće iz ovih razloga koje sam navela podržati ovaj zakon i tražimo da dođe do izmjena. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre, cijenjeni kolegice i kolege. Vrlo često u posljednje vrijeme u ovoj sabornici se priča o visinama plaća, najčešće o menadžerskim plaćama. Poslije njih o plaćama župana, gradonačelnika, plaćama zastupnika. Najmanje čini mi se o ministarskim plaćama, predsjednika Vlade, predsjednika države, a u posljednje vrijeme, evo nama dužnosnicima će biti 19% smanjena plaća. Opravdano se razgovara o tim plaćama. Ogroman je nesrazmjer u plaćama s obzirom na današnju situaciju i uobičajen u vrijeme ove financijske krize. Neprihvatljivo je da načelnik općine ili gradonačelnik ili župan ima veću plaću od predsjednika Sabora, predsjednika države ili ministra, a ima takvih slučajeva i to je uočeno jer nije bilo regulirano zakonom, odnosno zakonom je bilo regulirano da će se visina plaća regulirati posebnim zakonom i sad je došlo vrijeme da se to regulira. Ima situacija da općina sa 1 000 stanovnika i jednim naseljem, da načelnik te općine ima veću plaću od općine sa 30 tisuća stanovnika i 32 naselja. To nema nikakve logike, niti uporišta za tako nešto. Zakonom ovim uređuje se to pitanje. Člankom 4. ovog zakona utvrđeni su koeficijenti za obračun plaće župana, gradonačelnika, gradonačelnika velikih gradova, ostalih gradova, općinskih načelnika, a ti koeficijenti imaju raspone, a predviđeno je da predstavničko tijelo jedinica lokalne i područne samouprave mogu odrediti između tih raspona. Isto tako, člankom 9. predviđeno je i određeni su rasponi za sve vrste radnih mjesta, kategorizirane u 4 vrste. Analizirajući udio troškova plaća u visini proračuna vidljivo je da je isto tako ogroman nesrazmjer iz dostupnih podataka kod nekih općina ili gradova udio plaća svih zaposlenika je čak minimalan, 2 do 3, 4% ukupno visini proračuna, dok ima općina gdje je to i 80 i 90%. Isto tako takvi neravnomjerni odnosi su neodrživi, dugoročno neodrživi i trebalo bi svakako razmisliti i iskoristiti prigodu zato što je ovo prvo čitanje da se malo razmisli i o mogućnosti zakonskog ograničenja ukupnog iznosa plaća u ukupnoj visini proračuna. Isto tako, ovo je prigoda kazati i donošenje ovog zakona da je doista došlo vrijeme da se razmisli o velikom broju općina i gradova. Bilo je vremena kad su se olako donosile odluke o općinama i gradovima, sad je vrijeme da se izvrši racionalizacija u svim segmentima društva, pa tako i u tom dijelu društva. Isto tako, mislimo da je vrijeme da se i razazna, utvrdi i preispita uloga županija u jedinicama lokalne i područne samouprave. Isto tako, jedan veliki problem koji treba imati u vidu prilikom donošenja ovog zakona je što se događa sa ustanovama koje su u vlasništvu jedinica lokalne i područne samouprave da se ne bi dogodilo da sada nakon primjene ovog zakona ako se izglasa, a hoće, da eventualno načelnik općine ili gradonačelnik ima znatno manju plaću nego ravnatelj ustanove kojoj je ta općina vlasnik. Tako da se brine o svim tim segmentima da se jedna ravnoteža napravi. Ovaj prijedlog zakona će sigurno dovesti do uravnoteženja plaća u jedinicama lokalne uprave i samouprave i zato će klub HDZ-a i podržati njegovo donošenje. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U ime kluba Hrvatske seljačke stranke, uvaženi kolega zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. U vrijeme gospodarske i ekonomske krize teško je i neugodno vrijeme za bavljenje politikom. To kažem jer je to razdoblje u kojem su političari zadanom situacijom i okolnostima prisiljeni donositi odluke koje nisu uvijek popularne i koje stvaraju negativan imidž u javnosti. Ta ista javnost je na nedavnim lokalnim izborima izabrala svoje predstavnike s punim povjerenjem u njihove buduće odluke i poteze koje će donositi u ime te iste javnosti koja ih je birala. U idealnim i povoljnim okolnostima lako je donositi odluke jer one tada većinom pogoduju javnosti, ali u nepovoljnim i kriznim vremenima svaka odluka ima dvojake posljedice. Proteklih dana često smo mogli čuti u političkom eteru da se u kriznim vremenima moraju donositi nepopularne mjere. Kada se govori o tim istim nepopularnim mjerama, prvenstveno se misli na one koje na direktan ili indirektan način utječu na primanja zaposlenika, redukciju socijalnih prava, povećanju poreznih obveza svih građana prema državi ili nekih drugih mjera. Uvažavajući trenutne gospodarske okolnosti u kojima se našla cijela država, a pritom ne zaboravljajući i globalnu ekonomsku krizu s ciljem pronalaženja rješenja za izlazak iz te iste krize, smatramo da je nužno donijeti mjere koje će regulirati područje plaća u jedinicama lokalne, područne, odnosno regionalne samouprave. Kao što je poznato prava i obveze i odgovornosti kao i druga pitanja od značenja za rad službenika i namještenika u upravnim tijelima jedinica lokalne i područne samouprave uređene su Zakonom o službenicima i namještenicima u lokalnoj i područnoj samoupravi, koji je stupio na snagu 31. srpnja 2008. godine. No tim istim zakonom nisu uređene njihove plaće, već su se primjenjivale odredbe Zakona o državnim službenicima i namještenicima kojima je propisano da plaće čini umnožak koeficijenta složenosti poslova radnog mjesta na koju je službenik, odnosno namještenik raspoređen i osnovice za obračun plaće uvećan za 0,5% za svaku navršenu godinu radnog staža. U primjedbi odredbi Zakona o državnim službenicima i namještenicima jedinice lokalne i područne samouprave plaće zaposlenih nisu određivale jednoobrazno, već na različite načine kolektivnim ugovorima, odlukama predstavničkih tijela ili odgovarajućim aktom poglavarstva, što je rezultiralo normativnim neredom, odnosno dovelo je do nesrazmjera između načina obračuna i visine plaća državnih i lokalnih službenika. U praksi se događalo da su se jedinice lokalne i regionalne samouprave odlukom predstavničkog tijela ili odgovarajućim aktom određivale osnovicu za obračun plaće pri čemu su nerijetko koeficijenti za obračun plaće utvrđeni znatno izvan raspona, utvrđenih u članku 109. stavak 4. Zakona o državnim službenicima i namještenicima, što je rezultiralo znatno višim plaćama službenika i namještenika u jedinicama lokalne i regionalne samouprave u odnosu na službenike i namještenike u državnoj upravi. Istovremeno unatoč izvornim prihodima jedinice lokalne i područne samouprave po pravnoj osnovi dobivala su se i sredstva iz državnog proračuna. Ovim se prijedlogom zakona utvrđuju mjerila za uređivanje plaća i naknada župana, gradonačelnika i načelnika, te njihovih zamjenika, kao i plaća službenika i namještenika u upravnim odjelima i službama jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave s ciljem usklađivanja i ujednačavanja plaća u lokalnoj i područnoj samoupravi sa plaćama u državnoj službi i javnim službama. Osnovica plaće i koeficijent za njihov izračun izjednačili bi se s primanjima u državnoj upravi čime se želi otkloniti dosadašnja praksa da službenici i namještenici u lokalnoj i područnoj samoupravi budu znatno bolje plaćeni od službenika i namještenika u državnoj upravi. Također svjedoci smo da pojedini gradonačelnici, odnosno čelni ljudi jedinica lokalne i regionalne samouprave imaju veću plaću od predsjednika države npr. ili predsjednika Sabora, što je pokazatelj neusklađenog i neprimjerenog sustava vrednovanja. Uvođenjem sustava koeficijenata za obračun plaća izbjeći će se takve situacije i uvest će se ujednačena mjerila za određivanje plaća. Isto tako udruga gradova tvrdi da se ovim prijedlogom zakona krše temeljne Ustavne odrednice o autonomiji lokalne samouprave i uvodi centralizacija u sustavu određivanja plaća, posebno u sljedećim odredbama. I to u članku 5. prema kojem zakoni u Republici Hrvatskoj moraju biti u suglasnosti sa Ustavom, u članku 16. prema kojem se slobode i prava mogu ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila sloboda i prava drugih ljudi te pravni poredak. U članak 135. prema kojem jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave imaju pravo samostalno urediti unutarnje ustrojstvo i djelokrug svojih tijela. U članku 136., 137. i da dalje na nabrajam. Također predstavnici sindikata naglašavaju da radni materijal ovog prijedloga zakona nije dostavljen sindikatima na očitovanje sukladno članku 27. stavak 5. Poslovnika Vlade Republike Hrvatske. Nadalje, socijalni partneri ukazuju da je predmetni prijedlog zakona protivan konvencijama i to broj 98 i 154 Međunarodne organizacije rada koje uređuju kolektivno pregovaranje i socijalni dijalog u lokalnim i regionalnim vlastima, naglašavajući da je kolektivno pregovaranje na lokalnoj i regionalnoj razini jedna od demokratskih stečevina svih zemalja članica Europske unije i to kao takvo treba uzeti u obzir. Također vezano uz predložene koeficijente i njihov raspon potrebno je doraditi odredbe vodeći računa o samostalnom samoupravnom djelokrugu za obavljanje kojega se sredstva osiguravaju od izvornih prihoda. Zalažemo se da se razmotre rečene primjedbe i prijedlozi te da se o tome provede i sistematična rasprava do drugog čitanja. Činjenica je da jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave raspolažu izvornim prihodima, no isto tako i činjenica da se te iste jedinice lokalne samouprave po raznim pravnim osnovama financiraju iz državnog proračuna, kao npr. asfaltiranih cesta, kapitalni projekti, trajne vrijednosti i slično. Iz svega navedenog nejasan je argument da su jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave samostalno u prihodovanju i neopravdan je zahtjev da lokalni i regionalni dužnosnici i službenici budu u povlaštenom položaju u odnosu na državne. Predmetni zakon u znatnoj mjeri ograničava zloporabu lokalnih čelnika prigodom raspolaganja financijskih sredstava i bez obzira na njegove manjkavosti, koje će prilikom ove današnje rasprave biti apostrofirane. Smatramo da pruža pravedniju platformu obračuna plaća, ali uz dodatne kriterije i dorade. Budući da je pred nama prijedlog zakona koji je u redovnoj proceduri, vjerujemo da će kroz današnju raspravu iznesene primjedbe u narednom vremenu iznaći se rješenja koja će garantirati pravedniji i ujednačeniji sustav vrednovanja. Zalažemo se za to da zaposlenici budu adekvatno plaćeni, da mogu dostojanstveno živjeti od svoga rada, ali isto tako smatramo da treba uvesti načelo pravednosti, ravnopravnih uvjeta, ujednačenosti i socijalne pravednosti bez neutemeljenih privilegija. I na kraju vjerujem da zajednički dijelimo opravdani strah od … [[Govornik se ne razumije.]] kvalitetnih i stručnih kadrova zbog niskih ili minimalnih plaća, što neće doprinijeti sigurno većoj učinkovitosti lokalne i regionalne samouprave. Ali isto tako imamo i dovoljno vremena do drugog čitanja nadopuniti ovaj prijedlog zakona sa dodatnim kriterijima koji će na još kvalitetniji način ponuditi rješenja iz prijedloga ovog zakona u čemu će i klub HSS-a aktivno sudjelovati. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu prijavu ispravka navoda. Uvaženi kolega Hanžek. Izvolite.
Pa ja, razumijemo svojega kolegu jer je u dosta teškoj situaciji, donedavno je bio član predsjedništva udruge gradova, sad mora napasti stav pred udruge gradova. Ja samo želim ja ga ispraviti iako je ispravak prijedloga zakona. Ovdje veli, on je rekao da su mjerila u zakonu. Nisu mjerila. U zakonu su mjere. Mjerila ni jednog nema, financijskog, fiskalnog, kadrovskog kapaciteta, broja stanovnika ili slično. Ovo su samo mjere.
Hvala lijepo. U ime kluba SDSS-a uvaženi kolega zastupnik Ratko Gajica. Izvolite kolega. A još se vi to utvrdite dva, vi ste obadva iz predsjedništva.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Ja ću kratko komentirati ovaj prijedlog o komu razgovaramo i reći ću najprije da se uz načelne primjedbe da se linearnim mjerama može proizvoditi stanovita nepravda ili da se time ograničava autonomija. Ili da može doći kao što je ovdje rečeno do odljeva sposobnih ljudi. Dakle, unatoč tome svemu ovo pitanje lokalne samouprave pa i u širem smislu treba otvoriti. Mislim da je vrijeme i nužda da se to pitanje otvori. Ja razumijem da ovaj zakon koji smo mi dobili ovdje kao prijedlog, otvara samo jedan segment toga što podrazumijevamo pod lokalnom samoupravom i čini mi se da ga otvaramo recimo tako na razini geste. Bez obzira što to nosi i financijske efekte. Ali mi njega ovog trenutka otvaramo na razini političke geste imajući u vidu da smo u teškoj situaciji, imajući u vidu da i ovdje zasjedamo izvanredno zbog pitanja koja su izvanredne naravi i da time hoćemo poslati poruku da u svim segmentima hoćemo nešto promijeniti pa i na pitanju novaca. I upravo zbog toga, zbog ove geste i zbog poruke podržavamo ovu akciju i podržavamo ovaj zakon. Naravno vidjet ćemo na kraju kako će konačan prijedlog ispasti. Ali to pitanje kažem mora se otvoriti ili drugačije da kažem, nešto se u tom segmentu mora napraviti. Ali dodajem, nije dovoljno da o ovom pitanju razgovaramo samo na razini geste. Bit će nužno, gospodine ministre, bit će nužno da se otvori ovo ukupno pitanje lokalne samouprave sa sadržajem funkcionalnosti, sa sadržajem korištenja budžeta, sa sadržajem kako se na lokalnom prostoru organizira život u korist građana. Tu ja mislim da ima puno pitanja i još više odgovora koja moramo dati. Ja znadem da se ovim prijedlogom zakona niti to otvara niti je to ovom prilikom moguće. Ali naprosto ukupan paket lokalne samouprave ne može se zaobići kada govorimo o tome da se nešto u tom segmentu mora napraviti. Ovo razumijemo kao prvi korak, ponavljam ovo razumijemo kao političku gestu i kao političku poruku koja hoće u narodu, hoće, očekujem da hoće proizvesti pozitivan efekat. Druga stvar koju ovdje imam potrebu reći. Ovo oko uređenja plaća. Mislim da je trebalo nešto učiniti bez obzira, već sam rekao što se linearnim mjerama može proizvesti nepravda u konkretnim slučajevima pa i u odnosu na konkretne ljude, pa i u odnosu na konkretne poteškoće koje pojedini funkcionari imaju. Čini mi se to sada govorim u sferi procjene, ali čini mi se da se ovim mjerama kako kolega Hanžek kaže postiže barem koliki srazmjer između uloge i važnosti funkcije koju netko u lokalnoj vlasti netko obavlja i visine njegove plaće. Ja sam potpuno svjestan da tu ima raznih odstupanja i da će neki ljudi neopravdano biti zakinuti, kao što će neki sasvim opravdano imati smanjenje plaće. Naprosto zato kada režete zakonom, onda režete na taj način. Ali ja mislim da se ne što je pošteniji srazmjer u plaćanju lokalnih nositelja vlasti hoće postići. Ili barem šaljemo poruku da se tamo zametne razgovor, što je pravedno, što je manje pravedno, a što je nepravedno. Ne znam da li imam pravo reći, ali mi se čini da uz ovo određivanje mjera za utvrđivanje ili drugačije određivanje plaća, da li možemo i pitanje korištenje novaca i budžeta lokalnih samouprava. Vjerojatno je to pitanje koje treba otvoriti vjerojatno ne na ovoj razini. Ali ovo što mi sada radimo i političkim mjerama koje se s ovog mjesta mogu plasirati, vjerojatno treba recimo tako natjerati jedinice lokalne samouprave da se razgovara o tom pitanju. Korištenje novaca iz lokalnih budžeta s gledišta svrsishodnosti, s gledišta racionalnosti, s gledišta poštenije raspodjele, što sve tu dođe. Znamo što to znači. Opet u kontekstu cijele priče koju vodimo i danas i jučer i sutra, a to se zove, dajte da uredimo ili grublje da kažem spasimo javne financije. A i to spada u taj paket. E sada. To je što se tiče plaće. Ja imam potrebu dodati još jednu stvar. I to hajde recimo tako da kažem namjenski. Pored ovog pitanja uređivanja kriterija oko određivanja plaća i nositeljima funkcija i zaposlenicima. Ima mjesta i za otvaranje funkcioniranja sustava lokalne samouprave, iz gledišta funkcionalnosti, i iz gledišta cijene koštanja. Mi smo u nekoliko navrata na ovom mjestu u ovom Domu govorili i često ponavljamo slogan reforma pravosuđa. I međusobno smo se nadam se uvjerili da govorimo o nečemu što je nužno i o nečemu što je korisno. Isto to vrijedi i za upravu. Prema tome, nužna je i reforma uprave i one državne i one lokalne. I čini mi se s istim argumentima i sa istim ciljem. I jako se nadam da ovo što govorimo danas o određivanju ili uređenju plaća neće ostati samo na tome nego bismo nakon toga i radi štednje i radi funkcionalnosti morali otvoriti pitanje funkcioniranja uprave u cjelini jer o tome ovisi i efikasnost lokalne samouprave, o tome ovisi provođenje zakona, o tome ovisi odnos prema građanima, o tome ovisi ostvarivanje ili neostvarivanje brojnih prava običnog čovjeka. Vjerojatno ćemo u svemu tome doći do zaključka da je i u tome nužna ozbiljna rekonstrukcija ili da je i u tome nužan barem ozbiljan rez ali do kojeg zaključka dođemo neka taj bude na snazi. I još ću reći ovdje dvije stvari koje se odnose na to što sam maloprije rekao funkcioniranje uprave. Ja se nekako bojim da nam se sada spajaju dvije nevolje. Jedna je da je administracija brojna, da ne kažem prekobrojna i da puno košta i ova državna i ona lokalna. I druga stvar koja je i jednako loša i jednako opasna a to je da se radi staromodno, da se radi traljavo, da se radi s brojnim mentalnim predrasudama i da se radi bez nužnog respekta prema građaninu kao stranci i prema pravilima koje uspostavlja Zakon o upravnom postupku. Sve je to ozbiljna materija zbog koje se u ovu priču o funkcioniranju uprave, ponavljam uprave u cjelini u Republici Hrvatskoj mora ući, u to pitanje se mora ući. I sad ja ću zaključiti na taj način, na razini geste. Ovaj zakon je dobar, prihvatljiv, hoćemo ga podržati i htjeli bi da proizvede prije svega dobru političku poruku. Možda je to važnije od uštede novaca koja se time može postići, ali predlažemo da se ovo pitanje dakle otvaranja pitanja funkcioniranja uprave u Hrvatskoj u cjelini što prije otvori pa da vidimo što je tu na stvari i da vidimo kako to treba urediti da ona bude efikasnija, da jednako ili nešto manje košta i da nam ne bježe ljudi, kvalitetni ljudi iz tih struktura kao što se to sad događa. Ja sam svjestan da je to veliki ozbiljan zalogaj ali mi smo ovdje mjesto gdje se uzimaju u obzir da ne kažem u usta i veliki zalogaji, naročito ozbiljni politički zalogaji. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. U ime Kluba nacionalnih manjina uvažena kolegica Zdenka Čuhnil. Izvolite kolegice.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Ja moram reći da imam dojam da je pred nama instant Prijedlog zakona o plaćama u lokalnoj i područnoj samoupravi. Naime, jučer dok smo govorili o proračunu, o novim porezima mnogi odnosno svaki drugi zastupnik govorio je o racionalizaciji u državnoj i javnoj upravi, o milijardama koje se troše na neučinkovitu administracija, o tome kako su potrebni tamo bolni rezovi. Danas kada smo otvorili novi Zakon o plaćama u jedinicama lokalne samouprave i kada govorimo kako su one veće itd. mislim da jednako tako moramo otvoriti jedno bolno pitanje a to je preveliki broj jedinica lokalne samouprave jer zasigurno da na 4,5 milijuna stanovnika 21 županija 127 gradova i 429 općina je svakako previše, previše je i nešto više od 13 tisuća službenika, svakako i 14 milijardi rashoda i prema tome imamo pravo o tome razgovarati, imamo pravo i ovdje govoriti o rezovima i o štednji. Ali kažem, ne bi bilo dobro da to radimo na brzinu. Naime, kada se prati da gotovo 250 jedinica lokalne samouprave dobiva pomoć od države kako bi na neki način prevladali hladni pogon odnosno kako bi preživjeli a da ne govorimo o tome da sve investicije i sve ono što treba biti u službi građana moraju primiti iz državnog proračuna, da veliki dio upravo tih jedinica lokalne samouprave baš zato što se nalazi ili na području posebne državne skrbi bilo da se nalazi u brdsko-planinskim područjima ili na otocima uz određene porezne beneficije koje imaju koriste sredstva ne samo iz fonda za poravnanje već iz Ministarstva financija vrlo često i interventna sredstva Vlade kako bi uopće isplatili plaću. Nama se naime događa da na terenu imamo općine koja cijela općina ima zaposleno 14 građana odnosno 14 zaposlenog od toga pola radi u općini, da prikuplja 240 tisuća izvornih poreznih prihoda što svakako nije dovoljno niti za polovicu tih zaposlenih. Imamo drugu općinu u kojoj je vlastiti prihod gotovo 1,9 milijuna od čega za plaće odlazi 1,5. I o tome bi se dalo suditi i svakako treba odrediti normativ koliko se prihoda izvornih može utrošiti za plaće. Mi smo još 2005. godine Zakonom o lokalnoj samoupravi propisali u članku 90. da se osnovna mjerila za utvrđivanje plaća načelnika, gradonačelnika i župana uređuju posebnim zakonom, no i danas nekoliko puta ovdje je rečeno da zakon nije donesen, da su predstavnička tijela bila prepuštena da donesu odluke o visini plaće zaista bez tih osnovnih mjerila i onda se čudimo kako imamo plaće između 5 i 20 tisuća kuna ovisno o općini ili gradu, odnosno događa nam se da patuljasta općina sa 137 stanovnika ima načelnika koji je plaćen sa 6 tisuća 600 kuna odnosno općina koja ima više od 12 tisuća stanovnika da načelnik radi samo sa 2 tisuće 700 kuna. To odmah ukazuje da zasigurno već ovi kriteriji koji su dati u zakonu nisu najbolje odabrani, jer upravo smo mi definirali gradovi odnosno koeficijente od do, onda općine koeficijente od do, a znamo da na terenu imamo ono što sam već rekla, patuljaste gradove sa tisuću i nešto stanovnika, odnosno općine sa više od 10 tisuća stanovnika, znači daleko veće od pojedinih gradova. I prema tome, raditi gradaciju na temelju općina-grad i temelji ti plaće na to sigurno nije jedini i dovoljan kriterij. Zasigurno da bi taj kriterij trebao imati osnovu i izvorne prihode, svakako i bruto društveni proizvod, ne samo znači broj stanovnika. I jednako tako trebala bi biti definirana visina koliko se tih izvornih prihoda, odnosno do koje granice se može utrošiti izvorni prihodi za plaće, sigurno da bi se tu moglo onda kvalitetnije govoriti i o racionalizaciji i o tome, o egzistenciji, postojanju odnosno opravdanosti jedne takve općine. Rekli smo da kasnimo pune četiri godine u propisivanju osnovnih mjerila za određivanje plaće odnosno naknade županima, gradonačelnicima, načelnicima, kao normalno što kasnimo i sa propisivanjem osnovnih mjerila za određivanje plaća službenika i namještenika. Ako već kasnimo četiri godine, ja ne vidim da ne možemo zaista još malo kasniti. Jeste da je ovo prijedlog zakona u prvom čitanju, da si zaista sada između prvog i drugog čitanja uzmemo dovoljno vremena da napravimo jedan kvalitetni zakon. Ništa toliko ne gori. Kažem, ako je moglo čekati, može još malo i da zaista taj kriterij ne bude kao što sam već naprijed naglasila samo da li je općina, da li je grad, već zaista da uzmemo i druge ekonomske pokazatelje. Naime, u praksi su jedinice lokalne i područne samouprave određivale plaće na različite načine. Imamo znači od kolektivnih ugovora, radilo se o odlukama predstavničkih tijela, radilo se o aktima poglavarstva i jednako tako bilo da su se određivali koeficijenti ili da se radilo o osnovicama za obračun plaće. Uglavnom kažem, svatko se snalazio na svoj način i netko je ovdje rekao, mislim da je to bio kolega Mršić, sve je bilo po zakonu. I ja se slažem da je bilo po zakonu, odnosno mi vrlo često znamo zakon tumačiti na svoj način. Naime, radila sam u jedinicama lokalne samouprave, tamo '97., 2000., kada je uvjet bilo za potpore iz državnog proračuna da ne smiju plaće biti veće od plaće koje su imali tada državni službenici. I kako se mi u svakoj prilici snađemo, snalazili smo se i tada, jedne liste su bile obračun plaća koji je išao na isplatu, a kad se trebalo dokazati koje su plaće prema državnoj upravi tada smo imali jedne druge liste i prema tome opet možemo reći sve je bilo po zakonu, a ipak nije bilo po zakonu. Prema tome, ja sada naglašavam da u ovom normativnom malom neredu, uglavnom danas činjenica je da su plaće u jedinicama lokalne samouprave više nego što su u državnim službama, evo već sam i naglasila i ponovo naglašavam, budući da se radi o gotovo 50% tih jedinica lokalne samouprave koje na određeni način dobivaju sredstva iz državnog proračuna, mislim da zaista je vrijeme da se to regulira. I Klub nacionalnih manjina podržava intenciju ovog zakona kažem, ali očekujemo da će on biti kvalitetniji sa vrednovanjem i još nekih kriterija i normalno da će to biti i jedan od prvih koraka, ali svakako ne i konačni korak, već očekujemo da će novo ministarstvo predložiti i kompletno restrukturiranje jedinica lokalne samouprave i uprave, odnosno da one koje fiskalno nisu sposobne opstati da nestaju, odnosno one koje su sposobne da žive, da se nose sa problemima koje inače jesu date u domenu jedinicama lokalne samouprave, da im treba dati maksimalnu potporu, poštivati i normalno sve one konvencije koje smo potpisali i na nivou Europske unije, odnosno Vijeća Europe i u svakom slučaju takve jedinice imaju budućnost. I tada zasigurno, ukoliko one egzistencijalno i ekonomski mogu svoju postojanost opravdati, tako veliki rezovi neće trebati biti od strane države. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Isteklo je vrijeme za prijavu pojedinačne rasprave. Prvi za pojedinačnu raspravu se prijavio kolega zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Evo vidim ministar je izašao kratko van, nadam se da će ako ništa onda pregledat snimku koja je na webu kako bi čuo naše primjedbe na ovaj zakon. Ja sam zadovoljan što je ovaj zakon u prvom čitanju, jer smatram da ga treba još dosta doraditi. Intencija ne može biti ta da jedan složeni problem koji se zove određivanje, nagrađivanje, plaćanje u lokalnim jedinicama rješavamo na taj način da uzmemo samo jedan dio problema. Kada govorimo o plaćama pod onim zaposlenima koji su zaposleni u lokalnim jedinicama, moramo znati da njih u ovom trenutku odnosno krajem prošle godine ima otprilike 66 tisuća. Ali ovaj zakon se odnosi na samo njih 13 tisuća, dok su ostali ili proračunski korisnici, njih 23 tisuće ili su zaposleni u komunalnim društvima, njih 29 tisuća. Znači, mi smo od tih 66 tisuća ljudi na neki način odvojili njih 13 tisuća i sad pokušavamo riješiti problem koji se zove nagrađivanje, plaćanje, odnosno plaće tih ljudi. I desit će se masu nelogičnosti, jednostavno nije moguće jedno rješavati bez drugoga. S druge strane, ja sam protiv toga da se mnogi ugovorni odnosi, jer znamo da neki gradovi i općine imaju kolektivne ugovore, rješavaju na taj način da se to prekida zakonom, odnosno da se nekim gradovima i županijama koje možda imaju prihode da bi platile i plaće nešto više, da im se određuje da to ne mogu raditi. Ne vidim koji je to razlog. Evo spomenut ću, pošto dolazim iz Zagreba, primjer Grada Zagreba. Ovaj zakon je apsolutno nelogičan. Gledamo koeficijente koje bi trebali imat pročelnici u Gradu Zagrebu, koeficijenti koji su koeficijenti od 2,5 do 3. To je prosječna, kad se uzme osnovica, to je plaća od 7 i pol do 8 tisuća kuna. E sada uzmite da u Gradu Zagrebu, koji ima proračun od 8 milijardi kuna, postoje uredi kao što je Ured za kulturu, sport i obrazovanje koji ima proračun od 2,2 milijarde kuna što je mnogo veće od mnogih ministarstava koja imamo i onda bi pročelnik takvog ureda trebao imati 7,5 tisuća kuna plaću. Mislim da to nije realno i da to nije dobro i da takve stvari treba u konačnom prijedlogu zakona korigirati. Ili s druge strane, pogledajte primjer Ureda za socijalnu skrb i zdravstvo koji isto ima veliki proračun, ali tu bi pročelnik isto trebao imati 7,5 do 8 tisuća kuna plaću, a sa druge strane ravnatelj doma zdravlja ili neke druge ustanove koja je pod njim će imati 11, 12 tisuća kuna plaću. Znači postoje velike nelogičnosti koje moramo korigirati do 2. čitanja. S druge strane, da potkrijepim da ja smatram da plaće državnih službenika su male, ali ne zbog toga što je možda trenutno teška situacija i ne može se dati više. Jednostavno po mojem mišljenju ima previše zaposlenih u državnoj upravi i da ima nešto manji broj zaposlenih, plaće bi bile više. I onda kada netko efikasno organizira posao, kao što ja mislim da je organiziran u Zagrebu i kad gledate omjer plaće, ukupna masa plaće u ukupnom prihodu, ispada da je u Zagrebu 15% manja ukupna masa plaća u odnosu na prihod nego što je to u državi, a plaće su veće nego što je to u državi. I sada zbog toga što je netko organizirao posao, što može platiti takve plaće, mi njega idemo ograničavati ovim zakonom. Mislim da to nije pravedno i da to ne treba raditi. Zbog čega? U Zagrebu imamo milijardu i pol kuna za plaću od 8 milijardi kuna prihoda, a u državi imamo 24 milijarde kuna za plaće u odnosu na 110 milijardi kuna prihoda. Znači kada bi se omjer izjednačio grada i države, u državi bi se čak uštedjelo milijardu i 800 milijuna kuna. Mislim da to nije dobro i da ne treba na taj način zadirati u prava koja je i Zagreb kao i neki drugi gradovi dogovorio sa svojim zaposlenicima. S druge strane, apsolutno se slažem da je ovo možda najlakše otvoriti ovo pitanje kada pričamo o racionalizaciji, broju gradova i općina i mislim da je neprihvatljivo da općine koje nemaju dovoljno prihoda da pokriju čak niti svoje zaposlene, da imaju profesionalce. Postoji čitav niz općina koje imaju 5, 6 ljudi zaposlenih u administraciji, a prihodi im nisu dovoljni niti da pokriju možda jednu ili dvije osobe. A država sa druge strane dotira. Mi smo imali u ovogodišnjem proračunu otprilike 2,7 milijardi kuna, 2,8 milijardi kuna što smo dali kao tekuće donacije. Znači to je novac koji se daje da se i financira lokalna samouprava. Neću sad spominjat, bilo je nekoliko članaka u novinama, ali imate općinu recimo koja ima prihod 300 tisuća kuna izvorni, a ima 5 zaposlenih ili općinu koja ima 240 tisuća kuna izvornih prihoda, 6 zaposlenih. Mislim da bi trebao biti načelni stav da se ne smije, prvo da ne smije biti načelnik profesionalac u takvoj općini, a s druge strane da ne bi smjeli imat možda više nego jednu osobu koja bi obavljala poslove koji su nužni za funkcioniranje općina. I na kraju, htio bih ovdje da i ministar obrati pažnju na neka pitanja. Kada su plaće u pitanju, vrlo je bitno uspoređivati odgovornosti, posao, količinu posla itd. Evo, ja ću staviti primjer opet kažem gradonačelnika Grada Zagreba, grada koji ima sa okolicom, dobro ima skoro 800 tisuća stanovnika kada se gleda samo njegova uža površina i koji ima 8 milijardi kuna proračun. Njegov koeficijent maksimalni je predviđen ovdje 6. E sada, kada gledamo složenost tog posla i posla recimo predsjednika, evo uzet ću saborskog odbora bilo kojega u Saboru 6,4. Mislim da to nije usporedivo. Ili sa druge strane, gledamo Grad Split koji ima skoro milijardu kuna proračun, a po prijedlogu zakona njegov je koeficijent veliki gradovi i središta od 3 do 5, teoretski može biti i 3. I sad usporedite taj posao i posao recimo ministra u Vladi bez lisnice, bez portfelja koji služi kao operativac da koordinira rad Vlade. Mislim da te neke stvari jednostavno treba dovesti u red i jednostavno da treba obratiti pažnju kako se vrednuje određeni dio posla, a definitivno ne bi parcijalno izdvajao samo službenike i namještenike od onih koji su u gradovima, općinama i županijama zaposleni kao proračunski korisnici ili na neki način da se pokuša odrediti i one koji rade u komunalnim poduzećima. Dešavat će nam se mnoge nepravde i nelogičnosti, mislim da to nije dobro. Ovo što sam htio reći, evo ministar je sad došao pa da napomenem i to, pročelnik u Gradu Zagrebu sa koeficijentom 3, 7,5 tisuća kuna. Stvarno mi nije jasno tko će nam raditi kao pročelnik u Gradu Zagrebu da je vrhunski profesionalac, sa takvom plaćom upravljati sa milijardama kuna, a dobivati kažem 7,5 tisuća kuna, ispod prosjeka onoga što je danas recimo u jednom javnom poduzeću gubitašu kao što je HŽ. Znači pročelnik u Gradu Zagrebu za kulturu, financije, zdravstvo i socijalnu skrb bi trebao imati manje nego što je to prosječna plaća u Hrvatskim željeznicama koje vidimo na koji način posluju. Naravno, teško je to uspoređivat, evo tu je predsjednik Skupštine Grada Zagreba … [[Govornik se ne razumije.]] ja sam siguran da će on isto ukazati na te nelogičnosti i na neki način pokušati se izboriti da se one do drugog čitanja zakona isprave. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Kolega Hanžek, vi ste na redu. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani ministre. Pa s obzirom da je jedna naša molba koju smo nakon prvog sastanka, tu moram pohvaliti ministra, prvi ministar koji je i prije nego je stavio u proceduru zakon pozvao ono što je mogao pozvati na brzinu u tako kratkom roku i ukratko nas izvijestio o namjerama i da je zapravo rezultat toga da ide u 2 čitanja ovaj zakon. Nisam preveliki optimista, ali sam ipak optimista jer mislim da od mjera možemo doći i do mjerila koja će biti regulirana. Naime, ja jesam član Predsjedništva udruge gradova i nastojim kao član predsjedništva gledati svu puninu, da se ovako pjesnički izrazim, hrvatskog političkog lokalno-samoupravnog područja. Neću govoriti o povodima koji su u određenim vremenima doveli do toga da su formirane općine ovakve ili onakve, gradovi ovakvi i onakvi. Tu smo gdje smo. Sigurno da treba određene kriterije i mjerila ustanoviti jer bez obzira što za sve nas koji smo izabrani neposredno sada zapravo jedino mjerilo kriteriji su naši birači. No ni jedna demokracija nije savršena pa ni nema savršene kontrole od birača, materijalnih i ostalih prava koje tako izabrani dužnosnici imaju. I sigurno da država određene mjerile i kriteriji, određene instrumente treba imati. No mislim da uz to što pohvaljujem da je novi ministar krenuo na tako vrući zalogaj, da kao što je rekla kolegica ispred kluba manjinaca da sad imamo vremena da krenemo u jedan ozbiljan razgovor i da sjednemo i nađemo vremena različite zainteresirane strane. Naime, činjenica je da mi u Hrvatskoj po svim analizama ili po svim saznanjima, ali mi smo tog svjesni, imamo preveliku javnu upravu. Ali opet kad govorim javna uprava, to je sad floskula. Imamo tijela s javnim ovlastima, agencije sukladno europskim propisima i tu smo preselili uvjeravaju me, ja vjerujem, najkvalitetnije ljude. Oni imaju izvore financiranja, da li iz proračuna, da li iz pružanja usluga, ali smo istovremeno na njihova mjesta u ministarstvo doveli ljude koji su bili spremni pristati na takve uvjete da imaju sigurno radno mjesto, ali da baš plaća nije bog zna kakva. Ali ni bog zna kakav rad kao što vele Hrvati nemreš me tak malo platiti kak ja morem malo delati. I to treba biti dio paketa u razgovoru kojeg ćemo zajednički voditi, jer sad miješamo kruške i jabuke. Moj kolega Krešo Gulić evo sad ga gledam, ne zato da ga posebno ističem, nego tu su primjeri o kojima smo razgovarali ovih dana. Ja sam prije 8 godina došao, skinuo sam 10% svim zaposlenicima plaće, sebi 15% i za 25% smanjio broj zaposlenih. U 8 godina nismo dizali plaće, nego smo prije 4 godine uveli božićnicu i K15 i rasle su plaće samo za onih 0,5 po godini staža. Neki drugi nisu imali izvora drugi, nego i državne subvencije i rastao je aparat. Ja znam iz središta gdje imaju i gradovi gdje je bilo osnova u materijalnom položaju, ali iz političkih razloga i opozicija sadašnje ovdje u Saboru i vlast, jer je miješana situacija na terenu su odjedanput narasli za 30 ili 40%, ono što je rekla kolegica iz HNS-a. Problem koji će posebno se, biti naglašen u ovoj situaciji da kao što je rečeno imamo stečena prava. I sada da budem snalažljiv, ja ću predložiti, kad bi prošao ovo u prvom čitanju, jednom čitanju, da moja tajnica ode u javnu vatrogasnu postrojbu jer ima kolektivni ugovor umanjen za 6%, ali je to to, bit će bolje, da pročelnica za financije, da je prebacim i zaposlim ju u dječjem vrtiću jer ima kolektivni ugovor potpisan sa gospođom Strugar, da neke zaposlenike stavim u gradske komunalne firme i da zapravo ostanem samo ja, a onda ću i ja prijeći na plaću saborsku i jedna tajnica koja će primati stranke i slati ih od vrtića do vatrogasnih udruga. Ovo sad malo karikiram, ali zapravo da oni koji ne znaju shvate složenost problema u kojem se nalazi lokalna samouprava. Nije ni državna uprava jednaka i jednako sve u državnoj upravi kad se mnogima od nas čini koje dobro ne poznajemo, ali nije ni lokalna samouprava rješenje koje se može Damaklovim mačem presjeći. Stoga pozdravljam inicijativu, normalno da neću glasati za prijedlog ovo u prvom čitanju, ali vjerojatno u drugo čitanje će otići i pozivam zaista i stavljam se na raspolaganje, ali vjerujem i ostali članovi udruge gradova i općina i stručne službe da pokušamo naći jedno rješenje koje neće izazvati egzodus kao što je rekla kolegica stručnih ljudi. Netko tko sad ima kod mene između 6 i pol i 7 tisuća plaću kao inženjer, kao referent došao je sa 8 iz građevinskog poduzeća, ali da se riješi terena uspjeli smo ga nagovoriti, vratit će se jer će već sad u ovom trenutku imati između 10 i 12 u građevinskoj tvrtki sa ovim iskustvom i upoznavanje rada u upravi. Ostat će nam oni koji se nigdje drugdje neće moći … [[Loša snimka, govornik se ne razumije.]] , ali mene još najviše boli da će moje četiri djelatnice koje imaju 30 godina, 32 godine staža, koje su na 4 sata, koje imaju tešku zdravstvenu ili obiteljsku situaciju doći u situaciju da im se umanjuje plaća za 35 do 40%. To mene boli i od toga se ja bojim. Za nas koji smo gradonačelnici, načelnica općina ili župani, mi smo to odabrali, to je naš odabir, pa sa žrtvom ili sa rizikom koje nose, međutim ti ljudi nisu odabrali. Oni su tu, oni su zatečeni, neki od njih vrhunski rade posao, neki manje dobro, ali nemojmo rezati glave svima koji su viši od 170, a onda ćemo donositi mjerila kakvi bi svi trebali izgledati, jer naknadno se glava neda prišiti na tijelo. Stoga pozivam. Znam raspoloženje, ali opet istovremeno da velim da ja uzmem u zaštitu ministra, da hvala Bogu da smo došli do trenutka da se to pitanje pokrenulo i da idemo ozbiljno u taj zahvat, da ne žurimo, ali opet i da ne otežemo po hrvatskom običaju, pa da 5 godina izgubimo da dođemo do zakona, nego da pokušamo do kraja godine doći sa jednim kvalitetnim rješenjem i za državnu i za lokalnu i za regionalnu upravu koje će piti vodu. Nikad neće svi biti zadovoljni s njim, ali koje će raditi manje nepravdi nego što ih sad rade ova pretjerivanja i u plaćama i dužnosnika, kao i u plaćama službenika u pojedinim jedinicama lokalne ili regionalne samouprave. Evo poziv i zahvaljujem na inicijativi, ali poziv da idemo zajedno dalje.
Dobro, idemo onda zajedno dalje. Uvaženi kolega Boris Šprem.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Evo ja se nadam da u ovih 7 minuta se neću ponavljati, barem ne puno u odnosu na ostale kolege. Najprije bih upozorio na ustavni osnov u donošenju ovog zakona. Uobičajeno je da se predlagatelj zakona poziva na članak 2. Ustava Republike Hrvatske kada predlaže donošenje zakona. Ali ne treba zanemariti u ovom slučaju kada se u ovom zakonu radi članak 4. Ustava koji kaže "u Republici Hrvatskoj državna je vlast ustrojena na načelu diobe vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudbenu, a ograničena je Ustavom zajamčenima pravima na lokalnu, područnu (regionalnu) samoupravu". Ovo je po meni ključna odredba Ustava koja onemogućava bilo koga, a pogotovo Vladu Republike Hrvatske kao da tako kažem najodgovornijeg predlagatelja jednoga zakona, da zadire u samoupravnu sferu lokalnih zajednica. Jer ovaj članak 4. govori zapravo o tome da se tri vlasti u Republici Hrvatskoj ograničene su jedno i ograničavaju se jedino sa ovom četvrtom, a to je vlast na lokalnoj razini. I zato treba jako dobro paziti kada se ide regulirati pogotovo u novoj sferi kao što su ovdje plaće, u odnose u lokalnim zajednicama. Ovdje se dovodi u pitanje samostalnost u slobodi raspolaganja svojim sredstvima. Moram reći da nijedna vlada ni HDZ-ova do sada ni SDP-ova ovo nije radila sa ovakvim zakonom. Ovdje je riječ o plaćama. Jer jedno je utvrđivati 2001. godine ministre koeficijente, kriterije za koeficijente, a drugo je određivati osnovice za plaću. Jer se određivanjem osnovice za plaću i okvirnim koeficijentima zapravo određuje sama plaća. E tu je problem. Ne treba izazivati totalni konflikt države i lokalne samouprave, jer sada je već ovo korak ka potpunoj centralizaciji države. Ključni problem je veliki broj lokalnih jedinica i veliki broj administracija u tim jedinicama. Kao što je sam ministar rekao u Republici Hrvatskoj u prosjeku negdje oko 23% sredstava namijenjene za financiranje lokalne samouprave odlazi na rashode na zaposlene. Ovaj puta nije spomenuo ali spomenuli ste gospodine ministre na jednom odboru na kojem sam ja bio, sigurno ste to sada zaboravili reći, u Europskoj uniji je to 9%. Dakle, svega 9% se izdvaja za zaposlene od sredstava namijenjenim lokalnim zajednicama. I tu je ključni problem rekao bih. i moramo ja vidim rješenje kako način, kriterije da se smanje rashode za zaposlene u Republici Hrvatskoj u lokalnim zajednicama. To je naš problem, to je naš zajednički problem i vlasti i opozicije. A za taj problem vidim da je moguće riješiti kroz članak 135. Ustava gdje se kaže da "jedinice lokalne područne (regionalne) samouprave imaju pravo u okviru zakona svojim statutima samostalan red unutarnje ustrojstvo i djelatnost svojih tijela, te ih prilagoditi svojim potrebama i mogućnostima". Tu bih našao dakle uporište da se zakonom pronađe način, dakle kriteriji da se smanji administracija, barem se meni tako čini Posljedice idem prema samom kraju, koje ja vidim, koje su loše ovog koncepta zakonskog su u tom što sada ove disproporcije za koje se slažem da su jednim dijelom između lokalnih vlasti, njihovih tijela i plaća koja imaju čelnici pojedinih sredina u odnosu na čelnike države i u državi, da su te disproporcije neracionalne i da ih ima i da ih treba riješiti. Ali ovakvim prijedlogom ćemo doći do novih neusklađenosti gdje ćemo recimo imati raspon, gospodin Maras je spominjao jedan primjer, ja mogu spomenuti jedan drugi. Evo recimo u Gradu Zagrebu gdje bi recimo npr. jedan pročelnik može to biti Ureda za gospodarstvo imao plaću negdje oko 7,5 tisuća do 8 tisuća kuna, koliko sam uspio izračunati, ali bi zato jedan djelatnik neka to bude primjer vozača ZET-a, imao višu plaću od pročelnika. Zašto? Zato što se on nalazi u trgovačkom društvu u vlasništvu Grada Zagreba, tamo radi, tamo ima odgovarajuću plaću. A inače je prosječna plaća, sada ću vas odmah obavijestiti u Zagrebačkom holdingu 6 tisuća 400 kuna mjesečno. Prema tome, mislim da taj odnos između pročelnika jednog ureda u jednom tako veliko gradu, gdje se raspolaže sa ukupno 8 milijardi kuna, što iznosi pola proračuna svih lokalnih zajednica, mislim da to ne bi bilo dobro. Time bismo došli naravno do odlijeva sposobnih stručnih kadrova i tih apsurda bi bilo sve više i više. I na samom kraju Zakon o lokanoj samoupravi, gospodine ministre kaže da se mislim da je to članak 90., utvrđuju kriteriji za utvrđivanje plaća dužnosnika, kriterije. E sada, da li smo mi izašli izvan tih kriterija kada smo propisivali i osnovice plaća dužnosnika, ali ja mislim da jesmo. Da to nije isto. Naprosto pošto je ovo prvo čitanje zakona ja vas na to upozoravam. I na samom kraju dakle zakon je po meni zaključno upravo pravno sporan. To sam na početku rekao. On je problematičan za uređivanje odnosa koji spadaju u samoupravnu sferu. Upitna je i njegova učinkovitost jer obrazloženjem zakona nije egzaktno navedeno koje bi se uštede postigle na ovaj način. I kao što je u izvješću Odbora za lokalnu samoupravu rečeno, da se ne vidi da li ukupna masa sredstava veća ili manja nakon primjene ovog zakona. Ja se dakle nadam da se ovaj zakon neće ni pojaviti u drugom čitanju. I da ćete vi od njega odustati i tako ćemo riješiti ovaj problem. Hvala lijepa.
Evo i to su predložena rješenja, pa da čujem dalje raspravu. Zastupnik Jovanović. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja se pridružujem onima koji smatraju da je ovaj zakon potpuno promašen. A promašen je i način na koji se htio donijeti. Dakle, uopće se nije razgovaralo niti sa udrugom gradova niti sa sindikatima. Istina, jedan sastanak je organiziran ali taj sastanak nije bio nikakav dijalog nego je predstavnicima gradova i županija jednostavno prezentiran novi obračun plaća i rečeno je da će ... [[Govornik se ne razumije.]] na izvanrednu sjednicu Sabora. Ajde pomak je to što je ovo prvo čitanje pa se nekakve promjene mogu učiniti ali najbolje bi bilo da ovakav zakon uopće ne ide u drugo čitanje nego da se u narednom periodu zajedno sa udrugom gradova, zajedno sa udrugom županija, zajedno sa sindikatima izradi potpuno novi zakon koji bi na adekvatan način riješio i probleme u plaćama u jedinicama lokalne samouprave. Dolaskom krize vrludanjima u pronalaženju izlaza iz krize mnogi su se odjednom sjetili da su gradovi i jedinice lokalne samouprave zapravo jedan od glavnih razloga velike potrošnje u javnom sektoru, kao da je ovakvo ustrojstvo od jučer. A ono je dobro znamo od 1993. a i dobro znamo zašto je takvo. To je bio primjer političkog voluntarizma kojem je jedini način, jedini cilj bio zapravo promijeniti sliku Hrvatske u cilju ostvarivanja političkih interesa. Prema tome, možemo slobodno reći da je teritorijalno ustrojstvo Hrvatske danas primjer političke korupcije. Dakle, cilj ovakvog teritorijalnog ustrojstva bilo je osvajanje političke vlasti. Kolega Markovinoviću, suzdržite se od komentara, možete kasnije komentirati tako da dignete pločicu sa replikom i reći to što mislite. Prema tome, ja smatram da je ovakav prijedlog koji je došao od gospodina ministra Mlakara opasna namjera Vlade da predloženim Zakonom o plaćama službenika i namještenika nekritički bez potrebne analize u maniri najgorih socijalističkih uravnilovki određuje odnosno smanjuje plaće lokalnoj samoupravi. Dakle, danas je jasno da veliki broj jedinica lokalne samouprave apsolutno nema razloga da postoji osim tog političkog korumpiranog interesa da se na taj način osvaja vlast jer jednostavno nemaju nikakve fiskalne kapacitete da mogu na temelju vlastitih prihoda ostvarivati funkciju koju imaju. Prema tome, prvo što se trebalo učiniti kada se odlučilo ići sa ovakvim zakonom napraviti cjelovitu analizu svih 557 jedinica lokalne samouprave, utvrditi broj zaposlenih, utvrditi njihove prihode, utvrditi strukturu zaposlenih, potrebne kvalifikacije, radne prostore i na temelju toga možda ići onda u prijedloge. Govori se da je neracionalno zapošljavanje u jedinicama lokalne samouprave uopće se ne uzima u obzir da je 2001. godine donesen čitav niz propisa kojima su jedinice dobile nove zadaće u osnovnom školstvu, u zdravstvu, u socijalnoj skrbi, vatrogastvu, obvezu financiranja decentraliziranih funkcija u osnovnim i srednjim školama, zdravstvu, socijalnoj skrbi preuzeli su 53 lokalne jedinice, 20 županija i Grad Zagreb, 32 grada obvezno financiranje javnih vatrogasnih postrojbi preuzele su 62 lokalne jedinice. Dakle, to je jedan od razloga zašto je u proteklom periodu došlo do porasta broja zaposlenih u jedinicama lokalne samouprave. A ono što je vrlo zanimljivo i Svjetska banka je rekla da u javnom sektoru u Republici Hrvatskoj ima previše ljudi, dakle taj broj od 240 do 260 tisuća ne zna se točno, evo ni ministar Mlakar ne zna koliko je zapravo ljudi zaposleno u javnoj upravi. Ali u proteklom mjesecu gospođa premijerka u 17 dana njenog mandata zaposleno je 40 novih ljudi u ministarstvima u Republici Hrvatskoj. Kolega Kajin je rekao svaki tjedan rebalans jedan. A mi kod gospođe premijerke imamo svaki dan novi jedan zaposlenik u njenim ministarstvima. Da li je to rješenje za recesiju? Da li je to rješenje za smanjenje troškova i rashoda ove države? Prema tome, čuli smo kakvi su primjeri u Zagrebu. Ja vam mogu reći kakvi su primjeri u Rijeci. Dakle, Rijeka je na razini upravo europskog prosjeka. Uprava čini 10% proračuna, dakle 9% je nekakav europski prosjek, kod nas je nešto manje od 10%. Mi smatramo da imamo vrlo kvalitetnu upravu, dokazali smo to i preuzimanjem Gradskog odjela za urbanizam koji je u potpunosti riješio sve zaostatke koji su prije toga bili prisutni dok je bio na županijskoj razini. I što bi se sad dogodilo? Takav jedan pročelnik koji ima plaću od 25 tisuća i 500 kuna pao bi na plaću od 8 tisuća i 400 kuna. Dakle, mi ne trošimo previše, naša uprava je unutar 10%, naši pročelnici imaju plaću koja odgovara njihovim sposobnostima i rezultatima rada, naša uprava je mala, učinkovita i efikasna sa dobro plaćenim ljudima. I sa ovim prijedlogom gospodina ministra naš pročelnik bi izgubio 45% svoje plaće. Pa mislim, što je to? Da li je to uravnilovka? Da, to je socijalistička uravnilovka i mislim da na to ne možemo pristati. Ali uzmimo jednog običnog referenta sa 4 tisuće 700 kuna pao bi na 3 tisuće 600. Sad mu dodajte ove namete koji također se uvode. Od čega će taj čovjek živjeti? Zašto? Jer je tako odlučio ministar Mlakar. Prema tome, ovaj zakon je apsolutno neprihvatljiv i smatram da u rujnu nakon što se provede cjelovita analiza, nakon što se konzultiraju udruge gradova, udruge županija, sindikati moramo dobiti potpuno drugačiji zakon u kojem će se uzeti u obzir i veliki gradovi, njihov status, njihove obveze i to što rade ljudi koji su zaposleni u njihovim upravama. Ja osobno smatram da pročelnik u velikim gradovima ne može imati manju plaću od državnog tajnika i predlažem da se to riješi na taj način. Naravno, apsolutno podržavam prijedloge koji su došli od Udruge gradova a to je da se pitanje plaća u lokalnoj i područnoj samoupravi ograniči na način da se uredi ograničavanjem udjela ukupnih rashoda za plaće dužnosnika, službenika i namještenika u ukupnim prihodima lokalnih vlasti bez primitaka a da se same visine plaća prepuste određivanje jedinicama lokalne samouprave. Naravno, ja moram upozoriti da bi kršenje kolektivnog ugovora sigurno moglo dovesti do sudskih tužbi a iskustva pokazuju da takve sudske tužbe u pravilu idu u korist onih koji su tužili što bi dodatno opteretilo jedinice lokalne samouprave jer bi morali plaćati brojne tužbe koje bi bile pozitivno riješene. Prema tome, ovaj zakon ne donosi nikakvu korist ni ne rješava ni na koji način recesiju u Hrvatskoj a stvara ogromne probleme za normalno funkcioniranje gradskih uprava i treba ga u cijelosti odbaciti.
Hvala. Kolega zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre, prvo vam se želim zahvaliti što ste došli ovamo u Sabor slušati naša razmišljanja o ovom zakonu jer je u prvom čitanju i doista želim vjerovati da to ne bude prvi put ni zadnji put, da ćete uvijek dolaziti čuti mišljenje saborskih zastupnika jer to je jedna od rijetkih ali po meni dobrih praksi da ministri slušaju nas što mislimo o određenom zakonu. I svoju kritiku kod ovog zakona neću usmjeriti prema niti Vladi niti HDZ-u nego koalicijskom partnerima jer bez njihove potpore ovom zakonu njega niti bi bilo niti bi imao šanse proći, dakle smatram da su i Hrvatska seljačka stranka, Socijalno-liberalna stranka i Srpska demokratska samostalna stranka u velikoj mjeri pomogli da u jednoj euforiji napada na lokalnu i regionalnu samoupravu se izrodi ovakav zakon. Na što bih vas, gospodine ministre, želio upozoriti. Prvo, Europska povelja o lokalnoj samoupravi zabranjuje ovakvo ponašanje središnje vlasti, jer se bez konzultacije sa lokalnom doista ovakvi prijedlozi ne bi smjeli davati. Čini mi se i da hrvatski Ustav nije naklonjen ovakvom načinu rješavanja problema, posebice zbog toga što postoje kolektivni ugovori i suspenzijom kolektivnih ugovora ovih zakonom doista ne bi učinili dobar posao. Ja ću dati svoje prijedloge i ukoliko ovakav zakon prođe, doista ćete nesvjesno dati za pravo onima koji isključivo iz neznanja govore lokalna uprava. Ja znam da vi znate da izraz lokalna uprava je jednak izrazu drveno željezo, jer ako je uprava onda je državna, ako je samouprava onda je lokalna. Dakle samo o lokalnoj i regionalnoj samoupravi možemo razgovarati. I protivim se svim galamdžijama u posljednje vrijeme u Hrvatskoj koji se jedan dan zaklinju u lokalnu samoupravu, a drugi dan bi ukinuli 200 ili 400 općina u Hrvatskoj. Ja smatram da građanima ove države treba ponuditi model, novi model komunalnog uređenja kojega im damo na referendum pa onda građani nek odaberu i odluče da li je ovaj broj općina i gradova doista prevelik, premali, optimalan ili bilo koji drugi. Problem s plaćama u lokalnoj i regionalnoj samoupravi objektivno postoji, ali Vlada je i bez ovog prijedloga zakona taj problem mogla riješiti. Primjerice, Zakonom o izvršenju proračuna se utvrđuju kriteriji i formula pod kojim uvjetima neka općina, grad ili županija imaju pravo na sredstva državnog proračuna. Postoje i sredstva regionalnog razvoja gdje postoje određeni kriteriji, ali zanimljivo je da ni u jednom od tih propisa kojih sam se sad u ovom trenutku sjetio nije ugrađen element, stavka rashodi za zaposlene u odnosu na proračun te iste jedinice ili recimo iznos po glavi stanovnika. A da je država doista htjela, Vlada da je doista htjela mogla je te kriterije uvesti prije 4,5 6, 8, 10, 12 godina. Upravo zbog toga da se spriječi situacija da neke općine u rashode za zaposlene izdvajaju 60% svoga proračuna, a onda sutra od države traže novac za redovno funkcioniranje. Dakle, jako se zalažem za opstoj i punu autonomiju lokalne i regionalne samouprave, ali je točno da su neki čelnici pretjerali i sa svojim plaćama, ali i plaćama svojih zaposlenika. A da li država ima mehanizme i podatke temeljem kojih može utvrditi pravovaljane kriterije i povući granicu i reći koji je u kriterijima i koji nije. Gospodine ministre, raspolažem s podacima za 2007. godinu od Ureda državne revizije prema kojima je kompletna lokalna i regionalna samouprava, dakle sve općine, svi gradovi i sve županije, u rashode za zaposlene izdvojila 3 milijarde 700 milijuna kuna. Netko je danas govorio o 14 milijardi, netko će sutra govorit o 24 milijarde, to su lažni podaci. Dakle, 3 milijarde 700. U prošloj godini to nije moglo biti veće od negdje oko 4 milijarde. Prosječno, bez Grada Zagreba, izdvajanje u rashode za zaposlene je bilo 15,1%, u Gradu Zagrebu 18,1% u odnosu na ukupni proračun. Ako je prosjek Hrvatske 15,1%, svi koji su iznad toga ili će smanjiti rashode za zaposlene ili neće imati pravo na državne pomoći i intervencije. Međutim, unutar tih 15,1% postoje neki koji su daleko ispod tog postotka i neki koji su daleko iznad toga. Pa tako primjerice u Međimurskoj županiji općine, gradovi i županije, dakle govorimo o lokalnoj i regionalnoj samoupravi, od svog proračuna za zaposlene izdvajaju samo 11,2% ili ako to preračunamo po glavi stanovnika, a podsjećam da državna uprava po glavi stanovnika košta godišnje 5000 kuna, odnosno da država za plaće izdvaja 20% svoga proračuna, po glavi stanovnika u Međimurju je dovoljno godišnje 339 kuna za financiranje kompletne lokalne i regionalne samouprave. S druge strane, u Zagrebu za to izdvajaju čak 18,1% odnosno po glavi stanovnika 1642 kune. Ne može me nitko uvjeriti da postoji takva razlika u dobroj organizaciji i kvaliteti lokalne samouprave da bi takve velike razlike bile u iznosu sredstava koje treba izdvajati za zaposlene. U Zagrebačkoj županiji taj postotak je 13,5, Krapinskoj 11,3, Varaždinskoj 12,6, Vukovarskoj 13,6. Recimo, uzeo sam tri, četiri koje su ispod prosjeka. Iznad prosjeka su Zagreb sa 18,1, Sisačko-moslavačka sa 18,4, Ličko-senjska sa 17,6, Dubrovačko-neretvantska 16,8 ili ako hoćete po glavi stanovnika najracionalniji su Međimurska sa 339, Varaždinska sa 451 kunu, Osječka sa 514. A najrastrošniji su opet Grad Zagreb za 1642, pa onda imamo Primorsko-goranska 1144, Istarska 1200, Dubrovačka 1089. Nije mi jasno, ne mogu razumjeti ni broj zaposlenih, ni visinu izdvajanja koja je tako različita od lokalne odnosno do regionalne samouprave. I ovim ovakvim pristupom kao što ovim zakonom predlažete, sve pokušavamo svesti u prosjek istog siromaštva što nije dobro. Oni koji su dosad bili štedljivi, koji su izdvajali najmanje postotke za rashode za zaposlene, bilo u odnosu na proračun, bilo po glavi stanovnika, ne smijemo i dalje pritiskat u odnosu na ono što smo dosad imali. Nije pravedno naprosto. Oni su dosad bili racionalni, nagradimo ih. Ja se slažem da pitanje plaća župana, zamjenika gradonačelnika, zamjenika načelnika i zamjenika je dobro da se zakonom ograniče, limitiraju i protiv toga čak većina njih nema. Ali što se tiče stručnog kadra u lokalnoj i regionalnoj samoupravi moramo dati za pravo tim neposredno izabranim čelnicima da ograničenje u ukupnoj potrošnji u odnosu na proračun i po glavi stanovnika slobodno raspolažu. Sve ove podatke, dakle u odnosu na ukupni proračun i po glavi stanovnika za zaposlene kao stavka rashoda za zaposlene, ja vam ih mogu dati jer doista su službeni podaci i vidjet ćete da samo njihovom primjenom u Zakonu o izvršenju proračuna, u Zakonu o regionalnom razvoju, odnosno kriterijima zakona, kao i u zakonima i propisima koji reguliraju pravo na državnu dotaciju lokalne samouprave. Rješavamo sve te probleme, a s druge strane racionalnima do sada, štedljivima i poštenima omogućavamo da nadalje funkcioniraju, imaju isti odnos plaća bez ovog ograničenja, a po izračunu koji sam gledao, doduše napravio na brzinu, u nekim sredinama došlo bi do smanjenja plaća čak za 36%. Zbog toga smatram da do drugog čitanja ili zakon doradite ili da predložite Vladi da ova ograničenja i želje za štednjom pretočimo u druge propise na temelju podataka koji su dostupni službenim izvorima. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Dalje slijedi rasprava uvažene kolegice Biserke Vranić. Izvolite kolegice. Nema je. Gubi pravo na raspravu. Ali je zato tu kolegica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Dobro, svi se slažemo i svima je to dobro znano da lokalna samouprava nije nikakva izvedenica od državne vlasti, nego u suvremenim i razvijenim demokracijama koje je njeguju i razvijaju već stotinama godina smatra se 4. granom vlasti. Još je … [[Govornica se ne razumije.]] govorio kako snaga slobodnih naroda leži u lokalnoj samoupravi. I kojim pravom molim vas država sada kada je potrošila vlastiti novac želi zagrabiti na indirektan način u novac koji pripada lokalnoj zajednici bez da ispunjava svoju temeljnu ustavnu zadaću da je dužna pomagati osim Hrvata u Bosni i Hercegovini i vlastite građane u pojedinim jedinicama lokalne samouprave? Zabrinjavajuće je da se već stvorio jedan poveći smotuljak neustavnih zakona u zadnje vrijeme. Žalosno bi bilo gospodine ministre da prvi vaš prijedlog koji branite ovdje kao resorni ministar u Hrvatskom saboru bude upravo takav. U ovih 6 godina sakupilo se 9 zakona koje je klub SDP-a uputio Ustavnom sudu. Neke je Ustavni sud uvažio, ukinuo, dao za pravo nama zastupnicima i ukinuo takve zakone. Neki još uvijek čekaju, a neki su protekom vremena, tractu tempore izgubili svaki smisao. Dakle, pitanje je što će biti i sa ovakvim zakonom. Dakle, umjesto da Vlada bude što opreznija s obzirom da joj se to u zadnje vrijeme počesto počelo događati, ona nastavlja istom navadom šaljući u Sabor neustavne zakone. Ovdje je već više puta bila citirana odredba članka 137. Ustava, a kako to izgleda treba stalno ponavljati jer mi smo ovdje prisegli na Ustav, ali nekome je dovoljno da je prisegao svom stranačkom vodstvu i nije važno što piše u Ustavu i onda se mehanički dižu ruke, umjesto da se vježba ujutro kod kuće, onda se ovdje usput odvježba i digne se ruka i za neustavna rješenja, a to neovisno od koga dolazilo takve i takve stvari ne mogu prolaziti bez obzira na stranačku pripadnost. Naime, odredba članka 137. sasvim je jasna koja govori da jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave imaju pravo na vlastite prihode kojima slobodno raspolažu u obavljanju poslova iz svog djelokruga. Kada smo donosili Zakon o lokalnoj samoupravi i bilo je tada upravo i rečeno da će se plaće urediti posebnim zakonom. Već tada sama ta najava u tom zakonu izazvala je dosta prijepora i s jedne i s druge strane bili su gotovo svi zastupnici jednodušni da to ne može biti predmet na takav način zakonskog rješenja te se od toga odustalo. Dosta vremena je prošlo, dosta vremena je prošlo da ovaj zakon ovakve naravni nije donesen jer se Vlada nije naprosto usudila donositi takav zakon. Ali sada kada treba namaknuti novac pa makar i protuustavno, dakle više tolika je kriza da se gleda bilo gdje, da se novci namaknu, odnosno da se pokaže tobožnja briga za građane koja eto, ima skupu i lokalnu samoupravu koju je sama izabrala. Nije ju izabrala država, nije ju izabrala Vlada. Sigurno bi to drugačije izgledalo da je Vlada izabirala. Dakle, što se događa? Najprije se pošalje jedna medijska potjernica pa se stvara dojam i podgrijava nešto što je već svima znano da imamo previše jedinica lokalne samouprave. I tko to govori molim vas? Oni koji su stvarali te jedinice lokalne samouprave, koji su podržavali i predlagali takve zakonske prijedloge i davali zeleno svjetlo. I sad se čudom čude koliko imamo jedinica lokalne samouprave. Pa nisu se one partenogenezom razmnožavale. Vlada je otac tih jedinica lokalnih samouprava i ne može pobjeći od te odgovornosti i od očinstva. I ona snosi odgovornost za to. I sad se čudom čudi kao da su to neke samonikle tvorevine i tvorbe. I istina je to da ima previše jedinica lokalne samouprave, ali to nije opravdanje da se na ovakav način reagira. Uopće nije opravdanje, niti je mjesto govoriti o plaćama kad govorimo o potrebi da li na određenom području postoji određena jedinica lokalne samouprave ili ne. Austrija koja je približno po površini slična Hrvatskoj ima nekoliko, nekoliko puta, mislim 4 puta manje jedinica lokalne samouprave, ali broj jedinica lokalne samouprave, da li više ili manje, nije jamstvo razvijenosti lokalne samouprave, negdje ih ima još i više, a negdje u pravilu ih ima i dosta manje. I zaista možemo se ipak složiti da ih je previše, da mnoge su sami sebi svrha. To je ipak i činjenica. Ali na ovakav način se ne može reagirati. Istina je to da u jednom selu, u jednom mjestu, u jednoj općini postojao je načelnik općine koji je imao veću plaću nego ministar i ništa nije znao. Ministarstvo pravosuđa mu je bilo dužno, kako je on smatrao, davati mu besplatne pravne savjete, jer on nije htio dijeliti svoju plaću da bi zaposlio stručnu osobu, nego je sve sebi priskrbio i to je bio jedini trošak, plaća načelnika, nije imao novaca za pozive, imao je doslovno rok u kojima je mještane pozivao na nekakve sastanke. Jedno bučalište i svi zadovoljni. Zakone on nije da se oni oglašavaju u "Narodnim novinama". Zapravo čak je čuo, ali je mislio da se to prodaje na kiosku i govorio je kako nema tih "Narodnih novina", da je on išao u kiosk i da nema ih. Dakle, imamo tih bizarnih situacija, ali mi ne možemo na ovakav način zazirati i zadirati u lokalnu samoupravu o čemu je detaljno govorio u ime kluba kolega Mršić. Dakle ali što ovaj zakon, odnosno namjera zakona, predlagatelja govori? Da su građani u biti podanici i da oni ne priznaju tu lokalnu vlast. I to je ono nešto najopasnije. Umjesto da se razvije i razvija građanska samosvijest koja se najbolje može razvijati kroz jedinice lokalne samouprave poštujući i njegujući tu vlast, pa i sankcionirati je onda kada ona radi protivno zakonu i protiv interesa građana. A vidite tu se država pokazala vrlo slaba i neučinkovita. Imamo kolegu Palarića koji je kažnjen pa je dobio prolaz na Ustavni sud. Vidite, a ovdje u ovim situacijama dakle kad je trebalo reagirati nije se reagiralo, a onda kada ne treba reagirati reagira se. Način na koji je donesen, odnosno predlaže postupak predlaganja ovog zakona također zabrinjava. O tome su također nešto kolege rekle. Dakle sindikat vas je upozorio, svi zastupnici su dobili mišljenje, odnosno primjedbe sindikata državnih i lokalnih službenika i namještenika kako je taj postupak tekao. Da nisu imali niti gotov prijedlog, nego samo nacrt. O tome im je sad ih ministar i obavijestio. Jednako tako suprotno Poslovniku Vlade članku 27. stavku 5. gdje u njihovim, u pripremama za donošenje ovakvog jednog prijedloga nije bilo mišljenja strukovnih udruženja i udruga u čiji djelokrug spadaju i pitanja koja su prijedlog tih prijedloga. Dakle umjesto da se razvija lokalna samouprava na tragu Europske Konvencije o lokalnoj samoupravi, ne samo, nego u izvješću o socijalnom dijalogu u lokalnoj i područnoj samoupravi od travnja ove godine, iako se izrijekom navodi kako se u svih 27 država Europske unije pregovara o plaćama i uvjetima rada, što znači da se ovakvim zakonskim uređenjima kolektivnog pregovaranja u jedinicama lokalne samouprave i Republika Hrvatska isključuje upravo iz kruga u kojima se primjenjuju najviši demokratski standardi na području kolektivnog pregovaranja. Mi moramo znati i voditi računa o jedinstvenosti našeg pravnog sustava. Ne može jedan zakon rješavati jedno, drugi zakon drugo. Kolektivni ugovor je također zakon među ugovornim stranama i ne može nitko nijednim zakonom pobijati taj kolektivni ugovor, jer tobože ugovor je nešto manje važno. Kakvu bi to poruku Vlada slala? Da ugovorne obveze odavno su samo mrtvo slovo na papiru. Pa to i ne čudi, jer Vlada ne izvršava svoje ugovorne obveze prema dobavljačima, prema izvršiteljima radova. A s druge strane puno i ne mari za svoje.
Hvala kolegice. Privedite raspravu kraju.
Obveze da bi ih naplatila. Prema tome bilo bi dobro da predlagatelj povuče ovaj prijedlog, odnosno da bar posluži kao predložak prethodne rasprave.
Hvala lijepo. Josip Salapić, idući se javio za raspravu. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog Zakona o plaćama u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi. Prije svega ovaj zakon, odnosno prijedlog zakona treba smatrati kao namjeru predlagatelja Vlade Republike Hrvatske da se konačno uvede red u šumu nereda u propisima koji su do sada vladali u jedinicama područne (regionalne) samouprave. Prije svega nedopustivo je da se u određenim jedinicama lokalne samouprave propisi donesu jednostrano na temelju odluka bivših članova poglavarstava ili u nekim slučajevima jedinica i predstavničkih tijela općinskih vijeća, gradskih vijeća ili županijske skupštine da se te plaće razilaze u odnosu na plaće drugih službenika. Prije svega tu se misli na visoke državne dužnosnike, ministre, saborske zastupnike, ali možemo ući u sferu plaća i liječnika, sveučilišnih profesora, zaposlenika u Državnom odvjetništvu, odvjetnika i slično. Ovo je bilo krajnje vrijeme da se u ovim teškim vremenima koja su pogodila našu državu, da ljudi shvate da je vrijeme da se ove plaće izjednače, usklade sa plaća zaposlenika u javnim i državnim službama. Prije svega to je i način i mjerilo solidarnosti između onih ljudi koji obavljaju iste ili slične poslove na svojim radnim mjestima, a dijeli ih možda 200 ili 300 metara zgrade ili u istoj zgradi za isti posao neki dobiju do 36, čuli smo, posto veću plaću. Ovo prije svega ne treba smatrati kaznom za one koji su do sada bili zaposleni u službama lokalne samouprave, nego prije svega i možda i prilikom za one koji zaista u većim, prvenstveno, gradovima stručno, savjesno obavljaju svoje poslove da se nađe i drugi model nagrađivanja za one koji zaista taj posao i rade. Naime u onim manjim jedinicama lokalne samouprave često građani, pa i birači koji su dali povjerenje istim ljudima koji rade u općinama i gradovima vide kolike su plaće, komentira sa manjim jedinicama, a često po jednu potvrdu ili dozvolu ili neko rješenje moraju otići po 30 kilometara dalje da bi dobili ono što bi trebali dobiti u svojoj općini ili g radu. To je prvenstveno i problem ono što su kolege danas i govorile veliki broj jedinica lokalne samouprave više od 576 i mislim da je krajnje vrijeme i naša je predsjednica Vlade gospođa Kosor najavila da će se i o tome početi razgovarati i da se i na tom dijelu učine uštede koje će jasno pokazati da je ova Vlada spremna zaći baš u sve sfere u koje treba zaći, da ove mjere štednje našu državu i naše građane spase i da se vidi da naša Vlada vodi računa o svim dijelovima i područjima u Republici Hrvatskoj. Mjere štednje u ovim uvjetima recesije itekako su potrebne, i ovo je prije svega jasna poruka svim našim građanima u općinama, gradovima i županijama da je došlo vrijeme i da shvatimo da smo u kriznom trenutku da svatko onaj koji radi isti ili slični posao treba biti jednako plaćen. Zato je važno ovo usklađivanje i zato ovaj zakon podržavam, naravno ove neke detalje koje smo danas čuli možemo ispraviti ili poboljšati u ovom drugom čitanju, jel nije isto Grad Zagreb, Osijek, Rijeka, Split i neki manji gradovi gdje je to i opseg posla puno manji. Nomotehničko gledano ovaj zakon je jasan i koncizan. Treba u nekim dijelovima učiniti neke manje izmjene, ali prije svega na kraju želim reći, da je ovaj prijedlog zakona iznad solidarnosti ljudi koji rade u javnim državnim službama s onim koji rade u jedinicama lokalne, područne i regionalne samouprave i da je vrijeme da svi shvatimo da je sada ključni trenutak da se ovakvim zakonom uvede red u područja jedinice lokalne uprave i samouprave. Ja to ne smatram kaznom, ne smatram kršenjem Ustava Republike Hrvatske, ne smatram kršenjem europske povelje, nego samo smatram trenutkom i vremenom u kojem živimo, savjesnošću i odgovornošću je potrebno učiniti korake, jer svi moramo biti svjesni ako uštedimo na državnom proračunu, ako jedinice lokalne uprave i samouprave ovise o dotacijama državnog proračuna, ako su važni projekti, ako su materijalni rashodi u tim općinama, gradovima i županijama da se dotiraju iz državnog proračuna, ako je naša Vlada pokazala jasnim mjerama da se sa 10,7 milijardi kuna prešlo na 9,3 milijarde kuna u uštedama ove godine, da se u pripremama za sljedeći proračun za 2010. godinu jasno vodi računa gdje će se sve moći uštedjeti, da moramo shvatiti vrijeme u kojem živimo mislim da ne bi trebalo biti prigovora i da smo spremni da konačno učinimo reda i u ovoj upravi. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Dalje slijedi rasprava uvažene kolegice Mirele Holy. Izvolite kolegice.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Na samom početku rasprave o Prijedlogu Zakona o plaćama u lokalnoj i područnoj samoupravi, želim reći da neću podržati ovaj prijedlog zakona i to iz cijelog niza razloga. Kao prvo, ovaj prijedlog zakona je suprotan Ustavu Republike Hrvatske, jer Ustav u članku 137. kaže citiram "Jedinice lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave imaju pravo na vlastite prihode kojima slobodno raspolažu u obavljanju poslova iz svojeg djelokruga". A iz ovog prijedlog zakona je vidljivo da jedinice lokalne i jedinice regionalne samouprave nemaju pravo slobodno raspolagati sa vlastitim prihodima. Nepotrebno je reći da se ovim prijedlogom zakona u potpunosti zanemaruje ustavno načelo supsidijarnosti, a upravo zbog kršenja načela supsidijarnosti ovaj prijedlog zakona je u suprotnosti sa odredbama Europske povelje o lokalnoj samoupravi. I meni su se obratili baš kao i većini vas predstavnici i predstavnice sindikata državnih i lokalnih službenika i namještenika Republike Hrvatske koji su ogorčeni kako zbog načina na koji je ovaj prijedlog zakona ušao u saborsku proceduru, tako i zbog sadržaja ovog prijedloga zakona. U procesu izrade ovog prijedloga zakona naime nisu konzultirani predstavnici ovog rekla bih resornog sindikata, čime su na vrlo opasan način zanemareni civilizacijski demokratski standardi, standardi koji podrazumijevaju uključivanje predstavnika socijalnih partnera i udruga u radne skupine za donošenje zakona. S obzirom na to da ovom prilikom to nije učinjeno, sindikat nije bio u mogućnosti očitovati se na ovaj za njih iznimno važan prijedlog zakona. Stoga ću ovom prilikom spomenuti nekoliko drugih ključnih primjedbi ovog sindikata koji okuplja više od 4 tisuće članova i članica, a koji bi predstavnici Vlade ozbiljno trebali razmotriti. Naglasila bih da je ovaj prijedlog zakona suprotan zaključcima GSV-a od 30. lipnja 2008. godine sukladno o kojima se govori o potrebi za ujednačavanjem plaća zaposlenih u javnoj upravi, ali na način da će Vladin postupak harmonizacije plaća, ovdje naglašavam diferenciranim rastom završiti po točno predviđenoj dinamici u trajanju od više godine i s ciljem da nijednom službeniku naglašavam plaća ne pada, već će se usklađivanje vršiti postupno. Sadašnji prijedlog zakona u potpunoj je suprotnosti s ovim zaključkom, jer će posljedica ovog zakona biti između 30 i 50% niže plaće velikom broju službenika i službenica u Upravi Grada Zagreba. Nažalost ovim se prijedlogom anomalije u sustavu plaća javne uprave rješava na način koji izaziva nove nepravde i službenike i službenice se izjednačava u siromaštvu. Apsolutno se slažem sa tvrdnjama sindikata da su veće plaće u pojedinim jedinicama lokalne samouprave odraz fiskalnih kapaciteta i kadrovske politike, a ne samo politička odluka lokalnih vlasti. Veće plaće kao posljedica viši osnovica u odnosu na državne službenike mogu biti utemeljene ne samo na razini vlastitih prihoda jedinica lokalne samouprave, nego i u tome ima li takva jedinica malu, stručnu, efikasnu i primjerenu tome dobro plaćenu upravu. Ovim se prijedlogom zakona praktično suspendira i mogućnost kolektivnog pregovaranja, a time i zakonskog djelovanje sindikata. Naime, zakonskom odredbom prema kojoj se kao osnovica plaće u jedinicama lokalne i u jedinicama područne samouprave primjenjuje osnovica za obračun plaće državnih službenika i službenica i namještenika i namještenica, onemogućava kolektivno pregovaranje o plaćama između sindikata i poslodavaca na lokalnoj razini. Time se izvan snage stavljaju odredba Zakona o državnim službenicima i namještenicima kojima je utvrđeno da je osnovica za izračun plaća utvrđuje kolektivnim ugovorom kao i sve odredbe kolektivnih ugovora i sporazuma između poslodavaca i sindikata u jedinicama lokalne samouprave i jedinicama regionalne samouprave. Usprkos europskom zaklinjanju ove Vlade ovaj prijedlog zakona je u suprotnosti je sa izvješćem o socijalnom dijalogu u lokalnoj i područnoj samoupravi koje su izradile Europska federacija sindikata javnih službi i Vijeće europskih općina i regija u travnju ove godine o čemu je govorila i kolegica Ingrid, a u kojem se navodi kako se u svih 27 država Europske unije pregovara o plaćama i uvjetima rada. Ovaj prijedlog znakovito ukazuje da se ovakvim zakonskim uređenjem kolektivnog pregovaranja u jedinicama lokalne i područne samouprave Republika Hrvatska isključuje iz kruga država u kojima se primjenjuju najviši demokratski standardi na području kolektivnog pregovaranja. Glavni argument za donošenje ovog zakona od strane vladajućih jeste ušteda sredstava državnog proračuna namijenjenih financiranju materijalnih rashoda, velikog broja jedinica lokalne samouprave i jedinica regionalne samouprave. I jest činjenica jest da je HDZ poticanjem eksplozije broja jedinica lokalne samouprave i to posebice onih koje same nisu u stanju financirati svoje potrebe pa tako ni plaće uprave i doveli do sadašnjeg apsolutno neodrživog stanja. No ne samo da zdrava logika već i pitanje elementarne pravednosti nalaže da se ovaj problem riješi na potpuno drugačiji način. Najefikasniji način smanjenja broja jedinica lokalne samouprave jest da im se ukinu dotacije za plaće i administraciju iz državne blagajne. Ukoliko postoji stvarna želja i potreba za postojanjem takvih jedinica koje nisu financijski kapacitirane da samostalno bez pomoći centralne blagajne opstanu. U redu. Neka postoje. Ali oni koji odrađuju upravne poslove u takvim jedinicama taj će posao morati raditi volonterski. Vjerujem da bi se na taj način vrlo jednostavno riješio i problem golemih izdataka za upravu u jedinicama lokalne samouprave. No, naravno da država neće posegnuti za takvim rješenjem jer bi na taj način ugrozila interese svojih klijenata u jedinicama lokalne samouprave onih koji već godinama sisaju u državne jasle a za uzvrat svojim građanima i građankama ne pružaju nikakvu uslugu. Naravno, za HDZ je znatno bolje rješenje raditi na sustavnom upropaštavanju zdravih i prosperitetnih dijelova društva, ograničavati njihova Ustavom i zakonom zajamčena prava, ukinuti načelo supsidijarnosti i uvesti najgoru moguću varijantu staljinističke uravnilovke u klapi sustav Hrvatske. Toliko o HDZ-ovom opredjeljenju za decentralizaciju Hrvatske.
Hvala lijepo. Slijedi dalje rasprava kolegice Tatjane Šimac Bonačić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ovaj prijedlog zakona je izrađen bez uzimanja u obzir i bez pozivanja na odredbe glava VI. mjesna, lokalna, područna regionalna samouprava Ustava Republike Hrvatske izravno je u suprotnosti sa člankom 137. stavak 1. Ustava Republike Hrvatske. Jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave imaju pravo na vlastite prihode kojima slobodno raspolažu u obavljanju poslova iz svojega djelokruga. Zatim, suprotno članku 135. Ustava Republike Hrvatske jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave imaju pravo u okviru zakona svojim statutima samostalno odrediti unutarnje ustrojstvo i djelokrug svojih tijela te ih prilagoditi lokalnim potrebama i mogućnostima. Pitamo se odnosno mnogi se pitaju u lokalnoj samoupravi da li će mladi ljudi početi napuštati službu. Ako je na primjer gradska uprava kao što imamo slučajeva ekipirana mladim i stručnim ljudima koji mogu odraditi i najsloženije poslove koji bi više zapravo priličili jednoj privatnoj tvrtki nego jedinici lokalne samouprave. Na ovaj način bi bio jedan veliki nesrazmjer između na primjer gradskih službenika i privatnih tvrtki kada bi se susrele na istom projektu ili kada gradski službenik zastupa na sudu u odnosu na plaću privatnog odvjetnika. Prema tome, moglo bi se predložiti da u jedinicama lokalne samouprave koje posluju sa gubitkom, koje ne mogu opstati bez pomoći države i koje bi trebalo ukinuti neka se njima izjednači plaća i primanja sa državnim službenicima i namještenicima. Jedinice lokalne i područne regionalne samouprave koje to mogu u okviru svojih mogućnosti kako to određuje upravo Ustav u članku 135. neka i dalje slobodno raspolažu svojih prihodima kako to uređuje Ustav Republike Hrvatske u članku 137. stavak 1. i osiguraju da za njih rade stručni ljudi. Pitamo se da li ovaj zakon potiče korupciju. To je nažalost vrlo moguće. Prema tome, ne možemo reći da je ovo antirecesijski zakon, niti antikorupcijski po ovome svemu. Zatim, ovim će se prijedlogom zakona smanjiti i prihodi od prireza i poreza na dodatak proračuna lokalne samouprave što se nigdje u obrazloženju prijedloga zakona ne spominje. Na primjer, u Dubrovniku će pasti plaće možda i za 45% ako gledamo smanjenje osnovice jer smo je već smanjili, smanjenje koeficijente, krizni porez koji smo danas spominjali, povećanje PDV-a koje će sutra biti. Da li smo to sagledali? Ovom bi mjerom bilo zahvaćeno oko tisuću i pol službenika i namještenika zaposlenika u ustanovama u kulturi, vrtićima i javnim ustanovama, poduzećima u većinskom vlasništvu grada Dubrovnika. Ne možemo reći da su to ljudi koji žive u luksuzu, oni su preuzeli svoje obveze, oni su preuzeli kredite. Prema tome, predlažem opet postepeno smanjivanje plaća. Grad Dubrovnik je već smanjio osnovicu plaće za 10% i to smo dogovorili sa sindikatima. I to ne samo za lokalne službenike i namještenike već i za djelatnike u svim gradskim ustanovama i javnim poduzećima, a za ovu godinu isto tako nije izvršeno povećanje plaća za 6%. Na državnoj razini Vlada ne može dogovoriti smanjenje plaća niti za 6%. Znači da zakon nije uvažio posebnosti lokalnih jedinica. Ako ćemo govoriti o standardu i o skupoći znamo da je Dubrovnik po skoro svim istraživanjima najskuplji grad u Hrvatskoj. Taj teret godinama nose njegovi građani ali isto tako očekuju da od svog rada mogu plaćati životne troškove. Ovaj prijedlog zakona im to ne omogućuje. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je uvaženi kolega Dino Kozlevac. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, poštovane kolegice i kolege. Čuli smo prije podatak ministra da 50% jedinica lokalne samouprave ne može od svojih izvornih prihoda financirati svoje osnovne funkcije, i tu je problem. Tu je problem sa veličinom odnosno brojem općina i gradova i županija. Taj problem je izražen ne samo u fiskalnoj mogućnosti jedinica lokalne samouprave nego je izražen i u kadrovskom pogledu, znači na mogućnosti organiziranja poslova i inim drugim problemima s kojima se te jedinice lokalne samouprave susreću i nažalost ili na njihovu sreću zavise od centralne vlasti odnosno od pomoći središnje vlasti kako bi mogle funkcionirati i od raznih drugih ako se snađu dotacija odnosno pojedinim prilikama i prodaje nekretnina u svom vlasništvu. Normalno, to su jednokratni prihodi, nakon toga ih nema. I tu je osnovni problem. Osnovni problem je u teritorijalnom ustroju Republike Hrvatske, tu se valjda svi slažemo i stručna i politička javnost da nešto treba učiniti. Evo i danas smo u Saboru i sa strane pozicije i opozicije čuli da ćemo tu nešto trebati napraviti. Vjerojatno nećemo morati izmišljati toplu vodu što bi trebalo napraviti jer Europa i svijet oko nas su to napravili a napravili su na način da su odredili kriterije kako u pogledu razine organiziranosti, razine odgovornosti, razine mogućnosti obavljanja pojedinih poslova. Postoje razne znači klasifikacije jedinica lokalne samouprave. Evo, imam priliku vidjeti od susjedne Italije pa drugih zemalja kako su to uredile. Svaka općina, svaki grad, svaka znači županija ali prvenstveno općine i gradovi nisu u istoj razini odgovornosti odnosno organiziranosti u mogućnosti obavljanja poslova. Ne može jedna jedinica lokalne samouprave sa nekoliko stotina stanovnika biti u situaciji da obavlja iste upravne poslove kao što to obavlja grad. Da li je to veliki grad, mali grad. Prema tome, tu je prostor gdje će to trebati napraviti i to je osnovni problem u funkcioniranju jedinica lokalne samouprave. Odrediti kriterije, slažemo se, odrediti kriterije razine odgovornosti i odrediti kriteriji koji se mogu i da li se mogu, vjerojatno se mogu zakonom odrediti, koji je to kvantum novca, proračuna koji se može odvojiti za funkcioniranje uprave odnosno za funkcioniranje ja bih rekao administracije u jedinicama lokalne samouprave. Država je efikasna, a tako i jedinica lokalne samouprave, koliko su sposobni dužnosnici odnosno vlast izabrana na izborima, ali isto tako vrlo veliku ulogu, ja neću kvantificirat, ima administracija. Što je kvalitetnija uprava, lokalna samouprava, regionalna samouprava, to je kvalitetnija jedinica lokalne samouprave, to je ona više u funkciji građana. Kad govorim o funkciji građana mislim na cijelu konjukturu, na gospodarstvo, na razvojni moment koji je nama itekako potrebna. Isto tako, država i državna uprava je jedan od najbitnijih segmenata u funkcioniranju države. Mi imamo problem da imamo državnu upravu, i tu smo se svi složili, čitamo ove dane, međutim nikako da krenemo u taj posao, ja se nadam da će nas natjerat situacija da krenemo u reformu državne uprave, jer reforma državne uprave mora stvoriti kvalitetnu,, učinkovitu, manju državnu upravu i samim time će se otvoriti prostor da ljudi koji danas pošteno obavljaju svoj posao u državnoj upravi su potplaćeni i da za svoj posao ne dobivaju adekvatnu plaću. Svjedoci smo i tu je osnovni problem i osnovni razlog da su ljudi u državnoj upravi potplaćeni. Ne samo ljudi koji rade direktno u državnoj upravi, nego svi ljudi koji su vezani uz državnu upravu po svom statusu su danas potplaćeni. Ja mislim da nema potrebe da navodimo kakve su plaće danas u državnoj upravi. Rješavati taj problem koji je prisutan na način da se nivelira uprava, odnosno i uprava jedinica lokalne samouprave je potpuno pogrešan pristup. On će dovesti do uravnilovke, on će dovesti do, netko je rekao danas, siromašenja onda i jednih i drugih i to nije put ka tome. Svjedoci smo ovdje, rečeno je danas da je država decentralizirana, decentralizirana određene ovlasti, al ne samo u upravnom smislu, nego i u funkcionalnom smislu. Povjerila je poslove jedinicama lokalne samouprave i preselila ili premjestila određeni broj ljudi koji su radili u državnoj upravi. Tu smo svjedoci kada je razlog od predstavnika Vlade, od ministrice rečeno da između ostalog je i problem stimulacije plaćanja ljudi u sustavu plaća koji su danas u državnoj upravi. Jedinica lokalne samouprave, veliki dio je preuzeo te poslove, znači koji su decentralizirani, brine o njima i valjda smo se svi složili neovisno opozicija opoziciji da su danas ti poslovi, organizacija tih poslova koji su decentralizirani neuporedivo bolje organizirani na tim razinama. Između ostalog to je bilo omogućeno i politikom plaća. Vi danas od jednog pročelnika, diplomiranog inženjera uzima za primjer građevinarstva sa nekoliko stručnih ispita, iskustvom itd., koji je odgovoran za izdavanje građevinskih dozvola, ja vas pitam kako on može danas raditi sa 6 odnosno 7, 7 i pol tisuća kuna u javnom sektoru. Možda danas još i da, jer se nalazimo u krizi, u kriznom momentu. Ali ja vas pitam jedno sutra odnosno i jučer i prekjučer kada je bila bolja situacija između javnog i privatnog sektora svjedoci se velike fluktuacije zaposlenika iz državne uprave. Tko god je bio kvalitetan kadar, odnosno tko je imao i adekvatnu spremu bio je tražen da dođe radit u privatni sektor. Praktički državna uprava, administracija, službenici, namještenici, neću reći jednu riječ, uz dužno poštovanje mnogih vrijednih ljudi koji su se opredijelili za rad u državnoj upravi, ali u jednom dijelu to je bila jedna prolazna usputna stanica upravo između ostalog i puno puta motivirana sa statusom do privatnog sektora. Prema tome, sve su zemlje u okruženju nagradile i nagrađuju i plaćaju državnu upravu. Kad govorim državna uprava, moram reći od policajca, vojnika, službenika i svih onih koji rade u tom sustavu. Jedinice lokalne samouprave imaju svoju autonomiju. Mi poštivamo Europsku povelju, imamo Ustav i jedinice lokalne samouprave funkcioniraju po načelu supsidijarnosti. Administracija je u direktnoj funkciji u skladu sa zakonskim propisima uređena u direktnoj funkciji obavljanja svojih poslova. I imamo dužnosnike danas koji su neposredno izabrani na izborima, koji su dobili mandat građana po prvi puta, znači direktne izbore i oni su odgovorni za funkcioniranje jedinica lokalne samouprave. Sve ono što možemo riješit, a možemo riješiti razinu organiziranosti odnosno kompetencija upravnih nadležnosti, možemo odrediti kolika količina novca iz određenog proračuna se može trošiti na plaće administracije, možemo odrediti određene okvire, ali sve to šta možemo odrediti moramo odraditi u uskoj suradnji sa općinama i gradovima, sa udrugom općina, gradova i županija i sa sindikatima. Nikako, nikako, a simulacije koje su se radile u gradovima i općinama evo i s kolegama i s jedne strane i druge strane sabornice smo razgovarali, dovele bi do i negdje drastičnog smanjenja plaća u postocima, ne u iznosima čak ali u postocima, u ovoj situaciji pogrešno. Ja se nadam da će ovaj zakon ne mora se žurit na njega, u ovakvom obliku nema ni potrebe da prijedlog dođe nego da se sa svim zainteresiranim partnerima razgovara i dođe do kvalitetnog rješenja, ali primarno i tu pozivam, treba preurediti teritorijalni ustroj. Kad to govorim, ne mislim na ukidanje općina i gradova. Postoje razni organizacijski oblici zajedničkih upravnih poslova za više jedinica lokalne samouprave, postoje mogućnosti kompetencija određenih gradova i općina za određeno područje, znači imamo prostora. Oko nas u okruženju imamo dobrih primjera kako to funkcionira. Solidarnost da, međutim solidarnost ne smije na uštrb kvalitete obavljanja poslova i na status zaposlenika, a posebno tu napominjem na status državnih službenika, namještenika koji danas imaju, gdje su i ljudi potplaćeni. Potplaćeni su zato jer trebamo učiniti reformu državne uprave i dobit ćemo prostor za …
Hvala lijepo.
Veće, kvalitetnije i bolje plaće i zadovoljniju upravu. Hvala.
Hvala, kolega. Na redu je uvaženi kolega Krešimir Gulić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege. Pa ja ću možda evo svoju raspravu okrenuti možda drugačije od drugih. Svi se ovdje pozivaju da bi trebali ukinuti puno općina, da ih je previše, da je tu previše administracije, da je to veliki trošak itd. Ja ću vam govoriti iz svog iskustva, evo 15 godina sam načelnik općine. Moja općina, prije nego je dobila status, je bila u sklopu Grada Zagreba, od '93. do 95. Evo, u te dvije godine od kad smo bili u Gradu Zagrebu, bili smo tamo negdje iza brega. Kod nas je padao snijeg, tu je padala kiša, ovi u Zagrebu nisu ni znali kaj se tu na Bistri događa. Dobili smo status općine i od tog trenutka moja Bistra se počela razvijati, a ne samo moja Bistra, nego mislim jako puno općina koje su dobile taj svoj status i gradovi jer moram vas upozoriti da mislim da smo svjesni jer smo na terenu i koji obnašamo te dužnosti da puno danas, da nemaju status općine danas, neki ne bi imali ni vrtića, ni kanalizacije, ni vode, ni javne rasvjete, ne bi imali ni plina, ne bi mogli povući sredstva iz pretpristupnih fondova i puno toga ne bi mogli da nemaju status lokalne samouprave, tj. općine. Možda neki, sigurno da neki ima koji nisu opravdani, neke općine sa malim brojem stanovnika ne mogu se financirati i sigurno da treba razmišljati da takve općine se pripoje većim općinama, ali njih je mali broj. Stalno se govori o nekakvim velikim iznosima, o velikom broju ljudi. Imam podatke da u općinama i gradovima ukupno ima zaposleno 11 tisuća ljudi. Govori se o nekakvih 60, 70 tisuća. Da, ima. To su oni proračunski korisnici, to su i vrtići i javne vatrogasne postrojbe i tu su ne znam i naša poduzeća komunalna i knjižnice i da sve ne nabrajam, muzeji, sve ono što je pod ingerencijom i di je osnivač grad ili općina. Tako da velim, mislim da ne treba previše napadati. Ja osobno podržavam da se evo, krenulo sa ovim prijedlogom da se reguliraju plaće jedinicama lokalnih samouprava pogotovo vezano uz članak 4. koji govori da stvarno gradonačelnici, načelnici, župani bi trebali se evo ovim zakonom regulirati njihove plaće jer stvarno ima nekih županija gdje su župani ili županice imaju plaću po 40 tisuća kuna, neki gradovi imaju ili općine čak plaću po 25 ili ne znam, 27 tisuća kuna. Mislim da to nije u redu i mislim da bi trebalo regulirati da evo te plaće budu u nekakvim normalnim okvirima u kojim se danas i nalazi. Kad govorimo o djelatnicima tj. namještenicima, znači službenicima u našim općinama i gradovima, ja moram tu reći da, bar govorim iz iskustva, da moji djelatnici, možda jedan djelatnik radi 3 posla, pa konkretno imam djelatnicu koja radi i javnu nabavu i piše odluke i zaključke i provodi natječaj i ugovore i sad bi joj trebalo po ovom novom prijedlogu zakona dati plaću od 3 800 kuna. Ne mogu joj dati. Ja mislim da bi trebalo ostaviti mogućnost da mi i dalje reguliramo plaće jer možemo napraviti sljedeće. Možemo reći da ćemo na ta radna mjesta zaposliti nova 2, 3 djelatnika pa će posebno jedan raditi na ugovorima, posebno jedan na javnoj nabavi, a posebno jedna na zaključcima i odlukama i onda ćemo im dati svima plaću po 3 800, mislim da ćemo na taj način morati povećati broj zaposlenih u našim općinama, na taj način ćemo povećati i materijalne troškove, znači za te zaposlene, morat ćemo osigurati i puno više prostora, a onda to ide sve onda znači što govorim tak da mislim da to po meni nije dobro. Isto tako ću dati jednu usporedbu, moja općina ima cca 7,5 tisuća stanovnika pa mislim da moja djelatnica koja radi upravo te poslove ima puno više posla nego ona koja je u općini od 1 500 stanovnika i sad ćemo imati iste plaće ova koja ima posla možda 2 sata dnevno ili moja koja ima stvarno, ne znam 10 sati dnevno. Mislim da to treba voditi brigu. Isto tako treba voditi brigu po meni, to je moj prijedlog i sugestija ministru, ne smijemo zaboraviti naše djelatnike koje imamo u općinama koji rade već 30-ak godina u lokalnoj samoupravi, konkretno kad smo se razdvajali od onih velikih općina morali smo preuzeti i broj djelatnika od onih tih velikih općina pa smo uzeli, većinom je to bilo ljudi sa srednjom školom, većina su tu žene koje imaju veliko iskustvo, veliko znanje, koje su zajedno s nama stvarale te prve proračune i pisale ih i sad se događa, a ima srednju školu, da ju moram staviti na plaću od 3 tisuće i ne znam, nešto kuna, a kolegica njezina sa visokom, sa malo iskustva ne može to napraviti će imati plaću, ne znam 5,5 tisuća kuna. Predlažem da se vodi računa o tome da te naše djelatnike koji imaju taj svoj posao koji rade kak se veli u malom prstu, koji su nam desna ruka da ih sad ne degradiramo ovim zakonom, ovim prijedlogom u koeficijentima jer ne bi bilo u redu da netko nakon 30 godina staža završi sa evo, ovakvim prosjekom i koeficijentom kako se ovdje predlaže. Ja ću reći, evo svoj primjer opet govorim, moju općinu djelatnici administracija koštaju 5,13%. Znači općina sa 7,5 tisuća stanovnika ima svoje i groblje i vodovod i poduzeće komunalno i knjižnicu, da sad ne nabrajam, 5,13%. Moja plaća nema nikakvih tajni, moji svi građani znaju da je moja plaća 9 tisuća kuna i zato tu se čudim da neki i maju plaće po 25, 30 tisuća kuna da ih već nisu smijenili ako takve plaće imaju. Moji građani znaju koliko njihov načelnik ima plaću. Isto tako znaju koliko imaju djelatnici u općini plaću I kad ti bu kolega Lesar računao koliko to košta po glavi stanovnika, ja sam izračunao 185 kuna po glavi stanovnika godišnje znači se izdvaja za djelatnika. 185 kuna. Znači košta svaki građanin izdvaja za djelatnike. To je prosjek. Imam jedno dobro iskustvo od prije godinu dana kada je odlučeno da uredi za graditeljstvo se iz državne uprave prebace na županije i veće gradove. Pa upravo je to zato učinjeno da bi se mogle povećati plaće jer znamo da su plaće u državnim službama male, da su nam upravo zbog toga kvalitetni i stručni kadrovi bježali na veće plaće. Mislim da je to dobra odluka bila. Evo, sad su ti uredi kod županija i kod većih gradova i mogu vam reći da su puno efikasniji, da su se plaće tim ljudima povećale, da raspisujemo natječaj, dobivamo ljude jer su plaće puno veće i da rješavamo te probleme. A rješavanje tih problema smo osigurali i izvore financiranja za naše jedinice lokalne samouprave jer imamo puno bolju naplatu komunalnih doprinosa i sve ono što ide u izdavanje tih dozvola, a ne samo za izgradnju obiteljskih kuća, ne znam ili poslovnih objekata, nego i naše infrastrukture, kanalizacije, vode, nogostupa, za sve morate imati građevinsku dozvolu, ako ne možete, ako nemate službe koje će to odraditi u kratkom roku, a imate sredstva osigurana. Moj prijedlog je da se plaće na taj način ograniče, da se izvorni prihodi jedinica lokalne samouprave, znači da se izvorni prihod, ne računamo dotacije i potpore unutar države, nego računamo izvornim prihodima da za općine budu 8%, za gradove 12%, a za županije i veće gradove i sjedišta županija da bude 15%. Ja sam napravio tu analizu razgovarajući sa nekim kolegama. Evo ja velim sa 5 i 13 se pokrivam, znači 8, još imam skoro 2, 3% rezerve. Znači da nema razloga da i neki drugi se ne mogu pokriti sa tim postotkom i da ne treba onda ići na ograničavanje koeficijenta i visine plaće. Jer mi možemo riješiti kako sam rekao maloprije na taj način da ćemo zaposliti puno više sad ljudi, jer neće biti stimulirani raditi za malu plaću, a onda ćemo povećati sve druge izdatke, nego upravo da se na taj način stimuliraju i načelnici i gradonačelnici, da se potrude naplatiti sve one prihode koji im je zakon propisao, komunalnu naknadu, pa će im biti izvorni prihodi veći pa će moći … [[Govornik se ne razumije.]] povećati.
Hvala kolega.
Evo, toliko u mojoj raspravi. Podržavam se i nadam se da do drugog čitanja u svakom slučaju će biti prihvaćene određene primjedbe i prijedlozi na korist i općina, gradova, isto tako i države. Hvala.
Hvala. Davor Bernardić je idući zastupnik prijavljen za raspravu. Izvolite kolega.
Hvala vam potpredsjedniče. Pa kad govorimo o ovom zakonu, ja ću probati rezonirati tri stvari koje mislim da bi ovdje trebalo reći. Prva je ta da smo iz uvodno slova u rebalansu proračuna od same premijerke Kosor dobili najavu da je potrebno napraviti temeljite rezove u sustavu lokalne samouprave i kao i najavu da je općina i gradova previše i da treba razmišljati o racionalizaciji. Jedan primjer ovakve racionalizacije je i ovaj, no međutim način na koji se donosi i prijedlog, način na koji stiže bez te sustavne rasprave koja je najavljena za rujan nije dobra. Zato ako se ide u racionalizaciju ona treba biti sustavna, treba biti opravdana, treba imati uporište, ne samo vezano za plaće, nego u kompletnoj reorganizaciji. Kad se nešto donosi, lijepo je i bilo bi poželjno da se donosi kako spada s glavom i s repom, znači da ne brzamo s jednom odlukom, a eventualno ćemo je kasnije morati mijenjati. To je prva stvar koju mislim da treba podići. Druga stvar je i to se vidi iz rasprava kolega koji su raspravljali prije mene, da mnogi gradonačelnici i načelnici dijele različita mišljenja o ovome i ono što treba isto tako podvući tu da smo prije godinu dana ovdje prihvatili ostale točke vezane za Europsku povelju o lokalnoj samoupravi, znači za sve one bitne stvari koje ta povelja mora konzultirati kada su u pitanju zakoni koji se tiču same lokalne samouprave. Ovo je jedan od takvih zakona. No međutim on nije bio konzultiran, tj. konzultiraju jedinice lokalne samouprave, i zato donositi nešto što je u suprotnosti onog zakona i one povelje koju smo sami prihvatili na brzinu opet nije dobro. Mi smo prije par sati završili raspravu o posebnom porezu na plaće i na mirovine. Poslije ovoga će uslijediti rasprava o povećanju poreza na dodanu vrijednost. Ono što ja moram reći je i što sam tada rekao da će ti zapravo porezi ubrzati ovaj recesijski put, odnosno kratkoročno se stvoriti efekti u državnom proračunu, no međutim sama dodana vrijednost neće rasti, budući da ne raste dodana vrijednost, doći će do kontrakcije istih poreza i mi zapravo se vrtimo u začaranom krugu i to je zapravo jedan put u, što bi se reklo, u kontrakciju te porezne mase. No međutim ono što treba reći i kod promjene tih zakona, a i u stilu je sa ovim zakonom koji sad stiže na klupe je slijedeće, a to je da Zakon o povećanju poreza na dodanu vrijednosti kao i ovom nametu koji se zove krizni namet se uvodi od 1. kolovoza, s tim da u samom članku 8. tog zakona piše da će ministarstvo kroz 30 dana, znači do 1. rujna napraviti način kako se porez obračunava, kako će svi subjekti uplaćivati sam porez. Znači to je nešto u čemu se ide od 1.8., a sigurno neće biti definirano do 1.9. i to je ono što bi se reklo na brzinu i to je ono čemu fali sustavan pristup i na taj način mi možemo donositi zakone, no međutim ja još jedanput ponavljam da to nije dobro i to nas zapravo vodi unatrag, a to će se vrlo vjerojatno i pokazati. I treći razlog koji mislim da je vrlo bitan, a možda i najbitniji od svih razloga zbog čega ne ovakvom zakonu, odnosno ovom prijedlogu zakona na brzinu. Ako je netko da se uvede reda u plaće u jedinicama lokalne samouprave, to sam definitivno ja. Ja sam ujutro kad sam govorio i jučer kad sam govorio o plaćama kod rebalansa proračuna rekao i da je i neprihvatljivo da u pojedinim javnim poduzećima hrpa direktora razno raznih funkcionera za koji su na čelu tih nekakvih izvršnih funkcija imaju duplo, 3 puta, 4, 5, 6, 7 puta veće plaće nego saborski zastupnici, a saborski zastupnici su uvijek na udaru javnosti, prvi stalno omalovažavani, pa onda isto tako mislim da pojedini općinski načelnici, pogotovo načelnici manjih općina čiji budžeti će, rijetko nisu dovoljni za pokrivanje elementarnih tekućih obveza, nego se uzdaju na dotacije državnog proračuna i imaju plaće, velike plaće i da su zapravo sami sebi svrha i da u tim općinama zapravo ništa oni ne mogu i napraviti, zato jer njihova sredstva koja je namaknuo tamo jednostavno nisu dovoljna da bilo šta naprave bez dotacije od države. I to je jedan razlog definitivno zbog koga treba uvesti reda. No ono što je u bankarskom sektoru status prihvatljivog dužnika sa sigurnim bonitetom, to je definitivno onaj tko radi u jedinicama lokalne samouprave i državne uprave. I to je ono gdje želim zapravo podvući crtu. Vi danas imate u Hrvatskoj 20 tisuća nekretnina novoizgrađenih koje se ne mogu prodati, koje stoje, građevinari koji su uložili u njih, neki imaju vremena čekati zato jer su radili s kešom, drugi s druge strane moraju servisirati bankarske kredite i nemaju vremena čekati, i 20 tisuća nekretnina definitivno nije nešto što daje optimizam da će se vrlo skoro prodati. Ako uz to dodamo podatak da je razina ulaganja u Hrvatsku i stranih ulaganja pala, znači u ovoj godini za 60% onda to daje vrlo jasnu poruku. E sad ukoliko smanjimo 30, 40% plaće u jedinicama lokalne samouprave. Ja vas uvjeravam da će na tržištu zbog nemogućnosti, znači ljudi koji su jednostavnim za golim trbuhom za kruhom, za golu egzistenciju digli stambene kredite, naći ukoliko se ne postigne, a ja o tome nisam čuo ništa, socijalne dogovor između Vlade i predstavnika banaka, znači o nekakvim korporativnim politikama banaka barem za razdoblje 3, 4 godine dok se plaće u jedinicama lokalne samouprave u nekakvim normalnim rastom ne povećaju. Znači ako se ne postigne taj dogovor na tržištu će se naći jedno desetak tisuća nekretnina, i imat ćemo situaciju kao u SAD-u '29., '33. kada su se Rockfelerovi obogatili zato što su imali keš i kupovali nekretnine koje su išle u bescjenje. Jer ako imate s jedne strane 20 tisuća nekretnina koje se ne mogu prodati, ako imate odjednom 10 ili 15 tisuća nekretnina koje se nađu na tržištu zato jer ljudi ne mogu servisirati svoje tekuće obveze i prisiljeni prodavati, mi imamo jedan ... afekt u građevinarstvu koji je kontrahirajući koji nije dobar. I to je nešto što će se dogoditi ukoliko se ovaj zakon na ovaj način prelomi preko koljena. Naravno dobro je da ide u dva čitanja, vjerujem da će biti popravki određenog zakona do drugog čitanja. Ono što treba reći i posebno podvući je da treba uvesti reda, treba uvesti ograničenja, to je definitivno. No međutim treba pustiti brže da se razvijaju brže i one sporije da na neki način slijedi primjer bolji. Jer bez toga mi nećemo imati u Hrvatskoj zdravo i konkurentno društvo. Sama centralizacija kroz niz zakona koja se dogodila i derogirala u zadnje dvije godine, sada bih mogao zakone. Ne želim, jer sam o tome više puta pričao je smanjila taj fiskalni udio za 16 znači ukupnih inkoma sa 16 na 14%. I de facto se događa to da bez prave i kvalitetne decentralizacije Hrvatska se neće moći oporaviti jednostavno zbog toga što ljudi najbolje razumiju potrebe svoga kraja, ali i ne samo to zato jer sporiji, odnosno manje razvijeni trebaju slijediti bolja iskustva onih najrazvijenijih. I tako to funkcionira na cijelom svijetu i to je zapravo što bi se reklo zdrava konkurencija, zdrava kompetitivnost da jednostavno pojedine jedinice lokalne samouprave slijede one druge, slijede one bolje. I zbog toga nije dobro uvoditi za sve iste kriterije. To je jednostavno tako. Ne možete jednostavno imati iste kriterije za onoga tko je prvi i za onoga tko je zadnji. Jer u prosjeku oni bi trebali trčati isto, a znamo da najsporiji i najbrži ne trče isto jer je to očito i na stazi i prije početka utrke, a pogotovo ulasku u ciljnu arenu. Evo, to je moj prilog raspravi i nadam se da će biti još nekih izmjena, jer ne bi bilo dobro da imamo jedan širi socijalni bunt koji se može izazvati upravo zbog ovog trećeg po meni najvažnijeg razloga, a to je preplava jeftinih nekretnina na tržištu zbog jednostavno ljudi neće bez nekakvog socijalnog dijaloga moći plaćati i otplaćivati svoje nekretnine, a oni su upravo za banke najkvalitetniji dužnici, zato jer dolaze iz sigurnog državnog sektora, sektora jedinica lokalne samouprave kako god hoćete. Hvala.
Hvala lijepo. Idući za raspravu se pojavio kolega Deneš Šoja. Izvolite kolega Šoja.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Cijenjeni ministre kolegice i kolege. Želim reći nekoliko riječi vezano za ovaj zakonski prijedlog. Apsolutno to podržavam i krajnje je vrijeme da se u toj sferi napravi jedan određeni red. Pa slažem se i sa konstatacijom koje su ovdje kolegice i kolege iznijeli gdje je Ustavnom regulirano da lokalna samouprava ima pravo na određene prihode itd. ali isto tako Ustavom i drugim zakonskim propisima je regulirano da imaju određenu obavezu osigurati jedan određeni komunalni standard stanovništvu. I sada nama se dešava upravo takva situacija, da se ovaj dio kod pojedinih lokalnih samouprava koristi i onda dolje na terenu onda imate takvu situaciju da oni da tako kažem, najslabije rade, najmanje vode računa, nemaju niti uređene nogostupe niti drugo štošta, niti su moguće neki u stanju provesti jednu ozbiljniju javnu nabavu, ali zato ovog trenutka isplaćuju 2,5 do 3 tisuće regresa za godišnji odmor. Dok drugi koji rade bolje, kvalitetnije, osiguraju viši standard oni vode računa više o ovim drugim dijelovima obaveza da osiguraju taj standard. A bilo bi sada po meni logičnije i normalno da se općine na nivou županija, regija ili možda manjih čak cjelina na neki način samoupravo ili demokratski dogovore, potpišu nekakve sporazume, da će uvažiti određene kriterije. Jer je nemoguće zamisliti neku malu Baranjsku općinu da tamo načelnik ima plaću kao što ima gradonačelnik Belog Manastira, niti je logično da ovaj ima više nego gradonačelnik Osijeka. Međutim do takvog demokratskog dogovora ne može doći i ako nema demokracije, onda nastupa anarhija. I onda nastaju takve situacije da je potrebno zakonom u tom smislu intervenirati. Ja bih još konkretno rekao vezano za to sam zamolio i ministra kada je stigao, da ova radna mjesta koja se ovdje spominju, to je članak 9. kaže "Radna mjesta kojima se upravlja ustrojstvenom jedinicom u upravnom dijelu ili službi". U manjim sredinama, manjim općinama nema ustrojstvenih jedinica, nego postoji jedinstven organ uprave. Prema tome, mislim da ne bi tu trebalo praviti, ali u koeficijentima su razlike. Tu nikako ne bi trebalo praviti razlike, jer upravo u tim sredinama gdje su jedinstveni upravni odjeli, moraju biti određeni službenici univerzalni da tako kažem da rade sve poslove, jer nema mogućnosti ustrojstvene urede posebno ne znam za komunalnu, posebno za financije, posebno za druge neke resore. Na kraju još što se tiče ove materijalne strane toga zakona, mislim da bi možda trebalo i neku odredbu ugraditi da i svi oni koji se financiraju većim dijelom, gdje općina i vlasnik ili osnivač, u ovom slučaju su u pravilu tu vrtići ili komunalne firme ili možda neka profesionalna vatrogasna jedinica itd. da i za njih važe isti ugovori, isti kriteriji kao što to važi za lokalnu samoupravu. Jer ćemo onda doći u situaciju da ravnateljica ili ravnatelj vrtića, posebno ravnateljica ako je ovako malo po prirodi agresivna što se tiče novaca onda će si izboriti s onom participacijom roditelja da će imati veću plaću mjesečnu nego što ima načelnik općine što mislim da apsolutno ne bi bilo u redu. To je ista ta situacija o kojoj smo govorili, svi ti veliki sustavi koji velike subvencije dobivaju iz državnog proračuna pa se to čulo jako puno puta u ovim raspravama da nije logički da imaju takve visoke osobne dohotke odnosno znatno iznad i ministara i da ne kažem još i predsjednika Vlade. I još na kraju s obzirom da imam još koji minut. Htio bih jednu sugestiju dati i gospodinu ministru jer očekujem da će u ovim predstojim vremenima, u predstojećih godinu dana raditi na reorganizaciji odnosno prijedlogu novog ustroja općina i drugih možda i državnih organa, da kod izrade tih materijala ja bih jako molio da se vodi računa gdje god je to moguće, ja imam čak i dvije sugestije da se ide i na decentralizaciju određenih državnih upravnih tijela. Ja bih recimo bio jako sretan čovjek i kao načelnik i kao građanin Baranje kada bi recimo onaj dio problematike, to govorim i radi potpredsjednika Sabora jer on to jako dobro zna. Onaj dio problema u Ministarstvu poljoprivrede kad su u pitanju poticaji za kapitalna ulaganja i takve stvari, da se to recimo može rješavati u Osijeku jer ljudi iz Baranje, ja sam zadnji put četiri primjera ispisao i zamolio ministra Čobankovića da mi pomogne jer ja nisam u stanju to odgonetnuti šta se dešava, gdje su papiri kako bi ovaj nesretnik da dođe 300 kilometara, ne zna ni pronaći ni zgradu ni ništa, čeka već godinu i pol dana hoće li biti riješeno, neće li biti riješeno. Pa zar je to takva velika filozofija da to nema dovoljno stručnih ljudi pravnika pametnik da tako kažem da to rješavamo u Osijeku a ne da zbog takvih stvari i još masu drugih stvari mora doći i telefonirati. A telefonom jednostavno ne možete ni razgovor obaviti jer ta gospođa koja radi ravnateljica ona kaže da ima preko 200 poziva jer od Dubrovnika do Belog Manastira svi nju zovu zbog toga a naravno da ne može raditi efikasno. Evo, to je moja sugestija. A druga služba koja također jako usporava i koči rad lokalne samouprave a to je ovaj Središnji ured za raspolaganje sa državnom imovinom. To je isto pretrpano i kada bi tu mogli napraviti u reorganizaciji nešto da se to na razinu županije ili regije negdje se spusti to bi bila jako velika pomoć. Hvala lijepo.
Hvala. Kolega Hrelja, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre. Ovaj zakon je za mene jedno veliko iznenađenje jer ne mogu nikako odgonetnuti zašto ovaj zakon u ovo doba krize jer imali smo puno pametnijeg vremena, imali smo puno boljih prilika da uredimo plaće i prava radnika u lokalnoj samoupravi jer nije ovo od jučer. Već deset godina su ta prava iznad prava recimo državnih službenika i namještenika i moglo se imati već 10 godina uspostaviti jednu ravnotežu i moglo se imati mjere. Mi u lokalnoj samoupravi imamo od onih koji jedva krpaju kraj s krajem do onih koji dijele solidne plaće. I mislim da ovom metodom sjekirom po svili nećemo riješiti baš najbolje i da ovakvim rigidnim stavovima o smanjenju gotovo 40% materijalnih primanja zaposlenih u odnosu na veće gradove i bogatije općine mislim da nećemo napraviti neko veliko zadovoljstvo svih tih zaposlenih. Sad mi ovo liči na priču o djeci koja su se malo zaigrala, koja su postala samosvjesna, kreativna a pomalo i rastrošna a sada roditelji zavrću pipu odnosno daju po prstima ne toliko trošiti. Mislim da bi trebali biti malo odgovorniji jer 10 godina ljudi su ni krivi ni dužni bili nagrađeni za objektivno manje rada nego što su radili u nekim ministarstvima i negdje drugdje. I sad, šta bi trebali osjećati krivicu zato što su bili bolje plaćeni? Ili je to po nekim pravilima, po nekim kolektivnim ugovorima njih i pripadalo. Gledajte, mene baš zanima mišljenje Gospodarsko-socijalnog vijeća o ovom zakonu. A drugo interesira me da li ovdje uopće postoji neki socijalni dijalog jer je Hrvatska država država socijalnog dijaloga i o stvarima koje se tiču materijalnih primanja zaposlenih socijalni partneri moraju pregovarati. Gospodin ministar je meni rekao da u Danskoj ima lijepih prilika. Da, i u Austriji ima lijepi prilika kako se oni lijepo dogovaraju ali oni nemaju razvijen socijalni dijalog. Ja poprilično poznam sindikalnu scenu Europe. Austrija i Danska jesu socijalne države ali nemaju tipični socijalni dijalog, tripartitni socijalni dijalog kakav ima Italija, kakav ima Francuska, kakav ima Engleska, kakav ima Belgija, Njemačka itd. Postoje bitne razlike. Treba poznavati nijanse. Dakle, nemamo, naravno nemamo ovdje mišljenje Gospodarsko-socijalnog vijeća jer da imamo mišljenje onda bi rekli da su kolektivni ugovori iznad zakona, da zakon daje pravo na kolektivno pregovaranje, da smo potpisnici Deklaracije o kolektivnom pregovaranju i da se kolektivni ugovori ne mogu naprosto zakonom reducirati jer onda kad bi to tako bilo onda nam ne trebaju kolektivni ugovori, ne treba nam socijalni dijalog, ajmo sve urediti zakonima. Ali postoji dio slobodne volje gdje se poslodavac i posloprimac na neki način dogovaraju odnosno njihovi predstavnici. Ja bih tražio nešto drugo ovdje. Naravno da su razlike na dugi rok nedopustive, naravno da Vlada ima pravo intervenirati i tu nejednakost smanjiti ali mislim da moramo kao što smo imali predškolski odgoj i obrazovanje, osnovno školstvo, srednje školstvo dogovoriti oko nekih kriterija i nekih standarda. Zašto država ne bi postavljala kriterije i standarde, nešto što je i kolega Gulić ranije govorio, nešto što su dosta kolega govorili? Ajmo postaviti kriterije, standarde koji se vezuju uz nešto. Vezuju se uz izvorne prihode jedinice lokalne samouprave i da onda svatko u tim kriterijima mora odgovorno gospodariti sa svojim resursima i da zna da može uštedjeti ili može potrošiti do te mjere ali preko toga ne smije. To bi meni bilo sigurno kvalitetnije rješenje nego ovo koje danas imamo. Mi smo isto tako i potpisnici Europske povelje o unapređenju javne uprave, da li sam točno citirao tu povelju ili ne, ali uglavnom suština je ta. Mi smo se obvezali unaprijediti javnu upravu. … [[Upadica se ne čuje.]] Povelja o lokalnoj samoupravi, hvala Krešo. I mi to na ovaj način ne činimo, jer Povelja o unapređenju lokalne samouprave u najvećem dijelu govori o odnosu prema građanima. Ta lokalna samouprava mora biti na korist i na raspolaganju za rješavanje problema građana. Mi ćemo neke ljude ovdje potpuno demotivirati da bilo što rade i bit će, znate šta će biti, ona stara poslovica koja dugo truje tkivo našeg društva, a otprilike glasi ovako: "Nitko me ne može tako malo platiti, koliko ja mogu malo raditi." Nažalost, ova tvrdnja koja je rečena je sveprisutna, ona razara tkivo ovog društva i ovo je debelo na tragu toga. Gledajte, mi često govorimo, ja ne krijem svoje porijeklo, puno toga sam u sindikalnim vodama naučio i o pregovaranju i o tržištu rada i o svemu tome skupa, ali moram reći desetak godina je u Hrvatskoj bilo interesantno vlastima na lokalnoj, na državnoj razini stvarati sindikate. I imamo tako liberalne zakone da 15 ljudi može stvoriti sindikat i oni pregovaraju na razini države. Znate, to si jedna Republika Italija nikad nije dozvolila. Kad se govori o zakonima bitnim za funkcioniranje cijele države, pregovaraju samo sindikalne središnjice. Ne miješaju se, kako mi kažemo u Istri, kope i špade. Ne može jedan marginalac pregovarati o stvarima bitnim za državu, bitnim za gospodarski razvoj. E sad, mi ih imamo puno, mi imamo tamo 7, 8 sindikalnih središnjica, 700 i nešto sindikata u Hrvata i to je sada veliki problem. Tko će to sad sve skupa pokupiti jer na sve strane imamo opstrukcije. E gledajte, i gospodin Manolić je pomogao organizirati HUS svojevremeno, Hrvatsku udrugu sindikata. To što se ona polako transformirala, što je danas ona radikalnija od nekih drugih, ali su to činjenice. Možda bi netko mogao i posvjedočit o tim činjenicama, ali one sada smetaju. Sada se ne može raditi kvalitetni socijalni dijalog sa jednom ovako širokom lepezom subjekata na sindikalnoj sceni. Još jedno, mi imamo situaciju da smo, ja sam se borio ovdje da se ne režu plaće, da se ne režu mirovine, ustvari rezat se može živica, a ove stvari se mogu smanjivati i drago mi je da sam se borio za to neovisno o rezultatu, ali isto ovdje se borim da se ne režu plaće ili da se ne smanjuju plaće. Zašto? Zato što svaka plaća znači doprinos za zdravstvo i doprinos za mirovinsko. I mi stvarno radimo spiralu smrti, smanjujemo doprinose, smanjujemo plaće, smanjujemo potrošnju, povećavamo pritisak na porezni dio proračuna jer ako imamo manje doprinosa morat ćemo više dati iz proračuna, jer znate možemo uzet porez, ali ako negdje dirne u mirovine će biti ulica ovdje puna, ako netko želi smanjiti mirovine i plaće. Dakle, ovo jesu ajmo reći benigni izlazi iz ove teške situacije, ali zašto sječemo granu tamo di sjedimo, zašto smanjujemo ovdje i u lokalnoj. Smanjimo, ali sa mjerom, nemojmo ići sa 40% jer je to vrlo neprimjereno. Dakle, još ima i ministar i znam da su neki razgovori rađeni da se može u zadnji čas amandmanima Vlade intervenirati na ovaj zakon. Ja bih stvarno pledirao da se to i učini, da se na neki način da jedan drugi okvir, a ne isključivo ići sa pozicijom smanjenja materijalnih prava zaposlenih u lokalnoj samoupravi. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Ovo je inače u prvom čitanju tako da ima prostora za interveniranje, ono što vi kolega Hrelja kažete. Na redu je uvaženi kolega Luka Denona. Izvolite.
Vjerujem da će biti i dovoljno pameti i mudrosti da ovaj zakon neće ugledati drugo čitanje, nego da će ostati lokalna samouprava i uprava pošteđena nasilništva koje evo na neki način, danas kada čitamo prvo čitanje, imamo od strane ministra uprave. Ministar uprave jer je eto Ured državne uprave prerastao u Ministarstvo uprave. I onda se čovjek pita što to jedna državna uprava ili Ured državne uprave koji se od neki dan zove Ministarstvo uprave pa je to sad ministar uprave, što to ima sa jedinicama lokalne samouprave i uprave. Imate dovoljno posla i dovoljno problema u državnoj upravi, pa pustite jedinice lokalne samouprave i uprave, one su već stekle pravo punoljetnosti, da onda sami sebi određuju kako će poslovati, kako će živjeti, koje će projekte imati, koje neće imati, kako će biti plaćeni, jer vi ne biste trebali biti njihov sudac. Njihov sudac su birači na izborima, pa ako njihovi birači misle da je lud ili pametan načelnik ili gradonačelnik zaslužio veliku ili malu plaću, budite sigurni da građani i birači u Republici Hrvatskoj imaju dovoljno pameti i mudrosti da one koji prekardaše zaista smijene na prvim sljedećim izborima. Zato im ne treba ministar uprave koji će na neki način evo unatoč tome što smo potpisnici i ja sam siguran da moramo i primjenjivati Europsku povelju, unatoč tome što ste na početku ovog vašeg izlaganja rekli da ste pomno razmotrili mogućnost da ovaj zakon je nekako protuustavan ili nije protuustavan. Pa vas ja evo sada negdje kasno, sad je nekakav dnevnik, slučajno ako zakon unatoč Palariću koji jest u Ustavnom sudu, slučajno ako zakon bude proglašen da je neustavan, molim vas lijepo, hoćete li dati onda ostavku? Evo to vas molim da onda javno kažete, ako ovaj zakon bude proglašen neustavnim da onda javno kažete ako ovaj zakon bude proglašen neustavnim ja ću dati ostavku jer je to zakon koji zaista zaslužuje da onda ministar, ako se proglasi ovakav zakon neustavnim, da onda najmanje što može reći ili dati, da da ostavku. Vi na neki način se ponašate kao veliki brat nad tom i takvom lokalnom samoupravom misleći da prije svega u toj i takvoj lokalnoj samoupravi su neki drugi ljudi. Ne, to su isti ljudi kao što su u vašim ministarstvima, odgovorni više ili manje, ali ja vam tvrdim da su odgovorniji i da se odgovornije ponašaju prema novcima poreznih obveznika nego što se to ponašaju ministri i ministarstva ove Vlade Republike Hrvatske. Jer ako bi bilo, najmanje što bi bilo pristojno da ste pročitali, a pročitali ste i znate je, Europsku povelju, onda je sve ono što zadire u djelokrug i djelatnost jedinica lokalne samouprave, a rješava se zakonima morate imati s njima dijalog i konsenzus. Niti ste pitali udrugu gradova, niti ste pitali udrugu županija, niti ste komunicirali sa jedinicama lokalne samouprave i nasilno pokušavate donijeti jedan zakon koji će nam kazati ono što nam se, meni se bar tako čini, a to je da pokušavamo svi skupa ovdje preko vas kazati arrivederci Europa i bongiorno Balkan jer to mi se čini da je poprilično balkanski kada se pokušava jednim ovim zakonom učiniti … uravnilovka. To smo nekad imali i mislim da ta uravnilovka nije donijela puno dobroga. Ali ja ću još nešto kazati. Vidite, ovdje vas brinu plaće, ali ovih dana smo imali, ako se ja dobro sjećam i premijerku Jadranku Kosor i vas ministre koji ste nas uvjeravali da trebamo ovaj namet ili harač na plaće zaposlenih koji rade u privredi i koji rade, koji inače imaju sreću da bilo gdje rade, da to moramo učiniti jer eto nema novaca u proračunu. Ali vidite, sad sam maloprije pročitao na jednom od portala u ovom mjesecu kada ste konačno shvatili da kriza jest u raznim ministarstvima vi ste raspisali natječaj za primitak u službu 40 novih zaposlenika. 40 novih. O kojoj krizi onda vi pričate i o kojoj krizi pokušavate reći da je kriza? Zašto primate 40 zaposlenika u raznim ministarstvima da ih sada ne nabrajam? Ja vjerujem da vi kao ministar uprave biste trebali znati da na taj način ide još više izdataka iz državnog proračuna, a ne vjerujem da baš niste znali da se vaša uprava, a to je ta državna uprava i na ovaj način još širi i zapošljava više ljudi. Kazali ste nam također da za provođenje ovog zakona neće zahtijevati osiguranje dodatnih sredstava u državnom proračunu. Kad god to pročitate u nekakvom zakonu, onda znači da taj zakon ne vrijedi ništa, a i pokazuje da to se vas ne tiče, lokalna samouprava je nešto drugo, ali eto ipak ste se usudili dirnuti u tu lokalnu samoupravu tvrdeći da tamo žive ili rade neodgovorni ljudi koji rade protiv Republike Hrvatske, protiv interesa svojih birača, ja to ne razumijem kako se usuđujete uopće na takav način pisati takav zakon da se iz toga može iščitati da vas zaista boli briga za jedinice lokalne samouprave. I kažete da će se ovim zakonom postići ušteda državnog proračuna namijenjenih financiranju materijalnih rashoda velikog broja jedinica lokalne i područne samouprave, ali i znatne uštede u proračunima jedinica lokalne i područne samouprave. Nemojte brinuti o uštedama u proračunima jedinica lokalne samouprave i područne samouprave jer oni sami dovoljno brinu o uštedama i već su to pokazali prije vas. A to što će se uštedjeti sredstva državnog proračuna namijenjenih financiranju materijalnih rashoda, pretpostavljam da je to za one jedinice lokalne samouprave koje po vama ne bi trebale ni postojati. Pa onda ih ukinite. Ako ne mogu sami sebe zarađivati za svoj opstanak, onda ih ukinite. To je jednostavnije nego da na ovakav način zadirete u prava regionalne i lokalne samouprave. Pa kažete da će se pored donošenja ovog zakona doći će do usklađivanja plaće u lokalnoj i područnoj samoupravi s plaćom u državnoj službi, odnosno u državnim tijelima na način da se plaća tra-la-la svih ovih ujednačavaju s plaćama državnih dužnosnika, a plaće službenika u jedinicama područne samouprave sa plaćama državnih službenika i namještenika. Zato i jesu jedinice lokalne samouprave i uprave bolje organizirane, bolje rade zato što nisu izjednačene plaće, a nesposobnost da riješi te probleme u državnoj upravi, da sada nas izjednačujete da budemo jednako neefikasni kao što ste i vi, mislim da se to ovim zakonom ne bi smjelo dozvoliti i zato sam siguran da nećemo dočekati drugo čitanje. Ne, nije kraj. Slažem se da bi trebalo uvesti nekakvog reda, ali znate što čekamo, koji drugi vaš korak treba biti, možda ne u vašem ministarstvu, u jednom drugom ministarstvu jer ako ste sad, ako ovakav zakon prođe, ja jedva čekam da se netko od drugih ministara sjeti pa da donese zakon kada će također ujednačiti plaće i u telekomu, T-comu, Agrokoru i u ostalim tvrtkama koje posluju i žive jednako tako kao što živi i radi državna i regionalna i lokalna samouprava. To čekam. Probajte onda napraviti uravnilovku svugdje tako da budemo svi isti, svi jednako krivi, svi jednako nesposobni, svi jednako, ne znam kako bi nas više proglasio, a baš ta različitost lokalne samouprave od državne uprave se pokazala kao efikasnija i kao bolja. Gušiti na ovaj način neustavnim zakonima lokalnu samoupravu, mislim da to čak i od vas kao novog ministra nije bilo za očekivati. Ako se kažem proglasi ovaj zakon neustavnim, evo čekam da onda kažete ako to tako bude vi ćete dati ostavku. Hvala.
Hvala. I posljednja prijava za pojedinačnu raspravu, uvaženi kolega Miljenko Dorić. Izvolite kolega Dorić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege. Najprije bih se želio zahvaliti gospodinu ministru koji evo, cijelo vrijeme sudjeluje, odnosno sluša ovu raspravu. Ja ću posebno neka pitanja imati za vas i zato mi je zaista drago da ste ovdje s nama i očekujem da ću dobiti dio odgovora u vašem završnom obraćanju. Naime, kolegice i kolege, svi se mi zaklinjemo u decentralizaciju, svi mi znamo da je decentralizacija posebno u zemljama u tranziciji nakon pada Berlinskog zida znatno ubrzala demokratske procese. Svi mi znamo da je i temelj europske demokracije ubiti lokalna i regionalna demokracija i tu vjerojatno se nitko od nas neće bitno razlikovati u stavovima. Ja dapače ću skratiti svoje izlaganje jer ću prihvatiti i odmah reći da su moja promišljanja, vezano uz ono što moramo činiti, negdje u trokutu između onog što smo čuli od kolege Šprema, kolege Gulića i kolege Lesara. Dakle vidite nema strančarenja. Odabrao sam trojicu kolega koji su dali određene prigovore, predložili određena rješenja i mislim da ovaj zakon u drugom čitanju mora biti bitno drugačiji ili ga neće biti. Naime, mi smo dobili zakon na izvanrednoj sjednici Hrvatskog sabora, krajem srpnja 2009. godine. Gotovo … [[Govornik se ne razumije.]] Ovaj ustroj lokalne i regionalne samouprave imamo od travnja, odnosno od prosinca '92., prve izbore u travnju '93. Od tada do danas u ovom Saboru nikada nijedna analiza rada mjesne samouprave, lokalne samouprave, regionalne samouprave. Gdje smo sada? Ne znamo. Koji su problemi? Ne znamo. Sve je svedeno na što? Na pojedinačne intervencije, zahtjeve, zamolbe, prije svega gospodinu Palariću i ja sam osobno bezbroj puta mu govorio o tim poteškoćama, moj klub HNS je bezbroj zakonskih prijedloga nudio, davao. Jasno, sve je sustavno odbijeno. Da bi evo krajem srpnja ove godine na izvanrednoj sjednici dobili ponudu koja jasno neće moći ići dalje. Jer će naići na zid i od strane kolega sa lijeve i desne strane ove sabornice kod drugog čitanja, ako ostane u ovoj formi. Gospodine ministre, mi smo između ostalog pored zakona koje smo predlagali izmjene i dopune raznih zakona u ovom području, želeći poboljšati stanje u lokalnoj i regionalnoj samoupravi, upozorili vašeg prethodnika koji je pokrivao područje državnog tajnika Palarića da postoji jedan značajan dokument kojeg je on potpisao. Ne. Radi se o strategiji za inovativnu i dobru lokalnu samoupravu, koji je prihvaćen u ožujku mjesecu prošle godine od Odbora ministara Vijeća Europe kao nastavak Europske povelje o lokalnoj samoupravi. Europska povelja rekla je države decentralizirajte se, a ova strategija kaže lokalne i regionalne zajednice radite bolje, jer morate raditi bolje i ta se strategija sastoji od 12 načela odgovornosti, učinkovitosti, transparentnosti, poštivanja zakona, etičnosti, stručnosti, inovativnosti, dugoročnom planiranju, ispravnom financijskom poslovanju, socijalna osjetljivost, sudjelovanja građana u procesu odlučivanja itd., itd. Detaljno je svako načelo razrađeno. Nitko ga nikada nije spomenuo. Umjesto da ga je primijenio, ugradio u naše zakonodavstvo, da smo ga primijenili u praksi, mi ga evo krijemo od građana, iako smo gospodina Palarića nekoliko puta upozoravali na to. To je žalosno. Tako se ne radi. Ovo je drugi korak koji je trebala hrvatska država odraditi kao punopravna članica Vijeća Europe. Mi smo prešutjeli jedan značajan dokument. Koji je cilj ovog prijedloga zakona? Da li je on također antirecesijski zakon? Ja nisam siguran. U uvodu ovog zakona postojeći nered. Ma tko je kriv za postojeći nered? Da li Strasbourg, Bruxelles ili Budimpešta? Tko je kriv da su pojedinci u lokalnoj samoupravi lokalni budžet izjednačili sa svojim osobnim bankovnim računom kod zapošljavanja, kod ugovaranja poslova, kod uređenja svojih kancelarija, kod ogromnih plaća. Pogledajte kako izgledaju naša komunalna poduzeća u lokalnoj i regionalnoj samoupravi. Isto kao i državna poduzeća. Nevjerojatne plaće, kancelarije sa ovakvim tepisonima, najmodernija oprema, a radi se o monopolistima, o tvrtkama koje ne dozvoljavaju da u grad ili županiju uđe netko drugi. Kako formiraju cijene? Da većina u gradskom ili županijskom vijeću, odnosno skupštini podigne ruku. I šta smo poduzeli? Ništa nismo poduzeli. To kolegice i kolege nije dobro. I ovaj zakon, da li je on reguliran? Da li on mijenja nešto glede komunalnih poduzeća? Ništa. Ne diramo ih. U Zagrebu imamo dva proračuna 7, 8 milijardi jedan proračun, a ovaj drugi isto toliko velik. … [[Govornik se ne razumije.]] da ne diramo. Isto je tako u Rijeci, Splitu, Osijeku i u drugim velikim gradovima. Dakle, jasno obavljamo, radimo samo dio tog posla. Ja se nadam gospodine ministre da vam je gospodin Palarić ostavio popis tih neodrađenih poslova i što se tiče strategije koju sam spomenuo i što se tiče etičkog kodeksa Vijeća Europe, i mnogih drugih dokumenata koje je trebalo ugraditi u naše zakonodavstvo, predložiti lokalnoj i regionalnoj zajednici da rade u tom pravcu. Ja vas također molim, mi nismo kažem nikad napravili ozbiljnu analizu, stanje u lokalnoj i regionalnoj samoupravi, ali ja sam upozoravao bezbroj puta kakvu mi vertikalnu komunikaciju imamo između triju razina vlasti u Hrvatskoj. Nikakvu. Ma ljudi ako smo se odlučili za decentralizaciju, ako smo se odlučili za tri razine vlasti, onda se optimalni rezultati mogu postići jedino na koji način? Trajnom i sustavnom koordinacijom triju razina vlasti, koju mi nemamo. Još tu i tamo postoji nekakva horizontalna koordinacija koju organiziraju županije, ali Boga mi između dviju županija i nema nekakve posebne koordinacije. Ni tu nemamo horizontalnu koordinaciju, a kamoli vertikalnu. Prema tome, kolegice i kolege, zakon koji će uveseti reda, naime potreba ne ovakav zakon. Ovaj zakon ne uvodi red. Ovaj zakon pojačava nered, pojačava entropiju, tjera stručnjake, onemogućuje da se izvede pozitivna selekcija kadrova, dapače ide u pravcu negativne selekcije kadrova. Kolega Gulić je odlično poentirao na onim problematičnim točkama u ovom prijedlogu zakona. Ja vas molim uvažite te prijedloge, napravite potpuno novi zakon kod drugog čitanja i dobit ćete našu podršku. U suprotnom apsolutno ne može proći takav zakon. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Iscrpili smo sve prijave za pojedinačnu raspravu. U ime predlagatelja gospodin ministar. Izvolite.
Potpredsjedniče, ja neću kurtoazno reći, ali se zahvaljujem na primjedbama u raspravi i onim žučnim i manje žučnim. Bilo je sigurno onih koje se mogu uzeti i razmotriti prigodom izrade konačnog teksta zakona, ali dužan sam neke stvari reći. Ja ću zbog odgoja i pristojnosti suzdržati se na isti način komentirati neke, tako neću reći napade ali kritike na tekst zakona. Ali nešto moram reći. Nije Mlakar ponudio Saboru zakon u prvo čitanje, ponudila ga je Vlada Republike Hrvatske. Mene je zapala dužnost s obzirom da je u resoru toga ministarstva uprave da ja taj zakon prezentiram i branim pred Saborom. Prema tome, mislim da ste i vi isto tako toga svjesni. Ono što sam želio reći ja sam bilježio koliko sam mogao koncentrirano sve ono što je rečeno. Žao mi je da neki koji su istovarili svoje primjedbe nisu ovdje pa onda osjećam da je sasvim drugačija vrsta razgovara bez sugovornika kojima bi se rado obratio. Ali rekao bih jedno osnovno načelo. Kada god se donosi propis kojim će se uređivati plaće, primanje, materijalna prava, uvijek će biti nezadovoljnih i nikada nećemo sigurno postići prihvaćanje takvog propisa aklamacijom, specijalno u slučajevima kada primjena zakona znači smanjivanje prava ili smanjivanje plaća onih koji se to tiče. Ja razumijem i poziciju mnogih od vas koji su govorili. Ne želim ju kvalificirati. Ali mi je jasno da vi s jedne strane govorite kao saborski zastupnici koji trebate prihvatiti zakon, koji bi se trebao primijeniti na mjesta na kojima se neki od vas nalaze kao gradonačelnici, zamjenici gradonačelnika, načelnici općina itd. Zbog toga je dodatno osjetljivo razgovarati o ovom zakonu. Međutim, ja ću još jedanput ponoviti principe koje smo nastojali iskazati ovim zakonom. Jedina grupa koja nije ni na koji način zastupljena pred Parlamentom, pa evo dozvolite da ja govorim u njihovo ime su državni službenici. Državni službenici od kojih se uglavnom očekuje bez pogovoran rad vrhunske kvalitete, za male plaće i te plaće s obzirom na situaciju su uglavnom podložne kritikama i s njihove strane, ali uvijek izazivaju i dodatne kritike javnost. Naše načelo je bilo i ja u njega duboko vjerujem i danas, da oni službenici koji rade u centralnoj državi, bez obzira na političku opredijeljenost. Dakle ako rade u ministarstvima savjetnici ja vjerujem da rade složenije poslove nego savjetnici u gradovima. I upravo zbog toga ne može se uopćiti i vjerojatno postoje osobito u velikim gradovima posebna mjesta na kojima su neki ljudi posebno opterećeni poslom i to se može prihvatiti i korigirati i negdje naći mjesto i za takva radna mjesta u zakonu. Ali ako nećemo imati sustav po kojemu oni što rade složenije poslove budu bolje educirani i budu zbog složenijih poslova bolje i plaćeni, onda cijeli taj sustav uopće imati smisla, čak bez obzira na financijske mogućnosti pojedinih lokalnih jedinica. Ja duboko vjerujem, kažem još jednom, da oni koji rade u centralnoj državnoj upravi bi trebali biti najbolji koje imamo nisu najbolji. 50 godina mi radimo na tome da ne budu najbolji 50 godina je destimulativno biti državni službenik bilo koje razine. Mi smo mislili da je vrijeme da ponudimo nešto što će prvo uvesti reda, a onda dovesti do promjene da taj sustav jednog dana kada bude moguće profunkcionira. Nije istina da stručne udruge nisu dobile priliku očitovati se o tekstu zakona. Očitovali su se i napisali primjedbe. Jedini koji su ovdje vidim isporučili referat, a nisu kao dobro razumjeli o čemu se radi je Sindikat državnih službenika i lokalnih službenika i namještenika, udruga gradova, udruga općina i udruga županija su istovremeno sa sindikatom bili na sastanku i napisali su u pisanoj formi svoje primjedbe. Mi ćemo nastojati te primjedbe usvojiti vodeći se načelom da u državi mora postojati hijerarhija u poslovima i da mora postojati hijerarhija u plaćama. Ono što smo spominjali, dijelom je to riješio ovaj zakona. Uopće ne plediram za to da je idealan, da ne može župan, opet karikiram, imati višu plaću od predsjednika države i da je to sustav koji ne možemo nikakvom logikom braniti. Ono što bih molio ako smo već kuloarski razgovarali, onda me barem citirajte točno, jer ono što ste rekli ja nisam rekao u kuloarima. Ali sam rekao da smo uzeli primjere europskih zemalja koje su rješavale isti problem. I sve osim Austrije koju ako možemo usporediti, koja na županijskoj razini rješava pitanje plaća državnih službenika, sve ostale rješavaju s centralnom vlašću Zakonima plaća u lokalnoj samoupravi. A za sve one koji pričaju da je prijedlog zakona protu ustavan možda vam je promaknulo da smo i do sada plaće u lokalnoj samoupravi uređivali zakonom. I da je taj zakon da se zove Zakon o lokalnoj, područnoj (regionalnoj) samoupravi, da je donesen 2001. godine i da je rekao da do donošenja posebnog zakona kojim će se urediti plaće u lokalnoj samoupravi, će se na plaće u lokalnoj primjenjivati odredbe Zakona o državnim službenicima. A one su uredile raspone u kojima se njihove plaće mogu kretati. Jedini problem toga zakona koji je onda vjerojatno isto barem jednako protuustavan, jedini problem je bio što taj zakon nije utvrdio osnovicu za obračun plaće, pa su plaće eskalirale do evo nekima poznatih vrijednost. Ja se zahvaljujem na vašim sugestijama. Ja vjerujem da ćemo ipak imati taj zakon, imat ćemo snage doraditi svim onim što mislim da može poboljšati tekst. I vjerujem da ćemo ga u rujnu poslati u drugo čitanje. Hvala vam lijepo.
Hvala ministru. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti.
Dakle, sada prelazimo na glasovanje. Molim kvorum. Uključite se. 84, ima nas više, ali evo možemo glasovati. Prijedlog zakona o plaćama u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi, prvo čitanje, P.Z. br. 415. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o plaćama u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o ovome prijedlogu. Rezultat? Prijedlog je prihvaćen većinom glasova, 77 glasova za, 2 suzdržana i 25 protiv.
Prelazimo na 5. točku dnevnog reda. To je 5. Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o porezu na dodanu vrijednost s Konačnim prijedlogom zakona, hini postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 416 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prilikom utvrđivanja dnevnog reda dogovorili smo se da se prihvaća hitni postupak. Prema članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo. Izvješća odbora primili smo na sjednici. Predstavnik predlagatelja je ovdje državni tajnik gospodin Ivica Mladineo. Želi li uzeti uvodnu riječ? Izvolite, gospodine Mladineo.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene saborske zastupnice i saborski zastupnici. Pred nama je Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Predloženi zakon predstavlja jednu od antirecesijskih mjera obzirom da se uvođenjem tih mjera utječe na povećanje prihoda državnog proračuna. Ovim prijedlogom očekuje se prihoda državnog proračuna za otprilike milijardu i pol kuna godišnje. Što se mijenja? Mijenja se stopa poreza na dodanu vrijednost, ona opća stopa od 22% zamjenjuje se sa stopom poreza od 23% te se očekuje povećanje prihoda državnog proračuna za milijardu i pol kuna godišnje što bi imalo pozitivni učinak na preraspodjelu sredstava za potrebe dijelova gospodarstva i skupine stanovništva pogođene ekonomskom krizom. Predlaže se stupanje zakona na snagu sa 1. kolovoza 2009. godine. Gospodine potpredsjedniče.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu ispravka netočnog navoda. Kolega Bernardić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega državni tajniče, netočno ste rekli da je ovaj zakon antirecesijska mjera. Mislim, bez namjere da polemiziram ovo nije ni direktan prijenos, no međutim morao sam reagirati. Upravo suprotno. Veći PDV je recesijska mjera jer u svim državama antirecesijske mjere su znači okrenute rasterećenju gospodarstva i građana, tamo gdje se uvode novi porezi to recesijske a ne antirecesijske mjere. To je možda antirecesijska mjera u smislu prihoda državnog proračuna ali ne u smislu gospodarstva u cjelini. I to je ono zapravo na što sam morao reagirati. Hvala.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Ne vidim nijednu prijavu. Prelazimo dakle na raspravu po klubovima. Prva prijava je u ime Kluba zastupnika HDZ-a uvaženi kolega zastupnik Goran Marić. Izvolite kolega Marić.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, cijenjeni kolegice i kolege. Zakon o PDV-u se mijenjao već nekoliko puta. Te promjene su se odnosile uglavnom na proširenje kruga poreznih oslobađanja, uvođenje nulte stope za oporezivanje određenih proizvoda kao što su kruh, mlijeko, knjige, znanstveni časopisi itd. i uvođenje stope od 10% za turističke usluge i dnevne i periodične novine. Te promjene nisu uvijek rezultirale očekivanim rezultatima. Čak u nekim slučajevima smanjenje stope PDV-a je prouzročilo povećanje cijena. Zato je ovaj zakon koji se mijenja sada ovim izmjenama opće stope donosi se u najnezgodnije vrijeme ali ne bih sad već ponavljao iscrpljenu temu o globalnoj financijskoj krizi, o padu gospodarske aktivnosti, o krizi koja je zahvatila i Hrvatsku, o smanjenim prihodima državnog proračuna, padom nezaposlenosti i svim drugim ekonomskim nus pojavama koje prate svaku recesiju. Ekonomski gledano povećanje opće stope PDV-a ne može se svrstati u spektar izravnih antirecesijskih mjera ali to se može svrstati u instrument povećanja prihoda državnog proračuna a očekivanja su milijardu i 500 milijuna kuna na godišnjoj razini, a tim povećanjem državnog proračuna može se utjecati na poboljšanje likvidnosti u hrvatskom gospodarstvu a poznato je da je nelikvidnost poprilično zahvatila hrvatsko gospodarstvo. I u tom smislu se može i očekivati ako se ostvare očekivani rezultati da se tom poboljšanom likvidnošću može djelovati i antirecesijski. Dakle, najvažnije u ovom slučaju je poboljšati likvidnost jer bez poboljšanja likvidnosti ne možemo očekivati pozitivne efekte. A ako uspije očekivani rezultat da se prihodi državnog proračuna povećaju za milijardu i pol onda može se očekivati da država koja ponavljam nekoliko puta nije generator ipak nelikvidnosti u Hrvatskoj može puno pridonijeti da se uspostavi i poboljša likvidni potencijal države a time i nacionalni potencijal. Ovo je iznimno osjetljivo vrijeme. Povećanje stope PDV-a da bi rezultiralo pozitivnim učincima pretpostavka toga je međusobno izmirenje svih obveza u hrvatskom gospodarstvu. I zato najveći razlog zbog kojeg treba podržati ovaj zakon je taj što će ti prihodi upravo najviše i pridonijeti kratkoročno da se poboljša ta likvidnost. Naravno da on nosi sa sobom i određene rizike. Može doći i do pogoršanja nelikvidnosti, može doći i do povećanja cijena a to je nešto što je iznimno opasno u ovakvoj situaciji. Vesele najave da proizvođači neće dizati cijene zbog najavljenog povećanja stope PDV-a i ne sumnjam uopće da proizvođači neće dizati cijene. Proizvođači nikada nisu bili problem u hrvatskom gospodarstvu. Osobno se najviše bojim trgovaca. Zato apeliramo na njih da ne zlorabe ovakvu situaciju i da sudjeluju u jednom izlasku iz ove krize jer u ovoj krizi neplatiše najbolje prolaze, a neplaćanje je najveći uzrok. I zato bih i molio da u Ministarstvu financija posebnu pozornost skrenu na one koji ne plate dobavljačima, a istodobno iz ulaznih faktura uzimaju pretporez za iznose PDV-a. Time još više pridonose nelikvidnost. Znači, oni koji nisu naplatili fakture primorani su platili PDV i dolaze u još veću i nezgodniju situaciju. Zato molim, u Ministarstvu financija iznađite instrumente kako zaštiti te gospodarstvenike. Isto tako, svu koncentraciju treba usmjeriti na financijsku disciplinu. U ovim otežanim uvjetima gospodarenja financijska disciplina je glavna pretpostavka za daljnji napredak i za očekivati je da će i ova promjena PDV-a stope, općeg PDV-a sa 22 na 23%, isto tako jedna ekonomska kratkoročna mjera, doći do pretpostavke da se može izraditi hitno i srednjoročne i dugoročne mjere koje će voditi ka izlasku iz krize, oporavku gospodarstva i nadamo se ubrzo gospodarskom rastu. Klub HDZ-a će podržati izmjene Zakona o PDV-u. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a … … [[Upadica se ne čuje.]] A neće ići, e ako vi kažete neće ići onda neće ići. Dakle ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Silvano Hrelja.
Uvaženi kolega Mariću, visoko poštujem to što ste vi iznijeli, međutim moram jedan netočan navod ispraviti. Financijska disciplina je ono što je potrebno uvijek da nam ovakve situacije ne dođu sada je iznimno potrebna, ali inače ona je potrebna uvijek ne samo sada, jer kad bi imali financijsku disciplinu, kad bi se u Hrvatskoj platio sav neplaćeni rad, onda bi imali manje problema. Zahvaljujem. … [[Upadica se ne čuje.]]
A to je ispravak netočnog navoda …
Sa podrškom.
Sa podrškom da je uvijek potrebno, a ne samo sada. … [[Upadica se ne čuje.]] I gospodin zastupnik Davor Bernardić iz Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Hvala vam lijepa, potpredsjedniče Sabora. Pa evo prije svega ja želim reći da nam nije drago što ova rasprava ide u 8 i 15 navečer. Rasprava o podizanju PDV-a nije nešto što se treba skrivat od javnosti i zato i sad to govorim i definitivno nam nije drago da ovo ide u ovaj sat, pogotovo zbog toga što je i 2003. iz vladajuće garniture najavljeno da će se PDV smanjiti s 22 na 20%. To je bila politička platforma tada. Nije se to dogodilo u četiri godine prve Sanaderove Vlade, a u druge dvije godine druge Sanaderove Vlade predizborna platforma je bila da nema novih poreza, a ovaj tjedan smo svjedoci čitavog niza novih nameta. Da li su to stari porezi koji su veći ili je riječ o novim porezima za hrvatskog građanina, za hrvatskog gospodarstvenika je svejedno jer riječ je o novom opterećenju i za gospodarstvo i za građenje i stoga rasprava o porezu na dodanu vrijednost, dizanju stope poreza na dodanu vrijednost je nešto što je trebalo biti raspravljeno itekako pred očima javnosti, a ne u ovaj sat u 8 i 15. Evo toliko na početku. Ja se mogu složiti s argumentima mog prethodnika u ima kluba HDZ-a koji je rekao da je namjera ovog da poveća likvidnost i ja njemu kad govori ne mogu naći ništa sporno u njegovim argumentima i u onome što pokušava tu reći i on definitivno odvaguje izjave i ja mu tu skidam kapu definitivno. No međutim, ono što treba reći istine radi je sljedeće, da su porezni prihodi pali u ovoj godini za 17%, od toga je najznačajniji udio pada poreza na dodanu vrijednost od skoro 19%. Znači, to je ono što je fakt. Ako se tome doda nelikvidnost znači u hrvatskom gospodarstvu koja je dobrim dijelom generirala najvećim dijelom od strane države koja svoje obaveze ne plaća po čak od 180 do 360 dana, dolazimo na cifru od 17 milijardi. E sad, ako će ovo povećanje PDV-a od 5%, znači to je povećanje za 1 indeksni poen, no u nominali to je 1/22, to je povećanje od 5%, nije to povećanje od 1%, znači to je povećanje PDV-a od 5%, donijeti na godišnjoj razini prema ovim procjenama 1,5 milijardu na 17 milijardi nelikvidnosti. To je vrlo smiješna, a ja bih to mogao tako reći, zanemariva brojka, pogotovo u ovoj situaciji kada se ne mogu čak ni po onim najavama što smo ih čuli i razložne zabrinutosti ministra financija, servisirati neke tekuće obaveze poput onih najosnovnijih, a to su plaće i mirovine. Dakle, ovo sigurno neće popraviti situaciji u likvidnosti, to je ono gdje vas moram demantirati. Ono što treba reći kada se govori o PDV-u koji raste ovdje 5% je to da u situaciji kada svjetsko gospodarstvo, Sjedinjene Američke Države, Europa kroz Europsku komisiju, kroz svoje institucije radi jedne poteze, mi radimo totalno druge. I to će se dogoditi, vidjet ćemo kroz dva mjeseca da će zapravo ova mjera djelovati recesijski, a ne antirecesijski. Zašto recesijski? Zato jer se antirecesijske mjere prepoznaju u tome tako da rasterećuju gospodarstvo i građane, tako da se dolazi na najbolji mogući način do jeftinog novca kako bi se potakla gospodarska aktivnost, tako da se prihodi usmjeravaju u one investicije koje nose dodanu vrijednost, one investicije koje nose povrat i one investicije koje donose do povećanja porezne mase, jer ako vi nemate poreznu masu kom ćete ubrat, jel. I stoga ja moram izraziti samo na neki način žaljenje, ne želim ništa osobno reći, ali iz samog uvoda u kojem je gospodin državni tajnik spomenuo da je ta mjera antirecesijska, vidi se na neki način da u suštini se elementarno ne raspoznaje taj problem i da se zapravo Ministarstvo financija koje bi se trebalo ponašati kao fiskalno središte porasta, ponaša kao porezno središte. Šta to znači? S jedne strane imate prihode koji se uberu zbog poreza, s druge strane imate rashode kojima se servisiraju obaveze i to je legitimno i to je dobro. No međutim, ono o čemu se u ovoj zemlji u zadnjih par godina ne razmišlja, ne razmišlja se kako nastaju ti prihodi koji dolaze s jedne strane. Pa ne može čovjek koji je kupio prije godinu ili dvije dana novi stan koji je možda radio u jedinici lokalne samouprave i gdje će se sad smanjit plaća, znači on će biti u velikim problemima koji je kupio novi stan i platio na njega PDV 22% za 5 godina kupit novi stan još jedan. Neće. Možda neće sljedećih 50 godina. I to je jedan trend koji se desio u određenom kratkom vremenskom roku i treba razumjeti način na koji se pune prihodi jer ako to ne znamo, teško da možemo u budućnosti planirati bilo kakve rashode. Europske države, SAD, države u tranziciji, pa i one koje su prihvatile pomoć MMF-a, a i one koje su se same odlučno odlučile obračunati, uhvatiti zapravo u koštac sa reformama koriste jedan jednostavni princip, znači putem deficita financiraju strukturne reforme u državnoj upravi. Nije tajna da su nama prihodi, tj. nama je rashod za zaposlene u državnoj upravi od 2003. do 2005. skočio za 10 milijardi, znači narastao je sa 14 na 25, sa praktički još skoro 11 na 25 milijardi kuna, znači riječ je o velikom novcu, pitanje je te efikasnosti i riječ je o velikom, velikom opterećenju na rashodovnoj strani u koji se definitivno trebalo uhvatiti prije. I sad kad novca nema, sad je teško raditi bilo kakve strukturalne i zahvate, ali oni će u tom dijelu biti nužni. I sad vidite, imate s jedne strane način na koji se ulaže da se stimulira proizvodnja u razvijenim zemljama, da se stimuliraju oni proizvodi koji donose dodanu vrijednost. Zašto? Da bi se upravo iz te dodane vrijednosti kasnije moglo u budućim razdobljima ubrati više poreza, a mi ovdje imamo kao jedan kolač i iz tog kolača uzimamo veći dio državi, a ne stvaramo novi kolač. I onaj tko to ne razumije, ne može uopće planirati prihode u budućnosti i nama će se de facto dogoditi da mi sa ovom mjerom i sa poreznim mjerama sami potkopavamo svoju poreznu bazu. Znači, mi kratkoročno kroz 2 mjeseca ćemo s obzirom na efekt koji se događa odmah, pogotovo iz poreza na doprinos imati nešto bolje punjenje državnog proračuna, no međutim u nešto dužem roku kroz 2 ili 3 mjeseca nama će se dogoditi da će zbog pada dohotka od ljudi imati 2 efekta. Em će oni manje trošit, znači potražnja će padati samim time i ponuda i proizvodnja. I drugi efekt je potrošački pesimizam jer kad ljudima odrežete plaću i kad povisite cijene, oni odlučuju da je vrijeme za štednju i to je drugi efekt. I ta dva efekta jedan s drugim djeluju multiplikativno i sigurno će se kroz 3 mjeseca dogoditi da ni ovo neće bit dosta. I evo, ja vas u to sad uvjeravam. Živi bili pa vidjeli. Ja tako razmišljam i to je na tragu onoga što i mi mislimo u klubu. 1,5 milijardi na godišnjoj razini je prihod s kojim se sad planira, on je na temelju ovogodišnjih analiza, no budite sigurni kad se ide u povećanje poreza, a i to je nešto i kolega Marić rekao da stvari, a pogotovo u ekonomiji ni isprva nisu onakve kakvim se na prvi pogled čine. Dolazi u slučaju i smanjenja određenih poreza, dolazi do povećanja cijena, a u slučaju povećanja poreza dolazi do njihove slabije naplate. Tu zapravo postoji kroz cijeli životni vijek ekonomije vrlo, vrlo jasna korelacija da veći porezi vode nešto slabijem punjenju tako da će se vjerojatno to dogoditi sa PDV-om, stoga 1,5 milijardi na godišnjoj razini je, ja bih to unaprijed odbacio. I sad dolazimo do one stvari koja je po meni ključna, a to je legitimitet za dizanje poreza na dodanu vrijednost, znači treba podsjetiti da s ovim porezom na dodanu vrijednost mi ne stvaramo dodanu vrijednost, nego stvaramo porez na tu vrijednost. Dakle, ni u budućnosti s njime ta sredstva nećemo usmjeriti u stvaranje dodane vrijednosti, nego ćemo pokrpati, hajmo reći tekuće obaveze i nagomilane obaveze iz prošlih razdoblja. Takve su obveze koje nažalost Hrvatsku odvode u nelikvidnost, zapravo su je već odvele. I u Švicarskoj npr. prije nekoliko godina je za stvar slobodnog rada Bugara i Rumunja u toj zemlji raspisan referendum. Znači to su dva načina kako se novi porezi, pogotovo ako ste dobili povjerenje birača na političkoj platformi da neće biti novih poreza mogu uvesti. Znači ako ste dobili povjerenje birača da neće biti novih poreza, a prisiljeni ste uvesti nove poreze, onda to može ići na dva načina. To može ići znači ili referendum ili prijevremenim izborima. Ja nisam taj koji ću ovdje sad reći vi izbore morate raspisati sutra, ali činjenica je da bi se npr. u Švicarskoj za puno manje i puno manje ozbiljne stvari nego što je uvođenje novih poreza i nameta u Hrvatskoj kako je ovaj tjedan kod nas na primjeru se rade referendumi i se pita javnost što misli o tome. Nažalost, mi nismo Švicarska, još smo daleko od toga. Nadam se da ćemo u budućnosti imati neke sličnosti, no u ovom prijedlogu ne vidimo ništa što bi moglo u vrlo kratkom roku voditi u tom smjeru. I evo, naš stav je da protiv ovog poreza definitivno ćemo bit zato jer je ovo porez koji neće pomoći ni likvidnosti, neće pomoći ni gospodarstvu. On nužno ne mora poskupiti cijene, on će sigurno u roku od 2, 3 mjeseca voditi i manjoj naplati toga poreza. On je u dugom roku, dugom roku u ovom smislu ekonomske krize u kakvoj su nam javne financije, dug rok je i 3 mjeseca voditi u recesijskom smjeru, znači voditi će u smjeru da sam jede svoju poreznu masu. I stoga je ova mjera zapravo mjera koja vodi tome, vidjet ćete kroz 3, 4 mjeseca da su novi porezi, ovi porezni nameti imaju za svrhu sami pojest svoju supstancu. To je ono što nije dobro i to je ono što mi radimo suprotno od Europe i svijeta koji se bori na različite načine i sa recesijom i sa globalnom krizom i ja moram izrazit i skepticizam i žaljenje što se ovo uvodi. Velim, vidjet ćemo, vrijeme će pokazati, ali mi ćemo u svakom slučaju biti protiv. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovaj Zakon o PDV-u ima dva članka. 1. članak glasi PDV raste sa 22% na 23%, 2. glasi primjenjuje se od subote. Obrazloženje izgleda ovako. Obrazloženje je isto. PDV se povećava na 23% i provodi se od subote. Nema obrazloženja drugim riječima. Jedino što piše u uvodu, a to bi se moglo recimo interpretirati kao neko obrazloženje je da za provođenje ovog zakona ne treba novca. E to obrazloženje je pogrešno, jer za provođenje ovog zakona ili kad se ovaj zakon počne provoditi gotovo je neizbježno da će to koštati novca i ukazali su i moji predgovornici na opasnost koja je evidentna da će dovesti de facto do smanjenja punjenja proračuna, a ne do povećanja. Jer kad bi takve mjere zaista vodile do povećanja punjenja proračuna u ovakvoj kriznoj situaciji, onda bi jedino što bi bilo bolje od povećati PDV sa 22 na 23% bi bilo povećati PDV sa 22 na 24%, jer će onda još duplo više se to nego sada puniti proračun. Očito nešto s tom logikom i tom matematikom nije baš u redu. Govori se o tome da predsjednica Vlade razgovara da se ne povise cijene, da se apelira na trgovce da se ne povise cijene. Ako ozbiljno razgovaramo ljudi svima je jasno da na tržištu nema apeliranja i nagovaranja. Tu se neki mogu suzdržati mjesec ili dva, ali nakon toga će povećanje PDV-a sigurno izazvati povećanje cijena. Ako ih Vlada jako lijepo zamoli možda će držati dah koji mjesec, ali dalje od toga mislim da još nitko nije vidio da jedno gospodarstvo i tržište funkcionira na majke mi i molim vas nemojte pa onda neće. Prema tome, sva je prilika i mislim da je racionalno i zaista je nužno da se tu postavimo racionalno da će cijene porasti. Logika o kojoj su i moji predgovornici govorili u tom slučaju je veći PDV, relativno brzo nakon toga veće cijene, kroz to smanjena potrošnja, nebrojeno puta u ovom Saboru je ponovljeno da je potrošnja pala već sad za 17%. Dakle dodatno smanjenje potrošnje i onda smanjenje ukupnog prihoda od PDV-a. I dovest ćemo se u apsurdnu situaciju da povećanjem PDV-a smanjimo punjenje proračuna. Mislim da su to kolege iz HDZ-a i SDP-a potpuno toga svjesni, te opasnosti, a naravno ne moramo izmišljati toplu vodu. Mnogi primjeri u Europi prije toga su na to ukazali, irski primjer samo obrnuti gdje smanjenje te vrste poreza dovelo do ubrzanog punjenja proračuna. Dakle nije da sad mi to prvi put se s tim susrećemo pa moramo krenuti i metodom pokušaja i pogreške, nego je već isprobano i zna se šta će iz toga izaći. E sada kad se već govori o povećanju PDV-a koje, kao što se sjećamo je obećano u jamstvenoj kartici famoznoj HDZ-ovoj da do toga neće doći, odnosno čak da će se PDV smanjiti. Samo usput jedna mala fusnota, dobila sam jedan e-mail iz Dubrovnika danas popodne, u kojem jedan gospodin kaže da vraća, odnosno prodaje jamstvenu karticu HDZ-a, a budući da ona, ono što je na njoj obećano nije košta ništa, onda je on prodaje za polovicu od toga, dakle polovicu od ničega. Dakle, ide li ovo kršenje obveze preuzete na izborima zaista u nekom korisnom pravcu? Iz zakona koji ima dva članka i obrazloženje koje ima dva retka se to zbilja ne može vidjeti. Ako se radi o tome da se misli upotrijebiti novac namaknut na taj način, barem ove godine, sumnjam da će slijedeće godine iz takvog PDV-a biti nekih sredstava, ako se misli upotrijebiti da se recimo garantira skraćivanje rokova plaćanja države, jer država naravno je najnediscipliniranija u plaćanju, država naravno najduže rokove ima plaćanja i proizvodi ovu spiralu nelikvidnosti. I ako se ova sredstva koja će se ubrati na taj način dodatna do recimo konca ove godine, misle usmjeriti u skraćivanje rokova plaćanja od strane države, ako se misli usmjeriti u barem smanjivanje ili možda i zaustavljanje spirale nelikvidnosti koja država svojim neplaćanjem ili plaćanjem nakon više od godine dana proizvodi, onda možda to ima nekog smisla. Ali to se ne može i ne vidi se iz ovako predloženog zakona. To bi onda možda moralo se kombinirati sa nekim drugim zakonom, možda sa zakonom, promjenama Zakona o javnoj nabavi, kako je HNS ovdje već predlagao u ovom Saboru. Možda promjenom nekih drugih zakona. Ali moralo bi se vidjeti da kad se nameće već dodatni namet, da to ide jer svaka mjera, svaka antirecesijska mjera u sebi sigurno mora sadržavati jezgru buduće razvojne politike. Iz toga se mora vidjeti kako će zbog toga biti bolje. Ako se ne vidi onda nema smisla. A iz ovoga se zaista ne vidi. Dakle da li će to ići i biti namjenski usmjereno. Da li se država ovime obvezuje da će se uhvatiti u koštac i usmjeriti ovo u zaustavljanje spirale nelikvidnosti i bržem plaćanju, dakle obvezuje se na neko ubrzano plaćanje svojih dugova. Ili će se to naprosto pojesti u jednoj kratkoročnoj potrošnji. Nije jasno. Iz ovog zakona to ne možete vidjeti. A o tome zaista mora ovisiti i to ne samo što se kluba HNS-a tiče, nego u prvom redu što se kluba HDZ-a tiče. Pa onda i njegovih koalicijskih partnera. O tome kuda idu ti novci mora ovisiti vaša podrška. Jer je meni razumljivo i prihvatljivo da ako to ide u zaustavljanje ili barem smanjivanje poteškoće nelikvidnosti da vi to podržavate, bilo bi logično da i mi to tada podržavamo. Ali ako to ide u kratkoročnu potrošnju i to ćemo sada pojesti na brzinu. Onda ne to zaista besmisleno i mislim da nije niti pravedno od vas u prvom redu u klubu HDZ-a zahtijevati da to podržite na časnu riječ. Da to podržite samo tako bez nekog dodatnog pratećeg zakona ili izmjene i dopuna u nekom dodatnom pratećem zakonu koji će vam garantirati da to ima nekog smisla. Da je to usmjereno u dobrom pravcu i da tom mjerom pomažete da se stvari raščiste. Mi se nažalost u ovom raspravama općenito gledajući na ovoj našoj izvanrednoj sjednici kako o proračunu tako i o zakonima koji ga prate, nismo baš iskazali u trženju zajedničkih rješenja. Dakle u slušanju ne samo onog što izaziva scenski efekt, nego stvarnog sadržaja o onome što ljudi govore. I ljudi s kojima se ne slažete politički katkad govore nešto što ima smisla i može čovjeku biti od koristi. U ovom slučaju čini mi se barem po onom što sam sada čula od kluba HDZ-a i od kluba SDP-a, da de facto ima puno slaganja u procjeni ovog zakona i u procjeni opasnosti koje prijete i eventualno mogućih koristi za kojih ovdje u ovom što mi imamo i u ovom što je predloženo nemamo prave garancije, ali ne odriče mogućnost toga biti, ali bi moralo to nekako biti predočeno i garantirano. A ne da su nam predočene evo ova dva retka u kojima ne piše ništa osim toga da se to provodi od subote i da neće biti 22 nego će biti 23. Završno, a pretpostavljam, naime ne da pretpostavljam ali se nadam da sam tu potpuno u krivu i da su moje bojazni neopravdane, ali bih ipak molila za jedno razjašnjenje u ime kluba HNS-a od strane državnog tajnika. Dakle, do sada smo u Zakonu o PDV-u imali PDV od 22%, imali smo nultu stopu PDV-a za kruh, mlijeko, lijekove, knjige, znanstvene časopise, ortopedska pomagala i javno prikazivanje filmova i imali smo 10% PDV-a u turizmu i na novine i časopise. Da li to ostaje i dalje tako ili se smatra, a iz ovog zakona se to ne može razaznati, da će ovo biti kao što ovdje pište jedinstvena stopa, dakle da će PDV od 23% od sada biti namet i na kruh, mlijeko, lijekove, knjige, znanstvene časopise, ortopedska pomagala i javno prikazivanje filmova kao i u turizmu i na novine i časopise? Ja se nadam da je moja bojazan potpuno neopravdana, ali ipak molim da se to ovdje razjasni. Nažalost budući da ovaj zakon nema obrazloženja i nema prateća rješenja ili izmjene i dopune zakona koji bi na bilo koji način ukazivali da će sredstva od povećanog PDV-a ići u smanjivanje nelikvidnosti. Klub HNS-a ne može podržati ovaj zakon. Ako se on pojavi sa nekim garancijama ili sa nekim zakonskim izmjenama bilo ovog bilo drugih zakona iz kojeg se može na bilo koji način iščitati da se taj novac neće kratkoročno pojesti, nego će ići prema zaustavljanju nelikvidnosti ili barem smanjenju pošasti nelikvidnosti, naravno da u takvom slučaj naš stav bi bio drugačiji. U ovom slučaju HNS ne može podržati ovaj zakon.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepo. Kolegice Pusić radije bih vam uputio repliku doista nego ispravak netočnog navoda, ali nemam poslovničke mogućnosti. Kazali se država je uzročnik nelikvidnosti u Republici Hrvatskoj. Vjerujte da poznam jako dobro strukturu dugovanja, svih dugovanja države prema gospodarskim subjektima, ali isto tako poznam i strukturu dugovanja gospodarskih subjekata prema državi. Mnogi su se godinama bogatili na račun neplaćanja prema državi. I nakon te sustavne analize mogu zaključiti da je i država sudionik nelikvidnosti ali da nije generator i uzročnik, jer je na strani gospodarskih subjekata, pa čak nekih i dominantnih subjekata, oni su glavni i poticajni čimbenik nelikvidnosti. Hvala lijepo.
Pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga. Što ćemo? Gospođa zastupnica Željka Antunović. Nema je. Gubi pravo. Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
... [[Govornica nije uključena.]] kolegice i kolege. U ovakvoj situaciji kada ne znamo što su ciljevi jučer smo rekli rebalansa, što su ciljevi proračunske politike za 2010. godinu, kada interveniramo u porezni sustav i to samo u onom dijelu i kod onih sudionika koji već sada plaćaju visoke poreze, onda to zaista nije moguće podržati. Ali reći ću tri, četiri rečenice o povijesti uvođenja poreza na dodanu vrijednost u Hrvatskoj. Zakon je donesen 1995. godine, znamo koja je bila situacija tada u Hrvatskoj. Nije bio primijenjen 96. godine, dakle s kalendarskom godinom nego tek 1998. godine. U jednom razgovoru sa tadašnjim potpredsjednikom Vlade a u vrijeme kad je porez se počeo prikupljati 98. godine s gospodinom Škegrom rekao mi je, pitala sam ga kako smo došli do stope od 22%, je li to bila neka simulacija a on je rekao razmišljali smo o stopi od 18%, rat je bio pri kraju, razaranja u Hrvatskoj velika, ocijenili smo da trebamo ići sa većom stopom PDV-a jer smo znali da ćemo u proračunu morati osigurati značajna sredstva za pokriće troškova rata. I to je bilo razumljivo. Očekivalo se da će eto s vremenom ta visoka stopa koja je bila vjerojatno opravdana u vrijeme kada je zakon donesen i kada se zakon primijenio biti u nekoj bliskoj budućnosti smanjena. Međutim, što se desilo 1998. godine? Čini mi se da je bio 11. mjesec kad smo imali rebalans proračuna, gospodin potpredsjednik se sjeća toga. Bilo je vrlo veselo u ovoj Sabornici.
2,5 milijarde.
8 milijardi čini mi se. Čini mi se da je bilo 8 milijardi više nego što je bio planiran proračun i proračun je povećan za gotovo i prihodi za gotovo 30%. Svi amandmani opozicije i pozicije tada su bili prihvaćeni prvi i jedini put u povijesti Sabor.
Ja mislim da je 2,5 milijarde bilo.
Zašto je to bilo loše? Mi smo se tada veselili, svi amandmani su nam prošli. Ali zašto je to bilo loše? Bilo je loše zato što se taj višak nije usmjerio u neke razvojne projekte, što se taj višak nije možda vratio gospodarstvu ili što se u tom trenutku nije smanjila stopa PDV-a. Znamo šta nam se već desilo 99. godine, ogromna nelikvidnost i sve ostalo je prošlost. Zato bi iz prošlosti trebalo nešto učiti a ne optuživati jedni druge šta je koja Vlada radila u kojem vremenu. I sada da se vratim na ovaj zakon. Porez na dodanu vrijednost za proizvodnju je neutralan porez. To je tako u normalnim uređenim ekonomijama. U Hrvatskoj on nije neutralni porez niti za industriju, niti za gospodarstvo upravo stoga što mi imamo, nemamo uređene financijske tijekove, što se kod nas ne plaća uredno, što je nelikvidnost velika i što često gospodarski subjekti koji nemaju tu sreću da ne moraju plaćati poreze i doprinose bez sankcija onda ponekad moraju odgoditi plaćanje nekom drugom. Time povećavaju nelikvidnost, time stvaraju probleme u gospodarskim i financijskim tijekovima, ili pak moraju uzimati kredite da bi platili porez na dodanu vrijednost a svoja potraživanja ne mogu naplatiti mjesecima, pa nekada i godinu dana. Dakle, iz tih razloga porez na dodanu vrijednost niti našim gospodarskim subjektima nije neutralan. Ali što to znači u ovom trenutku za građane? Prije nekoliko sati završili smo raspravu oko toga da će se uvesti novi porez na plaće i mirovine po stopama od 2 i 4%. Neće se usklađivati mirovine pa dakle ni one male, najniže mirovine se neće usklađivati. Do sada je pad prometa u maloprodaji iznosio 17%. Neće se to bitno promijeniti niti do kraja godine. Turistička sezona u tih nekoliko tjedana koliko traje ne može bitno popraviti ovo stanje. Već do sada su građani kroz svoju osobnu potrošnju smanjili tu potrošnju za 10%. Nakon ovakvih poteza oni će ju smanjiti i dalje jednim djelom zato što neće imati prihode. Oni koji imaju visoke prihode oni i sada maksimalno troše, oni neće trošiti više. Oni su i sada trošili koliko su trošili. Sve će to zapravo utjecati na daljnji pad potrošnje a daljnji pad potrošnje utjecat će na niže prihode i državnom proračunu, da ne govorimo da će ono utjecati na pad proizvodnje, da će na pad potrošnje uz sve ovo što sam sada nabrojila utjecati i ova mjera koju ćemo eto možda sutra, vjerojatno sutra raspravljati a to je Zakon o potpori za očuvanje radnih mjesta. Dakle, skraćeni radni tjedan zapravo će značiti i manju proizvodnju. S jedne strane ćemo možda očuvati nešto radnih mjesta ali to znači manju proizvodnju jer će se kroz tjedan i kroz mjesec zapravo raditi, izodrađivati manji fond sati. Dakle, prije nekoliko sati sam rekla, veća porezna presija uvijek utječe na to da se nastoji utajiti porez. Neki to rade svjesno, neki ne plaćaju porez jer ne mogu ga platiti, jer nemaju financijska sredstva da to plate. To znači manji prihod u državni proračun sa ove osnove poreza na dodanu vrijednost. On i tako sada ima zapravo najveći pad od svih poreznih prihoda u državnom proračunu. Ja ću reći da smanjenje stope PDV-a bi donijelo istu ili možda i veću razinu prikupljenih poreza. I stalno se ovdje nama govori vi ste nešto predlagali i to bi donijelo 145 milijardi gubitka ili manjih gubitka prihoda u državni proračun. A ja ću vam reći da bi vjerojatno da smo prihvatili prijedlog koji smo mi ovdje prije nekoliko mjeseci iznijeli da se uvede međustopa za određene proizvode koji se dnevno troše da bi ostalo u kućnim budžetima nešto malo više novca. Mi smo tada izračunali oko 200 kuna. Oni koji imaju 3 tisuće kuna, koji imaju 5 tisuća kuna, koji imaju 6 tisuća kuna to su sve prihodi domaćinstava koja nemaju dovoljno novaca za onu minimalnu sindikalnu košaricu. Oni ne bi tih 200 kuna stavili u čarapu, oni bi i to dodatno potrošili. Ista razina a možda i malo veća razina poreza na dodanu vrijednost bi se prikupila ali bi bila malo veća potrošnja. Kad bi se malo više trošilo onda bi se malo više i proizvodilo i efekti bi bili daleko bolji. I zato mislim da ovi izračuni koji se odnose na to da ćemo prikupiti milijardu i 200, 300 milijuna kuna do kraja godine ili da ćemo prikupiti nekih 3 i pol milijardi iduće godine, po toj osnovi mislim da nisu realni. Mi možemo, naša predsjednica Vlade može razgovarati i sa trgovcima i s proizvođačima da ne dižu cijene. Oni neće dići cijene 1.8. jer to tehnički neće biti moguće, neće dići možda ni za tjedan, ni za dva tjedna, ali prve narudžbe u prodavaonicama i prve kalkulacije koje će se napraviti za maloprodajne cijene imat će stopu poreza od 23%. Neće biti cijene veće za 1%, nego za 2, 3, 4, zapravo za onoliko postotaka koliko oni unaprijed anticipiraju da će ih to koštati. Hvala vam lijepa.
Kolegice Zgrebec, hvala. Ja se sjećam da smo, imate pravo, 8 milijardi. Ja sam imao amandman amandmana za 2 i pol milijarde koji su išli za Osječko-baranjsku županiju i svi zajedno smo tada zastupnici u ovom sazivu Saboru smo proćerdali [[Upadica: Tako je.]] Proćerdali smo, tih 8 milijardi išlo je u škole, išlo je u prometnice, išlo je u javne objekte [[Upadica: Nije uvijek išlo.]] Ali uglavnom je išlo u razne projekte krupne infrastrukture i tako smo eto nismo dali u razvoj, ali smo dali u obnovu i to.
Ali ja sam [[Upadica: Zašto sada ne pišete amandmane?]] Al sad kad se prisjećam…
Memoare ili amandmane? … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Kad se već tako potpredsjedniče prisjećamo, meni je Vlada odbila amandman na milijun i 700 tisuća kuna, ali je sama za tu namjenu dala 2 i pol milijuna. Prema tome, za jedan objekt koji je bio procijenjen milijun i 700 tisuća kuna Vlada je dala 2 i pol milijuna.
To su bile zlatne godine. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Kada je Vlada dijelila šakom i kapom. Gospodin zastupnik Danijel Srb. Nema ga. Gospodin zastupnik Arsen Bauk. Nema ni njega. Gospođa zastupnica je ovdje, Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Evo vidjeli smo iz ovih diskusija koje smo čuli da su PDV i punjenje na ovaj način proračuna, da su u biti obrnuto proporcionalne veličine, odnosno da su invertne veličine. Naime, povećanje PDV-a će sigurno dovesti do povećanja cijena, to će dovesti do smanjenja potrošnje, odnosno smanjenja ukupnog prihoda od PDV-a u proračunu. Naime, povećanje PDV-a sad od 22 na 23% ne možemo vjerovati da neće utjecati na podizanje cijena. Cijene će se naravno podignuti. Gospođa premijerka ili bilo tko će vjerojatno razgovarati, postići dogovor, ali na takvo podizanje cijena sigurno neće moći nitko utjecati. Tako da će naši građani, u ovom slučaju sve više potplaćeni radnici, sa zebnjom će čekati i mjesečne izdatke za režije, odlazit će u trgovine samo po najosnovnije namirnice i razmišljaju već sada kako će svojoj djeci uspjeti kupiti knjige i pružiti minimum normalnog životnog standarda. Sjetit ću se i ja obećanja građanima kako su iz HDZ-a govorili izaberite nas i mi ćemo odmah po dolasku na vlast smanjiti PDV sa 22 na 20%. No, od te točke se naravno odustalo i to jednakom brzinom kako se neočekivano i iznijelo to predizbornoj kampanji. Kako je gospođa Pusić rekla i zapravo iznijela svoju nejasnoću u zakonu, a to je nejasnoća na što se odnosi ova opća stopa, da li se odnosi i na onaj 10% usluge smještaja što se odnosi na turizam, odnosno na novine i časopise i ja se nadam da će nam to državni tajnik poslije razjasniti. Ja bih zapravo podijelila još s vama brigu turističkih radnika u odnosu na ovaj PDV. Naime, poznato nam je da je akcijski plan za spas hrvatskog turizma zapravo niveliranje stope PDV-a na hranu i piće s onima koji su na snazi u konkurentnim zemljama. Naime, očekuje se smanjenje upravo PDV-a na hranu i piće sa 22 na 10%. Naime, ministar Bajs je okupio stručnjake i to je jedna od mogućih antirecesijskih mjera za spas turizma. Stručnjaci su zapravo vidjeli upravo izlazak iz krize u niveliranju stope PDV-a. Naravno, to se može napraviti, upravo zbog toga postoji zapravo realna osnova jer je Europska unija nedavno donijela preporuke da se stope PDV-a na takve artikle u turizmu ujednače na 5,5%. Upravo zbog toga bi to mogli osjetiti i gosti i hotelijeri bi sigurno bili konkurentniji. Po ovim podacima koji jesu danas već vidljivi naime po sindikatu turizma, sezona će financijski biti lošija 15% od lanjske i upravo zbog toga nisu čudna ovakva njihova razmišljanja, odnosno razmišljanja djelatnika u turizmu. Naime, krizni porez i povećanje PDV-a sigurno je neprihvatljiv u turizmu i upravo zbog toga je Turistički sindikat to cijenio da to dodatno smanjuje ionako malu kupovnu moć radnika tog sektora, kao da će zapravo i smanjiti i zainteresiranost za rad u tom sektoru. Što se tiče turizma, podsjetit ću vas još na 2005. godinu, na jedan članak iz "Slobodne Dalmacije" koji glasi: "PDV od 22% usmrtio bi cijeli turizam" Sjetimo se da je poput bombe odjeknula u poslovno-turističkim krugovima upravo vijest o ukidanju nulte stope PDV-a. A što je značila ta nulta stopa PDV-a? Podsjetimo se, ona je uvedena 2001. godine radi poticaja organiziranih inozemnih dolazaka gostiju, a to poslovanje je ubiti karakterizirano kao izvoz. Sjetimo se da su time organizirani inozemni dolasci koji su u Hrvatskoj činili otprilike od 25 do 30% ukupnog turističkog prometa u zemlju ugostili oko 9,4 milijuna turista, oni su bili oslobođeni PDV-a. A ta upravo nulta stopa dala je vjetar u leđa investicijama u hrvatskom hotelijerstvu čiji novi vlasnici su buduća poslovanja i kredite za nove investicije upravo temeljili na toj ekonomskoj olakšici. I vratimo se danas u stvarnost, znači podizanje stope PDV-a sa sadašnjih 22 na 23%, država će kako piše godišnje ubirati dodatnu milijardu kuna, a glavna posljedica biti će sigurno povećanje cijena i usluga. Evo, s tim ću završiti, znači svako povećanje PDV-a znači sigurno poskupljenje proizvoda i usluga i upravo zbog toga je realna opasnost da dio poslodavaca će iskoristiti povećanje PDV-a za poskupljenje, a ne samo ono koje ide po izračunu, nego čak i veće. I upravo zbog toga nećemo prihvatiti ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Dino Kozlevac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Evo u ove kasne ure na žalost o jednoj tako bitnoj temi i u ambijentu koji je desetkovan sa nama što više reći. Sve je rečeno, 23% poreza, radi se o jednoj mjeri koja će dovesti do povećanja cijena neminovno. Svi se slažemo oko toga. Bez obzira na obećanja koja smo danas čuli, koja su dana u Vladi da se neće povećati cijene, međutim ako smo dobro slušali, a jesmo, gospodarstvenici su najavili da, ali nije im jedini input 22%, odnosno 23, ima tu još inputa. Prema tome, cijene će neminovno ili iz ovog ili iz onog razloga porasti, 23% će biti ugrađeni u to. Govorimo, međutim gdje su svi oni gospodarstvenici i sve one firme, svi poslovni subjekti koji će ugraditi 23% i cijene će porasti. Nažalost, opet diramo, odnosno radimo na prihodovnoj strani, povećavamo prihod kako bismo mogli pokriti rashodovnu stranu koju nismo značajno smanjili. Prema tome, ne radi se o štednji, o štedljivom proračunu, nego povećavamo prihode, opterećujemo s onim zakonom prije direktno građane, dio građana, odnosno sve građane iako možda ne bi svi osjetili, ali s ovim zakonom, sigurno će svi osjetiti kroz povećanje cijene. Neću ponoviti da će prihodovna strana za 2, 3 mjeseca opet osjetiti kroz smanjenu kupovnu moć, kroz smanjenu kupovinu, doći će do neminovnog pada potrošnje, znači pad potrošnje, manji porez, manji prihod u državni proračun i mi ćemo za 2, 3 mjeseca bit na istom. No dobro, biti će interesantno vidjet, ja se nadam da ćemo se pozabavit pod navodnicima da tako kažem sa rashodovnom stranom proračuna i svest našu potrošnju u realne okvire, a to znači svest potrošnju u okvire onoga koliko imamo novaca. Koliko imamo novaca, toliko ćemo moći potrošiti. To će bilo koja politička stranka, bilo koja opcija, bilo koja vlast morat napravit. Ja se nadam što prije jer će stanje postat vrlo brzo neizdrživo. Međutim, kod ove primjene da se vratim, imao sam nekoliko intervencija ljudi iz gospodarstva, nekoliko intervencija, a to se posebno odnosi na predstavnika ministarstva koje je tu sa nama. Naime, radi se o tome da je obračun poreza danas informatiziran ili kompjuteriziran, da postoje programi, a da će programe trebati promijeniti da bi se mogao izračunati novi PDV. Programe će trebati promijeniti, gospodarski subjekt, ja ne znam koji danas više ne radi to sa kompjutorom, odnosno nije informatizirao ili radi pješke. Da bi se programi mogli izmijeniti, trebaju biti jasne upute date kako, na koji način će se prelazit sa jedne stope na drugu stopu. Tu ima puno pitanja koja nisu riješena. Ja se nadam da zakonodavac je mislio o tome, da postoje zalihe trgovačke i ugostiteljske robe, posebno tu dajem akcent na turizam i ugostiteljstvo u ovom trenutku gdje očekujemo spasonosna rješenja, odnosno spasonosni novac, da postoje znači barovi, restorani koji rade cijelu noć, to je jedno tehničko, praktično pitanje, možda izgleda banalno. Kako će ti ljudi u pola noći preći sa jednog obračuna na drugi, treba tehnički dati upute, vidjet na koji način će se to napraviti. Što napraviti sa boravkom hotelskih gostiju koji su došli sad u 2, koji će biti u 2 razdoblja, koji će biti pola godišnjeg odmora u jednoj stopi, pola godišnjeg odmora u drugoj stopi? Kako će se njima i na koji način izračunati? Što će biti sa uplaćenim predujmovima za hotelski smještaj? Kako ćemo to objasniti onima koji su uplatili da je kod nas došlo do povećanja porezne stope, da sad nije to više jedan, nego je uvećano za 4,5, 4,6% koliko je ustvari realno povećanje stope PDV-a. A drugo da vas upozorim da se radi u termin 1.8. kad su najveće gužve u turizmu, kada ljudi rade od jutra do mraka, prema tome ugostiteljski objekti sve pravne osobe koje su vezane za turizam imati će i tehničke probleme na koje moramo ukazati. Ljudi se već pitaju kako će to napraviti, država će tu biti normalno revnosna, tražit će provođenje propisa, tražit će uplatu itd., međutim ja vas molim da pripremite upute vodeći računa upravo o ovim subjektima o kojima sam govorio, da ne govorimo o svim ostalim pravnim subjektima koji uplaćuju, koji su u sustavu PDV-a, koji će morat s tim PDV-om i takvim kojega uplaćuju na fakturiranu vrijednost a kojega onda nakon toga čekaju i kako uplate od, kako od države evo čuo sam od kolege Maria da nije samo, da nije država generator nego da su i dužnici državi. Ja bih odmah postavio retoričko pitanje a šta smo napravili prema tim dužnicima državi. Prema tome prije ili poslije ćemo se morati početi ponašati u skladu sa dobrim gospodarom i sa manirima dobrog gospodara, jer ako ne drugačije će biti, šta će bit, a da neće bit dobro to je valjda svima jasno. Evo hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću u svojoj raspravi isto podsjetiti na prošlost, doduše daleko bližu od ove u kojoj ste govorili vi sa gospođom Dragicom Zgrebec i bojim se daleko manje ugodnu. Naime želim reći slijedeće. Želim naglasiti da je aktuelna vlast dobila povjerenje od hrvatskih građana, između ostalog i na obećanju da neće dizati poreze. Zapravo HDZ je plašio hrvatske građane da će ako SDP dobije vlast, da će se uvoditi novi porezi. Da. SDP jest govorio o porezima, ali o kojim to porezima? Govorili smo o porezima na dividendu, na kapitalnu dobit, na imovinu temeljem koje velik broj hrvatskih građana ostvaruje ogromnu imovinsku korist, a ne plaća ni lipe poreza. Riječ je o kamatama na štednju, riječ je o najamninama za stambene i poslovne prostore itd., itd. Naši prijedlozi oporezivanja temeljili su se na Ustavnoj odredbi da svatko u Hrvatskoj mora doprinositi u zavisnosti od svoje ekonomske snage. Dakle onaj tko ima više mora više i doprinositi, u participiranju u poreznom teretu. Iz tih bi se poreznih prihoda djelomično financiralo i zdravstvo, pa bi se zdravstveni doprinos mogao smanjiti. I to smo predlagali, što znači da bi se smanjila cijena rada, a to bi doprinijelo većoj konkurentnosti hrvatskog gospodarstva, što je izuzetno važno u maksimalno zaoštrenoj tržišnoj utakmici. Dakle, SDP je imao zaokruženu koncepciju, imali smo cilj. Svi naši zakonski prijedlozi bili su usmjereni na jačanje gospodarstva, dakle na sigurniju budućnost jer upravo i samo gospodarstvo može takvu budućnost osigurati. A što radi aktualna vlast? Koja je njihova koncepcija? Gle čuda, rade upravo ono što su uvjeravali da nikada neće činiti, uvode nove porezne namete ili povećavaju postojeće kao što je eto slučaj sa PDV-om. Pritom je važno naglasiti svrhu uvođenja poreznih nameta. Prikupljena fiskalna sredstva neće se usmjeriti u gospodarstvo, već će se njima pokrpati proračunske rupe i kupovati socijalni mir. To nije koncepcija. To je trenutačna reakcija u sveopćem kaosu, stihiji i konfuziji, jer razrezati porez zna svatko. Od Vlade se očekuje puno više. Od Vlade se očekuje smišljena politika na dobrobit svih građana. Zapravo bismo se puno češće trebali podsjećati na riječi Ante Starčevića ovdje pred ulazom u ovu sabornicu koje glase ovako: "Prava država ne samo da je dobro po čoveka, nego je ona uvijek svakoga dobra." Aktuelna vlast hvali se da sve veći dio državnog proračuna odlazi na socijalu. To je istina. Ali to nije činjenica za hvaljenje. To je činjenica za žaljenje, to je činjenica za zabrinutost. Jer to znači da je ova vlast učinila veliki dio hrvatskog društva ovisnim o sebi, o državnim jaslama. Zauzvrat dakako dobila je vjerne glasače. Takva politika gdje je država sama sebi cilj i gdje građani žive od socijale, jer im nesposobna vlast nije znala stvoriti uvjete da žive od svog rada i od primjerene plaće, takva politika nema budućnosti. Eskimska poslovica kaže: "Daj čovjeku udicu i nauči ga loviti ribu da može sam brinuti o sebi. Nemoj mu dati ribu, jer uvijek će biti ovisan o tebi." I tu je zapravo jedna vrlo jasna, vrlo očita linija razdvajanja između politike SDP-a i politike sadašnje vlasti. S jedne strane porezi u funkciji poticanja gospodarstva, a s druge strane poticanje i potrošnje i socijalne ovisnosti i dodvoravanje biračkom tijelu. Ova vlast na čelu s premijerkom zapravo ucjenjuje građane time što kaže da je bolje primati i niže plaće i mirovine, nego ne primati nikakve plaće i mirovine. Takav ultimatum po principu uzmi ili ostavi zapravo je i osnovna nit vodilja u modelu vladanja ove vlasti, zastraši pa vladaj. Povećanjem PDV-a povećat će se cijene proizvoda i usluga za nekoliko postotaka, što znači veću inflaciju, pad kupovne moći, veću poreznu evaziju i posljedično manji prihod u državni proračun. To je udar primarno na životni standard građana, ali kolateralna žrtva bit će i državna kasa zbog bumerang efekta. Jer ako pada kupovna moć građana, teško da može rasti, odnosno povećavati se državni proračun. Zato ovaj zakon nikako ne može biti antirecesijska mjera. U prijedlogu zakona konstatira se da za provedbu ovog zakona neće trebati osigurati dodatna sredstva. Državi možda i neće trebati dodatna sredstva, ali sam sigurna da će porezni obveznici imati i tehničkih problema, i financijskih izdataka vezano upravo za operacionalizaciju ovog zakona, ako ni zbog čega drugog a ono zbog promjene, odnosno nadogradnje softvera. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Boris Kunst. Nema ga. Gospođa zastupnica Sonja Šimunović. Nema je. Gospođa zastupnica Nada Čavlović Smiljanac. Nema. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče. Pošto se evo vi čudite toj prijavnici, ja mislim da se s pravom čudite što uopće mi raspravljamo ovako kasno i obnoć o ovoj važnoj i prevažnoj temi.
Ma ne čudim se ja prijavnici.
Naime, kada se uopće uvodio PDV i kada god je riječ o PDV-u to izaziva izuzetnu pozornost građana i građani imaju pravo znati što zastupnici misle o toj temi, što pojedini zastupnici misle o toj temi, što pojedini zastupnik koji dolazi iz određene izborne jedince misli o toj temi. Milim da prije svega nije primjereno, znam da smo u stisci s vremenom da je izvanredna sjednica ali nije primjereno o ovako važnoj temi razgovarati u ovako ipak kasnim satima. Stanje u koje smo došli je katastrofalno. Razina javnog, odnosno inozemnog duga dosegla je razinu koja predstavlja jedan od glavnih problema za budućnost Hrvatske. Kreditori ne pitaju čiji je dug i po tome što smo svi dužni. Sva naša obrazloženja, sva vaša obrazloženja ne piju vodu i nisu točne izjave ministra financija da ste se zaduživali za gospodarski rast čime je pala nezaposlenost. Ipak ima nade i jedini odgovor za ovu krizu jest promjena vlasti. Ovako kako je prije nekoliko sati objavio indeks zborio onaj koji se ne znamo gdje je, koji nas je u sve to uvalo, koji se najprije izgubila ona čuvana jamstvena kartica, jamčim vam svojim imenom da ćemo smanjiti poreze, da ćemo povećati gospodarski rast, da ćemo uvesti Hrvatsku u Europsku uniju. Nema odavno ta kartica nije u opticaju, a sada više nema ni njega. Vidim da se i vi s time slažete i da se tu nema više što reći. Dakle oko toga smo se složili. Sada što možemo napraviti dakle da stvari ne idu zaista ovako katastrofalno. A na tragu i ove vaše kratke liscenije i sjećanja tog jednog duha zajedništva kada se dosta toga moglo napraviti i napravilo se ali opet nađe se netko treći koji kvari sreću, pa je taj novac je opet otišao tamo gdje u onoj vašoj sigurnoj prvotnoj zamisli gospođe Dragice Zgrebec nije trebao otići. Dakle, prvo je i po onom liječničkoj ne škoditi. Dakle prije davanja kakve terapije. ... [[Govornica se ne razumije.]] najprije je i najvažnije ne škoditi. Kažete da je ovo antirecesijska mjera. Svi vam stručnjaci govore i ne treba tu biti poseban stručnjak da se zna da ovo nije nikakva antirecesijska mjera, upravo suprotno. Izazvat će, izazvat će i dalje recesiju i recesijska kretanja produbiti. Naime, kao prvo smanjit će se konkurentnost, povećat će se poreska evazija. Siva ekonomija, što je normalno u ovakvim situacijama. Pritišćete vi, ali će onda i građani tome doskočiti. Ali kada su najdublje krize to se i događalo. Država je nametala poreze ubirala od onih jadnika od kojih je lakše oduzeti koji se više boje države i oni koji ne mare, ne šljive državu i praktički rade što god hoće. Tako državi duguju milijune i milijune i nikom ništa. Vi ne pokušavate naplatiti taj dug. Da im se ne biste zamjerili. Ali se zato od sirotinje naplaćuje onaj najvjerniji i najposlušniji. I zato upravo i ovakvi nameti. To nije pošteno, to nije pravedno i to ćemo promijeniti. Uvesti ćemo porez i ono što treba i ja mislim da se najveća većina građana time složiti. Porez plaćaju oni na kraju krajeva to je naša ustavna odrednica koji imaju najviše. I takve vrste poreza treba uvesti. Dakle, ovdje raspravljajući u ovo kasno doba noći, mi ovdje raspravljamo kao o nekakvoj administrativnoj mjeri. O jednom šumskom zemljištu ili više malo sjevernije ili južnije, jeli koji bor iako mislim da su to važna i prevažna pitanja. I što se nameće kod ovog upravo kod ovog povećanja? Gospođa Kosor okupila proizvođače i oni joj se kunu časnom pionirskom da neće podizati. Dakle, s takvim osobama se raspravlja ovako i pita ih se ne što. A tko je građane pitao? I ja čak vjerujem da proizvođače je ovdje je kolega Marić govoreći u ime kluba HDZ-a rekao da je očito i da najvjerojatnije ni proizvođači neće podizati cijene. Jer je u interesu naših proizvođača i prodaje. I to čuva radna mjesta itd. i sve ono što ide s tim. Nego je izrazio bojazan da će to raditi i trgovci. I nema sumnje, oni jedva čekaju to. Jer to je vidite ona famozna što je jučer ili prekjučer netko govorio, odnosno jučer, kriza je izazov. E za njih je izazov. Kriza zato nije nikakav izazov. Evo oni su jedva čekali za lov u mutnom. Dakle teorija šoka. Oni jedva čekaju da se dogodi potres, poplava pa zato u Kaznenom zakonu posebno su teška kaznena djela tko iskorištava teške situacije, krade u ratu, krade od umrlog od ranjenog. Dakle u nesrećama. Poslije '45. to su bila najopasnija kaznena djela, upravo tko iskorištava tu tešku ratnu situaciju. Žao mi je što takve situacije nije bilo i poslije '90.-te. Dakle poslije svakog rata. Bez obzira kakve je on prirode ili naravi. Nećemo sada o tome. Govorimo o iskorištavanju ratnih neprilika. Išli su takvi na prijeki sud. Takvi su išli na prijeki sud. Dakle, ovaj prijedlog zakona o povećanju PDV-a zaista je nepravedan. Nepravedan je i on je štetan. I to će se vrlo brzo vidjeti. Dakle očito je da Vlada nema viziju kako izaći iz ove situacije u koju nas je sama uvalila, nema strategije i to su ove kratkoročne mjere, ajmo preživjeti još koji dan. Dakle ovo je u biti jedan prijedlog očajnika, produljimo tu agoniju prije konačne propasti.
Hvala. Replika gospođa zastupnica Dragica Zgrebec.
Kad već tako idemo u detalje, radi se o strukturi i načinu obračuna PDV-a. Kao što sam izraz porez na dodanu vrijednost govori to se plaća u ciklusima porez samo na dodanu odnosno novostvorenu vrijednost i proizvođači neće, sigurno neće podizati cijenu zato što imaju veću stopu PDV-a jer oni PDV obračunavaju i moraju ga platiti s time što ga umanjuju za predporez, dakle od onoga što su kupili sirovinu, dobili uslugu itd. Na njih ne utječe, ja sam rekla PDV je u industriji, uslugama neutralan porez. To je porez koji plati krajnji potrošač. Drugim riječima, trgovci kad formiraju maloprodajnu cijenu tek onda naplate porez. Kad formiraju maloprodajnu cijenu koja znači 100 ako će naplatiti porez samo 22% znači da moraju umanjiti svoju maržu, i oni to sigurno neće raditi. Oni će to učiniti u prvih tjedan dana dok se ne osposobe, dok ne naprave inventure, dok ne dođe nova narudžba i novi kontingent na policu. Tada će napraviti kalkulaciju, na svoju maloprodajnu cijenu obračunat će 23% što će povećati onda onu krajnju maloprodajnu cijenu za potrošače kupce.
Odgovor na repliku gospođa Ingrid Antičević-Marinović.
Dakle, nema sumnje da je tomu tako ali htjela bih još nešto nadodati što je mislim važno upravo kod naplate PDV-a. Dakle, već oni koji ga plaćaju i to bilo koja od ovih struktura koje je kolegica Zgrebec napomenula u neizdrživoj su situaciji. To je namet PDV koji se plaća po ispostavljenom računu bez da je on i plaćen a u vremenu nelikvidnosti, u tom vremenu nelikvidnosti kako onda još plaćati veći PDV. A država je izvor generator nelikvidnosti ali ne mari bome ni za svoje dužnike ni za svoje vjerovnike, digla je i ona ruke od gotovo čitave stvari. I ovo samo ide kao nekakva lokomotiva po sinerciji dok vidimo da će stati, ali srećom da stane da se negdje ne strovalimo sve skupa. Ali mislim da je upravo ta sila odnosno taj zamašnjak koji ju je gurao još od 2003. upravo pri kraju.
Završni osvrt državni tajnik u Ministarstvu financija Ivica Mladineo. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče. Odgovor cijenjenoj zastupnici gospođi Pusić. Stopa od 0%, stopa od 10% ostaje i dalje prema zakonu kako je bilo, jedino se opća stopa sa 22 povećava na 23%. A što se tiče plaćanja i neplaćanja računa oni koji nisu platili račun isto iskoriste predporez. Prema tome, to što se tiče toga država tu nije na dobitku jer svi oni iskoriste predporez a ipak neki ga ne plate.
Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak je sutra u 9,30 sati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posebnim porezima na osobne automobila, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove.
Prelazimo na Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o porezu na dodanu vrijednost, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 416. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog zakona o izmjeni zakona o porezu na dodanu vrijednost, s Konačnim prijedlogom zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon prihvaćen je većinom glasova, 78 glasova za, 1 suzdržan i 27 protiv. Dobro jutro, dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo 13. izvanrednu sjednicu sa točkom 6. Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, P.Z. br. 417 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednice. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno? Da. Zdravko Marić, državni tajnik u Ministarstvu financija. Izvolite.