Det forslaget som er til behandling, har som formål å gi enklere regler og bedre vilkår for små aksjeselskaper. Det vi faktisk ønsker å bidra til, er å fylle opp den verktøykassa som Odd Eriksen ønsker seg full av verktøy. Nå har jeg etter hvert sett at den mer er endret til å bli et smykkeskrin, men hvis vi kan bidra med noen smykker, gjør vi også gjerne det. Justiskomiteen har behandlet forslaget og ønsker å vedlegge det protokollen, selv om det i innstillingen er positive merknader til noen av forslagene, Hvorfor ønsker så vi, som har fremmet forslaget, å gjøre det enklere for små aksjeselskaper? – For det første er det mange som ønsker å prøve seg med en god forretningsidé, og som kanskje i dag blir stoppet av det kapitalkravet som ligger i dagens regelverk. De burde få en ny mulighet. Så vet vi at skal vi følge med i den globale utvikling, trenger vi gründere som er villige til å satse. Det synes jeg Regjeringen i sitt svar kunne imøtekommet noe mer enn den formaljusen – må jeg si – som ligger i svarbrevet fra justisministeren. Vi ønsker altså å se på aksjekapitalen. Vi ønsker å sette en pris på de faktiske kostnader ved registrering i Brønnøysund. Vi ønsker å se på om det er mulig med en forenklet rapporteringsplikt for å se om noen krav faktisk også kan fjernes. Mange småbedrifter bruker mer tid på administrering enn de burde, istedenfor å iverksette sine gode ideer og utvikle sine forretningsmuligheter. Vi ønsker også å se på om antallet mindre bedrifter som i dag betaler moms kun én gang i året, kan utvides, slik at det blir enklere for flere. Vi vil også se på om det innenfor primærnæringene kan gjøres enklere å stifte og drive et aksjeselskap. Flere har også vært innom den etableringen som skjer av selskaper utenlands. Det er også for å demme opp for en slik utvikling at forslaget ligger på bordet i dag. Avslutningsvis må jeg fra Kristelig Folkepartis side si til saksordføreren, som hadde ordet før i dag og sa at det skulle ligge en slags insinuasjon i vårt forslag om at kvinner skulle ha vanskeligere for å sette seg inn i regelverket enn menn, at det tror jeg hun skal ta med stor ro. Det er ikke noe i forslaget som indikerer det. Det jeg derimot kunne være enig i, er at vi ikke skal se bort fra at kvinner er mer samvittighetsfulle når det gjelder å følge regelverket, enn menn, og på den måten kanskje kunne fortjene et mer forenklet regelverk enn det som er tilfellet i dag. Jeg håper, på tross av at forslaget vedlegges protokollen, at noe kan følges opp i det som ligger i merknaden fra justiskomiteen, og som kommer i diverse lovforslag etter hvert.
I litteraturen begir man seg av og til ut på gjengrodde stier. For min del føler jeg at jeg går på oppgåtte stier når denne saken ligger her i dag. Jeg har en refleksjon som hele saksframlegget bærer preg av. Hvis man skal hjelpe små og mellomstore bedrifter, kan man ikke starte den logiske tenkningen med utgangspunkt i selskapsjusen. Man må starte tenkningen med utgangspunkt i verden. Også måtte det bli slik at de som tenker med utgangspunkt i verden får et lykkelig møte med dem som tenker med utgangspunkt i jusen. Jeg synes at komiteen veldig kraftfullt har tegnet den kontrasten som eksisterer, når den opererer med de norske selskapene som kan registreres i utlandet, og som dermed kan krype under en nesten hvilken som helst terskel i Norge. Så sitter vi i Norge og skal følge EØS og EU-inspirert lovgivning, og føler at vi har vanskelig for å gjøre noe som mange av oss saklig sett føler er riktig. Jeg har behov for å si det på den måten, fordi jeg tror at når man skal gjøre det som flertallet sier – og som hele komiteen sier – nemlig å følge dette opp, er man nødt til å la disse to verdenene møtes på en ganske brysom måte for begge verdener. Selskapsjusen, og det som følger av den, er nødt til å gå mye tyngre og dypere inn i den verden som eksisterer, som jeg synes forslagsstillerne har tatt opp, og som representanten Syversen gjennomgikk både når det gjaldt ønske om å kunne lage enklere registreringer, lavere gebyrer i Brønnøysund, se på kapitalkravet for enkelte rapporteringer og se på tallet på momsinnbetalinger. På dette punktet ville jeg nesten trodd at det var bred enighet i norsk politikk, og at man vil at de små selskapene som skaper jobber for seg selv og andre, skal få en best mulig sjanse. Jeg skal ikke trekke debatten lenger enn å gjøre disse korte tankene om et slikt møte. I og med at jeg selv har en smule erfaring med noen slike møter både inni hodet mitt og rundt meg, føler jeg at jeg har behov for å si det – ikke til noen bestemt, men til alle. Neste gang det kommer en slik sak, er det mulig man bør se på hvordan situasjonen praktisk er i verden. Hva er det som ute i den praktiske verden er de faktiske hindringene for folk? Det gjør et visst inntrykk på meg at de som er innkalt til høring i komiteen, sier at dette er bra, dette er greit, og dette er fornuftig. Det er jo ikke alltid mennesker som innkalles til høringer, snakker slik. Jeg har vært på opptil flere hvor meningene er delte. Det inntrykket synes jeg alle som deltar i denne debatten, enten de nå hører til flertallet eller mindretallet i voteringen, skal ta tungt med seg videre når de arbeider med de spørsmålene som er berørt ved forslaget.
Jeg er langt på vei enig i det representanten Dørum nå gav uttrykk for, at når man skal vurdere denne typen initiativ og denne typen tiltak, bør man ikke binde seg opp til selskapsretten som et utgangspunkt. Utfordringen vår, og problemet, er jo at det er dét forslaget gjør. Forslaget er i stor grad preget av at det tar utgangspunkt i selskapsretten. Derfor skal jeg ile til og si at det ikke er vanskelig å være enig i målsettingen i det Dokument nr. 8-forslaget som vi nå har til behandling, om et enklere og mer hensiktsmessig regelverk for næringsdrivende. Vi politikere tar ofte til orde for at lov- og forskriftsverket vårt skal være så enkelt som mulig å forholde seg til for brukerne. Denne saken illustrerer etter min mening imidlertid at spørsmålet om hva som er et enkelt regelverk, ikke nødvendigvis har et entydig og opplagt svar. Jeg tillater meg å si at jeg selv har drevet et lite aksjeselskap, så jeg vet sånn noenlunde hva jeg snakker om, og har også ofte irritert meg over både skjemaer og desslike, men har samtidig sett behovet for at man kanskje har en annen tilnærming i forhold til den typen utfordringer som vi faktisk står overfor her. Jeg mener at det å innføre en egen aksjeselskapsform, som man i realiteten gjør i dette Dokument nr. 8-forslaget, for såkalt små aksjeselskaper med regulering i en egen lov og med egne lovtekster, ikke vil innebære noen forenkling. Dette vil medvirke til at lovverket som sådant vil bli mer uoversiktlig – det har flere av representantene vært inne på tidligere i dag. For næringsdrivende vil det også være krevende å skulle forholde seg til hele tre forskjellige former for selskaper med ulik regulering. Av de landene det i en slik sammenheng kan være naturlig å sammenlikne seg med, kjenner jeg ikke til noen der det opereres med tre aksjeselskapsformer. Jeg har heller ikke noen tro på at man innholdsmessig vil oppnå noen særlig grad av forenkling bare ved å tilpasse en egen aksjelov til slike små forhold det her er tale om. Skulle man utforme en lov som var betydelig kortere enn f.eks. dagens aksjelov, hvis det skulle være en målsetting, måtte man sløyfe en rekke regler som gir svar på spørsmål som kan oppstå uansett om selskapet er stort eller lite – jeg hadde nær sagt, særlig når det er lite – eller man måtte sløyfe regler som innebærer et tilbud eller en handlefrihet for selskapene, ikke et forbud eller en plikt. Man må i spørsmålet om forenklinger ha klart for seg at aksjeloven er en privatrettslig lov som regulerer forholdet mellom private aktører, og som også de private aktørene i stor grad har nytte av, særlig når det spisser seg til. Når det gjelder framveksten av såkalte NUF-er, som er en forkortelse for betegnelsen «norskregistrert utenlandsk foretak», er jeg enig i at dette kan by på lovgivningspolitiske utfordringer. Tendensen i EU synes å bevege seg i retning av noe mer liberale regler når det gjelder beskyttelse av selskapskapitalen. Jeg mener likevel at vi, når det gjelder den alminnelige reguleringen i aksjeloven og allmennaksjeloven, bør avvente den videre utviklingen i EU for å se hvordan EU ønsker å utforme sin fellesskapslovgivning på dette området. Når det gjelder annen næringslovgivning, kan man innføre enklere regler i denne lovgivningen for små foretak uten at man innfører en egen selskapslov for de små selskapene. Det er der jeg mener vi alle har noe å hente – og kan fylle opp verktøykasse og hva det måtte være av alternativer. Spørsmålet om en egen aksjelov for små selskaper og spørsmålet om det i næringslovgivningen ellers skal være mindre restriktive regler for små foretak, har lite med hverandre å gjøre. I den forbindelse kan det være grunn til å minne om at næringslovgivningen først og fremst retter seg mot den virksomheten som utøves, ikke mot hvilken selskapsform virksomheten er organisert i. Det betyr at hvilken selskapsform som er brukt, er uten relevans for i hvilken grad reglene kommer til anvendelse. De forenklingsgrep man ønsker, særlig kanskje overfor små virksomheter, bør ha en mye større bredde enn bare å knytte seg opp mot aksjeselskapsformen, kanskje særlig med henblikk på det arbeidet som Regjeringa nå gjør for å lage en ny lov om samvirke. Vi håper vi kan presentere den for Stortinget til høsten, og den vil også, på bakgrunn av europeiske erfaringer, gi verdifulle innspill i forhold til hvordan man kan organisere små virksomheter på en mye enklere måte. Jeg har merket meg at komiteen ønsker å vurdere om det kan være grunn til å fjerne bestemmelsen i aksjeloven § 6-14 første ledd annet punktum, som bestemmer at dersom selskapet ikke har daglig leder, står styrelederen for den daglige ledelse av selskapet. Dette innebærer at små selskaper som etter lovens § 6-2 ikke har plikt til å ha daglig leder, må ha en slags daglig leder likevel, med de konsekvenser det har for krav om rapportering mv. til styret. Jeg mener det er en god idé å vurdere en slik endring. Komiteen ber departementet om å vurdere revisjonsplikten for små foretak. Dette spørsmålet har Regjeringa allerede satt på dagsordenen. Finansdepartementet tar sikte på at det skal nedsettes et utvalg som skal se på dette spørsmålet. Finansdepartementet ser også på spørsmålet om oppgaveplikter i skatte- og avgiftslovgivningen for øvrig, noe som vil kunne ha et bredere virkeområde enn det som forslagsstillerne legger opp til. Jeg har merket meg at komiteens mindretall mener at en støtte til konklusjonen i Dokument nr. 8-forslaget vil føre til en enklere hverdag for små næringsdrivende. Mindretallet sier imidlertid ikke noe om hvordan man vurderer eller vil møte de innvendinger som faktisk er anført mot forslaget. Det er nokså enkelt å kreve at lovgivningen skal oppfylle en bestemt målsetting når man kan lukke øynene for slike innvendinger som komiteflertallet har pekt på. Vi er alle opptatt av at vi skal ha en mest mulig hensiktsmessig lovgivning for næringslivet. En tilnærming til dette, som går ut på at man skal ta utgangspunkt i en egen selskapslov for små aksjeselskaper, er etter mitt syn imidlertid ikke en oppskrift som vil føre oss til målet.
Presidenten har registrert at alle partier har hatt hovedinnlegg, og vil foreslå at de talere som heretter får ordet, får en taletid på inntil 3 minutter. – Det anses vedtatt.
Hjertelig takk for det! Jeg forstod på næringsministeren tidligere at verktøykassen nå er byttet ut med et smykkeskrin, men på justisministeren virker det som om det ennå kan være litt forvirring på det punktet. Hovedsaken her er at det er 200 000 virksomheter i Norge som har fem eller færre ansatte. Det viser at norsk næringsliv domineres av små virksomheter, og en stor andel av disse er familieeide. En framtidsrettet næringspolitikk vil stimulere til gründervirksomhet, gi gode, stabile rammevilkår for eksisterende bedrifter og resultere i økt sysselsetting, økt vekst og verdiskapingsevne for landet, og vil dermed også bidra til å sikre offentlig og privat velferd. Jeg er skuffet over regjeringspartiene. De snakker pent om små bedrifter. De innser at dagens regelverk ikke er optimalt – i likhet med statsråden – men de ser ikke behovet for å utrede eventuelle forbedringer. Det er dette som er sakens kjerne: Et forenklet regelverk for små aksjeselskaper vil virke positivt inn på verdiskapingen og på velferden, og det vil føre til økt grad av knoppskyting og etablering av nye bedrifter samt øke incentivet for at gründere har mulighet til å gå fra idé til bedrift. Det er problematisk at svært mange ser det som langt enklere å være ansatt enn å være selvstendig næringsdrivende. Når en ser at 160 000 selvstendig næringsdrivende og deltakere i ansvarlige selskaper ikke har noen sosiale rettigheter ved arbeidsledighet, permittering, avvikling av bedriften, pass av syke barn eller hvis barnepasser er syk – de har heller ikke rett til sykepenger fra folketrygden før etter 16 fraværsdager, og da kun 65 pst. av sykepengegrunnlaget – er det lett å se at mange potensielle gründere vegrer seg. Bedrede muligheter for å opprette et aksjeselskap gjør at flere med kreativitet og pågangsmot vil ha en tryggere base for å påta seg arbeid og ansvar som ligger i å starte og drive en bedrift. Det er fordi aksjonærer som arbeider i et aksjeselskap, mottar lønn og har rett til sosiale ytelser på linje med andre ansatte. En forenkling av regelverket for små aksjeselskaper vil medføre at flere aksjeselskaper etableres, og vil bidra til å styrke grunnlaget for verdiskaping. Flere gründere vil tørre å starte opp. Enkeltpersonforetak og ansvarlige selskaper som velger å omdanne seg til aksjeselskap, vil stå overfor lavere personlig risiko, og dermed vil de også få økte incentiver til å ekspandere og skape nye arbeidsplasser. Jeg er forbauset over Regjeringens tafatthet. Det vil ikke koste den noe å utrede forslaget fra en samlet opposisjon, men når Regjeringen har økt skattene med 10,7 milliarder kr i forhold til sentrum–Høyre-regjeringens budsjettforslag for 2006, er det tydelig at bedriftsetableringer og gründerstimulans ikke står på agendaen. Da nytter det lite å vise til de svært gledelige tallene for gründeretableringer som saksordføreren gjorde. De er et produkt av den forrige regjeringens kontinuerlige forbedringer av næringslivets rammevilkår generelt.
En enklere hverdag med mindre skjemavelde står øverst på kravlisten fra mange bedriftsledere. Det gjelder sjølsagt i særlig grad for dem som driver i det små. Gevinsten for disse bedriftene og for samfunnet som helhet ville ha vært stor hvis det hadde vært slik at mer av regelverket hadde vært lagt opp nettopp for å passe til de små og bitte små bedriftenes situasjon, og som hadde det som utgangpunkt. Dette er derfor svært positivt, og jeg har lyst til å gi honnør til forslagsstillerne som har bidratt til at justiskomiteen og Stortinget har satt denne problemstillingen på dagsordenen. Dette er en svært viktig debatt. Vi vet at små og veldig små selskaper utgjør en avgjørende del av næringsstrukturen i Norge. Her har vi ikke råd til å mislykkes. Det har til dels vært ganske tøff ordbruk i denne debatten. Det er det etter mitt skjønn ingen grunn til. Det er ikke mer enn drøye åtte måneder siden denne samlede opposisjonen sjøl satt i regjering og hadde alle muligheter i verden til å gjennomføre de samme forslagene. Videre er det det å si at de forslagene som fremmes, heller ikke blir avvist. Det er i hvert fall ikke min virkelighetsforståelse. Tvert imot signaliseres det fra Arbeiderpartiet og SV i justiskomiteen at man kommer til å bringe en rekke elementer i disse forslagene inn for videre oppfølging. Senterpartiet ville ha vært en del av dette flertallet hvis vi hadde sittet i komiteen. Vi kommer aktivt til å følge opp de positive signalene som både komiteen og justisministeren har gitt i denne debatten. Jeg oppfatter dette som konstruktivt. Jeg oppfatter det på mange punkter som imøtekommende, og jeg oppfatter det absolutt ikke som om denne debatten på noe slags vis signaliserer at vi fører en lite attraktiv næringspolitikk. Senterpartiet mener at det er viktig med en forenkling av regelverket, og at dette gjøres gjeldende for alle små selskaper uavhengig av foretaksform. Vi har hatt nok regelendringer som er til størst fordel for aksjeselskap, og som dermed har ført til at mange personlig eide foretak har blitt omgjort til AS. Her er det nok å nevne skattereformen, som gav de største fordelene for aksjeselskap. Jeg synes også det haster med å innføre unntak i en rekke lover og forskrifter for små selskaper, på linje med det vi har hatt i våre naboland, og jeg mener at dette må det arbeides kontinuerlig med, uavhengig av en eventuell revidering av aksjeloven. Så handler dette til slutt om holdningene i hverdagen til alle fra det offentlige som møter næringslivet, enten man har sin plass i Stortinget, i departementene eller i en kommune. Det offentlige skal være fleksibelt, og det offentlige virkemiddelapparatet må styrkes, slik at en mye oftere kan svare ja. Det kommer denne regjeringen til å sørge for.
Jeg forstår på forrige taler at Senterpartiet er mer positivt innstilt til dette forslaget enn det innstillingen gir uttrykk for. For en intetanende leser av innstillingen – det er mulig at norsk næringsliv, og særlig småbedriftene, av og til er intetanende – får man det inntrykk at dette forslaget, som dreier seg om praktiske realiteter i næringslivet, møtes med mange sider jus i svaret fra justisministeren og med problematisering av et økt byråkrati. Særlig bruker justisministeren mye tid i sitt svar til komiteen, og også her i dag, til å snakke om problemene med å ha tre selskapsklasser. Jeg tror faktisk ikke at det er det norsk næringsliv er opptatt av der de sitter ute i sin daglige dont. Det kan være at de må telle til tre for å finne hvor de skal registrere seg når de gjør det, men når de først er i gang, er det selvfølgelig en fordel at en har et lettere regelverk å forholde seg til. Jeg må si at det er paradoksalt at en regjering som sier at den har fokus på aktiv næringspolitikk, ikke benytter seg av en mulighet som dette til å gå inn i de praktiske realitetene. Egentlig tok jeg ordet for å bemerke en passasje som justisministeren har i sitt svar til komiteen, hvor han berører Finansdepartementets område, og sier at de gjør noen ting. Det er jo riktig. Det er saker på høring. Blant annet er det et høringsnotat fra Finansdepartementet som går på noe av det som ligger i forslaget her, nemlig dette med endrede terminer for momsinnbetalinger. Det foreslås i høringsnotatet at man skal flytte på sommerferieterminen, som er veldig vanskelig for mange regnskapsførere, som jo er de som ofte har småbedriftene. Den skal man flytte fra 10. august og litt utover, selv om det er et lite proveny med dette. Men på den andre siden, og mye, mye viktigere, foreslås det også i høringsnotatet at man skal flytte på den første terminen for innbetaling av etterskuddsskatt for aksjeselskaper. Det betyr at man flytter den så langt frem at bedriftene ikke har innlevert selvangivelsen. Ja, en god del av dem vet ikke om de har tjent eller tapt penger. Det har et proveny på 200 mill. kr for norsk næringsliv.
Regjeringa og regjeringspartia si haldning i denne saka er skuffande, ikkje berre for oss som ønskjer å gje betre rammevilkår til næringslivet, men ho er skuffande for leiarar i kvardagsbedriftene, som heilt klårt ønskjer seg ei forenkla rapporteringsplikt, og som synest det ville vera eit godt tiltak dersom taket for å innrapportera moms vart redusert til berre ein gong i året. Det er òg skuffande for alle dei unge som vurderer å starta si eiga bedrift, men aksjekapitalkravet på 100 000 kr står fram som eit uoverstigeleg hinder, og kostnadene ved å melda seg inn i Brønnøysundregisteret står fram som ei grind som er veldig vanskeleg å koma gjennom. Me er skuffa over Regjeringa si passive og uinteresserte haldning til dette initiativet. Fleirtalsregjeringa har jo oppmoda opposisjonspartia om å koma med konstruktive innspel. Dette er eit eksempel på eit slikt konstruktivt innspel. Men responsen frå regjering og regjeringsparti er dessverre bedrøveleg.
Eg kan forsikra om at den raud-grøne regjeringa er oppteken av å få på plass og debattera rammevilkåra for næringslivet, og det viser vel òg denne debatten i dag. For ca. eit år sidan hadde eg eit etablerarkurs for kvinner i regi av Sogn og Fjordane Arbeidarparti, med 20–25 deltakarar. Den største bøygen var problemet med å kombinera yrkeskarrieren som gründer med barneomsorg når dei nett hadde fått eit barn. Det var det som kom fram der. Akkurat dette poenget har vi teke med oss og fått inn i Soria Moria-erklæringa. Vi er i gang med å sjå på vilkåra for å sikra gründerar ved å etablera gode sosiale ordningar. Sidan vi no har hatt ein liten pause sidan debatten i stad, passa det godt å ta kontakt nettopp med kvinnenettverk for nyetablerarar i heimfylket. Ja, eg er sikker på at vi er på rett veg no når vi utviklar ein rein nasjonal handlingsplan for kvinnelege entreprenørar og opprettar finansieringsordningar som særleg stimulerer til innovasjon og entreprenørskap blant kvinner. Oppfyllinga av dei kommunale næringsfonda som vi òg har fått på plass, er eit godt eksempel på aktiv næringspolitikk. Her får kommunane midlar som dei deler ut att nettopp til små gründerar i kommunane sine. Eit anna eksempel som eg òg brukte i stad, er auka midlar til SIVA, Innovasjon Norge og forsking. Det er ei styrking av det breie verkemiddelapparatet som kjem alle gründerane til gode. Det vil koma viktige politiske endringar ved gjennomgangen av aksjelova og eigarskapsmeldinga som kjem til hausten. Men i den typen debatt vi har hatt i dag, synest eg vi skal fokusera konstruktivt og halda oss for gode til karakteristikkar som «desse sosialistane» og «Regjeringa sitt sanne ansikt». Dette all den tid fleirtalet av representantane bak Dokument nr. 8-forslaget faktisk har vore i regjering dei siste fire åra, og dei kunne ha rydda opp i alle desse tinga om det brann. Når det gjeld dei andre endringane som det er gjort framlegg om, bl.a. bruk av aksjeselskap i primærnæringa, er dette mogleg alt pr. i dag. Revisjonsplikt/rapporteringsplikt, forenkling av registreringsdokument og kostnader ved selskapsregistrering og momsinnbetaling har eg alt kommentert, og desse forslaga kan ein ikkje sjå på som avviste. Fleirtalet ønskjer ikkje endå ei aksjelov. Vi ser ikkje på det som ei forenkling, tvert om. Og Høgre si «hot line» til NHO har visst gått heilt i stå i det siste, for NHO har gitt uttrykkeleg beskjed om at dei ønskjer ikkje endå ei aksjelov!
Jeg har bare lyst til å si at å måle Regjeringas vellykkethet i forhold til næringspolitikk ut fra om man støtter dette Dokument nr. 8-forslaget eller ei, det tror jeg er en utrolig dårlig måte å gjøre det på, rett og slett. Det første er jo selvfølgelig den begrensning som ligger i selve forslaget, å ta utgangspunkt i små aksjeselskaper. Hvorfor skal man stoppe der når det gjelder de endringer vi ønsker å gjennomføre? Ville det ikke være riktig nå at vi fikk gjennomført endringer i forhold til næringslovgiving for små selskaper som faktisk hadde bredere virkefelt enn små aksjeselskaper, og ikke låse det fast i en juridisk diskusjon om vi trenger to eller tre selskapsformer? Jeg synes det er forslagsstillerne som skaper den avsporingen som helt åpenbart kommer i en slik debatt. Da må jeg be om all mulig respekt for at vi både i innstillingen og også i mitt innlegg og i svarbrevet gir signaler om hva Regjeringa jobber med, i forhold til flere av de elementene som også forslagsstillerne tar opp, og som er viktige for alle småbedrifter, altså at man nå ønsker å se på revisjonsplikten, og at Finansdepartementet jobber med det. Det må være bra! At den forrige regjeringa ikke gjorde det, og ikke leverte i forhold til det, får være en historisk debatt, men det må jo være positivt at den nåværende regjering sier ja, det tar vi, det jobber vi med – allerede nedsatt. At man ønsker å se på bestemmelsene i allmennaksjeloven § 6-14 som gjelder forholdet mellom styret og daglig leder osv., må jo være positivt, og ikke minst at man tar opp på generell basis spørsmålet om oppgaveplikter i skatte- og avgiftslovgivningen, det som kanskje er særlig tungt i forhold til dem som driver små virksomheter. Så jeg vil med all respekt si at jeg syns at man skal være noe varsom med å måle vellyktheten i næringspolitikken ut fra om man støtter dette forslaget fullt ut, eller om man ikke gjør det. Det er jo i så fall underlig hvis det store sesamet skulle være hvor mange gode ideer man faktisk kommer på, like etter at man har kommet ut av regjeringskontorene. Så til spørsmålet om f.eks. aksjekapital. Det er jo ikke noen opplagt sak å sette ned her nærmest på et sent kveldsmøte, for de aktørene som ofte roper om enkle regler, er de samme aktørene som sier at de trenger noe tyngde i aksjekapitalen i det øyeblikket de ønsker å ikle seg det «smykket» det måtte være å bli kalt et aksjeselskap for bl.a. å oppnå kredittverdighet. I det øyeblikket man skusler bort den kapitalen, ja, så ville vi få mange ute i næringslivet som ville reagere på at man ikke hadde noe kapital å hente fordi aksjekapitalen var så lav, noe som ville forverre muligheten til å finansiere smågründere bl.a. Dette er det altså ingen enkel løsning på etter mine begreper. Derfor mener jeg at de signaler og den beskrivelse av Regjeringas arbeid som nå er gitt, viser nettopp at helt uavhengig av om man har en sosialistisk legning eller ikke i bunnen, er vi alle interessert i nettopp å få opp et enklere regelverk som skal gagne alle – og da mener jeg alle.
Når en rekke fra regjeringspartiene stiller spørsmål om hvorfor ikke den forrige regjeringen har gjort dette og hint, kan det kanskje være grunn til å minne om hva den forrige regjeringen måtte sette i gang med da den tok over. Den tok over i en situasjon hvor vi hadde økende arbeidsledighet, hvor forholdene for norsk næringsliv var for nedadgående. Det kostet ganske mye tid og ganske mye penger og krefter å få den næringspolitikken som Stoltenberg-regjeringen da forlot – eller måtte gå av for å slippe å fortsette med, for å si det sånn – på rett kjøl. Så sier justisministeren at han håper ikke at Regjeringens og regjeringspartienes reaksjon på dette Dokument nr. 8-forslaget skal være målet på næringspolitikken som denne regjeringen fører. Nei, det kunne være interessant å ta en næringspolitisk debatt. Hva er det denne regjeringen egentlig vil måles på når det gjelder næringspolitikk? Er det hvordan man utøver eierskap i Statoil, er det hvordan man reduserte avskrivningssatsene for maskiner i industrien, eller er det hvordan man reduserte forskningsinnsatsen i det siste statsbudsjettet? Vi tar gjerne en debatt om næringspolitikk, men da håper jeg også at man er villig til å diskutere hva som er positive forslag og positive incitamenter for norsk næringsliv.
Det var en bemerkning fra justisministeren som fikk meg til å ta ordet. Han sier at det er forslagsstillerne som stenger tenkningen bak forslaget inne i selskapsjuridisk tenkning. Slik leser ikke jeg forslaget. Og om så var, at man var så tungnem at man gjorde det, så ville jo kreative, intelligente mennesker med et kreativt, intelligent embetsverk frigjøre denne innestengtheten og sørge for at det blomstret skikkelig med den kreativiteten som skulle være på plass på alle livets praktiske områder. Så sannheten er jo at det vi ser her, er at praktiske hensyn i næringspolitikken butter mot juridisk tenkning. Det er en interessant spenning. Det er en fruktbar spenning. Den må vi gjerne ta. Men jeg er faktisk enig med justisministeren i at helt uavhengig av den spenningen går det an å gjennomføre en rekke praktiske tiltak dersom man har energi, styrke og vilje til å gjøre det. Representanten Syversen har vist til en serie slike tiltak som ble gjort av de partiene som satt i regjering tidligere. Initiativet som er fremmet her, inviterer til å fortsette denne debatten. Jeg oppfatter i hvert fall, med stor glede, representanten Borten Moes innlegg som et svar på det. Jeg oppfatter også en del av merknadene fra flertallet i komiteen som en invitasjon til å holde på trykket. Og det trykket synes jeg man skal holde. Så synes jeg man skal være så tøff at man holder trykket på en slik måte at man lar livet få en sjanse og ser hvordan jusen kan reformeres for å sørge for at drivkraften i det som er ryggraden i norsk næringsliv, små bedrifter, det at folk setter sin store ære i å skape en jobb både for seg selv og andre, får styrke og trykk. Det er ikke alltid at en blir inspirert på en kveld når varmen er trykkende og det er enda varmere inne i stortingssalen enn ute, men statsråd Storberget klarte det.
Statsråden har helt rett når han sier at det ikke er denne saken alene som danner et bilde av Regjeringens næringspolitikk. Men denne saken er med på å danne et bilde av næringspolitikken for de minste selskapene. Det å prøve å få Regjeringen med på å være litt mer næringsvennlig overfor de aller minste selskapene, og i det minste være med på å utrede noen av opposisjonens forslag, måtte jo være et første skritt. Men når statsråden trekker opp næringspolitikk og de positive tingene som har kommet, synes jeg egentlig representanten Syversens innlegg var meget godt. For avskrivningssatser for maskiner var jo SVs hovedsak. Den forsvant jo. Formuesskatten skulle i utgangspunktet ned, eller aller helst fjernes. Den går jo opp. De 10,7 milliarder kr i forskjell på skatter mellom sentrum–Høyre-regjeringens siste forslag og denne regjeringens framlegg, er jo slående. Det er ikke med på å bedre rammevilkårene for bedriftene – tvert imot. Når man i tillegg kan trekke inn eierskap f.eks. i Statoil, viser det at denne regjeringen dessverre ikke har kontroll på egen næringspolitikk. Den er med på å danne et bilde av en næringspolitikk som dessverre er med på å kue bedrifter, ikke å legge til rette for økt gründervirksomhet, som er det vi egentlig burde ha diskutert i denne saken.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 9.[[Votering, se side 2677]]
Ingen har bedt om ordet.[[Votering, se side 2677]]
Ingen har bedt om ordet.[[Votering, se side 2677]]
Stortinget går da til votering.
Under debatten har Henning Skumsvoll satt fram et forslag på vegne av Fremskrittspartiet. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen opprette en bredt sammensatt forsvarskommisjon for å trekke opp forslag til retningslinjer for Forsvarets utvikling frem til 2020.» Det vil bli votert alternativt mellom dette forslaget og innstillingen fra komiteen.
Under debatten er det satt fram fem forslag. Det er forslag nr. 1, fra Robert Eriksson på vegne av Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstreforslagene nr. 2 og 3, fra Robert Eriksson på vegne av Fremskrittspartietforslag nr. 4, fra Åse Gunhild Woie Duesund på vegne av Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstreforslag nr. 5, fra Åse Gunhild Woie Duesund på vegne av Kristelig Folkeparti Forslag nr. 5, fra Kristelig Folkeparti, er under debatten omgjort til et oversendelsesforslag, og lyder i endret form: «Det henstilles til Regjeringen å fremme forslag til et styrket rettsvern for varslerne som blant annet innebærer at arbeidsrettslige sanksjoner overfor varslere anses ugyldige med mindre det kan bevises at reaksjonen ikke er begrunnet i varslingen.» Presidenten foreslår at dette forslaget oversendes Regjeringen uten realitetsvotering. – Det anses vedtatt. Det voteres over forslagene nr. 2 og 3, fra Fremskrittspartiet.
Det voteres så over forslag nr. 4, fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen snarest og senest i forbindelse med statsbudsjettet for 2008gi en nærmere vurdering av hvordan billighetserstatningsordningen bør praktiseres overfor de oljearbeiderne som har blitt skadet som en følge av kjemikalieeksponering.»
Det voteres så over forslag nr. 1, fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen sørge for at det utarbeides et system for langtidsoppfølging av utsatte arbeidstakergrupper. Oppfølgingen bør både inkludere helsetilbud og bistand til fortsatt yrkesaktivitet på land der dette er mulig.»
Under debatten har Robert Eriksson satt fram et forslag på vegne av Fremskrittspartiet. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen fremme forslag om at permitteringsordningen utvides til 42 uker, og at arbeidsgivers lønnspliktperiode ved permittering reduseres til 5 arbeidsdager.» Det vil bli votert alternativt mellom dette forslaget og innstillingen fra komiteen.
Det voteres over forslag fra stortingsrepresentant Kenneth Svendsen på vegne av Fremskrittspartiet oversendt fra Odelstingets møte 7. juni 2006: «Stortinget ber Regjeringen fremme de nødvendige lovforslag for Stortinget slik at ansvarsområdet de kommunale sosialkontorene har overføres fra kommunen til staten, og legges inn under NAV-kontorene.»
Det voteres over forslag fra stortingsrepresentant Kenneth Svendsen på vegne av Fremskrittspartiet oversendt fra Odelstingets møte 7. juni 2006: «Stortinget ber Regjeringen fremme de nødvendige forslag som ivaretar muligheten til å skifte saksbehandler i de tilfeller der det er et åpenbart behov for dette.»
Under debatten har Thore A. Nistad satt fram et forslag på vegne av Fremskrittspartiet og Høyre. Forslaget lyder: «IStortinget ber Regjeringen etablere et forenklet regelverk for små aksjeselskap. Følgende elementer bør blant annet inngå i en vurdering for å styrke rammevilkårene for små aksjeselskap:Størrelse på aksjekapitalenKrav til revisjonspliktForenklet rapportering til styretLaveste hensiktsmessige antallet momsinnbetalingerBruk av aksjeselskaper i primærnæringenForenkling av registerdokumenterKostnad ved selskapsregistrering.IIStortinget ber Regjeringen fremme forslag om forenkling og forbedring av regelverket for små aksjeselskap.» Det vil bli votert alternativt mellom dette forslaget og innstillingen fra komiteen.
Det voteres over forslag fra stortingsrepresentant Solveig Horne på vegne av Fremskrittspartiet og Høyre oversendt fra Odelstingets møte 7. juni 2006: «Stortinget ber Regjeringen fremme nødvendige lovendringsforslag, slik at man åpner for at kommunene i politivedtekter kan innføre regler om bortvisning av personer som driver med aggressiv og sjenerende tigging, salg og prostitusjon.» Kristelig Folkeparti og Venstre har varslet at de ønsker å støtte forslaget.
Det voteres over forslag fra stortingsrepresentant Åse Gunhild Woie Duesund på vegne av Kristelig Folkeparti oversendt fra Odelstingets møte den 7. juni 2006: «Stortinget ber Regjeringen grundig vurdere behovet for ytterligere tiltak for å bekjempe organisert tiggevirksomhet, og melde tilbake til Stortinget snarest mulig og senest i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett 2007.» Presidenten antar at Fremskrittspartiet ønsker å støtte forslaget fra Kristelig Folkeparti, i tillegg til Høyre og Venstre, som har varslet støtte til forslaget allerede.
Dermed er dagens kart ferdigbehandlet. Forlanger noen ordet i henhold til forretningsordenens § 37 a før møtet heves? – Møtet er hevet.